62024CJ0471
TEISINGUMO TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. vasario 12 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais – Direktyva 93/13/EEB – Kredito sutartis – Hipoteka užtikrintos paskolos su kintamąja palūkanų norma sutartis – Sutarties sąlyga, pagal kurią palūkanų norma nustatoma remiantis lyginamuoju indeksu, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą (ES) 2016/1011 – Direktyvos 93/13 1 straipsnio 2 dalis – Sutarties sąlyga, atspindinti privalomąsias įstatymų ar kitų teisės aktų nuostatas – Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalis – Sąvoka „pagrindinio sutarties dalyko apibrėžimas“ – Skaidrumo reikalavimas – Direktyvos 93/13 3 straipsnio 1 dalis – Nesąžiningas pobūdis“
Byloje C‑471/24
dėl Sąd Okręgowy w Częstochowie (Čenstakavos apygardos teismas, Lenkija) 2024 m. gegužės 31 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2024 m. liepos 3 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
J. J.
prieš
PKO BP S.A.
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. Lycourgos, teisėjai O. Spineanu-Matei (pranešėja), S. Rodin, N. Piçarra ir N. Fenger,
generalinė advokatė L. Medina,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. birželio 11 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
J. J., atstovaujamo radca prawny S. Frejowski, adwokaci D. Rosa ir A. Twardygrosz,
–
PKO BP S.A., atstovaujamo radca prawny A. Cudna-Wagner, adwokaci P. Haiduk, B. Miąskiewicz ir M. Romanowski,
–
Lenkijos vyriausybės, atstovaujamos B. Majczyna, E. Buczkowska ir M. Kozak,
–
Čekijos vyriausybės, atstovaujamos M. Smolek ir J. Vláčil,
–
Portugalijos vyriausybės, atstovaujamos P. Barros da Costa, A. Cunha, C. Freire, A. Morais ir A. Rodrigues,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos M. Brauhoff ir P. Kienapfel,
susipažinęs su 2025 m. rugsėjo 11 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288) 1 straipsnio 2 dalies, 2 straipsnio, 3 straipsnio 1 ir 2 dalies, 4 straipsnio 2 dalies ir 6 straipsnio 1 dalies išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant vartotojo J. J. ir Lenkijoje įsteigto banko PKO BP S.A. (toliau – PKO) ginčą, pirma, dėl negalėjimo remtis hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlyga dėl kintamosios palūkanų normos nustatymo arba jos negaliojimo, ir, antra, dėl dalies sumų, kurias vartotojas sumokėjo bankui vykdydamas sutartį, grąžinimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 93/13
3
Direktyvos 93/13 trylikta ir šešiolikta konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„kadangi daroma prielaida, jog valstybių narių įstatymų ar kitų teisės aktų nuostatose, kurios tiesiogiai ar netiesiogiai nustato su vartotojais sudaromų sutarčių sąlygas, nėra nesąžiningų sąlygų; kadangi dėl to, atrodo, kad nėra būtina kontroliuoti, kaip vykdomos tos sąlygos [nėra būtina šios direktyvos nuostatas taikyti toms sąlygoms], kurios atspindi įstatymų ar kitų teisės aktų privalomąsias nuostatas ir tarptautinių konvencijų, prie kurių valstybės narės arba [Europos] Bendrija yra prisijungusios, principus ar nuostatas; kadangi tuo požiūriu 1 straipsnio 2 dalyje pateikiama formuluotė „įstatymų ar kitų teisės aktų privalomosios nuostatos“ numato ir normas, kurios pagal įstatymą yra taikomos susitariančioms šalims, jei nebuvo susitarta kitaip;
<…>
kadangi pardavėjas ar tiekėjas [verslininkas] gali patenkinti sąžiningumo reikalavimą, kai jis dorai ir teisingai veikia kitos šalies atžvilgiu, į kurios teisėtus interesus jis turi atsižvelgti.“
4
Šios direktyvos 1 straipsnio 2 dalyje nurodyta:
„Sutarčių sąlygoms, atspindinčioms įstatymų ar kitų teisės aktų privalomąsias nuostatas ir tarptautinių konvencijų, prie kurių yra prisijungusios valstybės narės ar Bendrija, nuostatas ar principus, ypač transporto srityje, šios direktyvos nuostatos nėra taikomos.“
5
Minėtos direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Ta sutarties sąlyga, dėl kurios nebuvo atskirai derėtasi, yra laikoma nesąžininga, jeigu pažeidžiant sąžiningumo reikalavimą dėl jos atsiranda ryškus neatitikimas tarp iš sutarties kylančių šalių teisių ir pareigų vartotojo nenaudai.“
6
Šios direktyvos 4 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Sąlygų nesąžiningumo vertinimas nėra susijęs nei su pagrindinio sutarties dalyko apibrėžimu, nei su kainos ir atlygio adekvatumu mainais suteiktoms paslaugoms ar prekėms, jei šios sąlygos pateikiamos aiškia, suprantama kalba.“
7
Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:
„Valstybės narės nustato, kad nesąžiningos sąlygos naudojamos sutartyje, kurią pardavėjas ar tiekėjas sudaro su vartotoju taip, kaip numatyta jų nacionalinės teisės aktuose, nebūtų privalomos vartotojui, [Valstybės narės nustato, kad nesąžiningos sąlygos, naudojamos sutartyje, kurią verslininkas sudaro su vartotoju, pagal jų nacionalinės teisės aktus nebūtų privalomos vartotojui] ir kad sutartis ir toliau būtų šalims privaloma tomis sąlygomis, jei ji gali išlikti be nesąžiningų nuostatų.“
Direktyva 2008/48/EB
8
2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/48/EB dėl vartojimo kredito sutarčių ir panaikinančios Tarybos direktyvą 87/102/EEB (OL L133, 2008, p. 66) 3 straipsnio j punkte nustatyta:
„Šioje direktyvoje taikomos tokios sąvokų apibrėžtys:
<…>
j)
kredito palūkanų norma – palūkanų norma, išreikšta fiksuotu arba kintamu procentiniu dydžiu, kasmet taikomu išmokėtai kredito daliai.“
Direktyva 2014/17
9
2014 m. vasario 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/17/ES dėl vartojimo kredito sutarčių dėl gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2008/48/EB ir 2013/36/ES bei Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (OL L 60, 2014, p. 34), iš dalies pakeistos 2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2016/1011 (OL L 171, 2016, p. 1) (toliau – Direktyva 2014/17), 7 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„siekiant sukurti tikrą vidaus rinką, kurioje būtų užtikrinta aukšto ir lygiaverčio lygio vartotojų apsauga, šioje direktyvoje nustatomos kuo labiau suderintos nuostatos, reglamentuojančios ikisutartinės informacijos teikimą naudojant Europos standartinio informacijos lapo (toliau – ESIL) standartinę formą ir [bendros kredito kainos metinės normos] BKKMN apskaičiavimą. <…>“
10
Šios direktyvos 2 straipsnyje „Suderinimo lygis“ nustatyta:
„1.   Šia direktyva valstybėms narėms netrukdoma toliau palikti galioti arba priimti griežtesnių nuostatų, kuriomis siekiama apsaugoti vartotojus su sąlyga, kad tokios nuostatos yra suderinamos su jų įsipareigojimais pagal Sąjungos teisę.
2.   Nepaisant 1 dalies, valstybės narės nepalieka galioti arba nepriima savo nacionalinėje teisėje nuostatų, kurios skiriasi nuo nustatytųjų 14 straipsnio 2 dalyje ir II priedo A dalyje dėl standartinės ikisutartinės informacijos teikimo naudojant [ESIL] ir nustatytųjų 17 straipsnio 1–5 dalyse, 7 dalyje bei 8 dalyje ir I priede dėl bendro suderinto [Europos] Sąjungos standarto, taikomo apskaičiuojant [BKKMN].“
11
Minėtos direktyvos 13 straipsnio „Bendro pobūdžio informacija“ 1 dalyje numatyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad kreditoriai arba, kai taikoma, susietieji kredito tarpininkai arba jų paskirtieji atstovai visuomet aiškiai ir suprantamai teiktų bendro pobūdžio informaciją apie kredito sutartis popieriuje arba kitoje patvariojoje laikmenoje ar elektronine forma. <…>
Tokioje bendro pobūdžio informacijoje pateikiami bent šie duomenys:
<…>
ea)
kai yra sutarčių, susietų su lyginamuoju indeksu, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/1011 <…> 3 straipsnio 1 dalies 3 punkte, pateikiami lyginamųjų indeksų ir jų administratorių pavadinimai ir nurodomas galimas poveikis vartotojui;
<…>“
12
Šios direktyvos 14 straipsnyje „Ikisutartinė informacija“ nustatyta:
„1.   Valstybės narės užtikrina, kad kreditorius ir, kai taikoma, kredito tarpininkas arba paskirtasis atstovas teiktų vartotojui jam pritaikytą informaciją, reikalingą palyginti rinkoje esančius kreditus, įvertinti jų pasekmes ir priimti informacija pagrįstą sprendimą ar sudaryti kredito sutartį <…>
<…>
2.   1 dalyje nurodyta pritaikyta informacija popieriuje arba kitoje patvariojoje laikmenoje pateikiama naudojant II priede nustatytą ESIL.“
13
Direktyvos 2014/17 17 straipsnio „BKKMN skaičiavimas“ 6 dalyje nustatyta:
„Jeigu pagal kredito sutartį leidžiama keisti kredito palūkanų normą, valstybės narės užtikrina, kad vartotojas bent pateikiant ESIL būtų informuotas apie galimą pakeitimų poveikį mokėtinoms sumoms ir BKKMN. Tai daroma pateikiant vartotojui papildomą BKKMN, kurioje atsispindi galima rizika, susijusi su dideliu kredito palūkanų normos padidėjimu. Jeigu kredito palūkanų norma neribojama, ši informacija pateikiama kartu su įspėjimu, kad bendra kredito kaina vartotojui, atspindima BKKMN, gali pasikeisti. <…>“
14
Šios direktyvos II priedas pavadintas „Europos standartinis informacijos lapas (ESIL)“. Jo A dalyje nurodyta tokia informacija:
„Šio pavyzdžio tekstas pateikiamas Europos standartiniame informacijos lape. Nuorodos laužtiniuose skliaustuose pakeičiamos atitinkama informacija. <…>
<…>
Toliau nurodyta informacija pateikiama viename dokumente. <…>
ESIL pavyzdys
<…>
4. Palūkanų norma ir kitos išlaidos
Bendros kredito kainos metinė norma (BKKMN) yra bendra paskolos kaina, išreikšta metiniu procentiniu dydžiu. BKKMN nurodoma, kad jums būtų lengviau palyginti skirtingus pasiūlymus.
<…>
(Kai taikoma) Ši BKKMN apskaičiuojama remiantis prielaidomis dėl palūkanų normos.
(Kai taikoma) Kadangi Jūsų paskola [Jūsų paskolos dalis] yra kintamosios palūkanų normos paskola, faktinė BKKMN gali skirtis nuo šios BKKMN, jeigu pasikeičia Jūsų paskolos palūkanų norma. Pavyzdžiui, jeigu palūkanų norma padidėtų iki [B dalyje aprašytas scenarijus], BKKMN galėtų padidėti iki [įrašyti paaiškinamąją BKKMN pagal tą scenarijų].
<…>
6. Kiekvienos dalinės įmokos suma
<…>
(Kai taikoma) Šios paskolos [šios paskolos dalies] palūkanų norma gali keistis. Tai reiškia, kad Jūsų dalinių įmokų suma gali padidėti arba sumažėti. Pavyzdžiui, jeigu palūkanų norma padidėtų iki [B dalyje aprašytas scenarijus], Jūsų įmokos gali padidėti iki [įrašyti dalinės įmokos sumą pagal scenarijų].
<…>“
15
Minėtos direktyvos II priedo B dalis pavadinta „ESIL pildymo instrukcijos“. Šios dalies 3 skirsnio 6 punktas ir 4 skirsnio 2 punktas suformuluoti taip:
„3 skirsnis. Pagrindiniai paskolos ypatumai
<…>
6.
Šiame skirsnyje paaiškinama, ar kredito palūkanų norma yra fiksuotoji, ar kintamoji, ir, kai taikoma, laikotarpiai, per kuriuos ji liks fiksuotoji; vėlesnių koregavimų periodiškumas ir ar yra skolinimosi normos dydžio kintamumo ribos, pavyzdžiui, viršutinės arba apatinės.
Paaiškinama formulė, kuri naudojama koreguojant kredito palūkanų normą ir skirtingas jos sudedamąsias dalis (pavyzdžiui, orientacinę normą, palūkanų normų skirtumą). Kreditorius nurodo, pavyzdžiui, pateikdamas interneto svetainės adresą, kur galima gauti daugiau informacijos apie formulėje naudojamus indeksus ir normas, pavyzdžiui, EURIBOR arba centrinio banko orientacinę normą.
<…>
„4 skirsnis. Palūkanų norma ir kitos išlaidos
<…>
2.
Skolinimosi norma nurodoma kaip procentinė vertė. Jeigu skolinimosi norma yra kintamoji ir pagrįsta orientacine norma, kreditorius gali nurodyti skolinimosi normą, nurodydamas orientacinę normą ir kreditoriaus palūkanų normų skirtumo procentinį dydį. Tačiau kreditorius nurodo orientacinės normos vertę, galiojančią ESIL pateikimo dieną.
Kai skolinimosi norma yra kintamoji, informacija apima: a) prielaidas, naudojamas apskaičiuojant BKKMN; b) jei tinkama, taikomas viršutines ir žemutines ribas ir c) įspėjimą, kad kintamumas gali daryti poveikį faktiniam BKKMN lygiui. Siekiant atkreipti vartotojo dėmesį įspėjimo tekstas pateikiamas didesniu šriftu ir turi būti aiškiai matomas pagrindiniame ESIL tekste. Kartu su šiuo įspėjimu turėtų būti pateiktas BKKMN paaiškinamasis pavyzdys. <…> Jeigu aukščiausia riba nenustatyta, pavyzdyje paaiškinama BKKMN esant didžiausiai kredito palūkanų normai bent per pastaruosius 20 metų, arba, jeigu turima pagrindžiančių duomenų apie trumpesnio nei 20 metų laikotarpio kredito palūkanų normos apskaičiavimą, – per ilgiausią laikotarpį, apie kurį turima duomenų, remiantis išorinės orientacinės normos, naudojamos, kai taikoma, apskaičiuojant palūkanų normą, didžiausia verte. <…>“
Reglamentas 2016/1011
16
Reglamente 2016/1011 įtvirtintos, be kita ko, šios konstatuojamosios dalys:
„(1)
daugelio finansinių priemonių ir finansinių sutarčių įkainojimas priklauso nuo lyginamųjų indeksų tikslumo ir teisingumo. Rimti manipuliavimo palūkanų normų lyginamaisiais indeksais, kaip antai [Londono tarpbankinės rinkos palūkanų norma] LIBOR ir [euro tarpbankinio skolinimo palūkanų norma] EURIBOR, atvejai, taip pat įtarimai, kad buvo manipuliuojama energijos, naftos ir valiutos kursų lyginamaisiais indeksais rodo, kad lyginamieji indeksai gali būti veikiami interesų konfliktų. Veikimas pagal savo diskreciją ir silpno valdymo tvarka padidina riziką, kad lyginamaisiais indeksais bus manipuliuojama. Dėl indeksų, kurie naudojami kaip lyginamieji indeksai, netikslumo ir neteisingumo arba kilus abejonių dėl jų tikslumo ir teisingumo gali būti pakirstas pasitikėjimas rinka, padaryta nuostolių vartotojams ir investuotojams ir iškraipyta realioji ekonomika. Todėl būtina užtikrinti lyginamųjų indeksų ir jų nustatymo proceso tikslumą, pagrįstumą ir teisingumą;
<…>
(5)
Sąjungos vartotojų apsaugos taisyklėmis nėra sprendžiamas konkretus tinkamos informacijos apie lyginamuosius indeksus finansinėse sutartyse klausimas. Kadangi esama su lyginamųjų indeksų naudojimu susijusių vartotojų skundų ir bylinėjimosi keliose valstybėse narėse, tikėtina, kad teisėtais vartotojų apsaugos sumetimais nacionaliniu lygmeniu bus patvirtintos skirtingos priemonės, kurios galėtų nulemti vidaus rinkos fragmentaciją, nes būtų sudarytos skirtingos konkurencijos sąlygos, susijusios su skirtingais vartotojų apsaugos lygiais;
(6)
todėl, siekiant užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą, gerinti jos veikimo sąlygas, visų pirma finansų rinkų požiūriu, ir užtikrinti aukšto lygio vartotojų ir investuotojų apsaugą, tikslinga Sąjungos lygmeniu nustatyti lyginamųjų indeksų reguliavimo sistemą;
<…>
(8)
šio reglamento taikymo sritis turėtų būti tiek plati, kiek tai yra būtina prevencinei reguliavimo sistemai sukurti. Teikiant lyginamuosius indeksus veikiama pagal savo diskreciją juos nustatant ir savaime kyla tam tikrų rūšių interesų konfliktų, o tai reiškia, kad atsiranda galimybių ir paskatų manipuliuoti lyginamaisiais indeksais. Tokie rizikos veiksniai būdingi visiems lyginamiesiems indeksams, todėl jiems reikėtų taikyti tinkamus valdymo ir kontrolės reikalavimus. Vis dėlto rizikos laipsnis skiriasi, todėl požiūris, kurio laikomasi, turėtų būti pritaikytas prie konkrečių aplinkybių. Kadangi lyginamojo indekso pažeidžiamumas ir svarba ilgainiui kinta, reglamentuojant tik šiuo metu svarbius ar pažeidžiamus indeksus nebūtų pašalinta rizika, kurią bet kuris lyginamasis indeksas kels ateityje. Visų pirma gali būti taip, kad šiuo metu ne taip plačiai naudojami lyginamieji indeksai galėtų būti plačiau naudojami ateityje taip, kad net mažiausias manipuliavimas jais galėtų turėti didelį poveikį;
<…>
(17)
indeksas apskaičiuojamas pagal formulę arba kokią nors kitą metodiką, remiantis pagrindinėmis vertėmis. Kuriant formulę, atliekant būtiną skaičiavimą ir nustatant pradinius duomenis, kurie sukelia manipuliavimo riziką, egzistuoja tam tikras diskrecijos lygis. Todėl šis reglamentas turėtų būti taikomas visiems lyginamiesiems indeksams, kuriems būdinga ta diskrecijos ypatybė;
<…>
(22)
dėl manipuliavimo lyginamaisiais indeksais ar jų nepatikimumo gali būti padaryta žala investuotojams ir vartotojams. Todėl šiame reglamente turėtų būti nustatyta sistema, pagal kurią administratoriai ir duomenų teikėjai turėtų saugoti informaciją, taip pat užtikrinti lyginamojo indekso paskirties ir metodikos, kuri sudaro palankesnes sąlygas veiksmingiau ir sąžiningiau nagrinėti galimus skundus pagal nacionalinę ar Sąjungos teisę, skaidrumą;
<…>
(26)
bet kokia galimybė veikti pagal savo diskreciją teikiant pradinius duomenis suteikia progų manipuliuoti lyginamuoju indeksu. Tais atvejais, kai pradiniai duomenys yra pagrįsti sandoriais grindžiamais duomenimis, galimybių veikti pagal savo diskreciją yra mažiau, todėl sumažėja ir galimybių manipuliuoti duomenimis. Todėl paprastai, kai tai įmanoma, lyginamųjų indeksų administratoriai turėtų naudoti faktiniais sandoriais grindžiamus pradinius duomenis, bet galima naudoti kitus duomenis tais atvejais, kai sandorių duomenų nepakanka arba jie netinkami lyginamojo indekso teisingumui ir tikslumui užtikrinti;
<…>
(71)
vartotojai gali sudaryti su lyginamuoju indeksu susietas finansines sutartis, visų pirma hipotekos ir vartojimo paskolų, bet jų galimybės rinktis naudojamą lyginamąjį indeksą dėl nevienodos derybinės galios ir standartinių sąlygų naudojimo gali būti ribotos. Todėl būtina užtikrinti, kad kreditoriai ar kredito tarpininkai bent pateiktų tinkamą informaciją vartotojams. Todėl tuo tikslu atitinkamai turėtų būti iš dalies pakeistos direktyvos 2008/48/EB ir 2014/17/ES;
<…>“
17
Šio reglamento 1 straipsnyje nurodyta:
„Šiuo reglamentu nustatoma bendra sistema, skirta užtikrinti indeksų, kurie kaip lyginamieji indeksai Sąjungoje naudojami finansinėse priemonėse ir finansinėse sutartyse arba siekiant įvertinti investicinių fondų veiklos rezultatus, tikslumą ir teisingumą. Taip šiuo reglamentu prisidedama prie tinkamo vidaus rinkos veikimo, kartu užtikrinant aukšto lygio vartotojų ir investuotojų apsaugą.“
18
Minėto reglamento 2 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Šis reglamentas taikomas lyginamųjų indeksų teikimui, pradinių duomenų teikimui lyginamajam indeksui ir lyginamojo indekso naudojimui Sąjungoje.“
19
Reglamento 3 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
<…>
10)
prižiūrimas duomenų teikėjas – prižiūrimas subjektas, teikiantis pradinius duomenis Sąjungoje esančiam administratoriui;
<…>
17)
prižiūrimas subjektas – bet kuris iš šių subjektų:
a)
kredito įstaiga, kaip apibrėžta [2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013, p. 1)] 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte;
<…>
i)
ne kredito įstaiga, kaip apibrėžta Direktyvos 2014/17/ES 4 straipsnio 10 punkte, kredito sutarčių, kaip apibrėžta tos direktyvos 4 straipsnio 3 punkte, tikslais;
<…>
22)
palūkanų normų lyginamasis indeksas – lyginamasis indeksas, kuris šios dalies 1 punkto b papunkčio ii punkto tikslais nustatomas remiantis palūkanų norma, kurią taikydami bankai gali skolinti kitiems bankams ar tarpininkams, kurie nėra bankai, arba iš jų skolintis pinigų rinkoje;
<…>“
20
Reglamento 2016/1011 II antraštinėje dalyje „Lyginamųjų indeksų teisingumas ir patikimumas“ yra 1 skyrius „Administratorių atliekamas valdymas ir kontrolė“, jame įtvirtintos nuostatos, reglamentuojančios lyginamųjų indeksų administratorių veiklą. Šio reglamento 4 straipsnyje nustatyti su valdymu ir interesų konfliktais susiję reikalavimai, 5 straipsnyje – su visų lyginamųjų indeksų teikimo aspektų priežiūros funkcija susiję reikalavimai, 6 straipsnyje – kontrolės sistemai taikomi reikalavimai, kuriais užtikrinama, kad lyginamieji indeksai būtų teikiami ir skelbiami arba būtų prieinami laikantis šio reglamento, o 7 straipsnio 3 dalyje – nepriklausomo išorės auditoriaus, kuris tikrina, kaip administratorius laikosi lyginamojo indekso nustatymo metodikos ir šio reglamento, paskyrimo reikalavimai.
21
Reglamento 2016/1011 9 straipsnyje „Skundų nagrinėjimo tvarka“, kuris taip pat priskirtas prie lyginamųjų indeksų administratorių valdymo ir kontrolės nuostatų, numatyta:
„1.   Administratorius nustato ir paskelbia pateikiamų skundų (įskaitant skundus dėl administratoriaus lyginamojo indekso nustatymo procedūros) gavimo, tyrimo ir su jais susijusios informacijos saugojimo procedūras.
2.   Tokia skundų nagrinėjimo tvarka užtikrinama, kad:
a)
administratorius nustatytų skundų nagrinėjimo politiką, kuria remiantis galima teikti skundus dėl konkretaus lyginamojo indekso nustatymo reprezentatyvumo rinkos vertės požiūriu, dėl siūlomo lyginamojo indekso nustatymo proceso pakeitimo, dėl metodikos taikymo nustatant konkretų lyginamąjį indeksą ir dėl kitų sprendimų, susijusių su lyginamojo indekso nustatymo procesu;
<…>“
22
Reglamento 2016/1011 II antraštinės dalies 2 skyriuje „Pradiniai duomenys, metodika ir pranešimas apie pažeidimus“ įtvirtinti 11–14 straipsniai. 11 straipsnyje „Pradiniai duomenys“ nustatyta:
„1.   Lyginamojo indekso teikimą reglamentuoja šie jo pradiniams duomenims taikomi reikalavimai:
a)
pradiniai duomenys turi būti pakankami, kad tiksliai ir patikimai atspindėtų rinkos ar ekonomikos realiją, kuriai įvertinti yra skirtas lyginamasis indeksas. Pradiniai duomenys yra sandorių duomenys, jeigu jie yra prieinami ir tinkami. Jei sandorių duomenys yra nepakankami arba netinkami tam, kad galėtų tiksliai ir patikimai atspindėti rinkos ar ekonomikos realiją, kuriai įvertinti yra skirtas lyginamasis indeksas, gali būti naudojami pradiniai duomenys, kurie nėra sandorių duomenys, įskaitant orientacines kainas, kotiruotes ir tvirtąsias kotiruotes arba kitas vertes;
b)
a punkte nurodyti pradiniai duomenys turi būti patikrinami;
<…>
d)
kai lyginamasis indeksas grindžiamas duomenų teikėjų teikiamais pradiniais duomenimis, administratorius, kai tikslinga, pradinius duomenis gauna iš patikimos ir reprezentatyvios duomenų teikėjų grupės ar imties, kad užtikrintų, jog pagal tuos duomenis nustatomas lyginamasis indeksas būtų patikimas ir atspindėtų rinkos ar ekonomikos realiją, kuriai įvertinti yra skirtas lyginamasis indeksas;
e)
administratorius nenaudoja duomenų teikėjo pateiktų pradinių duomenų, jeigu administratorius turi bet kokių įrodymų, kad duomenų teikėjas nesilaiko 15 straipsnyje nurodyto elgesio kodekso, ir tokiu atveju gauna reprezentatyvius viešai prieinamus duomenis.
2.   Administratoriai užtikrina, kad pradiniams duomenims jų taikomos kontrolės priemonės apimtų:
<…>
b)
procedūrą, pagal kurią vertinami duomenų teikėjo teikiami pradiniai duomenys, būtų sustabdomas tolesnis duomenų teikėjo pradinių duomenų teikimas arba, kai tikslinga, duomenų teikėjui dėl reikalavimų nesilaikymo būtų taikomos kitos sankcijos; ir
c)
pradinių duomenų tvirtinimo, be kita ko, lyginant su kitais rodikliais ar duomenimis, procedūrą jų teisingumui ir tikslumui užtikrinti.
<…>“
23
Reglamento 2016/1011 12 straipsnyje „Metodika“ numatyta:
„1.   Lyginamajam indeksui nustatyti administratorius naudoja metodiką, kuri yra:
a)
pagrįsta ir patikima;
b)
grindžiama aiškiomis taisyklėmis, kuriose nurodoma, kaip ir kada nustatant tą lyginamąjį indeksą gali būti veikiama pagal savo diskreciją;
c)
griežta, nuosekli ir sudaro sąlygas patvirtinti duomenis, atitinkamais atvejais įskaitant grįžtamąjį patikrinimą remiantis prieinamais sandorių duomenimis;
d)
atspari ir leidžianti užtikrinti, kad lyginamąjį indeksą būtų galima apskaičiuoti įvairiausiomis galimomis aplinkybėmis nepažeidžiant jo teisingumo;
e)
atsekama ir patikrinama.
<…>
3.   Administratorius taiko aiškias paskelbtas taisykles, pagal kurias nustatomos aplinkybės, kuriomis pradinių duomenų kiekis ar kokybė neatitinka standartų, būtinų pagal metodiką lyginamajam indeksui tiksliai ir patikimai nustatyti, ir kuriose apibrėžiama, ar lyginamasis indeksas tokiomis aplinkybėmis turi būti apskaičiuojamas ir kaip tai turi būti daroma.“
24
Šio reglamento 13 straipsnio „Metodikos skaidrumas“ 1 dalies a ir b punktuose numatyta:
„Administratorius lyginamąjį indeksą ir metodiką rengia, tvarko ir administruoja skaidriai. Tuo tikslu administratorius skelbia arba teikia šią informaciją:
a)
kiekvienam teikiamam ar skelbiamam lyginamajam indeksui arba, kai taikoma, kiekvienai teikiamai ir skelbiamai lyginamųjų indeksų grupei administratoriaus naudojamos metodikos pagrindinius elementus;
b)
su konkrečios metodikos vidaus peržiūra ir patvirtinimu susijusią informaciją ir kaip dažnai atliekama tokia peržiūra.“
25
Minėto reglamento 14 straipsnio „Pranešimas apie pažeidimus“ 1 dalyje ir 2 dalies pirmoje pastraipoje nurodyta:
„1.   Administratorius nustato tinkamas sistemas ir veiksmingas kontrolės priemones pradinių duomenų teisingumui užtikrinti, kad galėtų nustatyti ir kompetentingai institucijai pranešti apie bet kokį elgesį, kuris gali būti susijęs su manipuliavimu lyginamuoju indeksu ar bandymu juo manipuliuoti, kaip apibrėžta [2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 596/2014 dėl piktnaudžiavimo rinka (Piktnaudžiavimo rinka reglamentas) ir kuriuo panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/6/EB ir Komisijos direktyvos 2003/124/EB, 2003/125/EB ir 2004/72/EB (OL L 173, 2014, p. 1)].
2.   Administratorius stebi pradinius duomenis ir duomenų teikėjus, kad galėtų pranešti kompetentingai institucijai ir pateikti visą atitinkamą informaciją, kai administratorius įtaria, kad, kiek tai susiję su lyginamuoju indeksu, buvo įvykdyti tam tikri manipuliavimo lyginamuoju indeksu veiksmai ar bandoma juo manipuliuoti, kaip nurodyta Reglamente (ES) Nr. 596/2014, įskaitant slaptą susitarimą manipuliuoti.“
26
Reglamento 2016/1011 3 skyrius, kuriame įtvirtinti jo 15 ir 16 straipsniai, skirtas elgesio kodeksui ir duomenų teikėjams keliamiems reikalavimams.
27
Remiantis Reglamento 2016/1011 15 straipsnio 1 dalimi, kai lyginamasis indeksas grindžiamas duomenų teikėjų teikiamais pradiniais duomenimis, administratorius dėl kiekvieno lyginamojo indekso parengia šio reglamento nuostatas atitinkantį elgesio kodeksą, kuriame aiškiai nustato duomenų teikėjų atsakomybę už pradinių duomenų teikimą, ir užtikrina, kad duomenų teikėjai jo nuolat laikytųsi. Šio straipsnio 2 dalyje patikslinta, kad elgesio kodeksą turi sudaryti bent aiški teiktinų pradinių duomenų apibrėžtis ir reikalavimai, būtini siekiant užtikrinti pradinių duomenų teikimą pagal 11 ir 14 straipsnius, politika, kuria užtikrinama, kad duomenų teikėjas teiktų visus atitinkamus pradinius duomenis, ir sistemos bei kontrolės priemonės, kurias duomenų teikėjas privalo nustatyti. Vadovaujantis minėto 15 straipsnio 4 ir 5 dalimis, kompetentinga nacionalinė institucija tikrina, ar elgesio kodeksas atitinka to paties reglamento reikalavimus.
28
Reglamento 2016/1011 16 straipsnio „Reikalavimai, taikomi prižiūrimų duomenų teikėjų valdymui ir kontrolei“ 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.   Prižiūrimam duomenų teikėjui taikomi šie valdymo ir kontrolės reikalavimai:
a)
prižiūrimas duomenų teikėjas užtikrina, kad bet koks esamas ar galimas interesų konfliktas nedarytų poveikio pradinių duomenų teikimui, ir kad tais atvejais, kai reikia veikti pagal savo diskreciją, tai būtų daroma nepriklausomai ir sąžiningai, remiantis atitinkama informacija ir vadovaujantis 15 straipsnyje nurodytu elgesio kodeksu;
b)
prižiūrimas duomenų teikėjas yra nustatęs kontrolės sistemą, kuria užtikrinamas pradinių duomenų teisingumas, tikslumas ir patikimumas ir pradinių duomenų teikimas pagal šį reglamentą ir 15 straipsnyje nurodytą elgesio kodeksą.
2.   Prižiūrimas duomenų teikėjas nustato veiksmingas sistemas ir kontrolės priemones visų administratoriui teikiamų pradinių duomenų teisingumui ir patikimumui užtikrinti, įskaitant:
<…>
d)
su pradinių duomenų teikimu susijusių komunikacijos, visos informacijos, kuria buvo pasinaudota kiekvienu atveju suteikiant galimybę duomenų teikėjui pateikti duomenis, ir visų esamų ar galimų interesų konfliktų, įskaitant duomenų teikėjo galimybę naudotis finansinėmis priemonėmis, kurios susietos su lyginamuoju indeksu (bet tuo neapsiribojant), įrašų saugojimą atitinkamą laikotarpį;
e)
vidaus ir išorės auditų informacijos saugojimą.“
29
Pagal Reglamento 2016/1011 20 straipsnio 1 dalį Europos Komisija yra įgaliota priimti įgyvendinimo aktus, kuriais nustato ir bent kas dvejus metus peržiūri ypatingos svarbos lyginamųjų indeksų sąrašą.
30
Šio reglamento IV antraštinė dalis pavadinta „Skaidrumas ir vartotojų apsauga“. Joje įtvirtintas 27 straipsnis „Lyginamojo indekso pažyma“, šio 1 ir 2 dalyse numatyta:
„1.   Per dvi savaites nuo administratoriaus įtraukimo į 36 straipsnyje nurodytą [Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos (ESMA) tvarkomą administratorių ir lyginamųjų indeksų] registrą administratorius skelbia kiekvieno lyginamojo indekso pažymą arba, kai taikoma, kiekvienos lyginamųjų indeksų, kuriuos galima naudoti Sąjungoje pagal 29 straipsnį, grupės pažymą priemonėmis, kuriomis užtikrinama sąžininga ir lengva prieiga prie informacijos.
Kai tas administratorius pradeda teikti naują lyginamąjį indeksą ar lyginamųjų indeksų, kuriuos galima naudoti Sąjungoje pagal 29 straipsnį, grupę, administratorius per dvi savaites priemonėmis, kuriomis užtikrinama sąžininga ir lengva prieiga prie informacijos, paskelbia kiekvieno naujo lyginamojo indekso arba, kai taikoma, lyginamųjų indeksų grupės pažymą.
<…>
Lyginamojo indekso pažymoje:
a)
aiškiai ir nedviprasmiškai apibrėžiama rinkos ar ekonomikos realija, kuri vertinama lyginamuoju indeksu, ir aplinkybės, kuriomis toks vertinimas gali tapti nepatikimas;
b)
nustatomos techninės specifikacijos, kuriose aiškiai ir nedviprasmiškai nurodomi lyginamojo indekso apskaičiavimo elementai, kuriuos nustatant gali būti veikiama pagal savo diskreciją, kriterijai, kurie taikomi tokiam veikimui pagal savo diskreciją, pagal savo diskreciją veikti galinčių asmenų pozicija ir tai, kaip toks veikimas pagal savo diskreciją vėliau gali būti įvertintas;
<…>
2.   Lyginamojo indekso pažymoje pateikiama bent ši informacija:
a)
visų pagrindinių su lyginamuoju indeksu susijusių terminų apibrėžtys;
b)
pagrindimas, kodėl nustatyta tam tikra lyginamojo indekso metodika, ir tos metodikos peržiūros ir patvirtinimo procedūros;
c)
kriterijai ir procedūros, naudojami lyginamajam indeksui nustatyti, įskaitant pradinių duomenų aprašymą, skirtingoms pradinių duomenų rūšims teikiamą pirmenybę, būtiniausius duomenis, kurių reikia lyginamajam indeksui nustatyti, bet kokių modelių ar ekstrapoliacijos metodų naudojimą ir bet kokią lyginamojo indekso sudedamųjų dalių derinimo tvarką;
d)
kontrolės priemonės ir taisyklės, kurios reglamentuoja administratoriaus ar bet kokių duomenų teikėjų veikimą remiantis savo išvadomis arba pagal savo diskreciją, siekiant užtikrinti tokio savo išvadų taikymo ar veikimo pagal savo diskreciją nuoseklumą;
<…>
f)
procedūros, kurios taikomos, jei pradiniuose duomenyse ar nustatant lyginamąjį indeksą yra klaidų <…>
<…>“
31
Reglamento 2016/1011 29 straipsnyje nustatyta, kad prižiūrimas subjektas gali Sąjungoje naudoti, be kita ko, lyginamąjį indeksą arba lyginamųjų indeksų derinį, jeigu lyginamąjį indeksą pateikė Sąjungoje esantis administratorius ir jis yra įtrauktas į 36 straipsnyje nurodytą ESMA tvarkomą viešąjį registrą, kuriame, be kita ko, nurodyta leidimą turinčių ar įregistruotų administratorių tapatybė ir už priežiūrą atsakingos kompetentingos institucijos.
32
Reglamento 2016/1011 VI antraštinė dalis pavadinta „Administratorių veiklos leidimų išdavimas, registravimas ir priežiūra“. Jo 1 skyriuje „Veiklos leidimų išdavimas ir registravimas“ yra, be kita ko, 34 ir 35 straipsniai, juose atitinkamai numatyta kompetentingos nacionalinės institucijos įgyvendinama leidimų išdavimo ir registravimo tvarka, taikytina visiems Sąjungoje esantiems fiziniams ar juridiniams asmenims, ketinantiems vykdyti lyginamųjų indeksų administratoriaus veiklą, ir šios institucijos įgaliojimai panaikinti arba sustabdyti veiklos leidimą arba registraciją.
33
Šio reglamento 3 skyriuje „Kompetentingų institucijų vaidmuo“ įtvirtinti, be kita ko, Reglamento 2016/1011 41 ir 42 straipsniai. 41 straipsnyje „Kompetentingų institucijų įgaliojimai“ nustatyta: tam, kad kompetentingos institucijos galėtų vykdyti savo pareigas pagal šį reglamentą, pagal nacionalinę teisę joms suteikiami bent šie 41 straipsnio 1 dalyje išvardyti priežiūros ir tyrimo įgaliojimai, be kita ko, susipažinti su dokumentais ir duomenimis, prašyti informacijos iš bet kurių asmenų, kurie dalyvauja lyginamojo indekso teikimo arba duomenų teikimo procese, prireikus kviesti ir apklausti tokius asmenis, atlikti patikrinimus ar tyrimus vietoje, išskyrus fizinių asmenų privačias gyvenamąsias vietas, juridinių asmenų patalpose konfiskuoti dokumentus ir duomenis, pareikalauti įrašų išklotinių, imtis visų būtinų priemonių siekiant užtikrinti, kad visuomenė būtų tinkamai informuota apie lyginamojo indekso teikimą, be kita ko, reikalaujant paskelbti taisomąjį pareiškimą apie ankstesnius lyginamojo indekso duomenis ar skaičius. Remiantis šio reglamento 42 straipsniu, be minėtų įgaliojimų, jos dar turi teisę taikyti administracines sankcijas ir kitas administracines priemones.
34
Reglamento 2016/1011 I priede patikslintos arba papildytos tam tikros specialios jo nuostatos dėl palūkanų normų lyginamųjų indeksų, konkrečiai – dėl pradinių duomenų tikslumo ir pakankamumo ir kontrolės priemonių, kurias turi įgyvendinti duomenų teikėjai ir kurios taikomos jiems patiems.
Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2016/1368
35
Remdamasi Reglamento 2016/1011 20 straipsnio 1 dalimi, Komisija priėmė 2016 m. rugpjūčio 11 d. Įgyvendinimo reglamentą (ES) 2016/1368, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2016/1011 nustatomas finansų rinkose naudojamų ypatingos svarbos lyginamųjų indeksų sąrašas (OL L 217, 2016, p. 1). Įgyvendinimo reglamentas 2016/1368 buvo iš dalies pakeistas 2019 m. kovo 22 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2019/482 (OL L 82, 2019, p. 26), įsigaliojusiu 2019 m. kovo 26 d.
36
Klostantis pagrindinės bylos aplinkybėms, Įgyvendinimo reglamento 2016/1368, iš dalies pakeisto Reglamentu 2019/482, priede buvo pateiktas ypatingos svarbos lyginamųjų indeksų sąrašas; jo 5 punkte nurodytas lyginamasis indeksas „Varšuvos tarpbankinė palūkanų norma (WIBOR)“, jo administratorius – GPW Benchmarks S.A. ir vieta – Varšuva, Lenkija.
Lenkijos teisė
Civilinio kodekso įstatymas
37
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos 1964 m. balandžio 23 d.Ustawa – Kodeks cywilny (Civilinio kodekso įstatymas) (Dz. U. Nr. 16, 1964, 93 pozicija) 3851 straipsnyje nurodyta:
„1.   Vartotojui nėra privalomos su juo sudarytos sutarties sąlygos, dėl kurių nebuvo atskirai derėtasi, jei pagal šias sąlygas jo teisės ir pareigos nustatomos nusižengiant visuomenės papročiams ir šiurkščiai pažeidžiant jo interesus (neleistinos sutarties sąlygos). Tai netaikoma sąlygoms, kuriomis nustatomos pagrindinės šalių prievolės, įskaitant kainą arba užmokestį, jeigu jos suformuluotos vienareikšmiškai.
2.   Jei sutarties sąlyga pagal 1 dalį nėra privaloma vartotojui, šalis saisto likusios sutarties sąlygos.
3.   Sutarties sąlygomis, dėl kurių nebuvo atskirai derėtasi, laikomos sutarties sąlygos, kurių turiniui vartotojas neturėjo realios įtakos. Visų pirma tai standartinės sutarties, kurią vartotojui pasiūlė kita sutarties šalis, sąlygos.
4.   Pareiga įrodyti, kad dėl sąlygos buvo atskirai derėtasi, tenka šaliai, kuri ja remiasi.“
Hipoteka užtikrintų paskolų įstatymas
38
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos 2017 m. kovo 23 d.Ustawa o kredycie hipotecznym oraz o nadzorze nad pośrednikami kredytu hipotecznego i agentami (Hipoteka užtikrintų paskolų ir hipoteka užtikrintų paskolų tarpininkų bei agentų priežiūros įstatymas) (Dz. U., 2017, 819 pozicija) 10 straipsnio 1 dalies 5 ir 6 punktuose nustatyta:
„Paskolos davėjas, hipoteka užtikrintos paskolos tarpininkas ir agentas bet kuriuo metu patvariojoje laikmenoje arba elektronine forma turi tiksliai ir suprantamai pateikti vartotojui bendrąją informaciją apie hipoteka užtikrintos paskolos sutartį, įskaitant bent jau:
<…>
5)
hipoteka užtikrintos paskolos sutarčių, kuriose kaip atskaitos taškas naudojamas lyginamasis indeksas, atveju – lyginamuosius indeksus, jų administratorius, nurodytus [Reglamento 2016/1011] 3 straipsnio 1 dalies 6 punkte, ir informaciją apie galimas pasekmes vartotojui;
6)
siūlomos hipoteka užtikrintos paskolos palūkanų normos rūšis, nurodant, ar tai hipoteka užtikrintos paskolos fiksuotoji palūkanų norma, kintamoji palūkanų norma, ar jų derinys, kartu pateikiant trumpą hipoteka užtikrintos paskolos fiksuotosios palūkanų normos ir kintamosios palūkanų normos aprašymą, įskaitant informaciją apie pasekmes vartotojui.“
39
Hipoteka užtikrintų paskolų įstatymo 11 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatyta:
„1.   Prieš sudarant hipoteka užtikrintos paskolos sutartį paskolos davėjas, hipoteka užtikrintos paskolos tarpininkas ir agentas turi pateikti vartotojui patvariojoje laikmenoje suasmenintą informaciją, reikalingą rinkoje siūlomoms hipoteka užtikrintoms paskoloms palyginti, hipoteka užtikrintų paskolų gavimo pasekmėms įvertinti ir informacija paremtam sprendimui dėl hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sudarymo priimti.
2.   Šio straipsnio 1 dalyje nurodytą informaciją paskolos davėjas, hipoteka užtikrintos paskolos tarpininkas ir agentas pateikia informacijos apie hipoteka užtikrintą paskolą formoje, kurios pavyzdys nurodytas šio įstatymo 1 priede.“
40
Hipoteka užtikrintų paskolų įstatymo 29 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodyta:
„1.   Į hipoteka užtikrintos paskolos sutartį įtraukiami 1997 m. rugpjūčio 29 d. Bankininkystės įstatymo 69 straipsnio 2 dalyje išvardyti elementai ir
<…>
8)
palūkanų normos, pagal kurią apskaičiuojama pagrindinės paskolos sumos ir palūkanų įmokų suma, nustatymo būdas ir sąlygos.
<…>
2.   Jei šalys nesusitarė dėl hipoteka užtikrintos paskolos fiksuotosios palūkanų normos, šio straipsnio 1 dalies 8 punkte nurodytas palūkanų normos nustatymo metodas apima lyginamojo indekso vertę ir hipoteka užtikrintos paskolos sutartyje sutartos maržos dydį.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
41
Kaip matyti iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą, 2019 m. birželio 18 d. ieškovas pagrindinėje byloje kreipėsi į PKO, siekdamas sudaryti 400000 Lenkijos zlotų (PLN) (apie 96700 eurų) dydžio hipoteka užtikrintos paskolos sutartį. Tuo tikslu jam buvo suteikta informacija, be kita ko, apie riziką, susijusią su paskolomis su kintamąja palūkanų norma apskritai. Jis negavo jokios informacijos apie tai, kaip veikia konkretus lyginamasis indeksas.
42
2019 m. rugpjūčio 1 d. pagrindinės bylos šalys sudarė hipoteka užtikrintos paskolos sutartį dėl 413436,69 PLN (apie 99980 eurų) sumos, skirtos gyvenamajam būstui įsigyti, kurios terminas – 20 metų (toliau – pagrindinėje byloje nagrinėjama paskolos sutartis). Šiai paskolai buvo taikoma kintamoji palūkanų norma, apskaičiuojama remiantis, pirma, WIBOR lyginamųjų indeksų grupei priklausančiu 6 mėn. WIBOR lyginamuoju indeksu, kuris yra palūkanų normų lyginamasis indeksas, kaip jis suprantamas pagal Reglamento 2016/1011 3 straipsnio 1 dalies 22 punktą, ir kuris sutarties sudarymo dieną buvo 1,79 %, ir, antra, 1,85 % fiksuota marža, o taikytina palūkanų norma buvo koreguojama atsižvelgiant į šio indekso pokyčius kas pusmetį.
43
Pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties bendrosiose sąlygose 6 mėn. WIBOR lyginamasis indeksas apibūdinamas kaip Lenkijos tarpbankinėje rinkoje šešių mėnesių trukmės indėlių zlotais lyginamasis indeksas, kurio vertė nustatoma pagal taisykles, susijusias, be kita ko, su WIBOR lyginamuoju indeksu, ir kuris skelbiamas šio indekso administratoriaus GPW Benchmark informacinėje svetainėje.
44
Šios sutarties specialiosiose sąlygose nurodyta, kad PKO informavo paskolos gavėją apie riziką, susijusią su kintamosios palūkanų normos taikymu, pasireiškiančią tuo, kad, padidėjus lyginamajam indeksui, padidėja mokėtinų palūkanų suma, taigi ir mėnesinės įmokos. Informacija šiuo klausimu išdėstyta ir bendrosiose sutarties sąlygose.
45
PKO nepatenkinus skundo dėl kintamąją palūkanų normą nustatančių sutarties sąlygų teisėtumo, ieškovas pagrindinėje byloje 2023 m. rugsėjo 18 d.Sąd Okręgowy w Częstochowie (Čenstakavos apygardos teismas, Lenkija), t. y. prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme, pareiškė bankui ieškinį.
46
Šiuo ieškiniu jis iš esmės prašė, pirma, konstatuoti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties sąlyga dėl kintamosios palūkanų normos yra nesąžininga tiek, kiek joje nurodomas 6 mėn. WIBOR lyginamasis indeksas, todėl būtent tokios apimties jam neprivaloma, arba kad bet kuriuo atveju yra niekinė, ir, antra, priteisti 10828,93 PLN (apie 2620 eurų) sumą ir delspinigius.
47
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodė, kad, anot ieškovo pagrindinėje byloje, PKO nepateikė patikimos, suprantamos ir išsamios informacijos apie riziką, susijusią su kintamosios palūkanų normos ir 6 mėn. WIBOR lyginamojo indekso nustatymo metodo taikymu, visų pirma kiek tai susiję su įtaka, kurią bankai, teikiantys pradinius duomenis, pagal kuriuos tas indeksas nustatomas, įskaitant PKO, gali daryti įtaką paskesnių šio indekso verčių nustatymui, neatsižvelgdami į tarpbankinės rinkos ekonomines sąlygas ir ekonomikos realijas. Ieškovo pagrindinėje byloje teigimu, taip bankai užsitikrina „paslėptą maržą“, nors sąlygos dėl kintamosios palūkanų normos turėtų būti siejamos tik su objektyviais rodikliais, kuriems kredito sutarties šalys negali daryti jokios įtakos. Dėl to PKO gali daryti įtaką paskolos gavėjo įsipareigojimų, susijusių su palūkanomis, dydžiui, be to, perkelti jam visą riziką, kylančią dėl palūkanų normos pokyčio.
48
Ieškovas pagrindinėje byloje taip pat tvirtina, kad PKO nesuteikė jam informacijos apie 6 mėn. WIBOR lyginamojo indekso struktūrą, todėl jis negalėjo įvertinti įsipareigojimų ekonominių pasekmių.
49
Dėl tariamo nuorodos į šį indeksą negaliojimo pasekmių ieškovas pagrindinėje byloje teigia, kad atitinkama pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties sąlyga tiek, kiek joje įtvirtinta tokia nuoroda, turi būti laikoma savarankiška sąlyga, todėl gali būti pašalinta nepažeidžiant šios sutarties esmės, kaip palūkanų normą paliekant galioti tik banko naudai nustatytą fiksuotą maržą.
50
PKO ginčija teiginį, kad 6 mėn. WIBOR lyginamasis indeksas yra nesusietas su faktiniais sandoriais, taip pat bet kokią bankų, teikiančių duomenis šiam indeksui, galimybę juo manipuliuoti arba sudaryti tarpusavio susitarimą dėl paskesnių verčių nustatymo.
51
Bankas teigia, kad ieškovas pagrindinėje byloje buvo tinkamai informuotas apie riziką, kylančią sudarant paskolos su kintamąja palūkanų norma sutartį, ir pabrėžia, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamoje paskolos sutartyje numatyta palūkanų norma buvo gerokai mažesnė už įstatyminę ir dar mažesnė už didžiausią nustatytą pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos Civilinio kodekso įstatyme.
52
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad ieškovas pagrindinėje byloje teigia, jog 6 mėn. WIBOR lyginamasis indeksas galimai nesąžiningai naudojamas hipoteka užtikrintos paskolos sąlygose dėl kintamosios palūkanų normos taikymo. Teismas konstatuoja, kad šioje byloje nagrinėjamas ypatingos svarbos indeksas, kaip jis suprantamas pagal Reglamento 2016/1011 20 straipsnio 1 dalį.
53
Pirma, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas dėl pačios galimybės Direktyvos 93/13 požiūriu vertinti Lenkijoje sudarytos hipoteka užtikrintos paskolos sąlygą dėl kintamosios palūkanų normos taikymo atsižvelgiant į šios direktyvos 1 straipsnio 2 dalį.
54
Jis pažymi, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamoje sutartyje numatytas palūkanų normos nustatymo metodas atitinka Hipoteka užtikrintų paskolų įstatymo 29 straipsnio 2 dalį, kurioje numatyta, kad tuo atveju, kai palūkanų norma nėra fiksuota, ji apibrėžiama kaip lyginamojo indekso ir nustatytos maržos dydžio vertė. O kai taikoma kintamoji palūkanų norma, įstatymas įpareigoja naudoti lyginamąjį indeksą. Reikšminga gali būti ir tai, kad tuomet, kai šis indeksas yra pagal Reglamentą 2016/1011 reglamentuojamas ypatingos svarbos lyginamasis indeksas (kaip yra šiuo atveju), vartotojams būtų užtikrinama gerokai didesnė apsauga, palyginti su kitos rūšies taikomais indeksais.
55
Antra, tuo atveju, jeigu pagrindinėje byloje nagrinėjamos hipoteka užtikrintos paskolos sąlygą dėl kintamosios palūkanų normos taikymo galima vertinti Direktyvos 93/13 požiūriu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad ji sudaro pagrindinį sutarties dalyką, kaip jis suprantamas pagal šios direktyvos 4 straipsnio 2 dalį, todėl jam kyla klausimas dėl toje nuostatoje nustatyto skaidrumo reikalavimo paisymo.
56
Šiuo aspektu nacionalinis teismas nurodo, kad minėtoje sąlygoje apibrėžiamas palūkanų normos koregavimo metodas ir koregavimo dažnumas, kad sutartinį lyginamąjį indeksą pateikė administratorius, kuriam pagal Reglamentą 2016/1011 buvo išduotas veiklos leidimas, kad toje sutartyje pateikta informacija apie administratorių ir indekso nustatymo pagrindas, o jo paskesnės vertės lengvai prieinamos visuomenei.
57
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar skaidrumo reikalavimas nustato paskolas teikiančiam verslininkui pareigą pateikti ir kitą informaciją, kuri leistų vartotojui susidaryti nuomonę apie sutartinio lyginamojo indekso raidą ateityje ir jos pasekmes sutartiniams įsipareigojimams, ar ne. Kaip papildomą informaciją, kurios galėtų būti reikalaujama, jis nurodo indekso sudarymo būdą, veiksnius ir aplinkybes, turinčius įtakos jo vertės nustatymui, kaip antai infliacijos ir nedarbo lygį, tai, ar esama „abejonių“ dėl jo veikimo skaidrumo, susijusių su tuo, kad pradinius duomenis teikia bankai ir jie nebūtinai atitinka faktinius sandorius, šiems duomenims rengti taikomus kriterijus, būdą, kaip renkami duomenys prieš jų pateikimą, taip pat informaciją, kad paskolos davėjas yra vienas iš duomenis teikiančių bankų.
58
Tačiau prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad nei Hipoteka užtikrintų paskolų įstatymas, nei direktyvos 2008/48 ir 2014/17 neįpareigoja kreditorių pateikti tokią informaciją ir kad PKO, kaip duomenis 6 mėn. WIBOR lyginamajam indeksui teikiančio banko, pateikti duomenys tam indeksui daro ribotą įtaką, nes jis yra tik vienas iš dešimties duomenis teikiančių bankų. Be to, jam atrodo, kad dėl kompleksiško ir techninio kai kurios informacijos pobūdžio sunku ją pateikti vidutiniam ekonomikos žinių neturinčiam vartotojui suprantamu būdu, todėl tokios informacijos nepateikimas paprasčiausiai gali neturėti įtakos vartotojų sprendimams.
59
Trečia, jeigu dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties sąlygos, kuri ginčijama, nepakankamo skaidrumo ji turėtų būti vertinama galimo nesąžiningumo požiūriu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas dėl pasekmių, galinčių kilti dėl tam tikrų abejonių, kiek tai susiję su 6 mėn. WIBOR lyginamojo indekso nustatymo būdo skaidrumu, turint omenyje tai, kad tas būdas turėjo būti žinomas PKO, tačiau bankas apie jį neinformavo vartotojo, todėl nurodžius šį indeksą sutartyje tarp šalių galėtų kilti disbalansas.
60
Nacionalinis teismas vis dėlto nurodo, kad tuo metu, kai buvo sudaroma minėta sutartis, Lenkijos kreditų rinkoje vyravo beveik išimtinai kintamosios kreditų palūkanų normos ir kreditams buvo taikomas WIBOR lyginamasis indeksas. Todėl net jeigu vartotojas būtų norėjęs pasirinkti kreditą su fiksuotomis palūkanomis arba turėjo abejonių dėl WIBOR lyginamojo indekso veikimo, gali būti, kad jis nebūtų turėjęs kito pasirinkimo (net ir tinkamai informuotas apie veikimą), tik sutikti sudaryti sutartį su tuo indeksu susietomis kintamosiomis palūkanomis. Bet kuriuo atveju Lenkijos teisė įpareigoja remtis WIBOR lyginamuoju indeksu, kai tik jis tapo ypatingos svarbos lyginamuoju indeksu, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą 2016/1011. Beje, remtis kitais indeksais būtų nenaudinga vartotojui atsižvelgiant į mažesnį jų skaidrumą.
61
Nacionaliniam teismui taip pat neaišku, ar pasiūlymas dėl kredito su kintamąja palūkanų norma savaime nepažeidžia vartotojo intereso, nes jis visą sutarties galiojimo laikotarpį susidurtų su palūkanų augimo rizika, o vienintelę apsaugą užtikrintų įstatyme nustatyta viršutinė taikytinų palūkanų normų riba.
62
Galiausiai, ketvirta, jeigu įvertinus sutarties sąlygą būtų konstatuota, kad nesąžininga remtis WIBOR lyginamuoju indeksu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, kokias išvadas reikėtų daryti iš tokio konstatavimo.
63
Jis svarsto, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties sąlygos, kuri ginčijama, elementas, susijęs su WIBOR 6M lyginamojo indekso nurodymu, gali būti laikomas atsiejamu kaip atskira sutartinė prievolė, todėl negaliojančiu galėtų būti pripažintas tik šis elementas, o tai leistų išvengti vartotojui nepalankių visos sutarties panaikinimo pasekmių. Tokiu atveju paskolos palūkanų norma būtų sumažinta iki banko naudai nustatytos fiksuotosios maržos.
64
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas atkreipia dėmesį į tai, kad pagal vyraujančią nacionalinę jurisprudenciją toks pakeitimas paveiktų sąlygos esmę. Visų pirma jis nurodo, kad taip pakeistoje pagrindinėje byloje nagrinėjamoje paskolos sutartyje būtų įtvirtintos labai skirtingos šalių perspektyvos, ypač atsižvelgiant į tai, kad paskolos su fiksuota palūkanų norma naudingumas priklauso nuo numatomos palūkanų normos raidos sutarties sudarymo momentu.
65
Šiomis aplinkybėmis Sąd Okręgowy w Częstochowie (Čenstakavos apygardos teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [Direktyvos 93/13] 1 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją leidžiama nagrinėti sutarties sąlygas dėl kintamosios palūkanų normos, grindžiamos WIBOR lyginamuoju indeksu?
2.
Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar [Direktyvos 93/13] 4 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją leidžiama [nesąžiningumo požiūriu] nagrinėti sutarties sąlygas dėl kintamosios palūkanų normos, grindžiamos WIBOR lyginamuoju indeksu?
3.
Jei į pirmąjį ir antrąjį klausimus būtų atsakyta teigiamai, ar [Direktyvos 93/13] 3 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad sutarties nuostatos dėl kintamosios palūkanų normos, grindžiamos WIBOR lyginamuoju indeksu, gali būti laikomos prieštaraujančiomis sąžiningumo reikalavimams ir sukeliančiomis didelį sutarties šalių teisių ir pareigų disbalansą vartotojo nenaudai dėl to, kad vartotojas netinkamai informuojamas apie kintamosios palūkanų normos riziką, be kita ko, nenurodant, kaip nustatomas lyginamasis indeksas, kuriuo remiantis nustatoma kintamoji palūkanų norma, ir kokios abejonės yra susijusios su jo neskaidrumu, taip pat dėl to, kad ši rizika nevienodai paskirstoma tarp sutarties šalių?
4.
Jei į pirmesnius klausimus būtų atsakyta teigiamai, ar [Direktyvos 93/13] 6 straipsnio 1 dalis, siejama su 3 straipsnio 1 dalimi ir 2 dalies antru sakiniu, taip pat 2 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad, pripažinus sutarties sąlygą dėl kintamosios palūkanų normos, grindžiamos WIBOR lyginamuoju indeksu, nesąžininga, gali toliau galioti sutartis, pagal kurią pagrindinei paskolos sumai taikoma palūkanų norma yra grindžiama sutartyje numatyta antrąja palūkanų normos dydį nustatančia sudedamąja dalimi, t. y. fiksuotąja banko marža, o dėl to paskolos palūkanų norma iš kintamosios taptų fiksuotąja?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
66
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 93/13 1 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad joje numatyta išimtis taikoma hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlygai, kurioje nustatyta kintamoji palūkanų norma, grindžiama lyginamuoju indeksu, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą 2016/1011, ir fiksuota marža.
67
Šiuo aspektu nacionalinis teismas pabrėžia, pirma, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties sąlygoje, kuri ginčijama, nustatyta kintamoji palūkanų norma atitinka Hipoteka užtikrintų paskolų įstatymo 29 straipsnio 2 dalį, ir, antra, kad atsižvelgiant į tai, jog kompetentinga nacionalinė institucija suteikė Reglamento 2016/1011 34 straipsnyje nurodytą veiklos leidimą WIBOR lyginamojo indekso, nurodyto šioje sąlygoje, administratoriui, reikia preziumuoti, kad šis indeksas atitinka visas šio reglamento nuostatas, taikomas ypatingos svarbos lyginamiesiems indeksams.
68
Primintina, kad pagal Direktyvos 93/13 1 straipsnio 2 dalį į jos materialinę taikymo sritį nepatenka sutarties sąlygos, atspindinčios „įstatymų ar kitų teisės aktų privalomąsias nuostatas“; ši formuluotė, atsižvelgiant į šios direktyvos 13 konstatuojamąją dalį, apima ne tik nacionalinės teisės nuostatas, kurios taikomos susitariančiosioms šalims, nepaisant jų pasirinkimo, bet ir dispozityviąsias nuostatas, t. y. nuostatas, kurios, nesant kitokio susitarimo tarp šalių, taikomos automatiškai (2022 m. gegužės 5 d. Sprendimo Zagrebačka banka, C‑567/20, EU:C:2022:352, 55 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), nes laikoma, kad tokiose sąlygose nėra nesąžiningų elementų.
69
Šioje nuostatoje įtvirtinta išimtis turi būti aiškinama siaurai (2018 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo OTP Bank ir OTP Faktoring, C‑51/17, EU:C:2018:750, 54 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
70
Dėl aplinkybės, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties sąlyga, kuri ginčijama, atitinka Hipoteka užtikrintų paskolų įstatymo 29 straipsnio 2 dalį, pirmiausia pažymėtina, kad šioje nuostatoje tik numatyta: jeigu hipoteka užtikrintos paskolos sutarties šalys nesusitaria dėl fiksuotos palūkanų normos, palūkanų normos nustatymo metodas apima lyginamojo indekso vertę ir sutartyje nurodytos maržos sumą.
71
Iš 2024 m. gegužės 30 d. Sprendimo Raiffeisen Bank (C‑176/23, EU:C:2024:443) 33 punkto išplaukia, kad Direktyvos 93/13 1 straipsnio 2 dalyje numatyta išimtis netaikoma tokiu atveju, kai teisės normose tik nustatyta bendra tvarka dėl palūkanų normos toje sutartyje nustatymo, o verslininkui paliekama diskrecija, kiek tai susiję su šios normos lyginamojo indekso pasirinkimu ir prie jo galimos pridėti fiksuotosios maržos dydžiu.
72
Taigi nacionalinė nuostata, kaip antai Hipoteka užtikrintų paskolų įstatymo 29 straipsnio 2 dalis, negali būti kliūtis taikyti Direktyvą 93/13.
73
Dėl aplinkybės, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties sąlygoje, kuri ginčijama, nurodytas indeksas yra lyginamasis indeksas, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą 2016/1011, kurio metodika ir apskritai veikimas turi atitikti visus šiame reglamente nustatytus ypatingos svarbos lyginamųjų indeksų teikimo reikalavimus, dar pažymėtina, kad Direktyvos 93/13 1 straipsnio 2 dalyje, kaip nurodyta šios direktyvos tryliktoje konstatuojamojoje dalyje, iš esmės kalbama apie valstybių narių įstatymus ir kitus teisės aktus.
74
Vis dėlto Sąjungos teisės aktų leidėjo reglamentų forma priimtų aktų nuostatos šiuo atžvilgiu turi būti prilyginamos valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatoms, atsižvelgiant į šių reglamentų poveikį, įtvirtintą SESV 288 straipsnio antroje pastraipoje, kai tokiomis Sąjungos teisės nuostatomis taip pat siekiama imperatyviai ar dispozityviai nustatyti tam tikrų sutarčių šalių teises ir pareigas. Direktyvos 93/13 1 straipsnio 2 dalyje įtvirtintos išimties, nurodytos šio sprendimo 68 punkte, raison d’être, t. y. kad iš principo galima daryti pagrįstą prielaidą, jog nacionalinės teisės aktų leidėjas yra užtikrinęs visų šių teisių ir pareigų pusiausvyrą, kurią Sąjungos teisės aktų leidėjas aiškiai siekė apsaugoti (šiuo klausimu žr. 2023 m. liepos 6 d. Sprendimo First Bank, C‑593/22, EU:C:2023:555, 22 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), galioja ir tuomet, kai šias teises ir pareigas tiesiogiai nustato pats Sąjungos teisės aktų leidėjas.
75
Taigi, kalbant apie Reglamentą 2016/1011, konstatuotina, kad, pirma, vadovaujantis 1 straipsniu, reglamento tikslas – nustatyti bendrą sistemą, skirtą užtikrinti indeksų, kurie kaip lyginamieji indeksai Sąjungoje naudojami, be kita ko, finansinėse sutartyse, tikslumui ir teisingumui, siekiant prisidėti prie tinkamo vidaus rinkos veikimo, kartu užtikrinant aukšto lygio vartotojų apsaugą. Tam šiame reglamente nustatyta visuma reikalavimų, be kita ko, susijusių su šių indeksų metodika, taikomų jų administratoriams ir duomenų teikėjams. Taigi minėtu reglamentu ne siekiama finansinių sutarčių šalių teisių ir pareigų pusiausvyros, o nustatomos pareigos subjektams, veikiantiems specifiniu statusu, neatsižvelgiant į tai, kad duomenų teikėjai taip pat gali būti lyginamojo indekso naudotojai.
76
Antra, nors kompetentinga nacionalinė institucija išdavė Reglamento 2016/1011 34 straipsnyje nurodytą veiklos leidimą WIBOR lyginamojo indekso administratoriui ir taip patvirtino šio indekso metodiką sudarančių taisyklių atitiktį visiems šiame reglamente nustatytiems reikalavimams, vis dėlto šias taisykles nustato privatus subjektas, t. y. minėto indekso administratorius, todėl jos pagal savo pobūdį nėra įstatymai ar kiti teisės aktai, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 93/13 1 straipsnio 2 dalį.
77
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą atsakytina: Direktyvos 93/13 1 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad joje numatyta išimtis netaikoma hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlygai, kurioje nustatyta kintamoji palūkanų norma, grindžiama lyginamuoju indeksu, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą 2016/1011, ir fiksuota marža, kai tokiai sąlygai taikomose įstatymų ar kitų teisės aktų nuostatose tik įtvirtinta bendra tvarka dėl palūkanų normos nustatymo tokiose sutartyse, paliekant verslininkui galimybę nustatyti sutartinį lyginamąjį indeksą arba fiksuotą maržą, kurią galima pridėti prie šio indekso vertės.
Dėl antrojo klausimo
78
Iš pradžių primintina, kad, remiantis Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalimi, sąlygų nesąžiningumo vertinimas nėra susijęs nei su pagrindinio sutarties dalyko apibrėžimu, nei su kainos ir atlygio adekvatumu mainais suteiktoms paslaugoms ar prekėms, jei šios sąlygos pateikiamos aiškia, suprantama kalba.
79
Kaip matyti iš prašyme priimti prejudicinį sprendimą dėl antrojo klausimo išdėstytų argumentų, nacionalinis teismas mano, kad hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlyga, nustatanti kintamąją palūkanų normą, grindžiamą lyginamuoju indeksu, ir fiksuotą maržą, kaip antai ginčijama pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties sąlyga, gali būti susijusi su „pagrindinio sutarties dalyko apibrėžimu“, kaip tai suprantama pagal šio 4 straipsnio 2 dalį ir su šia nuostata susijusią jurisprudenciją, pagal kurią tose nuostatose kalbama apie sąlygas, įtvirtinančias esminę prievolę pagal šią sutartį ir ją apibrėžiančias (šiuo klausimu žr. 2014 m. balandžio 30 d. Sprendimo Kásler ir Káslerné Rábai, C‑26/13, EU:C:2014:282, 49 punktą ir 2023 m. kovo 16 d. Sprendimo Caixabank (Paskolos administravimo mokestis), C‑565/21, EU:C:2023:212, 17 punktą).
80
Toks kvalifikavimas, priklausantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo kompetencijai (šiuo klausimu žr. 2019 m. spalio 3 d. Sprendimo Kiss ir CIB Bank, C‑621/17, EU:C:2019:820, 33 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), atitinka Teisingumo Teismo jurisprudenciją, nes Teisingumo Teismas jau yra nurodęs, kad paskolos sutarties sąlyga, nustatanti palūkanų normą, gali būti dalis pagrindinio sutarties dalyko (2015 m. vasario 26 d. Sprendimo Matei, C‑143/13, EU:C:2015:127, 62 punktas).
81
Kadangi, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, tikėtina, kad ginčijama pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties sąlyga patenka į pagrindinio šios sutarties dalyko apibrėžimą, jis prašo išaiškinti frazę „jeigu šios sąlygos pateikiamos aiškia, suprantama kalba“, kuria Sąjungos teisės aktų leidėjas į Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalį įtraukė skaidrumo reikalavimą (šiuo klausimu žr. 2025 m. balandžio 30 d. Sprendimo Justa, C‑39/24, EU:C:2025:298, 29 ir 35 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją). Kaip matyti iš šios nuostatos, sąlygos, patenkančios į pagrindinio sutarties dalyko apibrėžimą, nesąžiningumas gali būti vertinamas tik tuo atveju, jei paaiškėja, kad ginčijama sąlyga nėra pateikta „aiškia, suprantama kalba“, todėl neatitinka šio skaidrumo reikalavimo.
82
Atsižvelgiant į tai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui visų pirma kyla klausimas, ar kreditorius turi nurodyti tam tikrus sutartinio lyginamojo indekso metodikos elementus, kaip antai tai, kad naudojami pradiniai duomenys gali atspindėti neįgyvendintus pasiūlymus sudaryti sandorį, arba veiksnius, kurie gali turėti įtakos šio indekso pokyčiui.
83
Taigi laikytina, kad antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai hipoteka užtikrintos paskolos sutartyje yra sąlyga, kurioje nustatyta kintamoji palūkanų norma, grindžiama lyginamuoju indeksu, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą 2016/1011, pagal iš šios nuostatos kylantį skaidrumo reikalavimą kreditoriui nustatomos tam tikros specialios pareigos informuoti apie šio indekso metodiką.
84
Šiuo klausimu primintina, kad skaidrumo reikalavimas turi būti suprantamas kaip reiškiantis ne tik tai, kad atitinkama sąlyga vartotojui turi būti suprantama gramatiškai, bet ir tai, kad šiam vartotojui turi būti sudaryta galimybė pagal tikslius ir suprantamus kriterijus įvertinti jam dėl tokios sąlygos kylančias ekonomines pasekmes (šiuo klausimu žr. 2019 m. spalio 3 d. Sprendimo Kiss ir CIB Bank, C‑621/17, EU:C:2019:820, 37 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
85
Iki sutarties sudarymo informacija apie sutarties sąlygas ir jos sudarymo pasekmes vartotojui yra ypač svarbi. Būtent remdamasis šia informacija jis nusprendžia, ar nori būti saistomas sąlygų, kurias verslininkas suformulavo iš anksto. Taigi, kadangi Direktyvoje 93/13 nustatyta apsaugos sistema pagrįsta idėja, kad vartotojas yra silpnesnėje padėtyje nei verslininkas, dėl, be kita ko, turimos informacijos lygio, skaidrumo reikalavimas turi būti aiškinamas plačiai (2023 m. liepos 13 d. Sprendimo Banco Santander (Rėmimasis oficialiu indeksu), C‑265/22, EU:C:2023:578, 51 ir 52 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
86
Konkrečiau kalbant apie sąlygą, kurioje hipoteka užtikrintos paskolos sutartyje numatytas atlygis už šią paskolą sumokant palūkanas, apskaičiuotas pagal kintamąją palūkanų normą, nustatytą, kaip pagrindinėje byloje, remiantis oficialiu indeksu, pažymėtina, kad skaidrumo reikalavimas turi būti suprantamas kaip reiškiantis, be kita ko, kad vidutiniam, pakankamai informuotam ir protingai pastabiam bei nuovokiam vartotojui turi būti sudaryta galimybė suprasti, kaip konkrečiai veikia šios palūkanų normos apskaičiavimo metodas, ir taip, remiantis tiksliais ir suprantamais kriterijais, įvertinti tokios sąlygos ekonomines pasekmes (jos gali būti didelės) savo finansiniams įsipareigojimams (2024 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Kutxabank, C‑300/23, EU:C:2024:1026, 79 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
87
Ar paisoma skaidrumo principo, reikia vertinti atsižvelgiant į visas svarbias faktines aplinkybes, tarp kurių yra ne vien atitinkamos sutarties sąlygos, bet ir reklama, ir per derybas dėl sutarties paskolos davėjo pateikta informacija (šiuo klausimu žr. 2019 m. spalio 3 d. Sprendimo Kiss ir CIB Bank, C‑621/17, EU:C:2019:820, 44 punktą ir jame nurodytą informaciją).
88
Be to, reikia atsižvelgti į aplinkybę, kad pagrindiniai sutartinio lyginamojo indekso apskaičiavimo elementai yra lengvai prieinami dėl jų paskelbimo, su sąlyga, kad, atsižvelgiant į viešai skelbiamą ir prieinamą informaciją, taip pat prireikus verslininko pateiktą informaciją, vidutinis vartotojas, kuris yra pakankamai informuotas ir protingai pastabus bei nuovokus, galėjo suprasti, kaip konkrečiai veikia kintamosios palūkanų normos apskaičiavimo metodika, kurioje be kita ko, remiamasi lyginamuoju indeksu, ir, remdamasis konkrečiais ir suprantamais kriterijais, įvertinti tokios sąlygos ekonomines pasekmes (jos gali būti reikšmingos) savo finansiniams įsipareigojimams (šiuo klausimu žr. 2024 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Kutxabank, C‑300/23, EU:C:2024:1026, 80 ir 82 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
89
Be to, siekiant nustatyti, ar kredito sutarties sąlyga, kuriai taikoma Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalis, atitinka toje nuostatoje nustatytą skaidrumo reikalavimą, reikia atsižvelgti į visas atitinkamai sutarčiai galimai taikytinas Sąjungos teisės nuostatas, nustatančias vartotojų informavimo pareigą (šiuo klausimu žr. 2018 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo EOS KSI Slovensko, C‑448/17, EU:C:2018:745, 62 punktą).
90
Nagrinėjamu atveju, kalbant apie hipoteka užtikrintą paskolos sutartį, kuri patenka į Direktyvos 2014/17 taikymo sritį ir kurios kintamoji palūkanų norma grindžiama Reglamente 2016/1011 nurodytu lyginamuoju indeksu, reikia atsižvelgti į tai, kad šiuose dviejuose teisės aktuose tiksliai apibrėžtos pareigos informuoti vartotojus siekiant užtikrinti jų apsaugą, kaip matyti, be kita ko, iš šios direktyvos 7 konstatuojamosios dalies ir reglamento 5, 6 ir 71 konstatuojamųjų dalių.
91
Direktyvoje 2014/17 kreditorių informavimo pareiga reglamentuojama keliais lygiais.
92
Pirma, individualiai bendraujant su konkrečiu paskolą norinčiu gauti asmeniu Direktyvos 2014/17 14 straipsnyje reikalaujama, kad kreditorius pateiktų jam pritaikytą ikisutartinę informaciją, reikalingą tam, kad tas asmuo galėtų palyginti rinkoje siūlomus kreditus, įvertinti jų pasekmes ir priimti informacija pagrįstą sprendimą. Ši informacija turi būti teikiama naudojant ESIL – Sąjungos lygmeniu standartizuotą informacinį dokumentą. Pagal šios direktyvos 17 straipsnio 6 dalį kredito su kintamąja palūkanų norma atveju vartotojas bent pateikiant ESIL turi būti informuotas apie galimą pakeitimų poveikį mokėtinoms sumoms ir BKKMN, jam turi būti pateikta papildoma BKKMN, siekiant parodyti galimą riziką, susijusią su smarkiai padidėjusia kredito palūkanų norma, ir ši informacija turi būti pateikta kartu su įspėjimu, kad bendra kredito kaina vartotojui, atspindima BKKMN, gali kisti.
93
Iš Direktyvos 2014/17 II priedo, kuriame išvardyta ESIL nurodytina informacija ir jos turinys (A dalis), taip pat išdėstytos instrukcijos, kurių kreditoriai turi laikytis pildydami šią formą (B dalis), matyti, kad tuomet, kai vartotojui siūloma hipoteka užtikrintos paskolos sutartis su kintamąja palūkanų norma, kreditoriui yra nustatyta speciali pareiga informuoti apie palūkanų normos kintamumo poveikį BKKMN. Šiuo klausimu pažymėtina, kad pakeitimai, kuriuos Sąjungos teisės aktų leidėjas padarė šioje direktyvoje priimdamas Reglamentą 2016/1011, neapėmė šio priedo. Taigi jis nenumatė, kad kreditų su kintamąja palūkanų norma, grindžiama šiame reglamente nurodytu lyginamuoju indeksu, atveju ESIL būtų pateikta konkreti informacija apie šio lyginamojo indekso metodiką ar galimas jo pokyčio priežastis.
94
Šiuo klausimu primintina, kad pagal Direktyvos 2014/17 2 straipsnio 2 dalį valstybių narių nacionalinėje teisėje negali būti nuostatų, kurios skirtųsi nuo nurodytųjų šios direktyvos 14 straipsnio 2 dalyje ir II priedo A dalyje dėl standartinės ikisutartinės informacijos teikimo naudojant ESIL.
95
Antra, apskritai kalbant, pagal Direktyvos 2014/17 13 straipsnio 1 dalies antros pastraipos ea punktą kreditorius, rinkoje siūlantis sudaryti kredito sutartis, kuriose daroma nuoroda į lyginamąjį indeksą, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą 2016/1011, be bendros informacijos, kurią turi visada teikti, privalo nurodyti „[atitinkamų] lyginamųjų indeksų ir jų administratorių pavadinim[us] ir <..> galim[ą] poveikį vartotojui“. Kaip matyti iš Reglamento 2016/1011 71 konstatuojamosios dalies, kuria ši nuostata buvo įtraukta į Direktyvą 2014/17, įpareigodamas pateikti šią informaciją, Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė užtikrinti informacijos, kuri, kaip jis mano, yra tinkama, teikimą vartotojams, atsižvelgiant į tai, kad dėl derybinių galių asimetrijos ir standartinių sąlygų taikymo jie atsiduria mažiau palankioje padėtyje renkantis lyginamąjį indeksą.
96
Be to, kadangi informacija, kuri turi būti pateikta pagal šio 13 straipsnio 1 dalies antros pastraipos ea punktą, yra bendra informacija apie kredito sutartis, kurią kreditorius turi visada teikti, šioje nuostatoje vartojama frazė „galimas poveikis vartotojui“ sutarčių, kuriose daroma nuoroda į lyginamąjį indeksą, negali žymėti tikslesnės informacijos nei šio sprendimo 92 ir 93 punktuose aprašyta vartotojui pritaikyta ikisutartinė informacija. Konkrečiau kalbant, ši frazė negali nusakyti lyginamojo indekso ar indeksų, kuriuos kreditorius naudojo savo siūlomose sutartyse, metodikos ar veiksnių, galinčių turėti įtakos jų pokyčiams.
97
Reglamente 2016/1011 savo ruožtu reglamentuojamos lyginamojo indekso administratoriams nustatytos informavimo pareigos.
98
Šiuo klausimu pažymėtina, kad šio reglamento 13 straipsnyje administratoriams numatyta bendra pareiga užtikrinti skaidrumą, pagal kurią jie privalo, be kita ko, paskelbti arba pateikti kiekvieno jų pateikiamo ir paskelbto indekso ar indeksų grupės pagrindinius metodikos elementus.
99
Be to, minėto reglamento 27 straipsnyje, siekiant skaidrumo ir vartotojų apsaugos, reikalaujama, kad minėti administratoriai apie kiekvieną lyginamąjį indeksą ar lyginamųjų indeksų grupę prieinamu, aiškiu ir nedviprasmišku būdu paskelbtų pažymą, kurioje, be kita ko, būtų apibrėžta rinkos arba ekonomikos realija, vertintina lyginamuoju indeksu, ir aplinkybės, kuriomis toks vertinimas gali tapti nepatikimas, taip pat techninėse specifikacijose nurodyti lyginamojo indekso apskaičiavimo elementai, kuriuos nustatant gali būti veikiama pagal savo diskreciją, ir tokiam diskreciniam vertinimui taikomi kriterijai, pagal savo diskreciją galinčių veikti asmenų pozicija ir tokio diskrecinio vertinimo paskesnės kontrolės tvarka. Be to, šioje pažymoje apibrėžiami visi pagrindiniai su lyginamuoju indeksu susiję terminai, nurodomi metodikos pasirinkimo motyvai, kriterijai ir procedūros, taikomi nustatant lyginamąjį indeksą, įskaitant pradinių duomenų aprašymą, skirtingų rūšių pradinių duomenų pirmumą, būtiniausi duomenys, kurių reikia šiam indeksui nustatyti, galimi naudoti ekstrapoliacijos modeliai ar metodai ir to indekso sudedamųjų dalių derinimo tvarka, taip pat kontrolės priemonės ir taisyklės, kurios reglamentuoja administratoriaus ar bet kokių duomenų teikėjų veikimą remiantis savo išvadomis arba pagal savo diskreciją, siekiant užtikrinti tokio savo išvadų taikymo ar veikimo pagal savo diskreciją nuoseklumą.
100
Kaip savo išvados 54 punkte iš esmės pažymėjo generalinė advokatė, informacijos, už kurią atsako lyginamojo indekso administratorius, paskelbimas leidžia visoms suinteresuotosioms šalims, įskaitant vartotojus, suprasti šio indekso teikimo metodiką.
101
Taigi, kalbant apie kredito sutartis dėl gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto, pasakytina, kad Direktyva 2014/17 ir Reglamentas 2016/1011 kartu nustato tikslias pareigas informuoti vartotojus apie, pirma, hipoteka užtikrintos paskolos sutarčių sąlygas, kuriomis nustatoma kintamoji palūkanų norma, pateikiant nuorodą į šiame reglamente numatytą lyginamąjį indeksą, ir, antra, apie tokius lyginamuosius indeksus, ir kad šios pareigos paskirstomos kreditoriams ir tų indeksų administratoriams. Pagal taip nustatytą sistemą pirmieji turi pateikti vartotojams informaciją, kuri leistų jiems kartu įvertinti konkrečias palūkanų normos kintamumo pasekmes jų įsipareigojimams pagal jiems siūlomą sutartį ir susipažinti su visa informacija, kurią lyginamojo indekso administratorius turi paskelbti viešai.
102
Šiomis aplinkybėmis, kadangi, remiantis šio sprendimo 89 punkte priminta jurisprudencija, reikia atsižvelgti į visas Sąjungos teisės nuostatas, numatančias pareigas informuoti vartotojus, kurios nagrinėjamu atveju gali būti taikomos sąlygai, nustatančiai kintamąją palūkanų normą, grindžiamai lyginamuoju indeksu, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą 2016/1011, tai, ar kreditorius laikosi Direktyvoje 93/13 numatyto skaidrumo reikalavimo, kai sudaroma hipoteka užtikrintos paskolos sutartis, kurioje įtvirtinta tokia sąlyga, turi būti vertinama atsižvelgiant į jam pagal Direktyvą 2014/17 tenkančias pareigas, jeigu, kaip pagrindinėje byloje, ši sąlyga numatyta kredito sutartyje dėl gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto.
103
Vis dėlto, kai kreditoriaus pateikti duomenys ne tik nurodo viešai prieinamą informaciją, kaip antai tą, kurią pagal Reglamentą 2016/1011 privalo pateikti bet kuris lyginamojo indekso administratorius, bet ir ją apibūdina, apibendrina ar paaiškina, tie duomenys turi būti tikslūs, palyginti su ta informacija.
104
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą atsakytina: Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai sutartyje dėl hipoteka užtikrintos paskolos, skirtos gyvenamosios paskirties nekilnojamajam turtui, yra sąlyga, kurioje nustatyta kintamoji palūkanų norma, grindžiama lyginamuoju indeksu, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą 2016/1011, pagal iš šios nuostatos kylantį skaidrumo reikalavimą kreditoriui nenustatoma tam tikrų specialių pareigų informuoti apie šio indekso metodiką. Tai, kad kreditorius įvykdė visas Direktyvoje 2014/17 jam dėl tokios sąlygos nustatytas informavimo pareigas, ir, jeigu pateikė papildomos informacijos, nenurodė nieko, kas leistų susidaryti iškreiptą minėto indekso vaizdą, gali rodyti, kad kreditorius įvykdė skaidrumo reikalavimą šios sąlygos atžvilgiu.
Dėl trečiojo klausimo
105
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 93/13 3 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlygoje nustatyta lyginamuoju indeksu, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą 2016/1011, grindžiama kintamoji palūkanų norma, sąlygos nesąžiningumą gali lemti, pirma, vartotojo neinformavimas apie tam tikrus sutartinio lyginamojo indekso ypatumus, ypač apie tai, kad pagal jo metodiką numatyta naudoti pradinius duomenis, kurie nebūtinai atitinka faktinius sandorius, taip pat, kad kreditorius yra vienas iš bankų, teikiančių duomenis šiam indeksui nustatyti, ir, antra, patys šie ypatumai.
106
Nagrinėjamu atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad, pirma, ieškovas pagrindinėje byloje abejoja 6 mėn. WIBOR lyginamojo indekso objektyvumu, motyvuodamas tuo, kad jo paskesnės vertės nustatomos remiantis pradiniais duomenimis, kurių didžioji dalis atspindi ne Lenkijos tarpbankinėje rinkoje faktiškai sudarytus sandorius, o šioje rinkoje pateiktų kainų pasiūlymus, o tai suteikia subjektams, teikiantiems duomenis šiam indeksui, diskreciją.
107
Antra, atsižvelgiant į šį 6 mėn. WIBOR lyginamojo indekso metodikos elementą, tai, kad PKO yra vienas iš duomenis šiam indeksui teikiančių bankų, kuris pradinius duomenis pateikia indekso administratoriui, juos naudojančiam nustatant paskesnes vertes, leidžia jam daryti įtaką minėto indekso raidai. Šitaip naudodamas šį indeksą, kad nustatytų kintamąją palūkanų normą, taikomą sutarčiai, kurios šalis jis pat yra, PKO naudojosi galimybe daryti įtaką paskolos gavėjo įsipareigojimo lygiui, taigi ir padidinti iš šios sutarties gaunamas pajamas. Ieškovas pagrindinėje byloje teigia, kad tokiomis aplinkybėmis yra priverstas prisiimti visą riziką, susijusią su palūkanų normos kintamumu, o kreditorius naudojasi „paslėpta marža“.
108
Pirmiausia pažymėtina, kad pagal šio sprendimo 81 punkte primintą jurisprudenciją atsakymas į trečiąjį klausimą dėl tokios sąlygos, kaip pagrindinėje byloje ginčijama nagrinėjamos paskolos sutarties sąlyga, galimo nesąžiningumo vertinimo grindžiamas prielaida, kad iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pirminio vertinimo matyti, jog nebuvo laikytasi Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalyje įtvirtinto skaidrumo reikalavimo, kiek tai susiję su šia sąlyga.
109
Šiame kontekste svarbu pabrėžti, kad nors galimas šio skaidrumo reikalavimo nesilaikymas yra vienas iš veiksnių, į kuriuos reikia atsižvelgti vertinant sutarties sąlygos nesąžiningumą, vis dėlto iš Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalies matyti, kad vien šio reikalavimo nesilaikymas negali lemti sąlygos nesąžiningumo (šiuo klausimu žr. 2023 m. liepos 13 d. Sprendimo Banco de Santander (Rėmimasis oficialiu indeksu), C‑265/22, EU:C:2023:578, 66 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
110
Taip yra ir tuomet, kai tokį reikalavimų nesilaikymą lemia pareigos, kuri verslininkui buvo nustatyta pagal kitus Sąjungos teisės aktus nei Direktyva 93/13, pažeidimas, kaip antai pagrindinėje byloje susiklosčiusiomis aplinkybėmis gali būti Direktyvoje 2014/17 kreditoriui nustatytų informavimo pareigų atveju.
111
Tai patikslinus, reikia priminti, kad, remiantis Direktyvos 93/13 3 straipsnio 1 dalimi, ta sutarties sąlyga, dėl kurios nebuvo atskirai derėtasi, laikoma nesąžininga, jeigu pažeidžiant sąžiningumo reikalavimą dėl jos atsiranda ryškus neatitikimas tarp iš sutarties kylančių šalių teisių ir pareigų vartotojo nenaudai.
112
Nacionalinis teismas, atlikdamas vertinimą, kuris jam priklauso pagal tą nuostatą, atsižvelgdamas į visas bylos aplinkybes visų pirma turi patikrinti, ar gali būti, kad nesilaikyta sąžiningumo reikalavimo, ir, antra, ar yra ryškus neatitikimas vartotojo nenaudai, kaip tai suprantama pagal minėtą nuostatą (2023 m. liepos 13 d. Sprendimo Banco Santander (Rėmimasis oficialiu indeksu), C‑265/22, EU:C:2023:578, 63 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
113
Kalbant apie tai, kokiomis aplinkybėmis atsiranda toks neatitikimas „pažeidžiant sąžiningumo reikalavimą“, svarbu pažymėti, kad, atsižvelgiant į Direktyvos 93/13 šešioliktą konstatuojamąją dalį, nacionalinis teismas turi patikrinti, ar verslininkas, sąžiningai ir teisingai veikdamas vartotojo atžvilgiu, galėjo pagrįstai tikėtis, kad vartotojas būtų sutikęs su tokia sąlyga, jei dėl jos būtų atskirai derėtasi (2013 m. kovo 14 d. Sprendimo Aziz, C‑415/11, EU:C:2013:164, 69 punktas ir 2023 m. liepos 13 d. Sprendimo Banco Santander (Rėmimasis oficialiu indeksu), C‑265/22, EU:C:2023:578, 64 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
114
Antra, norint nustatyti, ar dėl sąlygos atsiranda iš sutarties kylančių šalių teisių ir pareigų „ryškus neatitikimas“ vartotojo nenaudai, reikia visų pirma atsižvelgti į nacionalinės teisės nuostatas, taikytinas tuo atveju, kai šiuo klausimu nėra susitarimo tarp šalių, siekiant įvertinti, ar dėl sutarties vartotojas patenka į mažiau palankią teisinę padėtį, palyginti su numatyta tose nuostatose, ir, jei taip, tai kiek (šiuo klausimu žr. 2023 m. liepos 13 d. Sprendimo Banco de Santander (Rėmimasis oficialiu indeksu) (C‑265/22, EU:C:2023:578, 65 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
115
Vadovaujantis šia jurisprudencija, konstatuotina, kad, kai tam tikros rūšies sutarties atveju vienam sutartiniam elementui taikomas baigtinis teisinis reglamentavimas, vartotojas iš principo negali atsidurti nepalankioje padėtyje, kiek tai susiję su šiuo elementu, jeigu jis sutartyje nustatytas taip, kad atitiktų tokio reglamentavimo reikalavimus. Pagal analogiją su Direktyvos 93/13 1 straipsnio 2 dalies ratio legis pagrįsta daryti prielaidą, kad šiuo reglamentavimu teisės aktų leidėjas, kiek tai susiję su minėtu elementu, nustatė visų tokios rūšies sutarties šalių teisių ir pareigų pusiausvyrą.
116
Be to, iš šio sprendimo 74 punkto matyti, kad nesvarbu, ar toks teisinis reglamentavimas nustatytas nacionalinės teisės normomis, ar Sąjungos teisės aktų leidėjo priimtu reglamentu.
117
Šiuo atveju ginčijamos pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties sąlygos, susijusios su kintamąja palūkanų norma, nesąžiningumas nurodomas motyvuojant tuo, kad pagrindiniai duomenys, kuriais remiantis nustatomos paskesnės sutartinio lyginamojo indekso vertės, iš esmės yra atitinkamoje tarpbankinėje rinkoje pateikti kainos pasiūlymai, kurie neatitinka faktinių sandorių, ir kad šiuos duomenis indekso administratoriui pateikia grupė bankų, kurie patys gali naudoti šį indeksą sudarydami sutartis su vartotojais.
118
Šiuo klausimu pažymėtina, kad pagal Reglamento 2016/1011 2 straipsnį juo reglamentuojami tiek atvejai, kai lyginamuosius indeksus teikia jų administratoriai, tiek atvejai, kai šiems indeksams naudojamus pradinius duomenis teikia duomenų teikėjai, taip pat tokių indeksų naudojimas.
119
Pirma, kiek tai susiję su lyginamųjų indeksų teikimu, Reglamento 2016/1011 27 straipsnyje numatyta, kad tokio indekso administratorius privalo paskelbti pažymą su nurodytomis esminėmis lyginamojo indekso ypatybėmis, kaip priminta šio sprendimo 99 punkte.
120
Be to, Reglamento 2016/1011 12 ir 13 straipsniuose įtvirtinti reikalavimai dėl metodikos, pagal kurią turi būti galima tiksliai ir patikimai nustatyti lyginamąjį indeksą, nuoseklumo ir skaidrumo.
121
Šio reglamento 4–7 straipsniuose taip pat nustatyti tikslūs reikalavimai, susiję su valdymu ir interesų konfliktais, visų lyginamųjų indeksų teikimo aspektų priežiūra, atitikties Reglamentui 2016/1011 kontrole ir metodikos laikymusi.
122
Antra, dėl pradinių duomenų teikimo pažymėtina, kad, be Reglamento 2016/1011 27 straipsnio nuostatų, reglamentuojančių duomenų teikėjų diskrecinį vertinimą ir klaidų taisymo procedūras, kiek tai susiję su šio sprendimo 119 punkte nurodytais duomenimis, šio reglamento 11 straipsnyje yra nustatyti reikalavimai, susiję su duomenų reprezentatyvumu, teisingumu, tikslumu, kontrole ir patvirtinimu, o jo 14 straipsnyje – administratorių pareiga numatyti veiksmingas kontrolės priemones, visų pirma susijusias su pradinių duomenų teisingumu ir duomenų teikėjų elgesiu, siekiant nustatyti ir pranešti kompetentingai nacionalinei institucijai apie bet kokį manipuliavimą ar bandymą manipuliuoti.
123
Be to, pagal Reglamento 2016/1011 15 straipsnį lyginamojo indekso administratorius, prižiūrint nacionalinei kompetentingai institucijai, turi parengti elgesio kodeksą, kuris būtų privalomas duomenų teikėjams, ir užtikrinti, kad duomenų teikėjai jo nuolat laikytųsi. Šiame elgesio kodekse nustatyti, be kita ko, reikalavimai, būtini siekiant užtikrinti šio reglamento 11 ir 14 straipsnių laikymąsi, pradinių duomenų išsamumą ir kontrolę, kurią turi numatyti bet kuris duomenų teikėjas dėl pradinių duomenų teikimo, ypač kiek tai susiję su politika, kurios reikia laikytis atliekant diskrecinį vertinimą teikiant šiuos duomenis ir valdant interesų konfliktus. Be to, minėto reglamento 16 straipsnyje nustatyti griežtesni reikalavimai prižiūrimiems duomenų teikėjams, kaip jie suprantami pagal jo 3 straipsnio 1 dalies 10 punktą, interesų konfliktų, diskrecinio vertinimo, pradinių duomenų teisingumo, tikslumo ir patikimumo, taip pat kontrolės srityse.
124
Pabrėžtina ir tai, kad visų šio sprendimo 119–123 punktuose nurodytų reikalavimų laikymasis užtikrinamas numatant a priori kontrolės ir priežiūros sistemą, kurios taikymas patikėtas visų pirma kompetentingoms nacionalinėms institucijoms, kurios, vykdydamos savo užduotis, turi plačius įgaliojimus, nurodytus Reglamento 2016/1011 41 straipsnyje, kuriuos pagal šio sprendimo 42 straipsnį papildo įgaliojimai skirti administracines sankcijas už, be kita ko, tuose šio sprendimo punktuose nurodytų straipsnių pažeidimus arba atsisakymą bendradarbiauti atliekant tyrimą ar patikrinimą arba šių institucijų prašymo nevykdymą.
125
Be to, suinteresuotieji asmenys gali inicijuoti Reglamento 2016/1011 9 straipsnyje numatytą ir reglamentuojamą skundų nagrinėjimo procedūrą, siekdami, be kita ko, užginčyti lyginamojo indekso nustatymo reprezentatyvumą rinkos vertės požiūriu.
126
Galiausiai, trečia, kiek tai susiję su lyginamųjų indeksų naudojimu, pagal Reglamento 2016/1011 29 straipsnį prižiūrimiems subjektams, kaip jie suprantami pagal jo 3 straipsnio 1 dalies 17 punktą, aiškiai leidžiama, neeliminuojant prižiūrimų duomenų teikėjų, kaip jie suprantami pagal šio 3 straipsnio 1 dalies 10 punktą, Sąjungoje naudoti lyginamąjį indeksą, kurį teikia Sąjungoje esantis administratorius ir kuris įtrauktas į ESMA tvarkomą registrą. Be to, atsižvelgiant į palūkanų normos lyginamojo indekso, kaip jis apibrėžtas minėto 3 straipsnio 1 dalies 22 punkte, pobūdį, toks indeksas būtinai turi būti nustatytas remiantis bankų pateiktais duomenimis, kuriuos jie patys turi naudoti, atsižvelgdami į savo veiklos pobūdį.
127
Be to, atsižvelgiant į lyginamųjų indeksų administratoriams taikomas taisykles dėl lyginamųjų indeksų patikimumo ir tiems administratoriams bei duomenų teikėjams taikomas taisykles siekiant užtikrinti pradinių duomenų teisingumą ir apskritai ekonomikos realijų, kurias toks indeksas turi įvertinti, vertinimo patikimumą prižiūrint kompetentingoms nacionalinėms institucijoms, negalima pripažinti, kad vienas iš duomenis teikiančių bankų gali pats daryti lemiamą įtaką palūkanų normų lyginamojo indekso vertei, ypač jei šis indeksas susijęs su nacionaline rinka.
128
Taigi Reglamente 2016/1011 įtvirtinta visuma nuostatų, kuriomis išsamiai reglamentuojamas lyginamųjų indeksų teikimas, pradinių duomenų, pagal kuriuos nustatomas šis indeksas, teikimas, be kita ko, kiek tai susiję su šių duomenų pobūdžiu ir patikimumu, ir šių indeksų naudojimas. Beje, iš šio reglamento preambulės ir įvairių jo nuostatų, visų pirma 1, 5, 6, 8, 17, 22 ir 71 konstatuojamųjų dalių, 1, 9 ir 13 straipsnių, taip pat iš jo IV antraštinės dalies nuostatų, matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjo veiksmais buvo siekiama užtikrinti pusiausvyrą tarp bendrojo intereso, susijusio su būtinybe turėti tokius indeksus, visų pirma siekiant sudaryti finansines sutartis, kaip antai hipoteka užtikrintos paskolos sutartis, ir vartotojų intereso būti užtikrintiems dėl indeksų teisingumo ir skaidrumo, ypač atsižvelgiant į interesų konflikto ir manipuliavimo riziką, kuri gali turėti įtakos jų pateikimui.
129
Taigi dėl to, kad hipoteka užtikrintos paskolos sutartyje naudojamas lyginamasis indeksas, kuris šios sutarties sudarymo momentu gali būti laikomas atitinkančiu Reglamente 2016/1011 įtvirtinto reguliavimo reikalavimus, visų pirma kiek tai susiję su jo metodika, atsižvelgiant į šiame reglamente numatytą kontrolę, iš principo negali atsirasti ryškus neatitikimas tarp šalių teisių ir pareigų vartotojo nenaudai, nepaisant to, kad kreditorius yra vienas iš bankų, teikiančių pradinius duomenis, kuriuos naudoja šio indekso administratorius jo paskesnėms vertėms nustatyti.
130
Tad tokiomis aplinkybėmis kreditorius, be pareigos informuoti, kuri jam tenka pagal Direktyvą 2014/17, neturi pareigos informuoti paskolos gavėjo apie tai, kad pagal sutartinio lyginamojo indekso metodiką šis indeksas gali būti nustatytas remiantis pradiniais duomenimis, atitinkančiais ne faktinius sandorius, o atitinkamoje rinkoje pateiktus kainos pasiūlymus, arba kad šis kreditorius yra vienas iš bankų, teikiančių duomenis šiam indeksui nustatyti.
131
Be to, dėl ginčijamos pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties sąlygos bendro vertinimo primintina, kad tuo atveju, kai reikia įvertinti galimą sąlygos dėl kredito sutartyje numatytų palūkanų skaičiavimo nesąžiningumą, svarbu, be kita ko, palyginti šioje sąlygoje numatytą paprastųjų palūkanų normos skaičiavimo metodą ir jį taikant gaunamą realų šios normos dydį su įprastai pasirenkamais skaičiavimo metodais, įstatyme numatytomis palūkanų normomis ir palūkanų normomis, kurios šios paskolos sutarties sudarymo momentu rinkoje buvo taikomos analogiško paskolos dydžio ir trukmės paskolos sutartims (šiuo klausimu žr. 2023 m. liepos 13 d. Sprendimo Banco de Santander (Rėmimasis oficialiu indeksu), C‑265/22, EU:C:2023:578, 65 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
132
Taigi nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo svarstymai dėl Lenkijos hipoteka užtikrintų paskolų rinkoje bendrai konstatuotų palūkanų normų pobūdžio ir dydžio ir 6 mėn. WIBOR lyginamojo indekso dydžio, palyginti su kitais panašiais indeksais pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties sudarymo metu, yra svarbūs veiksniai Direktyvos 93/13 3 straipsnio 1 dalies požiūriu vertinant ginčijamą šios paskolos sutarties sąlygą kaip visumą.
133
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą atsakytina: Direktyvos 93/13 3 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlygoje nustatyta lyginamuoju indeksu, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą 2016/1011, grindžiama kintamoji palūkanų norma, šios sąlygos nesąžiningumo negali lemti, pirma, vartotojo neinformavimas apie tam tikrus sutartinio lyginamojo indekso ypatumus, ypač apie tai, kad pagal jo metodiką numatyta naudoti pradinius duomenis, kurie nebūtinai atitinka faktinius sandorius, taip pat, kad kreditorius yra vienas iš bankų, teikiančių duomenis šiam indeksui nustatyti, ir, antra, patys šie ypatumai, jeigu minėtas indeksas šios sutarties sudarymo momentu galėjo būti laikomas atitinkančiu šį reglamentą.
Dėl ketvirtojo klausimo
134
Prašyme priimti prejudicinį sprendimą nacionalinis teismas nurodė, kad neketina tikrinti nacionalinės kompetentingos institucijos vertinimo, pagal kurį WIBOR lyginamasis indeksas atitinka Reglamentą 2016/1011. Šiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į atsakymą, pateiktą į trečiąjį klausimą, nereikia atsakyti į ketvirtąjį klausimą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
135
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1.
1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 1 straipsnio 2 dalis
turi būti aiškinama taip:
joje numatyta išimtis netaikoma hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlygai, kurioje nustatyta kintamoji palūkanų norma, grindžiama lyginamuoju indeksu, kaip jis suprantamas pagal 2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2016/1011 dėl indeksų, kurie kaip lyginamieji indeksai naudojami finansinėse priemonėse ir finansinėse sutartyse arba siekiant įvertinti investicinių fondų veiklos rezultatus, kuriuo iš dalies keičiamos direktyvos 2008/48/EB ir 2014/17/ES bei Reglamentas (ES) Nr. 596/2014, ir fiksuota marža, kai tokiai sąlygai taikomose įstatymų ar kitų teisės aktų nuostatose tik įtvirtinta bendra tvarka dėl palūkanų normos nustatymo tokiose sutartyse, paliekant verslininkui galimybę nustatyti sutartinį lyginamąjį indeksą arba fiksuotą maržą, kurią galima pridėti prie šio indekso vertės.
2.
Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalis
turi būti aiškinama taip:
tuo atveju, kai sutartyje dėl hipoteka užtikrintos paskolos, skirtos gyvenamosios paskirties nekilnojamajam turtui, yra sąlyga, kurioje nustatyta kintamoji palūkanų norma, grindžiama lyginamuoju indeksu, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą 2016/1011, pagal iš šios nuostatos kylantį skaidrumo reikalavimą kreditoriui nenustatoma tam tikrų specialių pareigų informuoti apie šio indekso metodiką. Tai, kad kreditorius įvykdė visas 2014 m. vasario 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2014/17/ES dėl vartojimo kredito sutarčių dėl gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2008/48/EB ir 2013/36/ES bei Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010, iš dalies pakeistos Reglamentu 2016/1011, jam dėl tokios sąlygos nustatytas informavimo pareigas, ir, jeigu pateikė papildomos informacijos, nenurodė nieko, kas leistų susidaryti iškreiptą minėto indekso vaizdą, gali rodyti, kad kreditorius įvykdė skaidrumo reikalavimą šios sąlygos atžvilgiu.
3.
Direktyvos 93/13 3 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinama taip:
tuo atveju, kai hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlygoje nustatyta lyginamuoju indeksu, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą 2016/1011, grindžiama kintamoji palūkanų norma, šios sąlygos nesąžiningumo negali lemti, pirma, vartotojo neinformavimas apie tam tikrus sutartinio lyginamojo indekso ypatumus, ypač apie tai, kad pagal jo metodiką numatyta naudoti pradinius duomenis, kurie nebūtinai atitinka faktinius sandorius, taip pat, kad kreditorius yra vienas iš bankų, teikiančių duomenis šiam indeksui nustatyti, ir, antra, patys šie ypatumai, jeigu minėtas indeksas šios sutarties sudarymo momentu galėjo būti laikomas atitinkančiu šį reglamentą.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: lenkų.