62019CJ0790_RES
Zadeva C‑790/19
Parchetul de pe lângă Tribunalul Braşov
proti
LGinMH
(predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Brașov)
Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 2. septembra 2021
„Predhodno odločanje – Preprečevanje uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma – Direktiva (EU) 2015/849 – Direktiva 2005/60/ES – Kaznivo dejanje pranja denarja – Pranje denarja, ki ga stori storilec predhodnega kaznivega dejanja (‚lastno pranje denarja‘)“
Približevanje zakonodaj – Preprečevanje uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma – Direktiva 2005/60 – Predmet – Kaznivo dejanje pranja denarja, ki je ločeno od predhodnega kaznivega dejanja, iz katerega izvira denar, ki je predmet pranja denarja – Istovetnost storilca obeh kaznivih dejanj – Dopustnost
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60, člen 1(2)(a))
(Glej točke od 48 do 54 in 86 ter izrek.)
Približevanje zakonodaj – Preprečevanje uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma – Direktivi 2005/60 in 2015/849 – Kaznivo dejanje pranja denarja, ki ga stori storilec predhodnega kaznivega dejanja, iz katerega izvira denar, ki je predmet pranja denarja – Možnost držav članic, da določijo inkriminacijo dejanja pranja denarja glede na storilca predhodnega kaznivega dejanja – Dopustnost
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60, člen 1(2)(a); Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2015/849, člen 1(3)(a))
(Glej točke od 58 do 61, 65 in od 70 do 72.)
Temeljne pravice – Načelo ne bis in idem – Pogoji uporabe – Obstoj istega kaznivega dejanja – Merilo presoje – Istovetnost dejanskega stanja
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 50)
(Glej točke od 77 do 80.)
Približevanje zakonodaj – Preprečevanje uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma – Direktiva 2005/60 – Predmet – Kaznivo dejanje pranja denarja, ki je ločeno od predhodnega kaznivega dejanja, iz katerega izvira denar, ki je predmet pranja denarja – Ločeni ravnanji – Storilec predhodnega kaznivega dejanja, zoper katerega je lahko uveden pregon zaradi kaznivega dejanja pranja denarja – Dopustnost glede na načelo ne bis in idem – Preverjanje, ki je naloga nacionalnega sodišča – Obseg
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 50; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60, člen 1(2)(a))
(Glej točke od 81 do 85.)
Povzetek
Tribunalul Brașov (okrožno sodišče v Brașovu, Romunija) je LG obsodilo za kaznivo dejanje pranja denarja za 80 dejanj, storjenih med letoma 2009 in 2013, in mu izreklo zaporno kazen s pogojnim zadržanjem izvršitve kazni. Zadevni denar je izviral iz kaznivega dejanja davčne utaje, ki ga je storila ista oseba (v nadaljevanju: predhodno kaznivo dejanje).
Predložitveno sodišče, Curtea de Apel Brașov (pritožbeno sodišče v Brașovu, Romunija), pri katerem so bile vložene pritožbe zoper to sodbo, je podvomilo o tem, ali je lahko podana istovetnost med storilcem predhodnega kaznivega dejanja in storilcem kaznivega dejanja pranja denarja.
Sodišče je v sodbi odločilo, da Direktiva 2005/60 (
1
) ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, s katero je določeno, da lahko kaznivo dejanje pranja denarja stori storilec predhodnega kaznivega dejanja.
Presoja Sodišča
Sodišče najprej opozori, da preoblikovanje ali prenos premoženja, vedoč, da to premoženje izvira iz kaznivega dejanja ali udeležbe v takem dejanju, z namenom skrivanja ali prikrivanja nezakonitega izvora tega premoženja ali pomoči osebi, ki je vpletena v storitev tega dejanja, da bi se izognila pravnim posledicam svojega dejanja, pomeni ravnanja, ki se, če so storjena naklepno, štejejo za kaznivo dejanje pranja denarja. (
2
) Zato mora oseba, da bi jo bilo mogoče šteti za storilca kaznivega dejanja pranja denarja v smislu te določbe, vedeti, da navedeno premoženje izvira iz kaznivega dejanja ali udeležbe v takem dejanju. Ker je ta pogoj pri storilcu predhodnega kaznivega dejanja nujno izpolnjen, Direktiva 2005/60 ne izključuje, da bi bil ta storilec lahko tudi storilec kaznivega dejanja pranja denarja. Poleg tega, ker tako ravnanje pomeni postransko dejanje, ki ni samodejna posledica predhodnega kaznivega dejanja, ga lahko stori tako storilec predhodnega kaznivega dejanja kot tretja oseba.
Dalje, Sodišče analizira normativni okvir, v katerega spada Direktiva 2005/60, zlasti mednarodne zaveze držav članic (
3
) in akte Unije (
4
), ki so veljali na dan sprejetja te direktive. V zvezi s tem pojasnjuje, da so se države članice takrat lahko odločile, da v svojem kazenskem pravu ne bodo predvidele inkriminacije dejanj, ki pomenijo pranje denarja, kar zadeva storilca predhodnega kaznivega dejanja. Obveznost držav članic, da prepovejo nekatera dejanja, ki pomenijo pranje denarja – pri čemer pa ni predpisan način za izvršitev take prepovedi – in to, da je opredelitev pranja denarja takšna, da je inkriminacija teh ravnanj, če jih stori storilec predhodnega kaznivega dejanja, omogočena, a ne zapovedana, državam članicam (
5
) prepušča tako izbiro v skladu z njihovimi mednarodnimi zavezami in temeljnimi načeli njihovega notranjega prava. Poleg tega je bila obveznost teh držav, da določijo tako inkriminacijo, uvedena le z Direktivo 2018/1673. (
6
)
Nazadnje Sodišče pojasnjuje, da je ta inkriminacija v skladu tudi s cilji Direktive 2005/60, saj lahko oteži vnos finančnih sredstev, pridobljenih s kaznivimi dejanji, v finančni sistem ter tako prispeva k dobremu delovanju notranjega trga. Zato lahko država članica določi inkriminacijo pranja denarja v zvezi s storilcem predhodnega kaznivega dejanja.
Kar zadeva načelo ne bis in idem (
7
) in zlasti prepoved kazenskega pregona in kaznovanja neke osebe za isto kaznivo dejanje Sodišče opozarja, da je upoštevno merilo merilo istovetnosti materialnih dejstev, ki se razume kot vse konkretne okoliščine, ki so neločljivo medsebojno povezane in ki so pripeljale do pravnomočne oprostitve ali obsodbe zadevne osebe. Tako je prepovedano za ista dejanja naložiti več sankcij kazenske narave ob koncu različnih postopkov, ki potekajo za to. V obravnavanem primeru načelo ne bis in idem ne nasprotuje temu, da se storilec predhodnega kaznivega dejanja preganja za kaznivo dejanje pranja denarja, če dejstva, zaradi katerih je uveden kazenski pregon, niso enaka dejstvom predhodnega kaznivega dejanja. Sodišče v zvezi s tem pojasnjuje, da je pranje denarja dejanje, ki je ločeno od dejanja, ki pomeni predhodno kaznivo dejanje, čeprav denar pere storilec tega predhodnega kaznivega dejanja.
Sodišče pojasnjuje obseg obveznosti preverjanja, ki jih ima nacionalno sodišče. Tako mora slednje preveriti, ali je bilo predhodno kaznivo dejanje predmet pravnomočne kazenske sodbe, s katero je bil njegov storilec oproščen ali obsojen, in ali niso dejstva, ki pomenijo predhodno kaznivo dejanje, enaka tistim, za katera se storilec kazensko preganja zaradi pranja denarja.
(
1
)	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma (UL 2005, L 309, str. 15), člen 1(2)(a).
(
2
)	Člen 1(2)(a) Direktive 2005/60.
(
3
)	Konvencija Sveta Evrope o pranju, odkrivanju, zasegu in zaplembi premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem, podpisana 8. novembra 1990 v Strasbourgu (Zbirka pogodb Sveta Evrope št. 141).
(
4
)	Okvirni sklep Sveta 2001/500/PNZ z dne 26. junija 2001 o pranju denarja, identifikaciji, sledenju, zamrznitvi, zasegu in zaplembi pripomočkov za kazniva dejanja in premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 158).
(
5
)	Člen 1(1) in (2)(a) Direktive 2005/60.
(
6
)	Direktiva (EU) 2018/1673 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o boju proti pranju denarja z uporabo kazenskega prava (UL L 2018, 12.11.2018, str. 22).
(
7
)	Člen 50 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.