62024CJ0002
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)
23 päivänä lokakuuta 2025 (
*1
)
Muutoksenhaku – Kilpailu – SEUT 101 artikla – Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Modafiniilimarkkinat – Kahden lääkeyrityksen välinen sovintoratkaisua koskeva sopimus patenteista modafiniilin rinnakkaisversion markkinoille saattamisen viivyttämiseksi – Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen – Arviointiperusteet – Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus
Asiassa C‑2/24 P,
jossa on kyse Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuvasta valituksesta, joka on pantu vireille 4.1.2024,
Teva Pharmaceutical Industries Ltd, kotipaikka Petah Tikva (Israel),
Cephalon Inc., kotipaikka West Chester (Yhdysvallat),
edustajinaan S. Ortoli ja D. Tayar, avocats,
valittajina,
ja jossa muuna osapuolena on
Euroopan komissio, asiamiehinään aluksi G. Conte, T. Franchoo ja C. Sjödin, sittemmin G. Conte ja T. Franchoo,
vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja I. Jarukaitis sekä tuomarit M. Condinanzi ja N. Jääskinen (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: A. Rantos,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
kuultuaan julkisasiamiehen 27.3.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Valittajat vaativat valituksessaan kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen 18.10.2023 antaman tuomion Teva Pharmaceutical Industries ja Cephalon v. komissio (T‑74/21, EU:T:2023:651; jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi niiden kanteen, jossa vaadittiin kumoamaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39686-CEPHALON) 26.11.2020 annettu Euroopan komission päätös C(2020) 8153 final (jäljempänä riidanalainen päätös) ja toissijaisesti poistamaan niille kyseisellä päätöksellä määrätty sakko tai alentamaan sen määrää.
Asian tausta
2
Asian tausta, sellaisena kuin se on esitetty valituksenalaisen tuomion 2–23 kohdassa, voidaan tiivistää nyt käsiteltävää asiaa varten seuraavasti.
3
Cephalon Inc. on Yhdysvaltoihin sijoittautunut biolääketieteen alan yritys, joka toimittaa sekä alkuperäis- että rinnakkaislääkkeitä maailmanlaajuisesti. Cephalonin pääasialliseen toimintaan kuuluvat lääkkeiden tutkimus, kehittäminen ja markkinoille saattaminen erityisesti keskushermoston häiriöiden alalla.
4
Teva Pharmaceutical Industries Ltd (jäljempänä Teva) on monikansallinen lääkeyhtiö, joka kehittää, valmistaa ja markkinoi rinnakkaislääkkeitä sekä innovatiivisia ja erikoiskäyttöön tarkoitettuja farmaseuttisia tuotteita, lääkkeiden vaikuttavia aineita ja käsikauppatuotteita.
5
Sen jälkeen kun komissio oli hyväksynyt ilmoitetun keskittymän 13.10.2011 antamallaan päätöksellä K(2011) 7435 lopullinen (asia COMP/M. 6258 – Teva/Cephalon) yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (”EY:n sulautuma-asetus”) (EUVL 2004, L 24, s. 1) 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla (jäljempänä keskittymäpäätös), Teva osti Cephalonin lokakuussa 2011.
Kyseessä oleva tuote ja sitä koskevat patentit
6
Kyseessä oleva tuote ovat lääkkeet, joiden vaikuttavana farmaseuttisena aineena (active pharmaceutical ingredient (API), jäljempänä vaikuttava aine) on modafiniili. Modafiniili, jonka ranskalainen lääkeyritys Laboratoire Lafon löysi vuonna 1976, on pitkävaikutteinen stimulantti, jota käytetään tiettyjen unihäiriöiden hoitoon.
7
Cephalon sai vuonna 1993 yksinoikeudet modafiniiliin, ja vuonna 1997 kyseinen yritys alkoi myydä modafiniilia Provigil-tavaramerkillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vuonna 2005 se myi modafiniilia useissa Euroopan talousalueen (ETA) maissa.
8
ETA:n osalta Cephalonin hallussa olleiden modafiniilia vaikuttavana aineena suojaavien erilaisten kansallisten molekyylipatenttien voimassaolo päättyi viimeistään vuonna 2003, ja kyseistä vaikuttavaa ainetta koskevan tietosuojan voimassaolo päättyi viimeistään vuonna 2005.
9
Vaikka modafiniilin molekyylipatenttien voimassaolo oli päättynyt, Cephalonilla oli vielä hallussaan hiukkasten kokoa koskevia toissijaisia patentteja ja muita modafiniiliin liittyviä patentteja, joiden voimassaolo ETA:ssa päättyi vuonna 2015.
10
Provigil-lääke oli myynnin kannalta Cephalonin tuotevalikoiman tärkein tuote. Koska markkinoille oli lähitulevaisuudessa tulossa rinnakkaisvalmisteita ja koska Cephalon halusi suojata liiketoimintaansa kyseessä olevalla alalla, se valmisteli Nuvigil-nimistä toisen sukupolven tuotetta, jonka vaikuttavana aineena oli modafiniili ja jonka se aikoi saattaa markkinoille korvatakseen Provigilin asteittain vuodesta 2006 alkaen ensin Yhdysvalloissa ja myöhemmin ETA:ssa. Lisäksi Cephalon oli suunnitellut tuovansa markkinoille toisen, Sparlon-nimisen modafiniilipohjaisen lääkkeen. Cephalon ei lopulta tuonut ETA:n markkinoille Nuvigilia eikä Sparlonia.
11
Kun neljä rinnakkaislääkkeiden alan yhtiötä, muun muassa Teva, haki vuoden 2002 lopussa säänneltyä myyntilupaa rinnakkaismodafiniilivalmisteidensa markkinoille saattamiseen Yhdysvalloissa, Cephalon pani niitä vastaan vireille patentin loukkausta koskevan menettelyn Yhdysvalloissa.
12
Teva toi kesäkuussa 2005 rinnakkaismodafiniilivalmisteensa markkinoille Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
13
Cephalon pani 6.7.2005 kirjeenvaihdon jälkeen Tevaa vastaan vireille patenttiasiaa koskevan tuomioistuinmenettelyn High Court of Justicessa (England & Wales) (Englannin ja Walesin alioikeus, Yhdistynyt kuningaskunta) ja vaati väliaikaista kieltoa, jolla Tevaa estetään myymästä rinnakkaismodafiniilivalmistettaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Teva nosti tämän jälkeen mitättömyyttä koskevan vastakanteen.
14
Ennen väliaikaista kieltoa koskevaa vaatimusta käsittelevää istuntoa, joka oli tarkoitus järjestää 11.7.2005, Teva suostui lopettamaan rinnakkaismodafiniilivalmisteiden myynnin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Cephalon suostui vastikkeeksi asettamaan 2,1 miljoonan Englannin punnan (GBP) (n. 3,07 miljoonaa euroa) suuruisen vakuuden, jos Teva voittaa asian tuomioistuinmenettelyssä ja on oikeutettu vaatimaan vahingonkorvausta tulonmenetyksestä.
15
Neuvottelut sovintoratkaisua koskevasta sopimuksesta aloitettiin marraskuun 2005 lopussa.
Sovintosopimus
16
Cephalon ja Teva tekivät 8.12.2005 sovintoratkaisua koskevan sopimuksen (jäljempänä sovintosopimus). Sovintosopimus koski myös niiden tytäryhtiöitä, ja se tuli voimaan 4.12.2005.
17
Sovintosopimuksessa määrättiin muun muassa, että Teva sitoutuu 2 artiklan nojalla olemaan tulematta itsenäisesti modafiniilimarkkinoille ja kilpailematta Cephalonin kanssa näillä markkinoilla (jäljempänä kilpailukieltoehto) sekä olemaan riitauttamatta Cephalonin modafiniilipatentteja (jäljempänä riitauttamatta jättämistä koskeva ehto) (jäljempänä yhdessä rajoittavat ehdot).
18
Sovintosopimuksen 2.2–2.6 artiklassa määrättiin seuraavasta liiketoimipaketista:
–
Teva myöntää Cephalonille lisenssin, joka koskee Tevan immateriaalioikeuksia
–
Cephalon myöntää Tevalle lisenssin, joka koskee Cephalonin Parkinsonin taudin hoitoa koskevien tutkimusten yhteydessä laatimien tietojen eli niin sanottujen CEP1347-tietojen käyttöä
–
Teva toimittaa Cephalonille modafiniilia vaikuttavana aineena
–
Cephalon suorittaa Tevalle maksuja vältetyistä oikeudenkäyntikuluista ja
–
Teva jakelee Cephalonin tuotteita Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
19
Sovintosopimuksen 3 artiklassa määrättiin niin ikään Tevalle myönnettävistä rinnakkaisoikeuksista. Kyseisen artiklan nojalla Cephalon myönsi Tevalle ei-yksinomaisen lisenssin sen rinnakkaismodafiniilivalmisteen markkinoille saattamiseen, myös ETA:ssa, vuodesta 2012 alkaen (tai aiemmin, jos jokin muu yritys tuo rinnakkaismodafiniilivalmisteen markkinoille).
20
Sovintosopimuksen 4 artiklan mukaan Teva ja Cephalon sitoutuivat päättämään välittömästi modafiniilia koskevan riita-asiansa Yhdysvalloissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
21
Sovintosopimuksessa määrättiin myös edellä 17 ja 18 kohdassa mainittuihin eri liiketoimiin sisältyvistä rahamääristä tai rojaltimaksuista.
Riidanalainen päätös
22
Komissio antoi 26.11.2020 riidanalaisen päätöksen.
23
Komissio katsoi kyseisessä päätöksessä, että valittajat olivat rikkoneet SEUT 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa, kun ne olivat osallistuneet lääkealan sovintosopimukseen käänteistä maksua vastaan (riidanalaisen päätöksen 1 artikla).
24
Komissio määräsi kyseisestä rikkomisesta Cephalonille 30480000 euron sakon ja Tevalle 30000000 euron sakon (riidanalaisen päätöksen 2 artikla).
Asian käsittelyn vaiheet unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen tuomio
25
Teva ja Cephalon vaativat unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 5.2.2021 toimittamallaan kannekirjelmällä riidanalaisen päätöksen kumoamista ja toissijaisesti sakkojen poistamista tai niiden määrän alentamista.
26
Valittajat esittivät kanteensa tueksi neljä kanneperustetta.
27
Unionin yleinen tuomioistuin tutki valituksenalaisessa tuomiossa ensimmäiseksi ensimmäisen kanneperusteen, joka perustui oikeudelliseen ja tosiseikkoja koskevaan virheeseen siltä osin kuin komissio oli luonnehtinut sovintosopimuksen tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi (valituksenalaisen tuomion 27–205 kohta).
28
Se hylkäsi ensinnäkin väitteet, jotka koskivat asianmukaisen oikeudellisen arviointiperusteen soveltamatta jättämistä (valituksenalaisen tuomion 30–57 kohta).
29
Unionin yleinen tuomioistuin totesi tältä osin muun muassa, että kun otetaan huomioon 30.1.2020 annettuun tuomioon Generics (UK) ym. (C‑307/18, EU:C:2020:52; jäljempänä tuomio Generics (UK)) perustuva oikeuskäytäntö, sopimuksen luonnehtiminen tarkoitukseen perustuvaksi rajoitukseksi edellyttää kokonaisarviointia, joka kattaa asianomaisten osapuolten intressit ja kannustimet, sen tarkastamiseksi, voiko sovintosopimukseen sisältyvillä liiketoimilla olla muita selityksiä kuin sekä patentinhaltijan että väitetyn patentinloukkaajan kaupallinen intressi olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella (valituksenalaisen tuomion 37–43 kohta). Komission oli näin ollen tarkastettava, olisiko sovintosopimuksessa tarkoitetut liiketoimet voitu toteuttaa yhtä suotuisin edellytyksin myös ilman rajoittavia ehtoja. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että jos komissio voi todeta, että kyseessä olevia liiketoimia ei olisi toteutettu tai niitä ei olisi toteutettu yhtä suotuisin edellytyksin ilman kyseisiä ehtoja, tästä voidaan päätellä, ettei näille liiketoimille voi olla muuta selitystä kuin kyseessä olevan patentin haltijan ja väitetyn patentinloukkaajan kaupallinen intressi olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella (valituksenalaisen tuomion 45 kohta).
30
Tämän jälkeen unionin yleinen tuomioistuin totesi, että komission käyttämä oikeudellinen arviointiperuste ei vastaa kontrafaktuaalista analyysia, joka kuuluu sopimusten arvioimiseen vaikutukseen perustuvana kilpailunrajoituksena (valituksenalaisen tuomion 47 kohta).
31
Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan näet unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että arvioinnilla, joka on tehtävä sen määrittämiseksi, onko sopimus luonnehdittava tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, ei ole tarkoitus yksilöidä ja kvantifioida menettelytavan kilpailunvastaisia vaikutuksia vaan sillä on tarkoitus yksinomaan määrittää menettelytavan objektiivinen vakavuus, jolla voidaan nimenomaan perustella se, ettei sen vaikutuksia ole tarpeen arvioida (valituksenalaisen tuomion 49 kohta).
32
Unionin yleinen tuomioistuin täsmensi lisäksi, että se, että tämä arviointi on suoritettava tarvittaessa kyseessä olevan sopimuksen ja erityisesti siinä sovitun varojen siirron kannustavan vaikutuksen, mutta myös sen tavoitteiden sekä sen taloudellisen ja oikeudellisen asiayhteyden, johon se kuuluu, yksityiskohtaisen tarkastelun päätteeksi, ei edellytä kuitenkaan tästä sopimuksesta markkinoille aiheutuvien kilpailua rajoittavien vaikutusten arviointia. Se edellyttää ainoastaan monitahoisten sopimusten itsensä kokonaisvaltaista ja huolellista arviointia, jotta paitsi voidaan sulkea pois niiden luonnehtiminen tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi silloin, kun niiden riittävästä vahingollisuudesta kilpailulle on epäilyjä, myös välttää se, että sopimukset jätettäisiin luonnehtimatta tällaiseksi kilpailunrajoitukseksi pelkästään niiden monitahoisuuden vuoksi ja siitä huolimatta, että niiden huolellinen arviointi osoittaisi niiden olevan objektiivisesti tarkasteltuina riittävän vahingollisia kilpailulle (valituksenalaisen tuomion 50 kohta).
33
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi toiseksi väitteet, jotka koskivat sitä, että sovintosopimuksen ohella toteutetuille liiketoimille oli olemassa muu uskottava selitys kuin se, että ne olivat yksinomaan vastiketta rajoittavien ehtojen hyväksymisestä (valituksenalaisen tuomion 58–166 kohta).
34
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kolmanneksi väitteet, jotka koskivat tuomiossa Generics (UK) vahvistettua arviointiperustetta, joka koskee toteen näytettyjen, merkityksellisten, kyseessä olevalle sopimukselle ominaisten ja riittävän merkittävien kilpailua edistävien vaikutusten olemassaoloa (valituksenalaisen tuomion 167–191 kohta).
35
Unionin yleinen tuomioistuin totesi keskittymäpäätökseen perustuvista argumenteista, että keskittymäpäätöksen viitekehys poikkeaa siitä viitekehyksestä, johon sovintosopimuksen arviointi SEUT 101 artiklan 1 kohdan kannalta perustuu. Riidanalaisessa päätöksessä komissio arvioi sovintosopimuksesta aiheutuvaa kilpailunrajoitusta ja vertasi sen vaikutusta vaihtoehtoiseen skenaarioon, jossa sovintosopimusta ei olisi tehty, kun taas keskittymäpäätöksessä sovintosopimusta pidetään itsestäänselvyytenä ja siinä arvioidaan osapuolten keskittymän todennäköistä vaikutusta kilpailuun lähitulevaisuudessa yrityskeskittymien valvontaa koskevien unionin sääntöjen kannalta vuodesta 2011 alkaen (valituksenalaisen tuomion 182 kohta).
36
Unionin yleinen tuomioistuin huomautti lisäksi, että se, että komissio katsoi keskittymäpäätöksessä, että sovintosopimuksen tekemisen jälkeen ja siitä huolimatta Teva oli edelleen Cephalonin todennäköisin kilpailija, ei tarkoita sitä, että Tevan rinnakkaisoikeuksilla oli komission mielestä kilpailua edistävä vaikutus (valituksenalaisen tuomion 183 kohta).
37
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi neljänneksi väitteet, jotka koskivat virheitä, joita komission väitettiin tehneen sovintosopimuksen taloudellista ja oikeudellista asiayhteyttä arvioidessaan (valituksenalaisen tuomion 192–205 kohta).
38
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi toisen kanneperusteen, joka perustui siihen, että komissio oli tehnyt virheen luonnehtiessaan sovintosopimuksen vaikutukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, koska se oli nojautunut yksinomaan sovintosopimuksen mahdollisiin vaikutuksiin (valituksenalaisen tuomion 206–255 kohta).
39
Unionin yleinen tuomioistuin huomautti tältä osin muun muassa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on mahdollista nojautua kyseessä olevalla sopimuksella syrjäytetyn mahdollisen markkinoille tulijan aiheuttamaan mahdolliseen kilpailuun ja merkityksellisten markkinoiden rakenteeseen ja että SEUT 101 artiklalla ei pyritä suojaamaan yksinomaan tosiasiallista vaan myös mahdollista kilpailua (valituksenalaisen tuomion 227–229 kohta).
40
Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valittajien toissijaisesti esittämät kolmannen kanneperusteen, joka perustui SEUT 101 artiklan 3 kohdan virheelliseen soveltamiseen, ja neljännen kanneperusteen, joka koski niille määrättyjä sakkoja (valituksenalaisen tuomion 256–307 kohta).
41
Neljänneksi unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valittajien vaatimuksen siitä, että unionin yleinen tuomioistuin poistaa määrätyt sakot tai alentaa niiden määrää (valituksenalaisen tuomion 308–311 kohta).
42
Edellä esitetyn perusteella unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valittajien kanteen kokonaisuudessaan.
Valitusasian asianosaisten vaatimukset
43
Valittajat vaativat valituksessaan, että unionin tuomioistuin
–
hyväksyy valituksen ja toteaa, että kanne voidaan ottaa tutkittavaksi
–
kumoaa valituksenalaisen tuomion
–
palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä ratkaisee asian uudelleen, jollei unionin tuomioistuin katso, että sillä on riittävät tiedot riidanalaisen päätöksen kumoamiseksi, ja
–
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
44
Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin
–
hylkää valituksen ja
–
velvoittaa valittajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Valituksen tarkastelu
45
Valituksensa tueksi valittajat esittävät kaksi valitusperustetta.
Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu oikeudellisiin virheisiin sovellettaessa tuomioon Generics (UK) perustuvaa oikeudellista arviointiperustetta tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaolon toteamiseksi
46
Ensimmäisessä valitusperusteessaan valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti tuomioon Generics (UK) perustuvaa oikeudellista arviointiperustetta tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaolon toteamiseksi sovintosopimuksen yhteydessä.
47
Tämän valitusperusteen ensimmäinen osa koskee unionin yleisen tuomioistuimen tämän arviointiperusteen ensimmäisestä osasta omaksumaa tulkintaa, joka sisältyy kyseisen tuomion 87 kohtaan ja jonka mukaan luonnehdinta tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi on hyväksyttävä, kun asianomaisen sovintoratkaisua koskevan sopimuksen tarkastelusta ilmenee, että siinä määrätyt varojen siirrot selittyvät yksinomaan sekä patentinhaltijan että väitetyn patentinloukkaajan kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella. Ensimmäisen valitusperusteen toinen osa koskee tämän arviointiperusteen toista osaa, joka on vahvistettu kyseisen tuomion 111 kohdassa ja jonka mukaan sovintoratkaisua koskevat sopimukset, joilla on toteennäytettyjä kilpailua edistäviä vaikutuksia, joiden perusteella voidaan kohtuudella epäillä kyseisten sopimusten riittävää vahingollisuutta kilpailulle, eivät voi olla tarkoitukseen perustuvia kilpailunrajoituksia.
Ensimmäinen osa, joka koskee tuomiossa Generics (UK) vahvistetun oikeudellisen arviointiperusteen ensimmäisen osan virheellistä soveltamista
– Asianosaisten lausumat
48
Ensimmäisen valitusperusteen ensimmäisessä osassa valittajat riitauttavat valituksenalaisen tuomion 45–47 kohdan.
49
Niiden mukaan ensinnäkin kyseisen tuomion 46 ja 47 kohdassa hyväksytty oikeudellinen arviointiperuste on ristiriidassa tuomioon Generics (UK) perustuvan oikeuskäytännön kanssa ja vastaa kontrafaktuaalista analyysia, joka kuuluu sopimusten arviointiin tarkasteltaessa mahdollista vaikutukseen perustuvaa kilpailunrajoitusta.
50
Valittajat arvostelevat tässä yhteydessä unionin yleistä tuomioistuinta siitä, ettei se ole selittänyt syytä, jonka vuoksi komission riidanalaisessa päätöksessä esittämä oikeudellinen arviointiperuste ei todellisuudessa merkitse kontrafaktuaalista analyysia, joka kuuluu sopimusten arvioimiseen tarkasteltaessa mahdollista vaikutukseen perustuvaa kilpailunrajoitusta. Unionin yleisen tuomioistuimen vahvistama arviointiperuste edellyttää lisäksi todellisuudessa sitä, että kunkin liiketoimen osalta arvioidaan, olisiko tällainen liiketoimi tosiasiallisesti toteutettu tai olisiko se toteutettu samoin edellytyksin ilman sovintosopimusta kokonaisuutena arvioiden, mikä on niiden mukaan ristiriidassa tuomioon Generics (UK) perustuvan oikeuskäytännön kanssa.
51
Unionin yleinen tuomioistuin esitti valittajien mukaan toiseksi valituksenalaisen tuomion 45 kohdassa oikeussäännön, joka on tiukempi kuin tuomiossa Generics (UK) esitetty oikeussääntö.
52
Valittajat huomauttavat, että tuomioon Generics (UK) perustuvien ohjeiden mukaan sovintoratkaisua koskeva sopimus on sopimus, jonka tarkoituksena on estää kilpailu tai rajoittaa tai vääristää sitä, jos kaikista käytettävissä olevista tiedoista ilmenee, että varojen siirrot voivat selittyä yksinomaan kyseisen sopimuksen sopimuspuolten kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella. Kyseisestä tuomiosta ilmenee niin ikään, että jotta tällaiset varojen siirrot eivät kuuluisi tarkoitukseen perustuvan kilpailua rajoittavan sopimuksen määritelmän piiriin, on riittävää, että vaihtoehtoinen selitys näille siirroille on uskottava.
53
Kun unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että komission oli tarkastettava, olisiko sovintosopimuksessa tarkoitetut liiketoimet voitu toteuttaa yhtä suotuisin edellytyksin myös ilman rajoittavia ehtoja, se on paitsi ottanut vääristyneellä tavalla huomioon unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistetun arviointiperusteen myös kääntänyt todistustaakan tämän oikeuskäytännön vastaisesti.
54
Unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi valittajien mukaan kolmanneksi tuomioon Generics (UK) perustuvan oikeuskäytännön vastaisesti sellaisen arviointiperusteen, jota osapuolet eivät voi täyttää.
55
Valittajat moittivat tältä osin unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se sovelsi virheellisesti valituksenalaisen tuomion 43 kohdassa vahvistettua arviointiperustetta sen tarkastamiseksi, voisivatko sovintosopimukseen sisältyvät liiketoimet selittyä muulla kuin sekä patentinhaltijan että väitetyn patentinloukkaajan kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella.
56
Valittajat korostavat, että kun sovintosopimus tehtiin, ne olivat osallisina maailmanlaajuisissa oikeusriidoissa, jotka koskivat modafiniilia suojaavia Cephalonin patentteja, ja että jos sovintosopimusta ei olisi tehty, osapuolet olisivat jatkaneet oikeusriitaansa. Tällaisessa tilanteessa Cephalonilla ei ollut mitään intressiä toteuttaa Tevan kanssa mitään riidan kohteeseen liittyviä liiketoimia eikä juurikaan intressiä tehdä mitään sopimuksia, kuten komissio myönsi itsekin riidanalaisen päätöksen 794 perustelukappaleessa.
57
Unionin yleinen tuomioistuimen soveltaman kaltainen arviointiperuste sulkee kuitenkin väistämättä pois liiketoimien toteuttamisen samanaikaisesti sovintosopimuksen kanssa, mikä on vastoin tuomioon Generics (UK) perustuvaa oikeuskäytäntöä.
58
Valittajien mukaan tässä yhteydessä esitettävä merkityksellinen kysymys olisi ollut se, voisiko jokainen liiketoimi selittyä uskottavasti, olettaen, että Teva ja Cephalon ovat sopineet riitansa.
59
Komission mukaan ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa on hylättävä perusteettomana.
– Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
60
Valittajat riitauttavat ensimmäisen valitusperusteen ensimmäisessä osassa valituksenalaisen tuomion 45–47 kohdan ja erityisesti sen oikeudellisen arviointiperusteen, jota unionin yleinen tuomioistuin käytti luonnehtiessaan sovintosopimuksen yhteydessä annetut kilpailukieltoa ja riitauttamatta jättämistä koskevat sitoumukset tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi.
61
Aluksi on huomautettava, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan sovintoratkaisua koskevilla sopimuksilla, joilla rinnakkaislääkkeiden valmistaja, joka pyrkii markkinoille, tunnustaa ainakin väliaikaisesti alkuperäislääkkeiden valmistajan patentin pätevyyden ja sitoutuu tästä syystä olemaan riitauttamatta sitä tai tulematta kyseisille markkinoille, voi olla kilpailua rajoittavia vaikutuksia, koska patentin pätevyyden ja ulottuvuuden riitauttaminen kuuluu tavanomaiseen kilpailuun aloilla, joilla on yksinoikeuksia teknologioihin (tuomio Generics (UK), 81 kohta ja tuomio 27.6.2024, Servier ym. v. komissio, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, 293 kohta).
62
Rinnakkaislääkkeiden valmistaja voi näet arvioituaan mahdollisuuksiaan voittaa asiansa oikeudenkäynnissä, jossa sen vastapuolena on kyseisen alkuperäislääkkeen valmistaja, päättää luopua kyseisille markkinoille tulemisesta ja tehdä viimeksi mainitun kanssa tätä oikeudenkäyntiä koskevan sovintosopimuksen (tuomio 27.6.2024, Servier ym. v. komissio, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, 163 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
63
Tällaista sopimusta ei kuitenkaan voida kaikissa tapauksissa pitää SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena. Se, että tällaiseen sopimukseen liittyy varojen siirtoja alkuperäislääkkeiden valmistajalta rinnakkaislääkkeiden valmistajalle, ei ole myöskään riittävä peruste sen luonnehtimiseksi tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, koska kyseiset varojen siirrot voivat osoittautua perustelluiksi. Näin voi olla erityisesti silloin, kun rinnakkaislääkkeiden valmistaja saa alkuperäislääkkeiden valmistajalta summia, jotka tosiasiallisesti vastaavat niiden väliseen riita-asiaan liittyvien kustannusten tai haittojen korvaamista tai jotka vastaavat korvausta tosiasiallisesta tavaroiden tai palvelujen toimituksesta alkuperäislääkkeiden valmistajalle (tuomio 27.6.2024, Servier ym. v. komissio, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, 163 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
64
Kun rinnakkaislääkkeiden valmistajan ja alkuperäislääkkeiden valmistajan, joka on kyseisen patentin haltija, välisen patentin pätevyyttä koskevan riidan sovintoratkaisua koskevaan sopimukseen liittyy alkuperäislääkkeiden valmistajan suorittamia varojen siirtoja rinnakkaislääkkeiden valmistajalle, on siis aluksi tarkastettava, voidaanko kyseisten siirtojen positiivinen nettosaldo oikeuttaa kokonaisuudessaan, kuten tämän tuomion 62 ja 63 kohdassa esitetään, tarpeella korvata kyseiseen riitaan liittyviä kustannuksia tai haittoja, kuten rinnakkaislääkkeiden valmistajan neuvonantajien kuluja ja palkkioita, tai tarpeella maksaa korvausta rinnakkaislääkkeiden valmistajan alkuperäislääkkeiden valmistajalle tosiasiallisesti ja todistetusti toimittamista tavaroista tai palveluista. Tällaisen riidan sovinto merkitsee näet sitä, että rinnakkaislääkkeiden valmistaja tunnustaa kyseessä olevan patentin pätevyyden, koska se luopuu riitauttamasta sitä. Tästä seuraa, että alkuperäislääkkeiden valmistajan rinnakkaislääkkeiden valmistajalle suorittaman niin sanotun käänteisen maksun yhteydessä ainoastaan tällaisten kustannusten korvaamista tai tällaisista toimitetuista tavaroista tai palveluista maksettavaa korvausta voidaan pitää johdonmukaisena tällaiseen tunnustamiseen nähden ja näin ollen kilpailun kannalta oikeutettavissa olevana (tuomio 27.6.2024, Servier ym. v. komissio, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, 164 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
65
Tämän jälkeen on todettava, että jos kyseistä siirtojen positiivista nettosaldoa ei voida oikeuttaa kokonaisuudessaan tällaisella tarpeella, on tutkittava, selittyvätkö kyseiset siirrot tällaisen oikeuttamisperusteen puuttuessa yksinomaan kyseisten lääkevalmistajien kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella. Tätä tutkintaa varten on määritettävä, onko kyseinen saldo, mukaan lukien mahdolliset perustellut kustannukset, riittävän suuri kannustaakseen tosiasiallisesti rinnakkaislääkkeiden valmistajaa luopumaan kyseisille markkinoille tulosta, eikä tältä osin edellytetä, että kyseinen positiivinen nettosaldo olisi välttämättä suurempi kuin voitot, joita tämä rinnakkaislääkkeiden valmistaja olisi saanut, jos se olisi voittanut patenttia koskevan oikeudenkäynnin (tuomio 27.6.2024, Servier ym. v. komissio, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, 165 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
66
On katsottava samalla tavalla kuin julkisasiamies on tehnyt ratkaisuehdotuksensa 45 kohdassa, että luonnehdinta tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi voidaan näin ollen tehdä ainoastaan silloin, kun sovintosopimuksessa määrätyistä kilpailukieltoa ja riitauttamatta jättämistä koskevista ehdoista johtuvat kilpailunrajoitukset eivät perustu alkuperäislääkkeiden valmistajan patenttien pätevyyden tunnustamiseen vaan alkuperäislääkkeiden valmistajan kyseessä olevalle rinnakkaislääkkeiden valmistajalle suorittamaan varojen siirtoon, joka kannustaa kyseistä rinnakkaislääkkeiden valmistajaa luopumaan kilpailemasta ansioiden perusteella.
67
Sovintosopimuksen kaltaiset sovintoratkaisua koskevat sopimukset on siis luonnehdittava tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi, kun niiden tutkinnasta ilmenee, että alkuperäislääkkeiden valmistajan suorittamat varojen siirrot rinnakkaislääkkeen valmistajalle selittyvät lopulta yksinomaan näiden toimijoiden kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella (ks. vastaavasti tuomio Generics (UK), 87 kohta ja tuomio 25.3.2021, Lundbeck v. komissio, C‑591/16 P, EU:C:2021:243, 114 kohta).
68
Sen selvittämiseksi, voidaanko sopimus luonnehtia tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, ei ole tarpeen analysoida erikseen kutakin sen ehtoa vaan on arvioitava, onko kyseinen sopimus kokonaisuutena tarkasteltuna siinä määrin taloudellisesti vahingollinen kilpailun moitteettomalle toiminnalle kyseisillä markkinoilla, että se oikeuttaa tällaisen luokittelun (tuomio 27.6.2024, Servier ym. v. komissio, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, 294 kohta).
69
Näiden seikkojen perusteella on ensinnäkin arvioitava, katsoiko unionin yleinen tuomioistuin perustellusti valituksenalaisen tuomion 46 kohdassa sen tutkinnan yhteydessä, jossa selvitetään, onko sovintosopimus luonnehdittava tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, että sen määrittämiseksi, oliko kunkin kyseiseen sopimukseen sisältyvän liiketoimen ainoana uskottavana selityksenä tavoite kannustaa Tevaa hyväksymään rajoittavat ehdot ja siten olemaan ryhtymättä kilpailemaan Cephalonin kanssa ansioiden perusteella vai olisiko nämä liiketoimet joka tapauksessa toteutettu tavanomaisissa markkinaolosuhteissa, oli tarkasteltava, olisivatko sovintosopimukseen sisältyvät liiketoimet tosiasiallisesti toteutettu tai olisiko ne toteutettu samoin edellytyksin ilman rajoittavia ehtoja.
70
Tältä osin on niin, että kun varojen siirtojen positiivista nettosaldoa ei voida oikeuttaa kokonaisuudessaan tarpeella korvata rinnakkaislääkkeiden valmistajan ja alkuperäislääkkeiden valmistajan väliseen patentin pätevyyttä koskevaan riitaan liittyviä kustannuksia tai haittoja, oikeuskäytännössä vahvistettu oikeudellinen arviointiperuste sovintoratkaisua koskevan sopimuksen luonnehtimiseksi tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi edellyttää tarkastamaan, onko rinnakkaislääkkeiden valmistajan alkuperäislääkkeen valmistajalta varojen siirtona saama vastike yksinään riittävä suuri kannustaakseen tosiasiallisesti rinnakkaislääkkeiden valmistajaa luopumaan kyseisille markkinoille tulosta (ks. vastaavasti tuomio 27.6.2024, Servier ym. v. komissio, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, 164 ja 165 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
71
Valittajat arvostelevat näin ollen unionin yleistä tuomioistuinta virheellisesti siitä, että tämä keskittyi tutkinnassaan sovintosopimukseen sisältyviin kilpailukieltoa ja riitauttamatta jättämistä koskeviin sitoumuksiin, koska nämä sitoumukset merkitsivät pääosin markkinoille tulosta luopumista.
72
Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 71 kohdassa todennut, valituksenalaisen tuomion 45 ja 46 kohdan lukeminen erikseen voisi tosin viitata siihen, että unionin yleinen tuomioistuin arvioi rajoittavia ehtoja abstraktisti tutkimalla hypoteettista skenaariota, jossa vertaillaan ”tosiasiallisia tapahtumia siihen, mitä olisi tapahtunut ilman rajoittavia ehtoja”.
73
Kuten valituksenalaisen tuomion 43–46 ja 61–162 kohdasta kuitenkin ilmenee, unionin yleinen tuomioistuin päätteli yksityiskohtaisen analyysin ja sovintosopimuksen kokonaisarvioinnin päätteeksi, että Cephalonin Tevalle liiketoimien kautta suorittama varojen siirto oli vastiketta rajoittavien ehtojen sisällyttämisestä sovintosopimukseen ja näin ollen Tevan sitoumuksesta olla tulematta itsenäisesti rinnakkaislääkkeiden markkinoille.
74
Unionin yleinen tuomioistuin totesi erityisesti aluksi valituksenalaisen tuomion 43–46 kohdassa aikovansa selvittää hypoteettisen skenaarion perusteella, poikkesivatko valittajien väliset liiketoimet tavanomaisista markkinaolosuhteista, ottamalla huomioon muun muassa tavoitteet sekä se taloudellinen ja oikeudellinen asiayhteys, johon nämä liiketoimet kuuluivat sovintosopimusta tehtäessä, määrittääkseen kyseisessä sopimuksessa määrättyjen varojen siirtojen kannustavan vaikutuksen.
75
Mikään ei kuitenkaan estä ottamasta huomioon kontrafaktuaalisia tekijöitä tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamiseksi (ks. vastaavasti tuomio 2.2.2020, Budapest Bank ym., C‑228/18, EU:C:2020:265, 82 ja 83 kohta).
76
Vaikka unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 46 kohdassa esittämä analyysi, jossa tutkitaan sovintosopimukseen sisältyviä liiketoimia, jos rajoittavia ehtoja ei olisi ollut, edellyttää – kuten se huomautti valituksenalaisen tuomion 47–50 kohdassa –hypoteettisen tilanteen huomioon ottamista, tätä analyysiä ei pidä sekoittaa niin sanottuun ”kontrafaktuaaliseen” menetelmään.
77
Kun tässä viimeksi mainitussa menetelmässä vertaillaan asianomaiseen sopimukseen perustuvaa kilpailutilannetta ja kilpailutilannetta, joka vallitsisi, jos kyseistä sopimusta ei olisi tehty, yritysten välisestä sopimuksesta aiheutuvien kilpailua rajoittavien vaikutusten olemassaolon arvioimiseksi (ks. vastaavasti tuomio 27.6.2024, komissio v. KRKA, C‑151/19 P, EU:C:2024:546, 316 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), unionin yleisen tuomioistuimen tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaolon arvioinnin yhteydessä suorittamalla analyysillä pyrittiin – kuten valituksenalaisen tuomion 43–50 ja 61 kohdasta ilmenee – asianomaisen menettelytavan objektiivisen vakavuuden määrittämiseksi selvittämään, kannustivatko nämä ehdot Tevaa luopumaan kilpailemasta Cephalonin kanssa ansioiden perusteella, eikä sillä pyritty arvioimaan, oliko sovintosopimuksella kilpailua rajoittavia vaikutuksia. Viimeksi mainittu arviointi on tehty valituksenalaisen tuomion 221–223 ja 230–254 kohdassa.
78
Unionin yleisen tuomioistuimen vahvistama arviointiperuste ei siis edellytä – toisin kuin valittajat väittävät –, että kunkin liiketoimen osalta arvioidaan, olisiko se tosiasiallisesti toteutettu tai olisiko se toteutettu samoin edellytyksin ilman sovintosopimusta kokonaisuutena arvioiden. Tällä arviointiperusteella pyritään sitä vastoin selvittämään – kuten tämän tuomion 67 kohdassa tarkoitetussa oikeuskäytännössä edellytetään –, selittyvätkö varojen siirrot lopulta yksinomaan asianomaisten toimijoiden kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella.
79
Kun otetaan lisäksi huomioon valituksenalaisen tuomion 47–50 kohtaan, joista 48–50 kohtaa valittajat eivät ole riitauttaneet, sisältyvät selitykset, jotka koskevat tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaoloa selvitettäessä tehdyn analyysin ja sen kontrafaktuaalisen menetelmän välistä eroa, jota on sovellettava vain arvioitaessa sopimuksen kilpailua rajoittavia vaikutuksia, unionin yleinen tuomioistuin todellakin selitti – toisin kuin valittajat väittävät – ne syyt, joiden vuoksi kyseinen analyysi ei vastannut tätä kontrafaktuaalista menetelmää.
80
Toiseksi on tutkittava, onko unionin yleinen tuomioistuin poikennut valituksenalaisen tuomion 46 kohdassa tuomioon Generics (UK) perustuvasta oikeuskäytännöstä, kun se katsoi, että sen selvittämiseksi, oliko kunkin liiketoimen ainoana uskottavana selityksenä tavoite kannustaa Tevaa hyväksymään rajoittavat ehdot ja siis olemaan kilpailematta Cephalonin kanssa ansioiden perusteella vai olisiko nämä toimet joka tapauksessa toteutettu tavanomaisissa markkinaolosuhteissa, komission oli vertailtava tosiasiallisia tapahtumia siihen, mitä olisi tapahtunut ilman rajoittavia ehtoja.
81
Tällä väitteellä valittajat pyrkivät lähinnä osoittamaan, että unionin yleisen tuomioistuimen vahvistama arviointiperuste vastaa sitä arviointiperustetta, joka perustuu tuomioon Generics (UK) ja joka koskee vaikutukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaolon tutkimista, eikä mainittua arviointiperustetta voida siis käyttää oikeudellista virhettä tekemättä tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaolon toteamiseksi.
82
Kuten valituksenalaisen tuomion 43 kohdasta ilmenee, unionin yleinen tuomioistuin pyrki tekemään asianomaisten osapuolten intressit ja kannustimet käsittävän kokonaisarvioinnin sen selvittämiseksi, saattoivatko sovintosopimukseen sisältyvät liiketoimet selittyä muulla kuin valittajien kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella.
83
Kuten unionin yleinen tuomioistuin huomautti perustellusti valituksenalaisen tuomion 50 ja 56 kohdassa, joita valittajat eivät ole riitauttaneet, tällaisen arvioinnin on perustuttava liiketoimien ja sovintosopimuksen tarkastelemiseen yhdessä, kun liiketoimet ja sovintosopimus kuuluvat samaan sopimuskokonaisuuteen.
84
Kuten unionin tuomioistuin on täsmentänyt, sen selvittämiseksi, voidaanko sopimus luonnehtia tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, etenkin sovintoratkaisua koskevan sopimuksen sisältämien riitauttamatta jättämistä, kaupan pitämisestä luopumista ja yksinostoja koskevien ehtojen välisten läheisten yhteyksien vuoksi, ei siis ole välttämätöntä analysoida kutakin rajoittavaa ehtoa erikseen, vaan on arvioitava, onko kyseinen sopimus kokonaisuutena tarkasteltuna siinä määrin taloudellisesti vahingollinen kilpailun moitteettomalle toiminnalle kyseisillä markkinoilla, että se oikeuttaa tällaisen luonnehdinnan (ks. vastaavasti tuomio 27.6.2020, Servier ym. v. komissio, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, 294 kohta).
85
Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 57 kohdassa todennut, näin on sitäkin suuremmalla syyllä silloin, kun – kuten nyt käsiteltävässä asiassa – tämän analyysin tavoitteena on määrittää varojen siirtojen mahdollinen kannustava vaikutus ja selvittää, oliko rajoittavien ehtojen sisällyttäminen sovintosopimukseen vastiketta Cephalonin sovintosopimuksessa tarkoitettujen liiketoimien kautta suorittamista varojen siirroista.
86
Jos näet todetaan, että ilman sovintosopimukseen sisältyviä rajoittavia ehtoja osapuolet eivät olisi toteuttaneet kyseisessä sopimuksessa määrättyjä liiketoimia, tästä voidaan päätellä, että nämä liiketoimet selittyvät yksinomaan kyseisessä sopimuksessa sovitulla kilpailunrajoituksella.
87
Toisin kuin valittajat väittävät, valituksenalaisesta tuomiosta ei siis myöskään ilmene mitenkään yhtäältä, että unionin yleinen tuomioistuin ei olisi suorittanut tällaista analyysia, koska kyseisen tuomion 61 ja 162 kohta osoittavat toisin, eikä toisaalta, että unionin yleinen tuomioistuin olisi edellyttänyt sen osoittamista, mitä olisi tapahtunut ilman sovintosopimusta kokonaisuutena arvioiden.
88
Nyt käsiteltävää väitettä, joka perustuu valituksenalaisen tuomion virheelliseen tulkintaan, ei siis voida hyväksyä.
89
On myös hylättävä valittajien väite, joka perustuu tämän tuomion 53 kohdassa mainitussa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistetun arviointiperusteen huomioon ottamiseen vääristyneellä tavalla ja tässä oikeuskäytännössä edellytetyn todistustaakan kääntämiseen.
90
Unionin yleinen tuomioistuin ei näet tehnyt virhettä katsoessaan valituksenalaisen tuomion 45 kohdassa, että komission oli tarkastettava, olisiko sovintosopimuksessa tarkoitetut liiketoimet voitu toteuttaa yhtä suotuisin edellytyksin myös ilman rajoittavia ehtoja.
91
Kuten valituksenalaisen tuomion 53 kohdasta – jota valittajat eivät ole riitauttaneet – ilmenee, unionin yleinen tuomioistuin huomautti tuomion Generics (UK) 83 ja 87 kohtaan viitaten, että komission tehtävänä on osoittaa, että kyseessä olevassa asiayhteydessä sovintoratkaisua koskevassa sopimuksessa sovitut rajoittavat ehdot johtivat tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen sisältävään sopimukseen, ja siis osoittaa, että kyseisen sopimuksen tutkinnasta ilmenee, että siinä määrätyt varojen siirrot selittyvät yksinomaan sekä kyseessä olevan patentin haltijan että väitetyn patentinloukkaajan kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella.
92
Valittajat väittivät unionin yleisessä tuomioistuimessa, että jokaisella sovintosopimukseen sisältyvällä liiketoimella oli muu uskottava selitys kuin se, että se oli yksinomaan vastiketta rajoittavista ehdoista. Unionin yleinen tuomioistuin selvitti näin ollen – kuten valituksenalaisen tuomion 61 kohdasta ilmenee –, oliko komissio tehnyt kunkin tässä sopimuksessa määrätyn liiketoimen kohdalla arviointivirheen päätellessään, että liiketoimien tarkoituksena oli, että Cephalon siirtää varoja Tevalle vastikkeena siitä, että Teva sitoutuu jättämään tulematta itsenäisesti rinnakkaislääkkeiden markkinoille ja olemaan kilpailematta Cephalonin kanssa näillä markkinoilla modafiniilin osalta.
93
Arvioituaan riidanalaista päätöstä ja kutakin sovintosopimukseen sisältyvää liiketoimea unionin yleinen tuomioistun teki valituksenalaisen tuomion 162 kohdassa päätelmän, jota valittajat eivät ole riitauttaneet ja jonka mukaan komissio oli soveltanut asianmukaista oikeudellista arviointiperustetta todetessaan, ettei millään sovintosopimuksessa määrätyllä liiketoimella ollut muuta tarkoitusta kuin lisätä Tevalle tällä sopimuksella tehdyn varojen siirron kokonaismäärää, jotta tämä saataisiin hyväksymään rajoittavat ehdot.
94
Tästä seuraa, että – toisin kuin valittajat väittävät – unionin yleinen tuomioistuin ei tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan, että komissio oli asianmukaisesti osoittanut tuomion Generics (UK) 87 kohtaan perustuvan oikeuskäytännön mukaisesti, että sovintosopimukseen sisältyvien liiketoimien yhteydessä suoritetut varojen siirrot selittyivät yksinomaan Tevan ja Cephalonin kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella.
95
Kolmanneksi on arvioitava, sovelsiko – kuten valittajat väittävät – unionin yleinen tuomioistuin vastoin tuomioon Generics (UK) perustuvaa oikeuskäytäntöä tosiasiallisesti sellaista arviointiperustetta, jota osapuolten ei ollut mahdollista täyttää, ja sovelsiko unionin yleinen tuomioistuin asianmukaisesti valituksenalaisen tuomion 43 kohdassa itsekin hyväksymäänsä arviointiperustetta tarkastaakseen, saattoiko sovintoratkaisua koskevaan sopimukseen sisältyvillä liiketoimilla olla muita selityksiä kuin sekä patentinhaltijan että väitetyn patentinloukkaajan kaupallinen intressi olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella.
96
Tässä yhteydessä on todettava aluksi siltä osin kuin kyseinen väite perustuu argumenttiin, joka on jo tutkittu tämän tuomion 83–87 kohdassa ja jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin on pyrkinyt tutkimaan liiketoimia ”ilman sovintosopimusta”, että tämä väite on hylättävä.
97
Tämän jälkeen on hylättävä myös valittajien argumentit, joiden mukaan unionin yleisen tuomioistuimen suorittama kokonaisarviointi koski – toisin kuin se totesi valituksenalaisen tuomion 43 kohdassa – kysymystä siitä, olisivatko valittajat toteuttaneet jonkinlaisia liiketoimia sovintosopimuksesta riippumatta.
98
Mikään valituksenalaisessa tuomiossa ei näet viittaa siihen, ettei unionin yleinen tuomioistuin olisi – kuten valituksenalaisen tuomion 43 kohdassa todetaan – selvittänyt, saattoiko sovintosopimukseen sisältyvillä liiketoimilla olla muita selityksiä kuin valittajien kaupallinen intressi olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella. Kuten etenkin valituksenalaisen tuomion 61 ja 162 kohdasta ilmenee, unionin yleinen tuomioistuin siis nimenomaan suoritti tämän arvioinnin.
99
Toisin kuin valittajat väittävät, valituksenalaisesta tuomiosta ei lopuksi ilmene, että unionin yleinen tuomioistuin olisi sulkenut pois mahdollisuuden toteuttaa liiketoimia samanaikaisesti sovintosopimuksen kanssa. Valituksenalaisen tuomion 56, 61 ja 162 kohta osoittavat päinvastoin, että unionin yleinen tuomioistuin tunnusti tällaisen mahdollisuuden tutkimalla kaikkia osapuolten välillä niiden riitoja koskevan sovintoratkaisun yhteydessä toteutettuja liiketoimia.
100
Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 71 kohdassa lähinnä huomauttanut, tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamiseksi merkityksellinen kysymys on käsiteltävässä asiassa se, voivatko sovintosopimuksen yhteydessä toteutetut liiketoimet selittyä uskottavasti siinä merkityksessä, että niiden tarkoituksena ei ole kilpailun rajoittaminen tai vääristäminen markkinoilla kannustamalla mahdollista kilpailijaa olemaan tulematta markkinoille vastikkeena sellaisesta varojen siirrosta, joka ei ole oikeutettavissa tarpeella korvata kyseisen sopimuksen osapuolten väliseen riitaan liittyviä kustannuksia tai haittoja.
101
Unionin yleistä tuomioistuinta ei siis voida arvostella siitä, että se teki tällaisen valituksenalaisen tuomion 61 ja 162 kohdasta ilmenevän arvioinnin.
102
Tästä seuraa, että ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa on hylättävä perusteettomana.
Toinen osa, joka koskee tuomiossa Generics (UK) vahvistetun oikeudellisen arviointiperusteen toisen osan virheellistä soveltamista
– Asianosaisten lausumat
103
Valittajat väittävät ensimmäisen valitusperusteen toisessa osassa, että valituksenalaisen tuomion 182 ja 183 kohdassa on oikeudellinen virhe, koska niissä esitetyt perustelut ovat riittämättömät ja ristiriitaiset.
104
Valittajat huomauttavat tältä osin, että tuomion Generics (UK) 111 kohdasta ilmenevien ohjeiden mukaan sovintosopimukset, joilla on toteen näytettyjä kilpailua edistäviä vaikutuksia, joiden perusteella voidaan kohtuudella epäillä niiden riittävää vahingollisuutta kilpailulle, eivät voi olla tarkoitukseen perustuvia kilpailunrajoituksia. Tämän oikeuskäytännön mukaan näiden vaikutusten on oltava toteen näytettyjä, merkityksellisiä, kyseessä olevalle sopimukselle ominaisia ja riittävän merkittäviä siten, että niiden perusteella voidaan kohtuudella epäillä kyseessä olevan sovintoratkaisua koskevan sopimuksen riittävää vahingollisuutta kilpailulle ja näin ollen sen kilpailunvastaista tarkoitusta.
105
Keskittymäpäätöksessä komissio kuitenkin totesi valittajien mukaan, että koska sovintosopimuksella oli poistettu immateriaalioikeuksiin liittyvät esteet, joiden johdosta muiden rinnakkaislääkkeiden valmistajien markkinoille tulo oli erittäin epävarmaa lyhyellä aikavälillä, Tevasta saattoi tulla sovintosopimuksen avulla Cephalonin tärkein kilpailija modafiniilimarkkinoilla.
106
Tevan Cephaloniin kohdistamaa kilpailua on pidetty niin merkittävänä, että komissio oli vaatinut Tevaa luovuttamaan modafiniilituotteeseensa liittyvät valmistus- ja myyntioikeudet keskittymän osapuolten toiminnan päällekkäisyyden poistamiseksi.
107
Näiden seikkojen valossa valittajat arvostelevat unionin yleistä tuomioistuinta yhtäältä siitä, ettei se vastatessaan niiden ensimmäisessä oikeusasteessa esittämiin argumentteihin sen osoittamiseksi, että sovintosopimuksesta johtuvat kilpailua edistävät vaikutukset ilmenevät selvästi keskittymäpäätöksestä, esittänyt syitä, joiden vuoksi sovintosopimukseen sisältyvät kilpailunrajoitukset ovat sen mukaan merkittävämpiä kuin kyseisestä sopimuksesta seuraavat ilmeiset kilpailua edistävät vaikutukset. Unionin yleinen tuomioistuin ei myöskään esittänyt syitä, joiden vuoksi riidanalaisessa päätöksessä vahvistetun analyyttisen kehyksen ja keskittymäpäätökseen sisältyvän analyyttisen kehyksen välinen ero johtaa sen mukaan siihen, ettei sovintosopimuksella ollut mitään kilpailua edistävää vaikutusta.
108
Valittajat katsovat toisaalta, ettei valituksenalaisen tuomion perustelujen nojalla ole mahdollista ymmärtää, miten unionin yleinen tuomioistuin teki valituksenalaisen tuomion 183 kohdassa päinvastaisen päätelmän, jonka mukaan se, että komissio oli katsonut keskittymäpäätöksessä, että sovintosopimuksen tekemisen jälkeen ja siitä huolimatta Teva oli edelleen Cephalonin todennäköisin kilpailija, ei tarkoittanut sitä, että Tevan rinnakkaisoikeuksilla oli komission mielestä kilpailua edistävä vaikutus.
109
Näiden perustelujen nojalla ei etenkään voida valittajien mukaan ymmärtää niitä syitä, joiden vuoksi keskittymäpäätöksen perusteella ei voitu kohtuudella epäillä sitä, oliko sovintoratkaisua koskeva sopimus riittävän vahingollinen kilpailulle.
110
Komissio on sitä mieltä, että valittajien vastauskirjelmässään esittämät argumentit, jotka koskevat unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 182 ja 183 kohdassa esittämän päättelyn väitettyä ristiriitaisuutta, on jätettävä tutkimatta uusina argumentteina. Komissio katsoo joka tapauksessa, että ensimmäisen valitusperusteen toinen osa on perusteeton.
– Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
111
Ensimmäisen valitusperusteen toisessa osassa valittajat väittävät, että valituksenalaisen tuomion 182 ja 183 kohdassa on oikeudellinen virhe, joka perustuu riittämättömiin ja ristiriitaisiin perusteluihin.
112
Aluksi on todettava komission väittävän, että valittajien vastauskirjelmässään esittämät argumentit, jotka koskevat unionin yleisen tuomioistuimen päättelyn ristiriitaisuutta, on jätettävä tutkimatta uusina argumentteina.
113
Tältä osin on todettava, että valittajat ovat ainoastaan maininneet ensimmäisen valitusperusteen toisen osan otsikossa ja valituksensa yhdessä kohdassa sen, että unionin yleisen tuomioistuimen päättely on ristiriitainen, esittämättä selityksiä tai jotain argumentaatiota tämän ristiriitaisuuden osoittamiseksi. Väitettyä ristiriitaisuutta on tarkasteltu vasta vastauskirjelmässä ja vain valituksenalaisen tuomion 183 kohdan osalta.
114
Koska kannekirjelmässä ei ole esitetty mitään perustelujen ristiriitaisuutta koskevan argumentin tueksi ja koska tämä argumentti on esitetty ensimmäisen kerran vasta vastauskirjelmässä valituksenalaisen tuomion 183 kohdan osalta – eikä se perustu myöskään kanteen nostamisen jälkeen ilmenneisiin seikkoihin eikä sillä laajenneta kannekirjelmässä esitettyä kanneperustetta –, se on unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 127 artiklan 1 kohdan, jota sovelletaan valituksen käsittelyyn työjärjestyksen 190 artiklan 1 kohdan nojalla, mukaisesti jätettävä tutkimatta.
115
Lisäksi on korostettava, että valittajat eivät kyseenalaista kaikkia niitä perusteluja, jotka unionin yleinen tuomioistuin on esittänyt hylätäkseen niiden ensimmäisen kanneperusteen kolmannen osan. Valittajat riitauttavat tarkemmin sanottuna ainoastaan ne perustelut, jotka unionin yleinen tuomioistuin esitti valituksenalaisen tuomion 182 ja 183 kohdassa hylätessään argumentit, jotka valittajat olivat esittäneet osoittaakseen, että sovintosopimuksesta aiheutuvat kilpailua edistävät vaikutukset ilmenevät selvästi keskittymäpäätöksestä.
116
Vaikka oletettaisiin, että valituksenalaisen tuomion 182 ja 183 kohtaan sisältyviä perusteluja rasittaa oikeudellinen virhe, joka perustuu niiden riittämättömyyteen, tällainen virhe ei voi johtaa kyseisen tuomion kumoamiseen.
117
Valittajat ovat näet riitauttaneet ensimmäisen valitusperusteen toisessa osassa vain sen päättelyn yhden osatekijän, johon unionin yleinen tuomioistuin tukeutui hylätäkseen ensimmäisen kanneperusteen kolmannen osan.
118
Valituksenalaisen tuomion 178–180 kohdasta ilmenee tältä osin yhtäältä, että unionin yleinen tuomioistuin tutki ja hylkäsi argumentit, jotka koskivat sovintosopimuksen pääasiallisesti kilpailua edistävää luonnetta, katsoessaan, että Tevan tulo modafiniilimarkkinoille oli luonnehdittava ”viivästyneeksi, valvotuksi ja rajoitetuksi tuloksi näille markkinoille eikä varhaiseksi tuloksi”, kuten valittajat olivat väittäneet. Toisaalta se katsoi kyseisen tuomion 186–190 kohdassa, että tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaoloa koskevaa toteamusta ei voida kumota sillä perusteella, että rajoittavien ehtojen väitetään olevan liitännäisiä.
119
Tästä seuraa, että ensimmäisen valitusperusteen toinen osa on osittain jätettävä tutkimatta ja osittain hylättävä tehottomana.
120
Ensimmäinen valitusperuste on näin ollen hylättävä kokonaisuudessaan.
Toinen valitusperuste, joka perustuu SEUT 101 artiklassa tarkoitetun vaikutukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaolon arvioinnissa tehtyihin oikeudellisiin virheisiin
121
Valittajat väittävät toisen valitusperusteensa tueksi lähinnä, että unionin yleinen tuomioistuin teki useita oikeudellisia virheitä tutkiessaan sovintosopimuksen kilpailua rajoittavia vaikutuksia.
122
Oikeuskäytännöstä ilmenee tältä osin, että sopimuksen kilpailunvastainen tarkoitus ja vaikutus eivät ole SEUT 101 artiklan 1 kohdassa asetetun kiellon soveltamisen kumulatiivisia edellytyksiä vaan ne ovat sen vaihtoehtoisia edellytyksiä. Sopimuksen vaikutuksia ei siis ole tarpeen tutkia, kun on osoitettu, että sen tarkoitus on kilpailunvastainen (ks. vastaavasti tuomio 6.10.2009, GlaxoSmithKline Services ym. v. komissio ym., C‑501/06 P, C‑513/06 P, C‑515/06 P ja C‑519/06 P, EU:C:2009:610, 55 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
123
Koska ensimmäisen valitusperusteen, joka koskee unionin yleisen tuomioistuimen arviointeja tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaoloa selvitettäessä, tutkinnassa ei ole ilmennyt mitään oikeudellista virhettä, ei ole tarpeen tutkia toista valitusperustetta, joka koskee sovintosopimuksen kilpailua rajoittavia vaikutuksia.
124
Nyt käsiteltävänä oleva valitus on näin ollen hylättävä.
Oikeudenkäyntikulut
125
Työjärjestyksen 184 artiklan 2 kohdassa määrätään, että jos valitus on perusteeton, unionin tuomioistuin tekee ratkaisun oikeudenkäyntikuluista.
126
Työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan, jota sovelletaan valituksen käsittelyyn työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla, mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
127
Koska valittajat ovat hävinneet asian ja komissio on vaatinut niiden velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut, valittajat on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (neljäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Valitus hylätään.
2)
Teva Pharmaceutical Industries Ltd. ja Cephalon Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti