62015CO0049
SKLEP PODPREDSEDNIKA SODIŠČA
z dne 5. junija 2015 (
*1
)
„Pritožba — Sklep o začasni odredbi — Javna naročila gradenj — Delegirana uredba (EU) št. 1268/2012 — Javni razpis v zvezi z izgradnjo trigeneracijske centrale na plinsko turbino in s tem povezanim vzdrževanjem — Ponudba, spremenjena po odprtju ponudb — Zavrnitev ponudbe tožeče stranke — Nedopustnost — Napačna uporaba prava — Neobstoj“
V zadevi C‑49/15 P(R),
zaradi pritožbe na podlagi člena 57, drugi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije, vložene 6. februarja 2015,
STC SpA s sedežem v Forlìju (Italija), ki jo zastopata A. Marelli in G. Delucca, odvetnika,
tožeča stranka,
drugi stranki v postopku sta
Evropska komisija, ki jo zastopajo L. Cappelletti, agent, ter L. Di Paolo in F. Moro, agentki,
tožena stranka na prvi stopnji,
CPL Concordia Soc. coop. s sedežem v kraju Concordia Sulla Secchia (Italija), ki jo zastopa A. Penta, odvetnik,
intervenientka na prvi stopnji,
PODPREDSEDNIK SODIŠČA,
po opredelitvi prvega generalnega pravobranilca M. Watheleta,
izdaja ta
Sklep
1
Družba STC SpA (v nadaljevanju: STC) predlaga razveljavitev sklepa predsednika Splošnega sodišča Evropske unije STC/Komisija (T‑355/14 R, EU:T:2014:1046, v nadaljevanju: izpodbijani sklep), s katerim je zavrnil njen predlog za izdajo začasne odredbe v zvezi z več odločbami Evropske komisije glede postopka javnega razpisa JRC IPR 2013 C040031 OC v zvezi z izgradnjo trigeneracijske centrale na plinsko turbino in s tem povezanim vzdrževanjem v skupnem raziskovalnem središču (v nadaljevanju: CCR) v Ispri (Italija) (UL 2013/S 137‑237146).
Pravni okvir
2
Člen 112 Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL L 298, str. 1), naslovljen „Načeli enakega obravnavanja in preglednosti“, določa:
„1.   Med postopkom za oddajo javnega naročila vsi stiki med naročnikom in kandidati ali ponudniki potekajo tako, da sta zagotovljeni preglednost in enako obravnavanje. Ne povzročijo spremembe pogojev naročila ali pogojev prvotnega razpisa.
2.   Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 210 v zvezi s podrobnimi pravili o načelih enakega obravnavanja in preglednosti. Na Komisijo se prenese tudi pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 210 v zvezi s stiki, ki so dovoljeni med naročniki in ponudniki med postopkom oddaje naročila, minimalnimi zahtevami glede zapisa ocene ter minimalnimi podrobnostmi o sklepu, ki ga sprejme naročnik.“
3
Člen 160 Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 1268/2012 z dne 29. oktobra 2012 o pravilih uporabe Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 (UL L 362, str. 1, v nadaljevanju: delegirana uredba), naslovljen „Stiki med naročnikom in ponudniki“, določa:
„1.   Stiki med naročnikom in ponudniki med postopkom za oddajo naročila so dovoljeni izjemoma, in sicer pod pogoji iz odstavkov 2 in 3.
[…]
3.   Če je po odpiranju ponudb potrebno kakšno pojasnilo v zvezi s ponudbo ali če je treba v ponudbi popraviti očitne administrativne napake, se lahko naročnik obrne neposredno na ponudnika, pri čemer pa zaradi takih stikov pogoji ponudbe ne smejo biti na noben način spremenjeni.
[…]“
Dejansko stanje, postopek pred sodnikom za začasne odredbe in izpodbijani sklep
4
Dejansko stanje je bilo povzeto v točkah od 1 do 6 izpodbijanega sklepa:
„1.
Evropska komisija je 17. julija 2013 v Uradnem listu Evropske unije objavila javni razpis po odprtem postopku z oznako JRC IPR 2013 C040031 OC v zvezi z izgradnjo trigeneracijske centrale na plinsko turbino in s tem povezanim vzdrževanjem v skupnem raziskovalnem središču (CCR) v Ispri (Italija). Rok za prejem ponudb in datum odpiranja ponudb sta bila po popravku, objavljenem v Uradnem listu, določena za 15. oziroma 21. november 2013. V dokumentu z naslovom ‚Upravna priloga‘ iz povabila k oddaji ponudbe je bilo navedeno, da bo dodelitev naročila temeljila na ekonomsko najugodnejši ponudbi, določeni na podlagi njenega celotnega stroška in tehnične kakovosti, in da se največ 80 točk lahko dodeli za celotni strošek ponudbe ter največ 20 točk za tehnično kakovost ponudbe.
2
Informativni sestanek je potekal 10. septembra 2013 v CCR v Ispri. V okviru odgovora na vprašanje, postavljeno na sestanku, je bilo v dokumentu, naslovljenem ‚Ponudba izvajalca‘, v vrstici 2.31 opozorjeno na napako v zvezi s storitvijo ‚Vzdrževanje FULL MAINTENANCE sklopa turbine in generatorja za 24 mesecev od sprejetja centrale‘, za katero je bila zahtevana količina dve namesto štiri. Dokumentacija, ki je vključevala navedeni dokument, je bila 17. septembra 2013 v popravljeni različici znova objavljena na spletni strani CCR. Ker je bila po navedenem sestanku v vrstici 2.18 istega dokumenta odkrita nova napaka v zvezi s storitvijo‚Električne napeljave za napajanje naprav centrale 1. skupina (MMC in napajanje celotne opreme centrale)‘, za katero je bila zahtevana količina ena namesto dveh, je bila dokumentacija, ki je vključevala ‚Ponudbo izvajalca‘, 9. oktobra 2013 znova objavljena na spletni strani CCR.
3
Ponudba [družbe STC], oddana 15. novembra 2013, je zajemala ‚prvo ponudbo‘ ter dve ‚alternativni ponudbi‘. Komisija za ocenjevanje ponudb je alternativni ponudbi zavrnila zaradi njune neskladnosti s specifikacijami iz dokumentacije javnega razpisa. V zvezi s prvo ponudbo je ugotovila, da tehnična ponudba [družbe STC] ni vključevala podrobnega seznama ocenjenih stroškov, zahtevanega v poglavju 12 tehničnih specifikacij javnega razpisa, in da je [družba STC] ekonomsko ponudbo oblikovala v neposodobljeni različici dokumenta ‚Ponudba izvajalca‘. Komisija je 30. januarja 2014 [družbi STC] poslala dopis, v katerem jo je prosila, naj ji predloži podroben seznam ocenjenih stroškov, kakršen je zahtevan v tehničnih specifikacijah. Kar zadeva ekonomsko ponudbo, je [družbi STC] kot prilogo poslala popravljen dokument ‚Ponudba izvajalca‘, v katerem je prevzela cene na enoto, ki jih je ponudila [družba STC], in jih prilagodila zahtevanim količinam, kakor so bile popravljene 9. oktobra 2013. [Družbo STC] je prosila za potrditev izračunov na podlagi prilagoditve cen na enoto, ponujenih v popravljenem dokumentu ‚Ponudba izvajalca‘.
4
[Družba STC] je poslala odgovor po elektronski pošti 7. februarja 2014. Komisija za ocenjevanje ponudb je presodila, da predloženi odgovori niso bili v skladu z njenimi pričakovanji, zato je z dopisom z dne 3. aprila 2014 [družbo STC] obvestila, da je bila njena ponudba ocenjena negativno. [Družba STC] je bila z istim dopisom obveščena o imenu izbranega ponudnika, ki mu je bilo oddano naročilo, to je bila [družba CPL Concordia Soc. coop., v nadaljevanju: CPL Concordia], o številu njegovih točk in o možnosti pridobitve informacij glede značilnosti in prednosti sprejete ponudbe.
5
[Družba STC] je z dopisom z dne 11. aprila 2014 izpodbijala presojo komisije za ocenjevanje ponudb v zvezi s svojo tehnično in ekonomsko ponudbo. Prosila je tudi za dostop do aktov o imenovanju komisije za ocenjevanje ponudb, zapisnikov o postopkih ocenjevanja, prošenj za ‚dopolnitev‘ ali ‚pojasnitev‘ dokazil in ustreznih odgovorov, razvrstitve ponudb in ocen, dodeljenih posameznim podjetjem, ki so oddala ponudbo, z ustrezno obrazložitvijo zavrnitve ali sprejetja.
6
Komisija je v dopisu z dne 15. aprila 2014 [družbi STC] ponovno sporočila ime izbranega ponudnika, ki mu je bilo oddano naročilo, dodala pa je še primerjalne ocene in značilnosti ponudbe [družbe CPL Concordia] s tehničnega in ekonomskega vidika ter ji poslala izvleček poročila komisije za ocenjevanje ponudb.“
5
Družba STC je 30. maja 2014 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila tožbo, v kateri je po eni strani predlagala razglasitev ničnosti odločbe z dne 3. aprila 2014, s katero je Komisija zavrnila ponudbo, ki jo je oddala v okviru javnega razpisa JRC IPR 2013 C040031 OC, odločbe, s katero je Komisija naročilo oddala družbi CPRL Concordia, katerega koli drugega s tem povezanega predhodnega ali poznejšega akta, vključno z morebitno odločbo o odobritvi pogodbe, in pogodbe ter odločbe Komisije o zavrnitvi prošnje za dostop do dokumentov javnega razpisa (v nadaljevanju: skupaj: sporne odločbe), in po drugi, naj se Komisiji naloži preklic oddaje naročila ter pripravo in sprejetje vseh ukrepov za dodelitev naročila njej ali, podredno, če škode ni mogoče popraviti, plačilo povzročene škode.
6
Družba STC je istega dne v sodnem tajništvu Splošnega sodišča z ločeno vlogo vložila predlog za izdajo začasne odredbe, v katerem je predsedniku Splošnega sodišča predlagala, naj:
—
odredi odlog izvršitve spornih odločb;
—
omogoči polno uveljavljanje njene pravice do dostopa do dokumentov javnega razpisa z ustrezno začasno odredbo, in
—
Komisiji naloži plačilo stroškov.
7
Komisija je v svojih stališčih o navedenem predlogu predsedniku Splošnega sodišča v bistvu predlagala, naj predlog za izdajo začasne odredbe zavrne kot delno nedopusten in v celoti neutemeljen ter pridrži odločitev o stroških. Predsednik Splošnega sodišča je s sklepom z dne 2. septembra 2014 družbi CPL Concordia dovolil intervencijo v podporo Komisiji.
8
Predsednik Splošnega sodišča je 8. decembra 2014 z izpodbijanim sklepom zavrnil predlog za izdajo začasne odredbe, ker naj pogoj fumus boni juris v obravnavanem primeru ne bi bil izpolnjen. Potem ko je predsednik Splošnega sodišča v točkah od 20 do 31 izpodbijanega sklepa analiziral drugi razlog za razglasitev ničnosti v zvezi z ekonomsko ponudbo, ki jo je oddala družba STC, je v točki 32 navedenega sklepa presodil, da ni bilo treba odločiti o drugih razlogih za razglasitev ničnosti, ker naj bi bilo na prvi pogled očitno, da je bila ponudba družbe STC upravičeno zavrnjena, zato naj iz drugih razlogov ne bi mogel biti razviden obstoj pogoja fumus boni juris.
Predlogi strank
9
Družba STC Sodišču v bistvu predlaga, naj:
—
razveljavi izpodbijani sklep;
—
odloži izvršitev spornih odločb in
—
Komisiji naloži plačilo stroškov.
10
Komisija Sodišču predlaga, naj:
—
pritožbo zavrne kot nedopustno in vsekakor neutemeljeno;
—
podredno zavrne predlog za izdajo začasne odredbe in
—
družbi STC naloži plačilo stroškov, nastalih v okviru pritožbe in v okviru postopka pred Splošnim sodiščem.
11
Družba CPL Concordia predlaga Sodišču, naj:
—
zavrne pritožbo kot očitno nedopustno in očitno neutemeljeno;
—
potrdi izpodbijani sklep ter sporne odločbe in
—
družbi STC naloži plačilo stroškov.
Pritožba
12
Družba STC se v utemeljitev svoje pritožbe sklicuje na tri pritožbene razloge. Vsak od teh razlogov se nanaša na ugotovitev, ki jo je navedel predsednik Splošnega sodišča v točki 31 izpodbijanega sklepa, in sicer da z drugim razlogom za razglasitev ničnosti, navedenim na prvi stopnji, v zvezi z ekonomsko ponudbo družbe STC, ni mogoče dokazati obstoja fumus boni juris.
13
Družba STC poleg tega trdi, da se njena pritožba nanaša tudi na točke od 32 do 35 izpodbijanega sklepa, v katerih je predsednik Splošnega sodišča navedel, zakaj po zavrnitvi obstoja pogoja fumus boni juris, ki temelji na drugem razlogu za razglasitev ničnosti, ni bilo treba odločati o drugih navedenih razlogih, to je o prvem in tretjem razlogu za razglasitev ničnosti, niti o trditvah družbe STC o nujnosti in tehtanju interesov.
14
Najprej je treba preučiti dopustnost te zadnje utemeljitve, nato pa še skupaj preučiti tri navedene pritožbene razloge.
Dopustnost utemeljitve o nujnosti in tehtanju interesov ter o zavrnitvi trditev o pogoju fumus boni juris, ki izhajajo iz prvega in tretjega razloga za razglasitev ničnosti, navedenih na prvi stopnji
15
Člen 104(2) Poslovnika Splošnega sodišča določa, da je treba v predlogih za izdajo začasnih odredb navesti „predmet spora, okoliščine, iz katerih izhaja nujnost, ter dejanske in pravne razloge, ki na prvi pogled izkazujejo utemeljenost predlagane začasne odredbe“. Tako lahko sodnik za začasne odredbe odlog izvršitve in druge začasne odredbe izda, če je ugotovljeno, da je njihova izdaja na prvi pogled dejansko in pravno upravičena (fumus boni juris) in da so nujne, torej, da jih je treba izdati zaradi preprečitve nastanka resne in nepopravljive škode, kar zadeva interese stranke, ki jih predlaga, in da morajo učinkovati pred odločbo o tožbi v postopku v glavni stvari. Ta pogoja sta kumulativna, tako da je treba predloge za izdajo začasnih odredb zavrniti, če kateri od njiju ni izpolnjen. Sodnik za začasne odredbe po potrebi tudi pretehta zadevne interese (sklep Komisija/Pilkington Group, C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558, točka 35 in navedena sodna praksa).
16
Poleg tega v skladu z ustaljeno sodno prakso iz člena 256 ES, člena 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča in člena 168(1)(d) Poslovnika Sodišča izhaja, da je treba v pritožbi jasno navesti grajane elemente sodbe, katere razveljavitev je predlagana, ter pravne trditve, ki na specifičen način utemeljujejo ta predlog. Te zahteve ne izpolnjuje pritožba, v kateri so le ponovljeni tožbeni razlogi in trditve, ki so bili že predstavljeni pred Splošnim sodiščem, ne da bi vsebovala posebno obrazložitev o napačni uporabi prava, ki naj bi bila storjena v izpodbijani sodbi. Tak pritožbeni razlog namreč dejansko pomeni predlog za ponovno preučitev tožbe, vložene pred Splošnim sodiščem, za kar pa Sodišče ni pristojno (sklep Goldstein/Komisija, C‑148/96 P(R), EU:C:1996:307, točki 23 in 24 ter navedena sodna praksa; glej tudi sodbo Nordspedizionieri di Danielis Livio in drugi/Komisija, C‑62/05 P, EU:C:2007:607, točka 55 in navedena sodna praksa).
17
Iz sodne prakse, navedene v točki 15 tega sklepa, je razvidno, da je predsednik Splošnega sodišča v točki 35 izpodbijanega sklepa upravičeno menil, da je bilo treba predlog za izdajo začasne odredbe zavreči brez preučitve vprašanj glede nujnosti in tehtanja interesov, ker pogoj fumus boni juris ni bil izpolnjen. Poleg tega je treba v skladu s sodno prakso, na katero je bilo opozorjeno v točki 16 tega sklepa, kot nedopustne zavreči v pritožbi ponovljene trditve družbe STC, ki jih je v zvezi s temi vprašanji navedla na prvi stopnji.
18
Družba STC v pritožbi glede zavrženja trditev v zvezi s pogojem fumus boni juris, ki izhajajo iz prvega in tretjega razloga za razglasitev ničnosti, navedenih pred Splošnim sodiščem, navaja, da „Splošno sodišče zaradi zatrjevanega neobstoja pogoja fumus boni juris meni, da mu ni treba odločati o preostalih navedenih razlogih za razglasitev ničnosti“. Pri tem navaja, da „ne odstopa od navedenih razlogov za razglasitev ničnosti in vztraja pri njih, da bi izpodbila odločitev Splošnega sodišča, da ju ne preuči“ in „predlaga, naj jih sprejmejo sodnik za začasne odredbe, ali po potrebi sámo Sodišče, ali Splošno sodišče po vrnitvi zadeve v razsojanje“. Družba STC se v zvezi s tem izrecno sklicuje na trditve, ki jih je navedla na prvi stopnji v utemeljitev navedenih tožbenih razlogov.
19
Najprej je primerno spomniti, da je predsednik Splošnega sodišča v nasprotju z navedbami družbe STC zavrnil trditve v zvezi s pogojem fumus boni juris, ki izhajajo iz prvega in tretjega tožbenega razloga, navedenega pred njim.
20
Predsednik Splošnega sodišča res ni vsebinsko preučil navedenih trditev, vendar je v točki 32 izpodbijanega sklepa vseeno navedel, zakaj taka preučitev ni bila potrebna, pri čemer je presodil, da „je bila ponudba [družbe STC] v skladu z veljavno zakonodajo na prvi pogled upravičeno zavrnjena, zato je bilo očitno izključeno, da bi bil lahko pri preučitvi preostalih tožbenih razlogov ugotovljen obstoj pogoja fumus boni juris“.
21
Ker je družba STC v pritožbi samo navedla, da izpodbija upoštevne točke izpodbijanega sklepa in ne odstopa od tožbenih razlogov, navedenih na prvi stopnji, ter samo ponovila utemeljitev, predloženo Splošnemu sodišču, ne navaja pritožbenega razloga ali trditve, s katerima bi lahko izpodbila okoliščino, da je predsednik Splošnega sodišča zavrnil trditve v zvezi s pogojem fumus boni juris, izhajajoče iz prvega in tretjega razloga za razglasitev ničnosti, ki ju je navedla pred njim. Družba STC namreč v pritožbi ne navaja, zakaj bi predsednik Splošnega sodišča ravnal nezakonito, s tem ko je menil, da je zavrnitev trditev, ki izhajajo iz drugega razloga za razglasitev ničnosti, zadostovala za utemeljitev zavrnitve podobnih trditev, ki izhajajo iz preostalih dveh razlogov.
22
V teh okoliščinah je treba navedeno utemeljitev v skladu s sodno prakso, na katero je bilo opozorjeno v točki 16 tega sklepa, zavreči kot nedopustno.
Trije pritožbeni razlogi
Trditve strank
23
Prvi pritožbeni razlog se v bistvu nanaša na izkrivljanje dejstev v zvezi z obstojem očitne administrativne napake v ekonomski ponudbi družbe STC in na zatrjevano okoliščino, da predsednik Splošnega sodišča ni upošteval prekoračitve pooblastil Komisije. Administrativna napaka v ponudbi družbe STC se po njenih lastnih navedbah ne nanaša na cene na enoto, temveč na zahtevane količine nekaterih storitev, ker naj bi ponudbo oddala v stari različici dokumenta, naslovljenega „Ponudba izvajalca“. V navedenih okoliščinah naj bi bilo mogoče popravek izvesti le s pozivom, naj sama navede predlagane cene na enoto glede na nove količine. Komisija naj ne bi bila pristojna za izpolnjevanje dokumenta „Ponudba izvajalca“ namesto družbe STC in naj s tem ne bi smela vplivati na določitev celotnega stroška ponudbe.
24
Drugi pritožbeni razlog se nanaša na zatrjevano napačno uporabo prava predsednika Splošnega sodišča glede tega, da naj bi imel pravico do spreminjanja ponudnikove ekonomske ponudbe zaradi popravka očitne administrativne napake v njej ponudnik in ne naročnik. Ker naj bi Komisija spremenila zahtevane količine, naj bi morala imeti družba STC možnost, da navede novo ceno na enoto glede na te količine. Družba STC navaja, da ponujene cene na enoto zavezujejo ponudnika samo glede količin, navedenih v ponudbi, in poudarja, da celotni strošek ponudbe določa število točk, dodeljenih za ekonomsko ponudbo.
25
Tretji pritožbeni razlog se nanaša na zatrjevano napačno uporabo prava predsednika Splošnega sodišča, ker naj bi presodil, da sprememba cen na enoto, navedenih v ponudbi družbe STC, ki naj bi jo ta družba izvedla po spremembi zahtevanih količin za nekatere storitve, ni bila zakonita.
26
Komisija ob podpori družbe CPL Concordia trdi, da navedeni trije pritožbeni razlogi niso dopustni in da nikakor niso utemeljeni.
Presoja Sodišča
27
Najprej je treba opozoriti, tako kot je to storil predsednik Splošnega sodišča v točki 23 izpodbijanega sklepa, da člen 160(3) delegirane uredbe dovoljuje popravek očitnih administrativnih napak pri oblikovanju ponudbe v fazi postopka po odprtju ponudb samo na pobudo naročnika in če se s tako vzpostavljenim stikom ne spremenijo pogoji ponudbe. Navedena določba je bila sprejeta na podlagi člena 112 Uredbe št. 966/2012, katere odstavek 1 določa zlasti, da taki stiki potekajo tako, da sta zagotovljeni preglednost in enako obravnavanje.
28
Tako je cilj člena 160(3) delegirane uredbe omogočiti popravek administrativnih napak, ki so jih naredili ponudniki pri oblikovanju ponudb, hkrati pa preprečiti, da se pri stiku med naročnikom in ponudnikom zaradi popravka take administrativne napake temu ponudniku ne da prednost, tako da bi lahko spremenil ponudbo, ko drugi ponudniki tega več ne morejo.
29
V obravnavanem primeru ni sporno, da je Komisija z dopisom z dne 30. januarja 2014 družbo STC pozvala, naj popravi ponudbo v skladu s to zadnjo določbo, pri čemer je v dopisu navedla sklicevanje nanjo.
30
Poleg tega ni sporno, da sta bili navedeni napaki storjeni v dokumentu „Ponudba izvajalca“, ki je bil prvotno objavljen 17. julija 2013, v vrsticah 2.18 in 2.31, kar zadeva zahtevane količine nekaterih storitev. Družba STC zlasti trdi, da bi ji morala biti dana možnost, da v odgovoru na dopis Komisije z dne 30. januarja 2014 spremeni cene na enoto, ponujene v prvotni ponudbi, oddani 15. novembra 2013, da bi se navedeni napaki upoštevali.
31
Vendar je bilo v točki 2 izpodbijanega sklepa ugotovljeno, česar družba STC med drugim ne izpodbija, da je bila popravljena različica dokumentacije, ki vključuje „Ponudbo izvajalca“, objavljena na spletni strani CCR 9. oktobra 2013, kar je več kot en mesec pred 15. novembrom 2013, ki je bil rok za oddajo ponudb in dan, ko je družba STC dejansko oddala ponudbo.
32
Administrativni napaki, ki ju je morala popraviti družba STC v odgovoru na dopis z dne 30. januarja 2014, torej nista bili napaki, ki ju je naredila Komisija pri prvotnem oblikovanju javnega razpisa, in sta bili popravljeni pravočasno. Iz dejstev, ugotovljenih v izpodbijanem sklepu na podlagi delov spisa, zlasti v njegovih točkah 2, 3 in 24, je razvidno, da sta napaki, ki ju je bilo treba popraviti, izhajali pravzaprav iz tega, da družba STC v ponudbi, ki jo je oddala 15. novembra 2013, ni upoštevala sprememb, ki so bile 9. oktobra 2013 določene za zahtevane količine za vzdrževanje in električne naprave za napajanje.
33
Kot je upravičeno ugotovil predsednik Splošnega sodišča v točki 24 izpodbijanega sklepa, je torej družba STC v skladu s členom 160(3) delegirane uredbe naredila administrativni napaki, ker je uporabila napačne količine storitev, navedenih v prvotno objavljenem javnem razpisu.
34
Drži, da sta, kot trdi družba STC, ti napaki zadevali zahtevane količine navedenih storitev in ne ponujenih cen na enoto. Vendar sta, kot je upravičeno poudaril predsednik Splošnega sodišča v točkah od 25 do 27 izpodbijanega sklepa, vseeno neposredno vplivali na ekonomsko ponudbo družbe STC, ker sta vplivali na izračun celotnega stroška ponudbe na podlagi teh cen.
35
Ker je predsednik Splošnega sodišča – čeprav je poudaril, da sta se napaki, ki ju je bilo treba popraviti in ki jih ni naredil naročnik, temveč ponudnik, nanašali na zahtevane količine nekaterih storitev – pravilno ugotovil njun vpliv na celotni strošek ponudbe, je treba zavrniti trditve družbe STC, ki jih je navedla v okviru prvega pritožbenega razloga in ki so se nanašale na izkrivljanje dejstev, kar zadeva obstoj očitnih administrativnih napak v njeni ekonomski ponudbi.
36
Iz navedenih trditev namreč ni mogoče razbrati, da so bili deli spisa pri obravnavi navedenih napak v izpodbijanem sklepu izkrivljeni.
37
Poleg tega je treba preučiti vse trditve družbe STC, ki jih je navedla v okviru prvega pritožbenega razloga in so se nanašale na neupoštevanje prekoračitve pooblastil Komisije, pa tudi tiste, ki jih je družba STC navedla v okviru drugega in tretjega pritožbenega razloga. Iz vseh navedenih trditev družbe STC je mogoče v bistvu razbrati, da naj bi predsednik Splošnega sodišča storil nepravilnosti, s tem ko naj bi presodil, da na podlagi drugega razloga za razglasitev ničnosti, ki mu je bil predložen, ni mogoče ugotoviti obstoja pogoja fumus boni juris kljub Komisijini napačni uporabi prava, zaradi katere naj bi bila ponudba ocenjena negativno, o čemer naj bi bila družba STC obveščena 3. aprila 2014. Te napake naj bi v obravnavanem primeru zadevale uporabo postopka, ki ga je treba izvesti za popravek očitnih administrativnih napak v ponudnikovi ponudbi.
38
V zvezi s tem družba STC v okviru prvega in drugega pritožbenega razloga upravičeno trdi, da lahko samo ponudnik določi vsebino svoje ponudbe. Člen 160(3) delegirane uredbe naročniku dejansko dovoljuje, da se lahko obrne neposredno na ponudnika za dovoljenje, da lahko popravi ponudbo, vendar mu ne daje pristojnosti, da to ponudbo spremeni v imenu ponudnika.
39
Kot je predsednik Splošnega sodišča upravičeno presodil v točki 25 izpodbijanega sklepa, je Komisija v obravnavanem primeru dejansko navezala stik z družbo STC, da bi v skladu s členom 160(3) delegirane uredbe dobila dovoljenje za popravek ugotovljenih očitnih administrativnih napak.
40
Kot izhaja iz točke 3 izpodbijanega sklepa, je Komisija z dopisom z dne 30. januarja 2014 družbi STC res poslala dokument „Ponudba izvajalca“ v posodobljeni različici, ki je zajemala navedbo cen na enoto ter celotni strošek popravljene ponudbe. Ker pa je družba STC v elektronskem dopisu z dne 7. februarja 2014 navedla, da ne odobrava tako predlaganih popravkov, in je raje ohranila skupni strošek svoje ponudbe, s čimer je spremenila prvotno navedene cene na enoto, je Komisija upoštevala to stališče ponudnika. Kot je namreč poudaril predsednik Splošnega sodišča v točki 4 izpodbijanega sklepa, je Komisija svojo poznejšo odločbo, zajeto v dopisu z dne 3. aprila 2014 o zavrnitvi ponudbe družbe STC, kakor jo je ta družba spremenila, sprejela na podlagi tega odgovora na njen dopis z dne 30. januarja 2014.
41
Ugotoviti je treba, da Komisija z navedenim dejanjem ni spremenila ponudbe družbe STC namesto nje in da predsednik Splošnega sodišča v nasprotju s trditvami družbe STC v izpodbijanem sklepu ni presodil, da bi bila taka sprememba zakonita. Kot je predsednik Splošnega sodišča presodil v točki 25 izpodbijanega sklepa, Komisija na prvi pogled ni prekoračila pooblastil za navezavo stika s ponudnikom, ker je družbi STC samo predlagala popravek nekaterih storitev, navedenih v njeni ponudbi.
42
Družba STC poleg tega trdi, da je predsednik Splošnega sodišča napačno uporabil pravo v zvezi s presojo obstoja pogoja fumus boni juris pri vprašanju, ali je Komisija upravičeno zavrnila ponudbo družbe STC, ker naj bi ta bolj spremenila pogoje svoje ekonomske ponudbe, kot pa jo popravila.
43
V zvezi s tem je primerno opozoriti, da v skladu s presojo iz točke 28 tega sklepa ponudnik pri popravku administrativne napake, ki jo je naredil pri oblikovanju ponudbe, v skladu s členom 160(3) delegirane uredbe ne sme spreminjati ponudbe in tako dobiti neupravičeno prednost.
44
Iz navedenega izhaja, da v skladu s členom 160(3) delegirane uredbe ni dovoljena nikakršna sprememba ponudbe, ki ni mehanični popravek očitne administrativne napake pri njenem oblikovanju ali ki ne izhaja samodejno iz takega popravka. Naročnik namreč po odprtju ponudb ne sme samo enemu ponudniku dati možnosti, da popravi pogoje svoje ponudbe, saj v nasprotnem primeru krši načelo enakega obravnavanja in pogoje navedene določbe.
45
Po navedbah družbe STC bi moral biti popravek cen na enoto, naveden v njenem elektronskem dopisu z dne 7. februarja 2014, dovoljen, ker naj se z njim ne bi spremenil celotni strošek njene ponudbe. Vendar je predsednik Splošnega sodišča v točki 27 izpodbijanega sklepa upravičeno navedel, da spremembe, ki jih je naredila družba STC v navedenem elektronskem dopisu, izhajajo iz tega, da je podvojila strošek svoje ponudbe pri ceni storitev, za katere so bile zahtevane količine deljene z dva, in v točki 29 navedenega sklepa, da je bil celotni strošek ponudbe izračunan samodejno na podlagi zahtevanih količin in cen na enoto, ker so te edine, ki jih morajo navesti kandidati v dokumentu „Ponudba izvajalca“.
46
Predsednik Splošnega sodišča je glede na navedene ugotovitve in presojo iz točke 44 tega sklepa prav tako v točki 28 izpodbijanega sklepa in v okviru predhodne preučitve v zvezi z obstojem pogoja fumus boni juris upravičeno navedel, da družba STC ne bi smela imeti možnosti, da po izteku roka za oddajo ponudb ponovno preračuna cene na enoto glede na zahtevane količine, in v točki 29 navedenega sklepa, da se zdi, da so te cene bistveno merilo ponudbe. Če bi namreč družba STC popravila ponudbo, tako da bi spremenila prvotno predložene cene na enoto, bi lahko dobila neupravičeno prednost glede na druge ponudnike, kar bi se lahko izkazalo v nasprotju s členom 160(3) delegirane uredbe in načelom enakega obravnavanja.
47
Predsednik Splošnega sodišča je v teh okoliščinah v točkah 25 in 30 izpodbijanega sklepa upravičeno presodil, da se zdi, da je bilo mogoče na prvi pogled brez nezakonite spremembe spremeniti uporabo cen na enoto, navedenih v prvotni ponudbi z dne 15. novembra 2013, za nove količine, zahtevane v javnem razpisu, kakor je bil spremenjen 9. oktobra 2013. Poleg tega je v točkah 25 in 27 izpodbijanega sklepa upravičeno pripomnil, da je Komisija na prvi pogled postopala zakonito, s tem ko je v skladu s svojimi pooblastili predlagala navedeni popravek, medtem ko naj bi družba STC, s tem ko je želela ohraniti celotni strošek svoje ponudbe kljub spremembi zahtevanih količin, spremenila pogoje te ponudbe.
48
Iz navedenega izhaja, da trditve družbe STC, da je – v nasprotju s presojo predsednika Splošnega sodišča v izpodbijanem sklepu – z elektronskim dopisom z dne 7. februarja 2014 upravičeno popravila cene na enoto, predložene v prvotni ponudbi, ni mogoče sprejeti.
49
Na podlagi nobenega pritožbenega razloga torej ni mogoče ugotoviti, da je predsednik Splošnega sodišča ravnal nezakonito, s tem ko je na podlagi trditev, ki so mu bile predložene, in brez poseganja v vsebinsko preučitev zadeve presodil, da na podlagi drugega razloga za razglasitev ničnosti ni bilo mogoče ugotoviti obstoja pogoja fumus boni juris.
50
Zato je treba pritožbo v celoti zavrniti, ne da bi bilo treba odločati o dopustnosti ugotovitev družbe STC o odlogu izvršitve spornih odločb. Čeprav namreč navedeni predlogi niso bili navedeni podredno, je treba ugotoviti, da bi bili upoštevni samo v primeru razveljavitve izpodbijanega sklepa.
Stroški
51
Člen 184(2) Poslovnika Sodišča določa, da kadar pritožba ni utemeljena, o stroških odloči Sodišče. V skladu s členom 138(1) navedenega poslovnika, ki se v pritožbenem postopku uporabi na podlagi njegovega člena 184(1), se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Ker sta Komisija in družba CPL Concordia predlagali, naj se družbi STC naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogi in pritožbenimi razlogi ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov, nastalih v tem pritožbenem postopku.
Iz teh razlogov je podpredsednik Sodišča sklenil:
1.
Pritožba se zavrne.
2.
Družbi STC SpA se naloži plačilo stroškov, nastalih v pritožbenem postopku.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: italijanščina.