62023CJ0526
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)
28 päivänä marraskuuta 2024 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano – Asetus (EU) N:o 1215/2012 – Erityinen toimivalta – Kanne sopimusta koskevassa asiassa – 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toinen luetelmakohta – Palvelujen suorittamista koskeva sopimus – Jäsenvaltiossa kehitetty ohjelmisto, joka on mukautettu toisessa jäsenvaltiossa asuvan tilaajan tarpeisiin – Täyttämispaikka
Asiassa C‑526/23,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Oberster Gerichtshof (ylin yleinen tuomioistuin, Itävalta) on esittänyt 13.7.2023 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 17.8.2023, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
VariusSystems digital solutions GmbH
vastaan
GR, joka on B & G ‑yrityksen omistaja,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: ensimmäisen jaoston puheenjohtaja F. Biltgen (esittelevä tuomari), joka hoitaa toisen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, viidennen jaoston puheenjohtaja M. L. Arastey Sahún sekä tuomari J. Passer,
julkisasiamies: J. Richard de la Tour,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
VariusSystems digital solutions GmbH, edustajinaan S. Duschel, K. Hanten ja C. Kurz, Rechtsanwälte,
–
GR, joka on B & G ‑yrityksen omistaja, edustajinaan T. Börner ja S. Scheed, Rechtsanwälte,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään L. Hohenecker ja S. Noë,
kuultuaan julkisasiamiehen 5.9.2024 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1) 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toisen luetelmakohdan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain VariusSystems digital solutions GmbH (jäljempänä VariusSystems), jonka kotipaikka on Itävallassa, ja GR, joka on B & G ‑yrityksen omistaja ja jonka kotipaikka on Saksassa, ja joka koskee VariusSystemsin nostamaa kannetta palkkioiden maksamiseksi ohjelmiston kehittämisestä ja ylläpidosta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
3
Asetuksen N:o 1215/2012 johdanto-osan 15 ja 16 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(15)
Tuomioistuimen toimivaltaa koskevien sääntöjen ennustettavuuden olisi oltava hyvä, ja niiden olisi perustuttava periaatteeseen, jonka mukaan toimivaltainen tuomioistuin määräytyy pääsääntöisesti vastaajan kotipaikan perusteella. Vastaajan kotipaikan tuomioistuimen olisi aina oltava toimivaltainen, lukuun ottamatta joitakin tarkoin rajattuja tapauksia, joissa riita-asian kohteen tai osapuolten sopimusvapauden vuoksi jokin muu liittymäperuste on oikeutettu. – –
(16)
Moitteettoman lainkäytön helpottamiseksi tai tuomioistuimen ja riita-asian läheisen liittymän vuoksi olisi oltava vaihtoehtoisia toimivaltaperusteita vastaajan kotipaikan mukaan määräytyvän toimivaltaperusteen lisäksi. Läheisellä liittymällä olisi taattava oikeusvarmuus ja vältettävä mahdollisuus siitä, että vastaaja haastetaan sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimeen, johon hän ei kohtuudella ole voinut odottaa joutuvansa. – –”
4
Asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kanne sellaista henkilöä vastaan, jolla on kotipaikka jäsenvaltiossa, nostetaan hänen kansalaisuudestaan riippumatta tuon jäsenvaltion tuomioistuimessa, jollei tämän asetuksen säännöksistä muuta johdu.”
5
Asetuksen 7 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jos henkilön kotipaikka on jäsenvaltiossa, häntä vastaan voidaan nostaa kanne toisessa jäsenvaltiossa
1)
a)
sopimusta koskevassa asiassa sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä kanteen perusteena oleva velvoite on täytetty tai täytettävä,
b)
jollei toisin ole sovittu, tätä säännöstä sovellettaessa kanteen perusteena olevan velvoitteen täytäntöönpanopaikka on
–
irtaimen kaupassa se paikkakunta jäsenvaltiossa, minne tavarat sopimuksen mukaan toimitettiin tai oli toimitettava,
–
palvelujen osalta se paikkakunta jäsenvaltiossa, missä palvelut sopimuksen mukaan suoritettiin tai oli suoritettava,
c)
jollei sovelleta b alakohtaa, sovelletaan a alakohtaa;
– –”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
6
VariusSystems kehitti GR:lle ohjelmiston covid-19-seulontatestien analysoinnin mahdollistamiseksi. VariusSystems ja GR tekivät suullisesti sopimuksen, jonka kohteena oli kyseisen ohjelmiston kehittäminen ja ylläpito sen käyttämiseksi Saksassa. VariusSystemsin piti saada palkkio jokaisesta onnistuneesti suoritetusta testistä. Sopimuspuolet eivät sopineet sopimuksen tarkasta täyttämispaikasta eivätkä myöskään toimivaltaisesta tuomioistuimesta riitatapauksien varalta.
7
Unionin tuomioistuimen käytettävissä olevasta asiakirja-aineistosta ilmenee, että sopimuspuolet ovat eri mieltä siitä, onko kyseinen ohjelmisto kaikkien sovellettavien laillisten vaatimusten mukainen.
8
VariusSystems vaati nostamallaan kanteella 101587,68 euron suuruisen summan maksamista ja katsoi, että Itävallan tuomioistuinten kansainvälinen toimivalta perustuu siihen, että kyseessä olevat palvelut oli suoritettu Itävallassa. Se katsoo, että vaikka kyseistä ohjelmistoa mukautettiin jatkuvasti sen käyttämiseksi Saksassa, kaikki työ oli tehty Wienissä (Itävalta).
9
GR kiisti Itävallan tuomioistuinten kansainvälisen toimivallan vedoten siihen, että nyt käsiteltävässä asiassa palvelusuorituksena oli yksinomaan kyseisen ohjelmiston käyttö Saksassa Saksan oikeudessa säädettyjen asiaa koskevien vaatimusten mukaisesti.
10
Asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitellyt tuomioistuin katsoi, ettei sillä ollut kansainvälistä toimivaltaa, ja totesi, että kyseessä olevan sopimuksen täyttämispaikka oli GR:n yrityksen kotipaikka.
11
Valitustuomioistuin pysytti tämän ratkaisun katsoen pääasiallisesti, että palvelut, joita ei suoriteta missään tietyssä paikassa, katsotaan suoritetuiksi paikassa, jossa palvelujen vastaanottaja voi käyttää niitä. Niinpä nyt käsiteltävässä asiassa sopimuksen täyttämispaikka on Saksassa.
12
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, jonka käsiteltävänä on kyseisestä valitustuomioistuimen ratkaisusta tehty Revision-valitus, pohtii, onko sopimuksen täyttämispaikan määrittämiseksi etäpalvelujen tapauksessa ratkaisevana paikkana se, jossa asianomaisen palvelun tarjoaja eli tässä tapauksessa VariusSystems on tehnyt luovan työn, vai paikka, jossa kyseinen palvelu suoritettiin ja jossa palvelun vastaanottaja eli tässä tapauksessa GR pääsi käyttämään sitä.
13
Tässä tilanteessa Oberster Gerichtshof (ylin yleinen tuomioistuin, Itävalta) on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko [asetuksen N:o 1215/2012] 7 artiklan 1 alakohdan b alakohtaa tulkittava siten, että kanteen perusteena olevan sopimuksen, joka koskee jäsenvaltioon A (tässä: Saksa) sijoittautuneen tilaajan yksilöllisiin tarpeisiin suunnitellun ohjelmiston kehitystä ja ylläpitoa, täyttämispaikka on se paikkakunta,
a)
jossa jäsenvaltioon B (tässä: Itävalta) sijoittautunut yritys suorittaa ohjelmiston perustana olevaa luovaa henkistä työtä (’ohjelmointi’) vai
b)
jossa ohjelmisto päätyy tilaajalle eli jossa siihen otetaan yhteys ja jossa se otetaan käyttöön?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
14
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään pääasiallisesti, onko asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa tulkittava siten, että sellaisen sopimuksen ”täyttämispaikka”, joka koskee sellaisen ohjelmiston kehitystä ja ylläpitoa, joka on suunniteltu muuhun jäsenvaltioon kuin ohjelmiston luoneen, suunnitelleen ja ohjelmoineen yrityksen sijoittautumisjäsenvaltioon sijoittautuneen tilaajan tarpeisiin, on paikkakunta, jossa kyseisen ohjelmiston luomis-, suunnittelu- ja ohjelmointityö on suoritettu, vai siten, että kyseinen täyttämispaikka on paikkakunta, jossa ohjelmisto päätyy tilaajalle eli jossa tämä ottaa siihen yhteyden ja ottaa sen käyttöön.
15
Tältä osin on huomattava, että asetuksessa N:o 1215/2012 pyritään yhtenäistämään tuomioistuimen toimivaltaa siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa koskevat säännöt sellaisilla toimivaltasäännöillä, joiden ennustettavuus on hyvä, ja sillä tavoitellaan näin ollen oikeusvarmuutta vahvistamalla Euroopan unioniin sijoittautuneiden henkilöiden oikeussuojaa siten, että kantaja kykenee vaivattomasti yksilöimään sen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi hän voi saattaa asiansa, ja vastaaja kykenee kohtuullisesti ennakoimaan, missä tuomioistuimessa häntä vastaan voidaan nostaa kanne (tuomio 14.9.2023, EXTÉRIA, C‑393/22, EU:C:2023:675, 26 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
16
Asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdassa säädetty erityistä toimivaltaa sopimusta koskevassa asiassa koskeva sääntö vastaa läheisyystavoitteeseen, ja sitä perustellaan sillä, että kyseisen sopimuksen ja sitä käsittelevän tuomioistuimen välillä on läheinen liittymä (ks. vastaavasti tuomio 14.9.2023, EXTÉRIA, C‑393/22, EU:C:2023:675, 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
17
Nyt käsiteltävässä asiassa on niin, kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on todennut, että kyseessä olevan sopimuksen kohteena on asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettu palvelujen suorittaminen, koska se koskee toimintojen kokonaisuutta eli yksilöidyn ohjelmiston suunnittelua, ohjelmointia, ylläpitoa ja jatkuvaa mukauttamista.
18
Tällaisesta sopimuksesta johtuvien sopimusvelvoitteiden täyttämispaikan osalta kyseisessä 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toisessa luetelmakohdassa määritellään itsenäisesti kyseiseen sopimukseen sovellettava liittymäperuste siten, että sillä tarkoitetaan sitä paikkakuntaa jäsenvaltiossa, missä palvelut kyseisen sopimuksen mukaan suoritettiin tai oli suoritettava, jotta voidaan vahvistaa tuomioistuimen toimivaltaa koskevien sääntöjen yhtenäisyyden ja ennakoitavuuden ja näin ollen oikeusvarmuuden tavoitetta. Tätä itsenäistä liittymäperustetta on sovellettava kaikkiin samaa palvelujen suorittamista koskevaa sopimusta koskeviin kanteisiin (tuomio 14.9.2023, EXTÉRIA, C‑393/22, EU:C:2023:675, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
19
Mainitun 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toisen luetelmakohdan nojalla toimivalta tutkia palvelujen suorittamista koskevaan sopimukseen perustuvat kanteet on sen jäsenvaltion tuomioistuimella, jossa sijaitsee palvelujen pääasiallinen suorittamispaikkakunta, sellaisena kuin se ilmenee sopimusmääräyksistä, ja jollei tällaisia määräyksiä ole, paikkakunta, jossa tämä sopimus tosiasiallisesti täytetään (ks. vastaavasti tuomio 8.3.2018, Saey Home & Garden, C‑64/17, EU:C:2018:173, 45 kohta).
20
Jos sopimusvelvoitteita on useita, on määritettävä asianomaiselle sopimukselle luonteenomainen velvoite (ks. vastaavasti tuomio 15.6.2017, Kareda, C‑249/16, EU:C:2017:472, 40 kohta).
21
Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisesta ohjelmiston toimittamista koskevasta sopimuksesta on todettava, kuten Euroopan komissio on kirjallisissa huomautuksissaan esittänyt, että ohjelmiston suunnittelu ja ohjelmointi eivät ole tällaiselle sopimukselle luonteenomainen velvoite, koska sopimuksen kohteena olevaa palvelua ei tosiasiallisesti suoriteta asianomaiselle tilaajalle niin kauan kuin kyseinen ohjelmisto ei ole käyttövalmis. Palvelu nimittäin suoritetaan tosiasiallisesti vasta tästä ajankohdasta eli siitä hetkestä lähtien, jolloin kyseistä ohjelmistoa voidaan käyttää ja jolloin sen laatua voidaan valvoa.
22
Koska pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle ohjelmiston verkkotoimitusta koskevalle sopimukselle luonteenomainen velvoite on saattaa ohjelmisto asianomaisen tilaajan käytettäväksi, sopimuksen täyttämispaikkana on pidettävä paikkakuntaa, jossa ohjelmisto päätyy kyseiselle tilaajalle eli jossa tämä ottaa siihen yhteyden ja ottaa sen käyttöön.
23
Kun ohjelmistoa on tarkoitus käyttää eri paikoissa, on täsmennettävä, että täyttämispaikka on kyseisen tilaajan kotipaikka ja, jos kyseessä on yhtiö, sen kotipaikka, koska kyseessä on sekä kantajan että vastaajan näkökulmasta katsottuna tietty ja tunnistettavissa oleva paikka ja koska se on tämän vuoksi omiaan helpottamaan todistelua ja prosessin järjestämistä (ks. analogisesti tuomio 19.4.2012, Wintersteiger, C‑523/10, EU:C:2012:220, 37 kohta).
24
Tämä päätelmä pätee riippumatta siitä, säädettiinkö eritelmistä, joita VariusSystemsin oli noudatettava, tilaajan kotipaikan jäsenvaltion eli Saksan liittotasavallan lainsäädännössä, kuten GR väittää. Tällainen aineellinen liittymä kyseiseen jäsenvaltioon vastaa kyllä asetuksen N:o 1215/2012 johdanto-osan 15 perustelukappaleessa tarkoitettua ennustettavuuden tavoitetta ja sen 16 perustelukappaleessa tarkoitettua läheisyystavoitetta, mutta pääasian asianosaiset ovat eri mieltä kyseisten eritelmien, joiden selventäminen kuuluu toimivaltaisen tuomioistuimen toteuttamaan asiakysymyksen tutkimiseen, ulottuvuudesta. Kyseisen asetuksen 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetun palvelujen suorittamista koskevan sopimuksen täyttämispaikan määrittäminen ei voi riippua mainitulle asiakysymyksen tutkimiselle ominaisista kriteereistä (ks. vastaavasti tuomio 25.3.2021_Obala i lučice, C‑307/19, EU:C:2021:236, 90 kohta).
25
Esitettyyn kysymykseen on vastattava edellä esitetyn perusteella, että asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten, että sellaisen sopimuksen ”täyttämispaikka”, joka koskee sellaisen ohjelmiston kehitystä ja ylläpitoa, joka on suunniteltu muuhun jäsenvaltioon kuin ohjelmiston luoneen, suunnitelleen ja ohjelmoineen yrityksen sijoittautumisjäsenvaltioon sijoittautuneen tilaajan tarpeisiin, on paikkakunta, jossa ohjelmisto päätyy kyseiselle tilaajalle eli jossa tämä ottaa siihen yhteyden ja ottaa sen käyttöön.
Oikeudenkäyntikulut
26
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa
on tulkittava siten, että
sellaisen sopimuksen ”täyttämispaikka”, joka koskee sellaisen ohjelmiston kehitystä ja ylläpitoa, joka on suunniteltu muuhun jäsenvaltioon kuin ohjelmiston luoneen, suunnitelleen ja ohjelmoineen yrityksen sijoittautumisjäsenvaltioon sijoittautuneen tilaajan tarpeisiin, on paikkakunta, jossa ohjelmisto päätyy kyseiselle tilaajalle eli jossa tämä ottaa siihen yhteyden ja ottaa sen käyttöön.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: saksa.