62005CJ0388_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑388/05
par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam,
ko 2005. gada 24. oktobrī cēla
Eiropas Kopienu Komisija, ko pārstāv A. Aresu [ A. Aresu ] un D. Rekja [ D. Recchia ], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā,
prasītāja,
pret
Itālijas Republiku, ko pārstāv I. M. Bragulja [ I. M. Braguglia ], pārstāvis, kam palīdz Dž. Fjengo [ G. Fiengo ], avvocato dello Stato, kas norādīja adresi Luksemburgā,
atbildētāja.
TIESA (otrā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [ C. W. A. Timmermans ], tiesneši K. Šīmans [ K. Schiemann ], J. Makarčiks [ J. Makarczyk ], L. Bejs Larsens [ L. Bay Larsen ] (referents) un K. Toadere [ C. Toader ],
ģenerāladvokāte E. Šarpstone [ E. Sharpston ],
sekretārs R. Grass [ R. Grass ],
ņemot vērā rakstveida procesu,
noklausījusies ģenerāladvokātes secinājumus tiesas sēdē 2007. gada 3. maijā,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Ar šo prasību Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka Itālijas Republika:
– pirms 1998. gada 28. decembra, proti, dienas, kad kā īpaši aizsargājamā teritorija (turpmāk tekstā – “ĪAT”) tika noteikta “Valloni e steppe pedegarganiche”, nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar 4. panta 4. punktu Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvā 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Putnu aizsardzības direktīva”), jo tā nav veikusi piemērotus pasākumus, lai novērstu dzīvotņu piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām, kā arī jebkurus traucējumus savvaļas putnu dzīvei, kam ir būtiskas sekas attiecībā uz plānu ar nosaukumu “teritorijas nolīgums” un tā projektiem, kuri varēja ietekmēt dzīvotnes un sugas, kas atrodamas putnu aizsardzībai nozīmīgajā teritorijā, kuru sauc arī par Important Bird Area
(turpmāk tekstā – “ IBA ”), kas ar numuru 94 ir iekļauta IBA
1989. gada katalogā kā “Gargano zemesrags” [“Promontorio del Gargano”] un ar numuru 129 – IBA
1998. gada katalogā kā “Gargano zemesrags” [“Promontorio del Gargano”], un [šis nolīgums un projekti] faktiski ir nodarījuši kaitējumu dzīvotnēm un traucējumus savvaļas putniem, kas dzīvoja minētajā teritorijā;
– pēc 1998. gada 28. decembra – dienas, kad “Valloni e steppe pedegarganiche” tika noteikta kā ĪAT, nav izpildījusi pienākumus, kas izriet no 6. panta 2.–4. punkta un 7. panta Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.; turpmāk tekstā – “Dzīvotņu direktīva”), šādā veidā:
– pretēji šīs direktīvas 6. panta 2. punkta prasībām Itālija nav veikusi piemērotus pasākumus, lai ĪAT “Valloni e steppe pedegarganiche” novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumus, kas skar sugas, kuru dēļ noteikta šī ĪAT, attiecībā uz “teritorijas nolīgumā” paredzētajiem projektiem, kuri jau ir pabeigti un kuru dēļ ir radusies dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanās, kā arī traucējums, kas skar sugas minētajā teritorijā;
– pretēji minētās direktīvas 6. panta 3. punkta prasībām, attiecībā uz “teritorijas nolīgumā” paredzētajiem projektiem, kuri jau ir īstenoti un kuri varēja būtiski ietekmēt šo ĪAT, [Itālija] nav veikusi tādu iepriekšēju ietekmes novērtējumu, kurš atbilstu šajā pantā paredzētajiem nosacījumiem;
– pretēji minētās direktīvas 6. panta 4. punkta prasībām [Itālija] nav piemērojusi procedūru, kura ļauj īstenot projektu, neraugoties uz negatīvu vērtējumu saistībā ar ietekmi uz teritoriju un nepastāvot alternatīviem risinājumiem sevišķi svarīgu sabiedrības interešu dēļ, kas ietver sociāla vai ekonomiska rakstura intereses, vai arī apsvērumus, kas attiecas uz veselības aizsardzību vai sabiedrības drošību, vai uz videi sevišķi svarīgiem labvēlīgiem pārveidojumiem, vai, pēc Komisijas atzinuma, uz citām sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm, un [tā] nav paziņojusi Komisijai visus kompensācijas pasākumus, kas pieņemti, lai nodrošinātu Natura 2000
tīkla kopējās vienotības aizsardzību, attiecībā uz projektiem, kuri ir ierakstīti “teritorijas nolīgumā” [un] kuri ir apstiprināti, neņemot vērā to ietekmi uz ĪAT “Valloni e steppe pedegarganiche”, lai cīnītos pret sociāli ekonomisko krīzi un bezdarbu, kas skar Manfredonijas [ Manfredonia ] reģionu.
Atbilstošās tiesību normas
Kopienu tiesiskais regulējums
2. Putnu aizsardzības direktīvas 4. pantā ir paredzēts:
“1. Sugām, kuras minētas I pielikumā, jāpiemēro īpaši dzīvotņu aizsardzības pasākumi, lai nodrošinātu to izdzīvošanu un vairošanos savā izplatības areālā.
[..]
Kā īpaš[i] aizsargājamās teritorijas šo sugu aizsardzībai dalībvalstis pirmām kārtām nosaka skaitliski un lieluma ziņā vispiemērotākās teritorijas, ņemot vērā aizsardzības prasības ģeogrāfiskajā jūras un sauszemes teritorijā, uz kuru attiecas šī direktīva.
2. Dalībvalstis veic līdzīgus pasākumus attiecībā uz tādu regulāri sastopamu migrējošo sugu vairošanās, spalvu mešanas un ziemošanas vietām, kā arī atpūtas vietām migrācijas maršrutā, kuras nav minētas I pielikumā, ņemot vērā to aizsardzības nepieciešamību ģeogrāfiskajā jūras un sauszemes teritorijā, uz kuru attiecas šī direktīva. Tālab dalībvalstīm īpaša uzmanība jāvelta mitrāju un pirmām kārtām starptautiski nozīmīgu mitrāju aizsardzībai.
[..]
4. Attiecībā uz 1. un 2. punktā minētajām aizsargājamām teritorijām dalībvalstis attiecīgi rīkojas, lai nepieļautu dzīvotņu piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām, kā arī novērš jebkurus traucējumus putnu dzīvei, ciktāl tie būtiski skar šā panta mērķus. Dalībvalstis cenšas nepieļaut dzīvotņu piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām arī ārpus šīm aizsargājamām teritorijām.”
3. Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktā ir noteikts:
“Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai īpaši aizsargājamās dabas teritorijās novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumu, kas skar sugas, kuru dēļ noteikta attiecīgā teritorija, ja šāds traucējums varētu būt nozīmīgs attiecībā uz šīs direktīvas mērķiem.”
4. Ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu ir ieviesta procedūra, atbilstoši kurai novērtē tādu plānu vai projektu ietekmi uz aizsargājamām teritorijām, kuri var ietekmēt minētās teritorijas, bet tās pašas direktīvas 6. panta 4. punktā ir paredzēts ar dažiem nosacījumiem veikt kompensācijas pasākumus, ja plāns vai projekts ir jāīsteno, neņemot vērā negatīvu vērtējumu saistībā ar ietekmi uz attiecīgo teritoriju.
5. Dzīvotņu direktīvas 7. pantā ir noteikts, ka no šīs direktīvas 6. panta 2.–4. punkta izrietošās saistības “aizstāj visas saistības, kas izriet no [Putnu aizsardzības] [d]irektīvas 4. panta 4. punkta pirmā teikuma un kas attiecas uz teritorijām, kuras klasificētas saskaņā ar minētās direktīvas 4. panta 1. punktu vai līdzīgā veidā atzītas saskaņā ar 4. panta 2. punktu, jaunajām saistībām stājoties spēkā ar šīs direktīvas ieviešanas datumu vai ar tādas klasifikācijas vai atzīšanas datumu, ko dalībvalsts veic saskaņā ar [Putnu aizsardzības] [d]irektīvu, ja pēdējais ir vēlāks datums.”
Prāvas rašanās fakti un pirmstiesas procedūra
6. 2001. gada februārī Lega Italiana Protezione Uccelli
(Itālijas Putnu aizsardzības līga) iesniedza Komisijai sūdzību par to, ka ģeogrāfiskajā teritorijā ar nosaukumu “Valloni e steppe pedegarganiche”, kas ir noteikta par ĪAT 1998. gada 28. decembrī, tiek veikti daudzi rūpnieciski un ar nekustamo īpašumu saistīti darbi – kas ir vai nu jau izpildīti, vai arī ko ir paredzēts izpildīt –, kuri apdraud daudzu tādu savvaļas putnu sugu dabisko dzīvotni vai šo sugu saglabāšanu, kuri dzīvo vai īslaicīgi uzturas šajā teritorijā.
7. Ar 2001. gada 22. augusta vēstuli Komisija pieprasīja Itālijas Republikai informāciju par darbiem, kas ir veikti un paredzēti minētajā teritorijā, it īpaši par darbiem, kas attiecas uz “teritorijas nolīgumu” Manfredonijas reģiona rūpnieciskajai attīstībai, kuru noslēguši Apūlijas reģions un Manfredonijas pašvaldība.
8. Itālijas iestādes atbildēja ar Itālijas Republikas Pastāvīgās pārstāvniecības Eiropas Savienībā 2001. gada 6. decembra un 2002. gada 15. februāra vēstulēm, kā arī ar Apūlijas reģiona 2003. gada 13. februāra vēstuli.
9. Ar 2003. gada 19. decembra vēstuli Komisija brīdināja Itālijas Republiku un lūdza tai sniegt paskaidrojumus divu mēnešu laikā no šīs vēstules nosūtīšanas.
10. Tā kā šī dalībvalsts uz minēto vēstuli neatbildēja, Komisija 2004. gada 9. jūlijā nosūtīja tai argumentētu atzinumu.
11. Itālijas Republika atbildēja uz šo atzinumu ar 2004. gada 9. novembra vēstuli, kurā norādīja, ka drīzumā atbildēs uz Komisijas iebildumiem.
12. Nesaņēmusi citas atbildes, Komisija nolēma celt šo prasību.
13. Tā kā Komisija tomēr atteicās no prasījumiem, kas balstīti uz Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. un 4. punkta pārkāpumu, tad tie vairs nav jāizskata.
Par prasību
Lietas dalībnieku argumenti
14. Komisija apgalvo, ka “teritorijas nolīgums” Manfredonijas reģiona rūpnieciskajai attīstībai tika apstiprināts 1998. gada martā un ka tajā ietvertie projekti tika sākti nekavējoties, kaitējot daudzu tādu aizsargātu putnu sugu saglabāšanai, kas dzīvo vai īslaicīgi uzturas ģeogrāfiskajā teritorijā ar nosaukumu “Valloni e steppe pedegarganiche”, kas ir noteikta par ĪAT 1998. gada 28. decembrī. Starp citu, šie projekti joprojām tiek īstenoti.
15. Šis “teritorijas nolīgums” ir apstiprināts, neveicot pasākumus, lai novērstu piesārņojumu un dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumus, kuri skar putnus “Valloni e steppe pedegarganiche” teritorijā, un neveicot iepriekšēju ietekmes uz šo teritoriju novērtējumu.
16. Itālijas Republika atzīst, ka “teritorijas nolīgums” ir apstiprināts 1998. gada martā, neveicot nekādu novērtēšanas procedūru attiecībā uz tā ietekmi uz “Valloni e steppe pedegarganiche” teritoriju. Tā atzīst, ka rūpnieciskie uzņēmumi ir tieši ietekmējuši Kopienā nozīmīgas dabiskās dzīvotnes izzušanu šajā teritorijā.
Tiesas vērtējums
Par stāvokli pirms ģeogrāfiskās teritorijas “Valloni e steppe pedegarganiche” noteikšanas par ĪAT
17. Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 4. punktā dalībvalstīm ir uzlikts pienākums attiecībā uz ĪAT attiecīgi rīkoties, lai nepieļautu dzīvotņu piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām, kā arī novērst jebkurus traucējumus putnu dzīvei, ciktāl tie būtiski skar minētā panta mērķus.
18. No Tiesas judikatūras izriet, ka dalībvalstīm ir jāpilda pienākumi, kas tām ir uzlikti ar Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 4. punktu, pat ja attiecīgā teritorija nav noteikta par ĪAT, lai gan tam bija jānotiek; šie pienākumi ir jāpilda no attiecīgā brīža (skat. 1999. gada 18. marta spriedumu lietā C‑166/97 Komisija/Francija, Recueil, I‑1719. lpp., 38. punkts).
19. Šajā sakarā Tiesa ir atzinusi, ka, lai gan IBA katalogs attiecīgajām dalībvalstīm nav juridiski saistošs, tajā ir zinātniski pierādījumi, pēc kuriem var izvērtēt, vai dalībvalsts ir izpildījusi pienākumu aizsargāto sugu saglabāšanai noteikt kā ĪAT skaitliski un lieluma ziņā vispiemērotākās teritorijas (it īpaši skat. 2000. gada 7. decembra spriedumu lietā C‑374/98 Komisija/Francija, Recueil, I‑10799. lpp., 25. punkts).
20. Ir skaidrs, ka ģeogrāfiskā teritorija ar nosaukumu “Valloni e steppe pedegarganiche”, kas atrodas Apūlijas reģionā un, precīzāk, Manfredonijas pašvaldībā, dod patvērumu retām savvaļas putnu sugām, tāpēc 1989. gadā BirdLife International
noteica to kā IBA ar nosaukumu “Promontorio del Gargano” (Gargano zemesrags). Turklāt šī teritorija kā IBA
tika noteikta arī IBA
1998. gada katalogā.
21. Tādējādi šķiet, ka minētā teritorija bija jānoteic kā ĪAT pirms 1998. gada 28. decembra.
22. Turklāt nav apstrīdēts, ka industrializēšanas dēļ saistībā ar “teritorijas nolīgumu” ir iznīcināta daļa no “Valloni e steppe pedegarganiche” teritorijas, kura bija labi aizsargāta; tādējādi ir kaitēts vairāku tādu aizsargātu putnu sugu saglabāšanai, kas izmantoja šo teritoriju.
23. Tādējādi ir jāatzīst, ka pirms 1998. gada 28. decembra Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 4. punktu, un ka šajā daļā Komisijas prasība ir jāapmierina.
Par stāvokli pēc ģeogrāfiskās teritorijas ar nosaukumu “Valloni e steppe pedegarganiche” noteikšanas par ĪAT
24. Jānorāda, ka attiecībā uz teritorijām, kas ir noteiktas par ĪAT, Dzīvotņu direktīvas 7. pantā ir paredzēts, ka saistības, kuras izriet no Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 4. punkta, ir aizstātas ar saistībām, kuras izriet no Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta, jaunajām saistībām stājoties spēkā ar [Dzīvotņu] direktīvas ieviešanas datumu vai ar klasifikācijas datumu atbilstoši Putnu aizsardzības direktīvai, ja pēdējais ir vēlāks datums (skat. 2002. gada 13. jūnija spriedumu lietā C‑117/00 Komisija/Īrija, Recueil, I‑5335. lpp., 25. punkts).
25. “Valloni e steppe pedegarganiche” teritorija tika noteikta par ĪAT 1998. gada 28. decembrī, tātad šajā gadījumā Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkts šai teritorijai ir piemērojams no minētās dienas.
26. Šajā sakarā ir jāatgādina, ka ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktu, tāpat kā ar Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 4. punkta pirmo teikumu dalībvalstīm ir uzlikts pienākums attiecībā uz ĪAT, kas klasificētas saskaņā ar 4. panta 1. punktu, attiecīgi rīkoties, lai nepieļautu kaitējuma nodarīšanu dzīvotnēm, kā arī traucējumus, kas būtiski skar sugas, kuru dēļ ir noteiktas attiecīgās ĪAT (šajā sakarā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Īrija, 26. punkts).
27. No lietas materiāliem izriet, ka pēc 1998. gada 28. decembra šī sprieduma 22. punktā izklāstītais stāvoklis turpinājās. Šajā sakarā ir jāatgādina, ka, atbildot uz Komisijas izvirzītajiem iebildumiem, Apūlijas reģions 2004. gada 7. jūlija oficiālajā paziņojumā norādīja, ka ņem vērā nepieciešamību veikt atbilstošus kompensācijas pasākumus, paredzot vai nu attiecīgās ĪAT paplašināšanu, vai arī nosakot jaunu ĪAT, kurā būtu līdzīga fauna un veģetācija kā izpostītajā dzīvotnē.
28. Tādējādi iebildums, kurš balstīts uz to, ka Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktu, ir pamatots. Tāpēc Komisijas prasība ir jāapmierina arī šajā daļā.
29. Tātad ir jāatzīst, ka, neveicot piemērotus pasākumus, lai ĪAT “Valloni e steppe pedegarganiche” novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumus, kas skar sugas, kuru dēļ šī teritorija ir noteikta, Itālijas Republika attiecībā uz laika posmu pirms 1998. gada 28. decembra nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 4. punktu, un attiecībā uz laika posmu pēc minētās dienas – pienākumus, kas tai uzlikti ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktu.
Par tiesāšanās izdevumiem
30. Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums nav labvēlīgs, Itālijas Republikai jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) pasludina:
1) neveicot piemērotus pasākumus, lai īpaši aizsargājamā teritorijā “Valloni e steppe pedegarganiche” novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumus, kas skar sugas, kuru dēļ šī teritorija ir noteikta, Itālijas Republika attiecībā uz laika posmu pirms 1998. gada 28. decembra nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar 4. panta 4. punktu Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvā 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību, un attiecībā uz laika posmu pēc minētās dienas – pienākumus, kas tai uzlikti ar 6. panta 2. punktu Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību;
2) Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.