62002CC0116_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1.
Nyt esillä olevan asian kohteena on tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan vuoden 1968 yleissopimuksen(2) 21 artiklan tulkinta. Artiklassa käsitellään oikeudenkäynnin vireilläolovaikutusta, ja siinä määrätään, että jos eri sopimusvaltioiden tuomioistuimissa nostetaan täysin samanlaiset kanteet, muiden tuomioistuinten kuin sen, jossa kanne on ensin nostettu, on omasta aloitteestaan keskeytettävä asian käsittely ja annettava asia sen tuomioistuimen, jossa kanne on ensin nostettu, käsiteltäväksi, kunnes tämä on ratkaissut, onko se toimivaltainen.
2.
Esillä olevassa asiassa Oberlandesgericht Innsbruck (Itävalta) pyytää yhteisöjen tuomioistuinta ratkaisemaan ensimmäisen kerran, onko tuomioistuimen, jossa kanne on nostettu myöhemmin, noudatettava Brysselin yleissopimuksen 21 artiklaa, kun sillä on yksinomainen toimivalta toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen nojalla. Oberlandesgericht Innsbruck tiedustelee lisäksi, voiko tällainen tuomioistuin jättää noudattamatta kyseistä artiklaa, jos oikeudenkäynti sopimusvaltion tuomioistuimessa, jossa kanne on ensin nostettu, kestää yleisesti ottaen kohtuuttoman pitkään.
I
Oikeussäännöt
3.
Brysselin yleissopimuksen johdanto-osan mukaan sen tavoitteena on edistää tuomioistuinten päätösten vastavuoroista tunnustamista ja täytäntöönpanoa EY 293 artiklan mukaisesti ja vahvistaa yhteisössä sinne sijoittautuneiden henkilöiden oikeussuojaa. Johdanto-osan perustelukappaleen mukaan tätä varten on määriteltävä sopimusvaltioiden tuomioistuinten kansainvälinen toimivalta.
4.
Nyt esillä olevan asian kannalta merkityksellisissä määräyksissä käsitellään toimivaltaa sekä sopimusvaltioiden tuomioistuinten tekemien päätösten tunnustamista toisessa sopimusvaltiossa.
5.
Toimivaltaa koskevat määräykset sisältyvät Brysselin yleissopimuksen II osastoon.
6.
Yleissopimuksen 2 artiklassa vahvistetaan yleinen sääntö, jonka mukaan toimivaltaisia ovat sen valtion toimivaltaiset tuomioistuimet, jossa vastaajalla on kotipaikka. Yleissopimuksen 5 ja 6 artiklassa luetellaan useita vaihtoehtoisia tuomioistuimia, joissa kantaja voi nostaa kanteen näiden tuomioistuinten tiettyjen erityistoimivaltuuksien perusteella. Yleissopimuksen 5 artiklassa määrätään erityisesti, että vastaajaa vastaan voidaan nostaa kanne sopimusta koskevassa asiassa sen paikkakunnan tuomioistuimessa, jossa kanteessa tarkoitettu velvoite on täytetty tai on täytettävä.
7.
Brysselin yleissopimuksen II osaston 3 ja 4 jaksossa annetaan lisäksi velvoittavia määräyksiä, jotka koskevat toimivaltaa vakuutusasioissa ja kuluttajansuojaa koskevissa riita-asioissa.
8.
Lisäksi Brysselin yleissopimuksen 16 artiklassa säädetään yksinomaisesta toimivallasta. Artiklan mukaan sen sopimusvaltion tuomioistuimilla, jossa kiinteistö sijaitsee, on asianomaisen kotipaikasta riippumatta yksinomainen toimivalta asiassa, joka koskee esineoikeutta kiinteään omaisuuteen tai kiinteän omaisuuden vuokraa.
9.
Yleissopimuksen 17 ja 18 artikla koskevat poikkeamista toimivaltaa koskevista yleisistä säännöistä. Yleissopimuksen 17 artiklassa käsitellään toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehtyjä sopimuksia, ja siinä määrätään seuraavaa:
"Jos asianosaiset, joista ainakin yhdellä on kotipaikka jossakin sopimusvaltiossa, ovat sopineet, että jonkin sopimusvaltion tuomioistuimen tai tuomioistuinten on ratkaistava jo syntynyt riita tai tietystä oikeussuhteesta syntyvät vastaiset riidat, ovat ainoastaan tuo tuomioistuin tai tuon valtion tuomioistuimet toimivaltaisia ratkaisemaan asian. Tällainen tuomioistuimen toimivaltaa koskeva sopimus on tehtävä:
a)
kirjallisesti tai, jos se on tehty suullisesti, vahvistettava kirjallisesti, tai
b)
sellaisessa muodossa, joka vastaa asianosaisten välille muodostunutta käytäntöä, tai
c)
kansainvälisessä kaupassa sellaista muotoa noudattaen, joka vastaa sellaista kauppatapaa, jonka asianosaiset tunsivat tai joka heidän olisi pitänyt tuntea ja joka on kyseisen tyyppisten sopimusten osapuolten kyseisellä kaupan alalla laajalti tuntema ja säännöllisesti noudattama.
─ ─
Tuomioistuimen toimivaltaa koskevat sopimukset ─ ─ ovat tehottomia, jos ne ovat ristiriidassa [vakuutusasioista ja kuluttajasuojaa koskevista riita-asioista annettujen] määräysten kanssa tai jos tuomioistuimet, joiden toimivalta on sopimuksella poissuljettu, ovat 16 artiklan mukaan yksinomaisesti toimivaltaisia.
─ ─
"
10.
Yleissopimuksen 18 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Sen toimivallan lisäksi, joka sopimusvaltion tuomioistuimella on tämän sopimuksen muiden määräysten nojalla, se on toimivaltainen, jos vastaaja vastaa siinä tuomioistuimessa. Tätä määräystä ei kuitenkaan sovelleta, jos vastaaja on vastannut ainoastaan kiistääkseen tuomioistuimen toimivallan tai jos toinen tuomioistuin 16 artiklan mukaan on yksinomaisesti toimivaltainen."
11.
Brysselin sopimuksella pyritään lisäksi välttämään ristiriitaisten tuomioiden antaminen. Tätä koskevassa 21 artiklassa määrätään seuraavaa:
"Jos eri sopimusvaltioiden tuomioistuimissa nostetaan samojen asianosaisten välillä samaa asiaa koskevia kanteita, muiden tuomioistuinten kuin sen, jossa kanne on ensin nostettu, on omasta aloitteestaan keskeytettävä asian käsittely, kunnes on ratkaistu, että tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, on toimivaltainen.
Kun on ratkaistu, että se tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, on toimivaltainen, tulee muiden tuomioistuinten tuon tuomioistuimen toimivallan vuoksi jättää asia tutkimatta.
"
12.
Tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta määrätään Brysselin yleissopimuksen III osastossa, jonka 27 artiklassa määrätään seuraavaa:
"Tuomiota ei tunnusteta:
─ ─
3)
jos tuomio on ristiriidassa sellaisen tuomion kanssa, joka on annettu samojen asianosaisten välillä siinä valtiossa, jossa tunnustamista pyydetään ─ ─ .
"
13.
Yleissopimuksen 28 artiklan ensimmäisen kappaleen mukaan
"tuomiota ei tunnusteta myöskään silloin, kun [vakuutusasioista ja kuluttajasuojaa koskevista riita-asioista annettuja] määräyksiä ei ole noudatettu ─ ─ "
.
II
Tosiseikat ja oikeudenkäynti
14.
Eric Gasser GmbH -yhtiön(3) kotipaikka on Dornbirnissa Itävallassa. Se on usean vuoden ajan myynyt lastenvaatteita MISAT Srl -yhtiölle,(4) jonka kotipaikka on Roomassa Italiassa. Asianosaisten välinen sopimussuhde katkesi vuoden 2000 alussa.
15.
MISAT nosti 14.4.2000 Tribunale civile e penale di Romassa (Italia) Gasseria vastaan kanteen, jonka tarkoituksena oli saada todetuksi, että sopimus oli oikeudellisesti päättynyt. Toissijaisesti sen tarkoituksena oli saada todetuksi, että sopimus on purettu asianosaisten välisten riitaisuuksien perusteella, että MISATin syyksi ei voida lukea minkäänlaista velvoitteen täyttämättä jättämistä, että Gasser on toiminut oikeudenvastaisesti ja että Gasserin on korvattava MISATille tälle aiheutuneet vahingot ja maksettava sen vuoksi MISATille tiettyjä korvauksia.
16.
Gasser on vaatinut 4.12.2000 Landesgericht Feldkirchissä (Itävallassa) nostamassaan kanteessa MISATia suorittamaan sille maksamattomat laskunsa. Gasser perusteli kyseisen tuomioistuimen toimivallan sillä, että se on sopimuksen täytäntöönpanopaikan tuomioistuin. Lisäksi Gasser väitti, että tuomioistuin on toimivaltainen toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen perusteella. Tämän väitteen tueksi Gasser toteaa, että kaikista MISATille osoitetuista laskuista käy ilmi, että asiassa toimivaltainen tuomioistuin on sen tuomiopiirin tuomioistuin, jossa Dornbirn sijaitsee, ja että MISAT on hyväksynyt laskut riitauttamatta niitä. Gasserin mukaan nämä seikat osoittavat, että sen ja vastaajan välisten vakiintuneiden tapojen sekä Itävallan ja Italian välisen kauppatavan perusteella asianosaiset ovat tehneet Brysselin yleissopimuksen 17 artiklassa tarkoitetun tuomioistuimen toimivaltaa koskevan sopimuksen.
17.
MISAT on kiistänyt itävaltalaisen tuomioistuimen toimivallan. Sen mukaan toimivaltainen tuomioistuin on Brysselin yleissopimuksen 2 artiklan yleisen säännön mukaan vastaajan kotipaikan tuomioistuin. MISAT on kiistänyt oikeuspaikkalauseketta koskevan sopimuksen olemassaolon ja toteaa nostaneensa aikaisemmin Tribunale civile e penale di Romassa kanteen, joka perustuu samaan kauppasuhteeseen.
18.
Landesgericht Feldkirch on päättänyt keskeyttää Brysselin 21 artiklan nojalla asian käsittelyn kunnes on ratkaistu, onko Tribunale civile e penale di Roma, jossa kanne on ensin nostettu, toimivaltainen. Landesgericht Feldkirch on vahvistanut oman toimivaltansa sopimuksen täytäntöönpanopaikan tuomioistuimena mutta ei ole ratkaissut kysymystä toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen olemassaolosta.
19.
Gasser on valittanut tästä tuomiosta Oberlandesgericht Innsbruckiin ja pyytänyt toteamaan, että Landesgericht Feldkirch on toimivaltainen tuomioistuin ja ettei asian käsittelyä pidä lykätä.
20.
Oberlandesgericht Innsbruck on ensinnäkin todennut, että on katsottava, että Landesgericht Feldkirchissä ja Tribunale civile e penale di Romassa samojen asianosaisten välillä nostetuilla kanteilla on yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti sama kohde ja sama kanneperuste, minkä perusteella kyseessä on vireilläolovaikutustilanne.
21.
Oberlandesgericht Innsbruck katsoi, että Landesgericht Feldkirch on todennut ainoastaan, että se oli toimivaltainen tuomioistuin Gasserin MISATille osoittamien laskujen perusteella, eikä se ollut tutkinut muita Gasserin esittämiä seikkoja, joiden perusteella se olisi voinut näyttää toteen toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen olemassaolon.
22.
Tässä yhteydessä Oberlandesgericht Innsbruck muistutti, että Brysselin sopimuksen 17 artiklan ensimmäisen kappaleen a, b ja c kohdan mukaan oikeuspaikkaa koskeva sopimus on tehtävä joko kirjallisesti tai, jos se on tehty suullisesti, vahvistettava kirjallisesti, sellaisessa muodossa, joka vastaa asianosaisten välille muodostunutta käytäntöä, tai kansainvälisessä kaupassa sellaista muotoa noudattaen, joka vastaa sellaista kauppatapaa, jonka asianosaiset tunsivat tai joka heidän olisi pitänyt tuntea ja joka on kyseisen tyyppisten sopimusten osapuolten kyseisellä kaupan alalla laajalti tuntema ja säännöllisesti noudattama. Oberlandesgericht Innsbruck katsoi, että kahta ensimmäistä, toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehtyä sopimusta koskevaa muotomääräystä ei ollut täytetty. Se totesi, että olisi kuitenkin selvitettävä, onko 17 artiklan ensimmäisen kappaleen c kohdassa tarkoitetut edellytykset täytetty. Oberlandesgericht Innsbruck muistutti, että yhteisöjen tuomioistuin on asiassa MSG 20.2.1997 antamassaan tuomiossa(5) todennut, että se, että yksi sopimuspuoli toistuvasti ja reklamoimatta maksaa toisen sopimuspuolen lähettämät laskut, joissa on riidanalainen oikeuspaikkalauseke, voi vastata oikeuspaikkalausekkeen hyväksymistä, jos tällainen menettely vastaa kauppatapaa sillä kansainvälisen kaupan alalla, jolla kyseiset sopimuspuolet toimivat, ja jos he tunsivat tämän kauppatavan tai jos heidän olisi pitänyt tuntea se.
23.
Oberlandesgericht Innsbruck totesi, että mikäli tällaisen sopimuksen olemassaolo voidaan vahvistaa, ainoastaan Landesgericht Feldkirch on toimivaltainen käsittelemään Brysselin yleissopimuksen 17 artiklan tulkintaan liittyvää riita-asiaa. Oberlandesgericht Innsbruckin mukaan on näin ollen selvitettävä, voiko Landesgericht Feldkirch tutkia Tribunale civile e penale di Roman toimivaltaa.
24.
Oberlandesgericht Feldkirch mainitsi lisäksi Gasserin väittäneen, että latinalaisen kulttuurin maissa käytävien oikeudenkäyntien pitkäkestoisuus loukkaa tämän oikeuksia.
III
Ennakkoratkaisukysymykset
25.
Näiden seikkojen perusteella Oberlandesgericht Innsbruck päätti esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
"1)
Voiko tuomioistuin, joka esittää ennakkoratkaisukysymyksiä yhteisöjen tuomioistuimelle, esittää nämä kysymykset toisen asianosaisen sellaisten väitteiden perusteella, joiden oikeellisuutta ei ole varmistettu ─ riippumatta siitä, onko nämä väitteet riitautettu (yksityiskohtaisesti) vai ei ─ vai onko kyseiset väitteet tutkittava todistelumenettelyssä aineellisten tosiseikkojen perusteella, ja jos on, niin missä määrin ne on tutkittava?
2)
Voiko 27.9.1968 tehdyn Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan ensimmäisessä kappaleessa tarkoitettu tuomioistuin, jossa kanne on nostettu myöhemmin, tutkia sen tuomioistuimen toimivallan, jossa kanne on ensin nostettu, siinä tapauksessa, että ensiksi mainitulla tuomioistuimella on yksinomainen toimivalta Brysselin yleissopimuksen 17 artiklassa tarkoitetun tuomioistuimen toimivaltaa koskevan sopimuksen perusteella, vai onko sen tällaisesta oikeuspaikkalausekkeesta huolimatta toimittava Brysselin yleissopimuksen 21 artiklassa määrätyllä tavalla?
3)
Voiko se seikka, että oikeudenkäynnit pitkittyvät tietyssä sopimusvaltiossa (suurelta osin asianosaisten toiminnasta riippumatta) siinä määrin, että se saattaa loukata vakavasti asianosaisen etuja, aiheuttaa sen, ettei Brysselin yleissopimuksen 21 artiklassa tarkoitetun tuomioistuimen, jossa kanne on nostettu myöhemmin, ole toimittava kyseisessä artiklassa määrätyllä tavalla?
4)
Voidaanko 24.3.2001 annetussa Italian laissa nro 89 säädetyillä oikeussuojakeinoilla perustella se, että Brysselin yleissopimuksen 21 artiklaa sovelletaan siinäkin tapauksessa, että asianosainen kokee etujensa vaarantuvan italialaisessa tuomioistuimessa käytävän oikeudenkäynnin kohtuuttoman keston takia, ja onko oikeudenkäynnin kohtuuttomasta kestosta huolimatta toimittava Brysselin yleissopimuksen 21 artiklassa määrätyllä tavalla (katso edellä esitetty kolmas ennakkoratkaisukysymys)?
5)
Millä edellytyksillä tuomioistuin, jossa kanne on nostettu myöhemmin, voi tarvittaessa jättää soveltamatta Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan määräyksiä?
6)
Kuinka tuomioistuimen on meneteltävä, jos sen ei kolmannessa ennakkoratkaisukysymyksessä esitetyssä tilanteessa ole sovellettava Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan määräyksiä?
Jos Brysselin yleissopimuksen 21 artiklaa on kuitenkin sovellettava myös kolmannessa ennakkoratkaisukysymyksessä esitetyssä tilanteessa, ei neljänteen, viidenteen ja kuudenteen ennakkoratkaisukysymykseen ole tarpeen vastata.
"
IV
Arviointi
A
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
26.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessään, voiko kansallinen tuomioistuin pyytää yhteisöjen tuomioistuinta tulkitsemaan Brysselin yleissopimusta sellaisten väitteiden perusteella, joiden oikeellisuutta se ei ole varmistanut. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa tässä yhteydessä siihen, että toinen ennakkoratkaisukysymys perustuu olettamukseen siitä, että sen tuomiopiirin tuomioistuin, jossa Dornbirnin kotipaikka sijaitsee, olisi toimivaltainen ratkaisemaan nyt esillä olevan riita-asian Brysselin sopimuksen 17 artiklassa tarkoitetun, toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen mukaisesti, jos pääasiaa käsittelevä tuomioistuin ei ole vahvistanut tällaisten oikeuspaikkalauseketta koskevan sopimuksen olemassaoloa.
27.
Näyttää siltä, että vastaus ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen voidaan päätellä yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, joka koskee sellaisten ennakkoratkaisukysymysten tutkittavaksi ottamista, jotka perustuvat sekä Brysselin yleissopimuksen tulkitsemisesta yhteisöjen tuomioistuimessa 3.6.1971 tehtyyn pöytäkirjaan(6) että EY 234 artiklaan.
28.
3.6.1971 tehdyn pöytäkirjan 3 artiklassa määrätään, että jos kyseisen yleissopimuksen tulkintaa koskeva kysymys tulee esille tuomioistuimessa ja jos kyseinen tuomioistuin katsoo, että kysymys on ratkaistava, jotta se voi tehdä päätöksen, sen on pyydettävä yhteisöjen tuomioistuinta ratkaisemaan kysymys. Pöytäkirjan 3 artiklassa noudatetaan näin ollen samaa logiikkaa kuin EY 234 artiklassa. Niissä molemmissa ennakkoratkaisukysymyksen tarkoituksena on, että yhteisöjen tuomioistuin antaa kansalliselle tuomioistuimelle tulkinnan, jota tämä tarvitsee antaakseen tuomion, jossa sovelletaan tulkinnan kohteena olevaa säännöstä.(7) Yhteisöjen tuomioistuin päätteli tästä loogisesti, että sen vahvistamaa oikeuskäytäntöä, joka koskee sen toimivaltaa EY 234 artiklaan perustuvissa ennakkoratkaisukysymyksissä, voidaan soveltaa Brysselin yleissopimuksen tulkintaa koskeviin ennakkoratkaisukysymyksiin.(8)
29.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 234 artiklassa tarkoitettu menettely on yhteisöjen tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten yhteistyöväline. Tässä yhteistyössä kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Jos esitetyt kysymykset koskevat yhteisön oikeuden tulkintaa, yhteisöjen tuomioistuimen on siten yleensä ratkaistava esitetyt kysymykset.(9)
30.
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut johdonmukaisesti tämän kansallisen tuomioistuimen lähtökohtaisen toimivallan osalta, että yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, joka tuntee välittömästi pääasian tosiseikat ja asianosaisten esittämät väitteet ja niiden perustelut, on päätettävä prosessiekonomisten ja tehokkuutta koskevien arvioiden perusteella, missä käsittelyn vaiheessa yhteisöjen tuomioistuimelle esitettävä ennakkoratkaisukysymys on tarpeen.(10)
31.
Yhteisöjen tuomioistuin voi kuitenkin valvoa kansallisen tuomioistuimen mainitun toimivaltansa mukaisesti tekemiä arvioita. Yhteisöjen tuomioistuin onkin katsonut, että oman toimivaltaisuutensa arvioimiseksi sen on tutkittava ne olosuhteet, joiden vallitessa kansallinen tuomioistuin esitti ennakkoratkaisukysymyksen.(11) Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että yhteistyön henki, jonka on vallittava ennakkoratkaisumenettelyssä, edellyttää, että kansallinen tuomioistuin ottaa omalta osaltaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimelle uskotun tehtävän, jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuimen on myötävaikutettava lainkäyttöön jäsenvaltioissa eikä annettava neuvoa-antavia lausuntoja yleisistä ja hypoteettisista kysymyksistä.(12)
32.
Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi täsmentänyt, että jotta se voisi antaa sellaisen tulkinnan, josta on hyötyä pääasian ratkaisemisen kannalta, kansallisen tuomioistuimen on määriteltävä se oikeudellinen asiayhteys, johon pyydetyn tulkinnan on liityttävä. Tällöin voi yhteisöjen tuomioistuimen mukaan tietyissä olosuhteissa olla eduksi, että asiaan liittyvät tosiseikat selvitetään ja puhtaasti kansallisen oikeuden alaan kuuluvat oikeudelliset kysymykset ratkaistaan ennen ennakkoratkaisupyynnön esittämistä yhteisöjen tuomioistuimelle kyseenalaistamatta kuitenkaan ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen yksinomaista toimivaltaa päättää, missä käsittelyn vaiheessa ennakkoratkaisukysymys on tarpeen esittää yhteisöjen tuomioistuimelle, jotta yhteisöjen tuomioistuimen on mahdollista tutustua kaikkiin niihin asiaan liittyviin tosiseikkoihin ja oikeudellisiin seikkoihin, jotka voivat olla tärkeitä siltä pyydetyn yhteisön oikeuden tulkinnan kannalta.(13) On myös välttämätöntä, että kansallinen tuomioistuin perustelee, miksi se katsoo, että sen kysymyksiin annettava vastaus on tarpeellinen.(14)
33.
Yhteisöjen tuomioistuimella on jo ollut tilaisuus arvioida, täyttyvätkö edellä mainitut edellytykset ja onko se toimivaltainen asiassa, jossa esitetty ennakkoratkaisukysymys perustui olettamukseen, jonka oikeellisuus oli edellytyksenä sille, että säännöstä, jonka tulkintaa on pyydetty, sovelletaan kyseessä olevan riita-asian ratkaisemisessa.
34.
Court of Appeal (England
& Wales) tiedusteli yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Enderby, jossa annettiin tuomio 27.10.1993,(15) velvoittaako EY 141 artiklassa vahvistettu miespuolisten ja naispuolisten työntekijöiden samaa työtä tai samanarvoista työtä koskevan samapalkkaisuuden periaate työnantajan osoittaman objektiivisin perusteluin johtavan puheterapeutin ja johtavan proviisorin palkkauksen erilaisuus.
35.
Saksan hallitus väitti yhteisöjen tuomioistuimessa esittämissään huomautuksissa, ettei yhteisöjen tuomioistuin voisi ottaa kantaa esitettyyn kysymykseen määrittelemättä ensin, ovatko kyseiset kaksi tointa samanarvoisia. Koska Saksan hallituksen mukaan toimet eivät olleet samanarvoisia, kyse ei voinut olla EY 141 artiklan rikkomisesta.
36.
Yhteisöjen tuomioistuin hylkäsi tämän väitteen. Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että Court of Appeal päätti käsiteltävänä olleessa asiassa ─ Ison-Britannian lainsäädännön sekä asianosaisten suostumuksella ─ käsitellä palkkaeron objektiivisia perusteita koskevaa kysymystä ennen kuin se tarkastelee mahdollisesti monitahoisempaa tarkastelua edellyttävää kysymystä siitä, ovatko kyseiset toimet samanarvoisia. Tämän vuoksi lähtökohtana ennakkoratkaisukysymyksiä tehtäessä on käytetty olettamusta, jonka mukaan kyseiset toimet ovat samanarvoisia.(16) Yhteisöjen tuomioistuin totesi lisäksi, että kun yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetaan ennakkoratkaisupyyntö, jonka osalta ei ole ilmeistä, ettei se liity pääasiaa koskeviin tosiseikkoihin tai sen kohteeseen, sen on vastattava pyyntöön ilman, että sen on tarpeen tarkastella sellaisen olettamuksen pätevyyttä, jonka mahdollisesti myöhemmin tarpeelliseksi osoittautuva tutkiminen on ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tehtävä.(17)
37.
Yhteisöjen tuomioistuin antoi vastaavan ratkaisun edellä alaviitteessä 10 mainitussa asiassa JämO antamassaan tuomiossa,(18) jossa oli kyse vastaavista olosuhteista. Yhteisöjen tuomioistuin muistutti erityisesti, että yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, joka tuntee välittömästi asian tosiseikat ja asianosaisten esittämät väitteet ja niiden perustelut, koska se vastaa annetusta ratkaisusta, on päätettävä, missä käsittelyn vaiheessa ennakkoratkaisu on tarpeen, ja arvioitava, mikä on yhteisöjen tuomioistuimelle esitettävien kysymysten merkitys.(19) Kyseisessä asiassa korostettiin lisäksi, että sen määritteleminen, ovatko työt samanarvoisia, olisi vaatinut monitahoisia ja kalliita selvityksiä.(20)
38.
Katson komission tapaan, että mainittua oikeuskäytäntöä voidaan soveltaa myös nyt esillä olevassa asiassa. Vaikka onkin valitettavaa, ettei ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin ole selvittänyt tätä asiaa yksityiskohtaisesti, olen kuitenkin komission kanssa samaa mieltä siitä, että kyseisen alan sellaisen kansainvälisen kauppatavan olemassaolon määritteleminen, joka on kyseisen tyyppisten sopimusten osapuolten kyseisellä kaupan alalla laajalti tuntema ja säännöllisesti noudattama, saattaa myös vaatia pitkiä ja kalliita selvityksiä.
39.
Toisaalta välipäätöksestä käy selvästi ilmi, että Oberlandesgericht Innsbruck käsittelee nyt esillä olevaa riita-asiaa täysin eri tavalla riippuen siitä, mitä yhteisöjen tuomioistuin vastaa kysymykseen siitä, voiko tuomioistuin, jossa kanne on nostettu myöhemmin, jättää soveltamatta Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan määräyksiä silloin, kun tämä tuomioistuin on toimivaltainen toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen perusteella. Mikäli mainittu tuomioistuin voi tehdä näin, kansallisen tuomioistuimen on selvitettävä, onko toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehty sopimus olemassa. Jos sopimuksen olemassaolo voidaan näyttää toteen, Itävallan tuomioistuimella on yksinomainen toimivalta ratkaista asianosaisten välinen riita-asia. Mikäli mainittu tuomioistuin ei kuitenkaan voi jättää soveltamatta 21 artiklan määräyksiä, toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen olemassaoloa ei ole tarpeen selvittää ja asiassa on sovellettava Brysselin yleissopimuksen 21 artiklaa.
40.
Kansallinen tuomioistuin on selvittänyt, missä määrin sitä seikkaa, että MISAT hyväksyi laskut, joihin sisältyneessä lausekkeessa todettiin, että sopimuspuolten mahdolliset riita-asiat tutkitaan sen tuomiopiirin tuomioistuimessa, jossa Dornbirn sijaitsee, on edellä mainitun asiassa MSG annetun tuomion perusteella pidettävä ensimmäisenä sellaisena tekijänä, jonka perusteella voidaan päätellä Brysselin yleissopimuksen 17 artiklan ensimmäisen kappaleen c kohdassa tarkoitetun tuomioistuimen toimivaltaa koskevan sopimuksen olemassaolo. MISAT ei ole täsmällisesti ja perustellusti riitauttanut niiden muiden kyseisessä määräyksessä asetettujen edellytysten noudattamista, joiden mukaan sopimuksen on vastattava kyseisen kansainvälisen kaupan alan yleistä kauppatapaa, jonka asianosaiset tunsivat tai joka heidän olisi pitänyt tuntea. Minkään seikan perusteella ei näin ollen voida päätellä, että olettamus oikeuspaikkalausekkeen sisältävän sopimuksen olemassaolosta olisi ilmeisen virheellinen.
41.
Toinen ennakkoratkaisukysymys, jossa tiedustellaan, voidaanko toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen olemassaolon perusteella jättää soveltamatta Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan määräyksiä, on näin ollen hyvin merkityksellinen nyt esillä olevan asian ratkaisun kannalta. Kansallisen tuomioistuimen menettelyä eli sitä, että tämä tiedusteli yhteisöjen tuomioistuimelta toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen vaikutuksia ennen kuin se aloitti tutkimukset, joita nyt esillä olevassa asiassa on mahdollisesti tehtävä, mikäli sopimuksen olemassaolo vahvistetaan, ei mielestäni pidä tulkita siten, että kyseinen tuomioistuin on laiminlyönyt velvoitteensa siinä yhteistyössä, jolle ennakkoratkaisumenettely perustuu.
42.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan, että kansallisen tuomioistuimen on määriteltävä, esittääkö se yhteisöjen tuomioistuimelle väitteisiin perustuvan ennakkoratkaisukysymyksen vai onko sen tarpeen varmistaa näiden väitteiden oikeellisuus ennen kysymysten esittämistä. Kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin esitettävä yhteisöjen tuomioistuimelle asiaan liittyvät tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joiden perusteella yhteisöjen tuomioistuin voi antaa kysymyksiin vastauksen, josta on hyötyä kyseisen riita-asian ratkaisemisen kannalta, ja perusteet sille, miksi näihin kysymyksiin on tarpeen vastata.
B
Toinen ennakkoratkaisukysymys
43.
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee toisella ennakkoratkaisukysymyksellään pääasiassa, onko Brysselin yleissopimuksen 21 artiklaa tulkittava siten, että tuomioistuin, jossa kanne on nostettu myöhemmin ja jolla on yksinomainen toimivalta toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen nojalla, voi kyseisestä artiklasta poiketen ratkaista riita-asian ennen kuin tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, toteaa, ettei se ole asiassa toimivaltainen. Toisin sanoen kansallinen tuomioistuin tiedustelee, muodostaako Brysselin yleissopimuksen 17 artikla poikkeuksen saman sopimuksen 21 artiklaan.
44.
Tiedämme, että Brysselin yleissopimuksen 21 artiklalla pyritään hyvän oikeudenhoidon turvaamiseksi Euroopan yhteisössä estämään rinnakkaiset oikeudenkäynnit eri sopimusvaltioissa ja näissä tehdyistä päätöksistä mahdollisesti aiheutuvat ongelmat. Tällä säännöstöllä pyritään siten mahdollisuuksien mukaan sulkemaan pois Brysselin yleissopimuksen 27 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tilanteen kaltaiset tilanteet eli ne, joissa tuomiota ei tunnusteta siksi, että se on ristiriidassa samojen asianosaisten välillä siinä jäsenvaltiossa, jossa tunnustamista pyydetään, annetun tuomion kanssa.(21)
45.
Edellä mainittujen periaatteiden noudattamiseksi 21 artiklassa vahvistetaan yksinkertainen järjestelmä, jonka avulla oikeudenkäyntimenettelyn alussa voidaan määritellä, mikä niistä tuomioistuimista, joissa kanne on nostettu, on lopulta toimivaltainen ratkaisemaan riita-asian. Järjestelmä perustuu aikajärjestykseen, jossa kanteet on nostettu eri tuomioistuimissa. Järjestelmän mukaan tuomioistuimen, jossa kanne on nostettu myöhemmin, on keskeytettävä asian käsittely, kunnes tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, on ratkaissut, onko se asiassa toimivaltainen. Asian käsittelyn keskeyttäminen Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan mukaisesti tuomioistuimessa, jossa kanne on nostettu myöhemmin, on nyt käsillä olevan ennakkoratkaisumenettelyn ydin.
46.
Kiistääkseen tämän artiklan soveltamisen Gasser kehottaa kolmannesta ennakkoratkaisukysymyksestä esittämissään huomautuksissa yhteisöjen tuomioistuinta tarkastelemaan uudelleen oikeuskäytäntöään, joka perustuu asiassa Gubisch Maschinenfabrik 8.12.1987 annettuun tuomioon(22) ja jonka mukaan kanne, jolla pyritään kumoamaan tai julistamaan sopimus, on perustaltaan ja kohteeltaan sama kuin kanne, jolla pyritään täyttämään sopimus.(23) Tämän oikeuskäytännön perusteella kansallinen tuomioistuin saattoi todeta, että Landesgericht Feldkirchissä nostettu kanne oli kohteeltaan ja perusteeltaan sama kuin aikaisemmin Tribunale civile e penale di Romassa nostettu kanne.
47.
Nyt esillä oleva menettely ei näytä mielestäni oikeuttavan sitä, että yhteisöjen tuomioistuin tekee tällaisen laajan tulkinnan Brysselin yleissopimuksen 21 artiklassa tarkoitetuista riita-asian perusteen ja kohteen käsitteistä. Vaikka tämä tulkinta onkin yleisellä tasolla kiistetty oikeuskirjallisuudessa, se on kuitenkin nimenomaisesti vahvistettu edellä alaviitteessä 21 mainitussa asiassa Overseas Union Insurance ym. annetussa tuomiossa.(24) Se toistettiin selkeästi myös asiassa Tatry 6.12.1994 annetussa tuomiossa,(25) jossa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että kanteella, jolla pyritään näyttämään toteen, että vastaaja on aiheuttanut vahinkoa, ja velvoittamaan tämä korvaamaan aiheuttamansa vahingot korkoineen, on sama peruste ja kohde kuin vastaajan aikaisemmin nostamalla kanteella, jolla pyritään näyttämään toteen, ettei tämä ole vastuussa vahingoista.(26) Sama tulkinta on esitetty myös edellä alaviitteessä 8 mainitussa asiassa Gantner Electronic äskettäin annetussa tuomiossa.(27)
48.
Gasserin esiin tuomaan ongelmaan voidaan löytää toinenkin ratkaisu yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä. Yhteisöjen tuomioistuin totesi edellä alaviitteessä 21 mainitussa asiassa Overseas Union Insurance ym. antamassaan tuomiossa, että Brysselin yleissopimuksen 21 artiklasta voidaan poiketa, kun tuomioistuimella, jossa kanne on nostettu vasta myöhemmin, on yksinomainen toimivalta tutkia riita-asia. Katson, että tätä oikeuskäytäntöä voidaan laajentaa koskemaan myös tapauksia, joissa tuomioistuimella, jossa kanne on nostettu myöhemmin, on yksinomainen toimivalta oikeuspaikkalausekkeen nojalla.
49.
On syytä huomauttaa olosuhteista, joissa tuomio asiassa Overseas Union Insurance ym. annettiin. Kyseisessä asiassa yhteisöjen tuomioistuimella oli tarkasteltavana seuraavanlainen tilanne. Englannissa ulkomaiseksi yhtiöksi (overseas company) rekisteröitynyt New Hampshire Insurance Company(28) jälleenvakuutti vuonna 1980 kolmessa niin ikään Englannissa rekisteröityneessä yhtiössä vakuutuksen, jonka se oli myöntänyt Nouvelles Galeries réunies -nimiselle ranskalaiselle yhtiölle. Heinäkuussa 1986 kolme vakuuttajaa lakkasi maksamasta vaadittuja korvauksia. New Hampshire nosti niitä vastaan sopimuksen täytäntöönpanoa koskevan kanteen Tribunal de commerce de Parisissa sekä vuonna 1987 että vuoden 1988 helmikuussa. Kolme jälleenvakuuttajaa puolestaan nosti 6.4.1988 New Hampshirea vastaan kanteen Commercial Courtissa (Queen's Bench Division), jossa ne pyysivät tätä toteamaan, ettei niillä enää ollut velvollisuutta panna täytäntöön jälleenvakuutussopimuksista mahdollisesti aiheutuvia velvollisuuksia. Commercial Court päätti keskeyttää asian käsittelyn Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan toisen kappaleen mukaisesti, kunnes ranskalainen tuomioistuin on ratkaissut, onko se toimivaltainen siinä vireillä olevissa riita-asioissa.
50.
Kolme jälleenvakuuttajaa valitti tästä tuomiosta Court of Appealiin, joka tiedusteli yhteisöjen tuomioistuimelta muun muassa sitä, onko 21 artiklaa tulkittava siten, että tuomioistuin, jossa kanne on nostettu myöhemmin, voi ainoastaan keskeyttää asian käsittelyn siinä tapauksessa, ettei se jätä asiaa tutkimatta, vai velvoittaako tai valtuuttaako tämä määräys, ja missä määrin, sen tutkimaan tuomioistuimen, jossa kanne on ensin nostettu, toimivallan.(29)
51.
Yhteisöjen tuomioistuin vastasi, että
"lukuun ottamatta tilannetta, jossa tuomioistuimella, jossa kanne on nostettu myöhemmin, on yksinomainen toimivalta [Brysselin] yleissopimuksen ja erityisesti sen 16 artiklan nojalla"
, kyseisen yleissopimuksen 21 artiklaa on tulkittava siten, että jos tuomioistuimen, jossa kanne on ensin nostettu, toimivalta kiistetään, tuomioistuin, jossa kanne on nostettu myöhemmin, ei voi keskeyttää asian käsittelemistä siinä tapauksessa, että se ei jätä asiaa kokonaan tutkimatta, ilman että se tutkii sen tuomioistuimen toimivallan, jossa kanne on ensin nostettu.(30)
52.
Yhteisöjen tuomioistuimen vastauksesta voidaan päätellä, että tuomioistuimen, jossa kanne on nostettu myöhemmin ja jolla on Brysselin yleissopimuksen 16 artiklan nojalla yksinomainen toimivalta tutkia asia, ei täydy lykätä asian käsittelyä siihen saakka, kun tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, on todennut, ettei se ole asiassa toimivaltainen. Tuomioistuin, jossa kanne on myöhemmin nostettu, voi näin ollen jatkaa riita-asian tutkimista ja antaa siitä ratkaisunsa.
53.
Nyt esillä olevan asian asianosaiset ovat tulkinneet tätä tuomiota eri tavoin sen osalta, voiko 17 artikla muodostaa 16 artiklan tapaan poikkeuksen Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan määräyksistä. Komissio, Italian hallitus ja MISAT katsovat, että yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa tuomiossa sallimaa poikkeusta ei voida soveltaa kyseisen sopimuksen 17 artiklaan.
54.
Komission mukaan 16 artiklan osalta poikkeus on perusteltu 28 artiklan ensimmäisen kappaleen perusteella, sillä sen mukaan tuomioita, jotka tuomioistuin on antanut vastoin 16 artiklan määräyksiä, ei voida tunnustaa toisessa sopimusvaltiossa. Komission mukaan olisi näin ollen järjetöntä velvoittaa tuomioistuin, jolla on 16 artiklan nojalla yksinomainen toimivalta, keskeyttämään asian käsittely, koska tuomioilla, joita se tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu ja jonka oletetaan olevan vailla toimivaltaa, antaa voi olla vaikutuksia ainoastaan siinä maassa, jossa ne on annettu. Brysselin yleissopimuksen 28 artiklan ensimmäistä kappaletta ei voida soveltaa, kun tuomioistuin, jossa kanne on myöhemmin nostettu, on toimivaltainen 17 artiklassa tarkoitetun tuomioistuimen toimivaltaa koskevan sopimuksen nojalla.
55.
Komissio katsoo, että koska ei voida täysin sulkea pois sitä, että tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, tekee tuomioistuimen toimivaltaa koskevan sopimuksen olemassaolosta erilaisen arvion kuin tuomioistuin, jossa kanne on nostettu myöhemmin, saattaa käydä niin, että asiasta annetaan ristiriitaiset tuomiot, ellei jälkimmäinen tuomioistuin lykkää asian käsittelyä. Komission mukaan asianosaiset joutuisivat tällöin Brysselin yleissopimuksen 27 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun tilanteeseen, sillä kyseisen kohdan mukaan toisessa sopimusvaltiossa annettua tuomiota, joka on ristiriidassa sellaisen tuomion kanssa, joka on annettu samojen asianosaisten välillä siinä valtiossa, jossa tunnustamista pyydetään, ei tunnusteta, vaikka juuri tällaisen tilanteen välttäminen on 21 artiklan tavoitteena.
56.
Komissio korostaa lisäksi, että 17 artiklassa myönnetyllä toimivallalla on vähemmän vaikutusta kuin 16 artiklassa myönnetyllä toimivallalla, koska sopimuspuolten on noudatettava jälkimmäistä artiklaa, mutta ne voivat aina kumota toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen tai kieltäytyä soveltamasta sitä. Komission mukaan Brysselin yleissopimuksen 18 artiklassa nimittäin todetaan, että jos vastaaja vastaa siinä tuomioistuimessa, jossa kanne on ensin nostettu, kiistämättä tämän tuomioistuimen toimivaltaa toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen perusteella, kyseinen tuomioistuin voi ratkaista asian.
57.
En ole tästä samaa mieltä. Katson Gasserin ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen tapaan, että Brysselin yleissopimuksen 17 artikla voi muodostaa poikkeuksen saman sopimuksen 21 artiklasta. Perustan tämän arvion seuraaviin toteamuksiin. Ensinnäkin 17 artiklassa tarkoitetun tuomioistuimen toimivaltaa koskevan sopimuksen mukaisesti määritellyillä tuomioistuimilla voidaan katsoa olevan yksinomainen toimivalta. Toiseksi väite, jonka mukaan tuomioistuimen, jossa kanne on myöhemmin nostettu, olisi noudatettava 21 artiklan määräyksiä, vaikka sillä olisikin yksinomainen toimivalta toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen perusteella, on omiaan vaarantamaan 17 artiklan tehokkaan vaikutuksen ja siihen liittyvän oikeusvarmuuden. Kolmanneksi vaaraa siitä, että annetaan ristiriitaisia tuomioita, voidaan pienentää merkittävästi.
58.
Ensisijaisesti on syytä huomauttaa, että edellä alaviitteessä 21 mainitussa asiassa Overseas Union Insurance ym. antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin salli poikkeamisen Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan määräyksistä
"tilanteessa, jossa tuomioistuimella, jossa kanne on nostettu myöhemmin, on yleissopimuksen ja erityisesti sen 16 artiklan mukainen yksinomainen toimivalta"
. Tämän poikkeuksen muotoilusta voidaan tehdä kaksi havaintoa. Ensimmäinen koskee adverbin
"erityisesti"
käyttöä, jolla yhteisöjen tuomioistuin on pyrkinyt osoittamaan, ettei poikkeus rajoitu ainoastaan 16 artiklassa tarkoitettuihin, yksinomaista toimivaltaa koskeviin tapauksiin. Toinen havainto koskee sitä, että yhteisöjen tuomioistuin ei myöskään tarkoittanut ─ vaikka se olisi voinut niin tehdä ─ ainoastaan Brysselin yleissopimuksen 28 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisia yksinomaista toimivaltaa koskevia tapauksia, joissa on kyse toimivallasta vakuutusasioissa, kuluttajien tekemistä sopimuksista tai 16 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista. Minkään asiassa Overseas Union Insurance ym. annetun tuomion kohdan perusteella ei näin ollen voida päätellä, ettei 17 artiklassa tarkoitetun yksinomaisen toimivallan osalta voitaisi soveltaa 21 artiklan määräyksistä tehtävää poikkeusta, jonka yhteisöjen tuomioistuin on kyseisessä tuomiossa sallinut.
59.
Lisäksi on syytä korostaa, ettei yhteisöjen tuomioistuin ole selvittänyt, mitkä seikat olisivat voineet perustella poikkeamisen näistä määräyksistä, koska siltä ei sitä kysytty. Nähdäkseni poikkeus voidaan perustella seuraavalla tavalla. Jos tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, voi ainoastaan todeta, ettei se ole asiassa toimivaltainen, on turhaa velvoittaa tuomioistuin, jossa kanne on myöhemmin nostettu, keskeyttämään asian käsittelyn. Toisin sanoen siinä tapauksessa, että tuomioistuimella, jossa kanne on myöhemmin nostettu, on yksinomainen toimivalta, vireilläolovaikutustilannetta ei ole, koska tällainen tilanne edellyttää, että nämä kaksi tuomioistuinta, joissa on nostettu samaa asiaa koskeva kanne, ovat molemmat toimivaltaisia tutkimaan sen.(31)
60.
Tätä perustelua voidaan soveltaa myös Brysselin yleissopimuksen 17 artiklan osalta. Myös kyseisen artiklan sanamuodon mukaan
"ainoastaan ─ ─ [asianosaisten tämän artiklan mukaisesti määrittelemä(t)] tuomioistuin tai ─ ─ tuomioistuimet [ovat] toimivaltaisia"
. Luettuna yhdessä Brysselin yleissopimuksen 18 artiklan kanssa 17 artiklassa tarkoitetaan, että kun kahta asianosaista yhdistää tämän artiklan määräyksien mukainen oikeuspaikkalausekkeen sisältävä sopimus, mikään muu tuomioistuin, jossa jompikumpi sopimuspuoli nostaa kanteen, kuin sopimuksessa määritelty tuomioistuin ei ole toimivaltainen muutoin kuin vastaajan suostumuksesta. Tästä seuraa, että jos vastaaja kiistää tuomioistuimen toimivallan, jossa sen vastapuoli on kanteen ensin nostanut vastoin oikeuspaikkalausekkeesta tehtyä sopimusta, tämän tuomioistuimen on todettava, ettei se ole asiassa toimivaltainen. Schlosserin selvityksen(32) mukaan kyseisen tuomioistuimen on tehtävä niin jopa omasta aloitteestaan, ellei vastaaja vastaa siinä tuomioistuimessa.(33)
61.
Tällaisessa tapauksessa sen tuomioistuimen toimivalta, jonka asianosaiset ovat määritelleet toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyssä sopimuksessa, sulkee luonnollisesti pois Brysselin yleissopimuksen 2 artiklan yleisessä säännössä sekä 5 ja 6 artiklan toimivaltaa koskevissa erityissäännöissä tarkoitettujen tuomioistuinten toimivallan.(34) Tältä osin 17 artiklan vaikutukset vastaavat 16 artiklan vaikutuksia. Tämän vuoksi se, että tuomioistuin, jossa kanne on myöhemmin nostettu, velvoitetaan keskeyttämään asian käsittely silloin, kun sen toimivalta perustuu 17 artiklaan, vaikuttaa yhtä hyödylliseltä kuin se, että tämä tuomioistuin velvoitetaan tekemään niin silloin, kun sen toimivalta perustuu 16 artiklaan.
62.
Lisäksi tällainen velvollisuus olisi omiaan vaarantamaan 17 artiklan tehokkaan vaikutuksen ja siihen liittyvän oikeusvarmuuden.
63.
Tutkittaessa Brysselin yleissopimuksen 17 artiklan tehokasta vaikutusta on syytä muistaa, että artiklan tavoitteena on tahdonvaltainen toimivaltaa koskeva sopimus. Siinä kuvastuu näin ollen sopimuspuolten yhteinen tahto, ja se mahdollistaa poikkeamisen Brysselin yleissopimuksen 2, 5 ja 6 artiklassa tarkoitetuista toimivaltaa koskevista yleisistä ja erityisistä säännöistä. Sopimuspuolten suostumus tällaiseen poikkeukselliseen toimivallanjakoon sisältyy näin ollen kyseisen artiklan henkeen. Yhteisöjen tuomioistuin onkin todennut asiassa Estasis Salotti(35) ja asiassa Segoura(36) 14.12.1976 antamissaan tuomioissa, että Brysselin yleissopimuksen 17 artiklan mukaan tuomioistuimen on tutkittava, onko sille toimivallan antavasta oikeuspaikkalausekkeesta tosiasiassa sovittu yhteisymmärryksessä sopimuspuolten kesken.(37)
64.
Tämä sopimuspuolten välinen yhteisymmärrys on perustana myös kansainvälisten kauppatapojen mukaisesti toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyille sopimuksille. Viittaus kansainvälisiin kauppatapoihin lisättiin liittymisestä vuonna 1978 tehtyyn sopimukseen lieventämään Brysselin yleissopimuksessa vahvistettujen edellytysten alkuperäistä muotoa toisin sanoen niitä edellytyksiä, jotka koskevat sopimuksen tekemistä kirjallisesti tai, jos se on tehty suullisesti, kirjallisesti vahvistettuna.(38) Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin todennut, että 17 artiklaan tehdyistä lievennyksistä huolimatta sopimuspuolten suostumuksen tosiasiallisuus on aina yksi tämän määräyksen tavoitteista, sillä määräyksen perusteena on heikomman sopimuspuolen suojeleminen estämällä se, että yhden sopimuspuolen sopimukseen sisällyttämät oikeuspaikkalausekkeet jäisivät huomaamatta.(39) Yhteisöjen tuomioistuin on näin ollen katsonut, että sopimuspuolten katsotaan hyväksyneen oikeuspaikkalausekkeen, kun niiden käyttäytyminen vastaa sillä kansainvälisen kaupan alalla, jolla ne toimivat, noudatettua kauppatapaa, jonka sopimuspuolet tunsivat tai joka niiden olisi pitänyt tuntea.(40)
65.
Tästä seuraa, että 17 artiklassa tunnustetaan sopimuspuolten riippumaton tahto ja myönnetään yksinomainen toimivalta näiden yksilöimille tuomioistuimille poiketen toimivaltaa koskevista Brysselin yleissopimuksen säännöistä mutta ottaen kuitenkin huomioon kyseisen artiklan neljänteen kappaleeseen sisältyvät säännöt. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut, 17 artiklan tavoitteena on määritellä selvästi ja täsmällisesti sopimusvaltion tuomioistuin, jolla on yksinomainen toimivalta tämän artiklan tiukkojen muotomääräyksien mukaisesti ilmaistun osapuolten yhteisen tahdon mukaisesti.(41) Yleissopimuksen 17 artiklalla pyritään näin ollen takaamaan oikeusvarmuus sallimalla sopimuspuolten määritellä toimivaltainen tuomioistuin.
66.
Brysselin yleissopimuksen 17 artikla on näin ollen täysin sopusoinnussa Brysselin yleissopimuksen tavoitteiden kanssa. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan Brysselin yleissopimuksen tavoitteena on sopimusvaltioiden tuomioistuinten toimivaltasääntöjen yhdenmukaistaminen niin, että vältetään mahdollisimman pitkälle tilanne, jossa useampi tuomioistuin olisi toimivaltainen samassa oikeussuhteessa, sekä yhteisöön sijoittautuneiden henkilöiden oikeudellisen suojelun vahvistaminen niin, että kantaja voisi helposti saada selville, minkä tuomioistuimen ratkaistavaksi hän voi asiansa saattaa, ja vastaaja voisi päätellä, mihin tuomioistuimeen hänet voidaan haastaa.(42)
67.
Mikäli sovelletaan Brysselin yleissopimuksen 21 artiklaa, jonka mukaisesti tuomioistuimen, jolla on yksinomainen toimivalta, on keskeytettävä asian käsittely, kunnes tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, toteaa, ettei se ole toimivaltainen, 17 artiklan tehokas vaikutus ja sen edistämä oikeusvarmuus ovat nähdäkseni vakavasti uhattuina. Tällaisessa tapauksessa nimittäin asianosainen, joka on vastoin toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen velvoitteitaan nostanut ensimmäisen kanteen tuomioistuimessa, jonka se tietää olevan vailla toimivaltaa, viivyttää väärin perustein riita-asian ratkaisemista, sillä tämä asianosainen tietää, ettei ratkaisu olisi sen kannalta edullinen. Asianosainen, joka jättää näin noudattamatta sitoumuksiaan ja nostaa kanteen muussa tuomioistuimessa kuin siinä, joka on määritelty toimivaltaiseksi toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyssä sopimuksessa, hyötyisi siten velvoitteidensa noudattamatta jättämisestä.
68.
Tällaista tilannetta ei voida periaatteellisella tasolla hyväksyä ja se saattaa rohkaista viivyttämään asian käsittelyä. Asianosainen, joka haluaa lykätä riidan ratkaisua, voisi tällä tavoin
"ehtiä ensin"
nostamaan kanteen tuomioistuimessa, joka ei ole toimivaltainen ja joka ei ole yhtä edullinen vastapuolen kannalta, ja lamaannuttaa kaiken kyseiseen sopimukseen perustuvan toiminnan siihen saakka, kunnes tämä tuomioistuin toteaa, ettei se ole toimivaltainen. Tältä osin katson Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen tapaan, että tämä vaara on otettava huomioon etenkin siksi, että sopimusvaltioiden oikeusjärjestykset mahdollistavat yleisesti vastuusta vapauttamista koskevan kanteen nostamisen.
69.
Toisin kuin komissio en katso, että tämä ongelma johtuisi ainoastaan eri jäsenvaltioiden sisäisistä oikeusjärjestyksistä ja siitä, kuinka nopeasti kansalliset tuomioistuimet, joissa on nostettu kanne toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen noudattamatta jättämisestä, voivat tehdä ratkaisun toimivaltaisuudestaan. Nimittäin ratkaisivatpa ne toimivaltaisuutensa kuinka nopeasti tahansa, kantaja voi kuitenkin käyttää kaikkia kansallisia muutoksenhakukeinoja viivyttääkseen sitä hetkeä, jolloin kyseisen tuomioistuimen toimivallan puuttumista koskevasta tuomiosta tulee lopullinen. Näin ollen katson, että ongelma johtuu lähtökohtaisesti Brysselin yleissopimuksen tulkinnasta.
70.
Tämän vuoksi ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian siten, että se varmistaa 17 artiklan tehokkaan vaikutuksen ja siihen liittyvän oikeusvarmuuden. Tällainen ratkaisu näyttää myös yhteensopivalta kyseisen artiklan tulkintaa koskevan oikeuskäytännön kanssa, sillä sen mukaan ratkaisussa on noudatettava asianosaisten yhteistä tahtoa. Yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa Elefanten Schuh 24.6.1981 antamassaan tuomiossa,(43) ettei sopimusjäsenvaltion lainsäädännössä voida kiistää toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pätevyyttä ainoastaan sillä perusteella, ettei sopimuksen kieli ole kyseisessä lainsäädännössä tarkoitettu kieli. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin totesi äskettäin edellä alaviitteessä 41 mainitussa asiassa Benincasa antamassaan tuomiossa, että Brysselin yleissopimuksen 17 artiklan mukaisesti pätevästi tehdyssä oikeuspaikkalausekkeessa määritelty sopimusvaltion tuomioistuin on myös yksinomaisesti toimivaltainen silloin, kun kanteen tarkoituksena on, että kyseisen lausekkeen sisältävä sopimus todetaan mitättömäksi. Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan
"tällä määräyksellä tavoiteltu oikeusturva voisi helposti vaarantua, jos jollekin sopimuspuolelle annettaisiin mahdollisuus tehdä tyhjäksi tämä yleissopimuksen sääntö vain väittämällä, että koko sopimus on mitätön sovellettavan aineellisen oikeuden säännöksiin perustuvien syiden vuoksi"
.(44)
71.
Lisäksi tämä tulkinta olisi hyödyllinen myös siksi, että siinä otetaan huomioon kansainvälisen kaupan vaatimukset. Olen samaa mieltä Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen näkemyksestä, jonka mukaan kansainvälisten kauppasuhteiden asianmukainen kehittäminen edellyttää, että yritykset voivat luottaa keskinäisiin sopimuksiinsa. Tämä edellytys pätee myös sopimuksiin, joissa sopimuspuolet määrittelevät, mitkä tuomioistuimet ovat toimivaltaisia ratkaisemaan sopimuspuolten velvoitteiden täytäntöönpanossa ilmeneviä erimielisyyksiä. Lisäksi näyttää kiistattomalta, että näiden erimielisyyksien ratkaisemisen viivästyminen voi aiheuttaa taloudellisille toimijoille merkittäviä vahinkoja erityisesti, jos kyseessä ovat pienille ja keskisuurille yrityksille maksettavat laskut. Tältä osin ehdottamani ratkaisu on myös Brysselin yleissopimuksen laatijoiden aikomusten mukainen, koska yleissopimuksen laatijat lievensivät 17 artiklaan sisältyviä muotomääräyksiä vuonna 1978 lisäämällä niihin kaksi kansainvälisessä kauppatavassa vakiintunutta sääntöä nimenomaan vastatakseen kansainvälisen kaupan vaatimuksiin.(45) Mikäli yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että tuomioistuin, jossa kanne on nostettu myöhemmin ja jolla on yksinomainen toimivalta tuomioistuimen toimivaltaa koskevan sopimuksen nojalla, voi jatkaa asian käsittelyä, eikä sen tarvitse odottaa, että tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, toteaa oman toimivaltansa puuttumisen, yhteisöjen tuomioistuin edistää kiistatta sopimusasiakirjojen tai sopimusyhteydessä toteutettujen toimien, kuten laskujen, perusteella syntyneiden tuomioistuinten toimivaltaa koskevien sopimusten täytäntöönpanoa.
72.
Kolmanneksi katson, että vaaraa siitä, että annetaan ristiriitaisia tuomioita, voidaan pienentää merkittävästi.
73.
Tämän vaaran poistamiseksi Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus kehottaa yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että tuomioistuimen, jossa kanne on ensin nostettu ja jonka toimivalta on kiistetty toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen nojalla, on keskeytettävä asian käsittely, kunnes tuomioistuin, joka on oikeuspaikkalausekkeen nojalla toimivaltainen ja jossa kanne on nostettu myöhemmin, toteaa olevansa toimivaltainen.
74.
En voi hyväksyä tällaista ratkaisua. Se saattaisi rohkaista samankaltaiseen käsittelyn viivyttämiseen, jonka pyrimme estämään. Tällainen ratkaisu nimittäin sallisi sen, että jokin arveluttava toimija voisi kiistää sellaisen tuomioistuimen toimivallan, jonka toimivalta perustuu Brysselin yleissopimuksen 2, 5 tai 6 artiklaan, vedota näennäisen, oikeuspaikkalausekkeen sisältävän sopimuksen olemassaoloon ja nostaa kanteen tuomioistuimessa, jonka se väittää olevan toimivaltainen toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen nojalla, viivyttääkseen asian ratkaisua, kunnes todetaan, ettei tämä tuomioistuin ole toimivaltainen.
75.
Itse asiassa vaara siitä, että ristiriitaisia tuomioita annetaan ja että tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano tämän vuoksi vaikeutuvat, sisältyy kaikkiin Brysselin yleissopimuksen 21 artiklasta tehtäviin poikkeuksiin. Tällainen vaara on olemassa myös 16 artiklan osalta. Näin ollen eri tuomioistuimet, joissa asia on vireillä, voivat myös ratkaista eri tavoin kysymyksen siitä, kuuluko riita-asia tämän artiklan soveltamisalaan.(46) Toisaalta siinä tapauksessa, että tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, toteaa olevansa toimivaltainen ja antaa asiasta tuomion, joka on ristiriidassa sellaisen tuomioistuimen antaman tuomion kanssa, jossa kanne on nostettu myöhemmin ja jolla on yksinomainen toimivalta 16 artiklan nojalla, kyseistä tuomiota ei voida Brysselin yleissopimuksen 27 artiklan 3 kohdan nojalla tunnustaa siinä sopimusvaltiossa, jonka tuomioistuimessa kanne on ensin nostettu.
76.
Näin ollen sillä seikalla, että erityisesti 17 artiklan ensimmäisen kappaleen c kohdan muotomääräysten mukaisen tuomioistuimen toimivaltaa koskevan sopimuksen olemassaolon selvittäminen saattaa joissakin tapauksissa edellyttää monitahoisia tutkimuksia, ei nähdäkseni voida perustella 17 artiklan jättämistä yleisesti niiden poikkeusten soveltamisalan ulkopuolelle, joita yhteisöjen tuomioistuin on sallinut 21 artiklan. Sama pätee nähdäkseni tilanteeseen, jossa Brysselin yleissopimuksen 28 artiklaa ei sovellettaisi 17 artiklan osalta, jolloin sellaisen tuomioistuimen, jossa kanne on nostettu myöhemmin ja jolla on tämän artiklan nojalla yksinomainen toimivalta, antaman tuomion tunnustaminen ja täytäntöönpano muissa sopimusvaltioissa voitaisiin estää sen tuomioistuimen, jossa kanne on ensin nostettu, antamalla tuomiolla, jos tämä tuomio on annettu aikaisemmin.
77.
Mielestäni olennaista on, että vaaraa siitä, että annetaan ristiriitaisia tuomioita, voidaan pienentää merkittävästi. Nähdäkseni tätä vaaraa voidaan pienentää merkittävästi siten, että kyseisten tuomioistuinten on yhteisöjen oikeuskäytännön mukaisesti arvioitava toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pätevyyttä samojen periaatteiden ja edellytysten perusteella, ja edellyttäen, että tuomioistuin, jossa kanne on nostettu myöhemmin, ei jätä soveltamatta 21 artiklan määräyksiä, ennen kuin se on varmistanut tarkoin, että sillä on asiassa yksinomainen toimivalta.
78.
Ensimmäisen vaaraa pienentävän seikan osalta yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä käy ilmi, että
"oikeuspaikkasopimuksen"
käsitettä on pidettävä itsenäisenä käsitteenä.(47) Tämän vuoksi pätevyyttä koskevien edellytysten eli muotomääräysten ja aineellisten määräysten, joita sovelletaan toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehtyihin sopimuksiin, täyttymistä on arvioitava ainoastaan 17 artiklassa asetettujen vaatimusten mukaisesti. Tämä sääntö on ilmaistu selkeästi muodollista säännönmukaisuutta koskevan arvioinnin osalta.(48) Käytäntö perustuu aineellisten määräysten osalta tuomioihin, joissa yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että
"sopimuksen"
käsite edellyttää sopimuspuolten välistä todellista suostumusta.(49) Tämä näkemys vahvistettiin edellä alaviitteessä 41 mainitussa asiassa Benincasa annetussa tuomiossa, jossa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että
"oikeuspaikkalausekkeesta, joka on menettelyllinen keino, määrätään yleissopimuksen määräyksissä, joiden tavoitteena on kansainvälisen tuomioistuimen toimivaltaa koskevien yhdenmukaisten sääntöjen luominen"
.(50)
79.
Tätä oikeuskäytäntöä on laajennettu kattamaan myös kansainväliset kauppatavat. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, ettei niitä kauppatapoja, joihin 17 artiklassa viitataan, voida kumota kansallisen lainsäädännön säännöksillä, joissa vaaditaan noudattamaan muita muotomääräyksiä kuin ne, jotka on hyväksyttyjä kyseisen alan kansainvälisessä kaupassa.(51) Lisäksi, kuten kansallinen tuomioistuin huomauttaa, yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt ne puolueettomat seikat, jotka kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon varmistaakseen, onko sillä kansainvälisen kaupan alalla, jolla kyseiset sopimuspuolet toimivat, olemassa kansainvälistä kauppatapaa ja tuntevatko sopimuspuolet todella tämän kauppatavan tai pitäisikö heidän se tuntea.(52)
80.
Vaara siitä, että tuomioistuimen toimivaltaa koskevasta sopimuksesta annetaan ristiriitaisia tuomioita, on näin ollen erityisen pieni myös siksi, että yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt Brysselin yleissopimuksen 17 artiklassa tarkoitetut edellytykset.(53)
81.
Toisen ristiriitaisten tuomioiden vaaraa pienentävän seikan osalta totean, että tuomioistuin, jossa kanne on nostettu myöhemmin, voi poiketa Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan määräyksistä vasta, kun se on tarkoin varmistanut, että sillä todella on yksinomainen toimivalta toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen nojalla. Kyseisen tuomioistuimen on näin ollen valvottava, että toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehty sopimus on 17 artiklan määräysten mukainen. Edellä mainittujen edellytysten lisäksi kyseisen tuomioistuimen on varmistettava, että sopimuksen kohteena on tosiasiassa
"jo syntynyt riita tai tietystä oikeussuhteesta syntyvät vastaiset riidat"
, kuten 17 artiklan ensimmäisessä kappaleessa määrätään, ja että se on 16 artiklaan sisältyvien yksinomaista toimivaltaa koskevien sääntöjen sekä niiden Brysselin yleissopimuksen määräysten mukainen, joita sovelletaan vakuutusasioissa ja kuluttajansuojaa koskevissa riita-asioissa. Tämän jälkeen tuomioistuimen, jossa kanne on myöhemmin nostettu, on tutkittava, sovelletaanko toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehtyä sopimusta sen käsiteltäväksi saatettuun riita-asiaan. Mikäli tuomioistuin, jossa kanne on myöhemmin nostettu, epäilee toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pätevyyttä tai ei ole varma sen soveltamisalasta, sen on lykättävä asian käsittelyä 21 artiklan mukaisesti.
82.
Tämä ratkaisu, jonka mukaan Brysselin yleissopimuksen 17 artikla voi muodostaa poikkeuksen 21 artiklasta vain silloin, kun tuomioistuimen, jossa kanne on myöhemmin nostettu, toimivaltaa ei voida epäillä, olisi hyödyllinen, koska siinä otetaan huomioon kansainvälisen kaupan vaatimukset ja annetaan taloudellisille toimijoille vastuu omasta toiminnastaan rohkaisemalla niitä tekemään sellaisia tuomioistuimen toimivaltaa koskevia sopimuksia, jotka nimenomaisesti eivät jätä sijaa epäilyksille pätevyyden ja soveltamisalan osalta. Tämä ratkaisu voisi siten saada taloudellisten toimijoiden edustajat neuvottelemaan sopimusten selkeistä vakioehdoista, joita sovellettaisiin laajalti kyseisellä talouden alalla.
83.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa toiseen ennakkoratkaisukysymykseen siten, että Brysselin yleissopimuksen 21 artiklaa on tulkittava niin, että tuomioistuin, jossa kanne on myöhemmin nostettu ja jolla on yksinomainen toimivalta toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen nojalla, voi, silloin kun tuomioistuimen, jossa kanne on myöhemmin nostettu, toimivaltaa ei voida millään tavoin epäillä, tästä artiklasta poiketen ratkaista asian, eikä sen täydy odottaa, että tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, toteaa, ettei se ole toimivaltainen.
C
Kolmas ennakkoratkaisukysymys sekä neljäs, viides ja kuudes ennakkoratkaisukysymys
84.
Kolmannessa ennakkoratkaisukysymyksessään kansallinen tuomioistuin tiedustelee pääasiassa, onko Brysselin yleissopimuksen 21 artiklaa tulkittava siten, että sen määräyksistä voidaan poiketa, kun sen sopimusvaltion tuomioistuimissa, jossa kanne on ensin nostettu, käytävät oikeudenkäynnit kestävät kohtuuttoman pitkään.
85.
Kansallinen tuomioistuin kertoo esittävänsä tämän kysymyksen Gasserin esittämien väitteiden perusteella. Gasserin väitteiden mukaan oikeudenkäynnit kestävät keskimäärin kohtuuttoman pitkään latinalaisen kulttuurin maissa, kuten Italiassa, Kreikassa ja Ranskassa, mikä on Gasserin mukaan vastoin Euroopan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehtyä yleissopimuksen (jäljempänä ihmisoikeussopimus) 6 artiklan määräyksiä.
86.
Komissio kyseenalaistaa kolmannen ennakkoratkaisukysymyksen ja siihen liittyvien seuraavien ennakkoratkaisukysymysten tutkittavaksi ottamisen edellytykset sillä perusteella, ettei kansallinen tuomioistuin ole esittänyt konkreettista näyttöä siitä, ettei Tribunale civile e penale di Roma olisi noudattanut ihmisoikeussopimuksen määräyksiä nyt esillä olevassa asiassa.
87.
En ole tästä samaa mieltä. Kansallisen tuomioistuimen tarkoituksena ei nähdäkseni ollut viitata kolmannella ennakkoratkaisukysymyksellä kanteeseen, jonka MISAT oli nostanut Tribunale civile e penale di Romassa. Kysymys koskee sen sijaan selkeästi sitä, voiko tuomioistuin, jossa kanne on nostettu myöhemmin, poiketa 21 artiklan määräyksistä siksi, että sen sopimusvaltion tuomioistuimissa, jossa kanne on ensin nostettu, käytävät oikeudenkäynnit kestävät keskimäärin kohtuuttoman pitkään. Kansallisen tuomioistuimen ei näin ollen ole tarpeen esittää tietoja Tribunale civile e penale di Romassa käytävän oikeudenkäynnin kulusta, jotta yhteisöjen tuomioistuin voi antaa tähän kysymykseen hyödyllisen vastauksen, joka perustuu Brysselin yleissopimuksen määräykseen ja joka on merkityksellinen nyt esillä olevan asian ratkaisemisen kannalta.
88.
Olen kuitenkin komission kanssa samaa mieltä vastauksesta, joka olisi annettava tähän ennakkoratkaisukysymykseen. Vakavammin pohdittuna ei nimittäin vaikuta mahdolliselta todeta, että Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan määräyksistä voitaisiin poiketa sillä perusteella, että tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, on sellaisen jäsenvaltion tuomioistuin, jonka tuomioistuimessa käytävissä oikeudenkäynneissä on yleensä kohtuuttoman pitkiä viipeitä. Tässä tapauksessa todettaisiin, ettei vireilläolovaikutusta koskevia määräyksiä sovellettaisi silloin, kun tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, on tietyn jäsenvaltion tuomioistuin.
89.
Tällainen tulkinta olisi selkeästi Brysselin yleissopimuksen systematiikan ja perustan vastainen. Brysselin yleissopimukseen ei nimittäin sisälly mitään määräystä, jonka nojalla kyseisiä määräyksiä ja erityisesti 21 artiklan määräyksiä ei sovellettaisi sopimusvaltioiden tuomioistuimissa käytävien oikeudenkäyntien pitkäkestoisuuden vuoksi. Lisäksi on syytä muistaa, että Brysselin yleissopimus perustuu luottamukseen, jota jäsenvaltiot kohdistavat vastavuoroisesti oikeusjärjestelmiinsä ja tuomioistuimiinsa.(54) Brysselin yleissopimuksessa vahvistetaan nimenomaan tähän luottamukseen perustuva velvoittava toimivaltajärjestelmä, jota kaikkien sopimuksen soveltamisalaan kuuluvien tuomioistuinten on noudatettava. Lisäksi kyseinen luottamus mahdollistaa sen, että sopimusvaltiot voivat muissa valtioissa annettujen tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevien sisäisten määräystensä sijasta soveltaa tuomioiden tunnustamisen ja täytäntöönpanon yksinkertaistettua järjestelmää. Luottamus on näin ollen perustana myös oikeusvarmuudelle, jonka yleissopimus pyrkii takaamaan, jotta sopimuspuolet voisivat ennalta varmuudella määritellä toimivaltaisen tuomioistuimen.
90.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa, että Brysselin yleissopimuksen 21 artiklaa on tulkittava siten, ettei sen määräyksistä voida poiketa silloin, kun sen sopimusvaltion tuomioistuimissa, jonka tuomioistuimessa kanne on ensin nostettu, käytävät oikeudenkäynnit kestävät yleensä kohtuuttoman pitkään.
91.
Kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen ehdotetun vastauksen vuoksi neljänteen, viidenteen ja kuudenteen ennakkoratkaisukysymykseen ei ole tarpeen vastata, koska ne perustuvat olettamukseen siitä, että kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi. Neljännessä ennakkoratkaisukysymyksessään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, voitaisiinko Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan määräysten soveltaminen kuitenkin perustella 24.3.2001 annetulla Italian lailla nro 89, joka koskee oikeudenkäyntien kohtuuttoman keston vuoksi aiheutuneiden vahinkojen korvaamista. Viidennessä ja kuudennessa ennakkoratkaisukysymyksessään kansallinen tuomioistuin pyytää nähdäkseni yhteisöjen tuomioistuinta täsmentämään ─ siinä tapauksessa, että kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi ─ millä edellytyksillä ja millä tavoin tuomioistuin, jossa kanne on nostettu myöhemmin, voisi poiketa tämän artiklan määräyksistä.
V
Ratkaisuehdotus
92.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Oberlandesgericht Innsbruckin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
1)
Kansallisen tuomioistuimen on määriteltävä, esittääkö se yhteisöjen tuomioistuimelle väitteisiin perustuvan ennakkoratkaisukysymyksen vai onko sen tarpeen varmistaa näiden väitteiden oikeellisuus ennen kysymysten esittämistä. Kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin esitettävä yhteisöjen tuomioistuimelle asiaan liittyvät tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joiden perusteella yhteisöjen tuomioistuin voi antaa kysymyksiin vastauksen, josta on hyötyä kyseisen riita-asian ratkaisemisen kannalta, ja perusteet sille, miksi näihin kysymyksiin on tarpeen vastata.
2)
Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla 27.9.1968 tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä Brysselin yleissopimus) 21 artiklaa on tulkittava niin, että tuomioistuin, jossa kanne on myöhemmin nostettu ja jolla on yksinomainen toimivalta toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen nojalla, voi, silloin kun tuomioistuimen, jossa kanne on myöhemmin nostettu, toimivaltaa ei voida millään tavoin epäillä, tästä artiklasta poiketen ratkaista asian, eikä sen täydy odottaa, että tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, toteaa, ettei se ole toimivaltainen.
3)
Brysselin yleissopimuksen 21 artiklaa on tulkittava siten, ettei sen määräyksistä voida poiketa silloin, kun sen sopimusvaltion tuomioistuimissa, jonka tuomioistuimessa kanne on ensin nostettu, käytävät oikeudenkäynnit kestävät yleensä kohtuuttoman pitkään.
(1) .
(2)
(EYVL 1972, L 299, s. 32) sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella (EYVL L 304, s. 1; yleissopimus muutoksineen s. 77), Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella (EYVL L 388, s. 1), Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä yleissopimuksella (EYVL L 285, s. 1) ja Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 29 päivänä marraskuuta 1996 tehdyllä yleissopimuksella (EYVL 1997, C 15, s. 1). Konsolidoitu versio sopimuksesta, sellaisena kuin se on muutettuna mainituilla neljällä liittymisestä tehdyillä sopimuksilla, on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä EYVL 1998, C 27, s. 1 (jäljempänä Brysselin yleissopimus).
(3)
Jäljempänä Gasser.
(4)
Jäljempänä MISAT.
(5)
C-106/95 (Kok. 1997, s. I-911).
(6)
EYVL 1975, L 204, s. 28, sellaisena kuin pöytäkirja on muutettuna liittymisestä tehdyillä yleissopimuksilla.
(7)
Ks. julkisasiamies Tesauron asiassa C-346/93, tuomio 28.3.1995, esittämä ratkaisuehdotus (Kok. 1995, s. I-615, 17 kohta).
(8)
Ks. asia C-220/95, Van den Boogaard, tuomio 27.2.1997 (Kok. 1997, s. I-1147, 16 kohta); asia C-295/95, Farrell, tuomio 20.3.1997 (Kok. 1997, s. I-1683, 11 kohta); asia C-159/97, Castelletti, tuomio 16.3.1999 (Kok. 1999, s. I-1597, 14 kohta) ja asia C-111/01, Gantner Electronic, tuomio 8.5.2003 (38 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
(9)
Ks. erityisesti asia 83/78, Pigs Marketing Board, tuomio 29.11.1978 (Kok. 1979, s. I-2347, Kok. Ep. IV, s. 265, 25 kohta); asia C-415/93, Bosman, tuomio 15.12.1995 (Kok. 1995, s. I-4921, 59 kohta) ja asia C-18/01, Korhonen ym. (19 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Ks. myös Brysselin yleissopimuksesta edellä alaviitteessä 8 mainittu asiassa Castelletti annettu tuomio, 14 kohta.
(10)
Ks. yhdistetyt asiat 36/80 ja 71/80, Irish Creamery Milk Suppliers Association ym., tuomio 10.3.1981 (Kok. 1981, s. 735, Kok. Ep. VI, s. 29, 7 kohta); asia 72/83, Campus Oil ym., tuomio 10.7.1984 (Kok. 1984, s. 2727, Kok. Ep. VII, s. 615, 10 kohta); asia 14/86, Pretore di Saló, tuomio 11.6.1987 (Kok. 1987, s. 2545, Kok. Ep. IX, s. 111, 11 kohta), asia C-66/96, Høj Pedersen ym., tuomio 19.11.1998 (Kok. 1998, s. I-7327, 46 kohta) ja asia C-236/98, JämO, tuomio 30.3.2000 (Kok. 2000, s. I-2189, 32 kohta).
(11)
Ks. edellä alaviitteessä 9 mainittu asiassa Bosman annettu tuomio, 59 kohta, ja edellä alaviitteessä 8 mainittu asiassa Gantner Electronic annettu tuomio, 35 kohta.
(12)
Ks. asia 104/79, Foglia, tuomio 11.3.1980 (Kok. 1980, s. 745, Kok. Ep. V, s. 73, 11 kohta); asia 244/80, Foglia, tuomio 16.12.1981 (Kok. 1981, s. 3045, Kok. Ep. VI, s. 251, 18 kohta); asia 149/82, Robards, tuomio 3.2.1983 (Kok. 1983, s. 171, 19 kohta); asia C-83/91, Meilicke, tuomio 16.7.1992 (Kok. 1992, s. I-4871, Kok. Ep. XIII, s. I-107, 25 kohta) ja asia C-153/00, der Weduwe, tuomio 10.12.2002 (Kok. 2002, s. I-11319, 32 ja 33 kohta).
(13)
Ks. edellä alaviitteessä 10 mainittu yhdistetyissä asioissa Irish Creamery Milk Suppliers Association ym. annettu tuomio, 6 kohta; asia C-343/90, Lourenço Dias, tuomio 16.7.1992 (Kok. 1992, s. I-4673, Kok. Ep. XIII, s. I-39, 19 kohta); edellä alaviitteessä 12 mainittu asiassa Meilicke annettu tuomio, 26 kohta, edellä alaviitteessä 10 mainittu asiassa Høj Pedersen ym. annettu tuomio, 45 kohta ja edellä alaviitteessä 10 mainittu asiassa JämO annettu tuomio, 31 kohta. Vakiintuneessa oikeuskäytännössä todetaan, että
"jotta yhteisöjen oikeutta voitaisiin tulkita siten, että tulkinta olisi kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen, sen on määriteltävä esittämiinsä kysymyksiin liittyvät tosiasiat ja oikeudelliset seikat tai ainakin selostettava ne tosiseikkoja koskevat lähtökohdat, joihin kysymykset perustuvat"
. Ks. mm. yhdistetyt asiat C-320/90─C-322/90, Telemarsicabruzzo ym., tuomio 26.1.1993 (Kok. 1993, s. I-393, Kok. Ep. XIV, s. II-99, 6 kohta) ja asia C-109/99, ABBOI, tuomio 21.9.2000 (Kok. 2000, s. I-7247, 42 kohta).
(14)
Ks. yhdistetyt asiat 98/85, 162/85 ja 258/85, Bertini ym., tuomio 12.6.1986 (Kok. 1986, s. 1885, 6 kohta) ja edellä alaviitteessä 13 mainittu asiassa Lourenço Dias annettu tuomio, 19 kohta.
(15)
C-127/92 (Kok. 1993, s. I-5535, Kok. Ep. XIV, s. I-429).
(16)
Edellä 34 kohdassa mainittu asiassa Enderby annettu tuomio, 11 kohta.
(17)
Sama, 12 kohta.
(18)
Kyseisessä asiassa Arbetsdomstolen esitti yhteisöjen tuomioistuimelle useita ennakkoratkaisukysymyksiä, joiden ratkaisun perusteella Arbetsdomstolenin oli tarkoitus pystyä määrittelemään, oliko työnantaja maksanut kätilöille pienempää palkkaa kuin sairaalateknikoille, arvioimatta kuitenkaan näiden kahden työntekijäryhmän työn vastaavuutta.
(19)
Kyseisessä asiassa annetun tuomion 32 kohta.
(20)
Kyseisessä asiassa annetun tuomion 29 kohta.
(21)
Ks. asia C-351/89, Overseas Union Insurance ym., tuomio 27.6.1991 (Kok. 1991, s. I-3317, 16 kohta).
(22)
144/86 (Kok 1987, s. 4861, Kok. Ep, IX, s. 273).
(23)
Kyseisessä asiassa annetun tuomion 15─17 kohta. Kyseessä olleilla kanteilla pyrittiin vahvistamaan koneen myyntisopimus pätemättömäksi ja toissijaisesti vahvistamaan sopimus purkautuneeksi sekä vaadittiin kauppahinnan maksamista.
(24)
Kyseisessä asiassa annetun tuomion 16 kohta.
(25)
C-406/92 (Kok. 1992, s. I-5439).
(26)
Kyseisessä asiassa annetun tuomion 45 kohta.
(27)
Kyseisessä asiassa annetun tuomion 25 kohta.
(28)
Jäljempänä New Hampshire.
(29)
Kansallisen tuomioistuimen esittämän ennakkoratkaisukysymyksen muotoilun selventämiseksi on huomautettava, että Brysselin yleissopimuksen 21 artikla, sellaisena kuin sitä sovellettiin kyseisessä asiassa, oli laadittu seuraavalla tavalla:
"Jos eri sopimusvaltioiden tuomioistuimissa nostetaan samojen asianosaisten välillä samaa asiaa koskevia kanteita, muiden tuomioistuinten kuin sen, jossa kanne on ensin nostettu, on omasta aloitteestaan jätettävä asia tutkimatta. Tuomioistuin, jonka olisi jätettävä asia tutkimatta, voi keskeyttää asian käsittelyn, jos sen tuomioistuimen, jossa kanne on ensiksi nostettu, toimivaltaisuus kiistetään."
Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan uusi toisinto, jonka mukaan asian vireillä ollessa muun tuomioistuimen kuin sen, jossa kanne on ensin nostettu, on keskeytettävä asian käsittely, kunnes tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, on ratkaissut, onko se toimivaltainen, ei muuta mitenkään niitä edellä mainitun asiassa Overseas Union Insurance ym. annetun tuomion perusteella tehtäviä päätelmiä, joiden avulla voidaan vastata nyt esillä olevassa asiassa esitettyyn kysymykseen. Brysselin yleissopimuksen uusi toisinto, joka laadittiin liittymisestä vuonna 1989 tehdyn yleissopimuksen yhteydessä, ei muuta 21 artiklan merkitystä tai soveltamisalaa. Sillä pyritään kuitenkin varmistamaan, ettei tuomioistuin, jossa kanne on myöhemmin nostettu, jätä asiaa tutkimatta ennen kuin se varmistuu siitä, että tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu on toimivaltainen tutkimaan riita-asian, jotta toimivaltaisen tuomioistuimen puuttuminen voidaan välttää.
(30)
Kyseisessä asiassa annetun tuomion 26 kohta.
(31)
Ks. tästä Gaudemet-Tallon, H.,
Compétence et exécution des jugements en Europe
, LGDJ, kolmas painos 2002, 323 ja 324 kohta.
(32)
M. Schlosserin selvitys Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä tuomioistuinten toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevaan yleissopimukseen sekä sen tulkitsemisesta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa koskevaan pöytäkirjaan tehdystä yleissopimuksesta (EYVL 1979, C 59, s. 71).
(33)
Schlosserin selvityksen 22 kohta.
(34)
Ks. tästä asia 23/78, Meeth, tuomio 9.11.1978 (Kok. 1978, s. 2133, 5 kohta).
(35)
24/76 (Kok. 1976, s. 1831, Kok. Ep. III, s. 227).
(36)
25/76 (Kok. 1976, s. 1851, Kok. Ep. III, s. 235).
(37)
Asiassa 24/76 annetun tuomion 7 kohta ja asiassa 25/76 annetun tuomion 6 kohta.
(38)
Ks. Brysselin yleissopimuksen erilaisista toisinnoista aina sen alkuperäisestä vuoden 1968 asusta 26.5.1989 tehtyyn San Sebastiánin sopimuksen mukaiseen muotoon edellä alaviitteessä 8 mainitussa asiassa Castelletti esittämäni ratkaisuehdotus, 5─7 kohta.
(39)
Ks. edellä alaviitteessä 5 mainittu asiassa MSG annettu tuomio, 17 kohta ja edellä alaviitteessä 8 mainittu asiassa Castelletti annettu tuomio, 19 kohta.
(40)
Ks. edellä alaviitteessä 8 mainittu asiassa Castelletti annettu tuomio, 21 kohta.
(41)
Ks. asia C-269/95, Benincasa, tuomio 3.7.1997 (Kok. 1997, s. 3767, 29 kohta).
(42)
Ks. asia 38/81, Effer, tuomio 4.3.1982 (Kok. 1982, s. 825, 6 kohta); asia C-125/92, Mulox IBC, tuomio 13.7.1993 (Kok. 1993, s, I-4075, Kok. Ep. XIV, s. I-319, 11 kohta) ja edellä alaviitteessä 41 mainittu asiassa Benincasa annettu tuomio, 26 kohta.
(43)
150/80 (Kok. 1981, s. 1671).
(44)
Kyseisessä asiassa annetun tuomion 29 kohta. Ks. myös asia C-387/98, Coreck, tuomio 9.11.2000 (Kok. 2000, s. I-9337, 14 kohta).
(45)
Ks. edellä alaviitteessä 32 mainittu M. Schlosserin selvitys, 179 kohta.
(46)
Esimerkiksi kysymys siitä, onko olemassa vuokrasopimus, joka kuuluu 16 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
(47)
Ks. asia C-214/89, Powell Duffryn, tuomio 10.3.1992 (Kok. 1992, s. I-1745, Kok. Ep. XII, s. I-29, 14 kohta).
(48)
Ks. edellä alaviitteessä 43 mainittu asiassa Elefanten Schuh annettu tuomio, 25 ja 26 kohta.
(49)
Ks. edellä alaviitteessä 35 mainittu asiassa Estasis Salotti annettu tuomio ja edellä alaviitteessä 36 mainittu asiassa Segoura annettu tuomio.
(50)
Kyseisessä asiassa annetun tuomion 25 kohta.
(51)
Ks. erityisesti edellä alaviitteessä 5 mainittu asiassa MSG annettu tuomio, 23 kohta ja edellä alaviitteessä 8 mainittu asiassa Castelletti annettu tuomio, 33─39 kohta.
(52)
Ks. edellä alaviitteessä 5 mainittu asiassa MSG annettu tuomio ja edellä alaviitteessä 8 mainittu asiassa Castelletti annettu tuomio.
(53)
Tähän mennessä kyseisen artiklan tulkinnasta on esitetty noin 15 ennakkoratkaisukysymystä.
(54)
Ks. julkisasiamies Darmonin asiassa C-172/91, Sonntag, 21.4.1993 esittämä ratkaisuehdotus (Kok. 1993, s. I-1963, 71 kohta).