62021CO0307
DOMSTOLENS KENDELSE (Ottende Afdeling)
27. september 2022 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – lufttransport – forordning (EF) nr. 261/2004 – fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved aflysning eller lange forsinkelser – artikel 5, stk. 1, litra c) – ret til kompensation ved aflysning af en flyafgang – transportaftale indgået online via en rejseformidler – meddelelse om aflysning af en flyafgang via en e-mailadresse, der automatisk er genereret af rejseformidleren – manglende faktisk underretning af passageren«
I sag C-307/21,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Landgericht Kleve (den regionale ret i første instans i Kleve, Tyskland) ved afgørelse af 25. marts 2021, indgået til Domstolen den 14. maj 2021, i sagen
AB m.fl.
mod
Ryanair DAC,
har
DOMSTOLEN (Ottende Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, N. Jääskinen, og dommerne M. Safjan (refererende dommer) og N. Piçarra,
generaladvokat: P. Pikamäe,
justitssekretær: A. Calot Escobar,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
AB m.fl. ved Rechtsanwalt C. Jansen,
–
Ryanair DAC ved Rechtsanwältin S. Hensel,
–
Europa-Kommissionen ved G. Braun, K. Simonsson og G. Wilms, som befuldmægtigede,
idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet at træffe afgørelse ved begrundet kendelse i overensstemmelse med artikel 99 i Domstolens procesreglement,
afsagt følgende
Kendelse
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).
2
Anmodningen er indgivet i forbindelse med en tvist mellem AB og flere andre passagerer på den ene side og luftfartsselskabet Ryanair DAC på den anden side vedrørende sidstnævntes afslag på at udbetale kompensation til disse passagerer som følge af aflysningen af deres flyafgang.
Retsforskrifter
3
1., 7. og 12. betragtning til forordning nr. 261/2004 har følgende ordlyd:
»(1)
Handling fra [Den Europæiske Unions] side, når det drejer sig om lufttransport, bør bl.a. sigte på at sikre et højt beskyttelsesniveau for passagerer. Endvidere bør der fuldt ud tages hensyn til forbrugerbeskyttelseskrav generelt.
[…]
(7)
For at sikre en effektiv anvendelse af denne forordning bør de forpligtelser, der herved indføres, påhvile det transporterende luftfartsselskab, der gennemfører eller har til hensigt at gennemføre en flyvning, uanset om det sker med eget luftfartøj, under dry eller wet lease eller i en hvilken som helst anden form.
[…]
(12)
Problemer og gener for passagererne på grund af aflysning bør også begrænses. Dette bør opnås ved, at luftfartsselskaberne tilskyndes til at informere passagererne om aflysninger før den planlagte afgangstid og derudover tilbyder dem en rimelig omlægning af rejsen, således at de kan træffe andre dispositioner. Luftfartsselskaber, der undlader dette, bør yde passagererne kompensation, medmindre aflysningen skyldes usædvanlige omstændigheder, som ikke kunne have været undgået, selv om alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, faktisk var blevet truffet.«
4
Forordningens artikel 2 med overskriften »Definitioner« fastsætter:
»I denne forordning forstås ved:
[…]
b)
»transporterende luftfartsselskab«: et lufttrafikforetagende, der udfører eller har til hensigt at udføre en flyvning i henhold til en kontrakt med en passager eller på vegne af en juridisk eller fysisk person, der har kontrakt med denne passager
[…]«
5
Denne forordnings artikel 3 med overskriften »Anvendelsesområde« bestemmer i stk. 5:
»Denne forordning gælder for transporterende luftfartsselskaber, der stiller transportydelser til rådighed for de passagerer, der er omfattet af stk. 1 og stk. 2. Hvis et transporterende luftfartsselskab, som ikke har kontrakt med passagererne, opfylder forpligtelser under denne forordning, skal det betragtes som opfyldende disse forpligtelser på vegne af den person, der har kontrakt med de pågældende passagerer.«
6
Samme forordnings artikel 5 med overskriften »Aflysning« bestemmer i stk. 4 og 5:
»1.   Hvis en flyafgang aflyses, skal berørte passagerer:
[…]
c)
have ret til kompensation fra det transporterende luftfartsselskab i overensstemmelse med artikel 7, medmindre
i)
de får meddelelse om aflysningen mindst to uger før det planlagte afgangstidspunkt, eller
[…]
4.   Bevisbyrden med hensyn til, hvorvidt og hvornår passageren har fået meddelelse om aflysningen af flyafgangen, påhviler det transporterende luftfartsselskab.«
7
Artikel 7 i forordning nr. 261/2004 med overskriften »Kompensationsret« bestemmer i stk. 1:
»Når der henvises til denne artikel, modtager passageren en fast kompensation som følger:
[…]
b)
400 EUR for alle flyvninger inden for Fællesskabet på mere end 1500 km og for alle andre flyvninger på mellem 1500 og 3500 km
[…]«
8
Samme forordnings artikel 13 med overskriften »Ret til at søge erstatning« fastsætter:
»Når et transporterende luftfartsselskab udbetaler kompensation eller opfylder de andre forpligtelser i henhold til denne forordning, må bestemmelserne i denne forordning ikke fortolkes således, at de begrænser luftfartsselskabets ret til at rejse erstatningskrav over for enhver person, herunder tredjemand, i overensstemmelse med den lovgivning, der finder anvendelse. Navnlig begrænser denne forordning på ingen måde det transporterende luftfartsselskabs ret til at rejse erstatningskrav over for en rejsearrangør eller andre personer, som det transporterende luftfartsselskab har kontrakt med. Tilsvarende må bestemmelserne i denne forordning ikke fortolkes således, at de begrænser den ret, som en rejsearrangør eller tredjemand, der ikke er passager, med hvem det transporterende luftfartsselskab har kontrakt, har til at rejse erstatningskrav over for eller kræve kompensation af det transporterende luftfartsselskab i overensstemmelse med den lovgivning, der finder anvendelse.«
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
9
AB og de øvrige sagsøgere i hovedsagen har i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 261/2004 nedlagt påstand om, at det transporterende luftfartsselskab, Ryanair, tilpligtes at betale på 400 EUR pr. sagsøger med tillæg af renter som følge af aflysningen af deres flyafgang, som skulle udføres af det pågældende luftfartsselskab.
10
Sagsøgerne havde foretaget en reservation hos luftfartsselskabet via rejseformidleren kiwi.com til en flyafgang med planlagt afgang den 6. april 2019 fra Düsseldorf-Weeze (Tyskland) til Tanger (Marokko).
11
Ved reservationen fik luftfartsselskabet tilsendt et telefonnummer og en e-mailadresse, som sagsøgerne ikke havde adgang til, og som sandsynligvis var blevet genereret automatisk af rejseformidleren kiwi.com. Det transporterende luftfartsselskab sendte den 14. december 2018 en e-mail til denne adresse, hvori det blev oplyst, at den flyvning, som de samme sagsøgere havde foretaget en reservation til, var blevet aflyst.
12
I første instans gjorde sagsøgerne i hovedsagen gældende, at de ved reservationen havde angivet deres egen e-mailadresse og telefonnummer. De var ikke bekendt med, at rejseformidleren havde meddelt det transporterende luftfartsselskab en anden e-mailadresse.
13
Da rejseformidleren ikke havde videreformidlet nogen meddelelse fra det transporterende luftfartsselskab, fik sagsøgerne først kendskab til, at deres flyafgang var blevet aflyst den 5. april 2019, da de forsøgte at foretage en onlineindcheckning.
14
Ved dom af 29. juli 2020 frifandt Amtsgericht Geldern (byretten i Geldern, Tyskland) sagsøgte med den begrundelse, at det transporterende luftfartsselskab i tilstrækkelig grad havde opfyldt sin underretningspligt i henhold til artikel 5, stk. 1, litra c), nr. i), i forordning nr. 261/2004, da luftfartsselskabet havde givet meddelelse om aflysningen af flyvningen til den e-mailadresse, der var blevet oplyst ved reservationen.
15
Sagsøgerne i hovedsagen har iværksat appel til prøvelse af denne dom ved den forelæggende ret, Landgericht Kleve (den regionale ret i første instans i Kleve, Tyskland), som ønsker oplyst, om det transporterende luftfartsselskab i en situation som den i hovedsagen omhandlede har opfyldt sin underretningspligt i henhold til forordning nr. 261/2004. Den forelæggende ret ønsker nærmere bestemt oplyst, om spørgsmålet om, hvorvidt luftfartsselskabet havde kendskab til formidleren, er relevant for, om betingelserne i denne forordnings artikel 5, stk. 1, er opfyldt, eller om denne bestemmelse snarere fastsætter en form for objektivt ansvar for luftfartsselskabet.
16
Under disse omstændigheder har Landgericht Kleve (den regionale ret i første instans i Kleve) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Skal artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 7 i forordning [nr. 261/2004] fortolkes således, at det transporterende luftfartsselskab også skal betale kompensation i tilfælde af aflysning af en flyafgang, som passageren ikke har fået meddelelse om mindst to uger før det planlagte afgangstidspunkt, hvis luftfartsselskabet rettidigt inden udløbet af to uger har sendt oplysningen til den eneste e-mailadresse, der blev meddelt luftfartsselskabet ved reservationen, uden at være klar over, at reservationen er foretaget via en [rejse]formidler eller dennes internetplatform, og det højst er formidleren, der har adgang til reservationen på denne e-mailadresse, hvorimod passageren ikke selv har nogen direkte adgang til e-mailadressen?«
Om det præjudicielle spørgsmål
17
I henhold til artikel 99 i Domstolens procesreglement kan Domstolen, såfremt besvarelsen af et præjudicielt spørgsmål klart kan udledes af retspraksis, eller såfremt besvarelsen af det præjudicielle spørgsmål ikke giver anledning til nogen rimelig tvivl, til enhver tid på forslag fra den refererende dommer og efter at have hørt generaladvokaten beslutte at træffe afgørelse ved begrundet kendelse.
18
Denne bestemmelse bør anvendes i den foreliggende sag.
19
Med det præjudicielle spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 7 i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at det transporterende luftfartsselskab er forpligtet til at betale den kompensation, der er fastsat i disse bestemmelser, i tilfælde af aflysning af en flyafgang, som passageren ikke har fået meddelelse om mindst to uger før det planlagte afgangstidspunkt, når luftfartsselskabet rettidigt har givet meddelelse herom til den eneste e-mailadresse, der blev meddelt luftfartsselskabet ved reservationen, uden at være klar over, at denne e-mailadresse alene gør det muligt at kontakte rejseformidleren, via hvilken reservationen er blevet foretaget, og ikke at kontakte passageren direkte, og når denne rejseformidler ikke rettidigt har videresendt oplysningerne til passageren.
20
Det fremgår i denne henseende af artikel 5, stk. 1, litra c), i forordning nr. 261/2004, at de berørte passagerer i tilfælde af aflysning af en flyafgang har ret til kompensation fra det transporterende luftfartsselskab i henhold til denne forordnings artikel 7, medmindre de får meddelelse om aflysningen af flyafgangen på de betingelser, der er fastsat i litra c).
21
I overensstemmelse med forordningens artikel 5, stk. 4, påhviler bevisbyrden med hensyn til, hvorvidt og hvornår passagerene har fået meddelelse om aflysningen af den pågældende flyafgang, det transporterende luftfartsselskab.
22
Det fremgår af den klare ordlyd af disse bestemmelser, at såfremt det transporterende luftfartsselskab ikke er i stand til at bevise, at den berørte passager har fået meddelelse om aflysning af dennes flyafgang mere end to uger før det planlagte afgangstidspunkt, er luftfartsselskabet forpligtet til at betale kompensation i henhold til artikel 7 i forordning nr. 261/2004 (dom af 21.12.2021, Airhelp, C-263/20, EU:C:2021:1039, præmis 51).
23
Domstolen har i denne henseende allerede fastslået, at en sådan fortolkning ikke alene gælder, når transportaftalen er blevet indgået direkte mellem den berørte passager og det transporterende luftfartsselskab, men også når denne aftale er indgået ved tredjemands mellemkomst, såsom en onlineplatform, som den i hovedsagen omhandlede (dom af 11.5.2017, Krijgsman, C-302/16, EU:C:2017:359, præmis 26, og af 21.12.2021, Airhelp, C-263/20, EU:C:2021:1039, præmis 52).
24
Som det følger af både artikel 3, stk. 5, i forordning nr. 261/2004 og af syvende og tolvte betragtning dertil, er det nemlig alene det transporterende luftfartsselskab, der gennemfører eller har til hensigt at gennemføre en flyvning, der er ansvarlig for at udbetale kompensation til passagererne på grund af manglende opfyldelse af de forpligtelser, der følger af denne forordning, herunder bl.a. forpligtelsen til at give meddelelse som fastsat i forordningens artikel 5, stk. 1, litra c) (dom af 11.5.2017, Krijgsman, C-302/16, EU:C:2017:359, præmis 27, og af 21.12.2021, Airhelp, C-263/20, EU:C:2021:1039, præmis 53).
25
Kun en sådan fortolkning kan opfylde formålet om at sikre et højt beskyttelsesniveau for passagererne som anført i første betragtning til forordning nr. 261/2004, hvorved det sikres, at den passager, der har reserveret sin flybillet inden aflysningen gennem en tredjemand, er i stand til at identificere, hvem der skal udbetale kompensationen som fastsat i forordningens artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 7 (dom af 11.5.2017, Krijgsman, C-302/16, EU:C:2017:359, præmis 28).
26
Denne fortolkning kan ikke drages i tvivl af den omstændighed, at det transporterende luftfartsselskab ikke var bekendt med, at selskabet ved fremsendelsen af oplysningerne om aflysningen af den pågældende flyafgang ikke kommunikerede direkte med passageren. Det afgørende er nemlig, at passageren ikke har fået meddelelse om aflysningen af sin flyafgang i rette tid. I et sådant tilfælde, og som anført i denne kendelses præmis 24 og 25, er det alene det transporterende luftfartsselskab, der er ansvarlig for at udbetale kompensation til passageren som følge af tilsidesættelsen af forpligtelsen til at give underretning.
27
Kun hvis passageren udtrykkeligt tillader formidleren at modtage den videresendte oplysning fra det transporterende luftfartsselskab, og luftfartsselskabet er bekendt med denne tilladelse, kan det antages, at betingelserne i artikel 5, stk. 1, litra c), i forordning nr. 261/2004 er opfyldt, når det transporterende luftfartsselskab fremsender oplysninger om ændringer af en flyafgang til formidleren, uden at denne formidler efterfølgende videresender dem til passageren (jf. i denne retning dom af 21.12.2021, Airhelp, C-263/20, EU:C:2021:1039, præmis 44). Det fremgår imidlertid af forelæggelsesafgørelsen, at der ikke foreligger en sådan tilladelse i hovedsagen.
28
Når dette er sagt, skal det bemærkes, at de forpligtelser, som det transporterende luftfartsselskab opfylder i henhold til forordning nr. 261/2004, ikke begrænser dettes ret til at søge erstatning i overensstemmelse med gældende national ret over for enhver person, der har været årsag til, at dette luftfartsselskab ikke har overholdt sine forpligtelser, herunder tredjemand, således som fastsat i forordningens artikel 13 (dom af 11.5.2017, Krijgsman, C-302/16, EU:C:2017:359, præmis 29 og den deri nævnte retspraksis, samt af 21.12.2021, Airhelp, C-263/20, EU:C:2021:1039, præmis 54).
29
Eftersom denne artikel 13 udtrykkeligt nævner tredjemand, følger det heraf, at forordning nr. 261/2004 ikke betinger det transporterende luftfartsselskabs ret til at kræve erstatning af, at der foreligger en kontrakt mellem luftfartsselskabet og formidleren, som luftfartspassageren har anvendt for at reservere en flyvning (dom af 21.12.2021, Airhelp, C-263/20, EU:C:2021:1039, præmis 55).
30
Henset til ovenstående betragtninger skal det præjudicielle spørgsmål besvares med, at artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 7 i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at det transporterende luftfartsselskab er forpligtet til at udbetale den kompensation, der er fastsat i disse bestemmelser, i tilfælde af aflysning af en flyafgang, som passageren ikke har fået meddelelse om mindst to uger før det planlagte afgangstidspunkt, når luftfartsselskabet rettidigt har sendt oplysningen til den eneste e-mailadresse, der blev meddelt luftfartsselskabet ved reservationen, uden at være klar over, at det alene er den rejseformidler, via hvilken reservationen er blevet foretaget, som kan kontaktes på denne adresse, og at den ikke kan bruges til at kontakte passageren direkte, og når rejseformidleren ikke rettidigt har videregivet oplysningen til passageren.
Sagsomkostninger
31
Da sagen i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra de nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Ottende Afdeling) for ret:
Artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at det transporterende luftfartsselskab er forpligtet til at udbetale den kompensation, der er fastsat i disse bestemmelser, i tilfælde af aflysning af en flyafgang, som passageren ikke har fået meddelelse om mindst to uger før det planlagte afgangstidspunkt, når luftfartsselskabet rettidigt har sendt oplysningen til den eneste e-mailadresse, der blev meddelt luftfartsselskabet ved reservationen, uden at være klar over, at det alene er den rejseformidler, via hvilken reservationen er blevet foretaget, som kan kontaktes på denne adresse, og at den ikke kan bruges til at kontakte passageren direkte, og når rejseformidleren ikke rettidigt har videregivet oplysningen til passageren.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: tysk.