62020CJ0275_RES
Asia C-275/20
Euroopan komissio
vastaan
Euroopan unionin neuvosto
Union tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 1.3.2022
Kumoamiskanne – Päätös (EU) 2020/470 – Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Korean tasavallan välisen vapaakauppasopimuksen kulttuuriyhteistyötä koskevan pöytäkirjan 5 artiklassa määrätyn audiovisuaalisia yhteistuotantoja varten myönnetyn oikeuden soveltamisajan jatkaminen – Menettelyllinen oikeusperusta – SEUT 218 artiklan 7 kohta – Sovellettava menettely ja sovellettava äänestyssääntö
Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Valmistelumenettely – Perussopimusten säännöt – Pakottavuus – Toimielimellä ei ole mahdollisuutta vahvistaa johdettuja oikeusperustoja
(ks. 32 kohta)
Kansainväliset sopimukset – Unionin tekemät sopimukset – Muutokset – Menettelyllinen oikeusperusta – SEUT 218 artiklan 7 kohta – Vapaakauppasopimukseen liitetyssä pöytäkirjassa käyttöön otettu yksinkertaistettu menettely – Neuvoston päätös, jolla komissio valtuutetaan hyväksymään tämän sopimuksen muutos ja ottamaan käyttöön vahvistetut äänestystavat – SEUT 218 artiklan rikkominen – Sovellettavan menettelyn ja äänestyssäännön määrittäminen
(SEUT 218 artiklan 7 kohta ja SEUT 8 artiklan ensimmäinen kohta; Neuvoston päätöksen 2015/2169 3 artiklan 1 kohta ja neuvoston päätös 2020/470)
(ks. 33, 37–49 ja 51 kohta)
Kumoamiskanne – Kumoamistuomio – Vaikutukset – Unionin tuomioistuimen asettamat rajoitukset – Riidanalaisen toimen vaikutusten pysyttäminen voimassa – Perusteleminen oikeusvarmuuteen liittyvillä syillä
(SEUT 264 artiklan toinen kohta)
(ks. 54–56 kohta)
Tiivistelmä
Neuvoston päätöksellä 2020/470 (jäljempänä riidanalainen päätös) (
1
) Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Korean tasavallan välisen vapaakauppasopimuksen (
2
) kulttuuriyhteistyötä koskevassa pöytäkirjassa määrätyn audiovisuaalisia yhteistuotantoja varten myönnetyn oikeuden soveltamisaikaa on jatkettu 30.6.2023 asti (
3
).
Tässä pöytäkirjassa säädetään näiden yhteistuotantojen oikeudesta hyödyntää alueellisen tai paikallisen kulttuurisisällön edistämistä koskevia järjestelyjä (jäljempänä kyseinen oikeus), jolloin ensimmäisen kolmen vuoden jakson jälkeen oikeus uusitaan kolmeksi vuodeksi, minkä jälkeen se uusitaan automaattisesti yhtä pitkiksi peräkkäisiksi ajanjaksoiksi, jollei toinen osapuoli sano oikeutta irti toimittamalla kirjallisen ilmoituksen vähintään kolme kuukautta ennen ensimmäisen tai minkä tahansa myöhemmän ajanjakson päättymistä (
4
).
Riidanalainen päätös annettiin päätöksen 2015/2169, jolla tehtiin Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Korean tasavallan välinen vapaakauppasopimus, 3 artiklan 1 kohdan nojalla (
5
). Tämän säännöksen mukaan Euroopan komissio antaa Korean tasavallalle ilmoituksen unionin aikomuksesta olla jatkamatta kyseisen oikeuden soveltamisaikaa, jollei neuvosto komission ehdotuksesta neljä kuukautta ennen tämän soveltamisajan päättymistä hyväksy tämän oikeuden jatkamista.
Komissio nosti kanteen riidanalaisen päätöksen kumoamiseksi. Se esittää yhden ainoan kanneperusteen, jonka mukaan neuvosto on käyttänyt ”johdettua oikeusperustaa”, kun se on perustanut riidanalaisen päätöksen päätöksen 2015/2169 3 artiklan 1 kohtaan.
Unionin tuomioistuin (suuri jaosto) toteaa ensimmäisen kerran menettelystä ja äänestyssäännöstä, joita sovelletaan SEUT 218 artiklan 7 kohdassa määrätyssä yksinkertaistetussa menettelyssä unionin tekemän sopimuksen muuttamiseksi (
6
). Se kumoaa riidanalaisen päätöksen todeten, että päätöksen 2015/2169 3 artiklan 1 kohdassa käyttöön otettu menettely ei ole SEUT 218 artiklan mukainen siltä osin kuin siinä edellytetään neuvoston yksimielisyyttä, vaikka sisäisen säännön hyväksymiseen tämän päätöksen kattamassa asiassa sovelletaan määräenemmistöä.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin huomauttaa aluksi, että päätöksen 2015/2169 johdanto-osan kuudennesta perustelukappaleesta (
7
) ilmenee, että kyseisen päätöksen 3 artiklan 1 kohdassa säädetyn päätöksentekomenettelyn oikeusperustana on SEUT 218 artiklan 7 kohta. Tämän jälkeen se tarkastelee kysymystä siitä, kuuluuko tämä riidanalaisella päätöksellä täytäntöönpantu päätöksentekomenettely SEUT 218 artiklan 7 kohdan soveltamisalaan ja onko se SEUT 218 artiklan mukainen.
Ensinnäkin unionin tuomioistuin toteaa yhtäältä, että pöytäkirjan 5 artiklan 8 kohdan a ja b alakohdasta ilmenee, että sopimuksen ja myös pöytäkirjan osapuolten on arvioitava joka kolmas vuosi uudelleen tämän pöytäkirjan 3 artiklan 1 kohdan nojalla muodostetun kulttuuriyhteistyökomitean suorittaman arvioinnin avulla, aikovatko ne uusia kyseisen oikeuden uudeksi kolmen vuoden ajanjaksoksi vai eivät. Päätöksen 2015/2169 3 artiklan 1 kohdassa säädetään tältä osin unionin sisäisestä menettelystä siltä osin kuin siinä annetaan komissiolle toimivalta saattaa kyseinen oikeus päättymään kunkin kolmen vuoden ajanjakson päättyessä tai, jos se katsoo, että tämä oikeus on uusittava, tehdä neuvostolle tätä koskeva ehdotus ennen kunkin ajanjakson päättymistä. Kyseisen oikeuden uusimatta jättäminen merkitsee sitä, että poistetaan pöytäkirjalla käyttöön otettu oikeus, joka lähtökohtaisesti uusitaan hiljaisesti ja automaattisesti joka kolmas vuosi. Tässä menettelyssä annetaan näin ollen komissiolle valtuus tehdä päätöksiä tämän pöytäkirjan muuttamisesta. Näin ollen päätöksen 2015/2169 3 artiklan 1 kohta merkitsee neuvoston komissiolle sopimuksen tekemisellä ja siihen liitetyllä pöytäkirjalla antamaa valtuutusta hyväksyä unionin puolesta SEUT 218 artiklan 7 kohdassa tarkoitetut ”sopimuksen muutokset”.
Toisaalta pöytäkirjan 5 artiklan 8 kohdan a ja b alakohdassa määrätään yksinkertaistetusta menettelystä sikäli kuin tämän oikeuden saattamiseksi päättymään riittää, että sopimuspuoli tekee sen kirjallisella ennakkoilmoituksella, joka on annettu tiedoksi kolme kuukautta ennen kyseisen ajanjakson päättymistä, ja ilman ilmoitusta tämä oikeus uusitaan automaattisesti.
Lisäksi päätöksen 2015/2169 3 artiklan 1 kohdassa säädetyillä säännöillä voidaan katsoa sovellettavan neuvoston SEUT 218 artiklan 7 kohdassa määrättyä mahdollisuutta liittää komissiolle annettuun valtuutukseen erityisehtoja, koska tässä päätöksen 2015/2169 säännöksessä asetetaan komissiolle velvollisuus, jos se arvioi, ettei kyseistä oikeutta ole saatettava päättymään vaan se on uusittava kolmen vuoden ajaksi, tehdä neuvostolle tätä koskeva ehdotus neljä kuukautta ennen kuluvan ajanjakson päättymistä.
Tästä seuraa, että päätöksen 2015/2169 3 artiklan 1 kohdassa, joka on pantu täytäntöön riidanalaisella päätöksellä, käyttöön otettu menettely kuuluu SEUT 218 artiklan 7 kohdan soveltamisalaan, joten tätä päätöstä ei tullut antaa SEUT 218 artiklan 6 kohdan a alakohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti.
Toiseksi unionin tuomioistuin toteaa, että SEUT 218 artiklan 7 kohdassa ei määrätä äänestyssäännöstä neuvoston päätöksille, joiden osalta neuvosto on toimivaltainen komissiolle tämän säännöksen nojalla antamansa valtuutuksen yhteydessä, ja että sovellettava äänestyssääntö on määritettävä SEUT 218 artiklan 8 kohdan (
8
) perusteella kussakin yksittäistapauksessa. Tästä määräyksestä ilmenee, että neuvosto tekee ratkaisunsa pääsääntöisesti määräenemmistöllä ja että se tekee ratkaisunsa yksimielisesti ainoastaan tässä toisessa alakohdassa mainituissa tapauksissa. Ensimmäisessä, käsiteltävässä asiassa ainoassa merkityksellisessä tapauksessa, jossa SEUT 218 artiklan 8 kohdan toisessa alakohdassa edellytetään, että neuvosto tekee ratkaisunsa yksimielisesti, on kyse tilanteesta, jossa sopimus koskee alaa, jolla unionin toimen antaminen edellyttää yksimielisyyttä. Koska kyseinen oikeus ei kuulu tällaiseen alaan, päätöksen 2015/2169 3 artiklan 1 kohdassa käyttöön otettu menettely ei ole SEUT 218 artiklan mukainen siltä osin kuin siinä edellytetään yksimielisyyttä. Riidanalaisen päätöksen kaltaisten päätösten tekemiseen sovellettavan äänestyssäännön on näin ollen oltava SEUT 218 artiklan 8 kohdan ensimmäisessä alakohdassa määrätty sääntö eli määräenemmistö neuvostossa.
Näin ollen unionin tuomioistuin kumoaa riidanalaisen päätöksen. Se päättää kuitenkin oikeusvarmuuteen liittyvistä syistä pysyttää sen vaikutukset voimassa, kunnes todetut kumoamisperusteet on korjattu.
(
1
)	Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Korean tasavallan välisen vapaakauppasopimuksen kulttuuriyhteistyötä koskevan pöytäkirjan 5 artiklassa määrätyn audiovisuaalisia yhteistuotantoja varten myönnetyn oikeuden soveltamisajan jatkamisesta 25.3.2020 tehty neuvoston päätös (EU) 2020/470 (EUVL 2020, L 101, s. 1).
(
2
)	Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Korean tasavallan välinen vapaakauppasopimus (EUVL 2011, L 127, s. 6, jäljempänä sopimus).
(
3
)	Kulttuuriyhteistyötä koskevan pöytäkirjan (EUVL 2011, L 127, s. 1418; jäljempänä pöytäkirja) 5 artiklan nojalla.
(
4
)	Pöytäkirjan 5 artiklan 8 kohdan a ja b alakohta.
(
5
)	Neuvoston päätös (EU) 2015/2169, 1.10.2015 (EUVL L 2015, L 307, s. 2).
(
6
)	SEUT 218 artiklan 7 kohdassa määrätään, että poiketen siitä, mitä tämän artiklan 5, 6 ja 9 kohdassa määrätään, neuvosto voi sopimusta tehdessään valtuuttaa neuvottelijan hyväksymään unionin puolesta sopimukseen tehtävät muutokset, jos sopimuksessa määrätään, että muutokset on hyväksyttävä yksinkertaistetussa menettelyssä tai mainitulla sopimuksella perustetussa elimessä. Neuvosto voi liittää valtuutukseen erityisehtoja.
(
7
)	Päätöksen 2015/2169 johdanto-osan kuudennessa perustelukappaleessa todetaan, että neuvosto voi valtuuttaa komission hyväksymään tiettyjä vähäisiä muutoksia sopimukseen ja että komissiolle olisi annettava valtuudet saattaa kyseinen oikeus päättymään, jollei komissio totea, että tätä oikeutta olisi jatkettava, ja neuvosto hyväksy sen jatkamista noudattaen erityistä menettelyä, joka on tarpeen sekä sopimuksen tämän osan arkaluonteisuuden vuoksi että sen vuoksi, että sekä unioni että jäsenvaltiot tekevät tämän sopimuksen.
(
8
)	SEUT 218 artiklan 8 kohdan ensimmäisessä alakohdassa määrätään seuraavaa: ”Neuvosto tekee ratkaisunsa määräenemmistöllä koko menettelyn ajan.” Toisessa alakohdassa määrätään seuraavaa: ”Se tekee ratkaisunsa kuitenkin yksimielisesti, jos sopimus koskee alaa, jolla unionin säädöksen antaminen edellyttää yksimielisyyttä, taikka jos kyseessä on assosiaatiosopimus tai 212 artiklassa tarkoitettu sopimus unionin jäseneksi ehdolla olevan valtion kanssa. – –.”