3. detsembril 2024 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Belgia Kuningriik
(kohtuasi C-824/24)
Kohtumenetluse keel: prantsuse
Pooled
Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: B. Stromsky, M. Mataija ja G. Meeßen)
Kostja: Belgia Kuningriik
Hageja nõuded
Hageja palub Euroopa Kohtul:
tuvastada, et Belgia Kuningriik rikkus direktiivi 2006/123/EÜ1 artiklitest 16 ja 23 tulenevaid kohustusi sellega, et kehtestas ettevõtjatele ja müüjatele, kes ei ole „tunnustatud ettevõtjad“, tagatise andmise kohustuse, mis moodustab 100% hoone koguhinnast, samas kui tunnustatud töövõtjad peavad andma vaid 5% suuruse tagatise;
mõista kohtukulud välja Belgia Kuningriigilt.
Väited ja peamised argumendid
Komisjon esitas Euroopa Liidu Kohtule Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 alusel liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi Belgia Kuningriigi vastu.
Selles hagis seatakse kahtluse alla 9. juuli 1971. aasta seaduse, mis reguleerib eluruumide ehitamist ja tulevikus ehitatavate või juba ehitamisel olevate eluruumide müüki (nn Breyne seadus), ja selle seaduse rakendussätete kooskõla direktiivi 2006/123 sätetega.
Breyne seadus ja selle rakendussätted näevad ette, et hoonete ehitamise lepingute sõlmimisel peab ettevõtja või arendaja seadma ostja kasuks tagatise, et kaitsta teda ettevõtja või arendaja maksejõuetuse eest. Need kehtestavad ettevõtjatele ja müüjatele, kes ei ole Belgia õiguse kohaselt „tunnustatud ettevõtjad“, tagatise andmise kohustuse, mis moodustab 100% hoone koguhinnast, samas kui tunnustatud töövõtjad peavad andma vaid 5% suuruse tagatise.
Belgia Kuningriigile esitatakse kaks etteheidet:
Esiteks heidab komisjon Belgia Kuningriigile ette, et see on rikkunud direktiivi 2006/123 artiklit 16, mis loob raamistiku nõuetele, mida riik võib teises liikmesriigis asutatud teenuseosutajale kehtestada. Tagatise nõue 100% hoone koguhinnast kujutab endast teenuste osutamise vabaduse riivet. See piirab teistes liikmesriikides – kus nad oma tegevusega tegelevad – seaduslikult asutatud ettevõtjate ja kinnisvaraarendajate vabadust osutada oma teenuseid Belgias. Hageja väitel ei vasta see nõue ühelegi selles artiklis ammendavalt loetletud võimalikule põhjendusele, millele liikmesriik võib tugineda. Konkreetselt ja vastupidi sellele, mida väidab Belgia Kuningriik, ei vasta see avalikust julgeolekust lähtuvale põhjendusele. Seda ei saa põhjendada ka tarbijakaitsega, kuna seda võimalikku põhjendust ei ole direktiivi 2006/123 artiklis 16 nimetatud. Igal juhul ei vasta nõue teistele selles artiklis kindlaks määratud tingimustele ega eelkõige proportsionaalsuse põhimõttele.
Teiseks leiab komisjon, et Belgia Kuningriik ei ole järginud direktiivi 2006/123 artikli 23 sätteid kutsealase vastutuskindlustuse ja garantiide kohta. See artikkel lubab liikmesriikidel kehtestada teenuseosutajatele, kes soovivad end asutada teenuse osutamise riigis, garantii andmise kohustuse, kuid ainult niivõrd, kuivõrd see garantii vastab teenuse osutamisest otseselt tuleneva riski olemusele ja ulatusele. Garantii 100% hoone koguhinnast ei ole aga proportsionaalne eesmärgiga kaitsta lõpetamata müüdud ehitise ostjat teise lepingupoole maksejõuetuse riski vastu. See ei vasta riski olemusele ega ulatusele, eriti kui arvestada eriti suurt vahet 5%-lise ja kõnealuse 100%-lise garantiimäära vahel, mis ei vasta vahele, mis on tunnustatud ettevõtjate ja tunnustamata ettevõtjate maksejõuetuse riskil. Lisaks ei ole 100%-lise garantii puhul arvesse võetud kaitset, mis ostjatel juba on.
____________
1 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiiv 2006/123/EÜ, teenuste kohta siseturul (ELT 2006, L 376, lk 36).