Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
MACIEJ SZPUNAR
5 päivänä helmikuuta 2026
(1)
Asia C‑873/24 [Marwanak](i)
GK,
NU,
TZ,
MV,
UK
(Ennakkoratkaisupyyntö – Bundesgerichtshof (ylin yleinen tuomioistuin, Saksa))
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Asetus
(EU)
N:o 650/2012 – Eurooppalainen perintötodistus – Todistuksen antavan viranomaisen velvollisuudet – Perintö, joka sisältää muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa todistus on annettu, sijaitsevan kiinteistön – Kiinteistön sijaintijäsenvaltion rekisteröintilainsäädännön säännökset, joilla asetetaan kiinteistörekisteriin kirjaamisen
edellytykseksi perityn kiinteistön tietojen sisällyttäminen todistukseen – Velvollisuus sisällyttää nämä tiedot, kun perimys on tapahtunut yleisseuraantona
I       Johdanto
1.        Nyt käsiteltävässä asiassa esitetty ennakkoratkaisupyyntö koskee kysymystä, joka on ollut kiistanalainen asetuksen
(EU)
N:o 650/2012(2) (jäljempänä asetus 650/2012) voimaantulosta
lähtien: millaisissa tilanteissa eurooppalaiseen perintötodistukseen (jäljempänä EPT)
on sisällytettävä jäämistöomaisuutta koskevia tietoja? Epäselvyydet johtuvat siitä, että vaikka asetuksen 650/2012 säännökset mahdollistavat tällaisten tietojen sisällyttämisen EPT:een, niiden sanamuoto ei kuitenkaan ole yksiselitteinen sen suhteen, millaisissa olosuhteissa näin olisi tehtävä.
2.        Ongelma korostuu erityisesti silloin, kun eri jäsenvaltioiden perintö- ja rekisteröintilainsäädännön vaatimukset eroavat toisistaan. Ensinnäkin perimystä koskevissa säännöksissä voidaan määrätä, että perintö siirtyy yleisseuraantona, jolloin kuolinpesän sisältöä ei määritellä perillisten perintöoikeuksien vahvistamisvaiheessa. Toisaalta sen jäsenvaltion, jonka rekisteriin peritty omaisuus on merkitty,
rekisteröintilainsäädännön säännöksissä
voidaan asettaa perinnönsaajan oikeuksien kiinteistörekisteriin kirjaamisen
edellytykseksi, että kirjaamisen perusteena oleva asiakirja sisältää tiedot peritystä omaisuudesta. Onko tällaisessa tilanteessa tiedot peritystä omaisuudesta sisällytettävä EPT:een?
3.        Olen jo käsitellyt tätä kysymystä ratkaisuehdotuksen
i Registrų centras(3)alustavissa huomioissa. Tuolloin vastustin sen toteamista, että EPT:een olisi sisällytettävä tiedot jäämistöön kuuluvasta kiinteistöstä silloin, kun koko perintö siirtyy yleisseuraantona yhdelle perilliselle.(4) Tuomiossa Registrų centras(5)ei lopullisesti ratkaistu tätä kysymystä, koska se ei ollut suoraan ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämän ennakkoratkaisukysymyksen kohteena.(6) Kysymys on ratkaistava nyt käsiteltävässä asiassa annettavassa tuomiossa.
II     Asiaa koskevat oikeussäännöt
A       Unionin oikeus
1.     Asetus N:o 650/2012
4.        Asetuksen 650/2012 johdanto-osan 7, 18, 67, 68
ja 71 perustelukappaleen sisältö on seuraava:
”(7)      Sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa olisi edistettävä poistamalla vapaata liikkuvuutta haittaavat esteet niiden henkilöiden osalta, joille aiheutuu tällä hetkellä vaikeuksia, kun he valvovat oikeuksiaan perintöasiassa, jolla on rajat ylittäviä vaikutuksia. – –
– –
(18)      Kiinteään tai irtaimeen omaisuuteen liittyvän oikeuden rekisteriin kirjaamisen edellytykset olisi suljettava tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Näin ollen sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jossa rekisteriä pidetään – –, olisi määritettävä, millaisin oikeudellisin edellytyksin ja miten kirjaaminen on suoritettava ja mitkä viranomaiset
– – ovat vastuussa sen tarkistamisesta, että kaikki edellytykset täyttyvät ja että perusteeksi esitetyt tai laaditut asiakirjat ovat riittäviä tai sisältävät tarvittavat tiedot. Viranomaiset voivat erityisesti tarkistaa, että perittävän oikeus rekisteröintiä varten esitetyssä asiakirjassa mainittuun jäämistöomaisuuteen on oikeus, joka kirjataan sellaisena rekisteriin tai joka muutoin osoitetaan sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jossa rekisteriä pidetään. – – [T]ämän asetuksen nojalla annetun [EPT:n] olisi oltava pätevä asiakirja jäämistöomaisuuden kirjaamiseksi jäsenvaltion rekisteriin. Tämän ei kuitenkaan olisi estettävä rekisteröintiviranomaisia pyytämästä rekisteröintiä hakevalta henkilöltä sellaisten lisätietojen tai
‑asiakirjojen esittämistä, joita edellytetään sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jossa rekisteriä pidetään, esimerkiksi tulojen maksamiseen liittyviä tietoja tai asiakirjoja. – –
– –
(67)      Rajat ylittäviä vaikutuksia omaavan perintöasian nopea, sujuva ja tehokas ratkaiseminen unionissa merkitsee sitä, että perillisten – – olisi voitava osoittaa helposti asemansa ja/tai oikeutensa ja toimivaltansa toisessa jäsenvaltiossa, esimerkiksi jäsenvaltiossa, jossa jäämistöomaisuus sijaitsee. Jotta he voisivat tehdä niin, tässä asetuksessa olisi säädettävä, että otetaan käyttöön yhtenäinen todistus eli [EPT] – –.
(68)      [EPT:n] antavan viranomaisen olisi otettava huomioon muodollisuudet, joita kiinteän omaisuuden rekisteröinti edellyttää jäsenvaltiossa, jossa rekisteriä pidetään. Sitä varten tässä asetuksessa olisi säädettävä tällaisia muodollisuuksia koskevien tietojen vaihdosta jäsenvaltioiden kesken.
– –
(71)      [EPT:lla] olisi oltava samat oikeusvaikutukset kaikissa jäsenvaltioissa. [EPT:n] ei olisi itsessään oltava täytäntöönpanoasiakirja, mutta sen olisi oltava todistusvoimainen, ja sen olisi katsottava osoittavan todenmukaisesti perimykseen sovellettavan lain tai muun tiettyihin seikkoihin sovellettavan lain mukaisesti vahvistetut seikat, kuten kuolemanvaraismääräysten aineellinen pätevyys. [EPT:n] todistusvoimaa ei olisi laajennettava koskemaan seikkoja, jotka eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan, kuten isyyden vahvistamiseen liittyviä kysymyksiä tai sitä, onko tietty omaisuus kuulunut perittävälle. Henkilölle, joka suorittaa maksuja tai luovuttaa jäämistöomaisuutta henkilölle, joka on [EPT:ssa] esitetty oikeutetuksi vastaanottamaan tällaisen maksun tai tällaista omaisuutta perillisenä tai testamentinsaajana, olisi annettava asianmukaista suojaa, jos hän on toiminut hyvässä uskossa luottaen [EPT:ssa] vahvistettujen tietojen oikeellisuuteen. Samaa suojaa olisi annettava henkilölle, joka luottaen [EPT:ssa] vahvistettujen tietojen oikeellisuuteen ostaa tai vastaanottaa jäämistöomaisuutta henkilöltä, joka on [EPT:ssa] esitetty oikeutetuksi määräämään tällaisesta omaisuudesta. – –”
5.        Kyseisen asetuksen 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Soveltamisala”, säädetään seuraavaa:
”1.      Tätä asetusta sovelletaan perimykseen. Sitä ei sovelleta vero-, tulli- tai hallintoasioihin.
2.      Tämän asetuksen soveltamisalaan eivät kuulu seuraavat asiat:
– –
k)      esineoikeuksien luonne, ja
l)      kiinteään tai irtaimeen omaisuuteen liittyvien oikeuksien kirjaaminen rekisteriin, kirjaamisen oikeudelliset edellytykset mukaan luettuina, ja tällaisten oikeuksien rekisteriin kirjaamisen tai kirjaamatta jättämisen vaikutukset.”
6.        Kyseisen asetuksen VI luku, jonka otsikko on ”[EPT]”, sisältää 62–73 artiklan.
7.        Asetuksen 62 artiklan, jonka otsikko on ”[EPT:n] käyttöönotto”, 1 ja 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tällä asetuksella otetaan käyttöön [EPT], joka annetaan käytettäväksi toisessa jäsenvaltiossa ja jolla on 69 artiklassa luetellut oikeusvaikutukset.
– –
3.      [EPT] ei korvaa jäsenvaltioissa vastaaviin tarkoituksiin käytettyjä kansallisia asiakirjoja. Toisessa jäsenvaltiossa käytettäväksi annetulla [EPT:lla] on kuitenkin 69 artiklassa luetellut oikeusvaikutukset myös siinä jäsenvaltiossa, jonka viranomaiset ovat sen antaneet tämän luvun mukaisesti.”
8.        Asetuksen 63 artiklassa määritellään
ne mahdolliset tarkoitukset, joita varten EPT voidaan antaa, ja sen 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.      [EPT:ta] käyttävät perilliset, perintöön suoraan oikeutetut testamentinsaajat ja testamentin toimeenpanijat tai jäämistön hoitajat, joiden on toisessa jäsenvaltiossa vedottava asemaansa tai käytettävä oikeuksiaan perillisinä tai testamentinsaajina ja/tai valtuuksiaan testamentin toimeenpanijoina tai jäämistön hoitajina.
2.      [EPT:ta] voidaan käyttää erityisesti osoittamaan yksi tai useampia seuraavista seikoista:
a)      kunkin todistuksessa mainitun perillisen tai mahdollisen testamentinsaajan asema ja/tai oikeudet ja osuus jäämistöstä;
b)      tietyn jäämistöön kuuluvan omaisuuden osoittaminen [EPT:ssa] mainitulle – – perilliselle tai yhdelle tai useammalle mahdolliselle testamentinsaajalle;
– –”
9.        Asetuksen 650/2012 66 artiklassa, jonka otsikko on ”Hakemuksen käsittely”, säädetään seuraavaa:
”1.      Hakemuksen saatuaan todistuksen antavan viranomaisen on tarkastettava hakijan esittämät tiedot ja ilmoitukset sekä asiakirjat ja muut todisteet. Sen on suoritettava tätä tarkastamista varten tarvittavat selvitykset omasta aloitteestaan, jos sen kansallisessa lainsäädännössä sitä edellytetään tai se sallitaan, tai pyydettävä hakijaa esittämään sen tarpeelliseksi katsomia lisätodisteita.
2.      Jos hakija ei ole pystynyt toimittamaan asiaankuuluvista asiakirjoista jäljennöksiä, jotka täyttävät niiden aitouden toteamisen edellytykset, todistuksen antava viranomainen voi päättää hyväksyä muunlaisia todisteita.
3.      [EPT:n] antava viranomainen voi, jos sen kansallisessa lainsäädännössä sitä edellytetään, vaatia, että tiedot annetaan valaehtoisesti tai valan sijasta vakuutuksen nojalla kansallisessa lainsäädännössä säädetyin edellytyksin.
4.      [EPT:n] antavan viranomaisen on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet ilmoittaakseen edunsaajille todistuksen hakemisesta. Jos todistettavien seikkojen selvittäminen sitä edellyttää, se kuulee asianosaisia ja mahdollista testamentin toimeenpanijaa tai jäämistön hoitajaa ja julkaisee kuulutuksia, joiden tarkoituksena on antaa muille mahdollisille edunsaajille mahdollisuus vedota oikeuksiinsa.
5.      Tätä artiklaa sovellettaessa jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on pyynnöstä annettava jonkin toisen jäsenvaltion todistuksen antavalle viranomaiselle tietoja, joita on erityisesti kiinteistörekistereissä, väestörekistereissä ja rekistereissä, joihin tallennetaan asiakirjoja tai tietoja, joilla on merkitystä perimyksen tai perittävän aviovarallisuussuhteiden tai vastaavien varallisuussuhteiden kannalta, kun kyseinen viranomainen olisi kansallisen lain nojalla toimivaltainen antamaan toiselle kansalliselle viranomaiselle tällaisia tietoja.”
10.      Asetuksen 67 artiklan, jonka otsikko on ”[EPT:n] antaminen”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”[EPT:n] antavan viranomaisen on annettava [EPT] viipymättä tässä luvussa säädetyn menettelyn mukaisesti, kun todistettavat seikat on vahvistettu perimykseen sovellettavan tai muun tiettyihin seikkoihin sovellettavan lain mukaisesti. Sen on käytettävä 81 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen laadittua lomaketta.
– –”
11.      Asetuksen 68 artiklan, jonka otsikko on ”[EPT:n] sisältö”, mukaan:
”[EPT:ssa] on oltava seuraavat tiedot, siltä osin kuin sen käyttötarkoitus niitä edellyttää:
– –
l)      kullekin perilliselle tuleva perintöosa ja tarvittaessa luettelo kullekin perilliselle kuuluvista oikeuksista ja/tai omaisuudesta;
– –”
12.      Asetuksen 69 artiklassa, jonka otsikko on ”[EPT:n] oikeusvaikutukset”, säädetään seuraavaa:
”1.      [EPT] on pätevä kaikissa jäsenvaltioissa ilman eri menettelyä.
2.      [EPT:n] oletetaan osoittavan todenmukaisesti perimykseen sovellettavan lain tai muun tiettyihin seikkoihin sovellettavan lain mukaisesti vahvistetut seikat. [EPT:ssa] perillisenä – – mainitulla henkilöllä oletetaan olevan [EPT:ssa] mainittu asema ja/tai siinä mainitut oikeudet tai valtuudet, ilman kyseisiin oikeuksiin tai valtuuksiin liittyviä muita ehtoja ja/tai rajoituksia kuin ne, jotka on [EPT:ssa] mainittu.
3.      Henkilön, joka [EPT:ssa] vahvistettujen tietojen perusteella suorittaa maksuja tai luovuttaa omaisuutta henkilölle, joka on [EPT:ssa] mainittu oikeutetuksi hyväksymään maksuja tai omaisuutta, katsotaan tehneen oikeustoimen maksuja tai omaisuutta hyväksymään oikeutetun henkilön kanssa, paitsi jos hän tiesi, että [EPT:n] sisältö ei vastaa todellisuutta tai on siitä tietämätön törkeän huolimattomuuden takia.
4.      Jos henkilö, joka on [EPT:ssa] mainittu oikeutetuksi määräämään jäämistöomaisuudesta, määrää tällaisesta omaisuudesta toisen henkilön hyväksi, tämän toisen henkilön katsotaan, jos hän toimii [EPT:ssa] vahvistettujen tietojen perusteella, tehneen oikeustoimen kyseisestä omaisuudesta määräämään oikeutetun henkilön kanssa, paitsi jos hän tiesi, että [EPT:n] sisältö ei vastaa todellisuutta[,] tai [hän] on siitä tietämätön törkeän huolimattomuuden takia.
5.      [EPT] on pätevä asiakirja, jonka perusteella jäämistöomaisuutta koskevat tiedot voidaan kirjata jäsenvaltion asiaankuuluvaan rekisteriin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 artiklan 2 kohdan k
ja l alakohdan soveltamista.”
13.      Asetuksen 70 artiklan 1 ja 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.      [EPT:n]
antavan viranomaisen on säilytettävä alkuperäinen todistus ja annettava hakijalle tai henkilölle, joka näyttää, että hänellä on oikeutettu etu asiassa, yksi tai useampi oikeaksi todistettu jäljennös.
– –
3.      Oikeaksi todistetut jäljennökset ovat voimassa kuuden kuukauden rajoitetun ajan – –”
2.     Täytäntöönpanoasetus N:o 1329/2014
14.      Täytäntöönpanoasetuksen
(EU)
N:o 1329/2014(7) 1 artiklan 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”[Asetuksen N:o 650/2012] 67 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu lomake, jota on käytettävä [EPT:n] antamiseen, vahvistetaan liitteessä 5 lomakkeena V [(jäljempänä EPT-lomake)].”
15.      EPT-lomake sisältää useita liitteitä, mukaan lukien liitteen IV, jonka otsikko on ”Perillisen asema ja oikeudet.”
16.      Liitteessä IV olevassa 8–10 kohdassa säädetään osioista, joihin tiedot on sisällytettävä. Näiden osioiden aihe on kuvattu seuraavasti:
”8.      Perillisellä on oikeus seuraavaan perintöosuuteen (täsmennetään): – –
9.      Perilliselle kohdennettu omaisuus, josta on pyydetty todistusta (täsmennetään omaisuus ja ilmoitetaan kaikki olennaiset yksilöintitiedot): – –
10.      Perillisen oikeuksiin liittyvät ehdot ja rajoitukset (ilmoitetaan, rajoitetaanko perillisen oikeuksia
perimykseen sovellettavan lain ja/tai
kuolemanvaraismääräyksen nojalla): – –”
17.      Yhtäkään edellä mainituista kohdista ei ole EPT-lomakkeessa
merkitty pakolliseksi.
18.      EPT-lomakkeen alaviitteessä 13 selvennetään lomakkeen liitteessä IV olevan 9 kohdan sisältöä. Sen
– useimpien kieliversioiden – mukaan tässä osiossa tulisi ensinnäkin täsmentää, onko perillinen saanut omistusoikeuden tai muita omaisuuteen liittyviä oikeuksia, ja jälkimmäisessä tapauksessa näiden oikeuksien luonne ja muut henkilöt, joilla niin ikään on oikeuksia tähän omaisuuteen.(8) Toiseksi, jos kyseessä on rekisteröity omaisuus, on ilmoitettava tiedot, joita edellytetään sen jäsenvaltion lain mukaan, jossa rekisteriä pidetään, jotta omaisuus
voidaan yksilöidä. Lisäksi alaviitteen 13 viimeisessä osiossa säädetään mahdollisuudesta liittää EPT-lomakkeeseen asiaankuuluvia asiakirjoja.
B       Saksan oikeus
19.      Nyt käsiteltävässä asiassa sovellettavan siviililain (Bürgerliches Gesetzbuch, jäljempänä BGB) 1922 §:n, jonka otsikko on ”Yleisseuraanto”, 1 momentin 1 kohta kuuluu seuraavasti:
”Henkilön kuollessa (perimystapahtuma) hänen omaisuutensa (perintö) siirtyy kokonaisuudessaan yhdelle tai usealle henkilölle (perilliset).”
C       Tšekin oikeus
20.      Kiinteistörekisteristä annetun lain nro 256/2013 (Zákon č. 256/2013 Sb., o katastru nemovitostí [katastrální zakon], jäljempänä kiinteistörekisterilaki) 8 §:n a–h kohdassa määritellään kiinteistön yksityiskohtaiset rekisteröintitiedot, joiden on sisällyttävä kiinteistörekisteriin kirjaamisen perusteena oleviin asiakirjoihin. Nämä tiedot vaihtelevat erityisesti sen mukaan, koskeeko kirjaaminen rakennettua vai rakentamatonta kiinteistöä, kiinteistöön kuulumatonta rakennusta, rakenteilla olevaa yksikköä tai jonkin muun lain nojalla kiinteistörekisteriin merkittyä rakennusta, ja mahdollisesti myös sen mukaan, sovelletaanko kiinteistöön yksinkertaistettua rekisteröintimenettelyä.
21.      Kiinteistörekisterilain 17 §:n 2 momentin a kohdan mukaan kiinteistörekisteriviranomainen tarkastaa rekisteröintimenettelyssä, täyttääkö esitetty virallinen asiakirja kiinteistörekisteriin kirjaamisen perusteena olevalle asiakirjalle asetetut vaatimukset.
22.      Kiinteistörekisteristä annetun asetuksen nro 357/2013 (Vyhláška č. 357/2013 Sb., o katastru nemovitostí (katastrální vyhláška), jäljempänä kiinteistörekisteriasetus) 69 §:n 6 momentissa säädetään seuraavaa:
”Jos Euroopan unionin suoraan sovellettavassa säännöksessä
määriteltyjen
ehtojen mukaisesti annetussa yleisseuraannon vahvistavassa asiakirjassa ei yksilöidä oikeusseuraannon kohteena olevia oikeuksia tai kiinteistöjä, koska asiakirjan antamisvaltion oikeusjärjestys ei tätä
salli, kiinteistörekisteriviranomaisen on rekisteröitävä omistusoikeuden tai muun esineoikeuden muutos kyseisen asiakirjan ja oikeusseuraajan antaman ilmoituksen perusteella sekä 66 §:n 4 momentin a–d ja f kohdassa määriteltyjen vaatimusten mukaisesti.”
III  Pääasian menettely, ennakkoratkaisukysymykset ja menettely unionin tuomioistuimessa
23.      Perittävä ja hänen vaimonsa laativat 1.3.2013 keskinäisen testamentin, jossa he nimesivät edunsaajiksi toisensa ja heidän tyttärensä myöhemmin kuolleen puolison ainoaksi perilliseksi.(9) Perittävä kuoli 5.10.2015, ja hänen vakituinen asuinpaikkansa oli tällöin Saksassa. Hänen tyttärensä kuoli 5.1.2019 ja hänen vaimonsa 21.2.2022. Perittävän
jäämistöön kuului muun muassa Tšekissä sijaitseva kiinteistö.
24.      Hakijat ovat perittävän edesmenneen tyttären lapsia. He jättivät 27.4.2023 Saksan toimivaltaiselle alioikeudelle hakemuksen EPT:n
antamiseksi perintöasioiden hoitamista varten
liittyen Tšekissä sijaitsevaan kiinteistöön. Hakemuksessa he nimesivät perittävän ainoaksi perilliseksi hänen vaimonsa ja perittävän tyttären lapset perittävän vaimon perillisiksi, kunkin viidesosan osuudella jäämistöön. Hakijat pyysivät myös, että EPT:een sisällytettäisiin Tšekissä sijaitsevaa, jäämistöön kuuluvaa kiinteistöä koskevat tiedot. He totesivat, että Tšekin tasavallan kiinteistörekisterilain nojalla –
ottaen huomioon, että
perittävän tytär kuoli ennen tämän vaimoa –
perittävän
vaimon perillisten kirjaaminen EPT:n perusteella kiinteistörekisteriin on mahdollista vain, jos kiinteistö on nimenomaisesti mainittu EPT:ssa.
25.      Alioikeus hylkäsi 19.7.2023 antamallaan päätöksellä hakijoiden hakemuksen siltä osin kuin se koski Tšekissä sijaitsevan kiinteistön sisällyttämistä EPT:een. Oberlandesgericht (osavaltion ylioikeus, Saksa; jäljempänä OLG) hylkäsi edellä mainitusta päätöksestä tehdyn valituksen 11.12.2023 antamallaan päätöksellä. Perusteluissaan OLG totesi, että sellaisten yksittäistä jäämistöomaisuutta koskevien tietojen, joihin ei sovelleta asetuksen 650/2012 mukaista laillisuusolettamaa ja luottamuksensuojaa, sisällyttäminen EPT:een olisi ristiriidassa asetuksen tavoitteen – luoda sisällöltään yhtenäinen väline, jota voitaisiin soveltaa ongelmitta missä tahansa jäsenvaltiossa – kanssa. OLG:n mukaan ei ole säädetty, että EPT:n antavan viranomaisen olisi tarkistettava, oliko tietty jäämistöomaisuus edelleen perittävän omaisuutta perimyksen tapahtumahetkellä.
26.      Hakijat valittivat OLG:n päätöksestä Bundesgerichtshofiin (ylin yleinen tuomioistuin, Saksa), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin. Valituksessaan he pyytävät sellaisen EPT:n antamista, joka sisältää tiedot jäämistöön kuuluvasta, Tšekissä sijaitsevasta kiinteistöstä.
27.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että asetuksen 650/2012 68 artiklan l alakohdan tulkinta ei ole selvä. Osassa saksalaista oikeuskäytäntöä ja oikeuskirjallisuutta on katsottu, että jäämistöomaisuutta koskevien tietojen sisällyttäminen EPT:een ei tule kysymykseen silloin, kun sovelletaan Saksan aineellista perintöoikeutta, siinä säädetyn yleisseuraantoa koskevan periaatteen vuoksi. Päinvastaista kantaa edustavat viittaavat EPT:n tavoitteeseen, joka on yksinkertaistaa perintöjen selvittämistä jäsenvaltioissa, mikä puoltaa tällaisten tietojen sisällyttämistä kyseiseen asiakirjaan.
28.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että asetuksen 650/2012 68 artiklan l alakohdan sanamuoto viittaa siihen, että tällaiset tiedot olisi sisällytettävä EPT:een ainoastaan silloin, kun jäämistöomaisuus on siirtynyt perilliselle erityisseuraannolla. Se kuitenkin huomauttaa, että EPT ei olisi tehokas, jos tällaisten tietojen puuttuminen johtaisi kirjaamisen epäämiseen sen vuoksi, ettei kiinteistön sijaintimaan rekisteröintilainsäädännössä säädettyä vaatimusta ole täytetty.
29.      Näissä olosuhteissa Bundesgerichtshof on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko asetuksen N:o 650/2012 68 artiklan l alakohtaa tulkittava siten, että EPT:ssa on oltava valtion, jossa jäämistöomaisuus sijaitsee (jäljempänä sijaintivaltio), kansallisen oikeuden mukaisesti perillisen kirjaamiseksi omistajaksi kiinteistörekisteriin vaadittavat tiedot jäämistöön kuuluvan, toisessa jäsenvaltiossa kuin todistuksen antavan viranomaisen jäsenvaltiossa sijaitsevan kiinteistön osalta, jos perillinen on hakenut näiden tietojen sisällyttämistä EPT:een, jotta hänet kirjataan kiinteistön omistajaksi sen sijaintivaltion kiinteistörekisteriin, ja jos sijaintivaltion kansallisen oikeuden mukaisesti siinä tapauksessa, että EPT esitetään ainoana asiakirjana kirjaamishakemuksen tueksi, sijaintivaltion kiinteistörekisteriin kirjaaminen voidaan tehdä vain, jos nämä tiedot sisältyvät EPT:een?
2)      Onko ensimmäiseen kysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, tapahtuuko perinnön siirtyminen perimykseen sovellettavan lain nojalla yleisseuraantona?
3)      Onko ensimmäiseen kysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, voidaanko ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu sijaintivaltion kansallisen oikeuden mukainen kirjaaminen sijaintivaltion kiinteistörekisteriin tehdä ensimmäisessä kysymyksessä mainitut tiedot sisältävän EPT:n esittämisen sijasta myös siten, että perillinen tai tämän kuoleman jälkeen perillisen perillinen esittää EPT:n, joka ei sisällä edellä ensimmäisessä kysymyksessä mainittuja tietoja, lisäksi sijaintivaltion kiinteistörekisteriviranomaiselle toisen asiakirjan, joka sisältää perillisen tai tämän kuoleman jälkeen perillisen perillisen ilmoituksen?”
30.      Kirjallisia huomautuksia esittivät pääasian hakijat, Tšekin, Saksan, Espanjan ja Puolan hallitus sekä Euroopan komissio. Istuntoa asianosaisten kuulemiseksi ei ole pidetty.
IV     Asian tarkastelu
A       Ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottaminen
31.      Tuomiossa Albausy(10)unionin tuomioistuin jätti tutkimatta ennakkoratkaisupyynnön, joka sisälsi EPT:n antamismenettelyä koskevia kysymyksiä. Ennakkoratkaisupyynnön esitti alioikeus, joka Saksan lainsäädännön mukaan on EPT:n antava viranomainen. Päätöksen perusteena oli sen toteaminen, että EPT:n antava viranomainen ei hoida tällöin tuomiovallan käyttöön liittyvää tehtävää eikä sillä ole siis toimivaltaa saattaa asiaa unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi SEUT 267 artiklan nojalla.(11)
32.      Nyt käsiteltävässä asiassa ei ole kyse tällaisesta tilanteesta, koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin käsittelee muutoksenhakua ratkaisuun, jolla hylättiin EPT:n antavan viranomaisen päätöksestä tehty valitus. Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tuomioistuin hoitaa tuomiovallan käyttöön liittyvää tehtävää ja on SEUT 267 artiklassa tarkoitettu tuomioistuin silloin, kun se käsittelee valitusta sellaisen tuomioistuimen ratkaisusta, joka ei hoida tuomiovallan käyttöön liittyvää tehtävää.(12) Siten vaikka EPT:n antava kansallinen tuomioistuin ei hoida tuomiovallan käyttöön liittyvää tehtävää, EPT:n antamista koskevan hakemuksen hylkäämistä koskevasta päätöksestä tehtyä valitusta käsittelevä tuomioistuin hoitaa sellaista. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen nyt käsiteltävässä asiassa esittämä ennakkoratkaisupyyntö voidaan
siten ottaa
tutkittavaksi.
B       Ennakkoratkaisukysymykset
33.      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämät ennakkoratkaisukysymykset liittyvät läheisesti toisiinsa, ja siksi ehdotan niiden käsittelemistä yhdessä. Koska kansallisten tuomioistuinten päätös hylätä hakijoiden pyyntö sisällyttää EPT:een tiedot peritystä kiinteistöstä perustui siihen, että perinnön siirtyminen yleisseuraantona on tälle esteenä, katson, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on hyödyllistä saada vastaus seuraavaan kysymykseen: onko silloin, kun perintö siirtyy yleisseuraantona, velvollisuus hakijan pyynnöstä sisällyttää EPT:een tiedot toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevasta peritystä kiinteistöstä, jos kiinteistön sijaintijäsenvaltion rekisteröintilainsäädännön säännöksissä yhtäältä asetetaan perillisen oikeuksien kirjaamiselle EPT:n perusteella edellytykseksi tällaisten tietojen sisällyttäminen EPT:een ja toisaalta hyväksytään mahdollisuus suorittaa kirjaus sellaisen EPT:n perusteella, joka ei sisällä näitä tietoja, jos perilliset antavat puuttuvat tiedot sisältävän ilmoituksen?
34.      Käsittelen ratkaisuehdotuksessani ensin EPT:n tavoitetta ja sen tehtävää kiinteistörekisteriin tehtävien kirjausten perusteena olevana asiakirjana. Toiseksi esitän muutamia huomioita kyseisen välineen luonteesta. Kolmanneksi osoitan, ettei asetuksesta seuraa velvollisuutta sisällyttää EPT:een jäämistöomaisuutta koskevia tietoja perimyksen tapahtuessa yleisseuraantona. Neljänneksi ja viimeiseksi tarkastelen mahdollisuutta omaksua muu kuin ehdottamani tulkinta.
1.     EPT:n tavoite ja sen tehtävä kiinteistörekisteriin tehtävien kirjausten perustana olevana asiakirjana
35.      Asetuksen 650/2012 johdanto-osan seitsemännen perustelukappaleen mukaan asetuksen tavoitteena on poistaa vapaata liikkuvuutta haittaavat esteet niiden henkilöiden osalta, joille aiheutuu tällä hetkellä vaikeuksia, kun he valvovat oikeuksiaan perintöasiassa, jolla on rajat ylittäviä vaikutuksia.(13). Asetuksen johdanto-osan 67 perustelukappaleesta puolestaan seuraa, että tämä tavoite on tarkoitus toteuttaa muun muassa kyseisellä asetuksella luodulla EPT:lla. Erityisesti sen olisi oltava – kuten asetuksen johdanto-osan 18 perustelukappaleessa todetaan –
pätevä asiakirja jäämistöomaisuuden kirjaamiseksi jäsenvaltion rekisteriin.
36.      EPT ajateltiin siten välineeksi, jonka avulla perilliset(14) voivat helposti osoittaa oikeutensa toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan jäämistöomaisuuteen, mukaan lukien heidän oikeuksiensa ilmoittaminen asiaankuuluviin rekistereihin, erityisesti kiinteistörekisteriin.(15)
37.      EPT:n tehokkuutta muilta osin ei kuitenkaan täysin taata asetuksen 650/2012 säännöksillä. Vaikka asetuksen 69 artiklan 5 kohdan nojalla EPT on pätevä asiakirja, jonka perusteella jäämistöomaisuutta koskevat tiedot voidaan kirjata jäsenvaltion asiaankuuluvaan rekisteriin, sitä kuitenkin koskevat kyseisen asetuksen 1 artiklan 2 kohdan k
ja l alakohdan mukaiset rajoitukset. Viimeksi mainituista säännöksistä seuraa, että kiinteistörekisteriin tehtäviä kirjauksia koskevat kysymykset eivät kuulu asetuksen soveltamisalaan. Näin ollen, vaikka EPT olisi ”pätevä asiakirja rekisteriin kirjaamista varten”, se ei vielä tarkoita sitä, että kirjaaminen rekisteriin on tehtävä EPT:n perusteella kyseisen jäsenvaltion rekisteröintilainsäädännössä säädetyistä kirjaamisen edellytyksistä huolimatta.
38.      Tässä yhteydessä herää kysymys, miten voidaan varmistaa, että EPT voi saavuttaa sille asetetun tavoitteen ja täyttää tehtävänsä rekisteriin kirjaamisen perusteena olevana asiakirjana tilanteessa, jossa jäämistöön kuuluvan kiinteistön sijaintipaikan rekisteröintilainsäädännössä asetetaan tiettyjä vaatimuksia rekisteriin kirjaamisen perusteena olevan asiakirjan sisällölle, ja annettu EPT ei niitä täytä.
39.      Ehdotin ratkaisuehdotuksessani
Registrų centras
, että tulkittaessa asetuksen säännöksiä jäämistöomaisuutta koskevien tietojen osalta olisi tarkasteltava, estääkö tilanteessa, jossa nämä tiedot eivät ole välttämättömiä oikeusseuraannon määrittelemiseksi perittävän jälkeen, niiden puuttuminen EPT:sta tosiasiallisesti oikeusseuraannon määrittelemisen kyseisen omaisuuden osalta. Jos näin ei ole, ei ole perusteita kieltäytyä kirjaamisen tekemisestä. Tällainen lähestymistapa varmistaisi asetuksen 650/2012 tavoitteiden saavuttamisen ja EPT:n edellä selostetun mukaisen tehtävän täyttymisen samalla, kun vältettäisiin useita käytännön vaikeuksia, jotka liittyvät EPT:n sisällön mukauttamiseen ulkomaisen rekisteröintilainsäädännön vaatimuksiin ja sellaisten jäämistöomaisuutta koskevien ratkaisujen
tekemiseen, joista EPT:n antavan viranomaisen soveltamassa laissa ei ole säädetty.
40.      Unionin tuomioistuin ei yhtynyt kantaani rekisteröintiviranomaisten velvollisuudesta tehdä kirjaus sellaisen EPT:n, joka ei sisällä kaikkia Liettuan rekisteröintilainsäädännön jäämistöön kuuluvasta kiinteistöstä edellyttämiä tietoja, perusteella. Se totesi tuomiossa Registrų centras, että tällaisten tietojen puuttuminen on riittävä peruste hylätä hakemus perillisen oikeuksien kirjaamisesta rekisteriin.(16)
41.      Vaikka unionin tuomioistuin hylkäsi mahdollisuuden määrätä rekisteröintiviranomaiset tekemään kirjaukset sellaisen EPT:n, joka ei täytä kaikkia rekisteröintilainsäädännössä kirjaamisen perusteena olevalle asiakirjalle asetettuja vaatimuksia, perusteella, se ei kuitenkaan määrännyt, että kaikki tällaiset tiedot olisi sisällytettävä EPT:een. Unionin tuomioistuin totesi myös, että perittyä kiinteistöä koskevien tietojen puuttuminen EPT:sta ei aseta kyseenalaiseksi perintötodistuksen pätevyyttä sellaisenaan siltä osin kuin kyse on siinä todistetuista muista seikoista, kuten perillisasemasta.(17) Edellä selostettu huomioon ottaen ei voida katsoa, että tuomiosta Registrų centras
seuraisi velvollisuus sisällyttää EPT:een kaikki rekisteröintilainsäädännössä vaaditut jäämistöön kuuluvaa kiinteistöä koskevat tiedot.
42.      Tällaisessa tilanteessa, tuomion Registrų centras antamisesta huolimatta, jäljelle jää edelleen kysymys siitä, miltä osin asetuksen 650/2012 säännöksistä seuraa velvollisuus sisällyttää EPT:een tietoja jäämistöomaisuudesta, joka on merkitty toisessa jäsenvaltiossa ylläpidettävään rekisteriin. Kysymys on erityisen tärkeä myös siksi, että asetuksen 650/2012 johdanto-osan 18 perustelukappaleesta ilmenee unionin lainsäätäjän säätäneen, ettei pelkkä EPT:n antaminen välttämättä riitä täyttämään kaikkia rekisteröintilainsäädännössä kirjaamiselle asetettuja vaatimuksia ja että tällaisessa tilanteessa rekisteröintiviranomaisten voi olla tarpeen pyytää lisätietojen tai
‑asiakirjojen esittämistä.
2.     EPT:n luonne
43.      Tulkittaessa asetuksen 650/2012 ja täytäntöönpanoasetuksen N:o 1329/2014 säännöksiä siltä osin kuin ne koskevat EPT:ta, on tärkeää pitää mielessä kyseisen välineen erityinen luonne.
44.      Asetuksen 650/2012 62 artiklan ja 63 artiklan 1 kohdan valossa EPT on asiakirja, jonka ensisijaisena tarkoituksena on vahvistaa perillisten asema ja oikeudet – yleensä muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa se on annettu.(18) EPT on tässä yhteydessä unionin oikeuden itsenäinen väline, jonka oikeudellinen asema määritellään asetuksen 650/2012 VI luvun säännöksissä,(19) joita täsmennetään täytäntöönpanoasetuksen N:o 1329/2014 säännöksillä. Näillä säännöksillä määritellään EPT:n antamista koskevat säännöt, sen rakenne ja sen tuottamat oikeusvaikutukset.(20)
45.      EPT:n käsittämän oikeudellisen järjestelmän yhdenmukaistaminen parantaa mahdollisuuksia saavuttaa kyseisen välineen tavoitteet poistamalla tyypillisiä vaikeuksia, jotka liittyvät muissa jäsenvaltioissa niiden kansallisen lainsäädännön mukaisesti annettujen asiakirjojen käsittelyyn. EPT:n toimintaa oikeudellisissa toimissa koskevat säännökset, mukaan lukien sen muoto ja rakenne, ovat yleisesti velvoittavia säännöksiä kaikissa asetusta 650/2012 soveltavissa jäsenvaltioissa.(21) Tässä mielessä EPT ei ole toisen jäsenvaltion asiakirja, vaan kaikille jäsenvaltioille yhteinen asiakirja.
46.      Tästä huolimatta ei voida olettaa, että toisessa jäsenvaltiossa annetun EPT:n toiminta olisi yhtä ongelmatonta kuin kansallisen lainsäädännön mukaisten asiakirjojen. Tämä johtuu ennen kaikkea siitä, ettei perintöoikeutta ole yhdenmukaistettu unionin tasolla. EPT olennaiselta osaltaan vahvistaa perimyksen tapahtumisen oikeudellisiin vaikutuksiin liittyvät olosuhteet, jotka seuraavat ensisijaisesti perimykseen sovellettavan lain, joka on asetuksen 650/2012 säännösten mukaisesti määräytyvän jäsenvaltion tai kolmannen maan laki, säännöksistä.
47.      EPT:n sisältämien tietojen oikea tulkinta muissa jäsenvaltioissa ei siten välttämättä ole selvää. EPT:n antavalle viranomaiselle itselleenkään ei välttämättä ole selvää, miten nämä tiedot tulisi sisällyttää kyseiseen asiakirjaan. EPT annetaan lomakkeella, jonka käyttäminen on pakollista.(22) EPT:n sisältämät tiedot syntyvät, kun yksittäiset perimyksen oikeusvaikutuksia koskevat tiedot sijoitetaan lomakkeen määriteltyihin kenttiin. Edellä mainittujen tietojen sijoittamistapa ei välttämättä ole ilmeinen perimykseen sovellettavan lain säännösten valossa.(23)
48.      EPT:n itsenäisyys ei poista kaikkia toisessa jäsenvaltiossa laaditun asiakirjan käyttöön liittyviä vaikeuksia, koska olennaisilta osin sen sisältö on seurausta yhden jäsenvaltion tai kolmannen valtion lainsäädännön,(24) joka ei yleensä ole sen jäsenvaltion laki, jossa EPT:ta käytetään,(25) soveltamisesta.
49.      Asetuksen 650/2012 säännöksistä ilmenee, että unionin lainsäätäjä oli tietoinen näistä vaikeuksista ja pyrki minimoimaan ne huomioimalla tarpeen ottaa EPT:ta annettaessa huomioon tiettyjä muiden jäsenvaltioiden säännöksiä. Tämä käy ilmi asetuksen johdanto-osan 68 perustelukappaleesta, jossa korostetaan tarvetta ottaa huomioon toisen jäsenvaltion rekisteröintilainsäädännön kirjaamista koskevat vaatimukset annettaessa EPT:ta, joka sisältää tietoja kiinteistöstä.
50.      Edellä esitetystä ei kuitenkaan seuraa, että unionin lainsäätäjä olisi määrännyt, että tietyn EPT:n muodon ja sisällön on oltava riippuvaisia sen jäsenvaltion lainsäädännöstä, jota sovelletaan siihen menettelyyn, jossa EPT:sta käytetään. EPT ei nimittäin ole kertakäyttöinen asiakirja, kansallisessa lainsäädännössä säädetyn hakemuksen peruste, vaan itsenäinen asiakirja. Sen on tarkoitus olla asiakirja, jota sovelletaan laajasti, myös muissa menettelyissä ja muissa tarkoituksissa kuin siinä, joka on ollut sen antamisen perusteena ja muissa jäsenvaltioissa kuin siinä, jossa tarve sen antamiseen syntyi. Tätä osoittavat useat asetuksen 650/2012 säännökset.
51.      Ensinnäkin asetuksessa määritellään EPT:n oikeusvaikutukset itsenäisellä tavalla. Nämä vaikutukset syntyvät siis riippumatta perillisten aseman ja oikeuksien vahvistavien asianmukaisten kansallisten asiakirjojen oikeusvaikutuksista. Asetuksen 650/2012 69 artiklan 2 kohdassa vahvistetaan olettama, että perillisellä on EPT:ssä määritellyt oikeudet tai valtuudet, ilman muita ehtoja ja/tai rajoituksia kuin ne, jotka on todistuksessa mainittu.
Artiklan 3 ja 4 kohdalla suojataan vilpittömässä mielessä toimivia kolmansia osapuolia, jotka ovat tehneet oikeustoimia EPT:n mukaisten oikeutettujen henkilöiden kanssa, erityisesti henkilöä, joka suorittaa maksun EPT:n mukaiselle oikeutetulle henkilölle, ja henkilöä, joka hankkii jäämistöomaisuuteen kuuluvan oikeuden EPT:n mukaiselta oikeutetulta henkilöltä. Artiklan 5 kohdassa todetaan, että EPT on pätevä asiakirja, jonka perusteella jäämistöomaisuutta koskevat tiedot voidaan kirjata jäsenvaltion asiaankuuluvaan rekisteriin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta saman asetuksen 1 artiklan 2 kohdan k
ja l alakohdan soveltamista. Lisäksi asetuksen johdanto-osan 71 perustelukappaleessa todetaan, että EPT:n todistusvoimaa ei olisi laajennettava koskemaan seikkoja, jotka eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan, kuten sitä, onko tietty omaisuus kuulunut perittävälle.
52.      Toiseksi EPT:lla on edellä mainitut oikeusvaikutukset riippumatta siitä, miten sen tarkoitus on määritelty sen antamista koskevassa hakemuksessa. Tämä tarkoitus ei nimittäin ole muiden tahojen tiedossa, koska EPT-lomake ei sisällä sitä koskevia tietoja.(26) Annettua
EPT:ta voidaan siten käyttää oikeudellisissa toimissa ja se tuottaa sisältönsä mukaiset oikeusvaikutukset riippumatta sen antamisen alkuperäisestä tarkoituksesta.
53.      Kolmanneksi EPT:n voimassaoloaikaa ei ole rajoitettu ajallisesti. Asetuksen 650/2012 70 artiklan 3 kohdassa säädetään kuuden kuukauden voimassaoloajasta ainoastaan EPT:n jäljennöksille, ei itse EPT:lle. Kuten asetuksen 70 artiklan 1 kohdasta, sen johdanto-osan 72 perustelukappaleen valossa, käy ilmi, itse EPT on sen antaneen viranomaisen säilytyksessä.(27)
54.      Neljänneksi asetuksen 650/2012 70 artiklan 1 kohdasta seuraa myös, että EPT:n antava viranomainen antaa EPT:n jäljennöksiä paitsi hakijalle myös jokaiselle henkilölle, joka näyttää, että hänellä on oikeutettu etu asiassa.(28)
55.      Viidenneksi asetuksen 62 artiklan 3 kohdan mukaan annetulla EPT:lla on kyseisen asetuksen 69 artiklassa luetellut oikeusvaikutukset myös siinä jäsenvaltiossa, jonka viranomaiset ovat sen antaneet. Näin ollen tämä tarkoittaa, että EPT:n alueellinen soveltamisala on rajoittamaton
jäsenvaltioissa.
56.      Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että vaikka EPT:n antamisen perusteena olisi perillisen konkreettinen tarve osoittaa asemansa ja oikeutensa toisessa jäsenvaltiossa, annettua asiakirjaa ei ole tarkoitettu palvelemaan vain yhtä tiettyä tarkoitusta, kuten perillisen oikeuksien julkistamista toisen jäsenvaltion kiinteistörekisterissä, johon peritty kiinteistö on merkitty. Sen sijaan se luotiin asiakirjaksi, jota on mahdollista käyttää laajasti oikeudellisissa toimissa, myös muiden henkilöiden kuin perillisen toimesta ja myös muihin kuin sen antamisen perusteena olleeseen tarkoitukseen.
57.      Oikeusvarmuuden vuoksi tällaisessa tilanteessa on noudatettava suurta varovaisuutta annettaessa EPT:n antaville viranomaisille ohjeita sen laatimisesta ja erilaisista siihen sisällytettävistä tiedoista. Ottaen huomioon yksittäisen EPT:n laajan mahdollisen käyttöalan
ja sen
sisältämien tietojen väärintulkinnan riskin katson, että
EPT:n tulisi ensisijaisesti olla luotettava ja kattava tietolähde perillisten asemasta ja oikeuksista, jotka seuraavat asetuksen
säännösten osoittamasta perimykseen sovellettavasta laista. EPT:n sisältämien tietojen laajuuden tulisi rajoittua seikkoihin, jotka ovat asetuksen edellyttämiä ja jotka ovat olennaisia EPT:n asetuksen 650/2012 69 artiklan perusteella synnyttämien oikeusvaikutusten kannalta. EPT:n ei sen sijaan tulisi sisältää tietoja, jotka eivät ole tarpeen
sen kannalta, että oikeustoimien osapuolet voivat määritellä perillisten oikeuksien ja velvollisuuksien laajuuden. Sen ei myöskään tulisi sisältää tietoja, joiden vahvistaminen ei kuulu antavan viranomaisen toimivallan piiriin ja joiden sisällyttäminen EPT:een voi luoda väärän kuvan sellaisten seikkojen virallisesta vahvistamisesta, joita EPT:n ei ole tarkoitus vahvistaa. Joka tapauksessa sen sisältöä ei tulisi määritellä jäsenvaltioiden lainsäädännössä vastaaville kansallisille asiakirjoille asetettujen vaatimusten perusteella.
3.     Mahdollinen velvollisuus sisällyttää EPT:een tiedot jäämistöomaisuudesta, kun perimys on tapahtunut yleisseuraantona
58.      Arvioidakseni velvollisuutta sisällyttää
EPT:een tiedot peritystä kiinteistöstä käsittelen säännöksiä, joissa määritellään EPT:n sisältö, antavan viranomaisen toimivalta ja EPT:n antamismenettely. Tämän jälkeen tarkastelen, mahdollistavatko näiden säännösten arvioinnin tulokset asetuksen tavoitteiden saavuttamisen ja EPT:n tehtävien täyttämisen. Lopuksi annan ehdotuksen ennakkoratkaisukysymyksiin annettaviksi vastauksiksi.
a)     EPT:n sisällön määrittelevät säännökset
59.      Asetuksen 650/2012
sisällön perusteella on selvää, että unionin lainsäätäjä on säätänyt mahdollisuudesta
sisällyttää
EPT:een jäämistöomaisuutta koskevia tietoja ja
että se on tällä välineellä pyrkinyt helpottamaan perillisten mahdollisuuksia saada tehtyä kirjauksia muissa jäsenvaltioissa ylläpidettäviin kiinteistörekistereihin.
60.      Ensinnäkin mahdollisuus mainita EPT:ssa
tietystä jäämistöön kuuluvasta omaisuudesta seuraa suoraan asetuksen 650/2012 63 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 68 artiklan l alakohdan sanamuodosta sekä EPT-lomakkeen liitteessä IV olevasta 9 kohdasta, joita käsittelen yksityiskohtaisesti jäljempänä. Toiseksi asetuksen 650/2012 johdanto-osan 68 perustelukappaleesta seuraa, että EPT:n antavan viranomaisen on otettava huomioon muodollisuudet, joita kiinteän omaisuuden rekisteröinti edellyttää jäsenvaltiossa, ja asetuksen 77 artiklassa asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus laatia tietosivut, joilla luetellaan kaikki kussakin jäsenvaltiossa niiden alueella sijaitsevan kiinteän omaisuuden rekisteröintiä varten yleensä edellytetyt asiakirjat ja/tai tiedot. Kolmanneksi asetuksen 650/2012 66 artiklan 5 kohdassa säädetään, että jäsenvaltion viranomaisen on annettava toisen jäsenvaltion EPT:n antavalle viranomaiselle
muun muassa kiinteistörekistereissä olevia tietoja.
61.      Edellä esitetystä ei kuitenkaan käy ilmi, millaisissa tilanteissa EPT:een on sisällytettävä
jäämistöomaisuutta koskevia tietoja. Ensinnäkään ei voida katsoa, että se seikka, että unionin lainsäätäjä on asetuksen 650/2012 säännöksissä
ottanut huomioon
kiinteistörekisteriin tehtäviä kirjauksia koskevan kysymyksen ja ottanut käyttöön mekanismeja, joiden tarkoituksena on helpottaa sellaisten tietojen sisällyttämistä EPT:een, jotka mahdollistavat tällaisten kirjausten
tekemisen, tarkoittaa velvollisuutta ilmoittaa EPT:ssa asiaankuuluviin rekistereihin merkitty
jäämistöön kuuluva omaisuus. Tällaisen mekanismin olemassaolo ei tarkoita, että sitä on pakko soveltaa; se ei ole seinällä roikkuva
Tšehovin ase.
62.      Voidaanko siten asetuksen 650/2012 säännöksistä
johtaa velvollisuus ilmoittaa jäämistöön kuuluva omaisuus EPT:ssa ja millaisissa tapauksissa näin on tehtävä?
63.      Jäämistöön kuuluvan omaisuuden osoittamisesta EPT:ssa säädetään ennen kaikkea asetuksen 650/2012 63 artiklassa, joka koskee EPT:n antamisen tarkoitusta. Sen 2 kohdan b alakohdan mukaan EPT:ta
voidaan käyttää ”erityisesti” osoittamaan ”tietyn jäämistöön kuuluvan omaisuuden osoittaminen todistuksessa mainitulle yhdelle tai useammalle perilliselle – –.”
64.      Tämän säännöksen eri kieliversioiden välillä ei ole merkittäviä eroja.(29) Säännöksestä seuraa, että siinä tarkoitetun EPT:ssa osoittamisen kohteena on
tarkoitus olla tietty jäämistöön kuuluva omaisuus, joka on
”osoittamisen”(30) kohteena. Vaikka jälkimmäisen käsitteen yksiselitteinen tulkinta on vaikeaa, se vaikuttaa viittaavan siihen, että on olemassa erityinen peruste siirtää tiettyä
jäämistöön kuuluvaa omaisuutta koskeva oikeus perilliselle.
65.      Mahdollisuus ilmoittaa
jäämistöön kuuluva omaisuus EPT:ssa seuraa suoraan myös asetuksen 650/2012 68 artiklasta, jossa määritellään EPT:n sisältö. Kyseisen artiklan l alakohdan mukaan EPT:ssa voidaan osoittaa ”kullekin perilliselle tuleva perintöosa ja tarvittaessa luettelo kullekin perilliselle kuuluvista oikeuksista ja/tai omaisuudesta.”
66.      Tässä säännöksessä ei siis käytetä samaa käsitettä kuvaamaan perillisen oikeutta jäämistöön kuuluvaan omaisuuteen kuin saman asetuksen 63 artiklan 2 kohdan b alakohdassa. Tämä terminologinen ero esiintyy useissa asetuksen kieliversioissa. Lisäksi siinä mainitaan paitsi omaisuus myös oikeudet. Ainoa johtopäätös, joka tästä voidaan tehdä, on se, että EPT:ssa
kyseisen asetuksen 68 artiklan l alakohdan loppuosan mukaisesti osoitettavat tiedot ovat laajempia kuin 63 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti
ilmoitetut tiedot.(31)
67.      Nyt käsiteltävän asian kannalta olennainen on kuitenkin asetuksen 650/2012 68 artiklan l alakohdan loppuosan tulkinta. Sen mukaan EPT voi sisältää luettelon kullekin perilliselle kuuluvista oikeuksista ja/tai omaisuudesta, mahdollisesti määritellyille tai tietyille perillisille.(32)
68.      Eri kieliversioiden väliset eroavaisuudet eivät mahdollista liian pitkälle menevien johtopäätösten tekemistä tämän säännöksen soveltamisalasta. Kuten asetuksen 650/2012 63 artiklan 2 kohdan b alakohdan tapauksessa, se vaikuttaa kuitenkin viittaavan siihen, että kyse on tietyn jäämistöön kuuluvan omaisuuden siirtymisperusteesta eikä jäämistöomaisuudesta itsestään.
69.      Tällaisen tiettyä jäämistöön kuuluvaa omaisuutta koskevan erityisen perusteen olemassaoloon viittaa myös ilmaisun ”tarvittaessa” käyttäminen asetuksen 650/2012 68 artiklan l alakohdan loppuosassa. Se edeltää ilmaisua ”luettelo kullekin perilliselle kuuluvista oikeuksista ja/tai omaisuudesta”, mutta ei asetuksen 650/2012 68 artiklan l alakohdan ensimmäisessä osassa käytettyä ilmaisua ”kullekin perilliselle tuleva perintöosa.”
70.      Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, saksalaisen oikeuskäytännön ja
‑kirjallisuuden vallitsevan kannan mukaan käsite ”tarvittaessa” viittaa tilanteisiin, joissa jäämistöön kuuluva omaisuus siirtyy tietylle perilliselle erityisseuraantona, mutta se ei koske tilanteita, joissa perimys tapahtuu yleisseuraantona. Tällaisia näkemyksiä on ilmaistu myös muiden jäsenvaltioiden oikeuskirjallisuudessa.(33)
71.      Eri kantaa edustavat oikeusoppineet katsovat, että EPT:n antamisen tarkoitus määrää jäämistöön kuuluvaa omaisuutta koskevien tietojen sisällyttämisen tarpeen.(34)
72.      Nyt käsiteltävässä asiassa jälkimmäistä kantaa edustavat Tšekin ja Espanjan hallitus sekä komissio. Niiden mukaan erityisesti asetuksen 650/2012 68 artiklan l alakohdassa käytetty ilmaus ”tarvittaessa” viittaa tietyn EPT:n asetuksen 63 artiklassa tarkoitettuun antamisen tarkoitukseen. Tämä tarkoittaisi, että jos EPT:n antamisen tarkoituksena on ilmoittaa perillisen oikeus kirjattavaksi jäsenvaltion kiinteistörekisteriin ja kirjaamisen edellytyksenä on jäämistöön kuuluvan kiinteistön osoittaminen EPT:ssa, on käsillä tilanne, jossa omaisuuden sisällyttäminen EPT:een on perusteltua. Toisin sanoen ”tarvittaessa” olisi tulkittava siten, että se tarkoittaa ”jos se on perusteltua EPT:n antamisen tarkoituksen kannalta.”
73.      Mielestäni asetuksen 650/2012 68 artiklan systemaattinen tulkinta ei anna perusteita tämän kannan hyväksymiselle. Nimittäin jo kyseisen artiklan ensimmäisestä kohdasta seuraa, että EPT sisältää tiettyjä tietoja, mukaan lukien l alakohdassa säädetyt tiedot, siltä osin kuin sen käyttötarkoitus niitä edellyttää.
Jos asetuksen 650/2012 68 artiklan l alakohdassa käytetty ilmaisu ”tarvittaessa” tulkittaisiin siten, että se tarkoittaa ”jos se on perusteltua EPT:n antamisen tarkoituksen kannalta”, ilmaisu ”tarvittaessa”
olisi tarpeeton. Kun tällaista lisäilmaisua on käytetty, on se todennäköisesti merkki siitä, että tämä osoittaminen tehdään silloin, kun tietyt erityiset olosuhteet sen oikeuttavat.
74.      Mikä erityinen olosuhde siis kätkeytyy ilmaisun
”tarvittaessa” taakse?
75.      On huomattava, että asetuksen 650/2012 68 artiklan l alakohdassa säädetään ensin kullekin perilliselle tulevan perintöosan ja vasta toiseksi, ”tarvittaessa”, luettelon oikeuksista ja/tai omaisuudesta
sisällyttämisestä EPT:een. On syytä korostaa, että unionin lainsäätäjä on omaksunut selkeän rakenteen EPT:een sisällytettävien tietojen luetteloimiseksi 15
peräkkäisessä kohdassa, joista jokainen on omistettu erityyppisille tiedoille. Koska samassa kohdassa
puhutaan perillisille
tulevasta
perintöosasta ja, mahdollisesti, heille osoitetusta
jäämistöomaisuudesta, on katsottava, että molemmissa tapauksissa on kyse kaikkien
jäämistöön liittyvät oikeuksien määrittelystä
soveltamalla samanlaisia sääntöjä eli sääntöjä, jotka määrittelevät perillisten perintöä
koskevien oikeuksien laajuuden.
76.      Perillisten perintöä koskevien oikeuksien laajuus voidaan määritellä suhteessa perittävän oikeuksiin ja velvollisuuksiin kokonaisuudessaan – määrittelemällä perillisen osuus perinnöstä – tai suhteessa tiettyyn jäämistöön kuuluvaan omaisuuteen – määrittelemällä perillisen tai tiettyjen perillisten oikeus jäämistöön kuuluvaan tiettyyn omaisuuteen. Perillinen voi esimerkiksi myös olla testamenttimääräyksen mukainen testamentinsaaja. Lisäksi perimykseen sovellettavassa laissa voidaan mahdollisesti säätää perittävän puolison erityisistä oikeuksista tiettyyn jäämistöomaisuuteen riippumatta hänen osuudestaan perintöön. On myös mahdollista, että on olemassa erityissäännöksiä, jotka asettavat perimykselle rajoituksia taloudellisista, perheeseen liittyvistä tai yhteiskunnallisista syistä tai jotka vaikuttavat perimykseen tietyn jäämistöomaisuuden, johon myös asetuksen 650/2012 30 artiklassa(35) viitataan, osalta. Lisäksi voi olla mahdollista, että perimykseen sovellettavan lain säännökset mahdollistavat sellaisen erityisjälkisäädöksen, jonka nojalla testamentin tekijä voi määrätä
tietyn jäämistöön kuuluvan omaisuuden siirtymisestä
erityisseuraantona, laatimisen.
77.      Siten mielestäni on loogista, että säätäessään asetuksen 650/2012 68 artiklan l alakohdassa perillisten oikeuksien perintöön laajuutta koskevien tietojen sisällyttämisestä EPT:een unionin lainsäätäjän täytyi ottaa huomioon, että pelkän osuuden jäämistöön osoittaminen voi osoittautua riittämättömäksi tämän tiedon asianmukaisen esittämisen kannalta. Näin on, jos perimykseen sovellettavan lain säännökset, mahdollisesti yhdessä pätevän testamenttimääräyksen kanssa, sisältävät erityisiä sääntöjä tietyn jäämistöön kuuluvan omaisuuden siirtämisestä perilliselle erityisseuraantona.(36) Tällaisessa tilanteessa on tarpeen määrittää perillisten oikeudet suhteessa jäämistöön kuuluvaan tiettyyn omaisuuteen eikä suhteessa perittävän omaisuuteen ja velvoitteisiin kokonaisuudessaan.(37) Tällaista tilannetta ei synny, kun perimys tapahtuu yleisseuraantona.
78.      Komission, Tšekin
hallituksen ja Espanjan hallituksen
ehdottama tulkinta tarkoittaisi, että asetuksen 650/2012 68 artiklan l alakohdan
ensimmäisessä osassa käsitellään perillisten osuuksia perintöön ja toisessa osassa jäämistöomaisuuden kuulumista perintöön. Tällaisessa tilanteessa kyse olisi täysin erilaisista tiedoista: ensimmäinen osa koskisi perillisen oikeuksien laajuutta, joka määräytyy perimykseen sovellettavan lain mukaan, ja toinen osa jäämistön koostumusta, joka määritellään pääasiassa esineoikeudellisilla perusteilla. Tietojen erilaisen luonteen vuoksi voisi pikemminkin olettaa, että jos tämä olisi ollut unionin lainsäätäjän – joka on luetellut johdonmukaisesti peräkkäisissä kohdissa EPT:een sisällytettävien tietojen luokat – tarkoituksena, olisi se luonut erillisen kohdan jäämistöön kuuluvan omaisuuden osoittamiseksi.
79.      Tällaisesta unionin lainsäätäjän epäloogisuudesta ja epäjohdonmukaisuudesta ei kuitenkaan voida puhua, jos katsotaan, kuten edellä ehdotin, että ilmaisu ”tarvittaessa” viittaa tietyn jäämistöomaisuuden oikeusseuraantoa koskevien erityisten sääntöjen olemassaoloon, ei perittävän oikeuksiin ja velvollisuuksiin kokonaisuudessaan. Tällainen tulkinta auttaa myös ymmärtämään syyt, joiden vuoksi asetuksen 650/2012 68 artiklan l alakohdan monissa kieliversioissa käytetään termejä, jotka viittaavat siihen, että yksittäisillä perillisillä on oltava erityinen oikeus tiettyyn jäämistöomaisuuteen.
80.      EPT-lomakkeen liitteen IV sisältö ei ole ristiriidassa tämän tulkinnan kanssa. Sn sisältämien kohtien sisältö ei tietenkään voi olla ratkaisevaa asetuksen 650/2012 säännösten tulkinnan kannalta, koska EPT-lomake annettiin komission täytäntöönpanoasetuksella, joka on asetusta alempiarvoisempi säädös. Täytäntöönpanoasetuksen sisältö on siten johdettu komission suorittamasta asetuksen 650/2012 säännösten tulkinnasta. On kuitenkin syytä huomata, että EPT-lomakkeen liitteessä IV on erillinen osio perillisen perintöosuutta koskeville tiedoille (8 kohta) ja erillinen osio perilliselle kohdennettua omaisuutta koskeville tiedoille (9 kohta). Kumpaakaan näistä kahdesta kohdasta ei ole merkitty pakolliseksi.(38) Tämä osoittaa sen huomioimista, että perillisen jäämistöön kohdistuvien oikeuksien laajuus voidaan määritellä useilla eri tavoilla.
81.      Edellä esitetyn perusteella katson, että asetuksen 650/2012 säännöksistä seuraa, ettei EPT:n antavalla viranomaisella ole velvollisuutta sisällyttää EPT:een tietoja peritystä omaisuudesta, jos perimys tapahtuu yleisseuraantona. Tällaisessa tilanteessa perilliselle kuuluvan osuuden ilmoittaminen riittää osoittamaan hänen perintöä koskevien oikeuksiensa laajuuden.
b)     EPT:n antavan viranomaisen toimivallan laajuutta koskevat säännökset
82.      Edellä mainittua tulkintaa vahvistavat asetuksen säännökset, jotka määrittelevät EPT:n antavan viranomaisen toimivallan laajuuden.
83.      Asetuksen 650/2012 67 artiklan nojalla EPT:n antavan viranomaisen on annettava EPT, kun todistettavat seikat on vahvistettu perimykseen sovellettavan tai muun tiettyihin seikkoihin sovellettavan lain mukaisesti.
Tämän virkkeen jälkimmäisen osan osalta asetuksen johdanto-osan 71 perustelukappaleesta ilmenee, että kyse on muun muassa kuolemanvaraismääräysten aineellisesta pätevyydestä. Mainittu säännös viittaa siis asetuksen 650/2012 III luvun, jonka otsikko on
”sovellettava laki” säännöksiin. Sen artiklat, erityisesti 21, 22 ja 23 artikla, koskevat perimykseen kokonaisuudessaan sovellettavan lain määräytymistä ja soveltamisalaa. Seuraavat artiklat koskevat muun muassa kuolemanvaraismääräysten, perintösopimusten sekä perinnön vastaanottamista tai siitä luopumista koskevien ilmoitusten pätevyyteen sovellettavaa lakia.
84.      Lähes mikään asetuksen 650/2012 III luvun artikloista ei sääntele yksityiskohtaisesti perimystä koskevia kysymyksiä viittaamalla tiettyyn jäämistöomaisuuteen.(39)
85.      Edellä esitetyn perusteella on mielestäni katsottava, että jäämistöön kuuluvaa omaisuutta koskevien tietojen sisällyttäminen kuuluisi EPT:n antavan viranomaisen toimivaltaan, jos se olisi tarpeen perimykseen sovellettavan lain säännökset huomioon ottaen. Kyseisen lain soveltamisala on määritelty asetuksen 650/2012 23 artiklan 2 kohdassa. Asetuksen 650/2012 23 artiklan 2 kohdan e alakohdasta seuraa, että kyseisen asetuksen 21 ja 22 artiklan perusteella määräytyvän lain mukaisesti määritellään
jäämistöön kuuluvan omaisuuden, oikeuksien ja velvoitteiden siirto perillisille ja mahdollisille testamentinsaajille, mukaan lukien perinnön tai testamenttisaannon vastaanottamisen tai siitä luopumisen ehdot ja vaikutukset.
86.      Tällaisen ratkaisun ei pitäisi olla yllättävä. Asetuksen 650/2012 1 artiklan 1 kohdan mukaan asetusta sovelletaan perimykseen. Asetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa täsmennetään, että asetuksessa tarkoitettu perimys kattaa kaikenlaisen omaisuuden, oikeuksien ja velvollisuuksien siirtymisen kuolemantapauksen johdosta, olipa kyseessä kuolemanvaraismääräykseen perustuva tahdonvaltainen siirtyminen tai lakimääräiseen perimykseen perustuva siirtyminen. Perimykseen kokonaisuudessaan sovellettava laki määrittelee siis säännöt jäämistöön kuuluvan omaisuuden siirrolle
perittävän
oikeusseuraajille. Kysymys siitä, kuuluuko tietty
omaisuus
jäämistöön, ei kuulu perimykseen kokonaisuudessaan sovellettavan lain piiriin, eikä se kuulu asetuksen 650/2012 soveltamisalaan. Tämä vahvistetaan selvästi jo edellä mainitussa asetuksen johdanto-osan 71 perustelukappaleessa. Siinä todetaan, että EPT:n todistusvoimaa ei olisi laajennettava koskemaan seikkoja, jotka eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan, kuten sitä, onko tietty omaisuus kuulunut perittävälle.
87.      Perimyksen tapahtuessa yleisseuraantona sen vahvistaminen, kuuluuko tietty omaisuus jäämistöön, merkitsisi kuitenkin ainoastaan sen määrittelemistä, kuuluiko tietty omaisuus perittävälle. Tämä tarkoittaisi siis tosiasiallisesti sellaisten toimien suorittamista, joiden osalta unionin lainsäätäjä on nimenomaisesti todennut asetuksen 650/2012 johdanto-osan 71 perustelukappaleessa, että ne eivät kuulu asetuksen soveltamisalaan. Sen määritteleminen, kuuluuko tietty omaisuus jäämistöön, ei siis kuulu EPT:n antavan viranomaisen toimivaltaan, koska se menee asetuksen 650/2012 67 artiklassa tarkoitetun perimykseen sovellettavan tai muun tiettyihin seikkoihin sovellettavan lain soveltamisalan ulkopuolelle.
88.      Tilanne on erilainen erityisseuraannon tapauksessa, jossa tämä on tarpeen perimyksen kohteen määrittelemiseksi. Ilman tarkkaa määritelmää siitä, mikä on oikeusseuraannon kohteena oleva omaisuus, on mahdotonta määritellä perillisen perimyksen kautta saamien oikeuksien laajuutta.
c)     EPT:n antamismenettelyä koskevat säännökset
89.      Johtopäätöstä, jonka mukaan asetuksen 650/2012 säännökset eivät edellytä, että perimyksen tapahtuessa yleisseuraantona jäämistöön kuuluva
omaisuus olisi osoitettava EPT:ssa, tukee myös asetuksen EPT:n antamismenettelyä koskevien säännösten arviointi.
90.      Tästä menettelystä säädetään asetuksen 650/2012 66 artiklassa. Kyseessä on hakemusperusteinen menettely, ja antavan viranomaisen tehtävänä on tarkistaa hakijan esittämät tiedot ja ilmoitukset sekä asiakirjat ja muut todisteet. Tässä artiklassa
todetaan kahteen kertaan (1 kohdan toisessa virkkeessä ja 3 kohdassa) antavan viranomaisen toimivallan (toimivalta tarkastaa tiedot omasta
aloitteestaan ja vaatia valaehtoisia ilmoituksia) olevan riippuvainen kansallisessa lainsäädännössä säädetyn toimivallan laajuudesta.
91.      EPT:n antamismenettelyä ei siten ole täysin yhdenmukaistettu. Jos kansallisessa lainsäädännössä ei säädetä omasta aloitteesta tapahtuvasta toiminnasta tai mahdollisuudesta antaa valaehtoisia ilmoituksia jäämistöön kuuluvan omaisuuden määrittelemiseksi, tämä tarkoittaa, että antava viranomainen voi ainoastaan tarkistaa hakijan antamat tiedot ja tämän toimittamat asiakirjat. Tällaisessa tilanteessa, jos hakija pyytää vahvistamaan perillisen oikeuden toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan ja yleisseuraantona tapahtuvan perimyksen kattamaan omaisuuteen, antavan viranomaisen tehtävä rajoittuu hakijan toimittamien asiakirjojen arviointiin.
92.      Tällainen menettely on yleisseuraantona tapahtuvassa perimyksessä tarpeeton, aikaa vievä, kallis ja tehoton.
93.      Ensinnäkin se on tarpeeton, koska antavan viranomaisen ei ole tarpeen tarkistaa, kuuluuko tietty omaisuus jäämistöön, koska perimykseen sovellettavan lain säännöksistä seuraa, että perillinen on saanut osuuden perinnöstä, mikä käy jo ilmi EPT:n sisällöstä. Perittävän tiettyä omaisuutta koskevan oikeuden osoittaminen tarkoittaa, ellei ole olemassa erityisiä tietoja, jotka edellyttäisivät toisenlaisen
johtopäätöksen tekemistä, että oikeudet kyseiseen omaisuuteen ovat siirtyneet perillisille EPT:ssa
ilmoitetuin osuuksin. Pelkkä omaisuuden merkitseminen EPT:een ei ole tarpeen, koska EPT:n todistusarvo ei ulotu siihen, kuuluuko tietty omaisuus jäämistöön. Asetuksessa ei nimittäin säädetä, että merkityn omaisuuden oletetaan kuuluvan
kyseiseen jäämistöön.
94.      Toiseksi menettely on aikaa vievää ja kallista, koska se edellyttää ulkomaiseen lakiin ja asiakirjoihin perustuvien ratkaisuiden tekemistä, jäljennösten hankkimista ja mahdollisesti asiakirjojen vahvistamista sekä usein myös käännösten laatimista EPT:n antavan viranomaisen viralliselle kielelle.
Antavan viranomaisen olisi ensin määriteltävä, ovatko tarkastettavaksi toimitetut asiakirjat aitoja ja todistavatko ne, että omaisuus kuuluu jäämistöön. Tämä edellyttää ulkomaisen lain arviointia ja mahdollisesti myös toisen jäsenvaltion viranomaisten kuulemista.(40) Jälkimmäisessä tapauksessa on otettava huomioon tarve käännösten tekemiselle toisen jäsenvaltion viralliselle kielelle. Lisäksi, jotta antava viranomainen voisi suorittaa tämän arvioinnin, hakijan olisi vastattava kustannuksista, jotka aiheutuvat asiaankuuluvien asiakirjojen jäljennösten hankkimisesta siitä jäsenvaltiosta, jossa kiinteistö sijaitsee, ja jos ne ovat muulla kuin antavan viranomaisen virallisella kielellä, niiden kääntämisestä jälkimmäiselle kielelle ja tämän jälkeen saadun EPT:n jäljennöksen kääntämisestä sen jäsenvaltion viralliselle kielelle, jossa kiinteistö sijaitsee.
95.      Kolmanneksi kyseinen menettely on tehoton, koska kaikissa tapauksissa, joissa ratkaisujen on tarkoitus perustua rekisteröintiviranomaisen antamiin asiakirjoihin, omaisuuden kuulumista jäämistöön koskevat ratkaisut tehdään vastaavasti kyseisen viranomaisen hallussa olevien tietojen perusteella. Tämä viranomainen on yhtäältä tiedon
lähde rekisteriin merkityn
jäämistöomaisuuden osalta (antaessaan asianmukaiset
jäljennökset toimitettavaksi EPT:n antavalle viranomaiselle) ja toisaalta sen itsensä tuottamien ja EPT:een sisällytettyjen tietojen vastaanottaja sen jälkeen, kun se on käännätetty kahdesti (sen jälkeen, kun hakemus perillisen oikeuksien kirjaamista rekisteriin EPT:n perusteella on vastaanotettu). Rekisteröintiviranomaiselta saadun
jäljennöksen
vahvistaminen EPT:n antavan
viranomaisen toimesta, jotta rekisteröintiviranomainen voisi kirjata rekisteröidyn omaisuuden omistusoikeuden muutoksen, vaikuttaa tässä tilanteessa
taiteelta taiteen vuoksi. Samalla se ei kuitenkaan takaa, että merkintä rekisteriin tehdään. Kaikkien annettujen tietojen kattavuuden ja oikeellisuuden arviointi rekisteröintilainsäädännön vaatimusten näkökulmasta
kuuluu nimittäin rekisteröintiviranomaiselle, kuten unionin lainsäätäjä on korostanut asetuksen 650/2012 johdanto-osan 18 perustelukappaleessa. Tämä voi tarkoittaa, että annettua EPT:ta on muutettava rekisteröintiviranomaisten vaatimusten täyttämiseksi.(41)
d)     Ehdotetun tulkinnan vaikutukset
96.      Tulkintaa, jonka mukaan asetuksen 650/2012 säännöksistä ei seuraa, että perimyksen tapahtuessa yleisseuraantona olisi jäämistöön kuuluva omaisuus osoitettava EPT:ssä, voidaan tietenkin arvostella siitä, ettei tällöin oteta huomioon EPT:n tavoitteita sekä sen tehtävää asiakirjana, joka muodostaa perusteen perillisten oikeuksien kirjaamiselle toisen jäsenvaltion kiinteistörekisteriin.
97.      Ensinnäkin kiinnitän huomiota siihen, että rekisteröintilainsäädännön säännökset eivät kaikissa jäsenvaltioissa aseta kiinteistön osoittamista EPT:ssa edellytykseksi perillisen oikeuksien kirjaamiseksi rekisteriin, johon peritty kiinteistö on merkitty.(42) Ehdotettu tulkinta ei vaikuta EPT:n tehokkuuteen näissä jäsenvaltioissa.
98.      Toiseksi muistutan, että tuomiosta Registrų centras seuraa, että kiinteistöä koskevien tietojen puuttuminen EPT:sta ei aseta kyseenalaiseksi sen pätevyyttä sellaisenaan siltä osin kuin kyse on siinä todistetuista muista
seikoista, kuten perillisasemasta,(43) ja asetuksen 650/2012 johdanto-osan 18 perustelukappaleesta seuraa, että rekisteröintilainsäännöissä vaadittuja tietoja olisi oltava mahdollisuus täydentää antamalla perillisille mahdollisuus toimittaa lisätietoja tai
‑asiakirjoja. Tšekin tasavallan lainsäätäjä onkin noudattanut kyseisen perustelukappaleen ohjeita säätämällä perillisille mahdollisuudesta antaa ilmoitus, jolla täydennetään niitä tietoja, joiden puuttuminen EPT:sta on esteenä kirjaamiselle pelkästään EPT:n perusteella.(44)
99.      Ehdotettu tulkinta ei siten aiheuta EPT:n tehottomuutta rekisteriin kirjaamisen perusteena olevana asiakirjana. Samalla sen pitäisi osaltaan lisätä oikeusvarmuutta.
100. Ensinnäkin se vahvistaa EPT:n antavan viranomaisen toimivallan rajat viranomaisena, joka on toimivaltainen vahvistamaan perimykseen sovellettavasta laista seuraavat ja asetuksen 650/2012 69 artiklassa määriteltyjen EPT:n
oikeusvaikutusten kannalta merkitykselliset olosuhteet. Jäämistöomaisuutta koskevien tietojen sisällyttäminen EPT:een tilanteessa, jossa perimys tapahtuu yleisseuraantona, voi kuitenkin johtaa niiden henkilöiden keskuudessa, joille EPT esitetään, syntyvään virheelliseen käsitykseen siitä, että ETP:lla myös vahvistetaan virallisesti tietyn omaisuuden kuuluminen jäämistöön, mitä EPT:llä ei kuitenkaan voida vahvistaa.(45)
101. Toiseksi ehdotettu tulkinta auttaa välttämään riskin sellaisten olosuhteiden virheellisestä tai epätäydellisestä vahvistamisesta, joiden vahvistamiseen jäsenvaltion, jonka laissa ei säädetä vastaavista toimista perimysoikeuden vahvistamisvaiheessa, EPT:n antava viranomainen ei ole valmistautunut ja joiden vahvistamiseen sillä ei ole asianmukaisia välineitä ja osaamista.
102. Kolmanneksi EPT:ta, jota käytetään oikeudellisissa toimissa ja joka itsessään on kattava asiakirja, ei kuormiteta tarpeettomilla tiedoilla, joiden sisällyttäminen voisi herättää erilaisia epäilyksiä kolmansien osapuolten keskuudessa. Erityisesti uskon, että tiettyä yleisseuraannon kautta siirtynyttä jäämistöomaisuutta koskevien tietojen sisällyttäminen EPT:een saattaa herättää kolmansissa osapuolissa epäilyksiä siitä, mitä merkitystä on sillä, että muuta jäämistöomaisuutta ei ole osoitettu EPT:ssä. Pelkään,
että kolmannet osapuolet saattavat asettaa EPT:een merkittyjen perillisten kanssa tehtävien tiettyjen oikeustoimien edellytykseksi muun suoritettavan oikeustoimen kannalta olennaisen jäämistöomaisuuden tietojen sisällyttämisen EPT:een. Tämä voi edellyttää EPT:n täydentämistä useita kertoja.
103. Kiinnitän tässä yhteydessä huomiota myös siihen, että jos perintö siirtyy yleisseuraantona useammalle kuin yhdelle henkilölle, perittyä omaisuutta koskevien tietojen sisällyttämisen lisäksi tulisi
EPT-lomakkeen liitteessä IV olevaan 10 kohtaan
sisällyttää tarkat tiedot rajoituksista, jotka koskevat oikeutta
määrätä kyseisen omaisuuden osuuksista. Asetuksen 650/2012 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti nimittäin oletetaan olevan todistuksessa mainittu asema ja/tai siinä mainitut oikeudet tai valtuudet, ilman kyseisiin oikeuksiin tai valtuuksiin liittyviä muita ehtoja ja/tai rajoituksia kuin ne, jotka on todistuksessa mainittu. Perimyksen tapahtuessa yleisseuraantona perillisten oikeudet määrätä osuuksistaan jäämistöomaisuuteen ovat kuitenkin usein rajoitettuja ennen perinnönjakoa.(46) Tällaisessa tapauksessa EPT:een tulisi jäämistöön kuuluvaa omaisuutta tai perillisten osuutta kyseisestä omaisuudesta koskevien tietojen lisäksi sisällyttää myös tiedot perimykseen sovellettavasta laista seuraavista määräysvaltaa koskevista rajoituksista. Muuten EPT antaa harhaanjohtavan kuvan perillisten edellä mainitusta laista seuraavien oikeuksien laajuudesta.
e)     Vastaus kysymyksiin
104. Edellä esitetyn perusteella katson, että asetuksen 650/2012 68 artiklan l kohtaa on tulkittava siten, että EPT:n antavalla viranomaisella ei ole velvollisuutta sisällyttää hakijan pyynnöstä EPT:een tietoja toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevasta peritystä kiinteistöstä silloin, kun perimys tapahtuu yleisseuraantona. Näin on riippumatta vaatimuksista, jotka kiinteistön sijaintijäsenvaltion rekisteröintilainsäädännössä asetetaan kiinteistörekisteriin kirjaamisen perusteena oleville asiakirjoille.
4.     Mahdollisuus omaksua muu kuin ehdotettu tulkinta
105. Pääasian hakijat, Tšekin ja Espanjan hallitukset sekä komissio ehdottavat asetuksen 650/2012 68 artiklan l alakohdan tulkintaa, joka poikkeaa edellä esitetystä.(47) Ne katsovat, että asetuksen ja EPT:n tavoitteet tukevat perityn kiinteistön tietojen sisällyttämistä EPT:een, jos se mahdollistaa rekisteröintilainsäädännön vaatimusten täyttämisen ja kirjaamisen rekisteriin, johon kiinteistö on merkitty. Muuten annettu EPT ei täytä tehtäväänsä.
106. Olen jo edellä todennut tällaisen tulkinnan omaksumisen kielteiset seuraukset EPT:n antamismenettelyn helppouden, nopeuden ja tehokkuuden kannalta.(48) Korostan, että tällainen tulkinta asettaa erityisen vaikeaan tilanteeseen EPT:n antavat viranomaiset niissä jäsenvaltioissa, joiden menettelysäännöksissä ei säädetä tietyn omaisuuden kuulumisen jäämistöön vahvistamisesta tai yleisesti omaisuusluettelon laatimisesta vastaavassa menettelyssä. Niiden on siten vahvistettava perillisen omistusoikeus tai muut oikeudet tiettyyn jäämistöomaisuuteen toimimalla menettelyllisessä tyhjiössä, eli määrittelemättömien sääntöjen mukaisesti, sekä ulkomaisen esineoikeuden ja toisessa jäsenvaltiossa laadittujen asiakirjojen perusteella. Lisäksi vahvistamisen kohteena ovat
sellaiset olosuhteet, joita EPT:n ei ole tarkoitus vahvistaa.
107. Jos unionin tuomioistuin kuitenkin toteaisi edellä esitetyt perustelut merkityksettömiksi ja omaksuisi pääasian hakijoiden, Tšekin ja Espanjan hallituksen sekä komission esittämän asetuksen 650/2012 68 artiklan l alakohdan tulkinnan, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämään ensimmäiseen kysymykseen olisi vastattava myöntävästi ja toiseen kieltävästi.
108. Tuomiosta Registrų centras nimittäin seuraa, että perityn kiinteistön sijaintipaikan jäsenvaltion rekisteröintilainsäädännössä edellytettyjen perittyä kiinteistöä koskevien tietojen puuttuminen EPT:sta on riittävä peruste hylätä hakemus perillisen oikeuksien kirjaamisesta, jos EPT on ainoa sen tueksi esitetty asiakirja.(49) Siten jos ratkaiseva tulkintaa määrittävä tekijä on perillisen oikeuksien kirjaamista
perityn kiinteistön sijaintijäsenvaltiossa ylläpidettävään rekisteristeriin koskevan tavoitteen saavuttaminen, ja kyseiseen rekisteriin kirjaamisen edellytyksenä on perityn kiinteistön tietojen sisällyttäminen EPT:een, antavan viranomaisen olisi sisällytettävä tiedot siihen myös silloin, kun oikeus omaisuuteen on saatu yleisseuraantona tapahtuneen perimyksen kautta.
109. Tällaisessa tilanteessa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kolmatta kysymystä on tarkasteltava erikseen.
110. Tämä kysymys perustuu oletukseen, että nyt käsiteltävässä asiassa perillisten kirjaaminen Tšekissä ylläpidettävään kiinteistörekisteriin sellaisen EPT:n perusteella, joka ei sisällä tietoja peritystä kiinteistöstä, on mahdollista kiinteistörekisteriasetuksen 69 §:n 6 momentin
nojalla. Alustavassa tarkastelussa kyseinen säännös mahdollistaa sellaisen EPT:n, joka ei sisällä kaikkia vaadittuja tietoja peritystä kiinteistöstä, täydentämisen antamalla nämä tiedot sisältävä ilmoitus. Näin ollen herää kysymys, onko myös tällaisessa tilanteessa tarpeen sisällyttää tiedot peritystä kiinteistöstä EPT:een.
111. Pääasian hakijoiden ja komission kirjallisten huomautusten perusteella tämä oletus on virheellinen. Ne toteavat, että nyt käsiteltävässä asiassa pääasian hakijat eivät voisi käyttää kyseisessä säännöksessä säädettyä mahdollisuutta, koska he ovat kiinteistörekisteriin kirjatun
perittävän myöhempiä oikeusseuraajia ja kyseisessä säännöksessä säädetyn ilmoituksen voisi tehdä vain perittävän suora oikeusseuraaja, eli hänen edesmennyt puolisonsa.
112. Edellä mainittujen toteamusten kiistämiselle ei ole perusteita eikä mahdollisuutta. Koska nyt käsiteltävässä asiassa ei ole mahdollista kirjata perillisten oikeuksia rekisteriin kiinteistörekisteriasetuksen 69 §:n 6 momentin nojalla, kysymys, joka perustuu oletukseen, että se on mahdollista, on hypoteettinen
ja siten se tulee jättää tutkimatta.(50)
113. Siltä varalta, että unionin tuomioistuin ei ole tästä samaa mieltä, arvioin kuitenkin kysymystä lyhyesti.
114. Asetuksen 650/2012 68 artiklasta seuraa, että EPT:een sisällytetään yksittäisiä tietoja siltä osin kuin sen käyttötarkoitus niitä edellyttää. Tämän perusteella voidaan väittää, että koska kiinteistön tietojen sisällyttäminen EPT:een ei ole välttämätöntä perillisen oikeuksien kirjaamista kiinteistörekisteriin koskevan tavoitteen kannalta –
mikä johtuu siitä, että kirjaus voidaan tehdä lisäilmoituksen antamisen jälkeen –
tietojen sisällyttäminen EPT:een voidaan evätä, koska EPT:n käyttötarkoitus ei sitä edellytä.
115. Mielestäni jos perityn kiinteistön sijaintipaikan rekisteröintilainsäädännössä todetaan selvästi, että perittyä kiinteistöä koskevien tietojen sisällyttäminen EPT:een ei ole tarpeen kirjauksen tekemiseksi kiinteistön sijaintijäsenvaltiossa ylläpidettävään rekisteriin, antavalla viranomaisella olisi oikeus kieltäytyä sisällyttämästä näitä tietoja asetuksen 650/2012 68 artiklan perusteella. EPT:n käyttötarkoitus ei nimittäin tällöin edellyttäisi näitä tietoja.
116. EPT:n antavan viranomaisen tulisi kuitenkin olla varma siitä, ettei kyseisiä tietoja todella vaadita. Jos rekisteröintilainsäädännössä edellytetään
kirjaamisen perusteeksi asiaankuuluvat tiedot sisältävän asiakirjan esittämistä
ja samalla säädetään poikkeuksesta tähän velvollisuuteen EPT:n osalta, tietojen sisällyttämisestä EPT:een tulisi kieltäytyä vain silloin, kun ei ole epäilystäkään siitä, etteivätkö poikkeuksen soveltamisedellytykset kyseisessä tapauksessa
täyttyisi.
117. Edellä esitetyn perusteella katson, että jos 68 artiklan l alakohdan tulkinnasta omaksutaan muu kuin ehdottamani tulkinta ja kolmannen kysymyksen katsotaan täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset, vastauksen siihen tulisi olla, että EPT:n antava viranomainen ei ole velvollinen sisällyttämään annettuun EPT:een tietoja peritystä kiinteistöstä, jos kiinteistön sijaintijäsenvaltion rekisteröintilainsäädännössä säädetään mahdollisuudesta
kirjata perillisten oikeudet rekisteriin sellaisen EPT:n perusteella, joka ei sisällä näitä tietoja, jos tietyt ehdot täyttyvät, kuten puuttuvat tiedot sisältävän asianmukaisen ilmoituksen antaminen tai tiettyjen asiakirjojen toimittaminen, edellyttäen kuitenkin, että perillisten on objektiivisesti arvioiden mahdollista täyttää nämä ehdot.
V       Ratkaisuehdotus
118. Edellä esitetyillä perusteilla ehdotan, että Bundesgerichtshofin esittämiin ensimmäiseen, toiseen ja kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan seuraavasti:
Toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja virallisten asiakirjojen hyväksymisestä ja täytäntöönpanosta perintöasioissa sekä eurooppalaisen perintötodistuksen käyttöönotosta 4.7.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU)
N:o 650/2012 68 artiklan l alakohtaa
on tulkittava siten, että:
Eurooppalaisen perintötodistuksen antavalla viranomaisella ei ole velvollisuutta sisällyttää hakijan pyynnöstä todistukseen tietoja toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevasta peritystä kiinteistöstä silloin, kun perimys tapahtuu yleisseuraantona. Näin on riippumatta kiinteistön sijaintijäsenvaltion rekisteröintilainsäädännössä kiinteistörekisteriin kirjaamisen perusteena oleville asiakirjoille asetetuista vaatimuksista.
1      Alkuperäinen kieli: puola.
i      Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
2      Toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja virallisten asiakirjojen hyväksymisestä ja täytäntöönpanosta perintöasioissa sekä eurooppalaisen perintötodistuksen käyttöönotosta 4.7.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus
(EU)
N:o 650/2012 (EUVL 2012, L 201, s. 107).
3      Ratkaisuehdotukseni Registrų centras ym. (C‑354/21, EU:C:2022:587; jäljempänä ratkaisuehdotus Registrų centras).
4      Ks.
erityisesti ratkaisuehdotus Registrų centras, 52–61 kohta.
5      Tuomio 9.3.2023, Registrų centras (C‑354/21, EU:C:2023:184; jäljempänä tuomio Registrų centras).
6      Kyseisessä asiassa ennakkokysymys ei koskenut EPT:n
antavan
viranomaisen velvollisuuksia vaan rekisteröintiviranomaisen velvollisuuksia silloin, kun se
käsittelee perillisen
sellaisen EPT:n perusteella, joka ei sisällä rekisteröintilainsäädännön edellyttämiä tietoja peritystä kiinteistöstä, tekemää hakemusta oikeuksiensa
kirjaamisesta rekisteriin.
7      Toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja virallisten asiakirjojen hyväksymisestä ja täytäntöönpanosta perintöasioissa sekä eurooppalaisen perintötodistuksen käyttöönotosta annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU)
N:o 650/2012 tarkoitettujen lomakkeiden vahvistamisesta 9.12.2014 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EUVL 2014, L 359, s. 30).
8      Alaviitteen 13 ranskankielinen versio ei sisällä tätä lausetta.
9      Ennakkoratkaisupyynnössä ei täsmennetä tätä, mutta tietojen puuttuessa oletan, että kansalliset tuomioistuimet ovat todenneet, että tämän sisältöinen testamentti on
perintölainsäädännön mukaan pätevä.
10      Tuomio 23.1.2025 (C‑187/23, EU:C:2025:34).
11      Tuomio 23.1.2025, Albausy (C‑187/23, EU:C:2025:34, 66 ja 67 kohta).
12      Ks. erityisesti tuomio 16.12.2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, 57–59 ja 63 kohta).
13      Tuomio 12.10.2017, Kubicka (C‑218/16, EU:C:2017:755, 56 kohta).
14      Sekä myös, kuten asetuksen 650/2012 63 artiklan 1 kohdasta seuraa, perintöön suoraan oikeutetut testamentinsaajat, testamentin toimeenpanijat ja jäämistön hoitajat. Tässä ratkaisuehdotuksessa viittaan jäljempänä vain perillisiin. Huomioni koskevat vastaavasti myös perintöön suoraan oikeutettuja
testamentinsaajia.
15      EPT:sta asetuksen 650/2012 systematiikassa ks. ratkaisuehdotukseni Registrų centras, 39–46 kohta.
16      Tuomio Registrų centras, 51 kohta.
17      Tuomio Registrų centras, 52 kohta.
18      Yhtäältä asetuksen 650/2012 62 artiklan 1 kohdan mukaan EPT annetaan käytettäväksi toisessa jäsenvaltiossa. Toisaalta asetuksen 62 artiklan 3 kohdassa säädetään, että sillä on asetuksessa säädetyt oikeusvaikutukset myös siinä jäsenvaltiossa, jonka viranomaiset ovat sen antaneet.
19      Tuomio Registrų centras, 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
20      Mikä ei estä sellaisten kansallisten säännösten antamista, joilla täsmennetään tiettyjä unionin lainsäädännössä sääntelemättömiä kysymyksiä.
21      Muistutan, että Irlanti ja Tanska eivät sovella asetusta 650/2012 (ks. asetuksen johdanto-osan 82 ja 83 perustelukappale). Viitatessani jäljempänä tässä ratkaisuehdotuksessa asetuksen 650/2012 alueelliseen soveltamisalaan puhun selvyyden vuoksi unionista ja unionin jäsenvaltioista, joilla tarkoitan asetusta 650/2012 soveltavia jäsenvaltioita.
22      Tuomio 17.1.2019, Brisch (C‑102/18, EU:C:2019:34, 30 kohta).
23      Ks. esimerkiksi tuomio 1.3.2018, Mahnkopf (C‑558/16, EU:C:2018:138, 38–44 kohta), joka koskee tapaa, jolla EPT:ssa on ilmoitettava tiedot leskelle osoitetusta osuudesta aviovarallisuusjärjestelmiä koskeviin säännöksiin sisältyvän BGB:n 1371 §:n 1 momentin säännöksen nojalla.
24      Asetuksen 650/2012 20 artiklassa säädetään, että
asetuksen mukaisesti määräytyvää lakia sovelletaan riippumatta siitä, onko se jonkin jäsenvaltion laki.
25      Tämä ei kuitenkaan ole mahdotonta. Lukuun ottamatta tilannetta, jossa EPT:ta käytetään siinä jäsenvaltiossa, jossa se on annettu (ks.  tämän ratkaisuehdotuksen alaviite 18), on mahdollista, että perittävän valittua perimykseen sovellettavaksi laiksi sen maan lain, jossa jäämistöön kuuluva
kiinteistö sijaitsee, EPT vahvistaa olosuhteet, jotka on määritelty
kiinteistön sijaintimaan lain eikä antavan viranomaisen jäsenvaltion lain mukaan.
26      Toisin kuin täytäntöönpanoasetuksen N:o 1329/2014 liitteessä 4 olevassa EPT:n antamista koskevassa hakemuksessa, jossa on erillinen kohta annettavan EPT:n tarkoituksen ilmoittamista varten.
27      Tuomio 1.7.2021, Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank (C‑301/20, EU:C:2021:528, 21 kohta).
28      Tuomio 1.7.2021, Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank (C‑301/20, EU:C:2021:528, 42 kohta).
29      Ks. erityisesti espanjankielinen (”la atribución de uno o varios bienes concretos”), saksankielinen (”die Zuweisung eines bestimmten Vermögenswerts oder bestimmter Vermögenswerte”), englanninkielinen (”the attribution of a specific asset or specific assets”), ranskankielinen (”l’attribution d’un bien déterminé ou de plusieurs biens déterminés”), italiankielinen (”l’attribuzione di uno o più beni determinati”) ja portugalinkielinen (”A atribuição de um bem ou bens determinados específicos”) versio.
30      Espanjaksi ”atribución”, saksaksi ”Zuweisung”, englanniksi ”attribution”, ranskaksi ”attribution”, italiaksi ”attribuzione”, portugaliksi ”atribuição”.
31      Tämä ei kuitenkaan välttämättä tarkoita sitä, että näiden kahden säännöksen välillä olisi ristiriita. Asetuksen 650/2012 63 artiklan 2 kohdan luettelo EPT:n tarkoituksista ei nimittäin ole tyhjentävä, kuten säännöksen ensimmäisessä osassa käytetty sana ”erityisesti” osoittaa (ks. tämän ratkaisuehdotuksen 63 kohta).
32      Ks. esimerkiksi espanjankielinen (”a cada heredero determinado”), saksankielinen (”einem bestimmten Erben”), englanninkielinen (”for any given heir”), ranskankielinen (”à un héritier determiné”), italiankielinen (”a ogni erede”) ja portugalinkielinen (”um determinado herdeiro”) versio.
33      Ks. Margoński, M., Europejskie poświadczenie spadkowe, Varsova, Wolters Kluwer, 2022, s. 429.
34      Ks. Bonomi, A. ja Wautelet, P., ”Article 68 – Contenu du certificat”, Le droit européen des successions, 2e édition, Bryssel, Bruylant, 2016, s. 861; Budzikiewicz, Ch., ”Contents of the Certificate”, A.-L. Calvo Caravaca, A. Davì, H-P. Mansel, (toim.), The EU Succession Regulation: A Commentary, Cambridge, Cambridge University Press, 2016, s. 763; Semelová, M., ”Praktische Probleme mit dem (deutschen) Europäischen Nachlasszeugnis in der Tschechischen Republik”, Zeitschrift für das Privatrecht der Europäischen Union (GPR), 2018, nro 4, s. 201.
35      Aiemmin Puolan perintölainsäädännössä oli erityisiä sääntöjä, jotka koskivat maatilojen perimystä. Monien tuomioistuinten oikeuskäytännössä perimyksen oikeusvaikutukset vahvistavat päätökset sisälsivät erilliset ratkaisut jäämistön muunlaisien osien ja maatilan perimyksen osalta.
36      Tämä ei siten koske velvoiteoikeudellisia erityisjälkisäädöksiä. Niiden tapauksessa jäämistöön kuuluvan omaisuuden siirtyminen tietylle perilliselle, joka on myös testamentinsaaja, tapahtuu disponointitoimen seurauksena, ei perimyksen tapahtuessa.
37      Ks.
vastaavasti G. Alonso Landeta, ”Artículo 68. El contenido del certificado sucesorio”, J. L. Iglesias Buigues, G. Pallao Moreno (toim.), Sucesiones internacionales. Comentarios al Reglamento (UE) 650/2012, Valencia, Tirant lo Blanch, 2015, s. 542–543.
38      EPT-lomakkeen selitteen mukaan pakolliset kentät on merkitty tähdellä. Tällaista tähteä ei ole EPT-lomakkeen liitteessä IV olevassa 8 tai 9 kohdassa.
39      Poikkeuksena on edellä mainittu asetuksen 30 artikla, jossa säädetään, että kiinteän omaisuuden, yritysten tai muiden erityisten omaisuuserien sijaintivaltion lain säännöksiä, jotka taloudellisten, perheeseen liittyvien tai sosiaalisten seikkojen vuoksi rajoittavat kyseistä omaisuutta koskevaa perimystä tai vaikuttavat siihen, sovelletaan perimykseen siltä osin kuin kyseisen valtion lain mukaan niitä sovelletaan, riippumatta siitä, mitä lakia perimykseen sovelletaan.
40      Tässä yhteydessä kiinnitän huomiota siihen, että kansalliset kiinteistörekisterit voivat toimia eri periaatteiden mukaisesti ja niiden sisältämillä tiedoilla voi olla erilainen todistusarvo. Kiinteistörekisterijärjestelmän, joka sisältää tietoja kiinteistöjen laillisesta omistusoikeudesta, kuten Saksassa, Itävallassa ja Puolassa, lisäksi joissakin maissa, kuten Belgiassa, Ranskassa ja Portugalissa, on käytössä kiinteistöjä koskevien oikeustoimien
rekisteröintijärjestelmiä,
joihin
kerätään kaikki tiettyä kiinteistöä
koskevat asiakirjat ilman sen nykyistä oikeudellisesta asemaa koskevia tietoja, jotka loisivat tiettyjä olettamia (julkisen luotettavuuden takuu).
Kiinteistöjen nykyisen oikeudellisen aseman määrittäminen tällaisten rekistereiden tapauksessa ei välttämättä ole itsestään selvää (L. M. Martínez Velencoso, ”The land register in European law: A comparative and economic analysis”,
L. M. Martínez Velencoso, S. Bailey, A. Pradi (toim.),
Transfer of immovables in European private law. The common core of European private law, Cambridge, Cambridge University Press, 2017, s. 11).
41      Ks. myös muiden tahojen vastaavien vaatimusten osalta, M. Margoński, em. teos, s. 428. Kirjoittaja kuvailee puolalaisen notaarin kokemuksia tapauksessa, jossa hänen oli pakko muuttaa annettua EPT:ta, joka sisälsi jo tiedot perittävän kahdesta luxemburgilaisessa pankissa olevasta pankkitilistä, saatuaan tietää aiemmin tuntemattoman seikan, että perittävä oli myös tehnyt määräaikaistalletuksen samaan pankkiin.
42      Saksan lisäksi tätä ongelmaa ei esiinny myöskään Puolassa. Nyt käsiteltävän asian ennakkoratkaisupyynnöstä käy ilmi myös, että Oberster Gerichtshof der Republik Österreich (ylin yleinen tuomioistuin, Itävalta) totesi 15.5.2018 antamassaan ratkaisussa (5 Ob 35/18k, ZEV 2019, 353, 26 kohta), ettei jäämistöön kuuluvan kiinteistön osoittaminen EPT:ssa ole tarpeen.
43      Tuomio Registrų centras,
52 kohta.
44      Tämän säännöksen sovellettavuudesta nyt käsiteltävässä asiassa ks.
jäljempänä
tämän ratkaisuehdotuksen 110–112 kohta.
45      Kuten edellä mainitusta asetuksen 650/2012 johdanto-osan 71 perustelukappaleesta ilmenee.
46      Viittaan tässä erityisesti BGB:n 2033 §:n 2 momenttiin, jonka mukaan kanssaperillinen ei voi määrätä jäämistöön kuuluvan omaisuuden osuudesta sekä myös Puolan siivilikoodeksin (Kodeks cywilny) 1036 §:ään, jossa säädetään, että jäämistöön kuuluvan omaisuuden osuuden siirto edellyttää muiden perillisten suostumusta uhalla, että oikeustoimi on pätemätön perillisiin nähden, jos heidän perinnönjakoa koskevia oikeuksiaan on loukattu.
47      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 2 kohta.
48      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 2–5 kohta.
49      Tuomio Registrų centras, 51 kohta.
50      Ks. vastaavasti tuomio 5.6.2025, Elektrorazpredelitelni mrezhi Zapad (C‑310/24, EU:C:2025:406, 44 kohta).