62015CO0281
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija) NUTARTIS
2016 m. gegužės 12 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis — Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose — Reglamentas (ES) Nr. 1259/2010 — Taikymo sritis — Sprendimo dėl privataus santuokos nutraukimo, priimto trečiosios valstybės religinės institucijos, pripažinimas — Akivaizdus Teisingumo Teismo jurisdikcijos nebuvimas“
Byloje C‑281/15
dėl Oberlandesgericht München (Miuncheno aukštesnysis apygardos teismas, Vokietija) 2015 m. birželio 2 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2015 m. birželio 11 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Soha Sahyouni
prieš
Raja Mamisch
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė R. Silva de Lapuerta (pranešėja), teisėjai A. Arabadjiev, J.‑C. Bonichot, C. G. Fernlund ir S. Rodin,
generalinis advokatas: H. Saugmandsgaard Øe,
kancleris A. Calot Escobar,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
—
Vokietijos vyriausybės, atstovaujamos T. Henze ir J. Mentgen,
—
Belgijos vyriausybės, atstovaujamos C. Pochet, L. Van den Broeck ir S. Vanrie,
—
Prancūzijos vyriausybės, atstovaujamos D. Colas ir F.‑X. Bréchot,
—
Vengrijos vyriausybės, atstovaujamos M. Fehér, G. Koós ir M. Bóra,
—
Europos Komisijos, atstovaujamos M. Wilderspin,
atsižvelgęs į išklausius generalinį advokatą priimtą sprendimą priimti sprendimą byloje motyvuota nutartimi pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalį,
priima šią
Nutartį
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2010 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 1259/2010, kuriuo įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas santuokos nutraukimui ir gyvenimui skyrium taikytinos teisės srityje (OL L 343, 2010, p. 10).
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Soha Sahyouni ir Raja Mamisch ginčą dėl trečiosios valstybės religinės institucijos priimto sprendimo santuokos teisės srityje teisminės pripažinimo procedūros.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Reglamento Nr. 1259/2010 1 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad jis taikomas „su teisės kolizija susijusiais atvejais santuokos nutraukimui ir gyvenimui skyrium“.
4
Šio reglamento 8 straipsnyje nustatyta:
„Šalims nepasirinkus taikytinos teisės <...>, santuokos nutraukimui ir gyvenimui skyrium taikoma teisė tos valstybės:
a)
kurioje bylos iškėlimo teisme metu yra sutuoktinių įprastinė gyvenamoji vieta; arba, jei ši sąlyga netenkinama;
b)
kurioje buvo sutuoktinių paskiausia įprastinė gyvenamoji vieta, su sąlyga, kad gyvenimo toje valstybėje laikotarpis nesibaigė daugiau nei prieš vienerius metus iki bylos iškėlimo teisme, jei bylos iškėlimo teisme metu vienas iš sutuoktinių toje valstybėje tebegyvena; arba, jei ši sąlyga netenkinama;
c)
kurios pilietybę bylos iškėlimo teisme metu turi abu sutuoktiniai; arba, jei ši sąlyga netenkinama;
d)
kurios teisme iškelta byla.“
5
Pagal 2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000 (OL L 338, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 243), 1 straipsnio 1 dalies a punktą jis taikomas bet kokio pobūdžio teismo byloms, susijusioms su santuokos nutraukimu, gyvenimu skyrium (separacija) ar santuokos pripažinimu negaliojančia.
6
Šio reglamento 2 straipsnyje numatyta:
„Šiame reglamente:
<...>
4)
„teismo sprendimas“ – tai valstybės narės teismo paskelbtas sprendimas dėl santuokos nutraukimo, gyvenimo skyrium (separacija) ar santuokos pripažinimo negaliojančia ir teismo sprendimas, susijęs su tėvų pareigomis, nesvarbu, kaip tas sprendimas vadinamas, įskaitant potvarkį, įsakymą ar nutarimą;
<...>“
7
Pagal šio reglamento 21 straipsnio 1 dalį valstybėje narėje priimtas teismo sprendimas pripažįstamas kitose valstybėse narėse netaikant jokių specialių procedūrų.
Vokietijos teisė
8
Gesetz über das Verfahren in Familiensachen und in den Angelegenheiten der freiwilligen Gerichtsbarkeit (Įstatymas dėl proceso šeimos bylose ir ypatingąja teisena nagrinėjamose bylose) numatyta:
„107 straipsnis. Užsienio sprendimų, susijusių su santuoka, pripažinimas
(1)   Sprendimai, kuriais užsienyje nutraukiama santuoka, <...> yra pripažįstami tik [Vokietijos] žemės teisingumo administracijai konstatavus, kad yra tenkinamos pripažinimo sąlygos. Jei tokį sprendimą priima valstybės, kurios piliečiai buvo abu sutuoktiniai sprendimo priėmimo momentu, teismas ar administracija, pripažinimas nepriklauso nuo žemės teisingumo administracijos konstatavimo.
(2)   Kompetentinga yra teisingumo administracija tos [Vokietijos] žemės, kurioje sutuoktiniai nuolat gyvena. <...>
(3)   [Vokietijos] žemių vyriausybės gali pagal šias normas žemių teisingumo administracijoms suteiktus įgaliojimus teisės aktu perduoti vienam ar keliems aukštesniojo teismo pirmininkams. <...>
(4)   Sprendimas priimamas padavus prašymą. Prašymą gali paduoti asmuo, kuris įrodo, jog yra suinteresuotas pripažinimu.
<...>
(6)   Jei [Vokietijos] žemės teisingumo administracija konstatuoja, kad pripažinimo sąlygos yra tenkinamos, prašymo nepadavęs sutuoktinis gali prašyti aukštesniojo teismo priimti sprendimą. <...>
(7)   Kompetentinga yra aukštesniojo teismo, kurio teritorijoje yra įsikūrusi [Vokietijos] žemės teisingumo administracija, civilinių bylų kolegija. <...>
(8)   Šios normos taikomos mutatis mutandis, kai prašoma konstatuoti, jog nėra tenkinamos sprendimo pripažinimo sąlygos.
<...>
109 straipsnis. Pripažinimo kliūtys
1)   Užsienio sprendimo pripažinti negalima, kai:
1.
kitos valstybės teismai neturi jurisdikcijos pagal Vokietijos teisę,
<...>
4.
sprendimo pripažinimas lemia tokį rezultatą, kuris yra akivaizdžiai nesuderinamas su esminiais Vokietijos teisės principais, ypač kai pripažinimas yra nesuderinamas su pagrindinėmis teisėmis.
<...>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
9
R. Mamisch ir S. Sahyouni sudarė santuoką 1999 m. gegužės 27 d. Homso (Sirija) islamo teismo apygardoje. R. Mamisch nuo gimimo turi Sirijos pilietybę. 1977 m. jis įgijo Vokietijos pilietybę natūralizacijos būdu. Nuo to laiko jis turi dvi pilietybes. S. Sahyouni nuo gimimo turi Sirijos pilietybę. Vokietijos pilietybę ji įgijo po santuokos.
10
Iki 2003 m. sutuoktiniai gyveno Vokietijoje, paskui jie išsikraustė į Homsą. 2011 m. vasarą dėl pilietinio karo Sirijoje jie grįžo trumpam į Vokietiją, o nuo 2012 m. vasario mėn. gyveno Kuveite ir Libane. Šiuo laikotarpiu jie taip pat keletą kartų buvo apsistoję Sirijoje. Šiuo metu abi pagrindinės bylos šalys vėl gyvena Vokietijoje, tik skirtingose vietose.
11
2013 m. gegužės 19 d. R. Mamisch pareiškė norinti išsiskirti su savo sutuoktine, o jo atstovas ištarė skyrybų formulę religiniame Latakijos (Sirija) šariato teisme. 2013 m. gegužės 20 d. šis teismas sutuoktinių santuoką paskelbė nutraukta.
12
2013 m. spalio 30 d. R. Mamisch paprašė pripažinti Sirijoje priimtą sprendimą dėl santuokos nutraukimo. 2013 m. lapkričio 5 d. sprendimu Oberlandesgericht München (Miuncheno aukštesnysis apygardos teismas) pirmininkas patenkino prašymą ir konstatavo, kad yra tenkinamos įstatymų apibrėžtos šio sprendimo dėl santuokos nutraukimo pripažinimo sąlygos.
13
2014 m. vasario 18 d. S. Sahyouni paprašė panaikinti šį sprendimą ir pripažinti, kad nėra tenkinamos sprendimo dėl santuokos nutraukimo pripažinimo sąlygos.
14
2014 m. balandžio 8 d. sprendimu Oberlandesgericht München (Miuncheno aukštesnysis apygardos teismas) pirmininkas atmetė S. Sahyouni prašymą. Šiame sprendime buvo pažymėta, kad sprendimo dėl santuokos nutraukimo pripažinimą reglamentuoja Reglamentas Nr. 1259/2010, kuris taikomas ir privačiam santuokos nutraukimui. Nesant veiksmingos galimybės pasirinkti taikytiną teisę ir sutuoktiniams kartu įprastai negyvenus vienus metus iki santuokos nutraukimo taikytina teisė nustatoma remiantis šio reglamento 8 straipsnio c punktu. Kai abu sutuoktiniai turi dvigubą pilietybę, lemiamą reikšmę turi tai, kuri pilietybė yra veiksminga, kaip tai suprantama pagal nacionalinę teisę. Santuokos nutraukimo metu tai buvo Sirijos pilietybė. Taip pat buvo pažymėta, kad viešoji tvarka pagal Reglamento Nr. 1259/2010 12 straipsnį nėra kliūtis pripažinti nagrinėjamą sprendimą dėl santuokos nutraukimo.
15
Šiomis aplinkybėmis Oberlandesgericht München (Miuncheno aukštesnysis apygardos teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar taikymo sritis, apibrėžta Reglamento Nr. 1259/2010 1 straipsnyje, apima ir vadinamąjį privatų santuokos nutraukimą?
2.
Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
a)
ar tikrinant galimybę nacionaliniu lygmeniu pripažinti santuokos nutraukimą taip pat turi būti taikomas Reglamento (ES) Nr. 1259/2010 10 straipsnis?
b)
jeigu į antrojo klausimo a punktą būtų atsakyta teigiamai:
—
ar abstrakčiai turi būti orientuojamasi į palyginimą, pagal kurį valstybės, kurioje pateiktas prašymas, teisė suteikia galimybę nutraukti santuoką ir kitam sutuoktiniui, bet dėl jo lyties sieja ją su kitomis procesinėmis teisinėmis ir materialinėmis sąlygomis nei pirmojo sutuoktinio galimybė nutraukti santuoką,
ir
—
ar teisės normos galiojimas priklauso nuo to, ar abstrakčiai diskriminacinės užsienio šalies teisės taikymas konkrečiai diskriminuoja ir atskirais atvejais?
c)
Jei į b klausimo 2 dalį būtų atsakyta teigiamai:
ar diskriminuojamo sutuoktinio sutikimas su santuokos nutraukimu – taip pat ir tuo atveju, kai jis sutinka priimti kompensacijas, – jau yra pagrindas netaikyti teisės normos?“
Dėl prejudicinių klausimų
16
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalį, jeigu byla akivaizdžiai nepriklauso Teisingumo Teismo jurisdikcijai arba jeigu prašymas, ieškinys ar apeliacinis skundas yra akivaizdžiai nepriimtinas, išklausęs generalinį advokatą, Teismas bet kada gali nuspręsti priimti sprendimą motyvuota nutartimi ir netęsti proceso.
17
Šioje byloje reikia taikyti šią nuostatą.
18
Pirmiausia reikia konstatuoti, kad į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą yra kreiptasi ne su skyrybų prašymu, bet su prašymu pripažinti trečiosios valstybės religinės institucijos priimtą sprendimą dėl santuokos nutraukimo.
19
Reikia taip pat pažymėti, kad iš Reglamento Nr. 1259/2010 1 ir 8 straipsnių matyti, be kita ko, kad reglamentu, dėl kurio yra pateikti prejudiciniai klausimai, nustatomos tik kolizinės normos, taikomos santuokos nutraukimo ir gyvenimo skyrium srityje, bet jis nereglamentuoja priimto sprendimo dėl santuokos nutraukimo pripažinimo valstybėje narėje.
20
Sprendimų, susijusių su santuoka, pripažinimo ir vykdymo taisyklės yra nustatytos Reglamente Nr. 2201/2003, tačiau jis nėra taikomas tokiems sprendimams, priimtiems trečiojoje valstybėje.
21
Remiantis šio reglamento 2 straipsnio 4 punktu ir 21 straipsnio 1 dalimi, jis yra taikomas tik valstybės narės teismo priimtų sprendimų pripažinimui.
22
Kadangi Reglamentas 2201/2003 taikomas tik santykiams tarp valstybių narių, Sąjungos teisė nereglamentuoja trečiojoje valstybėje priimto sprendimo dėl santuokos nutraukimo pripažinimo.
23
Vadinasi, nei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytos Reglamento Nr. 1259/2010 nuostatos, nei Reglamento Nr. 2201/2003 nuostatos ar koks nors kitas Sąjungos teisės aktas nėra taikomi ginčui pagrindinėje byloje.
24
Tokiomis aplinkybėmis kyla klausimas, ar nepaisant to, kad ginčas pagrindinėje byloje nepatenka į Sąjungos teisės taikymo sritį, Teisingumo Teismas turi jurisdikciją atsakyti į pateiktus klausimus.
25
Šiuo klausimu 1990 m. spalio 18 d. Sprendime Dzodzi (C‑297/88 ir C‑197/89, EU:C:1990:360) Teisingumo Teismas nusprendė, kad ESV sutarties rengėjai neketino Teisingumo Teismo jurisdikcijai nepriskirti prašymų priimti prejudicinį sprendimą dėl Sąjungos teisės nuostatos tuo ypatingu atveju, kai valstybės narės vidaus teisė, nustatydama taisykles, taikytinas išimtinai šios valstybės vidaus situacijai, nurodo Sąjungos teisės nuostatą, ir kad, priešingai, egzistuoja akivaizdus Sąjungos teisės sistemos interesas, kad, siekiant ateityje išvengti aiškinimo skirtumų, Sąjungos teisės nuostatos būtų aiškinamos vienodai, nesvarbu, kokiomis aplinkybėmis jos taikomos.
26
Vėlesnėje savo praktikoje Teisingumo Teismas yra pripažinęs, kad turi jurisdikciją priimti sprendimą dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą, pateiktų dėl Sąjungos teisės akto, tada, kai pagrindinėms bylos aplinkybėms tas aktas netaikomas, tačiau kai nacionalinė teisė leido taikyti tas teisės nuostatas dėl joje esančios nuorodos į tokių nuostatų turinį (šiuo klausimu žr. 2012 m. spalio 18 d. SprendimoNolan, C‑583/10, EU:C:2012:638, 45 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką). Taigi, kai reglamentuojant į atitinkamo Sąjungos teisės akto taikymo sritį nepatenkančias situacijas nacionalinės teisės aktų leidėjas priima tokius pačius sprendimus, kokie priimti pagal Sąjungos teisės aktą, egzistuoja tam tikras Sąjungos interesas vienodai aiškinti šio teisės akto nuostatas, siekiant išvengti aiškinimo skirtumų ateityje (žr. 2012 m. spalio 18 d. Sprendimo NolanC‑583/10, EU:C:2012:638, 46 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
27
Teisingumo Teismas taip pat yra pabrėžęs, kad jo atliekamas Sąjungos teisės nuostatų aiškinimas, kai esama į jos taikymo sritį nepatenkančių situacijų, yra pateisinamas, jei šios nuostatos, vadovaujantis nacionaline teise, tapo tiesiogiai ir besąlygiškai taikomos tokioms situacijoms, siekiant užtikrinti šių ir Sąjungos teisės reglamentuojamų situacijų vienodą vertinimą. Todėl Teisingumo Teismas turi patikrinti, ar yra pakankamai tikslių duomenų, rodančių, kad egzistuoja tokia nuoroda į Sąjungos teisę (šiuo klausimu žr. 2012 m. spalio 18 d. Sprendimo NolanC‑583/10, EU:C:2012:638, 47 ir 48 punktus).
28
Vis dėlto, nors tokioje situacijoje Teisingumo Teismas gali pateikti prašomą išaiškinimą, jam nepriklauso imtis tokios iniciatyvos, jeigu iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą nematyti, kad nacionalinis teismas iš tikrųjų turi tokią pareigą (žr. 2014 m. sausio 30 d. Nutarties C‑122/13, EU:C:2014:59, 15 punktą).
29
Teisingumo Teismas gali nuspręsti, ar jis turi jurisdikciją atsakyti į jam pateiktus klausimus, remdamasis tik nacionalinio teismo prašyme priimti prejudicinį sprendimą pateikta informacija.
30
Šiuo atveju prašyme priimti prejudicinį sprendimą nėra nieko, kas remiantis šios nutarties 25–27 punktuose nurodyta teismo praktika galėtų pagrįsti Teisingumo Teismo jurisdikciją, nes nacionalinis teismas laikosi hipotezės, kad Reglamentas Nr. 1259/2010 yra taikomas pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms, ir tik pažymi, kad „Oberlandesgericht München (Miuncheno aukštesnysis apygardos teismas) pirmininkas nurodė, kad galimybė pripažinti sprendimą, dėl kurio vyksta teismo procesas, pagrįsta [Reglamentu Nr. 1259/2010], kuris taikomas ir vadinamosioms privataus santuokos nutraukimo byloms.“
31
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nenurodo jokios kitos informacijos, kad įrodytų, jog Reglamentas Nr. 1259/2010 ar kitos Sąjungos teisės nuostatos yra taikytini pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms.
32
Vis dėlto reikia pažymėti, kad nacionalinis teismas išsaugo galimybę pateikti naują prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kai jis galės pateikti Teisingumo Teismui visą informaciją, kuri leistų jam priimti sprendimą (šiuo klausimu žr. 2013 m. kovo 14 d. Nutarties EBS Le Relais Nord‑Pas‑de‑Calais, C‑240/12, neskelbiamos Rinkinyje, EU:C:2013:173, 22 punktą; 2013 m. balandžio 18 d. Nutarties Adiamix, C‑368/12, neskelbiamos Rinkinyje, EU:C:2013:257, 35 punktą ir 2014 m. lapkričio 5 d. Nutarties Hunland‑Trade, C‑356/14, neskelbiamos Rinkinyje, EU:C:2014:2340, 24 punktą).
33 Tokiomis aplinkybėmis pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalį reikia konstatuoti, kad Teisingumo Teismas akivaizdžiai neturi jurisdikcijos atsakyti į Oberlandesgericht München (Miuncheno aukštesnysis apygardos teismas) pateiktus klausimus.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
34
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nutaria:
Europos Sąjungos Teisingumo Teismas akivaizdžiai neturi jurisdikcijos atsakyti į 2015 m. birželio 2 d.Oberlandesgericht München (Miuncheno aukštesnysis apygardos teismas) pateiktus klausimus.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.