62023CJ0001_RES
Predmet C-1/23 PPU
X i dr.
protiv
État belge
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance francophone de Bruxelles)
Presuda Suda (treće vijeće) od 18. travnja 2023.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Hitni prethodni postupak – Granična kontrola, azil i useljavanje – Politika useljavanja – Direktiva 2003/86/EZ – Pravo na spajanje obitelji – Članak 5. stavak 1. – Podnošenje zahtjeva za ulazak i boravak u svrhu ostvarivanja prava na spajanje obitelji – Propis države članice kojim se predviđa obveza članova sponzorove obitelji da osobno podnesu zahtjev nadležnom diplomatskom predstavništvu te države članice – Nemogućnost ili pretjerana otežanost dolaska u navedeno predstavništvo – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članci 7. i 24.”
Prethodna pitanja – Hitni prethodni postupak – Pretpostavke – Odvajanje i udaljavanje male djece od njihova oca, korisnika međunarodne zaštite – Opasnost od teškog narušavanja njihova odnosa – Rješenje spora koje može utjecati na situaciju koja je dovela do te opasnosti – Primjena hitnog prethodnog postupka
(Statut Suda, čl. 23.a; Poslovnik Suda, čl. 107.)
(t. 25.-27.)
Granična kontrola, azil i useljavanje – Politika useljavanja – Pravo na spajanje obitelji – Direktiva 2003/86 – Poštovanje temeljnih prava – Pravo na poštovanje obiteljskog života – Obveza uzimanja u obzir najboljeg interesa djeteta – Nacionalni propis kojim se predviđa obveza članova sponzorove obitelji da osobno podnesu zahtjev za spajanje obitelji nadležnom diplomatskom predstavništvu – Nemogućnost ili pretjerana otežanost dolaska u navedeno predstavništvo – Nedopuštenost – Mogućnost dotične države članice da zahtijeva osobnu nazočnost tih članova u kasnijoj fazi postupka povodom zahtjeva za spajanje obitelji
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 7. i čl. 24. st. 2. i 3.; Direktiva Vijeća 2003/86, čl. 5. st. 1.)
(t. 40., 41., 44.-60.)
Kratak prikaz
Osobe X i Y, sirijski državljani, vjenčali su se 2016. u Siriji. Imaju dvoje djece koja su rođena 2016. odnosno 2018. godine. Suprug Y napustio je Siriju 2019. godine kako bi otišao u Belgiju, dok su supruga X i njihovo dvoje djece ostali u gradu Afrinu, na sjeverozapadu Sirije, gdje se i sada nalaze. U kolovozu 2022. osobi Y priznat je u Belgiji status izbjeglice.
Porukom elektroničke pošte od 28. rujna 2022., upućenom Officeu des étrangers (Ured za strance, Belgija) (u daljnjem tekstu: Ured), odvjetnik tužiteljâ podnio je zahtjev za spajanje obitelji u ime supruge X i dvoje djece, kako bi se oni mogli pridružiti suprugu Y u Belgiji. Ta je poruka elektroničke pošte sadržavala pojašnjenje da je odvjetnik tužiteljâ podnio zahtjev za spajanje obitelji Uredu jer se supruga X i njezina djeca nalaze u iznimnim okolnostima zbog kojih zapravo ne mogu otići u belgijsko diplomatsko predstavništvo kako bi ondje podnijeli svoj zahtjev za spajanje obitelji, kao što se to zahtijeva belgijskim zakonodavstvom.
Ured je 29. rujna 2022. odgovorio da, u skladu s tim zakonodavstvom, takav zahtjev nije moguće podnijeti porukom elektroničke pošte te je pozvao tužitelje da se obrate nadležnom belgijskom veleposlanstvu. Tužitelji su pokrenuli postupak privremene pravne zaštite 9. studenoga 2022. podnošenjem tužbe protiv Belgijske Države sudu koji je uputio zahtjev, kojom su tražili da se njihov zahtjev za spajanje obitelji evidentira. Smatraju da belgijsko zakonodavstvo, koje članovima obitelji izbjeglice omogućuje da zahtjev za ulazak i boravak podnesu samo osobno i u diplomatskom predstavništvu, čak i kada te osobe ne mogu do njega doći, nije u skladu s pravom Unije.
Sud koji je uputio zahtjev potvrđuje da, u skladu s belgijskim pravom, u situaciji poput one u glavnom postupku nije predviđeno nikakvo odstupanje od obveze fizičke prisutnosti na početku postupka. Međutim, taj sud primjećuje da supruga X i njezina djeca nemaju nikakvu stvarnu mogućnost napustiti Afrin kako bi otišli u nadležno belgijsko diplomatsko predstavništvo, s obzirom na to da susjedne države u kojima se nalaze ta predstavništva nisu sigurne za osobe koje bježe iz Sirije ili su se pokazale nedostupnima zbog nužnog prelaska linija bojišnice. Iako se člankom 5. stavkom 1. Direktive 2003/86 (
1
) državama članicama prepušta da odluče tko može podnijeti zahtjev za spajanje obitelji, sponzor ili članovi obitelji, u ovom slučaju odluka belgijskog zakonodavca dovodi do toga da se supruzi X i njezinoj djeci uskraćuje svaka mogućnost podnošenja njihova zahtjeva. Sud koji je uputio zahtjev stoga želi utvrditi ugrožava li to uskraćivanje koristan učinak te direktive ili povređuje temeljna prava (
2
) koja se njome nastoje zaštiti.
U okviru hitnog prethodnog postupka, Sud navodi da se Direktivi 2003/86 (
3
), u vezi s Poveljom (
4
), protivi nacionalni propis kojim se za podnošenje zahtjeva za ulazak i boravak na temelju spajanja obitelji zahtijeva da članovi obitelji sponzora, konkretno osobe kojoj je priznat status izbjeglice, trebaju osobno doći u diplomatsko ili konzularno predstavništvo države članice nadležno za mjesto u inozemstvu u kojem imaju boravište ili u kojem žive, čak i kada im je nemoguće ili pretjerano teško doći u to predstavništvo. Međutim, ta država članica zadržava mogućnost zahtijevanja osobne nazočnosti tih članova u kasnijoj fazi postupka povodom zahtjeva za spajanje obitelji.
Ocjena Suda
Kako bi Sud došao do tog zaključka, s jedne strane, ističe da za postizanje cilja Direktive 2003/86, a to je podupiranje spajanja obitelji, države članice moraju u situacijama poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku pokazati potrebnu fleksibilnost kako bi se zainteresiranim osobama omogućilo da pravodobno podnesu svoj zahtjev za spajanje obitelji, olakšavanjem podnošenja tog zahtjeva, a osobito dopuštanjem upotrebe sredstava komunikacije na daljinu. Naime, u nedostatku takve fleksibilnosti, zahtjev osobne nazočnosti u nadležnom diplomatskom ili konzularnom predstavništvu prilikom podnošenja zahtjeva ne omogućuje uzimanje u obzir eventualnih prepreka koje bi mogle spriječiti stvarno podnošenje takvog zahtjeva, osobito kada se članovi sponzorove obitelji nalaze u zemlji u kojoj se vodi oružani sukob. Usto, kad je riječ o posebnoj situaciji izbjeglica, nepostojanje bilo kakve fleksibilnosti dotične države članice koja članovima njihove obitelji onemogućuje podnošenje zahtjeva za spajanje obitelji bez obzira na okolnosti, može dovesti do toga da zainteresirane osobe neće moći poštovati rok predviđen člankom 12. stavkom 1. trećim podstavkom Direktive 2003/86 (
5
), što znači da bi njihovo spajanje obitelji moglo biti podvrgnuto dodatnim uvjetima, što je protivno cilju da se posebna pažnja pokloni izbjegličkoj situaciji. Slijedom toga, zahtjev osobne nazočnosti u trenutku podnošenja zahtjeva za spajanje obitelji bez dopuštanja odstupanja koja omogućuju da se u obzir uzme konkretna situacija u kojoj se nalaze članovi sponzorove obitelji, u praksi dovodi do onemogućavanja ostvarivanja prava na spajanje obitelji, tako da se takvim propisom, koji se primjenjuje bez potrebne fleksibilnosti, narušava cilj koji se želi postići Direktivom 2003/86 i oduzima se koristan učinak te direktive.
S druge strane, Sud navodi da se nacionalnom odredbom kojom se, bez iznimke, zahtijeva osobna nazočnost članova sponzorove obitelji radi podnošenja zahtjeva za spajanje obitelji, čak i ako je ta nazočnost nemoguća ili pretjerano otežana, povređuje pravo na poštovanje jedinstva obitelji iz članka 7. Povelje, po potrebi, u vezi s njezinim člankom 24. stavcima 2. i 3. Naime, takva obveza predstavlja neproporcionalno zadiranje u pravo na poštovanje jedinstva obitelji u odnosu na, dakako, legitiman cilj borbe protiv prijevara povezanih sa spajanjem obitelji. Budući da se postupak povodom zahtjeva za spajanje obitelji odvija u fazama, države članice mogu zahtijevati osobnu nazočnost članova sponzorove obitelji u kasnijoj fazi tog postupka, a da pritom nije nužno da se u svrhu obrade zahtjeva za spajanje obitelji takva nazočnost zahtijeva odmah od podnošenja zahtjeva. Međutim, kako se ne bi ugrozio cilj koji se nastoji postići Direktivom 2003/86, a to je podupiranje spajanja obitelji, i temeljnih prava koja se njome nastoje zaštititi, kada država članica zahtijeva osobnu nazočnost članova sponzorove obitelji u takvoj kasnijoj fazi, ta država članica mora olakšati tu nazočnost, među ostalim, izdavanjem konzularnih isprava ili propusnica i ograničavanjem broja nazočnosti na ono što je krajnje neophodno.
(
1
)	Direktiva Vijeća 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji (SL 2003., L 251, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 70. te ispravci SL 2020., L 61, str. 32. i SL 2020., L 61, str. 33.)
(
2
)	Time su tako obuhvaćeni pravo na poštovanje privatnog i obiteljskog života, zajamčeno člankom 7. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) te pravo na uzimanje u obzir najboljeg interesa djeteta i pravo tog djeteta na održavanje redovitih osobnih odnosa s obama roditeljima, utvrđenâ u njezinu članku 24.
(
3
)	Radi se o članku 5. stavku 1. Direktive 2003/86.
(
4
)	Sud se poziva na članak 7. i članak 24. stavke 2. i 3. Povelje.
(
5
)	Na temelju te odredbe, „[d]ržave članice mogu tražiti od izbjeglice da udovolji uvjetima navedenima u članku 7. stavku 1. ako zahtjev za spajanje obitelji nije podnesen u roku od tri mjeseca nakon odobrenja statusa izbjeglice”. Člankom 7. stavkom 1. te direktive predviđa se: „Kada je podnesen zahtjev za spajanje obitelji, država članica u pitanju može tražiti od osobe koja je podnijela zahtjev dostavljanje dokaza da sponzor ima:(a) smještaj koji se smatra normalnim za usporedivu obitelj u istoj regiji i koji udovoljava općim zdravstvenim i sigurnosnim standardima na snazi u državi članici u pitanju; (b) zdravstveno osiguranje u pogledu svih rizika koji se uobičajeno pokrivaju za svoje vlastite državljane u državi članici u pitanju za sebe i članove svoje obitelji; (c) stabilne i redovite izvore prihoda koji su dovoljni za vlastito uzdržavanje i uzdržavanje članova njegove/njezine obitelji, bez pribjegavanja sustavu socijalne pomoći države članice u pitanju. Države članice procjenjuju ove izvore prihoda upućivanjem na njihovu prirodu i redovitost te mogu uzeti u obzir razinu minimalnih nacionalnih primanja i mirovina, kao i broj članova obitelji.”