62024CJ0161_RES
Mål C‑161/24
OSA, z.s., tidigare OSA - Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním, z.s.
mot
Úřad pro ochranu hospodářské soutěže
(begäran om förhandsavgörande från Krajský soud v Brně)
Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 18 december 2025
”Begäran om förhandsavgörande – Konkurrens – Artikel 102 FEUF – Missbruk av dominerande ställning – Organisation för kollektiv förvaltning av upphovsrätt – Fastställande av avgifter för beviljande av en licens för tillgängliggörande av upphovsrättsligt skyddade verk – Hotell – Beräkningsmetod – Rummens beläggningsgrad beaktas inte – Oskäliga priser”
Tillnärmning av lagstiftning – Upphovsrätt och närstående rättigheter – Direktiv 2001/29 – Harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället – Överföring till allmänheten – Begrepp – Tillhandahållande av radio- eller tv-apparater som gör det möjligt att ta emot signaler och sändningar av skyddade verk i hotellrum – Omfattas
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29, artikel 3.1)
(se punkterna 23–25)
Dominerande ställning – Missbruk – Oskäliga priser – Bedömning – Avgifter som tas ut av en organisation för kollektiv förvaltning av upphovsrätt – Avgifter för beviljande av en licens för hotell att tillgängliggöra upphovsrättsligt skyddade verk – Metod för att beräkna avgifterna – Hotellens beläggningsgrad beaktas inte – Metod som kan leda till att alltför höga priser som inte står i rimlig proportion till arten och omfattningen av användningen av verken samt det ekonomiska värde som denna användning ger upphov till – Den hänskjutande domstolens bedömning
(Artikel 102 FEUF andra stycket a)
(se punkterna 27–37 och 40 samt punkt 1 i domslutet)
Dominerande ställning – Missbruk – Oskäliga priser – Bedömning – Avgifter som tas ut av en organisation för kollektiv förvaltning av upphovsrätt – Jämförelse med avgifter som tas ut i andra medlemsstater – Val av referensstater – Kriterier – Betydande skillnad mellan de jämförda taxorna – Indicium på missbruk
(Artikel 102 FEUF)
(se punkt 38)
Dominerande ställning – Missbruk – Oskäliga priser – Bedömning – Avgifter som tas ut av en organisation för kollektiv förvaltning av upphovsrätt – Krav på att pröva huruvida de priser som tillämpas inte står i proportion till de kostnader som organisationen faktiskt har haft – Föreligger inte
(Artikel 102 FEUF)
(se punkt 39)
Dominerande ställning – Missbruk – Förbud – Syfte – Sanktioner mot förfaranden som kan skada konsumenterna, även indirekt, genom att påverka strukturen för en effektiv konkurrens – Krav på att visa att konsumenterna vållats direkt skada – Föreligger inte – Metoderna kan vara motiverade på grund av att de har positiva effekter för konsumenterna – Villkor
(Artiklarna 3.1 b och 102 FEUF; protokoll nr 27 som fogats till EU- och EUF-fördragen)
(se punkterna 42–44 samt punkt 2 i domslutet)
Dominerande ställning – Missbruk – Inverkan på handeln mellan medlemsstaterna – Bedömningskriterier – Potentiell och betydande inverkan – Avgifter som tas ut av en organisation för kollektiv förvaltning av upphovsrätt som har monopol i en medlemsstat – Organisation som förvaltar rättigheter för innehavare som är medborgare i denna stat och rättigheter för utländska innehavare – Förfarande som märkbart kan inverka på handeln mellan medlemsstater
(Artikel 102 FEUF)
(se punkterna 46–49 samt punkt 3 i domslutet)
Resumé
I ett mål om förhandsavgörande preciserar domstolen under vilka omständigheter det kan utgöra missbruk av en dominerande ställning i den mening som avses i artikel 102 FEUF att en organisation för kollektiv förvaltning av upphovsrätt inte beaktar hotellens rumsbeläggning vid beräkningen av de avgifter som hotellen ska betala för beviljande av en licens för tillgängliggörande av upphovsrättsligt skyddade verk.
OSA, som är en av organisationerna för kollektiv förvaltning av upphovsrätt i Tjeckien, har en dominerande ställning på den relevanta marknaden.
I beslut av den 18 december 2019 konstaterade Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (Myndigheten för konkurrensskydd, Tjeckien) (nedan kallad den tjeckiska konkurrensmyndigheten) att OSA, under perioden mellan den 19 maj 2008 och den 6 november 2014, hade tagit ut avgifter av hotell i Tjeckien, för användning av upphovsrättsligt skyddade verk medelst radio- och tv-apparater som var installerade i deras rum, utan att beakta de berörda hotellens beläggningsgrad trots att det saknades sakliga skäl att inte beakta denna. Enligt detta beslut hade OSA således krävt betalning av avgifter för icke belagda rum i vilka sådana verk inte hade använts.
Den tjeckiska konkurrensmyndigheten ansåg att OSA härigenom hade påtvingat de nämnda aktörerna oskäliga affärsvillkor på den nationella marknaden för beviljande av licenser för användning av upphovsrättsligt skyddade verk, vilket utgör ett missbruk av dominerande ställning som är förbjudet enligt artikel 102 FEUF och motsvarande bestämmelser i den tjeckiska konkurrenslagstiftningen. Myndigheten förpliktade följaktligen OSA att betala böter på 10676000 tjeckiska kronor (CZK) (cirka 429000 euro) och förbjöd den att ta ut avgifter beräknade på detta sätt.
OSA begärde omprövning av beslutet. Ordföranden för den tjeckiska konkurrensmyndigheten fann i beslut av den 23 november 2020 emellertid inte anledning att ändra detta beslut.
OSA överklagade detta beslut till Krajský soud v Brně (Regiondomstolen i Brno, Tjeckien), som beslutade att fråga EU-domstolen om hur begreppet ”missbruk av dominerande ställning” i artikel 102 FEUF ska tolkas, i ett sådant fall som det aktuella.
Domstolens bedömning
Domstolen erinrar om att en upphovsrättsorganisation som i en medlemsstat har monopol på förvaltning av upphovsrätten till en viss kategori av skyddade verk, och som mot betalning av avgifter ställer dessa verk till förfogande för ekonomiska aktörer för att dessa ska kunna överföra dem till allmänheten, ska anses vara ett företag som har en dominerande ställning på en väsentlig del av den inre marknaden i den mening som avses i artikel 102 FEUF. I förevarande fall är det ostridigt att OSA har en sådan dominerande ställning.
Domstolen preciserar vidare att när en sådan upphovsrättsorganisations påstått oskäliga beteende avser storleken av dessa avgifter, ska fastställandet av avgifternas storlek bedömas mot bakgrund av kriterierna avseende alltför höga priser. Ett sådant beteende kan således utgöra ett missbruk som är förbjudet enligt artikel 102 FEUF om en sådan organisation, när den fastställer dessa avgifter, tillämpar ett alltför högt pris som inte står i rimlig proportion till det ekonomiska värdet av dess tjänst, vilket ska bedömas med beaktande av samtliga omständigheter i det enskilda fallet.
Härvid ska inte bara det ekonomiska värdet av den kollektiva förvaltningstjänsten som sådan beaktas, utan även arten och omfattningen av användningen av verken samt det ekonomiska värde som denna användning ger upphov till.
När det gäller hotell gäller att tillhandahållandet av radio- eller tv-apparater som kan ta emot signaler och således visa skyddade verk i hotellrummen utgör en överföring till allmänheten i den mening som avses i artikel 3.1 i direktiv 2001/29/EG. (
1
) som gör det möjligt för gästerna att få tillgång till sådana verk. Det krävs härvid inte att hotellgästerna utnyttjar denna möjlighet att få tillgång till verken. Vid tillämpningen av artikel 102 FEUF ska det däremot anses att antalet personer som denna allmänhet omfattar är en relevant omständighet vid bedömningen av dels omfattningen av den potentiella användningen av upphovsrättsligt skyddade verk, dels vilken fördel hotellet kan erhålla till följd av den licens som det förvärvar från upphovsrättsorganisationen.
Hotellens beläggningsgrad är således en omständighet som ska beaktas för att – med hjälp av en statistisk modell eller på grundval av andra objektiva, stabila, lättillgängliga och kontrollerbara kriterier – bedöma omfattningen av verkens användning och det ekonomiska värde som denna användning motsvarar och således för att avgöra huruvida de avgifter som tas ut för licenser som tillåter att verken överförs till allmänheten är ”oskäliga” i den mening som avses i artikel 102 andra stycket a FEUF.
Det kan således i princip inte godtas att en upphovsrättsorganisation kräver avgifter av hotell vilka inte tar hänsyn till att en betydande del av hotellrummen inte är tillgängliga för gästerna, exempelvis på grund av en säsongsmässig minskning av verksamheten, en partiell nedstängning för renovering eller en exceptionell situation, såsom en hälsokris.
Mer allmänt ska vid fastställandet av avgiften, även om den kan grunda sig på schablontaxor, åtminstone beaktas den uppskattade mängden upphovsrättsligt skyddade verk som faktiskt används.
I förevarande fall ankommer det på den hänskjutande domstolen att, med beaktande av alla omständigheter i det enskilda fallet, inbegripet tillgången till och tillförlitligheten av uppgifter om hotellens beläggningsgrad, och de tekniska verktyg som finns, bedöma huruvida det var möjligt för OSA att vid fastställandet av avgifterna beakta hotellens förväntade beläggningsgrad, utan att detta skulle medföra en oproportionerlig ökning av OSA:s kostnader för förvaltningen av avtalen mellan OSA och användarna av de upphovsrättsligt skyddade verken och för övervakningen av användningen av dessa verk.
Det kan således inte uteslutas att den metod för beräkning av avgifterna som OSA tillämpar, utan att ta hänsyn till hotellens beläggningsgrad, ska anses utgöra missbruk i den mening som avses i artikel 102 FEUF. För det fall en metod för att beräkna avgifterna med beaktande av denna beläggningsgrad skulle kunna användas till en rimlig kostnad och medföra en väsentlig minskning av avgiftsbeloppen, skulle användningen av den hittills tillämpade metoden för att beräkna dessa avgifter nämligen kunna anses medföra oskäliga priser i den mening som avses i artikel 102 andra stycket a FEUF.
Denna slutsats påverkar inte den hänskjutande domstolens skyldighet att beakta alla andra omständigheter som likaså är relevanta för att bedöma huruvida avgifternas storlek är skälig eller inte. Sådana omständigheter kan bekräfta eller vederlägga det indicium för missbruk av dominerande ställning som i förekommande fall kan följa av att hotellens beläggningsgrad inte beaktas.
Vad gäller den nationella konkurrensmyndighetens bevisbörda preciserar domstolen först att det finns tillräckligt stöd för att konstatera att en dominerande ställning har missbrukats när det har fastställts att beteendet i fråga kan skada en effektiv konkurrensstruktur. Det är härvid inte nödvändigt att visa att detta beteende dessutom direkt kan vålla konsumenterna skada.
Domstolen preciserar dessutom att en konkurrensmyndighet är skyldig att visa att ett missbruk märkbart kan påverka handeln mellan medlemsstater. När en upphovsrättsorganisation fastställer avgifter på ett sätt som kan anses utgöra missbruk kan dessa avgifter påverka handeln mellan medlemsstater, om denna organisation inte bara förvaltar rättigheter för innehavare som är medborgare i den medlemsstat där den har ett monopol, utan även rättigheter för innehavare från andra medlemsstater.
(
1
)	Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29/EG av den 22 maj 2001 om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (EGT L 167, 2001, s. 10).