62021TJ0485_RES
Byla T‑485/21
Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (BNetzA)
prieš
Europos Sąjungos energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūrą
2024 m. rugsėjo 25 d. Bendrojo Teismo (trečioji išplėstinė kolegija) sprendimas
„Energija – Elektros energijos vidaus rinka – Pralaidumo skaičiavimo regionas – CORE regionas – ACER atliekamas apkrovų perskirstymo ir kompensacinės prekybos išlaidų pasidalijimo metodikos priėmimas – Teisėtų žiedinių srautų tolerancijos lygio nustatymas – Reglamento (ES) 2019/943 16 straipsnio 13 dalis“
Energija – Elektros energijos vidaus rinka – Reglamentas 2019/943 – Perkrovų elektros energijos perdavimo sistemoje valdymas – Perkrovoms tarp zonų mažinti skirtų taisomųjų veiksmų įgyvendinimas – Taisomųjų veiksmų išlaidų pasidalijimo metodika – Atsižvelgimas į taisomuosius veiksmus, atliktus vidaus tinklo elementuose, kurių įtampa yra 220 kV arba didesnė – Leistinumas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 2019/943 2 ir 35 konstatuojamosios dalys, 1 straipsnio a punktas, 2 straipsnio 3 punktas ir 16 straipsnio 4 dalis, 8 dalies pirmos pastraipos b punktas ir 13 dalis; Komisijos reglamento 2015/1222 2 ir 12 konstatuojamosios dalys, 2 straipsnio 2 punktas, 9 straipsnio 11 dalis ir 74 straipsnio 2 ir 4 dalys; Komisijos reglamento 2017/1485 76 straipsnio 1 dalies b punkto iii ir v papunkčiai)
(žr. 53–113, 119–133 punktus)
Europos Sąjungos agentūros – Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūra (ACER) – Įgaliojimai – Apimtis – Taisomųjų veiksmų, įgyvendinamų siekiant sumažinti perkrovas elektros energijos perdavimo sistemoje, išlaidų pasidalijimo metodikos priėmimas – Tikslus ACER įgaliojimų nustatymas remiantis objektyviais kriterijais, kuriuos gali patikrinti teismas – Leistinumas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 2019/942 5 straipsnio 3 dalis, 6, 28 ir 29 straipsniai; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalis; Komisijos reglamento 2015/1222 9 straipsnio 11 dalis)
(žr. 114–117 punktus)
Energija – Elektros energijos vidaus rinka – Reglamentas 2019/943 – Perkrovų elektros energijos perdavimo sistemoje valdymas – Perkrovoms tarp zonų mažinti skirtų taisomųjų veiksmų įgyvendinimas – Pirmenybės teikimas žiediniams srautams prieš vidaus srautus paskirstant išlaidas – Leistinumas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 2019/943 27 konstatuojamoji dalis ir 16 straipsnio 8 ir 13 dalys)
(žr. 142–157, 167 punktus)
Energija – Elektros energijos vidaus rinka – Reglamentas 2019/943 – Perkrovų elektros energijos perdavimo sistemoje valdymas – Perkrovoms tarp zonų mažinti skirtų taisomųjų veiksmų įgyvendinimas – Taisomųjų veiksmų išlaidų pasidalijimo metodika – Išlaidų, susidarančių dėl tam tikro tolerancijos lygio neviršijančių žiedinių srautų, neįtraukimas – Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūros (ACER) atliekamas tolerancijos lygio nustatymas taikytinų teisės aktų neatitinkančiu būdu – Neleistinumas – Išimtis – Numanoma ACER kompetencija nustatyti tolerancijos lygį taikytinų teisės aktų neatitinkančiu būdu – Sąlygos – Neįvykdytos sąlygos
(ESS 4 straipsnio 3 dalis; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 2019/942 6 straipsnio 10 dalies antros pastraipos a punktas, 11 ir 12 dalys; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 2019/943 34 konstatuojamoji dalis ir 16 straipsnio 13 dalis; Komisijos reglamento 2015/1222 9 straipsnio 11 dalis ir 74 straipsnio 6 dalies a punktas)
(žr. 181–247, 251–256, 264–277 punktus)
Ieškinys dėl panaikinimo – Sprendimas dėl panaikinimo – Padariniai – Sąjungos teismo atliekamas apribojimas – Sąlygos
(SESV 264 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 282, 285–289 punktus)
Santrauka
Tenkindamas vienos nacionalinės reguliavimo institucijos (toliau – NRI) pareikštą ieškinį dėl panaikinimo Bendrasis Teismas panaikino Europos Sąjungos energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūros (ACER) apeliacinės tarybos (toliau – Apeliacinė taryba) sprendimą, motyvuodamas tuo, kad jame padarytas pažeidimas, susijęs su žiedinių srautų tolerancijos lygio nustatymu. Tačiau teismas patvirtino ACER priimtos apkrovų perskirstymo ir kompensacinės prekybos išlaidų pasidalijimo metodikos, į kurią įtraukti „nekritiniai“ tinklo vidaus elementai, taikymo srities teisėtumą, taip pat žiediniams srautams teikiamą pirmenybę paskirstant išlaidas.
2015 m. liepos 24 d. Europos Komisija priėmė Reglamentą 2015/1222 (
1
). Šiuo reglamentu elektros energijos sektoriuje nustatyta reikalavimų, susijusių su tarpzoninio pralaidumo paskirstymu ir perkrovos valdymu kitos paros ir einamosios paros prekybos rinkose, įskaitant reikalavimą nustatyti bendrą tarpvalstybinės svarbos apkrovų perskirstymo ir kompensacinės prekybos išlaidų pasidalijimo metodiką (
2
).
Pagal šį reglamentą CORE regiono (
3
) perdavimo sistemos operatoriai (toliau – PSO) visoms šio regiono NRI pateikė pasiūlymą dėl šios metodikos.
Kadangi NRI nepavyko susitarti dėl šio pasiūlymo, 2020 m. lapkričio 30 d. ACER, remdamasi tuo pačiu reglamentu, priėmė sprendimą patvirtinti išlaidų pasidalijimo metodiką (toliau – ginčijama išlaidų pasidalijimo metodika).
Ieškovė Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (BNetzA), kaip Vokietijos NRI, apskundė tą sprendimą Apeliacinei tarybai. Šiai atmetus skundą, ieškovė Bendrajame Teisme pareiškė ieškinį dėl Apeliacinės tarybos sprendimo panaikinimo (toliau – skundžiamas sprendimas).
Bendrojo Teismo vertinimas
Bendrasis Teismas išnagrinėjo tris ieškovės nurodytus pagrindus, t. y. pagrindą, grindžiamą neteisėtu ginčijamos išlaidų pasidalijimo metodikos taikymo srities išplėtimu, pagrindą, grindžiamą klaidingu pirmenybės teikimu žiediniams srautams prieš vidaus srautus paskirstant išlaidas, ir pagrindą, grindžiamą klaidingu teisėtų žiedinių srautų tolerancijos lygio nustatymu.
Dėl pagrindo, susijusio su ginčijamos išlaidų pasidalijimo metodikos taikymo sritimi
Pirmiausia Bendrasis Teismas priminė, kad apkrovų perskirstymas (
4
) ir kompensacinė prekyba (
5
) yra su išlaidomis susiję taisomieji veiksmai (
6
), įgyvendinami siekiant sumažinti fizines perkrovas elektros energijos perdavimo sistemoje.
Šiuo klausimu Reglamento 2015/1222 74 straipsnio 2 ir 4 dalyse numatytas su tarpvalstybinės svarbos taisomųjų veiksmų išlaidų pasidalijimu susijusių sprendimų priėmimas ir nurodyta, kad išlaidų pasidalijimo metodikoje turi būti nustatoma, kurias apkrovų perskirstymo arba kompensacinės prekybos išlaidas, patirtas siekiant garantuoti tarpzoninį pralaidumą, gali pasidalyti visi pralaidumo skaičiavimo regiono PSO (nagrinėjamu atveju – CORE regiono PSO).
Be to, Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalyje numatyta, jog taisomųjų veiksmų, kuriais siekiama sumažinti perkrovas tarp dviejų prekybos zonų (
7
), išlaidos paskirstomos atsižvelgiant į tai, kiek srautai, atsirandantys dėl sandorių zonos viduje, prisideda prie nustatytos perkrovos tarp dviejų zonų.
Ginčijamos išlaidų pasidalijimo metodikos taikymo sritis apima ne tik tarpzoninius tinklo elementus (jungtis), bet ir visus vidaus tinklo elementus, kuriuose įtampa lygi 220 kilovoltų (kV) arba aukštesnė. Pagal šią metodiką tarpvalstybinės svarbos apkrovų perskirstymo ir kompensacinės prekybos operacijos iš esmės yra visos operacijos, kuriomis siekiama sumažinti tarpvalstybinės svarbos tinklo elementų perkrovą, kaip nustatyta, be kita ko, Regioninio eksploatavimo saugumo koordinavimo CORE regione metodikoje (toliau – (ROSC) saugumo metodika). Pagal (ROSC) saugumo metodiką tarpvalstybinės svarbos tinklo elementai yra visi kritiniai tinklo elementai, į kuriuos atsižvelgiama apskaičiuojant tarpzoninį pralaidumą, taip pat tinklo vidaus elementai, kurių įtampa didesnė arba lygi 220 kV.
Ieškovės teigimu, į išlaidų pasidalijimą neturėtų būti įtrauktos taisomųjų veiksmų išlaidos, priskiriamos tinklo vidaus elementams, kurie nėra jungtys arba daugiausia kritiniai tinklo elementai, nes perkrovos šiuose elementuose yra „vidinės“ perkrovos, nepatenkančios į „tarpzoninių“ perkrovų apibrėžtį.
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas nurodė, kad Reglamento 2015/1222 74 straipsnio 4 dalies b punktu siekiama paskirstyti taisomųjų veiksmų, kuriais siekiama garantuoti tarpzoninį pralaidumą, išlaidas. Kadangi Reglamentas 2015/1222 yra įgyvendinimo aktas, jis turi būti aiškinamas atsižvelgiant į jo pagrindinį reglamentą, t. y. į Reglamentą 2019/943, kurio 16 straipsnio 13 dalyje reglamentuojamos taisomųjų veiksmų, aktyvuojamų siekiant užtikrinti tarpzoninę prekybą, išlaidos.
Taigi, siekiant patikrinti, ar ginčijama išlaidų pasidalijimo metodika, patvirtinta skundžiamu sprendimu, yra suderinama su minėtomis nuostatomis, reikia nustatyti, kokios perkrovos turi būti koordinuotai mažinamos siekiant užtikrinti tarpzoninę prekybą pagal Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalį, o tai vėliau padės nustatyti, ar ginčijamoje metodikoje nurodytais taisomaisiais veiksmais siekiama garantuoti tarpzoninį pralaidumą, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2015/1222 74 straipsnio 4 dalies b punktą.
Pirma, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad vien tai, jog į ginčijamos išlaidų pasidalijimo metodikos taikymo sritį buvo įtrauktos išlaidos, susidariusios dėl perkrovų tinklo elementuose, kuriuose įtampa lygi 220 kV arba aukštesnė, negali prieštarauti Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 daliai, nes pagal šią nuostatą reikia tik nustatyti, kokios perkrovos turi būti koordinuotai mažinamos siekiant užtikrinti tarpzoninę prekybą.
Antra, tai, kad perkrovas galima sumažinti naudojant iki 30 % kiekvieno kritinio tinklo elemento pralaidumo, o 70 % šio pralaidumo turi likti tarpzoninei prekybai, nereiškia, kad turėtų būti dalijamasi tik tuose kritiniuose elementuose atliktų taisomųjų veiksmų išlaidomis. Taisomieji veiksmai nekritiniuose tinklo elementuose gali padėti sumažinti perkrovas kritiniuose tinklo elementuose, taip garantuodami tarpzoninį pralaidumą.
Trečia, Bendrasis Teismas pridūrė, kad su išlaidomis susiję taisomieji veiksmai, kaip antai apkrovų perskirstymas ir kompensacinė prekyba, atliekami tik vykdant (ROSC) saugumo metodikoje nustatytą bendro regioninio eksploatavimo saugumo vertinimo procesą (toliau – CROSA procesas), kurio tikslas, be kita ko, yra koordinuoti tarpvalstybinės svarbos taisomuosius veiksmus, kaip tai suprantama pagal šią metodiką. Šiame procese numatytas taisomųjų veiksmų optimizavimas apima veiksmingiausio taisomojo veiksmo, skirto visų – kritinių ar nekritinių – tinklo elementų, kurių įtampa didesnė arba lygi 220 kV, perkrovai spręsti, nustatymą.
Iš to matyti, kad visos vykdant CROSA procesą koordinuotai valdomos perkrovos yra „tarpzoninės“ perkrovos, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalį, ir kad pagal Reglamento 2015/122 74 straipsnio 4 dalies b punktą visos taisomosios priemonės, aktyvuotos per šį procesą siekiant sumažinti atitinkamas perkrovas, padeda garantuoti tarpzoninį pralaidumą. Todėl pagal principą „teršėjas moka“ šių taisomųjų veiksmų išlaidos turi būti paskirstytos PSO.
Dėl pagrindo, susijusio su pirmenybe žiediniams srautams
Ieškovė teigia, kad ginčijamoje išlaidų pasidalijimo metodikoje pirmenybė klaidingai teikiama žiediniams srautams, kaip perkrovos šaltiniui, o ne vidaus srautams; tai neatitinka Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalies, pagal kurią išlaidos turi būti dalijamos „atsižvelgiant į tai, kiek [šie srautai] prisidėjo prie perkrovos“.
Remiantis ginčijama išlaidų pasidalijimo metodika, identifikavus perkrovą (
8
) atitinkamame tinklo elemente nustatoma įvairių srauto tipų pirmumo tvarka, pagal kurią žiediniai srautai, viršijantys tam tikrą tolerancijos lygį, identifikuojami kaip labiausiai prisidedantys prie galimos perkrovos, o apkrovą sukeliantys vidaus srautai identifikuojami kaip irgi prisidedantys prie minėtos perkrovos.
Nurodęs, kad srautai prisideda prie perkrovos, tik jeigu viršija atitinkamo tinklo elemento maksimalų pralaidumą, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad su vidaus srautais ir žiediniais srautais susijusių išlaidų dalis nustatoma pagal šių atitinkamo tinklo elemento maksimalų pralaidumą viršijančių srautų dydį, vadovaujantis ginčijamoje išlaidų pasidalijimo metodikoje nustatyta pirmumo tvarka.
Be to, Bendrasis Teismas nurodė, kad Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalyje pavartotas žodžių junginys „atsižvelgiant į tai, kiek jie prisidėjo prie perkrovos“ gali būti suprantamas taip, kad visi srautai atitinkamame tinklo elemente vienodai „prisideda“ prie galimos perkrovos. Vis dėlto Bendrasis Teismas konstatavo, kad pačioje Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalyje nustatyta, jog vidaus ir žiediniai srautai diferencijuojami, numatant nustatyti tolerancijos lygį, taikomą srautams, atsirandantiems dėl vidaus sandorių, kurie nesiekia lygio, galimo tikėtis be struktūrinės perkrovos prekybos zonoje (toliau – tolerancijos lygis). Kaip nurodė Bendrasis Teismas, atrodo, kad šis tolerancijos lygis turi būti nustatomas tik žiediniams srautams, nes jį reikia nustatyti kiekvienai prekybos zonos sienai. Be to, net ir nesant struktūrinės perkrovos, tolerancijos lygio nustatymas žiediniams srautams pateisinamas tuo, kad šie srautai tankiame elektros tinkle tam tikru mastu neišvengiami, todėl, jeigu neviršija šio lygio, neturi būti įtraukiami dalijantis susidarančias taisomųjų veiksmų išlaidas.
Šiomis aplinkybėmis Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją skirstant taisomųjų veiksmų išlaidas leidžiama skirtingai vertinti vidaus srautus ir tolerancijos lygį viršijančius žiedinius srautus, nes toks diferencijavimas atrodo pateisinamas atsižvelgiant į jų skirtingą pobūdį nagrinėjamo teisinio reglamentavimo kontekste.
Dėl pagrindo, susijusio su žiedinių srautų tolerancijos lygiu
Ieškovė taip pat nesutiko su ginčijamoje išlaidų pasidalijimo metodikoje, kurią Apeliacinė taryba patvirtino skundžiamu sprendimu, ACER nustatytu tolerancijos lygiu, kiek tai susiję su žiediniais srautais (
9
).
Bendrasis Teismas priminė, kad pagal Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalį išlaidos, kurias lemia dėl sandorių prekybos zonos viduje atsirandantys srautai, prisidedantys prie nustatytos perkrovos tarp dviejų prekybos zonų, tačiau nesiekiantys lygio, kurio būtų galima tikėtis be struktūrinės perkrovos (
10
) prekybos zonoje, neįtraukiamos į šioje nuostatoje nurodytą taisomųjų veiksmų išlaidų paskirstymą. Iš tos pačios nuostatos matyti, kad PSO tolerancijos lygį turi analizuoti ir nustatyti kiekvienos atskiros prekybos zonos sienai.
Kadangi nagrinėjamu atveju PSO neatliko reikalaujamos analizės, ACER manė turinti teisę ar net privalanti pati nustatyti laikiną tolerancijos lygį neturėdama šios analizės, kad būtų išvengta aklavietės priimant ginčijamą išlaidų pasidalijimo metodiką. Taigi ACER nustatė bendrą visoms CORE regiono prekybos zonoms tolerancijos lygį, kurį lygiomis dalimis padalijo iš prekybos zonų, iš kurių eina žiediniai srautai, skaičiaus.
Bendrasis Teismas konstatavo, kad ACER apskaičiuotas tolerancijos lygis neatitinka Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalyje nustatytų reikalavimų, pagal kuriuos tolerancijos lygis turi atitikti „lygį, kurio būtų galima tikėtis be struktūrinės perkrovos“, ir turi būti apibrėžtas „kiekvienos atskiros prekybos zonos sienai“.
Kiek tai susiję su pirmojo reikalavimo nustatymu, pažymėtina, kad, norint atlikti pagal Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalies pirmą pastraipą reikalaujamą analizę, reikia, be kita ko, investicijų į tinklą ir galimų prekybos zonų pertvarkymo siekiant pašalinti struktūrines perkrovas analizės. ACER, kuri pripažįsta neatlikusi tokios analizės, nustatė 10 % atitinkamo tinklo elemento maksimalaus pralaidumo tolerancijos lygį kaip atitinkamų PSO pareikštų skirtingų nuomonių „vidurkį“.
Dėl antrojo reikalavimo pažymėtina: nors ACER atliekamas paskirstymas lemia individualų tolerancijos lygį kiekvienai prekybos zonai, nes šis lygis nustatomas atsižvelgiant į kiekvieno atitinkamo tinklo elemento individualų maksimalų pralaidumą ir prekybos zonų, iš kurių per šiuos tinklo elementus eina žiediniai srautai, skaičių, jis neatitinka šiame straipsnyje nustatyto individualizavimo, pagal kurį reikalaujama, kad tolerancijos lygis būtų nustatomas remiantis atitinkamų prekybos zonų ir skirtingų sienų tarp jų charakteristikomis.
Toliau Bendrasis Teismas nagrinėjo, ar konkrečiu nagrinėjamu atveju ACER turėjo numanomą kompetenciją, leidžiančią jai tolerancijos lygį nustatyti kitaip, nei reikalaujama pagal Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalį.
Pirmiausia jis pažymėjo, kad, atsižvelgiant į teisėtumo principą, iš esmės neleidžiama, kad Sąjungos agentūra, kaip antai ACER, galėtų nukrypti nuo taikytinų teisės aktų. Be to, nors pagal Reglamentą 2019/943 ACER gali priimti laikiną sprendimą aiškiai apibrėžtomis aplinkybėmis, tolerancijos lygio nustatymas taisomųjų veiksmų išlaidų pasidalijimo metodikoje nėra tokios aplinkybės. Galiausiai vien rėmimosi su veiksmingumu susijusiu interesu nepakanka, kad atsirastų numanoma ACER kompetencija, nebent tai atitinka realų poreikį užtikrinti nagrinėjamų nuostatų veiksmingumą.
Poreikį priimti ginčijamą išlaidų pasidalijimo metodiką nelaukiant, kol bus atlikta Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalyje reikalaujama analizė, ACER pateisino visų pirma jai nustatytu terminu šiai metodikai priimti ir PSO vėlavimu rengiant pasiūlymą dėl išlaidų pasidalijimo metodikos. Viena vertus, ACER nustatytas terminas aptariamai metodikai priimti buvo orientacinis, todėl galėjo būti pratęstas. Kita vertus, pareiga nustatyti tolerancijos lygį atliekant Reglamento 2019/943 16 straipsnio 13 dalyje numatytą analizę įsigaliojo po to, kai CORE regiono PSO pateikė savo pasiūlymą dėl išlaidų paskirstymo visoms regiono NRI metodikos. Be to, ACER neįrodė, kad padėjo parengti šią analizę, nors pagal lojalaus bendradarbiavimo principą turėjo tai padaryti.
Neįrodžiusi realaus poreikio užtikrinti nagrinėjamų nuostatų veiksmingumą, ACER negalėjo remtis numanoma kompetencija tam, kad ginčijamoje išlaidų pasidalijimo metodikoje nustatytų tolerancijos lygį.
Atsižvelgdamas į visa tai, kas išdėstyta, Bendrasis Teismas panaikino Apeliacinės tarybos priimtą skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo buvo patvirtintas 2020 m. lapkričio 30 d. ACER sprendimas ir atmestas ieškovės dėl jo pateiktas skundas.
(
1
)	2015 m. liepos 24 d. Komisijos reglamentas (ES) 2015/1222, kuriuo nustatomos pralaidumo paskirstymo ir perkrovos valdymo gairės (OL L 197, 2015, p. 24).
(
2
)	Reglamento 2015/2022 74 straipsnis.
(
3
)	CORE regionas yra Belgiją, Čekijos Respubliką, Vokietiją, Prancūziją, Kroatiją, Liuksemburgą, Vengriją, Nyderlandus, Austriją, Lenkiją, Rumuniją, Slovėniją ir Slovakiją apimanti geografinė zona, pagal Reglamento 2015/1222 15 straipsnį nustatyta pralaidumui apskaičiuoti.
(
4
)	Pagal 2019 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 2019/943 dėl elektros energijos vidaus rinkos (OL L 158, 2019, p. 54) 2 straipsnio 26 punktą perskirstymas yra priemonė, kurią aktyvuoja vienas arba daugiau perdavimo sistemos operatorių arba skirstymo sistemos operatorių, pakeisdami gamybos ir (arba) apkrovos modelį, kad pakeistų fizinius srautus elektros energijos sistemoje ir pašalintų fizinę tinklų perkrovą arba kitaip užtikrintų sistemos saugumą.
(
5
)	Pagal Reglamento 2019/943 2 straipsnio 27 punktą kompensacinė prekyba yra tarpzoniniai mainai, kuriuos inicijuoja sistemos operatoriai tarp dviejų prekybos zonų, siekdami pašalinti fizinę tinklų perkrovą. Pagal Reglamento 2019/943 2 straipsnio 4 punktą perkrova, kuri kelia riziką eksploatavimo saugumui, dėl kurios reikia imtis taisomųjų veiksmų, savo ruožtu apibrėžta kaip situacija, kai negalima priimti visų rinkos dalyvių pasiūlymų prekiauti tarp tinklo rajonų, nes dėl jų būtų padarytas didelis poveikis fiziniams srautams per tinklo elementus, kurie tokių srautų išlaikyti negali. Perkrovą sukelia fiziniai srautai.
(
6
)	Pagal Reglamento 2015/1222 2 straipsnio 13 punktą taisomasis veiksmas yra bet kokia priemonė, kurią taiko vienas ar keli PSO, kad išlaikytų tinklo eksploatavimo saugumą.
(
7
)	Reglamento 2019/943 2 straipsnio 65 punkte prekybos zona apibrėžta kaip „didžiausia geografinė zona, kurioje rinkos dalyviai gali vykdyti energijos mainus be tinklų pralaidumų galių paskirstymo“.
(
8
)	Ši perkrova iš principo atitinka srautų apimtį, viršijančią atitinkamo tinklo elemento maksimalų pralaidumą.
(
9
)	Pagal ginčijamą išlaidų pasidalijimo metodiką žiedinis srautas yra „fizinis srautas tinklo elemente, kai šaltinis ir gavėjas yra toje pačioje zonoje, o tinklo elementas arba jo dalis yra kitoje zonoje“.
(
10
)	Reglamento 2019/943 2 straipsnio 6 punkte struktūrinė perkrova apibrėžta kaip „perdavimo sistemoje susidaranti perkrova, kurią galima nedviprasmiškai nustatyti, iš anksto numatyti, kurios geografinė padėtis kurį laiką nekinta ir kuri dažnai kartojasi įprastomis elektros energijos sistemos veikimo sąlygomis“.