62010CJ0553
TEISINGUMO TEISMO (didžioji kolegija) SPRENDIMAS
2012 m. lapkričio 6 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas — Įmonių koncentracija knygų leidybos rinkoje — Sprendimo dėl investicijų bendrovės patvirtinimo kaip perleidžiamo turto įgijėjos panaikinimas — Galimos įgaliotinio nepriklausomumo stokos apimtis“
Sujungtose bylose C-553/10 P ir C-554/10 P
dėl 2010 m. lapkričio 24 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateiktų dviejų apeliacinių skundų
Europos Komisija, atstovaujama O. Beynet, A. Bouquet ir S. Noë, nurodžiusi adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
apeliantė,
dalyvaujant kitoms proceso šalims:
Éditions Odile Jacob SAS, įsteigtai Paryžiuje (Prancūzija), atstovaujamai advokatų O. Fréget, M. Struys ir L. Eskenazi,
ieškovei pirmojoje instancijoje,
Wendel Investissement SA, įsteigtai Paryžiuje, atstovaujamai advokatų M. Trabucchi, F. Gordon ir C. Baldon,
Lagardère SCA, įsteigtai Paryžiuje, atstovaujamai advokatų A. Winckler, F. de Bure ir J.-B. Pinçon,
įstojusioms į bylą šalims pirmojoje instancijoje,
ir
Lagardère SCA, įsteigta Paryžiuje, atstovaujama advokatų A. Winckler, F. de Bure ir J.-B. Pinçon,
apeliantė,
dalyvaujant kitoms proceso šalims:
Éditions Odile Jacob SAS, įsteigtai Paryžiuje, atstovaujamai advokatų O. Fréget, M. Struys ir L. Eskenazi,
ieškovei pirmojoje instancijoje,
Europos Komisijai, atstovaujamai O. Beynet, A. Bouquet ir S. Noë, nurodžiusiai adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
atsakovei pirmojoje instancijoje,
Wendel Investissement SA, įsteigtai Paryžiuje, atstovaujamai advokatų M. Trabucchi, F. Gordon ir C. Baldon,
įstojusiai į bylą šaliai pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (didžioji kolegija),
kurį sudaro pirmininkas V. Skouris, pirmininko pavaduotojas K. Lenaerts, kolegijų pirmininkai A. Tizzano, R. Silva de Lapuerta, A. Rosas, M. Berger ir E. Jarašiūnas, teisėjai E. Juhász (pranešėjas), J.-C. Bonichot, A. Prechal ir C. G. Fernlund,
generalinis advokatas J. Mazák,
posėdžio sekretorė R. Şereş, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2011 m. gruodžio 13 d. posėdžiui,
susipažinęs su 2012 m. kovo 27 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Savo apeliaciniais skundais Europos Komisija ir Lagardère SCA (toliau – Lagardère) prašo panaikinti 2010 m. rugsėjo 13 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Éditions Jacob prieš Komisiją (T-452/04, Rink. p. II-4713, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis teismas panaikino 2004 m. liepos 30 d. Komisijos sprendimą D(2004)203365 patvirtinti Wendel Investissement SA kaip turto, perleidžiamo pagal 2004 m. sausio 7 d. Komisijos sprendimą 2004/422/EB pripažinti koncentraciją suderinama su bendrąja rinka ir Europos ekonominės erdvės susitarimo veikimu (byla COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP) (OL L 125, p. 54), įgijėją (toliau – ginčijamas sprendimas).
2
Ginčijamu sprendimu Komisija nusprendė patvirtinti Wendel Investissement SA (toliau – Wendel Investissement) kaip perleidžiamo turto įgijėją pagal prie Sprendimo 2004/422, kurio santrauka paskelbta 2004 m. balandžio 28 d.Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir kuris buvo priimtas remiantis 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (OL L 395, p. 1; klaidų ištaisymas OL L 257, 1990, p. 13; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 31), iš dalies pakeisto 1997 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1310/97 (OL L 180, p. 1, klaidų ištaisymas OL L 40, 1998, p. 17; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 164, toliau – Reglamentas Nr. 4064/89), 8 straipsnio 2 dalimi, byloje COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP pridėtų įsipareigojimų 14 dalį.
3
Šios dvi sujungtos bylos susijusios su nemažai ieškinių, kuriuos pareiškė įvairūs asmenys, dalyvaujantys parduodant Vivendi Universal Publishing SA (toliau – VUS) Europoje turimą leidyklos turtą, kuris buvo perleistas Lagardère ir Wendel Investissement; tarp jų yra byla, kurioje priimtas 2012 m. birželio 28 d. Sprendimas Komisija prieš Éditions Odile Jacob (C-404/10 P) dėl galimybės susipažinti su dokumentais vykstant šiai koncentracijos procedūrai, ir byla, kurioje šiandien priimtas Sprendimas Éditions Odile Jacob prieš Komisiją (C-551/10 P) dėl pačios koncentracijos teisėtumo.
Ginčo aplinkybės
4
Šio ginčo faktinės aplinkybės, išdėstytos skundžiamo sprendimo 1–47 punktuose, yra tokios:
„1
2002 m. rugsėjo 25 d.Vivendi Universal SA <...> nusprendė perleisti savo dukterinės įmonės [VUP] Europoje turimą leidyklos turtą.
2
[Lagardère] išreiškė pageidavimą įsigyti šį turtą, kurį sudarė VUP akcijos bei valdymo teisė (toliau – tikslinis turtas).
<…>
8
2002 m. spalio 29 d. [Vivendi Universal SA] pritarė tikslinio turto perleidimui Lagardère.
9
2002 m. gruodžio 3 d.Investima 10 SAS [(toliau – Investima 10)], 100 % Ecrinvest 4 SA [(toliau – Ecrinvest 4)], kurios 100 % akcijų priklauso Segex Sarl [(toliau – Segex)], savo ruožtu 100 % kontroliuojamos [Natexis Banques Populaire SA (toliau – NBP)], dukterinė bendrovė, VUP naudai pasirašė preliminarią sutartį dėl tikslinio turto įsigijimo.
10
Tą pačią dieną Segex ir Ecrinvest 4 sudarė su Lagardère perleidimo sutartį <...>, kuria Lagardère (per Ecrinvest 4 ), gavus Komisijos leidimą numatytai koncentracijos operacijai, buvo suteikta galimybė įsigyti visą Investima 10, kuriai priklausė tikslinis turtas, kapitalą su sąlyga, kad VUP laikysis minėtos preliminarios įsigijimo sutarties. Šio turto įsigijimo kainą Lagardère iš anksto sumokėjo Segex, turinčiai visas Ecrinvest 4 kapitalą sudarančias akcijas.
11
2002 m. gruodžio 20 d. VUP pritarė ketinimo protokole numatytam Investima 10 įsigijimui ir tą pačią dieną pastaroji sudarė su VUP tikslinio turto įsigijimo sutartį.
12
Tą pačią dieną NBP paskelbė tokį pranešimą spaudai:
„NBP įsigyja visą perleidžiamą turtą, siekdama jį perparduoti [Lagardère], kai tik bus gautas konkurencijos institucijų pritarimas.
Nuo šios dienos VUP turtas priklausys bendrovei Investima 10, kuri netiesiogiai 100 % priklauso NBP.
Ši akcinė bendrovė [turinti valdybą ir stebėtojų tarybą] tampa perleisto turto sričiai priklausančių bendrovių patronuojančia bendrove.
<…>
<…>“
14
2002 m. gruodžio 20 d. buvo sudaryta Investima 10 valdyba, o B., S kontoros vadovas, buvo paskirtas valdybos nariu kaip „nepriklausomas trečiasis asmuo“ pagal [Segex ir Ecrinvest 4 su Lagardère sudarytos] perleidimo sutarties 4 straipsnio 1 dalies ii ir e punktus.
15
2002 m. gruodžio 19 d.Ecrinvest 4 ir S kontoros pasirašytos sutarties 2 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, jog, vykdydamas savo pareigas, B. veiks bendrovės Investima 10 bei tikslinio turto interesais ir konkrečiai – siekdamas išlaikyti šio turto gyvybingumą, ekonominę vertę bei konkurencingumą.
<...>
17
2003 m. balandžio 14 d.Lagardère, laikydamasi <...> Reglamento [Nr. 4064/89] 4 straipsnio 1 dalies, pranešė Komisijai apie ketinimą įsigyti tikslinį VUP turtą.
18
2003 m. birželio 5 d. sprendimu Komisija, konstatavusi, jog koncentracijos projektas, apie kurį buvo pranešta, kelia rimtų abejonių dėl suderinamumo su bendrąja rinka, pradėjo išsamų šios operacijos tyrimą pagal Reglamento Nr. 4064/89 6 straipsnio 1 dalies c punktą.
19
Iš šalių rašytinių dokumentų matyti, kad 2003 m. spalio 14 d.Investima 10 tapo Éditis SA [(toliau – Éditis)].
20
2003 m. spalio 27 d. Komisija išsiuntė Lagardère pranešimą apie prieštaravimus, paaiškindama jai koncentracijos, apie kurią buvo pranešta, keliamas konkurencijos problemas, į kurį Lagardère atsakė tų pačių metų lapkričio 17 d.
21
Vėliau, 2002 m. gruodžio 2 d., Lagardère pasiūlė Komisijai kelias korekcines priemones, prisiimdama įsipareigojimą perleisti tikslinį turtą.
22
Remiantis Reglamento Nr. 4064/89 8 straipsnio 2 dalimi priimtame <...> Komisijos sprendime [2004/422] nustatyta:
„1 straipsnis
2003 m. gruodžio 21 d. įsipareigojimų paketu pakeista koncentracija, apie kurią pranešta, Lagardère įsigyjant visišką VUP, dabartiniu metu – Éditis, tikslinio turto kontrolę, pripažįstama suderinama su bendrąja rinka bei [1992 m. gegužės 2 d.] Europos ekonominės erdvės susitarimo [(OL L 1, 1994, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių kalba, 11 sk., 52 t., p. 3)] veikimu.
2 straipsnis
Šio sprendimo 1 straipsnis taikomas su sąlyga, kad Lagardère įvykdys visus II priede nurodytus įsipareigojimus.
3 straipsnis
Šis sprendimas susijęs su privaloma sąlyga, kad Lagardère be išlygų laikysis kitų II priede aprašytų įsipareigojimų.“
23
Pagal II priede išvardytų įsipareigojimų 1 dalį Lagardère įsipareigojo perleisti visą Éditis turtą (toliau – perleidžiamas arba perleistas turtas), išskyrus šiame straipsnyje išsamiai išvardytą turtą (toliau – neperleidžiamas turtas).
24
Perleidžiamas turtas užtikrino apie 60–70 % pasaulinės VUP apyvartos ir nuo 70 iki 80 % VUP apyvartos leidinių prancūzų kalba rinkose, su kuriomis susijusi patvirtinta koncentracija <...>.
25
Lagardère įsipareigojimų 2 dalyje numatyta, kad neperleidžiamas turtas detaliai aprašytas įsipareigojimų I priede.
26
Pagal įsipareigojimų 3 dalį Lagardère įsipareigoja sudaryti neatšaukiamus susitarimus dėl perleidimo per viešai neskelbiamą laikotarpį, skaičiuojamą nuo sprendimo, kuriuo koncentracija patvirtinama su išlygomis, gavimo dienos, bei faktiškai perleisti turtą per viešai neskelbiamą laikotarpį, skaičiuojamą nuo tokio susitarimo sudarymo.
27
Lagardère turėjo galimybę pasirinkti perleidžiamo turto įgijėją, vadovaudamasi kriterijais, kurie jos įsipareigojimų 10 dalyje apibrėžti taip:
„Siekiant išsaugoti veiksmingą konkurenciją atitinkamose rinkose, pranešanti šalis įsipareigoja perleisti perleidžiamą turtą vienam ar keliems nuo jos nepriklausomiems įgijėjams, atitinkantiems tokias sąlygas:
<...>“
28
Lagardère įsipareigojimų 14 dalyje patikslinta, kad įgijėjo ar įgijėjų pasirinkimą turi patvirtinti Komisija ir paraiškoje dėl suinteresuoto asmens patvirtinimo turi būti pateikta visa informacija, reikalinga Komisijai patikrinti, ar ši kandidatūra atitinka šio sprendimo 27 punkte išvardytas įsipareigojimų 10 dalies sąlygas.
29
Lagardère turėjo paskirti įgaliotinį, atitinkantį tokias jos įsipareigojimų 15 dalyje apibrėžtas sąlygas:
„Toliau aprašytoms užduotims vykdyti pranešančioji šalis skiria įgaliotinį. Įgaliotinis turi būti nepriklausomas nuo Lagardère ir Éditis, turėti savo užduotims vykdyti reikiamą kvalifikaciją, pavyzdžiui, būti konsultaciniu banku, konsultantu ar auditoriumi, bei neturėti jokių interesų konflikto. Įgaliotiniui atlyginimą moka Lagardère, laikydamasi sąlygų, kurios nekeltų pavojaus geram jo užduočių vykdymui arba jo nepriklausomumui.“
30
Lagardère įsipareigojimų 9 dalyje numatyta, kad šiam tikslui skiriamas atskirų turto dalių valdytojas („Hold Separate Manager“):
„Pranešančioji šalis paskiria [atskirų turto dalių valdytoją], atsakingą už perleidžiamo turto valdymą, įgaliotiniui prižiūrint. [Atskirų turto dalių valdytojas] privalo nepriklausomai valdyti perleidžiamą turtą vykdydamas įprastą komercinę veiklą, siekdamas apsaugoti jo ekonominį gyvybingumą, komercinį vertingumą, konkurencingumą bei nepriklausomumą nuo neperleidžiamo turto dalių bei likusių Lagardère ūkinės veiklos sričių. Vienam iš Éditis dukterinių bendrovių, kurioms galioja perleidimo įsipareigojimas, vadovų pasitraukus iš užimamų pareigų, [atskirų turto dalių valdytojas] įgaliotiniui prižiūrint, turi teisę paskirti jį pakeičiantį asmenį.“
31
Įgaliotinio užduotys Lagardère įsipareigojimuose apibrėžtos taip:
„20.
Įgaliotinio veikla skirta šių įsipareigojimų įgyvendinimui užtikrinti. Savo iniciatyva, įgaliotinio arba pranešančiosios šalies prašymu visus nurodymus dėl šių įsipareigojimų įgyvendinimo Komisija skirs įgaliotiniui.
<...>“
32
Be to, įsipareigojimų 24 dalyje numatyta:
„Kilus Lagardère ir Éditis nesutarimams dėl šių įsipareigojimų įvykdymui reikalingų restruktūrizacijos priemonių, viena iš šalių registruotu laišku, kurio kopija persiunčiama kitai šaliai, gali informuoti apie tai įgaliotinį. Tuomet įgaliotinis, išklausęs šalis ir paisydamas rungtyniškumo principo, kuo greičiau pateikia rekomendaciją dėl reikiamų restruktūrizacijos priemonių apimties. Įgaliotinis išsiunčia Komisijai ataskaitą, informuodamas ją apie savo rekomendaciją. Lagardère ir Éditis toliau nesutariant, viena iš šalių gali prašyti Komisijos, išklausius šalis ir paisant rungtyniškumo principo, apibrėžti reikiamų restruktūrizacijos priemonių apimtį.“
33
Galiausiai Lagardère įsipareigojimų skirsnyje „Éditis įmonės formos keitimas“ nustatyta:
„30.
Komisijai patvirtinus naujus įstatus, pranešančioji šalis paverčia Éditis supaprastinta akcine bendrove („société par actions simplifiée“). Po šios restruktūrizacijos Éditis valdymo organus sudarys <...> valdybos pirmininkas, kuris vykdys [atskirų turto dalių valdytojo] funkcijas, ir <...> akcininkų komitetas, kurį sudarys trys šių įsipareigojimų 15 dalyje minėto įgaliotinio bei du <...> Lagardère atstovai.
31.
Supaprastinta akcinė bendrovė organizuojama vadovaujantis tokiais principais:
<…>
32.
Nuo Komisijos sprendimo leisti koncentraciją, apie kurią pranešta, priėmimo iki Éditis restruktūrizavimo į supaprastintą akcinę bendrovę Éditis toliau vadovauja šiuo metu egzistuojantys valdymo organai, bendradarbiaudami su įgaliotiniu. Per šį laikotarpį Lagardère kaip Éditis akcininkė turi teisę į visą informaciją apie neperleidžiamą turtą. Perleidžiamo turto atveju įgaliotinis užtikrina, kad Lagardère būtų suteikta 31 dalies c punkte minėta informacija.“
34
2004 m. vasario 5 d. Komisija:
—
paskyrė A. K. atskirų turto dalių valdytoju ir patvirtino 2004 m. sausio 30 d. pateiktą jo pareiginių instrukcijų projektą,
—
paskyrė įgaliotine S. kontorą, atstovaujamą jos vadovo B., ir patvirtino 2004 m. sausio 30 d. pateiktą jo pareiginių instrukcijų projektą.
35
2004 m. vasario 9 d.Lagardère paskyrė įgaliotine S. kontorą.
36
2004 m. kovo 25 d., taikant Lagardère įsipareigojimų 30 dalį, Éditis buvo restruktūrizuota į supaprastintą akcinę bendrovę, kurios valdymo organus nuo to laiko sudarė atskirų turto dalių valdytojo užduotis vykdantis valdybos pirmininkas ir akcininkų komitetas, kurį sudarė trys įgaliotinio ir du Lagardère atstovai.
37
Lagardère susisiekė su keliomis įmonėmis, tarp jų ir su [Éditions Odile Jacob SAS (toliau – Odile Jacob)], kurios galėtų įsigyti perleidžiamą turtą.
38
[Odile Jacob] išreiškė susidomėjimą šiuo sandoriu. 2004 m. balandžio 28 d. faksu ji pateikė Lagardère savo pasiūlymą.
39
2004 m. gegužės 19 d. pranešime Lagardère paskelbė pasirinkusi penkių potencialių įgijėjų, tarp jų [Odile Jacob], pasiūlymus, tačiau iki 2004 m. gegužės 25 d. vidurnakčio suteikianti išimtinę įsigijimo teisę vienam iš jų – [Wendel Investissement].
40
2004 m. gegužės 28 d.Lagardère ir [Wendel Investissement] susitarė dėl perleidžiamo turto pirkimo-pardavimo sutarties projekto.
41
2004 m. birželio 4 d. laišku Lagardère paprašė Komisijos patvirtinti [Wendel Investissement] kaip šio turto įgijėją.
42
2004 m. liepos 5 d. S. kontora pateikė Komisijai sutrumpintą ataskaitą, kurioje padarė išvadą, kad [Wendel Investissement] kandidatūra atitinka Lagardère įsipareigojimų 10 dalyje apibrėžtus patvirtinimo kriterijus.
43
[Ginčijamu sprendimu] Komisija, konstatavusi, kad [Wendel Investissement] atitinka Lagardère įsipareigojimų 10 dalyje apibrėžtus patvirtinimo kriterijus, patvirtino ją kaip perleidžiamo turto įgijėją.
44
Šis sprendimas buvo priimtas pagal Lagardère įsipareigojimų 14 dalį ir, remiantis minėta paraiška dėl patvirtinimo, prie jos pridėtu perleidimo sutarties projektu, S. kontoros ataskaita, Lagardère ir [Wendel Investissement] atsakymais į Komisijos prašymą pateikti informacijos, [įmonės Wendel Investissement] per susitikimą su Komisijos tarnybomis suteikta informacija bei nuomonių dėl [Wendel Investissement] kandidatūros pasikeitimu su Éditis personalui ir tretiesiems suinteresuotiems asmenims atstovaujančiomis organizacijomis.
45
2004 m. liepos 8 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu raštu [Odile Jacob] pareiškė ieškinį dėl <...> sprendimo [2004/422] panaikinimo (byla T-279/04).
46
2004 m. rugpjūčio 27 d. faksu Komisija [Odile Jacob] prašymu pateikė jai [ginčijamą] sprendimą <...>.
47
Šis turtas, vadinamas „Nouvel Éditis“, buvo perleistas [Wendel Investissement] 2004 m. rugsėjo 30 d.“
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
5
2004 m. lapkričio 8 d.Odile Jacob pareiškė ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo remiantis EB 230 straipsniu.
6
Odile Jacob pateikė keturis ieškinio pagrindus, atitinkamai susijusius su tuo, kad Komisija pirmiausia neįvykdė pareigos patikrinti galimus perleidžiamo turto įgijėjus, antra, patvirtino Wendel Investissement kaip įgijėją, remdamasi ataskaita, kurią pateikė įgaliotinis, kuris nebuvo nepriklausomas nuo Éditis, Lagardère ir Wendel Investissement, trečia, pažeidė jai tenkančią pareigą motyvuoti ir, ketvirta, padarė akivaizdžią klaidą, vertindama Wendel Investissement kandidatūros atitiktį perleidžiamo turto įgijėjams keliamoms sąlygoms, apibrėžtoms Lagardère įsipareigojimų 10 dalies b punkte.
7
Atsakydamas į antrąjį ieškinio pagrindą, kurį nagrinėjo iš pradžių, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad Investima 10 (dabar – Éditis) 2002 m. gruodžio 20 d. paskyrė S. kontoros vadovą B. savo valdybos nariu kaip nepriklausomą trečiąjį asmenį, be to, 2004 m. vasario 9 d.Lagardère paskyrė tą pačią S. kontorą įgaliotine, kuri pagal Sprendimo 2004/422 II priede pakartotų įsipareigojimų 21 dalies g punktą turėjo „rūpintis patenkinamu“ perleidžiamo turto perleidimu. Atlyginimą šiam įgaliotiniui mokėjo Lagardère.
8
Taip S. kontora buvo paskirta įgaliotine, kaip numatyta Lagardère įsipareigojimų 15 dalyje, ir tuometinis jos vadovas B. atliko su šiomis pareigomis susijusias funkcijas, nors buvo ir Investima 10, vėliau tapusios Éditis, valdybos narys. Be to, nuo 2004 m. vasario 9 d., t. y. S. kontoros paskyrimo, iki 2004 m. kovo 25 d., t. y. Éditis restruktūrizavimo į supaprastintą akcinę bendrovę, B. vienu metu ėjo Éditis valdybos nario ir įgaliotinio pareigas.
9
Esant tokioms sąlygoms Bendrasis Teismas nusprendė, kad B. siejo priklausomybės santykiai su Éditis, galėję sukelti abejonių dėl neutralumo, kurį šis asmuo, Investima 10, vėliau tapusios Éditis, valdybos narys, turėjo užtikrinti vykdydamas šiai kontorai, kuriai vadovavo ir kuri buvo paskirta įgaliotine, pavestą užduotį. Todėl įgaliotinio užduotis – užtikrinti, kad Lagardère tinkamai vykdytų įsipareigojimus, be kita ko, perleisti perleidžiamą turtą ir tuo tikslu rengti rekomendacijas dėl reikiamų restruktūrizacijos priemonių bei parengti ataskaitą Komisijai dėl šių rekomendacijų, – nebuvo vykdoma visiškai nepriklausomai. Tai, kad B. ėjo valdybos nario pareigas bendrovėje, kuriai priklausė visas Éditis turtas, galėjo paveikti nepriklausomumą, kurį B., kaip S. kontoros vadovas, privalėjo užtikrinti rengdamas rekomendacijas dėl reikiamų restruktūrizacijos priemonių bei ataskaitą Komisijai dėl šių rekomendacijų.
10
Bendrasis Teismas pažymėjo, kad S. kontoros, kaip įgaliotinės, paprašė pateikti Komisijai ataskaitą, kurioje būtų įvertinta Wendel Investissement, kaip perleidžiamo turto įgijėjos, kandidatūra, atsižvelgiant į patvirtinimo kriterijus, nustatytus prie Sprendimo 2004/422 pridėtų Lagardère įsipareigojimų 10 dalyje.
11
Skundžiamo sprendimo 107 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad šią Wendel Investissement kandidatūros įvertinimo ataskaitą parengė įgaliotinis, kuris neatitiko nepriklausomumo nuo Éditis sąlygos, reikalaujamos pagal Sprendimo 2004/422 II priede suformuluotų Lagardère įsipareigojimų 15 dalį.
12
Taigi ginčijamas sprendimas buvo pagrįstas visų pirma įgaliotinio, kuris, kaip nurodė Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 110 punkte, turėjo „lemiamos įtakos“ aptariamam sprendimui, ataskaita.
13
Todėl Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 118 ir 119 punktuose nusprendė, kad minėtą ataskaitą parengusio įgaliotinio nepriklausomumo nebuvimas reiškia pažeidimą, dėl kurio ginčijamas sprendimas tampa neteisėtas, ir panaikino šį sprendimą, nenagrinėjęs kitų Odile Jacob pateiktų ieškinio pagrindų reikalavimams dėl panaikinimo pagrįsti.
Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai
14
2011 m. kovo 29 d. nutartimi Teisingumo Teismo pirmininkas nutarė sujungti bylas C-553/10 P ir C-554/10 P, kad būtų bendrai vykdoma žodinė proceso dalis ir priimtas sprendimas.
15
Apeliaciniame skunde byloje C-553/10 P Komisija Teisingumo Teismo prašo:
—
panaikinti skundžiamą sprendimą, kiek juo panaikinamas ginčijamas sprendimas,
—
esant galimybei priimti galutinį sprendimą dėl šio apeliacinio skundo dalyką sudarančių klausimų, atmesti ieškinį dėl panaikinimo ir
—
priteisti iš Odile Jacob bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.
16
Lagardère palaiko Komisijos pateiktą apeliacinį skundą.
17
Wendel Investissement Teisingumo Teismo prašo:
—
panaikinti skundžiamą sprendimą, kiek juo panaikinamas ginčijamas sprendimas,
—
priimti galutinį sprendimą dėl šio apeliacinio skundo dalyką sudarančių klausimų, atmesti Odile Jacob ieškinį dėl panaikinimo ir
—
priteisti iš Odile Jacob bylinėjimosi išlaidas.
18
Odile Jacob Teisingumo Teismo prašo:
—
atmesti apeliacinį skundą,
—
nepatenkinus pirmojo reikalavimo, jeigu apeliacinis skundas būtų priimtas ir byloje būtų galima priimti sprendimą, panaikinti ginčijamą sprendimą ir
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
19
Apeliaciniame skunde byloje C-554/10 P Lagardère Teisingumo Teismo prašo:
—
panaikinti skundžiamą sprendimą, kiek juo panaikinamas ginčijamas sprendimas,
—
atmesti Odile Jacob ieškinį, pareikštą Bendrajame Teisme dėl ginčijamo sprendimo, ir
—
priteisti iš Odile Jacob visas su šios bylos nagrinėjimu susijusias bylinėjimosi išlaidas, patirtas pirmojoje ir apeliacinėje instancijose.
20
Atsiliepimuose į apeliacinį skundą Komisija ir Wendel Investissement Teisingumo Teismo prašo:
—
panaikinti skundžiamą sprendimą, kiek juo panaikinamas ginčijamas sprendimas,
—
atmesti Odile Jacob ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo ir
—
priteisti iš Odile Jacob visas su šios bylos nagrinėjimu susijusias bylinėjimosi išlaidas, patirtas pirmojoje ir apeliacinėje instancijose.
21
Odile Jacob Teisingumo Teismo prašo:
—
atmesti apeliacinį skundą,
—
nepatenkinus pirmojo reikalavimo, jeigu apeliacinis skundas būtų priimtas ir byloje būtų galima priimti sprendimą, panaikinti ginčijamą sprendimą ir
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinių skundų
22
Apeliaciniame skunde byloje C-553/10 P Komisija pateikia tris pagrindus. Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės klaida, nes Bendrasis Teismas neišnagrinėjo galimos įgaliotinio nepriklausomumo Éditis atžvilgiu stokos pasekmių, kiek tai susiję su jo užduotimis Wendel Investissement atžvilgiu. Pateikdama antrąjį apeliacinio skundo pagrindą Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nurodė prieštaringus motyvus ir iškraipė faktus, nes nusprendė, kad įgaliotinio santykiai turėjo lemiamos įtakos ginčijamam sprendimui. Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas, grindžiamas teisės klaida dėl pagrindo pripažinimo tinkamu ir pareigos tai motyvuoti pažeidimu, skiriamas į dvi dalis. Pirmoji šio apeliacinio skundo pagrindo dalis susijusi su Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida, nes šis panaikino ginčijamą sprendimą remdamasis pagrindu, kuris turėjo būti laikomas netinkamu. Antroji to paties pagrindo dalis susijusi su pareigos tai motyvuoti pažeidimu, nes Bendrasis Teismas nenurodė priežasčių, kuriomis rėmėsi, kai nusprendė, kad jeigu įgaliotinis būtų buvęs nepriklausomas, ginčijamas sprendimas galėjo būti kitoks.
23
Apeliaciniame skunde byloje C-554/10 P Lagardère nurodo du apeliacinio skundo pagrindus. Pirmasis pagrindas grindžiamas teisės klaida, nes Bendrasis Teismas ginčijamo sprendimo panaikinimą pagrindė remdamasis prieštaravimu dėl sprendimo patvirtinti įgaliotinį teisėtumo. Antrajame apeliacinio skundo pagrinde Lagardère teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes nepagrįstai nusprendė, jog įgaliotinio dalyvavimas Éditis valdyboje kaip nepriklausomo trečiojo asmens gali pateisinti ginčijamo sprendimo panaikinimą. Šiame pagrinde, kurį sudaro keturios dalys, iš esmės pakartojamas pirmasis pagrindas byloje C-553/10 P.
24
Kadangi pirmieji trys apeliacinio skundo pagrindai byloje C-553/10 P ir antrasis apeliacinio skundo pagrindas byloje C-554/10 P sutampa, juos reikia nagrinėti bendrai.
Dėl pirmųjų trijų apeliacinio skundo pagrindų byloje C-553/10 P ir antrojo apeliacinio skundo pagrindo byloje C-554/10 P
Šalių argumentai
25
Komisijos teigimu, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes nenagrinėjo, kaip įgaliotinio nepriklausomumo stoka galėjo paveikti jo atliktą Wendel Investissement, kaip Éditis turto perėmėjos, tinkamumo vertinimą ir dėl ko šis įgaliotinis galėjo būti įtartas parengęs ataskaitą, kuri galėjo suklaidinti Komisiją šiai priimant ginčijamą sprendimą. Tokia pozicija prieštarauja Bendrojo Teismo praktikai, pagal kurią asmens, kuriam pavesta įvertinti tam tikrą kandidatą, nepriklausomumo stoka teisiškai reikšminga tik tuo atveju, jeigu įrodyta, kad šis asmuo, atlikdamas vertinimą, turėjo kitų interesų, o ne tik siekė tinkamai atlikti savo užduotis. Bendrasis Teismas nenagrinėjo, ar nepakankamas įgaliotinio nepriklausomumas Éditis atžvilgiu galėjo turėti pasekmių jo ataskaitos turinio objektyvumui, taigi ir Wendel Investissement, kaip perėmėjos, vertinimui. Todėl Bendrasis Teismas rėmėsi netinkamu pagrindu tam, kad panaikintų ginčijamą sprendimą.
26
Komisija pažymi, kad kai ketinama vykdyti koncentraciją, galutinį sprendimą dėl perleidžiamo turto įgijėjo patvirtinimo visuomet priima Komisija, kuri remiasi ne vien įgaliotinio ataskaita, bet ir renka informaciją savo iniciatyva.
27
Paremdama Komisiją, Wendel Investissement pritaria kritikai dėl skundžiamo sprendimo ir pažymi, kad Bendrasis Teismas nenurodė, dėl ko Éditis ir įgaliotinio sąsaja galėjo turėti įtakos Wendel Investissement kandidatūros vertinimo ataskaitos turiniui.
28
Odile Jacob teigimu, Bendrojo Teismo negalima kritikuoti už tai, jog rėmėsi Prancūzijos teise, kad patikrintų, ar B. tuo pačiu metu vykdytos Éditis valdybos nario ir įgaliotinio, kaip S. kontoros vadovo, funkcijos buvo suderinamos su nepriklausomumo, kiek tai susiję su šia bendrove, reikalavimu, nes kalbama tik apie lex societatis ir principo, pagal kurį, remiantis tarptautinės privatinės teisės principais, įtvirtintais, be kita ko, 2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 593/2008 dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės („Roma I“) (OL L 177, p. 6), nustatoma bendrovėms taikytina teisė, taikymą.
29
Lagardère teigimu, Bendrasis Teismas negalėjo daryti išvados, kad dėl B. sąsajos su Éditis automatiškai trūksta nepriklausomumo, tačiau turėjo įvertinti, ar B. įgaliojimai įmonėje sutrukdė įgaliotiniui vykdyti užduotis nepriklausomai ir skaidriai. Priešingai, B. įgaliojimai įmonėje ir įgaliotinio vykdomos funkcijos anaiptol nekelia interesų konflikto: jų tikslas yra Éditis nepriklausomumas, todėl tai yra papildomos užduotys.
30
Dėl įgaliotinio nepriklausomumo stokos Odile Jacob mano, kad Komisijos argumentas yra netinkamas, nes Bendrojo Teismo nustatytas neteisėtumas susijęs su esminio sutartinio įsipareigojimo, kuris Komisijos sprendimu 2004/422 tapo privalomas, pažeidimu, todėl visas sprendimų priėmimo procesas, susijęs su remiantis Lagardère įsipareigojimais vykdytinu perleidimu, pasidarė neteisėtas.
31
Antrajame apeliacinio skundo pagrinde Komisija teigia, kad skundžiamame sprendime padaryta teisės klaida, pateikti prieštaringi motyvai ir iškraipytos faktinės aplinkybės, nes Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad įgaliotinio ataskaita turėjo lemiamos įtakos ginčijamam sprendimui. Komisija tvirtina, kad padaręs tokią išvadą Bendrasis Teismas neatsižvelgė į Komisijos ir įgaliotinio pareigų paskirstymą. Tik Komisija gali spręsti dėl įgijėjo kandidatūros patvirtinimo. Nors priimdama galutinį sprendimą Komisija atsižvelgia į įgaliotinio ataskaitoje pateiktą vertinimą, bet kuriuo atveju jai nėra privaloma įgaliotinio nuomonė, kurią ji gali pakeisti savo pačios vertinimu. Komisija tebeprivalo atlikti būtiną tyrimą, savo iniciatyva surinkti informaciją, pasikliaudama savo tarnybomis ir remdamasi įvairiais prašymais pateikti informacijos, išsiųstais atitinkamoms įmonėms (nagrinėjamu atveju – Lagardère ir Wendel Investissement).
32
Remiantis tam tikrais įgaliotinio ataskaitos ir ginčijamo sprendimo panašumais negali būti daroma išvada, kad ši ataskaita turėjo „lemiamos įtakos“ minėtam sprendimui, kaip skundžiamo sprendimo 110 punkte nurodė Teisingumo Teismas. Komisijos manymu, tai yra tik objektyvių ir patikrinamų faktų, kuriuose nėra subjektyvių vertinimų, pakartojimas.
33
Wendel Investissement pritaria Komisijos argumentams.
34
Odile Jacob mano, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į Komisijos ir įgaliotinio pareigų paskirstymą. Patvirtinto įgaliotinio nepriklausomumo nebuvimas visą sprendimų priėmimo procesą padarė neteisėtą. Ginčijamame sprendime Komisija iš tiesų atsižvelgė į įgaliotinio ataskaitą.
35
Skundžiamo sprendimo 112–116 punktuose atlikęs įgaliotinio ataskaitos ir ginčijamo sprendimo palyginamąją analizę dėl Lagardère įsipareigojimų 10 dalyje nustatytų keturių sąlygų, susijusių su kandidato perimti perleidžiamą turtą tinkamumu, Bendrasis Teismas teisingai pažymėjo, kad Komisijos vertinimai sutapo su įgaliotinio ataskaitoje pateiktais vertinimais. Todėl Odile Jacob mano, kad Bendrasis Teismas pagrįstai manė, jog ši ataskaita turėjo lemiamos įtakos ginčijamam sprendimui.
36
Dėl trečiojo apeliacinio skundo pagrindo byloje C-553/10 P Odile Jacob pabrėžia, kad įgaliotinio nepriklausomumo stoka yra ne paprastas pažeidimas, o esminių administracinės procedūros formų pažeidimas, dėl kurio turi būti panaikintas ginčijamas sprendimas, nereikalaujant įrodyti, kad šio sprendimo turinys galėjo būti kitoks, jeigu šio pažeidimo nebūtų buvę. Įgaliotinio nepriklausomumo sąlyga yra esminė sąlyga, įtraukta į Lagardère įsipareigojimus, kuriems Sprendimu 2004/422 buvo suteikta privaloma galia. Reikalavimą, kad įgaliotinis būtų nepriklausomas, turėtų būti galima patikrinti ne ex post, o ex ante, kad būtų išvengta subjektyvių motyvų, kuriais vykdydamas savo užduotį gali vadovautis įgaliotinis, kontrolės, kaip matyti iš 2002 m. gegužės 16 d. Komisijos rekomendacijos „Teisės aktais nustatytą auditą atliekančių auditorių nepriklausomumas Europos Sąjungoje: pagrindiniai principai“ (OL L 191, p. 22). Šis nepriklausomumo reikalavimas papildo reikalavimą, kad teismas būtų ir atrodytų nepriklausomas.
Teisingumo Teismo vertinimas
37
Apeliantės iš esmės teigia, kad Bendrasis Teismas padarė daug teisės klaidų, nes neišnagrinėjo galimos įgaliotinio nepriklausomumo Éditis atžvilgiu stokos pasekmių Wendel Investissement, kaip Éditis turto perėmėjos, kandidatūros vertinimui, ir ginčija tai, kad įgaliotinio ataskaita galėjo suklaidinti Komisiją, kai ši vertino Wendel Investissement kandidatūrą tam, kad patvirtintų šią įmonę kaip perleidžiamo turto įgijėją.
38
Remiantis Sprendimo 2004/422 1 straipsniu, koncentracija, apie kurią pranešta, Lagardère įsigyjant visišką VUP, dabartiniu metu – Éditis, tikslinio turto kontrolę, pripažįstama suderinama su bendrąja rinka ir Europos ekonominės erdvės susitarimo veikimu su sąlyga, kad Lagardère laikysis to sprendimo II priede nurodytų įsipareigojimų.
39
Remiantis Sprendimo 2004/422 II priedo 15 ir 21 dalimis, pranešančioji šalis paskiria įgaliotinį, kuris vykdytų jam patikėtas specialias ir bendras užduotis, t. y. be kita ko, užtikrintų pakankamą Lagardère prisiimtų įsipareigojimų vykdymą ir garantuotų, kad iki faktinio perleidimo datos perleidžiamas turtas, kaip atskira struktūra, bus išlaikytas ir valdomas atskirai ir nepriklausomai nuo neperleidžiamo turto ir kitų Lagardère veiklos sričių.
40
Kilus Lagardère ir Éditis nesutarimams dėl šiems įsipareigojimams įvykdyti reikalingų restruktūrizacijos priemonių gali būti kreiptasi į įgaliotinį. Šis pateiks rekomendaciją dėl šių priemonių apimties, kaip nurodyta šių įsipareigojimų 24 straipsnyje. Įgaliotinis apie tai informuos Komisiją, kuri pati galės apibrėžti reikiamų restruktūrizacijos priemonių apimtį.
41
Minėtų įsipareigojimų 15 dalyje, be kita ko, nurodyta, kad vykdydamas šias užduotis įgaliotinis turi būti nepriklausomas nuo Lagardère bei Éditis ir neturėti jokių interesų konflikto. Atlyginimą jam moka Lagardère, laikydamasi sąlygų, kurios nekeltų pavojaus geram jo užduočių vykdymui arba jo nepriklausomumui.
42
Šis nepriklausomumas yra įsipareigojimų, kuriuos prisiėmė Lagardère ir kurių visų turi būti laikomasi, dalis. Jis buvo užfiksuotas ex ante ir apima visą įgaliotinio veiklą.
43
Iš skundžiamo sprendimo 85 ir 87 punktų matyti, kad B., S. kontoros vadovas, 2002 m. gruodžio 20 d. buvo paskirtas Investima 10 (dabar – Éditis) valdybos nariu ir kad 2004 m. vasario 9 d. S. kontora paskirta įgaliotine. Skundžiamo sprendimo 89 punkte konstatuota, kad nuo 2004 m. vasario 9 d. iki 2004 m. kovo 25 d., t. y. Éditis restruktūrizavimo į supaprastintą akcinę bendrovę, B. vienu metu ėjo Éditis valdybos nario ir įgaliotinio pareigas. Po Éditis restruktūrizavimo B. išlaikė glaudžius ryšius su Éditis, nes akcininkų komitete įgaliotinis turėjo tris atstovus.
44
Esant šioms sąlygoms Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 104 punkte teisingai nusprendė, jog tai, kad B. vykdė Investima 10 (dabar – Éditis) valdybos nario funkcijas, galėjo turėti įtakos įgaliotinio nepriklausomumui, ir tokia situacija neleido užtikrinti Lagardère įsipareigojimų 15 dalyje numatytų įgaliotinio užduočių vykdymo visiškai nepriklausomai.
45
Be to, skundžiamo sprendimo 107 punkte Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad Wendel Investissement kandidatūros įsigyti perleidžiamą turtą vertinimo ataskaitą parengė įgaliotinis, kuris neatitiko nepriklausomumo Éditis atžvilgiu sąlygos.
46
Komisija neginčija Bendrojo Teismo išvadų dėl įgaliotinio nepriklausomumo nebuvimo motyvuodama tuo, kad tai yra fakto klausimas. Tačiau ji priekaištauja Bendrajam Teismui, kad nenagrinėjo klausimo, ar šis nepriklausomumo nebuvimas in concreto turėjo įtakos ginčijamam sprendimui arba ar ginčijamo sprendimo turinys galėjo būti kitoks, jeigu šio pažeidimo nebūtų buvę. Komisijos manymu, įgaliotinio situacija neturėjo įtakos vertinimo, kurį jis pateikė savo ataskaitoje apie Éditis turto perėmėją, objektyvumui, taigi ir ginčijamo sprendimo teisėtumui.
47
Šis Komisijos argumentas atmestinas.
48
Iš tiesų nagrinėjamu atveju įgaliotinis, kuriam pavesta „užtikrinti, kad“ pranešančioji šalis „tinkamai vykdytų“ įsipareigojimus, atliko savo funkcijas, kurias jam netiesiogiai buvo pavedusi Komisija. Tai yra funkcijos, kurias Komisija būtų galėjusi atlikti pati, jeigu būtų turėjusi pakankamai žmogiškųjų išteklių.
49
Tai aiškiai matyti iš Komisijos pranešimo dėl konkurencijos gynimo priemonių, priimtinų pagal Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 4064/89 ir Komisijos reglamentą (EB) Nr. 447/98 (OL C 68, 2001, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 89), 52, 53, 55 ir 56 punktų. Konkrečiai kalbant, šio pranešimo 56 punkte nurodyta, kad „patikėtinis Komisijos vardu prisiima apibrėžtas pareigas, kurių tikslas – užtikrinti sąžiningą įsipareigojimų įvykdymą“.
50
Primintina, kad Lagardère įsipareigojimų 15 dalyje ši bendrovė buvo įpareigota paskirti įgaliotinį, kuris, be kitų sąlygų, turėjo „būti nepriklausomas nuo Lagardère ir Éditis“.
51
Todėl yra aišku, kad toks įgaliotinis pirmiausia turi būti nepriklausomas nuo šalių, be to, veikti nepriklausomai nuo jų, dėl to nepriklausomumo stokos pakanka tam, kad būtų panaikintas Komisijos sprendimas, šiuo atveju – ginčijamas sprendimas. Klausimas, ar šis įgaliotinis veikė nepriklausomai, kyla tik tuomet, jei iš anksto buvo konstatuota, kad jis iš tiesų buvo nepriklausomas nuo šalių.
52
Kadangi Bendrasis Teismas pagrįstai konstatavo, kad įgaliotinis nebuvo nepriklausomas nuo šalių, jis neprivalėjo nagrinėti klausimo, ar šis įgaliotinis in concreto veikė tokiu būdu, kuris patvirtintų tokią nepriklausomumo stoką.
53
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad panaikindamas ginčijamą sprendimą dėl įgaliotinio nepriklausomumo nebuvimo Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos. Todėl trys Komisijos nurodyti apeliacinio skundo pagrindai ir antrasis Lagardère palaikomas apeliacinio skundo pagrindas yra nepagrįsti ir turi būti atmesti.
Dėl pirmojo apeliacinio skundo pagrindo byloje C-554/10 P, susijusio su neteisėtumu grįstu prieštaravimu
Šalių argumentai
54
Lagardère tvirtina, kad Bendrasis Teismas negalėjo remtis sprendimo dėl įgaliotinio paskyrimo neteisėtumu tam, kad pagrįstų ginčijamo sprendimo neteisėtumą, nes neteisėtumu grįsto prieštaravimo mechanizmu negali būti remiamasi, kai kalbama apie du individualius sprendimus. Per nustatytą terminą nepareiškusi ieškinio dėl sprendimo dėl įgaliotinio patvirtinimo, nes šis sprendimas jos atžvilgiu tapo galutinis, Odile Jacob negalėjo remtis šio patvirtinančio sprendimo neteisėtumu grįsdama savo reikalavimą panaikinti ginčijamą sprendimą.
55
Lagardère ir Wendel Investissement teigimu, Bendrojo Teismo motyvai reiškia, kad reikia remtis sprendimo dėl įgaliotinio patvirtinimo, kuris yra individualus sprendimas, neteisėtumu, pareiškiant prieštaravimą. Bendrasis Teismas tiesiogiai nagrinėjo ne motyvus, kuriais remiantis buvo priimtas ginčijamas sprendimas, o motyvus, kuriais remiantis prieš priimant ginčijamą sprendimą buvo paskirtas įgaliotinis.
56
Lagardère teigia, kad apie sprendimą dėl įgaliotinio šalims pranešta 2005 m. vasario 15 d. – nuo šios dienos prasidėjo neigiamas sprendimo poveikis Odile Jacob atžvilgiu ir šis sprendimas tapo aktas, kurį galima ginčyti, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnį. Taigi reikėjo per numatytą terminą jį užginčyti atskiru ieškiniu, o ne ieškiniu, kuriuo užginčytas ginčijamas sprendimas. Todėl Bendrasis Teismas negalėjo pagrįstai remtis įgaliotinio paskyrimo neteisėtumu, kad panaikintų ginčijamą sprendimą.
57
Odile Jacob atmeta Lagardère bei Wendel Investissement argumentus ir pažymi, kad sprendimas dėl įgaliotinio patvirtinimo turi būti laikomas ne atskiru sprendimu, o sprendimu, kuris yra vienas iš aktų, kuriais remiantis buvo priimtas ginčijamas sprendimas.
58
Be to, Odile Jacob pabrėžia, kad sprendimas dėl įgaliotinio patvirtinimo nebuvo skirtas jai, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnį ir teismo praktiką, ir dėl to jai buvo sunku jį ginčyti atskiru ieškiniu.
Teisingumo Teismo vertinimas
59
Reikia pastebėti, kad apie sprendimą dėl įgaliotinio paskyrimo bendrovei Odile Jacob buvo pranešta tik 2005 m. vasario 17 d.
60
2004 m. lapkričio 8 d.Odile Jacob Bendrajame Teisme pareiškė ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo, kuriame taip pat ginčijo įgaliotinio paskyrimo sąlygas. Pažymėtina, kad tuo metu bendrovei Odile Jacob dar nebuvo pranešta apie sprendimą dėl įgaliotinio paskyrimo. Taigi jai negali būti priekaištaujama, kad savo ieškinyje dėl ginčijamo sprendimo užginčijo sprendimo paskirti įgaliotinį teisėtumą prieš tai nepareikalavusi jo panaikinti, juo labiau kad pastarasis sprendimas priklauso tai pačiai aktų visumai kaip ir ginčijamas sprendimas.
61
Reikalauti iš Odile Jacob pareikšti atskirą ieškinį siekiant užginčyti individualų sprendimą, apie kurį jai buvo pranešta po to, kai ji pareiškė pagrindinį ieškinį, ir kuris priklauso aktų grupei ir bet kuriuo atveju ginčijamas pagrindiniu ieškiniu, būtų perteklinis ir nenaudingas formalumas.
62
Taigi šį pagrindą reikia atmesti.
63
Kadangi nė vienas iš apeliančių nurodytų apeliacinio skundo pagrindų netenkinamas, apeliaciniai skundai bylose C-553/10 P ir C-554/10 P turi būti atmesti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
64
Pagal Procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas. Pagal šio reglamento 138 straipsnio 1 ir 2 dalis, kurios taikomos apeliaciniam procesui pagal reglamento 184 straipsnio 1 dalį ir 190 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Lagardère ir Komisija bylą pralaimėjo, o Odile Jacob prašė priteisti iš jų bylinėjimosi išlaidas, be savo bylinėjimosi išlaidų, jos turi padengti Odile Jacob bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje išlaidas.
65
Kadangi Odile Jacob neprašė priteisti bylinėjimosi išlaidų iš Wendel Investissement, ši padengia tik savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija) nusprendžia:
1.
Atmesti apeliacinius skundus.
2.
Europos Komisija ir Lagardère SCA padengia savo ir Éditions Odile Jacob SAS bylinėjimosi išlaidas.
3.
Wendel Investissement SA padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.