61976CJ0062_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa 62/76,
jonka Arbeidsrechtbank Hasselt on saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Jozef Strehl, 3580 Neerpelt, Nieuwe Markt 6,
vastaan
Nationaal Pensioenfonds voor Mijnwerkers (kaivostyöntekijöiden kansallinen eläkerahasto), 1050 Bryssel, Stefaniaplein 6,
ennakkoratkaisun sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71
46 artiklan (EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2) tulkinnasta ja mainitun asetuksen 46 artiklan 3 kohdan, joka koskee kyseisen artiklan 1 kohdan mukaisesti maksettavia etuuksia, tulkinnasta 12.7.1973 tehdyn siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintokomitean päätöksen N:o 91 tulkinnasta (EYVL C 86, 20.7.1974, s. 8),
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN,
toimien kokoonpanossa: presidentti H. Kutscher, jaostojen puheenjohtajat A. M. Donner ja P. Pescatore sekä tuomarit J. Mertens de Wilmars, M. Sørensen, A. J. Mackenzie Stuart, A. O'Keeffe, G. Bosco ja A. Touffait,
julkisasiamies: J.-P. Warner,
kirjaaja: A. Van Houtte,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1
Arbeidsrechtbank Hasselt (Belgia) on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 25.6.1976 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 6.7.1976, ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla useita ennakkoratkaisukysymyksiä sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71
46 artiklan (EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2) tulkinnasta ja mainitun asetuksen 46 artiklan 3 kohdan tulkinnasta 12.7.1973 tehdyn siirtotyöläisten sosiaali- turvan hallintokomitean päätöksen N:o 91 tulkinnasta (EYVL C 86, 20.7.1974, s. 8).
2
Nämä kysymykset on esitetty asiassa, joka koskee belgialaisen toimivaltaisen laitoksen laskelmaa pääasiassa hakijana olevan, Belgiassa kaivostyöläisenä työskennelleen ja Saksan liittotasavallassa muualla kuin kaivosalalla työskennelleen Belgian kansalaisen työkyvyttömyyseläkkeestä.
3
Kyseinen työntekijä täytti Belgiassa kaikki kansallisessa lainsäädännössä asetetut edellytykset työkyvyttömyyseläkettä koskevan oikeuden saamiseksi kaivostyöläisten eläkejärjestelmän perusteella.
4
Sitä vastoin saadakseen oikeuden etuuteen Saksan liittotasavallassa hänen täytyi vedota asetuksen (ETY) N:o 1408/71
45 artiklaan, ja etuuden laskemiseksi molemmissa jäsenvaltioissa tosiasiallisesti täytetyt kaudet on laskettu yhteen ja Saksan oikeuteen perustuva etuus laskettu suhteessa kokonais- summaan.
5
Asetuksen (ETY) N:o 1408/71
46 artiklan 3 kohdassa vahvistetun, eri jäsenvaltioissa säädettyjen etuuksien päällekkäisyyden rajoittamista koskevan säännön ja hallintokomitean päätöksen N:o 91 perusteella kyseinen belgialainen laitos alensi 12.5.1975 tekemällään päätöksellä 137 352 Belgian frangin suuruisen työkyvyttömyyseläkkeen, johon työntekijällä oli oikeus jo Belgian lainsäädännön mukaan, 82 013 Belgian frangiin.
6
Kyseinen summa on korkeimman teoreettisen summan, toisin sanoen Saksan oikeuteen perustuvan eläkkeen (172 016 BEF) ja kokonaisuuteen suhteutetun Saksan oikeuden perusteella lasketun summan (90 048 BEF) erotus.
7
Pääasiassa hakijana oleva Strehl vaatii, että hänelle maksetaan vähintään Belgian oikeuteen perustuva suhteellinen määrä (129 272 BEF).
8
Belgialaisen laitoksen käyttämän laskutavan tarkoituksena on panna täytäntöön periaate, jonka mukaan siirtotyöläinen on vakuutettu saamaan eri jäsenvaltioiden hänelle myöntämien eri eläkkeiden perusteella kaiken kaik- kiaan määrän, joka vastaa korkeinta etuutta, jonka hän olisi saanut, jos hän olisi työskennellyt koko työkautensa ajan jommankumman jäsenvaltion lainsäädännön alaisena.
9
Käsiteltävänä olevassa asiassa kysytään seuraavaa:
a)
Päätöksessä N:o 91 viitataan 46 artiklan 3 kohdan toiseen alakohtaan (korjaava laskenta), kun taas eri etuuksien kokonaissumman rajoittamista koskeva periaate on määritetty 46 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa. Tarkoittaako tämä sitä, ettei päätös N:o 91 vaikuta 46 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan periaatteeseen; vai onko myönnettävä, että kun päätöksessä N:o 91 tarkoitetaan laskentatapaa, jolla on voitava korjata etuuden enimmäismäärän mahdollinen ylitys, siinä edellytetään myös mahdollisuutta ylittää tapauksessa sovellettavissa oleva korkein teoreettinen summa?
b)
Onko jo määritettyjä kansallisia määriä verrattava ensiksi teoreettisiin määriin ja sitten suhteellisiin määriin?
c)
Onko vertailu toteutettava ainoastaan kansallisen määrän ja suhteellisen määrän välillä?
d)
Onko kansallisen toimivaltaisen laitoksen verrattava ainoastaan omia määriään keskenään (kansallinen, teoreettinen ja/tai suhteellinen määrä)?
e)
Onko vertailussa otettava huomioon myös ulkomaisen toimivaltaisen laitoksen luvut?
f)
Voidaanko d alakohdassa esitetyn oletuksen osalta soveltaa päätöstä N:o 91 yhteen jäsenvaltioon muttei toiseen?
g)
Onko mahdollista, ettei suhteellisia kokonaissummia ole tarpeen verrata kansallisiin määriin?
10
Ennen edellä esitettyjen kysymysten käsittelyä on tarkasteltava tulkittavaksi esitettyjen säädöksen ja päätöksen pätevyyttä.
11
Siirtotyöläisten sosiaaliturvaa koskevien asetusten perustana, kehyksenä ja rajoituksena on perustamissopimuksen 48-51 artikla, kuten muissa yhteyksissä ja viimeksi asiassa 24/75, Petroni, annetussa tuomiossa (Kok. 1975, s. 1149) on jo vahvistettu.
12
Perustamissopimuksen 51 artiklassa määrätään neuvosto toteuttamaan sosiaaliturvan alueella "tarvittavat" toimenpiteet työntekijöiden vapaan liikku- vuuden toteuttamiseksi. Sosiaaliturvaetuuksia koskevan oikeuden saamiseksi ja säilyttämiseksi sekä etuuksien laskemiseksi siinä määrätään myös kaikkien eri kansallisissa lainsäädännöissä huomioonotettujen kausien yhteenlaske- misesta.
13
Perustamissopimuksen 48-51 artiklassa tarkoitettua päämäärää ei saavutettaisi, jos työntekijät harjoitettuaan oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen menettäisivät sosiaaliturvaetuudet, jotka heille taataan joka tapauksessa jo yhden jäsenvaltion lainsäädännössä.
14
Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 46 artiklan 3 kohta on päällekkäisyyttä rajoittava sääntö. Neuvoston käyttäessä sille perustamissopimuksen 51 artiklassa määrättyä toimivaltaa jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisessa sillä on valta antaa perustamissopimuksen määräyksiä noudattaen yksityiskohtaisia sääntöjä asianomaisille henkilöille perustamissopi- muksen perusteella kuuluvia sosiaaliturvaetuuksia koskevien oikeuksien käyttämisestä.
15
Siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintokomitean päätös N:o 91 koskee mainitun artiklan tulkintaa.
16
Etuuksien päällekkäisyyden sellainen rajoittaminen, jolla vähennettäisiin asianomaisille henkilöille yhden jäsenvaltion lainsäädännön selkeän ja yksinkertaisen soveltamisen mukaan jo kuuluvia oikeuksia, on perustamis- sopimuksen 51 artiklan kanssa yhteensopimatonta.
17
Näin ollen on tehtävä johtopäätös, että kyseisen asetuksen 46 artiklan 3 kohta sekä hallintokomitean päätös N:o 91 ovat ristiriidassa perustamissopimuksen 51 artiklan kanssa siltä osin kuin niissä määrätään eri jäsenvaltioissa saavutetun kahden etuuden päällekkäisyyden rajoittamisesta siten, että yhden kansallisen lainsäädännön nojalla jo saavutetun etuuden määrää vähennetään.
18
Edellä esitettyjen säädöksen ja päätöksen pätevyyttä koskevien toteamusten vuoksi niiden tulkintaa koskeviin kysymyksiin ei ole tarpeen vastata.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
19
Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneelle Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe Arbeidsrechtbank Hasseltissa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi viimeksi mainitun tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikuluista.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
on ratkaissut Arbeidsrechtbank Hasseltin 25.6.1976 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71
46 artiklan 3 kohta sekä hallinto- komitean päätös N:o 91 ovat ristiriidassa perustamissopimuksen 51 artiklan kanssa siltä osin kuin niissä määrätään eri jäsenvaltioissa saavutetun kahden etuuden päällekkäisyyden rajoittamisesta siten, että yhden jäsenvaltion kansal-lisen lainsäädännön nojalla jo saavutetun etuuden määrää vähennetään.