62024CJ0114_RES
Věc C‑114/24 P
Global Nanotechnologies AE schediasmou anaptyxis paraskevis kai emporias ylikon nanotechnologias (Glonatech)
v.
Evropská výkonná agentura pro výzkum (REA)
Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. července 2025
„Kasační opravný prostředek – Rozhodčí doložka – Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) – Projekt SANAD – Náklady na zaměstnance – Způsobilé náklady – Žádost o vrácení – Výzva k úhradě – Článek 41 Listiny základních práv Evropské unie – Zásada řádné správy – Nahrazení odůvodnění – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie – Právo na účinnou soudní ochranu – Důkazní břemeno – Přiměřenost“
Soudní řízení – Předložení věci Tribunálu na základě rozhodčí doložky – Důvody kasačního opravného prostředku – Porušení zásady řádné správy – Pravomoc unijního soudu posoudit případná porušení Listiny základních práv a obecných zásad unijního práva
(Článek 272 SFEU; Listina základních práv Evropské unie, článek 41)
(viz body 45–47)
Rozpočet Evropské unie – Finanční pomoc Unie – Povinnost příjemce dodržovat podmínky pro poskytnutí finanční pomoci – Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) – Grantová dohoda – Paušální financování – Následné kontroly provedené v rámci finančního auditu – Přípustnost
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 2018/1046, články 181 a 183)
(viz body 74, 75, 77)
Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Nesprávné posouzení skutkového stavu – Nepřípustnost – Přezkum výkladu smluvního ustanovení Soudním dvorem – Vyloučení
(Článek 256 odst. 1 SFEU; statut Soudního dvora, čl. 58 první pododstavec; jednací řád Soudního dvora, článek 169)
(viz bod 84)
Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Přezkum posouzení ustanovení vnitrostátního práva, jichž se dovolává účastník řízení, Soudním dvorem – Vyloučení s výjimkou případu zkreslení
(Článek 256 odst. 1 druhý pododstavec SFEU; statut Soudního dvora, čl. 58 první pododstavec)
(viz body 85, 86)
Rozpočet Evropské unie – Finanční pomoc Unie – Povinnost příjemce dodržovat podmínky pro poskytnutí finanční pomoci – Financování vztahující se pouze na skutečně vynaložené náklady – Doložení existence vykázaných nákladů – Neexistence – Nezpůsobilé náklady – Správné technické provádění projektů, jež jsou předmětem finanční pomoci Unie – Neexistence vlivu
(Článek 317 SEU; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 966/2012, článek 121)
(viz body 97, 99)
Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Nesprávné posouzení skutkového stavu a důkazů – Nepřípustnost – Přezkum posouzení skutkového stavu a důkazů Soudním dvorem – Vyloučení s výjimkou případu zkreslení – Nedodržení pravidel použitelných v oblasti dokazování – Přípustnost
[Článek 256 odst. 1 SFEU; statut Soudního dvora, čl. 58 první pododstavec; jednací řád Soudního dvora, čl. 168 odst. 1 písm. d)]
(viz body 107–109)
Shrnutí
Soudní dvůr tím, že zamítl tento kasační opravný prostředek týkající se grantové dohody obsahující rozhodčí doložku, potvrdil svou ustálenou judikaturu, podle níž v rámci plnění dohody Evropská komise podléhá i nadále povinnostem, které pro ni vyplývají z Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a z obecných zásad unijního práva, takže unijní soud může být vyzván, aby ověřil případné porušení článku 41 Listiny ve sporu, který stejně jako v projednávané věci spadá do působnosti článku 272 SFEU.
Navrhovatelka je společností založenou podle řeckého práva, která působí v odvětví nanotechnologií. Dne 20. prosince 2012 uzavřela s Evropskou výkonnou agenturou pro výzkum (REA) grantovou dohodu týkající se provádění projektu SANAD (dále jen „grantová dohoda“). Tato dohoda stanovila maximální finanční příspěvek Evropské unie na tento projekt, který měl být realizován během období 48 měsíců počínaje 1. lednem 2013, rozděleného do dvou 24měsíčních vykazovaných období. V lednu 2013 přistoupili ke grantové dohodě jako příjemci čtyři další účastníci projektu SANAD. Projekt byl ukončen dne 31. prosince 2016.
V rámci konečné platby příspěvku Unie na projekt informovala REA navrhovatelku e-mailem ze dne 8. října 2018 o existenci řady nesrovnalostí a nedostatků v dokladech předložených navrhovatelkou. Dne 21. srpna 2019 ji REA kromě toho informovala o zahájení finančního auditu vztahujícího se na celé období provádění grantové dohody a uvedla podrobný seznam údajů a dokumentů, které měly být zpřístupněny pro účely tohoto auditu, jenž byl proveden v období od 22. do 24. října 2019.
Dne 22. července 2020 obdržela navrhovatelka návrh zprávy o auditu obsahující výsledky finančního auditu, z něhož vyplývalo, že některé kategorie nákladů na projekt musí být považovány za nezpůsobilé podle ustanovení grantové dohody. Komise tyto závěry zpochybnila dne 23. září 2020. Dne 30. března 2021 REA sdělila navrhovatelce, že závěry návrhu zprávy o auditu zůstávají zachovány, přičemž zmínila existenci částky, kterou navrhovatelka požadovala navíc s ohledem na ustanovení grantové dohody. Rovněž uvedla, že bude přikročeno k úpravám, které jsou uvedeny v této zprávě, včetně příkazu k vrácení přeplatků a výpočtu náhrady škody přiznané podle všeobecných podmínek grantové dohody. Dne 22. dubna 2021 přijala REA zprávu o hodnocení výkonnosti týkající se druhého vykazovaného období projektu SANAD. Dne 5. května 2021 zaslala REA navrhovatelce dopis s předběžnými informacemi, v němž uvedla, že schvaluje závěrečnou zprávu o auditu a přistoupí k vymáhání výsledku, přičemž ji vyzvala, aby jí ve lhůtě dvou měsíců sdělila případné námitky. Navrhovatelka předložila své námitky dvakrát a REA jí na ně odpověděla.
Ke své poslední odpovědi ze dne 22. prosince 2021, v níž vysvětlila, že argumenty navrhovatelky nemohou změnit závěry závěrečné zprávy o auditu, přiložila REA výzvu k úhradě č. 3242113938, v níž požadovala zaplacení určité částky v rámci projektu SANAD od všech účastníků. Dne 22. června 2022 informovala navrhovatelka REA o aktualizaci rozdělení celkové částky pohledávky, která měla být vymáhána od jednotlivých účastníků. Nakonec dne 29. září 2022 zaslala REA navrhovatelce dobropis č. 3234220185, kterým byla zrušena zejména výzva k úhradě č. 3242113938 a bylo zohledněno rozdělení její pohledávky mezi jednotlivé účastníky projektu SANAD, a novou výzvu k úhradě, která se týká specificky její pohledávky vůči navrhovatelce.
Závěry Soudního dvora
Zaprvé Soudní dvůr uvedl, že zásada řádné správy zahrnuje povinnost příslušného orgánu zkoumat pečlivě a nestranně všechny relevantní skutečnosti projednávaného případu. Pokud tedy orgány, instituce nebo jiné subjekty Unie jednají v rámci plnění smlouvy, jejíž ujednání sjednaly, spadá tato situace do působnosti unijního práva, a tedy do působnosti Listiny ve smyslu jejího článku 51. Kromě toho Soudní dvůr připomněl svou judikaturu, podle níž platí, že pokud orgány, instituce nebo jiné subjekty Unie plní smlouvu, podléhají i nadále povinnostem, které pro ně vyplývají z Listiny a z obecných zásad unijního práva. Okolnost, že právo použitelné na dotčenou smlouvu neposkytuje stejné záruky jako záruky přiznané Listinou a obecnými zásadami unijního práva, tudíž nezbavuje orgány, instituce nebo jiné subjekty Unie povinnosti zajišťovat jejich dodržování ve vztazích se svými smluvními partnery (
1
). Dále Soudní dvůr připomněl svou ustálenou judikaturu, podle níž platí, že pokud se strany ve smlouvě na základě rozhodčí doložky rozhodnou přiznat unijnímu soudu pravomoc rozhodovat spory týkající se této smlouvy, bude mít tento soud pravomoc posuzovat případné porušení Listiny a obecných zásad unijního práva nezávisle na rozhodném právu určeném v uvedené smlouvě.
Za těchto podmínek Soudní dvůr konstatoval, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když vyloučil možnost unijního soudu ověřit případné porušení zásady řádné správy zakotvené v článku 41 Listiny ve sporu, který stejně jako v projednávané věci, spadá do působnosti článku 272 SFEU.
Soudní dvůr však poznamenal, že podle jeho ustálené judikatury platí, že došlo-li při odůvodnění rozsudku Tribunálu k porušení unijního práva, ale jeho výrok se z jiných právních důvodů jeví jako opodstatněný, nemůže takové porušení vést ke zrušení tohoto rozsudku a je třeba odůvodnění nahradit a kasační opravný prostředek zamítnout (
2
). Je tudíž třeba ověřit, zda se zamítnutí výtky vycházející z porušení práva na řádnou správu zakotveného v článku 41 Listiny jeví jako opodstatněné z jiných právních důvodů, než jsou důvody stižené vadou uvedenou v tomto rozsudku Tribunálu.
V tomto ohledu platí, že v souladu s čl. 183 odst. 1 finančního nařízení z roku 2018 příslušná schvalující osoba zejména ověří nejpozději před výplatou zůstatku splnění podmínek pro proplacení jednorázových částek, jednotkových nákladů nebo paušálních sazeb, spočívajících tam, kde je to požadováno, i v dosažení výstupů nebo výsledků (
3
). Toto ustanovení upřesňuje, že dodržování podmínek může být rovněž předmětem následných kontrol, čímž výslovně uznává právo příslušné schvalující osoby ověřit splnění podmínek pro provedení platby a snížit grant v případě, že splněny nebyly, nebo v případě nesrovnalosti, podvodu či porušení dalších povinností. V tomto ohledu Soudní dvůr zdůraznil, že v souladu s grantovou dohodou uzavřenou mezi stranami mohou REA nebo Komise kdykoli během provádění projektu a až do uplynutí lhůty pěti let po jeho dokončení provést finanční audity týkající se řádného plnění grantové dohody.
Kromě toho tato dohoda stanoví povinnost příjemce financování uchovávat až do uplynutí lhůty pěti let po dokončení projektu originály nebo ve výjimečných případech úředně ověřené kopie originálů, včetně elektronických kopií, všech dokumentů týkajících se grantové dohody.
Soudní dvůr přitom poznamenal, že ze zjištění Tribunálu vyplývá, že projekt SANAD byl dokončen dne 31. prosince 2016 a REA informovala navrhovatelku dne 21. srpna 2019 o zahájení auditu poté, co dne 8. října 2018 zaslala e-mail, v němž již v rámci konečné platby příspěvku Unie na projekt SANAD, a tedy před vyplacením zůstatku, poukázala na to, že v dokladech předložených navrhovatelkou je řada nesrovnalostí a nedostatků. Kromě toho Tribunál uvedl, že grantová dohoda stanovila, že uvedené finanční audity mohou provádět zaměstnanci REA nebo Komise, a konstatoval, že i když se navrhovatelka dovolává nedostatku nestrannosti uvedených zaměstnanců, nepředložila v tomto ohledu sebemenší důkaz.
Za těchto podmínek měl Soudní dvůr za to, že dotčený audit nebyl proveden ani opožděně, ani podle pravidel, která by byla v rozporu se zásadou nestrannosti. Navzdory nesprávnému právnímu posouzení zjištěnému v rozsudku Tribunálu patrně nebyl argument navrhovatelky vycházející z porušení práva na řádnou správu zakotveného v článku 41 Listiny opodstatněný, a mohl být tedy Tribunálem odmítnut.
Zadruhé navrhovatelka tvrdila, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu několika ustanovení grantové dohody a článků 1161 až 1163 belgického občanského zákoníku. V tomto ohledu Soudní dvůr připomněl svou ustálenou judikaturu, podle níž platí, že posouzení takového smluvního ustanovení, jako jsou ustanovení grantové dohody, provedené Tribunálem nemůže být považováno za výklad práva, a nelze jej tedy přezkoumat v rámci kasačního opravného prostředku, aniž byla dotčena pravomoc Tribunálu zjistit skutkový stav. Tento závěr je rovněž relevantní, pokud jde o argument navrhovatelky, že Tribunál opomněl vyložit nejasnost grantové dohody v její prospěch v souladu s článkem 1162 belgického občanského zákoníku. Tento přístup ve skutečnosti zpochybňuje posouzení provedené Tribunálem, že znění smluvních ustanovení byla jasná a jednoznačná.
Kromě toho Soudní dvůr rovněž rozhodl, že pokud jde o výklad vnitrostátního práva použitelného na smlouvy uzavřené orgány, institucemi a jinými subjekty Unie provedený Tribunálem, je v rámci kasačního opravného prostředku Soudní dvůr příslušný pouze ověřit, zda nedošlo ke zkreslení tohoto práva, které musí být zjevné z písemností ve spisu, aniž je nutné provést nové posouzení skutkových okolností a důkazů.
V projednávané věci navrhovatelka netvrdí, že se Tribunál dopustil pochybení spočívajícího ve zkreslení ustanovení belgického občanského zákoníku. Navrhovatelka nemůže právoplatně tvrdit ani to, že Tribunál ve vztahu k všeobecným podmínkám grantové dohody nedodržel ustanovení finančního nařízení z roku 2018, která mají přednost před ustanoveními této dohody. Z toho totiž vyplývá, že ustanovení grantové dohody, která stanoví povinnost uchovávat dokumenty s ní související a v případě auditu je poskytnout REA nebo Komisi, jsou v souladu s ustanoveními finančního nařízení z roku 2018, které povoluje následné kontroly v rámci finančního auditu, a to i v případě paušálního financování.
Konečně, pokud jde o argument, že Tribunál právně dostačujícím způsobem neodůvodnil svůj výklad grantové dohody, Soudní dvůr uvedl, že výklad Tribunálu vyplývá z důkladné analýzy ustanovení této dohody provedené v napadeném rozsudku. Tribunál tudíž právně dostačujícím způsobem odůvodnil v tomto směru své posouzení.
Zatřetí Soudní dvůr zdůraznil, že Tribunál právem uvedl, že skutečnost, že projekt SANAD mohl být úspěšně dokončen, neumožňuje zpochybnit provedení finančního auditu nebo podmínky tohoto provádění ze strany REA. K tomu, aby navrhovatelka měla nárok na stanovenou finanční pomoc, není totiž dostačující, že byl dotčený projekt z technického hlediska řádně realizován v souladu s tím, co bylo stanoveno v grantové dohodě. Je rovněž třeba, aby navrhovatelka řádně splnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené dohody, aby REA mohla ověřit, zejména při finančním auditu, že vykázané náklady jsou způsobilé a odůvodněné (
4
). Za tímto účelem je zejména třeba, aby byl příjemce schopen prokázat, že vykázané náklady byly skutečně vynaloženy na uskutečnění dotčeného projektu.
Soudní dvůr má tudíž za to, že v případě porušení finančních závazků stanovených v grantové dohodě ztrácí příjemce finanční podpory nárok na úhradu grantu, a tudíž je smluvní partner navrhovatelky povinen přijmout v tomto směru veškerá vhodná opatření (
5
), včetně úplného nebo částečného vrácení grantu, nezávisle na skutečnosti, že projekt SANAD byl z technického hlediska řádně realizován.
Z toho vyplývá, že příjemce grantu získá konečný nárok na uhrazení finančního příspěvku Unie pouze tehdy, když jsou splněny všechny podmínky, kterým podléhá poskytnutí grantu. K odůvodnění poskytnutí určitého grantu nestačí, aby příjemce grantu prokázal, že projekt byl realizován. Musí totiž prokázat, že vykázané náklady byly vynaloženy v souladu s podmínkami stanovenými zejména v grantové dohodě pro poskytnutí dotčených grantů.
(
1
) – Rozsudky ze dne 16. července 2020, Inclusion Alliance for Europe v. Komise (C‑378/16 P, EU:C:2020:575, bod 82) a ADR Center v. Komise (C‑584/17 P, EU:C:2020:576, bod 86).
(
2
) – Rozsudek ze dne 19. září 2024, Coppo Gavazzi a další v. Parlament (C 725/20 P, EU:C:2024:766, bod 114, jakož i citovaná judikatura).
(
3
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. L 193, s. 1, dále jen „finanční nařízení z roku 2018“).
(
4
) – Podle článku II.21 všeobecných podmínek této dohody.
(
5
) – Podle čl. II.21 odst. 6 všeobecných podmínek této dohody.