Laikina versija
GENERALINĖS ADVOKATĖS
TAMARA ĆAPETA IŠVADA,
pateikta 2026 m. vasario 12 d.(1)
Byla C-225/24
Europos Parlamentas
prieš
Europos Komisiją
„ Ieškinys dėl panaikinimo – 2023 m. gruodžio 13 d. Komisijos sprendimas C(2023) 9014 – Reglamentas (ES) 2021/1060 – 9 straipsnio 1 dalis ir 15 straipsnis – III priedas – Horizontalioji reikiama sąlyga „Veiksmingas Pagrindinių teisių chartijos taikymas ir įgyvendinimas“ – Teisės aktų reformos dėl teismų nepriklausomumo trūkumų Vengrijoje “
I.      Įvadas
1.        Pradedant nuo 2021–2027 m. daugiametės finansinės programos (toliau – DFP), teisinės valstybės sąlyga tapo visų finansinių priemonių, per kurias valdomas Sąjungos biudžetas ir išmokamos jo lėšos, dalimi.
2.        Šioje byloje nagrinėjamas tokios sąlygos taikymas tiek, kiek ji susijusi su teismų nepriklausomumu, pagal Bendrųjų nuostatų reglamente(2) (toliau – BNR) nustatytas finansines taisykles.
3.        Europos Parlamentas kreipėsi į Teisingumo Teismą su ieškiniu, kuriuo prašo panaikinti 2023 m. gruodžio 13 d. Komisijos sprendimą C(2023) 9014(3) (toliau – ginčijamas sprendimas), kuriuo ši institucija 2023 m. gruodžio mėn. panaikino BNR reglamentuojamų išmokų pagal tam tikras programas, patvirtintas finansuoti Vengrijoje, mokėjimo sustabdymą.
4.        Šioje byloje kyla bendresnių klausimų dėl Komisijos diskrecijos ir pareigų vertinti, ar konkreti valstybė narė įvykdė sutartas konkrečias lėšų išmokėjimo sąlygas, – šie klausimai gali būti svarbūs ir kitoms finansinėms programoms.
II.    Faktinės aplinkybės
A.      Sąlygos pagal įvairias Sąjungos finansines priemones
5.        Prieš aiškinant ir nagrinėjant Parlamento šiame ieškinyje nurodytus pagrindus, siekiant geriau suprasti bylos aplinkybes, būtina trumpai apibūdinti ryšį tarp įvairių finansinių priemonių, kuriose teismų nepriklausomumas numatytas kaip Vengrijai taikoma Sąjungos biudžeto lėšų gavimo sąlyga(4).
6.        Kaip minėta įvade, mokėjimai iš Sąjungos biudžeto, dėl kurių susitarta pagal 2021–2027 m. DFP, priklauso nuo to, ar valstybė narė gavėja laikosi teisinės valstybės principo. Tai nustatyta kaip bendroji taisyklė Sąlygų reglamente(5), kuriame „nustatomos taisyklės, būtinos Sąjungos biudžetui apsaugoti teisinės valstybės principų pažeidimų valstybėse narėse atveju“(6).
7.        Dalis teisinės valstybės sąlygų yra valstybėms narėms nustatyta pareiga užtikrinti teisminių institucijų veikimą ir nepriklausomumą kaip priemonė užtikrinti, kad Sąjungos lėšos būtų naudojamos pagal paskirtį, taip apsaugant Sąjungos finansinius interesus(7).
8.        Ši pareiga užtikrinti teisminių institucijų nepriklausomumą viena ar kita forma buvo nustatyta konkretesnėse finansinėse programose. Šioje byloje nagrinėjamame BNR ši sąlyga yra viena iš horizontaliųjų reikiamų sąlygų (toliau – HRS), suformuluotų kaip „veiksmingas Pagrindinių teisių chartijos taikymas ir įgyvendinimas“ (toliau – Chartijos HRS)(8).
9.        Mokėjimų pagal kitą finansinę programą – Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės reglamentą (toliau – EGADP reglamentas)(9) – sąlygos vadinamos „siektinomis reikšmėmis“ ir „tarpinėmis reikšmėmis“(10). Horizontaliosios sąlygos, kurių neįvykdžius pagal šią finansinę programą negali būti inicijuojama jokių mokėjimų, bendrai vadinamos „svarbiausiomis tarpinėmis reikšmėmis“.
10.      BNR ir EGADP reglamente įtvirtintos finansinės taisyklės, reglamentuojančios skirtingus fondus, per kuriuos paskirstomos Sąjungos biudžeto lėšos. Į BNR įtrauktos taisyklės dėl daugumos „tradicinių“ Sąjungos fondų, naudojamų įvairioms Sąjungos politikos sritims, įskaitant Sąjungos sanglaudos politiką, finansuoti. EGADP buvo sukurta pagal SESV 175 straipsnio trečią pastraipą, kurioje numatyta galimybė finansuoti su fondais nesusijusius veiksmus, ir yra pagrindinė priemonės „NextGenerationEU instrument“ (toliau – NGEU)(11) išlaidų programa.
11.      Dėl Vengrijos pagal EGADP reglamentą buvo susitarta dėl tam tikrų konkrečių sąlygų ir priemonių, siekiant užtikrinti teisminių institucijų nepriklausomumą(12). Iš 27 joje nurodytų svarbiausių tarpinių reikšmių, kurių nepasiekusi Vengrija negali gauti mokėjimų pagal EGADP reglamentą, 4 susijusios su teismų nepriklausomumu(13). Šios tarpinės reikšmės yra tapačios (išskyrus reikalavimą konsultuotis su suinteresuotaisiais subjektais) reikalavimams, patvirtintiems pagal BNR kaip Vengrijai taikomų Chartijos HRS dalis(14).
12.      Iki šiol Vengrijai pagal EGADP reglamentą
dar neatlikta jokių mokėjimų, nes Komisija padarė išvadą, kad reformos, kurių reikia siekiant svarbiausių tarpinių reikšmių, nebuvo įgyvendintos(15). Šis sustabdymas dar nepanaikintas(16).
13.      Galiausiai teisinės valstybės sąlyga Vengrijai buvo taikoma ir pagal Sąlygų reglamentą. Mokėjimų sustabdymas ar kitos priemonės pagal tą reglamentą yra papildomos priemonės šalia tų, kurios gali būti taikomos biudžetui apsaugoti pagal kitus teisės aktus, įskaitant BNR ir EGADP
reglamentą(17).
14.      Atsižvelgdama į Sąlygų reglamentą 2022 m. gruodžio 15 d. Taryba priėmė sprendimą(18), kuriame nustatė priemones Sąjungos biudžetui apsaugoti nuo teisinės valstybės principų pažeidimų Vengrijoje. Komisija pasiūlė(19) šias priemones dėl viešųjų pirkimų procedūrose Vengrijoje esamų didelių, sisteminių, plačiai paplitusių ir tarpusavyje susijusių pažeidimų bei trūkumų, taip pat dėl baudžiamojo persekiojimo už korupciją šioje valstybėje narėje apribojimų(20). Šiuo sprendimu Taryba sustabdė 55 % biudžetinių įsipareigojimų(21) dėl trijų sanglaudos politikos programų(22) vykdymą 2021–2027 m. laikotarpiu(23).
15.      Nors šis sustabdymas pagal Sąlygų reglamentą dar nepanaikintas, 2023 m. gruodžio 13 d. ginčijamu sprendimu buvo panaikintas mokėjimų pagal tas pačias tris BNR reglamentuojamas programas sustabdymas.
16.      Tą pačią dieną, remdamasi Sąlygų reglamento 7 straipsnio 2 dalimi ir negavusi rašytinio Vengrijos pranešimo su prašymu panaikinti priemones, Komisija savo iniciatyva priėmė sprendimą dėl pakartotinio padėties Vengrijoje įvertinimo(24). Ji pažymėjo, kad Vengrija neištaisė padėties, dėl kurios buvo priimtos biudžeto priemonės pagal Sąlygų reglamentą. Taigi Komisija nesiūlė Tarybai panaikinti ar pritaikyti šiame reglamente numatytų priemonių(25).
B.      Etapai, po kurių buvo priimtas ginčijamas sprendimas
1.      Procedūra pagal BNR ir patvirtinimo sprendimai
17.      Pagal BNR valstybių narių pasiūlytas finansuoti programas tvirtina Komisija(26).
18.      Pagal šią finansinę programą Sąjungos biudžetas paskirstomas remiantis pasidalijamojo valdymo principu pagal išsamias Finansinio reglamento(27) 63 straipsnio nuostatas. Vykdydamos biudžetą valstybės narės ir Komisija turi užtikrinti, kad būtų laikomasi horizontaliųjų principų, įskaitant pagarbą pagrindinėms teisėms ir Chartijos laikymąsi, kaip reikalaujama BNR 9 straipsnio 1 dalyje.
19.      Pagal BNR 10 straipsnį kiekviena valstybė narė parengia partnerystės sutartį (toliau – PS), kurioje nustatomos BNR reglamentuojamų fondų programavimo strateginės gairės ir jų efektyvaus bei veiksmingo naudojimo tvarka. Pagal BNR 12 straipsnį Komisija vėliau turi įvertinti šių PS atitiktį BNR ir konkrečiam fondui taikomoms taisyklėms.
20.      BNR 15 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad rengdamos PS valstybės narės turi įsivertinti, ar įvykdytos su atrinktu konkrečiu tikslu susijusios reikiamos sąlygos. Manydama, kad reikiama sąlyga
yra įvykdyta, valstybė narė informuoja Komisiją, kuri, remdamasi BNR 15 straipsnio 4 dalimi, kuo skubiau ir ne vėliau kaip per 3 mėnesius po tokios informacijos gavimo atlieka vertinimą
ir praneša valstybei narei, ar sutinka su
jos vertinimu. Reikiama sąlyga yra įvykdyta, „kai įvykdomi visi susiję kriterijai“(28), o tai yra standartas, kuris, vertinant reikiamų sąlygų įvykdymą, saisto ir valstybę narę, ir Komisiją.
21.      BNR III priede pateiktos horizontaliosios reikiamos sąlygos, kurios pagal šio reglamento 15 straipsnio 1 dalį taikomos visiems konkretiems tikslams. Šios sąlygos turi būti įvykdytos prieš išmokant lėšas iš fondų. Viena iš horizontaliųjų reikiamų sąlygų, nustatytų BNR III priede, yra Chartijos HRS, pagal kurią valstybės narės gavėjos, be kita ko, privalo nustatyti „tvark[ą], kuria užtikrinama, kad fondais remiamomis programomis ir jų įgyvendinimu laikomasi atitinkamų Chartijos nuostatų“.
22.      2022 m. liepos 22 d., teikdama paraišką dėl finansavimo iš BNR reglamentuojamų fondų, Vengrija manė, kad visos horizontaliosios reikiamos sąlygos, įskaitant Chartijos HRS, yra įvykdytos(29).
23.      2022 m. gruodžio 22 d. Komisija priėmė sprendimus dėl 10 veiksmų programų, finansuojamų iš BNR reglamentuojamų fondų Vengrijoje 2021–2027 m. laikotarpiu, patvirtinimo(30).
24.      Vis dėlto vertindama šias programas Komisija Vengrijoje nustatė keturis pagrindinius trūkumus pagal Chartijos HRS, susijusius su i) teismų nepriklausomumu, ii) akademine laisve, iii) vadinamuoju vaikų apsaugos įstatymu ir iv) teise į prieglobstį.
25.      Dėl Chartijos HRS, kiek tai susiję su teismų nepriklausomumo trūkumais Vengrijoje, patvirtinimo sprendimų konstatuojamosiose dalyse pripažįstama, kad „įgyvendinant Europos semestrą ir teisinės valstybės mechanizmą ne kartą išreikštas susirūpinimas dėl teismų nepriklausomumo Vengrijoje“(31). Toliau šiose konstatuojamosiose dalyse išsamiau aprašyti šie susirūpinimą keliantys klausimai ir nurodytos procedūros, dėl kurių susitarta pagal EGADP reglamentą ir per kurias Vengrija sutiko imtis tam tikrų reformų, kad būtų pasiektas teismų nepriklausomumas.
26.      Taigi Komisija patvirtino visas 10 programų ir nustatė finansinės paramos sumą bei bendro finansavimo normas(32), tačiau sustabdė šių lėšų mokėjimą, kol Vengrija įvykdys Chartijos HRS.
27.      Kiekvieno patvirtinimo sprendimo 3 straipsnyje HRS vertinamos vienodai. Visų pirma jų 3 straipsnio 2 dalyje nustatytos išsamios sąlygos, kurias Vengrija turi įvykdyti tam, kad ištaisytų situaciją, kai nevykdoma Chartijos HRS, kiek tai susiję su teismų nepriklausomumo trūkumais. Šioje nuostatoje įtvirtinta:
„Dėl horizontaliosios reikiamos sąlygos „3. Veiksmingas Pagrindinių teisių chartijos taikymas ir įgyvendinimas“ taikomos šios nuostatos:
kiek tai susiję su teismų nepriklausomumo trūkumais, reikiama sąlyga įvykdoma Vengrijai numačius šiuos pakeitimus ir juos taikant:
a)      teisės aktų pakeitimus, kuriais stiprinamas Nacionalinės teismų tarybos (toliau – NTT) vaidmuo ir įgaliojimai, siekiant veiksmingai atsverti Nacionalinės teismų administracijos (toliau – NTA) pirmininko įgaliojimus, kaip nurodyta 3 dalyje;
b)      teisės aktų pakeitimus, kuriais iš dalies keičiamos Kúria (Aukščiausiasis Teismas, Vengrija) pirmininko rinkimų taisyklės, teisės aktų pakeitimus ir kitus pakeitimus dėl Kúria (Aukščiausiasis Teismas) bylų paskirstymo tvarkos taisyklių, taip pat teisėkūros taisykles, kuriomis iš dalies keičiamos Kúria (Aukščiausiasis Teismas) veiklos taisyklės, kaip nurodyta 4 dalyje;
c)      teisės aktų pakeitimus, kuriais iš dalies keičiami:
i)      Vengrijos baudžiamojo proceso kodekso 666 ir paskesni straipsniai, siekiant panaikinti Kúria (Aukščiausiasis Teismas) galimybę tikrinti teisėjo sprendimo kreiptis į Europos Sąjungos Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą teisėtumą;
ii)      Vengrijos baudžiamojo proceso kodekso 490 straipsnis dėl bylos nagrinėjimo sustabdymo, siekiant pašalinti visas kliūtis teismui pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pagal SESV 267 straipsnį;
d)      teisės aktų pakeitimus, kuriais panaikinama 2019 m. iš dalies pakeitus 2011 m. Įstatymo Nr. CLI 27 straipsnį valdžios institucijoms sudaryta galimybė apskųsti galutinius teismo sprendimus Konstituciniam Teismui“(33) (neoficialus vertimas).
28.      Toliau patvirtinimo sprendimų
3 straipsnio 3 ir 4 dalyse nurodyta, ko tiksliai tikimasi iš Vengrijos, kiek tai susiję su jų 3 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose išvardytomis reformomis(34).
29.      Galiausiai patvirtinimo sprendimų 3 straipsnio 5 dalyje nurodyta, kad „Vengrijai pranešus Komisijai, kad yra numatytos ir taikomos priemonės, kuriomis šalinami 2, 3 ir 4 dalyse nurodyti teismų nepriklausomumo trūkumai, bus atliktas naujas vertinimas“(35).
2.      Įvykiai iki ginčijamo sprendimo priėmimo
30.      2023 m. liepos 18 d. Vengrija pranešė Komisijai mananti, kad jos įvykdytos reformos tenkina Chartijos HRS.
31.      Konkrečiai 2023 m. gegužės 3 d. Országgyűlés (Nacionalinė Asamblėja, Vengrija) priėmė Teismų reformų įstatymą (2023 m. Įstatymas Nr. X)(36), jis įsigaliojo 2023 m. birželio 1 d. Šiuo įstatymu iš dalies pakeisti keli kiti teisės aktai, susiję su Vengrijos teismų sistemos organizavimu ir veikimu, įskaitant Teisėjų įstatymą (1997 m. Įstatymas Nr. LXVIII)(37), Konstitucinio Teismo įstatymą (2011 m. Įstatymas Nr. CLI)(38), Teismų organizavimo įstatymą (2011 m. Įstatymas Nr. CLXI)(39), Teisėjų statuso įstatymą (2011 m. Įstatymas Nr. CLXII)(40) ir Baudžiamojo proceso įstatymą (2017 m. Įstatymas Nr. XC)(41).
32.      Komisija, manydama, kad remdamasi gauta informacija negali visapusiškai įvertinti, ar buvo įvykdyta Chartijos HRS dėl teismų nepriklausomumo, 2023 m. rugsėjo 26 d. ir dar kartą 2023 m. lapkričio 1 d. paprašė Vengrijos pateikti papildomos informacijos. Vengrija į šiuos prašymus atsakė tų pačių metų gruodžio mėn.
33.      Reaguodama į kai kurias likusias Vengrijos teisminių institucijų organizavimo sistemos problemas, apie kurias pranešė Komisija, Vengrija priėmė papildomus teisės aktus. 2023 m. gruodžio 7 d. ji priėmė Dekretą Nr. 18/2023(42), kuriuo iš dalies pakeitė teismų administravimo taisykles, susijusias su bylų paskirstymo sistema. Dekretas įsigaliojo šešiasdešimt pirmą dieną po jo paskelbimo, t. y. 2024 m. vasario 6 d.
34.      2023 m. gruodžio 13 d. Vengrija priėmė Įstatymo, kuriuo iš dalies keičiami su universitetais susiję įstatymai
(2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV)(43), 35 straipsnį, kuriuo buvo iš dalies pakeista Baudžiamojo proceso įstatymo (2017 m. Įstatymas Nr. XC) 490 straipsnio 1 dalis, siekiant panaikinti baudžiamajame procese dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą taikomų taisyklių apribojimą. Jo 35 straipsnis įsigaliojo šešiasdešimt pirmą dieną po jo paskelbimo, t. y. 2024 m. vasario 13 d.
35.      Ieškinyje Parlamentas nurodo du kitus teisės aktų pakeitimus, kurie buvo padaryti prieš priimant ginčijamą sprendimą ir kuriuos jis laiko reikšmingais šiam ieškiniui.
36.      Taigi Įstatymo, kuriuo iš dalies keičiami su universitetais susiję įstatymai (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV), 3 straipsniu į
Konstitucinio Teismo įstatymą (2011 m. Įstatymas Nr. CLI) buvo įtrauktas naujas 16/A straipsnis, kuriuo Alkotmánybíróság (Konstitucinis Teismas, Vengrija) suteikti nauji įgaliojimai vykstant prejudicinio sprendimo priėmimo procedūrai pateikti Teisingumo Teismui nuomonę dėl nacionalinio suvereniteto klausimų.
37.      Galiausiai 2023 m. gruodžio 12 d. Vengrija priėmė Nacionalinio suvereniteto apsaugos įstatymą (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXVIII)(44).
3.      Ginčijamas sprendimas(45)
38.      2023 m. gruodžio 13 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą, kuriame padarė išvadą, kad Vengrija įvykdė Chartijos HRS dėl teismų nepriklausomumo. Taigi ji panaikino lėšų išmokėjimo sustabdymą programoms, kiek tai susiję tik su šia Chartijos HRS dalimi. Tuo remdamasi Vengrija įgijo teisę gauti apie 10,2 mlrd. EUR iš kelių BNR reglamentuojamų Sąjungos fondų.
39.      Ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje nurodyta, kad Komisija patvirtino prie šio sprendimo pridėtą raštą, kuriame pateiktas jos (pakartotinis) Chartijos HRS vertinimas pagal BNR 15 straipsnio 4 dalį, kiek tai susiję su teismų nepriklausomumo trūkumais Vengrijoje.
40.      Šiame vertinimo rašte, paminėjus 10 atitinkamų programų, pakartotas patvirtinimo sprendimuose išvardytų pakeitimų, kuriuos turėjo priimti Vengrija ir kuriais remdamasi Komisija vertina Chartijos HRS dėl teismų nepriklausomumo, sąrašas.
41.      Vertinimo rašte taip pat nurodyta oficialaus Komisijos ir Vengrijos susirašinėjimo chronologija(46).
42.      Toliau vertinimo rašte, nepateikiant papildomų paaiškinimų, nurodyta, kad Komisija pagal BNR 15 straipsnio 4 dalį įvertino jai pateiktą informaciją, kuria remdamasi manė, kad Vengrijoje Chartijos HRS dėl teismų nepriklausomumo
įvykdyta. Dėl šios priežasties Vengrijai galėjo būti atlygintos jos išlaidos tam tikroms programoms, dėl kurių iš pradžių buvo manoma, kad Chartijos HRS neįvykdyta dėl teismų nepriklausomumo trūkumų(47).
43.      Be to, tame vertinimo rašte pakartota, kad Komisija nepatvirtino lėšų išmokėjimo kelioms programoms pagal BNR dėl to, kad Vengrijoje tebėra trūkumų, kiek tai susiję su akademine laisve, Vengrijos vaiko apsaugos įstatymu ir teise į prieglobstį(48).
44.      Vengrijai skirtas ginčijamas sprendimas nebuvo paskelbtas.
45.      2023 m. gruodžio 13 d. (tą pačią dieną, kai buvo priimtas ginčijamas sprendimas) Komisija pranešimu spaudai informavo visuomenę apie ginčijamą sprendimą, kuriuo leido išmokėti lėšas kelioms BNR reglamentuojamoms programoms. Tame pačiame pranešime spaudai ji taip pat informavo visuomenę apie dar vieną tą pačią dieną priimtą sprendimą palikti galioti biudžetinių įsipareigojimų
sustabdymą pagal Sąlygų reglamentą(49).
III. Šalių reikalavimai
46.      2024 m. kovo 25 d. ieškiniu Parlamentas paprašė Teisingumo Teismo panaikinti ginčijamą sprendimą ir priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
47.      Komisija Teisingumo Teismo paprašė atmesti ieškinį ir priteisti iš Parlamento bylinėjimosi išlaidas.
IV.    Procesas Teisingumo Teisme
48.      2024 m. liepos 26 d. Teisingumo Teismo pirmininkas leido Vengrijai įstoti į bylą palaikyti Komisijos reikalavimų.
49.      2025 m. spalio 14 d. įvyko teismo posėdis, per kurį buvo išklausyti Parlamentas, Komisija ir Vengrijos vyriausybė.
V.      Analizė
50.      Grįsdamas savo ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo Parlamentas nurodo tris pagrindus, kurių pirmasis padalytas į šešias dalis. Pateikdamas šiuos pagrindus Parlamentas tvirtina, kad Komisija i) pažeidė BNR 9 straipsnio 1 dalį, 15 straipsnį ir III priedą ir padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, ii) pažeidė pareigą motyvuoti ir iii) piktnaudžiavo įgaliojimais.
51.      Prieš pradėdama nagrinėti kiekvieną iš šių ieškinio pagrindų pirmiausia aptarsiu kelis pirminius klausimus, kurie yra svarbūs nustatant, kaip Teisingumo Teismas
turėtų atlikti teisminę kontrolę šioje byloje.
A.      Pirminiai klausimai
52.      Parlamento ir Komisijos nuomonės dėl to, koks yra tinkamas kontrolės, kurią Teisingumo Teismas turi taikyti vertindamas Komisijos sprendimą dėl su teismų nepriklausomumu susijusios reikiamos sąlygos įvykdymo pagal BNR, lygis, skiriasi.
53.      Parlamentas mano, kad atliekant tokį vertinimą turi būti taikoma išsami Teisingumo Teismo kontrolė. Komisija, priešingai, mano, kad Teisingumo Teismas kontroliuodamas turėtų tik nustatyti, ar Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą(50).
54.      Iš esmės Teisingumo Teismo atliekamos kontrolės intensyvumas priklauso nuo to, kiek veiksmų laisvės dėl tikrinamo sprendimo Teisingumo Teismas turėtų suteikti Sąjungos institucijai. Tai savo ruožtu priklauso nuo to, ar pagal taikytiną teisę institucijai paliekama diskrecija priimti tokius sprendimus ir kokia apimtimi. Iš principo kuo platesnė diskrecija paliekama institucijai, tuo siauresnė turi būti Teisingumo Teismo vykdoma kontrolė, nes jis turi patikrinti tik šios diskrecijos ribas.
55.      Šiuo atžvilgiu atrodo, kad, taikant teisinės valstybės kriterijų kaip biudžeto sąlygų dalį, galima išskirti du skirtingus etapus.
56.      Pirmajame etape Sąjungos institucijos (Komisija vien pagal BNR, o Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, pagal EGADP ir Sąlygų reglamentus) nustato konkrečius reikalavimus, kuriuos turi įvykdyti tam tikra valstybė narė (siekdama užsitikrinti lėšų išmokėjimą iš biudžeto) tam, kad būtų apsaugoti Europos Sąjungos finansiniai interesai.
57.      Šiame etape, kaip sutarė šios bylos šalys, Komisija turi diskreciją vertinti padėtį valstybėje narėje ir nuspręsti, kokios sąlygos yra būtinos ir pakankamos Sąjungos biudžeto interesams apsaugoti. Šią diskreciją visų pirma riboja teisinės valstybės sąlygos tikslas biudžeto srityje užtikrinti tinkamą Sąjungos lėšų panaudojimą(51).
Be to, BNR reglamentuojamoje srityje šiai diskrecijai taikoma BNR 9 straipsnio 1 dalis, pagal kurią valstybės narės ir Komisija turi užtikrinti, kad naudojant lėšas būtų gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi Chartijos, taip pat BNR 15 straipsnis ir III priedas, kuriuose išvardytos horizontaliosios reikiamos sąlygos, įskaitant Chartijos HRS. Šiomis nuostatomis Komisija įpareigota užtikrinti, kad būtų laikomasi Chartijos, tačiau jose nieko nepasakyta apie konkrečias užtikrinimo priemones.
58.      Taigi Komisija turi tam tikrą diskreciją nustatyti, kas būtina siekiant užtikrinti, kad konkrečioje valstybėje narėje būtų laikomasi Chartijos HRS, ir, neviršydama savo diskrecijos ribų, gali nustatyti konkrečius reikalavimus, kuriuos ta valstybė turi įvykdyti prieš leidžiant atlikti mokėjimus iš biudžeto.
59.      Kiek tai susiję su Vengrijos pasiūlytomis 10 programų, Komisija, priimdama patvirtinimo sprendimus, pasinaudojo tokia diskrecija. Kaip Komisija pažymėjo per posėdį, šie sprendimai nebuvo ginčijami. Taigi šioje byloje nekyla klausimų dėl to, kaip Komisija pasinaudojo savo diskrecija priimdama šiuos sprendimus ir nustatydama konkrečius reikalavimus Vengrijai pagal Chartijos HRS.
60.      Šioje byloje reikia atlikti Komisijos sprendimo, priimto antrajame etape, teisminę kontrolę.
61.      Antrajame etape, valstybei
narei, turėjusiai imtis priemonių tam, kad būtų laikomasi Chartijos HRS, pranešus Komisijai, kad tokių priemonių imtasi, Komisija pagal BNR 15 straipsnio 4 dalį turi įvertinti, ar įvykdytos sutartos sąlygos.
62.      Šiame etape Komisija iš esmės neturi
jokios diskrecijos. BNR 15 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad reikiama sąlyga įvykdoma, kai tenkinami visi susiję kriterijai, o tai, mano nuomone, apima konkrečius Chartijos HRS reikalavimus, nustatytus konkrečiai valstybei narei patvirtinimo sprendimuose.
63.      Kitaip tariant, kai Komisija patvirtinimo sprendimuose nustatė konkrečius reikalavimus, ji gali nuspręsti leisti atlikti mokėjimą tik tuo atveju, jeigu įvykdyti visi šie reikalavimai.
64.      Tai reiškia, kad atlikdamas teisminę kontrolę Teisingumo Teismas turi susitelkti į tai, ar Komisija teisingai įvertino, kaip valstybė narė įvykdė kiekvieną reikalavimą. Tai yra faktų vertinimas, nagrinėjamu atveju reikalaujantis Vengrijos atliktų reformų analizės. Dėl dalies Parlamento reikalavimų (pavyzdžiui, reikalavimo, susijusio su naujais teisės aktais dėl taškų sistemos renkant teisėjus, arba reikalavimo, susijusio su naujomis Kúria
(Aukščiausiasis Teismas) pirmininko rinkimų taisyklėmis) reikia patikrinti Vengrijos reformų tinkamumą. Kadangi Komisija šiuo atžvilgiu neturi diskrecijos, vien išvada, kad padaryta vertinimo klaida, turėtų lemti sprendimo negaliojimą. Kitaip tariant, siekdamas užtikrinti Sąjungos finansinius interesus Teisingumo Teismas turi įsitikinti tuo, kad nepadaryta vertinimo klaidų, o ne tik tuo, kad nepadaryta
akivaizdžių vertinimo, ar Vengrija atliko teisės aktų pakeitimus, klaidų.
65.      Turint tai omenyje pažymėtina, kad daug Parlamento priekaištų šioje byloje yra ne tokio pobūdžio. Ši institucija neginčija (arba bent jau ne daugelyje savo argumentų) Komisijos padarytų išvadų dėl faktų, nors ši ir apibūdina jo ieškinio pagrindus kaip „klaidingą vertinimą“(52). Nėra ginčo, pavyzdžiui, dėl to, ar tam tikros Vengrijos teisės aktų dalys galiojo tuo metu, kai buvo priimtas skundžiamas sprendimas. Dėl Parlamento priekaištų kilęs ginčas iš esmės labiau susijęs su tuo, ar Komisija turėjo veiksmų laisvę išmokėti lėšas, net jeigu nustatyti reikalavimai nebuvo iki galo įvykdyti.
66.      Mano nuomone, atsakymą į šį klausimą galima rasti tik jeigu nagrinėjama atsižvelgiant į Chartijos HRS nustatymo tikslą – užtikrinti, kad būtų apsaugoti Sąjungos finansiniai interesai. Priimdama sprendimą panaikinti mokėjimų sustabdymą Komisija turėtų turėti tam tikrą
veiksmų laisvę nuspręsti, ar tebėra pavojus Sąjungos finansiniams interesams, net jeigu
kai kurie iš konkrečių reikalavimų (dar) nėra įvykdyti arba yra bent jau nevisiškai įvykdyti. Lygiai taip pat Komisija irgi privalo atsižvelgti į bet kokį kitą svarbų pokytį
(nesvarbu, ar pokytis tikrinamoje valstybėje narėje būtų susijęs su teisės aktų leidyba, ar su praktika) ir turėti įgaliojimus atsisakyti išmokėti lėšas remdamasi tuo, kad tie pokyčiai susilpnina ar panaikina konkrečias reformas, kurių imtasi pagal Chartijos HRS. Komisija privalo turėti tokią diskreciją, kad galėtų atsižvelgti į konkrečias situacijas, kurių negalima numatyti iš anksto.
67.      Vis dėlto Teisingumo Teismas privalo galėti atlikti jam pavestą teisminę kontrolę atsižvelgdamas į Komisijos atliktus „pritaikymus prie realybės“. Tuo tikslu Komisija, jeigu savo sprendime panaikinti mokėjimo sustabdymą nukrypsta nuo vienos iš konkrečių sąlygų, nustatytų pagal Chartijos HRS, turi nurodyti priežastis, dėl kurių ji vis dėlto nusprendė, kad kiekvienas reikalavimas iš esmės buvo įvykdytas, todėl pavojaus Sąjungos finansiniams interesams
nėra.
68.      Toks Komisijos paaiškinimas turi būti pateiktas sprendimo priėmimo metu, nes be jo visų pirma būtų sunku įvertinti, ar reikalinga teisminė kontrolė. Net jeigu toks sprendimas oficialiai skirtas tik atitinkamai valstybei narei, jis susijęs su platesniais visuomenės interesais, būtent viešųjų lėšų išmokėjimu. Dėl šios priežasties, ypač tose situacijose, kai lėšų išmokėjimas prieš tai buvo sustabdytas, Komisija privalo pateikti paaiškinimą ne tik Vengrijai, bet ir visiems Sąjungos piliečiams. Tai irgi yra argumentas už tai, kad toks sprendimas būtų paskelbtas(53).
69.      Atsižvelgiant į tai, šioje byloje Teisingumo Teismas turi įvertinti, ar Komisija iš tiesų nusprendė išmokėti lėšas, nors konkretūs Vengrijai
pagal Chartijos HRS nustatyti reikalavimai nebuvo įvykdyti, ir ar jos pateisinimas dėl nukrypimo nuo kai kurių iš šių reikalavimų yra pakankamas, kad leistų Teisingumo Teismui padaryti išvadą, jog pavojaus Sąjungos finansiniams interesams
nebėra.
70.      Pagrindiniai argumentai, kuriuos Parlamentas nurodo ieškinio pirmajame pagrinde, yra tai, kad: i) Komisija neatliko išsamaus teisės aktų reformų Vengrijoje vertinimo, kurio pati reikalavo priimdama patvirtinimo sprendimus; ii) tuo
metu, kai Komisija priėmė ginčijamą sprendimą,
dar ne visos reformos
buvo įgyvendintos, ir iii) Komisija neatsižvelgė į kitus svarbius pokyčius, kurie nebuvo aptarti patvirtinimo sprendimuose. Pagrindinis Parlamento argumentas, nurodytas ieškinio antrajame pagrinde, yra tai, kad
ginčijamame sprendime nėra reikalaujamo motyvavimo.
71.      Siūlau Teisingumo Teismui vertinant tokius argumentus vadovautis tuo, kas išdėstyta toliau.
72.      Pirma, man atrodo aišku, kad Komisijai privalomi reikalavimai, kuriuos ji pati nustatė Vengrijai priimdama patvirtinimo sprendimus. Kaip nurodo Komisija, kiekvienas konkretus reikalavimas, kuriuo siekiama pašalinti vieną ar kelis nustatytus trūkumus, turi būti tiesiogiai susijęs su lėšų valdymu ir naudojimu. Taigi reikia daryti prielaidą, kad neįvykdžius šių reikalavimų Sąjungos finansiniams interesams vis dar kiltų grėsmė. Dėl to Vengrija turi įgyvendinti visas tuose sprendimuose nurodytas reformas, o Komisija iš esmės negali išmokėti lėšų iki jų įgyvendinimo.
73.      Antra, kaip pažymėta, gali būti pernelyg griežta reikalauti, kad reformos būtų įgyvendintos iki paskutinės smulkmenos, nes Komisija turi turėti galimybę pritaikyti savo vertinimą prie kiekvienos konkrečios situacijos. Vis dėlto, jei Komisija padaro išvadą, kad Vengrija apskritai įvykdė teismų nepriklausomumo reikalavimus, kad būtų galima išmokėti lėšas, ji turi paaiškinti, kodėl neįvykdžius tam tikrų sąlygų nekyla pavojaus Sąjungos finansiniams interesams.
74.      Trečia, kai Komisija paprašo valstybės narės priimti konkrečius teisės aktų pakeitimus, kaip ji padarė patvirtinimo sprendimuose(54), ji iš esmės neturėtų priimti sprendimo panaikinti sustabdymą tol, kol reikalaujami teisės aktai nėra įsigalioję. Be to, jei reikalavimas susijęs su praktiniu teisės akto įgyvendinimu, prieš priimdama sprendimą panaikinti mokėjimo sustabdymą Komisija turi įvertinti faktinį teisės akto įgyvendinimą ir įsitikinti tuo, kad jis įgyvendintas. O jeigu Komisija mano, kad vien pasiūlius arba priėmus teisės aktą jau yra įvykdyti nustatyti reikalavimai iki jam
įsigaliojant ir (arba) jį įgyvendinant, ji turėtų paaiškinti, kodėl taip yra.
75.      Ketvirta, iš esmės Komisija negali nustatyti papildomų reikalavimų, kurie nebuvo įtraukti į patvirtinimo sprendimus kaip papildomos lėšų išmokėjimo sąlygos. Vis dėlto, jei laikotarpiu nuo patvirtinimo sprendimų priėmimo iki sprendimo, kuriuo panaikinamas mokėjimų sustabdymas, priėmimo dienos atsiranda naujų teisinių pokyčių (teisės aktų, jurisprudencijos ar pan.), Komisija turi į juos atsižvelgti, jeigu šie pokyčiai dėl savo pobūdžio gali turėti įtakos reformų, kurios turėjo būti įgyvendintos pagal patvirtinimo sprendimus, tikslui. Tokių pokyčių nepaisymas prieštarautų teisinės valstybės sąlygos tikslui. Tai taip pat prieštarautų BNR 15 straipsnio 6 daliai, pagal kurią valstybės narės ir Komisija privalo užtikrinti, kad reikiamos sąlygos liktų įvykdytos ir jų būtų laikomasi visą programavimo laikotarpį.
76.      Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, dabar išnagrinėsiu kiekvieną Parlamento teiginį tokia tvarka, kokia ši institucija juos nurodė Teisingumo Teisme pareikštame ieškinyje.
B.      Pirmasis ieškinio pagrindas: BNR 9 straipsnio 1 dalies, 15 straipsnio ir III priedo pažeidimas ir akivaizdžios vertinimo klaidos
77.      Parlamento ieškinio pirmasis pagrindas sudarytas iš šešių dalių, kuriose nurodyta, kad: i) ginčijamo sprendimo priėmimo dieną
galiojo ne visi pakeitimai; ii) su NTT susijusios reformos įvertintos klaidingai; iii) su Kúria (Aukščiausiasis Teismas) nepriklausomumu susijusios reformos įvertintos klaidingai; iv) su teisėjų skyrimu susijusios reformos įvertintos klaidingai; v) su prašymais priimti prejudicinį sprendimą susijusios reformos įvertintos klaidingai ir vi) Komisija neatsižvelgė į visus vertinimui svarbius aspektus.
1.      Ieškinio pirmojo pagrindo pirma dalis: ginčijamo sprendimo priėmimo dieną galiojo ne visi pakeitimai
a)      Pagrindiniai klausimai ir šalių argumentai
78.      Patvirtinimo sprendimų 3 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad bus laikoma, jog Chartijos HRS įvykdyta, kai Vengrija „padarys juose išvardytus pakeitimus ir taikys šiuos pakeitimus“.
79.      Parlamentas teigia, kad Komisija padarė klaidą, nes ginčijamą sprendimą priėmė prieš pradedant taikyti Dekretą Nr. 18/2023 dėl Kúria (Aukščiausiasis Teismas) bylų paskirstymo sistemos, kuriame nustatytos išsamios registravimo taisyklės ir nurodyta teismo pareiga skelbti kas savaitę atnaujintus duomenis savo interneto svetainėje, ir Įstatymo, kuriuo iš dalies keičiami su universitetais susiję įstatymai (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV), 35 straipsnį, kuriuo žodžiai „taikytino baudžiamajame procese“ išbraukti iš Baudžiamojo proceso kodekso 490 straipsnio 1 dalies, nes, Komisijos nuomone, jie buvo kliūtis kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą. Abu teisės aktai įsigaliojo praėjus 61 dienai nuo jų paskelbimo, t. y. atitinkamai 2024 m. vasario 6 ir 13 d.
80.      Komisija teigia, kad pagal Teismų reformų įstatymą (2023 m. Įstatymas Nr. X) „beveik visi“ pakeitimai, kurių reikalaujama pagal patvirtinimo sprendimus, galiojo ir buvo taikomi nuo 2023 m. birželio 1 d. Komisijos nuomone, abu pakeitimai, kurie ginčijamo sprendimo priėmimo metu dar nebuvo įsigalioję, yra tik papildomi jau galiojančių priemonių patikslinimai. Vengrijos vyriausybė, įstojusi į bylą palaikyti Komisijos reikalavimų, tvirtina, kad abu pakeitimai, kuriuos nurodo Parlamentas, buvo padaryti siekiant užtikrinti, kad būtų priimtos papildomos išsamios taisyklės, parengtos ir pasiūlytos remiantis išsamiu Komisijos vertinimu.
81.      Be to, Komisija mano, kad negalėjo prašyti papildomų paaiškinimų, kaip numatyta BNR 15 straipsnio 4 dalyje, nes tai būtų įmanoma tik neigiamo vertinimo atveju. Ji priduria, kad anksčiau du kartus prašė paaiškinimų ir dėl to jau atidėjo sprendimo priėmimą daug ilgiau nei pagal šią nuostatą reikalaujamą trijų mėnesių laikotarpį.
b)      Analizė
82.      BNR 15 straipsnio 4 dalyje reikalaujama, kad Komisija „kuo skubiau ir ne vėliau kaip per 3 mėnesius“ po atitinkamos informacijos gavimo
atliktų vertinimą ir praneštų atitinkamai valstybei narei, ar sutinka su valstybės narės įsivertinimu dėl HRS įvykdymo. Vis dėlto, jei Komisija neturi pakankamai informacijos, kad priimtų teigiamą arba neigiamą sprendimą, niekas jai netrukdo prašyti papildomos informacijos, kaip ji jau padarė du kartus per šią procedūrą (žr. šios išvados 32 punktą).
83.      BNR 15 straipsnio 4 dalies antroje, trečioje ir ketvirtoje pastraipose reglamentuota procedūra tik neigiamo Komisijos vertinimo atveju. Vis dėlto šioje nuostatoje ir bendrai BNR nėra numatyta galimybė Komisijai prašyti papildomų paaiškinimų.
84.      Mano nuomone, Komisijos galimybė prašyti papildomų paaiškinimų prieš priimant teigiamą arba neigiamą sprendimą atitinka tiek tos valstybės narės interesus, tiek siekį, kad
procedūra būtų atlikta veiksmingai ir greitai. Jeigu Komisija neturi pakankamai informacijos, ji negali priimti teigiamo sprendimo, taigi, siekdama tinkamai vykdyti Sąjungos biudžetą, ji gali priimti tik neigiamą sprendimą. Tokiu atveju visa procedūra turėtų būti pradėta iš naujo, suteikiant Komisijai papildomą trijų mėnesių laikotarpį (po to, kai atitinkama valstybė narė informavo Komisiją apie reikalaujamų reformų įgyvendinimą) sprendimui priimti.
85.      Taigi šiuo požiūriu reikalavimas pateikti paaiškinimus nebūtinai pailgina laikotarpį valstybės narės nenaudai; veikiau jis suteikia Komisijai galimybę greičiau padaryti teigiamą sprendimą. Dėl šios priežasties, priešingai, nei tvirtino Komisija, procedūros sustabdymas, kol bus pateikti paaiškinimai arba įsigalios nauji teisės aktai, nėra valstybės narės teisės kuo greičiau gauti motyvuotą vertinimą
pažeidimas.
86.      Tai reiškia, kad pagal BNR Komisijai nebuvo užkirstas kelias prieš priimant teigiamą sprendimą prašyti papildomų paaiškinimų arba laukti, kol įsigalios nagrinėjamos reformos.
87.      Atsižvelgiant į tai, reikia priminti, kad tiek Dekretas Nr. 18/2023, tiek Įstatymo, kuriuo iš dalies keičiami su universitetais susiję įstatymai (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV), 35 straipsnis tapo taikytini 2024 m. vasario mėn. Aplinkybė, kad Komisija primygtinai reikalavo pridėti šiuos teisės aktų pakeitimus, rodo, kad ji šiuos pakeitimus laikė ne vien „papildomais“, bet veikiau reikalingais – taigi aspektų „taikytini“ prieš bet kokio sprendimo dėl teigiamo vertinimo priėmimą sudedamąja dalimi.
88.      Kadangi jie dar nebuvo taikomi (tai buvo viena iš patvirtinimo sprendimuose nustatytų sąlygų), Komisija pažeidė savo pareigas, nes ginčijamą sprendimą
priėmė per anksti, nepateikusi jokio pateisinimo dėl
tokio sprendimo.
89.      Taigi siūlau Teisingumo Teismui pripažinti ieškinio pirmojo pagrindo pirmą dalį pagrįsta.
2.      Ieškinio pirmojo pagrindo antra dalis: klaidingas NTT reformų vertinimas
a)      Pagrindiniai klausimai ir šalių argumentai
90.      Patvirtinimo sprendimuose Komisija konstatavo, kad įsteigus NTA, kuri administruoja teismus ir kuriai vadovauja pirmininkas, turintis plačius administracinius įgaliojimus, kyla akivaizdus pavojus, kad bus priimami savavališki sprendimai dėl teisėjų karjeros, įskaitant jų perkėlimą ir pašalinimą iš administracines bylas nagrinėjančių teisėjų grupės(55). Dėl šio pavojaus patvirtinimo sprendimų 3 straipsnio 3 dalyje reikalaujama atlikti teisės aktų pakeitimus, kuriais būtų sustiprinti NTT įgaliojimai tam, kad ji galėtų veiksmingai vykdyti konstitucinę NTA priežiūros funkciją. Konkrečiai patvirtinimo sprendimų 3 straipsnio 3 dalies penktos pastraipos b punkte reikalaujama, kad NTT turėtų visišką teisinį veiksnumą ir biudžetinį savarankiškumą. Jų 3 straipsnio 3 dalies penktos pastraipos d punkte reikalaujama, kad Vengrija pakeistų teisėjų rinkimų į NTT taisykles, o 3 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos a punkte reikalaujama, kad NTT būtų įgaliota teikti privalomas nuomones dėl kandidatų į teisėjo pareigas vertinimo balų sistemos taisyklių.
91.      Tam, kad įvykdytų šiuos reikalavimus, Vengrija priėmė Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X) 45 straipsnį, kuriuo sustiprino NTT administracinį ir finansinį nepriklausomumą(56). Vis dėlto šiame pakeitime buvo numatyta, kad devynis mėnesius nuo jo įsigaliojimo NTT biudžeto vykdymo užduotis laikinai atliks NTA (toliau – inkubacinis laikotarpis). Šis laikotarpis baigėsi 2024 m. kovo 1 d., jau priėmus ginčijamą sprendimą.
92.      Parlamentas mano, kad Komisija klaidingai įvertino šias tris reformas. Dėl NTT teisinio veiksnumo ir finansinės autonomijos jis mano, kad ginčijamas sprendimas buvo priimtas per anksti. Dėl NTT narių naujų rinkimų taisyklių, kurios turėjo įsigalioti tik 2024 m. sausio mėn., Parlamentas taip pat mano, kad Komisija negalėjo priimti ginčijamo sprendimo prieš įsigaliojant toms taisyklėms. Dėl privalomos nuomonės dėl balų sistemos Parlamentas mano, kad teisės aktas nereiškia, kad
esama balų sistema privalo būti pakeista per nustatytą terminą, t. y. dabartinė sistema galėtų būti toliau taikoma neribotą laiką.
93.      Komisija, palaikoma Vengrijos, teigia, kad Teismų reformų įstatyme (2023 m. Įstatymas Nr. X), įsigaliojusiame prieš priimant ginčijamą sprendimą, buvo numatytos būtinos reformos, kurių pagrindinis tikslas – suteikti NTT platesnius įgaliojimus NTA atžvilgiu. Devynių mėnesių pereinamasis laikotarpis buvo susijęs tik su valdymo ir organizaciniais klausimais ir tai netrukdė NTT įgyvendinti naujųjų įgaliojimų NTA atžvilgiu. Reikalavimai, susiję su NTT narių rinkimais, buvo tik nereikšmingi ir bet kuriuo atveju Komisija neturėjo pagrindo manyti, kad NTT veiksnumas ir nepriklausomumas trukdė jai vykdyti reikiamas NTA kontrolės funkcijas. Galiausiai Komisija nemano, kad tai, jog ji nereikalavo pakeisti balų sistemos per tam tikrą terminą, yra Chartijos HRS pažeidimas, todėl ji nenustatė šio reikalavimo patvirtinimo sprendimuose.
b)      Analizė
94.      Pirmieji du Parlamento priekaištai susiję su ginčijamo sprendimo priešlaikumu. Atsižvelgdama į savo pasiūlymą, pateiktą nagrinėjant ieškinio pirmojo pagrindo pirmą dalį, ir nesant jokių ginčijamo sprendimo motyvų, paaiškinančių, kodėl Komisija nelaukė, kol šios reformos įsigalios arba bus įgyvendintos, manau, kad Teisingumo Teismas turėtų konstatuoti, jog Komisija klaidingai taikė teisę.
95.      Dėl privalomos nuomonės dėl balų sistemos taisyklių sutinku su Komisija, kad pagal patvirtinimo sprendimus nebuvo reikalaujama nedelsiant reformuoti šią sistemą, o tik buvo nustatyta, kad NTT privalo būti suteikti įgaliojimai teikti privalomas nuomones dėl bet kokių šios sistemos reformų. Kadangi šis patvirtinimo sprendimų aspektas po jų priėmimo nebuvo ginčijamas, siūlau Teisingumo Teismui atmesti šį Parlamento ieškinio pirmojo pagrindo antros dalies aspektą.
96.      Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui iš dalies pripažinti ieškinio pirmojo pagrindo antrą dalį pagrįsta.
3.      Ieškinio pirmojo pagrindo trečia dalis: klaidingas reformų, susijusių su „Kúria“ (Aukščiausiasis Teismas) nepriklausomumu, vertinimas
a)      Pagrindiniai klausimai ir šalių argumentai
97.      Patvirtinimo sprendimuose Komisija konstatavo, kad teismų nepriklausomumui buvo ypač pakenkta dėl Kúria (Aukščiausiasis Teismas) pirmininkui suteiktos plačios diskrecijos skiriant teisėjus eiti vadovaujamas pareigas ir skirstant bylas(57). Šiuo tikslu patvirtinimo sprendimų 3 straipsnio 4 dalyje buvo reikalaujama padaryti tam tikrus pakeitimus, susijusius su Kúria (Aukščiausiasis Teismas) pirmininko rinkimų taisyklėmis(58) ir šio teismo bylų paskirstymo sistema(59).
98.      Dėl Kúria (Aukščiausiasis Teismas) pirmininko rinkimų Parlamentas teigia, kad prieš priimdama ginčijamą sprendimą Komisija tinkamai neįvertino galimybės dabartiniam Kúria (Aukščiausiasis Teismas) pirmininkui likti tarnyboje neribotą laiką trečdalio Országgyűlés (Nacionalinė Asamblėja) mažumos sprendimu(60).
99.      Dėl bylų paskirstymo sistemos Parlamentas pateikia keturis
priekaištus. Pirma, nebuvo visiškai automatizuotas bylų paskirstymas kolegijoms nedalyvaujant žmogui pagal Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X) 18 straipsnį(61) – prieš priimant ginčijamą sprendimą procedūra nebuvo įgyvendinta. Be to, 2023 m. spalio mėn. Komisija pareikalavo, kad
Vengrija pateiktų nepriklausomo teismo eksperto ar kito lygiaverčio specialisto rašytinį patvirtinimą, jog elektroniniu būdu pateiktoms byloms bylos numeris suteikiamas nedalyvaujant žmogui. Priimant ginčijamą sprendimą ši eksperto išvada nebuvo pateikta. Antra, Parlamentas teigia, kad sistemai trūksta skaidrumo, nes Kúria (Aukščiausiasis Teismas) interneto svetainėje kas savaitę skelbiamose ataskaitose yra neišsamių duomenų, ir kad tas teismas neketina skelbti bylų perskyrimo kitai kolegijai motyvų. Kai buvo taikoma išimtis, vieninteliai paskelbti motyvai buvo nuoroda į byloje taikytą teisės nuostatą. Be to, Parlamentas teigia, kad tais atvejais, kai bylos perskiriamos dėl darbo krūvio, nėra jokios galimybės patikrinti, ar pradinės kolegijos darbo krūvis iš tiesų per didelis. Dar daugiau, nukrypimo nuo įprastos tvarkos atveju šis sprendimas bylų paskirstymo sistemoje turėtų būti įtrauktas į bylos medžiagą, kad šalys galėtų su juo susipažinti. Vis dėlto Parlamentas pažymi, kad neaišku, ar tokie įrašai apskritai daromi, arba, jeigu taip, ar juose pateikiama pakankamai informacijos, kad šalys galėtų įvertinti, ar nukrypus nuo įprastos tvarkos nebuvo pažeistos bendrosios taisyklės. Trečia, nuo 2024 m. sausio 1 d. pagal bylų paskirstymo taisykles buvo leista sudaryti naujas kolegijas, turinčias kompetenciją nagrinėti su 2024 m. parlamento ir savivaldybių rinkimais susijusias bylas(62). Parlamentas tvirtina, kad nėra jokios informacijos apie šių kolegijų sudėtį. Ketvirta, Parlamentas teigia, kad patvirtinimo sprendimuose Komisija neatsižvelgė į tai, kad gali kilti problemų dėl bylų tvarkymo žemesnės instancijos teismuose sistemos, kaip nurodyta 2023 m. teisinės valstybės principo taikymo ataskaitoje(63).
100. Komisija, palaikoma Vengrijos, tvirtina, kad patvirtinimo sprendimuose nenumatytas
reikalavimas
anksčiau atšaukti iš pareigų Kúria (Aukščiausiasis Teismas) pirmininką ir kad bet kuriuo atveju jo kadencija baigtųsi 2028 m. Dėl bylų paskirstymo sistemos Komisija teigia, kad Vengrija įgyvendino visus patvirtinimo sprendimuose nustatytus reikalavimus ir nebuvo nustatyta reikalavimo užtikrinti visišką žmogaus nesikišimą paskirstant bylas. Šiuose sprendimuose veikiau buvo reikalaujama tik to, kad elektroniniu būdu pateiktų bylų numeriai būtų suteikiami nedalyvaujant žmogui. Be to, šio teismo interneto svetainėje skelbiami savaitiniai sistemos įrašai patvirtina, kad elektroniniu būdu pateiktoms byloms bylos numeris suteikiamas pagal jų pateikimo eiliškumą ir kad jos priskirstomos kolegijoms ta pačia tvarka. Dar daugiau, tam tikro nukrypimo nuo įprastos tvarkos atveju šalims pateikiama informacija apie nukrypimo pagrindus, kuriais remiamasi. Dėl nukrypti leidžiančios nuostatos, susijusios su darbo krūviu, Komisija teigia, kad patvirtinimo sprendimuose buvo numatytas reikalavimas pateikti objektyvius duomenis; toks reikalavimas buvo nustatytas, nes NTT buvo suteikti įgaliojimai pateikti privalomas nuomones dėl duomenų lapų ir teisėjų darbo krūvio vertinimo metodų. Be to, Komisija tvirtina, kad ginčijamo sprendimo priėmimo metu ji negalėjo žinoti apie galimybę sudaryti naujas kolegijas bylų paskirstymo sistemoje – tokia galimybė atsirado tik nuo 2024 m. sausio 1 d. Galiausiai Komisija pripažįsta, kad žemesnės instancijos teismuose reikia tam tikrų patobulinimų, tačiau neįtraukė šio reikalavimo į patvirtinimo sprendimus, nes manė, kad pakanka sutelkti dėmesį į tinkamą Kúria (Aukščiausiasis Teismas) veikimą – šis aspektas yra svarbiausias siekiant apsaugoti Sąjungos finansinius interesus, kiek tai susiję nagrinėjamomis programomis.
b)      Analizė
101. Pagal Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X) 36 straipsnio 1 dalį(64) Vengrija priėmė pakeitimus, kurių Komisija reikalavo patvirtinimo sprendimuose. Šiais pakeitimais nebuvo reikalaujama atšaukti iš pareigų dabartinio Kúria (Aukščiausiasis Teismas) pirmininko – Komisija bet kuriuo atveju negali to reikalauti, nes tai prieštarautų Sąjungos teisėje taikomam nepašalinamumo principui(65). Mano nuomone, aplinkybė, kad dabartinis pirmininkas galėtų eiti šias pareigas neribotą laiką, jeigu Országgyűlés (Nacionalinė Asamblėja) nesusidarytų reikiamos daugumos, galinčios paskirti naują pirmininką, yra pernelyg hipotetinė ir neleidžia daryti išvados, kad Komisija padarė vertinimo klaidą (nustatydama, kad naujieji teisės aktai tenkina
Chartijos HRS reikalavimus), kuri pateisintų ginčijamo sprendimo panaikinimą. Juo labiau kad patvirtinimo sprendimuose nebuvo reikalaujama, kad
Országgyűlés (Nacionalinė Asamblėja) pakeistų
Kúria (Aukščiausiasis Teismas) pirmininko rinkimų sistemą.
102. Taigi manau, kad Teisingumo Teismas turėtų atmesti šį Parlamento argumentą.
103. Kiek tai susiję su bylų paskirstymo automatizavimu, Vengrija Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X) 18 straipsniu(66) įvykdė Komisijos patvirtinimo sprendimuose nustatytą reikalavimą. Vis dėlto prieš priimant ginčijamą sprendimą Vengrija nepateikė nepriklausomo eksperto išvados, patvirtinančios, kad elektroniniu būdu pateiktoms byloms numeris iš tikrųjų suteikiamas nedalyvaujant žmogui, o Komisija primygtinai reikalavo įvykdyti šią sąlygą. Ginčijamame sprendime Komisija nepaaiškino, kodėl neprašė laikytis šio reikalavimo(67).
104. Taigi manau, kad Teisingumo Teismas turėtų pripažinti Parlamento išdėstytą priekaištą pagrįstu.
105. Dėl bylų paskirstymo sistemos skaidrumo pažymėtina, kad Vengrija įvykdė Teismų reformų įstatyme (2023 m. Įstatymas Nr. X) numatytas reformas priėmusi Dekretą Nr. 18/2023, kuris dar nebuvo taikomas tuo metu, kai Komisija priėmė ginčijamą sprendimą (kaip jau pažymėta nagrinėjant ieškinio pirmojo pagrindo pirmą dalį). Taigi Komisija negalėjo pagrįstai padaryti išvados, kad patvirtinimo sprendimuose nustatyti reikalavimai buvo įvykdyti.
106. Be to, Parlamentas tvirtina, kad naujosios bylų paskirstymo tvarkos taisyklės pradėtos taikyti nuo 2024 m. sausio 1 d. ir pakeitė 2023 m. gruodžio mėn. taisykles, taip pat kad jose numatytas naujų kolegijų, nagrinėjančių Parlamento ir vietos savivaldos rinkimų bylas, sudarymas. Komisija teigia, kad nežinojo apie pakeitimus, tačiau iš jos susirašinėjimo su Vengrija matyti, kad Komisija apie juos buvo informuota. Ji taip pat žinojo, kad naujoji bylų paskirstymo sistema turėjo įsigalioti tik vėliau pakeitus Kúria (Aukščiausiasis Teismas) bylų paskirstymo sistemą, o šių pakeitimų įsigaliojimas buvo numatytas po ginčijamo sprendimo priėmimo. Taigi yra objektyvios informacijos apie tai, kad Komisija žinojo, jog paskirstymo tvarka skirsis nuo tos, kurią ji reikalavo užtikrinti, tačiau vis tiek skubotai pateikė teigiamą vertinimą, nepatvirtinusi, kad taikoma tinkama tvarka, arba bent jau nenurodžiusi, kodėl toks nukrypimas yra priimtinas.
107. Dėl šios priežasties siūlau Teisingumo Teismui pritarti šiems dviem Parlamento priekaištams.
108. Galiausiai, kadangi Komisija neįtraukė reikalavimų dėl bylų tvarkymo žemesnės instancijos teismuose, pagal BNR Vengrija neprivalėjo imtis tokių reformų.
109. Todėl toks Parlamento priekaištas turėtų būti atmestas.
110. Remdamasi tuo, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui ieškinio pirmojo pagrindo trečią dalį pripažinti iš dalies pagrįsta.
4.      Ieškinio pirmojo pagrindo ketvirta dalis: klaidingas teisėjų skyrimo reformų vertinimas
a)      Pagrindiniai klausimai ir šalių argumentai
111. Patvirtinimo sprendimų 3 straipsnio 4 dalyje, be kita ko, reikalaujama, kad Vengrija panaikintų galimybę Alkotmánybíróság (Konstitucinis Teismas) nariams būti paskirtiems į Kúria (Aukščiausiasis Teismas) nesilaikant įprastos skyrimo procedūros.
112. Parlamentas kritikuoja Komisiją
už tai, kad ši nereikalavo iš Vengrijos panaikinti Alkotmánybíróság (Konstitucinis Teismas) narių, dirbusių tame teisme iki Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X) 59 straipsnyje numatytų teismų reformų, galimybę tęsti darbą kaip bendrosios kompetencijos teisėjams jų pasirinktuose apeliaciniuose teismuose. Be to, įsigaliojus Teismų reformų įstatymui (2023 m. Įstatymas Nr. X) paskirti Alkotmánybíróság (Konstitucinis Teismas) nariai negali būti perkelti į apeliacinius teismus, o tie, kurie jau dirbo tame teisme iki įstatymo priėmimo, gali būti perkelti.
113. Komisija, palaikoma Vengrijos, tvirtina, kad jos vertinimas buvo sutelktas į Kúria (Aukščiausiasis Teismas) teisėjų skyrimo procedūrą, o ne į Alkotmánybíróság (Konstitucinis Teismas) narius. Ji priduria, kad galimybė Alkotmánybíróság (Konstitucinis Teismas) nariams, neturintiems ankstesnės teisėjo darbo patirties, tęsti karjerą apeliaciniuose teismuose, neprivalant pereiti įprastos teisėjų skyrimo procedūros, nėra tokio pobūdžio, kad galėtų kelti grėsmę teismų nepriklausomumui Vengrijoje.
b)      Analizė
114. Manau, kad Vengrija tik iš dalies įgyvendino Komisijos reikalaujamą reformą, nes naujosios taisyklės taikomos tik būsimiems Alkotmánybíróság (Konstitucinis Teismas) nariams, tačiau nedaro poveikio jau dirbantiems šiame teisme. Taigi Komisija turėjo užtikrinti, kad Vengrija visiškai įgyvendintų reikalavimus, kuriuos Komisija šiai valstybei narei nustatė patvirtinimo sprendimuose, o tai, mano nuomone, turi būti vienodai taikoma visiems Alkotmánybíróság (Konstitucinis Teismas) nariams, dirbusiems tame teisme iki ir po atitinkamos Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X)
nuostatos įsigaliojimo.
115. Taigi manau, kad Komisija netaikė šio Vengrijai nustato reikalavimo, tad siūlau Teisingumo Teismui pripažinti ieškinio pirmojo pagrindo ketvirtą dalį pagrįsta.
5.      Ieškinio pirmojo pagrindo penkta dalis: klaidingas reformų dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą vertinimas
a)      Pagrindiniai klausimai ir šalių argumentai
116. Patvirtinimo sprendimų 3 straipsnio 2 dalies c punkte reikalaujama, kad Vengrija (pagal 3 straipsnio 2 dalies c punkto i papunktį) iš dalies pakeistų Baudžiamojo proceso kodekso 666 ir paskesnius straipsnius taip, kad būtų panaikinta Kúria (Aukščiausiasis Teismas) galimybė tikrinti pirmosios instancijos teismo sprendimo pateikti Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą teisėtumą, ir (pagal 3 straipsnio 2 dalies c punkto ii papunktį) iš dalies pakeistų šio kodekso 490 straipsnį dėl bylos nagrinėjimo sustabdymo, siekiant pašalinti visas kliūtis, trukdančias teismui pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pagal SESV 267 straipsnį.
117. Parlamentas teigia, kad Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X) 63(68) ir 64(69) straipsniuose numatytos reformos aiškiai nelemia Kúria (Aukščiausiasis Teismas) precedentinio sprendimo Bt.III.838/2019/11, kurį Teisingumo Teismas pripažino pažeidžiančiu Sąjungos teisę(70) ir kuris galėtų turėti atgrasomąjį poveikį teisėjams, ketinantiems kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą, negaliojimo. Grįsdamas šį argumentą Parlamentas nurodo Įstatymo, kuriuo iš dalies keičiami su universitetais susiję įstatymai (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV), 3 straipsnį, kuriame numatyta Alkotmánybíróság (Konstitucinis Teismas) galimybė per prejudicinio sprendimo priėmimo procedūrą pateikti Teisingumo Teismui nuomonę dėl tokių klausimų kaip nacionalinis identitetas, saugumas ir suverenitetas. Parlamento nuomone, kartu su Nacionalinio suvereniteto apsaugos įstatymu (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXVIII), priimtu toje pačioje Országgyűlés (Nacionalinė Asamblėja) sesijoje, šis pakeitimas galėtų būti suprantamas kaip signalas bendrosios kompetencijos teisėjams, kad šios srities klausimus turi spręsti Alkotmánybíróság (Konstitucinis Teismas), o tai galėtų atgrasyti teisėjus, ketinančius pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą dėl susijusių klausimų. Be to, Parlamentas teigia, kad reformos dalys, kuriomis buvo siekiama pašalinti kliūtis pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, be kita ko, dalis, susijusi su žodžių „taikytino baudžiamajame procese“ išbraukimu iš Baudžiamojo proceso kodekso 490 straipsnio 1 dalies, ginčijamo sprendimo priėmimo dieną dar nebuvo taikomos, nes buvo numatytos tik 2024 m. įsigaliojusio Įstatymo, kuriuo iš dalies keičiami su universitetais susiję įstatymai (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV), 35 straipsnyje.
118. Komisija, palaikoma Vengrijos, mano, kad teisės aktų pakeitimais, įsigaliojusiais 2023 m. birželio 1 d., kai buvo priimti Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X) 63 ir 64 straipsniai, jau buvo išsklaidytos visos ieškovo nurodytos abejonės dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą. Komisija taip pat mano, kad remiantis tiek šiomis teisės aktų reformomis, tiek Teisingumo Teismo sprendimu IS (Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą neteisėtumas) negalima teigti, kad Kúria (Aukščiausiasis Teismas) sprendimas
Bt.III.838/2019/11 vis dar turėtų atgrasomąjį poveikį teisėjams. Dėl to, siekdama išvengti bet kokių likusių pagrįstų abejonių, Vengrija priėmė Įstatymo, kuriuo iš dalies keičiami su universitetais susiję įstatymai (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV), 35 straipsnį, kuriuo iš Baudžiamojo proceso kodekso 490 straipsnio 1 dalies išbraukė žodžius „taikytino baudžiamajame procese“. Nors šis konkretus pakeitimas įsigaliojo po ginčijamo sprendimo priėmimo, Komisija mano, kad pagrindinės Kúria (Aukščiausiasis Teismas) precedentiniu sprendimu sudarytos kliūtys teikti prašymus priimti prejudicinį sprendimą jau buvo pašalintos Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X) 63 ir 64 straipsniais, ir Parlamentas to neginčijo. Kiek tai susiję su pavėluotu galbūt klaidinančios Baudžiamojo proceso kodekso formuluotės išbraukimu Įstatymo, kuriuo iš dalies keičiami su universitetais susiję įstatymai (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV),
35 straipsniu, Komisija paaiškina, kad jau iš šio kodekso aiškinamojo memorandumo matyti, jog Teisingumo Teismui gali būti pateiktas bet koks klausimas(71). Galiausiai Komisija tvirtina, kad Parlamentas neįrodė, kaip teisės akto pakeitimu, suteikiančiu Alkotmánybíróság (Konstitucinis Teismas)
įgaliojimus pateikti aiškinamąją nuomonę Teisingumo Teismui, nacionalinių teismų teisėjams užkertamas kelias kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą.
b)      Analizė
119. Kaip suprantu, Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X) 63 straipsniu nebuvo visiškai pašalintos kliūtys teikti prašymus priimti prejudicinį sprendimą, todėl Vengrija vėliau priėmė Įstatymo, kuriuo iš dalies keičiami su universitetais susiję įstatymai (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV), 35 straipsnį, kuriuo išbraukė žodžius „taikytino baudžiamajame procese“. Dėl to Parlamentas teisingai teigia, kad būtina teisės aktų reforma priimant ginčijamą sprendimą dar nebuvo įgyvendinta. Komisijos paaiškinimui, kad pagrindiniai jai susirūpinimą keliantys klausimai dėl prejudicinių sprendimų priėmimo jau buvo išspręsti Vengrijai įgyvendinus kitas reformas ir kad 35 straipsnio – kuris tuo metu, kai Komisija priėmė ginčijamą sprendimą, nebuvo įsigaliojęs – priėmimas buvo tik papildomas galbūt klaidinančios Baudžiamojo proceso kodekso formuluotės ištaisymas, iš esmės gali būti pritarta. Vis dėlto ginčijamame sprendime Komisija nepateikė jokių motyvų, kodėl prieš priimdama ginčijamą sprendimą nesulaukė, kol įsigalios Įstatymas, kuriuo iš dalies keičiami su universitetais susiję įstatymai (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV).
120. Dėl šios priežasties manau, kad Parlamento priekaištas yra pagrįstas.
121. Be to, priimdama Įstatymo, kuriuo iš dalies keičiami su universitetais susiję įstatymai (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV), 3 straipsnį Vengrija suteikė Alkotmánybíróság (Konstitucinis Teismas) galimybę pareikšti nuomonę dėl nacionalinio suvereniteto klausimų, kai tokių klausimų kyla per Teisingumo Teismo prejudicinio sprendimo priėmimo procedūrą. Komisija žinojo apie šį pakeitimą, įsigaliojusį 2023 m. gruodžio 14 d., t. y. kitą dieną po ginčijamo sprendimo priėmimo. Ko siekta nustatant šią naują Konstitucinio Teismo kompetenciją teikti nuomones dėl su nacionaliniu suverenitetu susijusių klausimų ir kaip ši kompetencija bus taikoma, objektyviai nebuvo aišku priimant ginčijamą sprendimą, neaišku ir dabar. Atsižvelgiant į tai, kaip teigia Parlamentas, tokia nuostata iš tikrųjų gali turėti atgrasomąjį poveikį nacionalinių teismų teisėjams ir gali juos atgrasyti nuo kreipimosi į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą, kai jie mano, kad
toks kreipimasis reikalingas siekiant išspręsti ginčus, kuriuose taikoma Sąjungos teisė.
122. Taigi Komisija negalėjo teigiamai įvertinti Vengrijos teisės aktų reformos, nenustačiusi tikrojo šios naujos taisyklės poveikio.
123. Remdamasi tuo, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui pripažinti, kad ieškinio pirmojo pagrindo penkta dalis yra pagrįsta.
6.      Ieškinio pirmojo pagrindo šešta dalis: atlikdama vertinimą Komisija neatsižvelgė į reikšmingas aplinkybes
a)      Pagrindiniai klausimai ir šalių argumentai
124. Parlamentas teigia, kad Komisija savo vertinime atsižvelgė tik į patvirtinimo sprendimuose nustatytų sąlygų sąrašą, tačiau nepaisė kitų svarbių pokyčių, įvykusių nuo patvirtinimo sprendimų priėmimo iki ginčijamo sprendimo priėmimo. Parlamentas, be kita ko, tvirtina, kad nėra įrodymų, jog Komisija atsižvelgė į Vengrijos nacionalinio suvereniteto apsaugos įstatymą (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXVIII)(72), kuris, jo nuomone, pažeidžia valstybės institucijų, įskaitant teismus, konstitucinę kompetenciją, nes jame numatyta įsteigti Nacionalinio suvereniteto apsaugos biurą (toliau – Biuras)(73), turintį plačius įgaliojimus tirti bet kokią veiklą, kurią jis laiko prieštaraujančia nacionaliniam suverenitetui. To įstatymo 8 straipsnio 2 dalyje biuro tyrimai priskiriami prie neadministracinių, taigi jų negalima ginčyti administraciniame teisme.
Taip pat negali būti vykdoma jo išvadų arba ataskaitų teisminė kontrolė. Taigi Parlamentas teigia, kad prieš pateikdama teigiamą vertinimą Komisija turėjo gauti tam tikrus patikinimus. Be to, Parlamentas tvirtina, kad Komisijos vertinime neatsižvelgta į susirūpinimą keliančius klausimus, iškeltus įgyvendinant Europos semestrą ir 2023 m. teisinės valstybės mechanizmą jau priėmus patvirtinimo sprendimus. Galiausiai Parlamentas taip pat teigia, kad atliekant šį vertinimą neatsižvelgta ir į tai, kad teismų reformos buvo vykdomos tinkamai nepasikonsultavus su suinteresuotaisiais subjektais.
125. Komisija, palaikoma Vengrijos, teigia, kad Parlamento iškelti klausimai neturi reikšmės, nes jais remiantis negalima daryti išvados, kad priimti pakeitimai nesuteikia būtinų garantijų, kad bus užtikrintas Chartijos laikymasis naudojant Sąjungos lėšas. Be to, Komisija tvirtina, kad Parlamentas neįrodė, jog Nacionalinio suvereniteto apsaugos įstatymas (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXVIII)
turi kokį nors ryšį su Vengrijos teismų nepriklausomumu. Komisijos nuomone, Parlamentas taip pat nenurodė naujų trūkumų, paaiškėjusių įgyvendinant Europos semestrą ir 2023 m. teisinės valstybės mechanizmą, ir nepaaiškino, kodėl jie galėtų būti laikomi sisteminiais ir pakankamai dideliais, kad būtų galima padaryti išvadą, jog Chartijos HRS neįvykdyta. Galiausiai Komisija mano, kad negalima remtis tuo, jog teismų reformos buvo vykdomos tinkamai nepasikonsultavus su suinteresuotaisiais subjektais, kaip vertinimo, kad neįvykdyta Chartijos HRS, teisiniu pagrindu.
126. Vengrijos vyriausybė įstojimo į bylą paaiškinime teigia, kad patvirtinimo sprendimuose nebuvo reikalaujama konsultuotis su suinteresuotaisiais subjektais, todėl Vengrija atliktame įsivertinime nepateikė jokių šių konsultacijų įrodymų. Vis dėlto 2023 m. sausio 18 d.–vasario 3 d. Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X)
projektas buvo pateiktas konsultacijoms su socialiniais partneriais, ir Vengrija pranešė Komisijai apie gautas rašytines nuomones ir surengė žodines konsultacijas su organizacijų, įskaitant pilietinę visuomenę, atstovais.
b)      Analizė
127. Kaip buvo patvirtinta per teismo posėdį, 2023 m. Komisija žinojo, kad buvo priimtas Nacionalinio suvereniteto apsaugos įstatymas (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXVIII)(74). Vis dėlto Komisija teigia, kad priimdama ginčijamą sprendimą neturėjo jokių įrodymų, kad šis įstatymas gali pakenkti mechanizmų, skirtų Chartijos laikymuisi Vengrijoje
užtikrinti, veiksmingumui. Ginčijamame sprendime nepateikta jokių įrodymų, kad Komisija atsižvelgė į šį įstatymą, taip pat nepaaiškinta, kaip ji padarė išvadą, kad šie teisės aktų pokyčiai nepaneigia ir neatsveria reformų, kurių Vengrija ėmėsi po to, kai buvo priimti patvirtinimo sprendimai, tikslų.
128. Mano nuomone, Komisija privalėjo bent jau paprašyti Vengrijos pateikti paaiškinimų, kad įsitikintų dėl galimų šio įstatymo pasekmių. Kaip jau minėta (žr. šios išvados 75 punktą), Komisija negali neatsižvelgti į pokyčius, galinčius turėti įtakos reformų, kurias ji numatė patvirtinimo sprendimuose, tikslams. Vadinasi, net jeigu negalima nustatyti naujų sąlygų, Komisija privalėjo įsitikinti, kad Vengrija nepriėmė kitų teisės aktų, galinčių sumenkinti reformų, kurių imtasi siekiant įvykdyti patvirtinimo sprendimuose nustatytas sąlygas, poveikį.
129. Taigi siūlau Teisingumo Teismui pritarti šiam Parlamento nurodytam priekaištui.
130. Dėl Parlamento teiginio, kad Komisijos vertinime nebuvo atsižvelgta į klausimus, iškeltus įgyvendinant Europos semestrą ir 2023 m. teisinės valstybės mechanizmą, sutinku su Komisijos nuomone, kad Parlamentas tiksliai nenurodė, kokių aspektų, kaip teigiama,
buvo nepaisyta (iškeltus susirūpinimą keliančius klausimus, susijusius su bylų paskirstymo žemesnės instancijos teismuose mechanizmu, jau aptariau šios išvados 97 punkte).
131. Dėl konsultacijų su suinteresuotaisiais subjektais pažymėtina, kad Komisija iš tiesų neįtraukė šio reikalavimo į patvirtinimo sprendimus(75). Be to, įstojimo į bylą paaiškinime Vengrija nurodo surengusi reikiamas konsultacijas su suinteresuotaisiais subjektais dėl Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X) pagal EGADPL. Nei Komisija, nei Parlamentas šio teiginio neginčijo.
132. Remdamasi tuo, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui ieškinio pirmojo pagrindo šeštą dalį pripažinti iš dalies pagrįsta tik tiek, kiek ji susijusi su Nacionalinio suvereniteto apsaugos įstatymu (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXVIII).
C.      Antrasis ieškinio pagrindas: Komisijos pareigos motyvuoti pažeidimas
1.      Pagrindiniai klausimai ir šalių argumentai
133. Pateikdamas antrąjį ieškinio pagrindą Parlamentas tvirtina, kad Komisija pažeidė SESV 296 straipsnyje numatytą pareigą motyvuoti, nes ginčijamame sprendime tik išvardyti Vengrijos priimti pakeitimai ir nepateikta jokio esminio paaiškinimo, kuris leistų skaitytojui suprasti jos teigiamo vertinimo priežastis. Be to, Parlamentas teigia, kad atsakingas Sąjungos biudžeto naudojimas grindžiamas valstybių narių tarpusavio pasitikėjimo principu, kuriam kyla pavojus, kai Komisija išmoka lėšas nenurodydama pakankamai motyvų tam, kad nuramintų kitas Sąjungos institucijas, valstybes nares ir Sąjungos piliečius.
134. Komisija, palaikoma Vengrijos, tvirtina, kad Parlamentas netaikė tinkamo teisinio kriterijaus ir tinkamai neišnagrinėjo jurisprudencijos dėl pareigos motyvuoti. Pagal šią jurisprudenciją reikalavimas motyvuoti turi būti vertinamas atsižvelgiant į konkretaus atvejo aplinkybes, nes motyvavimas
turi aiškiai bei nedviprasmiškai atskleisti nagrinėjamo sprendimo ar priemonės priėmimo motyvus(76). Vis dėlto, jei suinteresuotasis asmuo aktyviai dalyvavo ginčijamo sprendimo rengimo procese ir todėl žino priežastis, dėl kurių institucija nusprendė jį priimti, pareigos motyvuoti apimtis gerokai sumažėja(77). Dėl šio aspekto Komisija paaiškina, kad ginčijamas sprendimas yra jos atsakymas Vengrijai dėl pateisinimų, pateiktų dėl teisės aktų reformų, pradėtų remiantis patvirtinimo sprendimais. Taigi, kai prieš priimant sprendimą vyksta išsamus dialogas su asmeniu, turinčiu teisinį suinteresuotumą tuo sprendimu, pakanka, kad jame būtų išdėstytos pagrindinės faktinės ir teisinės aplinkybės, svarbios teigiamam vertinimui pateikti. Be to, Komisija privalo pateikti vertinimą pagal BNR 15 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą tik tuo atveju, jei nesutinka su valstybės narės atliktu savo priimtų priemonių atitikties reikiamoms sąlygoms vertinimu.
2.      Analizė
135. Kokius motyvus Komisija turi nurodyti sprendime, kuriuo panaikinamas mokėjimų iš biudžeto sustabdymas, dėl kurio ji anksčiau nustatė tam tikras sąlygas, ir kam toks sprendimas turi būti skirtas?
136. SESV 296 straipsnyje numatytos pareigos motyvuoti paskirtis, be kita ko, yra sudaryti sąlygas teisminei kontrolei atlikti. Suformuotoje jurisprudencijoje Teisingumo Teismas yra išaiškinęs, kad „SESV 296 straipsnio antroje pastraipoje reikalaujamas motyvavimas turi atitikti konkretaus akto pobūdį ir aiškiai bei nedviprasmiškai atskleisti institucijos, kuri priėmė šį aktą, argumentus, kad suinteresuotieji asmenys galėtų sužinoti patvirtintą priemonę pagrindžiančias priežastis, o kompetentingas teismas – vykdyti jos kontrolę“(78).
137. Darytina išvada, kad motyvuojant turi būti ne tik sudaryta galimybė Teisingumo Teismui vykdyti kontrolę, bet ir užtikrinta, kad potencialūs ieškovai visų pirma galėtų nuspręsti, ar kreiptis į Teisingumo Teismą.
138. Komisija atsiliepimą į ieškinį grindžia tik tuo, kad Vengrijai nurodyta pakankamai motyvų, kad ši suprastų sprendimą. Vis dėlto, net jeigu motyvų nereikia nurodyti išsamiai, motyvavimas taip pat turėtų atitikti interesus, kurių dėl to sprendimo galėtų turėti kiti
subjektai, net jeigu jie nėra to sprendimo adresatai. Tai ypač pasakytina nagrinėjamu atveju dėl pagrindimo, kodėl dar neįvykdyti reikalavimai nesutrukdė Komisijai nuspręsti išmokėti Sąjungos biudžeto lėšas.
139. Ginčijamame sprendime tik išvardyti patvirtinimo sprendimuose nustatyti reikalavimai ir Vengrijos reformos, kurių imtasi siekiant įvykdyti šiuos reikalavimus, tačiau nepaminėti nei reikalavimai, kurie nebuvo įvykdyti sprendimo priėmimo metu, nei įvykę pokyčiai. Taigi Komisija visiškai nepaaiškino, kodėl neįvykdyti reikalavimai nebebuvo laikomi kliūtimi išmokėti lėšas iš Sąjungos biudžeto. Vadinasi, ši motyvų dalis buvo ne tik nepakankama tam, kad būtų galima ginčyti jos materialinį priimtinumą, bet jos iš tiesų apskritai nebuvo, dėl to buvo pažeistas SESV 296 straipsnis.
140. Atsižvelgdama į tai manau, kad dalies reikalaujamų Komisijos argumentų ginčijamame sprendime apskritai nebuvo pateikta, ir siūlau Teisingumo Teismui pritarti Parlamento ieškinio antrajam pagrindui.
D.      Trečiasis ieškinio pagrindas: Komisijos piktnaudžiavimas įgaliojimais
1.      Pagrindiniai klausimai ir šalių argumentai
141. Parlamentas teigia, kad nors negalėjo išnagrinėti 2023 m. gruodžio 11–13 d. Komisijos ir Vengrijos susirašinėjimo, yra požymių, kad Komisija piktnaudžiavo įgaliojimais, kai teigiamai įvertino Chartijos HRS. Parlamentas tvirtina, kad toks palankus vertinimas buvo pateiktas mainais į Vengrijos Ministro Pirmininko sprendimą palikti salę, taip leidžiant kitiems Europos Vadovų Tarybos nariams nuspręsti pradėti stojimo derybas su Ukraina 2023 m. gruodžio 14 ir 15 d. Tai, be kita ko, patvirtina aplinkybė, kad Ministras Pirmininkas ne kartą siejo Ukrainos finansavimą su Sąjungos lėšų mokėjimo Vengrijai sustabdymu, įrašai socialinėje žiniasklaidoje, iš kurių matyti, kaip jis palieka salę per balsavimą, Komisijos nario pareiškimai, sprendimo parengimas vien anglų kalba ir mokėjimo Vengrijai atlikimas 2023 m. gruodžio 27 d., t. y. Komisijos nedarbo dieną. Galiausiai Parlamentas teigia, kad Komisija neprivalėjo atlikti savo vertinimo iki šios datos ir kad ginčijamame sprendime nepaaiškinta, kodėl ji nelaukė, kol bus pradėtos taikyti reikalaujamos reformos.
142. Komisija, palaikoma Vengrijos, teigia, kad Parlamentas neįrodė, jog ginčijamu sprendimu nukrypta nuo tikslų, kuriais grindžiami Komisijos įgaliojimai. Ji priduria, kad turėjo laikytis trijų mėnesių termino, kuris prasidėjo 2023 m. liepos 18 d. ir buvo sustabdytas du kartus bei atnaujintas tik Vengrijai
pateikus paaiškinimus; taigi terminas baigėsi prieš metų pabaigą. Tai, kad sprendimas buvo priimtas likus 10 darbo dienų iki šio termino, Komisijos nuomone, nereiškia skubotos procedūros, nes byla buvo nagrinėjama beveik penkis mėnesius, o tai yra gerokai daugiau nei trijų mėnesių terminas ir viršija BNR 15 straipsnio 4 dalyje, pagal kurią reikalaujama apsispręsti „kuo skubiau ir ne vėliau kaip per 3 mėnesius“ po valstybės narės įsivertinimo gavimo, nustatytą terminą. Taigi Komisija tvirtina, kad laikėsi BNR 15 straipsnio 4 dalies. Galiausiai vidaus sprendimas, kuriuo generaliniam direktoriui suteikti įgaliojimai išsiųsti raštą, buvo priimtas taikant rašytinę procedūrą, atsižvelgiant į Komisijos Pirmininkės leidimą pagal Komisijos darbo tvarkos taisykles,
parengtas tik anglų kalba, o pridėtas raštas vėliau buvo išverstas į vengrų kalbą.
2.      Analizė
143. Teisingumo Teismo jurisprudencijoje nuosekliai konstatuojama, kad „teisės aktas tik tada laikomas priimtu piktnaudžiaujant įgaliojimais, jei, remiantis objektyviais, reikšmingais ir suderinamais požymiais, paaiškėja, kad jis buvo priimtas tik ar bent jau iš esmės siekiant kitų, nei nurodyta, tikslų arba siekiant išvengti Sutartyje numatytos konkrečiomis aplinkybėmis taikytinos procedūros“(79).
144. Aplinkybė, kad lėšos buvo išmokėtos, kai visi konkretūs reikalavimai dar nebuvo įvykdyti (taigi, per anksti), ir tai įvyko be jokio paaiškinimo, gali būti pagrindas protingam asmeniui kvestionuoti tikruosius motyvus, kuriais grindžiamas ginčijamas sprendimas. Vis dėlto šios prielaidos arba „požymiai“ (kaip juos vadina Parlamentas), kad Sąjungos lėšos Vengrijai iš tiesų buvo išmokėtos mainais į politines paslaugas, daugiausia grindžiami įrašais socialinėje žiniasklaidoje, interviu ir spaudoje pateikta informacija. Mano nuomone, to nepakanka norint įrodyti, kad Komisija priėmė ginčijamą sprendimą tik ar iš esmės siekdama kito tikslo nei nustatyti, kad Vengrija įgyvendino būtinas teisės aktų reformas dėl teismų nepriklausomumo – įvykdžiusi būtent šią sąlygą ji įgytų teisę gauti išmokas iš BNR reglamentuojamų fondų.
145. Taigi, atsižvelgdama į tai, kad priekaištams dėl piktnaudžiavimo įgaliojimais Teisingumo Teismas taiko griežtus įrodinėjimo reikalavimus(80), siūlau Teisingumo Teismui trečiąjį ieškinio pagrindą atmesti kaip nepagrįstą.
VI.    Bylinėjimosi išlaidos
146. Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
147. Kadangi Parlamentas prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Komisijos, o ši pralaimėjo bylą, Komisija turi būti įpareigota padengti Europos Parlamento bylinėjimosi išlaidas.
148. Pagal šio reglamento 140 straipsnio 1 dalį Vengrija, kaip įstojusi į bylą šalis, turi padengti savo išlaidas.
VII. Išvada
149. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui:
–        panaikinti 2023 m. gruodžio 13 d. Komisijos sprendimą C(2023) 9014
dėl Komisijos vertinimo pagal Reglamento (ES) 2021/1060 15 straipsnio 4 dalį dėl horizontaliosios reikiamos sąlygos „3. Veiksmingas Pagrindinių teisių chartijos taikymas ir įgyvendinimas“ įvykdymo, kiek tai susiję su teismų nepriklausomumo trūkumais Vengrijoje, patvirtinimo ir pasirašymo;
–        nurodyti, kad Europos Komisija padengia savo ir Europos Parlamento patirtas bylinėjimosi išlaidas;
–        nurodyti, kad Vengrija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
1      Originalo kalba: anglų.
2      2021 m. birželio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2021/1060, kuriuo nustatomos bendros Europos regioninės plėtros fondo, „Europos socialinio fondo +“, Sanglaudos fondo, Teisingos pertvarkos fondo ir Europos jūrų reikalų, žvejybos ir akvakultūros fondo nuostatos ir šių fondų bei Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondo, Vidaus saugumo fondo ir Sienų valdymo ir vizų politikos finansinės paramos priemonės taisyklės (OL L 231, 2021, p. 159).
3      2023 m. gruodžio 13 d. Komisijos sprendimas dėl Komisijos vertinimo pagal Reglamento (ES) 2021/1060 15 straipsnio 4 dalį dėl horizontaliosios reikiamos sąlygos „3. Veiksmingas Pagrindinių teisių chartijos taikymas ir įgyvendinimas“ įvykdymo, kiek tai susiję su teismų nepriklausomumo trūkumais Vengrijoje, patvirtinimo ir pasirašymo, Briuselis, 2023 m. gruodžio 13 d. (nepaskelbtas).
4      Aiški įvairių Sąjungos finansinių priemonių apžvalga ir paaiškinimas pateikti
Witte, B., „Integration through funding? The Union’s finances as policy instrument“, leidinyje Weber, R., (red.), The Financial Constitution of European Integration –
Follow the Money?, Hart Publishing, Oxford, 2023, p. 221–236.
5      2020 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) 2020/2092 dėl bendro Sąjungos biudžeto apsaugos sąlygų režimo (OL L 433I, 2020, p. 1; toliau – Sąlygų reglamentas).
6      Žr. Sąlygų reglamento 1 straipsnį.
7      Šiuo klausimu žr. Sąlygų reglamento 4 straipsnio 2 dalies d punktą ir 8, 9 ir 10 konstatuojamąsias dalis. Taip pat žr. 2022 m. vasario 16 d. sprendimus Vengrija / Parlamentas ir Taryba (C‑156/21, EU:C:2022:97) ir Lenkija / Parlamentas ir Taryba (C‑157/21, EU:C:2022:98).
8      Žr. BNR 15 straipsnį ir III priedą. III priede pateikta atitinkama Chartijos HRS dalis suformuluota taip: „Įdiegti veiksmingi mechanizmai siekiant užtikrinti Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) laikymąsi, be kita ko: 1) tvarka, kuria užtikrinama, kad fondais remiamomis programomis ir jų įgyvendinimu laikomasi atitinkamų Chartijos nuostatų. <...>“
9      2021 m. vasario 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2021/241, kuriuo nustatoma ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė (OL L 57, 2021, p. 17).
10      Žr. EGADP reglamento 2 straipsnio 4 punktą.
11      NGEU yra 750 mlrd. EUR vertės laikina finansinė programa, pradėta reaguojant į COVID‑19 pandemijos ekonominį poveikį; jai finansuoti Sąjunga surinko lėšų finansų rinkose. Vis dėlto, nors NGEU pristatoma kaip skubus atsakas į COVID‑19 pandemiją, iš tiesų ji yra planas, pagal kurį skatinama valstybių narių ekonomikos struktūrinė pertvarka, ypatingą dėmesį skiriant žaliajai ir skaitmeninei pertvarkai. Žr. van Middelaar, L., „Investment politics: A new capacity to project Union action into the future?“, leidinyje Weber, R., (red.), The Financial Constitution of European Integration –
Follow the Money?, Hart Publishing, Oxford, 2023, p. 237–257, visų pirma žr. p. 251.
12      Pagal EGADP reglamente
numatytą procedūrą valstybė narė pirmiausia turi parengti nacionalinį ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planą (toliau – EGADPL), kuris „dera su atitinkamais konkrečios šalies uždaviniais ir prioritetais“, nustatytais Europos semestro ir kitų mechanizmų kontekste (žr. EGADP reglamento
17 ir 18 straipsnius). Tada Komisija, glaudžiai bendradarbiaudama su atitinkama valstybe nare, išnagrinėja planą ir pasiūlo EGADPL kartu su pasiūlytomis siektinomis reikšmėmis ir tarpinėmis reikšmėmis Europos Sąjungos Tarybai patvirtinti (žr. EGADP
reglamento 19 ir 20 straipsnius). 2022 m. lapkričio 30 d. Komisija pateikė pasiūlymą dėl Vengrijos, o 2022 m. gruodžio 5 d. Taryba patvirtino Vengrijos EGADPL, kuriame buvo numatyta 111 tarpinių reikšmių ir siektinų reikšmių. Žr. 2022 m. gruodžio 5 d. priimtą Tarybos įgyvendinimo sprendimą dėl Vengrijos ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plano įvertinimo patvirtinimo, 15447/22 (toliau – Tarybos įgyvendinimo sprendimas dėl Vengrijos EGADPL), paskelbtą https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-15447-2022-INIT/lt/pdf. 2023 m. gruodžio 7 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, priėmė to įgyvendinimo sprendimo pakeitimus, siekdama į jį įtraukti per tą laiką parengtą prašymą skirti papildomą finansavimą pagal planą „REPowerEU“ (paskelbti adresu https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-15964-2023-REV-1/en/pdf).
13      Žr. Tarybos įgyvendinimo sprendimo dėl Vengrijos EGADPL priede nurodytas 213–216 svarbiausias tarpines reikšmes.
14      Kaip išsamiau paaiškinsiu toliau (žr. šios išvados 16–28 punktus), pagal BNR šie reikalavimai buvo įtraukti į patvirtinimo sprendimus (žr. šios išvados 31 išnašą), kuriais Komisija 2022 m. gruodžio 22 d. patvirtino 10 Vengrijos pasiūlytų programų ir kartu sustabdė mokėjimus, kol bus įvykdytos reikiamos sąlygos.
15      Žr. Komisijos pranešimą spaudai, paskelbtą https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/lt/ip_22_7273.
16      Per teismo posėdį Komisija paaiškino, kad Vengrija neprašė jokių išmokų pagal EGADP, nors prašymas išmokėti finansinį įnašą yra būtina sąlyga bet kokiai išmokai pagal šią priemonę.
17      Komisija paaiškina, kad imasi šiame reglamente numatytų priemonių tik tada, kai jos yra veiksmingesnės. Šiuo klausimu žr. Komisijos komunikatą – Reglamento (ES, Euratomas) 2020/2092 dėl bendro Sąjungos biudžeto apsaugos sąlygų režimo taikymo gairės, ((2022/C 132/02, p. 12), paskelbtą
https://eur-lex.europa.eu/legal-content/lt/TXT/PDF/?uri=CELEX:52022XC0318(02).
18      Žr. 2022 m. gruodžio 15 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimą (ES) 2022/2506 dėl priemonių Sąjungos biudžetui apsaugoti nuo teisinės valstybės principų pažeidimų Vengrijoje (OL L 325, 2022, p. 94).
19      Žr. pasiūlymą dėl Tarybos įgyvendinimo sprendimo dėl priemonių Sąjungos biudžetui apsaugoti nuo teisinės valstybės principų pažeidimų Vengrijoje (COM(2022) 485 final), paskelbtą https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/TXT/?from=EN&uri=CELEX%3A52022PC0485. Pirmasis Komisijos pranešimas pagal Sąlygų reglamentą buvo išsiųstas Vengrijai 2022 m. balandžio 27  d. – ši data laikytina Vengrijoje susiklosčiusios situacijos vertinimo pradžia.
20      Žr. Tarybos įgyvendinimo sprendimo 2022/2506 11 ir 12 konstatuojamąsias dalis.
21      Taip buvo sustabdyti apie 6,3 mlrd. EUR dydžio mokėjimai.
22      Šios programos – tai Aplinkos ir energijos vartojimo efektyvumo veiksmų programa plius, Integruoto transporto veiksmų programa plius ir Teritorinės plėtros ir gyvenviečių plėtros veiksmų programa plius. Jos finansuojamos BNR reglamentuojamų fondų lėšomis.
23      Tuo pačiu sprendimu Taryba uždraudė Komisijai užmegzti naujus teisiniais įsipareigojimais grindžiamus santykius su viešojo intereso patikos fondais ir jų valdomais subjektais, kiek tai susiję su Sąjungos finansavimu taikant tiesioginį ar netiesioginį valdymą. Vengrijoje šie viešojo intereso patikos fondai kontroliuoja 21 Vengrijos viešąją instituciją. Jų valdybos turi įgaliojimus nustatyti strategiją, biudžetą, žmogiškųjų išteklių politiką, organizacinę struktūrą ir institucijas ir gali atrinkti vadovus, pavyzdžiui, einančius aukštas akademines ir administracines vadovaujamas pareigas.
24      Žr. 2023 m. gruodžio 13 d. Komisijos sprendimą dėl pakartotinio Reglamento (ES, Euratomas) 2020/2092 4 straipsnyje nustatytų sąlygų įvykdymo vertinimo Komisijos iniciatyva po 2022 m. gruodžio 15 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimo (ES) 2022/2506 dėl Vengrijos (C(2023) 8999 final), paskelbtą https://commission.europa.eu/system/files/2023-12/C_2023_8999_1_EN_ACT.pdf.
25      Pažymėtina, kad Vengrija tuo tarpu pranešė Komisijai apie pakeitimus, kuriuos ji padarė dėl viešojo intereso turto valdymo fondų, vykdančių viešojo administravimo funkciją, ir paprašė Komisijos pasiūlyti Tarybai pritaikyti arba panaikinti Sąlygų reglamente numatytas priemones, tačiau tik tiek, kiek tai susiję su viešojo intereso patikos fondais. Komisijai nusprendus, kad nagrinėjamos reformos yra nepakankamos, 2025 m. vasario 26 d. Vengrija pareiškė ieškinį dėl šio sprendimo panaikinimo, kuris šiuo metu nagrinėjamas Bendrajame Teisme byloje Vengrija / Komisija, T‑138/25.
26      Žr. BNR 21–23 straipsnius.
27      Ginčijamo sprendimo priėmimo dieną buvo taikytinas 2018 m. liepos 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) 2018/1046 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 ir Sprendimas Nr. 541/2014/ES bei panaikinamas Reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 (OL L 193, 2018, p. 1; toliau – Finansinis reglamentas).
28      Žr. BNR 15 straipsnio 2 dalies antrą sakinį
(išskirta mano).
29      Apie tokį įsivertinimą buvo pranešta dėl visų 10 programų, dėl kurių pateikta paraiška. Žr., pavyzdžiui, „Aplinkos ir energijos vartojimo efektyvumo veiksmų programos plius“
dėl paramos Vengrijoje iš Europos regioninės plėtros fondo, Sanglaudos fondo ir Teisingos pertvarkos fondo pagal investicijų į darbo vietų kūrimą ir ekonomikos augimą tikslą
5 konstatuojamąją dalį.
30      Šie sprendimai yra: Sprendimas C(2022) 10004 dėl programos „Aplinkos ir energijos vartojimo efektyvumo veiksmų programa plius“ dėl paramos Vengrijoje
iš Europos regioninės plėtros fondo, Sanglaudos fondo ir Teisingos pertvarkos fondo pagal investicijų į darbo vietų kūrimą ir ekonomikos augimą tikslą
patvirtinimo; Sprendimas C(2022) 10007 dėl programos „Skaitmeninio atnaujinimo veiksmų programa plius“ dėl paramos Vengrijoje iš Europos regioninės plėtros fondo ir „Europos socialinio fondo +“ pagal investicijų į darbo vietų kūrimą ir ekonomikos augimą tikslą patvirtinimo; Sprendimas C(2022) 10008 dėl programos „Teritorinės plėtros ir gyvenviečių plėtros veiksmų programa plius“ dėl paramos Vengrijoje iš Europos regioninės plėtros fondo ir „Europos socialinio fondo +“ pagal investicijų į darbo vietų kūrimą ir ekonomikos augimą tikslą patvirtinimo; Sprendimas C(2022) 10009 dėl programos „Ekonominės plėtros ir inovacijų veiksmų programa plius“ dėl paramos Vengrijoje iš Europos regioninės plėtros fondo ir „Europos socialinio fondo +“ pagal investicijų į darbo vietų kūrimą ir ekonomikos augimą tikslą patvirtinimo; Sprendimas C(2022) 10010 dėl programos „Žmogiškųjų išteklių plėtros veiksmų programa plius“ dėl paramos Vengrijoje iš Europos regioninės plėtros fondo ir „Europos socialinio fondo +“ pagal investicijų į darbo vietų kūrimą ir ekonomikos augimą tikslą patvirtinimo; Sprendimas C(2022) 10011 dėl programos „Integruotos transporto plėtros veiksmų programa plius“ dėl paramos Vengrijoje iš Europos regioninės plėtros fondo ir Sanglaudos fondo pagal investicijų į darbo vietų kūrimą ir ekonomikos augimą tikslą patvirtinimo; Sprendimas C(2022) 10018 dėl programos „Vengrijos žuvininkystės programa plius (VŽP plius)“ dėl paramos Vengrijoje iš
Europos jūrų reikalų, žvejybos ir akvakultūros fondo
patvirtinimo; Sprendimas C(2022) 10019 dėl Vengrijos programos dėl paramos iš Vidaus saugumo fondo 2021–2027 m. laikotarpiu patvirtinimo; Sprendimas C(2022) 10020 dėl Vengrijos programos dėl paramos iš Finansinės paramos sienų valdymui ir vizų politikai priemonės 2021–2027 m. laikotarpiu patvirtinimo ir Sprendimas C(2022) 10022 dėl Vengrijos programos dėl paramos iš Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondo 2021–2027 m. laikotarpiu patvirtinimo (toliau – patvirtinimo sprendimai).
31      Žr., pavyzdžiui, įgyvendinimo sprendimo, kuriuo patvirtinama „Aplinkos ir energijos vartojimo efektyvumo veiksmų programa plius“, 8 konstatuojamąją dalį.
32      Žr. kiekvieno patvirtinimo sprendimo 1 ir 2 straipsnius.
33      3 straipsnio 2 dalis yra tapati visuose 10 patvirtinimo sprendimų. Išskirta mano.
34      Prie šių konkrečių reikalavimų, kurie tariamai nebuvo įvykdyti, grįšiu vertindama konkrečias Parlamento ieškinio pirmojo pagrindo dalis (žr. šios išvados V skirsnio B dalį).
35      Išskirta mano.
36      Egyes igazságügyi tárgyú törvényeknek a magyar helyreállítási és ellenállóképességi tervhez kapcsolódó módosításáról szóló 2023. évi X. törvény (2023 m. Įstatymas Nr. X, iš dalies keičiantis tam tikrus įstatymus teismų klausimais dėl Vengrijos
ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plano; toliau – Teismų reformų įstatymas
(2023 m. Įstatymas Nr. X)).
37      Az igazságügyi alkalmazottak szolgálati jogviszonyáról szóló 1997. évi LXVIII. Törvény (1997 m. Teisėjų tarnybos santykių įstatymas
Nr. LXVIII; toliau –
Teisėjų įstatymas
(1997 m. Įstatymas Nr. LXVIII)).
38      Az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. Törvény (2011 m. Konstitucinio Teismo įstatymas Nr. CLI; toliau – Konstitucinio Teismo įstatymas (2011 m. Įstatymas Nr. CLI)).
39      A bíróságok szervezetésről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (2011 m. Teismų organizavimo ir administravimo įstatymas
Nr. CLXI; toliau – Teismų organizavimo įstatymas (2011 m. Įstatymas Nr. CLXI)).
40      A bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi CLXII. törvény (2011 m. Teisėjų teisinio statuso ir darbo užmokesčio įstatymas Nr. CLXII; toliau – Teisėjų statuso įstatymas (2011 m. Įstatymas Nr. CLXII)).
41      A büntetőeljárásról szóló 2017. évi XC. törvény (2017 m. Baudžiamojo proceso įstatymas Nr. XC; toliau – Baudžiamojo proceso įstatymas (2017 m. Įstatymas Nr. XC)).
42      18/2023. (XII. 7.) IM rendelet a bírósági ügyvitel szabályairól szóló 14/2002. (VIII. 1) (2023 m. gruodžio 7 d. Teisingumo ministro dekretas Nr. 18/2023, iš dalies keičiantis Dekretą dėl teismo bylų administravimo; toliau – Dekretas Nr. 18/2023).
43      Az egyetemek és a kutatóintézetek, valamint a gazdaság összekapcsoltságának erősítéséhez szükséges egyes törvények, továbbá egyes felnőttképzési és kulturális tárgyú törvények módosításáról szóló 2023. évi LXXXV. törvény (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV, kuriuo iš dalies keičiami tam tikri įstatymai, būtini siekiant sustiprinti universitetų ir mokslinių tyrimų institutų bei ekonomikos tarpusavio ryšius, taip pat tam tikri įstatymai dėl suaugusiųjų švietimo ir kultūros; toliau – Įstatymas, kuriuo iš dalies keičiami su universitetais susiję įstatymai (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV)).
44      A nemzeti szuverenitás védelméről szóló 2023. évi LXXXVIII. törvény (2023 m. Nacionalinio suvereniteto apsaugos įstatymas Nr. LXXXVIII; toliau – Nacionalinio suvereniteto apsaugos įstatymas (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXVIII).
45      Šioje išvadoje žodžius „ginčijamas sprendimas“ vartoju kalbėdama tiek apie patį sprendimą, tiek apie prie šio sprendimo pridėtą vertinimo raštą.
46      Taigi, 2023 m. liepos 18 d. Vengrija pirmiausia informavo Komisiją apie savo teigiamą įsivertinimą dėl Chartijos HRS įvykdymo teismų nepriklausomumo srityje. Kadangi Komisija negalėjo įvertinti, ar Vengrijos padaryti teisės aktų pakeitimai atitinka visas patvirtinimo sprendimuose nurodytas sąlygas, 2023 m. rugsėjo 26 d. Komisija paprašė Vengrijos pateikti paaiškinimų. 2023 m. spalio 19 d. Vengrija pateikė atsakymą su papildomais paaiškinimais. 2023 m. lapkričio 1 d. Komisija paprašė papildomų paaiškinimų; Vengrija į šį prašymą atsakė 2023 m. gruodžio 11, 12 ir 13 d. raštais.
47      Tarp šių programų yra Vidaus saugumo fondo paramos programa, numatyta Įgyvendinimo sprendime C(2022) 10019; Sienų valdymo ir vizų politikos finansinės paramos priemonės paramos programa, numatyta Įgyvendinimo sprendime C(2022) 10020; Teritorinės plėtros ir gyvenviečių plėtros veiksmų programa plius, numatyta Įgyvendinimo sprendime C(2022) 10008; Integruotos transporto plėtros veiksmų programa plius, numatyta Įgyvendinimo sprendime C(2022) 10011; Aplinkos ir energijos vartojimo efektyvumo veiksmų programa plius, numatyta Įgyvendinimo sprendime C(2022) 10004, ir Vengrijos žuvininkystės programa plius, numatyta Įgyvendinimo sprendime C(2022) 10018.
48      Tai – Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondo paramos programa, numatyta Įgyvendinimo sprendime C(2022) 10022; Žmogiškųjų išteklių plėtros veiksmų programa plius, numatyta Įgyvendinimo sprendime C(2022) 10010 su pataisymais, padarytais 2023 m. kovo 8 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimu (2023) 1483; Skaitmeninio atnaujinimo veiksmų programa plius, numatyta Komisijos įgyvendinimo sprendime C(2022) 10007, ir Ekonominės plėtros ir inovacijų veiksmų programa plius, numatyta Komisijos įgyvendinimo sprendime C(2022) 10009.
49      Žr. Komisijos pranešimą spaudai „Komisija mano, kad Vengrijos teismų reforma buvo pašalinti teismų nepriklausomumo trūkumai, tačiau palieka galioti biudžeto sąlygų priemones“ (angl. Commission considers that Hungary's judicial reform addressed deficiencies in judicial independence, but maintains measures on budget conditionality), 2023 m. gruodžio 13 d., paskelbtą https://ec.europa.eu/commission/presscorner/api/files/document/print/en/ip_23_6465/IP_23_6465_EN.pdf.
50      Nors Parlamentas apibūdino Komisijos klaidas kaip akivaizdžias, per teismo posėdį jis paaiškino, kad tik norėjo pasakyti, jog klaidos yra aiškios, o ne teigti, kad tai yra kriterijus, kuriuo Teisingumo Teismas turėtų vadovautis vertindamas sprendimo teisėtumą.
51      Kaip Teisingumo Teismas paaiškino dviejuose sprendimuose dėl sąlygų, teisinės valstybės reikalavimai, kaip biudžeto sąlygų dalis, leidžia Sąjungos institucijoms nagrinėti valstybėse narėse susiklosčiusią situaciją tik tiek, kiek ji susijusi su patikimu Sąjungos biudžeto finansų valdymu arba Sąjungos finansinių interesų apsauga. Žr. 2022 m. vasario 16 d. Sprendimą Vengrija / Parlamentas ir Taryba (C‑156/21, EU:C:2022:97, 144 ir 145 punktai) ir 2022 m. vasario 16 d. Sprendimą Lenkija / Parlamentas ir Taryba (C‑157/21, EU:C:2022:98, 162 ir 163 punktai).
52      Nors ši formuluotė visų Parlamento ieškinio pagrindų esmę gali perteikti netiksliai, šiuos terminus vartosiu siekdama išlaikyti ryšį su kiekviena Parlamento ieškinio pirmojo pagrindo dalimi. Vis dėlto argumentas, susijęs su Parlamento ieškinio pirmojo pagrindo antroje, trečioje, ketvirtoje ir penktoje dalyse nurodytu „klaidingu vertinimu“, kai kurių argumentų atveju turi būti suprantamas ne kaip susijęs su klaidingu faktų nustatymu, o labiau kaip neteisingas teisės taikymas.
53      Galiu tik pažymėti, kad nagrinėjama byla parodė, jog daug žingsnių, susijusių su Sąjungos lėšų naudojimu ir įvairių sąlygų formų įgyvendinimu, yra nepakankamai skaidrūs.
Tai prieštarauja demokratijos principui, nes Sąjungos piliečiams tampa sunku suprasti, kaip ir kodėl priimama dauguma su biudžetu susijusių sprendimų.
54      Žr., pavyzdžiui, Įgyvendinimo sprendimo C(2022) 10004, patvirtinančio Aplinkos ir energijos vartojimo efektyvumo veiksmų programą plius, 3 straipsnį.
55      Žr. patvirtinimo sprendimų 9 konstatuojamąją dalį.
56      Iš dalies pakeisdama Teismų organizavimo įstatymo
(2011 m. Įstatymas Nr. CLXI) 63 straipsnį.
57      Žr. patvirtinimo sprendimų 10 ir 11 konstatuojamąsias dalis.
58      Visų pirma kandidatai į šias pareigas turi turėti bent penkerių metų teisėjo darbo patirtį, negali būti perrinkti, o NTT pateikia privalomą nuomonę dėl kandidato tinkamumo eiti šias pareigas.
59      Be kita ko, bylų numeriai turi būti skirstomi nedalyvaujant žmogui, bylos turi būti skirstomos kolegijoms pagal iš anksto nustatytus ir objektyvius kriterijus, bylą nagrinėjančių teisėjų kolegija turi būti sudaryta pagal iš anksto nustatytą algoritmą, bylos šalys, remdamosi bylos medžiaga, turi turėti galimybę patikrinti, ar tinkamai taikomos bylų paskirstymo taisyklės, o Kúria (Aukščiausiasis Teismas) teisėjų taryba ir Kollegium (teismo skyrius) turi turėti galimybę pateikti privalomą nuomonę dėl bylų paskirstymo tvarkos.
60      Kaip pažymėta Komisijos
dokumente 2023 m. teisinės valstybės principo taikymo ataskaita – Šalies skyrius: teisinės valstybės principo padėtis Vengrijoje, 2023, p. 7 (toliau – 2023 m. teisinės valstybės principo taikymo ataskaita), „Parlamento mažumai blokuojant naujo pirmininko išrinkimą, dabartinis pirmininkas gali ir toliau eiti pareigas neribotą laiką“.
61      Kuriuo iš dalies pakeistas Teismų organizavimo įstatymo (2011 m. Įstatymas Nr. CLXI) 10 straipsnio 4 dalies c punktas.
62      Bylų paskirstymo tvarkos VI.4 nuostatoje numatyta, kad administracinio skyriaus vadovas specialiu nutarimu gali skirti su rinkimais susijusias bylas 3 narių kolegijoms (VIII, IX, X ir XI), jeigu per tris kalendorines dienas Kúria (Aukščiausiasis Teismas) iškeliama daugiau kaip 15 rinkimų bylų. Šios keturios kolegijos (VIII, IX, X ir XI) yra naujos kolegijos, specialiai sudarytos tik su rinkimais susijusiems ginčams ir nenagrinėjančios jokių kitų bylų,
todėl
jos vadinamos „vaiduoklių“ kolegijomis. Nesant šių pakeitimų, su rinkimais susijusius ginčus
nagrinėtų esamos trijų teisėjų kolegijos.
63      Žr. 2023 m. teisinės valstybės principo taikymo ataskaitos p. 6.
64      Kuria iš dalies pakeista Teismų organizavimo įstatymo (2011 m. Įstatymas Nr. CLXI) 114 straipsnio 1 dalis.
65      Žr. 2019 m. lapkričio 5 d. Sprendimą Komisija / Lenkija (Bendrosios kompetencijos teismų nepriklausomumas) (C‑192/18, EU:C:2019:924, 115 punktas) ir 2024 m. gegužės 7 d. Sprendimą NADA ir kt. (C‑115/22, EU:C:2024:384, 43 ir 44 punktai).
66      Kuriuo iš dalies pakeista Teismų organizavimo įstatymo (2011 m. Įstatymas Nr. CLXI) 10 straipsnio 4 dalis. Jame numatyta, kad „elektroniniu būdu gautų bylų numeriai suteikiami automatiškai, nedalyvaujant žmogui“.
67      2023 m. gruodžio 11 d. rašte Komisijai Vengrija paaiškino, kad, remdamasi per 2023 m. lapkričio 2 d. dvišalius susitikimus Komisijos pateiktu pasiūlymu, Vengrija įsipareigojo iki 2024 m. birželio 30 d. pateikti Komisijai nepriklausomo audito išvadą.
68      Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X) 63 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad „teismas gali savo iniciatyva arba gavęs prašymą kreiptis į Teisingumo Teismą <...> dėl prejudicinio sprendimo priėmimo pagal Sutarčių, kuriomis grindžiama Europos Sąjunga, taisykles, jeigu mano, kad tai būtina dėl bet kurio Sąjungos teisės akto, taikytino baudžiamajame procese“.
69      Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X) 64 straipsnyje nustatyta, kad „jokia nutartis, priimta pagal 490 straipsnį, neskundžiama“.
70      Žr. 2021 m. lapkričio 23 d. Sprendimą IS (Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą neteisėtumas)
(C‑564/19, EU:C:2021:949); toliau – Sprendimas
IS (Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą neteisėtumas).
71      Aiškinamajame memorandume dėl Teismų reformų įstatymo (2023 m. Įstatymas Nr. X) 63 straipsnio nurodyta, kad „negali būti priimta sprendimo patikrinti nutarties pateikti Europos Sąjungos Teisingumo Teismui prejudicinį klausimą teisėtumą“ ir „kad Vengrijos teisėjų teisė pateikti prejudicinius klausimus Teisingumo Teismui <...> pagal Sąjungos sutartis nėra ribojama nacionalinės teisės aktų“.
72      Šis įstatymas buvo priimtas 2023 m. gruodžio 12 d. per tą pačią Országgyűlés (Nacionalinė Asamblėja) sesiją, per kurią buvo priimtas Įstatymo, kuriuo iš dalies keičiami su universitetais susiję įstatymai (2023 m. Įstatymas Nr. LXXXV), 35 straipsnis.
73      Szuverenitásvédelmi Hivatal (Nacionalinio suvereniteto apsaugos biuras).
74      Taip pat reikia atsižvelgti į tai, kad Komisija Teisingumo Teisme inicijavo pažeidimo nagrinėjimo bylą dėl Suvereniteto įstatymo. Žr. šiuo metu nagrinėjamą bylą Komisija / Vengrija, C‑829/24. Taip pat žr. generalinės advokatės J. Kokott išvadą byloje
Komisija / Vengrija, C‑829/24, kuri skaitoma tą pačią dieną kaip ir ši išvada.
75      Vis dėlto tokios konsultacijos buvo privalomos pagal keturias EGADP reglamente tapačiai suformuluotas tarpines reikšmes.
76      Komisija rėmėsi 2011 m. rugsėjo 29 d. Sprendimu Elf Aquitaine / Komisija (C‑521/09 P, EU:C:2011:620, 146–148 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija) ir 2013 m. liepos 11 d. Sprendimu Ziegler / Komisija (C‑439/11 P, EU:C:2013:513, 114 ir 115 punktai).
77      Komisija rėmėsi 1980 m. gruodžio 11 d. Sprendimu Acciaierie e Ferriere Lucchini / Komisija (1252/79, EU:C:1980:288, 14 punktas); 1981 m. sausio 14 d. Sprendimu Vokietija / Komisija (819/79, EU:C:1981:2, 19–21 punktai); 1989 m. lapkričio 14 d. Sprendimu Italija / Komisija (14/88, EU:C:1989:421, 11 punktas); 1998 m. balandžio 2 d. Sprendimu Komisija / Sytraval ir Brink’s France (C‑367/95 P, EU:C:1998:154, 63 punktas); 2001 m. kovo 22 d. Sprendimu Prancūzija / Komisija (C‑17/99, EU:C:2001:178, 35 punktas); 2015 m. rugsėjo 10 d. Sprendimu Fliesen‑Zentrum Deutschland (C‑687/13, EU:C:2015:573, 75 ir 76 punktai) ir 2012 m. rugsėjo 27 d. Sprendimu Applied Microengineering / Komisija, T‑387/09, EU:T:2012:501, 67 punktas).
78      Žr., be kita ko, 2013 m. liepos 11 d. Sprendimą Ziegler / Komisija (C-439/11 P, EU:C:2013:513, 115 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) arba 2025 m. sausio 23 d. Sprendimą Neos / Ryanair ir Komisija (C‑490/23 P, EU:C:2025:32, 34 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) (išskirta mano).
79      Žr. 2020 m. gruodžio 8 d. Sprendimą Vengrija / Parlamentas ir Taryba (C‑620/18, EU:C:2020:1001, 82 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
80      Žr. Lenaerts, K., Gutman, K., Nowak, J., T., EU Procedural Law, Oxford University Press, 2023, 7.191–7.194 punktai.