62020TJ0111_RES
Cauza T‑111/20
PT Wilmar Bioenergi Indonesia și alții
împotriva
Comisiei Europene
Hotărârea Tribunalului (Camera a patra extinsă) din 14 decembrie 2022
„Subvenții – Importuri de biomotorină originară din Indonezia – Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/2092 – Taxă compensatorie definitivă – Articolul 3 punctul 1 litera (a) din Regulamentul (UE) 2016/1037 – Contribuție financiară – Articolul 3 punctul 2 din Regulamentul 2016/1037 – Avantaj – Articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2016/1037 – Calculul valorii subvenției care face obiectul unor măsuri compensatorii – Articolul 3 punctul 1 litera (a) subpunctul (iv) și punctul 2 din Regulamentul 2016/1037 – Acțiune constând în «a însărcina» un organism privat să execute o funcție care constituie o contribuție financiară sau în «a‑i ordona» să facă acest lucru – Remunerație mai mică decât cea adecvată – Susținerea veniturilor sau a prețurilor – Articolul 28 alineatul (5) din Regulamentul 2016/1037 – Utilizarea datelor disponibile – Articolul 3 punctul 2 și articolul 6 litera (d) din Regulamentul 2016/1037 – Avantaj – Articolul 8 alineatul (8) din Regulamentul 2016/1037 – Risc de prejudiciu important pentru industria Uniunii – Articolul 8 alineatele (5) și (6) din Regulamentul 2016/1037 – Legătură de cauzalitate – Analiză de atribuire – Analiză de neatribuire”
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de subvenționare din partea unor state terțe – Putere de apreciere a instituțiilor – Control jurisdicțional – Limite
(Regulamentul 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului)
(a se vedea punctele 26 și 149)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de subvenționare din partea unor state terțe – Subvenție – Noțiune – Contribuție financiară a autorităților publice ale țării de origine sau de export – Transfer direct de fonduri – Noțiune – Originea fondurilor – Impunere la export – Stabilirea prețurilor de referință – Plata de către un organism de drept public a diferenței dintre prețul de referință pentru motorină și prețul de referință pentru biomotorină producătorului de biomotorină – Includere
[Regulamentul 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 3 pct. 1 lit. (a) subpct. (i)]
(a se vedea punctele 27-36 și 43-60)
Dreptul Uniunii Europene – Interpretare – Metode – Interpretare în raport cu acordurile internaționale încheiate de Uniune – Interpretarea Regulamentului 2016/1037 în raport cu Acordul antidumping din cadrul GATT din 1994 – Luare în considerare a interpretării adoptate de Organul de soluționare a litigiilor
[Acordul privind punerea în aplicare a articolului VI din Acordul General pentru Tarife și Comerț (Acordul antidumping din 1994); Regulamentul 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului]
(a se vedea punctul 39)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de subvenționare din partea unor state terțe – Subvenție – Noțiune – Avantaj conferit beneficiarului – Calcularea avantajului – Putere de apreciere a Comisiei – Adoptarea de către aceasta a unor orientări privind calculul valorii subvențiilor – Consecințe – Autolimitarea puterii sale de apreciere
[Regulamentul 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 3 pct. 1 și 2, art. 6 lit. (d) și art. 7]
(a se vedea punctele 63-68, 70-87, 90-98, 100-105 și 199-211)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de subvenționare din partea unor state terțe – Subvenție – Noțiune – Contribuție financiară a autorităților publice ale țării de origine sau de export – Sistem care instituie restricții la exportul de ulei de palmier brut care fac exportul acestuia neatractiv din punct de vedere comercial – Includere
[Regulamentul 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 3 pct. 1 lit. (a) subpct. (iv)]
(a se vedea punctele 111-118, 121-148, 150-152, 164 și 165)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de subvenționare din partea unor state terțe – Desfășurarea anchetei – Utilizarea datelor disponibile în cazul refuzului de a coopera al părților interesate – Putere de apreciere – Obligația instituțiilor de a utiliza cele mai bune date posibile – Inexistență
[Regulamentul 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 28 alin. (1) și (5)]
(a se vedea punctele 155-162 și 167-171)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de subvenționare din partea unor state terțe – Subvenție – Noțiune – Susținere a veniturilor sau susținere a prețurilor în sensul articolului XVI din GATT 1994 – Măsuri care să permită producătorilor de biomotorină accesul la principala lor materie primă la un preț mai mic decât cel de pe piața mondială – Includere
[Regulamentul 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 3 pct. 1 lit. (b)]
(a se vedea punctele 180-191 și 194-197)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de subvenționare din partea unor state terțe – Prejudiciu – Riscul unui prejudiciu important – Dovadă – Analiza factorilor care trebuie luați în considerare – Luarea în considerare a unor date ulterioare perioadei de anchetă – Control jurisdicțional – Eroare vădită de apreciere – Sarcina probei
[Regulamentul 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 2 lit. (d) și art. 8 alin. (1), (2), (4), (5) și (8)]
(a se vedea punctele 217-256)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de subvenționare din partea unor state terțe – Prejudiciu – Stabilirea legăturii de cauzalitate – Luare în considerare a altor factori decât importurile care fac obiectul subvențiilor – Incidența unor asemenea factori asupra stabilirii legăturii de cauzalitate – Control jurisdicțional – Eroare vădită de apreciere – Sarcina probei
[Regulamentul 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 1 alin. (1) și art. 8 alin. (5) și (6)]
(a se vedea punctele 259-263, 266-277 și 280-294)
Rezumat
În urma unei anchete antisubvenție deschise în 2018, Comisia Europeană a adoptat Regulamentul de punere în aplicare 2019/2092 de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de biomotorină originară din Indonezia (
1
).
Societățile indoneziene PT Wilmar Bioenergi Indonesia, PT Wilmar Nabati Indonesia și PT Multi Nabati Sulawesi, care produc și exportă biomotorină în Uniunea Europeană, au introdus o acțiune având ca obiect anularea acestui regulament de punere în aplicare.
Respingând acțiunea formulată de acestea, Tribunalul precizează conținutul mai multor noțiuni care figurează în Regulamentul antisubvenție de bază 2016/1037 (
2
). De asemenea, acesta examinează impactul importurilor de biomotorină originară din Argentina asupra legăturii de cauzalitate dintre importurile de biomotorină originară din Indonezia și riscul unui prejudiciu important pentru industria Uniunii.
Aprecierea Tribunalului
Mai întâi, Tribunalul înlătură critica întemeiată pe o eroare vădită de apreciere săvârșită de Comisie în măsura în care aceasta a considerat că plățile efectuate din Fondul pentru plantații de palmieri pentru ulei, organism de drept public, în favoarea producătorilor indonezieni de biomotorină, constituiau o „contribuție financiară” a autorităților publice sub forma unui transfer direct de fonduri, în conformitate cu articolul 3 punctul 1 litera (a) subpunctul (i) din Regulamentul antisubvenție de bază.
În această privință, Tribunalul arată, pe de o parte, că noțiunea de „contribuție financiară a autorităților publice” în sensul acestei dispoziții nu conține nicio precizare cu privire la originea fondurilor transferate și include astfel toate mijloacele pecuniare pe care autoritățile publice le pot utiliza efectiv. Rezultă că originea fondurilor plătite de autoritățile publice producătorilor de biomotorină nu are nicio incidență asupra calificării acestora drept contribuție financiară. Pe de altă parte, faptul că aceste fonduri provin din impunerea la export plătită de producătorii‑exportatori nu înseamnă că, la momentul transferului lor către producătorii de biomotorină, nu există nicio cheltuială pentru organismul care le plătește.
Pe de altă parte, Tribunalul arată că, pentru a aprecia dacă un transfer direct de fonduri poate justifica instituirea unei taxe compensatorii, trebuie luată în considerare lipsa unei contraprestații sau a unei contraprestații echivalente din partea întreprinderii care primește transferul. În acest context, întrucât reclamantele nu au dovedit că aceste plăți erau datorate în cadrul unui contract de achiziție încheiat între autoritățile publice indoneziene și producătorii de biomotorină, Comisia putea recunoaște în mod întemeiat existența unei contribuții financiare sub formă de transfer direct de fonduri.
Tribunalul respinge de asemenea criticile întemeiate pe o eroare săvârșită de Comisie în calcularea avantajului conferit producătorilor indonezieni de biomotorină prin plățile efectuate din Fondul pentru plantații de palmieri pentru ulei. Potrivit reclamantelor, Comisia ar fi trebuit să determine avantajul conferit producătorilor de biomotorină prin deducerea din valoarea subvenției pasibile de măsuri compensatorii a costurilor de transport pentru livrarea biomotorinei, în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul antisubvenție de bază. În acest cadru, Tribunalul arată că, pentru a calcula valoarea subvenției, Comisia s‑a întemeiat în mod corect pe Comunicarea privind calculul valorii subvențiilor în cadrul anchetelor antisubvenție (
3
). Potrivit orientărilor cuprinse în această comunicare, deductibilitatea cheltuielilor și a costurilor este subordonată în special condițiilor ca ele să fi fost plătite în mod direct autorităților publice în perioada de anchetă și ca obligativitatea lor pentru primirea subvenției să fi fost demonstrată. Întrucât aceste condiții sunt compatibile cu Regulamentul antisubvenție de bază, reclamantele nu au dovedit nici că costurile de transport în cauză au fost plătite în mod direct autorităților publice indoneziene, nici că ele erau obligatorii.
În continuare, Tribunalul statuează că, prin intermediul restricțiilor la exportul uleiului de palmier brut (denumit în continuare „UPB”) (
4
), stabilite de autoritățile publice indoneziene sub forma unei taxe și a unei impuneri la export, precum și al stabilirii prețurilor de către un producător de UPB deținut de autoritățile publice indoneziene, autoritățile publice indoneziene au „însărcinat” furnizorii de UPB să le furnizeze produsele în schimbul unei remunerații mai mici decât cea adecvată sau le‑au „ordonat” să facă acest lucru, în sensul articolului 3 punctul 1 litera (a) subpunctul (iv) a doua teză din Regulamentul antisubvenție de bază.
În această privință, Tribunalul arată că această din urmă dispoziție este o măsură împotriva eludării și că, pentru a se asigura un efect pe deplin util al acesteia, prin „a însărcina” trebuie să se înțeleagă orice acțiune a autorităților publice care presupune, direct sau indirect, încredințarea unui organism privat a responsabilității de executare a unei funcții de tipul celor prevăzute la articolul 3 punctul 1 litera (a) subpunctele (i)-(iii) din regulamentul menționat, iar prin „a dispune” orice acțiune a autorităților publice care constă, direct sau indirect, în exercitarea autorității lor asupra unui organism privat pentru ca acesta să execute o asemenea funcție. Or, aceasta era situația în speță, în măsura în care restricțiile la export în discuție fuseseră concepute de autoritățile publice în scopul explicit de a favoriza industria biomotorinei indoneziene prin menținerea prețurilor interne pentru UPB la un nivel scăzut în mod artificial. În plus, întrucât aceste restricții la export aveau ca efect restrângerea libertății de acțiune a producătorilor naționali de UPB prin limitarea capacității lor de a decide cu privire la piața pe care își vindeau produsele, comportamentul autorităților publice indoneziene nu putea fi considerat o simplă încurajare față de producătorii naționali de UPB.
Pe de altă parte, aceste restricții la export pot fi calificate de asemenea drept subvenții sub forma unei „susținer[i] a veniturilor sau […] a prețurilor în sensul articolului XVI din GATT 1994” în sensul articolului 3 punctul 1 litera (b) din Regulamentul antisubvenție de bază, întrucât contribuie la venitul obținut de producătorii de biomotorină, permițându‑le să aibă acces la principala materie primă și principalul element de cost la un preț inferior celui de pe piața mondială. Astfel, „susținerea veniturilor sau […] a prețurilor” în sensul acestei dispoziții cuprinde orice acțiune a autorităților publice care echivalează, direct sau indirect, cu menținerea stabilității veniturilor sau a prețurilor sau cu provocarea creșterii acestora, trimiterea la articolul XVI din GATT implicând luarea în considerare și a efectelor acestei acțiuni asupra exporturilor și a importurilor.
În sfârșit, Tribunalul respinge criticile întemeiate pe erori săvârșite de Comisie în stabilirea existenței unui risc de prejudiciu important pentru industria Uniunii, în măsura în care a stabilit existența unei legături de cauzalitate între importurile din Indonezia și riscul de prejudiciu important pentru industria Uniunii, fără a ține seama de impactul importurilor de biomotorină provenite din Argentina.
În această privință, Tribunalul amintește că, în conformitate cu articolul 8 alineatul (6) din Regulamentul antisubvenție de bază, cu ocazia examinării unei legături de cauzalitate între prejudiciul cauzat industriei Uniunii și importurile produsului care fac obiectul unor subvenții, Comisia trebuie să înlăture orice prejudiciu care decurge din alți factori și să verifice astfel dacă efectele acestor factori nu sunt de natură să întrerupă legătura de cauzalitate pe care aceasta a stabilit‑o. Cu toate acestea, pentru a exista o legătură de cauzalitate, nu este necesar ca importurile produsului care fac obiectul unor subvenții să fie cauza unică a prejudiciului cauzat industriei Uniunii, Comisia putând atribui acestora răspunderea pentru un prejudiciu chiar dacă efectele acestora nu reprezintă decât o parte dintr‑un prejudiciu mai mare imputabil altor factori.
În lumina acestor considerații, Tribunalul statuează, pe de o parte, că persistența unui risc de prejudiciu legat de importurile de biomotorină din Argentina nu exclude existența unui alt risc de prejudiciu, cauzat de importurile indoneziene de biomotorină. Pe de altă parte, cum importurile din Argentina făcuseră deja obiectul unor măsuri compensatorii, ele nu erau de natură să întrerupă legătura de cauzalitate dintre importurile din Indonezia și riscul de prejudiciu pentru industria Uniunii. De asemenea, Tribunalul constată că, în pofida acestor importuri din Argentina, riscul de prejudiciu cauzat de importurile din Indonezia era mare, iar legătura de cauzalitate dintre acestea din urmă și pericolul de prejudiciu pentru industria Uniunii putea fi dovedită.
În lumina celor ce precedă, Tribunalul respinge acțiunea în totalitate.
(
1
)	Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/2092 al Comisiei din 28 noiembrie 2019 de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de biomotorină originară din Indonezia (JO 2019, L 317, p. 42).
(
2
)	Regulamentul (UE) 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 55), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2018/825 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2018 (JO 2018, L 143, p. 1) (denumit în continuare „Regulamentul de bază”).
(
3
)	Comunicarea Comisiei privind calculul valorii subvențiilor în cadrul anchetelor antisubvenție (JO 1998, C 394, p.6).
(
4
)	Uleiul de palmier brut este o sursă de producție a biomotorinei indoneziene.