62010CO0136_RO
Părţi
Motivele
Dizpozitiv
Părţi
În cauzele conexate C‑136/10 și C‑178/10,
având ca obiect cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate în temeiul articolului 267 TFUE de Curtea de Apel Târgu‑Mureș (România), prin deciziile din 5 martie și, respectiv, din 4 martie 2010, primite de Curte la 15 martie și la 17 martie 2010, în procedurile
Daniel Ionel Obreja
împotriva
Ministerului Economiei și Finanțelor,
Direcției Generale a Finanțelor Publice a Județului Mureș
(C‑136/10),
și
Ministerul Economiei și Finanțelor,
Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Mureș,
Administrația Finanțelor Publice Târgu‑Mureș
împotriva
SC Darmi SRL (C‑178/10),
CURTEA (Camera a cincea),
compusă din domnul J.‑J. Kasel, președinte de cameră, domnii M. Ilešič (raportor) și E. Levits, judecători,
avocat general: doamna E. Sharpston,
grefier: domnul A. Calot Escobar,
Curtea urmând să se pronunțe prin ordonanță motivată, conform articolului 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură,
după ascultarea avocatului general,
pronunță prezenta
Ordonanță
Motivele
1. Cererile de pronunțare a unor hotărâri preliminare privesc interpretarea articolelor 28 TFUE, 30 TFUE și 110 TFUE.
2. Aceste cereri au fost formulate în cadrul unor litigii între domnul Obreja, resortisant român, și SC Darmi SRL (denumită în continuare „Darmi”), societate de drept român, pe de o parte, și Ministerul Economiei și Finanțelor și Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Mureș, precum și, numai în cazul societății Darmi, Administrația Finanțelor Publice Târgu‑Mureș, pe de altă parte, cu privire la o taxă pe care domnul Obreja și Darmi au trebuit să o achite cu ocazia înmatriculării unor autovehicule provenite dintr‑un alt stat membru.
Cadrul juridic
Reglementarea Uniunii
3. „Normele europene de emisii” stabilesc limitele permise ale emisiilor de gaze de evacuare pentru autovehiculele noi comercializate în statele membre. Prima dintre aceste norme (denumită în general „Euro 1”) a fost introdusă prin Directiva 91/441/CEE a Consiliului din 26 iunie 1991 de modificare a Directivei 70/220/CEE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile preconizate împotriva poluării aerului cu emisiile poluante provenite de la autovehicule (JO L 242, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 10, p. 135), care a intrat în vigoare la 1 ianuarie 1992. De atunci, normele în materie au fost înăsprite progresiv în vederea îmbunătățirii calității aerului în Uniunea Europeană.
4. Norma „Euro 2” a fost instituită începând de la 1 ianuarie 1996. Legiuitorul comunitar a introdus, în continuare, noi norme. În temeiul Regulamentului (CE) nr. 715/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor (JO L 171, p. 1), limita în vigoare în prezent este cea a normei „Euro 5”, iar instituirea unei norme „Euro 6” este prevăzută pentru anul 2014.
5. Pe de altă parte, Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă‑cadru) (JO L 263, p. 1) distinge vehiculele din categoria M, care cuprinde „[autovehiculele] cu cel puțin patru roți, […] pentru transportul pasagerilor”, de cele din categoria N, care cuprinde „[autovehiculele] cu cel puțin patru roți, […] pentru transportul mărfurilor”. Aceste categorii cuprind subdiviziuni în funcție de numărul de locuri și de masa maximă (categoria M) sau numai în funcție de masa maximă (categoria N).
Reglementarea națională
6. Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 50/2008 din 21 aprilie 2008 pentru instituirea taxei pe poluare pentru autovehicule ( Monitorul Oficial al României, Partea I, nr. 327 din 25 aprilie 2008, denumită în continuare „OUG nr. 50/2008”), care a intrat în vigoare la 1 iulie 2008, instituie, la articolul 3, o taxă pe poluare pentru autovehiculele din categoriile M1-M3 și N1-N3.
7. Potrivit articolului 4 litera a) din OUG nr. 50/2008, obligația de plată a taxei intervine „cu ocazia primei înmatriculări a unui autovehicul în România”.
8. Articolul 6 din OUG nr. 50/2008 prevede:
„(1) Suma de plată reprezentând taxa se calculează [...] după cum urmează:
a) pentru autovehiculele din categoria M1, cu norma de poluare Euro 3, Euro 4, Euro 5 sau Euro 6:
[…]
Suma de plată = [(A × B × 30:100) + (C × D × 70/100)] × (100 − E):100
unde:
A = valoarea combinată a emisiilor de CO2, exprimată în grame/km;
B = taxa specifică, exprimată în euro/1 gram CO2, prevăzută în coloana 3 din anexa 1;
C = cilindree (capacitatea cilindrică);
D = taxa specifică pe cilindree, prevăzută în coloana 3 din anexa nr. 2;
E = cota de reducere a taxei, prevăzută în coloana 2 din anexa nr. 4;
[…]
b) pentru autovehiculele din categoria M1, cu norma de poluare non‑Euro, Euro 1 sau Euro 2, după formula:
Suma de plată = C × D × (100 − E)/100
unde:
C = cilindree (capacitatea cilindrică);
D = taxa specifică pe cilindree, prevăzută în coloana 3 din anexa nr. 2;
E = cota de reducere a taxei, prevăzută în coloana 2 din anexa nr. 4;
[…]
e) formula prevăzută la lit. b) se aplică și pentru autovehiculele din categoriile M2, M3, N2 și N3, pentru care taxa specifică pe cilindree este prevăzută în coloana 2 din anexa nr. 3.
[…]
(3) Cota fixă de reducere prevăzută în anexa nr. 4 este stabilită în funcție de vechimea autovehiculului, de rulajul mediu anual, de starea tehnică și nivelul de dotare al autovehiculului. Cu ocazia calculului taxei vor fi acordate reduceri suplimentare față de cota fixă, în funcție de abaterile de la situația standard a elementelor care au stat la baza stabilirii cotei fixe, în condițiile prevăzute în normele metodologice de aplicare a prezentei ordonanțe de urgență.
[…]”
Acțiunile principale și întrebările preliminare
9. Domnul Obreja, resortisant român, a dorit să înmatriculeze în România un automobil de ocazie pe care îl cumpărase în Germania. Acest vehicul figurează printre vehiculele din categoria M1, are o capacitate cilindrică de 1 995 cm 3 și respectă, având în vedere emisiile pe care le produce, norma de poluare Euro 3. Acest vehicul a fost fabricat în 2002 și a fost înmatriculat în Germania în același an.
10. Pentru a înmatricula vehiculul în România, domnul Obreja a trebuit să plătească suma de 3 146 de lei ca taxă pe poluare în temeiul OUG nr. 50/2008, conform unei decizii emise la 18 septembrie 2008 de autoritatea competentă.
11. Întrucât autoritățile competente au refuzat să ramburseze această sumă, domnul Obreja a depus la Tribunalul Mureș o cerere de chemare în judecată prin care a solicitat ca respectivele autorități să fie obligate să îi restituie suma menționată, pentru motivul că taxa în cauză este incompatibilă cu dreptul Uniunii. În urma respingerii acestei acțiuni, domnul Obreja a formulat recurs la Curtea de Apel Târgu‑Mureș.
12. În ceea ce privește Darmi, aceasta a dorit să înmatriculeze în România un vehicul comercial de ocazie pe care îl cumpărase în Germania. Acest vehicul figurează printre vehiculele din categoria N3, are o capacitate cilindrică de 12 816 cm 3 și respectă, având în vedere emisiile pe care le produce, norma de poluare Euro 3. Acest vehicul a fost fabricat în 2004 și a fost înmatriculat în Germania în același an.
13. Pentru a înmatricula vehiculul în România, Darmi a trebuit să plătească suma de 8 001 lei ca taxă pe poluare în temeiul OUG nr. 50/2008, conform unei decizii emise la 12 noiembrie 2008 de autoritatea competentă.
14. Întrucât autoritățile competente au refuzat să ramburseze această sumă, Darmi a depus la Tribunalul Mureș o cerere de chemare în judecată prin care a solicitat ca respectivele autorități să fie obligate să îi restituie suma menționată, pentru motivul că taxa în cauză este incompatibilă cu dreptul Uniunii. În urma admiterii acestei acțiuni, Ministerul Economiei și Finanțelor, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Mureș și Administrația Finanțelor Publice Târgu‑Mureș au formulat recurs la Curtea de Apel Târgu‑Mureș.
15. În aceste condiții, Curtea de Apel Târgu‑Mureș a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții, în fiecare dintre cele două cauze aflate pe rolul acesteia, următoarele întrebări preliminare:
„1) Se poate considera că prin instituirea unei taxe de poluare, în perioada 01.07.2008 până la 15.12.2008, prin [OUG nr. 50/2008,] sunt satisfăcute în primul rând principiile de uniune vamală și de evitare a dublei impozitări, astfel cum sunt prevăzute de art. 23 [CE], 25 [CE] și 90 [CE], în sensul în care aceste dispoziții din [t]ratat permit instituirea unei taxe de poluare în scopul prevăzut de legiuitorul român în preambulul [OUG nr. 50/2008], scop care este prevăzut și în art. 174 [CE] și următoarele: asigurarea protecției mediului prin realizarea unor programe și proiecte pentru îmbunătățirea calității aerului și pentru încadrarea în valorile‑limită prevăzute de legislația [Uniunii] în domeniu ? Cu alte cuvinte, mai concret: prin instituirea unei taxe de poluare într‑un stat membru al Uniunii Europene, la prima înmatriculare, pentru autoturisme, noi sau second‑hand, aduse din alt stat membru în primul stat membru, se poate considera că dispozițiile art. 174 [CE] și următoarele nu au justificare aplicarea art. 23 [CE], 25 [CE] și 90 [CE]?
2) Se poate considera că dacă un astfel de autovehicul a fost supus unei taxe similare, respectiv taxă de poluare (în același conținut ideatic și cu același scop, respectiv de respectare a mediului conform principiilor și obiectivelor descrise de art. 174 [CE] și următoarele), într‑un stat membru, cu ocazia primei înmatriculări în alt stat membru se poate institui o astfel de taxă de poluare, cu aceleași obiective prevăzute de art. 174 [CE] și următoarele, deși anterior a mai fost supus unei taxe de poluare într‑un alt stat membru?
3) In fine, în ideea contrară, că un astfel de autovehicul nu a fost supus într‑un alt stat membru unei taxe de poluare (pentru că fie nu există această taxă, fie din alte motive), dar la o înmatriculare succesivă într‑un alt stat membru, spre exemplu România, unde se percepe o astfel de taxă, se percepe la prima înmatriculare într‑un asemenea stat taxa de poluare, se poate considera, într‑o asemenea ipoteză, că se încalcă principiile uniunii vamale sau al [interdicției] unei protecții interne indirecte prevăzute de art. 23 [CE], 25 [CE] și 90 [CE]?”
16. Prin Ordonanța președintelui Curții din 29 aprilie 2010, cauzele C‑136/10 și C‑178/10 au fost conexate pentru buna desfășurare a procedurii scrise și orale, precum și în vederea pronunțării hotărârii.
Cu privire la întrebările preliminare
17. Conform articolului 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură al Curții, atunci când o întrebare formulată cu titlu preliminar este identică cu o întrebare asupra căreia Curtea s‑a pronunțat deja sau atunci când răspunsul la o astfel de întrebare poate fi în mod clar dedus din jurisprudență, Curtea, după ascultarea avocatului general, poate oricând să se pronunțe prin ordonanță motivată, în cuprinsul căreia se face trimitere la hotărârea anterioară sau la jurisprudența pertinentă.
18. Întrebările adresate de Curtea de Apel Târgu‑Mureș în fiecare dintre prezentele cauze, care trebuie analizate împreună, se referă, în esență, la problema interpretării articolului 110 TFUE ridicată de Tribunalul Sibiu în cauza care a determinat pronunțarea Hotărârii Curții din 7 aprilie 2011, Tatu (C‑402/09, nepublicată încă în Repertoriu). Prin urmare, interpretarea reținută de Curte în această hotărâre în ceea ce privește articolul 110 TFUE, al cărui text este identic cu cel al articolului 90 CE, este valabilă și în prezenta cauză.
19. În măsura în care întrebările adresate de Curtea de Apel Târgu‑Mureș se referă de asemenea la articolele 23 CE și 25 CE, care corespund articolelor 28 TFUE și 30 TFUE, și fac trimitere la articolul 174 CE, care corespunde articolului 191 TFUE, răspunsul poate fi de asemenea dedus din Hotărârea Tatu menționată anterior.
20. Astfel cum a amintit Curtea la punctul 55 din Hotărârea Tatu, citată anterior, autovehiculele prezente pe piața unui stat membru sunt „produse naționale” ale acestuia în sensul articolului 110 TFUE. Atunci când aceste produse sunt puse în vânzare pe piața vehiculelor de ocazie a acestui stat membru, ele trebuie considerate „produse similare” vehiculelor de ocazie importate de același tip, cu aceleași caracteristici și aceeași uzură. Astfel, vehiculele de ocazie cumpărate pe piața statului membru menționat și cele cumpărate, în scopul importării și punerii în circulație în acest stat, în alte state membre constituie produse concurente.
21. În această privință, articolul 110 TFUE obligă fiecare stat membru să aleagă taxele aplicate autovehiculelor și să le stabilească regimul astfel încât acestea să nu aibă ca efect favorizarea vânzării vehiculelor de ocazie naționale și descurajarea, în acest mod, a importului de vehicule de ocazie similare (Hotărârea Tatu, citată anterior, punctul 56).
22. Or, astfel cum a stabilit Curtea la punctul 58 din Hotărârea Tatu, citată anterior, o r eglementare precum OUG nr. 50/2008 are ca efect descurajarea importării și punerii în circulație în România a unor vehicule de ocazie cumpărate în alte state membre, prin faptul că supune vehiculele de ocazie importate unei taxe care, în pofida aplicării unei reduceri ridicate pentru a ține seama de deprecierea lor, se poate apropia de un procent considerabil din valoarea lor de piață, în timp ce vehiculele similare puse în vânzare pe piața națională a vehiculelor de ocazie nu sunt în niciun fel grevate de o astfel de sarcină fiscală.
23. Faptul că taxa în cauză are drept principal obiectiv protecția mediului și ar putea contribui la realizarea unora dintre obiectivele enunțate în cadrul articolului 191 TFUE nu este suficient pentru a considera că aceasta este compatibilă cu articolul 110 TFUE. Astfel, după cum a constatat deja Curtea la punctul 60 din Hotărârea Tatu, citată anterior, obiectivul protecției mediului menționat de guvernul român, care se materializează în faptul, pe de o parte, de a împiedica, prin aplicarea unei taxe disuasive, circulația în România a unor vehicule deosebit de poluante și, pe de altă parte, de a folosi veniturile generate de această taxă pentru finanțarea unor proiecte de mediu, ar putea fi realizat mai complet și mai coerent aplicând taxa pe poluare oricărui vehicul de acest tip care a fost pus în circulație în România. O astfel de taxare, a cărei punere în aplicare în cadrul unei taxe anuale rutiere este perfect posibilă, nu ar favoriza piața națională a vehiculelor de ocazie în detrimentul punerii în circulație a vehiculelor de ocazie importate și ar fi, în plus, conformă principiului poluatorul plătește.
24. În sfârșit, în măsura în care prezentele cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare se referă la articolele 23 CE și 25 CE, este suficient să se facă trimitere la punctul 32 din Hotărârea Tatu, citată anterior, în cadrul căruia Curtea a amintit că o taxă încasată de un stat membru cu ocazia înmatriculării unor autovehicule pe teritoriul său în vederea unei puneri în circulație nu constituie nici o taxă vamală, nici o taxă cu efect echivalent unei taxe vamale în sensul articolelor 28 TFUE și 30 TFUE. O astfel de taxă este un impozit intern și trebuie, așadar, examinată în raport cu articolul 110 TFUE.
25. Având în vedere cele de mai sus, trebuie să se răspundă la întrebările adresate în cadrul fiecăreia dintre prezentele cauze că articolul 110 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru să instituie o taxă pe poluare aplicată autovehiculelor cu ocazia primei lor înmatriculări în acest stat membru, dacă regimul acestei măsuri fiscale este astfel stabilit încât descurajează punerea în circulație, în statul membru menționat, a unor vehicule de ocazie cumpărate în alte state membre, fără însă a descuraja cumpărarea unor vehicule de ocazie având aceeași vechime și aceeași uzură de pe piața națională.
Cu privire la cheltuielile de judecată
26. Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată.
Dizpozitiv
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a cincea) declară:
Articolul 110 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru să instituie o taxă pe poluare aplicată autovehiculelor cu ocazia primei lor înmatriculări în acest stat membru, dacă regimul acestei măsuri fiscale este astfel stabilit încât descurajează punerea în circulație, în statul membru menționat, a unor vehicule de ocazie cumpărate în alte state membre, fără însă a descuraja cumpărarea unor vehicule de ocazie având aceeași vechime și aceeași uzură de pe piața națională.