62021CJ0640
TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta)
2023. gada 8. jūnijā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Regula (ES) Nr. 952/2013 – Savienības Muitas kodekss – Pēc preču izlaišanas atklāta preču kvantitatīva atšķirība – 173. pants – Muitas deklarācijas grozīšana – Grozāmajā deklarācijā sākotnēji neiekļautas preces – 174. pants – Muitas deklarācijas atzīšana par nederīgu – 42. pants – Kompetento muitas dienestu piemērotās sankcijas – Deleģētā regula (ES) 2015/2446
Lietā C‑640/21
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Tribunalul Cluj (Klužas apgabaltiesa, Rumānija) iesniegusi ar 2021. gada 25. augusta lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2021. gada 19. oktobrī, tiesvedībā
SC Zes Zollner Electronic SRL
pret
Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj‑Napoca,
TIESA (piektā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Regans [E. Regan], tiesneši D. Gracijs [D. Gratsias] (referents), M. Ilešičs [M. Ilešič], I. Jarukaitis [I. Jarukaitis] un Z. Čehi [Z. Csehi],
ģenerāladvokāts: Ž. Rišārs Delatūrs [J. Richard de la Tour],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniegušas:
–
Rumānijas valdības vārdā – E. Gane un A. Rotăreanu, pārstāves,
–
Igaunijas valdības vārdā – M. Kriisa, pārstāve,
–
Eiropas Komisijas vārdā – A. Armenia, F. Clotuche‑Duvieusart un F. Moro, pārstāves,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2023. gada 26. janvāra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu (OV 2013, L 269, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Muitas kodekss”), 173. un 174. pantu.
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Rumānijas uzņēmumu SC Zes Zollner Electronic SRL (turpmāk tekstā – “ZZE”) un Direcţia Regională Vamală Cluj –Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj‑Napoca (Klužas muitas reģionālās direkcijas robežšķērsošanas muitas iestāde lidostā Cluj‑Napoca, Rumānija) par šīs iestādes lēmumu piemērot ZZE naudas sodu par 5000 elektronisko integrālo shēmu vienību neuzrādīšanu muitas kontrolei, kā arī uzdot samaksāt naudas summu, kas atbilst šo preču muitas vērtībai, ievedmuitas nodokļus un citus maksājamos nodokļus.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula (EEK) Nr. 2913/92
3
Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV 1992, L 302, 1. lpp.) 66. pantā bija noteikts:
“1.   Pēc deklarētāja lūguma muitas dienesti atzīst par nederīgu jau pieņemtu deklarāciju, ja deklarētājs sniedz pierādījumus, ka preces attiecīgajai muitas procedūrai deklarētas kļūdas dēļ vai ka īpašu apstākļu rezultātā vairs nav pamata nodot preces tajā muitas procedūrā, kurai tās tikušas deklarētas.
Tomēr, ja muitas dienesti ir paziņojuši deklarētājam par nodomu preces pārbaudīt, lūgumu atzīt deklarāciju par nederīgu nepieņem līdz brīdim, kad notikusi preču pārbaude.
2.   Deklarāciju nevar atzīt par nederīgu pēc preču atlaišanas, izņemot gadījumus, kurus nosaka saskaņā ar Komitejas procedūru.
3.   Deklarācijas atzīšana par nederīgu netraucē spēkā esošo krimināltiesisko līdzekļu piemērošanu.”
Savienības Muitas kodekss
4
Savienības Muitas kodeksa 15. apsvērums ir formulēts šādi:
“Likumīgas tirdzniecības veicināšanai un krāpšanas apkarošanai ir vajadzīgas vienkāršas, ātras un standartizētas muitas procedūras un darbības. Tāpēc saskaņā ar Komisijas 2003. gada 24. jūlija paziņojumu “Par vienkāršu un elektronisku muitas un tirdzniecības vidi” [(COM(2003) 452 final)] ir lietderīgi vienkāršot tiesību aktus muitas jomā, lai varētu izmantot mūsdienīgus rīkus un tehnoloģijas, kā arī turpmāk sekmēt tiesību aktu muitas jomā vienveidīgu piemērošanu un modernizētu pieeju muitas kontrolei, tādējādi palīdzot nodrošināt pamatu efektīvām un vienkāršām muitošanas procedūrām. [..]”
5
Šī kodeksa 5. panta “Definīcijas” 16., 26. un 33. punktā ir paredzēts:
“Piemērojot [šo] Kodeksu, izmanto šādas definīcijas:
[..]
16)
“muitas procedūra” ir jebkura no šādām procedūrām, ko saskaņā ar Kodeksu var piemērot precēm:
a)
laišana brīvā apgrozībā;
b)
īpašas procedūras;
c)
eksports;
[..]
26)
“preču izlaišana” ir darbība, ar kuru muitas dienesti atļauj izmantot preces mērķiem, kas norādīti muitas procedūrā, kuru tām piemēro;
[..]
33)
“preču uzrādīšana muitai” ir paziņošana muitas dienestiem par to, ka preces ir nogādātas muitas iestādē vai citā muitas dienestu norādītā vai apstiprinātā vietā un ir pieejamas muitas kontrolei.”
6
Šī paša kodeksa 15. panta “Informācijas sniegšana muitas dienestiem” 2. punktā ir noteikts:
“Kad persona muitas dienestiem iesniedz muitas deklarāciju, [..] attiecīgā persona kļūst atbildīga par visu turpmāk norādīto:
a)
deklarācijā [..] sniegtās informācijas pareizību un pilnīgumu;
b)
visu to dokumentu īstumu, pareizību un spēkā esamību, kas pamato deklarāciju [..];
c)
attiecīgā gadījumā – par visu pienākumu izpildi saistībā ar attiecīgās muitas procedūras piemērošanu konkrētajām precēm vai ar atļauto darbību veikšanu.
Pirmo daļu piemēro arī attiecībā uz jebkuru informāciju jebkurā citā veidā, ko pieprasa sniegt muitas dienesti vai kas sniegta muitas dienestiem.
[..]”
7
Saskaņā ar minētā kodeksa 42. pantu “Sankciju piemērošana”:
“1.   Katra dalībvalsts nosaka sankcijas par tiesību aktu muitas jomā pārkāpumiem. Šādas sankcijas ir iedarbīgas, samērīgas un atturošas.
2.   Ja piemēro administratīvus sodus, tie var būt, inter alia, vienā vai abos no šādiem veidiem:
a)
naudas sods, ko uzliek muitas dienesti, tostarp attiecīgā gadījumā norēķināšanās, ko piemēro kriminālsoda vietā;
b)
attiecīgajai personai izsniegtas atļaujas atcelšana, apturēšana vai grozīšana.
[..]”
8
Savienības Muitas kodeksa 139. panta “Preču uzrādīšana muitai” 1. un 7. punktā ir noteikts:
“1.   Savienības muitas teritorijā ievestas preces tūlīt pēc to nogādāšanas norādītajā muitas iestādē [..] [uzrāda muitai] [..]:
[..].
7.   Preces, kas uzrādītas muitai, bez muitas dienestu atļaujas nepārvieto no vietas, kur tās tika uzrādītas.”
9
Šī kodeksa 158. panta “Preču muitas deklarācija un Savienības preču muitas uzraudzība” 1. punktā ir paredzēts:
“Visas preces, kurām paredzēts piemērot kādu muitas procedūru, izņemot brīvās zonas procedūru, iekļauj konkrētajai procedūrai atbilstīgā muitas deklarācijā.”
10
Minētā kodeksa 172. pants “Muitas deklarācijas pieņemšana” ir formulēts šādi:
“1.   “Muitas deklarācijas, kas atbilst šajā nodaļā izklāstītajiem nosacījumiem, muitas dienesti pieņem nekavējoties ar noteikumu, ka preces, uz kurām tās attiecas, ir bijušas uzrādītas muitai.
2.   Ja nav noteikts citādi, diena, kurā muitas dienesti pieņem muitas deklarāciju, ir diena, kas jāizmanto, piemērojot noteikumus, ar kuriem reglamentē muitas procedūru, kam preces ir deklarētas, un piemērojot visas citas importa vai eksporta formalitātes.”
11
Šī paša kodeksa 173. pantā “Muitas deklarācijas grozīšana” ir noteikts:
“1.   Ja deklarētājs iesniedz pieteikumu, viņam atļauj grozīt vienu vai vairākus muitas deklarācijas datus pēc tam, kad muita minēto deklarāciju ir pieņēmusi. Muitas deklarāciju negroza tā, lai tā attiektos uz precēm, kas nav bijušas tajā sākotnēji iekļautas.
2.   Šādi grozījumi nav atļauti, ja pieteikumu iesniedz pēc jebkura no šādiem gadījumiem:
a)
muitas dienesti ir paziņojuši deklarētājam par nodomu pārbaudīt preces;
b)
muitas dienesti ir konstatējuši, ka dati muitas deklarācijā nav pareizi;
c)
muitas dienesti ir izlaiduši preces.
3.   Pēc deklarētāja pieteikuma trīs gadu laikā no muitas deklarācijas pieņemšanas datuma var atļaut grozīt muitas deklarāciju pēc preču izlaišanas, lai deklarētājs varētu izpildīt saistības attiecībā uz attiecīgās muitas procedūras piemērošanu precēm.”
12
Saskaņā ar minētā kodeksa 174. pantu “Muitas deklarācijas atzīšana par nederīgu”:
“1.   Ja deklarētājs iesniedz pieteikumu, muitas dienesti jau pieņemtu muitas deklarāciju atzīst par nederīgu katrā no šādiem gadījumiem:
a)
ja tie ir pārliecinājušies, ka precēm nekavējoties tiks piemērota cita muitas procedūra;
b)
ja tie ir pārliecinājušies, ka īpašu apstākļu dēļ vairs nav pamata piemērot precēm muitas procedūru, kurai tās bija deklarētas.
Tomēr, ja muitas dienesti ir paziņojuši deklarētājam par nodomu preces pārbaudīt, pieteikumu atzīt muitas deklarāciju par nederīgu nepieņem, kamēr nav notikusi preču pārbaude.
2.   Muitas deklarāciju neatzīst par nederīgu pēc tam, kad preces ir izlaistas, izņemot gadījumus, kad noteikts citādi.”
13
Šī paša kodeksa 175. pantā “Pilnvaru deleģēšana” ir noteikts:
“[Eiropas] Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 284. pantu, lai noteiktu gadījumus, kad muitas deklarāciju atzīst par nederīgu pēc preču izlaišanas, kā minēts 174. panta 2. punktā.”
Deleģētā regula (ES) 2015/2446
14
Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2015/2446 (2015. gada 28. jūlijs), ar ko papildina [Regulu Nr. 952/2013] attiecībā uz sīki izstrādātiem noteikumiem, kuri attiecas uz dažiem Savienības Muitas kodeksa noteikumiem (OV 2015, L 343, 1. lpp.), kas pieņemta, it īpaši pamatojoties uz Savienības Muitas kodeksa 175. pantu, 148. pantā ir noteikts:
“1.   Ja ir konstatēts, ka preces, kuras bija jādeklarē citai procedūrai, ir kļūdas dēļ deklarētas tādai muitas procedūrai, kurā rodas ievedmuitas nodokļa parāds, tad muitas deklarāciju atzīst par nederīgu pēc preču izlaišanas, pamatojoties uz deklarētāja iesniegtu pamatotu pieteikumu, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:
[..].
2.   Ja ir konstatēts, ka preces ir kļūdas dēļ citu preču vietā deklarētas tādai muitas procedūrai, kurā rodas ievedmuitas nodokļa parāds, tad muitas deklarāciju atzīst par nederīgu pēc preču izlaišanas, pamatojoties uz deklarētāja iesniegtu pamatotu pieteikumu, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:
[..].
3.   Ja preces, kuras ir pārdotas ar distances līgumu atbilstoši definīcijai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES [(2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (OV 2011, L 304, 64. lpp.)] 2. panta 7. punktā, ir laistas brīvā apgrozībā un ir nosūtītas atpakaļ, tad muitas deklarāciju atzīst par nederīgu pēc preču izlaišanas, pamatojoties uz deklarētāja iesniegtu pamatotu pieteikumu, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:
[..].
4.   Papildus šā panta 1., 2. un 3. punktā minētajiem gadījumiem muitas deklarācijas atzīst par nederīgām pēc preču izlaišanas, pamatojoties uz deklarētāja iesniegtu pamatotu pieteikumu, jebkurā no šādiem gadījumiem:
a)
ja preces ir izlaistas eksportam, reeksportam vai izvešanai pārstrādei un ja tās nav atstājušas [Eiropas] Savienības muitas teritoriju;
b)
ja Savienības preces ir kļūdas dēļ deklarētas muitas procedūrai, kas piemērojama ārpussavienības precēm, un ja pēc tam ar T2L, T2LF vai ar muitas preču manifestu ir pierādīts to Savienības preču muitas statuss;
c)
preces ir kļūdaini deklarētas vairāk nekā vienā muitas deklarācijā;
d)
ja ar atpakaļejošu spēku ir piešķirta Kodeksa 211. panta 2. punktā paredzētā atļauja;
e)
ja Savienības precēm bijusi piemērota procedūra uzglabāšanai muitas noliktavā saskaņā ar Kodeksa 237. panta 2. punktu un ja tām vairs nav iespējams piemērot minēto procedūru saskaņā ar Kodeksa 237. panta 2. punktu.
[..]”
Rumānijas tiesības
15
Legea nr. 86/2006 privind Codul vamal al României (Likums Nr. 86/2006 par Rumānijas Muitas kodeksu, 2006. gada 19. aprīļaMonitorul Oficial al României, I daļa, Nr. 350; turpmāk tekstā – “Rumānijas Muitas kodekss”), redakcijā, kas bija spēkā pamatlietas faktu norises laikā, 68. pantā ir paredzēts, ka ar muitas iestādes piekrišanu preces pēc pieprasījuma var pārbaudīt vai no tām var paņemt paraugu, lai noteiktu tām piemērojamo muitas režīmu.
16
Rumānijas Muitas kodeksa 100. pantā ir noteikts:
“1.   Muitas iestādei ir tiesības ex officio vai pēc deklarētāja pieprasījuma grozīt muitas deklarāciju piecu gadu laikā pēc preču izlaišanas.
2.   Šī panta 1. punktā paredzētajā termiņā muitas iestāde pārbauda visus dokumentus, reģistrus un uzskaites datus, kas attiecas uz atmuitotajām precēm vai ar šīm precēm saistītām turpmākām komercdarbībām. Pārbaudi var veikt saistībā ar deklarētāju, jebkuru citu personu, kuru tieši vai netieši profesionālā ziņā skar minētās darbības, vai jebkuru citu personu, kuras rīcībā ir minētie dokumenti vai ar tiem saistīta informācija. Var veikt arī preču fizisko pārbaudi, ja tās joprojām pastāv.
3.   Ja pēc atkārtotas deklarācijas pārbaudes vai a posteriori pārbaudes tiek konstatēts, ka noteikumi, kas reglamentē attiecīgo muitas procedūru, ir piemēroti, pamatojoties uz neprecīzu vai nepilnīgu informāciju, muitas iestāde veic pasākumus, lai noregulētu situāciju, ņemot vērā tai pieejamo jauno informāciju.
4.   Muitas iestāde izstrādā situācijas noregulēšanai nepieciešamā dokumenta paraugu un tā aizpildīšanas norādījumus.
5.   Konstatējot, ka ir radies muitas parāds vai ir notikusi pārmaksa, muitas iestāde atbilstoši tiesību normām veic darbības, lai atgūtu trūkstošās summas vai atmaksātu pārmaksu.
6.   Deklarāciju a posteriori pārbaudē muitas iestāde saskaņā ar 3. punktu nosaka pārmaksas vai iztrūkumus attiecībā uz citiem nodokļiem un nodevām, kas valstij pienākas muitas darbību ietvaros, un veic pasākumus, lai atgūtu konstatētās trūkstošās summas. Pārmaksas, kas saistītas ar šiem nodokļiem un nodevām, tiek atmaksātas saskaņā ar tiesību aktiem, kas tās reglamentē.
7.   Ja muitas noteikumu pārkāpums kādā konkrētā gadījumā ir administratīvs pārkāpums vai krimināltiesisks nodarījums, muitas iestādei ir jāpiemēro sankcijas par administratīvajiem pārkāpumiem vai jāvēršas par kriminālprocesu atbildīgajās iestādēs.
8.   Pieņemtā un reģistrētā muitas deklarācija un 4. punktā minētais dokuments ir parāda instruments.”
17
2006. gada 7. jūnijaHotărârea Guvernului nr. 707/2006 pentru aprobarea Regulamentului de aplicare a Codului vamal al României (Valdības lēmums Nr. 707/2006 par Rumānijas Muitas kodeksa piemērošanas noteikumu apstiprināšanu, 2006. gada 15. jūnijaMonitorul Oficial al României, I daļa, Nr. 520; turpmāk tekstā – “Rumānijas Muitas kodeksa piemērošanas noteikumi”) 653. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir noteikts, ka jebkura priekšmeta vai preces, kurai būtu jāpiemēro muitas procedūra, neuzrādīšana muitas kontrolei ir administratīvs pārkāpums, par kuru paredzēts naudas sods no 3000 līdz 8000 Rumānijas leju (RON). Turklāt šādā gadījumā ir konfiscējama arī manta.
18
Rumānijas Muitas kodeksa piemērošanas noteikumu 654. pantā ir paredzēts, ka 653. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētā administratīvā pārkāpuma gadījumā, ja preces vairs nav iespējams identificēt, pārkāpējam ir jāsamaksā summa, kas atbilst preču muitas vērtībai, kā arī ievedmuitas nodokļi un citi nodokļi, kuri likumīgi maksājami un atbilst nodokļiem un nodevām, kas noteiktas brīdī, kad preces laiž brīvā apgrozībā, un šim pasākumam attiecībā uz muitas parāda dzēšanu ir tāds pats juridisks spēks kā preču konfiskācijai.
19
Šo piemērošanas noteikumu 655. pantā ir noteikts, ka 651.–653. pantā minētās darbības ir administratīvi pārkāpumi, ja tās nav izdarītas tādos apstākļos, ka saskaņā ar Krimināllikumu tās ir uzskatāmas par noziedzīgiem nodarījumiem.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
20
ZZE veica divus pasūtījumus kādam Šveices uzņēmumam, pasūtot kopskaitā 10000 elektronisko integrālo shēmu. Minētais uzņēmums šim nolūkam izrakstīja divus rēķinus – pirmām kārtām, 2019. gada 2. jūlija rēķinu Nr. VFE19‑03168, kas attiecās uz 5000 vienībām par summu 4950 EUR, un, otrām kārtām, 2019. gada 2. jūlija rēķinu Nr. VFE19‑03169, kas arī attiecās uz 5000 vienībām par summu 4950 EUR. Attiecīgo preču pārvadājumu nodrošināja uzņēmums, kas sniedz kurjerpakalpojumus.
21
2019. gada 4. jūlijāZZE saņēma importa paziņojumu ar aviopārvadājuma pavadzīmi Nr. 1Z3022056899895681 par paku, kas svēra 2,7 kilogramus, un par piegādātāja deklarēto summu 4950 EUR. Pamatojoties uz šo dokumentu, Cluj‑Napoca lidostas robežšķērsošanas muitas iestādē tika deklarētas tikai preces, kas attiecās uz 2019. gada 2. jūlija rēķinu Nr. VFE19‑03169, ieskaitot arī transporta izmaksas.
22
Saņemot šo sūtījumu Satu Marē [Satu Mare] (Rumānija), ZZE konstatēja, ka tajā ir divreiz lielāks daudzums, nekā norādīts 2019. gada 2. jūlija rēķinā Nr. VFE19‑03169, un ka piegādātājs tajā pašā dienā bija izrakstījis rēķinu Nr. VFE19‑03168, kas nebija ņemts vērā muitas dienestiem iesniegtajā deklarācijā.
23
Tādēļ ZZE2019. gada 9. jūlijāCluj‑Napoca lidostas robežšķērsošanas muitas iestādē iesniedza lūgumu novērst konstatēto pārkāpumu, lai muitas dienesti pieņemtu lēmumu par situācijas noregulēšanu un ar to saistīto muitas pienākumu noteikšanu.
24
Kompetentā muitas iestāde 2019. gada 2. septembrī sagatavoja protokolu, kurā konstatēja, ka ZZE tīši nav uzrādījusi muitas kontrolei preces, uz kurām attiecās 2019. gada 2. jūlija rēķins Nr. VFE19‑03168. Tādēļ tā saskaņā ar Rumānijas Muitas kodeksa piemērošanas noteikumu 654. pantu par šo noteikumu 653. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētā administratīvā pārkāpuma izdarīšanu piemēroja ZZE naudas sodu 3000 RON, kā arī papildu sodu 27839 RON.
25
ZZE šo protokolu apstrīdēja Rumānijas tiesās.
26
Pirmajā instancē Judecătoria Cluj‑Napoca (Klužas‑Napokas pirmās instances tiesa, Rumānija) noraidīja ZZE celto prasību. Šīs tiesas ieskatā Rumānijas Muitas kodeksa piemērošanas noteikumu 653. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto pārkāpumu var izdarīt gan tīši, gan aiz neuzmanības. Tas, ka ZZE dažas dienas pēc saņemto preču izlaišanas vērsās kompetentajā muitas iestādē, lai noregulētu savu situāciju, neesot pamats izslēgt inkriminētā nodarījuma pārkāpjošo raksturu.
27
Turklāt šī tiesa uzskatīja, ka Savienības Muitas kodeksa 173. pants šajā lietā nav piemērojams, jo šis noteikums neļauj grozīt muitas deklarāciju, ja šāda grozījuma dēļ minētā deklarācija tiktu attiecināta uz precēm, kas sākotnēji nav bijušas tajā iekļautas.
28
Attiecībā uz ZZE uzlikto naudas sodu pirmās instances tiesa konstatēja, ka tas ir likumā paredzētais minimālais naudas sods un tas ir samērīgs ar nodarījuma sociālās bīstamības pakāpi. Pirmās instances tiesa arī nolēma, ka papildu sods, kas ZZE tika uzlikts saskaņā ar Rumānijas Muitas kodeksa piemērošanas noteikumu 654. pantu, ir atbilstīgs. Konkrētāk, ievērojot laikposmu, kas bija pagājis no dienas, kad attiecīgās preces netika uzrādītas muitas kontrolei, līdz dienai, kad muitas iestāde par tām tika informēta, kā arī to, ka ZZE 2019. gada laikā astoņas reizes bija importējusi tāda paša veida preces no tā paša piegādātāja, pirmās instances tiesa ņēma vērā to, ka atbildētāja pamatlietā nebija pārliecināta, ka vēl būs iespējams identificēt preces, kuras netika uzrādītas muitas kontrolei. Turklāt ZZE varēja uzrādīt attiecīgās preces, tiklīdz tā vērsās muitas iestādē par šo jautājumu, bet tā šādi nerīkojās.
29
ZZE par šo nolēmumu iesniedza apelācijas sūdzību iesniedzējtiesā Tribunalul Cluj (Klužas apgabaltiesa, Rumānija).
30
Iesniedzējtiesa konstatē, ka muitas dienesti ir izmantojuši dažādas pieejas, interpretējot Savienības Muitas kodeksa 173. pantu, un jo īpaši tā 3. punktu, un tas ir tiesiskās drošības principa pārkāpums. Tā uzskata – ja šī kodeksa 173. pants nav piemērojams tādā gadījumā kā pamatlietā, tomēr vajadzētu būt kādam citam juridiskam līdzeklim, lai labotu tādu kļūdu, kādu, kā apgalvo prasītāja pamatlietā, tā ir pieļāvusi, proti, vai nu minētā kodeksa 174. pantā paredzētajam līdzeklim, vai kādam citam procesuālam līdzeklim, kas neparedz nopietnas sankcijas, kuras varētu atturēt prasītāju no spēkā esošo noteikumu ievērošanas.
31
Šajā ziņā iesniedzējtiesa, atsaucoties uz šī sprieduma 20.–23. punktā aprakstītajiem pamatlietas apstākļiem, uzsver, ka ZZE nav rīkojusies ļaunticīgi.
32
Šādos apstākļos Tribunalul Cluj (Klužas apgabaltiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai [Savienības Muitas kodeksa] 173. vai 174. pants ir piemērojams gadījumā, ja preču saņēmējs ir konstatējis kvantitatīvu atšķirību, kas pārsniedz sākotnējā muitas deklarācijā norādīto preču daudzumu?
2)
Vai izteiciens “[preces, kas nav bijušas sākotnēji iekļautas muitas deklarācijā]” [Savienības Muitas kodeksa] 173. panta izpratnē ir attiecināms uz precēm, kas ir atšķirīgas kvantitatīvajā vai kvalitatīvajā nozīmē vai abās šajās nozīmēs?
3)
Vai gadījumā, ja tiek konstatēta kvantitatīva atšķirība, kas pārsniedz muitas deklarācijā norādīto preču daudzumu, preču saņēmējam saskaņā ar [Savienības Muitas kodeksu] ir pieejams procesuāls tiesiskās aizsardzības līdzeklis, kas ļautu labot kļūdas, izvairoties no administratīvo vai krimināltiesisko sodu piemērošanas?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo un otro jautājumu
33
Ar pirmo un otro jautājumu, kuri jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Savienības Muitas kodeksa 173. un 174. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami gadījumā, ja deklarētājs pēc muitas deklarācijas iesniegšanas un pēc preču izlaišanas ir konstatējis, ka minētajā deklarācijā bija jābūt ietvertai arī preču kvantitatīvajai atšķirībai salīdzinājumā ar šajā deklarācijā sākotnēji norādīto preču daudzumu.
34
Pirmkārt, Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. punktā deklarētājam ir paredzēta iespēja lūgt grozīt deklarāciju pēc tam, kad muitas dienesti ir to pieņēmuši, ar nosacījumu, ka muitas deklarāciju negroza tā, lai tā attiektos uz precēm, kas nav bijušas tajā sākotnēji iekļautas.
35
Saskaņā ar minētā panta 2. punktu šādi grozījumi nav atļauti, ja pieteikumu iesniedz pēc tam, kad muitas dienesti ir paziņojuši deklarētājam par nodomu pārbaudīt preces, pēc tam, kad muitas dienesti ir konstatējuši, ka muitas deklarācijā ietvertie dati nav pareizi, vai pēc tam, kad muitas dienesti ir izlaiduši preces.
36
Savienības Muitas kodeksa 173. panta 3. punktā muitas dienestiem ir paredzēta iespēja pēc deklarētāja pieteikuma triju gadu laikā no muitas deklarācijas pieņemšanas datuma atļaut grozīt muitas deklarāciju pēc preču izlaišanas, lai deklarētājs varētu izpildīt saistības attiecībā uz konkrētās muitas procedūras piemērošanu precēm.
37
Tādējādi no Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. un 3. punkta, lasot tos kopsakarā, ir secināms, ka muitas deklarācijas grozījumi katrā ziņā nevar tikt atļauti, ja muitas deklarāciju groza tā, lai tā attiektos uz precēm, kas nav bijušas tajā sākotnēji iekļautas. Tādējādi, lai noteiktu, vai šis pants ir piemērojams šī sprieduma 33. punktā aprakstītajā gadījumā, ir jāinterpretē jēdziens “preces, kas nav bijušas sākotnēji iekļautas muitas deklarācijā” minētā panta 1. punkta izpratnē.
38
Jāatgādina, ka, interpretējot Savienības tiesību normu, ir jāņem vērā ne tikai tās teksts, bet arī konteksts un šo normu ietverošā tiesiskā regulējuma mērķi (spriedums, 2020. gada 16. jūlijs, Pfeifer & Langen, C‑97/19, EU:C:2020:574, 34. punkts un tajā minētā judikatūra).
39
Pirmām kārtām, saistībā ar Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. punkta pēdējā teikuma formulējumu jākonstatē, ka vārdkopas “preces, kas nav bijušas” izmantošanas dēļ šīs tiesību normas formulējums ir pietiekami plašs, izslēdzot jebkādus grozījumus attiecībā uz precēm, kas nav bijušas iekļautas sākotnējā deklarācijā, tostarp precēm, kuru daudzums pārsniedz deklarēto preču daudzumu. Pat ja attiecīgās preces ir kvalitatīvi identiskas šajā deklarācijā iekļautajām precēm, šāda kvantitatīva atšķirība atbilst precēm, kas sākotnēji tieši arī nav bijušas iekļautas minētajā muitas deklarācijā.
40
Otrām kārtām, Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. punkta šauru interpretāciju – atbilstoši kurai ir izslēgta iespēja izdarīt grozījumus attiecībā uz precēm, kas veido kvantitatīvu atšķirību salīdzinājumā ar sākotnējā muitas deklarācijā norādīto, – apstiprina šīs tiesību normas konteksts, kurā, no vienas puses, ietilpst 173. panta 3. punkts. Šajā 3. punktā, protams, ir paredzēta iespēja grozīt muitas deklarāciju pēc preču izlaišanas, bet tikai – “lai deklarētājs varētu izpildīt saistības attiecībā uz attiecīgās muitas procedūras piemērošanu precēm”. Šajā ziņā, tā kā tikai pēc preces deklarēšanas var uzskatīt, ka precei ir piemērota šāda procedūra, Savienības Muitas kodeksa 173. pants var attiekties tikai uz precēm, par kurām muitas dienestiem ir paziņots, iesniedzot muitas deklarāciju, kuru ir lūgts grozīt. Tomēr tas tā nav preču kvantitatīvas atšķirības gadījumā salīdzinājumā ar sākotnēji deklarēto daudzumu.
41
No otras puses, saskaņā ar Tiesas judikatūru Savienības Muitas kodekss ir balstīts uz deklarēšanas sistēmu, lai pēc iespējas ierobežotu muitas formalitātes un kontroli, vienlaikus novēršot krāpšanu un pārkāpumus, kas varētu kaitēt Savienības budžetam. Tā kā šīs iepriekšējās deklarācijas ir svarīgas muitas savienības pareizai darbībai, Savienības Muitas kodeksa 15. pantā deklarētājiem ir paredzēts pienākums sniegt precīzu un pilnīgu informāciju (spriedums, 2020. gada 9. jūlijs, Unipack, C‑391/19, EU:C:2020:547, 22. punkts un tajā minētā judikatūra).
42
Šis pienākums papildus ietver principu par muitas deklarācijas neatsaucamību, tiklīdz tā ir pieņemta, un izņēmumi no šī principa ir strikti definēti Savienības tiesiskajā regulējumā šajā jomā (spriedums, 2014. gada 17. septembris, Baltic Agro, C‑3/13, EU:C:2014:2227, 43. punkts un tajā minētā judikatūra).
43
Lai gan saskaņā ar Savienības Muitas kodeksu neatsaucamības principu ierobežo šī kodeksa 173. pantā paredzētā iespēja grozīt muitas deklarāciju, šī iespēja tomēr ir izņēmums no minētā principa, kas ir interpretējams šauri.
44
Šāda interpretācija turklāt atspoguļo Savienības likumdevēja gribu. Kā izriet no Savienības Muitas kodeksa 173. panta 3. punkta, kādu to ir pieņēmis Savienības likumdevējs, salīdzinājuma ar tekstu, ko Priekšlikuma Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu (COM(2012) 64 final), 149. pantā šajā ziņā bija ierosinājusi Komisija, tieši likumdevējs 173. pantam ir pievienojis šī sprieduma 40. punktā atgādināto nosacījumu, ka šādu grozījumu veikšanu pēc preču izlaišanas var pieprasīt tikai tādēļ, lai pieteikuma iesniedzējs varētu izpildīt saistības attiecībā uz konkrētās muitas procedūras piemērošanu precēm, kas tādējādi atspoguļo tā vēlmi ierobežot iespējas grozīt muitas deklarācijas.
45
Trešām kārtām, saistībā ar pamatlietā aplūkotā tiesiskā regulējuma mērķiem jānorāda, ka tie, un it īpaši šī kodeksa 15. apsvērumā minētais krāpšanas apkarošanas mērķis, apstiprina tādu Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. punkta interpretāciju, atbilstoši kurai ir izslēgta iespēja izdarīt grozījumus attiecībā uz precēm, kas veido kvantitatīvu atšķirību salīdzinājumā ar sākotnējā muitas deklarācijā norādīto.
46
No vienas puses, kā izriet no šī sprieduma 41. punkta, deklarētāju pienākumam sniegt to deklarācijās pareizu un pilnīgu informāciju ir būtiska nozīme muitas kontroles pareizas darbības nodrošināšanā, kā arī krāpšanas un pārkāpumu apkarošanā. Tādējādi muitas deklarāciju grozīšanas iespēju stingra ierobežošana atbilst šī mērķa sasniegšanai. No otras puses, no šī apsvēruma arī izriet, ka muitas kontroles ir nesaraujami saistītas ar šī mērķa sasniegšanu.
47
Šajā ziņā lietās par muitas deklarāciju pārskatīšanu pēc tam, kad preces jau ir izlaistas, Tiesai jau ir bijusi iespēja uzsvērt nozīmi, kāda ir iespējai uzrādīt attiecīgās preces, kā arī grūtības, kas var rasties tāpēc, ka tas tā vairs nav, ja pārbaudāmajiem elementiem ir nepieciešama preču fiziska pārbaude, kā tas it īpaši ir gadījumā ar izmaiņām informācijā par šo preču materiālajām pazīmēm, piemēram, to veidu vai īpašībām (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2005. gada 20. oktobris, Overland Footwear, C‑468/03, EU:C:2005:624, 47. un 48. punkts, kā arī 2020. gada 16. jūlijs, Pfeifer & Langen, C‑97/19, EU:C:2020:574, 42. punkts un tajā minētā judikatūra).
48
Šādi apsvērumi izskaidro iemeslus, kuru dēļ Savienības likumdevējs, lai nodrošinātu krāpšanas apkarošanas mērķa īstenošanu, izmantojot Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. punktu, katrā ziņā ir vēlējies izslēgt, ka muitas deklarācijas materiālo elementu labošana varētu ļaut deklarētājam izvairīties no sākotnējā pienākuma deklarēt attiecīgās preces muitas dienestos.
49
Ņemot vērā iepriekš minēto, jākonstatē, ka jēdziens “preces, kas nav bijušas sākotnēji iekļautas muitas deklarācijā” minētā kodeksa 173. panta 1. punkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir attiecināms arī uz preču kvantitatīvu atšķirību salīdzinājumā ar sākotnējā muitas deklarācijā norādīto preču daudzumu.
50
Līdz ar to Savienības Muitas kodeksa 173. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka lūgums grozīt muitas deklarāciju nav pieņemams, ja tā mērķis ir grozīt šo deklarāciju, lai to attiecinātu uz preču daudzumu, kas pārsniedz šajā deklarācijā norādīto.
51
Otrkārt, Savienības Muitas kodeksa 174. pantā ir noteikts, ka dažos tā 1. punktā paredzētajos gadījumos muitas dienesti jau pieņemtu muitas deklarāciju var atzīt par nederīgu. Kā ir jau ticis atzīts atbilstoši Regulai Nr. 2913/92, kuras 66. pants ir pārņemts minētā 174. panta noteikumos, atzīšanas par nederīgu gadījumā no šīs par nederīgu atzītās deklarācijas izrietošais muitas parāds tiek dzēsts un deklarācija zaudē spēku (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 16. jūlijs, Pfeifer & Langen, C‑97/19, EU:C:2020:574, 39. un 40. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
52
Kā precizēts šī kodeksa 174. panta 2. punktā, šāda atzīšana par nederīgu ir iespējama tikai pirms preču izlaišanas, “izņemot gadījumus, kad noteikts citādi”. Tādējādi pēc preču izlaišanas 174. pants principā vairs nav piemērojams.
53
Tomēr minētā kodeksa 175. pantā Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai noteiktu gadījumus, kad muitas deklarāciju atzīst par nederīgu pēc preču izlaišanas, kā minēts šī kodeksa 174. panta 2. punktā. Tieši pamatojoties uz šo tiesību normu, Komisija pieņēma Deleģēto regulu 2015/2446, kuras 148. pantā ir paredzēti gadījumi, kad muitas deklarāciju ir atļauts atzīt par nederīgu pat pēc preču izlaišanas. Kā izriet no paša šīs tiesību normas formulējuma, pamatlietas apstākļi neietilpst nevienā no Deleģētās regulas 2015/2446 148. pantā paredzētajiem gadījumiem, bet tas jāpārbauda iesniedzējtiesai.
54
Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, Savienības Muitas kodeksa 174. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā gadījumā, kāds aprakstīts šī sprieduma 33. punktā, lūgumu atzīt muitas deklarāciju par nederīgu var apmierināt tikai tad, ja šis lūgums ir iesniegts pēc preču izlaišanas, tomēr uz to nav attiecināmi gadījumi, kurus Komisija ir noteikusi atbilstoši šī kodeksa 175. pantam.
55
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz pirmo un otro jautājumu ir jāatbild, ka Savienības Muitas kodeksa 173. un 174. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nav piemērojami gadījumā, ja deklarētājs pēc muitas deklarācijas iesniegšanas un pēc preču izlaišanas ir konstatējis, ka minētajā deklarācijā bija jābūt ietvertam arī preču daudzumam, kas pārsniedz šajā deklarācijā sākotnēji norādīto, ja:
–
pirmkārt, lūgums grozīt muitas deklarāciju, pamatojoties uz pirmo no šīm tiesību normām, nav pieņemams, ja tā mērķis ir grozīt šo deklarāciju, lai to attiecinātu uz preču daudzumu, kas pārsniedz šajā deklarācijā norādīto, un
–
otrkārt, lūgums atzīt muitas deklarāciju par nederīgu, pamatojoties uz otro no šīm tiesību normām, nav pieņemams, ja šis lūgums ir iesniegts pēc preču izlaišanas, tomēr uz to nav attiecināmi gadījumi, kurus Komisija ir noteikusi atbilstoši šī kodeksa 175. pantam.
Par trešo jautājumu
56
Ar trešo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Savienības Muitas kodekss ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja deklarētājs pēc preču izlaišanas ir konstatējis, ka ievesto preču daudzums ir lielāks nekā tā muitas deklarācijā norādītais daudzums, viņš var noregulēt savu situāciju, piemērojot citus šī kodeksa noteikumus, nevis tā 173. un 174. pantu, un viņam attiecīgā gadījumā netiek piemērotas sankcijas.
57
Šajā ziņā jānorāda, ka šādā gadījumā deklarētājam saskaņā ar šī kodeksa 139. panta 1. punktu un 158. panta 1. punktu katrā ziņā ir pienākums deklarēt visu to preču daudzumu, kas pārsniedz šajā deklarācijā norādīto daudzumu. Atbilstoši minētajam kodeksam tomēr nav izslēgts, ka muitas dienesti, pieņemot šādu novēlotu deklarāciju, vienlaikus šim deklarētājam var piemērot sankcijas par tiesību aktu muitas jomā neievērošanu.
58
Saskaņā ar šī kodeksa 42. panta 1. punktu katra dalībvalsts nosaka sankcijas par tiesību aktu muitas jomā pārkāpumiem, kuras ir iedarbīgas, samērīgas un atturošas.
59
Atbilstoši Tiesas judikatūrai minētajā 42. pantā paredzēto sankciju mērķis ir sodīt nevis par iespējamām krāpnieciskām vai nelikumīgām darbībām, bet gan par jebkādu pārkāpumu muitas tiesību jomā (spriedums, 2020. gada 4. marts, Schenker, C‑655/18, EU:C:2020:157, 45. punkts un tajā minētā judikatūra).
60
Šajā ziņā, ja nav veikta Savienības tiesību saskaņošana attiecībā uz piemērojamām sankcijām par tādu nosacījumu neievērošanu, kuri paredzēti ar šīm tiesībām izveidotajā sistēmā, dalībvalstu kompetencē ir izvēlēties sankcijas, ko tās uzskata par piemērotām. Tomēr dalībvalstīm šī kompetence ir jāīsteno, ievērojot Savienības tiesības un to vispārējos principus, tātad arī samērīguma principu (spriedums, 2020. gada 4. marts, Schenker, C‑655/18, EU:C:2020:157, 42. punkts un tajā minētā judikatūra).
61
Jo īpaši valsts tiesību aktos atļautie administratīvie vai represīvie pasākumi nedrīkst pārsniegt šajos tiesību aktos leģitīmi paredzēto mērķu sasniegšanai vajadzīgo, turklāt tie nedrīkst būt nesamērīgi ar šiem mērķiem (spriedums, 2020. gada 4. marts, Schenker, C‑655/18, EU:C:2020:157, 43. punkts un tajā minētā judikatūra).
62
Līdz ar to, ja tādā gadījumā kā pamatlietā muitas dienesti piemēro valsts tiesību aktus, kuriem ir jāatbilst šī sprieduma 59. un 60. punktā atgādinātajiem principiem, muitas dienestiem – gan veicot iespējamā izdarītā pārkāpuma juridisko kvalifikāciju, gan attiecīgā gadījumā nosakot par tiesību aktu muitas jomā neievērošanu piemērojamās sankcijas –, lai nodrošinātu, ka šīs sankcijas ir iedarbīgas, samērīgas un atturošas, ir jāņem vērā visi atbilstošie apstākļi, tostarp, ja nepieciešams, arī deklarētāja labticība.
63
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, Savienības Muitas kodekss, it īpaši tā 42. pants, 139. panta 1. punkts un 158. panta 1. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja deklarētājs pēc preču izlaišanas ir konstatējis, ka ievesto preču daudzums ir lielāks nekā tā muitas deklarācijā norādītais daudzums, viņam ir jāiesniedz jauna deklarācija attiecībā uz šo kvantitatīvo atšķirību. Ja šādas novēloti iesniegtas deklarācijas gadījumā muitas dienestiem ir jāpiemēro valsts tiesību akti, kuros paredzētas sankcijas atbilstoši šī kodeksa 42. pantam, muitas dienestiem – gan veicot iespējamā izdarītā pārkāpuma juridisko kvalifikāciju, gan attiecīgā gadījumā nosakot par tiesību aktu muitas jomā neievērošanu piemērojamās sankcijas –, lai nodrošinātu, ka šīs sankcijas ir iedarbīgas, samērīgas un atturošas, ir jāņem vērā visi atbilstošie apstākļi, tostarp, ja nepieciešams, arī deklarētāja labticība.
Par tiesāšanās izdevumiem
64
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (piektā palāta) nospriež:
1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu, 173. un 174. pants
ir jāinterpretē tādējādi, ka
tie nav piemērojami gadījumā, ja deklarētājs pēc muitas deklarācijas iesniegšanas un pēc preču izlaišanas ir konstatējis, ka minētajā deklarācijā bija jābūt ietvertam arī tam preču daudzumam, kas pārsniedz šajā deklarācijā sākotnēji norādīto, ja:
–
pirmkārt, lūgums grozīt muitas deklarāciju, pamatojoties uz pirmo no šīm tiesību normām, nav pieņemams, ja tā mērķis ir grozīt šo deklarāciju, lai to attiecinātu to uz preču daudzumu, kas pārsniedz šajā deklarācijā norādīto, un
–
otrkārt, lūgums atzīt muitas deklarāciju par nederīgu, pamatojoties uz otro no šīm tiesību normām, nav pieņemams, ja šis lūgums ir iesniegts pēc preču izlaišanas, tomēr uz to nav attiecināmi gadījumi, kurus Eiropas Komisija ir noteikusi atbilstoši šī kodeksa 175. pantam.
2)
Regula Nr. 952/2013, it īpaši tās 42. pants, 139. panta 1. punkts un 158. panta 1. punkts,
ir jāinterpretē tādējādi, ka
tad, ja deklarētājs pēc preču izlaišanas ir konstatējis, ka ievesto preču daudzums ir lielāks nekā tā muitas deklarācijā norādītais daudzums, viņam ir jāiesniedz jauna deklarācija attiecībā uz šo kvantitatīvo atšķirību. Ja šādas novēloti iesniegtas deklarācijas gadījumā muitas dienestiem ir jāpiemēro valsts tiesību akti, kuros paredzētas sankcijas atbilstoši šī kodeksa 42. pantam, muitas dienestiem – gan veicot iespējamā izdarītā pārkāpuma juridisko kvalifikāciju, gan attiecīgā gadījumā nosakot par tiesību aktu muitas jomā neievērošanu piemērojamās sankcijas –, lai nodrošinātu, ka šīs sankcijas ir iedarbīgas, samērīgas un atturošas, ir jāņem vērā visi atbilstošie apstākļi, tostarp, ja nepieciešams, arī deklarētāja labticība.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – rumāņu.