62007CC0505
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 12. veebruaril 2009 (
1
)
Kohtuasi C-505/07
Compañía Española de Comercialización de Aceite SA
„Eelotsusetaotlus — Õli- ja rasvaturu ühine korraldus — Määrus nr 136/66/EMÜ — Artikkel 12a — Oliiviõli ladustamine, mida ei rahasta ühendus — Siseriiklike konkurentsiasutuste volitused”
I. Sissejuhatus
1.
Kui ulatuslik on siseriiklike konkurentsiasutuste pädevus põllumajanduse alal? See on käesoleva kohtuasja keskne küsimus, mis annab Euroopa Kohtule võimaluse täpsustada kohtuotsusest Milk Marque (
2
) tulenevat praktikat.
2.
Hispaania konkurentsiamet keelas ühisettevõttel Compañía Española de Comercialización de Aceite SA (edaspidi „Cecasa”), mis esindab suurt osa Hispaania oliiviõlitootmisest, sekkuda sihipäraselt turu toimimisse toetava ostu ja müügi teel, millega mõjutati oliiviõli turuhinda. Keeld tugines Hispaania konkurentsiõiguse üldsätetele. Siiski tekib küsimus, kas põllumajanduse kohta kehtivad teatud erisätted võivad viidatud konkurentsiõigust kõrvale tõrjuda või asendada.
3.
Käsitletavat kohtuasja menetlev Hispaania Tribunal Supremo (kõrgeim kohus) esitas Euroopa Kohtule ühtekokku viis eelotsuse küsimust, millele vastates tuleb välja selgitada, kas põllumajandusõigus toob niisugusel juhul nagu käsitletavas kohtuasjas kaasa olukorra, et konkurentsiõiguse üldpõhimõtted tuleb jätta kohaldamata.
II. Õiguslik raamistik
A. Ühenduse õigus
4.
Ühenduse õiguse raamistiku määravad käesoleval juhul esiteks normid konkurentsieeskirjade kohaldamise kohta põllumajanduses ja teiseks teatud ühise põllumajanduspoliitika sätted, mis on tähtsad oliiviõli valdkonna jaoks.
1. Konkurentsieeskirjade kohaldamine põllumajanduse valdkonnas
5.
EÜ asutamislepingu konkurentsieeskirjade ja ühise põllumajanduspoliitika vahelise suhte jaoks on põhilise tähtsusega EÜ artikli 32 lõige 2 ja artikli 36 esimene lõik (enne EÜ asutamislepingu artikli 38 lõige 2 ja artikkel 42). EÜ artikli 32 lõige 2 sätestab:
„Ühisturu rajamiseks ettenähtud eeskirjad kehtivad ka põllumajandustoodete suhtes, kui artiklites 33–38 ei ole sätestatud teisiti.”
6.
Lisaks näeb EÜ artikli 36 esimene lõik ette:
„Konkurentsieeskirju käsitleva peatüki sätteid kohaldatakse põllumajandussaaduste tootmise ja nendega kauplemise suhtes ainult selles ulatuses, nagu nõukogu artikli 37 lõigete 2 ja 3 raames ning vastavalt seal ettenähtud menetlusele määrab, võttes arvesse artiklis 33 seatud eesmärke.”
7.
Viimati mainitud sätte alusel võttis nõukogu vastu määruse nr 26 (
3
), mille põhjendus 1 sisaldab järgmist põhilist väidet:
„Asutamislepingu artikli [36] põhjal on asutamislepingus sätestatud konkurentsieeskirjade kohaldamine põllumajandussaaduste ja toodete tootmise ja nendega kauplemise suhtes üks ühise põllumajanduspoliitika raames otsustatavaid küsimusi […]”
8.
Määruse nr 26 artikkel 1 sätestab:
„Alates käesoleva määruse jõustumisest kohaldatakse asutamislepingu artikleid [81]–[86] ja nende rakendussätteid kõikide asutamislepingu artikli [81] lõikes 1 ja artiklis [82] osutatud kokkulepete, otsuste ja tegevuste suhtes, mis on seotud asutamislepingu [I] lisas loetletud toodete tootmise või nendega kauplemisega, kui käesoleva määruse artiklist 2 ei tulene teisiti.”
EÜ asutamislepingu I lisas (endine EMÜ asutamislepingu II lisa) loetletud põllumajandustoodete hulka kuulub oliiviõli. (
4
)
9.
Määruse nr 26 artikkel 2 täiendab selle artiklit 1 järgmiselt:
„1.   Asutamislepingu artikli [81] lõiget 1 ei kohaldata selliste eelmises artiklis nimetatud kokkulepete, otsuste ja tegevuste suhtes, mis moodustavad siseriikliku turukorralduse lahutamatu osa või mida on vaja asutamislepingu artiklis [33] sätestatud eesmärkide saavutamiseks. Eelkõige ei kohaldata seda ühe liikmesriigi põllumajandustootjate, põllumajandustootjate ühenduste või sellistest ühendustest moodustatud liitude kokkulepete, otsuste ja tegevuste suhtes, mis käsitlevad põllumajandussaaduste ja toodete tootmist või müüki või ühiste seadmete kasutamist põllumajandussaaduste ja toodete ladustamiseks või töötlemiseks, ning kui need ei kohusta kehtestama ühesuguseid hindu, välja arvatud siis, kui komisjon leiab, et seejuures välistatakse konkurents või ohustatakse asutamislepingu artikli [33] eesmärke.
2.   Pärast nõupidamist liikmesriikidega ja asjaomaste ettevõtjate või ettevõtjate ühenduste ning kõikide muude vajalikuks peetavate füüsiliste või juriidiliste isikute ärakuulamist on ainult komisjon, kelle otsuseid on pädev läbi vaatama Euroopa Kohus, volitatud avaldamisele kuuluva otsusega kindlaks määrama, millised kokkulepped, otsused ja tegevused vastavad lõikes 1 määratletud tingimustele
3.   Komisjon langetab sellise otsuse kas omal algatusel või mõne liikmesriigi pädeva ametiasutuse või asjast huvitatud ettevõtja või ettevõtjate ühenduse taotlusel.
[…]”
10.
Määrus nr 26 tunnistati kehtetuks alates 24. augustist 2006 ja asendati algul samasisulise määrusega nr 1184/2006 (
5
). Alates jäeti lõpuks muu hulgas oliiviõli määruse nr 1184/2006 materiaalsest kohaldamisalast välja, nüüd kehtivad oliiviõli kohta määruse nr 1234/2007 (
6
) artiklite 175 ja 176 sätted koosmõjus artikli 1 lõike 1 punktiga g, mis on sisuliselt analoogiline sellele ajaliselt eelnenud õigusaktidega. Põhikohtuasjas vaidlustatud Hispaania asutuse õigusakt anti siiski välja veel enne kõiki viidatud õigusmuudatusi, seetõttu on määrus nr 26 käesoleva juhtumi jaoks endiselt määrava tähtsusega.
2. Põllumajanduse valdkonda reguleerivad oliiviõli kohta kehtivad sätted
a) Õli- ja rasvaturu ühine korraldus
11.
Määrusele nr 136/66 õli- ja rasvaturu ühise korralduse kehtestamise kohta (
7
) lisati selle alates 1. novembrist 1998 kehtivas redaktsioonis artikkel 12a (
8
):
„Turu tõsise häirimise korral teatavates ühenduse piirkondades võib turu reguleerimiseks otsustada […] lubada piisavaid tagatisi pakkuvatel ja liikmesriikide poolt heakskiidetud asutustel sõlmida nende poolt turustatava oliiviõli kohta laolepinguid. Asjaomaste asutuste hulgas eelistatakse määruse (EÜ) nr 952/97 […] kohaselt tunnustatud tootjarühmi ja nende ühendusi.
Esimeses lõigus nimetatud meetmeid võib muu hulgas rakendada juhul, kui vaatlusperioodi jooksul turul registreeritud keskmine hind on väiksem kui 95% 1997/98. majandusaastal kohaldatavast sekkumishinnast.
Lepingute täitmise eest antava toetuse summa ja käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad, eriti asjaomaste õlide kogused, kvaliteedid ja ladustuse kestus, kehtestatakse artiklis 38 sätestatud korras nii, et see mõjutab oluliselt turgu. Toetust võib anda pakkumismenetluse teel.”
12.
Viidatud sätet täpsustab määruse nr 1638/98 põhjendus 12:
„oliiviõli tarnimise reguleerimiseks tõsiste turuhäirete korral on vaja eraladustuslepingute toetussüsteemi, mis annab eesõiguse sellistele lepingutele, mis on sõlmitud […] määruse (EÜ) nr 952/97 […] alusel tunnustatud tootjarühmade ja tootjate ühendustega.”
13.
Peale selle tuleb täiendavalt viidata määruse nr 1638/98 põhjendusele 11:
„riiklik sekkumissüsteem on tootmisstiimul, mis ohustab turu stabiilsust; seepärast tuleb sekkumine lõpetada ja viited sekkumishinnale tunnistada kehtetuks või asendada.”
14.
Vahepeal tunnistati määrus nr 136/66 kehtetuks ja asendati algul küll kehtivusega majandusaasta 2005/2006 jaoks määrusega nr 865/2004 (
9
) oliiviõli ja lauaoliivide turu ühise korralduse kohta ning seejärel kehtivusega alates 1. juulist 2008 määrusega nr 1234/2007 ühise turukorralduse kohta (
10
). Viimane määrus puudutab oma artiklites 31 ja 33 samuti vabatahtliku abi oliiviõli eraladustamisele. Kuna aga põhikohtuasjas vaidlustatud Hispaania asutuse õigusakt võeti vastu enne neid muudatusi, tuleb käesoleval juhtumil ka edaspidi tugineda määrusele nr 136/66.
b) Tootjarühmade ühendusi käsitlevad sätted
15.
Nõukogu 20. mai 1997. aasta määruse (EÜ) nr 952/97 tootjate ühenduste ja nende liitude kohta (
11
), mis tunnistati alates asendamiseta kehtetuks (
12
), eesmärk oli selle artikli 1 alusel abi andmine tootjarühmade ühenduste ja nende liitude moodustamiseks ühenduse mõnes piirkonnas, mille hulka kuulus selle määruse artikli 2 kohaselt ka Hispaania.
16.
Määruse (EÜ) nr 952/97 artikkel 5 määratleb järgmised mõisted:
„1.   Tootjarühmad on ühendused,
a)
mis on asutatud eesmärgiga kohandada ühiselt nendesse kuuluvate tootjate tooteid ja pakkumisi turu vajadustele
b)
ja mis koosnevad
—
üksiktootjatest või
—
üksiktootjatest ja põllumajandussaaduste tootmis- või müügiorganisatsioonidest, mis ühendavad ainult põllumajandustootjaid.
Tootja on iga ühenduse territooriumil asuva põllumajandusettevõtte omanik,
—
kes toodab artiklis 3 nimetatud põllundus- ja loomakasvatussaadusi või
—
kas tegutseb artiklis 3 nimetatud töödeldud toodete toorainete tootjana.
2.   Liikmesriigid võivad siseriiklikes õigusnormides sätestatud juhtudel tunnustada niisuguseid tootjarühmi, kuhu kuuluvad peale lõikes 1 nimetatud isikute ka teised isikud. Sellisel juhul peavad nende tootjarühmade põhikirjad tagama, et lõikes 1 nimetatud liikmetel oleks jätkuvalt kontroll tootjarühmade ja nende otsuste üle.
3.   Tootjarühmade ühendus koosneb tunnustatud tootjarühmadest ja taotleb laiemal tasandil samu eesmärke.” [mitteametlik tõlge]
17.
Määruse nr 952/97 artikkel 6 sätestab üldised tingimused, millele peavad vastama tootjarühmad ja nende ühendused, eelkõige peavad need artikli 1 punkti b kohaselt
„[…] juhul kui on tegemist isikutega, kelle suhtes kohaldatakse artikli 5 lõiget 1
—
kindlaks määrama ja kohaldama ühiseid tootmiseeskirju, eelkõige toodete kvaliteedi või bioloogilise praktika rakendamise kohta,
—
ühiseid turustamiseeskirju,
—
toodangust teavitamise eeskirju, eelkõige saagist ja pakkumise mahust teavitamise kohta.”
18.
Sama määruse artiklis 7 on sätestatud, et liikmesriigid teevad tunnustamisotsuse kolme kuu jooksul alates avalduse esitamisest ning teevad kahe kuu jooksul oma otsuse komisjonile teatavaks.
19.
Seoses sellega tuleb lisaks viidata komisjoni 21. detsembri 1998. aasta määrusele (EÜ) nr 2768/98 oliiviõli eraladustusabi kava kohta (
13
). Selle määruse artikli 1 lõige 1 sätestab:
„Tootjaliikmesriikide pädevad asutused sõlmivad vaadis ladustatava neitsioliiviõli eraladustuslepinguid käesolevas määruses sätestatud tingimustel.”
20.
Selleks et määrata kindlaks eraladustuslepingute täitmiseks antav abi, võib komisjon vastavalt määruse nr 2768/98 artikli 1 lõikele 2 kuulutada välja ajaliselt piiratud ja osalisi pakkumismenetlusi. Nendes pakkumistes osalejate ring on määratletud selle määruse artikli 3 lõikes 1 järgmiselt:
„Osalises pakkumismenetluses võivad esitada pakkumisi asjaomase liikmesriigi pädeva asutuse poolt selleks heakskiidetud ettevõtjad. Heakskiidetud ettevõtjad võivad olla:
a)
vastavalt määrusele (EÜ) nr 952/97 tunnustatud tootjarühmad või selliste rühmade ühendused või
b)
vastavalt määruse (EMÜ) nr 136/66 artiklile 20c tunnustatud tootjarühmad või selliste rühmade ühendused või
c)
vastavalt nõukogu määruse (EMÜ) nr 2261/84 […] artiklile 13 rohkem kui kaheks turustusaastaks tunnustatud pressimisettevõte, […] või
d)
pakendamisettevõte […]”
B. Siseriiklik õigus
21.
Hispaania õiguse osas tuleb viidata 17. juuli 1989. aasta seadusele nr 16/1989 konkurentsi kaitse kohta (Ley Defensa de la Competencia) (
14
), mille artikli 1 lõige 1 tugineb koos oma „keelatud tegevuse” määratlusega selgelt EÜ artikli 81 lõikele 1 (
15
) ning mille sõnastus on järgmine:
„Keelatud on kõik kollektiivsed kokkulepped, otsused või soovitused või kooskõlastatud või teadlikult paralleelne tegevus, mille eesmärgiks, tagajärjeks või võimalikuks tagajärjeks on takistada, piirata või kahjustada konkurentsi tervel siseriiklikul turul või osal sellest, iseäranis need, millega
a)
otseselt või kaudselt määratakse kindlaks hinnad või muud kaubandus- või teenindustingimused;
b)
piiratakse või kontrollitakse tootmist, turustamist, tehnilist arengut või investeeringuid;
c)
jagatakse turgu või tarneallikaid;
[…]”
22.
Lisaks on seaduse nr 16/1989 artiklis 3 pealkirjaga „Lubamise alused” (
16
) sätestatud:
„1.   Artiklis 1 viidatud kokkuleppeid, otsuseid, soovitusi ja tegevust või nende liike, mis aitavad parandada kaupade ja teenuste tootmist ja turustamist või edendada tehnilist või majanduslikku progressi, võib lubada juhul, kui need
a)
võimaldavad tarbijatel või kasutajatel saada sellest tulenevast kasust õiglase osa;
b)
ei kehtesta asjaomastele ettevõtjatele piiranguid, mis ei ole nende eesmärkide saavutamiseks hädavajalikud, ja
c)
ei anna osalevatele ettevõtjatele võimalust kõrvaldada konkurentsi käsitletud toodete või teenuste olulise osa suhtes.
(2)   Samuti võib üldisest majanduslikust olukorrast ja üldisest huvist tingituna lubada artiklis 1 viidatud kokkuleppeid, otsuseid, soovitusi ja tegevust või nende liike, kui
a)
nende eesmärgiks on kaitsta ja edendada eksporti, tingimusel et need ei muuda konkurentsi siseturul ja on kooskõlas Hispaania poolt ratifitseeritud rahvusvahelistest konventsioonidest tulenevate kohustustega, või
b)
need toovad kaasa piisavalt olulise tõusu sotsiaalses ja majanduslikus tasemes vähearenenud aladel või sektorites, või
c)
nende väikest tähtsust arvestades ei ole need võimelised konkurentsi oluliselt mõjutama.”
III. Asjaolud ja menetlus põhikohtuasjas
23.
Cecasa on Hispaania õiguse alusel asutatud aktsiaselts, mille aktsiatest 68% kuulub oliiviõli tootjatele, pressimisettevõtetele ja ühistutele ning 32% krediidi- ja muudele asutustele. Selle äriühingu oliivikasvatajatest aktsionärid esindavad 50–60% Hispaania riiklikust oliiviõli tootmisest. Cecasa põhikirjaline tegevusala on oliiviõli turustamine, kusjuures ettevõte kavatseb eelotsuse taotluse andmetel asuda tegutsema nii siseriiklikul kui ka ühenduse ja maalima oliiviõliturul.
24.
Selleks et vältida „tõsiseid turuhäireid” ja eelkõige oliiviõli hinna langemist, kavatseb Cecasa osta ja ladustada oliiviõli, kui hinnad langevad alla teatavat taset – umbes 95% endisest ühenduse sekkumishinnast. Hindade taastumisel pandaks oliiviõli uuesti müüki.
25.
Selle kava teostamiseks taotles Cecasa 5. aprillil 2001 üksikluba seaduse nr 16/1989 artikli 3 tähenduses. (
17
) Tribunal de Defensa de la Competencia (
18
) keeldus . aasta otsuses talle luba andmast. Konkurentsiasutus tõi põhjenduseks, et Cecasa kava on konkurentsivastane. See kujutab endast kokkulepet konkurentide vahel, kelle eemärk on – nagu kartellil – mõjutada turuhindu ja vältida ületootmise korral hinnalangust. Seaduse nr 16/1989 artikkel 3 ei näe ette ka erandit õigustavat asjaolu, eelkõige on tõendamata väidetav tarbijate soodustamine.
26.
Cecasa esitas Tribunal de Defensa de la Competencia (konkurentsikohus) otsuse peale haldusõigusliku kaebuse, Audencia Nacional (teise astme kohus (
19
)), kes jättis selle 22. juuli 2005. aasta otsusega rahuldamata. Audencia Nacional selgitas siiski, et üksikloa taotluse rahuldamata jätmisest ei tulene kaebuse esitanud äriühingu keelustamine, kui see tegeleb muude tegevustega, mis erinevad üksikloa taotluses esitatud tegevusest, ja need muud tegevused on õiguspärased.
27.
Cecasa kassatsioonikaebuse alusel on kohtuasi praegu Hispaania kõrgeima kohtu, Tribunal Supremo halduskolleegiumi menetluses.
IV. Eelotsusetaotlus ja menetlus Euroopa Kohtus
28.
Tribunal de Defensa de la Competencia (edaspidi ka: „eelotsusetaotluse esitanud kohus”) peatas menetluse 22. oktoobri 2007. aasta määrusega, mis saabus Euroopa Kohtusse, ja esitas Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
a)
Kas määruse nr 136/66/EMÜ õli- ja rasvaturu ühise korralduse kehtestamise kohta (muudetud määrusega nr 1638/98) artikkel 12a võimaldab lugeda aktsiaseltsi, mille aktsionärid on peamiselt tootjad, pressimisettevõtted ja oliivikasvatajate ühistud, samuti aga rahandusüksused, „asutuseks”, mis võib sõlmida oliiviõli laolepinguid? Kas võib leida, et seda laadi äriühing on samaväärne määruses (EÜ) nr 952/97 tunnustatud tootjarühmade ja nende ühendustega?
b)
Kui äriühing loetakse „asutuseks”, kes võib tegutseda ladustamisega, siis kas määruse nr 136/66 artiklis 12a esitatud tingimuse, et need asutused peavad olema „liikmesriikide poolt heakskiidetud”, võib lugeda täidetuks üksikerandi („luba”) taotlemise raames siseriiklikelt konkurentsiasutustelt?
c)
Kas määruse nr 136/66 artikkel 12a nõuab kohustuslikult, et komisjon lubab iga kord oliiviõli eraladustamise, või vastupidi, kas sellega on kooskõlas tootjate kokkulepitud süsteem nimetatud oliiviõli eravahenditest rahastatavaks ostmiseks ja ladustamiseks, mis hakkaks toimima üksnes samadel nõuetel ja tingimustel kui ühenduse rahastatud eraladustamine ja mille eesmärk on täiendada ja kiirendada nimetatud ühenduse rahastatud ladustamist ilma selle piire ületamata?
d)
Kas Euroopa Kohtu 9. septembri 2003. aasta otsuses kohtuasjas C-137/00: Milk Marque väljakujundatud doktriini siseriiklike asutuste poolt siseriiklike konkurentsinormide kohaldamise kohta sellistele tootjate kokkulepetele, mis võivad põhimõtteliselt kuuluda määruse nr 26 artikli 2 alla, võib laiendada kokkulepetele, mis oma omaduste ning käsitletud sektori omaduste tõttu võivad mõjutada tervet ühenduse oliiviõliturgu?
e)
Juhul kui siseriiklikud konkurentsiasutused on pädevad kohaldama siseriiklikke õigusnorme viidatud kokkulepetele, mis võivad mõjutada õli- ja rasvaturu ühist korraldust, siis kas need asutused võivad absoluutselt keelduda andmast sellisele äriühingule nagu kassaator võimalust kasutada neid oliiviõli laomehhanisme, kaasa arvatud määruse nr 136/66 artiklis 12a sätestatud „tõsise häirimise” olukordades?
29.
Euroopa Kohtu menetluses esitasid Cecasa, Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (Asolvia), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (Anierac) ja Euroopa Ühenduste Komisjon kirjalikke märkusi. Euroopa Kohtus 17. detsembril 2008 toimunud kohtuistungil osalesid ainult Cecasa ja komisjon.
V. Õiguslik hinnang
A. Eelotsusetaotluse vastuvõetavus
1. Esimese eelotsuseküsimuse teine osa
30.
Esimese eelotsuseküsimuse teises osas viitab Tribunal Supremo määrusele nr 952/97, mis põhikohtuasjas vaidlustatud otsuse tegemise ajal enam ei kehtinud. Täpsemalt ei olnud nimetatud määrus enam põhikohtuasja asjaolude toimumise ajal kehtiv. Seetõttu tekib küsimus, kas esimese küsimuse teine pool on käesoleval juhul otsuse tegemise seisukohalt oluline.
31.
Selles osas tuleb märkida, et põhimõtteliselt on ainult eelotsusetaotluse esitanud kohtul õigus hinnata eelotsuse vajalikkust asjas otsuse langetamiseks. Kui esitatud küsimused puudutavad ühenduse õiguse tõlgendamist, on Euroopa Kohus reeglina kohustatud otsuse langetama. Siseriikliku kohtu esitatud eelotsuse küsimusele vastamisest keeldumine on võimalik vaid siis, kui on ilmne, et ühenduse õiguse tõlgendamine, mida siseriiklik kohus palub, ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või ka juhul, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele. (
20
) Käesoleval juhul ei ole see nii.
32.
Seoses määruse nr 952/97 kehtetuks tunnistamisel ei võetud vastu küll seda asendavat õigusakti, kuna seadusandja ei pidanud enam vajalikuks anda tootjate rühmadele eritoetust maaelu arengu raamistikus; seepärast tuli sõnaselgelt lõpetada toetuskava, mis on vastu võetud määrusega nr 952/97 tootjate rühmade ja ühenduste kohta. (
21
)
33.
Hoolimata sellest ei minetanud määrus nr 952/97 kehtivuse kaotamisega kogu praktilist tähtsust. Nii esineb olukordi, kus ühenduse hilisemad õigusaktid viitavad sõnaselgelt määrusele nr 952/97. (
22
) Peale selle kasutatakse endiselt mõisteid „tunnustatud tootjarühmad” ja „tootjarühmade ühendused” ka ilma konkreetse viiteta määruse nr 952/97 sätetele. (
23
) Seega ei saa nimetatud määruse tõlgendamise tähtsust üksnes seetõttu juba ette eitada, et ta on kehtivuse kaotanud.
34.
Käesoleval juhul tuleb lisaks arvestada, et määruse nr 136/66 artikli 12a raames etendavad tähtsat osa tunnustatud tootjarühmad ja nende ühendused. Selle normi tõlgendamine, mida kohaldatakse ajaliselt põhikohtuasjas, (
24
) on käesoleva eelotsusetaotluse põhiküsimus. Nimetatud õigusnormi sõnastamisel viitas ühenduse seadusandja selgelt määrusele nr 952/97. (
25
)
35.
Öeldu taustal ei näi esimese eelotsuse küsimuse teine osa, millega taotletakse määrus nr 952/97 tõlgendamist, põhikohtuasjas otsuse langetamise seisukohalt ilmselt tähtsusetu. Sellisel juhul on Euroopa Kohus reeglina kohustatud vastama ühenduse õiguse tõlgendamist puudutavatele küsimustele.
2. Määruse nr 136/66 artiklit 12a puudutavad eelotsuse küsimused
36.
Euroopa Kohtule esitatud märkustes on avaldatud kahtlust, kas kohtuotsuse langetamisel on olulised Tribunal Supremo esitatud eelotsuse küsimused, mis puudutavad määruse nr 136/66 artikli 12a tõlgendamist. Kuna Cecasa ei ole kunagi tuginenud selles artiklis sätestatud toetuse regulatsioonile ja talle ei ole ka antud komisjoni luba eraladustamiseks nimetatud sätte tähenduses, siis ei ole sellesisulistel küsimustel väidetavalt mingit mõju põhikohtuasja lahendamisele.
37.
Mina ei ole selle seisukohaga nõus. Käesoleval juhul ei kohaldata väidetavalt ühenduse toetusmehhanismi oliiviõli eraladustamisel. Hoolimata sellest võib määruse nr 136/66 artikli 12a tõlgendamine ja mõistmine olla käesoleva juhtumi konkurentsiõigusest lähtuva hindamise jaoks olulise tähtsusega. Nimetatud õigusnormist koos selle eesmärkidega ning õigusakti kontekstiga võivad tuleneda nimelt hinnangud, millel on määrav mõju konkurentsieeskirjade tõlgendamisele ja kohaldamisele käesoleval juhul.
38.
Seega on eelotsusetaotlus ka selles osas vastuvõetav.
B. Eelotsuseküsimuste sisuline hinnang
39.
Käesoleva eelotsusetaotluse eesmärk on kokkuvõttes selgitada välja liikmesriikide asutuste tegevusvabaduse ulatus siseriikliku konkurentsiõiguse kohaldamisel põllumajanduse valdkonnas. Ühenduse õiguse ülimuslikkusest järeldub, et see tegevusvabadus saab ulatuda ainult nii kaugele, kui lubab ühenduse põllumajandusõigus.
40.
Niisiis kui peaks ilmnema, et Cecasa kavandatud oliiviõli toetusost ja -müük on põllumajandusõiguse sätete kohaselt õigustatud, siis tuleks seda asjaolu ka konkurentsieeskirjade kohaldamisel arvesse võtta. Sellest lähtudes esitab Tribunal Supremo Euroopa Kohtule esiteks küsimused määruse nr 136/66 artikli 12a ja sellega seotud õigusnormide tõlgendamise kohta ja teiseks määruse nr 26 artikli 2 tõlgendamise kohta.
1. Esimene eelotsuseküsimus
41.
Esimene eelotsuseküsimus puudutab määruse nr 136/66 artikli 12a isikulist kohaldamisala, sellega soovitakse välja selgitada, kas nimetatud sätet saab kohaldada ka eraõiguslike aktsiaseltside puhul nagu Cecasa.
a) Esimese eelotsuseküsimuse esimene osa
42.
Esimese küsimuse esimeses osas küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt, kas eraõiguslik aktsiaselts nagu Cecasa võib kuuluda selliste asutuste hulka määruse nr 136/66 artikli 12a tähenduses, kes võivad sõlmida oliiviõli laolepinguid.
43.
Määruses nr 136/66 ei ole asutuse mõistet määratletud ei artiklis 12a ega ka mujal. Käesoleval juhul tekib esiteks küsimus, kas eraettevõte on asutus mainitud sätte tähenduses. Teiseks tuleb kontrollida, kas määruse nr 136/66 artikli 12a tähenduses asutuste hulka liigitamisega on vastuolus see, kui asjaomases ettevõttes osalevad peale oliiviõli tootjate, pressimisettevõtete ja ühistute ka finantsinvestorid.
– Mittepiirdumine avalik-õiguslike või riigiasutustega
44.
Nagu Cecasa õigesti märgib, ei tohi asutuse mõistet määruse nr 136/66 artikli 12a tähenduses mõista vääriti, nagu kuuluksid selle sätte kohaldamisalasse ainult avalik-õiguslikud või riigiasutused. (
26
)
45.
Määruse nr 136/66 artiklis 12a „asutuse” kohta kasutatud väljend kattub küll mõnes keeleversioonis väljendiga, mida kasutatakse mujal – eelkõige määruse nr 2768/98 artikli 1 lõikes 1 – spetsiaalselt riigiasutuste tähenduses. (
27
) See ei tähenda siiski tingimata, et ka määruse nr 136/66 artiklis 12a on sõna „asutus” all mõeldud üksnes avalik-õiguslikke või vastavalt riigiasutusi. Tuleb tõdeda, et mõnes teises keeleversioonis tehakse mõiste formuleerimisel siiski vahet „asutuse” määruse nr 136/66 artikli 12a tähenduses ja „liikmesriikide asutuste” vahel määruse nr 2768/98 artikli 1 lõike 1 tähenduses. (
28
) Pidades silmas kohaldatava põllumajandusõigust reguleerivate aktide keelversioonide lahknevust, tuleb asjakohast normi tõlgendada vastavalt seda normi sisaldava õigusakti üldisele ülesehitusele ja eesmärgile. (
29
)
46.
Määruse nr 136/66 artikli 12a mõte ja eesmärk luua eraladustuslepingute toetussüsteem (
30
), annab alust arvata, et normi kohaldamisala ei saa olla piiratud üksnes avalik-õiguslike asutustega. Pigem on selles kirjeldatud asutuste puhul tavaliselt tegemist eraettevõtetega.
47.
Kõnealuse õigusnormi kontekstist võib järeldada, et eraettevõtted võivad alla asutused määruse nr 136/66 artikli 12a tähenduses. Sel juhul on neil õigus sõlmida „nende poolt turustatava oliiviõli” ladustuslepinguid. Turustamine on selline tegevus, mis ei ole mingil juhul ainult avalik-õiguslike asutuste eesõigus, vaid seda võivad teostada ka eraettevõtted, mis on avatud turumajanduse korral (
31
) tavaline. Peale selle on ka määruse nr 136/66 artiklis 12a sätestatud „piisavate tagatiste” nõue pigem suunatud eraettevõtete kui avalike-õiguslike asutuste tegevusele.
48.
Seega võivad eraettevõtted olla asutused määruse nr 136/66 artikli 12a tähenduses.
– Finantsinvestorite osalemine
49.
Lisaks tuleb veel kontrollida, kas määruse nr 136/66 artikli 12a tähenduses asutuste hulka liigitamisega on vastuolus see, kui asjaomases ettevõttes osalevad peale oliiviõli tootjate, pressimisettevõtete ja ühistute ka finantsinvestorid.
50.
Määruse nr 136/66 artikli 12a sõnastus nimetatud küsimust ei puudutata. Ühenduse õiguse sätte tõlgendamisel peab arvestama mitte üksnes sätte sõnastust, vaid ka selle konteksti ning vastava õigusaktiga taotletavaid eesmärke. (
32
)
51.
Määruse nr 136/66 ja selle muutmise määruse nr 1638/98 eesmärkidega ei ole vastuolus selliste segatüüpi ettevõtete hõlmamine, milles osalevad peale oliiviõli tootjate, pressimisettevõtete ja ühistute ka finantsinvestorid. Ei ole alust väita nagu kahjustaks finantsinvestorite osalemine eesmärki reguleerida oliiviõli pakkumist eraladustuslepingute süsteemi abil, et vältida tõsiseid turuhäireid. (
33
) Eelkõige ei saa eeldada, et finantsinvestorite osalemisega kaasneksid oliiviõli ladustamise madalamad kvaliteedistandardid või väiksem oskusteave. Eriti ei saa niisugust järeldust teha juhul, kui finantsinvestoritel – nagu Cecasa juhtumil – on asjaomases ettevõttes üksnes vähemusosalus. Vastupidi, niisugune osalus tugevdab ettevõtte finantsjõudu ja aitab sel viisil kaasa, et ta suudab pakkuda artiklis 12a nõutud „piisavaid tagatisi”.
52.
Lõpuks tuleb õigusakti konteksti kohta märkida, et komisjoni rakendusmääruse nr 2768/98 artikli 3 lõikes 1 ei nimetata finantsinvestorite osalusega segatüüpi ettevõtteid sõnaselgelt. Siiski ei saa sellest teha veel järeldust, et segatüüpi ettevõtted tuleb tingimata määruse nr 136/66 artikli 12a kohaldamisalast välja jätta. Nimelt nagu komisjon ise möönab, ei ole rakendusmääruse nr 2768/98 artikli 3 lõikes 1 loetletud asutuste nimekiri lõplik.
53.
Pealegi on määruse nr 2768/98 puhul tegemist pelgalt komisjoni rakendusmäärusega nõukogu loodud turu ühise korralduse kohta, käesoleval juhul eriti määruse nr 136/66 artikli 12a kohta. Alusmäärusena on nimetatud nõukogu määrus rakendusmääruse suhtes ülimuslik ja komisjon ei saa selle kohaldamisala ilma sõnaselge volituseta kitsendada. Ka määruse nr 136/66 artikli 12a lõige 3 ei anna komisjonile niisugust õigust. Pigem lubab see komisjonil kehtestada eraladustuslepingu täitmise eest antava toetuse summa ja tehnilised üksikasjad nagu oliiviõli kogused, kvaliteedid ja ladustuse kestus ning kujundada toetuse andmise kord. Rakendussätete vastuvõtmise õigus ei hõlma seevastu oma eseme ega eesmärgi poolest määruse nr 136/66 artikli 12a isikulise kohaldamisala kitsendamist.
54.
Eeltoodust lähtuvalt on ettevõte määruse nr 136/66 artikli 12a tähenduses ka eraettevõte, milles osalevad peale oliiviõli tootjate, pressimisettevõtete ja ühistute ka finantsinvestorid.
55.
Määruse nr 136/66 artikli 12a tegelik kohaldamine niisuguse ettevõte suhtes eeldab enesestmõistetavalt, et muud samas artiklis kehtestatud tingimused on täidetud. Esiteks peab asjaomane ettevõte pakkuma „piisavaid tagatisi” ja vajab liikmesriigi heakskiitu. (
34
) Teiseks peab esinema turu tõsise häirimise olukord ja komisjon peab andma määruse nr 136/66 artiklis 38 sätestatud komitoloogiamenetluses loa eraladustamiseks. Kui need eeldused ei ole täidetud, siis ei saa oliiviõli eraladustamist õigustada määruse nr 136/66 artikliga 12a.
b) Esimese eelotsuseküsimuse teine osa
56.
Esimese küsimuse teise osaga soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas eraõiguslik aktsiaselts nagu Cecasa on samaväärne määruses nr 952/97 tunnustatud tootjarühmade ja nende ühendustega?
– Tootjarühmad
57.
Selleks et asutust loetaks tootjarühmaks määruse nr 952/97 tähenduses, peab asjaomane asutus vastama tervele reale nõuetele, mis on sätestatud nimetatud määruse artiklites 5 ja 6.
58.
Seejuures on põhilised tootjarühma asutamise eesmärgile esitatavad nõuded: vastavalt määruse nr 952/97 artikli 5 lõike 1 punktile a peab asjaomane asutus olema asutatud kahel eesmärgil, tootmine ja nendesse kuuluvate tootjate toodete ja pakkumise ühine kohandamine turu vajadustele. Asutus nagu Cecasa tegeleb küll oliiviõli turustamisega ja selle eesmärk on eelkõige reguleerida tema aktsionäride toodetud oliiviõli pakkumist toetava ostu ja müügi abil. Tal puudub aga – igatahes käesoleval juhul olemasoleva informatsiooni kohaselt – teine vajalik eesmärgiasetus, mis seisneb oliiviõli tootmise kohandamises turu vajadustele. Neil asjaoludel ei vasta sellise äriühingu nagu Cecasa loomise eesmärk määruse nr 952/97 artikli 5 lõike 1 punkti 1 kumulatiivsetele nõuetele.
59.
Seega ei ole tarvis kontrollida, kas äriühing nagu Cecasa vastab määruse nr 952/97 muudele nõuetele. Juba esimese tingimuse täitmata jätmise tõttu – artikli 5 lõike 1 punktis a sätestatud tingimus – ei saa sellist äriühingut nagu Cecasa lugeda tootjarühmaks määruse nr 952/97 tähenduses.
– Tootjarühmade ühendused
60.
Määruse nr 952/97 artikli 5 lõige 3 kohaselt koosneb tootjate ühendus tunnustatud tootjarühmadest ja taotleb laiemal tasandil samu eesmärke.
61.
Niisiis peab tootjarühmade ühenduse eesmärk, samuti nagu sellesse kuuluvate tootjarühmade eesmärk, olema tootmise ja pakkumise ühine kohandamine turu vajadustele (määruse nr 952/97 artikli 5 lõike 1 punkt a). Seda, et niisuguse ühenduse tegevus ei tohi piirduda ainult pakkumisega ja sellega seotud oliiviõli turustamisega, näitab mitte viimases järjekorras ka pilguheit määruse nr 952/97 artikli 6 lõike 1 punkti b esimesele taandele: selle järgi peavad tootjarühmad ja nende ühendused kindlaks määrama ka oliiviõli tootmise ühiseeskirjad ja neid kohaldama.
62.
Kui sellisel äriühingul nagu Cecasa puudub sinna kuuluvate tootjate või ühistute oliiviõli tootmist silmas pidades seda laadi eesmärk või tegevus (
35
), siis ei saa seda lugeda tootjarühmade ühenduseks.
63.
Järelikult ei saa sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas lugeda äriühingut nagu Cecasa tootjarühmaks ega tootjarühmade ühenduseks määruse nr 952/97 tähenduses. Öeldu tähendab siiski üksnes seda, et talle ei tule eraladustuslepingute sõlmimisel anda eelisõigust (määruse nr 136/66 artikli 12a lõike 1 teine lause). Sellest hoolimata võib ta taotleda liikmesriigi pädeva asutuse heakskiitu (muu) asutusena määruse nr 136/66 artikli 12a lõike 1 esimese lause tähenduses.
c) Vahejäreldus
64.
Eraõigusliku aktsiaseltsi, mille tegevusala on oliiviõli turustamine ja mis on seadnud endale eesmärgi mõjutada oliiviõli ostu ja müügi abil selle pakkumist turul, tuleb lugeda asutuseks määruse nr 136/66 artikli 12a lõike 1 tähenduses määruse nr 1638/98 redaktsioonis. Sellega ei ole vastuolus asjaolu, et asjaomases aktsiaseltsis osalevad peale oliiviõli tootjate, pressimisettevõtete ja ühistute ka finantsinvestorid. Siiski ei saa selliste asjaolude korral nagu põhikohtuasjas lugeda niisugust aktsiaseltsi tootjarühmaks või tootjarühmade ühenduseks määruse nr 952/97 tähenduses.
2. Teine eelotsuseküsimus
65.
Vastavalt minu ettepanekule esimesele eelotsuse küsimusele vastamiseks tuleb aktsiaseltsi nagu Cecasa lugeda asutuseks, mille puhul saab kohaldada määruse nr 136/66 artiklit 12a. Neil asjaoludel tuleb vastata ka teisele eelotsuse küsimusele. Sellega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas siseriiklikud konkurentsiasutused võivad konkurentsiõigust puutuva menetluse raames anda asutusele määruse nr 136/66 artikli 12a tähenduses heakskiidu.
66.
Ei määrus nr 136/66 ega ka määrused nr 952/97 ja nr 2768/98ei sätesta, missugune liikmesriigi asutus on pädev andma heakskiitu asutustele, kellel on õigus sõlmida oliiviõli eraladustuslepinguid.
67.
Teisele eelotsuse küsimusele vastamisel tuleb seega lähtuda liikmesriikide menetlusautonoomiast. Selle kohaselt on liikmesriikide kohus määrata ühenduse õiguse rakendamiseks pädevad kohtud ja kehtestada menetlusnormid, kusjuures nad peavad järgima tõhususe ja võrdväärsuse nõudeid. (
36
)
68.
Ühenduse õigus ei välista niisiis seda, et liikmesriik teeb oma konkurentsiasutustele ülesandeks kohaldada konkurentsimenetluse raames ka põllumajanduse kohta kehtivaid sätteid ning anda seejuures heakskiit põllumajandusõiguse alusel. Nii võib näiteks vastavalt olukorrale olla otstarbekas kohaldada teatavate lubade osas ainukontrolli põhimõtet, et säästa asjaomaseid isikuid arvukatest erinevate asutuste poole pöördumistest ja haldusmenetlustest. (
37
)
69.
Kui siseriiklik õigus võimaldab määruse nr 136/66 artikli 12a tähenduses asutuse heakskiitmist siseriikliku konkurentsiasutus, siis peab tõhususe põhimõtte kohaselt olema tagatud, et see konkurentsiasutus kohaldab tõhusalt ka asjakohaseid põllumajandusõiguse sätteid. Käesoleval juhul tähendab öeldu eelkõige, et konkurentsiasutus peab oma menetluses teostama kogu kontrolli, mis on vajalik, et tuvastada, kas heakskiidetav asutus määruse nr 136/66 artikli 12a tähenduses pakub „piisavaid tagatisi”.
70.
Kokkuvõtvalt tuleb seetõttu sedastada:
Ühenduse õigusega ei ole vastuolus siseriiklik õigus, mille kohaselt asutuste määruse nr 136/66 artikli 12a tähenduses heakskiitmise võib konkurentsiõigusliku menetluse raames viia läbi siseriiklik konkurentsiasutus, kui on tagatud, et selles menetluses kohaldatakse tõhusalt ka asjakohaseid põllumajandusõiguse sätteid ja teostatakse kogu vajalik kontroll.
3. Kolmas eelotsuseküsimus
71.
Kolmanda küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt, kas määruse nr 136/66 artikliga 12a on vastuolus ilma komisjoni loata kokku lepitud süsteem oliiviõli eravahenditest rahastatavaks ostmiseks ja ladustamiseks.
72.
Selle kohta tuleb märkida, et määruse nr 136/66 artikkel 12a kehtestab ainult oliiviõli eraladustuslepingute toetussüsteemi ühenduses. (
38
) Kõnealuse sättega ei soovitud lõplikult reguleerida oliiviõli eraladustuse lubamist ega keelata muu väljaspool artikli 12a raame toimuv eraladustus. Viidatud sätte sõnastus, eesmärk ega ka kontekst ei anna alust arvata, et ühenduse seadusandja eesmärk oli ettevõtlusvabaduse sedalaadi piiramine.
73.
Ka subsidiaarsuspõhimõtte kohaselt (EÜ artikli 5 teine lõik) tuleb lähtuda sellest, et seadusandja ei tahtnud täielikult välistada eraladustamise detsentraliseeritud algatusi. Nagu kohtuistungil märgiti, võivad niisugused algatused reageerida konkreetsete liikmesriikide ja regioonide turul toimuvale kiiremini ja paindlikumalt, kui seda võimaldab ühenduse tasandil määruse nr 136/66 artikliga 12a loodud süsteem oma menetlus- ja eelarvenõuetega; mõlemad võivad vastaval juhul teineteist mõistlikult täiendada.
74.
Järelikult võivad eraasutused põhimõtteliselt võtta oliiviõli eraladustamise meetmeid ka väljaspool määruse nr 136/66 artikli 12a reguleerimisala. Just seda kavandab käesoleval juhul Cecasa, kes rahastab süsteemi eravahenditest ega soovi selleks kõigi menetlusosaliste kokkulangevate avalduste kohaselt kasutada ühenduse toetust.
75.
Kui eraladustus – nagu käesoleval juhul – toimub ilma määruse nr 136/66 artikli 12a kohast toetussüsteemi kasutamata, siis ei ole vajalikud tõsiste turuhäirete tuvastamine ega komisjoni luba nimetatud sätte tähenduses. Samal ajal ei saa asjaomane asutus aga tugineda ka määruse nr 136/66 artiklile 12a, et õigustada eraladustuse kavatsust ja eirata oliiviõli turul kehtivaid üldisi sätteid. Pigem peab eraladustus sel juhul järgima ühenduse muid õigusakte ning samuti siseriikliku õiguse ühenduse õigusega kooskõlas olevaid norme, eelkõige vastaval juhul kohaldatavaid konkurentsireegleid, sest põllumajandussektor ei asu väljapool konkurentsi. (
39
)
76.
Vahejäreldusena võib seega sedastada:
Määruse nr 136/66 artikliga 12a ei ole vastuolus kokkulepitud süsteem oliiviõli eravahenditest rahastatavaks ostmiseks ja ladustamiseks. Niisugune süsteem peab siiski järgima oliiviõli turul kehtivaid üldisi õigusnorme, eelkõige vastaval juhul kohaldatavaid konkurentsiõiguse sätteid.
4. Neljas eelotsuseküsimus
77.
Neljanda küsimusega tahab eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas siseriiklikud konkurentsiasutused võivad kohaldada siseriiklikku konkurentsiõigust ka tootjate kokkuleppele määruse nr 26 artikli 2 tähenduses, kui see kokkulepe võiks mõjutada oliiviõliturgu mitte ainult siseriiklikul, vaid ka kogu ühenduse tasandil.
a) Eelmärkus eelotsusetaotluse esitanud kohtu mõlema eelduse kohta
78.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus lähtub kahest peamisest eeldusest. Esiteks võib Cecasa kavandatud toetusostu ja -müügi süsteemil olla „ühenduse mõõde” ja see võib mõjutada tervet ühenduse oliiviõliturgu (esimene eeldus), teiseks võib nimetatud kava kuuluda määruse nr 26 artikli 2 lõike 1 teise lause kohaldamisalasse (teine eeldus).
79.
Cecasa kavandatud süsteemil võib olla sel juhul „ühenduse mõõde” (esimene eeldus), kui see mõjutaks liikmesriikidevahelist kaubandust (vt „klausel, mille kohaselt peab mõju ulatuma liikmesriikidevahelisele kaubandusele” EÜ artikli 81 lõikes 1). Tribunal Supremo tuvastatud asjaoludest tuleneb sellega seoses, et Cecasa oliivikasvatajatest osanikud esindavad 50–60% Hispaania riiklikust oliiviõli tootmisest, niisiis võib Cecasa oma kavaga vajaduse korral otseselt mõjutada rohkem kui poolt Hispaania oliiviõliturust. Lisaks väidab Asoliva, et just nimetatud Hispaania turg moodustab umbes 45% kogu ühenduse turust, seega peaaegu poole. Sedalaadi asjaolude korral võib tõepoolest eeldada, et Cecasa kavandatud toetusost ja -müük ei avalda suurt mõju mitte üksnes Hispaania oliiviõliturule, vaid kogu ühenduse nimetatud toote turule ning seega lõpuks ka liikmesriikidevahelisele kaubandusele.
80.
Selleks et kava kuuluks määruse nr 26 artikli 2 lõike 1 teise lause kohaldamisalasse (teine eeldus), peaks Cecasa kava olema põllumajandustootjate, põllumajandustootjate ühenduste või sellistest ühendustest moodustatud liitude kokkulepe, otsus või tegevus.
81.
Nagu eespool märgitud (
40
) ei saa Cecasat ilma pikemata võrdsustada tootjarühmaga ega tootjarühmade ühendusega, igal juhul mitte siis, kui neid mõisteid tõlgendada kooskõlas määruse nr 952/97 artikli 5 määratlustega. Siiski kuulub Cecasa aktsiatest 68% oliiviõli tootjatele, pressimisettevõtetele ja ühistutele, nii et Cecasa kava võib vastaval juhul lugeda põllumajandustootjate kokkuleppeks või otsuseks määruse nr 26 artikli 2 lõike 1 teise lause tähenduses.
82.
Lisaks ei ole eelotsuseküsimusele vastamiseks tingimata vajalik ammendavalt kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtu mõlema eelduse õigsust. Nagu ma järgnevalt selgitan, on siseriikliku konkurentsiõiguse kohaldamine võimalik isegi sellisel juhul, kui Cecasa kava kuulub EÜ artikli 81 lõike 1 ja määruse nr 26 artikli 2 lõike 1 teise lause kohaldamisalasse.
b) Eelotsuse küsimuse õiguslik hinnang
83.
Neljandale eelotsuseküsimusele vastamisel on lähtepunktiks kaalutlus, et põllumajandustoodete ühine turukorraldus ei kaota konkurentsi põllumajandussektoris; pigem on toimiva konkurentsi säilitamine põllumajandustoodete turul ühise põllumajanduspoliitika üks eesmärke. (
41
)
84.
Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale kohalduvad ühenduse ja siseriiklik konkurentsiõigus samal ajal, kuna mõlemad reguleerivad asjakohast tegevust erinevatest aspektidest. EÜ artiklite 81 ja 82 regulatsioon puudutab tegevust seoses takistustega liikmesriikidevahelisele kaubavahetusele ning siseriiklikud õigusnormid, mille iga riik võtab vastu omaenda kaalutlustest lähtudes, puudutavad konkurentsi piiravat tegevust vastava riigi territooriumil. (
42
) Otsuses kohtuasjas Milk Marque kinnitas Euroopa Kohus seda põhimõtet selgelt ka põllumajandusõiguse suhtes, kaasa arvatud turu ühine korraldus. (
43
)
85.
Asjaolu, et tegemist on piiriülese juhtumiga ehk „ühenduse mõõtmega”, ei ole siseriikliku konkurentsiõiguse kohaldamisega vastolus. (
44
) Juhul kui kokkulepped, otsused või tegevused takistavad liikmesriikidevahelist kaubavahetust EÜ artikli 81 lõikes 1 sätestatud tingimuse tähenduses, ei too see mingil juhul kaasa ainult Euroopa Ühenduse konkurentsiõiguse kohaldamist ja siseriikliku konkurentsiõiguse kohaldamise tõkestamist, vaid eeldab mõlema konkurentsiõiguse samal ajal kohaldamist.
86.
Samuti ei välista siseriikliku konkurentsiõiguse kohaldamist asjaolude võimalik kuulumine määruse nr 26 artikli 2 kohaldamisalasse. Viidatud artikkel sisaldab üksnes teatavaid erisätteid ühenduse konkurentsiõiguse kohaldamise kohta põllumajanduse valdkonnas. Määruse nr 26 artikli 2 lõige 1 teeb teatavate kokkulepete, otsuste ja tegevuste suhtes materiaalõigusliku erandi EÜ artikli 81 lõike 1 keelust. Menetlusõiguslikult annab artikli 2 lõige 2 koosmõjus määruse nr 26 lõikega 3 muu hulgas komisjonile ainupädevuse määrata avalduse alusel kindlaks, missuguseid kokkuleppeid, otsuseid ja tegevusi hõlmab lõikes 1 sätestatud erand. (
45
)
87.
Määruse nr 26 artikkel 2 ei sisalda seevastu sätteid ühenduse konkurentsiõiguse ja siseriikliku konkurentsiõiguse vahelise suhte kohta. Eelkõige ei tohi seda laadi sättena vääriti mõista nimetatud artikli lõiget 2. Selles sätestatud ainupädevuse tagajärjeks ei ole siseriikliku konkurentsiõiguse kohaldamise tõkestamine, vaid see sätestab üksnes ühenduse konkurentsiõiguse kohaldamiseks pädeva asutuse. Lõpuks sarnaneb määruse nr 26 artikli 2 lõige 2 selles sätestatud ainupädevuse osas määruse nr 17 (
46
) artikli 9 lõikes 1 sätestatud üldise pädevuse normiga, nii nagu see kehtis 30. aprillini 2004. (
47
)
88.
Komisjoni ainupädevus ühenduse konkurentsiõiguse teatud sätete kohaldamisel ei välista, et samale juhtumile kohaldab siseriiklik asutus samal ajal ka siseriiklikku konkurentsiõigust. Kui asi ei jõua üldse, nagu käesoleval juhtumil, määruse nr 26 artikli 2 lõike 2 ja lõike 3 kohase komisjoni menetluseni, siis võidakse siseriiklikku konkurentsiõigust kohaldada koguni isoleeritult.
89.
Terviklikkuse huvides tuleb märkida, et käesoleval juhul on siseriiklikku konkurentsiõiguse kohaldamine välistatud sellisel juhul, kui Cecasa puhul oleks tegemist ettevõtjate koondumisega, mis on ühenduse seisukohalt oluline (ühinemismääruse (
48
) artikli 1 lõige 1 koosmõjus artikli 21 lõikega 2 ja artikli 22 lõikega 1). See eeldaks siiski, et Cecasa asutamine ühisettevõttena vastaks ühinemismääruse artiklis 3 sätestatud koondumise mõistele ja oleks saavutatud artikli 1 lõikes 2 või lõikes 3 sätestatud käibe piirväärtused; seda peab põhikohtuasjas kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
c) Ühenduse suunised siseriikliku õiguse kohaldamiseks
90.
Kuigi siseriiklikud konkurentsiasutused võivad käesolevaga sarnasel juhul kohaldada siseriiklikku konkurentsiõigust, ei ole nad materiaalõiguse valikul täielikult vabad, vaid peavad vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale arvesse võtma ühenduse õiguse ülimuslikkuse tõttu teatud ühenduse õiguse suuniseid. (
49
)
91.
Kui juhtumi asjaolud kuuluvad nii EÜ artikli 81 lõike 1 kui ka siseriikliku konkurentsiõiguse esemelisse kohaldamisalasse, siis ei või siseriiklikud asutused minna vastuollu komisjoni otsusega või niisugust vastuolu esile kutsuda. (
50
) Alates 1. maist 2004 on nad pealegi kohustatud rööbiti siseriikliku konkurentsiõigusega kohaldama EÜ artikli 81 lõiget 1, kusjuures siseriiklik konkurentsiõigus ei või viia ühenduse õiguse kohaselt lubatud kokkulepete, otsuste või tegevuste keelamiseni (määruse nr 1/2003 artikli 3 lõige 1 ja lõige 2 koosmõjus artikli 45 lõikega 2).
92.
Põllumajandustoodete osas peavad siseriiklikud konkurentsiasutused turu ühise korralduse puhul hoiduma kõigi selliste meetmete võtmisest, mis võiksid seda eirata või kahjustada; üldises tähenduses ei tohi nad lisaks mõjutada ühise agraarpoliitika eesmärke. (
51
)
93.
Kokkuvõtvalt tuleb sedastada:
Siseriiklikud konkurentsiasutused võivad kohaldada siseriiklikku konkurentsiõigust ka tootjate kokkuleppele määruse nr 26 artikli 2 tähenduses, seda isegi siis, kui see kokkulepe võib mõjutada oliiviõliturgu mitte ainult siseriiklikul, vaid ka kogu ühenduse tasandil. Seejuures peavad siseriiklikud konkurentsiasutused siiski hoiduma kõigest mille tõttu võiksid nende otsused minna vastuollu ühenduse konkurentsiõigusega ja põllumajandusõigusega.
5. Viies eelotsuseküsimus
94.
Kui neljandale küsimusele vastatakse minu ettepanekus toodud viisil, siis tuleb uurida ka viiendat küsimust. Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas siseriiklikud konkurentsiasutused võivad siseriiklikule konkurentsiõigusele tuginedes keelata kokku lepitud oliiviõli eravahenditest rahastatavat ostmist ja ladustamist isegi siis, kui see on määruse nr 136/66 artikli 12a kohaselt „turu tõsise häirimise” puhul ette nähtud.
95.
Teiste sõnadega tahab Tribunal Supremo teada, kas niisugust süsteemi, nagu on kavandanud Cecasa, peab võimalikele konkurentsiõigusest tulenevatele kahtlustele vaatamata vähemalt sedavõrd lubama, kuivõrd selle eesmärk on turu tõsise häirimise olukorra vältimine.
96.
On õige, et siseriiklikud konkurentsiasutused peavad konkurentsieeskirjade kohaldamisel arvesse võtma ühenduse põllumajandusõiguse väärtushinnanguid ja suuniseid. Juhul kui kohaldatakse ühenduse konkurentsõigust (EÜ artikkel 81 ja artikkel 82), siis tuleneb EÜ artikli 32 lõikest 2 koosmõjus EÜ artikli 36 esimese lõiguga, et ühise põllumajanduspoliitika raames vastu võetud erisätted on ülimuslikud ühisturu rajamiseks ettenähtud eeskirjade suhtes (
52
); seevastu kui kohaldatakse siseriiklikku konkurentsiõigust, siis tingib ühenduse õiguse ülimuslikkuse põhimõte (
53
) ühise põllumajanduspoliitika hinnangutega arvestamise vajaduse.
97.
Seega kui ühenduse põllumajandusõigusest peaks tulenema, et eraladustus on turu tõsise häirimise olukorra vältimiseks alati ja muude tingimusteta vastuvõetav, peaksid konkurentsiasutused niisugust suunist konkurentsieeskirjade kohaldamisel ka arvesse võtma.
98.
Ühenduse põllumajandusõigus ei sisalda sellist suunist põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas osas. Määruse nr 136/66 artiklist 12a tuleneb üksnes, et komisjon võib teatud, määruses täpsemalt nimetatud tingimustel, käivitada ühenduse poolt toetatava eraladustuse süsteemi. Seevastu ei ole õli- ja rasvaturu ühisest korraldusest võimalik tuletada oliiviõli eraladustuse üldist eesõigust, seda ka mitte turu tõsise häirimise olukorras.
99.
Nagu juba märgitud, (
54
) ei välista eeltoodu, et väljaspool määruse nr 136/66 artikli 12a kohaldamisala on võimalik ilma toetuseta eraladustamise süsteem. Niisugune süsteem peab siiski olema loodud ja toimima kooskõlas konkurentsiõiguse reeglitega, eelkõige ei välista see kartelliõiguslike keeldude kohaldamist.
100.
Kui siseriiklik konkurentsiasutus ei taha võib tahab üksnes piiratult kohaldada konkurentsiõiguse asjakohaseid sätteid kokkulepitud süsteemile oliiviõli eravahenditest rahastatavaks ostmiseks ja ladustamiseks, siis tekiks ühise põllumajanduspoliitika mõjutamise oht. Põllumajanduspoliitika olemuse juurde kuulub määruse nr 26 järgi nimelt just konkurentsieeskirjade kohaldamine põllumajandussaaduste ja toodete tootmise ja nendega kauplemise suhtes. (
55
) Selles väljendub ühtlasi ühise põllumajanduspoliitika eesmärk tagada mõistlikud tarbijahinnad (EÜ artikli 33 lõike 1 punkt e).
101.
Tuleb tõdeda, et vastavate konkurentsieeskirjade konkreetse kohaldamise raames on erandjuhul võimalik õigustada ka ettevõtjate konkurentsi piiravat tegevust. Nii näeb EÜ artikli 81 lõige 3 ühenduse tasandil ette, et artikli 81 lõike 1 keelu võib kindlatel, selles täpsemalt määratletud tingimustel kuulutada kohaldamatuks. Samal moel näeb Hispaania õigus seaduse nr 16/1989 artikli 3 ette teatud „lubamise juhtumid”.
102.
Niisuguste erandite ehk „lubamise juhtumite” tõlgendamine ja kohaldamine asjaomaste konkurentsiõiguslike keeldude korral ei või omalt poolt siiski viia niisuguse tulemuseni, mis oleks vastuolus põllumajandusõiguse hinnangutega. (
56
)
103.
Sellega seoses tuleb meenutada, et määrusega nr 1638/98 lõpetati kuni sinnani õli- ja rasvaturu ühises korralduses kehtinud sekkumissüsteem, sest ühenduse seadusandja arvates oli see tootmisstiimul, mis ohustas turu stabiilsust. (
57
)
104.
Sellega täpsustas ühenduse seadusandja niisiis ühise põllumajanduspoliitika eesmärgid õlide ja rasvade osas sel viisil, et eelkõige turu stabiliseerimise (EÜ artikli 33 lõike 1 punkt c) ja mõistlike tarbijahindade tagamise (EÜ artikli 33 lõike 1 punkt e) – igatahes tookordses seisus – saab paremini tagada ilma sekkumissüsteemita.
105.
Kui nüüd lubada eraettevõtjatel eeldada omal algatusel turu tõsise häirimise olukorda (
58
) ja selle alusel lubada selgelt turgu mõjutada – käesoleval juhul pakkumist ja oliiviõli hinda – siis võib see viimaks viia välja sekkumissüsteemi hiiliva taastamiseni – kuigi eravahenditest – millega takistataks sekkumissüsteemi lõpetamist ühenduse seadusandja poolt.
106.
Siseriiklikud asutused ja kohtud ei tohi midagi seesugust lubada. Tulenevalt väljakujunenud kohtupraktikast peavad liikmesriigid turu ühise korralduse olemasolul hoiduma kõigi selliste meetmete võtmisest, mis võiksid seda eirata või kahjustada. (
59
) Sellise turu ühise korraldusega on samuti vastuolus reeglid, mis takistavad turu nõuetekohast toimimist, isegi kui see korraldus asjakohast küsimust ammendavalt ei reguleeri. (
60
)
107.
Kokkuvõtvalt tuleb seetõttu sedastada:
Siseriiklikud konkurentsiasutused võivad siseriiklikule konkurentsiõigusele tuginedes keelata kokku lepitud oliiviõli eravahenditest rahastatava ostmise ja ladustamise isegi siis, kui see on määruse nr 136/66 artikli 12a kohaselt „turu tõsise häirimise” puhul ette nähtud.
VI. Ettepanek
108.
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Tribunal Supremo küsimustele järgmiselt:
1)
Eraõigusliku aktsiaseltsi, mille tegevusala on oliiviõli turustamine ja mis on seadnud endale eesmärgi mõjutada oliiviõli ostu ja müügi abil selle pakkumist turul, tuleb lugeda asutuseks määruse nr 136/66/EMÜ artikli 12a lõike 1 tähenduses määruse (EÜ) nr 1638/98 redaktsioonis. Sellega ei ole vastuolus asjaolu, et asjaomases aktsiaseltsis osalevad peale oliiviõlitootjate, pressimisettevõtete ja ühistute ka finantsinvestorid. Siiski ei saa selliste asjaolude korral nagu põhikohtuasjas lugeda niisugust aktsiaseltsi tootjarühmaks või tootjarühmade ühenduseks määruse (EÜ) nr 952/97 tähenduses.
2)
Ühenduse õigusega ei ole vastuolus siseriiklik õigus, mille kohaselt asutuste määruse nr 136/66 artikli 12a tähenduses heakskiitmine võib konkurentsiõigusliku menetluse raames viia läbi siseriiklik konkurentsiasutus, kui on tagatud, et selles menetluses kohaldatakse tõhusalt ka asjakohaseid põllumajandusõiguse sätteid ja teostatakse kogu vajalik kontroll.
3)
Määruse nr 136/66 artikliga 12a ei ole vastuolus kokkulepitud süsteem oliiviõli eravahenditest rahastatavaks ostmiseks ja ladustamiseks. Niisugune süsteem peab siiski järgima oliiviõli turul kehtivaid üldisi õigusnorme, eelkõige vastaval juhul kohaldatavaid konkurentsiõiguse sätteid.
4)
Siseriiklikud konkurentsiasutused võivad kohaldada siseriiklikku konkurentsiõigust ka tootjate kokkuleppele määruse nr 26 artikli 2 tähenduses, seda isegi siis, kui see kokkulepe võib mõjutada oliiviõliturgu mitte ainult siseriiklikul, vaid ka kogu ühenduse tasandil. Seejuures peavad siseriiklikud konkurentsiasutused siiski hoiduma kõigest mille tõttu võiksid nende otsused minna vastuollu ühenduse konkurentsiõigusega ja põllumajandusõigusega.
5)
Siseriiklikud konkurentsiasutused võivad siseriiklikule konkurentsiõigusele tuginedes keelata kokku lepitud oliiviõli eravahenditest rahastatava ostmiste ja ladustamise isegi siis, kui see on määruse nr 136/66 artikli 12a kohaselt „turu tõsise häirimise” puhul ette nähtud.
(
1
)	Algkeel: saksa.
(
2
)	Vt 9. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-137/00: Milk Marque ja National Farmers’ Union (EKL 2003, lk I-7975).
(
3
)	Nõukogu 4. aprilli 1962. aasta määrus nr 26, millega kohaldatakse teatavaid konkurentsieeskirju põllumajandussaaduste ja toodete tootmise ja nendega kauplemise suhtes (EÜT 30, lk 993; ELT eriväljaanne 3/01, lk 6) nõukogu . aasta määrusega nr 49 muudetud redaktsioonis (EÜT 53, lk 1571).
(
4
)	Vt selles lisas Brüsseli nomenklatuuri rubriik nr 15.07, mis puudutab taimerasvu.
(
5
)	Nõukogu 24. juuli 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1184/2006, millega kohaldatakse teatavaid konkurentsieeskirju põllumajandustoodete ja saaduste tootmise ja nendega kauplemise suhtes (ELT L 214, lk 7).
(
6
)	Nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus); (ELT L 299, lk 1); nimetatud määruse ajaline kohaldamine oliiviõlile tuleneb määruse artiklist 200 koosmõjus selle artikli 204 lõike 2 punktiga a.
(
7
)	Nõukogu 22. septembri 1966. aasta määrus nr 136/66/EMÜ, õli- ja rasvaturu ühise korralduse kehtestamise kohta (EÜT 172, lk 3025; ELT eriväljaanne 3/01, lk 77).
(
8
)	Määrav on õli- ja rasvaturu ühise korralduse sõnastus, nii nagu see tuleneb nõukogu 20. juuli 1998. aasta määruse (EÜ) nr 1638/98, millega muudetakse määrust nr 136/66/EMÜ õli- ja rasvaturu ühise korralduse kehtestamise kohta, artikli 1 punktist 8 (EÜT L 210, lk 32; ELT eriväljaanne 3/23, lk 308).
(
9
)	Nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 865/2004, mis käsitleb oliiviõli ja lauaoliivide turu ühist korraldust ja millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 827/68 (EÜT L 161, lk 97; ELT eriväljaanne 3/45, lk 153).
(
10
)	Vt määruse nr 1234/2007 artikli 201 lõike 1 punkt c koosmõjus artikli 204 lõike 2 punktiga a.
(
11
)	EÜT L 142, lk 30.
(
12
)	Vt artikli 55 lõike 1 teine taane koosmõjus nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1257/1999 Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EAGGF) toetuse kohta maaelu arendamiseks ning teatavate määruste muutmise ja kehtetuks tunnistamise kohta artikli 56 lõikega 1 (EÜT L 160, lk 80; ELT eriväljaanne 3/25, lk 391).
(
13
)	EÜT L 346, lk 14; ELT eriväljaanne 3/24, lk 203.
(
14
)	Boletín Oficial del Estado (Hispaania ametlik väljaanne; edaspidi „BOE”) nr 170, 18. juuli 1989, lk 22747. Seadus nr 16/1989 tunnistati vahepeal kehtetuks ja asendati . aasta seadusega nr 15/2007 konkurentsi kaitse kohta (Ley Defensa de la Competencia; BOE nr 159, , lk 28848). Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab siiski, et põhikohtuasja asjaolude suhtes on endiselt määrav seadus nr 16/1989.
(
15
)	Vt 14. detsembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-217/05: Confedaratión Española de Empresarios de Estaciones de Servicio (EKL 2006, lk I-11987, punkt 7).
(
16
)	Supuestos de autorización.
(
17
)	Nagu kohtutoimikutest täiendavalt tuleneb, oli üks Hispaania konkurentsiameti juurde kuuluv haldusasutus, nn Subdirección General sobre Conductas Restrictivas de la Competencia, algatanud selles asjas uurimise juba 16. juunil 2000.
(
18
)	Tribunal de Defensa de la Competencia’l olid toona konkurentsiasutuse teatavad õigused.
(
19
)	Sala de lo Contencioso-Administrativo (halduskolleegium).
(
20
)	Väljakujunenud kohtupraktika, vaata muu hulgas 10. jaanuari 2006. aasta otsus kohtusjas C-344/04: IATA ja ELFAA (EKL 2006, lk I-403, punkt 14); . aasta otsus kohtuasjas C-11/07: Eckelkamp jt (EKL 2008, lk I-6845, punktid 27 ja 28), ja . aasta otsus kohtuasjas C-213/07: Michaniki (EKL 2008, lk I-9999, punktid 32 kuni 34).
(
21
)	Määruse (EÜ) nr 1257/1999 põhjendus 44.
(
22
)	Vaata näiteks komisjoni 16. veebruari 2001. aasta määruse (EÜ) nr 327/2001 ajaliselt piiratud abi pakkumismenetluse ja oliiviõli eraladustuslepingute sõlmise kohta põhjendus 7 ja artikkel 3 (ELT L 48, lk 9).
(
23
)	Vt näiteks komisjoni teatis „Ühenduse raamistik riigiabi kohta põllumajandussektoris” (ELT 2000, C 28, lk 2), eelkõige selle peatükk 10; vt lisaks komisjoni 23. detsembri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 2153/2005, oliiviõli eraladustusabi kava kohta, artikkel 3 (ELT L 342, lk 39).
(
24
)	Vt selle kohta eespool käesoleva ettepaneku punkt 14.
(
25
)	Vt määruse nr. 136/66 artikli 12a lõike 1 sõnastus ja selle selgituseks muutmismääruse nr 1638/98 põhjendus 12.
(
26
)	See tähendab riigiasutused või vastavalt avalik-õiguslikud asutused, või siis igal juhul riigi või vastavalt avalik-õigusliku asutuse poolt eraldi volitatud institutsioonid.
(
27
)	See on nii eelkõige järgmiste keelte versioonides: hispaania („organismos”), eesti („asutused”), kreeka („οργανισμοί”), inglise („bodies”), prantsuse („organismes”), itaalia („organismi”), malta („korpi”), portugali („organismos”), slovaki („orgány”), soome („elimet” või „elinten”) ja rootsi („organ” või „organen”).
(
28
)	Peale saksa keele kehtib öeldu ka tšehhi („hospodářské subjekty” või „orgány”), taani („organisationer” või „organer”), läti („organizācijas” või „iestādes”), leedu („istaigos” või „institucijos”), ungari („szervezetek[et]” või „szerve[k]”), hollandi („organismen” või „instanties”), poola („instytucje” või „organy”) ja sloveeni („teles[a]” või „organi”) keele kohta.
(
29
)	Vt selle kohta väljakujunenud kohtupraktika, näiteks 27. märtsi 1990. aasta otsus kohtuasjas C-372/88: Cricket St. Thomas (EKL 1990, lk I-1345, punkt 19); . aasta otsus kohtuasjas C-1/02: Borgmann (EKL 2004, lk I-3219, punkt 25), ja . aasta otsus kohtuasjas C-279/06: CEPSA (EKL 2008, lk I-6681, punkt 50).
(
30
)	Vt muutmismääruse nr 1638/1998, millega lisati määrusele nr 136/66 artikkel 12a, põhjendus 12.
(
31
)	Vastavalt EÜ artikli 4 lõikele 1 ja artiklile 98 peavad liikmesriigid ja ühendus majanduspoliitikas tegutsema kooskõlas avatud turumajanduse põhimõttega, vt selle kohta ka 9. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-198/01: CIF (EKL 2003, lk I-8055, punkt 47).
(
32
)	Väljakujunenud kohtupraktika, vt muu hulgas näiteks 7. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas C-17/03: VEMW jt (EKL 2005, lk I-4983, punkt 41), ja . aasta otsus kohtuasjas C-76/06 P: Britannia Alloys & Chemicals vs. komisjon (EKL 2007, lk I-4405, punkt 21).
(
33
)	Selle eesmärgi kohta vt veelkord muutmismääruse nr 1638/98, millega lisati määrusele nr 136/66 artikkel 12a, põhjendus 12.
(
34
)	Vt selle kohta minu märkused teise küsimuse kohta (käesoleva ettepaneku punktid 65–70).
(
35
)	Asjaolu, et ühised tootmiseeskirjad tuleb kindlaks määrata ja neid kohaldada ainult asjaomase ühendusega hõlmatud tootjate või tootjarühmade suhtes, tuleneb juba asja olemusest. Lisaks selgitab seda aga ka määruse 952/97 artikli 6 lõike 1 alapunkti b sissejuhatus: déterminer et appliquer, pour les personnes visées à l’article 5 paragraphe (prantsuskeelne versioon) või vastavalt: decide on and apply, in respect of persons covered by Article 5(1) (ingliskeelne versioon) või vastavalt: determinar y aplicar, para las personas mencionadas en el apartado 1 del artículo 5 (hispaaniakeelne versioon); seevastu on ebaselge saksakeelne versioon, mille sõnastus on mitmetähenduslik: soweit es sich um unter Artikel 5 Absatz 1 fallende Personen handelt (juhul kui on tegemist isikutega, kelle suhtes kohaldatakse artikli 5 lõiget 1).
(
36
)	Vt väljakujunenud kohtupraktika, näiteks 19. detsembri 1968. aasta otsus kohtuasjas 13/68: Salgoi 1 (EKL 1968, lk 680, 693); . aasta otsus kohtusjas 33/76: Rewe-Zentralfinanz (EKL 1976, lk 1989, punkt 5), ja . aasta otsus kohtuasjas C-268/06: Impact (EKL 2008, lk I-02483, punktid 46–48).
(
37
)	Ühenduse tasandil on koondumiste kontrollimisel näiteks juurutatud ainukontrolli põhimõte, mis piirdub siiski üksnes konkurentsiõiguse küsimuste kontrolliga; vt nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (ELT L 24, lk 1; ELT eriväljaanne 08/03, lk 40), artikkel 21 ja põhjendus 8.
(
38
)	Muutmismääruse nr 1638/1998, millega lisati määrusele nr 136/66 artikkel 12a, põhjendus 12.
(
39
)	Eespool 2. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas Milk Marque, punkt 61.
(
40
)	Käesoleva ettepaneku punktid 57–63.
(
41
)	Eespool 2. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas Milk Marque, punktid 56 ja 57.
(
42
)	Vt 13. veebruari 1969. aasta otsus kohtuasjas 14/68: Walt Wilhelm jt (EKL 1969, lk 1, punktid 3 ja 4); . aasta otsus liidetud kohtuasjades 253/78 ja 1/79–3/79: Giry ja Guerlain SA jt (EKL 1980, lk 2327, punkt 15), ja . aasta otsus liidetud kohtuasjades C-295/04–C-298/04: Manfredi jt (EKL 2006, lk I-6619, punkt 38).
(
43
)	Vt eespool 2. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas Milk Marque, punktid 62–67), piima ja piimatoodete turu ühise korralduse näite varal.
(
44
)	Ka kohtuasi Milk Marque, milles Euroopa Kohus tunnustas siseriikliku konkurentsiõiguse kohaldamise lubatavust, puudutas piiriülest juhtumit (vt eespool 2. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas Milk Marque, punktid 110–120).
(
45
)	Vaatamata komisjoni ainupädevusele kindlaksmääramiste tegemiseks vastavalt määruse nr 26 artiklile 2, võivad siseriiklikud kohtud olla ajendatud selle sätte kohaldamiseks; vt 12. detsembri 1995. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-319/93, C-40/94 ja C-224/94: Dijkstra jt (EKL 1995, lk I-4471, punktid 25–36).
(
46
)	Nõukogu määrus (EMÜ) nr 17 – Esimene määrus asutamislepingu artiklite 85 ja 86 rakendamise kohta (ELT 1962, nr 13, lk 204).
(
47
)	Artikli 43 lõige 1 koosmõjus nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta artikli 45 lõikega 2 (ELT L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).
(
48
)	Nõukogu 21. detsembri 1989. aasta määrus (EMÜ) nr 4064/89 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (ELT L 395, lk 1; parandustega tekst uuesti avaldatud ELT 1990 L 257, lk 13) (muudetud nõukogu . aasta määrusega (EÜ) nr 1310/97 (ELT L 180, lk 1; parandustega tekst uuesti avaldatud ELT 1998 L 3, lk 16 ja ELT 1998 L 40, lk 17)). Uut EÜ ühinemismäärust (määrus nr 139/2004) ei kohaldata käesolevale juhtumile vastavalt selle artikli 26 lõikele 2.
(
49
)	Vt 15. juuli 1964. aasta otsus kohtuasjas 6/64: Costa vs. ENEL (EKL 1964, lk 1253, 1270); eespool 31. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus CIF, punkt 48, ja . aasta otsus liidetud kohtuasjades C-295/04 ja C-298/04 (EKL 2006, lk I-6619, punkt 39).
(
50
)	Eespool 42. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Walt Wilhelm, punktid 4–8; vt ka eespool 42. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Giry ja Guerlain, punkt 16, ja 14. detsembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-344/98: Masterfoods ja HB (EKL 2000, lk I-11369, punktid 51 ja 52).
(
51
)	Vt kokkuvõtlikult 19 märtsi 1998. aasta otsus kohtuasjas C-1/96: Compassion in World Farming (EKL 1998, lk I-1251, punkt 41); eespool 2. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Milk Marque, punktid 63, 80 ja 94, ja . aasta otsus kohtuasjas C-283/03: Kuipers (EKL 2005, lk I-4255, punkt 37); vaata ka märkused viienda küsimuse kohta, käesoleva ettepaneku punktid 94–107.
(
52
)	Vt 29. oktoobri 1980. aasta otsus kohtuasjas 139/79: Maizena vs. nõukogu (EKL 1980, lk 3393, punkt 23); . aasta otsus kohtuasjas C-280/93: Saksamaa vs. nõukogu (EKL 1994, lk I-4973, punkt 61), ja eespool 2. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Milk Marque, punkt 81; vt lisaks eespool 51. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Kuipers, punktid 32 ja 34.
(
53
)	Ühenduse õiguse ülimuslikkuse kohta vt eespool 49. joonealuses märkuses viidatud kohtupraktika.
(
54
)	Vt selle kohta eespool minu märkused kolmanda eelotsuse küsimuse kohta (ettepaneku punktid 71–76).
(
55
)	Määruse nr 26 põhjendus 1.
(
56
)	Vt veelkord eespool käesoleva ettepaneku punkt 96.
(
57
)	Määruse nr 1638/98 põhjendus 11.
(
58
)	Kohtuistungil kinnitas Cecasa, et ta kavatseb ise hinnata, millal on olemas „turu tõsise häirimise” olukord, mille alusel ta käivitab kavandatud eraladustuse süsteemi ja teostab selles ette nähtud toetusostu ja -müügi.
(
59
)	Eespool 51. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Compassion in World Farming, punkt 41; eespool 2. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Milk Marque, punktid 63 ja 80, ja eespool 51. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Kuipers, punkt 37.
(
60
)	Eespool 51. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Compassion in World Farming, punkt 41, ja eespool 51. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Kuipers, punkt 37.