62021CJ0365_RES
Asia C-365/21
MR
vastaan
Generalstaatsanwaltschaft Bamberg
(Ennakkoratkaisupyyntö – Oberlandesgericht Bamberg)
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 23.3.2023
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö rikosoikeuden alalla – Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus – 54 artikla – Ne bis in idem -periaate – 55 artiklan 1 kappaleen b kohta – Ne bis in idem -periaatteen soveltamista koskeva poikkeus – Uhka jäsenvaltion turvallisuudelle tai muille yhtä olennaisille eduille – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artikla – Ne bis in idem -periaate – 52 artiklan 1 kohta – Ne bis in idem -periaatteen rajoitukset – Sellaisen kansallisen selityksen, jossa todetaan ne bis in idem -periaatetta koskeva poikkeus, yhteensopivuus kyseisten määräysten kanssa – Rikollisjärjestö – Omaisuusrikokset
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Pöytäkirja Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia – Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus – Ne bis in idem -periaate – Soveltamisedellytys – Samat tosiseikat – Käsite – Tapahtuneiden tekojen samuus – Kansallisten tuomioistuinten toimivaltaan kuuluva samuuden arviointi
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artikla; Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artikla)
(ks. 31–39 kohta)
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Pöytäkirja Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia – Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus – Ne bis in idem –periaate – Poikkeus – Uhka jäsenvaltion turvallisuudelle tai muille yhtä olennaisille eduille – Rajoitus – Edellytykset – Laissa säädetty rajoitus – Kyseisen periaatteen olennaisen sisällön noudattaminen – Suhteellisuusperiaatteen noudattaminen – Pätevyys perusoikeuskirjan 50 artiklan valossa
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artikla ja 52 artiklan 1 kohta; Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artikla, 55 artiklan 1 kappaleen b kohta ja 56 artikla)
(ks. 46-50, 52, 53 ja 56-67 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Pöytäkirja Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia – Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus – Ne bis in idem -periaate – Jäsenvaltion antama selitys siitä, että kyseinen periaate ei sido sitä, jos teko muodostaa uhan sen turvallisuudelle tai yhtä olennaisille eduille – Selitys, joka kattaa osallistumisen rikollisjärjestöön, joka on tehnyt yksinomaan omaisuusrikoksia – Hyväksyttävyys – Edellytykset
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artikla ja 52 artiklan 1 kohta; Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artikla ja 55 artiklan 1 kappale)
(ks. 74–81 ja 83 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Tiivistelmä
MR, joka on Israelin kansalainen ja joka on viimeksi asunut Itävallassa, tuomittiin itävaltalaisen tuomioistuimen syyskuussa 2020 antamalla tuomiolla ammattimaisesta törkeästä petoksesta ja rahanpesusta neljän vuoden vapausrangaistukseen. Kun MR oli suorittanut osittain kyseisen vapausrangaistuksen ja hänet oli vapautettu ehdonalaiseen jäljellä olleen vapausrangaistuksen osalta, hänet otettiin saksalaisen tuomioistuimen joulukuussa 2020 rikollisjärjestön perustamisen ja sijoituspetoksen perusteella antaman eurooppalaisen pidätysmääräyksen perusteella Itävallassa säilöön.
MR:n valitus eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä hylättiin maaliskuussa 2021 annetulla ratkaisulla sillä perusteella, että kyseisten menettelyjen tosiseikat eivät ole samat, minkä johdosta Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyssä yleissopimuksessa (
1
) vahvistettua ne bis in idem -periaatetta ei voitu soveltaa. Toissijaisesti todettiin, että MR:ää syytetään rikoksesta, jonka osalta Saksan liittotasavalta antoi selityksen ratifioidessaan Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen. Tämän selityksen vuoksi ne bis in idem -periaate ei sido kyseistä jäsenvaltiota sellaisessa tilanteessa, jossa toisen maan tuomion pohjana oleva teko muodostaa uhan Saksan valtion turvallisuudelle tai muille yhtä olennaisille eduille. (
2
)
Tässä tilanteessa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, jolle tehtiin valitus kyseisestä ratkaisusta, pohtii, onko Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyssä yleissopimuksessa jäsenvaltioille myönnetty lupa antaa tällainen selitys yhteensopiva Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 50 artiklan, jossa vahvistetaan ne bis in idem -periaate, kanssa. Jos näin on, se kysyy, voiko kyseinen selitys koskea myös rikollisjärjestöjä, jotka tekevät yksinomaan omaisuusrikoksia.
Unionin tuomioistuin vastaa myöntävästi näihin kahteen kysymykseen ja täsmentää, millä edellytyksin tällainen selitys voi koskea tämäntyyppisiä rikollisjärjestöjä.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensinnäkin unionin tuomioistuin vahvistaa, että Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen määräys, jossa määrätään mahdollisuudesta antaa kyseinen selitys (
3
), on pätevä perusoikeuskirjan 50 artiklan valossa, ja se toteaa aluksi, että ensin mainitulla määräyksellä rajoitetaan perusoikeuskirjan 50 artiklassa taattua perusoikeutta. Tällainen rajoitus voi kuitenkin olla oikeutettu, jos siitä säädetään lailla ja oikeuden keskeistä sisältöä kunnioitetaan. (
4
) Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti kyseisen rajoituksen on lisäksi oltava välttämätön ja vastattava tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia. (
5
)
Tässä yhteydessä unionin tuomioistuin muistuttaa, että ne bis in idem -periaatteen rajoitus on perusoikeuskirjan 50 artiklan olennaisen sisällön mukainen, kun rajoituksella pyritään ainoastaan sallimaan menettelyjen aloittaminen ja seuraamusten määrääminen uudestaan samoista teoista eri tavoitteen saavuttamiseksi. Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyssä yleissopimuksessa kyseisestä periaatteesta määrätty poikkeus (
6
) pätee ainoastaan silloin, kun toisen maan tuomion pohjana oleva teko muodostaa uhan sen jäsenvaltion, joka aikoo soveltaa poikkeusta, turvallisuudelle tai muille sen yhtä olennaisille eduille. Unionin tuomioistuin katsoo, että valtion turvallisuuden käsitettä on verrattava kansallisen turvallisuuden käsitteeseen (
7
), ja se korostaa, että kansallisen turvallisuuden takaamista koskeva tavoite vastaa ensisijaisen tärkeää intressiä suojella valtion keskeisiä tehtäviä ja yhteiskunnan perustavanlaatuisia etuja. Tästä seuraa, että rikoksilla, joiden osalta Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyssä yleissopimuksessa sallitaan poikkeaminen kyseisestä periaatteesta, on oltava vaikutus itse jäsenvaltioon. Tämä koskee myös jäsenvaltion muihin etuihin kohdistuvia rikoksia. Näin ollen Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen riidanalainen määräys (
8
) on ne bis in idem -periaatteen olennaisen sisällön mukainen, koska siinä annetaan sitä soveltavalle jäsenvaltiolle mahdollisuus määrätä seuraamuksia rikoksista, jotka vaikuttavat itse jäsenvaltioon, ja näin tehdessään se voi tavoitella päämääriä, jotka väistämättä poikkeavat niistä tavoitteista, joiden osalta syytetty on jo tuomittu toisessa jäsenvaltiossa.
Siltä osin kuin on kyse suhteellisuusperiaatteesta, on todettava, että mahdollisuutta oikeuttaa ne bis in idem -periaatteen rajoittaminen on arvioitava punnitsemalla tällaiseen rajoittamiseen sisältyvän puuttumisen vakavuutta ja tarkastamalla, että kyseisellä rajoituksella tavoitellun yleisen edun mukaisen tavoitteen tärkeys on oikeassa suhteessa tähän vakavuuteen. Tältä osin on todettava, että Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen edellä mainitussa määräyksessä määrätyllä mahdollisuudella (
9
) voidaan saavuttaa se yleisen edun mukainen tavoite, että jäsenvaltio määrää seuraamuksia teoista, jotka aiheuttavat haittaa sen turvallisuudelle tai muille sen yhtä olennaisille eduille.
Kun otetaan lopuksi huomioon tällaisen haitan aiheuttamisen luonne ja erityinen vakavuus, kyseinen yleisen edun mukainen tavoite on tärkeämpi kuin tavoite torjua yleisesti rikollisuutta, jopa törkeää rikollisuutta. Tällaisella tavoitteella voidaan näin ollen oikeuttaa toimenpiteitä, joilla puututaan perusoikeuksiin ja jotka eivät yleensä olisi sallittuja menettelyjen aloittamiseksi ja seuraamusten määräämiseksi rikoksista.
Toiseksi unionin tuomioistuin toteaa, että Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus (
10
), luettuna perusoikeuskirjan (
11
) valossa, ei ole esteenä sille, että jäsenvaltion tuomioistuimet tulkitsevat selitystä, jonka tämä jäsenvaltio on antanut kyseisen yleissopimuksen nojalla, siten, että yleissopimuksen määräykset, joissa vahvistetaan ne bis in idem -periaate, eivät sido mainittua jäsenvaltiota (
12
) siltä osin kuin on kyse rikollisjärjestön perustamista koskevasta rikoksesta, kun se rikollisjärjestö, jonka toimintaan rikosoikeudellisen menettelyn kohteena oleva henkilö on osallistunut, on tehnyt yksinomaan omaisuusrikoksia, edellyttäen, että tällaisella rikosoikeudellisella menettelyllä pyritään kyseisen järjestön toiminnan osalta määräämään seuraamuksia teoista, jotka aiheuttavat haittaa mainitun jäsenvaltion turvallisuudelle tai muille sen yhtä olennaisille eduille.
Tässä yhteydessä unionin tuomioistuin huomauttaa ensiksi, että Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyssä yleissopimuksessa määrätyn poikkeuksen (
13
) soveltamisalaan kuuluvat ensi sijassa rikokset – kuten vakoilu, maanpetos tai viranomaisten toimintaan kohdistuvat vakavat rikkomiset –, jotka jo luonteensa vuoksi liittyvät asianomaisen jäsenvaltion turvallisuuteen tai muihin sen yhtä olennaisiin etuihin. Tästä ei kuitenkaan seuraa, että tämän poikkeuksen soveltamisala rajoittuisi välttämättä tällaisiin rikoksiin. Ei voida nimittäin sulkea pois sitä, että myös sellaisiin rikoksiin perustuvat rikosoikeudelliset menettelyt, joiden tunnusmerkistöt eivät nimenomaisesti kata tekoja, jotka aiheuttavat haittaa jäsenvaltion turvallisuudelle tai muille sen yhtä olennaisille eduille, voivat kuulua tämän saman poikkeuksen soveltamisalaan, jos – kun otetaan huomioon ne olosuhteet, joissa rikos on tehty – voidaan asianmukaisesti osoittaa, että kyseessä olevia tekoja koskevan rikosoikeudellisen menettelyn tarkoituksena on määrätä seuraamuksia jäsenvaltion turvallisuudelle tai muille sen yhtä olennaisille eduille aiheutetusta haitasta.
Toiseksi unionin tuomioistuin toteaa, että rikosoikeudellisen menettelyn, joka saatetaan vireille sellaisen rikoksen perusteella, jota tarkoitetaan Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen mainitussa määräyksessä (
14
) määrätyn mahdollisuuden käyttämistä koskevassa selityksessä, on koskettava tekoja, joilla on erityisen vakava vaikutus itse jäsenvaltioon. Kaikki rikollisjärjestöt eivät sinänsä välttämättä aiheuta haittaa mainitun jäsenvaltion turvallisuudelle tai muille sen yhtä olennaisille eduille. Näin ollen rikos, joka muodostuu rikollisjärjestön perustamisesta, voi johtaa syytteeseen ne bis in idem -periaatetta koskevan poikkeuksen nojalla vain sellaisten järjestöjen osalta, joiden toiminnan voidaan katsoa aiheuttavan tällaista haittaa sellaisten seikkojen perusteella, jotka erottavat ne muista.
Siltä osin kuin on kyse siitä, mikä merkitys on annettava sille, että rikollisjärjestö tekee yksinomaan omaisuusrikoksia, unionin tuomioistuin täsmentää, että jotta tällaisen järjestön toiminnan voitaisiin katsoa merkitsevän haittaa asianomaisen jäsenvaltion turvallisuudelle tai muille sen yhtä olennaisille eduille, on otettava huomioon sen vahingon vakavuus, joka järjestön toiminnasta on aiheutunut kyseiselle jäsenvaltiolle. Lisäksi näillä rikoksilla on – riippumatta kyseisen järjestön tosiasiallisesta tarkoituksesta ja yleisen järjestyksen rikkomisesta, jota jokainen rikos merkitsee – oltava vaikutus itse jäsenvaltioon.
(
1
)	Schengenin säännöstö – Tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14.6.1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus (EYVL 2000, L 239, s. 19), joka allekirjoitettiin Schengenissä 19.6.1990 ja joka tuli voimaan 26.3.1995 (jäljempänä Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus). Ne bis in idem -periaate vahvistetaan Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artiklassa, jossa määrätään, että ”henkilöä, jota koskevassa asiassa sopimuspuoli on antanut lainvoimaisen tuomion, ei voida syyttää samasta teosta toisen sopimuspuolen toimesta edellyttäen, että tämä henkilö on tuomion saatuaan suorittanut rangaistuksensa tai parhaillaan suorittaa sitä taikka että sitä ei voida tuomion antaneen sopimuspuolen lain mukaan enää suorittaa”.
(
2
)	Mahdollisuudesta antaa tällainen selitys määrätään Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 55 artiklan 1 kappaleen b kohdassa.
(
3
)	Ks. Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 55 artiklan 1 kappaleen b kohta.
(
4
)	Ks. perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke.
(
5
)	Ks. perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan toinen virke.
(
6
)	Ks. erityisesti Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 55 artiklan 1 kappaleen b kohta.
(
7
)	Kyseinen käsite sisältyy SEU 4 artiklan 2 kohtaan.
(
8
)	Ks. Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 55 artiklan 1 kappaleen b kohta.
(
9
)	Ks. Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 55 artiklan 1 kappaleen b kohta.
(
10
)	Unionin tuomioistuin viittaa Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 55 artiklan 1 kappaleen b kohtaan.
(
11
)	Ks. perusoikeuskirjan 50 artikla ja 52 artiklan 1 kohta.
(
12
)	Ks. Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artikla.
(
13
)	Ks. Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 55 artiklan 1 kappaleen b kohta.
(
14
)	Ks. Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 55 artiklan 1 kappaleen b kohta.