62020CJ0391_RES
Asia C-391/20
Cilevičs ym.
(Latvijas Republikas Satversmes tiesan esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 7.9.2022
Ennakkoratkaisupyyntö – SEUT 49 artikla – Sijoittautumisvapaus – Rajoitus – Oikeuttaminen – Koulutusjärjestelmän järjestäminen – Korkeakoulut – Velvollisuus tarjota koulutusohjelmia kyseisen jäsenvaltion virallisella kielellä – SEU 4 artiklan 2 kohta – Jäsenvaltion kansallinen identiteetti – Jäsenvaltion virallisen kielen puolustaminen ja edistäminen – Suhteellisuusperiaate
Ennakkoratkaisukysymykset – Unionin tuomioistuimen toimivalta – Rajat – Yhteen ainoaan jäsenvaltioon rajoittuvaa oikeusriitaa koskeva kysymys – Kansalliset säännökset, joita sovelletaan myös muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin – Toimivalta, joka liittyy muista jäsenvaltioista tuleviin henkilöihin mahdollisesti kohdistuviin vaikutuksiin
(SEUT 49 ja SEUT 267 artikla)
(ks. 31 ja 32 kohta)
Sijoittautumisvapaus – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Perussopimuksen määräykset –Soveltamisalat – Korkea-asteen opetuksen järjestäminen korvausta vastaan pysyvästi ja jatkuvasti –Tutkiminen sijoittautumisvapauden kannalta
(SEUT 49 ja SEUT 56 artikla)
(ks. 50–53 kohta)
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Rajoitukset – Kansallisella lainsäädännöllä käyttöön otetun rajoituksen tutkiminen sijoittautumisvapauden kannalta – Ulottuvuus – Perusoikeuskirjassa vahvistettujen oikeuksien ja vapauksien käytön rajoitukset – Kuuluminen soveltamisalaan
(SEUT 49 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 15–17 artikla)
(ks. 56 kohta)
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Rajoitukset – Jäsenvaltion virallisen kielen puolustaminen ja edistäminen – Korkeakoulujen velvollisuus toteuttaa ohjelmansa yksinomaan kyseisen jäsenvaltion virallisella kielellä – Hyväksyttävyys – Edellytykset – Oikeutus kansallisen identiteetin suojaamiseen liittyvillä syillä – Suhteellisuusperiaatteen noudattaminen
(SEUT 49 artikla)
(ks. 59, 61–64, 67–70, 75, 76, 81 ja 83–87 kohta sekä tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Latvian parlamentin (Latvijas Republikas Saeima) 20 jäsentä nosti kanteen Latvijas Republikas Satversmes tiesassa (perustuslakituomioistuin, Latvia) saadakseen tutkittua, ovatko korkeakouluista annetun lain tietyt säännökset sopusoinnussa Latvian perustuslain kanssa.
Tällä lailla, sellaisena kuin se on muutettuna vuonna 2018, pyritään edistämään Latvian tasavallan virallisen kielen käyttöä velvoittamalla korkeakoulut toteuttamaan opetusohjelmiaan tällä kielellä. Mainitussa laissa säädetään kuitenkin neljästä poikkeuksesta tähän velvollisuuteen. Ensiksi Latviassa toteutettavissa koulutusohjelmissa, joihin osallistuu ulkomaisia opiskelijoita, sekä koulutusohjelmissa, joita tarjotaan Euroopan unionin ohjelmiin ja kansainvälisiin sopimuksiin perustuvan yhteistyön puitteissa, opetuskielenä voi olla Euroopan unionin virallinen kieli. Toiseksi unionin virallista kieltä voidaan käyttää opetuskielenä, mutta vain enintään osuudella, joka vastaa viidesosaa koulutusohjelman opintopisteistä. Kolmanneksi kielen ja kulttuurin opintojen sekä kieliopintoihin liittyvien koulutusohjelmien opetuskielenä voi olla vieras kieli. Neljänneksi yhteisissä koulutusohjelmissa voivat opetuskielinä olla unionin viralliset kielet.
Lisäksi korkeakouluista annettua Latvian lakia ei sovelleta kahteen yksityiseen oppilaitokseen, joita säännellään erityislaeilla ja jotka voivat edelleen tarjota koulutusohjelmia muilla unionin virallisilla kielillä.
Kantajat väittävät kanteessaan muun muassa, että koska lailla luodaan este korkeakoulumarkkinoille pääsylle ja estetään muiden jäsenvaltioiden kansalaisia ja yrityksiä tarjoamasta korkeakouluopetuksen palveluja vierailla kielillä, sillä loukataan muun muassa SEUT 49 artiklassa vahvistettua sijoittautumisvapautta.
Latvian perustuslakituomioistuimella on epäilyksiä siitä, merkitseekö jäsenvaltion säännöstö, jossa säädetään tämän jäsenvaltion virallisen kielen käyttämisestä korkeakoulutuksen alalla, mukaan lukien yksityiset korkeakoulut, ja tietyistä poikkeuksista tähän velvollisuuteen, sijoittautumisvapauden rajoitusta. Näin ollen se päätti pyytää unionin tuomioistuimelta ennakkoratkaisua voidakseen lausua korkeakouluista annetun lain yhteensopivuudesta unionin oikeuden kanssa.
Unionin tuomioistuin totesi suuressa jaostossa antamassaan tuomiossa, että SEUT 49 artikla ei ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa asetetaan korkeakouluille lähtökohtainen velvollisuus tarjota opetusta yksinomaan kyseisen jäsenvaltion virallisella kielellä. Tällaisen säännöstön on kuitenkin oltava oikeutettu kyseisen jäsenvaltion kansallisen identiteetin suojeluun liittyvistä syistä eli sen on oltava tarpeellinen ja oikeasuhteinen hyväksyttävästi tavoitellun päämäärän suojaamiseksi.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin muistuttaa aluksi, että SEUT 6 artiklan mukaan unionilla on toimivalta toteuttaa toimia jäsenvaltioiden toiminnan tukemiseksi, yhteensovittamiseksi tai täydentämiseksi erityisesti koulutuksen alalla. Vaikka unionin oikeudella ei loukata jäsenvaltioiden toimivaltaa yhtäältä opetuksen sisällön ja koulutusjärjestelmän järjestämisen sekä niiden sivistyksellisen ja kielellisen monimuotoisuuden osalta eikä toisaalta ammatillisen koulutuksen sisällön ja järjestämisen osalta, jäsenvaltioiden on kuitenkin tätä toimivaltaansa käyttäessään noudatettava unionin oikeutta, erityisesti niitä säännöksiä ja määräyksiä, jotka koskevat sijoittautumisvapautta.
Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuin toteaa, että vaikka muiden jäsenvaltioiden kansalaiset voivat sijoittautua Latviaan ja tarjota korkeakouluohjelmia, tällaisen mahdollisuuden edellytyksenä on lähtökohtainen velvollisuus tarjota näitä ohjelmia kyseisen jäsenvaltion ainoalla virallisella kielellä. Tällainen velvollisuus voi tehdä kyseisten kansalaisten sijoittautumisesta Latviaan vähemmän houkuttelevaa, joten velvollisuus merkitsee sijoittautumisvapauden rajoitusta.
Unionin tuomioistuin tutkii tämän jälkeen oikeuskäytännössään vakiintuneen kaavan mukaisesti, onko todettu rajoitus oikeutettu, ja varmistaa, että suhteellisuusperiaatetta on noudatettu. Yleistä etua koskevan pakottavan syyn olemassaolon osalta on todettava, että kyseessä olevalla velvollisuudella pyritään puolustamaan ja edistämään Latvian tasavallan virallisen kielen käyttöä, mikä on hyväksyttävä tavoite, jolla voidaan lähtökohtaisesti oikeuttaa sijoittautumisvapauden rajoitus. SEU 3 artiklan 3 kohdan neljännen alakohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklan mukaan unioni kunnioittaa kulttuuriensa ja kieltensä rikkautta ja monimuotoisuutta. SEU 4 artiklan 2 kohdan mukaan unioni kunnioittaa jäsenvaltioiden kansallista identiteettiä, johon kuuluu myös valtion virallisen kansalliskielen suojelu. On tunnustettava opetuksen merkitys tällaisen tavoitteen toteuttamisessa.
Todetun rajoituksen oikeasuhteisuudesta on ensinnäkin todettava, että rajoituksen on oltava omiaan takaamaan kyseisellä säännöstöllä lainmukaisesti tavoitellun tavoitteen toteutuminen. Tämän säännöstön voidaan katsoa olevan omiaan takaamaan tämän tavoitteen toteutumisen vain, jos sillä tosiaan voidaan saavuttaa kyseinen tavoite johdonmukaisella ja järjestelmällisellä tavalla. Kun otetaan huomioon kyseisten poikkeusten suppea soveltamisala, joka koskee erityisesti kahta yksityistä korkeakoulua, joiden toimintaa säännellään erityislaeilla, ne eivät ole omiaan estämään mainitun tavoitteen toteuttamista. Salliessaan sen, että tietyt korkeakoulut voivat hyötyä poikkeusjärjestelmästä, ne kuuluvat tiettyyn kansainvälisen korkeakouluyhteistyön logiikkaan eivätkä ne näin ollen ole omiaan poistamaan kyseessä olevan säännöstön johdonmukaisuutta.
Lisäksi on todettava, ettei kyseisillä säännöillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Jäsenvaltiot voivat siten lähtökohtaisesti säätää velvollisuudesta käyttää niiden virallista kieltä korkeakoulutusohjelmissa, kunhan tällaiseen velvollisuuteen liittyy poikkeuksia, joilla varmistetaan se, että yliopisto-opinnoissa voidaan käyttää jotakin muuta kieltä kuin virallista kieltä. Jotta tässä tapauksessa ei ylitetä sitä, mikä on tältä osin tarpeen, tällaisilla poikkeuksilla olisi sallittava muun kielen kuin latvian kielen käyttö ainakin eurooppalaisen tai kansainvälisen yhteistyön puitteissa annettavassa koulutuksessa sekä vieraisiin kulttuureihin ja muihin kieliin kuin latvian kieleen liittyvässä koulutuksessa.