62024CJ0286_RES
Kohtuasi C‑286/24
Meliá Hotels International, S.A.
versus
Associação Ius Omnibus
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Supremo Tribunal de Justiça)
Euroopa Kohtu (teine koda) 29. jaanuari 2026. aasta kohtuotsus
Eelotsusetaotlus – Liikmesriikide õiguses ette nähtud kahju hüvitamise hagid liikmesriikide ja Euroopa Liidu konkurentsiõiguse sätete rikkumise korral – Direktiiv 2014/104/EL – Artikli 5 lõige 1 – Kohaldamisala – Erandlik tuvastushagi, milles palutakse välja nõuda teatud dokumente enne võimaliku kahju hüvitamise hagi esitamist – Kahju hüvitamise nõude põhjendatuse hindamine
Konkurents – Konkurentsinormide rikkumistega tekitatud kahju hüvitamise hagid – Direktiiv 2014/104 – Kostja või kolmanda isiku valduses olevate asjakohaste tõendite esitamist reguleerivad sätted – Kohaldamisala – Riigisisese õigusega ette nähtud hagi, milles nõutakse välja tõendeid enne kahju hüvitamise hagi esitamist – Hõlmamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/104, artikli 5 lõige 1)
(vt punktid 25–48 ja resolutsiooni punkt 1)
Konkurents – Konkurentsinormide rikkumistega tekitatud kahju hüvitamise hagid – Direktiiv 2014/104 – Kostja või kolmanda isiku valduses olevate asjakohaste tõendite väljaandmise korraldus – Tingimused – Hageja kohustus tõendada, et kahju hüvitamise nõue on usutav – Hageja, kes peab tõendama rikkumise, kahju ning selle rikkumise ja kahju vahelise põhjusliku seose usutavust – Komisjoni otsus, millega tuvastatakse rikkumine, mis on eesmärgilt vertikaalne piirang – Otsus, milles tõendatakse, et selle rikkumise toimepanemine on usutav – Otsus, mis võib sisaldada asjakohaseid kaudseid tõendeid kahju usutavuse ja põhjusliku seose hindamiseks – Kokkuleppemenetluses tehtud otsus – Asjakohasuse puudumine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/104, artikli 5 lõige 1)
(vt punktid 53–72 ja resolutsiooni punkt 2)
Konkurents – Konkurentsinormide rikkumistega tekitatud kahju hüvitamise hagid – Direktiiv 2014/104 – Kostja või kolmanda isiku valduses olevate asjakohaste tõendite väljaandmise korraldus – Tingimused – Hageja kohustus tõendada, et kahju hüvitamise nõue on usutav – Hageja, kes peab tõendama rikkumise, kahju ning selle rikkumise ja kahju vahelise põhjusliku seose usutavust – Nõutava tõendusjõu tase – Rikkumise, kahju ja mõistlikult aktsepteeritava põhjusliku seose olemasolu
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/104, artikli 5 lõige 1)
(vt punktid 74–88 ja resolutsiooni punkt 3)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus, kellele Supremo Tribunal de Justiça (Portugali kõrgeim kohus) esitas eelotsusetaotluse, tõlgendas direktiivi 2014/104 (
1
) sätteid, mis reguleerivad konkurentsieeskirjade rikkumisega tekitatud kahju hüvitamise hagi raames selliste tõendite esitamist liikmesriigi kohtutes, mis on kostja või kolmanda isiku valduses.
Euroopa Komisjon määras 21. veebruaril 2020 hotelliettevõtjale Meliá Hotels International, S.A. (edaspidi „Meliá“) trahvi ELTL artikli 101 ja EMP lepingu (
2
) artikli 53 rikkumise eest, kuna ta tegutses vertikaalsete kokkulepete alusel, mille tõttu ta eristas tarbijaid nende kodakondsuse või elukohariigi alusel (
3
).
Tarbijakaitseühendus Associação Ius Omnibus esitas pädevale Portugali kohtule erandliku tuvastushagi, milles paluti, et Meliált nõutaks välja dokumendid, mis on asjakohased kollektiivse kahju hüvitamise hagi esitamiseks Portugalis elavate tarbijate nimel, keda komisjoni tuvastatud konkurentsivastane tegevus kahjustas.
Kuna esimese ja teise astme kohtud rahuldasid selle erandliku tuvastushagi, esitas Meliá kassatsioonkaebuse Portugali kõrgeimale kohtule.
Neil asjaoludel otsustas Portugali kõrgeim kohus esitada Euroopa Kohtule mitu eelotsuse küsimust direktiivi 2014/104 artikli 5 lõike 1 kohta, mis nõuab, et liikmesriigid tagaksid, et konkurentsinormide rikkumisega tekitatud kahju hüvitamisega seotud menetlustes peab hageja saama nõuda liikmesriigi kohtult, et see kohustaks kostjat või kolmandat isikut andma välja asjakohased tõendid, kui hageja on tõendanud oma kahju hüvitamise nõude usutavust, esitades piisavaid ja mõistlikult kättesaadavaid fakte ja tõendeid.
Sellega seoses palub Portugali kõrgeim kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2014/104 artikli 5 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et:
–
seda kohaldatakse riigisiseses õiguses ette nähtud hagi suhtes, milles nõutakse välja tõendeid enne konkurentsinormide rikkumisega tekitatud kahju hüvitamise hagi esitamist;
–
selleks et tõendada hageja kahju hüvitamise nõude usutavust, on tal vaja tõendada, et on pigem tõenäoline kui ebatõenäoline, et konkurentsiõiguse rikkumise eest vastutuse tekkimise tingimused on täidetud, ja
–
kahju hüvitamise nõude usutavuse kindlakstegemiseks piisab komisjoni otsusest, milles tuvastatakse liidu konkurentsiõiguse rikkumine, mis on eesmärgilt vertikaalne piirang, ja see, kas vastust sellele küsimusele mõjutab asjaolu, et otsus tehti kokkuleppemenetluse lõpus.
Euroopa Kohtu hinnang
Esimesena kinnitas Euroopa Kohus grammatilise, süstemaatilise ja teleoloogilise tõlgenduse tulemusel, et direktiivi 2014/104 artikli 5 lõige 1 on kohaldatav sellisele eelnevale hagile, nagu on käsitletavas asjas ette nähtud Portugali õiguses ja mis võimaldab isikul, kellele on konkurentsinormide rikkumisega kahju tekitatud, paluda enne asjakohase kahju hüvitamise hagi esitamist, et nõutaks välja asjasse puutuvad tõendid.
Euroopa Kohtu hinnangul toetavad seda tõlgendust muu hulgas direktiivi 2014/104 eesmärgid, milleks on hõlbustada kahju hüvitamise õiguse kasutamist, võttes arvesse vajadust heastada neid vaidlusi iseloomustava teabe asümmeetria ja tagada seega konkurentsiõiguse erasektoripoolse rakendamise tõhusus.
Teisena analüüsis Euroopa Kohus eelotsuse küsimust, kas direktiivi 2014/104 artikli 5 lõike 1 esimeses lõigus ette nähtud tingimus, mis nõuab tõendite väljanõudmiseks hageja põhjendatud selgitust, mis kinnitaks usutavalt tema kahju hüvitamise nõuet, on täidetud, kui komisjon on teinud otsuse, millega tuvastatakse liidu konkurentsiõiguse rikkumine, mis on eesmärgilt vertikaalne piirang, ja kas vastust sellele küsimusele mõjutab asjaolu, et see otsus tehti kokkuleppemenetluse lõpus.
Selle kohta märkis Euroopa Kohus kõigepealt, et direktiivi 2014/104 artikli 5 lõige 1 nõuab sisuliselt, et isik, kellele on konkurentsiõiguse rikkumisega kahju tekitatud, esitaks tõendite väljaandmise nõude põhjendamiseks selgituse, mis sisaldab mõistlikult kättesaadavaid fakte ja piisavaid tõendeid, mis kinnitavad usutavalt tema kahju hüvitamise nõuet, see tähendab rikkumise olemasolu usutavust, kahju ning põhjuslikku seost selle rikkumise ja kahju vahel.
Mis puudutab rikkumise usutavuse tõendamist, siis märkis Euroopa Kohus seejärel, et komisjoni otsus, milles tuvastatakse ELTL artikli 101 rikkumine, võimaldab liikmesriigi kohtul konstateerida, et rikkumise toimepanemine ja a fortiori selle usutavus on tõendatud, kuna liikmesriigi kohus ei saa teha otsuseid, mis on sellise otsusega vastuolus. Seevastu ei piisa ainuüksi sellest otsusest, et olenemata asjaoludest oleks tõendatud kahju hüvitamise nõude usutavus. Veel tuleb tõendada kahju ja põhjusliku seose usutavust.
Tekkinud kahju usutavuse tõendamise kohta tuletas Euroopa Kohus lisaks meelde, et direktiivi 2014/104 artikli 17 lõikes 2 on kehtestatud ümberlükatav eeldus, et kartell tekitab kahju, ning selle direktiivi artikli 2 punkti 14 tähenduses hõlmab kartelli mõiste kahe või enama konkurendi vahelist horisontaalset konkurentsipiirangut. Seega on välistatud niisuguse ümberlükatava eelduse kohaldatavus vertikaalse konkurentsipiirangu suhtes, mis hõlmab omavahel mittekonkureerivaid ettevõtjaid, kes tegutsevad tootmis- või turustusahela erinevatel tasanditel.
Sellest järeldub, et kui komisjon on teinud otsuse, milles tuvastatakse keelatud kartell, tuleb rikkumisega tekitatud kahju usutavust pidada tõendatuks, välja arvatud juhul, kui kostja selle eelduse ümber lükkab, kuid see ei ole tõendatud komisjoni otsuse puhul, milles tuvastatakse ELTL artikli 101 rikkumine, mis seisneb vertikaalses konkurentsipiirangus, isegi kui tegemist on konkurentsipiiranguga tegevuse eesmärgi tõttu. Samas võib selline otsus sisaldada kahju usutavuse ja põhjusliku seose hindamiseks asjakohaseid asjaolusid.
Eeltoodud põhjendusi arvestades järeldas Euroopa Kohus, et direktiivi 2014/104 artikli 5 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kahju hüvitamise nõude usutavuse tõendamiseks ei piisa ainuüksi komisjoni otsusest, milles tuvastatakse liidu konkurentsiõiguse rikkumine, mis on eesmärgilt vertikaalne piirang, kuna selle tõendamine ei nõua mitte ainult rikkumise usutavuse tõendamist – mida tõendab see otsus –, vaid ka kahju ja rikkumise vahelise põhjusliku seose tõendamist. Asjaolu, et see otsus tehti kokkuleppemenetluse lõpus, ei muuda vastust teistsuguseks.
Viimasena tõdes Euroopa Kohus, et direktiivi 2014/104 artikli 5 lõike 1 tähenduses kahju hüvitamise nõude usutavuse tõendamiseks ei ole vaja tõendada, et on pigem tõenäoline kui ebatõenäoline, et konkurentsiõiguse rikkumise eest vastutuse tekkimise tingimused on täidetud. Piisab sellest, kui hageja tõendab, et eeldus, et need tingimused on täidetud, on mõistlikult aktsepteeritav.
Rõhutades, et mõistet „usutavus“ direktiivi 2014/104 artikli 5 lõike 1 tähenduses tuleb liidu õiguses tõlgendada autonoomselt, märkis Euroopa Kohus, et kahju hüvitamise nõude usutavuse mõiste selle tavatähenduses ei nõua, et tõendataks eriti suurt tõenäosust, et vastutuse tekkimise tingimused on täidetud, vaid see viitab vastupidi sellele, et liikmesriigi kohut, kes lahendab tõendite väljaandmise nõuet, tuleb veenda selles, et eeldus, et need kolm tingimust on täidetud, on mõistlikult aktsepteeritav, ja sellest ka piisab.
Seda tõlgendust kinnitab direktiivi 2014/104 artikli 5 lõikes 1 sisalduva kahju hüvitamise nõude usutavuse mõiste kontekstipõhine analüüs. Nimelt esiteks, arvestades selle sätte üldist ülesehitust, tõlgendatuna eelkõige selle direktiivi põhjendusi 6, 14 ja 15 arvestades, ei tähenda see, kui suudetakse tõendada kahju hüvitamise nõude usutavust, et sisulise hagi raames mõistetakse välja kahjuhüvitis, vaid see tähendab, et eelnevalt tehakse tõendite väljanõudmise otsus, mis on vajalik sisulise hagi tõhususe tagamiseks. Hagi sisulise läbivaatamise jaoks vajalike tõendite hankimiseks nõutav tõendatuse tase peab olema madalam kui see, mis on nõutav selleks, et teha kindlaks sisulise vastutuse tekkimise tingimuste täidetus.
Teiseks nähtub direktiivi 2014/104 artikli 5 lõikest 1 ja selle direktiivi põhjendusest 16, et kahju hüvitamise nõude usutavus tuleb kindlaks teha üksnes hageja jaoks mõistlikult kättesaadavate faktiliste andmete ja tõendite põhjal, mis peegeldab liidu seadusandja tahet mitte panna hagejale ülemäärast tõendamiskoormist, vaid nõuda, et hageja lihtsalt väidaks usutavalt, et konkurentsiõiguse rikkumine tekitas talle kahju.
Euroopa Kohtu hinnangul on see tõlgendus ka ainus tõlgendus, mis on kooskõlas direktiivi 2014/104 eesmärkidega, milleks on eelkõige heastada teabe asümmeetria, mis on iseloomulik konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju hüvitamise hagidele. Kahju hüvitamise nõude tõendamiseks vajalikud tõendid on nimelt tihti ainult vastaspoole või kolmandate isikute valduses ega ole hagejale piisavalt teada või kättesaadavad.
Ent kui hagejat kohustataks tema kahju hüvitamise hagi jaoks vajalike tõendite väljaandmise nõude põhjendamiseks tõendama, et konkurentsiõiguse rikkumise eest vastutuse tekkimise tingimuste täidetus on pigem tõenäoline kui ebatõenäoline, oleks see range õiguslik nõue, mis võib alusetult takistada tema kahju hüvitamise õiguse tõhusat kasutamist. Selline tõendamise nõue oleks vastuolus eesmärgiga lihtsustada kahju hüvitamise hagide esitamist, kuna nõutav tõendatuse tase muudaks hageja jaoks kahju hüvitamise hagi esitamise praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks.
Seega toetavad direktiivi 2014/104 eesmärgid kahju hüvitamise nõude usutavuse mõiste ja hagejal lasuva tõendamiskoormise niisugust tõlgendust, mille kohaselt peab hageja talle mõistlikult kättesaadavate tõendite abil veenma tema tõendite väljaandmise nõuet lahendavat liikmesriigi kohut selles, et eeldus, et konkurentsiõiguse rikkumise eest vastutuse tekkimise kolm kumulatiivset tingimust on täidetud, on mõistlikult aktsepteeritav.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. novembri 2014. aasta direktiiv 2014/104/EL teatavate eeskirjade kohta, millega reguleeritakse liikmesriikide õiguse kohaseid kahju hüvitamise hagisid liikmesriikide ja Euroopa Liidu konkurentsiõiguse rikkumise korral (ELT 2014, L 349, lk 1).
(
2
)	2. mai 1992. aasta Euroopa Majanduspiirkonna leping (EÜT 1994, L 1, lk 3; ELT eriväljaanne 11/52, lk 3; edaspidi „EMP leping“).
(
3
)	Otsus C(2020) 893 (final) [ELTL] artiklis 101 ja EMP lepingu artiklis 53 sätestatud menetluse kohta (juhtum AT.40528 – Meliá (Holiday Pricing)).