62022CJ0639
TEISINGUMO TEISMO (ketvirtoji kolegija) SPRENDIMAS
2024 m. rugsėjo 5 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bendra pridėtinės vertės mokesčio (PVM) sistema – Direktyva 2006/112/EB – Neapmokestinimas PVM – 135 straipsnio 1 dalies g punktas – Specialių investicinių fondų valdymas – Sąvoka – Pensijų fondai – Panašumas į kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektą (KIPVPS) – Dalyviams tenkanti investicijų rizika – Apimtis – Būtinybė palyginti su pensijų fondu, kurį atitinkama valstybė narė laiko specialiu investiciniu fondu“
Sujungtose bylose C‑639/22–C‑644/22
dėl rechtbank Gelderland (Gelderlando apygardos teismas, Nyderlandai) 2022 m. spalio 5 ir 6 d. nutartimis, kurias Teisingumo Teismas gavo 2022 m. spalio 12 d., pagal SESV 267 straipsnį pateiktų prašymų priimti prejudicinį sprendimą bylose
X (C‑639/22),
Stichting BPL Pensioen (C‑643/22),
Stichting Bedrijfstakpensioensfonds voor het levensmiddelenbedrijf (BPFL) (C‑644/22)
prieš
Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht (C‑639/22, C‑643/22 et C‑644/22)
ir
Fiscale Eenheid Achmea BV (C‑640/22),
Y (C‑641/22)
prieš
Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (C‑640/22 ir C‑641/22)
ir
Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten (C‑642/22)
prieš
Inspecteur van de Belastingdienst Maastricht (C‑642/22)
TEISINGUMO TEISMAS (ketvirtoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. Lycourgos, teisėjai O. Spineanu-Matei (pranešėja), J.-C. Bonichot, S. Rodin ir L. S. Rossi,
generalinė advokatė J. Kokott,
posėdžio sekretorė A. Lamote, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2023 m. spalio 5 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
X, Y, Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten ir Stichting BPL Pensioen, atstovaujamų K. R. Carton, E. M. van Kasteren ir J. P. A. Vermeer,
–
Fiscale Eenheid Achmea BV ir Stichting Bedrijfstakpensioensfonds voor het levensmiddelenbedrijf (BPFL), atstovaujamų U. N. C. Boy ir G. J. van Norden,
–
Nyderlandų vyriausybės, atstovaujamos M. K. Bulterman ir A. Hanje ir J. Langer,
–
Danijos vyriausybės, atstovaujamos D. Elkan, J. F. Kronborg ir C. A.-S. Maertens,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos J. Jokubauskaitės ir W. Roels,
susipažinęs su 2024 m. kovo 14 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymai priimti prejudicinį sprendimą pateikti dėl 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1; toliau – PVM direktyva) 135 straipsnio 1 dalies g punkto išaiškinimo.
2
Šie prašymai pateikti nagrinėjant šešis ginčus, pirma, viena vertus, byloje C‑639/22 tarp X, privalomojo profesinių pensijų fondo, o bylose C‑643/22 ir C‑644/22, atitinkamai, Stichting BPL Pensioen ir Stichting Bedrijfstakpensioensfonds voor het levensmiddelenbedrijf (BPFL), visą ūkio šaką apimančių pensijų fondų, ir, kita vertus, Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht (Utrechto mokesčių administratoriaus inspektorius, Nyderlandai), antra, tarp, viena vertus, bylose C‑640/22 ir C‑641/22, atitinkamai, Fiscale Eenheid Achmea BV, įmonės, kuri teikė paslaugas visą ūkio šaką apimančiam pensijų fondui, ir Y, bendrovės pensijų fondo, ir, kita vertus, Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (Amsterdamo mokesčių administratoriaus inspektorius, Nyderlandai) ir, galiausiai, trečia, byloje C‑642/22 tarp Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten, privalomojo profesinių pensijų fondo ir Inspecteur van de Belastingdienst Maastricht (Mastrichto mokesčių administratoriaus inspektorius, Nyderlandai) dėl PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punkte numatyto neapmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu (PVM) taikymo šiems pensijų fondams.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
PVM direktyva
3
PVM direktyvos 2 straipsnio 1 dalies c punkte numatyta, kad pridėtinės vertės mokesčio (PVM) objektas yra:
„1.   PVM objektas yra šie sandoriai:
<…>
c)
paslaugų teikimas už atlygį valstybės narės teritorijoje, kai paslaugas teikia apmokestinamasis asmuo, veikdamas kaip toks.“
4
135 straipsnio 1 dalies g punkte nustatyta:
„1.   Sandoriai, kurių valstybės narės neapmokestina PVM:
<…>
g)
specialių investicinių fondų, kaip juos apibrėžia valstybės narės, valdymas.“
KIPVPS direktyva
5
2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/65/EB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS), derinimo (nauja redakcija) (OL L 302, 2009, p. 32; toliau – KIPVPS direktyva) 1 straipsnyje nustatyta:
„1.   Ši direktyva taikoma valstybių narių teritorijoje įsteigtiems kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektams (toliau – KIPVPS).
2.   Šioje direktyvoje ir vadovaujantis 3 straipsniu KIPVPS laikomi subjektai:
a)
kurių vienintelis tikslas yra iš visuomenės pritraukto kapitalo kolektyvinis investavimas į perleidžiamus vertybinius popierius arba kitą likvidų finansinį turtą, minimą 50 straipsnio 1 dalyje, ir kurie veikia pasinaudodami rizikos paskirstymo principu; ir
b)
kurių investiciniai vienetai savininkų pageidavimu yra tiesiogiai ar netiesiogiai atperkami ar išperkami už tų subjektų turtą. Veiksmai, kurių imasi KIPVPS, siekdamas užtikrinti, kad jo investicinių vienetų biržos vertė labai nesiskirtų nuo jo grynojo turto vertės, laikomi lygiaverčiais tokiam atpirkimui ar išpirkimui.
Valstybės narės gali leisti, kad KIPVPS būtų sudaryti iš keleto investicinių padalinių.
<…>“
Nyderlandų teisė
6
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 1968 m. birželio 28 d.Wet houdende vervanging van de bestaande omzetbelasting door een omzetbelasting volgens het stelsel van heffing over de toegevoegde waarde (Wet op de omzetbelasting) (Įstatymas dėl esamo apyvartos mokesčio pakeitimo apyvartos mokesčiu pagal pridėtinės vertės mokesčio sistemą (Apyvartos mokesčio įstatymas; Stb., Nr. 329, 1968) 11 straipsnio 1 dalies i punkto 3 papunktyje nustatyta:
„1.   Bendruoju administraciniu dokumentu nustatytinomis sąlygomis neapmokestinamos:
<…>
i) šios paslaugos:
<…>
3°
investicinių fondų ar investicinių bendrovių kolektyviniam investavimui sukaupto turto valdymas.“
Pagrindinės bylos ir prejudiciniai klausimai
7
Pareiškėjai pagrindinėse bylose C‑639/22 ir C‑641/22–C‑644/22, t. y. atitinkamai X, Y, Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten, Stichting BPL Pensioen ir Stichting Bedrijfstakpensioensfonds voor het levensmiddelenbedrijf (BPFL), yra Nyderlandų pensijų fondai, nusipirkę turto valdymo paslaugas iš ne Nyderlanduose įsteigto investicijų valdytojo. Byloje C‑640/22 pareiškėja pagrindinėje byloje Fiscale Eenheid Achmea, pagal Nyderlandų teisę įsteigta bendrovė, teikė turto valdymo paslaugas visą ūkio šaką apimančiam pensijų fondui.
8
Šie pareiškėjai ginčija rechtbank Gelderland (Gelderlando apygardos teismas, Nyderlandai), kuris kiekvienoje iš ankstesniame punkte nurodytų bylų yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, Utrechto, Amsterdamo ir Mastrichto mokesčių tarnybų (toliau – mokesčių administratorius) apskaičiuotą PVM sumą už šias turto valdymo paslaugas. Jie manė, kad pensijų fondas, kuris įsigijo šias paslaugas arba kuriam jos buvo suteiktos, yra „specialus investicinis fondas“, kaip jis suprantamas pagal PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punktą. Taigi minėtų paslaugų įsigijimas arba teikimas yra neapmokestinamas pagal pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos Įstatymo dėl esamo apyvartos mokesčio pakeitimo apyvartos mokesčiu pagal pridėtinės vertės mokesčio sistemą (Apyvartos mokesčio įstatymas) 11 straipsnio 1 dalies i punkto 3 papunktį.
9
Iš nutarčių dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Nyderlandų pensijų sistemą sudaro trys pakopos, t. y. bazinė įstatymu numatyta pensija, darbdavių organizuojamos pensijų sistemos ir savanoriškos individualios pensijos sistemos. Antroji pakopa, kurią reglamentuoja Wet houdende regels betreffende pensioenen (Pensijų taisyklių įstatymas; toliau – Pensijų įstatymas), apima bendrovės pensijų fondus ir visą ūkio šaką apimančius pensijų fondus. Privalomo dalyvavimo profesinių pensijų fondai, kaip jie suprantami pagal Wet verplichte beroepspensioenregeling (Įstatymas dėl privalomo dalyvavimo profesinių pensijų sistemos), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, taip pat patenka į šią antrąją pakopą.
10
Pagrindinėse bylose nagrinėjami pensijų fondai yra: bylose C‑639/22 ir C‑642/22 – privalomo dalyvavimo profesinių pensijų fondai, bylose C‑640/22, C‑643/22 ir C‑644/22 – visą ūkio šaką apimantys pensijų fondai, o byloje C‑641/22 – bendrovės pensijų fondas.
11
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kiekviename iš prašymų priimti prejudicinį sprendimą nurodo, kad pensijų sistema, kurią įgyvendina atitinkami pensijų fondai, grindžiama „pensijos išmokų sutartimi“, kuriai būdingas fiksuotų pensijų išmokų mokėjimas. Tai yra viena iš Pensijų įstatyme numatytų trijų rūšių sutarčių. Ši sutartis skiriasi nuo „įmokų sutarties“, numatančios konkrečias įmokas, kurios vėliau konvertuojamos į fiksuotas arba kintamas pensijos išmokas, ir nuo „kapitalo sutarties“, kuri yra susijusi su konkrečiu kapitalu, vėliau konvertuojamu į fiksuotas arba kintamas pensijos išmokas.
12
Pensijų fondams taikoma valstybės priežiūra dėl strateginio padengimo lygio laikymosi, kiek tai susiję su jų turimo turto ir dabartinių jų įsipareigojimų pensijų srityje santykiu. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslina, kad strateginis padengimo lygis ir pensijų fondo nuosavos lėšos lemia jo finansinę padėtį, didžiąja dalimi – įmokų dydį ir galimą jų sumažinimą, taip pat sąlyginių pensijų išmokų priedų suteikimą (indeksavimą) arba galimą jų ir pensinių teisių sumažinimą.
13
Pensijų fondas nustato mokėtinų įmokų sumą taip, kad padengtų nuosavų lėšų padidėjimą, reikalingą dėl padidėjusių pensijų įsipareigojimų, taip pat atsižvelgdamas į investicijų grąžos prognozes.
14
Tam tikrų pensijų fondų, t. y. tų, kurie nagrinėjami bylose C‑640/22, C‑643/22 ir C‑644/22, atveju kiekvieno fondo valdyba nustato šiems fondams mokamų įmokų sumą, pasikonsultavusi su darbdavių ir darbuotojų organizacijomis. Įmokas moka darbdavys ir jos iš dalies atskaičiuojamos iš darbuotojo darbo užmokesčio. Byloje C‑641/22 nagrinėjamo pensijų fondo Y atveju įmoka nustatoma kiekvienam atskiram dalyviui, tačiau ji turi maksimalią ribą. Pastarojoje byloje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslina, kad nuo 2014 m. iki 2020 m. darbdaviai suteikė 250 mln. eurų garantiją, kuri gali būti panaudota įmokoms, jei nepakaktų lėšų numatytoms pensinėms teisėms užtikrinti. Bylose C‑639/22 ir C‑642/22 dalyviai moka įmokas nuo savo profesinių pajamų arba veiklos pelno.
15
Visose pagrindinėse bylose, išskyrus bylą C‑639/22, pensinės teisės ir pensijos išmokos nagrinėjamose pensijų sistemose apskaičiuojamos remiantis kiekvieno darbuotojo darbo užmokesčiu ir darbo stažu. Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad pensinių teisių ir šių pensijų išmokų suma šiose bylose nagrinėjamose pensijų sistemose gali būti pakeista. Ši suma gali būti padidinta, pavyzdžiui, atsižvelgiant į vartojimo kainų indekso pokyčius. Dėl šio priedo skyrimo sprendžia kiekvieno pensijų fondo valdyba. Byloje C‑644/22 prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslina, kad galimas priedas visiškai finansuojamas iš nagrinėjamo pensijų fondo atliktų investicijų grąžos.
16
Byloje C‑639/22 nagrinėjamoje pensijų sistemoje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad senatvės pensija nustatoma atsižvelgiant į įmokų mokėjimo ketvirčių skaičių. Tai yra referencinė pensija, kurios sumą, palyginti su ankstesniais metais, pensijų fondo valdyba gali padidinti pagal nustatytą formulę, jei pakanka finansinių lėšų.
17
Byloje C‑641/22 nagrinėjamoje pensijų sistemoje pensijų fondų valdyba kiekvienais metais, jei tai leidžia fondo turtinė padėtis, nusprendžia, ar ir koks pensinių teisių ir pensijos išmokų priedas suteikiamas. Byloje C‑642/22 nagrinėjamoje sistemoje kiekvienais metais skiriamas pensinių teisių ir pensijos išmokų 2 % priedas. Valdyba, atsižvelgdama į pensijų fondo finansinę padėtį, gali nuspręsti skirti didesnį priedą. Dalis jo yra finansuojama iš įmokų ir dalis iš investuoto kapitalo grąžos perviršio.
18
Atvirkščiai, pensijų fondas gali būti įpareigotas sumažinti šių teisių ir išmokų sumą, kaip byloje C‑641/22, kiek tai susiję su pensinių teisių kaupimo lygiu 2020 m. Tokie sumažinimai ir padidinimai apibrėžti Pensijų įstatyme. Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad jokio priedo negali būti skirta, jei strateginis padengimo lygis sumažėjo iki tam tikro lygio. Taigi byloje C‑644/22 pensijų fondas priedą galėjo skirti tik 2009 m. Be to, kadangi šio fondo finansinė padėtis pablogėjo, Nederlandsche Bank (Centrinis bankas, Nyderlandai) buvo pateiktas sanavimo planas, kuriame numatyta 0,85 % sumažinti sukauptas pensijas.
19
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar pagrindinėse bylose nagrinėjami pensijų fondai turi būti laikomi „specialiais investiciniais fondais“, kuriems gali būti taikomas PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punkte numatytas neapmokestinimas PVM.
20
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, remdamasis 2013 m. kovo 7 d. Sprendimu Wheels Common Investment Fund Trustees ir kt. (C‑424/11, EU:C:2013:144), 2014 m. kovo 13 d. Sprendimu ATP PensionService (C‑464/12, EU:C:2014:139) ir 2015 m. gruodžio 9 d. Sprendimu Fiscale Eenheid X (C‑595/13, EU:C:2015:801), nurodė, kad pensijų fondas, kuris, kaip šio teismo nagrinėjamose bylose aptariami pensijų fondai, nėra KIPVPS, kaip tai suprantama pagal KIAVPS direktyvą, vis dėlto gali būti laikomas „specialiu investiciniu fondu“, kaip tai suprantama pagal PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punktą, jeigu jis turi tam tikrų savybių.
21
Šiam teismui visų pirma kyla klausimas dėl vienos iš šių savybių, t. y. reikalavimo, kad investicijų rizika tektų dalyviams, aiškinimo. Jis pažymi, kad, anot mokesčių administratoriaus, kuris šiuo klausimu remiasi Hoge Raad (Aukščiausiasis Teismas, Nyderlandai) sprendimu, rizika, susijusi su jo nagrinėjamose bylose aptariamų pensijų fondų atliktomis investicijomis, tenkanti šių pensijų fondų dalyviams, nėra pakankamai didelė.
22
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad jo nagrinėjamos pensijų sistemos nėra visiškai panašios į sistemas, nagrinėtas 2013 m. kovo 7 d. Sprendime Wheels CommonInvestment Fund Trustees ir kt. (C‑424/11, EU:C:2013:144) ir 2014 m. kovo 13 d. Sprendime ATP PensionService (C‑464/12, EU:C:2014:139), nei į tas, kurios nagrinėtos Hoge Raad (Aukščiausiasis Teismas) sprendime, nurodytame nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą.
23
Iš tiesų, jo teigimu, pensinių teisių ir pensijos išmokų pagal jo nagrinėjamose bylose aptariamas pensijų sistemas dydis apskaičiuojamas remiantis profesinėmis pajamomis ir dalyvių darbo stažu ar referencinės pensijos metų skaičiumi.
24
Iš to išplaukia, viena vertus, kad situacija skiriasi nuo nagrinėtos 2013 m. kovo 7 d. Sprendime Wheels Common Investment Fund Trustees ir kt. (C‑424/11, EU:C:2013:144), nes negalima teigti, kad prašužymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamos pensinės teisės ir pensijos išmokos visiškai nepriklauso nuo turto vertės ir pensijų fondų atliktų investicijų grąžos. Nors minėtų pensinių teisių ir pensijos išmokų dydis tiesiogiai nepriklauso nuo investicijų grąžos, numatytas pensijos dydis nėra garantuojamas. Turto vertės pasikeitimo rizika atsispindi strateginiu padengimo lygiu ir taip, kartu su kitais skaičiavimo parametrais, lemia, ar ir kokiu mastu gali būti skiriami priedai, arba, atvirkščiai, turi būti sumažintos pensinės teisės ir pensijos išmokos. Taigi, šio teismo teigimu, investicijų grąža ir turto vertės pokyčiai išreiškiami pensinių teisių ir pensijų išmokų dydžiu.
25
Kita vertus, šio teismo nagrinėjamose bylose aptariamos pensijų sistemos taip pat skiriasi nuo 2014 m. kovo 13 d. Sprendime ATPPensionService (C‑464/12, EU:C:2014:139) nagrinėtos pensijų sistemos, pagal kurią pensijos dydis nustatomas pagal fiksuotų įmokų dydį ir iš jų gautą grąžą, o tai, to paties teismo teigimu, labiau atitinka pensijų sistemą, organizuotą remiantis „įmokų sutartimis“, kaip tai suprantama pagal Pensijų įstatymą. Vis dėlto tai neužkerta kelio tam, kad visose prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamose sistemose dalyviai bendrai prisiimtų deficito ir pertekliaus riziką, sumažinant sukauptas teises ar taikant sumažinimą, arba, priešingai, skiriant priedus ar kompensuojant anksčiau taikytus sumažinimus.
26
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar tai, kad investicijų rizika tenka dalyviams bendrai, užkerta kelią tam, kad pensijų fondas, kaip antai aptariamas nagrinėjamose bylose, būtų laikomas specialiu investiciniu fondu, ir ar pakanka, kad dalyviams šiuo atžvilgiu tektų kokia nors rizika, o gal reikia, kad jiems tektų didelė rizika.
27
Be to, iš nutarčių dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad bylose C‑640/22 ir C‑644/22 pareiškėjai pagrindinėse bylose Fiscale Eenheid Achmea ir Stichting Bedrijfstakpensioensfonds voor het levensmiddelenbedrijf (BPFL), tvirtina, kad mokesčių neutralumo principas reiškia, kad reikia lyginti su tam tikrais pensijų fondais, kurie vykdo įmokų sutartis ir kuriuos, nors jie nėra KIPVPS, mokesčių administratorius laiko specialiais investiciniais fondais. Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad pagal Staatssecretaris van Financiėn (Valstybės finansų sekretorius, Nyderlandai) raštą kai kuriuos pensijų fondus, kurie įgyvendina įmokų sutartis, šis administratorius laiko specialiais investiciniais fondais.
28
Vis dėlto šiam teismui kyla abejonių dėl tokio palyginimo būtinumo, nes kriterijai, suformuluoti 2013 m. kovo 7 d. Sprendime Wheels CommonInvestment Fund Trustees ir kt. (C‑424/11, EU:C:2013:144) ir 2014 m. kovo 13 d. Sprendime ATP PensionService (C‑464/12, EU:C:2014:139), pagal kuriuos leidžiama nustatyti, ar ūkio subjektai vykdo tuos pačius sandorius kaip ir KIPVPS, buvo išplėtoti atsižvelgiant į mokesčių neutralumo principą. Be to, jam kyla klausimas, ar individualiam darbuotojui, kuris ne visada gali pasirinkti pensijų sutarties rūšį, yra esminis skirtumas tarp šių skirtingų pensijų sutarčių rūšių.
29
Šiomis aplinkybėmis rechtbank Gelderland (Gelderlando apygardos teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir byloje C‑644/22 pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punktas turi būti aiškinamas taip, kad pensijų fondo, kaip antai nagrinėjamo pagrindinėje byloje, dalyviai gali būti laikomi prisiėmusiais investavimo riziką, ir ar dėl to pensijų fondas yra „specialus investicinis fondas“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą? Ar šiuo atveju svarbu:
–
ar dalyviai prisiima individualią investavimo riziką, ar pakanka, kad dalyviai kolektyviai, ir niekas kitas, patirtų investicijų rezultatų pasekmes,
–
kokio dydžio yra kolektyvinė ar individuali rizika,
–
kiek, nustatant pensijos išmokų dydį, yra svarbūs kiti veiksniai, pavyzdžiui, pensijų kaupimo laikotarpis, darbo užmokesčio dydis ir diskonto norma?
2.
Ar mokesčių neutralumo principas reiškia, kad taikant PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punktą fondams, kurie nėra KIPVPS, reikia įvertinti ne tik tai, ar jie yra panašūs į KIPVPS, bet ir tai, ar vidutinio vartotojo požiūriu jie yra panašūs į kitus fondus, kurie, nors ir nėra KIPVPS, bet kuriuos valstybė narė laiko specialiais investiciniais fondais?“
30
Bylose C‑639/22, C‑642/22 ir C‑643/22 rechtbank Gelderland (Gelderlando apygardos teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui prejudicinį klausimą, identišką byloje C‑644/22 pateiktam pirmajam klausimui.
31
Byloje C‑640/22 šis teismas patikslina, kad nuo 2018 m. sausio 1 d. aptariamame pensijų fonde, kuriam ieškovas pagrindinėje byloje teikė turto valdymo paslaugas, aktyviai nebuvo kaupiama pensinių teisių, o šio teismo nagrinėjamoje byloje aptariamas pensijų fondas dėl mažo strateginio padengimo lygio buvo priverstas perleisti savo turtą. Taigi šiam teismui kyla klausimas dėl šios aplinkybės svarbos nagrinėjant šio pensijų fondo atliktų investicijų riziką, patiriamą jo dalyvių.
32
Šiomis aplinkybėmis rechtbank Gelderland (Gelderlando apylinkės teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tuos pačius prejudicinius klausimus kaip ir byloje C‑644/22, patikslinęs pirmąjį klausimą taip:
„<…> Ar šiuo atveju svarbu:
<…>
–
kad pensijų fonde nuo 2018 m. sausio 1 d. nevyksta pensinių teisių aktyvus kaupimas ir kad dėl mažo strateginio padengimo lygio jis kolektyvinį turtą turi perleisti draudikui ar kitam pensijų fondui?
<…>“
33
Galiausiai byloje C‑641/22 prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar šio sprendimo 14 punkte jau minėta aplinkybė, kad darbdaviai tam tikrą laikotarpį pateikė garantiją, siekdami užtikrinti pensinių teisių kaupimą, turi įtakos rizikos, susijusios su pensijų fondo atliktomis investicijomis, patiriamos jo dalyvių, egzistavimui.
34
Šiomis aplinkybėmis rechtbank Gelderland (Gelderlando apylinkės teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui prejudicinį klausimą, identišką byloje C‑644/22 pateiktam pirmajam klausimui, jį patikslindamas taip:
„<…> Ar šiuo atveju svarbu:
<…>
–
kad darbdavys 2014–2020 metų laikotarpiu suteikė iki 250 mln. EUR dydžio garantiją, kad būtų pasiektas numatytas pensinių teisių kaupimas?“
35
2022 m. lapkričio 15 d. Teisingumo Teismo pirmininko sprendimu bylos C‑639/22–C‑644/22 buvo sujungtos, kad būtų bendrai vykdoma rašytinė ir žodinė proceso dalys ir priimtas galutinis sprendimas.
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
36
Pirmuoju klausimu, kuris yra bendras visoms sujungtoms byloms, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punktas turi būti aiškinamas taip, kad pensijų fondo, pagal kolektyvinę pensijų sistemą įgyvendinančio pensijų sutartį, kurioje numatytos pensinės teisės ir pensijos išmokos, kurių suma, nors ir apibrėžta remiantis referencine pensija arba profesinėmis pajamomis ir kiekvieno dalyvio darbo stažu, tam tikromis sąlygomis gali skirtis atsižvelgiant į šio pensijų fondo investicijų rezultatų pasekmes, dalyviai gali būti laikomi patiriančiais investicijų riziką. Šis teismas taip pat klausia, ar šiuo atveju svarbus kylančios rizikos dydis, tai, kad kylanti rizika yra individuali ar kolektyvinė, dalyvio pensinių teisių kaupimo metų skaičius, aplinkybė, kad pensinių teisių kaupimas buvo nutrauktas tam tikru momentu, kiek tai susiję su pensijų fondu, arba tai, kad darbdavys tam tikrą laikotarpį suteikė garantiją dėl sukauptų numatytų pensinių teisių.
37
Pagal PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punktą valstybės narės neapmokestina PVM specialių investicinių fondų, kaip juos apibrėžia valstybės narės, valdymo sandorių.
38
Šiuo klausimu reikia priminti, kad nors Sąjungos teisės aktų leidėjas patikėjo valstybėms narėms apibrėžti sąvoką „specialūs investiciniai fondai“, tokiais turi būti laikomi fondai, kurie yra KIPVPS, kaip tai suprantama pagal KIAVPS direktyvą (šiuo klausimu žr. 2014 m. kovo 13 d. Sprendimo ATP PensionService, C‑464/12, EU:C:2014:139, 46 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
39
Kaip matyti iš šios direktyvos 1 straipsnio 2 dalies, KIPVPS – tai subjektai, kurių vienintelis tikslas yra kolektyvinis investavimas iš visuomenės pritraukto kapitalo į perleidžiamus vertybinius popierius, kurie veikia pasinaudodami rizikos paskirstymo principu ir kurių investiciniai vienetai, savininkų pageidavimu, yra tiesiogiai ar netiesiogiai atperkami ar išperkami už tų subjektų turtą (2015 m. gruodžio 9 d. Sprendimo Fiscale Eenheid X, C‑595/13, EU:C:2015:801, 36 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
40
Konkrečiai kalbant, KIPVPS – tai subjektai, kuriuose daug investicijų yra sutelkiama ir paskirstoma įvairiems vertybiniams popieriams, kuriuos galima veiksmingai valdyti siekiant optimizuoti rezultatus, o atskiros investicijos į juos gali būti gana kuklios. Tokie fondai savo investicijas valdo savo vardu ir sąskaita, o kiekvienam investuotojui priklauso fondo dalis, bet ne pačios fondo investicijos (2014 m. kovo 13 d. Sprendimo ATP PensionService, C‑464/12, EU:C:2014:139, 50 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
41
Pagal suformuotą jurisprudenciją specialiaisiais investiciniais fondais taip pat turi būti laikomi fondai, kurie, nebūdami kolektyvinio investavimo subjektai, kaip jie suprantami pagal KIPVPS direktyvą, turi tokias pačias savybes kaip pastarieji ir vykdo tuos pačius sandorius arba turi bent jau panašių požymių, kad galėtų su jais konkuruoti (2015 m. gruodžio 9 d. Sprendimo Fiscale Eenheid X, C‑595/13, EU:C:2015:801, 37 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
42
Reikia priminti, kad Teisingumo Teismas yra nusprendęs, jog viena iš savybių, reikalingų tam, kad subjektas galėtų būti laikomas turinčiu panašių požymių į KIPVPS, taigi ir specialiu investiciniu fondu, kuriam gali būti taikomas PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punkte numatytas neapmokestinimas PVM, yra ta, kad dalyviai turi teisę į pelną arba prisiima su fondo valdymu susijusią riziką. Kitaip tariant, reikalaujama, kad dalyviai prisiimtų investicijų riziką (šiuo klausimu žr. 2013 m. kovo 7 d. Sprendimo Wheels Common Investment Fund Trustees ir kt., C‑424/11, EU:C:2013:144, 27 punktą; 2014 m. kovo 13 d. Sprendimo ATP PensionService, C‑464/12, EU:C:2014:139, 59 punktą; 2015 m. gruodžio 9 d. Sprendimo Fiscale Eenheid X, C‑595/13, EU:C:2015:801, 51 ir 52 punktus).
43
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas patikslino, kad pensijų sistemos dalyviai neprisiima rizikos, susijusios su investicinio fondo, kuriame buvo sukaupti šios sistemos aktyvai, valdymu, kai darbuotojo gaunama pensija visiškai nepriklauso nuo sistemos aktyvų vertės ir sistemos valdytojų atliktų investicijų rezultatų, tačiau ji yra iš anksto nustatyta pagal darbo pas darbdavį stažą ir darbo užmokesčio dydį, skirtingai nuo grąžos, kurios gali tikėtis kolektyvinio investavimo subjekto investicinius vienetus įsigyjantys asmenys ir kuri priklauso nuo fondo valdytojų atliktų investicijų per laikotarpį, per kurį jie turi šiuos investicinius vienetus, rezultatų (2013 m. kovo 7 d. Sprendimo Wheels Common Investment Fund Trustees ir kt., C‑424/11, EU:C:2013:144, 27 punktas).
44
Darytina išvada, jog tam, kad būtų konstatuota, jog pensijų fondo dalyviui tenka reikiamų investicijų rizika, būtina, kad šio dalyvio gaunama pensija priklausytų nuo šio fondo atliktų investicijų – panašiai, kaip kolektyvinio investavimo subjekto investicinių vienetų savininko pajamos priklauso nuo šio subjekto atliktų investicijų.
45
Taigi tam, kad pensijų fondą būtų galima laikyti specialiu investiciniu fondu, kuriam gali būti taikomas PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punkte numatytas neapmokestinimas, šio pensijų fondo dalyviams dėl jo investicijų tenkanti rizika turi būti panaši į kolektyvinio investavimo subjekto investicinių vienetų savininkų riziką, susijusią su jų deponuotu turtu.
46
Kadangi tokią riziką turi atspindėti pensinių teisių ir pensijos išmokų dydis, siekiant nustatyti, ar pensijų fondo dalyviai susiduria su rizika, panašia į kolektyvinio investavimo subjekto investicinių vienetų savininkų, reikia įvertinti, ar pensijų fondo investicijų rezultatai turi reikšmingą poveikį pensinių teisių ir pensijos išmokų sumai.
47
Iš tiesų, kadangi grąža, kurios gali tikėtis kolektyvinio investavimo subjekto investicinių vienetų savininkai, iš esmės priklauso nuo šio subjekto atliktų investicijų per laikotarpį, kurį tie savininkai turi šiuos investicinius vienetus, o tai iš karto daro poveikį šių investicinių vienetų vertei, PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punkte numatyto neapmokestinimo taikymas pensijų fondui reiškia, kad pensinių teisių ir pensijos išmokų, mokėtinų pagal atitinkamą pensijų sutartį, suma nėra garantuota, bet iš esmės, teigiamai ar neigiamai, priklauso nuo šio fondo atliktų investicijų rezultatų.
48
Taigi tam, kad būtų nustatyta, jog pensijų fondo dalyvių investavimo rizika yra panaši į kolektyvinio investavimo subjektų investicinių vienetų savininkų riziką, pensinių teisių ir pensijos išmokų sumos negalima iš esmės iš anksto nustatyti atsižvelgiant į darbo stažą pas darbdavį ir kiekvieno dalyvio darbo užmokesčio dydį. Šiuo klausimu nacionalinis teismas turi nustatyti, kaip savo išvados 44 punkte iš esmės pažymėjo generalinė advokatė, ar pensinės teisės ir pensijos išmokos iš esmės priklauso nuo atitinkamo pensijų fondo atliktų investicijų rezultatų.
49
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad pagrindinėse bylose nagrinėjamose pensijų sistemose pensinės teisės ir pensijos išmokos iš esmės apskaičiuojamos remiantis referencine pensija arba profesinėmis pajamomis ir kiekvieno dalyvio darbo stažu, jų dydis tiesiogiai nepriklauso nuo pensijų fondo atliktų investicijų rezultatų, tačiau jis taip pat nėra garantuotas. Strateginis padengimo lygis leidžia nustatyti, ar ir kokiu mastu gali būti skiriami priedai dalyviams, ar, priešingai, pensinės teisės ir pensijos išmokos turi būti sumažintos. Taigi, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, investicijų rezultatus atspindi pensijų suma. Be to, deficito rizika ir pertekliaus galimybė paskirstoma dalyviams bendrai.
50
Iš šių faktorių, atrodo, matyti, kad pensinių teisių ar pensijos išmokų suma iš esmės nustatoma iš anksto atsižvelgiant į darbo stažą pas darbdavį ir kiekvieno dalyvio darbo užmokestį. Be to, šios sumos pakeitimas priklauso nuo strateginio padengimo lygio, kuris visų pirma nustatomas atsižvelgiant į dabartinę įsipareigojimų pensijų srityje vertę. Taigi, nors minėta suma gali būti sumažinta arba padidinta ir kai kuriais atvejais priedai visiškai finansuojami iš pensijų fondo atliktų investicijų rezultatų, atrodo, kad pati suma priklauso nuo kelių veiksnių, kuriais remiantis nematyti, kad šių investicijų rezultatai būtų pagrindinis, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į visas atitinkamų pensijų sutarčių charakteristikas.
51
Be to, siekiant nustatyti, ar investavimo rizika, panaši į kolektyvinio investavimo subjekto investicinių vienetų savininkų patiriamą riziką, tenka pagrindinėje byloje nagrinėjamų pensijų fondų dalyviams, nepakanka konstatuoti, kad dalyviai individualiai ar kolektyviai prisiima pensijų fondo atliktų investicijų riziką, neįtraukdami kitų asmenų ar subjektų. Iš tiesų, nors šios investicijos turi tik nedidelę įtaką pensinių teisių ir pensijos išmokų sumai, dalyvių patiriama rizika nėra panaši į kolektyvinio investavimo subjekto investicinių vienetų savininkų riziką, susijusią su jų deponuotu turtu.
52
Vis dėlto, kai pensijų fondo atliktų investicijų rizika turi reikšmingą poveikį pensinių teisių ir pensijos išmokų, mokėtinų pagal pensijų sutartį, sumai, nesvarbu, ar ši rizika paskirstoma šio fondo dalyviams bendrai, ir kad dėl to jos poveikis yra švelnesnis. Iš tiesų ši aplinkybė išplaukia iš lėšų sutelkimo ir neužkerta kelio šiai rizikai paveikti šio fondo visų dalyvių teisių individualiai.
53
Be to, nesvarbu, kiek metų dalyvis kaupė pensines teises, ar tai, kad teisių kaupimo laikotarpis buvo nutrauktas tam tikru momentu, kiek tai susiję su pensijų fondu, kaip yra byloje C‑640/22. Iš tiesų, kaip išvados 46 punkte pažymėjo generalinė advokatė, svarbu tik tai, kaip pensinės teisės ir pensijos išmokos nustatomos dalyvio pensijų sutartyje, ir tai, kiek šios teisės ir išmokos priklauso nuo pensijų fondo atliktų investicijų rezultatų. Tai, kad pensijų fondas nustojo egzistuoti arba dėl savo finansinės padėties privalo perleisti savo turtą kitam subjektui, neturi įtakos šio fondo dalyvių patiriamai investavimo rizikai, nebent šis perleidimas apima ir rizikos perleidimą trečiajam subjektui.
54
Taip galėtų būti tuo atveju, kai pensijų fondas bankrutuoja, o tai yra kolektyvinė rizika, kurią reikia skirti nuo galimybės, kad pakis pensinių teisių ir pensijos išmokų dydis. Tokiu atveju nacionalinis teismas turi patikrinti, ar atitinkamam pensijų fondui buvo suteikta tam tikra valstybės garantija arba taikyta perdraudimo sistema, kad nustatytų, ar dalyviams taip pat tenka fondo bankroto rizika.
55
Be to, negalima atmesti galimybės, kad tai, jog darbdavys tam tikrą laikotarpį suteikė garantiją dėl sukauptų numatytų pensinių teisių, gali turėti įtakos pensinėms teisėms ir pensijos išmokoms, nes tokiu atveju dėl sumokėtų įmokų gali būti gauta garantuota pensijos suma, nepriklausanti nuo atitinkamo pensijų fondo atliktų investicijų rezultatų, o tai galėtų paneigti reikalaujamos rizikos buvimą, kad šis fondas galėtų būti laikomas turinčiu KIPVPS požymių. Vis dėlto, tuo atveju, jei ši garantija nėra totali, nacionalinis teismas turi patikrinti, kokią įtaką šių investicijų rezultatai turi bendrai šių pensijų sumai.
56
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punktas turi būti aiškinamas taip, kad pensijų fondo, pagal kolektyvinę pensijų sistemą įgyvendinančio pensijų sutartį, kurioje numatytos pensinės teisės ir pensijos išmokos, kurių suma, nors ir apibrėžta remiantis referencine pensija arba profesinėmis pajamomis ir kiekvieno dalyvio darbo stažu, tam tikromis sąlygomis gali skirtis atsižvelgiant į šio pensijų fondo atliktų investicijų rezultatus, dalyviai gali būti laikomi patiriančiais investicijų riziką tik jei ši suma iš esmės priklauso nuo šių investicijų rezultatų. Atliekant tokį vertinimą neturi reikšmės nei dalyvio pensinių teisių kaupimo metų skaičius, nei tai, kad pensinių teisių kaupimas buvo nutrauktas tam tikru momentu, kiek tai susiję su pensijų fondu. Tai, kad rizika prisiimama individualiai ar kolektyviai, ypač bankroto atveju, arba tai, kad darbdavys tam tikrą laikotarpį suteikė garantiją dėl numatytų pensinių teisių sukaupimo, yra svarbūs veiksniai, bet patys savaime nėra lemiami.
Dėl antrojo klausimo bylose C‑640/22 ir C‑644/22
57
Antruoju klausimu bylose C‑640/22 ir C‑644/22 prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punktas, siejamas su mokesčių neutralumo principu, turi būti aiškinamas taip, kad siekiant nustatyti, ar pensijų fondui, kuris nėra KIPVPS, gali būti taikomas šioje nuostatoje numatytas neapmokestinimas, reikia ne tik atlikti palyginimą su tokiu subjektu, bet ir įvertinti, ar, atsižvelgiant į dalyvio teisinę ir finansinę padėtį pensijų fondo atžvilgiu, šis pensijų fondas yra panašus į kitus fondus, kuriuos, nors jie ir nėra KIPVPS, atitinkama valstybė narė laiko specialiais investiciniais fondais, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
58
Iš šio sprendimo 38 ir 41 punktų matyti, kad taikydamos šį neapmokestinimą valstybės narės privalo fondus, kurie yra KIPVPS, kaip jie suprantami pagal KIAVPS direktyvą, laikyti specialiais investiciniais fondais ir kad specialiais investiciniais fondais taip pat turi būti laikomi fondai, kurie, nebūdami kolektyvinio investavimo subjektai, kaip jie suprantami pagal šią direktyvą, vykdo tuos pačius sandorius arba bent jau turi panašių požymių, kad galėtų su jais konkuruoti.
59
Iš tiesų, net jei PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punkte numatytas neapmokestinimas turi būti aiškinamas siaurai, pagal mokesčių neutralumo principą ir tikslą sudaryti palankesnes sąlygas investuotojams investuoti į vertybinius popierius per investavimo subjektus reikalaujama, kad jis būtų visiškai veiksmingas (šiuo klausimu žr. 2021 m. birželio 17 d. Sprendimo K ir DBKAG, C‑58/20 ir C‑59/20, EU:C:2021:491, 38 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
60
Konkrečiai kalbant, pagal mokesčių neutralumo principą draudžiama PVM atžvilgiu skirtingai vertinti panašias prekes ar paslaugas, kurios konkuruoja tarpusavyje (šiuo klausimu žr. 2022 m. vasario 3 d. Sprendimo Finanzamt A, C‑515/20, EU:C:2022:73, 43 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
61
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagal Valstybės finansų sekretoriaus raštą kai kuriuos pensijų fondus, kurie įgyvendina įmokų sutartis, mokesčių administratorius turi laikyti specialiais investiciniais fondais, kaip tai suprantama pagal PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punktą.
62
Šiame rašte Valstybės finansų sekretorius nusprendė, kad individualioji įmokomis grindžiama pensijų sistema yra specialus investicinis fondas iš esmės dėl to, kad tokioje pensijų sistemoje dalyviams tenka investicijų rizika. Be to, kai kurios apibrėžtos kolektyvinėmis įmokomis grindžiamos pensijų sistemos taip pat gali būti laikomos specialiais investiciniais fondais, kai pensinės teisės kaupiamos panašiai kaip ir tokios teisės individualiose įmokomis grindžiamose pensijų sistemose.
63
Šiomis aplinkybėmis pensijų fondo dalyvis turi būti laikomas vidutiniu vartotoju, kurį nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Nagrinėjamu atveju šis teismas turi atlikti konkretų tyrimą, kad nustatytų, ar, atsižvelgiant į šio dalyvio teisinę ir finansinę padėtį pensijų fondo atžvilgiu, pensinės teisės, įgytos pagal pensijų fondo, kaip antai nagrinėjamo pagrindinėje byloje, vykdomas pensijų sutartis, kurios, remiantis prašymu priimti prejudicinį sprendimą, yra „pensijų išmokų sutartys“, panašios į pensines teises, įgytas pagal pensijų fondo, valstybės narės kvalifikuojamo kaip specialus investicinis fondas, kaip jis suprantamas pagal PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punktą, kuriam, be kita ko, būdinga tai, kad dalyviai prisiima investicijų riziką, vykdomą pensijų „įmokų“ sutartį.
64
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą bylose C‑640/22 ir C‑644/22 reikia atsakyti, kad PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies g punktas, siejamas su mokesčių neutralumo principu, turi būti aiškinamas taip: siekiant nustatyti, ar pensijų fondas, kuris nėra KIPVPS, gali pasinaudoti šioje nuostatoje numatytu neapmokestinimu, reikia ne tik atlikti palyginimą su tokiu subjektu, bet ir įvertinti, ar, atsižvelgiant į dalyvio teisinę ir finansinę padėtį pensijų fondo atžvilgiu, šis pensijų fondas yra panašus į kitus fondus, kuriuos, nors jie ir nėra KIPVPS, atitinkama valstybė narė laiko specialiais investiciniais fondais, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
65
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
1.
2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 135 straipsnio 1 dalies g punktas
turi būti aiškinamas taip:
pensijų fondo, pagal kolektyvinę pensijų sistemą įgyvendinančio pensijų sutartį, kurioje numatytos pensinės teisės ir pensijos išmokos, kurių suma, nors ir apibrėžta remiantis referencine pensija arba profesinėmis pajamomis ir kiekvieno dalyvio darbo stažu, tam tikromis sąlygomis gali skirtis atsižvelgiant į šio pensijų fondo atliktų investicijų rezultatus, dalyviai gali būti laikomi patiriančiais investicijų riziką tik jei ši suma iš esmės priklauso nuo šių investicijų rezultatų. Atliekant tokį vertinimą neturi reikšmės nei dalyvio pensinių teisių kaupimo metų skaičius, nei tai, kad pensinių teisių kaupimas buvo nutrauktas tam tikru momentu, kiek tai susiję su pensijų fondu. Tai, kad rizika prisiimama individualiai ar kolektyviai, ypač bankroto atveju, arba tai, kad darbdavys tam tikrą laikotarpį suteikė garantiją dėl numatytų pensinių teisių sukaupimo, yra svarbūs veiksniai, bet patys savaime nėra lemiami.
2.
Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies g punktas kartu su mokesčių neutralumo principu
turi būti aiškinami taip:
siekiant nustatyti, ar pensijų fondas, kuris nėra kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektas, gali pasinaudoti šioje nuostatoje numatytu neapmokestinimu, reikia ne tik atlikti palyginimą su tokiu subjektu, bet ir įvertinti, ar, atsižvelgiant į dalyvio teisinę ir finansinę padėtį pensijų fondo atžvilgiu, šis pensijų fondas yra panašus į kitus fondus, kuriuos, nors jie ir nėra kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektai, atitinkama valstybė narė laiko specialiais investiciniais fondais, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: nyderlandų.