62001CJ0501_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-501/01,
Alankomaiden kuningaskunta, asiamiehinään H. G. Sevenster, C. Wissels ja J. G. M. van Bakel,
kantajana,
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään T. van Rijn, prosessiosoite Luxemburgissa,
vastaajana,
jossa kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa yhteisön tuen kokonaismäärästä klassisen sikaruton hävittämiseksi Alankomaista vuonna 1998
17 päivänä lokakuuta 2001 tehdyn komission päätöksen 2001/739/EY (EYVL L 277, s. 28) siltä osin kuin vahvistettaessa yhteisön tuen kokonaismäärää klassisen sikaruton hävittämiseksi Alankomaista vuonna 1998 kasvattajille suoritettuihin korvauksiin on tehty 25 prosentin vähennys,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),
toimien kokoonpanossa:
neljännen jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans, joka hoitaa viidennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä,
sekä tuomarit D. A. O. Edward (esittelevä tuomari) ja
S. von Bahr,
julkisasiamies: C. Stix-Hackl,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies M.-F. Contet,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan asianosaisten 26.3.2003 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,
kuultuaan julkisasiamiehen 26.6.2003 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1. Alankomaiden kuningaskunta on yhteisöjen tuomioistuimeen 24.12.2001 toimittamallaan kanteella vaatinut EY 230 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan yhteisön tuen kokonaismäärästä klassisen sikaruton hävittämiseksi Alankomaista vuonna 1998
17 päivänä lokakuuta 2001 tehdyn komission päätöksen 2001/739/EY (EYVL L 277, s. 28; jäljempänä riidanalainen päätös) siltä osin kuin vahvistettaessa yhteisön tuen kokonaismäärää klassisen sikaruton hävittämiseksi Alankomaista vuonna 1998 kasvattajille suoritettuihin korvauksiin on tehty 25 prosentin vähennys.
Yhteisön lainsäädäntö
2. Riidanalaisessa päätöksessä säädetään seuraavaa:
" 1 artikla
Klassisen sikaruton hävittämiseksi Alankomaista vuonna 1998 toteutettuihin toimenpiteisiin myönnettävän yhteisön taloudellisen tuen kokonaismääräksi vahvistetaan 6 277 156 euroa.
2 artikla
Edellä 1 artiklassa tarkoitettu määrä maksetaan tämän päätöksen hyväksymisen jälkeen.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle.
"
3. Kyseisen päätöksen perustelukappaleissa todetaan seuraavaa:
" 1) Alankomaihin levisi vuosina 1997 ja 1998 klassinen sikarutto -epidemia. Tämän taudin ilmeneminen aiheuttaa vakavan vaaran yhteisön sikakarjalle. Yhteisö voi osallistua jäsenvaltiolle aiheutuvien menojen rahoitukseen edistääkseen taudin nopeaa hävittämistä.
2) Vuonna 1997 esiintyneiden klassisen sikaruton taudinpurkausten vuoksi komissio teki päätöksen 2000/362/EY yhteisön taloudellisen tuen kokonaismäärästä klassisen sikaruton hävittämiseksi Alankomaista vuonna 1997. Päätöksessä säädettiin yhteensä 109 937 795 euron maksamisesta.
3) Alankomaat teki 10 päivänä syyskuuta 1999 korvaushakemuksen kaikista sen alueella vuonna 1998 klassisen sikaruton taudinpurkausten osalta aiheutuneista menoista. Komission pyynnöstä Alankomaat toimitti asiasta lisätietoja 6 päivänä joulukuuta 1999, 7 päivänä helmikuuta 2000 ja 21 päivänä huhtikuuta 2000.
4) Komissio on varmistanut, että kaikkia eläinlääkintää koskevia yhteisön oikeudellisia säännöksiä on sovellettu sekä yhteisön taloudellisen tuen ehtoja on noudatettu.
5) Näiden tarkastusten tuloksena kaikkia esitettyjä menoja ei voida hyväksyä tukikelpoisiksi, mikä vahvistetaan myös klassista sikaruttoa koskevassa tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa sekä päätöksessä 2000/362/EY.
6) Komission huomautukset Alankomaiden tekemästä hakemuksesta ilmoitettiin virallisesti Alankomaiden viranomaisille 11 päivänä joulukuuta 2000.
7) Näin ollen on vahvistettava yhteisön tuen kokonaismäärä menoille, jotka liittyvät klassisen sikaruton taudinpurkauksiin Alankomaissa vuonna 1998.
8) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999
3 artiklan 2 kohdassa säädetään, että yhteisön sääntöjen mukaisesti toteutettavat eläinlääkintäalaa ja kasvien terveyttä koskevat toimenpiteet rahoitetaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosastosta. Rahoitusvalvontaan sovelletaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999
8 ja 9 artiklaa.
9) Pysyvä eläinlääkintäkomitea ei ole antanut myönteistä lausuntoa. Tästä syystä komissio teki päätöksen 90/424/ETY 41 artiklan mukaisesti 19 päivänä kesäkuuta 2001 neuvostolle ehdotuksen näistä toimenpiteistä edellyttäen, että neuvosto ratkaisee asian kolmen kuukauden kuluessa.
10) Neuvosto ei ole kuitenkaan ratkaissut asiaa kyseisen määräajan kuluessa. Komission olisi nyt vahvistettava kyseiset toimenpiteet.
"
4. Riidanalainen päätös perustuu tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY (EYVL L 224, s. 19), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 28.7.2001 tehdyllä komission päätöksellä 2001/572/EY (EYVL L 203, s. 16; jäljempänä päätös 90/424/ETY), 3 artiklaan ja erityisesti sen 2 ja 5 kohtaan.
5. Päätöksen 90/424/ETY 3 artiklassa määrätään seuraavaa:
" 1. Tämän artiklan määräyksiä sovelletaan, kun jäsenvaltiossa ilmenee seuraavia tauteja:
─ ─ ─
─ klassinen sikarutto
─ ─ ─
2. Kyseisen jäsenvaltion on saatava yhteisön rahoitusta taudin hävittämiseksi, jos viipymättä toteutettaviin toimenpiteisiin sisältyy vähintään tilan eristäminen heti tautiepäilyn jälkeen ja ─ ─ taudin virallisen vahvistuksen jälkeen toteutetaan seuraavat toimenpiteet:
─ taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten, jotka ovat saaneet tartunnan tai sairastuneet taikka jotka ovat voineet saada tartunnan tai sairastua, teurastaminen ja hävittäminen sekä, kun on kyse linturutosta, munien hävittäminen,
─ saastuneiden rehujen ja välineiden hävittäminen siltä osin kuin välineitä ei voida desinfioida kolmannen luetelmakohdan mukaisesti,
─ tilan ja tilalla olevan kaluston puhdistus, hyönteisten hävittäminen ja desinfiointi,
─ suojavyöhykkeiden perustaminen,
─ tartunnan leviämisvaaran ehkäisyä koskevien säännösten soveltaminen,
─ sen teurastamisen jälkeisen määräajan vahvistaminen, jonka kuluttua tilalle voidaan hankkia uutta karjaa,
─ riittävän korvauksen maksaminen nopeasti karjankasvattajille.
2 a. Asianomainen jäsenvaltio voi myös käyttää hyväkseen yhteisön taloudellista osallistumista silloin, kun jonkin 1 kohdassa luetelluista taudeista puhjetessa kaksi tai useampia jäsenvaltioita on tiiviissä yhteistyössä kyseisen kulkutaudin hillitsemiseksi erityisesti epidemiologisen selvityksen ja taudin valvontatoimenpiteiden täytäntöönpanon yhteydessä. Yhteisön erityisestä taloudellisesta osallistumisesta päätetään 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta toimenpiteitä, joista on säädetty kyseisten markkinajärjestelyjen yhteydessä.
3. Kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava viipymättä komissiolle ja muille jäsenvaltioille yhteisön lainsäädännön mukaisesti toteutetuista tiedotus- ja hävittämistoimenpiteistä sekä niiden tuloksista. Päätöksellä 68/361/ETY perustettu pysyvä eläinlääkintäkomitea, jäljempänä
" komitea", tarkastelee tilannetta mahdollisimman pian. Yhteisön erityisestä rahoituksesta päätetään 41 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisessä yhteisessä markkinajärjestelyssä määrättyjen toimenpiteiden toteuttamista.
4. Jos yhteisön tilanteen kehityksen vuoksi osoittautuu suotavaksi toteuttaa 2 kohdassa määrätyt toimet, voidaan 40 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti tehdä uusi päätös yhteisön rahoitusosuudesta, joka voi olla suurempi kuin 5 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa määrätty 50 prosenttia. Tätä päätöstä tehtäessä voidaan määrätä kaikista kyseisen jäsenvaltion toteutettaviksi tarkoitetuista tarvittavista toimenpiteistä, joilla varmistetaan toimien onnistuminen, ja erityisesti muista kuin 2 kohdassa mainituista toimenpiteistä.
5. Yhteisön rahoituksen, joka voidaan tarvittaessa jakaa eriin, on oltava
─ 50 prosenttia kuluista, jotka aiheutuvat jäsenvaltiolle teurastamisesta, eläinten ja tarvittaessa eläintuotteiden hävittämisestä, tilan ja välineiden puhdistuksesta, hyönteisten hävittämisestä, desinfioinnista sekä 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettujen saastuneiden rehujen ja välineiden hävittämisestä tilanomistajille maksettavista korvauksista,
─ 100 prosenttia rokotteen hankinnasta ja 50 prosenttia tämän rokottamisen toteuttamisesta aiheutuneista kuluista, jos rokottamisesta on päätetty 4 kohdan mukaisesti,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisessä markkinajärjestelyssä toteutettavia markkinoiden tukitoimenpiteitä.
"
6. Päätöksen 90/424/ETY 41 artiklassa määrätään seuraavaa:
" 1. Jos tässä artiklassa määriteltyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa päätöksellä 68/361/ETY ─ ─ perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean, jäljempänä
" komitea", käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja viipymättä joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3.
a) Komissio vahvistaa suunnitellut toimenpiteet, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio vahvistaa ehdotetut toimenpiteet ja panee ne viipymättä täytäntöön.
"
7. Yhteisön toimenpiteistä klassisen sikaruton torjumiseksi 22 päivänä tammikuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin 80/217/ETY (EYVL L 47, s. 11), sellaisena kuin se on muutettuna 11.12.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/685/ETY (EYVL L 377, s. 1; jäljempänä direktiivi 80/217/ETY), 9 artiklassa säädetään seuraavaa:
" 1. Kun tilalla olevien sikojen klassisen sikaruton taudinmääritys on vahvistettu virallisesti, toimivaltaisen viranomaisen on perustettava suojavyöhyke, joka ulottuu vähintään 3 kilometrin säteelle tautipesäkkeestä ja joka sisältyy vähintään 10 kilometrin säteelle muodostettuun valvontavyöhykkeeseen.
─ ─
4. Suojavyöhykkeellä sovelletaan seuraavia toimenpiteitä:
a) kaikista tiloista on laadittava luettelo mahdollisimman pian. Vyöhykkeen muodostamisen jälkeen virkaeläinlääkärin on käytävä näillä tiloilla viimeistään seitsemän päivän kuluttua;
b) sikojen liikkuminen tai kuljetus on kielletty julkisilla tai yksityisillä teillä. Tätä kieltoa ei sovelleta sikojen tie- tai rautatiekuljetukseen, joka ei käsitä lastin purkamista tai pysähdyksiä. Edellä mainituista säännöksistä voidaan kuitenkin poiketa 16 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, kun kyseessä ovat suojavyöhykkeen ulkopuolelta peräisin olevat ja mainitulla vyöhykkeellä sijaitsevaan teurastamoon kuljetettavat teurassiat;
c) sikojen tai muiden eläinten tai mahdollisesti saastuneiden aineiden (esimerkiksi rehut, ulosteet, lietelanta, ja niin edelleen) kuljetukseen käytettyjä kuorma-autoja sekä muita kuljetusvälineitä ja laitteita, joita käytetään suojavyöhykkeellä, ei saa viedä pois
i) tilalta, joka sijaitsee suojavyöhykkeellä,
ii) suojavyöhykkeeltä,
iii) teurastamosta,
jos niitä ei ole puhdistettu ja desinfioitu toimivaltaisen viranomaisen määräämien menettelytapojen mukaisesti. Näissä menettelytavoissa on määrättävä erityisesti, että sikojen kuljetukseen käytettyä kuorma-autoa tai kuljetusvälinettä ei saa viedä pois vyöhykkeeltä ennen kuin toimivaltainen viranomainen on sen tarkastanut;
d) tilalle ei saa tuoda eikä sieltä saa viedä mitään muuta eläinlajia ilman toimivaltaisen viranomaisen lupaa;
e) kaikista tilalla kuolleista tai sairastuneista sioista on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle, joka suorittaa tarpeelliset tutkimukset klassisen sikaruton esiintymisen vahvistamiseksi;
f) sikoja ei saa viedä pois tilalta, jossa niitä pidetään, 21 päivän aikana siitä, kun saastuneen tilan alustava puhdistus ja desinfiointi on suoritettu loppuun 10 artiklassa säädetyllä tavalla; lupa sikojen siirtoon mainitulta tilalta voidaan antaa 21 päivän jälkeen:
i) suoraan toimivaltaisen viranomaisen nimeämään teurastamoon, jonka on suotavaa sijaita suoja- tai valvontavyöhykkeellä edellyttäen, että:
─ kaikki tilan siat on tarkastettu,
─ teurastettaville sioille on suoritettu kliininen tutkimus, jonka yhteydessä tietyltä määrältä sikoja on mitattu ruumiinlämpö,
─ jokainen sika on merkitty korvamerkillä,
─ siat kuljetetaan toimivaltaisen viranomaisen sinetöimissä kuljetusvälineissä.
Teurastamosta vastaavalle toimivaltaiselle viranomaiselle on tiedotettava aikomuksesta lähettää sinne sikoja.
Teurastamoon tuotaessa mainitut siat on pidettävä ja teurastettava erillään muista sioista. Sikojen kuljettamiseen käytetyt ajoneuvot ja välineet on puhdistettava ja desinfioitava viipymättä.
─ ─
8. Poiketen siitä, mitä 4 kohdan f alakohdassa ja 6 kohdan f alakohdassa säädetään, toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan sikojen kuljettamiseen tilalta teurasjätteen käsittelylaitokseen tuhottavaksi tai paikkaan, jossa ne teurastetaan ja poltetaan tai haudataan. Klassisen sikaruton viruksen esiintyminen näissä eläimissä on tutkittava pistokokein. Pistokokeita suoritettaessa on otettava huomioon liitteessä IV määrätyt verinäytteiden ottamista koskevat periaatteet.
Viruksen leviämisen välttämiseksi kuljetuksen aikana on ryhdyttävä kaikkiin tarpeellisiin varotoimenpiteisiin, erityisesti puhdistamalla ja desinfioimalla kuorma-autot kuljetuksen jälkeen.
9. Kun 4 kohdan f alakohdassa ja 6 kohdan f alakohdassa säädettyjä kieltoja jatketaan yli 30 päivän ajan uusien tautitapausten esiintymisen vuoksi ja tästä aiheutuu ongelmia sikojen suojissa pitämiselle, toimivaltainen viranomainen voi omistajan perustellusta hakemuksesta antaa luvan sikojen pois vientiin suoja- tai valvontavyöhykkeellä sijaitsevalta tilalta edellyttäen, että:
a) virkaeläinlääkäri on varmistanut asiantilan,
b) kaikki tilan siat on tarkastettu,
c) siirrettäville sioille on tehty kliininen tutkimus, jonka yhteydessä tietyltä määrältä sikoja on mitattu ruumiinlämpö,
d) jokainen sika on merkitty korvamerkillä,
e) määränpäänä oleva tila sijaitsee joko suoja- tai valvontavyöhykkeellä.
Viruksen leviämisen välttämiseksi kuljetuksen aikana on ryhdyttävä kaikkiin tarpeellisiin varotoimenpiteisiin, erityisesti puhdistamalla ja desinfioimalla kuorma-autot kuljetuksen jälkeen.
"
8. Direktiivin 80/217/ETY 14 b artiklassa säädetään, että kunkin jäsenvaltion on laadittava tiettyjen perusteiden mukaisesti varautumissuunnitelma, jossa tarkennetaan klassisen sikaruton puhjettua täytäntöönpantavat kansalliset toimenpiteet. Kyseiset suunnitelmat oli esitettävä viimeistään 1.1.1993 tarkastettavaksi komissiolle, joka hyväksyi ne mahdollisten muutosten jälkeen.
9. Direktiivi 80/217/ETY on tällä välin korvattu yhteisön toimenpiteistä klassisen sikaruton torjumiseksi 23 päivänä lokakuuta 2001 annetulla neuvoston direktiivillä 2001/89/EY (EYVL L 316, s. 5).
Asian tosiseikat
10. Komissio on riidanalaisella päätöksellä vahvistanut klassisen sikaruton torjunnasta Alankomaissa vuonna 1998 aiheutuneita kustannuksia koskevan yhteisön rahoitusosuuden määrän selvästi alhaisemmalle tasolle kuin se, joka ilmenee Alankomaiden esittämästä ilmoituksesta. Alankomaat oli ilmoittanut 63 077 783,93 Alankomaiden guldenin (NLG) kokonaismäärän, josta 22 455 339,57 NLG liittyi korvauksiin, joita Alankomaat oli suorittanut kasvattajille, joiden tiloilla epidemiaa oli esiintynyt. Komissio on rajoittanut korvauksia koskevan yhteisön rahoitusosuuden 8 256 604,57 NLG:iin. Se on näin ollen tehnyt 25 prosentin vähennyksen.
11. Asiakirja-aineistosta käy ilmi, että vuonna 1997 Alankomaissa vallitsi klassisesta sikarutosta johtunut kriisitilanne. Vuonna 1998, jonka aikana kyseinen epidemia päättyi, puhkesi viisi klassisen sikaruton tautipesäkettä (verrattuna 424 tautipesäkkeeseen vuonna 1997). Tiloja on ennaltaehkäisevästi tyhjennetty 68, joista neljä yhden ainoan positiivisen epidemiologisen näytteen perusteella. Vuonna 1998 on hävitetty yhteensä 52 548 eläintä. Vuonna 1998 toteutettujen toimenpiteiden tarkoituksena oli ennen kaikkea normaalin tilanteen palauttaminen erityisesti toteuttamalla mahdollisimman paljon toimenpiteitä, jotta sianliha-ala voisi toimia jälleen normaalisti klassisen sikaruton hävittämisen jälkeen.
12. Kuten riidanalaisesta päätöksestä käy ilmi, komissio perustaa rahoituskorjauksen useisiin väitteisiin. Komissio arvostelee näissä väitteissään Alankomaita seuraavista seikoista: niiden eläinten määrä, joista korvausta on haettu otsakkeen
" nuoret emakot"
alla, oli monta kertaa suurempi kuin nuorten emakkojen normaali määrä tilalla; kaikista emakoista suoritetut korvaukset olivat keskimäärin 9,4 prosenttia DLV:n (maatalous- ja kalastusosasto) asteikkoja korkeammat; tiloilla, joilla on ainoastaan lihotussikoja, painot oli yliarvioitu 12,2 prosentilla; eläinrehujen arvioitu paino arviointipäivänä tyhjennetyillä tiloilla oli 17 prosenttia suurempi kuin näiden samojen rehujen hävityskeskuksissa punnittu kokonaispaino ja sikojen kasvattajille maksettujen korvausten kokonaismäärä oli noussut 15,5 prosenttia
" uudelleenarviointijärjestelmän"
vuoksi.
13. Komission terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston pääjohtaja Colemanin 11.12.2000 päivätyn kirjeen mukaan, johon viitataan riidanalaisen päätöksen kuudennessa perustelukappaleessa, komissio on katsonut, että 25 prosentin kiinteämääräisen korjauksen soveltaminen on perusteltua, kun otetaan huomioon sääntöjenvastaisuuksien laajuus, toistuvuus ja järjestelmällisyys sekä se, että Alankomaissa vuosina 1997 ja 1998 puhjenneet klassisen sikaruton tautipesäkkeet ovat osa samaa epidemiaa ja että vuoden 1998 kustannukset ovat näin ollen yhteydessä vuoden 1997 kustannuksiin. Kyseisessä kirjeessä täsmennetään myös, että komission johtopäätökset perustuvat kaikkia kasvattajien korvauksiin liittyviä asiakirjavihkoja koskevien rahoitustietojen tutkintaan ja että kuuden valitun asiakirjavihon perusteella ei ole suoritettu ekstrapolaatiota.
Oikeudenkäyntimenettely yhteisöjen tuomioistuimessa
14. Alankomaat on nostanut nyt käsiteltävänä olevan kanteen, jossa se vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1) kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin sitä yhteisön rahoitusosuuden määrää, joka on vahvistettu vuodelle 1998 klassisen sikaruton hävittämiseksi Alankomaista, on kasvattajille suoritettujen korvausten osalta vähennetty 25 prosenttia
2) velvoittaa komission korvamaan oikeudenkäyntikulut.
15. Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin hylkää Alankomaiden kuningaskunnan kanteen perusteettomana ja velvoittaa Alankomaiden kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Alustavat huomautukset
16. Alankomaiden hallitus esittää kanteensa tueksi viisi kanneperustetta. Ensinnäkin se korostaa, että riidanalainen päätös perustuu virheellisiin tosiseikkoihin (ensimmäinen kanneperuste). Toiseksi se väittää, että komissio on rikkonut lainsäädäntöä tekemällä päätöksen. Päätöksessä 90/424/ETY ei näet yhtäältä tarjota mahdollisuutta tehdä yhteisön rahoitusosuutta koskevaa korjausta ainakaan sillä tavalla kuin komissio on sen tehnyt (toisen kanneperusteen ensimmäinen osa). Toisaalta komissio on tulkinnut tosiseikkoja oikeudellisesti virheellisellä tavalla (toisen kanneperusteen toinen osa). Seuraavaksi Alankomaiden hallitus väittää, että riidanalainen päätös on suhteeton (kolmas kanneperuste). Lisäksi sillä, että nimenomainen ja riittävän täsmällisin oikeudellisin termein muotoiltu oikeudellinen perusta rahoituskorjauksen tekemiseksi puuttuu, on loukattu oikeusvarmuuden periaatetta (neljäs kanneperuste). Lopuksi Alankomaiden hallitus arvioi, että riidanalainen päätös on perusteltu riittämättömästi EY 253 artiklan kannalta (viides kanneperuste).
17. Toisen kanneperusteen ensimmäisessä osassa ja neljännessä kanneperusteessa asetetaan kyseenalaiseksi itse periaate, joka koskee mahdollisuutta soveltaa kiinteämääräistä tai muuta rahoituskorjausta päätöksen 90/424/ETY 3 artiklan 2 ja 5 kohdan mukaiseen yhteisön rahoitusosuuteen. Tällaisen mahdollisuuden olemassaolo on selvitettävä ensimmäisenä, koska se on ennakkoedellytys muiden kanneperusteiden tutkinnalle.
Toisen kanneperusteen ensimmäinen osa ja neljäs kanneperuste
18. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa esitetyt toisen kanneperusteen ensimmäinen osa ja neljäs kanneperuste ovat samanlaiset kuin asiassa C-293/00, Alankomaat vastaan komissio, tänä samana päivänä annetun tuomion (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) perustana olevassa asiassa esitetyt toisen kanneperusteen ensimmäinen osa ja neljäs kanneperuste. Koska nämä kanneperusteet on jo hylätty tässä asiassa (ks. tuomion 20─30 kohta) ja koska Alankomaiden hallitus ei ole esittänyt uusia perusteluita nyt käsiteltävänä olevan asian osalta, kyseiset kanneperusteet on samoista syistä hylättävä.
Ensimmäinen kanneperuste ja toisen kanneperusteen toinen osa
19. Alankomaiden hallitus korostaa ensimmäisessä kanneperusteessa ja toisen kanneperusteen toisessa osassa, että komissio on näyttänyt huonosti toteen tosiseikat, jotka tämän mukaan ovat perusteena rahoituskorjaukselle, ja tulkinnut niitä virheellisesti.
20. Kuten on todettu edellä mainitussa asiassa Alankomaat vastaan komissio annetun tuomion 32─34 kohdassa, jäsenvaltioilla on tietty harkintavalta epidemian torjumiseksi toteutettavien toimenpiteiden valinnan ja niiden toteuttamistavan osalta eikä komissio voi tältä osin korvata kyseessä olevan jäsenvaltion arviointia omallaan. Sitä vastoin, jos komissio on ─ tämän harkintavallan huomioon ottaen ─ osoittanut, että jäsenvaltio on torjunut tautia riittämättömästi ja että rahoituskorjauksen tekeminen on tarpeen, kyseisen jäsenvaltion on näytettävä toteen, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen.
21. Alankomaiden hallitus arvostelee komissiota siitä, että se on nojautunut ainoastaan kuuteen korvauksia koskevaan asiakirjavihkoon, kun se on tehnyt joukon yleisiä johtopäätöksiä niille siankasvattajille maksettavien korvausten määrittelystä, joiden tiloilla epidemiaa on esiintynyt. Kaikkia näitä kuutta asiakirjavihkoa koskeneen yksityiskohtaisen tutkimuksen jälkeen Alankomaat katsoo, ettei mikään niistä vastaa kaikkia komission esittämiä väitteitä (jotka koskevat nuorten emakkojen liiallista määrää, liian korkeita korvausmääriä, sikojen painon yliarviointia, eläinrehujen epänormaalia painoa ja uudelleenarviointijärjestelmän puutteita). Viidessä näistä asiakirjavihoista oli vain erittäin rajallinen määrä sääntöjenvastaisuuksia (ainoastaan yksi tai kaksi, ja ─ mikä on vielä merkittävämpää ─ väite, jonka mukaan uudelleenarviointi on johtanut liialliseen korvaukseen markkinahintaan verrattuna, voidaan liittää ainoastaan yhteen asiakirjavihkoon). Alankomaiden hallitus pitää näin ollen osoitettuna, ettei mikään tosiseikka vahvista komission näkemystä, jonka mukaan sen toteamat sääntöjenvastaisuudet olivat toistuvia ja järjestelmällisiä.
22. Lisäksi Alankomaiden hallitus arvioi, että komissio on tulkinnut virheellisesti
" riittävän korvauksen"
käsitettä. Koska kyseistä käsitettä ei ole määritelty direktiivissä 80/217/ETY, päätöksessä 90/424/ETY eikä missään muussakaan yhteisön säädöksessä, jäsenvaltioilla on harkintavalta määritellä se niissä rajoissa, jotka sovellettavan yhteisön lainsäädännön tavoite ja tarkoitus asettavat.
23. Julkisasiamies on esittänyt yksityiskohtaisesti ratkaisuehdotuksensa 137─149 ja 184─194 kohdassa syyt, joiden takia hän katsoo, ettei komission esittämistä klassisen sikaruton torjuntaa vuonna 1998 koskevista väitteistä käy ilmi mitään komission tekemää ilmeistä arviointivirhettä.
24. Yhteisöjen tuomioistuin on tästä samaa mieltä.
25. Näin ollen ensimmäinen kanneperuste ja toisen kanneperusteen toinen osa on hylättävä perusteettomina.
Kolmas kanneperuste
26. Kolmannessa kanneperusteessaan Alankomaiden hallitus korostaa, että riidanalaisella päätöksellä loukataan suhteellisuusperiaatetta.
Asianosaisten lausumat
27. Alankomaiden hallitus arvioi, että yhtäältä niiden puutteiden, jotka komissio on todennut (tai jotka se on ainakin katsonut sellaisiksi) klassisen sikaruton kohteena vuonna 1998 olleiden tilojen tuottajille suoritettujen korvausten määrittelyssä, ja toisaalta komission tekemän rahoituskorjauksen välillä on huomattava epätasapaino.
28. Joka tapauksessa on suhteetonta tehdä yleinen korjaus sellaisen tiedoista poimitun otoksen perusteella, joka ei ole edustava. Kun otetaan lisäksi huomioon se, ettei komissio ─ vuodesta 1997 poiketen ─ esitä Alankomaiden viranomaisia kohtaan mitään teknistä väitettä, ei ole suhteellista soveltaa vuoteen 1998 samaa vähennystä kuin edeltävään vuoteen.
29. Alankomaiden hallitus korostaa tältä osin näiden kahden vuoden välisiä eroja. Vuoden 1997 alun kriisitilanne huomioon ottaen etusija on nimittäin annettu eläinlääkärijärjestelmän hyvälle toiminnalle taudin torjunnassa. Vuoden 1997 puolivälistä lähtien on läheisessä yhteistoiminnassa komission kanssa kiinnitetty enemmän huomiota hallinnolliseen järjestelmään. Vuonna 1998 epidemian ollessa loppuvaiheessaan toimenpiteillä on pyritty normaalin tilanteen palauttamiseen.
30. Komissio väittää, että kyseessä on ollut yksi ja sama klassinen sikarutto -epidemia. Väitteet, jotka ovat luonteeltaan hallinnollisia ja taloudellisia, ovat edelleen samat siten, että näyttää perustellulta soveltaa samaa korjauskerrointa näihin kahteen ajanjaksoon. Komissio haluaa huomauttaa, että rahoituskorjaus on selvästi pienempi kuin se kustannusten lisäys, joka on aiheutunut todetuista puutteista ja joka on rahoitettu yhteisön talousarviosta.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
31. Mikään yhteisön rahoitusosuuteen klassisen sikaruton torjunnan yhteydessä tehty korjaus ei saa ylittää niitä lisäkustannuksia, jotka puutteet ovat aiheuttaneet yhteisön talousarvion vahingoksi ja joista kyseessä olevan jäsenvaltion on otettava vastuu.
32. Sitä vastoin ─ koska komissiolla on velvollisuus olla käyttämättä perusteettomasti yhteisön varoja ─ sen on tällaisen korjauksen tehdessään huolehdittava, ettei se tee yhteisön rahoitusosuuteen vähennystä, joka on liian pieni verrattuna todettuihin puutteisiin.
33. Kun otetaan huomioon, että puutteiden toteaminen käsiteltävänä olevan asian kaltaisessa tilanteessa perustuu usein tosiseikkoja koskeviin arviointeihin ja edustavien otosten perusteella tehtyihin ekstrapolointeihin, komissiolla on katsottava olevan huomattava harkintavalta, kun se määrittelee rahoituskorjauksen määrän. Kyseisen harkintavallan käyttäminen edellyttää kuitenkin aina suhteellisuusperiaatteen noudattamista.
34. On totta, että puutteet, jotka komissio on todennut nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevan vuoden 1998 osalta, olivat vähäisempiä kuin ne, jotka liittyivät edellä mainitussa asiassa Alankomaat vastaan komissio kyseessä olevaan vuoteen 1997. On myös totta, että komissio oli tietyllä hetkellä suunnitellut ainoastaan 15 prosentin korjausta ja että se on vasta myöhemmin päättänyt soveltaa samaa kerrointa kuin vuoden 1997 osalta eli 25 prosenttia.
35. Kuten Coleman on selittänyt edellä mainitussa 11.12.2000 päivätyssä kirjeessään, kyseessä on kuitenkin yksi ja sama epidemia. Vuoden 1998 kustannukset ovat siten yhteydessä vuoden 1997 kustannuksiin.
36. Koska epidemia on ajoittunut kahdelle varainhoitovuodelle, komission on talousarvioon liittyvistä syistä pitänyt tehdä kaksi eri päätöstä, joista kumpikin koskee yhteen varainhoitovuoteen (em. asiassa Alankomaat v. komissio varainhoitovuoteen 1997 ja nyt käsiteltävänä olevassa asiassa varainhoitovuoteen 1998) liittyviä menoja.
37. Näin ollen saman korjauskertoimen valinta näille kahdelle varainhoitovuodelle ei näytä suhteettomalta. Näin on varsinkin siitä syystä, ettei ole voitu osoittaa, että vuoden 1998 osalta sovellettu kerroin ylittää sen vahingon määrän, joka on aiheutunut yhteisön lainsäädännössä säädettyjen edellytysten noudattamatta jättämisestä ja josta Alankomaiden on otettava taloudellinen vastuu.
38. Lisäksi ─ koska komission tekemä korjaus ei ole kiinteä summa vaan prosenttiosuus yhteisön taloudellisesta tuesta eli noin 110 miljoonaa euroa vuoden 1997 osalta ja noin 6,3 miljoonaa euroa vuoden 1998 osalta ─ se seikka, että vuoden 1998 osalta todetut puutteet olivat vähäisempiä kuin vuoden 1997 osalta todetut puutteet, ei voi sinänsä asettaa kyseenalaiseksi saman prosenttiosuuden vahvistamista näille kahdelle varainhoitovuodelle.
39. Tämän vuoksi ja ottaen huomioon komissiolla rahoituskorjauksen kerrointa vahvistaessaan oleva harkintavalta ei voida väittää, että komissio olisi toiminut suhteettomasti, kun se on tehnyt lineaarisen korjauksen ja vähentänyt näin yhteisön rahoitusosuutta 25 prosentilla myös vuoden 1998 osalta.
40. Kolmas kanneperuste on näin ollen hylättävä.
Neljäs kanneperuste
41. Alankomaiden hallituksen mukaan riidanalaista päätöstä ei ole perusteltu asianmukaisesti ja tästä syystä se on EY 253 artiklassa määrätyn perusteluvelvollisuuden vastainen.
Asianosaisten lausumat
42. Alankomaiden hallitus katsoo, että riidanalaisessa päätöksessä olevien tietojen perusteella on mahdotonta asianmukaisesti selvittää oikeudellista perustaa ja muita oikeudellisia seikkoja, joihin komissio on perustanut väitteensä.
43. Komissio kiistää laiminlyöneensä perusteluvelvollisuuden. Se väittää, että perusteluvelvollisuuden laajuus määräytyy erityisesti sen perusteella, kuinka laajasti se, jolle päätös on osoitettu, on ollut mukana päätöksen valmistelussa. Käsiteltävässä asiassa ─ samalla tavoin kuin Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyssä ─ on käyty perusteellista kirjeenvaihtoa komission yksiköiden ja Alankomaiden viranomaisten välillä.
44. Komissio lisää, että oikeudellinen perusta ilmoitetaan selvästi ja että komission vähennyksen tekemistä puoltavat perustelut käyvät ilmi riidanalaisen päätöksen neljännestä, viidennestä ja kuudennesta perustelukappaleesta. Nämä perustelut esitetään yksityiskohtaisemmin edellä mainitussa 11.12.2000 päivätyssä Colemanin kirjeessä.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
45. On huomattava, että vaikka EY 253 artiklassa edellytetyistä perusteluista on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä riidanalaisen toimenpiteen tehneen yhteisön toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt, ja että yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia toimenpiteen laillisuuden, perusteluissa ei kuitenkaan tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia yksityiskohtia (ks. mm. asia C-491/01, British American Tobacco (Investments) ja Imperial Tobacco, tuomio 10.12.2002, Kok. 2002, s. I-11453, 165 kohta).
46. Perusteluvelvollisuuden noudattamista arvioitaessa on lisäksi otettava huomioon riidanalaisen toimen sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt (em. asia British American Tobacco (Investments) ja Imperial Tobacco, tuomion 166 kohta).
47. Näin on varsinkin, kun kyseessä oleva jäsenvaltio on osallistunut tiiviisti riidanalaisen toimen valmisteluun ja tuntee tämän vuoksi kyseisen toimen taustalla olevat syyt (ks. EMOTR:n tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta asia C-27/94, Alankomaat v. komissio, tuomio 1.10.1998, Kok. 1998, s. I-5581, 36 kohta ja suurimpien sallittujen kalasaaliiden osalta asia C-120/99, Italia v. neuvosto, tuomio 25.10.2001, Kok. 2001, s. I-7997, 29 kohta).
48. Käsiteltävänä olevassa asiassa Alankomaiden kuningaskunta osallistui tiiviisti riidanalaisen päätöksen valmisteluun ja tiesi ne perusteet, joiden johdosta komissio katsoi voivansa vähentää kyseessä olevat määrät. Tällaisissa olosuhteissa lopullisessa päätöksessä ei ole tarpeen toistaa päättelyn yksityiskohtia, ja suppeita perusteluja on pidettävä riittävinä. Riidanalainen päätös täyttää nämä vaatimukset.
49. Näin ollen viides kanneperuste on hylättävä, koska perustelut eivät ole puutteelliset.
50. Koska kaikki kanneperusteet on näin hylätty, kanne on hylättävä kokonaisuudessaan.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
51. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Alankomaiden kuningaskunnan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska tämä on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Kanne hylätään.
2) Alankomaiden kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.