62023CJ0499
EUROOPA KOHTU OTSUS (teine koda)
13. november 2025 (
*1
)
Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Kaupade vaba liikumine – ELTL artikkel 35 – Koguselised ekspordipiirangud – Samaväärse toimega meetmed – Ehitusmaterjalid – Ekspordist teatamise kohustus – Riigi ostueesõigus – ELTL artikkel 36 – Õigustatus – Avalik julgeolek – Elutähtsa infrastruktuuri varustamine ehitusmaterjalidega – Kolmandatesse riikidesse eksporditavate kaupade kontroll – Liidu ainupädevus – Ühine kaubanduspoliitika – Määrus (EL) 2015/479 – Ühised ekspordieeskirjad – Direktiiv (EL) 2015/1535 – Tehnilistest eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord
Kohtuasjas C‑499/23,
mille ese on ELTL artikli 258 alusel 4. augustil 2023 esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi,
Euroopa Komisjon, esindajad: G. Gattinara ja K. Talabér‑Ritz,
hageja,
versus
Ungari, esindajad: M. Z. Fehér ja K. Szíjjártó,
kostja,
EUROOPA KOHUS (teine koda),
koosseisus: koja president K. Jürimäe, Euroopa Kohtu president K. Lenaerts teise koja kohtuniku ülesannetes, kohtunikud F. Schalin, M. Gavalec (ettekandja) ja Z. Csehi,
kohtujurist: M. Szpunar,
kohtusekretär: ametnik C. Di Bella,
arvestades kirjalikku menetlust ja 6. novembri 2024. aasta kohtuistungil esitatut,
olles 6. veebruari 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Euroopa Komisjon palub oma hagiavalduses Euroopa Kohtul tuvastada, et kehtestades menetluse, mida kohaldatakse tooraine ja ehitusmaterjalide ekspordile, on Ungari rikkunud kohustusi, mis tulenevad:
–
ELTL artiklitest 35 ja 36;
–
ELTL artikli 2 lõikest 1 koostoimes ELTL artikli 3 lõike 1 punktiga e ning
–
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. septembri 2015. aasta direktiivi (EL) 2015/1535, millega nähakse ette tehnilistest eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord (ELT 2015, L 241, lk 1), artikli 5 lõikest 1 ja artikli 6 lõikest 1.
Õiguslik raamistik
Rahvusvaheline õigus
2
Euroopa Liidu Nõukogu kiitis nõukogu 22. detsembri 1994. aasta otsusega 94/800/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse nimel sõlmitavaid tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavaid kokkuleppeid, mis saavutati mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus (1986–1994) (EÜT 1994, L 336, lk 1; ELT eriväljaanne 11/21, lk 80), heaks Marrakechis 15. aprillil 1994 alla kirjutatud Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) asutamislepingu ning selle lepingu lisades 1–3 olevad kokkulepped (edaspidi koos „WTO lepingud“), mille hulgas on 1994. aasta üldine tolli- ja kaubanduskokkulepe (EÜT 1994, L 336, lk 11; ELT eriväljaanne 11/21, lk 91; edaspidi „GATT 1994“).
3
GATT 1994 XI artiklis „Kvantitatiivsete piirangute üldine kõrvaldamine“ on sätestatud:
„1. Ükski lepinguosaline ei tohi teise lepinguosalise territooriumilt pärineva toote impordi suhtes või teise lepinguosalise territooriumile eksportimiseks või ekspordiks müümiseks mõeldud toote suhtes säilitada või kehtestada ühtegi keeldu ega piirangut, mis ei ole tollimaks, maks või muu makse, olenemata sellest, kas see kehtestatakse kvootide, impordi- või ekspordilitsentside või muude meetmete kaudu.
2. Käesoleva artikli lõike 1 sätted ei kehti:
a)
ekspordikeeldude või -piirangute suhtes, mis on ajutiselt kehtestatud vältimaks või leevendamaks toiduainete või teiste, eksportiva lepinguosalise jaoks hädavajalike toodete kriitilist nappust;
[…]“.
Liidu õigus
Direktiiv 2008/114/EÜ
4
Nõukogu 8. detsembri 2008. aasta direktiiv 2008/114/EÜ Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimise ja määramise ning nende kaitse parandamise vajaduse hindamise kohta (ELT 2008, L 345, lk 75), mis on käesolevas asjas ajaliselt kohaldatav, tunnistati alates 18. oktoobrist 2024 kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. detsembri 2022. aasta direktiiviga (EL) 2022/2557, mis käsitleb elutähtsa teenuse osutajate toimepidevust ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 2008/114/EÜ (ELT 2022, L 333, lk 164). Direktiivi 2008/114 põhjendustes 3 ja 5 oli märgitud:
„(3)
2005. aasta detsembris kokku tulnud justiits- ja siseküsimuste nõukogu kutsus komisjoni üles esitama Euroopa elutähtsate infrastruktuuride kaitse programmi ettepaneku ning otsustas, et kõnealuse programmi aluseks peaks olema kõiki ohte käsitlev lähenemisviis, kus suurimaks ohuallikaks oleks terrorism. Kõnealuse lähenemisviisi puhul tuleks elutähtsate infrastruktuuride kaitsmisel arvestada nii inimtegevusest tingitud ja tehnoloogilisi ohte kui ka loodusõnnetusi, kuid terrorismi tuleks käsitleda esmase ohuallikana.
[…]
(5)
Käesolev direktiiv on Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimiseks ja määramiseks ning nende kaitse parandamise vajaduse hindamiseks võetud järkjärgulise lähenemisviisi esimeseks sammuks. Käesolev direktiiv keskendub praegusel kujul energeetika ja transpordi valdkonnale ning see tuleks vaadata läbi, et hinnata selle mõju ja vajadust lisada selle reguleerimisalasse teisi valdkondi, muu hulgas info- ja sidetehnoloogia valdkond.“
5
Direktiivi artiklis 2 oli ette nähtud:
„Käesoleva direktiivi kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
„elutähtsad infrastruktuurid“ – ELi liikmesriikides asuv vara, süsteem või nende osa, mis on hädavajalikud eluliselt tähtsate ühiskondlike toimingute, tervishoiu, turvalisuse, julgeoleku, inimeste majandusliku ja sotsiaalse heaolu toimimiseks ning mille kahjustada saamine või hävimine mõjutaks nimetatud toimingute toimimishäire tulemusena oluliselt liikmesriiki;
b)
„Euroopa elutähtsad infrastruktuurid“ – liikmesriikides asuvad elutähtsad infrastruktuurid, mille kahjustada saamisel või hävimisel oleks oluline mõju vähemalt kahele liikmesriigile. Mõju olulisust hinnatakse valdkondadevahelisi kriteeriume silmas pidades. See hõlmab ka mõjusid, mis tulenevad valdkondadevahelisest sõltumisest teist liiki infrastruktuuridest;
[…]“.
6
Direktiivi artikli 3 „Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimine“ lõikes 1 oli sätestatud:
„Iga liikmesriik identifitseerib III lisas sätestatud menetluse kohaselt potentsiaalsed Euroopa elutähtsad infrastruktuurid, mis täidavad nii valdkondadevahelisi kui ka valdkondlikke kriteeriume ning vastavad artikli 2 punktides a ja b esitatud määratlustele.
Komisjon võib liikmesriikide taotluse korral neid potentsiaalsete Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimisel aidata.
Komisjon võib juhtida asjaomaste liikmesriikide tähelepanu selliste potentsiaalsete elutähtsate infrastruktuuride olemasolule, mida võib pidada Euroopa elutähtsaks infrastruktuuriks määramise nõuetele vastavaks.
Kõik liikmesriigid ja komisjon jätkavad järjekindlalt potentsiaalsete Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimise menetlust.“
Direktiiv 2015/1535
7
Direktiivi 2015/1535 artikli 1 lõikes1 on sätestatud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
„toode“ – iga tööstuslikult valmistatud toode ja põllumajandustoode, sealhulgas kalatoode;
[…]
c)
„tehniline spetsifikatsioon“ – dokumendis sisalduv spetsifikatsioon, millega nähakse ette toote nõutavad omadused, nagu kvaliteet, kasutusotstarve, ohutus või mõõtmed, sealhulgas nõuded toote müüginimetuse, terminite, tunnuste, kontrollimise ja kontrollimeetodite, pakendamise, märgistamise või etikettimise ning vastavushindamismenetluse kohta;
Termin „tehniline spetsifikatsioon“ hõlmab [ELTL] artikli 38 lõike 1 teise lõigu kohaselt ka põllumajandustoodetega seotud tootmismeetodeid ja -protsesse, Euroopa Parlamendi ja nõukogu [6. novembri 2001. aasta] direktiivi 2001/83/EÜ [inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (EÜT 2001, L 311, lk 67; ELT eriväljaanne 13/27, lk 69)] artiklis 1 määratletud inimtarbeks ja loomadele mõeldud tooteid ning ravimeid, samuti teiste toodetega seotud tootmismeetodeid ja -protsesse, kui need mõjutavad toodete omadusi;
d)
„muud nõuded“ – nõuded, mis ei ole tehniline spetsifikatsioon ja mis esitatakse tootele eelkõige tarbijate või keskkonna kaitsmise eesmärgil ning mis mõjutavad tema elutsüklit pärast turulelaskmist, nagu kasutamise, ringlussevõtu, taaskasutamise või kõrvaldamise tingimused, kui need võivad oluliselt mõjutada toote koostist, olemust või turustamist;
[…]
g)
„tehniliste eeskirjade eelnõu“ – tehnilise spetsifikatsiooni, muu nõude või teenuseid puudutava eeskirja tekst, sealhulgas haldusnormid, mis on koostatud eesmärgiga need tehniliste eeskirjadena jõustada või lõpuks jõustada lasta, ja mis on ettevalmistusetapis, kus saab veel teha olulisi muudatusi.“
8
Direktiivi artikli 5 lõikes 1 on ette nähtud:
„Piiramata artikli 7 kohaldamist, edastavad liikmesriigid viivitamata komisjonile kõik tehniliste eeskirjade eelnõud, välja arvatud siis, kui tegemist on rahvusvahelise või Euroopa standardi täieliku teksti ülevõtmisega, mille puhul piisab teatest asjaomase standardi kohta; nad teatavad komisjonile ka põhjused, miks selliste tehniliste eeskirjade jõustamine oli vajalik, kui neid põhjusi ei ole eelnõus juba selgitatud.
Asjakohasel juhul edastavad liikmesriigid komisjonile samaaegselt oluliselt ja otseselt asjaga seotud põhiliste õigusnormide tekstid, kui see on vajalik tehniliste eeskirjade eelnõu mõju hindamiseks ja kui seda ei ole varem edastatud.
Liikmesriigid edastavad komisjonile tehniliste eeskirjade eelnõu käesoleva lõike esimeses ja teises lõigus nimetatud tingimustel uuesti, kui nad teevad sellesse muudatusi, mis oluliselt muudavad eelnõu reguleerimisala, lühendavad algselt planeeritud rakendamise ajakava, lisavad spetsifikatsioone või nõudeid või teevad viimati nimetatuid rangemaks.
[…]
Komisjon teatab liikmesriikidele viivitamata tehniliste eeskirjade eelnõust ja kõikidest temale edastatud dokumentidest; ta võib arvamuse saamiseks suunata selle eelnõu ka käesoleva artikli artiklis 2 osutatud komiteele ja asjakohasel juhul kõnealuse valdkonna eest vastutavale komiteele.
[…]“.
9
Direktiivi artiklis 6 on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid lükkavad tehniliste eeskirjade eelnõu vastuvõtmise edasi kolme kuu võrra alates päevast, mil komisjon sai artikli 5 lõikes 1 osutatud teate.
[…]
7.   Lõikeid 1 kuni 5 ei kohaldata sellistel juhtudel, kui:
a)
rahva tervise või ohutuse või loomade või taimede kaitsmisega ning teenuseid puudutavate eeskirjade puhul ka avaliku korra, eriti alaealiste kaitsmisega seotud tõsistest ja ettenägematutest asjaoludest tekkinud kiireloomulistel põhjustel peab liikmesriik väga lühikese aja jooksul ette valmistama tehnilised eeskirjad nende viivitamatuks avaldamiseks ja kehtestamiseks, kus nõupidamine pole võimalik, või
b)
finantssüsteemi turvalisuse ja terviklikkuse kaitsmise, eriti hoiustajate, investorite ja kindlustatud isikute kaitsmisega seotud tõsistest asjaoludest tekkinud kiireloomulistel põhjustel peab liikmesriik viivitamata rakendama finantsteenuseid puudutavaid eeskirju.
Liikmesriik põhjendab võetud meetmete kiireloomulisust artiklis 5 osutatud teates. Komisjon avaldab arvamust selle teate kohta niipea kui võimalik. Juhtudel, kus kirjeldatud menetlust on kasutatud vääriti, võtab komisjon asjakohaseid meetmeid. Komisjon teavitab Euroopa Parlamenti.“
Määrus (EL) 2015/479
10
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2015. aasta määruse (EL) 2015/479 ühiste ekspordieeskirjade kohta (ELT 2015, L 83, lk 34) põhjendustes 3–6 on märgitud:
„(3)
Seepärast tuleks sätestada liidu ekspordi ühised eeskirjad.
(4)
Eksport on kõikides liikmesriikides peaaegu täielikult liberaliseeritud. Seetõttu on võimalik liidu põhimõttena kehtestada, et kolmandatesse riikidesse suunduvale ekspordile ei seata mingeid piiranguid, kui käesolevas määruses sätestatud eranditest ei tulene teisiti, ja ilma et see piiraks meetmeid, mida liikmesriigid võivad võtta vastavalt asutamislepingule.
(5)
Komisjonile tuleks teatada, kui liikmesriik leiab, et turu ebahariliku arengu tõttu võivad vajalikuks osutuda kaitsemeetmed.
(6)
On oluline, et liidu tasandil ja nõuandekomitees kontrollitaks eelkõige selle teabe alusel ekspordi tingimusi, ekspordi suundumusi, majanduse ja kaubanduse olukorra eri tahke ja vajaduse korral võetavaid meetmeid.“
11
Määruse artiklis 1 on sätestatud:
„Toodete eksport Euroopa Liidust kolmandatesse riikidesse on vaba, see tähendab, et toodete suhtes ei kohaldata mingeid koguselisi piiranguid, välja arvatud need, mida kohaldatakse kooskõlas käesoleva määrusega.“
12
Määruse III peatükk „Kaitsemeetmed“ sisaldab selle artikleid 5–7. Artiklis 5 on ette nähtud:
„1.   Vältimaks esmatarbekaupade puudusest tulenevat kriitilist olukorda või parandamaks niisugust olukorda, ning kui liidu huvid nõuavad kohest sekkumist, võib komisjon liikmesriikide taotlusel või omal algatusel ja võttes arvesse toodete omadusi ja kõnealuste tehingute muud eripära, kehtestada toote ekspordi suhtes ekspordiloa esitamise nõude, mille väljaandmist reguleerivad sätted ja mille suhtes kehtivad piirangud, mis komisjon kehtestab kooskõlas artikli 3 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega või kiireloomulistel juhtudel artikli 3 lõike 3 kohaselt.
2.   Euroopa Parlamenti, nõukogu ja liikmesriike teavitatakse võetud meetmetest. Meetmed jõustuvad kohe.
3.   Need meetmed võivad piirduda teatavatesse riikidesse suunduva ekspordiga või liidu teatavatest piirkondadest tuleva ekspordiga. Need ei mõjuta tooteid, mis on juba teel liidu piirile.
4.   Kui liikmesriik on taotlenud komisjoni sekkumist, teeb viimane lõike 1 kohase otsuse kõige rohkem viie tööpäeva jooksul alates taotluse saamise kuupäevast.
5.   Kui komisjon on tegutsenud vastavalt käesoleva artikli lõikele 1, teeb ta hiljemalt kaheteistkümne tööpäeva jooksul oma võetud meetme jõustumise kuupäevast otsuse artiklis 6 sätestatud asjakohaste meetmete vastuvõtmise kohta. Kui pärast kuue nädala möödumist võetud meetme jõustumise kuupäevast ei ole ühtegi meedet vastu võetud, loetakse see meede tühistatuks.“
13
Määruse artiklis 6 on ette nähtud:
„1.   Kui liidu huvid seda nõuavad, võib komisjon, toimides kooskõlas artikli 3 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega, võtta vastu asjakohased meetmed:
a)
vältimaks esmatarbekaupade puudusest tuleneva kriitilise olukorra teket või parandamaks niisugust olukorda;
b)
võimaldamaks liidu või kõikide liikmesriikide võetud rahvusvaheliste kohustuste täitmist eelkõige esmatarbekaupade osas.
2.   Esimeses lõikes osutatud meetmed võivad piirduda teatavatesse riikidesse suunduva ekspordiga või liidu teatavatest piirkondadest tuleva ekspordiga. Need ei mõjuta tooteid, mis on juba teel liidu piirile.
3.   Koguseliste piirangute määramisel võetakse eelkõige arvesse:
a)
enne käesoleva peatüki tähenduses kaitsemeetme jõustumist tavalistel tingimustel sõlmitud ja asjaomase liikmesriigi siseriiklike õigusaktide kohaselt komisjonile teatavaks tehtud lepingute alusel eksporditavate toodete hulka ja
b)
vajadust mitte kahjustada selle eesmärgi saavutamist, milleks koguselised piirangud kehtestati.“
14
Määruse 2015/479 artikkel 10, mis kuulub selle määruse IV peatükki „Ülemineku- ja lõppsätted“, on sõnastatud järgmiselt:
„Ilma et see piiraks muude liidu sätete kohaldamist, ei takista käesolev määrus liikmesriike kehtestamast või kohaldamast ekspordi koguselisi piiranguid, selleks et tagada kõlblus, avalik kord või julgeolek ning inimeste, loomade või taimede elu ja tervise kaitse ning kunstilise, ajaloolise või arheoloogilise väärtusega rahvusliku rikkuse kaitse või tööstus- ja kaubandusomandi kaitse.“
Ungari õigus
Valitsuse määrus 402/2021
15
Valitsuse määruse 402/2021 (VII. 8.), mis käsitleb registreerimismenetlusi ja teisi majanduse elavdamiseks võetavaid meetmeid seoses ehitussektoris varustuskindluse seisukohast strateegilise tähtsusega kaupade ja tooraine ekspordiga (a gazdaság újraindítása érdekében meghozandó, az építőipari ellátásbiztonság szempontjából stratégiai jelentőségű nyersanyagok és termékek kivitelével kapcsolatos regisztrációs eljárásról és egyéb intézkedésekről szóló 402/2021. (VII. 8.) kormányrendelet; edaspidi „valitsuse määrus 402/2021“), §‑s 1 on ette nähtud:
„1.   Kui lõikes 2 ei ole sätestatud teisiti, võib lisas 1 nimetatud kaupu ja toorainet, millel on ehitussektori varustuskindluse seisukohast strateegiline tähtsus (edaspidi koos „ehitusmaterjalid“),
a) müüa või
b) eksportida Ungari territooriumilt välisriiki pärast sisemajanduse eest vastutava ministri (edaspidi „minister“) juures registreerimist (edaspidi „teatis“) ning teatise esitamise kohta vastuvõtuteatise saamist.
2.   Käesolevat valitsuse määrust ei kohaldata Ungari territooriumi läbiva transiidi esemeks olevate ehitusmaterjalide suhtes.“
16
Valitsuse määruse §‑s 3 on sätestatud:
„1.   Teatise saamisel kontrollib minister selle vastavust §‑s 2 sätestatud vorminõuetele.
[…]
2.   Kui teatis vastab §‑s 2 sätestatud vorminõuetele, edastab minister teatised vastaval juhul koos lõike 1 punktis b nimetatud andmetega ehitusmajanduse meetmete koordineerimise eest vastutavale valitsuse volinikule (edaspidi „valitsuse volinik“), kes hindab asjasse puutuvate ministritega konsulteerides, kas ehitusmaterjalide välisriiki eksportimine või müük kahjustab märkimisväärselt elutähtsa infrastruktuuri ehitamist, kasutamist, hooldamist või arendamist või muudab selle võimatuks ning seab seeläbi ohtu avalike teenuste osutamise või kätkeb endas ehitussektori varustuskindlusega seotud riske.
3.   Seitsme tööpäeva jooksul alates teatise edastamisest teavitab valitsuse volinik ministrit lõikes 2 nimetatud asjaolude esinemisest, enda seisukohast lõikes 2 nimetatud asjaolude kohta, ning kui kõnealused asjaolud esinevad, siis teavitab ta ka riigivara järelevalve eest vastutavat ministrit oma ettepanekust, mis puudutab riigi ostueesõiguse ja ostuõiguse teostamist; minister teostab Ungari riigi ostueesõigust ja ostuõigust §‑s 5 sätestatud korras.
4.   Hiljemalt kümnendal tööpäeval pärast teatise saamist minister:
a)
kinnitab kirjalikult teatise vastuvõtmise, kui riigivara järelevalve eest vastutav minister ei teosta Ungari riigi ostueesõigust ega ostuõigust;
b)
teatab teatise esitajale, kui riigivara järelevalve eest vastutav minister teostab Ungari riigi ostueesõigust ja ostuõigust, et Ungari riik teostab teatises nimetatud ehitusmaterjalide ostueesõigust või ostuõigust ning lõpetab teatisega seotud menetluse, või
c)
kinnitab kirjalikult teatise vastuvõtmise.
4a.   Teatis ja vastuvõtuteatis liiguvad koos saadetisega ning teatise esitaja teeb need kättesaadavaks vedajale või veo korraldajale.
[…]“.
17
Valitsuse määruse §‑s 6/A on sätestatud:
„Kui teatise esitaja rikub käesolevas määruses sätestatud teatise esitamise kohustust või kui tal puudub vastuvõtuteatis, määravad politsei ning riigi maksu- ja tolliamet talle haldustrahvi, mille määr on kuni 40% selliste ehitusmaterjalide väärtusest, mille kohta teatist ei esitatud või mille kohta puudub vastuvõetuteatis, ilma käibemaksuta.“
18
Valitsuse määruse § 9 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Käesolev määrus jõustub selle avaldamisele järgneval päeval, kui lõikest 2 ei tulene teisiti.
2.   Paragrahv 10 jõustub viieteistkümnendal päeval pärast käesoleva määruse avaldamist.“
19
Valitsuse määruse 402/2021 §‑s 11 on ette nähtud:
„Paragrahvis 2 sätestatud teatise esitamise kohustus on kohaldatav ekspordi suhtes, mis toimub hiljem kui viis tööpäeva pärast käesoleva määruse jõustumist.“
20
Valitsuse määruse §‑s 12 on sätestatud:
„Käesoleva määruse eelnõu edastatakse vastavalt direktiivi [2015/1535] artiklitele 5–7 […]“.
Valitsuse otsus 1459/2021
21
Valitsuse otsuse 1459/2021 (VII. 14.), mis käsitleb ehitusmajanduse meetmete koordineerimise eest vastutava valitsuse voliniku ametisse nimetamist ja ülesandeid (az építésgazdasági intézkedések összehangolásáért felelős kormánybiztos kinevezéséről és feladatairól szóló 1459/2021. (VII. 14.) kormányhatározat), punktis 2 on ette nähtud:
„Valitsuse volinik:
a)
koordineerib valitsuse poolt majanduse elavdamiseks võetavaid ehitusmajandusega seotud meetmeid ning eelkõige:
aa)
kehtestab ehitusmaterjalide eksporti puudutava teatise esitamise korra ning võtab riigi ostueesõiguse ja ostuõiguse teostamiseks vajalikud meetmed;
ab)
võtab ehitusmaterjali transpordiga seotud teatise esitamisega seotud meetme;
[…]“.
Kohtueelne menetlus
22
Ungari edastas 30. juunil 2021 direktiivis 2015/1535 sätestatud teavitamismenetluses komisjonile sellise valitsuse määruse eelnõu, mis käsitleb majanduse elavdamiseks võetavaid meetmeid seoses ehitussektori varustuskindluse seisukohast strateegiliselt tähtsate kaupade ja tooraine ekspordiga (edaspidi „edastatud eelnõu“).
23
Komisjon palus sellelt liikmesriigilt 8. juulil 2021 täiendavat teavet, selleks et edastatud eelnõu oleks võimalik hinnata, lähtudes asjasse puutuvatest liidu õiguse sätetest.
24
Samal päeval avaldati valitsuse määrus 402/2021 Ungari ametlikus väljaandes. Selle määruse sätete sõnastus ei langenud täielikult kokku edastatud eelnõu omaga.
25
Komisjon palus 16. juulil 2021 Ungarilt nimetatud määruse avaldamise kohta teavet.
26
See liikmesriik teatas 22. juulil 2021 komisjonile, et valitsuse määrus 402/2021 erineb edastatud eelnõust ulatuse ja sisu poolest.
27
Komisjon teatas 29. juuli 2021. aasta kirjas nimetatud liikmesriigile, et ta leiab, et nii määruse eelnõu edastamata jätmine kui ka valitsuse määruse 402/2021 vastuvõtmise edasilükkamise kohustuse rikkumine, rikkudes vastavalt direktiivi 2015/1535 artikleid 5 ja 6, kujutavad endast olulise menetlusnormi rikkumist, mistõttu need riigisisesed tehnilised eeskirjad ei ole kohaldatavad.
28
Ungari põhjendas oma 2. septembri 2021. aasta vastuses valitsuse määruse 402/2021 väljakuulutamist seda komisjonile eelnevalt edastamata väitega, et Ungaris on COVID‑19 pandeemia ning sellest tuleneva ülemaailmse toorainete nappuse tõttu, mis mõjutas tõsiselt ehitustöid Ungaris, on tekkinud hädaolukord. Seoses sellega oli määruse eesmärk tagada, et ehitussektori varustuskindluse seisukohast oluliste materjalide ja toodete varud oleksid selles liikmesriigis kättesaadavad ning et elutähtsate infrastruktuuride turvalisuse tagamiseks oleks võimalik rahuldada riigisiseseid vajadusi.
29
Komisjon saatis 23. septembril 2021 Ungarile ametliku kirja. Ta heitis liikmesriigile ette seda, et võttes vastu valitsuse määruse 402/2021 ja selle hilisemad muudatused ning valitsuse otsuse 1459/2021, rikkus Ungari kohustusi, mis tulenevad ELTL artiklitest 35 ja 36, ELTL artikli 2 lõikest 1 koostoimes ELTL artikli 3 lõike 1 punktiga e ning direktiivi 2015/1535 artikli 5 lõikest 1 ja artikli 6 lõikest 1.
30
Ungari ei nõustunud oma 23. novembri 2021. aasta kirjaga edastatud vastuses sellele ametlikule kirjale, nende etteheidetega.
31
Kuna selle liikmesriigi argumendid komisjoni ei veennud, saatis ta 6. aprillil 2022 Ungarile põhjendatud arvamuse, milles ta kordas nimetatud etteheiteid.
32
Nimetatud liikmesriik vastas sellele põhjendatud arvamusele 13. juuni 2022. aasta kirjaga, väites, et talle ette heidetud liikmesriigi kohustuste rikkumised ei ole põhjendatud.
33
Neil asjaoludel otsustas komisjon 4. augustil 2023 esitada käesoleva hagi.
Hagi
34
Komisjon põhjendab oma hagi kolme väitega, millest esimene puudutab ELTL artiklite 35 ja 36 rikkumist, teine ELTL artikli 2 lõike 1 rikkumist koostoimes ELTL artikli 3 lõike 1 punktiga e ning kolmas direktiivi 2015/1535 artikli 5 lõike 1 ja artikli 6 lõike 1 rikkumist.
35
Ungari palub jätta liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi rahuldamata.
Esimene etteheide, et on rikutud ELTL artikleid 35 ja 36
Poolte argumendid
36
Komisjon väidab, et valitsuse määrus 402/2021 kujutab endast koguselise piiranguga samaväärse toimega meedet ELTL artikli 35 tähenduses, kuna see näeb ette esiteks ehitusmaterjalide ekspordist teatamise kohustuse ja teiseks Ungari riigi võimaluse teostada nende ehitusmaterjalide suhtes ostueesõigust valitsuse voliniku ettepanekul, kui ehitusmaterjalide müük või eksport välismaale takistab märkimisväärselt elutähtsa infrastruktuuri ehitamist, käitamist, hooldust või arendamist või muudab selle võimatuks, ohustades seeläbi avalikke teenuseid või kujutades endast ohtu ehitussektori varustuskindlusele.
37
Valitsuse määruse 402/2021 selline kvalifitseerimine on kohustuslik hoolimata Ungari viidatud asjaoludest, nimelt sellest, et selles määruses ette nähtud teatamismenetlus viiakse lõpule maksimaalselt kahe tööpäeva jooksul, et Ungari riik ei kasuta tegelikult oma ostueesõigust ja et Ungari pädevad asutused ei kohalda teatamiskohustuse täitmata jätmise korral ette nähtud sanktsioone.
38
Nimelt on valitsuse määruses 402/2021 de iure ette nähtud ehitusmaterjalide sise- ja ekspordikaubanduse erinev kohtlemine selles liikmesriigis. Riigisisene meede ei jää aga ELTL artiklites 34 ja 35 sätestatud keelu kohaldamisalast välja ainuüksi seetõttu, et sellest tulenev takistus on vähetähtis, et meetmega tekitatud koguselisel piirangul on suhteliselt väike majanduslik tähtsus või et nimetatud meede mõjutab importi ja eksporti või ettevõtjaid vaid piiratud ulatuses.
39
Sellega seoses väidab komisjon, et meetme mõju ei piirdu sellega, kuidas liikmesriigi ametiasutused seda ellu viivad. Ainuüksi asjaolu, et võeti vastu sätted, milles oli ette nähtud võimalus piirata eksporti teistesse liikmesriikidesse ostueesõiguse ja ostuõiguse kehtestamise teel ning võimalusega viivitada ekspordiga kuni kümne tööpäeva, avaldaks iseenesest pärssivat mõju ettevõtjatele, kelle suhtes meedet kohaldatakse.
40
See institutsioon on seisukohal, et valitsuse määruse 402/2021 mõju kaupade vabale liikumisele ei ole liiga ebakindel ega kaudne, kuna see määrus tagab selgelt Ungari riigile pärast eksporditeatiste hindamist ostueesõiguse.
41
Valitsuse määruse 402/2021 võimaliku põhjenduse kohta ELTL artikli 36 sätete alusel tuletab komisjon meelde, et avaliku korra ja avaliku julgeoleku erandid kujutavad endast erandeid kaupade vaba liikumise aluspõhimõttest, mida tuleb tõlgendada kitsalt ja mille ulatust ei saa liikmesriigid määrata ühepoolselt ilma liidu institutsioonide kontrollita. Liikmesriik võib neile eranditele tugineda üksnes siis, kui ühiskonna põhihuvisid ähvardav oht on reaalne ja piisavalt tõsine.
42
Vastuseks Ungari argumendile, mille kohaselt valitsuse määruse 402/2021 peamine eesmärk on kaitsta elutähtsate infrastruktuuride ehitusmaterjalidega varustamise kindlust, väidab see institutsioon, et selline põhjendus peab piirava meetme nõuetekohaseks põhjendamiseks olema seotud objektiivsete asjaoludega, mis vastavad avaliku julgeoleku nõuetele ELTL artikli 36 tähenduses, ning et see ei ole kohaldatav üldiselt ega majanduslikel ja sotsiaalsetel põhjustel.
43
Nimetatud institutsioon väidab seoses sellega, et selline avaliku julgeoleku huvides põhjendatud meede peab olema kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, mis nõuab, et liikmesriikide rakendatavad meetmed piirduksid sellega, mis on taotletava õiguspärase eesmärgi saavutamiseks tegelikult sobiv ja vajalik. Lisaks tuletab komisjon meelde, et piiravat meedet saab pidada taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivaks üksnes siis, kui see vastab tõepoolest huvile saavutada see eesmärk ühtselt ja süstemaatiliselt, ning et seda peab tõendama asjaomane liikmesriik.
44
Seega leiab komisjon esiteks, et Ungari ei ole tõendanud, et valitsuse määruses 402/2021 ette nähtud meetmed on taotletavate eesmärkide saavutamiseks sobivad. Mis puudutab selle määruse kohaldamisala, siis see ei piirdu ei ehitusmaterjalidega, mille puhul on tuvastatud tarnetega seotud oht, ega materjalidega, mis on tõepoolest vajalikud elutähtsa infrastruktuuri jaoks. Lisaks on Ungari ehitussektori areng alates 2016. aastast suhteliselt stabiilne ning Ungari riik ei kasutanud selle määruse jõustumisele järgnenud kahe aasta jooksul oma ostueesõigust ega ostuõigust.
45
Teiseks märgib komisjon, et proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt peab eelkontrolli süsteem, mis on põhjendatud ja sobiv, põhinema objektiivsetel, mittediskrimineerivatel ja asjaomastele ettevõtjatele ette teada olevatel kriteeriumidel, nii et riigisiseste ametiasutuste kaalutlusõiguse teostamine oleks piiritletud ja seda ei saaks kasutada meelevaldselt. Valitsuse määruses 402/2021 ei ole aga selliseid objektiivseid ja mittediskrimineerivaid kriteeriume ette nähtud.
46
Lisaks võib komisjoni arvates ehitusmaterjalide ja nende ekspordi kontrolli ning nende kohta teabe kogumist teostada vähem sekkuvate vahenditega, näiteks kehtestades kohustuse esitada selle kohta asjakohased andmed. Seetõttu leiab see institutsioon, et Ungari ei ole ka tõendanud, et vaidlustatud määruses kehtestatud meetmed ei lähe kaugemale sellest, mis on taotletava eesmärgi saavutamiseks vajalik, ning et talle tuleb seega ette heita, et ta ei kaalunud selliseid alternatiive.
47
Ungari väidab, et valitsuse määrus 402/2021 ei kujuta endast koguselise piiranguga samaväärse toimega meedet ega kuulu seega ELTL artiklis 35 kehtestatud keelu kohaldamisalasse. Selle määruse eesmärk on võimaldada Ungari pädevatel asutustel kontrollida teatise esitamise kohustuse kehtestamise kaudu tõhusalt elutähtsa infrastruktuuri seisukohast strateegilise tähtsusega kaupade varusid ning koguda varusid ja tarneid puudutavat teavet. Tänu niisugusele teatamiskohustusele on neil ametiasutustel reaalajas täielik ülevaade neis varudes toimunud muutustest ning seetõttu saavad nad võtta kriitilise olukorra vältimiseks vajalikke meetmeid.
48
See liikmesriik leiab, et valitsuse määruses nr 402/2021 ette nähtud sätete tõhusust kinnitab asjaolu, et alates nende jõustumisest ei ole Ungari riigis kunagi tekkinud olukorda, kus ehitusmaterjalide nappuse tõttu oleks ta pidanud kasutama oma ostueesõigust. Lisaks sellele ei ole nimetatud sätetes ettevõtjatele kehtestatud materiaalõiguslikke kohustusi, registreerimismenetlus viiakse alati läbi maksimaalselt kahe tööpäeva jooksul ning Ungari pädevad asutused ei kohalda teatise esitamata jätmise korral ette nähtud sanktsioone.
49
Selle liikmesriigi hinnangul nähtub Euroopa Kohtu praktikast, et erand ELTL artiklis 35 sätestatud keelust on ette nähtud sellistele piirangutele, mille mõju peetakse liiga juhuslikuks või liiga kaudseks. Valitsuse määruse 402/2021 sätete konkreetse mõju kohta märgib ta, et Központi Statisztikai Hivatali (Ungari statistika keskamet) andmete analüüs ei võimalda tuvastada asjaomaste ehitusmaterjalide ekspordikäibe üldist vähenemist.
50
Igal juhul leiab Ungari, et valitsuse määrus 402/2021 on põhjendatud avaliku julgeoleku kaalutlustel ELTL artikli 36 tähenduses, kuna selle peamine eesmärk on kaitsta elutähtsat infrastruktuuri, tagades selle ehitusmaterjalidega varustamise kindluse. Lisaks on selles valitsuse määruses ette nähtud mõiste „infrastruktuur“ määratlus sisuliselt kooskõlas direktiivis 2008/114 oleva määratlusega.
51
See liikmesriik lisab, et nimetatud valitsuse määruse eesmärk on ka elavdada riigi majandust, reageerides ehitusmaterjalide tootmise vähenemisele, tarneraskustele ja hinnatõusule pärast COVID‑19 pandeemiast tingitud kriisi. See võimaldaks kaudselt kaitsta ka selliseid sotsiaalseid huve nagu eluasemete kättesaadavaks tegemine ja noortele perekonna loomiseks võimaluste pakkumine.
52
Meenutades, et liikmesriikidel on teatav kaalutlusruum ühiskonna põhivajaduste ulatuse kindlaksmääramisel ja selle kaitsetaseme kindlaksmääramisel, mida nad peavad piisavaks, väidab Ungari, et komisjoni ülesanne on tõendada, et valitsuse määruse 402/2021 sätted on nende riigisiseste õigusnormidega taotletava eesmärgi saavutamiseks täiesti sobimatud, mida see institutsioon ei ole käesoleval juhul teinud.
53
Nende õigusnormide proportsionaalsuse kohta leiab see liikmesriik, et valitsuse määrusega 402/2021 on kehtestatud ühtne kord, millega kehtestatakse ehitusmaterjalide seire süsteem, millel ei ole siiski mingit tegelikku negatiivset mõju kaubandusele. Ta väidab, et neis õigusnormides ette nähtud kaks meedet, nimelt teavitamiskohustus ning ostueesõigus ja ostuõigus, on selged ning et esimese meetme tõhusus aitab kaasa sellele, et ostueesõigust ei kasutata või et ostuõigust teostatakse üksnes kiireloomulistel juhtudel.
54
Nimetatud liikmesriik väidab, et valitsuse määrusega 402/2021 kehtestatud kord põhineb objektiivsetel, mittediskrimineerivatel ja asjaomastele ettevõtjatele ette teada olevatel kriteeriumidel. Selles valitsuse määruses ette nähtud meetmed on proportsionaalsed ega lähe kaugemale sellest, mis on taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiv ja vajalik. Lisaks ei võimalda vähem sekkuvad meetmed, näiteks kohustus edastada ehitusmaterjalidega kauplemisega seotud andmeid, Ungari riigil õigel ajal toime tulla võimaliku kriitilise puudusega sellistest materjalidest.
Euroopa Kohtu hinnang
– ELTL artikli 35 kohaldamisalasse kuuluva piirangu olemasolu
55
ELTL artikli 35 kohaselt keelatakse liikmesriikidevahelised koguselised ekspordipiirangud ja kõik samaväärse toimega meetmed.
56
Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et koguseliste ekspordipiirangutega samaväärse toimega meetmed on liikmesriikide meetmed, mille eesmärk või tagajärg on spetsiifiline ekspordi takistamine ning liikmesriigi sise- ja ekspordikaubanduse erinev kohtlemine, nii et asjaomase liikmesriigi omamaistele toodetele või siseturule on teiste liikmesriikide kaubanduse või toodete arvelt antud eriline eelis (vt 8. novembri 1979. aasta kohtuotsus Groenveld, 15/79, EU:C:1979:253, punktid 6 ja 7, ning 16. detsembri 2008. aasta kohtuotsus Gysbrechts ja Santurel Inter, C‑205/07, EU:C:2008:730, punkt 40).
57
Selles kontekstis on Euroopa Kohus juba otsustanud, et ELTL artiklitega 34 ja 35 on vastuolus see, kui liidusisestes suhetes kohaldatakse riigisiseseid õigusnorme, mis säilitavad, olgu kas või puhtformaalselt, impordi- või ekspordilitsentside või muu sarnase menetluse nõude (15. detsembri 1971. aasta kohtuotsus International Fruit Company jt, 51/71–54/71, EU:C:1971:128, punkt 9). Ekspordile eriformaalsuste kehtestamine viivitusega ja sellega kaasnev pärssiv mõju eksportijatele kujutab endast kaubandustõket (vt selle kohta 16. märtsi 1977. aasta kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa, 68/76, EU:C:1977:48, punkt 16).
58
Käesolevas asjas tuleb kõigepealt analüüsida, kas valitsuse määruse 402/2021 sätete eesmärk on konkreetselt piirata ehitusmaterjalide eksporti käesoleva kohtuotsuse punktis 56 viidatud kohtupraktika tähenduses.
59
Sellega seoses tuleb märkida, et selle määruse sätetes on ette nähtud ehitusmaterjalide ekspordist teatamise kohustus, millega kaasneb haldussanktsioon, kui ettevõtjad seda kohustust ei täida, samas ei ole poolte vahel vaidlust selles, et Ungari õiguses ei ole sellist kohustust ja sellist sanktsiooni ette nähtud riigi territooriumil toimunud ehitusmaterjalide müügitehingute suhtes.
60
Lisaks on selle määruse sätete kohaselt Ungari pädevatel asutustel pärast seda, kui ettevõtja on teatanud oma kavatsusest eksportida ehitusmaterjale, aega kümme tööpäeva, et kasutada ostueesõigust ja ostuõigust seoses nende materjalidega, kui nad leiavad, et nende müük või eksport välismaale takistab märkimisväärselt või muudab võimatuks elutähtsate infrastruktuuride ehitamise, käitamise, hooldamise või arendamise riigi territooriumil.
61
Sellest järeldub, et pannes esiteks selliseid ehitusmaterjale eksportida soovivatele ettevõtjatele täiendava halduskoormuse, nähes teiseks ette, et teatamiskohustuse täitmata jätmine toob kaasa märkimisväärse haldussanktsiooni, pikendades kolmandaks tarnetähtaegu kuni kümne tööpäevani ning takistades neljandaks lõplikult eksporditehingut juhul, kui Ungari riigile antakse ostueesõigus ja ostuõigus, piirab valitsuse määrus 402/2021 ehitusmaterjalide eksporti, nähes ette nende toodete sise- ja ekspordikaubanduse erineva kohtlemise ning tagades eelise selle liikmesriigi siseturul.
62
Arvestades seda sõnaselget eesmärki piirata ekspordivoogusid, tuleb see määrus kvalifitseerida „koguseliste ekspordipiirangutega samaväärse toimega meetmeteks“ ELTL artikli 35 tähenduses, ilma et oleks vaja analüüsida nende sätete mõju.
63
Igal juhul, mis puudutab valitsuse määruse 402/2021 sätete mõju täiendavat hindamist, siis tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktikast ilmneb, et kõiki liikmesriigi meetmeid, mis võivad otse või kaudselt, tegelikult või potentsiaalselt takistada liidusisest kaubandust, tuleb pidada koguseliste piirangutega samaväärseteks meetmeteks selle sätte tähenduses (vt selle kohta 19. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus CIHEF jt, C‑147/21, EU:C:2023:31, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
64
Lisaks on ELi toimimise lepingus ette nähtud põhivabaduste mis tahes piiramine, isegi kui see on vähetähtis, selle lepinguga keelatud (vt selle kohta 1. aprilli 2008. aasta kohtuotsus Gouvernement de la Communauté française ja gouvernement wallon, C‑212/06, EU:C:2008:178, punktid 52 ja seal viidatud kohtupraktika).
65
Mis puudutab käesoleval juhul Ungari viidatud asjaolu, et alates valitsuse määruse 402/2021 jõustumisest ei ole selles liikmesriigis esinenud mingit ehitusmaterjalide puudust, mis nõuaks tema ostueesõiguse või ostuõiguse kasutamist, siis tuleb märkida, et see võib olla tingitud just asjaolust, et ettevõtjaid heidutati ehitusmaterjale eksportimast.
66
Lisaks ei tõenda selle valitsuse määruse sätete heidutava mõju puudumist ka andmed, mis on toodud Ungari esitatud tabelis kostja vastuse lisas B.1, mis näitab nimetatud määruse jõustumisele järgnenud kahe aasta osas, võrreldes jõustumisele eelnenud kahe aastaga, samas valitsuse määruses nimetatud viieteistkümnest ehitusmaterjalist üheksa puhul ekspordimahu suurenemist ja ainult kuue ehitusmaterjali puhul mahu vähenemist. Muude tõendite puudumisel ei saa nimelt välistada, et ekspordimaht oleks olnud suurem, kui valitsuse määrust 402/2021 ei oleks olemas olnud. Need andmed võimaldavad üksnes järeldada, et see ei takista kõikide selle kohaldamisalasse kuuluvate ehitusmaterjalide eksporti (vt analoogia alusel 17. septembri 2020. aasta kohtuotsus Hidroelectrica, C‑648/18, EU:C:2020:723, punkt 32).
67
Sellest järeldub, et valitsuse määruse 402/2021 sätted võivad ekspordikaubandust teataval määral mõjutada nii otseselt, eelkõige ettevõtjate teatamiskohustusest tuleneva halduskoormuse tõttu ja ekspordi korral tarnetähtaegade pikenemise tõttu, kui ka kaudselt, kuna neis sätetes kehtestatud kohustused võivad pärssida ettevõtjate tahet ehitusmaterjale eksportida. Seega ja sõltumata nende piiravast eesmärgist ei tohiks nende õigusnormide piiravat toimet pidada liiga ebakindlaks või liiga kaudseks, et asuda kooskõlas Euroopa Kohtu praktikaga eelkõige 7. märtsi 1990. aasta kohtuotsuses Krantz (C‑69/88, EU:C:1990:97, punktid 10 ja 11) ja 13. oktoobri 1993. aasta kohtuotsuses CMC Motorradcenter (C‑93/92, EU:C:1993:838, punktid 10–12) seisukohale, et tegemist ei ole piiranguga ELTL artikli 35 tähenduses.
68
Eeltoodust tuleneb, et valitsuse määrus 402/2021 kujutab endast koguselise ekspordipiiranguga samaväärse toimega meedet ELTL artikli 35 tähenduses. See meede on vastuolus viimati nimetatud sättest tulenevate kohustustega, välja arvatud juhul, kui see on objektiivselt põhjendatud.
– Põhjendatus ELTL artikli 36 tähenduses
69
ELTL artikliga 35 vastuolus olev liikmesriigi meede võib olla õigustatud mõnel ELTL artiklis 36 loetletud põhjustest või ülekaaluka üldise huvi tõttu, tingimusel et meede on taotletava õiguspärase eesmärgiga proportsionaalne (vt selle kohta 16. detsembri 2008. aasta kohtuotsus Gysbrechts ja Santurel Inter, C‑205/07, EU:C:2008:730, punkt 45; 17. septembri 2020. aasta kohtuotsus Hidroelectrica, C‑648/18, EU:C:2020:723, punkt 34, ning 19. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus CIHEF jt, C‑147/21, EU:C:2023:31, punkt 48).
70
Selleks tuleb kontrollida, kas meede on selle eesmärgi täitmise tagamiseks sobiv ega lähe kaugemale sellest, mis on selle saavutamiseks vajalik. Lisaks tuleb selles kontekstis meenutada, et liikmesriigi õigusnormid on konkreetse eesmärgi saavutamiseks sobivad üksnes juhul, kui need vastavad tõepoolest huvile saavutada see eesmärk järjekindlalt ja süstemaatiliselt (vt selle kohta 11. juuni 2015. aasta kohtuotsus Berlington Hungary jt, C‑98/14, EU:C:2015:386, punkt 64 ja seal viidatud kohtupraktika).
71
Konkreetselt riigisisese meetme kohta, mis asjaomase liikmesriigi arvates on põhjendatud avaliku julgeoleku eesmärgiga, on Euroopa Kohus juba otsustanud, et ELTL artikli 36 kohaldamisel on oluline, et see meede oleks tõepoolest põhjendatud objektiivsete asjaoludega, mis vastavad avaliku julgeoleku nõuetele (vt selle kohta 10. juuli 1984. aasta kohtuotsus Campus Oil jt, 72/83, EU:C:1984:256, punkt 36).
72
Euroopa Kohus täpsustas sama moodi, et kuigi liikmesriikidele jääb vabadus määrata oma riigisisestest vajadustest lähtudes kindlaks avaliku korra ja avaliku julgeoleku nõuded, tuleb neid põhjendusi liidu kontekstis ja eelkõige ELi toimimise lepinguga tagatud põhivabadusest tehtavate eranditena siiski tõlgendada kitsalt nii, et nende ulatust ei saaks määrata iga liikmesriik ühepoolselt ilma liidu institutsioonide kontrollita. Seega võib riigi julgeolekule tugineda üksnes siis, kui ühiskonna alushuvid on tõesti ja piisavalt ohus (vt selle kohta 18. juuni 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (ühingute läbipaistvus), C‑78/18, EU:C:2020:476, punkt 91 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 13. juuli 2023. aasta kohtuotsus Xella Magyarország, C‑106/22, EU:C:2023:568, punktid 66 ja 67).
73
Lisaks peavad liikmesriigi poolt esitatavate põhjendustega kaasnema selle liikmesriigi võetud meetme sobivuse ja proportsionaalsuse analüüs ning konkreetsed tõendid tema argumentide toetuseks (7. juuni 2007. aasta kohtuotsus komisjon vs. Belgia, C‑254/05, EU:C:2007:319, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 19. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus CIHEF jt, C‑147/21, EU:C:2023:31, punkt 53 ja seal viidatud kohtupraktika).
74
Käesolevas asjas väidab Ungari, et valitsuse määrusega 402/2021 ette nähtud meetmed on põhjendatud avaliku julgeoleku kaalutlustel, eelkõige elutähtsate infrastruktuuride ehitusmaterjalidega varustamise kindlusega.
75
Sellega seoses on Euroopa Kohus juba otsustanud, et nafta-, telekommunikatsiooni- ja energeetikasektoris võib eesmärk tagada selliste toodetega varustamise kindlus või selliste teenuste osutamine kriisiolukorras asjaomase liikmesriigi territooriumil kujutada endast avaliku julgeolekuga seotud põhjust. See ei kehti aga kohalikul tasandil ehitussektori põhitoorainetega varustamise kindluse kohta, mis ei saa kuuluda õiguspärase eesmärgi alla tagada avalik julgeolek, välja arvatud juhul, kui tõendatakse, et selliste toorainete nappus kujutab endast tõelist ja piisavalt tõsist ohtu, mis kahjustab mõnd ühiskonna põhihuvi (vt selle kohta 13. juuli 2023. aasta kohtuotsus Xella Magyarország, C‑106/22, EU:C:2023:568, punktid 68 ja 69).
76
Käesolevas asjas ei ole Ungari siiski tõendanud, et valitsuse määrus 402/2021 on vastu võetud vastamaks objektiivsete asjaolude poolest tegelikult ja rangelt avaliku julgeoleku nõuetele.
77
Nimelt võib esiteks seda valitsuse määrust kohaldada suurele hulgale Ungaris asuvatele infrastruktuuridele, ilma et oleks tõendatud, et igaüks neist on faktiliselt seotud ühiskonna põhihuviga, kuna nimetatud valitsuse määrus ei sisalda ei loetelu sellist huvi pakkuvatest infrastruktuuridest ega mõiste „elutähtis infrastruktuur“ otsest määratlust või määratlust viitega mõnele muule õigusaktile, mis võimaldaks selgelt ja ammendavalt asjaomased infrastruktuurid kindlaks teha.
78
Ungari väidab, et Ungari õigusnormide hierarhia põhimõtte kohaselt tuleb selle mõiste ulatust valitsuse määruse 402/2021 tähenduses mõista nii, nagu see on määratletud 2012. aasta CLXVI seaduse elutähtsate süsteemide ja rajatiste identifitseerimise, määramise ja kaitse kohta (a létfontosságú rendszerek és létesítmények azonosításáról, kijelöléséről és védelméről szóló 2012. évi CLXVI. törvény; Magyar Közlöny, 2012, nr 154, lk 26099) § 1 punktis j. Kuna selle seadusega võeti Ungari õiguskorda üle direktiiv 2008/114, vastab viimati nimetatud määratlus selle direktiivi artikli 2 punktis a esitatud määratlusele. Järelikult põhineb mõiste „elutähtis infrastruktuur“ valitsuse määruse 402/2021 tähenduses objektiivsetel asjaoludel.
79
Sellega seoses piisab aga, kui märkida ühelt poolt, et Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust nähtub, et mõiste „elutähtis infrastruktuur“ oli nimetatud seaduse artikli 1 punkti j põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemisel kehtinud redaktsioonis määratletud laialt ja et selle lisas 1 olid elutähtsa süsteemi tunnuseid sisaldada võivate tegevusvaldkondadena loetletud muu hulgas energeetika, transpordi, tervishoiu, sotsiaalkindlustuse, kaitse ja sisejulgeoleku sektor, milles Ungari pädevad asutused võisid infrastruktuuri kvalifitseerida „elutähtsaks“.
80
Teiselt poolt, nagu rõhutas kohtujurist oma ettepaneku punktides 43 ja 44, ei puutu direktiiv 2008/114 käesoleval juhul asjasse, kuna valitsuse määrus 402/2021 ei kuulu selle kohaldamisalasse. Selle direktiivi artiklist 1, võttes arvesse selle põhjendusi 5 ja 9, tuleneb, et selles on üksnes kehtestatud menetlus liidu elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimiseks ja määramiseks energeetika ja transpordi sektoris ning nende kaitse parandamiseks, samas kui valitsuse määruse 402/2021 kohaldamisala on erinev ja laiem, kuna see katab ka teisi sektoreid ja ei hõlma üksnes olemasolevate elutähtsate infrastruktuuride hooldamist, vaid igasugust tegevust, mis on seotud infrastruktuuride ehitamise, kasutamise, hooldamise ja arendamisega riigi territooriumil.
81
Teiseks, nagu komisjon õigesti väidab, ei tulene seosed valitsuse määruses 402/2021 loetletud ehitusmaterjalide eri kategooriate ja seal viidatud elutähtsate infrastruktuuride kaitse vahel ei sellest valitsuse määrusest ega üldisemalt Ungari käesolevas menetluses esitatud selgitustest. Samuti ei ole see liikmesriik täpsustanud, millal tuleb iga kategooria puhul asuda seisukohale, et esineb ehitusmaterjalide nappus, mis kujutab endast reaalset ja piisavalt tõsist ohtu elutähtsa infrastruktuuri varustuskindlusele.
82
Kolmandaks tuleb tõdeda, et valitsuse määruse 402/2021 eesmärk ei ole saavutada elutähtsate infrastruktuuride ehitusmaterjalidega varustamise kindlust ühtselt ja süstemaatiliselt, kuna selles ei ole ette nähtud korda nende materjalide müügiks riigisisesel turul ja nende impordiks Ungarisse, et määrata kindlaks laovarud ja nappus.
83
Sellest tuleneb, et tuleb tagasi lükata Ungari argumendid, mille kohaselt valitsuse määruses 402/2021 sisalduvad piiravad meetmed on põhjendatud ELTL artikli 36 tähenduses avaliku julgeoleku kaalutlustel, mis on seotud elutähtsa infrastruktuuri ehitusmaterjalidega varustamise kindlusega.
84
Ungari väite kohta, et see valitsuse määrus aitab taaskäivitada ka riigi majandust, reageerides ehitusmaterjalide tootmise vähenemisele ja hinnatõusule pärast COVID‑19 pandeemiaga seotud kriisi, ning kaitsta selliseid sotsiaalseid huve nagu eluasemete ehitamist ja noorte võimalust luua perekond, siis tuleb esiteks meenutada, et puhtalt majanduslikke põhjendusi, mis on seotud riigi majanduse edendamise või selle sujuva toimimisega, ei saa kasutada õigustusena mõne aluslepingutega tagatud põhivabaduse piiramiseks (13. juuli 2023. aasta kohtuotsus Xella Magyarország, C‑106/22, EU:C:2023:568, punkt 64 ja seal viidatud kohtupraktika).
85
Teiseks ei ole Ungari sotsiaalsete põhjuste osas esitanud ühtegi tõendit, mis neid väiteid kinnitaks.
86
Neil asjaoludel ei saa valitsuse määruses 402/2021 sisalduvaid piiranguid põhjendada ELTL artikli 36 alusel.
87
Järelikult tuleb nõustuda komisjoni esimese etteheitega osas, mis puudutab ELTL artikli 35 rikkumist.
Teine etteheide, et on rikutud ELTL artikli 2 lõiget 1 koostoimes ELTL artikli 3 lõike 1 punktiga e
Poolte argumendid
88
Märkides, et valitsuse määruses 402/2021 sätestatud piirangud on kohaldatavad ehitusmaterjalide ekspordile kolmandatesse riikidesse ja kujutavad endast seega ühise kaubanduspoliitika valdkonda kuuluvat meedet, väidab komisjon, et Ungari on rikkunud ELTL artikli 3 lõike 1 punkti e, mille kohaselt on liidul ainupädevus ühise kaubanduspoliitika valdkonnas, ning ELTL artikli 2 lõiget 1, milles on täpsustatud, et õiguslikult siduvaid akte võib menetleda ja vastu võtta ainult liit, kusjuures liikmesriigid võivad seda teha ainult liidu volitusel või liidu õigusaktide rakendamiseks.
89
Ungari väidab, et valitsuse määrus 402/2021 kuulub määruse 2015/479 artikli 10 kohaldamisalasse, milles on ette nähtud, et liikmesriigi võetud ekspordipiirangud võivad olla põhjendatud mõne selles artiklis 10 loetletud üldise huviga.
90
Komisjon leiab siiski, et artiklis 10 kasutatud mõiste „avalik julgeolek“ vastab ELTL artiklis 36 ette nähtud mõistele ning et nimetatud valitsuse määrus ei vasta artiklis 10 ette nähtud kriteeriumidele.
91
Komisjon leiab, et kuna liidu õigust tuleb, niivõrd kui see on võimalik, tõlgendada kooskõlas liidu rahvusvaheliste kohustustega, sealhulgas nendega, mis tulenevad rahvusvahelistest lepingutest, mis on siduvad nii liidule kui ka liikmesriikidele, peaks Ungari käesolevas asjas GATT 1994 ühe asjakohase erandi alusel põhjendama, et ta võib teha erandi selle lepingu XI artikli lõikes 1 sätestatud keelust, mis puudutab toodete eksporti teistesse WTO liikmesriikidesse.
92
Ta täpsustab, et kuigi GATT 1994 XI artikli lõike 2 punktis a ette nähtud erand lubab kehtestada ajutisi, sealhulgas koguselisi ekspordipiiranguid, et vältida või heastada oluliste toodete tõsist nappust, ei kuulu need olukorrad määruse 2015/479 artikli 10 kohaldamisalasse. Kui selline olukord tekib, peavad liikmesriigid teavitama komisjoni probleemidest, millega nad silmitsi seisavad, ning komisjoni ülesanne on tegutseda selle määruse artiklite 5 ja 6 kohaselt.
93
See institutsioon lisab, et nimetatud määruse artiklite 5 ja 6 alusel võetud kaitsemeetmed võivad piirduda teatavate sihtkohtade või liidu teatud piirkondade ekspordiga. „Liidu huvides“ võetud kaitsemeetmed võivad seega aidata kaitsta ka liikmesriigi vajadusi.
94
Ungari väidab, et valitsuse määrus 402/2021 ei riku liidu ainupädevust ühise kaubanduspoliitika valdkonnas ning et see määrus on kooskõlas ELTL artikli 2 lõikega 1 ja artikli 3 lõikega 1.
95
GATT 1994 XI artikliga ja komisjoni pädevusega võtta määruse 2015/479 artiklite 5 ja 6 alusel kaitsemeetmeid ei ole vastuolus, kui liikmesriik võtab selle määruse artikli 10 alusel sellise meetme nagu valitsuse määrus 402/2021.
96
Ungari väidab, et nimetatud määruse artiklid 5 ja 6 on kohaldatavad meetmetele, mida võib võtta, kui „liidu huvid“ seda nõuavad, samas kui selles valitsuse määruses ette nähtud meetmete eesmärk on tagada avalik julgeolek ainult ühes liikmesriigis, mitte liidu üldine huvi.
97
Ta lisab, et komisjoni argumendiga, et määruse 2015/479 artiklid 5 ja 6 takistavad liikmesriigil tugineda selle määruse artiklile 10, ei saa nõustuda, sest kui see nii oleks, muutuks artikkel 10 täielikult sisutühjaks.
98
Ungari järeldab, et valitsuse määrus 402/2021 vastab avaliku julgeolekuga seotud põhjustele, mis kuuluvad määruse 2015/479 artikli 10 kohaldamisalasse, ning et varustuskindlus õigustab selle sätte alusel kaupade vabast liikumisest erandi tegemist.
Euroopa Kohtu hinnang
99
ELTL artikli 2 lõikes 1 on märgitud, et kui aluslepingud annavad liidule teatud valdkonnas ainupädevuse, võib õiguslikult siduvaid akte menetleda ja vastu võtta ainult liit, liikmesriigid võivad seda teha ainult liidu volitusel või liidu õigusaktide rakendamiseks.
100
Vastavalt ELTL artikli 3 lõike 1 punktile e on liidul ühise kaubanduspoliitika valdkonnas ainupädevus.
101
Liidu seadusandja võttis selle ainupädevuse raames vastu määruse 2015/479, et kehtestada ühised ekspordieeskirjad. Selle määruse põhjenduses 4 on öeldud, et „[e]ksport on kõikides liikmesriikides peaaegu täielikult liberaliseeritud“ ja et „liidu põhimõttena [on võimalik] kehtestada, et kolmandatesse riikidesse suunduvale ekspordile ei seata mingeid piiranguid, kui käesolevas määruses sätestatud eranditest ei tulene teisiti, ja ilma et see piiraks meetmeid, mida liikmesriigid võivad võtta vastavalt asutamislepingule“.
102
Seda silmas pidades on nimetatud määruse artiklis 1 sätestatud, et toodete eksport liidust kolmandatesse riikidesse on vaba, see tähendab, et toodete suhtes ei kohaldata mingeid koguselisi piiranguid, välja arvatud need, mida kohaldatakse kooskõlas sama määrusega.
103
Käesoleval juhul ei ole poolte vahel vaidlust selles, et valitsuse määrus 402/2021 on ühise kaubanduspoliitika valdkonda kuuluvas valdkonnas õiguslikult siduv akt ja et liit ei ole Ungarit volitanud seda määrust vastu võtma.
104
Ungari väidab siiski, et see määrus võeti vastu kooskõlas määrusega 2015/479, kuna see vastab selle määruse artikli 10 kohaldamisalasse kuuluvatele avaliku julgeoleku kaalutlustele.
105
Seoses sellega on selle määruse artiklis 10 sätestatud, et ilma et see piiraks muude liidu sätete kohaldamist, ei takista see liikmesriike kehtestamast või kohaldamast ekspordi koguselisi piiranguid, selleks et tagada kõlblus, avalik kord või julgeolek, inimeste, loomade või taimede elu ja tervise kaitse, kunstilise, ajaloolise või arheoloogilise väärtusega rahvusliku rikkuse kaitse või tööstus- ja kaubandusomandi kaitse.
106
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 61 rõhutas, tähendab see, et artikli 10 sõnastus on samasugune nagu ELTL artiklil 36, seda, et liidu seadusandja soovis vastavalt ELTL artiklile 36 laiendada siseturusisese ekspordi piiramiseks liikmesriikidele esmase õigusega antud võimalust ka samadel tingimustel eksportimisele kolmandatesse riikidesse.
107
Seega tuleb ELTL artiklis 10 ja ELTL artiklis 36 kasutatud mõistele „avalik julgeolek“ omistada mõlemas õigusaktis sama ulatus.
108
Ent nagu on otsustatud käesoleva kohtuotsuse punktis 83, ei ole Ungaril alust väita, et elutähtsate infrastruktuuride ehitusmaterjalidega varustamise kindlus, mis kujutab endast valitsuse määrusega 402/2021 taotletavat eesmärki, kuulub mõiste „avalik julgeolek“ alla ELTL artikli 36 tähenduses.
109
Järelikult tuleb tõdeda, et sellel liikmesriigil ei ole samuti alust väita, et sama eesmärk kuulub määruse 2015/479 artikli 10 kohaldamisalasse ning et valitsuse määrust 402/2021 tuleb pidada vastavalt ELTL artikli 2 lõikele 1 seda sätet rakendavaks aktiks.
110
Neil asjaoludel ja ilma et oleks vaja analüüsida poolte argumente, mis puudutavad ühelt poolt selle määruse artiklite 5 ja 6 ning teiselt poolt selle artikli 10 kohta esitatud argumente, ega ka WTO õigusest tuletatud argumente, tuleb komisjoni teise etteheitega nõustuda.
Kolmas etteheide, et on rikutud direktiivi 2015/1535 artikli 5 lõiget 1 ja artikli 6 lõiget 1
Poolte argumendid
111
Komisjon heidab Ungarile esiteks ette, et ta ei järginud direktiivi 2015/1535 artikli 6 lõikes 1 kehtestatud kolmekuulist edasilükkamisaega. Ta märgib, et liikmesriik edastas talle edastatud eelnõu 30. juunil 2021 ja et seetõttu rikkus liikmesriik valitsuse määruse 402/2021 vastuvõtmisega 8. juulil 2021 ehk enne selle peatamisperioodi lõppemist 1. oktoobril 2021 artikli 6 lõiget 1.
112
Teiseks, kuna Ungari ei teatanud eelnõust, mille alusel võeti vastu valitsuse määrus 402/2021, kuigi selles eelnõus tehti edastatud eelnõuga võrreldes olulisi muudatusi, väidab komisjon, et liikmesriik on rikkunud direktiivi 2015/1535 artikli 5 lõiget 1. Komisjon tuletab meelde, et liikmesriik peab eelnõust uuesti teavitama, kui ta teeb sellesse olulisi muudatusi võrreldes algul edastatud eelnõuga, ning et direktiivi artikli 5 lõike 1 kolmanda lõigu kohaselt tuleb tehtud muudatust pidada „oluliseks“ muu hulgas juhul, kui sellega lühendatakse algul planeeritud rakendamise ajakava.
113
Ungari väidab, et ta ei ole direktiivi 2015/1535 rikkunud, kuna valitsuse määruse 402/2021 kiireloomuline vastuvõtmine oli põhjendatud avaliku julgeoleku kaalutlustel selle direktiivi artikli 6 lõike 7 punkti a tähenduses.
114
Nimelt võimaldab see säte teha edasilükkamisajaga seotud nõuetest erandi kiireloomulistel põhjustel, mis on seotud eelkõige avaliku julgeoleku kaitsega. Ta rõhutab, et ehitusmaterjalide nõudluse taastumine pärast pandeemiat ähvardas 2021. aastal tekitada nappuse ning sellise olukorra vältimiseks tuli niisiis tegutseda kiiresti.
115
Lisaks märgib liikmesriik, et ta ei teatanud valitsuse määrusest 402/2021 vastavalt direktiivile 2015/1535 selle kiireloomulisuse tõttu ning et ta on seega võtnud kohustuse jätta kohaldamata selles määruses ette nähtud sanktsioonid selles määruses ette nähtud kohustuste täitmata jätmise eest.
Euroopa Kohtu hinnang
116
Esmalt tuleb sedastada, et poolte vahel puudub vaidlus selles, et Ungari asutused edastasid 30. juunil 2021 komisjonile direktiivis 2015/1535 sätestatud teavitamismenetluses selle direktiivi tähenduses „tehniliste eeskirjade eelnõuna“ sellise valitsuse määruse eelnõu, mis käsitleb majanduse elavdamiseks võetavaid meetmeid seoses ehitussektori varustuskindluse seisukohast strateegiliselt tähtsate kaupade ja tooraine ekspordiga.
117
Esimesena tuleb märkida, et alates hetkest, mil komisjon selle teate vastavalt direktiivi 2015/1535 artikli 6 lõikele 1 sai, algas kolmekuuline edasilükkamisaeg, mille jooksul ei saanud seda eelnõud vastu võtta.
118
Valitsuse määrus 402/2021 avaldati Ungari ametlikus väljaandes 8. juulil 2021 ning see jõustus selle § 9 kohaselt, välja arvatud selle § 10, avaldamisele järgneval päeval.
119
Komisjon väidab, ilma et Ungari oleks sellele vastu vaielnud, et valitsuse määrust 402/2021 tuleb pidada edastatud eelnõu lõplikuks versiooniks.
120
Seega tuleb tõdeda, et see määrus võeti vastu enne kolmekuulise edasilükkamisaja möödumist, mis algas edastatud eelnõu kättesaamisega komisjoni poolt.
121
Ungari väidab, et valitsuse määruse 402/2021 kiireloomuline vastuvõtmine oli põhjendatud avaliku julgeoleku kaalutlustel direktiivi 2015/1535 artikli 6 lõike 7 punkti a tähenduses, mis võimaldab teha erandi selle direktiivi artikli 6 lõikes 1 ette nähtud kolmekuulisest edasilükkamisajast. Ta rõhutab, et ehitusmaterjalide nõudluse taastumine pärast COVID‑19 pandeemiat ähvardas 2021. aastal tekitada puudujäägi Ungaris ning sellise olukorra vältimiseks tuli niisiis tegutseda kiiresti.
122
Selle argumendiga ei saa nõustuda.
123
Direktiivi 2015/1535 artikli 6 lõike 7 punkti a kohaselt ei pea liikmesriigid seda kolmekuulist edasilükkamisaega järgima, kui rahva tervise või ohutuse, loomade või taimede kaitsmise ning teenuseid puudutavate eeskirjade puhul ka avaliku korra, eriti alaealiste kaitsmisega seotud tõsistest ja ettenägematutest asjaoludest tekkinud kiireloomulistel põhjustel peab liikmesriik väga lühikese aja jooksul ette valmistama tehnilised eeskirjad nende viivitamatuks avaldamiseks ja kehtestamiseks ning nõupidamine ei ole seejuures võimalik.
124
Euroopa Kohus on juba otsustanud seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord (EÜT 1998, L 204, lk 37; ELT eriväljaanne 13/20, lk 337), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiiviga 98/48/EÜ (EÜT 1998, L 217, lk 18; ELT eriväljaanne 13/21, lk 8), artikli 9 lõike 7 esimese taandega, mille sõnastus oli identne direktiivi 2015/1535, millega tunnistati kehtetuks ja asendati direktiiv 98/34, artikli 6 lõike 7 punktiga a, et liikmesriik ei saa sellele erandile tugineda, kui riigisisese eeskirja vastuvõtmise kuupäeval ei olnud selles liikmesriigis kõnealuses sättes kirjeldatud olukorda (vt selle kohta 26. oktoobri 2006. aasta kohtuotsus komisjon vs. Kreeka, C‑65/05, EU:C:2006:673, punkt 65).
125
Käesoleval juhul piirdub Ungari aga viitega ehitusmaterjalide nappuse ohule selles liikmesriigis, tõendamata sellise olukorra tegelikku olemasolu, nagu on nõutud direktiivi 2015/1535 artikli 6 lõike 7 punktis a.
126
Sellega seoses ei oma tähtsust asjaolu, et Ungari väidab, et jättes komisjonile valitsuse määrusest 402/2021 teatamata, on ta võtnud endale kohustuse mitte kohaldada sanktsioone ettevõtjatele, kes ei täida selles valitsuse määruses ette nähtud kohustusi.
127
Nimelt ei saa sellist kohustust arvesse võtta, et kindlaks teha, kas liikmesriigil oli kõnealuses olukorras õigus tugineda direktiivi 2015/1535 artikli 6 sätetele.
128
Neil asjaoludel tuleb sedastada, et valitsuse määrus 402/2021 võeti vastu enne kolmekuulise peatamisperioodi lõppu, rikkudes selle direktiivi artikli 6 lõiget 1.
129
Teisena, direktiivi 2015/1535 artikli 5 lõike 1 kolmanda lõigu kohaselt edastavad liikmesriigid komisjonile tehniliste eeskirjade eelnõu selle lõike esimeses ja teises lõigus nimetatud tingimustel uuesti, kui nad teevad sellesse muudatusi, mis oluliselt muudavad eelnõu reguleerimisala, lühendavad algul planeeritud rakendamise ajakava, lisavad spetsifikatsioone või nõudeid või teevad viimati nimetatuid rangemaks.
130
Tehniliste eeskirjade eelnõu rakendamise kohta tuleb märkida, et edastatud eelnõu artiklis 3 oli ette nähtud, et selle sätteid hakatakse kohaldama alates 1. oktoobrist 2021.
131
Ent nagu nähtub valitsuse määruse 402/2021 artiklitest 9 ja 11, kohaldatakse selle määruse artiklis 2 ette nähtud ehitusmaterjalide ekspordist teatamise kohustust ekspordi suhtes alates 15. juulist 2021.
132
Tuleb sedastada, et asjaolu, et valitsuse määruses 402/2021 on ette nähtud palju varasem kohaldamiskuupäev kui edastatud eelnõus, kujutab endast selles eelnõus algul ette nähtud rakendamise ajakava olulist muudatust. Ungari oli seega vastavalt direktiivi 2015/1535 artikli 5 lõike 1 kolmandale lõigule kohustatud selle komisjonile uuesti edastama (vt selle kohta 10. juuli 2014. aasta kohtuotsus Ivansson jt, C‑307/13, EU:C:2014:2058, punktid 38 ja 44).
133
Kuna Ungari ei ole käesoleval juhul täitnud muudetud projektist teatamise kohustust, tuleb sedastada, et see liikmesriik on seda sätet rikkunud.
134
Järelikult on kolmas etteheide põhjendatud.
135
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb tuvastada, et kehtestades menetluse, mida kohaldatakse tooraine ja ehitusmaterjalide ekspordile, on Ungari rikkunud kohustusi, mis tulenevad:
–
ELTL artiklist 35;
–
ELTL artikli 2 lõikest 1 koostoimes ELTL artikli 3 lõike 1 punktiga e ning
–
direktiivi 2015/1535 artikli 5 lõikest 1 ja artikli 6 lõikest 1.
Kohtukulud
136
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 138 lõike 1 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Ungari on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud temalt välja mõista.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
1.
Tuvastada, et kehtestades menetluse, mida kohaldatakse tooraine ja ehitusmaterjalide ekspordile, on Ungari rikkunud kohustusi, mis tulenevad:
–
ELTL artiklist 35;
–
ELTL artikli 2 lõikest 1 koostoimes ELTL artikli 3 lõike 1 punktiga e ning
–
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. septembri 2015. aasta direktiivi (EL) 2015/1535, millega nähakse ette tehnilistest eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord, artikli 5 lõikest 1 ja artikli 6 lõikest 1.
2.
Mõista kohtukulud välja Ungarilt.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: ungari.