62025CJ0150_RES
Kohtuasi C‑150/25 [Marhaux] (
i
)
BX
versus
Belgia riik
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud tribunal de première instance du (Luxembourg))
Euroopa Kohtu (viies koda) 12. märtsi 2026. aasta kohtuotsus
Eelotsusetaotlus – ELTL artikkel 45 – Töötajate vaba liikumine – Tulumaks – Teises liikmesriigis kutsetegevusest saadud tulu – Progresseeruva määraga maksuvabastus elukohajärgses liikmesriigis – Kahepoolse topeltmaksustamise vältimise rahvusvahelise lepingu kohaldamata jätmine selle sõlminud riigi poolt – Maksumaksja isikliku ja perekondliku olukorraga seotud maksusoodustuste osaline kaotamine
Isikute vaba liikumine – Töötajad – Diskrimineerimiskeelu põhimõte – Ametikoht avalikus teenistuses – Erandkord – Piirid – Kohaldamine ainult meetmetele, mis piiravad ametikohtadele pääsemist – Niisuguse tulu maksustamine, mis saadakse teenistusest teise liikmesriigi avaliku teenistuse ametikohal, mille suhtes kohaldatakse töötajate vaba liikumist
(ELTL artikkel 45)
(vt punktid 32–35)
Isikute vaba liikumine – Töötajad – Võrdne kohtlemine – Tulumaks – Kahepoolne topeltmaksustamise välistamise leping – Liikmesriigi residendist maksumaksja, kes saab teises liikmesriigis kutsetegevusest tulu, mida seal maksustatakse ja mida ei maksustata tema elukoha liikmesriigis – Maksuleping, mis näeb ette maksumaksja isikliku ja perekondliku olukorra arvesse võtmise proportsionaalselt kummaski riigis maksustatava tuluga – Ametikoha liikmesriigi poolt maksulepingu kohaldamata jätmine – Elukoha liikmesriigi maksuseadused, mille tõttu kaob osaliselt maksusoodustus, mis on seotud maksumaksja isikliku ja perekondliku olukorraga – Lubamatus
(ELTL artikkel 45)
(vt punktid 47–51 ja 54 ning resolutsioon)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus, kellele Tribunal de première instance du Luxembourg (Luxembourgi esimese astme kohus, Belgia) esitas eelotsusetaotluse, otsustas, et ELTL artikliga 45 kehtestatud töötajate vaba liikumise tagamiseks on juhul, kui maksumaksja saab välisriigis kutsetegevusest tulu, mis on maksulepingu alusel maksust vabastatud, maksumaksja elukohariik kohustatud võtma arvesse tema kogu isiklikku ja perekondlikku olukorda, kui ametikoha riik seda lepingut ei kohalda ega vastavaid maksusoodustusi täies ulatuses ei anna.
BX on Belgia maksuresident, kes saab kutsetegevusest tulu Belgiast ja muu hulgas Prantsusmaalt. Belgia-Prantsuse maksulepingu (
1
) kohaselt maksustatakse Prantsusmaalt saadud tulu Prantsusmaal ja see tulu on Belgias füüsilise isiku tulumaksust vabastatud. (
2
)
BX esitas 2020. ja 2021. majandusaasta kohta Belgias füüsiliste isikute maksudeklaratsioonid, milles ta arvas oma kogutulust maha elatise, mida ta oli maksnud oma tütrele ja endisele abikaasale, kes elavad Belgias. Belgia maksuhaldur lubas makstud elatise siiski maha arvata üksnes proportsionaalselt tema Belgia tuluallikast saadud tuluga.
Kuna tema algsed vaided jäeti rahuldamata, pöördus BX eelotsusetaotluse esitanud kohtu poole, väites, et ELTL artikliga 45 on vastuolus reegel, mille kohaselt jaotub elatise mahaarvatavus proportsionaalselt Belgia tuluallikast ja tulumaksust vabastatud välismaa tuluallikast saadud tulu vahel.
Eeltoodut arvestades ja pärast seda, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus oli tuvastanud, et Prantsuse maksuhaldur kohaldas Belgia-Prantsuse maksulepingut vääralt, kuna ta ei lubanud võtta maksumaksja perekondlikku olukorda arvesse proportsionaalselt Prantsusmaal maksustatava tuluga, et maksumaksja saaks arvata maha elatise selle osa, mida ei saanud Belgias maksustatavast tulust maha arvata, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas Belgia õigusnormid, mis toovad kaasa selle, et residendist maksumaksja jääb osaliselt ilma tema isikliku ja perekondliku olukorraga seotud maksusoodustusest, on kooskõlas töötajate vaba liikumisega, mille tagab ELTL artikkel 45.
Euroopa Kohtu hinnang
Euroopa Kohus tuletas meelde, et kuigi põhimõtteliselt peab liikmesriik, kes ei kohalda maksumaksja elukoha, vaid tema kogutulu, sealhulgas välismaa tuluallikast saadud tulu maksustamise põhimõtet, võtma täies ulatuses arvesse nende maksumaksjate isiklikku ja perekondlikku olukorda (
3
), võib selline liikmesriik teatud asjaoludel olla osaliselt vabastatud selle kohustuse täitmisest, kohaldades topeltmaksustamise vältimise lepinguid. (
4
)
Selline võimalus ei saa siiski vabastada liikmesriike kohustusest teostada oma maksustamispädevust viisil, mis ei ole diskrimineeriv nende liidu kodanike suhtes, kes on kasutanud oma ELTL artikli 45 lõigetega 1 ja 2 tagatud töötajate vaba liikumise õigust.
Kui aga elukoha liikmesriik sõlmib kahepoolse maksulepingu, millega see liikmesriik ja ametikoha liikmesriik jaotavad töötajate vaba liikumise õigust kasutanud maksumaksjate kogu tulu maksustamise, jaotades proportsionaalselt ka nende isikliku ja perekondliku olukorra arvessevõtmise, tuleb elukoha liikmesriiki pidada oma pädevust mittediskrimineerivalt teostanuks vaid juhul, kui asjasse puutuvatele maksumaksjatele tagatakse, et lõppkokkuvõttes võetakse kogu nende isiklikku ja perekondlikku olukorda nõuetekohaselt arvesse sama moodi, nagu seda tehakse residendist maksumaksjate puhul, kes ei saa tulu teisest liikmesriigist.
Vastasel juhul oleksid liidu kodanikud, kes on kasutanud oma töötajate vaba liikumise õigust, õiguslikult või faktiliselt ebasoodsamas olukorras võrreldes residendist maksumaksjatega, kes ei ole kasutanud oma töötajate vaba liikumise õigust, ning see rikuks diskrimineerimiskeelu põhimõtet, mis on muu hulgas sätestatud ELTL artikli 45 lõigetes 1 ja 2.
Seevastu juhul, kui ilmneb, et ametikoha riik kohaldab maksulepingut viisil, mis ei võimalda elukoha liikmesriigi residendist maksumaksjal teha tema isikliku ja perekondliku olukorra arvessevõtmiseks ametikoha riigis mahaarvamist proportsionaalselt selles riigis saadud tuluga, nii et see kompenseeriks elukohariigis mahaarvamata jätmise, ei ole elukoha liikmesriik vabastatud kohustusest võtta residendist maksumaksja isiklikku ja perekondlikku olukorda täies ulatuses arvesse.
Järelikult tuleb elukoha liikmesriigi õigusnorme osas, milles need ei võimalda residendist maksumaksjatel, kes on kasutanud oma töötajate vaba liikumise õigust, saada sellises olukorras tagasi oma isiklike ja perekondlike kulude täieliku arvessevõtmise õigust, pidada sellisteks, mis kehtestavad töötajate vaba liikumise piirangu, kui ei esine ühtegi ülekaalukat üldist huvi, mis võiks sellist piirangut põhjendada.
(
i
)	Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.
(
1
)	Prantsusmaa ja Belgia vahel 10. märtsil 1964 sõlmitud leping topeltmaksustamise vältimise ning tulumaksuga seotud vastastikuse haldus- ja õigusabi kohta.
(
2
)	Prantsusmaa tuluallikast saadud tulu võetakse Belgias maksu kindlaksmääramisel pärast astmelise maksumäära kohaldamist siiski arvesse, nimelt vähendatakse kindlaksmääratud maksu selle maksusumma võrra, mis on arvutatud maksust vabastatud tulu osalt.
(
3
)	Vt selle kohta 14. veebruari 1995. aasta kohtuotsus Schumacker (C‑279/93, EU:C:1995:31, punkt 32) ning 12. detsembri 2013. aasta kohtuotsus Imfeld ja Garcet (C‑303/12, EU:C:2013:822, punkt 43).
(
4
)	Vt selle kohta 12. detsembri 2002. aasta kohtuotsus de Groot (C‑385/00, EU:C:2002:750, punkt 99) ja 15. juuli 2021. aasta kohtuotsus État belge (maksusoodustuste kaotamine elukohaliikmesriigis) (C‑241/20, EU:C:2021:605, punkt 44).