62003TO0422_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I mål T-422/03 R,
Enviro Tech Europe Ltd, Kingston upon Thames, Surrey (Förenade kungariket),
Enviro Tech International Inc., Chicago, Illinois (Förenta staterna),
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av X. Lewis och F. Simonetti, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,
svarande,
angående dels en ansökan om uppskov med verkställigheten av två rättsakter som kommissionen antog den 3 november 2003, dels en ansökan om att kommissionen skall förpliktas att inte föreslå en ändrad klassificering av n-propylbromid vid anpassningen till tekniska framsteg för 29:e gången av rådets direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen (EGT 196, s. 1; svensk specialutgåva, område 15, volym 1, s. 19),
meddelar
FÖRSTAINSTANSRÄTTENS ORDFÖRANDE
följande
Beslut
Domskäl
Tillämpliga bestämmelser
Allmänt tillämpliga bestämmelser
1. I rådets direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen (EGT 196, s. 1; svensk specialutgåva, område 15, volym 1, s. 19), i dess lydelse efter ändring för sjunde gången genom rådets direktiv 92/32/EEG av den 30 april 1992 (EGT L 154, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 23, s. 17), fastställs regler för försäljning av vissa ”ämnen”, vilka definieras som ”kemiska grundämnen och deras föreningar i naturlig eller framställd form, inklusive eventuella tillsatser nödvändiga för att bevara produkternas stabilitet och eventuella föroreningar som härrör från tillverkningsprocessen, men exklusive eventuella lösningsmedel som kan avskiljas utan att detta påverkar ämnets stabilitet eller ändrar dess sammansättning”.
2. Sedan antagandet har direktiv 67/548 ändrats vid ett flertal tillfällen och senast genom rådets förordning (EG) nr 807/2003 av den 14 april 2003 om anpassning till beslut 1999/468/EG av de bestämmelser i rättsakter som rådet antagit enligt samrådsförfarandet (enhällighet) som avser de kommittéer som biträder kommissionen när den utövar sina genomförandebefogenheter (EGT L 122, s. 36).
3. I artikel 4 i direktiv 67/548, i dess ändrade lydelse, föreskrivs att ämnen skall klassificeras på grundval av sina inneboende egenskaper enligt de i artikel 2.2 i direktivet fastställda kategorierna. Den omständigheten att ett kemiskt ämne klassificeras som farligt medför en skyldighet att förse förpackningen med en lämplig märkning som bland annat skall innehålla farosymboler, standardfraser (R-fraser) som anger särskilda risker som är förenade med användningen av ämnet och standardfraser (S-fraser) med skyddsanvisningar för en säker användning av ämnet.
4. I artikel 2.2 i direktiv 67/548, i dess ändrade lydelse, föreskrivs följande:
”Med farliga avses i detta direktiv följande ämnen och preparat:
…
c) Synnerligen brandfarliga ämnen och preparat: flytande ämnen och preparat som har ytterst låg flampunkt eller låg kokpunkt samt gasformiga ämnen och preparat som är antändbara i kontakt med luft av rumstemperatur och normalt lufttryck.
d) Mycket brandfarliga ämnen och preparat:
– ämnen och preparat som kan bli heta och slutligen fatta eld i kontakt med luft av rumstemperatur utan tillförsel av energi, eller
– fasta ämnen och preparat som lätt fattar eld även vid kortvarig kontakt med en antändningskälla och som fortsätter att brinna eller förbrukas även sedan kontakten med antändningskällan upphört, eller
– flytande ämnen och preparat med mycket låg flampunkt, eller
– ämnen och preparat som i kontakt med vatten eller fuktig luft utvecklar brandfarliga gaser i farliga mängder.
e) Brandfarliga ämnen och preparat: flytande ämnen och preparat med låg flampunkt.
…
j) Irriterande ämnen och preparat: ämnen och preparat som ej är frätande men som vid direkt, långvarig eller upprepad kontakt med hud eller slemhinnor kan orsaka inflammation.
…
n) Ämnen och preparat skadliga för fortplantningen: ämnen och preparat som vid inandning, förtäring eller upptagning genom huden kan orsaka eller öka förekomsten av icke ärftliga skador på avkomman eller på den manliga eller kvinnliga fortplantningsfunktionen eller -förmågan.”
5. När det gäller tester som kan utföras för att klassificera ämnen föreskrivs följande i artikel 3 i direktiv 67/548, i dess ändrade lydelse:
”1. Tester på kemikalier som utförs inom ramen för detta direktiv skall som allmän princip utföras enligt de metoder som föreskrivs i bilaga 5. Ämnenas fysikaliskkemiska egenskaper skall bestämmas enligt de metoder som anges i bilaga 5 A. ...”
6. I punkt A 9 i bilaga V till direktiv 67/548, i dess ändrade lydelse, föreskrivs metoder för att fastställa flampunkter.
7. I artikel 4.2 i direktiv 67/548, i dess ändrade lydelse, stadgas att de allmänna principerna för klassificering och märkning av ämnen och preparat skall tillämpas enligt kriterierna i bilaga VI, utom i fall då andra krav för farliga preparat anges i särskilda direktiv.
8. I punkt 4.2.3 i bilaga VI till direktiv 67/548, i dess ändrade lydelse, föreskrivs de kriterier som är tillämpliga på reproduktionstoxiska effekter, och substanser med en sådan effekt delas upp i följande tre kategorier:
– Kategori 1: ”ämnen som försämrar fertiliteten hos människa” och ”ämnen som orsakar toxiska effekter på embryo/foster eller avkomman hos människa”.
– Kategori 2: ”ämnen som skall betraktas som om de försämrar fertiliteten hos människa” och ”ämnen som skall betraktas som om de orsakar toxiska effekter på embryo/foster eller avkomman hos människa”.
– Kategori 3: ”ämnen som möjligen kan försämra fertiliteten hos människa” och ”ämnen som möjligen kan orsaka toxiska effekter på embryo/foster eller avkomman hos människa”.
Anpassning till tekniska framsteg av direktiv 67/548
9. I artikel 28 i direktiv 67/548, i dess ändrade lydelse, föreskrivs följande:
”Nödvändiga ändringar för att anpassa bilagorna till den tekniska utvecklingen skall beslutas i enlighet med förfarandet i artikel 29.”
10. I sitt yttrande har kommissionen angett att när den i praktiken utarbetar ett första utkast till åtgärder för att anpassa direktiv 67/548 till tekniska framsteg, samråder den med arbetsgruppen för klassificering och märkning (nedan kallad arbetsgruppen). Gruppen består av experter på toxikologi och klassificering som utsetts av medlemsstaterna, företrädare för den kemiska industrin och företrädare för den industrisektor som särskilt berörs av varorna i fråga. Efter samråd med arbetsgruppen lägger kommissionen fram ett förslag till åtgärder till den kommitté som inrättats genom artikel 29 i direktiv 67/548 (nedan kallad föreskrivande kommittén).
11. I artikel 29 i direktiv 67/548, i dess ändrade lydelse enligt förordning nr 807/2003, föreskrivs följande:
”1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté.
2. När det hänvisas till denna artikel skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.”
12. I artikel 5 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (EGT L 184, s. 23), föreskrivs följande:
”1. Kommissionen skall biträdas av en föreskrivande kommitté som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha kommissionens företrädare som ordförande.
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden får bestämma med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 205.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Rösterna från medlemsstaternas företrädare i kommittén skall vägas enligt bestämmelserna i samma artikel. Ordföranden får inte rösta.
3. Kommissionen skall, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8, själv anta de föreslagna åtgärderna om de är förenliga med kommitténs yttrande.
4. Om de föreslagna åtgärderna inte är förenliga med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges skall kommissionen utan dröjsmål lägga fram ett förslag inför rådet om vilka åtgärder som skall vidtas samt informera Europaparlamentet.
5. Om Europaparlamentet anser att ett förslag som kommissionen lagt fram i enlighet med en grundläggande rättsakt antagen enligt förfarandet i artikel 251 i fördraget överskrider de genomförandebefogenheter som anges i denna grundläggande rättsakt skall parlamentet informera rådet om sitt ställningstagande.
6. Med vederbörlig hänsyn till ställningstagande[t] får rådet inom den period som skall fastställas i varje grundläggande rättsakt, men som inte i något fall får överstiga tre månader från det att förslaget mottagits, med kvalificerad majoritet anta kommissionens förslag.
Om rådet inom denna period med kvalificerad majoritet har meddelat att det motsätter sig förslaget skall detta omprövas av kommissionen. Kommissionen får förelägga rådet ett ändrat förslag, åter lägga fram sitt förslag eller lägga fram ett lagstiftningsförslag på grundval av fördraget.
Om rådet vid utgången av denna period varken har fattat något beslut om den föreslagna genomförandeakten eller uttalat sig mot förslaget till genomförandeåtgärder skall kommissionen själv anta den föreslagna genomförandeakten.”
Bakgrund och förfarande
13. N-propylbromid (nedan kallat nPB) är ett flyktigt organiskt lösningsmedel som används framför allt vid rengöring inom industrin.
14. Enviro Tech Europe Ltd och Enviro Tech International Inc. (nedan kallade sökandena) ägnar sig enbart åt tillverkning och försäljning av en produkt som tillverkas av nPB och som kallas Ensolv. Det förstnämnda bolaget är det europeiska dotterbolaget till det sistnämnda bolaget och innehar ensamrätten till försäljning av Ensolv i Europa.
15. Till följd av antagandet av kommissionens direktiv 91/325/EEG av den 1 mars 1991 om anpassning till tekniska framsteg för tolfte gången av direktiv 67/548 (EGT L 180, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 20, s. 120), klassificerades nPB i bilaga I till direktiv 67/548 som irriterande och brandfarligt ämne.
16. Vid arbetsgruppens möte den 16–18 januari 2002 föreslog direktören för Health & Safety Executive (hälso- och säkerhetsstyrelsen i Förenade kungariket, nedan kallad HSE) att nPB skulle klassificeras som ett reproduktionstoxiskt ämne i kategori 2.
17. Senare, under april månad 2002, föreslog HSE att nPB skulle klassificeras som mycket brandfarligt ämne på grundval av resultaten av ett nytt vetenskapligt test.
18. Sedan dess har sökandena vid ett flertal tillfällen protesterat mot detta förslag till klassificering vid HSE, Europeiska kemikaliebyrån och arbetsgruppen, och lagt fram vetenskapliga uppgifter och argument till stöd för sin ståndpunkt.
19. Vid sitt möte i januari 2003 beslutade arbetsgruppen att rekommendera att nPB skulle klassificeras som mycket brandfarligt och reproduktionstoxiskt ämne i kategori 2. Efter antagandet av detta beslut har sökandena förgäves försökt övertyga arbetsgruppen om att på nytt ta upp diskussionen rörande nPB.
20. Den 29 augusti och den 29 september 2003 sände sökandena två skrivelser till kommissionen, i vilka de bland annat bad att kommissionen skulle vidta nödvändiga åtgärder för att rätta till de fel som låg till grund för arbetsgruppens rekommendationer beträffande nPB.
21. I två skrivelser av den 3 november 2003 till sökandena uppgav kommissionen att de argument som hade angetts i deras skrivelser av den 29 augusti och den 29 september 2003 inte motiverade en ändring av den klassificering av nPB som arbetsgruppen rekommenderat (nedan kallade de omtvistade rättsakterna).
22. Sökandena har, genom ansökan som registrerades vid förstainstansrättens kansli den 23 december 2003, väckt talan och yrkat att förstainstansrätten skall
– ogiltigförklara de omtvistade rättsakterna,
– fastställa att kommissionen är ansvarig för den skada som sökandena har lidit till följd av kommissionens rättsstridiga agerande, och
– fastställa att kommissionen är ansvarig för en överhängande, förutsebar och tillräckligt säker skada, även för det fall skadan inte kan fastställas exakt.
23. Strax efter det att talan rörande huvudsaken väcktes informerades sökandena om att föreskrivande kommittén skulle ha ett möte den 15 januari 2004 för att godkänna anpassningen till tekniska framsteg för 29:e gången av direktiv 67/548.
24. Sökandena har, genom särskild handling som registrerades vid förstainstansrättens kansli den 30 december 2003, med stöd av artiklarna 242 EG och 243 EG yrkat att rätten skall
– slå fast att deras ansökan kan tas upp till prövning och att den skall bifallas,
– förordna om uppskov med verkställigheten av de omtvistade rättsakterna,
– förplikta kommissionen att vid föreskrivande kommitténs nästa möte, vilket är planerat den 15 januari 2004, inte föreslå att klassificeringen av nPB skall ändras i samband med anpassningen till tekniska framsteg för 29:e gången av direktiv 67/548, till dess målet rörande huvudsaken har avgjorts,
– förordna om varje annan lämplig interimistisk åtgärd för att skydda sökandenas ställning till dess målet rörande huvudsaken har avgjorts, och
– förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
25. Med stöd av artikel 105.2 i förstainstansrättens rättegångsregler har sökandena yrkat att rätten snarast möjligt skall bifalla deras ansökan om interimistiska åtgärder, även innan yttrande inkommit från kommissionen.
26. Den 12 januari 2004 inkom kommissionen med sitt yttrande rörande ansökan om interimistiska åtgärder. Kommissionen har yrkat att rätten skall
– avslå ansökan om interimistiska åtgärder, och
– förplikta sökandena att ersätta rättegångskostnaderna.
27. I sitt yttrande uppgav kommissionen att föreskrivande kommitténs möte aldrig hade planerats äga rum den 15 januari 2004 och att samrådsförfarandet med kommissionens olika avdelningar beträffande de planerade åtgärderna i samband med anpassningen till tekniska framsteg för 29:e gången av direktiv 67/548 hade försenats. Kommissionen tillade att föreskrivande kommitténs möte, som från början skulle äga rum den 23 januari 2004, följaktligen hade skjutits upp på obestämd tid.
Rättslig bedömning
28. I artikel 104.2 i rättegångsreglerna föreskrivs att en ansökan om interimistiska åtgärder skall ange föremålet för talan, de omständigheter som ställer krav på skyndsamhet och de faktiska och rättsliga grunder på vilka den begärda åtgärden omedelbart framstår som befogad ( fumus boni juris ). Dessa villkor är kumulativa, vilket innebär att det inte kan förordnas om interimistiska åtgärder när ett av villkoren inte är uppfyllt (beslut meddelat av domstolens ordförande den 14 oktober 1996 i mål C‑268/96 P(R), SCK och FNK mot kommissionen, REG 1996, s. I‑4971, punkt 30). Rätten skall även i förekommande fall göra en avvägning mellan de föreliggande intressena (beslut meddelat av domstolens ordförande den 23 februari 2001 i mål C‑445/00 R, Österrike mot rådet, REG 2001, s. I‑1461, punkt 73).
29. Vid denna helhetsbedömning förfogar rätten över ett omfattande utrymme för skönsmässig bedömning och den är fri att med avseende på de särskilda omständigheterna i fallet i fråga avgöra det sätt på vilket det skall prövas om dessa villkor är uppfyllda liksom i vilken ordning denna prövning skall utföras, då det inte finns någon bestämmelse i gemenskapsrätten i vilken det föreskrivs ett redan upprättat analysschema för bedömningen av om det är nödvändigt att bevilja interimistiska åtgärder (beslut meddelat av domstolens ordförande den 19 juli 1995 i mål C-149/95 P(R), kommissionen mot Atlantic Container Line m.fl., REG 1995, s. I-2165, punkt 23).
30. Det är mot bakgrund av de principer som angetts ovan som förevarande ansökan om interimistiska åtgärder skall prövas.
Parternas argument
Sökandenas argument
– Upptagande till sakprövning
31. Sökandena har hävdat att de har talerätt enligt artikel 230 fjärde stycket EG, eftersom de omtvistade rättsakterna är beslut av kommissionen som har undertecknats av en direktör och som är direkt riktade till dem. De behöver därför inte styrka att besluten berör dem direkt och personligen, eftersom detta kriterium endast är tillämpligt på beslut riktade till tredje man.
32. Sökandena har även hävdat att de omtvistade rättsakterna medför definitiva effekter som påverkar deras rättsliga ställning negativt, eftersom kommissionens slutliga ståndpunkt beträffande klassificeringen av nPB fastställs i dessa rättsakter.
33. Vidare har sökandena påpekat att när föreskrivande kommittén skall ta ställning till kommissionens förslag kommer den inte att undersöka de vetenskapliga eller juridiska uppgifter som stöder att klassificeringen av nPB skall ändras, eftersom denna undersökning redan har utförts av deras företrädare i arbetsgruppen och i sista hand av kommissionen, och eftersom vissa ledamöter i föreskrivande kommittén även deltar i arbetsgruppens möten. Sökandena har därav dragit slutsatsen att inte bara kommissionens slutliga ståndpunkt som avslutar det administrativa undersökningsförfarandet beträffande nPB fastställs i de omtvistade rättsakterna utan även att rättsakterna praktiskt taget utgör ett beslut om klassificering av nPB.
34. Sökandena har slutligen hävdat att även om de omtvistade rättsakterna skall anses utgöra förberedande åtgärder, kan en talan trots allt tas upp till sakprövning enligt det resonemang som domstolen förde i två domar av den 30 juni 1992 i mål C‑312/90, Spanien mot kommissionen (REG 1992, s. I‑4117), och i mål C‑47/91, Italien mot kommissionen (REG 1992, s. I‑4145; svensk specialutgåva, volym 12, s. 145). I dessa mål ansågs talan avseende förberedande åtgärder, nämligen skrivelser om inledande av det förfarande som föreskrivs i artikel 88.2 EG, kunna tas upp till sakprövning.
–
Huruvida åtgärderna vid ett första påseende framstår som befogade ( fumus boni juris )
35. Sökandena har hävdat att deras talan avseende de omtvistade rättsakterna, till stöd för vilken fem grunder har åberopats, inte är ogrundad.
36. För det första har de hävdat att de omtvistade rättsakterna bekräftar arbetsgruppens beslut att rekommendera att nPB skall klassificeras som mycket brandfarligt ämne på grundval av resultaten från ett enda vetenskapligt test som objektivt, uppenbart och obestridligen strider mot den testmetod som föreskrivs i punkt A 9 i bilaga V till direktiv 67/548.
37. För det andra har sökandena gjort gällande att de omtvistade rättsakterna bekräftar arbetsgruppens beslut att rekommendera att nPB skall klassificeras som reproduktionstoxiskt ämne i kategori 2, i huvudsak på grundval av resultaten från ett vetenskapligt test som ingetts av HSE. Sökandena har hävdat att de slutsatser som HSE kom fram till är vetenskapligt felaktiga och inkonsekventa med hänsyn till kriterierna för klassificering i punkt 4.2.3 i bilaga VI till direktiv 67/548.
38. För det tredje har sökandena hävdat att de omtvistade rättsakterna grundas på en snäv och ofullständig bedömning av nPB, eftersom de uppgifter som motsäger arbetsgruppens slutsatser, och således kommissionens slutsatser, inte har beaktats eller endast har ögnats igenom av kommissionen. Kommissionen har därigenom åsidosatt artikel 95.3 EG och principen om god förvaltningssed.
39. För det fjärde har sökandena hävdat att klassificeringen av nPB som reproduktionstoxiskt ämne i kategori 2 grundas på en felaktig tillämpning av försiktighetsprincipen. De har hävdat att denna princip inte skall tillämpas vid klassificeringen av nPB enligt direktiv 67/548. De har tillagt att även om denna princip skulle vara tillämplig är den oförenlig med en klassificering i kategori 2, en åtgärd som enligt direktiv 67/548 kräver ”positivt resultat” i avsaknad av andra toxiska effekter.
40. Slutligen har sökandena hävdat att kommissionen saknade behörighet att anta de omtvistade rättsakterna och att dessa strider mot principerna om rättssäkerhet, om skydd för berättigade förväntningar, om vetenskapliga yttrandens oavhängighet och kompetens, om proportionalitet, om likabehandling, om förbud mot maktmissbruk och om god förvaltningssed.
– Krav på skyndsamhet
41. Sökandena har angett att ett uppskov med verkställigheten av de omtvistade rättsakterna – och av kommissionens förslag till föreskrivande kommittén som följer därav – krävs på grund av att det är nödvändigt att skyndsamt förhindra antagandet den 15 januari 2004 av anpassningen till tekniska framsteg för 29:e gången av direktiv 67/548. En sådan åtgärd är oundgänglig för att förhindra de irreparabla konsekvenser som riskerar att åsamka sökandena skada ur affärsmässig och ekonomisk synvinkel samt när det gäller regleringen på området, vilka konsekvenser kan leda så långt att sökandenas själva existens hotas.
42. I synnerhet har sökandena hävdat att antagandet och verkställandet av kommissionens beslut om att ändra klassificeringen av nPB, vilket garanterar att den ändrade klassificeringen kommer att antas vid nästa anpassning till tekniska framsteg för 29:e gången av direktiv 67/548, medför tre negativa konsekvenser som kan orsaka sökandena allvarlig och irreparabel skada, och denna skada kan för övrigt fastställas med en tillräcklig grad av säkerhet.
43. Sökandena har först hävdat att den nya klassificeringen av nPB som mycket brandfarligt och reproduktionstoxiskt ämne i kategori 2 gör att deras patent på Ensolv blir ogiltigt, eftersom patentet grundas på nPB:s svårantändliga och ofarliga egenskaper.
44. Sökandena har vidare hävdat att den nya klassificeringen av nPB som mycket brandfarligt ämne medför irreparabla konsekvenser ur affärsmässig och ekonomisk synvinkel samt när det gäller regleringen på området, vilka hotar sökandenas fortsatta verksamhet. När det gäller reglerna på området kan sökandenas utrustning för ångavfettning inte längre användas vid hantering av ämnen som klassats som mycket brandfarliga, vilket medför att alla användare av nPB, däribland sökandenas samtliga kunder, blir tvungna att byta ut utrustningen. Närmare bestämt medför klassificeringen som mycket brandfarligt ämne att all sådan utrustning måste vara brandsäker och användas i avgränsade områden. Av detta följer att lagring och hantering av sådana ämnen kräver anpassad utrustning och vissa säkerhetsåtgärder som kräver stora, och i de flesta fall oöverkomliga, investeringar av användarna.
45. Sökandena har slutligen hävdat att den nya klassificeringen av nPB som reproduktionstoxiskt ämne i kategori 2 medför en skyldighet för dem att snarast möjligt föreslå och erbjuda ”säkrare” alternativ till nPB, i enlighet med rådets direktiv 1999/13/EG av den 11 mars 1999 om begränsning av utsläpp av flyktiga organiska föreningar förorsakade av användning av organiska lösningsmedel i vissa verksamheter och anläggningar (EGT L 85, s. 1). Den nya klassificeringen av nPB äventyrar således sökandenas själva existens, eftersom deras verksamhet endast består i att tillverka och sälja Ensolv, vilken tillverkas av nPB. Om nPB gradvis tas bort från marknaden eller inte längre köps på grund av vissa regler och ekonomiska krav, kommer sökandena att upphöra med sin verksamhet. De framtida förlusterna och skadan går således inte att fastställa eller ersätta, eftersom de hör samman med sökandenas själva existens.
– Intresseavvägningen
46. När det gäller intresseavvägningen har sökandena noterat att de interimistiska åtgärder som ansökan avser endast skulle medföra att den nuvarande situationen bibehålls till dess målet rörande huvudsaken har avgjorts.
47. Sökandena har tillbakavisat antagandet att nPB kan klassificeras som brandfarligt ämne utan att lämpliga testresultat stöder denna ståndpunkt, och de anser att den nuvarande klassificeringen utgör en tillräcklig varning för de personer som hanterar och använder nPB om ämnets påstått brandfarliga egenskaper. Däremot skulle en klassificering av ämnet som ”mycket brandfarligt” inte tjäna något annat syfte, utan skulle däremot leda till att sökandena tvingas upphöra med sin verksamhet innan målet rörande huvudsaken har avgjorts. Sökandena har dessutom påpekat att sedan nPB lanserades i Europa och övriga världen har det inte rapporterats om någon incident som orsakats av detta ämnes påstått brandfarliga egenskaper.
48. Sökandena har hävdat att samma resonemang kan föras mot förslaget att ändra klassificeringen av nPB till reproduktionstoxiskt ämne i kategori 2, eftersom sökandena, om de interimistiska åtgärderna inte beviljas, är tvungna att omedelbart lägga fram och genomföra ett program för att gradvis upphöra att använda nPB i enlighet med direktiv 1999/13. Att sökandena skall tvingas upphöra med sin verksamhet kan inte anses motiverat av behovet att skydda användarna av nPB, eftersom denna produkt varken finns med i de europeiska prioriteringslistorna över ämnen som ”möjligen” kan vara farliga eller säljs i stora kvantiteter.
49. Följaktligen anser sökandena att intresseavvägningen väger över till fördel för att bevilja uppskov med verkställigheten av de omtvistade rättsakterna och av förslaget att ändra klassificeringen till reproduktionstoxiskt ämne. Sökandena har tillbakavisat antagandet att de testresultat som har feltolkats av kommissionen skulle kunna motivera att klassificeringen av nPB ändras till reproduktionstoxiskt ämne i kategori 2, samtidigt som sökandena, i andra hand, är redo att godta en tillfällig klassificering som reproduktionstoxiskt ämne i kategori 3, till dess att målet rörande huvudsaken har avgjorts. En sådan frivillig klassificering skulle dels göra det möjligt att undvika de irreparabla konsekvenserna av att sökandenas verksamhet upphör, dels utgöra en tillräcklig varning för de personer som hanterar och använder nPB om ämnets påstått reproduktionstoxiska egenskaper, vilket skulle dämpa kvarvarande oro beträffande sådana egenskaper.
50. Slutligen har sökandena påpekat att det är särskilt viktigt att i förevarande mål bevilja de interimistiska åtgärder som ansökan avser, eftersom det dessutom finns ett behov av att klargöra att kommissionen inte får klassificera ämnen utan att använda de testmetoder och de kriterier för klassificering som särskilt föreskrivs i direktiv 67/548 och att försiktighetsprincipen inte kan tillämpas vid klassificering som sker på grundval av ämnets farlighet, och slutligen klargöra arbetsgruppens roll och behörigheter vid antagandet av beslut av politisk art.
Kommissionens argument
51. För det första har kommissionen inledningsvis hävdat att sökandenas yrkande, att rätten skall förplikta kommissionen att inte föreslå en ändrad klassificering av nPB, skulle innebära att deras talan rörande huvudsaken bifölls och skulle följaktligen medföra att nämnda talan blir helt betydelselös.
52. När det gäller upptagandet till sakprövning har kommissionen för det andra hävdat att det är uppenbart att talan rörande huvudsaken inte kan tas upp till sakprövning, eftersom sökandena försöker att angripa rättsakter som inte påverkar deras rättsliga ställning.
53. När det gäller kravet på skyndsamhet har kommissionen för det tredje hävdat att sökandena har överdrivit den skada som de kan komma att lida till följd av den ändrade klassificeringen av nPB, särskilt när det gäller påståendet att skadan är oundviklig. Kommissionen har ifrågasatt sökandenas slutsatser beträffande den inverkan som klassificeringen av nPB eventuellt kan ha på deras patent på Ensolv. Den har även hävdat att sökandenas påståenden att användarna av nPB måste byta ut sin avfettningsutrustning är obestämt och att lydelsen i artikel 5.6 i direktiv 1999/13 inte oundvikligen leder till att nPB måste tas bort från marknaden eller upphöra att användas. Den omständigheten att sökandena, i talan rörande huvudsaken, har yrkat skadestånd med stöd av artikel 288 EG visar dessutom att sökandena själva anser att skadestånd kan ersätta den skada som de lidit. För övrigt har sökandena inte visat att det på grund av strukturella eller juridiska hinder skulle vara svårt för dem att återerövra en väsentlig del av sina marknadsandelar.
54. Kommissionen har slutligen uppgett att föreskrivande kommitténs möte om anpassning till tekniska framsteg för 29:e gången av direktiv 67/548, som från början skulle äga rum den 23 januari 2004, har skjutits upp på obestämd tid.
Rättens bedömning
55. Eftersom parternas skriftliga yttranden innehåller alla de uppgifter som krävs för att ta ställning till ansökan om interimistiska åtgärder saknas det anledning att höra parterna.
56. I förevarande mål saknas det anledning att undersöka huruvida de omtvistade rättsakterna vid ett första påseende medför rättsverkningar som påverkar sökandenas ställning, utan det skall först prövas huruvida rätten kan förordna om den första interimistiska åtgärd som ansökan avser, det vill säga uppskov med verkställigheten av de omtvistade rättsakterna, och därefter undersökas huruvida sökandena har styrkt att det föreligger krav på skyndsamhet i fråga om beviljandet av de två andra åtgärder som ansökan avser.
57. Om det antas att de omtvistade rättsakterna formellt sett utgör beslut, är det ostridigt att dessa utgör negativa beslut.
58. Det skall i det avseendet påpekas att en ansökan om uppskov med verkställighet i princip inte kan framställas mot ett negativt förvaltningsbeslut, eftersom beviljandet av ett sådant uppskov inte kan leda till att sökandens ställning ändras (beslut meddelat av ordföranden på domstolens andra avdelning den 31 juli 1989 i mål 206/89 R, S mot kommissionen, REG 1989, s. 2841, punkt 14, och beslut meddelat av domstolens ordförande den 30 april 1997 i mål C‑89/97 P(R), Moccia Irme mot kommissionen, REG 1997, s. I‑2327, punkt 45).
59. I förevarande fall skulle ett uppskov med verkställigheten av de omtvistade rättsakterna inte vara av någon praktisk nytta för sökandena, eftersom det inte kan betraktas som ett positivt beslut genom vilket kommissionen förpliktas att inte föreslå en ändrad klassificering av nPB inom ramen för direktiv 67/548.
60. Härav följer att detta yrkande skall ogillas.
61. Vad beträffar sökandenas yrkanden att rätten, för det första, skall förplikta kommissionen att inte föreslå den klassificering av nPB som rekommenderats av arbetsgruppen och att rätten, för det andra, skall ”förordna om varje annan interimistisk åtgärd som ordföranden anser vara lämplig för att skydda sökandenas ställning till dess målet rörande huvudsaken har avgjorts”, skall det prövas huruvida sökandena har styrkt att det föreligger krav på skyndsamhet beträffande beviljandet av sådana interimistiska åtgärder.
62. Det är fastslaget att frågan huruvida en ansökan om uppskov med verkställigheten ställer krav på skyndsamhet skall bedömas med beaktande av om det är nödvändigt att fatta ett interimistiskt beslut om uppskov för att undvika att den som ansöker om den interimistiska åtgärden orsakas allvarlig och irreparabel skada (beslut meddelat av domstolens ordförande den 18 oktober 1991 mål C‑213/91 R, Abertal m.fl. mot kommissionen, REG 1991, s. I‑5109, punkt 18, och beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 8 december 2000 i mål T‑237/99 R, BP Nederland m.fl. mot kommissionen, REG 2000, s. II‑3849, punkt 48).
63. Det ankommer på den part som gör gällande en allvarlig och irreparabel skada att styrka förekomsten av densamma (beslut meddelat av domstolens ordförande den 12 oktober 2000 i mål C-278/00 R, Grekland mot kommissionen, REG 2000, s. I‑8787, punkt 14).
64. Det behöver inte vara fastställt med absolut säkerhet att skadan är nära förestående. Det är tillräckligt att den ifrågavarande skadan, särskilt när den beror på förekomsten av ett flertal faktorer, är förutsebar med en tillräcklig grad av sannolikhet (beslutet i det ovannämnda målet kommissionen mot Atlantic Container Line m.fl., punkt 38).
65. Enligt fast rättspraxis kan dock en skada som är helt hypotetisk, på grund av att den är beroende av framtida och osäkra händelser, inte motivera att de interimistiska åtgärder som ansökan avser beviljas (beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 15 juli 1998 i mål T-73/98 R, Prayon‑Rupel mot kommissionen, REG 1998, s. II‑2769, punkterna 22, 26 och 38, och besluten i de ovannämnda målen BP Nederland m.fl. mot kommissionen, punkterna 57 och 66, samt beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 15 januari 2001 i mål T-241/00 R, Le Canne mot kommissionen, REG 2001, s. II‑37, punkt 37).
66. I förevarande fall skall det undersökas huruvida den skada som sökandena har åberopat är förutsebar med en tillräcklig grad av sannolikhet.
67. De tre skador som sökandena har gjort gällande, vilka beskrivs i punkterna 43–45 ovan, anses följa av antagandet av den ändrade klassificeringen av nPB som rekommenderats av arbetsgruppen. Det krav på skyndsamhet som sökandena har åberopat förutsätter således att denna åtgärd vidtas utan ändring efter det lagstiftningsförfarande som föreskrivs i artikel 29 i direktiv 67/548. Sökandenas slutsatser vilar således väsentligen på tre antaganden, nämligen att mötet om anpassning till tekniska framsteg för 29:e gången av direktiv 67/548 kommer att hållas snart, att kommissionen vid detta möte kommer att föreslå den klassificering av nPB som arbetsgruppen har rekommenderat och, slutligen, att detta förslag kommer att antas av föreskrivande kommittén utan några ändringar.
68. Var och en av dessa tre antaganden skall undersökas separat.
69. När det gäller datumet för föreskrivande kommitténs nästa möte om anpassning till tekniska framsteg av direktiv 67/548, påpekar rätten att kommissionen i sitt yttrande uppgav att detta möte, som från början skulle äga rum den 23 januari 2004, hade skjutits upp och att något nytt datum för mötet inte hade bestämts. Följaktligen är datumet för nästa möte fortfarande mycket osäkert. Rätten kan därför inte med en tillräcklig grad av sannolikhet ens förutse om mötet kommer att hållas innan förstainstansrätten avgör målet rörande huvudsaken.
70. Vidare grundas sökandenas argument på antagandet att kommissionen vid detta möte kommer att föreslå den ändrade klassificering av nPB som arbetsgruppen har rekommenderat.
71. Av de omtvistade rättsakterna tycks nämligen framgå att kommissionen avser att lägga fram ett sådant förslag. Undersökningen av en presentation som gjorts av HSE, och som sökandena bifogade till ansökan, ökar i viss mån denna sannolikhet, eftersom HSE i denna presentation anger att kommissionen ”vanligtvis följer” arbetsgruppens rekommendationer.
72. Faktum kvarstår dock att kommissionen inte på något sätt är bunden av dessa rekommendationer. Vidare framgår det inte av någon uppgift bland handlingarna i målet att kommissionen är förhindrad att ändra den ståndpunkt som angavs i de omtvistade rättsakterna före det planerade mötet om anpassning till tekniska framsteg för 29:e gången av direktiv 67/548.
73. Räckvidden av de omtvistade rättsakterna är dessutom huvudsakligen begränsad, eftersom de dels enbart avspeglar kommissionens ståndpunkt beträffande den bevisning som sökandena åberopade i sina två skrivelser, dels enbart avspeglar kommissionens ståndpunkt den dag då de omtvistade rättsakterna antogs. De omtvistade rättsakterna föregriper följaktligen inte på något sätt den ståndpunkt som kommissionen kommer att inta vid föreskrivande kommitténs nästa möte om anpassning till tekniska framsteg för 29:e gången av direktiv 67/548, eftersom kommissionens ståndpunkt mycket väl kan komma att ändras före detta möte.
74. Kommissionens ståndpunkt förefaller i synnerhet kunna komma att ändras före detta möte med hänsyn till att det interna samrådet mellan kommissionens olika avdelningar fortfarande pågår och att datumet för detta möte eventuellt är avlägset samt, slutligen, att sökandena själva har ingett uppgifter som tyder på att kommissionen nyligen har varit kritisk mot ett flertal rekommendationer från arbetsgruppen. Sökandena har bland annat ingett en skrivelse från kommissionen av den 25 juni 2003, i vilken kommissionen uttrycker allvarliga reservationer mot visst vetenskapligt arbete som nyligen utförts av arbetsgruppen. Till skillnad från vad sökandena har antagit kan det följaktligen inte i detta skede förutses med en tillräcklig grad av sannolikhet att kommissionen kommer att lägga fram ett förslag till föreskrivande kommittén om de åtgärder som arbetsgruppen har rekommenderat.
75. Sökandenas argument vilar slutligen på antagandet att när kommissionen väl har lagt fram förslaget till föreskrivande kommittén om de åtgärder som arbetsgruppen har rekommenderat kommer föreskrivande kommittén att besluta om dessa åtgärder utan någon ändring.
76. I det avseendet har sökandena framhållit att ett förslag av kommissionen rörande nPB praktiskt taget utgör ett beslut om klassificering av detta ämne. Sökandena har angett att föreskrivande kommittén inte undersöker de vetenskapliga och juridiska uppgifter som stöder att klassificeringen av nPB skall ändras, eftersom denna undersökning redan har utförts av kommitténs företrädare i arbetsgruppen och av kommissionen.
77. Enligt artikel 29 i direktiv 67/548 i ändrad lydelse är dock föreskrivande kommittén juridiskt sett inte skyldig att godta kommissionens förslag. Vidare stöds inte sökandenas argument av några exakta uppgifter som gör det möjligt för rätten att anse att det, med hänsyn till omständigheterna, är tillräckligt sannolikt att föreskrivande kommittén kommer att godta de föreslagna åtgärderna. Även om det skulle anses att sökandena har styrkt att vissa företrädare inom föreskrivande kommittén även deltar i arbetsgruppen styrker det inte att föreskrivande kommittén kommer att anta förslaget, eftersom det uppenbarligen inte finns något som hindrar att dessa företrädare framför en annan åsikt än den som de tidigare gett uttryck för i egenskap av ledamöter av arbetsgruppen, särskilt på grundval av fakta som inte har prövats av arbetsgruppen.
78. Härav följer att det saknas anledning för rätten att pröva de tre skador som sökandena har åberopat, eftersom de antaganden som ligger till grund för dessa är alltför hypotetiska för att motivera att interimistiska åtgärder beviljas.
79. Följaktligen skall ansökan om interimistiska åtgärder avslås, utan att det är nödvändigt att pröva de andra argument som sökandena har åberopat beträffande fumus boni juris .
Domslut
På dessa grunder fattar
FÖRSTAINSTANSRÄTTENS ORDFÖRANDE
följande beslut:
1) Ansökan om interimistiska åtgärder avslås.
Beslut om rättegångskostnader kommer att meddelas senare.