62009TJ0286(01)_RES
Asia T-286/09 RENV
Intel Corporation Inc.
vastaan
Euroopan komissio
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (laajennettu neljäs jaosto) 26.1.2022
Kilpailu – Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö – Prosessorimarkkinat – Päätös, jossa todetaan SEUT 102 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan rikkominen – Uskollisuusalennukset – ”Peittelemättömät” rajoitukset – Väärinkäytöksi luonnehtiminen – Yhtä tehokkaan kilpailijan analyysi – Kokonaisstrategia – Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen
Oikeudenkäyntimenettely – Unionin yleistä tuomioistuinta sitova unionin tuomioistuimen tuomio – Edellytykset – Asian palauttaminen valituksen seurauksena – Unionin tuomioistuimen valituksen yhteydessä lopullisesti ratkaisemat oikeusseikat – Oikeusvoima – Ulottuvuus
(Unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan toinen kohta; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 215 artikla)
(ks. 78–86 kohta)
Oikeudenkäyntimenettely – Uusien perusteiden esittäminen käsittelyn kuluessa – Edellytykset – Käsittelyn kuluessa esille tulleesta seikasta johtuva peruste – Uusi oikeudellinen seikka – Soveltaminen muutoksenhaun johdosta palautetun asian käsittelyyn – Asian palauttamista koskeva unionin tuomioistuimen tuomio ei kuulu käsitteen alaan
(Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 84 artiklan 2 kohta ja 217 artikla)
(ks. 105–111 kohta)
Määräävä markkina-asema – Väärinkäyttö – Yksinosto- tai uskollisuusalennukset – Kilpailua rajoittavia vaikutuksia koskeva olettama – Vastanäyttö – Komission on arvioitava, voivatko tällaiset alennukset rajoittaa kilpailua ja tuottaa markkinoilta syrjäyttäviä vaikutuksia – Arviointiperusteet – Soveltaminen yhtä tehokkaan kilpailijan tarkasteluun
(EY 102 artikla; ETA-sopimuksen 54 artikla)
(ks. 116–122, 124–126, 133, 144–149, 492, 494, 499 ja 507–521 kohta)
Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen – Tuomioistuinvalvonta – Laillisuusvalvonta – Kaikkia merkityksellisiä seikkoja koskeva perinpohjainen valvonta – Tavoite ja soveltamisala
(SEUT 102 ja 263 artikla)
(ks. 150 kohta)
Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen – Rikkomisen olemassaoloa ja kestoa koskeva komission todistustaakka – Todistustaakan laajuus – Komission hallussa olevilta todisteilta vaadittava täsmällisyyden aste – Aihetodisteiden joukko – Tuomioistuinvalvonta – Ulottuvuus – Päätös, jonka suhteen tuomioistuimelle jää epäilyjä – Syyttömyysolettaman periaatteen noudattaminen
(SEUT 101 ja SEUT 102 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 48 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 2 artikla)
(ks. 160–166, 210–256, 307–310, 319, 320, 335, 346–350, 371–373, 387–390 ja 455–457 kohta)
Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen – Rikkomisen olemassaoloa ja kestoa koskeva komission todistustaakka – Todistustaakan laajuus – Päätös, jossa tukeudutaan todisteisiin, jotka ovat riittäviä osoittamaan kilpailusääntöjen rikkomisen – Kilpailusääntöjen rikkomisen kiistävien yritysten todistusvelvollisuudet
(EY 102 artikla; ETA-sopimuksen 54 artikla)
(ks. 164–166 kohta)
Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen – Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö – Todistelukeino – Hinnoittelukäytännön kyky rajoittaa kilpailua ja tuottaa markkinoilta syrjäyttäviä vaikutuksia – Asiakkaan omat ennusteet – Hyväksyttävyys – Edellytykset
(SEUT 102 artikla; ETA-sopimuksen 54 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 2 artikla)
(ks. 189–193 kohta)
Määräävä markkina-asema – Väärinkäyttö – Yksinosto- tai uskollisuusalennukset – Kyky rajoittaa kilpailua ja syrjäyttävä vaikutus – Yhtä tehokkaan kilpailijan analyysi – Arviointiperusteet
(EY 102 artikla; ETA-sopimuksen 54 artikla)
(ks. 263–271, 276, 282–287, 410, 411 ja 433–440 kohta)
Määräävä markkina-asema – Väärinkäyttö – Yksinmyyntimaksut – Kyky rajoittaa kilpailua ja tuottaa markkinoilta syrjäyttäviä vaikutuksia – Yhtä tehokkaan kilpailijan analyysi – Arviointiperusteet
(EY 102 artikla; ETA-sopimuksen 54 artikla)
(ks. 470–482 kohta)
Kumoamiskanne – Kumoamistuomio – Vaikutukset – Komission päätöksen, jossa todetaan yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen, kumoaminen osittain – Vaikutus määrätyn kokonaissakon arviointiin
(SEUT 102 artikla; ETA-sopimuksen 54 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohta)
(ks. 522–531 kohta)
Tiivistelmä
Unionin yleinen tuomioistuin kumoaa osittain komission päätöksen, jolla Intelille määrättiin 1,06 miljardin euron sakko
Komission tekemä analyysi on puutteellinen, eikä sillä voida osoittaa oikeudellisesti riittävällä tavalla, että riidanalaisilla alennuksilla oli tai saattoi olla kilpailua rajoittavia vaikutuksia
Euroopan komissio määräsi 13.5.2009 antamassaan päätöksessä (
1
) mikroprosessoreita valmistavalle Intelille 1,06 miljardin euron sakon, koska Intel oli käyttänyt väärin määräävää asemaansa x86-prosessoreiden (
2
) (
3
) maailmanmarkkinoilla lokakuun 2002 ja joulukuun 2007 välisenä aikana toteuttamalla strategiaa, jonka tarkoituksena oli sulkea sen kilpailijat markkinoilta.
Komission mukaan tässä väärinkäytössä oli kyse Intelin kauppakumppaneihinsa kohdistamista kahdenlaisista kaupallisista toimista eli peittelemättömistä rajoituksista ja ehdollisista alennuksista. Ehdollisista alennuksista se totesi, että Intel oli myöntänyt neljälle strategiselle laitevalmistajalle (Dell, Lenovo, Hewlett-Packard (HP) ja NEC) alennuksia, joiden ehtona oli, että ne ostaisivat kaikki tai lähes kaikki x86-prosessorinsa Inteliltä. Intel oli myös suorittanut maksuja eurooppalaiselle mikropiirilaitteiden vähittäiskauppiaalle (Media-Saturn-Holding) ja edellyttänyt, että kyseinen vähittäiskauppias myy ainoastaan Intelin x86-prosessorilla varustettuja tietokoneita. Näillä alennuksilla ja maksuilla (jäljempänä riidanalaiset alennukset) oli varmistettu näiden neljän laitevalmistajan ja Media-Saturnin uskollisuus ja vähennetty siten merkittävästi Intelin kilpailijoiden kykyä harjoittaa laatukilpailua x86-prosessoreiden osalta. Intelin kilpailua rajoittava toiminta oli siten vaikuttanut osaltaan siihen, että kuluttajien valinnanvara oli kaventunut ja innovoinnin kannustimet heikentyneet.
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi Intelin tästä päätöksestä nostaman kanteen kokonaisuudessaan 12.6.2014 antamallaan tuomiolla (
4
). Unionin tuomioistuin kumosi tämän tuomion Intelin valituksen johdosta 6.9.2017 antamallaan tuomiolla ja palautti asian unionin yleiseen tuomioistuimeen (
5
).
Alkuperäisen tuomion kumoamista koskevien vaatimustensa tueksi Intel moitti unionin yleistä tuomioistuinta erityisesti siitä, että se oli tehnyt oikeudellisen virheen, koska se ei ollut tutkinut riidanalaisia alennuksia kaikki asiassa merkitykselliset olosuhteet huomioon ottaen. Unionin tuomioistuin totesi tältä osin, että unionin yleinen tuomioistuin oli komission tavoin perustanut kantansa olettamaan, jonka mukaan määräävässä asemassa olevan yrityksen myöntämät uskollisuusalennukset saattoivat jo luonteensa puolesta rajoittaa kilpailua siten, että analyysi käsiteltävän asian kaikista olosuhteista ja erityisesti AEC-testin (englanniksi ”as efficient competitor test”) suorittaminen eivät olleet tarpeen. Komissio oli kuitenkin tutkinut päätöksessään näitä olosuhteita syvällisesti, minkä seurauksena se oli päätellyt, että yhtä tehokkaan kilpailijan olisi pitänyt soveltaa kestämättömiä hintoja ja että riidanalaisella alennuskäytännöllä saatettiin siten syrjäyttää tällainen kilpailija markkinoilta. Unionin tuomioistuin päätteli tästä, että AEC-testillä oli ollut todellista merkitystä, kun komissio arvioi sitä, saattoiko kyseessä olevalla alennuskäytännöllä olla kilpailijoihin kohdistuva syrjäyttämisvaikutus, joten unionin yleinen tuomioistuin oli velvollinen tutkimaan kaikki Intelin tämän testin osalta esittämät väitteet ja sen, miten komissio oli sitä soveltanut. Koska unionin yleinen tuomioistuin ei ollut tutkinut näitä seikkoja, unionin tuomioistuin kumosi alkuperäisen tuomion kokonaisuudessaan ja palautti asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta se voi tutkia Intelin esittämien väitteiden valossa sen, voitiinko riidanalaisilla alennuksilla rajoittaa kilpailua.
Unionin yleinen tuomioistuin kumoaa palautuksen johdosta 26.1.2022 antamassaan tuomiossa osittain riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä luonnehditaan riidanalaisia alennuksia SEUT 102 artiklassa tarkoitetuksi väärinkäytöksi ja kuin siinä määrätään Intelille sakko kaiken väärinkäyttönä pidettävän toiminnan perusteella.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin yleinen tuomioistuin selventää aluksi oikeudenkäynnin laajuutta palautuksen jälkeen. Se huomauttaa tässä yhteydessä, että alkuperäisen tuomion kumoaminen perustuu vain yhteen virheeseen, joka koski sitä, ettei alkuperäisessä tuomiossa ollut otettu huomioon Intelin väitteitä, joilla pyrittiin riitauttamaan komission suorittama AEC-analyysi. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin katsoo voivansa toistaa oman tarkastelunsa yhteydessä kaikki ne näkökohdat, jotka unionin tuomioistuimen mukaan eivät olleet virheellisiä. Nyt käsiteltävässä asiassa on yhtäältä kyse alkuperäisen tuomion toteamuksista, jotka koskevat peittelemättömiä rajoituksia ja niiden SEUT 102 artiklan vastaisuutta. Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan unionin tuomioistuin ei näet edes lähtökohtaisesti todennut pätemättömäksi riidanalaisessa päätöksessä tehtyä eroa tällaisia rajoituksia merkitsevien käytäntöjen ja Intelin muun sellaisen toiminnan välillä, jota kyseessä oleva AEC-analyysi pelkästään koski. Toisaalta unionin yleinen tuomioistuin yhtyy niihin alkuperäisessä tuomiossa esitettyihin näkökohtiin, joiden mukaan komissio oli näyttänyt riidanalaiset alennukset toteen riidanalaisessa päätöksessä.
Näiden selvennysten jälkeen unionin yleinen tuomioistuin aloittaa riidanalaisen päätöksen kumoamista koskevien vaatimusten tutkimisen esittelemällä unionin tuomioistuimen mainitseman menetelmän sen arvioimiseksi, voidaanko alennusjärjestelmällä rajoittaa kilpailua. Se muistuttaa siten, että vaikka yksinostoalennusjärjestelmää, jonka määräävässä markkina-asemassa oleva yritys on ottanut käyttöön, voidaan luonnehtia kilpailunrajoitukseksi, koska sillä voidaan sen luonne huomioon ottaen olettaa rajoitettavan kilpailua, nyt käsiteltävässä asiassa on kyse vain kumottavissa olevasta olettamasta, jolla komissiota ei missään tapauksessa voida vapauttaa tutkimasta, onko järjestelmällä kilpailua rajoittavia vaikutuksia. Silloin, kun määräävässä asemassa oleva yritys väittää hallinnollisessa menettelyssä, ettei sen toiminta voinut rajoittaa kilpailua eikä erityisesti tuottaa moitittuja markkinoilta syrjäyttäviä vaikutuksia, ja kun yritys esittää näyttöä tämän väitteen tueksi, komission on analysoitava alennusjärjestelmän kykyä tuottaa markkinoilta syrjäyttäviä vaikutuksia. Komissio on tällaisen analyysin puitteissa velvollinen analysoimaan paitsi yhtäältä yrityksen määräävän aseman vahvuutta merkityksellisillä markkinoilla ja toisaalta sitä, miten laajalti riidanalainen menettelytapa kattaa markkinat, myös kyseisten alennusten myöntämisedellytykset ja -tavat, alennusten keston ja niiden määrän, mutta komissio on myös velvollinen arvioimaan, onko mahdollisesti olemassa strategia, jolla vähintään yhtä tehokkaat kilpailijat pyritään syrjäyttämään markkinoilta. Silloin kun komissio on suorittanut AEC-testin, tämä testi kuuluu lisäksi niihin seikkoihin, jotka komission on otettava huomioon arvioidakseen sitä, voidaanko alennusjärjestelmällä rajoittaa kilpailua.
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin tarkistaa, perustuuko komission arviointi siitä, voidaanko riidanalaisilla alennuksilla rajoittaa kilpailua, näin määriteltyyn menetelmään. Se toteaa tässä yhteydessä heti alkuun, että komissio on tehnyt riidanalaisessa päätöksessä oikeudellisen virheen katsoessaan, että AEC-testi, jonka se kuitenkin on suorittanut, ei ollut välttämätön, jotta se saattoi osoittaa Intelin riidanalaisten alennusten olevan väärinkäyttöä. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo kuitenkin, ettei se voi tukeutua tähän komission toteamukseen. Koska muutoksenhaun kohteena olevassa tuomiossa mainitaan, että AEC-testillä on ollut todellista merkitystä komission arvioidessa sitä, voiko kyseessä olevalla alennuskäytännöllä olla kilpailijoihin kohdistuva syrjäyttämisvaikutus, unionin yleinen tuomioistuin oli velvollinen tutkimaan Intelin mainitun testin osalta esittämät väitteet.
Kolmanneksi koska analyysi siitä, voidaanko riidanalaisilla alennuksilla rajoittaa kilpailua, liittyy sen osoittamiseen, onko kilpailusääntöjä rikottu ja onko määräävää asemaa käytetty nyt käsiteltävässä asiassa väärin, unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa todistustaakan jakoa ja vaadittavan näytön tasoa koskevista säännöistä. Syyttömyysolettama, jota myös tällä alalla sovelletaan, edellyttää näin ollen sitä, että komissio osoittaa tällaisen rikkomisen tarvittaessa täsmällisten ja yhtäpitävien aihetodisteiden kokonaisuudella niin, ettei tältä osin jää mitään epäilyjä. Kun komissio väittää, että vahvistettuja tosiseikkoja voidaan selittää ainoastaan kilpailua rajoittavalla toiminnalla, kyseessä olevaa rikkomista ei voida katsoa näytetyn toteen riittävällä tavalla, jos asianomaiset yritykset kykenevät esittämään toisen uskottavan selityksen tosiseikoista. Jos komissio sitä vastoin perustaa kantansa todisteisiin, joiden avulla rikkominen voidaan lähtökohtaisesti osoittaa, asianomaisten yritysten tehtävänä on osoittaa, että niiden todistusvoima on riittämätön.
Neljänneksi unionin yleinen tuomioistuin tarkastelee näiden sääntöjen valossa väitteitä, jotka koskevat niitä virheitä, joita komission väitetään AEC-analyysissään tehneen. Se katsoo tältä osin, ettei komissio ole osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla, että kullakin riidanalaisella alennuksella voi olla kilpailijoihin kohdistuva syrjäyttämisvaikutus, kun otetaan huomioon Intelin väitteet siitä, miten komissio on merkityksellisiä arviointiperusteita arvioinut.
Kun ensinnäkin kyse on siitä, miten AEC-testiä sovellettiin Dellin osalta, unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että komissio saattoi tosin nyt käsiteltävän asian olosuhteissa ”kilpailun piiriin kuuluvaa osaa” (
6
) arvioidessaan tukeutua pätevästi muita talouden toimijoita kuin määräävässä asemassa olevaa toimijaa koskeviin tietoihin. Unionin tuomioistuin päättelee Intelin tältä osin esittämien seikkojen tutkimisen jälkeen kuitenkin, että tuomioistuimelle voi näiden seikkojen perusteella syntyä epäilys kyseisen arvioinnin lopputuloksesta, ja katsoo näin ollen, että komission esittämät seikat ovat riittämättömät, jotta voitaisiin päätellä, että Dellille annetuilla alennuksilla olisi kilpailijat markkinoilta syrjäyttävä vaikutus, joka kestää koko merkityksellisen ajanjakson. Toiseksi unionin yleisen tuomioistuimen mukaan sama koskee analyysiä HP:lle myönnetystä alennuksesta, koska todettua kilpailijoihin kohdistuvaa syrjäyttämisvaikutusta ei ole näytetty toteen koko rikkomisjakson ajalta. Kun kolmanneksi on kyse NEC-konserniin kuuluville yhtiöille eri edellytyksin myönnetyistä alennuksista, unionin yleinen tuomioistuin toteaa kaksi komission analyysiin liittyvää virhettä, joista yhdellä on vaikutusta ehdollisten alennusten arvoon ja toinen koskee sitä, että vain yhtä ainoaa vuosineljännestä koko rikkomiskaudesta koskevien tulosten ekstrapolointia ei ole perusteltu riittävästi. Neljänneksi unionin yleinen tuomioistuin katsoo esitettyjen todisteiden olevan riittämättömät myös, kun kyse on siitä, voidaanko Lenovolle myönnetyillä alennuksilla katsoa olevan kilpailijoihin kohdistuva syrjäyttämisvaikutus, koska komissio on tehnyt virheitä arvioidessaan numeerisesti kyseessä olevista eduista saatavaa rahallista hyötyä. Viidenneksi unionin yleinen tuomioistuin on tätä samaa mieltä Media-Saturnia koskeneesta AEC-analyysistä ja katsoo erityisesti, ettei komissio ole selittänyt lainkaan syitä, joiden vuoksi se on ekstrapoloinut tälle vähittäiskauppiaalle suoritettuja maksuja koskevassa analyysissä saamansa yhtä vuosineljännestä koko rikkomiskaudesta koskevat tulokset NEC:ille myönnettyjä alennuksia koskevaan analyysiin.
Viidenneksi unionin yleinen tuomioistuin tarkistaa, onko riidanalaisessa päätöksessä otettu asianmukaisesti huomioon kaikki kriteerit, joilla voidaan osoittaa, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella hinnoittelukäytännöillä saattoi olla kilpailijoihin kohdistuva syrjäyttämisvaikutus. Se toteaa tässä yhteydessä, ettei komissio ole tutkinut asianmukaisesti kriteeriä, joka koskee sitä, miten laajalti markkinat on riidanalaisella menettelytavalla katettu, ja ettei komissio ole myöskään tehnyt alennusten kestosta asianmukaista analyysiä.
Kaiken edellä esitetyn perusteella todetaan, että komission tekemä analyysi on puutteellinen ja että sillä ei missään tapauksessa voida osoittaa oikeudellisesti riittävällä tavalla, että riidanalaisilla alennuksilla oli tai saattoi olla kilpailua rajoittavia vaikutuksia, minkä vuoksi unionin yleinen tuomioistuin kumoaa päätöksen siltä osin kuin siinä katsotaan, että näissä käytännöissä on kyse SEUT 102 artiklassa tarkoitetusta väärinkäytöstä.
Riidanalaisen päätöksen osittaisen kumoamisen vaikutuksesta komission Intelille määräämän sakon määrään unionin yleinen tuomioistuin katsoo, ettei se kykene yksilöimään pelkästään peittelemättömiin rajoituksiin liittyvää sakon määrää. Näin ollen se kumoaa kokonaisuudessaan riidanalaisen päätöksen artiklan, jossa Intelille määrätään todetun rikkomisen perusteella 1,06 miljardin euron suuruinen sakko.
(
1
)	[SEUT 102 artiklan] ja ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaisesta menettelystä 13.5.2009 tehty komission päätös K(2009) 3726 lopullinen (asia COMP/C-3/37.990 – Intel).
(
2
)	Tietokoneissa käytettävät mikroprosessorit voidaan jakaa kahteen ryhmään eli x86-prosessoreihin ja muuhun arkkitehtuurin perustuviin prosessoreihin.
(
3
)	X86-arkkitehtuuri on Intelin kehittämä standardi, joka mahdollistaa Windows- ja Linux-käyttöjärjestelmien käyttämisen. Prosessori on tietokoneen olennainen osa niin järjestelmän yleisen toiminnan kuin koneen kokonaishinnan kannalta.
(
4
)	Tuomio 12.6.2014, Intel v. komissio (T-286/09, EU:T:2014:547, jäljempänä alkuperäinen tuomio).
(
5
)	Tuomio 6.9.2017, Intel v. komissio (C-413/14 P, EU:C:2017:632, jäljempänä muutoksenhakuasiassa annettu tuomio).
(
6
)	Tällä ilmauksella tarkoitetaan nyt käsiteltävässä asiassa sitä osaa markkinoista, jolla Intelin asiakkaat olivat valmiita ja kykeneviä lykkäämään hankintojaan toisilta tavarantoimittajilta ja joka väistämättä oli rajallinen, kun otetaan huomioon erityisesti tuotteen luonne sekä merkin imago ja Intelin voitto.