ROZSUDEK SOUDU (prvního senátu)
6. února 2007
Věc T‑143/04
Antonietta Camurato Carfagno
v.
Komise Evropských společenství
„Veřejná služba – Úředníci – Hodnocení – Zpráva o vývoji služebního postupu – Hodnotící období 2001/2002 – Žaloba na neplatnost – Námitka protiprávnosti – Zjevně nesprávné posouzení“
Předmět: Žaloba, jejímž předmětem je žádost o zrušení rozhodnutí ze dne 9. dubna 2003 o konečném vyhotovení zprávy o vývoji služebního
postupu žalobkyně za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002.
Rozhodnutí: Rozhodnutí ze dne 9. dubna 2003 o konečném vyhotovení zprávy o vývoji služebního postupu žalobkyně za období od 1. července
2001 do 31. prosince 2002 se zrušuje. Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
Shrnutí
1.      Úředníci – Hodnocení – Zpráva o vývoji služebního postupu
(Služební řád úředníků, článek 43)
2.      Úředníci – Hodnocení – Hodnotící zpráva – Posuzovací pravomoc hodnotitelů
(Služební řád úředníků, článek 43)
3.      Úředníci – Hodnocení – Vnitřní směrnice orgánu
(Služební řád úředníků, článek 43)
4.      Úředníci – Hodnocení – Zpráva o vývoji služebního postupu – Posuzovací pravomoc hodnotitelů
(Služební řád úředníků, článek 43)
1.      Skutečnost, že hodnotitelé musí v rámci vyhotovování zpráv o vývoji služebního postupu zohledňovat cílový průměr, není žádným
způsobem neslučitelná s článkem 43 služebního řádu. Naopak, systém cílového průměru, jak byl zaveden Komisí dne 3. března
2004 v obecných prováděcích ustanoveních k článku 43 služebního řádu, podle nějž se generální ředitelství vyzývají k hodnocení
svých zaměstnanců při dodržení průměru 14 z 20, může podporovat volnost rozhodování hodnotitelů při hodnocení posuzovaných
úředníků a podporovat vyjádření hodnocení věrně odrážející zásluhy těchto úředníků.
Tento systém navíc neomezuje možnost hodnotitelů, aby hodnotili rozdílně výkony jednotlivých úředníků podle stupně, ve kterém
se jejich výkony odchylují od tohoto průměru směrem nahoru nebo dolů, a cílový průměr hodnotitelům nebrání v tom, aby plně
využili bodovou stupnici od 0 do 20. Hodnotitelé nemusí za účelem zachování cílového průměru vyrovnávat nadprůměrná hodnocení
hodnoceními podprůměrnými.
S článkem 43 služebního řádu nejsou v rozporu ani tři referenční rozpětí, která orientačně odpovídají procentu zaměstnanců
a umožňují různé tempo služebního postupu, a to v rozpětí 17–20 bodů (rychlý služební postup) pro maximálně 15 % zaměstnanců,
v rozpětí 12–16 bodů (obvyklý služební postup) pro přibližně 75 % zaměstnanců a v rozpětí 10–11 bodů (pomalý služební postup)
pro maximálně 10 % zaměstnanců.
(viz body 9, 10 a 63)
Odkazy: Soud, 25. října 2005, Fardoom a Reinard v. Komise, T‑43/04, Sb. VS s. I‑A‑329 a II‑1465, body 52, 53, 56 a 58 až 62
2.      Hodnotitelé a známkující mají v rámci vyhotovování zpráv o vývoji služebního postupu širokou posuzovací pravomoc, pokud jde
o posouzení práce osob, které mají hodnotit či známkovat, a soudu nepřísluší do tohoto posouzení zasahovat, s výjimkou případu
zjevné nesprávnosti nebo zjevného překročení pravomoci
(viz bod 67)
Odkazy: Soudní dvůr, 1. června 1983, Seton v. Komise, 36/81, 37/81 a 218/81, Recueil, s. 1789, bod 23; Soud, 5. března 2004,
Liakoura v. Rada, T‑281/03, Recueil FP, s. I‑A‑61 a II‑249, bod 40
3.      Příručka pro hodnocení zaměstnanců 2001/2002 (přechod) přijatá Komisí, která obsahuje informace zejména o přechodných pravidlech
platných v období přechodu od jednoho systému hodnocení k jinému, nemůže mít přednost před obecnými prováděcími ustanoveními
k článku 43 služebního řádu přijatými tímto orgánem.
(viz bod 71)
Odkazy: Soud, 8. prosince 2005, Merladet v. Komise, T‑198/04, Sb. VS s. I‑A‑403 a II‑1833, body 41 až 43
4.      Hodnotitelé se při hodnocení úředníka dopustí zjevně nesprávného posouzení tehdy, pokud s cílem usnadnit povýšení „potřebných
kolegů“ zařazených do stejné platové třídy jako dotyčný úředník v jeho generálním ředitelství hodlají těmto kolegům zajistit
body za zásluhy a mylně se domnívají, že cílová známka omezuje jejich volnou úvahu při hodnocení výkonů uvedeného úředníka,
ačkoliv tato známka naopak takovou volnou úvahu podporuje.
(viz body 81 a 85)
Odkazy: výše uvedený rozsudek Fardoom a Reinard v. Komise