Mål C‑489/15
CTL Logistics GmbH
mot
DB Netz AG
(begäran om förhandsavgörande från Landgericht Berlin)
”Begäran om förhandsavgörande – Järnvägstransport – Direktiv 2001/14/EG – Infrastrukturavgifter – Uttag av avgifter – Nationellt regleringsorgan övervakar att infrastrukturavgifter överensstämmer med det direktivet – Avtal om användning av en infrastruktur som ingåtts mellan en järnvägsinfrastrukturförvaltare och ett järnvägsföretag – Icke-diskrimineringsprincipen – Återbetalning av avgifter utan att det organet ingriper och utanför förfaranden för överklagande där detta blandas in – Nationell lagstiftning som gör det möjligt för en civil domstol att fastställa ett skäligt belopp när avgifter är oskäliga”
Sammanfattning – Domstolens dom (femte avdelningen) av den 9 november 2017
1.        Transport – Järnvägstransport – Direktiv 2001/14 – Tilldelning av infrastrukturkapacitet och uttag av avgifter – Infrastrukturavgifter – Medlemsstaternas skyldigheter – Iakttagande av infrastrukturförvaltarens oberoende – Räckvidd
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14, i dess lydelse enligt direktiv 2004/49, skälen 12, 20 och 34)
2.        Transport – Järnvägstransport – Direktiv 2001/14 – Tilldelning av infrastrukturkapacitet och uttag av avgifter – Infrastrukturavgifter – Medlemsstaternas skyldigheter – Räckvidd – Fastställande av infrastrukturavgiften – Omfattas inte – Infrastrukturförvaltarens behörighet
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14, i dess lydelse enligt direktiv 2004/49, artikel 4.1)
3.        Transport – Järnvägstransport – Direktiv 2001/14 – Tilldelning av infrastrukturkapacitet och uttag av avgifter – Infrastrukturavgifter – Medlemsstaternas skyldigheter – Iakttagande av infrastrukturförvaltarens oberoende – Räckvidd – Nationell lagstiftning som gör det möjligt för en civil domstol att i ett skäligt avgörande fastställa den avgift som ska tillämpas – Otillåtet
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14, i dess lydelse enligt direktiv 2004/49, skäl 12 samt artiklarna 4.5 och 30.1, 30.3, 30.5 och 30.6)
1.      Se domen.
(se punkterna 38–41)
2.      Se domen.
(se punkterna 77–79)
3.      Bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14/EG av den 26 februari 2001 om tilldelning av infrastrukturkapacitet och uttag av avgifter för nyttjande av järnvägsinfrastruktur, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/49/EG av den 29 april 2004, särskilt artiklarna 4.5 och 30.1, 30.3, 30.5, och 30.6 i nämnda direktiv ska tolkas så, att de utgör hinder för att en sådan nationell lagstiftning tillämpas som den som är i fråga i det nationella målet, i vilken föreskrivs att en domstolsprövning ska göras i varje enskilt fall av huruvida avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen är skäliga och av huruvida det eventuellt är möjligt att ändra avgiftsbeloppet oberoende av den tillsyn som det regleringsorgan utövar som föreskrivs i artikel 30 i direktiv 2001/14 i dess lydelse enligt direktiv 2004/49.
Det framgår således av skäl 12 i direktiv 2001/14 att systemen för fastställande och uttag av avgifter samt tilldelning av kapacitet bör uppmuntra järnvägsinfrastrukturförvaltare till en optimal användning av infrastrukturen inom de ramar som fastställs av medlemsstaterna (dom av den 28 februari 2013, kommissionen/Spanien, C‑483/10, EU:C:2013:114, punkt 44). Det är visserligen riktigt att förvaltarna i princip kan beräkna avgiftsbeloppet genom ett avgiftssystem som tillämpas på samtliga järnvägsföretag, men de kan inte uppnå en optimal användning som följer av ett sådant system om de hela tiden löper risk att en civil domstol i enlighet med 315 § BGB, i ett skäligt avgörande fastställer den avgift som ska tillämpas på det enda järnvägsföretag som deltar i förfarandet. Att den domstolen fastställer den avgiften begränsar således infrastrukturförvaltarens handlingsutrymme i en omfattning som är oförenlig med de mål som eftersträvas med direktiv 2001/14 (se, för ett liknande resonemang, dom av den 3 oktober 2013, kommissionen/Italien, C‑369/11, EU:C:2013:636, punkt 43).
(Se punkterna 80, 81 och 103 samt domslutet)