Ediție provizorie
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL
DOMNUL NICHOLAS EMILIOU
prezentate la 23 aprilie 2026(1)
Cauza C‑237/24 P
Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
împotriva
Comisiei Europene
„ Recurs – FEGA și FEADR – Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 – Articolul
9 alineatul (2) – Cheltuieli excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană – Cheltuieli efectuate de Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord – Noțiunea de «fermier activ» ”
I.      Introducere
1.        În recursul său, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (denumit în continuare „Regatul Unit”) solicită Curții de Justiție anularea hotărârii Tribunalului(2) prin care acesta din urmă a respins o acțiune în anulare introdusă de Regatul Unit(3) împotriva unei decizii a Comisiei Europene de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli pe care le‑a efectuat în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR)(4).
2.        FEGA și FEADR sunt instrumentele de finanțare a politicii agricole comune (PAC) instituite prin Tratatul FUE(5). În cadrul PAC, fermierii care obțin venituri sub medie în comparație cu restul economiei Uniunii și ale căror venituri sunt supuse unor incertitudini precum condițiile meteorologice și climatice beneficiază de plăți directe ca sprijin pentru venit care servește drept plasă de siguranță(6). În plus, aceste plăți directe urmăresc să garanteze securitatea alimentară în cadrul Uniunii Europene și să recompenseze fermierii pentru protejarea mediului rural și a mediului înconjurător prin activitatea lor agricolă(7).
3.        Temeiul juridic pentru plățile directe acordate fermierilor în cadrul PAC pentru perioada 2014-2022 a fost Regulamentul (UE) nr. 1307/2013(8). Plățile directe sunt acordate de Comisie și de autoritățile naționale din statele membre respective prin gestiune partajată(9). În cadrul acestui sistem, revine autorităților naționale să soluționeze cererile de plăți directe, să execute plățile și să efectueze anumite controale sub supravegherea Comisiei(10).
4.        Fermierii care doresc să primească asemenea plăți directe trebuie să depună cereri anuale și să respecte mai multe norme(11). Potrivit Regulamentului nr. 1307/2013, era necesar printre altele să îndeplinească condițiile pentru a fi considerați „fermieri activi”, în sensul articolului
9 din acest regulament.
5.        Prezentul recurs are ca obiect interpretarea de către Tribunal a articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013. Această dispoziție stabilește o prezumție potrivit căreia un solicitant de plată directă (denumit în continuare „solicitantul de ajutor”) care gestionează aeroporturi, servicii de transport feroviar, sisteme de alimentare cu apă, servicii imobiliare sau terenuri permanente de sport și cele destinate activităților de recreere (activități denumite în continuare „lista excluderilor”) nu este eligibil pentru primirea unui ajutor în cadrul PAC. Rezultă că, pe baza prezumției respective, asemenea solicitanți de ajutor nu sunt considerați fermieri activi în sensul regulamentului menționat. Totuși, ei pot răsturna prezumția în cauză prezentând dovezi care demonstrează că activitatea lor agricolă nu este de fapt doar secundară, chiar dacă desfășoară una dintre activitățile incluse pe lista excluderilor(12). În hotărârea atacată, Tribunalul a statuat că, pentru a stabili dacă un solicitant de ajutor (indiferent dacă este o persoană fizică, o persoană juridică sau un grup de persoane fizice sau juridice) desfășoară o activitate de pe lista excluderilor care ar declanșa prezumția, trebuie să fie luate în considerare activitățile desfășurate de orice „societate afiliată” a solicitantului de ajutor, chiar dacă aceste „societăți afiliate” nu solicită ele însele plata directă. Tribunalul și‑a întemeiat interpretarea pe referirea
din articolul
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013 la „grupuri de persoane fizice sau juridice”, pe care l‑a considerat că ar include „societățile afiliate” pe lângă solicitantul efectiv al plății directe.
6.        Regatul Unit contestă interpretarea Tribunalului, susținând că numai activitățile desfășurate de solicitantul de ajutor însuși, iar nu și cele desfășurate de orice altă „societate afiliată”, trebuie să fie evaluate în raport cu articolul
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013.
II.    Cadrul juridic
7.        Considerentul (10) al Regulamentului nr. 1307/2013 are următorul cuprins:
„Experiența dobândită în aplicarea diverselor scheme de sprijin pentru fermieri demonstrează că sprijinul a fost, în unele cazuri, acordat unor persoane fizice sau juridice al căror scop comercial nu era deloc, sau era doar puțin orientat către realizarea unei activități agricole. Pentru a asigura o mai bună direcționare a sprijinului, statele membre nu ar trebui să acorde plăți directe anumitor persoane fizice și juridice, decât dacă acestea pot dovedi că activitatea lor agricolă nu este secundară. De asemenea, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a nu acorda plăți directe altor persoane fizice sau juridice a căror activitate agricolă este secundară. […]”
8.        Articolul
4 alineatul
(1) litera
(a) din același regulament, referitor la „Definiții și dispoziții conexe”, definește noțiunea de „fermier” ca fiind „o persoană fizică sau juridică sau un grup de persoane fizice sau juridice, indiferent de statutul juridic pe care un astfel de grup și membrii săi îl dețin în temeiul legislației naționale, a cărui exploatație se situează în domeniul de aplicare teritorială al tratatelor definit la articolul 52 din TUE, coroborat cu articolele 349 și 355 din TFUE, și care desfășoară o activitate agricolă”.
9.        Articolu 9 din Regulamentul nr. 1307/2013, intitulat „Fermierul activ”, prevede la alineatele (1) și (2):
„(1)      Nu se acordă plăți directe persoanelor fizice sau juridice sau grupurilor de persoane fizice sau juridice ale căror suprafețe agricole sunt în principal suprafețe menținute în mod natural într‑o stare adecvată pentru pășunat sau pentru cultivare și care nu desfășoară pe suprafețele în cauză activitatea minimă definită de statele membre în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) litera (b).
(2)      Nu se acordă plăți directe persoanelor fizice sau juridice sau grupurilor de persoane fizice sau juridice care gestionează aeroporturi, servicii de transport feroviar, sisteme de alimentare cu apă, servicii imobiliare, terenuri permanente de sport și celor destinate activităților de recreere.
După caz, statele membre pot decide, pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii, să adauge la lista de la primul paragraf orice altă întreprindere sau activitate neagricolă similară și ulterior pot decide să retragă oricare din aceste adăugiri.
Cu toate acestea, se consideră că o persoană sau un grup de persoane care intră sub incidența primului sau celui de‑al doilea paragraf este considerat fermier activ în cazul în care furnizează dovezi verificabile, în forma solicitată de statele membre, care să demonstreze oricare dintre următoarele:
(a)      cuantumul anual al plăților directe este cel puțin 5 % din veniturile totale obținute de acesta din activități neagricole în cel mai recent an fiscal pentru care sunt disponibile astfel de dovezi;
(b)      activitățile sale agricole nu sunt nesemnificative;
(c)      principalul obiect de activitate îl reprezintă exercitarea de activități agricole”.
III. Situația de fapt
10.      Situația de fapt în speță este expusă la punctele 2-11 din hotărârea atacată și, în cadrul prezentelor concluzii, poate fi rezumată după cum urmează.
11.      În anul 2018, Comisia a deschis o anchetă pentru a verifica dacă Regatul Unit a respectat dreptul Uniunii atunci când a acordat plăți directe fermierilor pentru anul de cerere 2017.
12.      Prin scrisoarea din 14 iunie 2018, Comisia a comunicat Regatului Unit rezultatele controalelor sale la fața locului relevante. În scrisoarea respectivă, Comisia a observat că sistemul de control instituit de Regatul Unit pentru a verifica acordarea ajutoarelor în cadrul PAC finanțate de FEGA și de FEADR nu era conform cu legislația Uniunii. În plus, a solicitat autorităților din Regatul Unit să furnizeze o descriere detaliată a măsurilor corective instituite.
13.      Prin scrisoarea din 18 mai 2021 și după ce a comunicat concluziile finale ale anchetei sale, Comisia a transmis Regatului Unit un raport de sinteză. Aceasta a susținut în special că Regatul Unit a încălcat articolul
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 prin neluarea în considerare a entităților afiliate solicitanților de ajutor în cauză ca parte a unui grup (denumite în continuare „societățile afiliate”(13)) la verificarea statutului de fermier activ al solicitantului de ajutor și, prin urmare, a propus aplicarea unei corecții financiare în valoare de 2 686 358,72 euro.
14.      La 17 noiembrie 2021, Comisia a adoptat decizia în litigiu. Comisia a constatat printre altele o încălcare de către Regatul Unit a dispozițiilor referitoare la statutul de fermier activ pentru anul 2017 și a decis să îi impună o corecție financiară în cuantum de 2 686 358,72 euro. Prin urmare, Comisia a stabilit că, pentru acest motiv, Uniunea Europeană nu va rambursa Regatului Unit cheltuielile efectuate sub formă de plăți directe către fermieri în cadrul PAC până la concurența sumei
sus‑menționate.
IV.    Procedura în fața Tribunalului și hotărârea atacată
15.      Prin cererea introductivă depusă la grefa Tribunalului la 26 ianuarie 2022, Regatul Unit a introdus o acțiune în anularea deciziei în litigiu, în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniune anumite cheltuieli pe care le‑a efectuat, în anul 2017, în cuantum de 2 686 358,72 euro.
16.      În fața Tribunalului, Regatul Unit, susținut de Republica Cehă, a afirmat în esență, în cadrul motivului în drept unic pe care l‑a invocat, că Comisia a interpretat în mod eronat sensul articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013. Regatul Unit a susținut că dispoziția respectivă interzice doar efectuarea de plăți directe către solicitanții de ajutor care desfășoară ei înșiși una dintre activitățile incluse pe lista excluderilor. Potrivit Regatului Unit, Comisia a exclus, prin urmare, în mod eronat de la finanțarea de către Uniune plățile directe efectuate de acesta către fermieri pentru motivul că Regatul Unit nu a luat în considerare în mod suficient entitățile afiliate unui solicitant de ajutor care, în mod ipotetic, ar putea desfășura una dintre activitățile de pe lista excluderilor. În susținerea acțiunii sale, Regatul Unit a invocat mai multe argumente referitoare la modul de redactare, la contextul și la scopul articolului
9 alineatul
(2) din regulamentul în cauză.
17.      Prin hotărârea atacată, Tribunalul a respins această acțiune. El a statuat, în termeni simpli, că interpretarea generală a noțiunii de „grupuri de persoane fizice sau juridice” utilizată la articolul
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013 include „societățile afiliate”. Acest lucru, la rândul său, l‑a determinat să concluzioneze că solicitantul de ajutor poate de asemenea să desfășoare una dintre activitățile de pe lista excluderilor prin intermediul uneia dintre societățile sale afiliate, aspect care trebuie, așadar, să fie luat în considerare la aprecierea statutului de fermier activ al solicitantului de ajutor. Potrivit Tribunalului, contextul în care apare articolul
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 nu s‑ar opune unui asemenea raționament. În plus, acesta ar fi susținut de obiectivele urmărite de dispoziția respectivă.
V.      Procedura în fața Curții și concluziile părților
18.      La 28 martie 2024, Regatul Unit a formulat recurs împotriva hotărârii Tribunalului. Acesta solicită Curții (i) anularea hotărârii atacate, (ii) anularea deciziei în litigiu în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniune anumite cheltuieli efectuate de agențiile de finanțare acreditate din Regatul Unit în cadrul FEGA și al FEADR în cuantum de 2 686 358,72 euro
și (iii) obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.
19.      La 13 iunie 2024, Comisia a depus un memoriu în răspuns, prin care solicită Curții respingerea recursului și obligarea Regatului Unit la plata cheltuielilor de judecată.
20.      Republica Cehă, intervenientă în primă instanță, a depus la 18 iunie 2024 memoriul în răspuns, prin care solicită Curții admiterea recursului.
21.      Prin decizia din 13 iunie 2024, președintele Curții a admis cererea de intervenție în susținerea Regatului Unit formulată de Ungaria și, la 30 august 2024, aceasta a depus memoriul în intervenție.
VI.    Apreciere
22.      În susținerea recursului formulat, Regatul Unit invocă un motiv unic, întemeiat pe o eroare săvârșită de către Tribunal în interpretarea articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013. Așa cum s‑a menționat mai sus, primul paragraf al acestei dispoziții stabilește o prezumție potrivit căreia un solicitant de ajutor care desfășoară o activitate aflată pe lista excluderilor nu este calificat drept fermier activ și, prin urmare, nu este eligibil pentru a primi plăți directe.
A.      Argumentele părților
23.      Regatul Unit susține că Tribunalul a statuat în mod eronat că articolul
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013 interzice acordarea de plăți directe fermierilor care, deși nu desfășoară ei înșiși activități aflate pe lista excluderilor, fac parte dintr‑un grup mai larg de entități în cadrul căruia una dintre acele entități desfășoară una dintre activitățile respective.
24.      Regatul Unit susține că articolul
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 exclude doar plățile directe acordate fermierilor care exercită în mod direct, adică ei înșiși, una dintre activitățile de pe lista excluderilor. Prin urmare, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că societățile afiliate solicitantului de ajutor în cauză trebuie să fie luate în considerare atunci când se verifică statutul de fermier activ al acestuia din urmă. În susținerea motivului său de recurs, Regatul Unit invocă cinci argumente. Ele pot fi grupate în trei categorii, care se referă la modul de redactare, la contextul și, respectiv, la obiectivul articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013.
25.      În primul rând, în ceea ce privește modul de redactare a articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013, Regatul Unit afirmă că dintr‑o interpretare obișnuită a dispoziției menționate rezultă că aceasta interzice numai plățile directe către trei categorii diferite de solicitanți de ajutor: fie „persoanele fizice” sau „persoanele juridice”, care desfășoară ele însele în mod direct o activitate aflată pe lista excluderilor, fie „grupul de persoane fizice sau juridice”, care desfășoară, în ansamblul său, în mod direct o asemenea activitate. În consecință, atunci când o societate individuală prezintă – independent de grupul din care face parte – o cerere de plată și nu desfășoară, ea însăși, una dintre activitățile care figurează pe lista excluderilor, simplul fapt că o altă societate care aparține aceluiași grup desfășoară o astfel de activitate este lipsit de relevanță.
26.      În al doilea rând, în susținerea argumentului sus‑menționat, Regatul Unit face referire la articolul 4 alineatul (1) litera (a) din același regulament, care definește noțiunea de „fermier”. Regatul Unit arată că modul de redactare a articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013 se reflectă în textul articolului
4 alineatul
(1) litera
(a) din cadrul său, în care termenul „fermier” este definit prin referire la aceleași trei categorii („persoană fizică”, „persoană juridică” și „grup de persoane fizice sau juridice”). În toate cazurile, plățile directe în temeiul Regulamentului nr. 1307/2013 sunt acordate unui „fermier”. Rezultă că întotdeauna fermierul este cel care solicită plata și care, în calitate de „persoană fizică sau juridică” sau de „grup de persoane fizice sau juridice”, nu trebuie să desfășoare una dintre activitățile de pe lista excluderilor. Altfel spus, aprecierea trebuie efectuată numai în raport cu entitatea (fie că este vorba de o „persoană fizică”, o „persoană juridică” sau un „grup de persoane fizice sau juridice”) care este desemnată ca fiind solicitantul de ajutor.
27.      Prin intermediul celui de al treilea argument, de asemenea referitor la modul de redactare a dispoziției respective, Regatul Unit subliniază că interpretarea Comisiei ar face superfluă referirea de la articolul
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 la un „grup de persoane fizice […]”, întrucât o persoană fizică nu poate fi deținută niciodată de o altă persoană fizică sau juridică și nici nu poate fi asociată cu aceasta în modul în care societățile pot fi legate între ele. Dacă intenția legiuitorului Uniunii, atunci când s‑a referit la „grupuri” în această dispoziție, ar fi fost aceea de a include, în vederea aprecierii statutului de „fermier activ”, societățile afiliate solicitantului de ajutor, ar fi fost suficient să se menționeze numai „grupurile de persoane juridice”.
28.      În cadrul celui de al patrulea și al celui de al cincilea argument, Regatul Unit menționează obiectivele Regulamentului nr. 1307/2013. Potrivit acestei părți, Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a afirmat, în hotărârea atacată, că scopul esențial al articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 este acela „de a evita riscul unei utilizări frauduloase a bugetului Uniunii”. În opinia Regatului Unit, dispoziția respectivă urmărește mai degrabă să garanteze că plățile nu sunt efectuate către persoane a căror activitate agricolă este doar secundară, așa cum reiese din considerentul (10) al Regulamentului nr. 1307/2013
și din articolul
9 alineatul
(2) ultimul paragraf din acesta (al patrulea argument). Mai mult, contrar constatărilor Tribunalului, obiectivul de a evita riscul unei utilizări frauduloase a bugetului Uniunii nu ar impune refuzul plăților către o societate care desfășoară în mod real o activitate agricolă fără caracter secundar, pentru motivul că face parte dintr‑un grup mai larg de societăți, dintre care unele desfășoară activități aflate pe lista excluderilor (al cincilea argument).
29.      Comisia observă, mai întâi, că obiectul recursului este dificil de identificat, întrucât argumentele invocate de Regatul Unit în susținerea motivului său de recurs unic nu critică hotărârea atacată, ci mai degrabă decizia în litigiu. De asemenea, în opinia sa, unele argumente nu au ca obiect în mod special erori de drept săvârșite de Tribunal și, astfel, sunt inadmisibile.
30.      Cu privire la fond, Comisia susține că Tribunalul nu a săvârșit o eroare în interpretarea articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013. Această interpretare este confirmată chiar de modul de redactare a articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013: în primul rând, sensul obișnuit al termenului „grup” utilizat în dispoziția menționată implică o pluralitate de entități, în al doilea rând, nimic nu indică faptul că referirea la „grupuri de persoane fizice sau juridice” din aceeași dispoziție vizează doar solicitantul de plăți directe, iar nu și alte societăți cu care are o relație de afiliere.
31.      Referitor la contextul în care se înscrie articolul
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 și invocarea în această privință de către Regatul Unit a articolului
4 alineatul (1) litera
(a) din regulamentul menționat, Comisia admite că cele două dispoziții utilizează aceeași expresie, și anume „persoană fizică sau juridică ori [grupuri] de persoane fizice sau juridice”. Totuși, în opinia Comisiei, aceasta nu înseamnă că articolul
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 vizează doar un „fermier”, astfel cum este definit la articolul
4 alineatul
(1) litera
(a) din același regulament. Chiar dacă referirea la o „persoană fizică sau juridică sau un grup de persoane fizice sau juridice” din aceste două dispoziții ar trebui înțeleasă în același mod (în sensul că vizează un „fermier”), recenta hotărâre a Curții în cauza Agrarmarkt Austria(14) (la care vom reveni mai târziu) sugerează că, atunci când se analizează exercitarea unor activități aflate pe lista excluderilor, cele desfășurate de societăți afiliate solicitantului trebuie de asemenea să fie luate în considerare.
32.      Întemeindu‑se pe contextul istoric al Regulamentului nr. 1307/2013 și în special pe motivele adoptării articolului
9 alineatul
(2) din acesta, Comisia susține că obiectivul de a direcționa mai bine sprijinul acordat fermierilor prin intermediul plăților directe, menționat în considerentul (10) al regulamentului respectiv, impune în mod necesar ca acest articol
9 alineatul
(2) să fie interpretat într‑un mod mai larg. Neluarea în considerare a societăților afiliate unui solicitant ar implica riscul să nu beneficieze, în realitate, de sprijinul acordat solicitantul în cauză, ci societăți afiliate care desfășoară activități aflate pe lista excluderilor.
33.      În plus, neluarea în considerare a entităților care sunt afiliate solicitantului ca parte a unui grup și care desfășoară activități neagricole ar genera un risc de eludare și un risc de inegalitate de tratament între solicitanții de ajutor respectivi. Motivul este că activitățile agricole și neagricole ar putea fi repartizate între diferite entități din cadrul aceluiași grup pentru a evita aplicarea prezumției care exclude solicitanții de ajutor de la acordarea plăților directe prevăzută la articolul
9 alineatul
(2) primul paragraf.
34.      Republica Cehă susține în totalitate argumentele prezentate de Regatul Unit. Aceasta subliniază de asemenea că interpretarea articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 reținută de Tribunal ar conduce la „consecințe practice absurde”, întrucât ar deveni lipsit de relevanță aspectul dacă solicitantul este un fermier activ. Elementul determinant ar fi mai degrabă acela dacă solicitantul face parte dintr‑un grup predominant agricol. Republica Cehă a mai susținut că nu reiese în mod clar din hotărârea atacată ce nivel de legătură trebuie să existe între solicitantul de ajutor și societățile afiliate acestuia Interpretarea reținută de Tribunal conduce astfel la impunerea unei obligații – și anume luarea în considerare pentru aprecierea statutului de „fermier activ” nu doar a solicitantului ajutorului, ci și a societăților afiliate acestuia – care nu este clară, precisă și previzibilă, care este contrară principiului securității juridice.
35.      Ungaria susține argumentele invocate de Regatul Unit și de Republica Cehă. În plus, Ungaria subliniază că solicitantul de ajutor în temeiul Regulamentului nr. 1307/2013 trebuie să fie o persoană care exercită drepturi asupra exploatației(15) în cauză, adică asupra unităților utilizate pentru activități agricole și gestionate de fermier. Acest lucru nu este valabil în cazul societăților afiliate fermierului, care nu ar trebui, așadar, să fie luate în considerare pentru interpretarea articolului
9 alineatul
(2) din acesta
36.      În sfârșit, în ceea ce privește preocuparea exprimată de Tribunal în hotărârea atacată potrivit căreia neluarea în considerare a societăților afiliate ar putea conduce la o practică abuzivă care eludează normele aplicabile, Ungaria observă că, dacă exercitarea unei activități aflate pe lista excluderilor de către o societate afiliată nu este rezultatul unui abuz intenționat, atunci existența unei legături între întreprinderi nu va periclita realizarea obiectivului regulamentului.
B.      Analiză
37.      Considerăm că recursul Regatului Unit este admisibil și întemeiat. În analiza noastră, vom examina mai întâi pe scurt obiectul recursului și (in)admisibilitatea anumitor argumente (1), iar apoi vom aborda semnificația referirii la termenul „grup” în cuprinsul articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013 (2). Examinând termenul respectiv, vom arăta că acesta desemnează o categorie de solicitanți de ajutor, după cum susține Regatul Unit, și nu include societățile afiliate solicitantului ajutorului care nu solicită ele însele plata directă. În sfârșit, vom aborda problema dacă, pentru aprecierea calității de „fermier activ” al unei singure persoane fizice sau juridice care solicită plata directă, este totuși justificată luarea în considerare a societăților afiliate acestui solicitant (3).
1.      Obiectul recursului și (in)admisibilitatea anumitor argumente
38.      În conformitate cu articolul
256 alineatul
(1) TFUE coroborat cu articolul
58 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, un recurs la Curte este limitat la chestiuni de drept. Articolele 168 și 169 din Regulamentul de procedură al Curții precizează în această privință că cererea de recurs cuprinde, printre altele, motivele și argumentele de drept invocate și identifică cu precizie aspectele din motivarea deciziei Tribunalului care sunt contestate. În plus, potrivit jurisprudenței Curții, argumentele care sunt dificil de înțeles și confuze trebuie respinse ca fiind în mod vădit inadmisibile, întrucât nu permit Curții să își exercite atribuțiile și să verifice legalitatea hotărârii pronunțate în primă instanță(16).
39.      În prezenta procedură, Regatul Unit invocă un motiv de recurs unic întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de Tribunal în interpretarea articolului
9 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1307/2013. Prin urmare, obiectul al recursului însuși – presupusa interpretare eronată de către Tribunal a articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 – poate fi identificat cu ușurință.
40.      În ceea ce privește admisibilitatea anumitor argumente, suntem de acord cu opinia Comisiei potrivit căreia din al treilea și al cincilea argument invocate de Regatul Unit nu reiese în mod clar legătura dintre acestea și hotărârea atacată, întrucât nu conțin nicio referire la puncte din hotărârea atacată. În opinia noastră, lipsa indicării unor anumite puncte din hotărârea atacată nu afectează însă interpretarea celui de al cincilea argument și legătura sa cu hotărârea atacată. Argumentul respectiv susține raționamentul din ultima parte a celui de al patrulea argument, care nu se referă în mod explicit la punctul 105 din hotărârea atacată, dar include, totuși, un citat literal din cuprinsul acestuia(17). Din câte înțelegem, Regatul Unit se întemeiază pe al cincilea argument în continuare pentru a sublinia că singurul scop al articolului 9 alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013 este acela de a garanta că activitățile agricole ale unui solicitant nu sunt secundare, după cum se arată și în al patrulea argument. Totuși, situația este diferită în cazul celui de al treilea argument, care, pe lângă faptul că nu face trimitere la anumite puncte din hotărârea atacată, nu poate fi nici corelat cu alte argumente invocate în susținerea recursului cu privire la această cerință și, prin urmare, nu este comprehensibil. În consecință, suntem de acord cu opinia Comisiei potrivit căreia argumentul menționat este în mod clar inadmisibil.
41.      În concluzie, considerăm că recursul este admisibil, dar vom exclude din analiza noastră al treilea argument pentru motivele expuse mai sus.
2.      Referirea la un „grup de persoane fizice sau juridice” ca o categorie distinctă de solicitanți de ajutor
42.      Tribunalul a arătat în mod corect, la punctul 69 din hotărârea atacată, că articolul
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 nu conține nicio referire la noțiunea de „societăți afiliate”. Articolul respectiv se referă doar la „persoane fizice sau juridice” și la „grupuri de persoane fizice sau juridice”.
43.      Pentru a explica sfera acestei noțiuni, Tribunalul a precizat în continuare că, „prin însăși natura sa, un «grup» desemnează un grup de entități legate între ele în cadrul aceleiași organizații. Astfel, noțiunea de «grup» trebuie interpretată în sensul că este similară cu noțiunea de «grupare»
și desemnează la orice asociere de persoane fizice sau juridice legate între ele în cadrul unei singure organizații mai mult sau mai puțin structurate. Rezultă că un grup de persoane fizice sau juridice include societățile afiliate”.
44.      Dorim să precizăm în această privință că problema principală în prezenta cauză nu este, contrar celor ce s‑ar putea deduce din hotărârea atacată și din ceea ce pare să susțină Comisia, o problemă legată de interpretarea noțiunii de „grup de persoane fizice sau juridice”. Întrebarea este mai degrabă ce implică utilizarea acestei noțiuni și, astfel, cine poate fi identificat drept „fermier activ” în sensul articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013. În secțiunea următoare, vom arăta pe scurt că noțiunea de „grup de persoane fizice sau juridice” utilizată la articolul
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 reflectă o categorie de solicitanți care este distinctă de categoriile „persoane fizice” și „persoane juridice”, așa cum reiese din contextul său.
45.      Comisia susține că niciun element din cuprinsul articolului 9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013 nu indică faptul că referirea la „grupuri de persoane fizice sau juridice” este limitată la solicitantul de plăți directe și nu include și alte entități afiliate acestui solicitant. Prin urmare, în opinia Comisiei, noțiunea de „grup” nu este limitată la solicitantul însuși sub forma unui „grup”, ci acoperă de asemenea mai multe societăți afiliate. Totuși, acest argument pare să ignore legătura clară dintre dispoziția respectivă și definiția „fermierului” prevăzută la articolul
4 alineatul
(1) litera
(a) din Regulamentul nr. 1307/2013.
46.      Articolul
4 alineatul
(1) litera
(a) din Regulamentul nr. 1307/2013 stabilește trei categorii diferite de fermieri, și anume persoane fizice, persoane juridice și grupuri de persoane fizice sau juridice. Aceleași categorii sunt menționate, după cum au arătat toate părțile la procedură, la articolul
9 alineatul
(2) primul paragraf din același regulament. Potrivit Regulamentului nr. 1307/2013, plățile directe pot fi acordate numai fermierilor(18). Rezultă, desigur, că această dispoziție vizează aceleași trei categorii de fermieri și, astfel, solicitanții de ajutor în temeiul Regulamentului nr. 1307/2013. Având în vedere cele de mai sus, atribuirea unei semnificații distincte noțiunii de „grup de persoane fizice sau juridice”, care ar include persoanele care nu sunt solicitanți, nu poate fi conciliată cu contextul prezentat mai sus în care se aplică articolul
9 alineatul
(2).
47.      Prin urmare, suntem de acord cu argumentul invocat de Regatul Unit potrivit căruia noțiunea de „grup de persoane fizice sau juridice” trebuie interpretată în conformitate cu articolul
4 alineatul
(1) litera
(a) din Regulamentul nr. 1307/2013 și constituie, pe lângă noțiunile de persoană fizică sau juridică, o a treia categorie posibilă de fermieri și, în consecință, de solicitanți de ajutor.
48.      Comisia susține că utilizarea aceleiași formulări la articolul
4 alineatul
(1) litera
(a) din Regulamentul nr. 1307/2013 și la articolul
9 alineatul
(2) primul paragraf din același regulament este lipsită de relevanță. Totuși, așa cum a statuat deja Curtea cu privire la articolul
9 alineatul
(1) din Regulamentul nr. 1307/2013(19), calificarea drept „fermier” este o condiție prealabilă pentru calificarea drept „fermier activ”(20)’. Același raționament se aplică interpretării articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din acesta, care este în discuție în speță. Ambele dispoziții reglementează calificarea drept „fermier activ” și se referă, în acest sens, la „persoane fizice sau juridice sau grupuri de persoane fizice sau juridice”. Prin urmare, considerăm că argumentul Comisiei în această privință nu este convingător.
49.      Nu suntem de acord nici cu argumentul Comisiei potrivit căruia, întrucât articolul
4 alineatul
(1) litera
(a) din Regulamentul nr. 1307/2013 și articolul
9 alineatul
(2) din acesta privesc chestiuni diferite (definiția „fermierului”, pe de o parte, și calificarea drept „fermier activ”, pe de altă parte), aceeași formulare utilizată în cele două articole trebuie să aibă o semnificație diferită. Este clar că articolul
9 alineatul
(2) urmărește mai precis identificarea persoanelor care trebuie considerate fermieri activi. Acest aspect suplimentar al calității de „fermier activ” este reglementat prin lista excluderilor pentru a clarifica care categorii de fermieri nu sunt eligibili pentru plăți directe.
50.      Rezultă că noțiunea de „grup de persoane fizice sau juridice” de la articolul
9 alineatul
(2) primul paragraf vizează o a treia categorie de solicitanți de ajutor. În consecință, nu s‑a urmărit ca noțiunea respectivă să includă alte societăți afiliate solicitantului de ajutor, dar care nu solicită ele însele plata directă. În plus și după cum vom arăta în continuare, niciun element din cuprinsul articolului 9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013 nu permite să se concluzioneze că societățile afiliate solicitantului de ajutor pot sau chiar trebuie să fie luate în considerare la aprecierea calității de „fermier activ” a solicitantului de ajutor.
3.      Luarea în considerare a „societăților afiliate” pentru aprecierea calității de „fermier activ” la articolul 9 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1307/2013
51.      După interpretarea noțiunii de „grup”, Tribunalul a concluzionat în a doua etapă a raționamentului său că, pentru excluderea sa de la acordarea unei plăți directe, „din modul de redactare a articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 reiese că solicitantul de ajutor, care poate fi un grup de persoane fizice sau juridice, poate desfășura activitățile aflate pe lista excluderilor în mod direct sau prin intermediul unei societăți afiliate care face parte din același grup care solicită un ajutor”(21). Tribunalul a statuat că, atunci când solicitantul de ajutor este o persoană fizică sau juridică ce face parte dintr‑un grup, acesta „poate desfășura activitățile de pe lista excluderilor fie direct, fie prin intermediul unei societăți afiliate care face parte din același grup”(22) și, în consecință, poate fi exclus de la acordarea plății directe.
52.      Prima parte a acestui raționament, referitoare la situația în care solicitantul însuși constă într‑un grup de persoane fizice sau juridice care include societăți afiliate, nu este contestat de Regatul Unit. Într‑adevăr, din explicația de mai sus rezultă că, dacă solicitantul de ajutor constă într‑un „grup de persoane fizice sau juridice”, întregul grup trebuie să nu desfășoare una dintre activitățile de pe lista excluderilor.
53.      Totuși, Regatul Unit susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește a doua parte a concluziei sale, în care a extins același raționament la situațiile în care solicitantul de ajutor este o persoană fizică sau juridică unică și face parte dintr‑un grup, impunând să fie luate în considerare activitățile desfășurate de alte entități din cadrul grupului (care nu sunt ele însele solicitanți de plăți directe).
54.      În opinia noastră, nici modul de redactare și contextul (a), nici obiectivele (b) articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 nu permit să se ajungă la o asemenea concluzie.
a)      Analiza textuală și contextuală
55.      Din modul de redactare a articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013 („Nu se acordă plăți directe persoanelor fizice sau juridice sau grupurilor de persoane fizice sau juridice care gestionează aeroporturi, servicii de transport feroviar, sisteme de alimentare cu apă, servicii imobiliare, terenuri permanente de sport și celor destinate activităților de recreere”(23)), reiese că exercitarea activităților de pe lista excluderilor trebuie evaluată în raport cu solicitantul de ajutor respectiv(24).
56.      Modul de redactare a articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013 impune să existe o legătură directă între solicitantul de ajutor (persoană fizică sau juridică sau grup de persoane fizice sau juridice) și exercitarea uneia dintre activitățile de pe lista excluderilor. În schimb, acest mod de redactare nu permite să se concluzioneze că asemenea activități pot fi exercitate în mod indirect prin intermediul unor societăți afiliate, astfel încât să devină relevante pentru examinarea calității de „fermier activ”. Așa cum a arătat și Regatul Unit, o astfel de interpretare ar echivala de facto cu rescrierea articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013. Dacă legiuitorul Uniunii ar dori ca societățile afiliate solicitantului, care nu solicită plăți directe, să fie de asemenea luate în considerare la efectuarea aprecierii în temeiul articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013, dispoziția respectivă ar fi indicat probabil în mod expres acest lucru.
57.      În ceea ce privește contextul în care se înscrie articolul
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013, Tribunalul a recunoscut, la punctul 96 din hotărârea atacată, legătura dintre noțiunea de „fermier activ”, astfel cum este definită în această dispoziție, și noțiunea de „fermier”, astfel cum este definită la articolul
4 alineatul
(1) litera
(a) din regulamentul menționat Astfel, Tribunalul s‑a întemeiat pe jurisprudența Curții potrivit căreia, așa cum s‑a arătat mai sus, o persoană trebuie să îndeplinească mai întâi condițiile pentru a fi „fermier” pentru a fi considerată „fermier activ”(25). Tribunalul a precizat însă că nu rezultă din această legătură între cele două dispoziții că excluderea de la acordarea plății directe are loc numai atunci când solicitantul de ajutor este cel care desfășoară în mod direct activitățile de pe lista excluderilor. O asemenea excludere poate fi determinată și de activitățile desfășurate de societățile afiliate solicitantului(26).
58.      În opinia noastră, acest raționament al Tribunalului este problematic în măsura în care nu concluzionează în sensul existenței unei cerințe potrivit căreia una dintre activitățile de pe lista excluderilor să fie exercitată în mod direct de către solicitant (indiferent dacă este o persoană juridică, o persoană fizică sau un grup de persoane fizice sau juridice) și ar putea conduce, așa cum susține Republica Cehă, la rezultate care afectează negativ aplicarea normelor în cauză. Aceasta ar însemna că un solicitant de ajutor care exercită o activitate agricolă ar fi exclus de la acordarea plății pentru motivul că aparține unui grup ai cărui membri desfășoară în principal activități aflate pe lista excluderilor(27). Astfel, aspectul determinant ar fi numai centrul de greutate al activităților comerciale ale grupului în ansamblul său, iar nu cel al activităților comerciale ale solicitantului de ajutor însuși. Acest lucru este în mod clar în contradicție cu considerentul (10) al Regulamentului nr. 1307/2013, care precizează în mod explicit că unul dintre obiectivele regulamentului respectiv este acela de a asigura direcționare o mai eficientă a plăților către fermierii a căror activitate agricolă nu este doar secundară. Prin urmare, suntem de acord cu argumentul invocat de Regatul Unit în recursul său potrivit căruia o asemenea interpretare a Tribunalului trebuie să fie respinsă.
59.      Comisia invocă și hotărârea Curții în cauza Agrarmarkt Austria(28) pentru a susține argumentul potrivit căruia societățile afiliate care nu solicită plăți directe trebuie să fie luate în considerare în cadrul aprecierii privind exercitarea uneia dintre activitățile de pe lista excluderilor și, în legătură cu aceasta, aspectul dacă un anumit solicitant poate fi exclus de la atribuirea calității de „fermier activ”.
60.      În această hotărâre, Curtea a trebuit să se pronunțe referitor la noțiunea de „exploatație gestionată” de un fermier în sensul articolului
4 alineatul
(1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 1307/2013 și la noțiunea de suprafață care este „la dispoziția fermierului”, în sensul articolului
33 alineatul
(1) din regulamentul menționat, în vederea obținerii plăților directe în temeiul regulamentului în cauză. Noțiunile de mai sus au trebuit să fie analizate în această hotărâre în raport cu o situație în care parcelele care alcătuiesc suprafața al cărei proprietar este fermierul sunt predate unor utilizatori aleși de fermierul menționat, care, în schimbul plății unei remunerații fixe, își asumă întreținerea acestor parcele și recolta, și același fermier asigură lucrarea inițială a solului, plantarea și irigarea curentă a parcelelor în discuție sau chiar întreținerea lor în caz de carențe din partea acestor utilizatori.
61.      Curtea a statuat că aceste împrejurări nu se opun ca suprafața agricolă în cauză să fie considerată ca fiind o „exploatație gestionată” de fermier și o suprafață „la dispoziția [sa]” în sensul articolului
4 alineatul
(1) litera
(b) și al articolului
33 alineatul
(1) din Regulamentul nr. 1307/2013, întemeindu‑se astfel pe responsabilitatea generală care îi revenea încă fermierului pentru parcelele respective(29).
62.      Comisia concluzionează pe baza Hotărârii Agrarmarkt Austria că un solicitant de ajutor poate să desfășoare o activitate agricolă prin intermediul altor persoane (în acest caz, prin intermediul utilizatorilor parcelelor) și să fie calificat drept „fermier”. În consecință, situația trebuie să fie aceeași în ceea ce privește exercitarea uneia dintre activitățile aflate pe lista excluderilor de la articolul
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013, care poate avea loc și prin intermediul altor persoane (societățile afiliate solicitantului de ajutor, care nu solicită plăți directe, dar fac parte din același grup ca și solicitantul de ajutor).
63.      În opinia noastră, această concluzie este eronată și reflectă o interpretare eronată a Hotărârii Agrarmarkt Austria. Așa cum arată în mod corect Republica Cehă, problemele juridice din hotărârea respectivă diferă de cele din prezenta procedură. În cauza menționată, termenii „exploatație gestionată” de un fermier și aflată „la dispoziția” fermierului, care era ea însăși solicitant al unei plăți directe, se aflau în centrul litigiului, iar nu problema exercitării uneia dintre activitățile de pe lista excluderilor(30).
64.      În plus, contextul factual al acestei cauze a fost substanțial diferit față de cel din prezenta cauză. În cauza respectivă, din împrejurările speței reieșea că fermierul vizat a păstrat responsabilitatea generală pentru cultivarea terenurilor și deținea în continuare drepturi substanțiale asupra exploatației sale(31). Această situație nu este comparabilă cu cea a societăților afiliate solicitantului, dintre care una desfășoară o activitate aflată pe lista excluderilor.
65.      În sfârșit, suntem de acord cu argumentul Republicii Cehe potrivit căruia Hotărârea Agrarmarkt Austria pare mai degrabă să confirme interpretarea dată de Regatul Unit articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013. În această hotărâre, Curtea a examinat solicitantul de ajutor, fermierul, atunci când a apreciat dacă putea să fie calificat drept fermier activ și, ca atare, să primească plăți directe. Împrejurările concrete ale cauzei au determinat‑o să concluzioneze că fermierul respectiv gestiona și deținea în continuare un teren, deși acesta a fost predat unor utilizatori pentru o anumită perioadă. Astfel, din hotărârea menționată rezultă că, atunci când se stabilește dacă un fermier poate fi considerat „fermier activ”, doar solicitantul de ajutor face obiectul analizei, iar nu și alte entități afiliate.
b)      Analiza teleologică
66.      Regatul Unit arată în plus că poziția sa este susținută de considerații teleologice mai largi.
67.      Potrivit Regatului Unit, Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a statuat, în hotărârea atacată, că scopul esențial al articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 este acela „de a evita riscul unei utilizări frauduloase a bugetului Uniunii”. În opinia sa, scopul acestuia este mai degrabă, așa cum se precizează în considerentul (10) al regulamentului menționat, să garanteze că plățile nu sunt efectuate către persoane a căror activitate agricolă este doar secundară. El mai susține că Tribunalul nu a explicat de ce ar constitui o problemă dacă, potrivit interpretării adoptate de Regatul Unit, „solicitantul și‑ar putea repartiza activitățile între mai multe entități juridice afiliate pentru a eluda limitele impuse de dispoziția menționată în ceea ce privește recunoașterea calității sale de fermier activ”(32), dat fiind că solicitantul însuși ar desfășura de fapt în continuare activități agricole care nu sunt secundare.
68.      Mai întâi, dorim să subliniem că Regatul Unit pare să interpreteze parțial în mod eronat hotărârea atacată. La punctul 104 din hotărârea atacată, care a fost menționat de Regatul Unit, Tribunalul a explicat în continuare tocmai faptul că scopul articolului
9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 este de asemenea „limitarea plăților în temeiul [PAC] numai la fermierii care desfășoară în mod real o activitate agricolă care nu este secundară”(33).
69.      În orice caz, suntem de acord cu opinia Regatului Unit potrivit căreia nici măcar aceste două obiective – protejarea prevenirii fraudei și asigurarea unei mai bune direcționări a plăților directe acordate – nu justifică luarea în considerare a activităților societăților afiliate solicitantului ajutorului. Cele două obiective nu sunt suficiente pentru a ignora modul de redactare și contextul articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013, având în vedere că protecția obiectivelor este asigurată în alt mod, așa cum vom arăta mai jos.
70.      Acest lucru rezultă, în primul rând, din faptul că legiuitorul Uniunii a prevăzut, la articolul
60 din Regulamentul nr. 1306/2013, o normă specială pentru a combate eludarea condițiilor care trebuie îndeplinite pentru a primi plăți directe și, astfel, cererile frauduloase. În al doilea rând, Regulamentul nr. 1307/2013 nu interzice în sine exercitarea activităților aflate pe lista excluderilor de către solicitantul de ajutor și nu îl exclude pe acesta din urmă de la acordarea plății directe în asemenea împrejurări, atât timp cât solicitantul exercită în continuare o activitate agricolă care nu este secundară. În acest context, pentru obiectivul de a direcționa mai bine sprijinul,
nu este necesar să se țină seama și de activitățile exercitate de societățile afiliate.
71.      În ceea ce privește primul dintre cele două aspecte menționate mai sus, și anume prevenirea fraudei, articolul
60 din Regulamentul nr. 1306/2013 prevede că „nu se acordă niciun avantaj prevăzut în cadrul legislației agricole sectoriale persoanelor fizice sau juridice în privința cărora s‑a stabilit că au fost create în mod artificial condițiile cerute în vederea obținerii acelor avantaje, contrar obiectivelor legislației respective”.
72.      Această dispoziție ilustrează două elemente: în primul rând, legiuitorul Uniunii a avut în vedere crearea artificială a condițiilor pentru obținerea plăților în temeiul legislației agricole sectoriale și a reglementat‑o în mod special la articolul
60 din Regulamentul nr. 1306/2013 și, în al doilea rând, a făcut acest lucru pentru situațiile în care este stabilită o asemenea creare artificială a condițiilor și, astfel, o eludare a limitelor impuse de dispozițiile aplicabile. Prin urmare, potrivit intenției legiuitorului Uniunii, simplul risc de a avea loc o asemenea eludare nu este suficient.
73.      Argumentul Comisiei privind riscul de utilizare frauduloasă a bugetului Uniunii se bazează însă pe două scenarii pur ipotetice. Comisia se teme, în primul rând, că solicitantul ar putea beneficia de veniturile generate de societățile afiliate acestuia, care exercită activități aflate pe lista excluderilor. Originea (indirectă) a propriilor venituri obținute din aceste activități fără caracter agricol ar conduce astfel la calificarea activităților agricole ale solicitantului ca fiind doar secundare(34). În al doilea rând, activitățile respective ar putea fi repartizate între mai multe entități juridice afiliate,
în vederea eludării articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013. Totuși, aceste riscuri potențiale nu trebuie să se materializeze în realitate în toate situațiile. Prin urmare, în opinia noastră, existența lor nu justifică luarea în considerare a tuturor societăților afiliate solicitantului de ajutor pentru aprecierea calității sale de „fermier activ” în temeiul articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013.
74.      Suntem de acord cu opinia exprimată de Republica Cehă și Ungaria în sensul că argumentul Tribunalului potrivit căruia articolul
60 din Regulamentul nr. 1306/2013 este insuficient pentru a evita riscul de fraudă împotriva bugetului Uniunii(35) și, prin urmare, societățile afiliate trebuie să fie luate în considerare pentru aprecierea privind articolul 9 alineatul
(2) din Regulamentul nr. 1307/2013 nu este convingător. Potrivit jurisprudenței constante a Curții(36), simpla repartizare a activităților între diferite societăți ar putea să nu creeze în mod necesar o situație care intră sub incidența articolului
60 din Regulamentul nr. 1306/2013. Această dispoziție impune să existe, pe lângă un ansamblu de împrejurări obiective care să indice că, în pofida respectării formale a condițiilor prevăzute de normele relevante, scopul normelor respective nu a fost realizat(37), un element subiectiv care constă în intenția de a obține un avantaj din normele Uniunii prin crearea în mod artificial a condițiilor cerute în vederea obținerii sale(38). Totuși, în opinia noastră, domeniul de aplicare al articolului 60 din Regulamentul nr. 1306/2013 și, mai precis, cerința legată de existența unui element subiectiv, exprimă mai degrabă intenția legiuitorului Uniunii ca nu orice repartizare a activităților între diferite societăți să fie sancționată și să excludă solicitantul de la acordarea plății directe. În consecință, reglementarea privind eludarea condițiilor pentru obținerea plăților directe de la articolul
60 din Regulamentul nr. 1306/2013 nu lasă loc unei interpretări largi a articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013.
75.      În ceea ce privește al doilea aspect, și anume obiectivul privind mai buna direcționare a sprijinului, este clar, având în vedere considerentul (10) al Regulamentului nr. 1307/2013(39), că legiuitorul Uniunii nu a intenționat să interzică orice plată directă către fermierii care desfășoară și activități aflate pe lista excluderilor. El a urmărit doar să se asigure că aceste alte activități nu constituie partea principală a activităților exercitate de solicitantul de ajutor.
76.      Același lucru reiese din articolul
9 alineatul
(2) ultimul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013, așa cum a arătat în mod corect Regatul Unit. Paragraful menționat prevede, la literele (a)-(c), posibilitatea ca un solicitant de ajutor care desfășoară una dintre activitățile aflate pe lista excluderilor să răstoarne prezumția și să dovedească faptul că nu exercită o activitate agricolă doar în mod secundar. Literele (b) și (c) prezintă un interes deosebit în acest context, întrucât oferă solicitantului de ajutor posibilitatea de a demonstra că „activitățile sale agricole nu sunt nesemnificative” sau că „principalul obiect de activitate îl reprezintă exercitarea de activități agricole”. Prin urmare, dispoziția respectivă demonstrează din nou că simpla exercitare a unei activități aflate pe lista excluderilor nu îl împiedică în mod necesar pe solicitantul de ajutor să primească plăți directe. Singurul aspect care contează în această privință este ca propria sa activitate agricolă să nu fie doar secundară.
77.      În acest context, ar părea contradictoriu ca simpla exercitare a uneia dintre activitățile de pe lista excluderilor de către o societate afiliată să excludă primirea plății de către solicitantul de ajutor însuși. Faptul că societățile afiliate desfășoară eventual una dintre activitățile de pe lista excluderilor nu are nicio influență asupra aprecierii activității agricole – ca fiind substanțială sau secundară – a solicitantului de ajutor.
78.      În plus, dorim să subliniem că obiectivele invocate de Tribunal nu sunt singurele relevante pentru stabilirea interpretării corecte a dispozițiilor Regulamentului nr. 1307/2013. Potrivit considerentului (2) al acestuia, „[u]nul dintre obiectivele principale și una dintre cerințele‑cheie ale reformei PAC [din care face parte regulamentul în litigiu] este reducerea sarcinii administrative”, iar acest lucru „ar trebui luat în considerare în mod ferm atunci când se conturează dispozițiile relevante privind schemele de sprijin direct”. În opinia noastră, luarea în considerare a tuturor societăților afiliate solicitantului de ajutor ar fi contrară obiectivului menționat.
79.      În sfârșit, suntem de acord cu opinia Republicii Cehe și a Ungariei potrivit căreia o concluzie contrară ar ridica anumite probleme legate de principiul securității juridice.
80.      Potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, principiul securității juridice impune ca normele de drept să fie clare, precise și previzibile în privința efectelor lor, pentru ca persoanele interesate să aibă posibilitatea să își cunoască fără ambiguitate drepturile și obligațiile și să ia decizii în consecință(40). Acest lucru este deosebit de important atunci când există riscul unor consecințe financiare negative(41).
81.      Așa cum a subliniat Republica Cehă, Tribunalul nu a specificat în hotărârea atacată nivelul legăturii care trebuie să existe între societățile respective, structura organizațională necesară pentru formarea unui grup și nici aspectul dacă și în ce mod trebuie să fie reglementate relațiile dintre membrii individuali.
82.      În opinia noastră, având în vedere cele de mai sus, excluderea de la finanțarea de către Uniune a plăților efectuate de autoritățile naționale ale statelor membre pe baza unei interpretări destul de neclare și vagi a unei dispoziții de drept al Uniunii este dificil de conciliat cu acest principiu al dreptului Uniunii.
83.      În concluzie, considerăm că modul de redactare a articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013, contextul dispoziției menționate și obiectivele urmărite de aceasta se opun luării în considerare a societăților afiliate solicitantului de ajutor pentru aprecierea calității de fermier activ. Prin urmare, recursul trebuie să fie admis, întrucât Tribunalul a săvârșit o eroare de drept interpretând articolul
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013 în sensul că interzice plățile directe către fermierii care nu desfășoară ei înșiși o activitate aflată pe lista excluderilor, atunci când societățile afiliate acestora fac acest lucru, confirmând astfel interpretarea aceleiași dispoziții care a fost reținută de Comisie în decizia în litigiu. Prin urmare, hotărârea atacată trebuie să fie anulată.
VII. Lipsa necesității trimiterii cauzei spre rejudecare Tribunalului
84.      Potrivit articolului
61 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, Curtea trebuie să anuleze decizia Tribunalului în cazul în care recursul este întemeiat. În acest caz, Curtea poate fie să soluționeze ea însăși în mod definitiv litigiul atunci când acesta este în stare de judecată, fie să trimită cauza Tribunalului pentru a se pronunța asupra acesteia.
85.      Așa cum s‑a arătat mai sus, admiterea recursului se întemeiază pe eroarea de drept săvârșită de Tribunal în interpretarea articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013. Regatul Unit a solicitat anularea deciziei atacate în primă instanță tocmai ca urmare a interpretării respective a articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013 care a fost adoptată de Comisie și a susținut că, prin urmare, aceasta din urmă a exclus în mod eronat de la finanțarea de către Uniunea Europeană anumite cheltuieli efectuate de agențiile sale de plăți acreditate în cadrul FEGA și al FEADR. Decizia atacată este, așadar, de asemenea lipsită de validitate, întrucât se întemeiază pe aceeași interpretare eronată a articolului
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013 și trebuie să fie anulată. În consecință, nu este necesar să se trimită cauza Tribunalului spre rejudecare.
VIII. Cheltuielile de judecată
86.      Potrivit articolului 184 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, atunci când recursul este fondat, iar Curtea soluționează ea însăși în mod definitiv litigiul, aceasta se pronunță asupra cheltuielilor de judecată.
87.      Articolul 138 alineatul (1) din regulamentul respectiv, aplicabil procedurii de recurs în temeiul articolului 184 alineatul (1) din acesta, prevede că partea care cade în pretenții trebuie să fie obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată.
88.      În prezenta cauză, Regatul Unit a solicitat obligarea la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât se impune admiterea recursului și respingerea acțiunii, Comisia trebuie să fie obligată la plata cheltuielilor de judecată aferente acestei proceduri, atât în primă instanță, cât și în recurs.
IX.    Concluzie
89.      Având în vedere considerațiile de mai sus, propunem Curții:
–        anularea Hotărârii din 31 ianuarie 2024, Regatul Unit/Comisia (T‑56/22, EU:T:2024:51);
–        anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2021/2019 a Comisiei de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de Regatul Unit în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) pentru motivul prezentat privind existența unei deficiențe în definiția „fermierului activ”;
–        obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente atât procedurii în primă instanță, cât și procedurii de recurs.
1      Limba originală: engleza.
2      Hotărârea din 31 ianuarie 2024, Regatul Unit/Comisia (T‑56/22, EU:T:2024:51, denumită în continuare „hotărârea atacată”).
3      Tribunalul a statuat în hotărârea atacată că Regatul Unit avea calitate procesuală activă pentru a introduce o acțiune în temeiul articolului
90 al doilea paragraf litera (c) din Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice (JO 2020, L 29, p. 7, denumit în continuare „Acordul de retragere”).
4      Decizia de punere în aplicare (UE) 2021/2019 a Comisiei din 17 noiembrie 2021 (JO 2021, L 413, p. 3, denumită în continuare „decizia în litigiu”). Observăm în această privință că Tribunalul a utilizat în mod eronat un număr incorect al deciziei (2021/2020) în hotărârea atacată.
5      A se vedea în această privință articolele 38-44 TFUE.
6      A se vedea în acest sens Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor, PAC în perspectiva anului 2020: Cum răspundem provocărilor viitorului legate de alimentație, resurse naturale și teritorii [COM(2010) 672 final], p. 7, Fișele descriptive despre Uniunea Europeană – 2026, Plăți directe, p. 1, disponibile la adresa https://www.europarl.europa.eu/ftu/pdf/ro/FTU_3.2.7.pdf,
și Comisia Europeană, Explicații privind ajutorul pentru venit – Despre plățile directe pentru fermieri, disponibile la adresa https://agriculture.ec.europa.eu/common‑agricultural‑policy/income‑support/income‑support‑explained_ro.
7      Ibidem.
8      Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor norme privind plățile directe acordate fermierilor prin scheme de sprijin în cadrul politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 637/2008 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului (JO 2013, L 347, p. 608). Acest regulament a fost abrogat prin Regulamentul (UE) 2021/2115 al Parlamentului European și al Consiliului din 2 decembrie 2021 de stabilire a normelor privind sprijinul pentru planurile strategice care urmează a fi elaborate de statele membre în cadrul politicii agricole comune (planurile strategice PAC) și finanțate de Fondul european de garantare agricolă (FEGA) și de Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și de abrogare a Regulamentelor (UE) nr. 1305/2013 și (UE) nr. 1307/2013 (JO 2021, L 435, p. 1). Totuși, Regulamentul nr. 1307/2013 rămâne aplicabil ratione temporis în prezenta cauză.
9      A se vedea în această privință articolul
4 alineatul
(1) litera
(b) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 549).
10      A se vedea în această privință articolul
58 alineatul
(2), articolul
59 alineatul
(1) și articolul
67 alineatele
(1) și (2) din Regulamentul nr. 1306/2013.
11      A se vedea în această privință articolul
72 alineatul
(1) din Regulamentul nr. 1306/2013.
12      A se vedea în această privință articolul
9 alineatul
(2) al treilea paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013.
13      Termenul utilizat de Comisie este cel de „entități afiliate”. Pentru a evita orice confuzie, vom folosi totuși termenul „societăți afiliate” utilizat de Tribunal în hotărârea atacată,
referindu‑ne astfel
la aceeași configurație.
14      A se vedea Hotărârea din 13 iunie 2024, Agrarmarkt Austria (C‑731/22, EU:C:2024:503).
15      A se vedea articolul
4 alineatul
(1) litera
(b) din Regulamentul (CE) nr. 1307/2013 pentru definiția „exploatației”.
16      A se vedea în această privință Hotărârea din 10 septembrie 2020, Hamas/Consiliul (C‑122/19 P, EU:C:2020:690, punctul 27).
17      În ultima parte a celui de al patrulea argument, Regatul Unit citează afirmația Tribunalului potrivit căreia „un solicitant ar putea să își repartizeze activitățile între mai multe entități juridice afiliate pentru a eluda limitele impuse de dispoziția respectivă în ceea ce privește recunoașterea statutului său de fermier activ”.
18      A se vedea în această privință articolul
1 litera
(a) din Regulamentul nr. 1307/2013.
19      Amintim că, potrivit acestei dispoziții, „[n]u se acordă plăți directe persoanelor fizice sau juridice sau grupurilor de persoane fizice sau juridice ale căror suprafețe agricole sunt în principal suprafețe menținute în mod natural într‑o stare adecvată pentru pășunat sau pentru cultivare și care nu desfășoară pe suprafețele în cauză activitatea minimă definită de statele membre în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) litera (b)”.
20      A se vedea în această privință Hotărârea din 7 aprilie 2022, Avio Lucos (C‑176/20, EU:C:2022:274, punctul 54).
21      A se vedea hotărârea atacată, punctul 71.
22      Ibidem.
23      Sublinierea noastră.
24      Celelalte versiuni lingvistice utilizează de asemenea termeni echivalenți cu termenul „care”, impunând astfel să existe o legătură directă de cauzalitate între solicitantul de ajutor și exercitarea activităților de pe lista excluderilor (a se vedea în special „přímé platby se neposkytnou fyzickým či právnickým osobám ani skupinám fyzických či právnických osob, které provozují […]” în versiunea în limba cehă‚ „[n]atürlichen oder juristischen Personen oder Vereinigungen natürlicher oder juristischer Personen, die
[…]
betreiben sowie […]
erbringen, werden keine Direktzahlungen gewährt” în versiunea în limba germană, „aucun paiement direct n’est octroyé à des personnes physiques ou morales ni à des groupements de personnes physiques ou morales qui exploitent […]” în versiunea în limba franceză și „Δεν χορηγούνται άμεσες ενισχύσεις σε φυσικά ή νομικά πρόσωπα, ή σε ομάδες φυσικών ή νομικών προσώπων, που διευθύνουν […]” în versiunea în limba greacă. Sublinierea noastră.
25      Tribunalul a făcut trimitere astfel la Hotărârea din 7 aprilie 2022, Avio Lucos (C‑176/20, EU:C:2022:274, punctul 54).
26      A se vedea hotărârea atacată, punctele 97 și 98.
27      Dorim să subliniem că, în mod contrar celor susținute de Republica Cehă, nu vedem însă nicio problemă în măsura în care un solicitant de ajutor ar putea fi calificat drept „fermier activ” chiar dacă nu desfășoară el însuși o activitate agricolă, pentru simplul motiv că una dintre societățile afiliate acestuia desfășoară o astfel de activitate. În opinia noastră, situația menționată ar intra cu ușurință sub incidența prezumției de la articolul
9 alineatul
(2) primul paragraf din Regulamentul nr. 1307/2013, întrucât solicitantul de ajutor desfășoară în acest caz în mod direct una dintre activitățile aflate pe lista excluderilor.
28      Hotărârea din 13 iunie 2024 (C‑731/22, denumită în continuare „Hotărârea Agrarmarkt Austria”, EU:C:2024:503).
29      Hotărârea Agrarmarkt Austria, punctele 34 și 36.
30      Hotărârea Agrarmarkt Austria, punctul 23.
31      Hotărârea Agrarmarkt Austria, punctele 34-36.
32      A se vedea hotărârea atacată, punctul 105.
33      A se vedea hotărârea atacată, punctul 104.
34      Acest raționament pare să se întemeieze prin analogie pe explicațiile prevăzute la articolul
13 din Regulamentul delegat (UE) nr. 639/2014 al Comisiei din 11 martie 2014 de completare a Regulamentului (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor norme privind plățile directe acordate fermierilor prin scheme de sprijin în cadrul politicii agricole comune și de modificare a anexei X la regulamentul menționat (JO 2014, L 181, p. 1), care prevede criterii pentru demonstrarea faptului că activitățile agricole nu sunt nesemnificative și face referire în această privință la „veniturile totale obținute din activități agricole”.
35      A se vedea în această privință punctele 107-111 din hotărârea atacată. Tribunalul a mai susținut la punctul 108 din hotărârea atacată că din modul de redactare a articolului
60 din Regulamentul nr. 1306/2013 („persoană fizică sau juridică”) reiese cu claritate că acest articol nu se aplică în cazul unui grup care solicită o plată directă. Articolul
2 din acesta face trimitere însă la definiția „fermierului” în înțelesul articolului
4 din Regulamentul nr. 1307/2013. Prin urmare, concluzionăm că articolul
60 din Regulamentul nr. 1306/2013 exprimă ideea generală că, în împrejurări precum cele prezentate în dispoziția respectivă, nu trebuie să se acorde niciun avantaj și că dispoziția în cauză vizează, așadar, și „grupurile”.
36      A se vedea în această privință Hotărârea din 7 aprilie 2022, Avio Lucos (C‑176/20, EU:C:2022:274, punctul 70 și jurisprudența citată).
37      A se vedea în această privință hotărârea atacată, punctul 109 și jurisprudența citată.
38      Ibidem.
39      Amintim că, potrivit considerentului (10) al Regulamentului nr. 1307/2013, „[e]xperiența dobândită în aplicarea diverselor scheme de sprijin pentru fermieri demonstrează că sprijinul a fost, în unele cazuri, acordat unor persoane fizice sau juridice al căror scop comercial nu era deloc, sau era doar puțin orientat către realizarea unei activități agricole. Pentru a asigura o mai bună direcționare a sprijinului, statele membre nu ar trebui să acorde plăți directe anumitor persoane fizice și juridice, decât dacă acestea pot dovedi că activitatea lor agricolă nu este secundară. […]”
40      A se vedea în această privință Hotărârea din 5 mai 2015, Spania/Consiliul (C‑147/13, EU:C:2015:299, punctul 79 și jurisprudența citată),
și Hotărârea din 17 noiembrie 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899, punctul 46).
41      A se vedea în acest sens Hotărârea din 6 septembrie 2018, Republica Cehă/Comisia (C‑4/17 P, EU:C:2018:678, punctul 58).