62018CJ0606_RES
Cauza C‑606/18 P
Nexans France SAS și Nexans SA
împotriva
Comisiei Europene
Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 iulie 2020
„Recurs – Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice subterane și submarine – Împărțire a pieței în cadrul proiectelor – Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Articolul 20 – Competențe de inspecție ale Comisiei Europene în cadrul procedurii în materie de înțelegeri – Competența de a copia date fără examinare prealabilă și de a le examina ulterior în birourile Comisiei – Amenzi – Competență de fond”
Recurs – Motive – Simplă repetare a motivelor și argumentelor prezentate în fața Tribunalului – Inadmisibilitate – Contestarea interpretării sau a aplicării dreptului Uniunii efectuate de Tribunal – Admisibilitate
[art. 256 alin. (1) al doilea paragraf TFUE; Statutul Curții de Justiție, art. 58 primul paragraf; Regulamentul de procedură al Curții, art. 168 alin. (1) lit. (d)]
(a se vedea punctul 54)
Procedură jurisdicțională – Invocarea de motive noi pe parcursul procesului – Condiții – Dezvoltarea unui motiv existent – Admisibilitate
[Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 84 alin. (1) și art. 177 alin. (1) lit. (d)]
(a se vedea punctul 55)
Concurență – Procedură administrativă – Competența de inspecție a Comisiei – Conținut și limite – Realizarea unei copii‑imagine a hard diskului unor computere cu ocazia unei inspecții – Admisibilitate – Condiții – Verificarea pertinenței pentru obiectul inspecției a datelor copiate, înainte de a le depune la dosar – Obligația de a șterge datele care nu sunt pertinente
[Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 20 alin. (2) lit. (b)]
(a se vedea punctele 57-68)
Concurență – Procedură administrativă – Competența de inspecție a Comisiei – Conținut și limite – Modalități concrete de control – Marja de apreciere a Comisiei
[Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 20 alin. (2) lit. (b)]
(a se vedea punctele 61 și 62)
Concurență – Procedură administrativă – Competența de inspecție a Comisiei – Conținut și limite – Interpretare restrictivă a dispozițiilor care conferă Comisiei competențele de verificare – Inexistență – Respectarea drepturilor întreprinderilor vizate
(Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 20)
(a se vedea punctele 64 și 86)
Concurență – Procedură administrativă – Competența de inspecție a Comisiei – Conținut și limite – Realizarea unei copii‑imagine a hard diskului unor computere cu ocazia unei inspecții – Căutări în conținutul copiei‑imagine care sunt efectuate în birourile Comisiei – Admisibilitate – Condiții – Respectarea dreptului la apărare – Inexistența unei atingeri suplimentare a drepturilor întreprinderii în raport cu cea inerentă realizării unei inspecții în incintele sale
[Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 20 alin. (1), alin. (2) lit. (b) și (c) și alin. (4)]
(a se vedea punctele 78-91)
Recurs – Competența Curții – Controlul aprecierii gravității încălcării, operată de Comisie pentru stabilirea cuantumului unei amenzi – Excludere – Control limitat la verificarea luării în considerare de către Tribunal a principalilor factori de apreciere a gravității încălcării și a totalității argumentelor prezentate împotriva amenzii aplicate
(art. 101 TFUE; Statutul Curții de Justiție, art. 58 primul paragraf; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23)
(a se vedea punctul 95)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Control jurisdicțional – Competența de fond a instanței Uniunii – Întindere
(art. 261 și 263 TFUE; Carta drepturilor fundamentale, art. 47; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 31)
(a se vedea punctele 96, 97 și 104-106)
Recurs – Motive – Insuficiența motivării – Motivare implicită a Tribunalului – Admisibilitate – Condiții
(art. 256 TFUE; Statutul Curții de Justiție, art. 36 și art. 53 primul paragraf)
(a se vedea punctul 101)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Stabilirea cuantumului de bază – Gravitatea încălcării – Criterii de apreciere – Implicarea unui element suplimentar al încălcării care a agravat atingerea adusă concurenței
[Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (2) și (3); Comunicarea 2006/C 210/02 a Comisiei, punctul 22]
(a se vedea punctele 113-115)
Rezumat
Prin Hotărârea Nexans France şi Nexans/Comisia (C‑606/18 P) din 16 iulie 2020, Camera a doua a Curții a respins recursul introdus de Nexans France SAS şi de societatea‑mamă a acesteia, Nexans SA (denumite în continuare „recurentele”), împotriva Hotărârii Tribunalului din 12 iulie 2018 în cauza T‑449/14 (
1
). Recursul ridica printre altele problema interpretării de către Tribunal a întinderii competențelor conferite Comisiei, în cadrul unei inspecții în materie de înțelegeri, de articolul 20 din Regulamentul nr. 1/2003 (
2
).
Recurentele, care își desfășoară activitatea în sectorul producției și al furnizării de cabluri electrice subterane și submarine, au făcut obiectul unei decizii a Comisiei privind constatarea unei încălcări a articolului 101 TFUE în sectorul menționat (denumită în continuare „decizia în litigiu”) (
3
). Potrivit deciziei în litigiu, recurentele au fost implicate într‑o înțelegere care viza, pe de o parte, alocarea de teritorii și de clienți între producătorii europeni, japonezi și sud‑coreeni (denumită în continuare „configurația A/R”) și, pe de altă parte, alocarea de teritorii și de clienți de către producătorii europeni pentru proiecte care urmau să fie realizate în interiorul teritoriului european sau alocate unor producători europeni (denumită în continuare „configurația europeană”). În consecință, Comisia a aplicat recurentelor amenzi în cuantum de peste 70000000 de euro.
Investigația desfășurată de Comisie care a condus la aplicarea acestei amenzi cuprindea o inspecție în incintele recurentelor. În incintele respective, inspectorii Comisiei au examinat printre altele computerele anumitor angajați. Ei au făcut o copie‑imagine a hard diskurilor acestor computere și, pe această bază, au efectuat o căutare prin cuvinte‑cheie în datele conținute în aceste computere, utilizând un program de investigație informatică. Inspectorii au decis ulterior să realizeze o copie a datelor selectate și să le transfere pe suporturi informatice de înregistrare de date (SIED). Aceștia au făcut de asemenea trei copii‑imagine ale unui hard disk înregistrate pe trei SIED-uri distincte. SIED‑urile au fost introduse în plicuri sigilate și aduse în birourile Comisiei din Bruxelles, unde plicurile au fost deschise, iar SIED‑urile examinate în prezența reprezentanților recurentelor.
Acțiunea în anularea deciziei în litigiu introdusă de recurente la Tribunal a fost respinsă în totalitate prin Hotărârea din 12 iulie 2018, Nexans France și Nexans/Comisia. În susținerea recursului formulat împotriva acestei hotărâri, recurentele au invocat cinci motive, vizând, pe de o parte, respingerea de către Tribunal a argumentelor lor privind desfășurarea inspecției în cauză și, pe de altă parte, respingerea de către Tribunal a unei reduceri a amenzilor care le‑au fost aplicate.
Mai întâi, în cadrul primului motiv, Curtea a examinat dacă Comisia, cu ocazia inspecției efectuate la recurente, avea dreptul să efectueze copia‑imagine a unui hard disk și copii ale tuturor e‑mailurilor, fără să fi efectuat în prealabil o examinare serioasă a acestor elemente. Amintind că legiuitorul Uniunii a acordat o anumită marjă de apreciere Comisiei în ceea ce privește modalitățile concrete ale controlului pe care îl poate efectua, Curtea a confirmat dreptul acesteia de a decide, în funcție de împrejurări, să efectueze controlul datelor conținute pe suportul de date numerice ale întreprinderii care face obiectul inspecției pe baza unei copii a acestor date. Curtea a precizat că acest drept al Comisiei, care intră sub incidența articolului 20 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1/2003, nu afectează nici garanțiile procedurale, nici celelalte drepturi ale întreprinderii care face obiectul inspecției, cu condiția ca Comisia, după efectuarea examinării sale, să nu depună la dosar decât documentele care sunt relevante pentru obiectul inspecției. La fel ca Tribunalul, Curtea a apreciat că aceasta era situația în speță. Aceasta a adăugat, având în vedere că timpul necesar pentru prelucrarea datelor electronice se poate dovedi considerabil, că este de asemenea în interesul întreprinderii vizate ca, pentru a‑și efectua controlul, Comisia să se bazeze pe o copie a acestor date, permițând astfel întreprinderii respective să continue să utilizeze datele originale, precum și suporturile pe care se găsesc, din moment ce această copie a fost realizată, și, prin urmare, să reducă astfel ingerința în funcționarea acestei întreprinderi cauzată de inspecția efectuată de Comisie.
În continuare, în cadrul celui de al doilea și al celui de al treilea motiv ale recurentelor, Curtea a examinat problema dacă Comisia avea dreptul să continue inspecția în cauză în birourile sale din Bruxelles. Curtea a amintit că a constrânge Comisia să efectueze prelucrarea unor asemenea date exclusiv în incintele întreprinderii care face obiectul inspecției, atunci când este vorba despre date deosebit de voluminoase, ar putea avea drept consecință prelungirea în mod considerabil a duratei prezenței inspectorilor în incintele acestei întreprinderi, ceea ce ar putea dăuna eficacității inspecției și ar crește inutil ingerința în funcționarea întreprinderii menționate, din cauza inspecției. În aceste condiții, Curtea a precizat că Comisia nu poate utiliza posibilitatea menționată de a continua în birourile sale din Bruxelles controlul documentelor privind activitatea ale întreprinderii vizate decât atunci când poate să considere în mod legitim că este justificat să facă aceasta în interesul eficacității inspecției sau pentru a evita o ingerință excesivă în funcționarea întreprinderii vizate. În plus, Curtea a subliniat că această posibilitate este subordonată constatării că o asemenea continuare nu implică nici o încălcare a dreptului la apărare și nu constituie o ingerință suplimentară în drepturile întreprinderilor vizate. O astfel de atingere ar trebui constatată dacă continuarea acestui control în birourile Comisiei din Bruxelles ar implica pentru întreprinderea care face obiectul inspecției costuri suplimentare rezultate din simplul fapt al continuării respective. În consecință, atunci când aceasta din urmă poate implica asemenea costuri suplimentare, Comisia nu poate să o efectueze decât cu condiția de a accepta să ramburseze costurile menționate atunci când îi este prezentată o cerere motivată corespunzător în acest sens de către întreprinderea vizată.
În continuare, Curtea a examinat al patrulea motiv și aspectul dacă Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește aprecierea sa cu privire la stabilirea cuantumului amenzilor. După ce a constatat că Tribunalul nu a încălcat principiul competenței de fond care l‑a autorizat, dincolo de simplul control al legalității sancțiunii, să substituie aprecierea Comisiei cu propria apreciere și, în consecință, să anuleze, să reducă sau să majoreze amenda sau penalitatea cu titlu cominatoriu aplicată, Curtea a statuat că Tribunalul a putut ajunge la concluzia că pretinsa lipsă a efectelor încălcării în discuție, invocată de recurente, nu era susceptibilă, din cauza celorlalte elemente luate în considerare de Tribunal, să îl determine să reducă amenzile care fuseseră aplicate acestora din urmă.
În sfârșit, Curtea s‑a pronunțat cu privire la al cincilea motiv, care vizează constatarea Tribunalului potrivit căreia, din cauza participării recurentelor la configurația europeană a înțelegerii care a agravat atingerea adusă concurenței cauzată de configurația A/R a înțelegerii menționate, Comisia avea dreptul să majoreze cu 2 % coeficientul pentru gravitate utilizat pentru a calcula cuantumul amenzilor care le-au fost aplicate. În această privință, Curtea a arătat că legătura strânsă care exista între cele două configurații nu schimba cu nimic faptul că configurația europeană a înțelegerii constituia, prin însăși natura sa, un angajament distinct de împărțire a proiectelor, care nu era inerent configurației A/R a înțelegerii. Pentru acest motiv, Curtea a statuat că constatarea Tribunalului potrivit căreia această atingere suplimentară adusă concurenței putea fi sancționată în mod legitim printr‑o amendă majorată nu era afectată de o eroare de apreciere.
Întrucât niciunul dintre motivele invocate de recurente în susținerea recursului formulat nu a putut fi admis, Curtea a respins recursul în totalitate.
(
1
)	Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018, Nexans France și Nexans/Comisia (T‑449/14, EU:T:2018:456).
(
2
)	Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 și 102 TFUE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).
(
3
)	Decizia C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza AT.39610 – Cabluri electrice).