62020TJ0678_RES
Lieta T‑678/20
Solar Electric Holding u.c.
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 10. novembra spriedums
Valsts atbalsts – No atjaunojamiem energoresursiem ražotas elektroenerģijas tirgus, ieskaitot fotoelementu enerģiju – Pienākums saskaņā ar Francijas tiesību aktiem iepirkt elektrību par cenu, kas pārsniedz tirgus cenu – Sūdzības noraidīšana – Regulas (ES) 2015/1589 12. panta 1. punkts un 24. panta 2. punkts – Piemērošanas joma
Valsts atbalsts – Sūdzību pārbaude – Komisijas pienākumi – Sūdzība, ko iesnieguši nepaziņotu atbalsta pasākumu saņēmēji, lai panāktu lēmumu necelt iebildumus – Komisijas pienākums izskatīt sūdzības – Neesamība
(Padomes Regulas 2015/1589 1. panta h) punkts, 12. panta 1. punkts un 24. panta 2. punkts)
(skat. 22.–39. un 43. punktu)
Valsts atbalsts – Komisijas un valstu tiesu attiecīgās pilnvaras – Valstu tiesu loma – Indivīdu tiesību aizsardzība iepriekšējas paziņošanas pienākuma neizpildes gadījumā – Valsts tiesu pienākums izdarīt visus secinājumus no šī pārkāpuma saskaņā ar valsts tiesībām – Apjoms
(LESD 107. un 108. pants)
(skat. 30. un 31. punktu)
Valsts atbalsts – Pārbaude, ko veic Komisija – Nepaziņoti atbalsta pasākumi – Komisijas pienākums novērtēt saderību ar iekšējo tirgu – Nosacījums – Sūdzība, kuru iesniegusi ieinteresētā puse un kura ir pamatota ar tiesību normu pārkāpumu valsts atbalsta jomā
(Padomes Regulas 2015/1589 1. panta h) punkts, 12. panta 1. punkts un 24. panta 2. punkts)
(skat. 49.–54. punktu)
Rezumējums
Lai veicinātu atjaunojamo energoresursu attīstību tās teritorijā, Francija 2000. gadā ieviesa tiesību aktos paredzētu pienākumu Électricité de France (EDF) un citiem noteiktiem elektroenerģijas piegādātājiem pēc ieinteresēto ražotāju pieprasījuma noslēgt līgumus par tādas elektrības pirkumu, kura ražota no atjaunojamiem energoresursiem (turpmāk tekstā – “zaļā elektroenerģija”). Šie līgumi tika noslēgti uz 20 gadiem, un tajos bija paredzēts zaļās elektroenerģijas pirkums par cenu, kas noteikta ar tādu ministrijas rīkojumu par tarifiem, kurš bija spēkā dienā, kad ražotājs iesniedza pilnīgu pieteikumu par pieslēgumu publiskajam tīklam.
Šajā kontekstā Solar Electric grupa, kas uzsāka fotoelementu iekārtu attīstīšanu, būvniecību un ekspluatāciju Gviānā un Martinikā, noslēdza līgumus par EDF zaļās elektroenerģijas pirkumu par cenām, kas noteiktas attiecīgi 2006. gada 10. jūlija, 2010. gada 12. janvāra un 2010. gada 31. augusta rīkojumā par tarifiem.
Līdz 2015. gada beigām izmaksas, kas elektroenerģijas piegādātājiem radušās zaļās elektroenerģijas pirkuma pienākuma dēļ, bija iekļautas visaptverošā kompensācijas mehānismā, ko finansēja no maksājuma, kurš iekasēts no elektroenerģijas patērētājiem. Kopš 2016. gada šīs izmaksas kompensē no īpaša konta enerģētikas pārkārtošanai, ko finansē no nodokļiem par energoproduktu patēriņu.
2019. gadā Cour de cassation (Kasācijas tiesa, Francija), nosprieda, ka pasākumi, kuri balstīti uz 2006. gada 10. jūlija un 2010. gada 12. janvāra rīkojumu par tarifiem un ar kuriem tiek īstenots zaļās elektroenerģijas pirkuma pienākuma mehānisms par cenu, kas pārsniedz tirgus cenu, ir nelikumīgs valsts atbalsts, jo par tiem netika paziņots Eiropas Komisijai.
Saņēmusi no Komisijas apstiprinājumu, ka ar aplūkotajiem rīkojumiem par tarifiem pamatotie pasākumi tai nav paziņoti, Solar Electric iesniedza sūdzību par atbalsta shēmām, kas izriet no minētajiem rīkojumiem par tarifiem, un lūdza Komisiju skaidri paust savu viedokli par to saderību ar iekšējo tirgu.
Šī sūdzība tika iesniegta, piemērojot Regulas, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus LESD 108. panta piemērošanai (
1
), 24. panta 2. punktu, saskaņā ar ko jebkura ieinteresētā persona var iesniegt sūdzību, lai informētu Komisiju par jebkādu iespējami nelikumīgu atbalstu vai jebkādu iespējamu atbalsta ļaunprātīgu izmantošanu.
2020. gada 3. septembra vēstulē Komisija noraidīja prasītāju sūdzību, pamatojoties uz to, ka tās priekšmets neietilpst Regulas, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus LESD 108. panta piemērošanai, 24. panta 2. punkta piemērošanas jomā.
Apstiprinādama šo secinājumu, Vispārējā tiesa noraida Solar Electric celto atcelšanas prasību par šo lēmumu.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispirms Vispārējā tiesa norāda, ka Solar Electric iesniegtās sūdzības mērķis bija panākt, lai Komisija pieņemtu lēmumu necelt iebildumus par to pasākumu saderību, kurus īstenoja Francijas iestādes un kuri tika pamatoti ar 2006. gada 10. jūlija, 2010. gada 12. janvāra un 2010. gada 31. augusta rīkojumu par tarifiem.
Tādējādi tās prasībā rodas jautājums, vai saskaņā ar Regulas, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus LESD 108. panta piemērošanai, 24. panta 2. punktu tāda jauna atbalsta saņēmējam, kurš izmaksāts nelikumīgi, tiek piešķirtas subjektīvas tiesības vērsties Komisijā, lai no tās saņemtu lēmumu, ar kuru tiek atzīts, ka atbalsts, par kuru attiecīgā dalībvalsts nav paziņojusi, ir saderīgs ar iekšējo tirgu.
Taču, lai gan Regulas, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus LESD 108. panta piemērošanai, tiesību normu gramatiskā interpretācija sliecas noteikt, ka nelikumīgi izmaksāta atbalsta saņēmēji var iesniegt sūdzību Komisijā saskaņā ar minētās regulas 24. panta 2. punktu, šāds prasījums tomēr ir jānoraida tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar valsts atbalsta kontroles struktūru, kā arī sūdzību mehānisma sistēmu.
Pirmkārt, attiecībā uz valsts atbalsta kontroles struktūru Vispārējā tiesa atgādina, ka paziņošanas pienākums ir viens no tādas valsts atbalsta kontroles sistēmas pamatelementiem, kas ir ieviesta ar LESD, kurā ir noteikta preventīva kontrole pār jauna atbalsta projektiem, kas ir izveidota ar LESD 108. panta 3. punktu. Šajā ziņā no LESD 108. panta 3. punkta sistēmas izriet, ka atbalsta projektu paziņošanas pienākums Komisijai ir noteikts dalībvalstīm. Tomēr, ja tiktu atzīts, ka nelikumīgi izmaksāta atbalsta saņēmējs var vērsties Komisijā ar sūdzību, lai tā konstatētu šī atbalsta saderību ar iekšējo tirgu, tam nebūtu citas sekas kā vien ļaut šim atbalsta saņēmējam aizstāt attiecīgo dalībvalsti, kas ir vienīgā, kuras kompetencē ir paziņot Komisijai par atbalsta pasākumu.
Turklāt šādu tiesību vērsties Komisijā atzīšana nelegāli izmaksāta atbalsta saņēmējam apdraudētu atbalsta pasākumu paziņošanas pienākuma un to īstenošanas aizlieguma saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu, kā arī principiālā soda, kas ir it īpaši saistīts ar dalībvalsts iepriekšējas paziņošanas pienākuma neizpildi, proti, ar tā atmaksu, fundamentālo un imperatīvo raksturu.
Papildus nelikumīga atbalsta saņēmēji var vērsties valsts tiesās, lai noteiktu sankcijas valstij, kas piešķir šo atbalstu, par tās tiešu vai netiešu atteikumu izpildīt paziņošanas pienākumu. Līdz ar to tām nav jāatzīst tiesības ar Komisijai adresētas sūdzības palīdzību sākt atbalsta saderības pārbaudi ar mērķi to atļaut.
Otrkārt, attiecībā uz sūdzību mehānisma sistēmu, kas ieviesta ar Regulu, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus LESD 108. panta piemērošanai, Vispārējā tiesa norāda, ka šis mehānisms ir paredzēts, lai identificētu ar iekšējo tirgu nesaderīgo atbalstu. No tā izriet, ka minētās regulas 24. panta 2. punkta piemērošanas joma attiecas tikai uz sūdzībām par nelikumīgu atbalstu, ko sūdzību iesniedzēji uzskata par nesaderīgu ar iekšējo tirgu. Savukārt minētā 24. panta 2. punkta piemērošanas joma neattiecas uz sūdzībām, kurās sūdzību iesniedzēji apgalvo, ka atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu un šī iemesla dēļ Komisijai tas būtu jāapstiprina.
Līdz ar to nelikumīga atbalsta saņēmēji nevar atsaukties uz Regulas, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus LESD 108. panta piemērošanai, 24. panta 2. punktu, lai iesniegtu sūdzību par nelikumīgu atbalstu, ko tie tieši vai netieši saņem, lai liktu Komisijai pieņemt lēmumu, ar kuru tiek konstatēta šī atbalsta saderība ar iekšējo tirgu.
Visbeidzot, Vispārējā tiesa noraida arī Solar Electric argumentu, saskaņā ar kuru tas, ka Komisija nav ieņēmusi nostāju par tās sūdzību, radot juridisku vakuumu, no kura saskaņā ar LESD 107.–109. pantu, kā arī Regulu 2015/1589 esot paredzēts izvairīties, atgādinādama, ka Savienības tiesībās Komisijai nav noteikts pienākums izvērtēt nepaziņota atbalsta saderību, tiklīdz par to ir informējis tāds atbalsta saņēmējs kā Solar Electric.
(
1
)	Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus LESD 108. panta piemērošanai”).