62023TJ1163
ÜLDKOHTU OTSUS (esimene koda)
11. detsember 2024 (
*1
)
Euroopa Liidu kaubamärk – Euroopa Liidu kujutismärgi Glashütte ORIGINAL taotlus – Absoluutne keeldumispõhjus – Eristusvõime puudumine – Määruse (EL) 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punkt b
Kohtuasjas T‑1163/23,
Glashütter Uhrenbetrieb GmbH – Glashütte/Sa., asukoht Glashütte (Saksamaa), esindaja: advokaat D. Von Schultz,
hageja,
versus
Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO), esindaja: V. Ruzek,
kostja,
ÜLDKOHUS (esimene koda),
koosseisus: I. Gâlea (ettekandja) koja presidendi ülesannetes, kohtunikud T. Tóth ja S. L. Kalėda,
kohtusekretär: ametnik R. Ūkelytė,
arvestades menetluse kirjalikku osa,
arvestades 17. septembri 2024. aasta kohtuistungil esitatut,
on teinud järgmise
kohtuotsuse (
1
)
[…]
Õiguslik käsitlus
[…]
Ainsa väite teine osa, mis puudutab Glashütte linna traditsiooniliste kellade valmistamise valdkonnas üldtuntuse laiendamist kõne all olevatele virtuaalsetele kaupadele ja teenustele
[…]
37
Kohtupraktikast tuleneb, et kuigi kõik kaubamärgid, mis koosnevad märkidest või tähistest, mida kasutatakse muu hulgas ka reklaamlausena, kvaliteeditähisena või väljendina, millega kutsutakse ostma vastava kaubamärgiga tähistatud kaupa või teenust, annavad juba oma määratlusest tulenevalt suuremal või vähemal määral edasi objektiivset sõnumit, võivad need siiski tähistada tarbija jaoks asjaomase kauba või teenuse kaubanduslikku päritolu. Nii võib see olla eeskätt juhul, kui selline kaubamärk ei ole taandatav tavaliseks reklaamsõnumiks, vaid see on teataval määral algupärane ja muljetavaldav ning eeldab kas või pisut tõlgendamist või käivitab asjaomase avalikkuse tunnetusprotsessi (21. jaanuari 2010. aasta kohtuotsus Audi vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑398/08 P, EU:C:2010:29, punktid 56 ja 57, ning 22. märtsi 2017. aasta kohtuotsus Hoffmann vs. EUIPO (Genius), T‑425/16, ei avaldata, EU:T:2017:199, punkt 28).
38
Seevastu ei saa tähis täita kaubamärgi peamist ülesannet ja seega ei ole määruse 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses eristav, kui seos selle semantilise sisu ning asjaomaste kaupade ja teenuste vahel on piisavalt konkreetne ja otsene selleks, et asjaomane avalikkus tunneks tähise põhjal kohe ära need kaubad ja teenused (vt selle kohta 16. mai 2013. aasta kohtuotsus Restoin vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (EQUIPMENT), T‑356/11, ei avaldata, EU:T:2013:253, punkt 42, ja 27. juuni 2013. aasta kohtuotsus International Engine Intellectual Property Company vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (PURE POWER), T‑248/11, ei avaldata, EU:T:2013:333, punkt 20 ja seal viidatud kohtupraktika).
39
Eristusvõime puudumise tuvastamise puhul piisab, kui märkida, et taotletud kaubamärk juhib tarbija tähelepanu kauba või teenuse ühele omadusele, nimelt turuväärtusele, mis – olemata täpne – annab siiski edasi müügiedendus- või reklaamteavet, mida asjaomane avalikkus tajub eeskätt sellisena, mitte kaupade või teenuste kaubandusliku päritolu tähisena (vt selle kohta 30. juuni 2021. aasta kohtuotsus Ceramica Flaminia vs. EUIPO – Ceramica Cielo (goclean), T‑290/20, ei avaldata, EU:T:2021:405, punkt 41).
40
Selle aspekti kohta leidis apellatsioonikoda ühelt poolt õigesti, et kohanimi Glashütte viitab asjaomase avalikkuse jaoks Saksamaa linnale, mis on kuulus kõrgekvaliteediliste kellade valmistamise poolest, nagu nähtub eespool punktist 26. Teiselt poolt tõdes apellatsioonikoda, ilma et hageja sellele vastu vaidleks, et sõna „originaal“ viitab ehedusele ja originaalitruudusele. Seega ei teinud apellatsioonikoda hindamisviga, kui ta leidis, et asjaomane avalikkus tajub taotletud kaubamärki tervikuna nii, et see viitab Glashütte linnas kellade valmistamisele omasele erakordse oskusteabe pärandile ja tipptasemel mainele, mistõttu sõnalistel osadel puudub eristusvõime.
41
Mis puudutab kaubamärgi eristusvõime hindamist seoses virtuaalsete kaupade ja teenustega, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotletakse, siis tuleb tõdeda, et asjaomane avalikkus tajub virtuaalseid kaupu ja teenuseid põhimõtteliselt samamoodi nagu vastavaid füüsilisel kujul kaupu ja tegelikke teenuseid. Seega on määrava tähtsusega asjaomaste kaupade ja teenuste olemus. Ehkki virtuaalsed kaubad üksnes esitavad füüsilisel kujul kaupu ning virtuaalsed kaubad esitavad või jäljendavad füüsilisel kujul kaupade funktsioone ning virtuaalteenused jäljendavad tegelike teenuste funktsioone virtuaalmaailmas, võib põhimõtteliselt sedastada, et on põhimõtteliselt võimalik tõendada, et see, kuidas asjaomane avalikkus tajub füüsilisel kujul kaupu ja tegelikke teenuseid, on ülekantav vastavatele virtuaalsetele kaupadele ja teenustele. Sellise ülekandmise võimalikkust tuleb siiski hinnata juhtumipõhiselt, võttes arvesse asjaomaste virtuaalsete kaupade ja teenuste eripära.
42
Käesoleval juhul tuleb silmas pidada, et avalikkus, kelle suhtes apellatsioonikoda taotletud kaubamärgi eristusvõimet hindas, on ainult Saksa avalikkus, kes teab Glashütte linna ja seega teab, et see linn on üldtuntud kellade valmistamise valdkonnas, ning mõistab üldmõiste „originaal“ tähendust. Lisaks viidatakse asjaomaste virtuaalsete kaupade ja teenuste puhul kellade valmistamise valdkonna füüsilisel kujul toodetele ja nende tarvikutele, mistõttu võivad need virtuaalsed kaubad ja teenused esitada vastavaid füüsilisel kujul kaupu ja tegelikke teenuseid või jäljendada nende funktsioone. Seega saab järeldada, et kui asjaomane avalikkus puutub kokku virtuaalsete kaupade ja teenustega, tajub ta taotletud kaubamärki otseselt Glashütte linna traditsiooniliste kellade valmistamise maine loogilise jätkuna ning see kaubamärk tekitab talle virtuaalsete kaupade ja teenuste kvaliteedi ja eheduse osas samu positiivseid tundeid nagu tegelike kaupade ja teenuste kvaliteedi ja eheduse puhul.
43
Järelikult ei teinud apellatsioonikoda hindamisviga, kui ta leidis, et taotletud kaubamärgil puudub eristusvõime eespool punktides 38 ja 39 viidatud kohtupraktika tähenduses, kuna asjaomane avalikkus ei taju seda kaubamärki asjaomaste kaupade ja teenuste kaubandusliku päritolu tähisena, vaid pigem sellise müügiedendusteabena nende kaupade ja teenuste kvaliteedi ja eheduse kohta, milles on ära kasutatud viidet Glashütte linnale ja selle üldtuntusele füüsilisel kujul kellade valmistamise valdkonnas.
44
Hageja argumendid ei sea seda järeldust kahtluse alla.
45
Esiteks olgu öeldud, et kuigi vaidlust ei ole selles, et Glashütte linna üldtuntus traditsiooniliste kellade valmistamise valdkonnas ei hõlma käesoleval ajal veel virtuaalsete kellade tootmise valdkonda, nagu väidab hageja, viidatakse asjaomaste kaupade ja teenuste puhul siiski sõnaselgelt kellade valmistamise valdkonna toodetele ja nende tarvikutele.
46
Nagu apellatsioonikoda õigesti märkis, on asjaomaste kaupade ja teenuste puhul nimelt tegemist virtuaalsete kaupadega, mis on seotud kellade valmistamise valdkonna toodete ja nende tarvikutega, ning nende virtuaalsete kaupade jaemüügi ja käsutusse andmisega. Järelikult kasutataks taotletud kaubamärki seoses selliste virtuaalsete kaupade ja teenustega, mis võivad esitada samu füüsilisel kujul kaupu ja tegelikke teenuseid kui need, mille poolest Glashütte linna nimi on üldtuntud, või millega jäljendatakse eelmainitud kaupade või teenuste funktsioone.
47
Teiseks tuleb tagasi lükata ka hageja argument, et apellatsioonikoda jättis tähelepanuta füüsilisel kujul ja virtuaalsete kaupade vahelise olulise erinevuse.
48
Apellatsioonikoda selgitas nimelt, et virtuaalsete kaupade puhul on tegemist kehatute kaupadega, mida kasutatakse veebi- või virtuaalkeskkonnas. Ta lisas, et need kaubad võivad kujutada endast füüsilisel kujul kaupa, esitada ja jäljendada füüsilisel kujul kauba funktsioone või kujutada endast sellist objekti, millel puudub füüsilisel kujul olev ekvivalent.
49
Hageja argumendist, et kellade valmistamise valdkonna füüsiliste toodete ja asjaomaste virtuaalsete toodete, mis on digitaalsed failid, vahel on „olulised erinevused“, ei selgu, mil moel asjaomane avalikkus nende erinevuste tõttu tajub mainitud tooteid erinevalt, kuivõrd on tõendatud, et kohanime Glashütte kasutatakse traditsiooniliste kellade valmistamise valdkonnas, st selliste füüsilisel kujul kaupade valdkonnas, mida asjaomased virtuaalsed kaubad pigem esitavad või mille funktsioone need jäljendavad.
50
Kolmandaks tuleb tagasi lükata hageja argument, et avalikkus, kes on huvitatud füüsilisel kujul kelladest, ja avalikkus, kes on huvitatud virtuaalsetest kelladest ja nendega seotud teenustest, ei kattu.
51
Lisaks sellele, et hageja ei ole eespool punktis 50 mainitud väidet põhjendanud, ei ole ta ka tõendanud, et asjaomasel avalikkusel, kes on huvitatud traditsioonilistest kelladest ja kellele on teada Glashütte linna üldtuntus selles valdkonnas, puudub huvi virtuaalsete kellade vastu ja vastupidi.
52
Järelikult tuleb ainsa väite teine osa põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
[…]
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (esimene koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Glashütter Uhrenbetrieb GmbH – Glashütte/Sa-lt.
Gâlea
Tóth
Kalėda
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 11. detsembril 2024 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.
(
1
)	Esitatud on üksnes käesoleva kohtuotsuse need punktid, mille avaldamist peab Üldkohus otstarbekaks.