HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI (Camera de recursuri)
18 decembrie 2008
Cauza T‑293/07 P
Alessandro Lofaro
împotriva
Comisiei Comunităților Europene
„Recurs – Funcție publică – Agenți temporari – Termen de depunere a unei reclamații – Data depunerii reclamației – Primire de către administrație – Principiul securității juridice”
Obiectul: Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 24 mai 2007, Lofaro/Comisia
(F‑27/06 și F‑75/06, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe
Decizia: Respinge recursul. Domnul Alessandro Lofaro suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie
în cadrul prezentei proceduri.
Sumarul hotărârii
1.      Recurs – Recurs formulat împotriva respingerii unei acțiuni în anulare și a respingerii subsecvente a unei acțiuni în despăgubire
în legătură cu aceasta – Motive îndreptate numai împotriva respingerii acțiunii în anulare – Admisibilitatea recursului în
integralitate
[Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, art. 138 alin. (1)]
2.      Funcționari – Acțiune – Reclamație administrativă prealabilă – Data depunerii
[Statutul funcționarilor, art. 90 alin. (2)]
3.      Funcționari – Acțiune – Reclamație administrativă prealabilă – Obligația de a ține seama de durata previzibilă necesară pentru
transmiterea reclamației
[Statutul funcționarilor, art. 90 alin. (2)]
4.      Funcționari – Acțiune – Reclamație administrativă prealabilă – Data depunerii – Primire de către administrație
[Statutul funcționarilor, art. 90 alin. (2)]
1.      Neinvocarea de către recurent, în susținerea recursului formulat, având ca obiect anularea în întregime a unei ordonanțe de
inadmisibilitate prin care au fost respinse atât concluziile sale în anulare, cât și concluziile sale în despăgubire, decât
a unor motive și argumente îndreptate împotriva motivării respingerii acțiunii sale în anulare nu conduce la inadmisibilitatea
recursului cu privire la acțiunea în despăgubire, întrucât, în ordonanța atacată, inadmisibilitatea acestei din urmă acțiuni
nu este întemeiată decât pe legătura strânsă cu o acțiune în anulare care a fost respinsă ca inadmisibilă, legătură necontestată
în cadrul recursului.
(a se vedea punctele 17, 18 și 20)
2.      Data care trebuie luată în considerare pentru a aprecia dacă o reclamație a fost depusă în termenul stabilit la articolul
90 alineatul (2) din statut este cea a primirii acestei reclamații de către instituția vizată. Această interpretare decurge
din redactarea articolului menționat și este conformă principiului securității juridice. Astfel, întrucât articolul 90 alineatul
(2) din statut prevede la primul paragraf că „[r]eclamația trebuie depusă în termen de trei luni” și la al doilea paragraf
că, „[î]n termen de patru luni de la data depunerii reclamației, autoritatea [împuternicită să facă numiri] comunică persoanei
în cauză decizia motivată”, acesta stabilește expres că data depunerii reclamației constituie și punctul de început al termenului
de patru luni în care instituția vizată trebuie să răspundă la această reclamație.
În acest cadru juridic, principiul securității juridice, care impune ca punctele de început și de sfârșit ale termenelor aplicabile
să fie clar determinate și riguros respectate, se opune luării în considerare a două date distincte în ceea ce privește depunerea
reclamației, respectiv, pe de o parte, a datei trimiterii reclamației, pentru a se determina dacă aceasta a fost depusă în
termenul stabilit, și, pe de altă parte, a datei primirii acesteia de către instituția vizată, pentru a se determina punctul
de început al termenului de răspuns la reclamație.
În plus, numai luarea în considerare a datei primirii reclamației permite să se respecte cerințele principiului securității
juridice, care impune ca orice act al administrației care produce efecte juridice să fie clar, precis și adus la cunoștința
persoanei interesate astfel încât aceasta să poată cunoaște cu certitudine momentul de la care actul există și începe să producă
efecte juridice, în special în raport cu nașterea posibilității exercitării căilor de atac prevăzute prin legislație, în speță
prin statut.
(a se vedea punctele 29-33)
Trimitere la: Curte, 26 noiembrie 1981, Michel/Parlamentul European, 195/80, Rec., p. 2861, punctul 13; Tribunal, 25 septembrie
1991, Lacroix/Comisia, T‑54/90, Rec., p. II‑749, punctul 26 și jurisprudența citată, și punctul 29; Tribunalul Funcției Publice,
15 mai 2006, Schmit/Comisia, F‑3/05, RecFP, p. I‑A‑1-9 și II‑A-1-33, punctul 28
3.      În ceea ce privește respectarea termenelor pentru depunerea reclamației și pentru formularea acțiunii, persoana interesată
trebuie să dea dovadă de diligența cerută unei persoane normal informate. În special, revine persoanei interesate obligația
de a depune reclamația în termenul stabilit, ținând seama de durata previzibilă necesară pentru transmiterea prin poștă a
acestei reclamații, în cazul în care a ales acest mod de expediere. Obligația de a ține seama de durata previzibilă necesară
pentru transmiterea reclamației nu exclude posibilitatea persoanei interesate de a justifica, în împrejurări excepționale,
tardivitatea reclamației depuse, demonstrând, dacă este cazul, existența unui caz fortuit, a forței majore sau a unei erori
scuzabile.
(a se vedea punctele 37 și 38)
Trimitere la: Curte, 15 decembrie 1994, Bayer/Comisia, C‑195/91 P, Rec., p. I‑5619, punctul 32; Curte, 15 mai 2003, Pitsiorlas/Consiliul
și BCE, C‑193/01 P, Rec., p. I‑4837, punctul 24; Curte, 8 noiembrie 2007, Belgia/Comisia, C‑242/07 P, Rep., p. I‑9757, punctul
29; Tribunal, 16 martie 1993, Blackman/Parlamentul European, T‑33/89 și T‑74/89, Rec., p. II‑249, punctul 34; Tribunal, 15
martie 2007, Belgia/Comisia, T‑5/07, punctul 15
4.      Simpla împrejurare că durata necesară transmiterii prin poștă a unei scrisori variază în funcție de țara de expediție nu permite
să se considere că luarea în considerare a datei primirii reclamației conduce la o discriminare între funcționarii și agenții
vizați în funcție de țara în care se află cu ocazia trimiterii reclamațiilor. Astfel, depunerea reclamațiilor administrative
de către funcționari nu este supusă niciunei condiții de formă. Or, întrucât anumite moduri de transmitere sunt imediate (e‑mailul
sau faxul), luarea în considerare a datei primirii reclamației nu este de natură să dezavantajeze funcționarii sau agenții
în funcție de țara în care se află la momentul trimiterii reclamației.
(a se vedea punctele 49 și 50)
Trimitere la: Tribunal, 18 iunie 1996, Vela Palacios/CES, T‑150/94, RecFP, p. I‑A‑297 și II-877, punctul 23