62023TJ0399_EXT
ROZSUDEK TRIBUNÁLU (devátého rozšířeného senátu)
29. října 2025 (
*1
)
„Zemědělství – Strategický plán SZP – Nařízení (EU) 2021/2115 – Pravidla podpory pro strategické plány vypracované členskými státy v rámci SZP – Schválení Komisí – Zamítnutí žádosti o vnitřní přezkum – Článek 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 – Článek 13 nařízení 2021/2115 – Nesprávné právní posouzení – Zjevně nesprávné posouzení“
Ve věci T‑399/23,
ClientEarth, se sídlem v Ixelles (Belgie),
Collectif Nourrir, se sídlem v Montreuil (Francie),
zástupci: C. Baldon a N. Braoudakis, advokáti,
žalobci,
proti
Evropské Komisi, zástupci: A.-C. Becker, G. Gattinara, F. Le Bot a C. Perrin, jako zmocněnci,
žalované,
podporované
Francouzskou republikou, zástupci: B. Fodda, B. Travard, M. de Lisi, P. Chansou a F. du Couëdic, jako zmocněnci,
vedlejší účastnicí,
TRIBUNÁL (devátý rozšířený senát),
během porad ve složení: L. Truchot, předseda, H. Kanninen, M. Sampol Pucurull (zpravodaj), T. Perišin a R. Meyer, soudci,
za soudní kancelář: P. Cullen, rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
po jednání konaném dne 13. prosince 2024,
vydává tento
Rozsudek (
1
)
1
Žalobou podanou na základě článku 263 SFEU se žalobci ClientEarth a Collectif Nourrir domáhají zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 5. května 2023 (dále jen „napadené rozhodnutí“), kterým byla zamítnuta jejich žádost o vnitřní přezkum prováděcího rozhodnutí Komise C(2022) 6012 final ze dne 31. srpna 2022, kterým se schvaluje strategický plán SZP Francie na období 2023–2027 za účelem získání podpory Unie financované z Evropského zemědělského záručního fondu a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (dále jen „rozhodnutí o schválení“).
I. Skutečnosti předcházející sporu
2
Žalobci jsou jednak ClientEarth, neziskové sdružení založené podle belgického práva, které se zabývá podporou ochrany životního prostředí, a jednak Collectif Nourrir, neziskové sdružení založené podle francouzského práva, jehož cílem je ochrana životního prostředí, propojování ekologických sdružení a organizací, jakož i podpora ekologické zemědělské politiky.
3
Dne 22. prosince 2021 předložila Francouzská republika na základě čl. 118 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/2115 ze dne 2. prosince 2021, kterým se stanoví pravidla podpory pro strategické plány, jež mají být vypracovány členskými státy v rámci společné zemědělské politiky (strategické plány SZP) a financovány Evropským zemědělským záručním fondem (EZZF) a Evropským zemědělským fondem pro rozvoj venkova (EZFRV), a kterým se zrušují nařízení (EU) č. 1305/2013 a (EU) č. 1307/2013 (Úř. věst. 2021, L 435, s. 1), Komisi návrh strategického plánu společné zemědělské politiky (SZP) (dále jen „SPSZP“) na období 2023–2027.
4
Dne 31. března 2022 vznesla Komise v souladu s čl. 118 odst. 2 nařízení 2021/2115 po posouzení návrhu SPSZP vypracovaného Francouzskou republikou (dále jen „francouzský SPSZP“) připomínky a požádala o dodatečné informace.
5
Dne 22. dubna 2022 zaslala Francouzská republika Komisi dopis, v němž se vyjádřila k připomínkám uvedeným v dopise ze dne 31. března 2022 zmíněném v bodě 4 výše.
6
Dne 4. srpna 2022 poskytla Francouzská republika Komisi informace, aby vyhověla jejím připomínkám, a předložila revidované znění svého návrhu SPSZP.
7
Dne 31. srpna 2022 přijala Komise rozhodnutí o schválení podle čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115.
8
Dopisem ze dne 3. listopadu 2022 požádali žalobci Komisi o provedení vnitřního přezkumu rozhodnutí o schválení (dále jen „žádost o vnitřní přezkum“) podle čl. 10 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13, dále jen „Aarhuské nařízení“) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/1767 ze dne 6. října 2021 (Úř. věst. 2021, L 356, s. 1). Měli za to, že Komise překročila svou pravomoc tím, že schválila francouzský SPSZP, přestože byl neslučitelný se základními požadavky nařízení 2021/2115. Podpůrně žalobci tvrdili, že se Komise dopustila několika zjevně nesprávných posouzení, zejména z důvodu neschopnosti francouzského SPSZP skutečně přispět k dosažení specifických cílů uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. d) až f) nařízení 2021/2115 týkajících se zmírňování změny klimatu, ochrany přírodních zdrojů snížením chemické závislosti na chemických látkách, péče o přírodní zdroje, jakož i zastavení a zvrácení ztráty biologické rozmanitosti (dále jen „specifické cíle v oblasti životního prostředí a klimatu“).
9
V napadeném rozhodnutí informoval člen Komise odpovědný za zemědělství žalobce, že nesouhlasí s žádným z právních a vědeckých tvrzení, která mají doložit jejich žádost o vnitřní přezkum. Komise tedy měla za to, že je tato žádost neopodstatněná, a zamítla ji.
II. Návrhová žádání účastníků řízení
10
Žalobci navrhují, aby Tribunál:
–
zrušil napadené rozhodnutí;
–
uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
11
Komise navrhuje, aby Tribunál:
–
zamítl žalobu jako neopodstatněnou;
–
uložil žalobcům náhradu nákladů řízení.
12
Francouzská republika ve svém spise vedlejšího účastníka na podporu návrhových žádání Komise navrhuje, aby Tribunál žalobu zamítl.
III. Právní otázky
13
Na podporu své žaloby žalobci uplatňují čtyři žalobní důvody, z nichž:
–
první vychází z vad týkajících se pravomoci Komise přijmout rozhodnutí o schválení;
–
druhý vychází ze zjevně nesprávných posouzení týkajících se přispění francouzského SPSZP k dosažení specifického cíle uvedeného v čl. 6 odst. 1 písm. d) nařízení 2021/2115 (dále jen „specifický cíl D“) v oblasti snižování emisí skleníkových plynů (dále jen „emise SP“) a dlouhodobých vnitrostátních cílů uvedených v čl. 109 odst. 2 tohoto nařízení (dále jen „dlouhodobé vnitrostátní cíle“), které s uvedeným specifickým cílem souvisí;
–
třetí vychází ze zjevně nesprávného posouzení týkajícího se přispění francouzského SPSZP k dosažení specifického cíle uvedeného v čl. 6 odst. 1 písm. e) nařízení 2021/2115, zejména ochrany vodních zdrojů (dále jen „specifický cíl E“) a dlouhodobé vnitrostátní cíle, které s uvedeným specifickým cílem souvisí;
–
čtvrtý vychází ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o přispění francouzského SPSZP k dosažení specifického cíle uvedeného v čl. 6 odst. 1 písm. f) nařízení 2021/2115 souvisejícího se zachováním a obnovou biologické rozmanitosti (dále jen „specifický cíl F“).
14
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle judikatury musí Tribunál vykládat žalobní důvody uplatňované žalobcem spíše z hlediska jejich podstaty než z hlediska jejich kvalifikace, a následně provést kvalifikaci žalobních důvodů a argumentů uvedených v žalobě (viz rozsudek ze dne 5. září 2014, Éditions Odile Jacob v. Komise, T‑471/11, EU:T:2014:739, bod 51 a citovaná judikatura).
15
Z přezkumu podstaty písemností předložených žalobci přitom vyplývá, že první žalobní důvod uvedený v žalobě se netýká případného nedostatku pravomoci Komise schválit francouzský SPSZP. V rámci prvního žalobního důvodu totiž žalobci zpochybňují způsob, jakým Komise tuto pravomoc vykonala, a to z důvodu, že při přijímání rozhodnutí o schválení nerespektovala meze svého oprávnění stanoveného v čl. 118 odst. 4 a 6 nařízení 2021/2115. Žalobci na jednání, když byli dotázáni na rozsah tohoto žalobního důvodu, tento výklad potvrdili.
16
Za těchto podmínek je třeba konstatovat, že první žalobní důvod se ve skutečnosti skládá ze tří částí, z nichž první vychází z nesprávných právních posouzení týkajících se povahy a rozsahu přezkumu Komise podle čl. 118 odst. 3 a 4 nařízení 2021/2115, druhá z nesprávného právního posouzení při výkladu mezí prováděcích pravomocí Komise svěřených jí podle čl. 118 odst. 4 a 6 tohoto nařízení a třetí ze zjevně nesprávného posouzení týkajícího se toho, zda francouzský SPSZP splnil podstatné prvky uvedeného nařízení.
A. Obecné poznámky
17
Rozsah soudního přezkumu prováděného soudem Evropské unie při přezkumu žaloby na neplatnost podané na základě článku 12 Aarhuského nařízení proti rozhodnutí o žádosti o vnitřní přezkum podle článku 10 téhož nařízení se neliší od rozsahu soudního přezkumu, který Tribunál vykonává ve vztahu k opodstatněnosti odůvodnění napadených rozhodnutí přímo na základě čl. 263 odst. 2 a 4 SFEU, pokud je takové rozhodnutí založeno na komplexních technických a vědeckých hodnoceních (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 15. prosince 2016, TestBioTech a další v. Komise, T‑177/13, nezveřejněný, EU:T:2016:736, bod 81; ze dne 18. října 2023, TestBioTech v. Komise, T‑605/21, nezveřejněný, EU:T:2023:648, bod 18, a rozsudek ze dne 25. června 2025, ClientEarth v. Rada, T‑648/22, nezveřejněný, EU:T:2025:631, bod 105).
18
V tomto ohledu je třeba připomenout, že pokud má unijní orgán provést komplexní hodnocení, disponuje širokou posuzovací pravomocí, jejíž výkon podléhá soudnímu přezkumu, který se omezuje na ověření toho, zda dotčené opatření není stiženo zjevně nesprávným posouzením či zneužitím pravomoci, nebo zda dotčený orgán zjevně nepřekročil meze své posuzovací pravomoci (viz rozsudek ze dne 15. prosince 2016, TestBioTech a další v. Komise, T‑177/13, nezveřejněný, EU:T:2016:736, bod 77 a citovaná judikatura).
19
Za účelem prokázání toho, že se orgán dopustil zjevně nesprávného posouzení komplexního skutkového stavu, které může odůvodnit zrušení aktu, musí být důkazy předložené žalobcem dostatečné k tomu, aby posouzení skutkových okolností obsažená v dotčeném aktu zbavily věrohodnosti. S výhradou tohoto přezkumu věrohodnosti Tribunálu nepřísluší, aby nahradil svým posouzením komplexních skutkových okolností posouzení orgánu, který toto rozhodnutí vydal. Žalobní důvod, který vychází ze zjevné nesprávnosti, musí být zamítnut, jestliže zpochybněné posouzení může být navzdory důkazům předloženým žalobci stále přijato jako pravdivé nebo platné. Je tomu tak zejména tehdy, když je dotčené rozhodnutí stiženo pochybeními, která jsou i jako celek pouze méně významná a nemohla být pro administrativu určující (viz rozsudek ze dne 4. dubna 2019, ClientEarth v. Komise, T‑108/17, EU:T:2019:215, bod 246 a citovaná judikatura).
20
Omezení přezkumu unijním soudem však nemá vliv na jeho povinnost ověřit věcnou správnost dovolávaných důkazů, jejich věrohodnost a soudržnost, jakož i povinnost přezkoumat, zda tyto důkazy představují veškeré rozhodné údaje, jež musí být při posuzování komplexní situace vzaty v úvahu, a zda lze o ně opřít závěry, které z nich byly vyvozeny (viz rozsudek ze dne 15. prosince 2016, TestBioTech a další v. Komise, T‑177/13, nezveřejněný, EU:T:2016:736, bod 79 a citovaná judikatura).
[omissis]
C. K prvnímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu z nesprávného právního posouzení při výkladu a použití čl. 118 odst. 3, 4 a 6 nařízení 2021/2115 a ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o dodržení podstatných prvků uvedeného nařízení francouzským SPSZP
45
Jak vyplývá z bodu 16 výše, první žalobní důvod se v podstatě dělí na tři části.
46
Tribunál má za to, že je třeba přezkoumat nejprve druhou část prvního žalobního důvodu, jejímž cílem je zpochybnit meze prováděcích pravomocí Komise svěřených jí čl. 118 odst. 4 a 6 nařízení 2021/2115 k přijetí rozhodnutí o schválení, poté první část týkající se povahy a rozsahu přezkumu Komise podle čl. 118 odst. 3 a 4 nařízení 2021/2115 a konečně třetí část vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.
1.
Ke druhé části prvního žalobního důvodu, vycházející z nesprávného právního posouzení při výkladu mezí prováděcích pravomocí Komise svěřených jí čl. 118 odst. 4 a 6 nařízení 2021/2115
47
Druhá část prvního žalobního důvodu se v podstatě dělí na dvě výtky, z nichž první vychází z odmítnutí Komise uznat povinnost, aby takový prováděcí akt, jako je rozhodnutí o schválení, respektoval podstatné prvky základního aktu a druhá vychází z toho, že Komise odmítla považovat specifické cíle v oblasti životního prostředí a klimatu za podstatné prvky nařízení 2021/2115.
a)
K první výtce, vycházející z odmítnutí Komise uznat povinnost, aby takový prováděcí akt, jako je rozhodnutí o schválení, respektoval podstatné prvky základního aktu
48
Žalobci tvrdí, že úvahy uvedené v pododdíle 4.1 přílohy napadeného rozhodnutí jsou stiženy nesprávným právním posouzením, které se týká odmítnutí Komise uznat povinnost takového prováděcího aktu, jako je rozhodnutí o schválení, respektovat podstatné prvky základního aktu. Jsou toho názoru, že prováděcí pravomoc Komise podle čl. 118 odst. 4 a 6 nařízení 2021/2115 nezávisí pouze na existenci přenesení pravomoci, která ji opravňuje k přijetí takového rozhodnutí o schválení, ale rovněž na tom, zda prováděcí akt respektuje podstatné prvky základního aktu v souladu s článkem 291 SFEU.
49
Komise, podporovaná Francouzskou republikou, argumenty žalobců zpochybňuje.
50
Podle čl. 291 odst. 1 SFEU přijmou členské státy veškerá nezbytná vnitrostátní právní opatření k provedení právně závazných aktů Unie. Jak je však uvedeno v odstavci 2, jsou-li pro provedení právně závazných aktů Unie nezbytné jednotné podmínky, svěří tyto akty prováděcí pravomoci Komisi nebo ve zvláštních, náležitě odůvodněných případech, jakož i v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky Radě Evropské unie. Podle čl. 291 odst. 4 SFEU je součástí názvu prováděcích aktů slovo „prováděcí“.
51
Z rozhodnutí o schválení vyplývá, že toto rozhodnutí je založeno na čl. 118 odst. 6 nařízení 2021/2115, podle kterého Komise schvaluje každý SPSZP prostřednictvím prováděcího rozhodnutí za předpokladu, že jsou splněny požadavky uvedené v odstavci 4 tohoto článku.
52
Za těchto podmínek je prováděcí pravomoc svěřená Komisi vymezena jak čl. 291 odst. 2 SFEU, tak článkem 118 nařízení 2021/2115.
53
Podle judikatury Soudního dvora zahrnuje pojem „provedení“ současně vypracování prováděcích norem a použití norem na konkrétní případy prostřednictvím aktů s individuální působností (viz rozsudek ze dne 1. března 2016, National Iranian Oil Company v. Rada, C‑440/14 P, EU:C:2016:128, bod 36 a citovaná judikatura).
54
V projednávané věci je předmětem rozhodnutí o schválení schválení návrhu francouzského SPSZP, aby mohl vyvolat své právní účinky v souladu s čl. 118 odst. 4 a 7 nařízení 2021/2115.
55
Rozhodnutí o schválení tak potvrzuje soulad vnitrostátního aktu, a sice francouzského SPSZP, s řadou podmínek stanovených v nařízení 2021/2115. Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice a představuje krok, který předchází provedení vnitrostátního právního rámce upravujícího poskytování unijních podpor zemědělcům a dalším příjemcům na základě schváleného francouzského SPSZP.
56
V tomto ohledu Komise podle čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115 schválí navrhovaný SPSZP za předpokladu, že byly předloženy nezbytné informace a že je v souladu s článkem 9 a ostatními požadavky stanovenými v tomto nařízení a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/2116 ze dne 2. prosince 2021 o financování, řízení a monitorování společné zemědělské politiky a zrušení nařízení (EU) č. 1306/2013 (Úř. věst. 2021, L 435, s. 187), jakož i s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými na základě uvedených nařízení.
57
V tomto rámci z bodů 27, 97 a 110 odůvodnění ve spojení s články 9 a 118 nařízení 2021/2115 vyplývá, že cílem schvalovacího postupu je zajistit soulad SPSZP přijatých členskými státy za účelem provádění SZP na vnitrostátní úrovni s unijními pravidly, zejména s cíli SZP, jak jsou stanoveny v článku 39 SFEU a upřesněny v tomto nařízení.
58
Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že Komisi byla svěřena prováděcí pravomoc kontrolovat soulad jednotlivých návrhů SPSZP s požadavky stanovenými v nařízení 2021/2115.
59
Prováděcí pravomoc svěřená Komisi článkem 291 SFEU a článkem 118 nařízení 2021/2115 k přijetí rozhodnutí o schválení je tak omezena na kontrolu souladu konkrétního typu aktu, a sice návrhů SPSZP. Z tohoto důvodu je třeba dodržování mezí této pravomoci zkoumat nejen s ohledem na základní obecné cíle uvedeného nařízení, ale také na základě všech požadavků uvedených v čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115.
60
V projednávané věci Komise v pododdíle 4.1 přílohy napadeného rozhodnutí v odpovědi na důvod přezkumu vycházející z nedostatku pravomoci k přijetí rozhodnutí o schválení připomíná, že podle čl. 13 odst. 2 SEU jedná každý orgán v mezích působnosti svěřené mu Smlouvami. Podle Komise se otázka, zda byl akt přijat bez zmocnění, posuzuje v závislosti na právním základu, který tomuto orgánu umožňuje jednat, ať už je implicitní či výslovný. I za předpokladu, že by Komise překročila meze pravomocí, které jsou jí k přijetí daného právního aktu svěřeny, byla by i nadále příslušná k přijetí tohoto aktu navzdory protiprávnosti, k níž došlo při výkonu této pravomoci. Z tohoto důvodu má Komise za to, že argumenty předložené na podporu tohoto důvodu jsou v rámci zpochybnění, které je založeno na nedodržení zásady svěření pravomocí, neopodstatněné.
61
Komise totiž v napadeném rozhodnutí poukazuje na to, že čl. 118 odst. 4 a 6 nařízení 2021/2115 jí výslovně svěřuje pravomoc schvalovat návrhy SPSZP členských států. Upřesňuje, že cílem rozhodnutí o schválení přijatých na tomto základě není změnit nebo doplnit základní akt, a sice uvedené nařízení, nebo vypracovat prováděcí normy. V této souvislosti připomíná, že SPSZP připravují členské státy v souladu s článkem 104 uvedeného nařízení za účelem provádění podpory Unie pro dosahování specifických cílů uvedených v čl. 6 odst. 1 a 2 tohoto nařízení a musí splňovat všechny požadavky stanovené v tomto nařízení.
62
V napadeném rozhodnutí má Komise za to, že musí ověřit, zda argumenty uplatněné na podporu důvodu vycházejícího z nedostatku její pravomoci ke schválení francouzského SPSZP prokazují, že došlo k porušení nařízení 2021/2115, aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých na základě tohoto nařízení, přičemž jejich údajná porušení musí být zkoumána podle čl. 10 odst. 1 Aarhuského nařízení, jelikož představují „právo životního prostředí“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. f) Aarhuského nařízení.
63
Je však třeba konstatovat, že výtka, kterou žalobci uplatňují samostatně, podle níž se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když měla za to, že takový prováděcí akt, jako je rozhodnutí o schválení, nemusí respektovat podstatné prvky základního aktu, nepředstavuje otázku spadající do práva životního prostředí ve smyslu Aarhuského nařízení. I kdyby byl tento žalobní důvod opodstatněný, nevedl by tedy k závěru o porušení práva životního prostředí ve smyslu Aarhuského nařízení, které by mohlo vést ke zrušení napadeného rozhodnutí. Jak totiž uvedla Komise, v rámci vnitřního přezkumu je povinna žádost přezkoumat pouze v rozsahu, v němž žadatel tvrdí, že je dotčený správní akt v rozporu s právem životního prostředí (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 14. března 2018, TestBioTech v. Komise, T‑33/16, EU:T:2018:135, body 48, 68 a 78).
64
V tomto ohledu je třeba připomenout, že žádné ustanovení Smluv neukládá unijnímu soudu povinnost, aby v každém případě přezkoumával opodstatněnost žalobních důvodů nebo argumentů vznesených na podporu návrhů, které mu byly předloženy. Naopak, unijní soud může zejména z důvodů týkajících se účinného výkonu spravedlnosti upustit od zkoumání opodstatněnosti žalobních důvodů, které musí být odmítnuty jako nepřípustné nebo irelevantní (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 29. září 2022, HIM v. Komise, C‑500/21 P, nezveřejněný, EU:C:2022:741, body 72 a 73).
65
Vzhledem k tomu, že je projednávaná výtka uplatněná žalobci irelevantní, není třeba zkoumat její opodstatněnost.
66
První výtku druhé části žalobního důvodu je tudíž třeba zamítnout jako irelevantní.
b)
Ke druhé výtce, vycházející z toho, že Komise odmítla považovat specifické cíle nařízení 2021/2115 v oblasti životního prostředí a klimatu za podstatné prvky
67
Žalobci vytýkají Komisi, že v napadeném rozhodnutí odmítla považovat specifické cíle v oblasti životního prostředí a klimatu za podstatné prvky nařízení 2021/2115 ve smyslu judikatury týkající se článku 291 SFEU.
68
Komise, podporovaná Francouzskou republikou, argumenty žalobců zpochybňuje.
69
V projednávané věci má Komise v pododdíle 3.2 přílohy napadeného rozhodnutí za to, že specifické cíle v oblasti životního prostředí a klimatu nepředstavují ústřední prvky SZP. Podle jejího názoru neexistuje hierarchie mezi specifickými cíli stanovenými v článku 6 nařízení 2021/2115, které vyplývají z článku 105 tohoto nařízení.
70
Kromě toho podle pododdílu 3.3 přílohy napadeného rozhodnutí musí být SPSZP schválen, jakmile jsou intervenční strategie, kterou obsahuje, a její prvky přiměřené pro dosažení cílů stanovených v nařízení 2021/2115, a je-li v souladu s tímto nařízením a nařízením 2021/2116.
71
Vzhledem k tomu, že se Komise nedopustila nesprávného právního posouzení, když měla v napadeném rozhodnutí za to, že rozhodnutí o schválení musí splňovat všechny požadavky stanovené nařízením 2021/2115, včetně jeho čl. 118 odst. 4, a požadavky, na které tento článek odkazuje, zejména dodržení specifických cílů v oblasti životního prostředí a klimatu, nemá její odmítnutí kvalifikovat zmíněné obecné cíle jako podstatné cíle žádný vliv na legalitu napadeného rozhodnutí.
72
Druhou výtku je tudíž třeba zamítnout jako irelevantní, a v důsledku toho zamítnout druhou část prvního žalobního důvodu v plném rozsahu.
2.
K první části prvního žalobního důvodu, vycházející z nesprávného právního posouzení týkajícího se povahy a rozsahu kontroly Komise podle čl. 118 odst. 3 a 4 nařízení 2021/2115
73
První část prvního žalobního důvodu se dělí na dvě výtky, vycházející zaprvé z nesprávného právního posouzení, pokud jde o povahu kontroly, kterou Komise vykonává nad návrhy SPSZP podle čl. 118 odst. 3 a 4 nařízení 2021/2115, a zadruhé z nesprávného právního posouzení, které se týká toho, že Komise nerespektovala rozsah své kontroly nad návrhy SPSZP.
a)
K první výtce, vycházející z nesprávného právního posouzení, pokud jde o povahu kontroly, kterou Komise vykonává nad návrhy SPSZP podle čl. 118 odst. 3 a 4 nařízení 2021/2115
74
Žalobci v podstatě tvrdí, že úvahy uvedené v oddíle 3 přílohy napadeného rozhodnutí jsou stiženy nesprávným právním posouzením, pokud jde o povahu kontroly, kterou Komise vykonává nad návrhy SPSZP podle čl. 118 odst. 3 a 4 nařízení 2021/2115. Komise podle nich zastává příliš restriktivní výklad, který se omezuje na ověření splnění formální podmínky spočívající v předložení všech nezbytných informací týkajících se návrhu SPSZP. Autonomie členských států při vytváření intervenční strategie jejich SPSZP má i nadále podléhat dodržování rámce a cílů stanovených v uvedeném nařízení.
75
Žalobci vytýkají Komisi, že se v pododdíle 3.3 přílohy napadeného rozhodnutí dopustila nesprávného právního posouzení, pokud jde o povahu připomínek sdělených Francouzské republice podle čl. 118 odst. 3 nařízení 2021/2115. Komise údajně zkreslila význam těchto připomínek tím, že zlehčila rozsah nesouladu s uvedeným nařízením.
76
Dále se žalobci domnívají, že ústřední úloha Komise ve fázi schvalování návrhů SPSZP vyplývá jak z čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115, tak z obecné systematiky uvedeného nařízení. Podle nich uvedený článek ve spojení s čl. 109 odst. 2 a čl. 111 prvním pododstavcem písm. c) téhož nařízení vyžaduje, aby každý návrh SPSZP splňoval věcné podmínky, zejména podmínky uvedené v článku 9, a další požadavky, které toto nařízení stanoví. V tomto ohledu pouze kontrola splnění formálních i věcných podmínek umožňuje jednak konkrétně posoudit dopad návrhu SPSZP, zpochybnit vysvětlení a volby členského státu a upozornit na případné neslučitelnosti a přetrvávající nedostatky a jednak zajistit společný charakter SZP tím, že zabrání jakémukoli riziku zpětného přesunu na vnitrostátní úroveň.
77
Žalobci se proto domnívají, že by se kontrola věcných podmínek prováděná Komisí neměla opírat pouze o analýzy, které se očekávají od členských států podle nařízení 2021/2115, ale také o její vlastní poznatky a případně o dostupné analytické zprávy k této problematice. Ani složitost dané problematiky, ani lhůta pro schválení jednotlivých návrhů tedy nemohou odůvodnit zmírnění úrovně kontroly nad návrhy SPSZP.
78
Žalobci v rámci této výtky zpochybňují výklad čl. 118 odst. 3 a 4 nařízení 2021/2115, který Komise v napadeném rozhodnutí použila.
79
Před ověřením existence údajného nesprávného právního posouzení uvedeného v odpověď na žádost žalobců o vnitřní přezkum v napadeném rozhodnutí je třeba nejprve přezkoumat právní rámec, který Komisi takovou pravomoc ke schvalování návrhů SPSZP svěřuje.
1) K povaze kontroly prováděné podle čl. 118 odst. 3 a 4 nařízení 2021/2115
80
Je třeba připomenout, že výklad ustanovení unijního práva vyžaduje, aby bylo zohledněno nejen znění takového ustanovení, ale i kontext, do něhož spadá, jakož i cíle a účel, které sleduje akt, jehož je součástí, či dokonce historie jeho vzniku [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 25. června 2020, A a další (Větrné elektrárny v Aalter a v Nevele), C‑24/19, EU:C:2020:503, bod 37, a ze dne 3. září 2024, Illumina a Grail v. Komise, C‑611/22 P a C‑625/22 P, EU:C:2024:677, body 126 a 127 a citovaná judikatura].
81
Článek 118 nařízení 2021/2115 upravuje postup posuzování a schvalování každého návrhu SPSZP. Jeho odstavec 1 stanoví, že každý členský stát předloží Komisi návrh SPSZP.
82
Článek 118 odst. 2 nařízení 2021/2115 stanoví, že Komise posoudí SPSZP, který jí byl předložen, z hlediska jeho úplnosti, jeho konzistentnosti a koherentnosti s obecnými zásadami práva Unie, s uvedeným nařízením a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty, které byly podle tohoto nařízení přijaty, a s nařízením 2021/2116, z hlediska jeho skutečného přispění k dosažení specifických cílů podle čl. 6 odst. 1 a 2 nařízení 2021/2115 a jeho dopadu na řádné fungování vnitřního trhu a narušování hospodářské soutěže a úrovně administrativní zátěže pro příjemce a správu.
83
Podle čl. 118 odst. 3 prvního pododstavce nařízení 2021/2115 může Komise členskému státu do tří měsíců ode dne předložení návrhu SPSZP sdělit své připomínky. Druhý pododstavec tohoto článku stanoví, že členský stát je povinen poskytnout Komisi veškeré nezbytné dodatečné informace a případně návrh SPSZP upravit.
84
Ustanovení čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115 stanoví kritéria pro schvalování návrhů SPSZP. Jednak musí být Komisi přeloženy nezbytné informace uvedené v čl. 118 odst. 3 téhož nařízení a jednak musí být návrh SPSZP v souladu s článkem 9 a ostatními požadavky stanovenými ve zmíněném nařízení a v nařízení 2021/2116, jakož i s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými na základě uvedených nařízení. Schválení vychází výhradně z aktů, které jsou pro členské státy právně závazné.
85
Zaprvé ze znění článku 118 nařízení 2021/2115 vyplývá, že podle jeho odstavce 3 se připomínky Komise mohou týkat nejen předložení doplňujících informací, ale mohou vést i k úpravě návrhu SPSZP. Použití výrazu „případně“ znamená, že nutnost provést úpravy závisí na povaze těchto připomínek. Připomínky Komise tak mohou poukázat na neslučitelnost návrhu SPSZP s požadavky stanovenými v čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115. V takovém případě bude členský stát povinen návrh upravit, aby získal souhlas Komise. Uvedené připomínky však mohou obsahovat také podněty, jakým způsobem by mohl členský stát zlepšit svůj návrh SPSZP, či dokonce otázky týkající se některých jeho aspektů, avšak bez nutnosti jej jakkoli revidovat.
86
Kromě toho je třeba připomenout, že připomínky Komise k jednotlivým návrhům SPSZP představují pouze mezitímní opatření v rámci procesu přípravy SPSZP. Článek 118 odst. 4 nařízení 2021/2115 totiž stanoví, že schválení je výsledkem přezkumu upraveného návrhu SPSZP.
87
Podle čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115 provádí dále Komise dvojí kontrolu návrhu SPSZP, a sice jednak jeho úplnosti z hlediska všech nezbytných informací a jednak jeho slučitelnosti s taxativně vyjmenovanými požadavky vycházejícími z unijního práva.
88
Zadruhé kontextuální výklad potvrzuje doslovný výklad uvedený v bodech 83 až 87 výše.
89
Podle článku 118 nařízení 2021/2115 Komise nejprve posuzuje každý návrh SPSZP ve vztahu k taxativnímu seznamu kritérií uvedených v jeho odstavci 2. Komise ověří jeho úplnost, jeho konzistentnost a koherentnost s obecnými zásadami unijního práva, s uvedeným nařízením, s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty, které byly podle tohoto nařízení přijaty, a s nařízením 2021/2116, jeho skutečné přispění k dosažení specifických cílů podle čl. 6 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení a jeho dopad na řádné fungování vnitřního trhu a narušování hospodářské soutěže a úroveň administrativní zátěže pro příjemce a správu. Druhá věta tohoto článku upřesňuje, že posouzení je zaměřeno „zejména“ na vhodnost řady prvků, které tvoří tyto návrhy. Použití takového výrazu naznačuje, že se nejedná o dodatečné hodnocení, ale o jednu z částí této fáze.
90
Komise následně zahájí řízení s členským státem, během něhož bude moci předložit připomínky podle čl. 118 odst. 3 nařízení 2021/2115. Jak bylo připomenuto v bodech 83 a 85 výše, uvedený článek upřesňuje, že obsah těchto připomínek závisí na výsledcích posouzení každého návrhu SPSZP, které musela Komise předtím provést. Není stanoveno, že se tyto připomínky mají omezovat pouze na otázky slučitelnosti s uvedeným nařízením. Tento článek také stanoví případné důsledky plynoucí z uvedených připomínek.
91
Konečně v návaznosti na jednání s členským státem přijme Komise prováděcí rozhodnutí o schválení návrhu SPSZP upraveného případně na základě jejích připomínek za předpokladu, že je tento návrh slučitelný s požadavky stanovenými v unijní právní úpravě zmíněnými v čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115. V tomto rámci je třeba poznamenat, že čl. 118 odst. 5 uvedeného nařízení upřesňuje, že ke schválení musí dojít nejpozději šest měsíců po předložení návrhu SPSZP dotčeným členským státem a že se toto schválení netýká informací uvedených v čl. 113 písm. c), ani informací uvedených v přílohách I až IV návrhu SPSZP zmíněných v čl. 107 odst. 2 písm. a) až d), které obsahují hodnocení ex ante, včetně strategického posouzení vlivů na životní prostředí, analýzy situace z hlediska silných a slabých stránek, příležitostí a hrozeb (dále jen „analýza SWOT“), konzultace s partnery a zvláštní podpory pro bavlnu podle čl. 115 odst. 1 až 4 téhož nařízení.
92
Kromě toho čl. 1 odst. 2 nařízení 2021/2115 připomíná, že Komise schvaluje SPSZP a členské státy je vypracovávají.
93
Pokud jde o úlohu členských států, podle čl. 104 odst. 1 nařízení 2021/2115 vypracovávají členské státy SPSZP za účelem provádění podpory Unie financované z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV).
94
V tomto ohledu členské státy podle článku 8 nařízení 2021/2115 usilují o dosažení cílů stanovených v článcích 5 a 6 uvedeného nařízení tak, že určí intervence na základě typů intervencí stanovených ve zmíněném nařízení v souladu s jejich posouzením potřeb a se společnými požadavky stanovenými v témže nařízení.
95
V tomto rámci upravují články 9 až 84 nařízení 2021/2115 typy intervencí, jakož i společné požadavky, které mají členské státy uplatňovat, aby byla zajištěna společná povaha SZP. Články 107 až 115 uvedeného nařízení stanoví požadavky na obsah SPSZP. Tyto SPSZP představují metodické dokumenty ke strategii přijaté každým členským státem k provádění SZP.
96
Pokud jde o Komisi, přijímá zaprvé různé akty v přenesené pravomoci nezbytné k provádění tohoto nařízení, jak vyplývá zejména z článku 152 nařízení 2021/2115. Zadruhé je pověřena přijímáním prováděcích aktů, jak vyplývá z čl. 11 odst. 2, čl. 37 odst. 6, čl. 38 odst. 6, čl. 59 odst. 8, článku 117, čl. 123 odst. 5, čl. 126 odst. 5, článku 133, čl. 134 odst. 14, čl. 143 odst. 4, článku 148 a čl. 150 odst. 3 uvedeného nařízení. Zatřetí podle článků 120 až 143 téhož nařízení Komise zajišťuje monitorování a hodnocení provádění SPSZP schválených členskými státy.
97
Z nařízení 2021/2115 tedy plyne rozdělení úkolů mezi členské státy a Komisi, které podporuje větší subsidiaritu v rámci společného rámce, jenž má zajistit soulad rozhodnutí přijatých na vnitrostátní úrovni s prioritami a cíli Unie.
98
Zatřetí teleologický výklad potvrzuje doslovný a kontextuální výklad uvedený v bodech 83 až 97 výše.
99
V tomto rámci je třeba nejprve připomenout, že podle čl. 4 odst. 2 SFEU se sdílená pravomoc Unie a členských států uplatňuje mimo jiné v oblasti zemědělství.
100
Článek 5 nařízení 2021/2115 navíc připomíná, že cílů SZP musí být dosahováno v souladu se zásadou subsidiarity.
101
V této souvislosti, podle bodu 3 odůvodnění nařízení 2021/2115 vychází nyní způsob řízení SZP z nového přístupu, který je založen na myšlence, že Unie stanoví základní parametry politiky, zatímco členské státy nesou větší odpovědnost, pokud jde o způsob, jakým daných cílů dosáhnout. Díky posílené subsidiaritě je proto možné lépe zohlednit místní podmínky a potřeby, jakož i specifickou povahu zemědělské činnosti. V tomto ohledu z bodů 27, 96 a 97 odůvodnění uvedeného nařízení vyplývá, že upravuje přenos odpovědnosti na členské státy.
102
Nový způsob řízení SZP zavedený unijním normotvůrcem je tedy založen na systému spolupráce, který ponechává členským státům rozhodovací prostor pro přizpůsobení intervencí specifickým potřebám a požadavkům jejich vnitrostátního zemědělství, přičemž zároveň stanoví kontrolu Unie k zajištění jejich slučitelnosti se SZP (usnesení ze dne 17. října 2024, Complejo Agrícola Las Lomas v. Komise, T‑729/22, EU:T:2024:711, bod 70).
103
Ze všech výše připomenutých skutečností vyplývá, že připomínky předložené Komisí podle čl. 118 odst. 3 nařízení 2021/2115 nejsou samy o sobě závazné, ale jejich obsah musí vést členský stát, který návrh SPSZP předložil, k provedení změn v návrhu, pokud tyto připomínky odhalí neslučitelnost s požadavky stanovenými v čl. 118 odst. 4 uvedeného nařízení, která brání schválení uvedeného plánu, a dále že podle téhož ustanovení musí Komise zajistit kontrolu slučitelnosti návrhů SPSZP s požadavky stanovenými v unijní právní úpravě zmíněnými v uvedeném odstavci.
2) K výkladu Komise v napadeném rozhodnutí
104
V pododdíle 3.3 přílohy napadeného rozhodnutí Komise nejprve připomíná, že schválení každého návrhu SPSZP zahrnuje tři fáze, a sice posouzení, následně formulování připomínek a nakonec schválení. Podle jejího názoru jí čl. 118 odst. 2 a 4 nařízení 2021/2115 ukládá povinnost schválit návrh SPSZP, pokud je prokázáno, že jeho intervenční strategie a jeho prvky jsou pro dosažení cílů stanovených v tomto návrhu přiměřené a že je tento návrh v souladu s uvedeným nařízením a nařízením 2021/2116. Upřesňuje, že schválení je založeno výlučně na skutečnostech, které jsou pro členské státy právně závazné.
105
Komise navíc připomíná, že pokud jde o připomínky sdělené členským státům podle čl. 118 odst. 3 nařízení 2021/2115, představují dílčí krok v procesu schvalování SPSZP, po němž mohou následovat další výměny informací s členskými státy týkající se konkrétních aspektů jejich návrhů SPSZP. Podle Komise mohou její připomínky, v závislosti na obtížích zjištěných během posuzování, zaprvé vyzvat nebo požádat členský stát, aby opravil určité prvky návrhu SPSZP, které by mohly být v rozporu s článkem 9 uvedeného nařízení, s jinými jeho požadavky nebo s nařízením 2021/2116. Zadruhé mohou tyto připomínky obsahovat výzvy nebo návrhy, jak zlepšit konzistentnost intervencí, úroveň ambicí SPSZP jako celku, pokud jde o specifické cíle v oblasti životního prostředí a klimatu, nebo ambicióznost specifických cílů, koncepci intervencí, jejich konzistentnost, jakož i návrhy, jak snížit administrativní zátěž při provádění uvedeného plánu. Zatřetí se tyto připomínky mohou týkat prvků návrhu SPSZP, které jsou nejasné, neúplné, neobsahují podrobnosti, vyvolávají pochybnosti nebo by mohly být dále objasněny či vylepšeny, i když se jedná o prvky, které si členské státy mohou zvolit nebo navrhnout samy.
106
Komise se proto domnívá, že se odpověď členského státu na její připomínky může lišit v závislosti na jejich obsahu, a ne vždy musí vést ke změně návrhu SPSZP, neboť dodatečné objasnění nebo vysvětlení může být postačující.
107
Pokud jde konkrétně o požadavek přiměřenosti, Komise upřesňuje, že tento požadavek je splněn tehdy, když je navrhovaná intervenční strategie v souladu s analýzou SWOT a definicí potřeb, když její struktura environmentálních a klimatických prvků odpovídá vnitrostátním cílům založeným na unijních právních předpisech a uvedeným v příloze XIII nařízení 2021/2115 a je schopna k nim přispět, a tehdy, je-li cílem intervenční strategie jako celku skutečně přispívat k dosahování specifických cílů stanovených v uvedeném nařízení a je schopna k nim přispět.
108
Komise dále zdůrazňuje, že nařízení 2021/2115, zejména v čl. 115 odst. 2 a článku 103, svěřuje některé úkoly a rozhodnutí výlučně nebo převážně členským státům, nebo ze schvalovacího postupu některé skutečnosti vylučuje, tak jako v čl. 113 písm. c) a čl. 118 odst. 5 tohoto nařízení. Uvedené nařízení dále podle Komise omezuje rozsah jejího přezkumu, pokud jde o některé prvky návrhů SPSZP, zejména v případech, kdy byly dodrženy určité předepsané postupy nebo pokud byl posuzovaný prvek navržen či vypočítán podle metod stanovených tímto nařízením.
109
Konečně má Komise za to, že ji nařízení 2021/2115 rovněž neopravňuje k tomu, aby členským státům předepisovala, jak mají být některé intervence či prvky uvedeného nařízení podrobně prováděny, ani k tomu, aby určovala minimální úroveň ambicí, pokud jde o sledované cíle nebo ukazatele dopadu, ani k tomu, aby stanovila podrobná pravidla pro provádění požadavků podmíněnosti. Domnívá se, že v souladu s novým regulačním rámcem, který členským státům poskytuje větší flexibilitu, vyplývá takový standard přezkumu z mezí, které jí toto nařízení v procesu schvalování návrhů SPSZP ukládá a z rozdělení úkolů mezi Komisi a členské státy při přípravě, posuzování a schvalování těchto návrhů.
110
Komise se tudíž nedopustila nesprávného právního posouzení, pokud jde o výklad čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115, když konstatovala, že její úloha se při posuzování a schvalování jednotlivých návrhů SPSZP omezuje na ověření jejich slučitelnosti se seznamem požadavků vycházejících z unijního práva, zejména posouzením přínosu uvedeného návrhu k dosažení cílů této právní úpravy.
111
Argumenty předložené žalobci nemohou takový závěr zpochybnit.
112
Zaprvé z napadeného rozhodnutí nevyplývá, že by Komise měla za to, že se její přezkum omezuje na splnění formální podmínky, ale spíše na splnění souboru specifických požadavků, jak vyplývá ze skutečností připomenutých v bodech 104 a 107 výše.
113
Zadruhé, pokud jde o argument vycházející z povinnosti Komise vycházet při posuzování návrhů SPSZP nejen z analýz, které se od členských států očekávají podle nařízení 2021/2115, ale také z vlastních zjištění a případně z externích zpráv, je třeba připomenout, že pokud jde o faktické analýzy, uvedené nařízení upravuje konkrétní rozdělení úloh mezi Komisi a členské státy.
114
V tomto ohledu nový model provádění SZP tak, jak vyplývá z nařízení 2021/2115, zejména z bodů 99 a 100 jeho odůvodnění, zdůrazňuje význam předchozí analýzy vnitrostátní situace a určení specifických vnitrostátních potřeb pro účely vypracování SPSZP. Podle tohoto nařízení by měl takový postup podporovat větší subsidiaritu ve společném rámci Unie.
115
Za tímto účelem svěřuje nařízení 2021/2115 členským státům provádění analýz zemědělského kontextu, a to jak na vnitrostátní, tak na regionální úrovni. První z těchto analýz, upravená v článku 108 uvedeného nařízení, se týká posouzení potřeb, druhou je podle čl. 115 odst. 2 téhož nařízení analýza SWOT a třetí analýza uvedená v článku 139 tohoto nařízení, nazývaná analýza ex ante, má za cíl posoudit podle několika kritérií dopady návrhu SPSZP, včetně jeho přínosu k dosažení specifických cílů.
116
Kromě toho čl. 118 odst. 5 druhý pododstavec nařízení 2021/2115 mimo jiné stanoví, že se schválení nevztahuje na informace připomenuté v bodě 115 výše.
117
Schvalovací postup tedy nezavazuje Komisi, aby se ztotožnila s analýzami provedenými členskými státy, které byly připomenuty v bodě 115 výše, ani aby je doplnila o další analýzy.
118
V projednávané věci se Komise v napadeném rozhodnutí, zejména v pododdíle 3.3 jeho přílohy, nedopustila nesprávného právního posouzení, když připomněla, že nařízení 2021/2115 jí pro účely posuzování návrhů SPSZP nepřiznává vyšetřovací pravomoci, které by jí umožňovaly provádět vlastní šetření, nebo dokonce ověřovat a kontrolovat informace, z nichž tyto návrhy vycházejí. Stejně tak pouhé konstatování Komise v témže pododdíle přílohy napadeného rozhodnutí, podle něhož může pro posouzení návrhů SPSZP použít, kromě uvedených informací, i další informace, které již má k dispozici, nepředstavuje nesprávné právní posouzení, pokud jde o povahu přezkumu upraveného v čl. 118 odst. 4 uvedeného nařízení.
119
Zatřetí z odpovědi Komise v pododdíle 3.3 přílohy napadeného rozhodnutí nevyplývá, že měla za to, že intenzita jejího přezkumu návrhů SPSZP v rámci schvalovacího postupu byla snížena z důvodu složitosti předmětu a šestiměsíční lhůty, ve které je musela po jejich předložení schválit podle čl. 118 odst. 5 prvního pododstavce nařízení 2021/2115.
120
V napadeném rozhodnutí totiž Komise pouze připomíná meze svého přezkumu tak, jak vyplývá z čl. 118 odst. 2 a 4 nařízení 2021/2115, když zdůrazňuje, že vypracování SPSZP je založeno na analýze předpokládaného vývoje na období nejméně pěti let, která s sebou nese značnou míru nejistoty ohledně budoucího vývoje ovlivňujícího zemědělskou oblast.
121
Ze všech výše uvedených skutečností tedy vyplývá, že se Komise v napadeném rozhodnutí nedopustila nesprávného právního posouzení, když připomněla zvláštnosti postupu schvalování návrhů SPSZP podle čl. 118 odst. 3 a 4 nařízení 2021/2115.
122
První výtku první části žalobního důvodu je tudíž třeba zamítnout jako neopodstatněnou.
b)
K druhé výtce, vycházející z nesprávného právního posouzení týkajícího se rozsahu kontroly prováděné Komisí nad intervenční strategií podle čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115
123
Žalobci tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo nesprávným právním posouzením, pokud jde o rozsah přezkumu, který musí Komise provést podle čl. 118 odst. 2 a 4 nařízení 2021/2115. Podle nich se Komise nemá omezovat na celkový přezkum intervenční strategie a celkového přispění návrhu francouzského SPSZP k dosažení specifických cílů, ale musí analyzovat účinnost opatření zahrnutých do uvedeného SPSZP z hlediska jejich přínosu k dosažení těchto cílů.
124
Žalobci mají za to, že Komise musí posoudit jednak skutečný přínos intervenční strategie, tedy její schopnost dosáhnout zamýšlených nebo požadovaných výsledků, a jednak konzistentní přínos struktury environmentálních a klimatických prvků k dosažení dlouhodobých vnitrostátních cílů v oblasti životního prostředí a klimatu, tedy to, do jaké míry tato struktura přispívá k dosahování těchto cílů v závislosti na významu SPSZP pro jejich naplňování v zemědělském odvětví. Za tímto účelem má být nezbytné přezkoumat základní opatření stanovená ve francouzském SPSZP s cílem reagovat na prioritní potřeby a dosáhnout specifických cílů v oblasti životního prostředí a klimatu nebo uvedených dlouhodobých vnitrostátních cílů.
125
Komise, podporovaná Francouzskou republikou, argumenty žalobců zpochybňuje.
126
Podle čl. 118 odst. 2 nařízení 2021/2115, připomenutého v bodě 89 výše, musí Komise posoudit zejména skutečné přispění návrhu SPSZP k dosažení specifických cílů stanovených v čl. 6 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení. Toto posouzení se týká „zejména“ přiměřenosti celé řady prvků, které tvoří návrh SPSZP.
127
Schvalovací postup předpokládá, že se Komise ujistí, že intervenční strategie obsažená v návrhu SPSZP je schopna přinést konkrétní a koordinované účinky, aby bylo možné dosáhnout specifických cílů stanovených v čl. 6 odst. 1 a 2 nařízení 2021/2115.
128
V tomto ohledu článek 109 nařízení 2021/2115 týkající se intervenční strategie upřesňuje, že tato strategie musí popisovat zejména to, jak intervence umožňují dosáhnout cílů, včetně specifických cílů v oblasti životního prostředí a klimatu, a jak jsou vzájemně soudržné a slučitelné. Totéž platí pro přidělování finančních zdrojů, které musí být odůvodněné a přiměřené pro dosažení stanovených cílů. Článek 109 odst. 2 písm. a) téhož nařízení navíc dodává, že tato intervenční strategie musí prokázat konzistentnost a komplementaritu intervencí napříč specifickými cíli tím, že poskytne zejména přehled struktury environmentálních a klimatických prvků popisující způsob, jakým se uplatňují jednotlivé standardy pro dobrý zemědělský a environmentální stav půdy (dále jen „DZES“), celkový přínos podmíněnosti k dosažení specifických cílů v oblasti životního prostředí a klimatu, komplementaritu mezi různými formami podpory směřujícími ke stejným specifickým cílům, způsob, jak dosáhnout většího celkového přínosu stanoveného v článku 105 uvedeného nařízení a způsob, jakým má tato struktura environmentálních a klimatických prvků konzistentně přispívat k dosažení dlouhodobých vnitrostátních cílů.
129
Pokud jde o vyšší ambice v souvislosti se specifickými cíli v oblasti životního prostředí a klimatu, stanoví článek 105 nařízení 2021/2115, že členské státy usilují o to, aby byl jejich celkový příspěvek k plnění těchto cílů vyšší než příspěvek k plnění cíle stanoveného předchozí právní úpravou v období 2014–2020. Dále se v něm uvádí, že v SPSZP mají vysvětlit, jak zamýšlejí celkového většího přispění dosáhnout.
130
Kromě toho je třeba připomenout, že nový model provádění, na němž je založeno nařízení 2021/2115, má podpořit větší míru subsidiarity tím, že členským státům poskytuje dodatečný prostor pro uvážení, pokud jde o konkrétní uspořádání intervencí obsažených v každém SPSZP.
131
Za tímto účelem stanoví nařízení 2021/2115 základní parametry pro provádění SZP, a sice cíle Unie, typy intervencí a společné požadavky, jejichž dodržování zajišťuje Komise v rámci schvalovacího postupu podle článku 118 uvedeného nařízení.
132
V této souvislosti neobsahuje nařízení 2021/2115 žádný mechanismus pro úpravu intervencí v rámci intervenční strategie, pokud jde o jejich přispění k dosažení specifických cílů v oblasti životního prostředí a klimatu, ani pro úpravu podílu SPSZP na plnění dlouhodobých vnitrostátních cílů v oblasti životního prostředí a klimatu.
133
Nařízení 2021/2115 tak vyžaduje, aby každý členský stát vypracoval SPSZP, který účinně přispěje k dosažení specifických cílů stanovených v čl. 6 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení, jejichž plnění je měřeno pomocí ukazatelů a cílů.
134
Nařízení 2021/2115 nicméně členským státům při provádění SZP neukládá povinnost dosáhnout výsledku, nýbrž povinnost vynaložit veškeré úsilí. Formulace obecných a specifických cílů totiž potvrzuje, že členské státy nejsou povinny dosáhnout předem stanoveného a přesně vyčísleného výsledku. V tomto ohledu čl. 5 písm. b) uvedeného nařízení stanoví, že podpora z EZZF a EZFRV přispívá k dosažení různých obecných cílů, přičemž má zejména za cíl „podporovat a posilovat ochranu životního prostředí“. Pokud jde o specifické cíle v oblasti životního prostředí a klimatu, čl. 6 odst. 2 písm. d) až f) téhož nařízení upřesňuje, že cílem podpory je „přispívat ke zmírňování změny klimatu a […] prosazovat udržitelnou energii“, „podporovat udržitelný rozvoj a účinné hospodaření s přírodními zdroji“ a „přispívat k zastavení úbytku biologické rozmanitosti […], posilovat ekosystémové služby a zachovat stanoviště a krajiny“.
135
V rámci svého přezkumu slučitelnosti proto musí Komise na základě komplexního přístupu posoudit skutečný přínos návrhu SPSZP k dosažení obecných a specifických cílů, přičemž přezkoumá intervenční strategii z hlediska jak úrovně jejích ambicí, tak její schopnosti dosáhnout očekávaných účinků ke splnění povinnosti členských států vynaložit veškeré úsilí, a to včetně specifických cílů v oblasti životního prostředí a klimatu.
136
V projednávané věci Komise v pododdíle 3.2 přílohy napadeného rozhodnutí vysvětluje, že její úlohou je v rámci posouzení upraveného v čl. 118 odst. 2 nařízení 2021/2115 ověřit, zda jsou informace a odůvodnění poskytnuté členským státem úplné, zda jasným, konzistentním, logickým, stručným a věrohodným způsobem vysvětlují fungování intervenční strategie a intervencí, jejich skutečné přispění k dosažení specifických cílů v oblasti životního prostředí a klimatu, jejich konzistentnost s jinými intervencemi přispívajícími ke specifickým cílům a soulad jednotlivých intervencí s obecnými a zvláštními požadavky uvedeného nařízení, které se na ně vztahují. Pokud jde o strukturu environmentálních a klimatických prvků, Komise upřesňuje, že ověřuje, zda je v souladu s požadavky čl. 109 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení, včetně jejího přínosu a konzistentnosti s dlouhodobými vnitrostátními cíli.
137
Komise kromě toho v pododdíle 3.3 přílohy napadeného rozhodnutí, připomenutém v bodech 104 a 107 výše, potvrzuje, že v rámci schvalovacího postupu musí ověřovat jak skutečné přispění intervenční strategie SPSZP a prvků, které jej tvoří, k dosažení obecných a specifických cílů, tak slučitelnost uvedeného plánu s požadavky unijního práva taxativně stanovenými v čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115. Upřesňuje, že jde o ověření, zda členské státy plní povinnosti vynaložit veškeré úsilí, které jim toto nařízení ukládá.
138
Z napadeného rozhodnutí nevyplývá, že Komise měla za to, že by se v rámci schvalovacího řízení francouzského SPSZP měla omezit na celkové posouzení uvedeného plánu, aniž ověřila opatření, která obsahuje. Z napadeného rozhodnutí naopak vyplývá, že se Komise domnívá, že její přezkum se musí týkat všech prvků, které tvoří návrh SPSZP, jelikož je povinna posuzovat nejen individuální účinky opatření, ale i jejich koordinované účinky.
139
Z toho vyplývá, že druhá výtka první části musí být zamítnuta jako neopodstatněná, a v důsledku toho i první část prvního žalobního důvodu.
3.
Ke třetí části prvního žalobního důvodu, vycházející ze skutečnosti, že se Komise v napadeném rozhodnutí dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že francouzský SPSZP splňuje podstatné prvky nařízení 2021/2115
140
Žalobci mají za to, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení v pododdíle 4.1 přílohy napadeného rozhodnutí, když měla za to, že francouzský SPSZP splňuje podstatné prvky nařízení 2021/2115 v oblasti životního prostředí a klimatu. Tvrdí, že body, které nebyly v souladu s podstatnými prvky uvedeného nařízení, nebyly v revidovaném znění návrhu francouzského SPSZP opraveny, zejména pokud jde o specifické cíle v oblasti životního prostředí a klimatu spočívající ve snížení emisí SP, ochraně vodních zdrojů, jakož i v zachování a obnově biologické rozmanitosti.
[omissis]
143
Je třeba poukázat na to, že ve třetí části prvního žalobního důvodu žalobci v podstatě vytýkají Komisi, že se v napadeném rozhodnutí dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že francouzský SPSZP je v souladu se specifickými cíli v oblasti životního prostředí a klimatu.
144
Kromě toho žalobci ve druhém, třetím a čtvrtém žalobním důvodu rovněž vytýkají Komisi, že se dopustila několika zjevně nesprávných posouzení, když měla za to, že je rozhodnutí o schválení slučitelné se specifickými cíli v oblasti životního prostředí a klimatu.
145
Přezkum třetí části prvního žalobního důvodu týkající se dodržení specifických cílů v oblasti životního prostředí a klimatu je tudíž třeba spojit s přezkumem druhého, třetího a čtvrtého žalobního důvodu.
146
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba první žalobní důvod zamítnout zčásti jako irelevantní a zčásti jako neopodstatněný a ve zbývající části odkázat na přezkum druhého, třetího a čtvrtého žalobního důvodu.
[omissis]
E. Ke třetímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o přispění francouzského SPSZP k dosažení specifického cíle E a s ním souvisejících dlouhodobých vnitrostátních cílů
223
Třetí žalobní důvod se dělí na dvě části, z nichž první vychází ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o skutečné přispění intervenční strategie francouzského SPSZP ke specifickému cíli E, zejména k ochraně vodních zdrojů, a druhá ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o skutečné přispění francouzského SPSZP k dosažení dlouhodobých vnitrostátních cílů v oblasti ochrany vodních zdrojů vyplývající ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. 2000, L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275) a směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (Úř. věst. 1991, L 375, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 68).
1.
K první části třetího žalobního důvodu, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení skutečného přispění intervenční strategie francouzského SPSZP ke specifickému cíli E, zejména k ochraně vodních zdrojů
224
Žalobci tvrdí, že se Komise v napadeném rozhodnutí dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že intervenční strategie francouzského SPSZP skutečně přispívá k ochraně vodních zdrojů stanovené v rámci specifického cíle E, přestože neumožňuje snižovat používání pesticidů z důvodu nedodržení standardu DZES 7 a ekoschémat tak, jak jsou definovány v nařízení 2021/2115.
225
První část třetího žalobního důvodu je rozdělena na pět výtek, přičemž první vychází z prioritní potřeby snižovat používání pesticidů v rámci dosahování specifického cíle E, druhá z nevhodnosti logiky přezkumu, kterou Komise zvolila pro posouzení přínosu intervenční strategie ke specifickému cíli E, třetí z nedodržení standardu DZES 7 upraveného v článku 13 nařízení 2021/2115 francouzským SPSZP, čtvrtá z nedodržení ekoschématu upraveného v článku 31 zmíněného nařízení francouzským SPSZP a pátá z neschopnosti intervenční strategie dosáhnout specifického cíle E z důvodu omezení spojených s podmínkami provádění standardu DZES 7 a ekoschémat francouzskými orgány.
[omissis]
c)
Ke třetí výtce, vycházející ze skutečnosti, že standard DZES 7 provedený ve francouzském SPSZP není slučitelný s článkem 13 nařízení 2021/2115 a s minimálními požadavky stanovenými tímto nařízením
246
Jak bylo připomenuto v bodech 103 a 135 výše, podle čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115 se Komise musí ujistit o slučitelnosti každého návrhu SPSZP s určitými požadavky unijního práva, zejména s ustanoveními Listiny základních práv Evropské unie, ustanoveními nařízení 2021/2115 a nařízení 2021/2116, jakož i s ustanoveními aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na základě těchto nařízení. Tento přezkum slučitelnosti vyžaduje, aby bylo posouzeno nejen skutečné přispění intervenční strategie každého plánu k dosažení specifických cílů v rámci celkového přístupu, ale také to, zda opatření, která obsahují, nejsou v rozporu s minimálními požadavky unijního práva uvedenými v tomto článku.
247
V rámci třetí výtky první části třetího žalobního důvodu žalobci tvrdí, že standard DZES 7, jak byl proveden francouzským SPSZP, není v souladu s čl. 13 odst. 1 nařízení 2021/2115, ani s minimálními požadavky přílohy III uvedeného nařízení, čímž došlo k porušení čl. 118 odst. 4 uvedeného nařízení. Odchylky od obecného pravidla každoročního střídání plodin mají být navíc přípustné pouze na úrovni regionů nebo zemědělských podniků vykazujících určité vlastnosti. Jak navíc vyplývá z čl. 109 odst. 2 písm. a) bodu ii) téhož nařízení, posouzení celkového přínosu podmíněnosti k dosažení specifických cílů nebrání konkrétnímu posouzení standardů DZES tak, jak byly provedeny prostřednictvím SPSZP.
248
Komise, podporovaná Francouzskou republikou, argumenty žalobců zpochybňuje. Podle ní splňuje provedení standardu DZES 7 francouzským SPSZP minimální požadavky stanovené v čl. 13 odst. 1 nařízení 2021/2115, upřesněné v příloze III tohoto nařízení, které členským státům umožňují provést zmíněný standard s určitou flexibilitou a zohlednit tak rozmanitost zemědělských metod a podmínek v různých regionech dané země. Kromě toho jsou podle Komise možné výjimky, pokud zajistí dosažení hlavního cíle sledovaného standardem DZES 7, a sice zachování půdního potenciálu. Francouzský SPSZP má tento cíl plně zaručovat, když zavedl dlouhodobější střídání plodin, poskytl určitou flexibilitu v případě nepříznivých klimatických podmínek a zohlednil regionální rozdíly. V tomto ohledu má být v souladu s článkem 13 téhož nařízení splněna povinnost stanovená standardem DZES 7 na úrovni pozemku buď změnou hlavní plodiny každé dva roky, nebo každoročním pěstováním vedlejší plodiny.
249
V projednávané věci z pododdílu 4.3 přílohy napadeného rozhodnutí vyplývá, že Komise měla v odpovědi na žádost o vnitřní přezkum za to, že na jedné straně standard DZES 7 nepředstavuje intervenci ve smyslu článku 111 nařízení 2021/2115, a není tedy součástí výkonnostního rámce stanoveného v uvedeném nařízení, i když je jakožto minimální požadavek a základ některých intervencí zásadní. Na druhé straně není standard DZES 7 jakožto požadavek podmíněnosti, který musí dodržovat všichni zemědělci, relevantní pro posouzení přínosu francouzského SPSZP k ukazateli výsledků R.24.
250
Úvodem je třeba připomenout, že v rámci vnitřního přezkumu podle čl. 10 odst. 1 Aarhuského nařízení může žadatel tvrdit, že je akt, který je předmětem žádosti o přezkum, v rozporu s právem životního prostředí.
251
V tomto ohledu přispívá standard DZES 7 vzhledem ke svému cíli spočívajícímu v zachování půdního potenciálu prostřednictvím střídání hlavních nebo vedlejších plodin na orné půdě k plnění cílů politiky Unie v oblasti životního prostředí, zejména k zachování, ochraně a zlepšování kvality životního prostředí, a k obezřetnému a racionálnímu využívání přírodních zdrojů. Tento standard tedy spadá pod pojem „právo životního prostředí“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. f) Aarhuského nařízení (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 6. července 2023, EIB a Komise v. ClientEarth, C‑212/21 P a C‑223/21 P, EU:C:2023:546, body 83 až 87).
252
Je třeba zdůraznit, že ze samotného znění čl. 13 odst. 1 nařízení 2021/2115 vyplývá, že úkol zajistit, aby byla veškerá zemědělská plocha udržována v dobrém zemědělském a environmentálním stavu, přísluší členským státům. Za tímto účelem stanoví členské státy na celostátní nebo regionální úrovni minimální standardy pro každý standard DZES uvedený v příloze III zmíněného nařízení, a to v souladu s hlavním cílem těchto standardů uvedeným v dané příloze. Kromě toho členské státy při stanovování svých standardů v relevantních případech zohlední specifické charakteristiky dotčených oblastí, včetně půdních a klimatických podmínek, stávající způsoby hospodaření, zemědělské postupy, velikost zemědělských podniků a jejich strukturu, využívání půdy a specifika nejvzdálenějších regionů.
253
Z toho vyplývá, že členské státy jsou povinny stanovit minimální standardy pro každý standard DZES uvedený v příloze III nařízení 2021/2115. Takový přístup je potvrzen bodem 43 odůvodnění uvedeného nařízení. I když jsou tedy členské státy povinny při vymezení těchto požadavků dodržovat uvedenou přílohu, ta jim nicméně vzhledem k tomu, že používá obecné pojmy a výrazy, ponechává určitý prostor pro uvážení stran konkrétního určení uvedených požadavků (obdobně viz rozsudek ze dne 7. srpna 2018, Argo Kalda Mardi talu, C‑435/17, EU:C:2018:637, bod 36 a citovaná judikatura).
254
Rozsah prostoru pro uvážení přiznaného členským státům v rámci definice standardů DZES tak závisí zejména na jejich znění nebo míře jejich přesnosti v unijním právu, tedy v projednávané věci na obsahu přílohy III nařízení 2021/2115.
255
Příloha III nařízení 2021/2115 stanoví, že hlavním cílem standardu DZES 7 je zachování půdního potenciálu. V tomto ohledu upřesňuje poznámka pod čarou význam pojmu „střídání“ plodin. Podle ní spočívá toto střídání ve změně plodin nejméně jednou ročně na úrovni zemědělského pozemku, včetně vhodně obhospodařovaných vedlejších plodin, s výjimkou víceletých plodin, trav a jiných zelených pícnin a půdy ponechané ladem.
256
Je třeba konstatovat, že i když je standard DZES 7 formulován obecně, formulace poznámky pod čarou, na kterou příloha III nařízení 2021/2115 odkazuje, přesně uvádí minimální požadavky na střídání plodin, jakož i případné úpravy těchto požadavků a výjimky z nich.
257
Z toho vyplývá, že prostor pro uvážení členských států při stanovení standardu DZES 7 nemůže narušit minimální požadavky na střídání plodin připomenuté v bodě 255 výše.
258
V projednávané věci standard DZES 7 tak, jak byl proveden ve francouzském SPSZP, stanoví, že jeho dodržování se posuzuje na základě dvou kumulativních kritérií, z nichž první se týká zemědělského podniku a druhé se týká pozemku, což na jednání potvrdila Francouzská republika.
259
Na úrovni zemědělského podniku zavádí francouzský SPSZP kritérium střídání plodin na každoroční bázi, a sice že nejméně na 35 % plochy plodin zemědělského podniku se hlavní plodina musí lišit od plodiny pěstované v předchozím roce nebo po ní musí následovat vedlejší plodina.
260
Na úrovni pozemků vyžaduje francouzský SPSZP buď pěstování dvou různých hlavních plodin v průběhu čtyř let, nebo každoroční pěstování vedlejší plodiny během téhož období, s výjimkou ploch osetých „osivovou kukuřicí“. Rovněž je upravena výjimka založená na diverzifikaci plodin specifických pro zemědělské podniky nacházející se v oblasti Rýnské nížiny a několik dalších výjimek.
261
V tomto ohledu je třeba uvést, že první kritérium připomenuté v bodě 259 výše používá odlišnou terminologii než příloha III nařízení 2021/2115, aniž je to konkrétně odůvodněno.
262
Totéž kritérium navíc zavádí doplňkový parametr, který není stanoven v příloze III nařízení 2021/2115. Tento parametr omezuje podíl orné půdy, na kterou se vztahuje povinnost střídání plodin, jak je definována v uvedené příloze, na 35 %. Francouzský SPSZP neposkytuje žádné vysvětlení pro zahrnutí tohoto parametru mezi minimální požadavky v rámci kritérií standardu DZES 7. Toto omezení totiž zužuje rozsah požadavku na střídání plodin, a tím i hlavní cíl uvedeného standardu, který je uveden v téže příloze, a sice zachování půdního potenciálu.
263
Druhé kritérium připomenuté v bodě 260 výše zavádí možnost volby mezi víceletým střídáním hlavní plodiny nebo každoročním střídáním vedlejší plodiny. Toto kritérium ve skutečnosti požaduje, aby byly v průběhu čtyř let pěstovány dvě hlavní plodiny, nebo aby byla každoročně pěstována plodina vedlejší. Taková alternativa se však nezdá být v souladu s přílohou III nařízení 2021/2115, která stanoví, že střídání spočívá ve změně plodin nejméně jednou ročně na úrovni pozemku, včetně vhodně obhospodařovaných vedlejších plodin.
264
Z toho vyplývá, že kombinace těchto dvou kumulativních kritérií vede k méně častému střídání plodin na menším množství obdělávané půdy ve srovnání s minimálními požadavky stanovenými v nařízení 2021/2115.
265
Z napadeného rozhodnutí přitom vyplývá, že dva důvody, které Komise uvedla a které jsou připomenuty v bodě 249 výše, nemohly toto rozhodnutí legálně zdůvodnit, jelikož neumožňují prokázat, že podmínky zavedení standardu DZES 7 francouzskými orgány, tak jak byly schváleny rozhodnutím o schválení, byly v souladu s právní definicí v tomto standardu. Komise se dále omezila na konstatování, že standard DZES 7, tak jak byl proveden francouzským SPSZP, přispívá ke snižování používání pesticidů díky účinkům postupu střídání plodin, který stanoví, aniž vzala v úvahu skutečnost, že uvedené minimální požadavky nebyly splněny.
266
Žalobci tudíž právně dostačujícím způsobem prokázali, že se Komise v napadeném rozhodnutí dopustila zjevně nesprávného posouzení, když zamítla jako neopodstatněný důvod vnitřního přezkumu vycházející ze skutečnosti, že podmínky provedení standardu DZES 7 stanovené francouzským SPSZP a potvrzené rozhodnutím o schválení nesplňovaly minimální požadavky čl. 13 odst. 1 nařízení 2021/2115, jakož i jeho přílohy III.
[omissis]
e)
K páté výtce, vycházející ze skutečnosti, že intervenční strategie francouzského SPSZP skutečně nepřispívá ke specifickému cíli E
302
Žalobci tvrdí, že intervenční strategie francouzského SPSZP, zejména v rozsahu, v němž upřesňuje podmínky provádění standardu DZES 7 a ekoschématu, není schopna umožnit dosažení specifického cíle E a reagovat na prioritní potřebu snížení používání pesticidů ve francouzském zemědělském odvětví.
303
Pokud jde o standard DZES 7, žalobci mají za to, že i když tento standard není kvalifikován jako intervence ve smyslu článku 111 nařízení 2021/2115, představuje páku, které se francouzský SPSZP dovolává za účelem odůvodnění své úrovně ambicí v oblasti snižování závislosti na pesticidech.
304
Pokud jde o ekoschéma, žalobci na jedné straně tvrdí, že praktický přístup založený na diverzifikaci plodin není způsobilý vyvolat kumulativní účinek u všech zemědělských podniků, ale pouze u těch, které již diverzifikované jsou. Komise ve svých připomínkách údajně upozornila Francouzskou republiku na nedostatečnou ambicióznost tohoto přístupu. Na druhé straně postup certifikace není podle žalobců schopen reagovat na prioritní potřebu snížit používání pesticidů a ohrožuje rovněž dosažení cílů stanovených v tomto ohledu tím, že odvádí zemědělce od uplatňování příslušných postupů. Dále mají žalobci za to, že zemědělské podniky nemají finanční zájem na dodržování všech závazků vyplývajících z několika různých způsobů přístupu k eko-schématu.
305
Komise, podporovaná Francouzskou republikou, argumenty žalobců zpochybňuje.
306
Jak bylo připomenuto v bodě 246 výše, Komise musí v rámci svého přezkumu slučitelnosti posoudit na základě celkového přístupu skutečné přispění intervenční strategie každého návrhu SPSZP k dosažení všech specifických cílů nařízení 2021/2115.
307
Zaprvé s ohledem na body 252 až 266 uvedené výše je v rámci kontroly slučitelnosti prováděné Komisí podle čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115 zapotřebí posoudit důsledky existence důvodných pochybností ohledně souladu standardu DZES 7, zavedené francouzským SPSZP, s minimálními požadavky na posuzování skutečného přispění jeho intervenční strategie ke specifickému cíli E podle nařízení 2021/2115.
308
V této souvislosti je třeba připomenout, že podle čl. 12 odst. 1 nařízení 2021/2115 představuje standard DZES 7 požadavek podmíněnosti.
309
V souladu s čl. 109 odst. 2 nařízení 2021/2115 musí intervenční strategie každého SPSZP prokázat svou konzistentnost a komplementaritu intervencí napříč specifickými cíli. Za tímto účelem musí být v každém SPSZP předložen celkový přehled jeho struktury environmentálních a klimatických prvků popisující zejména zaprvé pro každý standard DZES způsob, jakým je tento standard prováděn, a v nezbytných případech popis toho, jak tento postup přispívá k dosažení hlavního cíle tohoto standardu, zadruhé pokud jde o celkovou podmíněnost, její celkový přínos k dosažení specifických cílů v oblasti životního prostředí a klimatu a zatřetí komplementaritu mezi relevantními základními podmínkami, podmíněností a jednotlivými intervencemi zaměřenými na stejné specifické cíle v oblasti životního prostředí a klimatu.
310
Podle přílohy III nařízení 2021/2115 je navíc hlavním cílem standardu DZES 7 zachování půdního potenciálu, který je předmětem specifického cíle E.
311
V projednávané věci z napadeného rozhodnutí vyplývá, že Komise přezkoumala požadavky podmíněnosti, včetně standardu DZES 7 ve vztahu ke specifickému cíli E, v návaznosti na prezentaci francouzského SPSZP týkající se jeho struktury environmentálních a klimatických prvků. Podle francouzského SPSZP totiž podmíněnost umožňuje dosáhnout specifického cíle E prostřednictvím standardů DZES 1, 2, 3, 4, 6, 7 a 8.
312
Případné problémy se slučitelností týkající se standardu DZES 7 francouzského SPSZP tedy mohou mít dopad na strukturu environmentálních a klimatických prvků uvedeného plánu, a tedy na celkové posouzení skutečného přispění intervenční strategie francouzského SPSZP k dosažení specifického cíle E.
313
Nicméně vzhledem k tomu, že kontrola slučitelnosti prováděná Komisí spočívá v komplexním přístupu k posouzení skutečného přispění každého SPSZP k dosažení specifických cílů, je na žalobcích, aby prokázali dopad toho, že minimální požadavky stanovené nařízením 2021/2115, v projednávané věci standardem DZES 7 a článkem 13 tohoto nařízení, nebyly prostřednictvím standardu podmíněnosti francouzského SPSZP splněny, na věrohodnost posouzení Komise, pokud jde o skutečný přínos intervenční strategie zmíněného SPSZP k dosažení specifického cíle E.
314
Žalobci se však omezují na tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když schválila francouzský SPSZP, přestože standard DZES 7, který obsahuje, nesplňuje minimální požadavky nařízení 2021/2115.
315
Komise nicméně měla v napadeném rozhodnutí za to, že struktura environmentálních a klimatických prvků francouzského SPSZP prokazuje skutečné přispění intervenční strategie k dosažení specifického cíle E, zejména díky celkovému přispění všech intervencí souvisejících s tímto cílem a podmíněnosti, jakož i díky komplementaritě těchto intervencí, relevantních základních podmínek a uvedené podmíněnosti ve vztahu ke zmíněnému cíli.
316
Z toho vyplývá, že posouzení skutečného přispění francouzského SPSZP ke specifickému cíli E lze stále považovat za pravdivé nebo platné.
317
Zadruhé žalobci nepředložili žádný důkaz, který by mohl zpochybnit věrohodnost vysvětlení Komise v pododdíle 4.3 přílohy napadeného rozhodnutí, pokud jde o kumulativní účinek závazků vyplývajících z ekoschématu prostřednictvím postupu diverzifikace plodin a neexistenci takového účinku mezi různými ekoschématy s výjimkou „bonusu za remízky“ v rámci ekoschématu, který lze kumulovat s jinými zmíněnými ekoschématy připomenutými v bodě 285 výše.
318
Zatřetí žalobci nepodložili svůj argument, podle něhož jsou ambice opatření přispívajících k diverzifikaci plodin nedostatečné. Z bodu 38 připomínek Komise podle čl. 118 odst. 3 nařízení 2021/2115, který žalobci na podporu svého argumentu citují, totiž vyplývá, že Komise pouze vyzvala Francouzskou republiku, aby posílila ambice opatření přispívajících k diverzifikaci plodin, a lépe tak podpořila zavedení střídání plodin na celém území.
319
Začtvrté, pokud jde o schopnost ekoschémat reagovat prostřednictvím certifikace jak na prioritní potřebu omezení používání pesticidů, tak odradit zemědělce od těchto postupů, žalobci neprokázali právně dostačujícím způsobem podle judikatury citované v bodech 18 a 19 výše, že je napadené rozhodnutí stiženo zjevně nesprávným posouzením. Žalobci totiž nepředkládají žádný důkaz, který by mohl zpochybnit věrohodnost vysvětlení Komise v pododdíle 4.3 přílohy napadeného rozhodnutí, podle nichž nejen že uvedený přístup přispívá k naplnění uvedené potřeby, ale je rovněž třeba zohlednit cíle jednotlivých přístupů k ekoschématům za účelem posouzení celkové úlohy v rámci struktury environmentálních a klimatických prvků francouzského SPSZP.
320
S ohledem na výše uvedené je třeba vyhovět třetí výtce první části třetího žalobního důvodu a zbývající výtky zamítnout.
2.
Ke druhé části třetího žalobního důvodu, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o přispění francouzského SPSZP k dosažení dlouhodobých vnitrostátních cílů v oblasti ochrany vodních zdrojů
[omissis]
337
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba třetí žalobní důvod zamítnout, s výhradou zjevně nesprávného posouzení konstatovaného v bodě 266 výše.
F. Ke čtvrtému žalobnímu důvodu, vycházejícímu ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o přispění francouzského SPSZP k dosažení specifického cíle F
[omissis]
1.
Ke třetí části, vycházející z neexistence skutečného přispění intervenční strategie francouzského SPSZP k potřebám F.2, F.3 a F.4
[omissis]
a)
K nedostatečné podpoře ekologického zemědělství k naplnění potřeb F.2, F.3 a F.4
[omissis]
379
S ohledem na výše uvedené je třeba dospět k závěru, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když jako neopodstatněný zamítla důvod pro vnitřní přezkum vycházející z toho, že podmínky provádění standardu DZES 7 stanovené francouzským SPSZP a potvrzené rozhodnutím o schválení jsou v rozporu s minimálními požadavky stanovenými v čl. 13 odst. 1 nařízení 2021/2115, jakož i v příloze III tohoto nařízení.
380
Je třeba určit, zda zjištěná protiprávnost může vést k úplnému nebo pouze částečnému zrušení napadeného rozhodnutí.
381
V tomto ohledu je podle ustálené judikatury částečné zrušení unijního aktu možné pouze tehdy, jsou-li části, jejichž zrušení je požadováno, oddělitelné od zbývající části aktu. Tento požadavek oddělitelnosti není splněn, jestliže by částečné zrušení aktu způsobilo změnu jeho podstaty [viz rozsudek ze dne 10. května 2023, Ryanair v. Komise (SAS II; COVID-19), T‑238/21, nezveřejněný, EU:T:2023:247, bod 84 a citovaná judikatura].
382
Kromě toho je třeba připomenout, že cílem žádosti o vnitřní přezkum správního aktu je konstatování tvrzené protiprávnosti nebo neopodstatněnosti dotčeného aktu (rozsudek ze dne 12. září 2019, TestBioTech a další v. Komise, C‑82/17 P, EU:C:2019:719, bod 38).
383
V projednávané věci je třeba konstatovat, že napadené rozhodnutí je za účelem odpovědi na žádost o vnitřní přezkum rozděleno do čtyř oddílů. Oddíl 1 se týká postupu schvalování SPSZP, oddíl 2 se týká „Posouzení přípustnosti žádosti o vnitřní přezkum“, oddíl 3 se týká „Právního a normativního rámce SZP pro přezkum prováděcího rozhodnutí Komise přijatého podle čl. 118 odst. 4 nařízení 2021/2115“ a oddíl 4 se týká „Posouzení důvodů pro vnitřní přezkum prováděcího rozhodnutí Komise, kterým se schvaluje strategický plán Francie pro SZP“.
384
Přestože tedy napadené rozhodnutí odpovídá na uplatněné důvody pro přezkum v rámci čtyř oddílů přebírajících strukturu žádosti o přezkum, nelze jej z tohoto důvodu považovat za dělitelné. Jak totiž vyplývá zejména z bodů 103 a 138 výše, v souladu s logikou kontroly, která je Komisi svěřena ustanoveními nařízení 2021/2115 v rámci postupu schvalování SPSZP, Komise neprovedla analýzu každého důvodu samostatně, ale provedla celkový přezkum francouzského SPSZP ve vztahu k uvedeným důvodům přezkumu. Z toho vyplývá vzájemná závislost mezi čtyřmi oddíly napadeného rozhodnutí. Vzhledem k logice kontroly prováděné Komisí proto není možné oddělit oddíl napadeného rozhodnutí stižený zjevně nesprávným posouzením od ostatních oddílů tohoto rozhodnutí, ani z něj vyvozovat důsledky pro výsledek žádosti o vnitřní přezkum. Kromě toho se ani výrok napadeného rozhodnutí nejeví jako dělitelný, neboť Komise dospěla k závěru o neopodstatněnosti žádosti o vnitřní přezkum na základě posouzení všech předložených důvodů pro přezkum.
385
V důsledku toho je třeba žalobě vyhovět a napadené rozhodnutí zrušit v plném rozsahu.
[omissis]
Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (devátý rozšířený senát)
rozhodl takto:
1)
Rozhodnutí Evropské komise ze dne 5. května 2023, kterým se zamítá žádost sdružení ClientEarth a Collectif Nourrir o vnitřní přezkum prováděcího rozhodnutí Komise C(2022) 6012 final ze dne 31. srpna 2022, kterým se schvaluje strategický plán SZP Francie na období 2023–2027 za účelem získání podpory Unie financované z Evropského zemědělského záručního fondu a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova, se zrušuje.
2)
Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení sdružení ClientEarth a Collectif Nourrir.
3)
Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.
Truchot
Kanninen
Sampol Pucurull
Perišin
Meyer
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 29. října 2025.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: francouzština.
(
1
) – Jsou uvedeny pouze body tohoto rozsudku, jejichž zveřejnění Tribunál považuje za účelné.