Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Franceză
(Cauza C-636/18)1
[Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Mediu – Directiva 2008/50/CE – Calitatea aerului înconjurător – Articolul 13 alineatul (1) și anexa XI – Depășire sistematică și persistentă a valorilor-limită pentru dioxidul de azot (NO2) în anumite zone și aglomerări franceze– Articolul 23 alineatul (1) – Anexa XV – Perioadă de depășire „cât mai scurtă cu putință” – Măsuri potrivite]
Limba de procedură: franceza
Părțile
Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, E. Manhaeve și K. Petersen, agenți)
Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas, J. Traband și A. Alidière, agenți)
Dispozitivul
Prin depășirea în mod sistematic și persistent, începând cu 1 ianuarie 2010, a valorii-limită anuale pentru dioxidul de azot (NO2) în următoarele 12 aglomerări și zone de calitate a aerului franceze, și anume Marsilia (FR03A02), Toulon (FR03A03), Paris (FR04A01), Auvergne-Clermont-Ferrand (FR07A01), Montpellier (FR08A01), Toulouse Midi-Pirinei (FR12A01), zona urbană regională (ZUR) Reims Champagne-Ardenne (FR14N10), Grenoble Ron-Alpi (FR15A01), Strasbourg (FR16A02), Lyon Ron-Alpi (FR20A01), ZUR Vallée de l’Arve Ron-Alpi (FR20N10) și Nisa (FR24A01), și prin depășirea în mod sistematic și persistent, începând cu 1 ianuarie 2010, a valorii-limită orare pentru NO2 în două aglomerări și zone de calitate a aerului, și anume Paris (FR04A01) și Lyon Ron-Alpi (FR20A01), Republica Franceză a continuat, de la această dată, să încalce obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 alineatul (1) din Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa coroborat cu anexa XI la aceasta, de la intrarea în vigoare a valorilor-limită în anul 2010.
Republica Franceză nu și-a îndeplinit, începând cu 11 iunie 2010, obligațiile care îi revin în temeiul articolului 23 alineatul (1) din directiva menționată coroborat cu anexa XV la aceasta, în special obligația stabilită la articolul 23 alineatul (1) al doilea paragraf din aceeași directivă de a se asigura ca perioada de depășire să fie cât mai scurtă cu putință.
Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.
____________
1     JO C 445, 10.12.2018.