62019CC0379
GENERALINIO ADVOKATO
MICHAL BOBEK IŠVADA,
pateikta 2021 m. kovo 4 d. (
1
)
Byla C‑379/19
DNA- Serviciul Teritorial Oradea
prieš
KI,
LJ,
IG,
JH
(Tribunalul Bihor (Bihoro apylinkės teismas, Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Komisijos sprendimas 2006/928/EB, kuriuo nustatomas bendradarbiavimo ir patikrinimo mechanizmas (BPM) – BPM ir Komisijos remiantis šiuo mechanizmu parengtų ataskaitų sukeliamos teisinės pasekmės – Baudžiamoji byla dėl korupcijos – Konstitucinio Teismo sprendimai, kuriuose nurodoma atmesti įrodymus, gautus žvalgybos tarnybų ar bendradarbiaujant su šiomis tarnybomis – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis – Teismų ir teisėjų nepriklausomumas – ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa – Sąjungos teisės viršenybė – Teisėjų drausmės bylos“
I. Įžanga
1.
Ar nacionalinio Konstitucinio Teismo sprendimai, kuriais nacionalinių žvalgybos tarnybų dalyvavimas taikant technines sekimo priemones baudžiamojo tyrimo veiksmų atlikimo tikslais pripažintas neatitinkančiu Konstitucijos ir kuriais reikalaujama neįtraukti tokių įrodymų į baudžiamąją bylą, yra suderinami su Sąjungos teise?
2.
Šioje byloje iš esmės keliamas būtent toks klausimas. Vis dėlto šioje byloje keliami ir kiti klausimai, kuriuos jau nagrinėjau savo ankstesnėse išvadose, konkrečiai – išvadoje byloje Asociaţia Forumul Judecătorilor din România ir kt. (
2
), taip pat lygiagrečiai šiai išvadai pateikiamose išvadose, tarp jų – byloje euro Box Promotion ir kt. (
3
). Taigi šioje byloje remsiuosi minėtose išvadose mano jau atlikta analize.
II. Teisinis pagrindas
A.
Sąjungos teisė
1. Pirminė teisė
3.
Bylai reikšmingos Sąjungos teisės nuostatos – Sutarties dėl Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos stojimo į Europos Sąjungą (toliau – Stojimo sutartis (
4
), taip pat Akto dėl Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos stojimo sąlygų (toliau – Stojimo aktas) (
5
) nuostatos – pateiktos mano išvados byloje AFJR 5–8 punktuose.
2. Antrinė teisė
4.
2006 m. gruodžio 13 d. Komisijos sprendimas 2006/928/EB, nustatantis bendradarbiavimo su Rumunija ir jos pažangos siekiant orientacinių tikslų teismų reformos ir kovos su korupcija srityse patikrinimo mechanizmą (toliau – BPM sprendimas) (
6
), kaip nurodyta jo 5 konstatuojamojoje dalyje, priimtas remiantis Stojimo akto 37 ir 38 straipsniais.
5.
Kaip nurodyta BPM sprendimo 6 konstatuojamojoje dalyje, „likę su teisminės sistemos ir teisėsaugos institucijų atskaitomybe bei veiksmingumu susiję klausimai pateisina bendradarbiavimo su Rumunija ir jos pažangos siekiant orientacinių tikslų teismų reformos ir kovos su korupcija srityse patikrinimo mechanizmo sukūrimą“.
6.
BPM sprendimo 1 straipsnyje nurodyta, kad Rumunija turi kasmet teikti Komisijai ataskaitas apie padarytą pažangą siekiant kiekvieno iš šio sprendimo priede nurodytų orientacinių tikslų. Pagal BPM sprendimo 2 straipsnį Komisija savo pastabas ir išvadas Europos Parlamentui ir Tarybai dėl Rumunijos ataskaitos pirmą kartą pateiks 2007 m. birželio mėn., o vėliau – atsižvelgdama į susiklosčiusią situaciją, bet ne rečiau kaip kas šešis mėnesius. BPM sprendimo 3 straipsnyje numatyta, kad jis „įsigalioja tik tuo atveju, jei įsigalioja Stojimo sutartis, šios Sutarties įsigaliojimo dieną“. Pagal BPM sprendimo 4 straipsnį jis skirtas visoms valstybėms narėms.
7.
BPM sprendimo priede išdėstyti „1 straipsnyje minėti orientaciniai tikslai, kurių turi siekti Rumunija“. Jame nustatyti pirmasis, trečiasis ir ketvirtasis orientaciniai tikslai atitinkamai yra: „užtikrinti skaidresnį ir veiksmingesnį teisminį procesą, didinant Aukštesniosios magistratų tarybos gebėjimus ir atskaitomybę <…>“; „remiantis iki šiol padaryta pažanga toliau profesionaliai atlikti nešališkus tyrimus dėl aukštų pareigūnų kaltinimų korupcija“ ir „imtis tolesnių priemonių užkirsti kelią korupcijai ir kovoti su ja, ypač vietos valdžios institucijose“.
B.
Rumunijos teisė
1. Baudžiamojo proceso kodeksas
8.
Legea nr. 135/2010 privind Codul de procedură penală (Įstatymas Nr. 135/2010, kuriuo nustatomas Baudžiamojo proceso kodeksas, toliau – Baudžiamojo proceso kodeksas) 102 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad „neteisėtai gautais įrodymais negali būti remiamasi baudžiamojoje byloje“. Pagal tos pačios nuostatos 3 dalį, „jeigu aktas, kuriuo buvo nurodyta rinkti įrodymus, kuriuo toks veiksmas buvo patvirtintas ar kuriuo remiantis šie įrodymai buvo surinkti, negalioja, tokie įrodymai atmetami“.
9.
Baudžiamojo proceso kodekso 142 straipsnio „Leidimo sekti taikant technines priemones vykdymo užtikrinimas“ 1 dalyje (redakcija, galiojusi iki 2016 m. vasario 16 d.Curtea Constituțională (Konstitucinis Teismas, Rumunija) sprendimo Nr. 51 (toliau – Sprendimas Nr. 51/2016) priėmimo) buvo numatyta, kad „prokuroras vykdo sekimą, taikydamas technines priemones, arba gali nurodyti, kad jį vykdytų baudžiamojo tyrimo įstaiga, specializuoti policijos pareigūnai arba kitos specializuotos valstybės institucijos“.
10.
Baudžiamojo proceso kodekso 142 straipsnio 1 dalyje (po Konstitucinio Teismo sprendimo Nr. 51/2016 priėmimo galiojusi redakcija), iš dalies pakeistoje Nepaprastuoju potvarkiu Nr. 6/2016, nurodyta, kad „technines sekimo priemones vykdo prokuroras arba gali nurodyti jas vykdyti baudžiamojo tyrimo įstaigai ar specializuotiems policijos pareigūnams“.
11.
Baudžiamojo proceso kodekso 281 straipsnyje „Absoliutus negaliojimas“ numatyta:
„1.   Dėl nuostatų, susijusių su toliau nurodytais klausimais, pažeidimo visada negalioja:
<…>
b)
teismų jurisdikcija ratione materiae ir ratione personae, jeigu teismo sprendimą priėmė žemesnės instancijos teismas nei tas, kuriam pagal teisės aktus priklauso jurisdikcija;
<…>
2.   Absoliutus negaliojimas nustatomas ex officio arba gavus prašymą.
3.   Šio straipsnio 1 dalies a–d punktų nuostatų pažeidimu galima remtis bet kuriuo bylos etapu.
<…>“
2. Įstatymas Nr. 303/2004
12.
Legea nr. 303/2004 privind statutul judecătorilor și procurorilor (Įstatymas Nr. 303/2004 dėl teisėjų ir prokurorų statuso, toliau – Įstatymas Nr. 303/2004) (
7
) 99 straipsnio ș punkte numatyta, kad „jeigu teisėjas nepaiso Konstitucinio Teismo sprendimo <…>“ tai laikoma drausminiu nusižengimu.
III. Faktinės aplinkybės, nacionalinis procesas ir pateikti klausimai
13.
2016 m. rugpjūčio 22 d.Direcția Națională Anticorupție – Serviciul Teritorial Oradea (Nacionalinio kovos su korupcija direktorato Oradios teritorinė tarnyba, Rumunija, toliau – prokuroras) iškėlė baudžiamąją bylą keturiems asmenims, kurie yra kaltinamieji pagrindinėje byloje. Kaltinamieji buvo apkaltinti korupciniais nusikaltimais.
14.
Parengiamajame teismo posėdyje pirmasis ir antrasis kaltinamieji paprašė bylą nagrinėjančio teisėjo, be kita ko, pagal Konstitucinio Teismo sprendimą Nr. 51/2016, nelaikyti pokalbių pasiklausymo įrašų protokolų įrodymais, nes, jų nuomone, tokie įrodymai yra neteisėti.
15.
2017 m. sausio 27 d. nutartimi Tribunalul Bihor (Bihoro apylinkės teismas, Rumunija) bylą nagrinėjantis teisėjas atmetė tokį prašymą. Teisėjas nustatė, kad įrodymai gauti teisėtai. Jis nusprendė, kad byla turi būti toliau nagrinėjama teisme, ir pripažino, kad Sprendimas Nr. 51/2016 netaikytinas nagrinėjamai bylai, nes sukels teisinių pasekmių tik ateityje.
16.
2017 m. gegužės 10 d.Curtea de Apel Oradea (Oradios apeliacinis teismas, Rumunija) atmetė kaltinamųjų paduotą apeliacinį skundą dėl 2017 m. sausio 27 d. nutarties. Minėtas teismas nustatė, kad Sprendimas Nr. 51/2016 netaikytinas techninėms sekimo priemonėms, kurias buvo nurodyta taikyti nagrinėjamoje byloje, nes minėtas sprendimas paskelbtas Monitorul Oficial (oficialusis leidinys) jau po to, kai įrodymai buvo surinkti baudžiamojo tyrimo etapu. Minėtas teismas pažymėjo, kad pagal Rumunijos Konstitucijos 147 straipsnio 4 dalį Konstitucinio Teismo sprendimai privalomi nuo jų paskelbimo dienos ir gali sukelti teisinių pasekmių tik ateityje. Taigi per parengtinį bylos nagrinėjimą priimtas sprendimas tapo galutinis ir nebuvo atmesti jokie nagrinėjant baudžiamąją bylą pateikti įrodymai.
17.
Vykstant teisminiam nagrinėjimui, keli kaltinamieji prašė teismo patikrinti, ar prokuroras baudžiamojo tyrimo etapu bendradarbiavo su Serviciul Român de Informații (Rumunijos žvalgybos tarnybos, toliau – SRI) pagal Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție (prokuratūra prie Aukštojo kasacinio ir teisingumo teismo, Rumunija) ir SRI sudarytus protokolus. Keli kaltinamieji, remdamiesi 2017 m. gegužės 4 d. Konstitucinio Teismo sprendimu Nr. 302 (toliau – Sprendimas Nr. 302/2017), taip pat prašė pripažinti absoliučiai negaliojančiomis priemones, taikytas vykdant leidimus sekti, ir kad visi taikant šias sekimo priemones padarytų pokalbių pasiklausymo įrašų protokolai nebūtų pripažinti įrodymais.
18.
Kaltinamieji taip pat rėmėsi 2019 m. sausio 16 d. Konstitucinio Teismo sprendimu Nr. 26 (toliau – Sprendimas Nr. 26/2019), kuriame buvo konstatuota, kad dėl prokuratūros prie AKTT ir SRI sudarytų protokolų tarp, viena vertus, prokuratūros prie Aukštojo kasacinio ir teisingumo teismo ir Rumunijos Parlamento ir, kita vertus, Înalta Curte de Casație și Justiție (Aukštasis kasacinis ir teisingumo teismas, toliau – AKTT) ir kitų teisminių institucijų kilo konstitucinio pobūdžio teisinis konfliktas.
19.
Bylą nagrinėjančio teismo prašymu prokuroras atskleidė, kad nagrinėjamoje byloje, SRI teikiant techninę pagalbą, buvo įvykdyti devyni leidimai taikyti technines sekimo priemones. Dar du leidimai buvo įvykdyti po Sprendimo Nr. 51/2016 paskelbimo, tik jau nedalyvaujant SRI.
20.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, pirmiausia jis turi priimti sprendimą dėl prašymo atmesti baudžiamojo tyrimo etapu pateiktus įrodymus ir tik tada galėtų toliau nagrinėti bylą. Tai labai svarbu siekiant užtikrinti, kad visa baudžiamoji byla nebūtų paveikta įrodymų, kurie galėjo būti gauti neteisėtai.
21.
Tokiomis aplinkybėmis Tribunalul Bihor (Bihoro apylinkės teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [BPM sprendimu] nustatytas [BPM] ir pagal tą mechanizmą rengiamose ataskaitose nustatyti reikalavimai yra privalomi Rumunijos valstybei?
2.
Ar [ESS] 2 straipsnis, siejamas su [ESS] 4 straipsnio 3 dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad Rumunijos pareiga laikytis pagal [BPM sprendimu] įsteigtą [BPM] parengtose ataskaitose nustatytų reikalavimų yra susijusi su valstybės narės pareiga laikytis teisinės valstybės principų, įskaitant politinės-teisminės institucijos Konstitucinio Teismo susilaikymą nuo teisės aiškinimo ir konkrečių bei privalomų sąlygų, kurias turi taikyti teismai, nustatymo (išimtinė teismų kompetencija) ir naujų teisės aktų nuostatų priėmimo (išimtinė teisės aktų leidėjo suteikta kompetencija)? Ar pagal Sąjungos teisę reikalaujama nepaisyti tokio Konstitucinio Teismo priimto sprendimo padarinių? Ar atsižvelgiant į keliamą klausimą Sąjungos teisei prieštarauja tokia nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią teisėjui, kuris netaiko [Konstitucinio Teismo] sprendimo, numatoma drausminė atsakomybė?
3.
Ar [ESS] 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje ir [Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija)] 47 straipsnyje įtvirtintas teismų nepriklausomumo principas, kaip jį išaiškino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (2018 m. vasario 27 d. Didžiosios kolegijos sprendimas Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C‑64/16, EU:C:2018:117), draudžia, kad teismų kompetencija būtų keičiama [Konstitucinio Teismo] sprendimais ([Sprendimas Nr. 51/2016, Sprendimas Nr. 302/2017 ir Sprendimas Nr. 26/2019]), nes dėl to baudžiamasis procesas (atgalinio poveikio taikymas) gali tapti neprognozuojamas ir gali būti neįmanoma aiškinti įstatymo bei jo taikyti konkrečiam atvejui? Ar atsižvelgiant į keliamą klausimą Sąjungos teisė draudžia tokią nacionalinės teisės normą, pagal kurią numatoma teisėjo drausminė atsakomybė tuo atveju, kai jis netaiko [Konstitucinio Teismo] sprendimo?“
IV. Procesas Teisingumo Teisme
22.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašė taikyti prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 107 straipsnį arba alternatyviai – pagreitintą procedūrą pagal Procedūros reglamento 105 straipsnio 1 dalį. 2019 m. birželio 13 d. Teisingumo Teismo sprendimu prašymas taikyti prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą buvo atmestas. 2019 m. birželio 17 d. Teisingumo Teismo pirmininko sprendimu taip pat buvo atmestas prašymas taikyti pagreitintą procedūrą.
23.
2019 m. birželio 27 d. rašte prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas informavo Teisingumo Teismą, kad 2019 m. birželio 18 d. sprendimu Curtea de Apel Oradea (Oradios apeliacinis teismas) pripažino pagrįstu prokuroro apeliacinį skundą dėl 2019 m. gegužės 7 d.Tribunalul Bihor (Bihoro apylinkės teismas) priimtos nutarties sustabdyti pagrindinės bylos nagrinėjimą, siekiant pateikti šioje byloje nagrinėjamus prejudicinius klausimus. Courtea de Apel Oradea (Oradios apeliacinis teismas) nurodė tęsti bylos nagrinėjimą tiek, kiek ji susijusi su kitais klausimais nei Teisingumo Teismui pateikti prejudiciniai klausimai.
24.
Atsakydamas į Teisingumo Teismo klausimą Tribunalul Bihor (Bihoro apylinkės teismas) 2019 m. liepos 26 d. rašte nurodė, kad neketina atsiimti pateiktų prejudicinių klausimų. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas paaiškino, kad net jei pagrindinės bylos nagrinėjimas nebebūtų sustabdytas, pagal nacionalines taisykles jis negalėtų priimti sprendimo dėl įrodymų, kurie yra šio prašymo priimti prejudicinį sprendimą dalykas, kol Teisingumo Teismas dar nėra pateikęs atsakymo į prejudicinius klausimus.
25.
Tame pat rašte prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas informavo Teisingumo Teismą, kad Inspecția Judiciară (Teismų inspekcija, Rumunija) yra pradėjusi drausminį tyrimą dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teisėjo pagal Įstatymo Nr. 303/2004 99 straipsnio ș punktą, pagal kurį Konstitucinio Teismo sprendimų nepaisymas laikomas drausminiu nusižengimu.
26.
2019 m. rugsėjo 18 d. sprendimu Teisingumo Teismo pirmininkas nusprendė suteikti pirmenybę šios bylos nagrinėjimui.
27.
Rašytines pastabas pateikė pirmasis ir antrasis kaltinamieji, Lenkijos vyriausybė ir Europos Komisija.
28.
Pirmasis ir antrasis kaltinamieji, prokuroras, Rumunijos vyriausybė ir Komisija atsakė į Teisingumo Teismo raštu pateiktus klausimus.
V. Analizė
29.
Šios išvados struktūra yra tokia, kaip nurodyta toliau. Pirmiausia išnagrinėsiu suinteresuotųjų šalių iškeltus prieštaravimus dėl prejudicinių klausimų priimtinumo (A). Tada glaustai išdėstysiu šioms byloms taikytinas reikšmingas Sąjungos teisės nuostatas (B). Galiausiai įvertinsiu Teisingumo Teismui pateiktų prejudicinių klausimų esmę (C).
A.
Pateiktų klausimų priimtinumas
30.
Pirmasis ir antrasis kaltinamieji, taip pat Lenkijos vyriausybė nurodė, kad šioje byloje pateikti klausimai yra nepriimtini.
31.
Pirmasis ir antrasis kaltinamieji, remdamiesi Sprendimu Cilfit (
8
), nurodo, kad pirmasis prejudicinis klausimas yra nepriimtinas, nes atsakymas į jį akivaizdus. Be to, jų teigimu, aišku, kad išaiškinimas, kurį pateikti prašoma Teisingumo Teismo, niekaip nesusijęs su pagrindinės bylos dalyku. Jų nuomone, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš tikrųjų prašo Teisingumo Teismo priimti sprendimą dėl nagrinėjamų Konstitucinio Teismo sprendimų teisėtumo, kad jis būtų atleistas nuo pareigos taikyti šiuos sprendimus. Dėl trečiojo prejudicinio klausimo pirmasis ir antrasis kaltinamieji nurodo, kad pateikti klausimai nesusiję su sprendimu, kuris turi būti priimtas pagrindinėje byloje. Jų nuomone, iš tikrųjų juo siekiama, kad būtų suteiktas imunitetas nuo nacionalinės drausmės bylos iškėlimo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teisėjui.
32.
Lenkijos vyriausybė, kuri pateikė pastabas tik dėl trečiojo prejudicinio klausimo, laikosi nuomonės, kad šis klausimas yra nepriimtinas, nes, pirma, Sąjunga neturi jokių įgaliojimų teismų organizavimo srityje ir, antra, pagrindinėje byloje nagrinėjama baudžiamoji byla yra išimtinai vidaus byla.
33.
Mano nuomone, nė vienas iš minėtų prieštaravimų negali būti laikomas pagrįstu.
34.
Pirma, tai, kad teisingas Sąjungos teisės taikymas nagrinėjant pagrindinę bylą gali būti akivaizdus, tikrai gali turėti poveikį paskutinės instancijos teismų pareigai pateikti Teisingumo Teismui prejudicinį klausimą (
9
) arba tam, kaip Teisingumo Teismas nagrinės tokį klausimą (
10
). Vis dėlto pagal dabar galiojančią Sąjungos teisę šis klausimas neturi reikšmės prejudicinio klausimo priimtinumui.
35.
Antra, dėl ryšio tarp prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prašomo Sąjungos teisės išaiškinimo ir pagrindinės bylos dalyko minėtas teismas paaiškino, kodėl mano, kad Teisingumo Teismo atsakymas yra „reikalingas“. Iš tiesų tam, kad priimtų sprendimą dėl bylos esmės, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžė privalantis priimti sprendimą dėl prašymo atmesti baudžiamojo tyrimo etapu pateiktus įrodymus. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, jog šiuo tikslu būtina nustatyti, ar Konstitucinio Teismo sprendimai, kuriais įpareigojama atmesti tokius įrodymus, atitinka Sąjungos teisės nuostatas, kurias jis prašo išaiškinti savo prejudiciniuose klausimuose.
36.
Trečia, pirmasis ir antrasis kaltinamieji taip pat teigia, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš tiesų siekia imuniteto nuo drausmės bylos. Šį argumentą galima suprasti kaip tokį, kuriuo netiesiogiai ginčijamas antrojo klausimo trečios dalies ir trečiojo klausimo antros dalies priimtinumas. Iš tiesų abiem šiais klausimais siekiama sužinoti, ar pagal Sąjungos teisę, atsižvelgiant į konkretų Teisingumo Teismui pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą kontekstą, draudžiama tokia nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią dėl Konstitucinio Teismo sprendimo nepaisymo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teisėjui kyla drausminė atsakomybė.
37.
Sprendime Miasto Łowicz ir Prokurator Generalny Teisingumo Teismas konstatavo, jog vien ta aplinkybė, kad dėl prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikusių teisėjų buvo pradėtas pirminis drausminis tyrimas, neturėjo reikšmės priimtinumui. Ginčai bylose, dėl kurių Teisingumo Teismo buvo prašoma priimti prejudicinį sprendimą, nebuvo susiję su šia aplinkybe (
11
).
38.
Minėti argumentai buvo pateikti nagrinėjant prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kurio vienintelis tikslas buvo nustatyti, ar nuostatos, susijusios su drausmės byla, yra suderinamos su Sąjungos teise, o pagrindinės bylos tose bylose nebuvo kaip nors kitaip
susijusios su Sąjungos teise. Būtent tokiomis specifinėmis aplinkybėmis Teisingumo Teismas pripažino, kad pateikto prejudicinio klausimo negalima laikyti reikalingu nacionalinio teismo nagrinėjamoms byloms išspręsti (
12
).
39.
Vis dėlto ši byla yra kitokia. Šiame prašyme priimti prejudicinį sprendimą iškelti keli prejudiciniai klausimai, kuriais prašoma išaiškinti aiškiai nurodytus Sąjungos teisės šaltinius, todėl jie jau savaime yra priimtini. Atsižvelgiant į tai, nors akivaizdu, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teisėjas nepriima teismo sprendimo dėl savo paties drausminės atsakomybės, manau, kad dėl šio aspekto pateikti klausimai tikrai nėra nesvarbūs.
40.
Klausimas dėl galimos drausminės atsakomybės, nesvarbu, ar jis kyla prieš pateikiant prašymą priimti prejudicinį sprendimą, ar po jo pateikimo, atsirandančios vien dėl tokio prašymo pateikimo, taip galbūt netiesiogiai ginčijant kito nacionalinio subjekto, ypač aukštesnės instancijos teismo teisinę išvadą, glaudžiai persipina su tokio prašymo esme. Mano nuomone, esant tokiai situacijai, klausimai, susiję su prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusių teisėjų drausminės atsakomybės sistema, yra „reikalingi“ pagrindinei bylai išspręsti dėl gana paprastos priežasties: jeigu nacionalinių teisėjų drausminė atsakomybė kiltų todėl, kad jie pateikia prejudicinius klausimus Teisingumo Teismui (
13
), tada tikėtina, kad bus pateikiama labai mažai klausimų. Taigi Teisingumo Teismo pateiktinas atsakymas gali turėti lemiamą poveikį galimam teisėjo sprendimui dėl to, ar atsiimti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, ar ne, ir dar svarbiau – paskesniam Teisingumo Teismo pateikto atsakymo taikymui pagrindinėje byloje (
14
).
41.
Be to, drausmės bylos iškėlimo galimybė iš tiesų yra ne tik teorinė, nes šioje byloje Teismų inspekcija jau yra pradėjusi pirminį drausminį tyrimą dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teisėjo, tiesiogiai susijusį su šiuo prašymu (
15
).
42.
Pirma išdėstyti argumentai rodo, kad Teisingumo Teismas neturi priimti sprendimų atskirose teisėjų drausmės bylose, kaip ir apskritai jam nepriklauso taikyti Sąjungos teisės atskirose bylose. Vis dėlto Teisingumo Teismas neabejotinai turi priimti sprendimą dėl struktūrinių, sisteminių nacionalinės teisės klausimų, kurie turi aiškų poveikį ir atsiliepia nacionaliniams teisėjams, norintiems pasinaudoti jiems tiesiogiai pagal SESV 267 straipsnį suteikta prerogatyva.
43.
Ketvirta, dėl Lenkijos vyriausybės pateikto argumento, susijusio su Sąjungos kompetencijos neturėjimu teismų organizavimo srityje, reikia priminti, kad valstybės narės privalo laikytis ESS 2 straipsnio ir ESS 19 straipsnio 1 dalies, taip pat visų kitų taikytinų Sąjungos teisės šaltinių reikalavimų, įskaitant šioje byloje – BPM sprendimo reikalavimų. Taigi pakanka pažymėti, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą iš tiesų susijęs su Sąjungos teisės, konkrečiai – ESS 2 straipsnio ir 19 straipsnio 1 dalies bei BPM sprendimo išaiškinimu, todėl Teisingumo Teismas turi jurisdikciją priimti sprendimą dėl viso prašymo priimti prejudicinį sprendimą (
16
).
44.
Taigi, mano nuomone, nė vienas iš pateiktų argumentų negali leisti suabejoti Teisingumo Teismo jurisdikcija ar šioje byloje pateiktų klausimų priimtinumu.
B.
Taikytina Sąjungos teisė
45.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas suformulavo savo klausimus remdamasis BPM sprendimu, ESS 2 straipsniu ir ESS 19 straipsnio 1 dalimi bei Chartijos 47 straipsniu. Laikydamasis pozicijos, kurią lygiagrečiai pateikiau ankstesnėse išvadose (
17
), manau, kad šiai bylai reikšmingas Sąjungos teisės šaltinis yra BPM sprendimas, dėl kurio tampa taikytina Chartija, visų pirma jos 47 straipsnis.
46.
ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa taikytina, kai nacionalinė institucija kaip teismas gali priimti sprendimą dėl klausimų, susijusių su Sąjungos teisės taikymu ar aiškinimu (
18
). Kiek tai susiję su minėta nuostata, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas – teisminė institucija, kurios nepriklausomumą potencialiai gali paveikti šioje byloje nagrinėjami Konstitucinio Teismo sprendimai, yra nacionalinė teisminė institucija, kuriai, kaip teismui, gali tekti priimti sprendimą dėl klausimų, susijusių su Sąjungos teisės taikymu ar aiškinimu.
47.
Atrodo, kad šioje byloje nereikia atskirai analizuoti ESS 2 straipsnio. Teisinės valstybės principas kaip viena iš vertybių, kuriomis grindžiama Sąjunga, užtikrinamas garantuojant teisę į veiksmingą teisminę gynybą ir pagrindinę teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, o viena iš esminių jų sudedamųjų dalių yra teismų nepriklausomumo principas. Šis ESS 2 straipsnyje įtvirtintos teisinės valstybės vertybės aspektas detalizuotas Chartijos 47 straipsnyje ir ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje (
19
).
48.
Komisija, Rumunijos vyriausybė ir prokuroras atsakymuose į Teisingumo Teismo pateiktus klausimus nurodė manantys, kad BPM sprendimas taikytinas pagrindinei bylai.
49.
Pritariu tam.
50.
BPM sprendimas reikšmingas šiai bylai dėl: i) jo priede išdėstytų orientacinių tikslų plačios taikymo srities; ir ii) pagrindinėje byloje nagrinėjamų Konstitucinio Teismo sprendimų taikymo srities ir jų sisteminio poveikio teismų sistemos veiksmingumui ir apskritai kovai su korupcija. BPM sprendimo priede išdėstyti „1 straipsnyje minėti orientaciniai tikslai, kurių turi siekti Rumunija“. Jame nustatyti pirmasis, trečiasis ir ketvirtasis orientaciniai tikslai atitinkamai yra: „užtikrinti skaidresnį ir veiksmingesnį teisminį procesą <…>“; „remiantis iki šiol padaryta pažanga toliau profesionaliai atlikti nešališkus tyrimus dėl aukštų pareigūnų kaltinimų korupcija“ ir „imtis tolesnių priemonių užkirsti kelią korupcijai ir kovoti su ja, ypač vietos valdžios institucijose“.
51.
Ši byla susijusi su pasekmėmis, kurių gali sukelti keli Konstitucinio Teismo sprendimai, dėl tam tikrų įrodymų atmetimo galintys turėti poveikį teisminio proceso veiksmingumui (1 orientacinis tikslas). Be to, pagrindinė byla konkrečiai susijusi su korupciniais nusikaltimais, o tai rodo, kad minėto teismo sprendimai taip pat gali turėti poveikį kovai su korupcija, kurią apima BPM sprendimo 3 ir 4 orientaciniai tikslai. Vadinasi, šios bylos dalyką su BPM sprendimu sieja pakankamas materialinis ryšys.
52.
Tai, kad ši byla susijusi su Konstitucinio Teismo sprendimais, o ne vykdomosios ar teisėkūros valdžios priimtais aktais, neturi reikšmės. Dėl savo sisteminio pobūdžio Konstitucinio Teismo sprendimai, turintys bendrą reikšmę ir aiškiai nustatantys bendras taisykles kuriomis keičiama teisėkūros aplinka, atsižvelgiant į jų sukeliamas pasekmes, nesiskiria nuo teisėkūros ar kitų reglamentavimo įgaliojimus turinčių politikos subjektų veiksmų.
53.
Be to, tai, kad šioje išvadoje nagrinėjami Konstitucinio Teismo sprendimai patenka į BPM taikymo sritį, taip pat reiškia, kad jais „įgyvendinamas“ BPM sprendimas, vadinasi, ir Sąjungos teisė, kaip tai suprantama pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį. Šioje byloje Chartijos 47 straipsnis yra pati konkrečiausia nuostata, skirta užtikrinti, kad Teisingumo Teismas galėtų pateikti naudingą atsakymą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
C.
Vertinimas
54.
Siekdamas išnagrinėti šioje byloje pateiktus klausimus, pirmiausia glaustai išdėstysiu nacionalinį teisinį kontekstą (1). Antra, nagrinėsiu pirmąjį ir antrąjį klausimus, susijusius su BPM sprendimo ir ataskaitų sukeliamomis teisinėmis pasekmėmis (2). Trečia, nagrinėsiu trečiąjį klausimą, susijusį su teismų nepriklausomumo principu (3). Galiausiai, ketvirta, užbaigsiu pateikdamas kelias pastabas dėl Sąjungos teisės viršenybės principo poveikio drausminių nuobaudų taikymui teisėjams už Konstitucinio Teismo sprendimų nepaisymą (4).
1. Nacionalinis teisinis kontekstas
55.
2009 m. vasario 4 d. ir 2016 m. gruodžio 8 d. prokuratūra prie AKTT ir Rumunijos nacionalinė žvalgybos tarnyba SRI pasirašė du protokolus, kuriais SRI buvo pavesta užduotis vykdyti technines sekimo priemones, pavyzdžiui, klausytis telefoninių pokalbių remiantis Baudžiamojo proceso kodekso 142 straipsniu.
56.
Sprendime Nr. 51/2016 spręsdamas dėl antikonstituciniu pobūdžiu grindžiamo prieštaravimo Konstitucinis Teismas pripažino, kad Baudžiamojo proceso kodekso 142 straipsnio sąvoka „arba kitos specializuotos valstybės institucijos“ prieštarauja Konstitucijai. Minėtas teismas, be kita ko, konstatavo, kad ši sąvoka yra neaiški, netiksli ir nenuspėjama. Pagal ją neįmanoma nustatyti institucijų, kurioms pavesta vykdyti priemones, susijusias su dideliu asmenų privataus gyvenimo ribojimu.
57.
Be to, pagal Rumunijos Konstitucijos 147 straipsnio 4 dalį Konstitucinis Teismas nusprendė, kad Sprendimas Nr. 51/2016 netaikomas teismo sprendimams, kurie jo paskelbimo dieną jau tapo galutiniai, bet jis bus taikomas dar nebaigtoms nagrinėti byloms.
58.
Po minėto sprendimo Nepaprastuoju potvarkiu Nr. 6/2016 buvo iš dalies pakeista Baudžiamojo proceso kodekso 142 straipsnio 1 dalis. Pagal naują šios nuostatos redakciją prokuroras įgaliojamas vykdyti techninį sekimą arba gali nurodyti, kad šį sekimą vykdytų už baudžiamąjį tyrimą atsakinga įstaiga ar specializuoti policijos pareigūnai, išbraukiant frazę „arba kitos specializuotos valstybės institucijos“.
59.
Sprendime Nr. 302/2017 išnagrinėjęs antikonstituciniu pobūdžiu grindžiamą prieštaravimą Konstitucinis Teismas nustatė, kad Baudžiamojo proceso kodekso 281 straipsnio 1 dalies b punktas prieštarauja Konstitucijai, nes tarp šioje nuostatoje išvardytų absoliutaus negaliojimo pagrindų nebuvo tokių, kai institucija, atsakinga už baudžiamosios bylos iškėlimą, neturi jurisdikcijos nei ratione materiae, nei ratione personae.
60.
Sprendime Nr. 26/2019 Konstitucinis Teismas konstatavo, kad tarp, viena vertus, prokuratūros prie AKTT ir Parlamento ir, kita vertus, AKTT ir kitų teismų kilo konstitucinio pobūdžio teisinis konfliktas. Šis konfliktas kilo prokuratūrai prie AKTT ir SRI sudarius 2009 m. vasario 4 d. ir 2016 m. gruodžio 8 d. protokolus, taip pat dėl SRI veiklos netinkamos parlamentinės kontrolės. Minėtas teismas konstatavo, be kita ko, kad protokolų nuostatomis buvo pažeista Rumunijos Konstitucijoje numatyta teisė į teisingą bylos nagrinėjimą ir teisė į privatų ir šeimos gyvenimą. Sprendime Nr. 26/2019 buvo reikalaujama, kad teisminės institucijos taikytų sprendimus Nr. 51/2016 ir Nr. 302/2017 ir dar nagrinėjamose bylose tikrintų, ar buvo pažeistos taisyklės, susijusios su subjekto, atsakingo už baudžiamosios bylos tyrimą, jurisdikcija ratione personae ir ratione materiae.
2. BPM sprendimas ir ataskaitos
61.
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, ar BPM sprendimas ir juo remiantis priimtose ataskaitose nustatyti reikalavimai yra privalomi Rumunijai. Antrojo klausimo pirmoje ir antroje dalyse prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar pagal ESS 2 straipsnį, siejamą su ESS 4 straipsnio 3 dalimi, Rumunijai nustatomas įpareigojimas laikytis BPM sprendimuose nustatytų reikalavimų ir ar pagal šį įpareigojimą Konstitucinis Teismas taip pat privalo nepriimti tokių sprendimų, kuriais aiškinama nacionalinė teisė ir kuriais nustatomos privalomos taisyklės, kaip teisminės institucijos turi taikyti teisę. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat klausia, ar tokiomis aplinkybėmis jis turi netaikyti Konstitucinio Teismo sprendimo.
62.
Šiuos klausimus reikėtų nagrinėti kartu. Juos sudaro keli aspektai. Pirma, jais siekiama sužinoti, koks yra tokių aktų pobūdis ir teisinės pasekmės. Antra, – ar šioje byloje nagrinėjami konstituciniai sprendimai tikrai atitinka minėtus aktus.
63.
Pirma, BPM sprendimo ir juo remiantis priimtų ataskaitų sukeliamų teisinių pasekmių pobūdžio klausimą išsamiai išnagrinėjau savo išvadoje byloje AFJR (
20
). Teigiau, kad BPM sprendimas yra teisiškai privalomas Rumunijai. Taip pat laikiausi pozicijos, kad dėl BPM sprendimo tampa taikytina Chartija: nacionalinės taisyklės, priimamos ir taikomos BPM sprendimo taikymo srityje, reiškia, kad jos taip pat patenka į Chartijos 51 straipsnio 1 dalies taikymo sritį (
21
).
64.
Vis dėlto BPM ataskaitos ir jose pateiktos rekomendacijos nėra teisiškai privalomos Rumunijai. Tačiau Rumunija turi deramai atsižvelgti į šias ataskaitas, dėdama pastangas įvykdyti įsipareigojimus pasiekti BPM sprendimo priede išdėstytus orientacinius tikslus, deramai atsižvelgdama į ESS 4 straipsnio 3 dalyje įtvirtintą lojalaus bendradarbiavimo principą (
22
).
65.
Dėl pastarojo aspekto kyla dar viena svarbi pasekmė, kuri svarbi ir šioje byloje: kadangi BPM ataskaitose nėra jokių privalomų teisinių įpareigojimų, jomis pačiomis negalima remtis nacionaliniuose teismuose. Taigi, Sąjungos teisės požiūriu, nacionaliniai teismai negali remtis šiose ataskaitose pateiktomis rekomendacijomis, siekdami netaikyti nacionalinės teisės nuostatų, kurias jie laiko prieštaraujančiomis tokioms rekomendacijoms (
23
).
66.
Antra, grįžtant prie esmės klausimo, ar pagal BPM sprendimą būtų draudžiama priimti nagrinėjamus konstitucinius sprendimus? Šiuo klausimu buvo pateiktos dvi pagrindinės argumentų grupės.
67.
Pirma, kaip nurodyta antrojo prejudicinio klausimo formuluotėje, Konstitucinis Teismas aiškina teisę ir nustato konkrečias ir privalomas taisykles, kurias turi taikyti teisminės institucijos, o tai yra išimtinė teismų kompetencija. Šiame klausime taip pat nurodoma, kad Konstitucinis Teismas savo veiksmais nustato naujas teisės aktų nuostatas, o ši užduotis priklauso išimtinei teisėkūros institucijų kompetencijai. Šis argumentas iš esmės reiškia, kad Konstitucinis Teismas nepaisė valdžių padalijimo ir kad jo sprendimais kėsinamasi į kitų valstybės subjektų, visų pirma teismų, prerogatyvas.
68.
Antra, prokuroras, atsakydamas į Teisingumo Teismo pateiktus klausimus, nurodė, kad dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamų Konstitucinio Teismo sprendimų buvo atmetami visi įrodymai, gauti SRI teikiant techninę pagalbą, todėl tai turi reikšmingą neigiamą poveikį kovai su aukšto lygmens korupcija. Dėl to bendrosios kompetencijos teismai netenka teisės kiekvienoje byloje spręsti, ar dėl SRI dalyvavimo buvo pažeistos pagrindinės teisės.
69.
Pirmasis ir antrasis kaltinamieji, atsakydami į Teisingumo Teismo klausimus, nurodo, kad nebuvo pateikta jokios informacijos, kuri rodytų, kad tokie Konstitucinio Teismo sprendimai prieštarauja BPM sprendimo priede išdėstytiems orientaciniams tikslams.
70.
Mano nuomone, argumentai, kad nagrinėjamais Konstitucinio Teismo sprendimais būtų pažeisti Rumunijai pagal BPM sprendimą tenkantys įpareigojimai, yra visiškai nepagrįsti.
71.
Reikėtų pabrėžti, kad net jei valstybei narei ir taikoma BPM sprendimu nustatyta išties ypatinga tvarka, ji išlaiko numatytąją institucinę autonomiją, rinkdamasi ir skirdama savo nacionalines institucijas ir procedūras. Ši autonomija taip pat apima pasirinkimą, kurie subjektai pagal nacionalinę teisę turi teisę vykdyti techninį sekimą, kurio rezultatai gali būti naudojami kaip įrodymai baudžiamojoje byloje. Žinoma, ji apima ir nacionalinių žvalgybos tarnybų organizavimą bei įgaliojimus.
72.
Be to, BPM sprendimas ir dėl šio sprendimo pagal Chartiją kylantys įpareigojimai apima ne tik įpareigojimą mėginti (galbūt mechaniškai) siekti BPM sprendimo priede nurodytų orientacinių tikslų. Jie taip pat apima sustiprintą poreikį laikytis Chartijoje užtikrinamų pagrindinių teisių, teisėtumo ir teisinės valstybės principo. Galiausiai turbūt saugu daryti prielaidą, kad valstybei narei nebūtų taikoma speciali BPM tvarka, jei iki tol viskas būtų buvę tobula.
73.
Apibendrinant darytina išvada, kad BPM sprendimu tikrai siekiama skatinti (teismų) veiksmingumą ir kovą su korupcija, tačiau šie tikslai turi būti pasiekti veikiančioje sistemoje (visų pirma joje), kurioje laikomasi jos pačios teisės aktų ir atitinkamų asmenų pagrindinių teisių. Neteisinga (ir labai pavojinga) manyti, kad BPM sprendimo tikslas yra tiesiog maksimaliai užtikrinti vieną vertybę (veiksmingumą, matuojamą pagal galutinių apkaltinamųjų nuosprendžių skaičių (
24
)), apleidžiant kitas vienodai svarbias vertybes (
25
).
74.
Tokiomis aplinkybėmis, kalbant apie nagrinėjamus konstitucinius sprendimus, iš tiesų jais veikiausiai įgyvendinami BPM sprendimo priede nustatyti siekiai ir orientaciniai tikslai, bet tikrai nėra taip, kad jais šis sprendimas pažeidžiamas. Kalbant paprasčiau, mano nuomone, tai, kad nacionaliniame konstituciniame sprendime pagal nacionalinę konstitucinę teisę ir garantijas pripažįstama, kad nacionalinės žvalgybos tarnybos neturi dalyvauti tiriant baudžiamąsias bylas, nekelia jokių problemų.
75.
Turint omenyje tai, kokias pastabas šiuo klausimu anksčiau yra pateikusi Komisija, tikrai atsirastų pagrindas susirūpinti, jeigu nacionalinės žvalgybos tarnybos reguliariai dalyvautų tiriant baudžiamąsias bylas. 2018 m. Komisijos BPM ataskaitoje buvo pažymėtos problemos, kurias kelia su SRI sudaryti protokolai (
26
). Be to, 2019 m. Komisijos BPM ataskaitoje buvo nurodyti nagrinėjami Konstitucinio Teismo sprendimai, pabrėžiant, kad „turėtų būti tokia sistema, kurioje žvalgybos tarnyboms būtų taikoma tinkama demokratinė priežiūra, nusikaltimus būtų galima veiksmingai tirti ir už juos taikyti sankcijas, kartu visapusiškai gerbiant pagrindines teises, o visuomenė pasitikėtų, kad užtikrinamas teismų nepriklausomumas“ (
27
).
76.
Taigi galima tik pakartoti, kad Sąjungos teisė, įskaitant gana plataus masto BPM mechanizmą, niekaip nereglamentuoja, kaip turi būti vykdomos techninio sekimo priemonės baudžiamajame procese, ar koks turi būti nacionalinių žvalgybos tarnybų vaidmuo ir įgaliojimai. Tokiomis aplinkybėmis nacionalinis Konstitucinis Teismas tikrai gali nurodyti, kad kai kuriems subjektams ar institucijoms neturi būti leidžiama vykdyti techninių sekimo priemonių.
77.
Tai, kad toks konstitucinis sprendimas turės procedūrinį poveikį nagrinėjamoms ir būsimoms baudžiamosioms byloms, susijusioms su korupcija, yra neišvengiama ir logiška pasekmė. Sprendime Dzivev Teisingumo Teismas pripažino tokios pasekmės neišvengiamumą kaip „atmetimo taisyklės“, kai įrodymai gaunami neteisėtai net ir tais atvejais, kurie patenka į SESV 325 straipsnio 1 dalies taikymo sritį (
28
). Tokiu atveju tas pats juo labiau pasakytina apie daug labiau neapibrėžtą BPM sprendimo sistemą.
78.
Atsižvelgdamas į tokius samprotavimus, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į 1 klausimą ir į 2 klausimo pirmą ir antrą dalis:
–
Sprendimas 2006/928 yra teisiškai privalomas. Komisijos ataskaitos, priimtos pagal BPM, nėra teisiškai privalomos Rumunijai. Vis dėlto ši valstybė narė turi deramai atsižvelgti į šias ataskaitas, stengdamasi įvykdyti įsipareigojimus pasiekti BPM sprendimo priede išdėstytus orientacinius tikslus, deramai atsižvelgdama į ESS 4 straipsnio 3 dalyje įtvirtintą lojalaus bendradarbiavimo principo reikalavimą.
–
Rumunijos pareiga pasiekti BPM sprendime nustatytus tikslus neužkerta kelio nacionaliniam Konstituciniam Teismui priimti sprendimų, kuriais nacionalinių žvalgybos tarnybų vykdomos techninės sekimo priemonės baudžiamosiose bylose pripažįstamos prieštaraujančiomis Konstitucijai ir baudžiamojoje byloje reikalaujama atmesti šitaip gautus įrodymus.
3. Teismų ir teisėjų nepriklausomumo principas
79.
Trečiojo klausimo pirma dalimi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje ir Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje įtvirtintas teismų ir teisėjų nepriklausomumo principas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiami Konstitucinio Teismo sprendimai Nr. 51/2016, Nr. 302/2017 ir Nr. 26/2019.
80.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, dėl minėtų teismo sprendimų Nr. 51/2016, Nr. 302/2017 ir Nr. 26/2019 kartu sukeliamų pasekmių kėsinamasi į bendrosios kompetencijos teismų kompetenciją. Dėl tokių sprendimų įrodymai būtų atmetami tais atvejais, kai SRI dalyvavo vykdant leidimus sekti, todėl bendrosios kompetencijos teismai netektų galimybės atlikti vertinimą in concreto, atsižvelgiant į konkrečias kiekvienos bylos aplinkybes. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, minėtais konstituciniais sprendimais įpareigojus taikyti tokią jurisprudenciją dar nagrinėjamoms byloms, jie galioja atgaline data, todėl baudžiamųjų bylų baigtis tampa neprognozuojama. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, tai gali pakenkti jo, kaip teismo, nepriklausomumui.
81.
Komisijos nuomone, dėl to, kad Konstitucinio Teismo sprendimai yra privalomi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, pavojaus jo nepriklausomumui nekyla, jeigu pats Konstitucinis Teismas laikosi teismų nepriklausomumo reikalavimų. Komisijos teigimu, nėra jokios informacijos, kuri rodytų, kad Konstitucinis Teismas ir konkrečiai nagrinėjami konstituciniai sprendimai neatitinka teismų nepriklausomumo ir nešališkumo reikalavimų, kylančių iš ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos ir Chartijos 47 straipsnio.
82.
Pritariu pastarajai pozicijai.
83.
Pirma, šioje byloje ar lygiagrečiose bylose pateikta informacija neatskleidė jokių struktūrinių priežasčių, dėl kurių nacionalinis Konstitucinis Teismas neturėtų būti laikomas nepriklausomu. Visų pirma savo išvadoje byloje euro Box Promotion, į kurią šios bylos tikslais neišvengiamai turiu daryti nuorodą, teigiau, kad nei Konstitucinio Teismo sudėtis, nei jo statusas ar įgaliojimai neleidžia suabejoti šio teismo nepriklausomumu ir nešališkumu (
29
). Be to, nebuvo pateikta jokių faktinių aplinkybių ar argumentų, kurie atskleistų manipuliavimą pagal nacionalinę teisę nustatytomis įprastomis procedūromis, jų apėjimą ar piktnaudžiavimą jomis (
30
).
84.
Tokie argumentai galioja ir šios bylos aplinkybėmis. Šioje byloje pateiktame prašyme priimti prejudicinį sprendimą nėra jokios papildomos informacijos, kuri įpareigotų peržiūrėti tokią išvadą, konkrečiai atsižvelgiant į pagrindinėje byloje nagrinėjamus Konstitucinio Teismo sprendimus.
85.
Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo iškeltos konkrečios problemos, teigiant, kad Konstitucinis Teismas pasikėsino į teismų kompetenciją tiek, kad jo sprendimai kelia grėsmę bendrosios kompetencijos teismų nepriklausomumui, neatrodo pagrįstos. Nėra jokios informacijos, kuri rodytų, jog sprendimuose Nr. 51/2016 ir Nr. 302/2017 pripažindamas, kad konkretūs tam tikrų Baudžiamojo proceso kodekso nuostatų aspektai prieštarauja Konstitucijai, ar Sprendime Nr. 26/2019 pripažindamas konstitucinio pobūdžio teisinį konfliktą Konstitucinis Teismas viršijo savo įgaliojimus ar kaip nors kitaip sukėlė grėsmę bendrosios kompetencijos teismų nepriklausomumui.
86.
Trečia, taip pat neatrodo, kad jeigu nagrinėjami Konstitucinio Teismo sprendimai sukeltų pasekmes dar nagrinėjamoms byloms, nors sekimo priemonės jau buvo įvykdytos pagal nuostatas, kurios anksčiau buvo pripažintos atitinkančiomis Konstituciją, tai reikštų jurisprudencijos taikymą atgaline data, taip sukeliant grėsmę teisėtumo principui. Kaip teisingai pažymi Komisija, remiantis leidimais sekti surinktų įrodymų atmetimas nėra nenaudingas privačių asmenų teisėms. Be to, tai, kad Aukščiausiojo ar Konstitucinio Teismo pateiktas naujas teisės aiškinimas bus taikomas visoms būsimoms ir dar nagrinėjamoms byloms, nebent būtų aiškiai nurodyta kitaip, yra gana įprasta (
31
).
87.
Taigi apibendrinant atrodo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo iškeltų problemų esmė iš tikrųjų yra nepritarimas nacionalinio Konstitucinio Teismo išreikštai konkrečiai teisinei pozicijai, dėl kurios prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui atsiranda tam tikrų apribojimų. Vis dėlto tokios aplinkybės per se negalima aiškinti kaip struktūrinės grėsmės minėto teismo nepriklausomumui. „Teismų ir teisėjų nepriklausomumo“ nereikėtų painioti su teismų uždarumu ar teismais, kurie nėra tikrinami. Iš tiesų teisėjams suteikta nepriklausomumo privilegija, kad jie būtų nešališki, tačiau neturi būti peržengiamos įstatymo ribos, o kitos valstybės valdžios turi veikti pagal konstitucinę stabdžių ir atsvarų sistemą.
88.
Vis dėlto tai, kas nurodyta pirma, taikoma tik tų valstybių narių, kurios pačios veikia pagal (vadinamąsias) „teisinės valstybės žaidimo taisykles“, struktūroms ir institucijoms. Pripažįstu, kad tokių (normalių) taisyklių neįmanoma laikytis (nenormaliu) laikotarpiu tose nacionalinėse sistemose, kuriose kitos institucijos nebesilaiko tokių taisyklių. Taigi paklusimas kitos (teisminės) institucijos formaliai institucinei valdžiai pateisinamas tol, kol ši institucija pati atitinka struktūrines nepriklausomumo ir nešališkumo garantijas (
32
).
89.
Taigi siūlau Teisingumo Teismui į trečiojo klausimo pirmą dalį atsakyti taip: pagal Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje ir ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje įtvirtintą teismų ir teisėjų nepriklausomumo principą nedraudžiami nacionalinio Konstitucinio Teismo sprendimai, kuriais nacionalinių žvalgybos tarnybų techninių sekimo priemonių vykdymas baudžiamojoje byloje pripažįstamas prieštaraujančiu Konstitucijai ir baudžiamojoje byloje reikalaujama atmesti šitaip gautus įrodymus.
4. Drausminės nuobaudos už Konstitucinio Teismo sprendimų nepaisymą
90.
Pateikdamas antrąjį ir trečiąjį klausimus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, ar pagal Sąjungos teisę draudžiama tokia nacionalinės teisės nuostata, kuria reglamentuojama teisėjo, atsisakiusio taikyti Konstitucinio Teismo sprendimą byloje, kurioje Teisingumo Teismui pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą, drausminė atsakomybė.
91.
Šį klausimą paskatino pateikti tai, kad pagal Įstatymo Nr. 303/2004 99 straipsnio ș punktą, jeigu teisėjas nepaiso Konstitucinio Teismo sprendimo, tai laikoma drausminiu nusižengimu. Vis dėlto, priešingai nei išvadoje byloje euro Box Promotion, kurioje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas buvo iškėlęs panašų klausimą, tikėdamasis, kad vėliau galės neatsižvelgti į galimai nesuderinamą nacionalinę konstitucinę jurisprudenciją (todėl jam negrės drausmės byla) (
33
), atrodo, kad šioje byloje kalbama apie vėlesnį etapą.
92.
2019 m. liepos 26 d. rašte prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pranešė Teisingumo Teismui, kad Teismų inspekcija, remdamasi Įstatymo Nr. 303/2004 99 straipsnio ș punktu, iškėlė drausmės bylą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teisėjui. Atrodo, kad šią drausmės bylą paskatino iškelti šioje byloje pateiktos nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą turinys, nes joje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teisėjas kritiškai vertina Konstitucinio Teismo jurisprudenciją, kvestionuodamas jo jurisdikciją ir jo sprendimų privalomumą (
34
).
93.
Savo išvadoje byloje euro Box Promotion siekiau Teisingumo Teismo jurisprudenciją, susijusią su tuo, kokios yra leistinos „teismų nepaklusimo“ ribos, analizuoti pagal atitinkamą kontekstą. Iš esmės siūliau Sąjungos teisėje suteikti erdvės racionaliam teisiniam diskursui dėl to, kaip bet kuriam nacionaliniam teismui (neatsižvelgiant į formalią teismų hierarchiją) tinkamai aiškinti Sąjungos teisę. Viena vertus, tai reiškia, kad bet kuriam nacionaliniam teismui turi būti leidžiama taikyti Sąjungos teisę, o jeigu jis mano, kad tai būtina, pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismui pagal SESV 267 straipsnį. Vis dėlto, kita vertus, jeigu šių minimalių standartų laikomasi, nacionalinis teisėjas negali vien remdamasis Sąjungos teise visiškai nepaisyti suvaržymų, paprastai taikytinų nacionalinio teismo funkcijos vykdymui, įskaitant nacionalinių teismų hierarchiją ir drausmę (
35
).
94.
Jeigu tikrai yra taip, kad nacionaliniam teisėjui drausmės byla iškelta tik todėl, kad jis pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kuriame kvestionuoja nacionalinio Konstitucinio Teismo teisinę išvadą, tada, mano nuomone, bet kokios diskusijos dėl tinkamos sisteminių nacionalinės teisės reikalavimų ir Sąjungos teisės pusiausvyros nėra galimos. Sąjungos teisėje kategoriškai draudžiama kelti nacionalines drausmės bylas teisėjams vien todėl, kad jie pasinaudojo jiems pagal SESV 267 straipsnį suteikta teise (
36
).
95.
Pakanka priminti, kad pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją nacionalinės nuostatos, pagal kurias nacionaliniams teisėjams gali būti taikomos drausminės procedūros dėl to, kad jie pateikė Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą, yra draudžiamos pagal Sąjungos teisę (
37
). Tai reiškia, jog vien tikimybė, kad drausminė procedūra gali būti pradėta dėl to, kad buvo pateiktas toks prašymas priimti prejudicinį sprendimą arba nuspręsta jo neatsiimti po to, kai jis buvo pateiktas, gali atitinkamiems nacionaliniams teisėjams sutrukdyti veiksmingai naudotis galimybe ir funkcijomis pagal SESV 267 straipsnį (
38
). Be to, tai, kad šiems teisėjams netaikomos drausminės procedūros ar nuobaudos už naudojimąsi tokia galimybe kreiptis į Teisingumo Teismą, taip pat yra su jų nepriklausomumu neatsiejamai susijusi garantija (
39
).
96.
Taigi siūlau Teisingumo Teismui į antrojo klausimo trečią dalį ir į trečiojo klausimo antrą dalį atsakyti taip: pagal SESV 267 straipsnį, taip pat ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje ir Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintą teismų ir teisėjų nepriklausomumo principą teisėjui draudžiama kelti drausmės bylą vien todėl, kad jis pateikė Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kuriame šis teisėjas kvestionuoja nacionalinio Konstitucinio Teismo jurisprudenciją ir kelia klausimą dėl šios jurisprudencijos netaikymo galimybės.
VI. Išvada
97.
Siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Tribunalul Bihor (Bihoro apylinkės teismas, Rumunija) pateiktus prejudicinius klausimus:
–
Į 1 klausimą ir į 2 klausimo pirmą ir antrą dalis reikėtų atsakyti taip:
–
2006 m. gruodžio 13 d. Komisijos sprendimas 2006/928/EB, nustatantis bendradarbiavimo su Rumunija ir jos pažangos siekiant orientacinių tikslų teismų reformos ir kovos su korupcija srityse patikrinimo mechanizmą, yra teisiškai privalomas. Europos Komisijos ataskaitos, priimtos pagal bendradarbiavimo ir patikrinimo mechanizmą, nėra teisiškai privalomos Rumunijai. Vis dėlto ši valstybė narė turi deramai atsižvelgti į šias ataskaitas, stengdamasi įvykdyti įsipareigojimus pasiekti Sprendimo 2006/928 priede išdėstytus orientacinius tikslus, deramai atsižvelgdama į ESS 4 straipsnio 3 dalyje įtvirtintą lojalaus bendradarbiavimo principo reikalavimą.
–
Rumunijos pareiga pasiekti Sprendime 2006/928 nustatytus tikslus neužkerta kelio nacionaliniam Konstituciniam Teismui priimti sprendimų, kuriais nacionalinių žvalgybos tarnybų vykdomos techninės sekimo priemonės baudžiamosiose bylose pripažįstamos prieštaraujančiomis Konstitucijai ir baudžiamojoje byloje reikalaujama atmesti šitaip gautus įrodymus.
–
Į 3 klausimo pirmą dalį reikėtų atsakyti taip: pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje ir ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje įtvirtintą teismų ir teisėjų nepriklausomumo principą nedraudžiami nacionalinio Konstitucinio Teismo sprendimai, kuriais nacionalinių žvalgybos tarnybų techninių sekimo priemonių vykdymas baudžiamojoje byloje pripažįstamas prieštaraujančiu Konstitucijai ir baudžiamojoje byloje reikalaujama atmesti šitaip gautus įrodymus.
–
Į 2 klausimo trečią dalį ir į 3 klausimo antrą dalį reikėtų atsakyti taip: pagal SESV 267 straipsnį, taip pat ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje ir Pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje įtvirtintą teismų ir teisėjų nepriklausomumo principą teisėjui draudžiama kelti drausmės bylą vien todėl, kad jis pateikė Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kuriame šis teisėjas kvestionuoja nacionalinio Konstitucinio Teismo jurisprudenciją ir kelia klausimą dėl šios jurisprudencijos netaikymo galimybės.
(
1
)	Originalo kalba: anglų.
(
2
)	C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19 ir C‑355/19, EU:C:2020:746, kurią toliau šioje išvadoje sutrumpintai vadinsiu išvada byloje AFJR. Taip pat žr. mano tą pačią dieną pateiktą išvadą byloje Statul Român – Ministerul Finanţelor Publice (C‑397/19, EU:C:2020:747).
(
3
)	Žr. mano išvadą byloje euro Box Promotion ir kt. (sujungtos bylos C‑357/19 ir C‑547/19), toliau šioje išvadoje sutrumpintai vadinsiu ją išvada byloje euro Box Promotion. Taip pat žr. mano tos pačios dienos išvadą byloje FO ir kt. (sujungtos bylos C‑811/19 ir C‑840/19).
(
4
)	OL L 157, 2005, p. 11.
(
5
)	OL L 157, 2005, p. 203.
(
6
)	OL L 354, 2006, p. 56.
(
7
)	2005 m. rugsėjo 13 d.Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 826.
(
8
)	1982 m. spalio 6 d. Sprendimas Cilfit ir kt. (283/81, EU:C:1982:335, 16 punktas).
(
9
)	Dėl to gali būti taikoma paskutinės instancijos teismų pareigos pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą išimtis, nes prašomas Sąjungos teisės išaiškinimas nekelia jokių pagrįstų abejonių (žr. 1982 m. spalio 6 d. Sprendimą Cilfit ir kt. (283/81, EU:C:1982:335, 16–20 punktai).
(
10
)	Žr. Procedūros reglamento 99 straipsnį.
(
11
)	2020 m. kovo 26 d. Sprendimas Miasto Łowicz ir Prokurator Generalny (C‑558/18 ir C‑563/18, EU:C:2020:234, 54 punktas).
(
12
)	2020 m. kovo 26 d. Sprendimas Miasto Łowicz ir Prokurator Generalny (C‑558/18 ir C‑563/18, EU:C:2020:234, 45–53 punktai).
(
13
)	Žinoma, pripažįstu, kad, vertinant techniškai, pagal Įstatymo Nr. 303/2004 99 straipsnio ș punktą (cituotas šios išvados 12 punkte) drausminio nusižengimo actus reus arba „objektyvieji požymiai“ yra ne „prašymo priimti prejudicinį sprendimą [pateikimas] Teisingumo Teismui“, o „Konstitucinio Teismo sprendimų nevykdymas“. Vis dėlto šie du aspektai sutampa, kai prašymas Teisingumo Teismui pateikiamas siekiant kvestionuoti Konstitucinio Teismo sprendime pateiktos teisinės išvados pagrįstumą.
(
14
)	Dėl drausminių nuobaudų poveikio prerogatyvoms, suteikiamoms nacionaliniams teismams pagal SESV 267 straipsnį, žr. 2016 m. liepos 5 d. Sprendimą Ognyanov (C‑614/14, EU:C:2016:514, 24 ir 25 punktai).
(
15
)	Žr. a contrario2020 m. liepos 16 d. Sprendimą Governo della Repubblica italiana (Italijos taikos teisėjų statusas) (C‑658/18, EU:C:2020:572, 73–75 punktai).
(
16
)	Šiuo klausimu žr. 2019 m. lapkričio 19 d. Sprendimą A. K. ir kt. (Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos nepriklausomumas) (C‑585/18, C‑624/18 ir C‑625/18, EU:C:2019:982, 74 punktas) arba 2020 m. liepos 9 d. Sprendimą Land Hessen (C‑272/19, EU:C:2020:535, 40 ir 41 punktai).
(
17
)	Žr. mano išvados byloje AFJR 173–224 punktus ir mano išvados byloje euro Box Promotion 79–85 punktus.
(
18
)	2018 m. vasario 27 d. Sprendimas Associação Sindical dos Juízes Portugueses (C‑64/16, EU:C:2018:117, 40 punktas); 2019 m. birželio 24 d. Sprendimas Komisija / Lenkija (Aukščiausiojo Teismo nepriklausomumas) (C‑619/18, EU:C:2019:531, 51 punktas); 2019 m. lapkričio 19 d. Sprendimas A. K. ir kt. (Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos nepriklausomumas) (C‑585/18, C‑624/18 ir C‑625/18, EU:C:2019:982, 83 punktas) arba 2020 m. kovo 26 d. Sprendimas Miasto Łowicz ir Prokurator Generalny (C‑558/18 ir C‑563/18, EU:C:2020:234, 34 punktas). Išskirta mano.
(
19
)	Šiuo klausimu žr. 2019 m. birželio 24 d. Sprendimą Komisija / Lenkija (Aukščiausiojo Teismo nepriklausomumas) (C‑619/18, EU:C:2019:531, 47 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2019 m. lapkričio 19 d. Sprendimą A. K. ir kt. (Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos nepriklausomumas) (C‑585/18, C‑624/18 ir C‑625/18, EU:C:2019:982, 167 punktas).
(
20
)	Žr. mano išvados byloje AFJR 145–172 punktus.
(
21
)	Žr. mano išvados byloje AFJR 186–202 punktus ir mano išvados byloje euro Box Promotion 85 punktą.
(
22
)	Žr. mano išvados byloje AFJR 160–167 punktus.
(
23
)	Mano išvados byloje AFJR 168 punktas.
(
24
)	Šiomis aplinkybėmis galima pažymėti, kad, mano nuomone, Teisingumo Teismo jurisprudencija siekiama „struktūrinio veiksmingumo“ (pasiekti, kad nagrinėjamas mechanizmas veiktų sklandžiai), bet nebūtinai „individualaus veiksmingumo“ (t. y. kad kiekvienu atskiru atveju bet kokia kaina būtų priimtas apkaltinamasis nuosprendis) – išsamiau žr. mano išvadą byloje X (Europos arešto orderis, išduotas dėl dainininko) (C‑717/18, EU:C:2019:1011, 86 punktas).
(
25
)	Žinoma, taip yra kalbant ne vien apie BPM sprendimą, nes tai aiškiai matyti ir kitose Sąjungos teisės srityse, pavyzdžiui, kalbant apie SESV 325 straipsnio 1 dalį (dėl panašių argumentų, susijusių su subalansuotu šių nuostatų aiškinimu, žr. mano lygiagrečiai pateiktos išvados byloje euro Box Promotion 173–176 punktus).
(
26
)	2018 m. lapkričio 13 d. Komisijos ataskaita Europos Parlamentui ir Tarybai dėl Rumunijos pažangos pagal bendradarbiavimo ir tikrinimo mechanizmą (COM(2018) 851 final), p. 2.
(
27
)	Komisijos ataskaita Europos Parlamentui ir Tarybai dėl pažangos Rumunijoje pagal bendradarbiavimo ir tikrinimo mechanizmą (2019 m. spalio 22 d. COM(2019) 499 final 2019, p. 3). Taip pat žr. pridedamą techninę ataskaitą (SWD(2019) 393 final, p. 12).
(
28
)	2019 m. sausio 17 d. Sprendimas Dzivev ir kt. (C‑310/16, EU:C:2019:30, 33–41 punktai).
(
29
)	Žr. mano išvados byloje euro Box Promotion 215–222 punktus.
(
30
)	Žr. mano išvados byloje euro Box Promotion 225–229 punktus. Taip pat apskritai žr. mano išvados byloje AFJR 242–248 punktus.
(
31
)	Europoje tiek pagal civilinės teisės, tiek pagal bendrosios teisės (angl. common law) tradiciją pagrindinė taisyklė yra neatsiejamas galiojimas atgaline data, kurį lemia tai, kad teisinis aiškinimas sukelia pasekmes ex tunc, o ateityje galiosiantis panaikinimas yra išimtis, kuri turi būti aiškiai numatyta, apribojant tokio sprendimo sukeliamas pasekmes laiko atžvilgiu – pavyzdžiui, žr. skyrių dėl ateityje galiosiančio panaikinimo (angl. prospective overruling) M. Arden „Human Rights and European Law: Building New Legal Orders“, Oxford University Press, 2015, p. 267–272. Iš tiesų tas pats pasakytina apie procesą Teisingumo Teisme, kai dėl sprendimo galiojimo laiko atžvilgiu apribojimo (taip apribojant Teisingumo Teismo sprendimo taikytinumą, numatant, kad jis bus taikomas tik būsimoms byloms) turi būti pateiktas konkretus prašymas (o tokie prašymai tenkinami retai) – pavyzdžiui, žr. R. Barents „Remedies and Procedures before the ES Courts“, Wolters Kluwer, 2016, p. 454–458.
(
32
)	Pavyzdžiui, kai tokios garantijos nebetenkinamos, žr. 2019 m. lapkričio 19 d. Sprendimą A. K. ir kt. (Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos nepriklausomumas) (C‑585/18, C‑624/18 ir C‑625/18, EU:C:2019:982, 142–152 punktai).
(
33
)	Žr. mano išvados byloje euro Box Promotion 233 punktą.
(
34
)	Žr. šios išvados 25 ir 41 punktus.
(
35
)	Žr. mano išvados byloje euro Box Promotion 235–243 punktus.
(
36
)	Kaip jau nurodžiau šios išvados 36–42 punktuose, Teisingumo Teismui nepriklauso priimti sprendimo pavieniais teisėjų drausmės klausimais. Taigi, nors pagal Sąjungos teisę apskritai draudžiama nacionalines drausmines procedūras naudoti tam tikrais būdais, akivaizdu, kad tokiu teiginiu negali būti atsižvelgiama į begalinę įvairovę individualių atvejų, kai nacionalinis teisėjas gali pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kai gali atsirasti kitų priežasčių pradėti drausminį tyrimą. Todėl sąmoningai pabrėžiu vien todėl. Taip pat žr. mano išvados byloje euro Box Promotion 244 ir 245 punktus.
(
37
)	Žr. 2020 m. kovo 26 d. Sprendimą Miasto Łowicz ir Prokurator Generalny (C‑558/18 ir C‑563/18, EU:C:2020:234, 58 punktas).
(
38
)	Ten pat, 57 ir 58 punktai.
(
39
)	2020 m. kovo 26 d. Sprendimas Miasto Łowicz ir Prokurator Generalny (C‑558/18 ir C‑563/18, EU:C:2020:234, 59 punktas). Taip pat šiuo klausimu žr. 2016 m. liepos 5 d. Sprendimą Ognyanov (C‑614/14, EU:C:2016:514, 25 punktas) ir 2019 m. vasario 12 d. Nutartį RH (C‑8/19 PPU, EU:C:2019:110, 47 punktas).