62022CC0661
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ‑BORDONA
5 päivänä lokakuuta 2023 (
1
)
Asia C‑661/22
ABC Projektai UAB, aiemmin Bruc Bond UAB
vastaan
Lietuvos bankas
(Ennakkoratkaisupyyntö – Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Liettuan ylin hallintotuomioistuin)
Ennakkoratkaisupyyntö – Maksulaitoksen toimi, jossa maksulaitos pitää asiakkaan varoja hallussaan ilman erityistä maksutoimeksiantoa maksutapahtuman toteuttamiselle laissa säädettyä määräaikaa pidempään – Toimen luonnehdinta – Direktiivi (EU) 2015/2366 – Maksupalvelut sisämarkkinoilla – Direktiivi 2009/110/EY – Sähköisen rahan liikkeeseenlasku
1.
Maksupalveludirektiivejä (
2
) koskeva unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö kehittyy vähitellen, (
3
) mutta – ellen erehdy – tähän mennessä on annettu vain yksi tuomio, (
4
) jossa tulkitaan sähköistä rahaa koskevaa direktiiviä 2009/110/EY. (
5
)
2.
Nyt käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön ansiosta unionin tuomioistuin pääsee selventämään sähköisen rahan käsitettä. Sen on selvitettävä varsinaisesti, onko kyse sähköisen rahan liikkeeseenlaskusta (joka on direktiivin 2009/110 soveltamisalaan kuuluvaa toimintaa), kun maksupalveluntarjoaja vastaanottaa varoja ilman erityistä maksutoimeksiantoa ja pitää niitä hallussaan laissa säädettyä määräaikaa pidempään.
I Asiaa koskevat oikeussäännöt
A
Unionin oikeus
1. Direktiivi 2015/2366
3.
Direktiivin 4 artiklassa (”Määritelmät”) säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
– –
3.
’maksupalvelulla’ mitä tahansa liitteessä I mainittua liiketoimintaa;
4.
’maksulaitoksella’ oikeushenkilöä, jolle on 11 artiklan mukaisesti myönnetty toimilupa maksupalvelujen tarjoamiseen ja toteuttamiseen kaikkialla unionissa;
5.
’maksutapahtumalla’ maksajan käynnistämää tai maksajan puolesta käynnistettyä toimenpidettä taikka maksunsaajan käynnistämää toimenpidettä, jossa on kyse varojen asettamisesta käytettäväksi, siirtämisestä tai nostamisesta maksajan ja maksunsaajan välisistä maksun perustana olevista velvoitteista riippumatta;
– –
13.
’maksutoimeksiannolla’ mitä hyvänsä maksajan tai maksunsaajan maksupalveluntarjoajalleen antamaa määräystä toteuttaa maksutapahtuma;
– –”
4.
Direktiivin 18 artiklassa (”Toiminta”) säädetään seuraavaa:
”1.   Maksupalvelujen tarjoamisen ohella maksulaitoksilla on oikeus harjoittaa seuraavia toimintoja:
a)
operatiivisten ja niihin läheisesti liittyvien oheispalvelujen tarjoaminen, kuten maksutapahtumien toteuttamisen takaaminen, valuutanvaihtopalvelut, säilytyspalvelut sekä tietojen tallentaminen ja käsittely;
b)
maksujärjestelmien käyttö, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 35 artiklan soveltamista;
c)
muu liiketoiminta kuin maksupalvelujen tarjoaminen ottaen huomioon unionin ja kansallinen lainsäädäntö.
2.   Jos maksulaitokset tarjoavat yhtä tai useampaa maksupalvelua, niillä voi olla vain yksinomaan maksutapahtumiin käytettäviä maksutilejä.
3.   Varat, joita maksulaitokset vastaanottavat maksupalvelunkäyttäjiltä maksupalvelujen tarjoamista varten, eivät ole direktiivin 2013/36/EU 9 artiklassa tarkoitettuja talletuksia tai muita takaisin maksettavia varoja eivätkä direktiivin 2009/110/EY 2 artiklan 2 alakohdassa määriteltyä sähköistä rahaa.
– –
5.   Maksulaitokset eivät saa harjoittaa liiketoimintaa, johon kuuluu direktiivin 2013/36/EU 9 artiklassa tarkoitettu talletusten tai muiden takaisin maksettavien varojen vastaanottaminen.
– –”
5.
Direktiivin 78 artiklan (”Maksutoimeksiantojen vastaanotto”) 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vastaanottoajankohdaksi katsotaan se, jona maksajan maksupalveluntarjoaja on vastaanottanut maksutoimeksiannon.
Maksajan tiliä ei saa veloittaa ennen maksutoimeksiannon vastaanottamista. – –”
6.
Direktiivin 83 artiklan (”Maksutilille suoritettavat maksutapahtumat”) 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on vaadittava maksajan maksupalveluntarjoajaa varmistamaan, että maksutapahtuman määrä hyvitetään 78 artiklassa tarkoitetun vastaanottoajankohdan jälkeen maksunsaajan maksupalveluntarjoajan tilille seuraavan työpäivän päättymiseen mennessä. Tätä määräaikaa voidaan pidentää yhdellä työpäivällä, jos maksutapahtuma on käynnistetty paperimuodossa.”
2. Direktiivi 2009/110
7.
Direktiivin 2 artiklan (”Määritelmät”) mukaan:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1)
’sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksella’ oikeushenkilöä, jolle on myönnetty II osaston nojalla sähköisen rahan liikkeeseen laskemiseen oikeuttava toimilupa;
2)
’sähköisellä rahalla’ sähköisesti tai magneettisesti tallennettua rahallista arvoa, joka ilmenee liikkeeseenlaskijaan kohdistuvana saatavana, joka on laskettu liikkeeseen vastaanotettuja varoja vastaan direktiivin 2007/64/EY 4 artiklan 5 kohdassa määriteltyjä maksutapahtumia varten ja jonka muu luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö kuin sähköisen rahan liikkeeseenlaskija itse ottaa vastaan;
– –”
8.
Direktiivin 10 artiklassa (”Sähköisen rahan liikkeeseenlaskun kieltäminen”) säädetään seuraavaa:
”Rajoittamatta 18 artiklan soveltamista jäsenvaltioiden on kiellettävä sähköisen rahan liikkeeseenlasku luonnollisilta henkilöiltä tai oikeushenkilöiltä, jotka eivät ole sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoita.”
9.
Direktiivin 11 artiklassa (”Liikkeeseenlasku ja lunastettavuus”) säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat laskevat liikkeeseen sähköistä rahaa nimellisarvon mukaisesti varoja vastaanottaessaan.
2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat lunastavat sähköisen rahan haltijan pyynnöstä minä hetkenä hyvänsä nimellisarvosta haltijan hallussa olevan sähköisen rahan rahallisen arvon.
3.   Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijan ja sähköisen rahan haltijan sopimuksessa on ilmoitettava selvästi ja helposti havaittavalla tavalla lunastettavuutta koskevat ehdot ja siitä mahdollisesti perittävät maksut, ja sähköisen rahan haltijalle on ilmoitettava näistä ehdoista, ennen kuin mikään sopimus tai tarjous sitoo häntä.
– –”
B
Kansallinen oikeus
1. Maksuista annettu laki (
6
)
10.
Maksuista annetun lain 2 §:n 11 momentin mukaan ”maksunsaajalla” tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, muuta yksikköä tai yksikön osaa, joka on merkitty maksutoimeksiantoon maksutapahtuman kohteena olevien varojen saajaksi, ja saman pykälän 40 momentin mukaan ”maksajalla” tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, muuta yksikköä tai yksikön osaa, jolla on maksutili ja joka valtuuttaa maksutoimeksiannon kyseiseltä tililtä tai, jos maksutiliä ei ole, antaa maksutoimeksiannon.
11.
Maksuista annetun lain 5 §:n mukaan maksupalveluja ovat maksutapahtumat, mukaan lukien varainsiirrot, jotka tehdään käyttäjän maksupalveluntarjoajan tai jonkin muun maksupalveluntarjoajan ylläpitämän maksutilin kautta; suoraveloitusten toteuttaminen, mukaan lukien kertaluonteiset suoraveloitukset; maksutapahtumien toteuttaminen maksukortilla tai vastaavalla maksuvälineellä tai laitteella ja tilisiirtojen toteuttaminen, mukaan lukien toistuvaissuoritukset (3 kohta) ja rahansiirrot (6 kohta).
12.
Lain 6 §:n 3 momentin mukaan maksulaitokset kuuluvat maksupalveluntarjoajiin.
13.
Lain 38 §:n 1 momentissa säädetään, että maksajan maksupalveluntarjoajan on palautettava maksajalle oikeudettoman maksutapahtuman määrä välittömästi sen jälkeen, kun se on havainnut tapahtuman tai sille on ilmoitettu tapahtumasta, ja viimeistään seuraavan pankkipäivän päättymiseen mennessä, ja tarvittaessa sen on palautettava maksutili, jolta veloitus tehtiin, siihen tilaan, jossa kyseinen tili olisi, ellei oikeudetonta maksutapahtumaa olisi toteutettu, paitsi jos maksajan maksupalveluntarjoajalla on perusteltua syytä epäillä petosta ja se ilmoittaa nämä syyt kirjallisesti valvontaviranomaiselle. Maksajan maksupalveluntarjoajan on varmistettava myös, ettei maksajalle aiheudu menetyksiä maksupalveluntarjoajalle maksettavien tai maksupalveluntarjoajan maksettavaksi kuuluvien korkojen vuoksi.
14.
Lain 42 §:n 2 momentissa säädetään, että maksutoimeksiannon antava maksupalvelunkäyttäjä ja maksupalveluntarjoaja voivat sopia, että maksutoimeksiannon toteuttaminen alkaa tiettynä päivänä, tietyn ajanjakson päättyessä tai sinä päivänä, jona maksaja on asettanut varat maksupalveluntarjoajan käyttöön. Näin sovittua päivää pidetään tällöin maksutoimeksiannon vastaanottopäivänä. Jos sovittu päivä ei ole maksupalveluntarjoajan pankkipäivä, maksutoimeksianto katsotaan vastaanotetuksi seuraavana pankkipäivänä.
15.
Lain 46 §:n 1 momentissa säädetään, että maksajan maksupalveluntarjoajan on varmistettava, että Liettuassa toteutetun ja toiseen jäsenvaltioon tarkoitetun euromääräisen maksutapahtuman määrä tilitetään maksunsaajan maksupalveluntarjoajan tilille viimeistään seuraavan pankkipäivän päättymiseen mennessä, kyseisen pykälän 3 momentissa säädettyä tapausta lukuun ottamatta. Tätä määräaikaa voidaan pidentää yhdellä pankkipäivällä, kun maksutapahtuma on käynnistetty paperimuodossa.
16.
Lain 46 §:n 3 momentissa säädetään, että kun Liettuassa tehdään euromääräisiä tilisiirtoja, maksajan maksupalveluntarjoajan on varmistettava, että maksutapahtuman määrä hyvitetään maksutoimeksiannon vastaanottamisen jälkeen maksunsaajan maksupalveluntarjoajan tilille samana päivänä, jos maksutoimeksianto on vastaanotettu pankkipäivänä ennen kello 12.00:ta. Jos maksutoimeksianto on vastaanotettu kello 12:n jälkeen, maksajan maksupalveluntarjoajan on varmistettava, että maksutapahtuman määrä hyvitetään maksunsaajan maksupalveluntarjoajan tilille viimeistään seuraavana pankkipäivänä. Kyseisen lain 42 §:n 2 momentissa tarkoitetussa tilanteessa maksajan maksupalveluntarjoajan on varmistettava, että maksutapahtuman määrä hyvitetään maksunsaajan maksupalveluntarjoajan tilille maksutoimeksiannon toteuttamispäivänä tai seuravana pankkipäivänä, jos kyseinen päivä ei ole maksupalveluntarjoajan pankkipäivä.
2. Maksulaitoksista annettu laki (
7
)
17.
Maksulaitoksista annetun lain 4 §:n 3 momentissa tuodaan esille, että yhtä tai useampaa maksupalvelua tarjoavalla maksulaitoksella voi olla maksutilejä, jotka on tarkoitettu yksinomaan maksupalvelujen tarjoamiseen. Varat, joita maksulaitokset vastaanottavat maksupalvelunkäyttäjiltä maksupalvelujen tarjoamista varten, eivät ole talletuksia tai muita takaisin maksettavia varoja tai sähköistä rahaa.
18.
Lain 4 §:n 5 momentissa säädetään, ettei maksulaitos voi vastaanottaa talletuksia tai muita takaisin maksettavia varoja muilta kuin ammattimaisilta markkinatoimijoilta eikä se voi laskea liikkeeseen sähköistä rahaa.
3. Sähköisestä rahasta annettu laki (
8
)
19.
Sähköisestä rahasta annetun lain 2 §:n 1 momentin mukaisesti ”sähköisellä rahalla” tarkoitetaan rahallista arvoa, joka ilmenee liikkeeseenlaskijaan kohdistuvana saatavana, jonka liikkeeseenlaskija on laskenut liikkeeseen luonnollisilta henkilöiltä tai oikeushenkilöiltä vastaanottamiaan varoja vastaan ja jolla on seuraavat ominaisuudet: se on tallennettu sähköisessä, myös magneettisessa, muodossa maksamista varten ja sen ottaa vastaan muu henkilö kuin sähköisen rahan liikkeeseenlaskija itse.
20.
Lain 5 §:ssä kielletään sähköisen rahan liikkeeseenlasku luonnollisilta henkilöiltä tai oikeushenkilöiltä, jotka eivät ole sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoita.
21.
Lain 6 §:n 1 momentin mukaan sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat laskevat liikkeeseen sähköistä rahaa nimellisarvon mukaisesti vastaanotettuaan varoja luonnollisilta henkilöiltä tai oikeushenkilöiltä.
II Tosiseikat, pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
22.
Bruc Bond UAB (josta on tullut ABC Projektai UAB) (
9
) oli laitos, jolle Lietuvos bankas (Liettuan keskuspankki; jäljempänä Liettuan keskuspankki) oli antanut luvan maksupalvelujen tarjoamiseen. (
10
)
23.
Liettuan keskuspankki peruutti 16.4.2020 ABC Projektain toimiluvan vedoten kymmeneen perusteeseen, joista nyt esillä olevassa ennakkoratkaisupyynnössä merkityksellinen on vain yksi eli se, jonka mukaan ABC Projektai on laskenut liikkeeseen sähköistä rahaa olematta sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitos.
24.
Liettuan keskuspankin mukaan ABC Projektai oli säilyttänyt asiakkaiden varoja pidempään kuin maksutapahtumien toteuttamiseksi tai teknisistä syistä oli tarpeen. (
11
) Kuuden ABC Projektain asiakkaan tileille maksettiin 20.2.2017 alkaen asiakkaiden hyväksi varoja (saapuvat maksut) ilman erityistä maksun tarkoitusta, ja varojen siirtoja (lähteviä maksuja) ei toteutettu useisiin päiviin (joissakin tapauksissa useisiin kuukausiin) (
12
) ABC Projektain veloittamia palkkioita lukuun ottamatta.
25.
Liettuan keskuspankki katsoi tällaisen toiminnan olevan sähköisen rahan liikkeeseenlaskua siinäkin tapauksessa, että ABC Projektai väittää ilmoittaneensa asiakkailleen maksutoimeksiannon antamisen välttämättömyydestä ja palauttavansa rahat, jos maksutoimeksiantoa ei saada, kuten se väittää tehneensä.
26.
ABC Projektai nosti Liettuan keskuspankin päätöksestä kanteen Vilniaus apygardos administracinis teismasissa (Vilnan alueellinen hallintotuomioistuin, Liettua), joka hylkäsi kanteen 8.6.2021.
27.
ABC Projektai valitti ensimmäisessä oikeusasteessa annetusta tuomiosta Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasiin (Liettuan ylin hallintotuomioistuin). ABC Projektai katsoo lyhyesti sanottuna, että jos maksupalvelua ei tarjoa sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitos eikä tarjotun palvelun tarkoituksena ole sähköisten palvelujen nimellisarvon liikkeeseenlasku tai lunastaminen, kyseessä ei ole sähköisen rahan liikkeeseenlaskuun liittyvä toiminto.
28.
Liettuan keskuspankki vastustaa valitusta ja väittää, että ABC Projektai on laskenut liikkeeseen sähköistä rahaa ilman toimilupaa. Sen mukaan tämä voidaan päätellä keskuspankin oman valvontaelimen esittämästä kannasta maksutileillä pidettäviin varoihin. (
13
) Se lisää, että kyseinen kanta on hyväksytty yhteistyössä Euroopan komission kanssa.
29.
Tässä tilanteessa Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas on esittänyt unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa, jos maksulaitos ottaa vastaan varoja saamatta erityistä toimeksiantoa siirtää ne samana tai seuraavana pankkipäivänä ja jos varat pysyvät maksulaitoksen tilillä, joka on tarkoitettu maksutoimeksiantojen tekemiseen, lainsäädännössä maksupalvelun toteutukselle säädettyjä määräaikoja pitempään, onko maksulaitoksen toimia pidettävä
a)
osana maksulaitoksen suorittamaa maksupalvelua tai maksutapahtumaa, sellaisina kuin ne määritellään [direktiivin 2015/2366] 4 artiklan 3 ja 5 alakohdassa, vai
b)
sähköisen rahan liikkeeseen laskemisena, sellaisena kuin se määritellään [direktiivin 2009/110] 2 artiklan 2 alakohdassa?”
III Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
30.
Ennakkoratkaisupyyntö kirjattiin saapuneeksi unionin tuomioistuimen kirjaamoon 20.10.2022.
31.
Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet ABC Projektai, Saksan, Tšekin, Puolan ja Liettuan hallitukset sekä komissio.
32.
Istuntoa asianosaisten kuulemiseksi ei katsottu tarpeelliseksi järjestää.
IV Asian tarkastelu
A
Alustavat toteamukset: sovellettavat käsitteet
1. Sähköinen raha
33.
Digitaalinen kehitys on muovaamassa rahoituspalvelujen tarjoamisen perin pohjin uusiksi, ja vähittäismaksujen ala kulkee tässä edelläkävijänä. (
14
) Unionin lainsäädäntö – erityisesti direktiivi 2015/2366 – pysyy hädin tuskin tämän nopean teknologisen muutoksen perässä, (
15
) ja siksi komissio on ehdottanut kyseisen direktiivin kumoamista ja korvaamista. (
16
)
34.
Yksi uutuus maksupalvelujen tarjoamisessa on ollut sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitosten liikkeeseen laskeman sähköisen rahan ilmaantuminen ja yleistyminen nyt jo hyvin laajalle. (
17
) Sähköistä rahaa säänneltiin direktiivillä 2000/46/EY, (
18
) kunnes tämä direktiivi kumottiin nyt voimassa olevalla direktiivillä 2009/110.
35.
Sähköisen rahan käsitettä päivitettiin direktiivillä 2009/110 selkeämmäksi ja teknisesti neutraaliksi. (
19
) Kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 alakohdassa annetun määritelmän mukaan tällä käsitteellä tarkoitetaan sähköisesti tai magneettisesti tallennettua rahallista arvoa, (
20
)
–
joka ilmenee liikkeeseenlaskijaan kohdistuvana saatavana
–
joka on laskettu liikkeeseen vastaanotettuja varoja vastaan maksutapahtumia varten ja
–
jonka ottaa vastaan muu luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö kuin sähköisen rahan liikkeeseenlaskija itse. (
21
)
36.
Sähköisen rahan tuotteet voivat olla joko väline‑ tai ohjelmistopohjaisia sen mukaan, mitä tekniikkaa rahallisen arvon tallentamiseen käytetään. On myös järjestelmiä, joissa yhdistyvät väline‑ ja ohjelmistopohjaiset ominaisuudet.
37.
Välinepohjaisissa tuotteissa ostovoima on henkilökohtaisessa fyysisessä välineessä, kuten sirukortissa, jossa on niin ikään välinepohjaisia turvatoimintoja. Tavallisesti rahallinen arvo siirretään lukulaitteella, joka ei tarvitse reaaliaikaista verkkoyhteyttä etäpalvelimeen.
38.
Ohjelmistopohjaisissa tuotteissa käytetään erikoisohjelmistoja, jotka toimivat yleisillä henkilökohtaisilla laitteilla, kuten tietokoneilla tai tableteilla. Rahallisen arvon siirtäminen henkilökohtaisella laitteella edellyttää yleensä verkkoyhteyttä etäpalvelimeen, jolla valvotaan ostovoiman käyttöä.
39.
Yhtäältä sähköiseen rahaan ja toisaalta maksupalveluihin sovellettava lainsäädäntö sisältyy kahteen erilliseen direktiiviin, jotka liittyvät toisiinsa (
22
) ja joiden yhdistämistä harkitaan. (
23
)
2. Maksupalvelut, maksutapahtuma ja maksutilit
40.
Direktiivin 2015/2366 4 artikla sisältää direktiivin artikloissa käytettyjen käsitteiden määritelmät. Nyt käsiteltävän asian kannalta merkityksellisiä ovat seuraavat:
–
Sen 3 alakohdan mukaan ”maksupalvelulla” tarkoitetaan mitä tahansa liitteessä I mainittua liiketoimintaa. Näistä ainakin kolmeen liittyy maksutilitapahtumia. (
24
)
–
Sen 5 alakohdan mukaan ”maksutapahtumalla” tarkoitetaan maksajan käynnistämää tai maksajan puolesta käynnistettyä toimenpidettä taikka maksunsaajan käynnistämää toimenpidettä, jossa on kyse varojen asettamisesta käytettäväksi, siirtämisestä tai nostamisesta maksajan ja maksunsaajan välisistä maksun perustana olevista velvoitteista riippumatta.
–
Sen 12 alakohdan mukaan ”maksutilillä” tarkoitetaan yhden tai useamman maksupalvelunkäyttäjän nimissä olevaa tiliä, jota käytetään maksutapahtumien toteuttamiseen. (
25
)
B
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
41.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää tarkasteltavana olevan tilanteen selkeästi. Se kuvaa sellaisen maksulaitoksen toimintaa, joka
–
vastaanottaa varoja saamatta erityistä toimeksiantoa siirtää nämä varat samana tai seuraavana pankkipäivänä ja
–
pitää tällaisia varoja omalla tilillään pidempään kuin Liettuan lainsäädännössä säädetään määräajaksi maksupalvelujen tarjoamista varten.
42.
Näiden tosiseikkojen pohjalta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa tietää, kuuluuko edellä kuvattu toiminta direktiivin 2015/2366 soveltamisalaan vai katsotaanko se pikemmin direktiivissä 2009/110 tarkoitetuksi sähköisen rahan liikkeeseenlaskuksi. (
26
) (
27
)
43.
Direktiivissä 2015/2366 annetaan maksutapahtumien toteuttamista koskevat säännöt siinä tapauksessa, että varat ovat sähköistä rahaa. Kyseisessä direktiivissä ei kuitenkaan säännellä direktiivin 2009/110 soveltamisalaan kuuluvaa sähköisen rahan liikkeeseenlaskua. Maksupalveluntarjoajilla ei itsessään ole oikeutta sähköisen rahan liikkeeseenlaskuun, joka edellyttää erityistä lupaa.
44.
Direktiivin 2015/2366 18 artiklassa säädetään seuraavaa:
–
Maksulaitoksilla, jotka tarjoavat yhtä tai useampaa maksupalvelua, (
28
) voi olla vain yksinomaan maksutapahtumiin käytettäviä maksutilejä (
29
) (2 kohta).
–
”Varat, joita maksulaitokset vastaanottavat maksupalvelunkäyttäjiltä maksupalvelujen tarjoamista varten, eivät ole – – talletuksia tai muita takaisin maksettavia varoja eivätkä – – sähköistä rahaa” (3 kohta).
45.
Esitän jäljempänä tarkastelussani, että se, että maksulaitos säilyttää käyttäjältä vastaanotettuja varoja, on lähtökohtaisesti maksutilin hoitamiseen kuuluva toimi. Tämä luonnehdinta ei nähdäkseni muutu silloin, kun kyseisiä varoja säilytetään pidempään kuin on niiden osalta annettujen maksutoimeksiantojen toteuttamiselle laissa säädetty määräaika. (
30
)
46.
Ensi näkemältä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kuvaama toiminta on siten direktiivin 2015/2366 4 artiklan 3 alakohdassa ja liitteessä I tarkoitettu maksupalvelu.
47.
Onko kuitenkin (teoreettisesti) mahdollista, että tähän toimintaan liittyy sähköisen rahan liikkeeseenlaskua, johon sovelletaan direktiiviä 2009/110?
48.
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on tutkittava ensinnäkin, mitä vaikutuksia on sillä, että maksupalveluntarjoajalle on asetettu tietty määräaika käyttäjältä saadun maksutoimeksiannon toteuttamiselle, ja toiseksi, voiko ennakkoratkaisupyynnössä kuvattu toiminta kuulua direktiivin 2009/110 soveltamisalaan.
1. Maksutoimeksiantojen toteuttamiselle asetettu määräaika
49.
Direktiivin 2015/2366 83 artiklan 1 kohdassa asetetaan maksajan maksupalveluntarjoajalle lyhyt määräaika, jonka kuluessa maksutapahtuman määrä on hyvitettävä maksunsaajan tilille (tarkemmin sanottuna maksunsaajan maksupalveluntarjoajan tilille). (
31
)
50.
Tämä määräaika alkaa kulua maksutoimeksiannon vastaanottamisesta. Maksupalveluntarjoaja ja maksaja voivat kuitenkin sopia direktiivin 2015/2366 78 artiklan 2 kohdan nojalla, että jotain muuta päivää pidetään kyseisen direktiivin ”83 artiklassa tarkoitettuna vastaanottoajankohtana”. (
32
)
51.
Kuten Tšekin hallitus huomauttaa, (
33
) direktiivin 2015/2366 78 artiklan 2 kohdan säännös menettäisi merkityksensä, jos maksupalveluntarjoajalla olisi velvollisuus noudattaa 83 artiklan 1 kohdan määräaikaa varojen vastaanottamisesta lähtien eikä maksajan antaman maksutoimeksiannon vastaanottamisesta lähtien.
52.
Direktiivin 2015/2366 83 artiklan mukainen täytäntöönpanolle asetettu määräaika alkaa kulua maksutoimeksiannon vastaanottamisesta eikä siitä, kun maksutilin haltija siirtää varoja kyseiselle tilille. Toisin sanoen määräaika ei ala kulua varojen vastaanottamisesta, jos maksaja ei ole antanut maksutoimeksiantoa kyseisistä varoista.
53.
Maksutapahtuman toteuttamiselle asetetun määräajan sitomisella maksutoimeksiannon vastaanottamiseen varmistetaan, että maksupalveluntarjoaja toimii maksajan käynnistämän toimenpiteen (direktiivin 2015/2366 4 artiklan 5 alakohta) tai maksajan antaman määräyksen (direktiivin 2015/2366 4 artiklan 13 alakohta) mukaisesti.
54.
Tällainen sidos oikeuttaa haltijan siirtämään varoja maksutililleen liittämättä siirtoon vielä maksutoimeksiantoa (kuten usein tehdään). Tilinhaltijalla on oikeus pitää tilillä varoja tulevien maksutoimeksiantojen toteuttamista varten. Maksupalveluntarjoaja ei voi tietenkään toteuttaa vastaanotettua maksutoimeksiantoa, jos maksajan maksutilillä ei ole varoja.
55.
Direktiivissä 2015/2366 mainitaan vastaavasti maksupalvelutilanteita, joissa asianmukainen toteutus edellyttää, että varoja on käytettävissä maksutilillä jatkuvaluonteisesti. Esimerkiksi suoraveloitusten (
34
) toteuttaminen edellyttää jossain määrin, että maksutilillä on käytettävissä varoja jatkuvasti: käyttäjän kannalta olisi erittäin epäkäytännöllistä siirtää varat erikseen jokaista veloitusta varten lyhyellä varoajalla, minkä lisäksi veloituksen määrä voi vaihdella.
56.
Varojen jatkuva käytettävissä olo maksutilillä on mahdollista myös direktiivin 2015/2366 78 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kaltaisissa tilanteissa, joissa maksu suoritetaan myöhemmin maksutoimeksiannossa sovittuna päivänä.
57.
Liettuan hallitus ja ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin näyttävät esittävän päinvastoin, että kyseessä on sähköisen rahan liikkeeseenlasku, jos maksupalveluntarjoaja vastaanottaa varoja maksutilille ilman, että tilinhaltija antaa maksutoimeksiantoja maksupalveluntarjoajan toteutettaviksi, jolloin maksupalveluntarjoajan olisi palautettava kyseiset varat eikä se saisi säilyttää niitä maksutilillä (odottamassa). Tästä Liettuan keskuspankki arvostelee ABC Projektaita.
58.
Katson, ettei direktiivi 2015/2263 anna tukea tälle näkemykselle siltä osin kuin on kyse varojen muuntamisesta sähköiseksi rahaksi.
59.
Maksupalveluntarjoaja rikkoo nähdäkseni kyseistä direktiiviä, (
35
) mutta tilanne säilyy kyseisen direktiivin soveltamisalalla, jos maksupalveluntarjoaja vastaanottaa maksutoimeksiantoja muttei toteuta niitä kyseisen direktiivin 78 ja 83 artiklan mukaisesti. Maksutilien hoitamiseen sovellettavia sopimusmääräyksiä rikkoessaan maksupalveluntarjoajalle voisi syntyä samalla direktiivin 2015/2366 89 artiklan mukainen korvausvastuu, mikä ei kuitenkaan perustu siihen, että varat muuntuisivat sähköiseksi rahaksi. Tällaista muuntumista ei tapahdu pelkästään siksi, että varoja siirretään maksutilille ja säilytetään siellä tulevien maksutoimeksiantojen toteuttamista varten.
60.
Erikseen määritettyjä tilanteita lukuun ottamatta direktiivillä 2015/2366 toteutetaan täysi yhdenmukaistaminen (107 artiklan 1 kohta). Direktiivin kanssa ristiriitaisia kansallisia oikeussääntöjä ei näin ollen voida soveltaa, kuten on esimerkiksi silloin, jos jäsenvaltio asettaa maksutoimeksiantojen toteuttamiselle maksupalveluntarjoajaa koskevan velvoittavan määräajan, joka alkaa kulua varojen vastaanottamisesta maksutilille.
61.
Direktiivin 2015/2366 10 artiklassa velvoitetaan suojaamaan maksupalvelunkäyttäjän varat, jotka ovat maksupalveluntarjoajan hallussa, takaamalla jompikumpi seuraavista: a) varoja ei saa sekoittaa kenenkään muun luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön varoihin kuin niiden maksupalvelunkäyttäjien varoihin, joiden lukuun varoja säilytetään, tai b) varojen on kuuluttava sellaisen vakuutuksen tai muun vastaavan vakuuden piiriin, jonka on antanut vakuutusyhtiö tai luottolaitos, joka ei kuulu maksupalveluntarjoajan kanssa samaan konserniin.
62.
Käyttäjälle ei aiheudu siten mitään riskiä, vaikka se siirtäisi varat maksutilille tai säilyttäisi niitä maksutilillä jonkin aikaa ja antaisi kyseisiä varoja koskevia maksutoimeksiantoja vasta myöhemmin. Kun maksupalveluntarjoaja on vastaanottanut maksutoimeksiannon, sen on toteutettava maksutoimeksianto direktiivin 2015/2366 83 artiklassa edellytetyllä ripeydellä.
63.
Varoja, jotka maksupalveluntarjoajat vastaanottavat käyttäjiltä, joilla on maksutili, voidaan käyttää vain maksutapahtumiin (direktiivin 2015/2366 18 artiklan 2 kohta). Tämän vuoksi varojen on oltava aina tilinhaltijan saatavilla ja määräysvallassa, eikä tilinhaltija saa korkoa, jos se säilyttää varoja tilillä tulevia maksutapahtumia varten. Kuten olen jo korostanut direktiivin 2015/2366 18 artiklan 3 kohdan yhteydessä, kyseiset varat eivät ole direktiivin 2013/36 9 artiklassa tarkoitettuja talletuksia tai muita takaisin maksettavia varoja eivätkä sähköistä rahaa.
2. Sähköisen rahan liikkeeseenlaskun kannalta määräävät tekijät
64.
Direktiiviin 2009/110 sisältyvästä määritelmästä ja muista direktiivin säännöksistä voidaan päätellä, että sähköisen rahan liikkeeseenlaskuun sisältyvät seuraavat osatekijät: (
36
)
–
Käyttäjä asettaa varoja sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksen käyttöön, ja laitos luo uuden omaisuuserän, jonka määrä on vähintään kyseisen rahallisen arvon suuruinen. Ennakkomaksu on sähköisen rahan liikkeeseenlaskun lähtökohta.
–
Käyttäjä ja sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitos tekevät sopimuksen, jonka nojalla jälkimmäinen laskee liikkeeseen sähköistä rahaa maksutapahtumien toteuttamista varten. Sähköisen rahan tarkoituksena on olla nimenomaan väline, jolla käyttäjä maksaa henkilölle, joka hyväksyy tällaisen rahamuodon.
–
Sähköinen raha tallennetaan sähköisesti tai magneettisesti.
–
Rahallinen arvo ilmenee liikkeeseenlaskijaan kohdistuvana käyttäjän oikeutena (saatavana). Liikkeeseenlaskijalla on velvollisuus lunastaa (
37
) se haltijan pyynnöstä. (
38
)
–
Muu luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö kuin liikkeeseenlaskija itse hyväksyy sähköisen rahan maksuvälineenä.
65.
Olen olennaisilta osin samaa mieltä kuin ABC Projektai ja Saksan, Tšekin ja Puolan hallitukset sekä komissio siitä, etteivät useat osatekijät, jotka ovat välttämättömiä, jotta ABC Projektain toiminta voitaisiin katsoa sähköisen rahan liikkeeseenlaskuksi, täyty ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kuvaamissa olosuhteissa.
66.
Ensinnäkin, kuten juuri selitin, sähköisen rahan liikkeeseenlasku edellyttää erityisen sopimuksen tekemistä. Käyttäjän on sovittava sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksen kanssa, että asiaankuuluvat varat luovutetaan tällä kaavalla maksutapahtumien toteuttamista varten. Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitos laskee sähköisen rahan liikkeeseen nimenomaan siksi, että käyttäjä ilmaisee tahtonsa käyttää kyseistä rahamuotoa ja luovuttaa laitokselle kyseiset varat, jotka on tarkoitettu myöhempiin maksuihin.
67.
Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen lopullisesta arviosta toisin ilmene, asiakirja‑aineistosta ei käy millään tavalla ilmi, että tällainen sopimus olisi ollut olemassa tai että käyttäjä olisi ilmaissut tahtonsa siitä, että ABC Projektai laskee liikkeeseen sähköistä rahaa luovutettujen varojen rahallisen arvon mukaisesti. Varojen siirtäminen maksutilille ja säilyttäminen maksutilillä antamatta välittömästi maksutoimeksiantoja kyseisten varojen arvosta ei merkitse sitä, että käyttäjä ilmaisisi (hiljaisesti) tahtonsa sähköisen rahan liikkeeseenlaskuun.
68.
Subjektiivinen osatekijä eli käyttäjän tavoittelema tarkoitus (
39
) ei ole tietenkään itsessään määräävä seikka, ellei siitä ole tehty sopimusta sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksen kanssa, sillä sopimus on sähköisen rahan liikkeeseenlaskun rakenteellinen (ja samassa määrin objektiivinen) osatekijä.
69.
Kyseisestä sopimuksesta on käytävä ilmi molempien osapuolten tahto siten, että käyttäjä ja sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitos sopivat nimenomaisesti siitä, että viimeksi mainittu laskee liikkeeseen sähköistä rahaa ensin mainitulta vastaanotettujen varojen rahallisen arvon mukaisesti. Muussa tapauksessa kyseessä on varojen siirtäminen maksutilille, jotta maksupalveluntarjoaja tai sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitos itse (
40
) suorittaisi maksupalveluja käyttäjän puolesta.
70.
Toiseksi myöskään ennakkomaksua koskeva vaatimus, joka on toinen sähköisen rahan erityispiirre, ei täyty ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kuvaamissa olosuhteissa. Ennakkomaksun suorittamisen jälkeen sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksella on määräysvalta varoihin, jotka käyttäjä on luovuttanut sille myöhempien maksujen suorittamiseksi sen jälkeen, kun ne on muunnettu sähköiseksi rahaksi.
71.
Sähköisen rahan liikkeeseenlaskussa määräysvalta varoihin on sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksella (
41
) eikä käyttäjällä, joka käyttää rahallisen arvon maksuvälineenä. Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitos käyttää määräysvaltaa käyttäjältä (
42
) sähköisesti tallennettuna rahallisena arvona saatuihin varoihin sopimuksen päättymiseen saakka. Sähköinen raha on uusi omaisuuserä, jonka sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitos luo kyseisten varojen perusteella.
72.
Sitä vastoin maksutiliin perustuvissa maksupalveluissa käyttäjällä on maksupalveluntarjoajan sijaan määräysvalta kyseiselle tilille siirrettyihin varoihin koko ajan.
73.
Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen arvioinnista muuta ilmene, nyt käsiteltävässä asiassa ei vaikuta siltä, että ABC Projektailla olisi ollut määräysvalta maksutileillä oleviin varoihin, vaan määräysvalta vaikuttaa olleen kyseisten tilien haltijoilla, jotka saattoivat milloin tahansa antaa maksutoimeksiantoja ABC Projektain toteutettaviksi.
74.
Kolmanneksi on todettava, että koska sähköinen raha on sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksen määräysvallassa oleva uusi omaisuuserä, kyseisellä laitoksella on oltava erillinen tilinpito omien varojen laskemiseksi direktiivin 2009/110 5 artiklan 3 kohdassa säädettyä erityistä menetelmää käyttäen.
75.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä, onko ABC Projektailla ollut tällainen erillinen tilinpito sähköistä rahaa ja omia varoja koskevien vaatimusten laskemista varten, sillä tätä seikkaa ei voida päätellä unionin tuomioistuimelle esitetyistä tiedoista.
76.
Neljänneksi on todettava, että tilinhaltijalla on määräysvalta maksutilillä oleviin varoihin, kuten edellä juuri totesin, ja tilinhaltija voi nostaa näitä varoja mielensä mukaan. Myös sähköisen rahan kohdalla maksajan on mahdollista pyytää sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitosta ”lunastamaan” varat, jotka ovat jääneet käyttämättä kolmansille osapuolille suoritettaviin maksuihin. Sähköisen rahan muuntaminen nimellisarvoonsa ja varojen hyvittäminen tämän jälkeen sähköisen rahan haltijan pyynnöstä riippuu kuitenkin käyttäjän ja sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksen välisen sopimuksen ehdoista, joissa voidaan esimerkiksi määrätä, että asiakkaan on maksettava kulut, jos lunastus tapahtuu ennenaikaisesti. (
43
)
77.
Tämä ilmenee direktiivin 2009/110 11 artiklan 3 ja 4 kohdasta, joissa säädetään seuraavaa:
–
sähköisen rahan liikkeeseenlaskijan ja sähköisen rahan haltijan sopimuksessa on ilmoitettava selvästi ja helposti havaittavalla tavalla lunastettavuutta koskevat ehdot ja siitä mahdollisesti perittävät maksut, ja sähköisen rahan haltijalle on ilmoitettava näistä ehdoista, ennen kuin mikään sopimus tai tarjous sitoo häntä
–
lunastamisesta voidaan periä maksu ainoastaan, jos asiasta on ilmoitettu 3 kohdan mukaisesti sopimuksessa, ja ainoastaan seuraavissa tapauksissa: a) lunastamista on pyydetty ennen sopimuksen päättymistä, b) sopimuksessa on määrätty päättymispäivästä ja sähköisen rahan haltija on päättänyt sopimuksen ennen kyseistä ajankohtaa tai c) lunastamista pyydetään yli vuosi sopimuksen päättymispäivän jälkeen. (
44
) Maksun on oltava oikeassa suhteessa sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalle aiheutuviin todellisiin kustannuksiin nähden.
78.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä jälleen, onko käyttäjän ja sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksen välillä ollut sopimus, jossa määrätään sähköisen rahan liikkeeseenlaskun edellytyksenä tällaisista selvästi ja helposti havaittavalla tavalla ilmoitetuista lunastettavuutta koskevista ehdoista.
79.
Viidenneksi on otettava huomioon, että sähköinen raha tallennetaan sähköisesti tai magneettisesti, ja sitä voidaan käyttää vain niiden käyttäjien kanssa, jotka vastaanottavat sen vapaaehtoisesti (
45
) ja joilla on välineet sen käyttöön. Sitä vastoin kaikkien taloudellisten toimijoiden maksupalveluntarjoajien on hyväksyttävä maksutililtä toteutetut maksutoimeksiannot.
80.
Asiakirja‑aineistossa olevista tiedoista ei käy ilmi, että ABC Projektailla olisi ollut sähköisesti tai magneettisesti tallennettua rahaa, jota olisi voitu käyttää sitä vapaaehtoisesti vastaanottavien asiakkaiden verkostossa. Kaikki vaikuttaa viittaavan päinvastoin siihen, että kyseessä ovat olleet maksutileille talletetut varat, joita voitiin käyttää ainoastaan käyttäjien maksutoimeksiantojen toteuttamiseen.
81.
Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen selvityksistä muuta ilmene, riidanalaisen toiminnan voidaan siis todeta kuuluvan direktiivin 2015/2366 soveltamisalaan, eikä sitä voida luonnehtia direktiivissä 2009/110 tarkoitetuksi sähköisen rahan liikkeeseenlaskuksi.
V Ratkaisuehdotus
82.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasille vastataan seuraavasti:
Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitosten liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta, direktiivien 2005/60/EY ja 2006/48/EY muuttamisesta sekä direktiivin 2000/46/EY kumoamisesta 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/110/EY 2 artiklan 2 alakohtaa ja maksupalveluista sisämarkkinoilla, direktiivien 2002/65/EY, 2009/110/EY ja 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta sekä direktiivin 2007/64/EY kumoamisesta 25.11.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/2366 4 artiklan 3 ja 5 alakohtaa
on tulkittava siten, että
maksulaitoksen toimintaa, jossa maksulaitos ottaa vastaan varoja käyttäjältä tekemättä sopimusta sähköisen rahan liikkeeseen laskemisesta näitä varoja vastaan, ei säännellä direktiivillä 2009/110 vaan direktiivillä 2015/2366.
Näin on myös silloin, kun tällaista sopimusta ei ole ja maksulaitos ottaa vastaan varoja käyttäjältä saamatta erityistä toimeksiantoa siirtää nämä varat samana tai seuraavana pankkipäivänä ja kun varoja säilytetään maksulaitoksen tilillä, jolta maksutapahtumia toteutetaan, maksupalvelujen tarjoamiselle laissa säädettyä määräaikaa pidempään.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: espanja.
(
2
)	Tällä hetkellä voimassa on maksupalveluista sisämarkkinoilla, direktiivien 2002/65/EY, 2009/110/EY ja 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta sekä direktiivin 2007/64/EY kumoamisesta 25.11.2015 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2015/2366 (EUVL 2015, L 337, s. 35).
(
3
)	Ks. mm. tuomio 9.4.2014, T‑Mobile Austria (C‑616/11, EU:C:2014:242); tuomio 4.10.2018, ING‑DiBa Direktbank Austria (C‑191/17, EU:C:2018:809); tuomio 11.4.2019, Mediterranean Shipping Company (Portugal) – Agentes de Navegação (C‑295/18, EU:C:2019:320); tuomio 11.11.2020, DenizBank (C‑287/19, EU:C:2020:897); tuomio 2.9.2021, CRCAM (C‑337/20, EU:C:2021:671) ja tuomio 23.3.2023, Beobank (C‑351/21, EU:C:2023:215).
(
4
)	Tuomio 16.1.2019, Paysera LT (C‑389/17, EU:C:2019:25; jäljempänä tuomio Paysera LT).
(
5
)	Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitosten liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta, direktiivien 2005/60/EY ja 2006/48/EY muuttamisesta sekä direktiivin 2000/46/EY kumoamisesta 16.9.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2009, L 267, s. 7).
(
6
)	Maksuista annettu Liettuan laki (Lietuvos Respublikos mokėjimų įstatymas), joka on tullut voimaan 20.10.2019, sellaisena kuin sitä sovelletaan nyt käsiteltävässä asiassa. Tällä lailla saatetaan direktiivi 2015/2366 osaksi Liettuan lainsäädäntöä.
(
7
)	Maksulaitoksista annettu Liettuan laki (Lietuvos Respublikos mokėjimo įstaigų įstatymas), joka on tullut voimaan 1.8.2018, sellaisena kuin sitä sovelletaan nyt käsiteltävässä asiassa.
(
8
)	Sähköisestä rahasta ja sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksista annettu Liettuan laki (Lietuvos Respublikos elektroninių pinigų ir elektroninių pinigų įstaigų įstatymas), joka on tullut voimaan 1.8.2018, sellaisena kuin sitä sovelletaan nyt käsiteltävässä asiassa. Tällä lailla saatetaan direktiivi 2009/110 osaksi Liettuan lainsäädäntöä.
(
9
)	Käytän jäljempänä tässä ratkaisuehdotuksessa tästä laitoksesta sen uutta nimeä.
(
10
)	Sillä oli 13.10.2016 myönnetyn toimilupansa nojalla oikeus tarjota seuraavia maksupalveluja: maksutapahtumien toteuttaminen, mukaan lukien varojen siirto käyttäjän maksupalveluntarjoajan tai jonkin muun maksupalveluntarjoajan ylläpitämän maksutilin kautta, suoraveloitusten toteuttaminen, mukaan lukien kertaluonteiset suoraveloitukset; maksutapahtumien toteuttaminen maksukortilla tai vastaavalla maksuvälineellä tai laitteella ja tilisiirtojen toteuttaminen, mukaan lukien toistuvaissuoritukset ja rahansiirrot.
(
11
)	Asianosaiset ovat käsiteltävässä asiassa yhtä mieltä siitä, että ABC Projektai on säilyttänyt varoja pidempään kuin oli tarpeen, vaikka on näytetty toteen, että joissakin tapauksissa se ei voinut toteuttaa maksutoimeksiantoja, koska asiakkaat eivät olleet täsmentäneet maksun tarkoitusta. ABC Projektain on osoitettu lisäksi palauttaneen kaikki sille ilman maksutoimeksiantoa siirretyt varat.
(
12
)	ABC Projektain liiketoimintasuunnitelmassa täsmennetään, ettei ABC Projektai hallinnoi varoja pidempään kuin maksutapahtumien toteuttamiseksi on tarpeen, ettei varoja pidetä tilillä 48:aa tuntia pidempään ja että varat palautetaan maksajalle, jollei maksutoimeksiantoa anneta kyseisen ajan kuluessa. Liettuan keskuspankin mukaan ABC Projektai ei noudattanut näitä määräyksiä.
(
13
)	Kyseessä on Liettuan keskuspankin valvontaelimen kanta maksutileillä pidettäviin varoihin (Lietuvos banko Priežiūros tarnybos pozicija dėl mokėjimo sąskaitose laikomų lėššų), joka hyväksyttiin 29.2.2016 tehdyllä Liettua keskuspankin valvontaelimen johtajan päätöksellä nro 241‑53 (Lietuvos banko Priežiūros tarnybos direktoriaus 2016 m. vasario 29 d. sprendimas Nr. 241‑53). Ennakkoratkaisupyynnön mukaan tässä kannassa todetaan, että maksupalveluntarjoaja ”voi ottaa vastaan varoja ylläpitämälleen maksutilille vain yhdessä maksutoimeksiannon kanssa, joka on toteutettava maksuista annetussa laissa – – säädetyssä määräajassa, ja sen on toteutettava riittävät toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kolmansilta osapuolilta asiakkaan maksutilille vastaanotettuja varoja ei säilytetä pidempään kuin on tarpeen maksun suorittamiseksi. Jos nämä vaatimukset eivät täyty, [maksupalveluntarjoajan] maksutilillä olevia varoja on pidettävä talletuksina tai muina takaisin maksettavina varoina tai sähköisenä rahana.”
(
14
)	Ks. EKP, Study on the payment attitudes of consumers in the euro area (SPACE 2022), Frankfurt am Main, 2023, https://www.ecb.europa.eu/stats/ecb_surveys/space/html/ecb.spacereport202212~783ffdf46e.en.html, ja EU:n vähittäismaksustrategiasta 27.9.2020 annettu komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous‑ ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle (COM(2020) 592 final).
(
15
)	Komissio on todennut näin asiakirjassa A Study on the application and impact of the Directive (EU) 2015/2366 on Payment Services (PSD2), FISMA/2021/OP/0002, https://op.europa.eu/en/publication‑detail/‑/publication/f6f80336‑a3aa‑11ed‑b508‑01aa75ed71a1/language‑en.
(
16
)	Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi maksupalveluista ja sähköisen rahan palveluista sisämarkkinoilla, direktiivin 98/26/EY muuttamisesta ja direktiivien (EU) 2015/2366 ja 2009/110/EY kumoamisesta (COM(2023) 366 final, 28.6.2023).
(
17
)	Tällä hetkellä sähköiseen rahaan liittyviä palveluja tarjoavat useat yritykset. Näihin kuuluvat Paypal, Apple Pay, Google Pay ja Amazon Pay.
(
18
)	Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta 18.9.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EYVL 2000, L 275, s. 39).
(
19
)	Direktiivin 2009/110 johdanto‑osan seitsemännessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: ”On tarkoituksenmukaista ottaa käyttöön selkeä sähköisen rahan määritelmä, jotta se olisi teknisesti neutraali. Kyseisen määritelmän olisi katettava kaikki tilanteet, joissa maksupalveluntarjoaja laskee liikkeeseen etukäteen maksettua arvoa sen haltuun annettuja varoja vastaan, ja arvoa voidaan käyttää maksutarkoituksiin, koska kolmannet osapuolet hyväksyvät sen maksuna.”
(
20
)	Direktiivin 2009/110 johdanto‑osan kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: ”Sähköisen rahan määritelmän olisi katettava sähköinen raha riippumatta siitä, onko se tallessa sähköisen rahan haltijan hallussa olevassa maksuvälineessä vai kaukosäilytyksessä palvelimella, jolloin sähköisen rahan haltija hallinnoi sitä sähköistä rahaa koskevan erityistilin kautta. Määritelmän tulisi olla riittävän laaja, jotta se ei haittaisi teknologista innovointia ja jotta se kattaisi sekä nykyisin markkinoilla saatavilla olevat sähköisen rahan tuotteet että mahdollisesti tulevaisuudessa kehitettävät tuotteet.”
(
21
)	Yleisesti sähköisenä rahana pidetään tekniselle laitteelle sähköisesti tallennettua rahallista arvoa, joka voidaan käyttää maksujen suorittamiseen muille toimijoille kuin liikkeeseenlaskijalle. Laitteeseen on tallennettu ennakkomaksu, eikä maksutapahtumaan liity välttämättä pankkitilejä. Ks. EKP, Electronic money, https://www.ecb.europa.eu/stats/money_credit_banking/electronic_money/html/index.es.html.
(
22
)	Ks. näistä yhteyksistä Riefa, C., ”Directive 2009/110/EC on the taking up, pursuit and prudential supervision of the business of electronic money institutions and Directive 2015/2366/EU on the control of electronic payments in the EU”, teoksessa Lodder, R. ja Murray, A. (toim.), EU Regulation of E‑Commerce. A Commentary, Elgar Commentaries series, Edward Elgar, Lontoo, 2017, s. 157–160.
(
23
)	Komissio on päättänyt yhdistää nämä kaksi direktiiviä ehdotuksessa uudeksi direktiiviksi, joka sisältyy edellä alaviitteessä 16 mainittuun asiakirjaan COM(2023) 366 final.
(
24
)	Kyseessä ovat palvelut, joiden avulla käteinen raha talletetaan maksutilille, sekä kaikki maksutilin hoitamisen edellyttämät operaatiot; palvelut, joiden avulla käteinen raha nostetaan maksutililtä, sekä kaikki maksutilin hoitamisen edellyttämät operaatiot; maksutapahtumien toteuttaminen, mukaan lukien varojen siirto käyttäjän maksupalveluntarjoajan tai jonkin muun maksupalveluntarjoajan ylläpitämälle maksutilille; a) suoraveloitusten toteuttaminen, mukaan lukien kertaluonteiset suoraveloitukset, b) maksutapahtumien toteuttaminen maksukortilla tai vastaavalla maksuvälineellä tai laitteella, c) tilisiirtojen toteuttaminen, mukaan lukien toistuvaissuoritukset.
(
25
)	Direktiivissä 2015/2366 ei määritellä varsinaisesti, mitä ”maksutilin hoitamisella” tarkoitetaan.
(
26
)	Kuten tuomion Paysera LT 24 kohdassa muistutetaan, direktiivissä 2009/110 ei määritetä sähköisen rahan liikkeeseenlaskun käsitettä.
(
27
)	Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen epäilykset ovat ymmärrettäviä, sillä maksupalvelujen ja sähköisen rahan liikkeeseenlaskun välinen ero ei ole selvä kaikille maksupalveluntarjoajille. Tämä käy ilmi 23.6.2022 annetusta direktiivin 2015/2366 uudelleentarkastelua koskevasta Euroopan pankkiviranomaisen lausunnosta (Opinion of the European Banking Authority on its technical advice on the review of Directive (EU) 2015/2036 on payment services in the internal market (PSD2), EBA/Op/2022/06, s. 25).
(
28
)	Ks. maksupalvelujen ja maksupalvelunkäyttäjän käsitteistä tuomio 11.4.2019, Mediterranean Shipping Company (Portugal) – Agentes de Navegação (C‑295/18, EU:C:2019:320, 37–48 kohta ja 54 kohta).
(
29
)	Ks. maksutileihin liittyvien maksujen vertailukelpoisuudesta, maksutilien siirtämisestä ja mahdollisuudesta käyttää perusmaksutilejä 23.7.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/92/EU (EUVL 2014, L 257, s. 214). 4.10.2018 annetussa tuomiossa ING‑DiBa Direktbank Austria (C‑191/17, EU:C:2018:809) todetaan, että ”mahdollisuus toteuttaa tililtä maksutapahtumia kolmansille ja vastaanottaa niitä kolmansilta on maksutilin käsitteen keskeinen osa” (31 kohta) ja että ”maksutilidirektiivissä ja siten myöskään maksupalveludirektiivissä tarkoitettuna ”maksutilinä” ei voida pitää tiliä, jolta tällaisia maksutapahtumia ei voida toteuttaa suoraan vaan niiden toteuttamiseen tarvitaan välitystili” (32 kohta).
(
30
)	Komissio puolusti tätä näkemystä antaessaan 12.3.2012 vastauksen kysymykseen ID 2018/4221 (Ability of a payment account operated by a payment institution to hold a credit balance in readiness for future payment transactions), joka on saatavana Euroopan pankkiviranomaisen asiakirjassa Single Rulebook Q&A, Question ID 2018,4221 verkko‑osoitteessa https://www.eba.europa.eu/single‑rule‑book‑qa/‑/qna/view/publicId/2018,4221. Komissio toteaa seuraavaa: ”– – A payment institution may hold clients’ funds on payment accounts for the purpose of providing payment services, including the execution of not yet specified future payment transactions, in accordance with the framework contract for setting up the referred payment account – –”.
(
31
)
(
32
)	Direktiivin 2015/2366 78 artiklan 1 kohdassa vaaditaan jäsenvaltioita varmistamaan, että vastaanottoajankohdaksi katsotaan se, jona maksajan maksupalveluntarjoaja on vastaanottanut maksutoimeksiannon, eikä maksajan tiliä saa veloittaa ennen maksutoimeksiannon vastaanottamista. Kyseisen artiklan 2 kohdassa säädetään, että ”jos maksutoimeksiannon antanut maksupalvelunkäyttäjä ja maksupalveluntarjoaja sopivat, että maksutoimeksiannon toteuttaminen aloitetaan tiettynä päivänä tai tietyn ajan kuluttua taikka päivänä, jona maksaja on asettanut varat maksupalveluntarjoajan saataville, 83 artiklassa tarkoitettuna vastaanottoajankohtana pidetään sovittua päivää”.
(
33
)	Sen kirjallisten huomautusten 8 kohta.
(
34
)	”Suoraveloituksella” tarkoitetaan ”maksupalvelua, jolla maksajan maksutiliä veloitetaan maksunsaajan aloitteesta käynnistettävällä maksutapahtumalla, joka perustuu maksajan joko maksunsaajalle tai maksunsaajan maksupalveluntarjoajalle taikka omalle maksupalveluntarjoajalleen antamaan hyväksymiseen” (direktiivin 2015/2366 4 artiklan 23 alakohta).
(
35
)	Ja on tällöin direktiivin 2015/2366 89 artiklan mukaisesti korvausvastuussa.
(
36
)	Ks. yksityiskohtainen analyysi teoksessa Storrer, P., Droit de la monnaie électronique, RB Édition, Pariisi, 2014, s. 41 ja sitä seuraavat sivut.
(
37
)	Unionin tuomioistuin on todennut tuomion Paysera LT 27 kohdassa, että ”lunastaminen” sisältää sähköisen rahan muuntamisen takaisin nimellisarvoonsa ja tätä vastaavien varojen maksamisen sähköisen rahan haltijan määräyksestä. Edellytyksenä ei ole, ”että nämä varat on maksettava sähköisen rahan haltijan tilille tai kolmannen osapuolen tilille”.
(
38
)	Direktiivin 2009/110 11 artiklan 2 kohdassa sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat velvoitetaan lunastamaan sähköisen rahan haltijan pyynnöstä minä hetkenä hyvänsä nimellisarvosta haltijan hallussa olevan sähköisen rahan rahallinen arvo. Kuten komissio täsmentää, liikkeeseenlaskijan ja käyttäjän välillä tehdyssä sopimuksessa voidaan määrätä tietyistä lunastamista koskevista ehdoista, myös kulujen maksamisesta, jos sitä pyydetään tietyn määräajan kuluessa.
(
39
)	Sähköisen rahan liikkeeseenlaskun tarkoituksen merkitys ilmenee a sensu contrario direktiivin 2015/2366 18 artiklan 3 kohdasta. Varojen siirron tarkoitukseen viitataan myös tuomion Paysera LT 29, 32 ja 33 kohdassa sähköisen rahan liikkeeseenlaskuun liittyvän toiminnan yhteydessä.
(
40
)	Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitokset voivat sen lisäksi, että ne tarjoavat sähköisen rahan liikkeeseenlaskua ja tällaisten varojen hallinnointia, tarjota käyttäjille maksupalveluja maksutilien kautta.
(
41
)	Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksen määräysvalta määriin, jotka on tarkoitettu sähköisen rahan liikkeeseenlaskuun, oikeuttaa sen, että niiden omia varoja koskevat vaatimukset (direktiivin 2009/110 5 artikla) ovat suuremmat kuin maksupalveluntarjoajana toimivia laitoksia koskevat vaatimukset. Ks. tästä tuomio Paysera LT, 18–22 kohta.
(
42
)	Käyttäjällä on tietenkin oikeus suorittaa maksuja sähköisellä rahalla.
(
43
)	Ks. vastaavasti 26.10.2015 päivätty komission kirje Liettuan keskuspankille (komission huomautusten liite I).
(
44
)	Alaviite ei koske suomenkielistä versiota.
(
45
)	Esimerkkinä voidaan mainita, että PayPalilla ei voida maksaa taloudelliselle toimijalle, joka ei vastaanota tämäntyyppistä sähköistä rahaa liiketoimissaan.