61991CJ0317_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 21. november 1991 indgaaet til Domstolen den 9. december 1991 har Bundesgerichtshof (Foerste Afdeling for Borgerlige Sager) i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-traktatens artikel 30 og 36 for at kunne afgoere, om beskyttelsen af en betegnelse, der bestaar af et ord, som er et talord paa en anden medlemsstats sprog end sproget i indfoerselsmedlemsstaten, er forenelig med disse forskrifter.
2 Dette spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem Deutsche Renault AG (herefter benaevnt "Renault"), der er en fransk automobilproducents tyske datterselskab, og Audi AG (herefter benaevnt "Audi"), som er en tysk automobilproducent. Sagen vedroerer Renault' s brug af betegnelsen "Quadra".
3 Det fremgaar af sagen, at spoergsmaalet er blevet forelagt inden for rammerne af foelgende retlige og faktiske omstaendigheder.
4 I henhold til Warenzeichengesetz (den tyske varemaerkelov, herefter benaevnt "WZG") kan tal ikke registreres som varemaerker (WZG' s § 4, stk. 2, nr. 1), medmindre det paagaeldende tegn er blevet indarbejdet i omsaetningen som kendetegn for de varer, det er anbragt paa (WZG' s § 4, stk. 3). Endvidere kan indehaveren af et varemaerke ikke hindre en konkurrent i at foretage angivelser paa sine varer vedroerende varernes saerlige egenskaber, saafremt disse angivelser ikke sker som varemaerke. Endelig beskyttes en praesentationsform ("Ausstattung"), der i de interesserede erhvervskredse anses for at skabe et tilstraekkeligt saerpraeg, i det vaesentlige paa samme maade som et registreret varemaerke (WZG' s § 25).
5 Audi har to gange ladet varemaerket "quattro" registrere i det tyske varemaerkeregister. Selskabet har siden 1980 markedsfoert personbiler med firhjulstraek under denne betegnelse. Renault markedsfoerte i midten af marts 1988 paa det tyske marked et firhjulstrukket motorkoeretoej, der var fremstillet i Frankrig, og som allerede solgtes i andre europaeiske lande, under betegnelsen "Espace Quadra".
6 I marts 1988 anmodede Renault Deutsches Patentamt om slettelse af begge Audi' s varemaerker. Ved afgoerelser af 9. august og 11. oktober 1990 slettede Deutsches Patentamt' s Afdeling for Varemaerker begge varemaerker "quattro" med den begrundelse, at et tal ikke kan registreres, heller ikke hvis det gengives paa et fremmed sprog; desuden var der paa registreringstidspunktet ikke opnaaet den noedvendige indarbejdelse i omsaetningen. Bundespatentgericht gav ikke Audi medhold i dets soegsmaal mod disse afgoerelser, men tillod dog appel i form af "Rechtsbeschwerde". Bundespatentgericht fastslog bl.a., at der er behov for at udelukke enerettigheder over ordet "quattro", der er det italienske ord for tallet 4, baade med hensyn til den indenlandske omsaetning og ° foerst og fremmest ° i forbindelse med import og eksport i automobilbranchen. Ifoelge Bundespatentgericht har tallet 4 i denne branche i forbindelse med reklame eller typebetegnelser i oevrigt en betydning, der ikke kan sammenlignes med den rolle, noget andet tal spiller.
7 I den retstvist, der ligger til grund for den foreliggende anmodning om praejudiciel afgoerelse, har Audi paastaaet Renault doemt til at undlade brug af betegnelsen "Quadra" og til at betale erstatning. Audi har i denne forbindelse gjort gaeldende, at der foreligger en fare for at forveksle betegnelserne "quattro" og "Quadra", og selskabet har begrundet sin paastand med rettigheder, som det stoetter paa varemaerkeregistreringen og paa den beskyttede indarbejdelsesret ("Ausstattungsrecht") i henhold til § 25 i WZG. § 25 i WZG inddrages i hovedsagen, fordi bestemmelsen under visse forudsaetninger giver mulighed for at beskytte et varemaerke, der ikke er registreret.
8 Audi fik medhold i foerste instans. Landgericht Muenchen I (Syvende Afdeling for Handelssager) henviste i sin afgoerelse af 30. november 1988 bl.a. til faren for en fonetisk og begrebsmaessig forveksling af "quattro" og "Quadra". Begge begreber refererer nemlig for de samme varers vedkommende ° motorkoeretoejer med firhjulstraek ° til tallet 4.
9 Oberlandesgericht Muenchen (Sjette Afdeling for Borgerlige Sager) frifandt Audi i sin dom af 21. september 1989 (dvs. paa et tidligere tidspunkt end de i praemis 6 naevnte afgoerelser fra Deutsches Patentamt). Retten stoettede sig i det vaesentlige paa den beskyttede indarbejdelsesret og fastslog isaer, at de paastande, Audi paaberaabte sig paa grundlag heraf, var begrundede, og at der ikke forelaa et behov for at udelukke enerettigheder over betegnelsen af hensyn til konkurrenternes interesse. De forbrugerundersoegelser, som Audi havde forelagt, godtgjorde, at der forelaa den fornoedne indarbejdelse i omsaetningen, idet det fremgik af dem, at 61,1% af de adspurgte (og mellem 79,8% og 87,9% af de adspurgte koerekortindehavere, bilejere, bilister, samt personer med tilknytning til branchen og personer, der paataenkte at koebe bil) kendte betegnelsen "quattro" i forbindelse med motorkoeretoejer, og at 51,2% af de adspurgte forbandt betegnelsen med en bestemt bilproducent.
10 Renault ivaerksatte revisionsanke til Bundesgerichtshof. Denne ret naaede i modsaetning til Oberlandesgericht Muenchen til den opfattelse, at bilproducentkredse har en betydelig interesse i, at det for denne branche i mange henseender vigtige 4-tal heller ikke i den italienske version, hvis betydning forstaas i vidt omfang i Tyskland, kan vaere genstand for enerettigheder. Den grad af bekendthed, som Oberlandesgericht Muenchen fastslog, at der forligger, er ifoelge Bundesgerichtshof ikke tilstraekkelig til at skabe en indarbejdelsesret, eller til at opfylde betingelsen om langvarig brug af maerket. Betegnelsen "quattro" kan derfor kun opnaa beskyttelse i henhold til Warenzeichengesetz, saafremt retten i den instans, der skal fastslaa, hvilke faktiske omstaendigheder der foreligger i sagen, ved en fornyet vurdering af disse kommer til den konklusion, at betegnelsen "quattro" har opnaaet den fornoedent hoeje bekendthedsgrad i omsaetningen. At dette er tilfaeldet, ville i givet fald kunne fastslaas ved ny sagkyndige erklaeringer vedroerende forbrugerundersoegelserne.
11 Saafremt det godtgoeres, at betegnelsen "quattro" er tilstraekkelig bekendt, maa betegnelsen ogsaa tillaegges stoerre adskillelsesevne og tilsvarende videre beskyttelse. Under disse omstaendigheder maatte det altsaa konstateres, at der foreligger en risiko for forveksling med betegnelsen "Quadra", og det maatte foelgelig forbydes Renault at anvende denne betegnelse som maerke i Tyskland.
12 Da Renault anser et saadant forbud for at vaere en ulovlig begraensning af samhandelen inden for Faelleskabet, har Bundesgerichtshof for at kunne afgoere, om det er noedvendigt at hjemvise sagen med henblik paa en yderligere opklaring af sagens faktiske omstaendigheder ° hjemvisningen ville vaere overfloedig, saafremt forbuddet mod at anvende betegnelsen "Quadra" er ulovligt i henhold til faellesskabsretten ° besluttet at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Foreligger der en ulovlig begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne, jf. EOEF-traktatens artikel 30 og 36, saafremt det skal forbydes et datterselskab i medlemsstat A af en automobilproducent i medlemsstat B at anvende betegnelsen 'Quadra' som kendetegn ° en betegnelse som producenten hidtil frit har anvendt i medlemsstat B og andre steder for et firhjulstrukket motorkoeretoej ° idet en anden automobilproducent i medlemsstat A med stoette i lovgivningen i medlemsstat A anfoerer at have ret til ordet 'quattro' som varemaerke og/eller indarbejdet betegnelse, selv om ordet i en anden medlemsstat er et talord og i flere andre medlemsstater klart opfattes saaledes, og selv om det dermed betegnede 4-tal i mange henseender spiller en betydelig rolle inden for produktion og salg af automobiler?"
13 Hvad naermere angaar de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, de relevante nationale og faellesskabsretlige retsbestemmelser, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg, der er indgivet for Domstolen, henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor i det foelgende kun i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
14 Indledningsvis skal der henvises til, at fristen for at inkorporere Raadets foerste direktiv 89/104/EOEF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om varemaerker (EFT 1989 L 40, s. 1) i henhold til artikel 1 i Raadets beslutning 92/10/EOEF af 19. december 1991 (EFT 1992 L 6, s. 35) blev forlaenget til den 31. december 1992. Dette direktiv, der i oevrigt kun angaar registrerede varemaerker og ikke indarbejdelsesretten, kan derfor paa baggrund af sin tidsmaessige gyldighed i hvert fald ikke anvendes i den foreliggende sag, der udelukkende skal bedoemmes ud fra EOEF-traktatens artikel 30 og 36.
15 Det praejudicielle spoergsmaal beroerer paa to maader problemet om, hvorvidt nationale retsforskrifter af den her foreliggende art er forenelige med faellesskabsretten: For det foerste med hensyn til stiftelse af retten til betegnelsen, idet betegnelsen "quattro" i henhold til de nationale regler ville kunne beskyttes inden for rammerne af varemaerkeretten; for det andet med hensyn til udoevelsen af retten, da der ifoelge de nationale retsforskrifter kunne antages at foreligge en fare for forveksling af betegnelserne "quattro" og "Quadra".
16 Disse to punkter skal undersoeges efter hinanden.
Stiftelsen af retten til betegnelsen "quattro"
17 I henhold til traktatens bestemmelser om frie varebevaegelser, som artikel 30 hoerer til, er kvantitative indfoerselsrestriktioner saavel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning forbudt mellem medlemsstaterne. Disse bestemmelser er dog ifoelge artikel 36, foerste punktum, ikke til hinder for saadanne forbud eller restriktioner vedroerende indfoersel, som er begrundet i hensynet til beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret.
18 I henhold til artikel 36, andet punktum, maa de i foerste punktum naevnte forbud og restriktioner "hverken udgoere et middel til vilkaarlig forskelsbehandling eller en skjult begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne".
19 Ifoelge dom af 14. december 1979 (sag 34/79, Henn og Darby, Sml. s. 3795, praemis 21) er formaalet med artikel 36, andet punktum, at hindre, at restriktioner vedroerende handelen, som er begrundet i de i foerste punktum anfoerte hensyn, misbruges til andre formaal og benyttes til forskelsbehandling af varer fra andre medlemsstater eller til en indirekte beskyttelse af nationale produkter.
20 Domstolen har fastslaaet, navnlig i dom af 14. september 1982 (sag 144/81, Keurkoop, Sml. s. 2853) og af 5. oktober 1988 (sag 238/87, Volvo, Sml. s. 6211) med hensyn til moenstre og modeller og i dom af 30. juni 1988 (sag 35/87, Thetford, Sml. s. 3585) vedroerende patenter, at da der ikke er tilvejebragt ensartethed inden for Faellesskabets rammer eller sket en tilnaermelse af lovgivningerne, henhoerer fastsaettelsen af betingelserne for og de naermere regler om beskyttelse af en immateriel rettighed under national regulering.
21 Som foelge heraf afhaenger forudsaetningerne for beskyttelsen af en betegnelse som "quattro" af national ret med forbehold af de graenser, der er opstillet i artikel 36, andet punktum.
22 Det bemaerkes for det foerste, at der i de omtvistede nationale retsforskrifter, saaledes som disse fortolkes af den forelaeggende ret, opstilles meget strenge betingelser for varemaerkebeskyttelse af en betegnelse som "quattro".
23 Ud over de lovbestemte begraesninger vedroerende registrering af et tal som varemaerke (jf. ovenfor, praemis 4) gaelder det, at et tegn, der ikke er registreret, generelt kun er beskyttet, naar det i de beroerte kredse er indarbejdet i omsaetningen, dvs. naar den tyske offentlighed opfatter tegnet som en angivelse af, at den vare, det er anbragt paa, stammer fra en bestemt virksomhed. Dette er kun tilfaeldet, naar stoersteparten af forbrugerne har dette indtryk.
24 Denne grad af bekendthed, som den forelaeggende ret kraever, skal vaere endnu hoejere, naar der, som det er tilfaeldet i automobilbranchen med hensyn til tallet 4, er tale om et tegn, der er behov for at udelukke enerettigheder over. Paa grund af det store behov i saa henseende har Bundesgerichtshof anset den grad af bekendthed, der indtil videre er blevet godkendt, for ikke at vaere tilstraekkelig.
25 Disse regler gaelder i oevrigt ogsaa ved en gengivelse af tallet i en fremmedsproget version, saafremt det paagaeldende sprog er tilstraekkelig bekendt i Tyskland.
26 Endelig fremgaar det af WGZ' s § 16 ° der finder analog anvendelse paa indarbejdelsesretten ° at en konkurrent ikke gennem beskyttelsen af tegnet hindres i at anbringe angivelser paa sine varer vedroerende disses egenskaber, saafremt disse angivelser ikke anvendes som varemaerke. Der gaelder de samme regler for beskrivende betegnelser paa fremmedsprog. De retter, der skulle traeffe afgoerelse i hovedsagen, mente dog ikke, at anvendelsen af betegnelsen "Quadra" skete paa beskrivende vis.
27 For det andet skal det fastslaas, at det ikke fremgaar af sagens akter, at en producent i en anden medlemsstat er hindret i paa samme betingelser at goere krav paa den beskyttelse, der indroemmes et registreret eller ikke registreret varemaerke i henhold til tysk ret, eller at denne beskyttelse er forskellig, alt efter om den vare, som det paagaeldende tegn er anbragt paa, er af indenlandsk eller udenlandsk oprindelse.
28 Nationale retsforskrifter som dem, der er omtvistet i hovedsagen, og som under de ovenfor naevnte forudsaetninger begrunder en eneret til brug af en betegnelse som "quattro", er foelgelig hverken udtryk for en vilkaarlig forskelsbehandling eller en skjult begraensning af handelen inden for Faellesskabet.
Faren for forveksling af betegnelserne "quattro" og "Quadra"
29 Med hensyn til udoevelsen af rettigheden har Kommissionen fremfoert, at begrebet faktisk forvekslingsrisiko skal fortolkes strengt for ikke at hindre de frie varebevaegelser mere, end hvad der er noedvendigt af hensyn til varemaerkebeskyttelsen. I artikel 36, der udgoer en undtagelse til et grundlaeggende princip i faellesmarkedet, er begraensninger af de frie varebevaegelser kun tilladt, saafremt de er begrundet i hensynet til beskyttelsen af de rettigheder, der er specifikke for den industrielle eller kommercielle ejendomsret, der er tale om.
30 I denne forbindelse skal der foerst henvises til, at varemaerkerettens saerlige genstand bestaar i, at indehaveren af et varemaerke beskyttes mod faren for forvekslinger, som trejdemand paa retsstridig vis ville kunne bruge til at drage fordel af det omdoemme, varemaerkeindehaverens produkter har (dom af 31.10.1974, sag 16/74, Centrafarm mod Winthrop, Sml. s. 1183, praemis 8, og af 17.10.1990, sag C-10/89, HAG GF, "HAG II", Sml. I, s. 3711, praemis 14).
31 Det bemaerkes endvidere, at fastlaeggelsen af kriterierne for, at der foreligger en risiko for forveksling, udgoer en del af de naermere regler om beskyttelse af varemaerker, der som ovenfor anfoert (praemis 20) henhoerer under national lovgivning. Varemaerkeretten som eneret og beskyttelsen mod forvekslelige tegn udgoer nemlig, saadan som generaladvokaten med rette har anfoert i punkt 21 i sit forslag til afgoerelse, egentlig to sider af samme sag: en indskraenkning eller udvidelse af beskyttelsesomfanget betyder ikke andet end en indskraenkning eller udvidelse af varemaerkerettens betydning som saadan. Begge aspekter skal foelgelig reguleres ved én enkelt og ensartet retskilde ° for indevaerende altsaa national ret.
32 Faellesskabsretten goer det ikke noedvendigt at fortolke begrebet forvekslingsrisiko snaevert.
33 Det skal dog herved bemaerkes, at national ret er underlagt begraensningerne i traktatens artikel 36, andet punktum. Der er imidlertid intet i sagen, der tyder paa, at disse begraensninger er overskredet. Saerligt er der intet, der giver grund til at antage, at de tyske domstole foretager en udvidende fortolkning af forvekslingsbegrebet, naar det drejer sig om beskyttelse af en tysk producents varemaerke, men anlaegger en indskraenkende fortolkning af begrebet, naar det drejer sig om beskyttelse af et varemaerke, der indehaves af en producent i en anden medlemsstat.
34 Under disse omstaendigheder er nationale retsforskrifter af den her foreliggende art, i henhold til hvilke en eneret til at anvende en betegnelse som "quattro" kan bruges til at forhindre anvendelsen af en betegnelse som "Quadra", der antages at skabe en risiko for forveksling med foerstnaevnte betegnelse, hverken udtryk for en vilkaarlig forskelsbehandling eller en skjult begraensning af handelen inden for Faellesskabet.
35 Kommissionen har desuden gjort gaeldende, at sammensatte varemaerker ved vurderingen af spoergsmaalet om forvekslingsrisiko skal ses i deres helhed, saaledes at der i den foreliggende sag skal tages hoejde for, at de paagaeldende motorkoeretoejer markedsfoeres under henholdsvis betegnelsen Espace Quadra og Audi quattro.
36 I henhold til tysk ret foreligger der en risiko for forveksling af to tegn ikke kun, naar de interesserede kredse ved en fejltagelse ville kunne antage, at de paagaeldende varer stammer fra én og samme virksomhed (direkte forvekslingsrisiko), men ogsaa naar den forkerte antagelse beror paa en formodning om en organisatorisk eller oekonomisk forbindelse mellem de paagaeldende virksomheder, som for eksempel en licensaftale, i henhold til hvilken den ene virksomhed er berettiget til at fremstille en vare, der har de samme egenskaber som den anden producents vare (forvekslingsrisiko i bredere forstand).
37 Den beskyttelse, der i national ret gives mod sidstnaevnte risiko for forveksling, kan ikke paatales i henhold til faellesskabsretten, da beskyttelsen svarer til varemaerkerettens saerlige genstand, der, som anfoert ovenfor, bestaar i at beskytte indehaveren mod forvekslingsrisikoen.
38 Det tilkommer den nationale ret at besvare spoergsmaalet, om anvendelsen af ordene "quattro" og "Quadra" i sammensatte betegnelser som "Audi quattro" og "Espace Quadra" er tilstraekkelig til at udelukke en forvekslingsrisiko, ogsaa selv om det maatte vaere konstateret, at betegnelsen "quattro" har en hoej grad af bekendthed.
39 Det foelger af de ovenfor anfoerte betragtninger, at det praejudicielle spoergsmaal skal besvares saaledes, at der ikke foreligger en ulovlig begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne, jf. EOEF-traktatens artikel 30 og 36, saafremt det skal forbydes et datterselskab i medlemsstat A af en automobilproducent i medlemsstat B at anvende betegnelsen "Quadra" som kendetegn ° en betegnelse som producenten hidtil frit har anvendt i medlemsstat B og andre steder for et firhjulstrukket motorkoeretoej ° idet en anden automobilproducent i medlemsstat A med stoette i lovgivningen i medlemsstat A anfoerer at have ret til ordet "quattro" som varemaerke og/eller indarbejdet betegnelse, selv om ordet i en anden medlemsstat er et talord og i flere andre medlemsstater klart opfattes saaledes, og selv om det dermed betegnede 4-tal i mange henseender spiller en betydelig rolle inden for produktion og salg af automobiler.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
40 De udgifter, der er afholdt af den tyske regering og Det Forenede Kongerige og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Bundesgerichtshof ved kendelse af 21. november 1991, for ret:
Der foreligger ikke en ulovlig begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne, jf. EOEF-traktatens artikel 30 og 36, saafremt det skal forbydes et datterselskab i medlemsstat A af en automobilproducent i medlemsstat B at anvende betegnelsen "Quadra" som kendetegn ° en betegnelse som producenten hidtil frit har anvendt i medlemsstat B og andre steder for et firhjulstrukket motorkoeretoej ° idet en anden automobilproducent i medlemsstat A med stoette i lovgivningen i medlemsstat A anfoerer at have ret til ordet "quattro" som varemaerke og/eller indarbejdet betegnelse, selv om ordet i en anden medlemsstat er et talord og i flere andre medlemsstater klart opfattes saaledes, og selv om det dermed betegnede 4-tal i mange henseender spiller en betydelig rolle inden for produktion og salg af automobiler.