Začasna izdaja
SLSODBA SODIŠČA (veliki senat)
z dne 26. februarja 2026(*)
Kazalo
I.
Pravni okvir
A.
Pravo Unije
1.
Direktiva o odobritvi
2.
Okvirna direktiva
3.
Direktiva o konkurenci
4.
Direktiva 2018/1972
B.
Madžarsko pravo
II.
Dejansko stanje, iz katerega izvira tožba zaradi neizpolnitve obveznosti
III.
Predhodni postopek in postopek pred Sodiščem
IV.
Tožba
A.
Uporaba prava Unije
1.
Uporaba regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah in Listine
a)
Trditve strank
b)
Presoja Sodišča
1)
Regulativni okvir Unije o elektronskih komunikacijah
2)
Listina
2.
Uporaba Direktive 2018/1972 ratione temporis
a)
Trditve strank
b)
Presoja Sodišča
B.
Dopustnost
1.
Dopustnost očitkov, ki se navajajo v zvezi s spornima odločbama
a)
Trditve strank
b)
Presoja Sodišča
2.
Dopustnost očitka v zvezi s kršitvijo načela lojalnega sodelovanja
C.
Vsebinska presoja
1.
Očitki v zvezi s členom 48(7) zakona o medijih in odločbo o zavrnitvi
a)
Očitek v zvezi s kršitvijo načela sorazmernosti
1)
Trditve strank
2)
Presoja Sodišča
i)
Uporaba člena 10 Direktive o odobritvi
ii)
Obseg člena 48(7)(a) zakona o medijih
iii)
Kršitev načela sorazmernosti s členom 48(7) zakona o medijih
b)
Očitek v zvezi s kršitvijo načela prepovedi diskriminacije
1)
Trditve strank
2)
Presoja Sodišča
c)
Očitek v zvezi z nepravočasnim sprejetjem odločbe o zavrnitvi
1)
Trditve strank
2)
Presoja Sodišča
d)
Sklepna ugotovitev
2.
Očitki v zvezi s spornim javnim razpisom in odločbo o ničnosti
a)
Očitki v zvezi s kršitvijo načel preglednosti in sorazmernosti
1)
Trditve strank
2)
Presoja Sodišča
i)
Razloga za ničnost, ki se nanašata na oddaji „Reggeli Gyors ismétlés“ in „Kovátsműhely“
ii)
Razlog za ničnost, ki se nanaša na poslovni in finančni načrt radijske postaje Klubrádió
b)
Očitek v zvezi z nepravočasnim sprejetjem odločbe o ničnosti
1)
Trditve strank
2)
Presoja Sodišča
c)
Sklepna ugotovitev
3.
Očitki v zvezi s členom 65(11) zakona o medijih
a)
Trditve strank
b)
Presoja Sodišča
1)
Očitek v zvezi s kršitvijo načela prepovedi diskriminacije
2)
Očitek v zvezi s kršitvijo načela sorazmernosti
3)
Očitek v zvezi s kršitvijo obveznosti zagotoviti učinkovito upravljanje radiofrekvenčnega spektra
4)
Sklepna ugotovitev
4.
Očitki v zvezi s členom 11 Listine
a)
Trditve strank
b)
Presoja Sodišča
Stroški
„ Neizpolnitev obveznosti države – Elektronska komunikacijska omrežja in storitve – Radiofrekvenčni spekter – Direktive 2002/20/ES, 2002/21/ES, 2002/77/ES in (EU) 2018/1972 – Individualne pravice uporabe – Nacionalne zakonodaja in upravne odločbe, s katerimi se komercialni radijski postaji odvzame možnost razširjanja njenih vsebin na analogni prizemni radijski frekvenci FM – Načela sorazmernosti, preglednosti, prepovedi diskriminacije in dobrega upravljanja – Člen 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Svoboda izražanja in obveščanja – Svoboda medijev “
V zadevi C‑92/23,
zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 258 PDEU, vložene 17. februarja 2023,
Evropska komisija, ki jo zastopajo A. de Gregorio Merino, U. Małecka, L. Malferrari in A. Tokár, agenti,
tožeča stranka,
ob intervenciji
Kraljevine Belgije, ki so jo sprva zastopale C. Jacob, M. Jacobs, C. Pochet, L. Van den Broeck in M. Van Regemorter, nato C. Jacob, M. Jacobs, C. Pochet in M. Van Regemorter, agentke,
Kraljevine Danske, ki so jo sprva zastopale D. Elkan, J. F. Kronborg in C. A.‑S. Maertens, nato D. Elkan in C. A.‑S. Maertens ter nazadnje C. A‑S. Maertens in J. Sandvik Loft, agentke,
Kraljevine Nizozemske, ki jo zastopata M. K. Bulterman et C. S. Schillemans, agentki,
intervenientke,
proti
Madžarski, ki jo zastopata M. Z. Fehér in G. Koós, agenta, skupaj z G. Trinnom, ügyvéd,
tožena stranka,
SODIŠČE (veliki senat),
v sestavi K. Lenaerts, predsednik, T. von Danwitz, podpredsednik, K. Jürimäe, predsednica senata, C. Lycourgos, predsednik senata, M. L. Arastey Sahún (poročevalka), predsednica senata, S. Rodin, E. Regan, N. Piçarra, D. Gratsias, M. Gavalec, S. Gervasoni, N. Fenger, sodniki, in R. Frendo, sodnica,
generalni pravobranilec: A. Rantos,
sodni tajnik: I. Illéssy, administrator,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 2. decembra 2024,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 3. aprila 2025
izreka naslednjo
Sodbo
1        Evropska komisija s tožbo Sodišču predlaga, naj ugotovi, da Madžarska:
–        ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 5, 7 in 10 Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 337), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 (UL 2009, L 337, str. 37) (v nadaljevanju: Direktiva o odobritvi), člena 4, točka 2, Direktive Komisije 2002/77/ES z dne 16. septembra 2002 o konkurenci na trgih za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 178, v nadaljevanju: Direktiva o konkurenci), člena 9 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 349), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140 (v nadaljevanju: Okvirna direktiva), načel sorazmernosti, prepovedi diskriminacije in lojalnega sodelovanja ter člena 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina):
–        ker je Médiatanács (svet za medije, Madžarska) 8. septembra 2020 sprejel odločbo št. 830/2020 (IX. 8.), s katero je radijski postaji Klubrádió zavrnil podaljšanje njenih pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra,
–        ker je bil sprejet člen 48(7) a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. törvény (zakon št. CLXXXV iz leta 2010 o medijskih storitvah in sredstvih množičnega obveščanja (Magyar Közlöny 2010/202., v nadaljevanju: zakon o medijih)), ki v primeru ponavljajoče se kršitve samodejno izključuje podaljšanje pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, povezanih z radiodifuzijo, tudi kadar kršitev ni posebej resna in je zgolj formalne narave, ter
–        ker zaradi tega radijska postaja Klubrádió ni mogla nadaljevati svoje dejavnosti v sektorju radiodifuzije, kar je diskriminatorno in nesorazmerno;
–        ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 8 in 9 Okvirne direktive, člena 5(3) Direktive o odobritvi ter načela dobrega upravljanja:
–        ker v roku šestih tednov, določenem v členu 5(3) Direktive o odobritvi, ni bilo odločeno o prošnji radijske postaje Klubrádió za podaljšanje njenih pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra in
–        ker postopek za dodelitev radijske frekvence, ki jo je predhodno uporabljala radijska postaja Klubrádió, ni bil izveden v časovnem okviru, ki bi omogočil sprejetje odločbe pred potekom njenih pravic uporabe;
–        ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 5(2) Direktive o odobritvi, člena 45 Direktive (EU) 2018/1972 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o Evropskem zakoniku o elektronskih komunikacijah (UL 2018, L 321, str. 36) in člena 11 Listine, ker je svet za medije v javnem razpisu za uporabo možnosti opravljanja medijskih storitev na frekvenci 92,9 MHz, ki ga je objavil 4. novembra 2020, in v odločbi št. 180/2021 (III. 10.), ki jo je izdal 10. marca 2021, določil nesorazmerne pogoje za dodelitev pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, ni vnaprej določil meril za dodelitev pravic uporabe tega spektra, ni predvidel nobene diskrecijske pravice za presojo resnosti in upoštevnosti napak, ki bi jih vsebovale predložene dokumentacije in bi lahko povzročile izključitev kandidatov, ter ni upošteval majhnega pomena napak, ter
–        ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 45(1) Direktive 2018/1972 ter načel sorazmernosti in prepovedi diskriminacije, ker je bil sprejet člen 65(11) zakona o medijih, ki izključuje možnost ponudnikov medijskih storitev, da v primeru, v katerem njihove pravice uporabe predhodno niso bile podaljšane, zaprosijo za začasne pravice uporabe, medtem ko je ta možnost zagotovljena ponudnikom storitev, katerih pravice uporabe so enkrat že bile podaljšane, ne da bi bilo to različno obravnavanje utemeljeno, čeprav razlogi za izključitev podaljšanja ne preprečujejo dodelitve nove pravice uporabe.
I.      Pravni okvir
A.      Pravo Unije
2        Skupni regulativni okvir za elektronske komunikacijske storitve, elektronska komunikacijska omrežja ter pripadajoče naprave in storitve, ki je veljal do 21. decembra 2020, so sestavljale Okvirna direktiva in štiri posebne direktive, ki so spremljale to direktivo, med katerimi je bila Direktiva o odobritvi in ki jih je dopolnjevala Direktiva o konkurenci. Okvirna direktiva in Direktiva o odobritvi sta bili razveljavljeni z Direktivo 2018/1972 (v nadaljevanju skupaj z Direktivo o konkurenci: regulativni okvir Unije o elektronskih komunikacijah).
1.      Direktiva o odobritvi
3        Člen 5 Direktive o odobritvi je določal:
„[…]
2.      Če je treba podeliti individualne pravice uporabe za radijske frekvence in številke, države članice take pravice na zahtevo podelijo vsakemu podjetju, ki zagotavlja omrežja ali storitve na podlagi splošne odobritve iz člena 3, vendar ob upoštevanju določb členov 6, 7 in 11(1)(c) te direktive in vseh drugih predpisov, ki zagotavljajo učinkovito uporabo teh virov v skladu z Direktivo [2002/21].
Brez poseganja v posebna merila in postopke, ki jih države članice sprejmejo za podelitev pravic uporabe radijskih frekvenc ponudnikom storitev radijskih ali televizijskih radiodifuzijskih vsebin za izpolnjevanje ciljev splošnega interesa v skladu z zakonodajo Skupnosti, se pravice uporabe radijskih frekvenc in številk podeljujejo z odprtimi, objektivnimi, preglednimi, nediskriminatornimi in sorazmernimi postopki, v primeru radijskih frekvenc pa v skladu z določbami člena 9 Direktive [2002/21]. Izjema glede zahtev po odprtem postopku se lahko uporablja v primerih, kjer je podelitev posameznih pravic uporabe radijskih frekvenc ponudnikom storitev radijskih ali televizijskih radiodifuzijskih vsebin potrebna za doseganje cilja splošnega interesa, kakor ga opredelijo države članice skladno z zakonodajo Skupnosti.
[…]
3.      Nacionalni regulativni organ sprejme, sporoči in objavi odločbe o podelitvi pravic uporabe čim prej po prejemu popolne vloge, in sicer v treh tednih za številke, ki so bile razporejene za posebne namene v okviru nacionalnega načrta oštevilčenja, in v šestih tednih za radijske frekvence, ki so bile razporejene za namene uporabe s strani elektronskih komunikacijskih storitev v okviru nacionalnega načrta za razporeditev frekvenc. Slednji rok je brez poseganja v morebitni veljavni mednarodni sporazum v zvezi z uporabo radijskih frekvenc ali orbitalnih leg.
[…]“
4        Člen 7 Direktive o odobritvi je določal:
„[…]
3.      Kadar je treba omejiti podeljevanje pravic uporabe radijskih frekvenc, države članice podelijo take pravice na podlagi izbirnih meril, ki morajo biti objektivna, pregledna, nediskriminatorna in sorazmerna. Pri vseh izbirnih merilih je treba upoštevati uresničitev ciljev člena 8 Direktive [2002/21] in zahtev člena 9 te direktive.
4.      Če morajo države članice uporabiti konkurenčne ali primerjalne izbirne postopke, lahko podaljšajo najdaljši rok šest tednov iz člena 5(3) za toliko časa, kot je potrebno, vendar največ za osem mesecev, da za vse zainteresirane stranke zagotovijo pravilne, primerne, odprte in transparentne postopke.
[…]“
5        Člen 10 Direktive o odobritvi je določal:
„1.      Nacionalni regulativni organi v skladu s členom 11 spremljajo in nadzorujejo skladnost s pogoji splošne odobritve ali s pravicami uporabe in s posebnimi obveznostmi iz člena 6(2).
[…]
3.      Zadevni organ lahko zahteva ustavitev kršitve iz odstavka 2 takoj ali pa v razumnem roku ter sprejme ustrezne in sorazmerne ukrepe za zagotavljanje skladnosti.
[…]
5.      Pri resnih ali ponavljajočih se kršitvah pogojev iz splošne odobritve, pravic uporabe ali posebnih obveznosti iz člena 6(2) lahko nacionalni regulativni organi podjetju preprečijo nadaljnje zagotavljanje elektronskih komunikacijskih omrežij ali storitev ali začasno ali stalno odvzamejo pravice uporabe, če ukrepi iz odstavka 3 tega člena, namenjeni zagotovitvi skladnosti, niso dosegli namena. Sankcije in kazni, ki so učinkovite, sorazmerne in odvračilne, se lahko uporabijo za obdobje kršitve, četudi je bila kršitev nato odpravljena.
[…]“
2.      Okvirna direktiva
6        V uvodni izjavi 5 Okvirne direktive je bilo navedeno:
„Zbliževanje telekomunikacijskega sektorja, sektorja sredstev javnega obveščanja in sektorja informacijske tehnike in tehnologije pomeni, da je treba vsa prenosna omrežja in storitve vključiti v en regulativni okvir. Regulativni okvir sestavljajo ta direktiva in štiri posebne direktive: Direktiva [2002/20], Direktiva 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter njihovem medsebojnem [medomrežnem] povezovanju (Direktiva o dostopu) [(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 323)], Direktiva 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalni storitvi [univerzalnih storitvah]) [(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 367)], Direktiva 97/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o obdelavi osebnih podatkov in varovanju zasebnosti v telekomunikacijskem sektorju [(UL 1998, L 24, str. 1)] (v nadaljevanju: ‚posebne direktive‘). Zakonsko ureditev za področje prenosa je treba ločiti od zakonske ureditve za področje vsebin. Ta okvir zato ne zajema vsebine storitev, ki se zagotavljajo po elektronskih komunikacijskih omrežjih z uporabo elektronskih komunikacijskih storitev, kot so radiodifuzijske vsebine, finančne storitve in nekatere storitve informacijske družbe, zato ne posega v ukrepe, ki so bili za take storitve sprejeti na ravni Skupnosti ali na nacionalni ravni v skladu z zakonodajo Skupnosti, da bi spodbujali kulturno in jezikovno raznolikost ter zagotovili ohranitev pluralnosti medijev. Vsebina televizijskih programov je zajeta v Direktivi Sveta 89/552/EGS z dne 3. oktobra 1989 o usklajevanju nekaterih določb, predpisanih z zakoni ali drugimi predpisi v državah članicah za izvajanje dejavnosti televizijske radiodifuzije [nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov] [(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 224)]. Ločitev zakonske ureditve za področje prenosa od zakonske ureditve za področje vsebin ne posega v upoštevanje povezav med njima, zlasti zato, da se zagotovijo pluralnost medijev, kulturna raznolikost in varstvo porabnikov.“
7        Člen 1 Okvirne direktive je določal:
„1.      Ta direktiva vzpostavlja usklajeni okvir za zakonsko urejanje elektronskih komunikacijskih storitev, elektronskih komunikacijskih omrežij, pripadajočih naprav in storitev ter nekaterih vidikov terminalske opreme za poenostavitev dostopa za uporabnike invalide. Določa naloge nacionalnih regulativnih organov in tudi vrsto postopkov za zagotovitev usklajene uporabe regulativnega okvira v celotni Skupnosti.
2.      Ta direktiva in posebne direktive ne posegajo v obveznosti, določene z notranjo zakonodajo, ki je usklajena z zakonodajo Skupnosti, ali z zakonodajo Skupnosti v zvezi s storitvami, opravljenimi z uporabo elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev.
3.      Ta direktiva in posebne direktive ne posegajo v ukrepe, sprejete na ravni Skupnosti ali nacionalni ravni v skladu z zakonodajo Skupnosti za izpolnitev ciljev, ki so v splošnem interesu, zlasti v zvezi z urejanjem vsebin in avdiovizualne politike.
[…]“
8        Člen 2 te direktive je določal:
„Za namene te direktive:
(a)      ‚elektronsko komunikacijsko omrežje‘ pomeni prenosne sisteme in, kjer je primerno, komutacijsko ali usmerjalno opremo ter druge vire, vključno z omrežnimi elementi, ki niso aktivni, ki omogočajo prenos signalov po žicah, z radijskimi valovi, z optičnimi ali drugimi elektromagnetnimi sredstvi, vključno s satelitskimi omrežji, fiksnimi (vodovno in paketno komutiranimi, vključno z internetom) in mobilnimi prizemnimi omrežji, električnimi kabelskimi sistemi, če se uporabljajo za prenos signalov, omrežji, ki se uporabljajo za radijsko in televizijsko radiodifuzijo, ter z omrežji kabelske televizije, ne glede na vrsto prenesenih informacij;
[…]
(c)      ‚elektronska komunikacijska storitev‘ pomeni storitev, ki se navadno opravlja za plačilo in je v celoti ali pretežno sestavljena iz prenosa signalov po elektronskih komunikacijskih omrežjih ter vključuje telekomunikacijske storitve in storitve prenosa po omrežjih, ki se uporabljajo za radiodifuzijo, izključuje pa storitve, s katerimi se zagotavljajo vsebine ali izvaja redakcijski nadzor nad vsebinami, ki se pošiljajo po elektronskih komunikacijskih omrežjih in z elektronskimi komunikacijskimi storitvami; ne vključuje storitev informacijske družbe, opredeljenih v členu 1 Direktive 98/34/ES [Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 20, str. 337), kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. julija 1998 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 21, str. 8)], ki niso v celoti ali pretežno sestavljene iz prenosa signalov po elektronskih komunikacijskih omrežjih;
[…].“
9        Člen 8 Okvirne direktive je določal:
„1.      Države članice zagotovijo, da nacionalni regulativni organi pri opravljanju regulativnih nalog, opredeljenih v tej direktivi in v posebnih direktivah, sprejmejo vse primerne ukrepe za dosego ciljev iz odstavkov 2, 3 in 4. Taki ukrepi naj bodo sorazmerni s temi cilji.
[…]
Nacionalni regulativni organi lahko v okviru svojih pristojnosti prispevajo k zagotovitvi uresničevanja usmeritev, ki so namenjene spodbujanju kulturne in jezikovne raznolikosti ter tudi pluralnosti medijev.
2.      Nacionalni regulativni organi podpirajo konkurenco pri zagotavljanju elektronskih komunikacijskih omrežij, elektronskih komunikacijskih storitev in pripadajočih naprav ter storitev med drugim tako, da:
(a)      zagotovijo, da uporabniki, vključno z uporabniki invalidi, starejšimi uporabniki in uporabniki s posebnimi socialnimi potrebami, izkoristijo ugodnosti v smislu izbire, cene in kakovosti;
[…]
(d)      spodbujajo učinkovito uporabo radijskih frekvenc in številskih virov ter zagotovijo njihovo učinkovito upravljanje.
[…]“
10      Člen 9(1) te direktive je določal:
„Države članice poskrbijo za učinkovito upravljanje radijskih frekvenc za elektronske komunikacijske storitve na svojem ozemlju v skladu s členoma 8 in 8a, pri čemer je treba upoštevati, da so radijske frekvence javna dobrina z visoko socialno, kulturno in gospodarsko vrednostjo. Države članice zagotavljajo, da pristojni nacionalni organi razporedijo take radijske frekvence, ki se uporabljajo za zagotavljanje elektronskih komunikacijskih storitev, in podelijo splošne odobritve ali individualne pravice uporabe radijskih frekvenc na podlagi objektivnih, preglednih, nediskriminatornih in sorazmernih meril.
[…]“
3.      Direktiva o konkurenci
11      Člen 4 Direktive o konkurenci določa:
„Brez poseganja v posebna merila in postopke, sprejete v državah članicah za podeljevanje pravic do uporabe radijskih frekvenc ponudnikom vsebin radijskih ali televizijskih storitev, za varstvo ciljev splošnega interesa v skladu s pravom Skupnosti:
1.      Države članice ne smejo podeliti izključnih ali posebnih pravic do uporabe radijskih frekvenc za zagotavljanje elektronskih komunikacijskih storitev.
2.      Dodeljevanje radijskih frekvenc za elektronske komunikacijske storitve temelji na objektivnih, preglednih, nediskriminatornih in sorazmernih merilih.“
4.      Direktiva 2018/1972
12      V uvodni izjavi 1 Direktive 2018/1972 je navedeno:
„Direktiv[i] [2002/20 in 2002/21] s[ta] bil[i] bistveno spremenjen[i]. Ker so potrebne dodatne spremembe, bi bilo treba zaradi jasnosti naveden[i] direktiv[i] prenoviti.“
13      Člen 2, točka 4, Direktive 2018/1972 določa:
„V tej direktivi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
[…]
(4)      ‚elektronska komunikacijska storitev‘ pomeni storitev, ki se navadno opravlja za plačilo prek elektronskih komunikacijskih omrežij in ki razen storitev, s katerimi se zagotavljajo vsebine ali izvaja uredniški nadzor nad vsebinami, ki se pošiljajo po elektronskih komunikacijskih omrežjih in z elektronskimi komunikacijskimi storitvami, zajema naslednje storitve:
(a)      ‚storitev dostopa do interneta‘ […];
(b)      medosebno komunikacijsko storitev; in
(c)      storitve, v celoti ali pretežno sestavljene iz prenosa signalov, kot so storitve prenosa, ki se uporabljajo za opravljanje storitev stroj–stroj in za radiodifuzijo.“
14      Člen 45 te direktive določa:
„Države članice ob ustreznem upoštevanju dejstva, da je radiofrekvenčni spekter javna dobrina z visoko socialno, kulturno in gospodarsko vrednostjo, zagotovijo učinkovito upravljanje radiofrekvenčnega spektra za elektronska komunikacijska omrežja in storitve na svojem ozemlju v skladu s členoma 3 in 4. Države članice zagotovijo, da pristojni organi razporedijo radiofrekvenčni spekter za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, izdajo splošne odobritve v zvezi z njim in podelijo individualne pravice uporabe zanj na podlagi objektivnih, preglednih, nediskriminatornih in sorazmernih meril, ki spodbujajo konkurenco.
[…]
Države članice spodbujajo harmonizacijo uporabe radiofrekvenčnega spektra za elektronska komunikacijska omrežja in storitve v [Evropski u]niji, da bi zagotovile njegovo uspešno in učinkovito uporabo in koristi potrošnikom, kot so konkurenca, ekonomija obsega in interoperabilnost omrežij in storitev. Pri tem ravnajo v skladu s členom 4 te direktive in z Odločbo [Evropskega parlamenta in Sveta 676/2002/ES z dne 7. marca 2002 o pravnem okviru za politiko radijskega spektra v Evropski skupnosti (Odločba o radijskem spektru) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 29, str. 317)], med drugim tako da:
[…]
(c)      zagotavljajo predvidljivost in doslednost pri podeljevanju, obnovitvi, spremembi, omejitvi in odvzemu pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, da se spodbudijo dolgoročne naložbe;
[…]
(g)      uporabljajo pravila za podelitev, prenos, obnovitev, spremembo in odvzem pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, ki so jasno in pregledno določena, da se zagotovijo regulativna varnost, doslednost in predvidljivost;
[…].“
15      Člen 48(3) navedene direktive določa:
„Izjema glede zahtev po odprtem postopku se lahko uporabi[,] kadar je podelitev individualnih pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra ponudnikom storitev razširjanja vsebin radijskih ali televizijskih programov potrebna za doseganje cilja v splošnem interesu, kakor ga določijo države članice v skladu s pravom Unije.“
16      Člen 124(1), prvi pododstavek, iste direktive določa:
„Države članice sprejmejo in objavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo[,] do 21. decembra 2020. Komisiji takoj sporočijo besedilo teh predpisov.“
17      Člen 125 Direktive 2018/1972 določa:
„Direktiv[i] [2002/20 in 2002/21] se razveljavi[ta] z učinkom od 21. decembra 2020, brez poseganja v obveznosti držav članic glede rokov za prenos direktiv v nacionalno pravo in datumov začetka uporabe direktiv, ki so določeni v delu B Priloge XII.
[…]
Sklicevanje na razveljavljene direktive se šteje za sklicevanje na to direktivo in se bere v skladu s korelacijsko tabelo iz Priloge XIII.“
B.      Madžarsko pravo
18      Člen 22(8) zakona o medijih je v različici, ki se je uporabljala na datum sprejetja odločb sveta za medije št. 354/2017 (IV. 19.) (v nadaljevanju: odločba št. 354/2017) in št. 1224/2017 (XI. 14.) (v nadaljevanju: odločba št. 1224/2017), določal:
„Ponudniki medijskih storitev morajo svetu za medije vsak mesec posredovati podatke, ki omogočajo spremljanje upoštevanja kvot predvajanja. […]“
19      Člen 22(8) zakona o medijih v trenutno veljavni različici določa:
„Ponudniki linearnih medijskih storitev so vsak mesec, najpozneje zadnji dan v mesecu, ki sledi zadevnemu mesecu, ponudniki medijskih storitev na zahtevo pa najpozneje 31. januarja leta, ki sledi referenčnemu letu, dolžni svetu za medije predložiti podatke, ki omogočajo spremljanje spoštovanja kvot predvajanja […].“
20      Člen 48 tega zakona določa:
„1.      Če v tem zakonu ni določeno drugače, se lahko analogna linearna medijska storitev, pri kateri se uporabljajo omejena državna sredstva, opravlja na podlagi upravne pogodbe, podeljene v okviru javnega razpisa, ki ga objavi in organizira svet za medije.
[…]
5.      Pravica do opravljanja analognih linearnih medijskih storitev z uporabo omejenih državnih sredstev velja največ deset let v primeru radiodifuzije in deset let v primeru avdiovizualnih medijskih storitev; ob poteku se lahko na prošnjo ponudnika medijskih storitev enkrat podaljša brez javnega razpisa za največ sedem let, pri čemer se razume, da pogodbe o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev prenehajo veljati na datum iz člena 38(1) a műsorterjesztés és a digitális átállás szabályairól szóló 2007. évi LXXIV. törvény [(zakon št. LXXIV iz leta 2007 o pravilih radiodifuzije in digitalnega prehoda) (Magyar Közlöny 2007/80.)].
[…] Prošnjo za podaljšanje je treba svetu za medije predložiti 14 mesecev pred potekom. V primeru neupoštevanja navedenega roka se podaljšanje ne odobri. Svet za medije pri uresničevanju lastninskih pravic v imenu države obvesti ponudnika medijskih storitev o podaljšanju zadevne pravice ali o tem, da je ne namerava podaljšati, ne prej kot šest mesecev in ne pozneje kot štiri mesece pred potekom pravic. Ponudnik medijskih storitev ne more zahtevati podaljšanja pravice do opravljanja medijskih storitev, iz prošnje za to podaljšanje pa ne izhaja obveznost sveta za medije, da sklene pogodbo.
[…]
7.      Pravice ni mogoče podaljšati:
(a)      če je bil ponudnik medijskih storitev s pravnomočno odločbo sveta za medije spoznan za krivega ponavljajočih se ali hudih kršitev pogodbe ali določb a sajtószabadságról és a médiatartalmak alapvető szabályairól szóló 2010. évi CIV. törvény [(zakon št. CIV iz leta 2010 o svobodi tiska in o temeljnih pravilih v zvezi z medijskimi vsebinami) (Magyar Közlöny 2010/170., v nadaljevanju: zakon o svobodi tiska)] ali tega zakona ali
(b)      če ima ponudnik medijskih storitev ob vložitvi ali obravnavi prošnje neporavnane pristojbine za medijske storitve.
[…]“
21      Člen 55(1) zakona o medijih določa:
„V postopku javnega razpisa lahko sodeluje vsako podjetje:
(a)      ki nima nobenega carinskega dolga ali dolga iz naslova prispevkov za socialno varnost, ki je zapadel v plačilo pred več 60 dnevi, nobenega zapadlega davčnega dolga, vpisanega v evidencah centralne davčne uprave, in nobene zapadle plačilne obveznosti do posebnega državnega sklada, razen če je upnik pisno odobril odlog plačila;
(b)      ki ni v stečajnem postopku, postopku likvidacije zaradi plačilne nesposobnosti ali prostovoljne likvidacije ali v katerem koli drugem postopku za njegovo prenehanje in
(c)      v zvezi s katerim v zadnjih petih letih pred objavo javnega razpisa
(ca)      ni bila izdana nobena pravnomočna upravna odločba, s katero je bila ugotovljena huda kršitev, ki pomeni nespoštovanje upravne pogodbe, ali
(cb)      svet za medije ni odpovedal upravne pogodbe,
(d)      ki nima zapadlih dolgov do sveta za medije.“
22      Člen 59 tega zakona določa:
„1.      Pri preučitvi materialne veljavnosti ponudbe svet za medije ponudbo, ki jo je predložil kandidat, prijavljen na javni razpis, oceni v celoti in v zvezi z vsakim od njenih elementov ter preuči njeno utemeljenost.
[…]
3.      Ponudba je materialno nična,
[…]
(c)      če je zaradi pomanjkanja podlage neustrezna za uresničevanje ciljev, določenih v tem zakonu ali v javnem razpisu, ali
[…].“
23      Člen 63 navedenega zakona določa:
„1.      Ko je izbrani kandidat uradno obveščen o odločitvi iz člena 62(1)(b), svet za medije po uradni dolžnosti začne upravni postopek za sklenitev upravne pogodbe z njim. Rok za izvedbo tega upravnega postopka je 45 dni.
[…]
12.      Ponudnik medijskih storitev ima pravico in obveznost razširjati programe v skladu s pogoji upravne pogodbe z uporabo lastnega omrežja, lastne opreme in lastnih zmogljivosti ali z uporabo (radiodifuzijskih) storitev ponudnika elektronskih komunikacijskih storitev. Dovoljenje za opravljanje telekomunikacijskih storitev ni potrebno za dejavnosti radiodifuzije in razširjanja, ki jih ponudnik medijskih storitev izvaja z lastno opremo, brez poseganja v dovoljenja, ki jih je treba pridobiti na podlagi drugih zakonskih določb ali predpisov.
[…]“
24      Člen 65 zakona o medijih določa:
„1.      Svet za medije lahko ob upoštevanju tržnih vidikov in vidikov medijske politike na prošnjo sklene začasno upravno pogodbo za največ 180 dni za uporabo možnosti opravljanja medijskih storitev:
[…]
(c)      za katero [Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság (nacionalni organ za komunikacije in medije, Madžarska, v nadaljevanju: NMHH)] dokaže, da je mogoče opravljati medijske storitve brez povzročanja motenj drugemu in ne da bi bili kršeni mednarodni standardi.
[…]
11.      Če pravica do opravljanja linearnih radijskih medijskih storitev preneha, potem ko jo je svet za medije že enkrat podaljšal, in je bil razpisni postopek za možnost opravljanja medijskih storitev že objavljen, lahko svet za medije s ponudnikom medijskih storitev, ki je imel prej to pravico, na njegovo zahtevo za največ 60 dni sklene začasno upravno pogodbo, po možnosti celo večkrat. Na podlagi tega odstavka se lahko začasna upravna pogodba sklene le do konca razpisnega postopka ali, če je bila zoper sklep o koncu razpisnega postopka vložena upravna pritožba, do dokončne odločitve o zadevi. Začasna upravna pogodba preneha veljati z dnem sklenitve upravne pogodbe z izbranim ponudnikom.
[…]“
25      Člen 66(4) tega zakona določa:
„Linearna skupnostna medijska storitev:
[…]
(g)      več kot dve tretjini tedenskega oddajnega časa predvaja programe, ki izpolnjujejo cilje javne službe iz člena 83, vključno z informativnimi programi, ki zadevajo ciljno skupnost, političnimi informativnimi programi, kulturnimi programi in drugo podobno vsebino, ki ni namenjena pretežno določeni skupnosti,
(h)      če gre za radijsko medijsko storitev, najmanj 50 % letnega oddajnega časa, namenjenega glasbenim programom, predvaja madžarske glasbene programe.“
26      Člen 185 navedenega zakona določa:
1.      Svet za medije ali urad [organa NMHH (v nadaljevanju: urad)] lahko uporabi pravne posledice za kršitelje pravil o upravljanju medijev v skladu z določbami členov 186 do 189.
2.      Pri uporabi pravnih posledic svet za medije in urad ravnata v skladu z načelom enakega obravnavanja, pri čemer upoštevata načeli postopnosti in sorazmernosti; načelo postopnosti uporabita glede na resnost in ponavljajočo se naravo kršitve ter naložita pravno posledico, ki je sorazmerna glede na vse posebne okoliščine in cilj, ki ga ima ta posledica.
[…]“
27      Člen 187 istega zakona določa:
„1.      V primeru ponavljajoče se kršitve svet za medije in urad odgovorni osebi subjekta kršitelja naložita globo v višini do 2.000.000 [madžarskih forintov (HUF) (približno 5240 EUR)] glede na resnost in naravo kršitve ter posebnosti obravnavanega primera.
2.      Svet za medije in urad pravno posledico določita tako, da upoštevata – poleg meril za presojo, določenih v a közigazgatási szabályszegések szankcióiról szóló 2017. évi CXXV. törvény [(zakon št. CXXV iz leta 2017 o sankcijah, ki se uporabijo v primeru upravnih kršitev) (Magyar Közlöny 2017/171.)], in glede na naravo kršitve – resnost in nadaljevanje kršitve, poseg v interese in osebnostne pravice, ki je izhajal iz kršitve, ter vpliv kršitve na trg.
[…]
5.      V smislu odstavkov od 1 do 4 gre za ponavljajočo se kršitev, če kršitelj v obdobju 365 dni ponovi isto protipravno ravnanje (ki izhaja iz iste pravne podlage, iste pravne določbe in istega področja), kot je bilo ugotovljeno s pravnomočno upravno odločbo, pri čemer so izvzete manjše kršitve. V primeru kršitve določb členov 20 in 21, člena 22(2), člena 22(3), člena 22(5) in člena 22(6) gre za ponavljajočo se kršitev, če kršitelj v obdobju treh let ponovi isto protipravno ravnanje (ki izhaja iz iste pravne podlage, iste pravne določbe in istega področja), kot je bilo ugotovljeno s pravnomočno upravno odločbo, pri čemer so izvzete manjše kršitve.
[…]“
28      Člen 187(4) zakona o medijih je v različici, ki se je uporabljala na datum sprejetja odločb št. 354/2017 in št. 1224/2017, določal:
„V smislu odstavkov od 1 do 3 gre za ponavljajočo se kršitev, če kršitelj v obdobju 365 dni ponovi isto protipravno ravnanje (ki izhaja iz iste pravne podlage, iste pravne določbe in istega področja), kot je bilo ugotovljeno s pravnomočno upravno odločbo, pri čemer so izvzete manjše kršitve. V primeru kršitve določb členov 20 in 21, člena 22(2), člena 22(3), člena 22(5) in člena 22(6) gre za ponavljajočo se kršitev, če kršitelj v obdobju treh let ponovi isto protipravno ravnanje (ki izhaja iz iste pravne podlage, iste pravne določbe in istega področja), kot je bilo ugotovljeno s pravnomočno upravno odločbo.“
II.    Dejansko stanje, iz katerega izvira tožba zaradi neizpolnitve obveznosti
29      Klubrádió je madžarska komercialna radijska postaja, ki je od leta 1999 razširjala svoje programe na frekvenci 95,3 MHz na območju radiodifuzije Budimpešta (Madžarska).
30      Svet za medije in radijska postaja Klubrádió sta 13. februarja 2014 prekinila pogodbo o radiodifuziji v zvezi s to frekvenco in sklenila pogodbo o pravici do opravljanja medijskih storitev na frekvenci 92,9 MHz na območju radiodifuzije Budimpešta (v nadaljevanju: frekvenca 92,9 MHz) za obdobje od 14. februarja 2014 do 14. februarja 2021 (v nadaljevanju: pogodba o radiodifuziji radijske postaje Klubrádió). Zadnjenavedeno pogodbo je bilo mogoče podaljšati za obdobje petih let.
31      Radijska postaja Klubrádió je 8. novembra 2019 na podlagi člena 48(5) zakona o medijih zaprosila za njeno podaljšanje.
32      Z odločbo št. 830/2020 (IX. 8) z dne 8. septembra 2020 je svet za medije to prošnjo zavrnil (v nadaljevanju: odločba o zavrnitvi).
33      Svet za medije se je oprl na to, da je v svoji odločbi št. 1224/2017 ugotovil, da je radijska postaja Klubrádió kršila obveznost zagotavljanja mesečnih podatkov o kvotah predvajanja, določeno v členu 22(8) zakona o medijih (v nadaljevanju: obveznost posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja), da ta kršitev ni bila manjša in da je bila v skladu s členom 187(4) tega zakona v različici, ki se je uporabljala na datum te odločbe, navedena kršitev ponavljajoča se, ker je ta radijska postaja v obdobju 365 dni že kršila to obveznost, kot je svet za medije že ugotovil v svoji odločbi št. 354/2017. Svet za medije je tako odločil, da na podlagi člena 48(7) navedenega zakona pogodbe o radiodifuziji radijske postaje Klubrádió ni mogoče podaljšati.
34      Svet za medije je 4. novembra 2020 objavil javni razpis za uporabo možnosti opravljanja medijskih storitev na frekvenci 92,9 MHz (v nadaljevanju: sporni javni razpis). Na ta javni razpis so se prijavili radijska postaja Klubrádió in še dva ponudnika medijskih storitev, in sicer Közösségi Rádiózásért Egyesület in LBK Médiaszolgáltató 2020 Kft.
35      Svet za medije je z odločbama z dne 22. decembra 2020 ugotovil, da sta ponudbi, ki sta ju predložila zadnjenavedena ponudnika, formalno nični.
36      Poleg tega je svet za medije z odločbo št. 180/2021 (III. 10.) z dne 10. marca 2021 ugotovil, da je ponudba radijske postaje Klubrádió materialno nična, in je zato sporni javni razpis razglasil za neuspešen (v nadaljevanju: odločba o ničnosti).
37      Ta odločba je temeljila na treh razlogih, in sicer, prvič, na tem, da v točki III.3 obrazca, ki ga je radijska postaja Klubrádió predložila v svoji ponudbi, ni bila opisana oddaja, vključena v tedensko programsko shemo v točki III.2 tega obrazca, drugič, na tem, da je v zvezi z drugo oddajo obstajala petminutna razlika med trajanjem, navedenim v točki III.2 zadevnega obrazca, in trajanjem, navedenim v točki III.3 istega obrazca, in tretjič, na obstoju negativnega lastniškega kapitala v računovodskih izkazih te radijske postaje v petih letih pred datumom predložitve njene ponudbe in njeni nezmožnosti, da bi svoje izdatke krila zgolj s svojimi čistimi prihodki.
38      Svet za medije je menil, da v skladu z zakonom o medijih in pravili spornega javnega razpisa nepravilnosti v programski ni mogoče popraviti po datumu predložitve te ponudbe. Kar zadeva obstoj negativnega lastniškega kapitala, naj taka okoliščina ne bi omogočala uresničevanja cilja iz točke 1.2 spornega javnega razpisa, to je zagotoviti, da je na medijskem trgu prisotna radijska postaja, ki je po delovanju stabilna in predvidljiva.
39      Svet za medije in združenje Közösségi Rádiózásért Egyesület sta 30. marca 2021 na podlagi člena 65 zakona o medijih sklenila začasno upravno pogodbo za uporabo frekvence 92,9 MHz v obdobju od 3. maja do 29. oktobra 2021.
40      Radijska postaja Klubrádió je odločbo o zavrnitvi in odločbo o ničnosti (v nadaljevanju skupaj: sporni odločbi) sodno izpodbijala. Vsako od teh odločb sta potrdili najprej Fővárosi Törvényszék (županijsko sodišče v Budimpešti, Madžarska) in nato Kúria (vrhovno sodišče, Madžarska). Poleg tega je radijska postaja Klubrádió vložila ustavno pritožbo pri Alkotmánybíróság (ustavno sodišče, Madžarska), ki jo je zadnjenavedeno sodišče zavrnilo.
III. Predhodni postopek in postopek pred Sodiščem
41      Komisija je 22. oktobra 2020 madžarskim organom poslala dopis, da bi dobila pojasnila o razlogih, na katerih je temeljila odločba o zavrnitvi, in o madžarski zakonodaji, ki se uporablja.
42      Predsednica NMHH je 12. novembra 2020 v odgovor na ta dopis navedla, da člen 48(7) zakona o medijih svetu za medije ne daje nobene diskrecijske pravice, na podlagi katere bi ta lahko pri ocenjevanju prošnje za podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev preučil, ali je to pravico mogoče podaljšati v primeru manj resne, vendar ponavljajoče se kršitve. Pojasnila je, da v skladu z določbami tega zakona, če se s pravnomočno odločbo sveta za medije ugotovi, da je zadevni ponudnik storil ponavljajočo se kršitev ali resno kršitev, te pravice ni mogoče podaljšati.
43      Komisija je 12. februarja 2021 madžarskim organom poslala nov dopis, v katerem je izrazila pomisleke glede zamud pri dodelitvi radijskih frekvenc za radiodifuzijo in glede vprašanja, ali je odločba o zavrnitvi v skladu s pravom Unije, razlaganim ob upoštevanju pravice do svobode izražanja in obveščanja iz člena 11 Listine.
44      Predsednica NMHH je 19. februarja 2021 v odgovor na ta dopis navedla, da v zadevnem položaju ni nobene pravne možnosti, da bi radijska postaja Klubrádió začasno opravljala medijske storitve. Poleg tega je znova navedla pojasnila, vsebovana v njenem odgovoru z dne 12. novembra 2020.
45      Ker je Komisija menila, da sporni odločbi in nacionalna pravila, na podlagi katerih sta bili sprejeti, pomenijo kršitev več določb regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah in člena 11 Listine, je 9. junija 2021 Madžarski poslala uradni opomin.
46      Madžarska je na ta opomin odgovorila z dopisom z dne 9. avgusta 2021, v katerem je trdila, da zadevna nacionalna ureditev in izid obeh upravnih postopkov, začetih na podlagi te ureditve, nista v nasprotju s pravom Unije.
47      Komisija je 21. decembra 2021 izdala obrazloženo mnenje, v katerem je na prvem mestu menila, da Madžarska ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 5, 7 in 10 Direktive o odobritvi, člena 4, točka 2, Direktive o konkurenci, člena 5(2) in člena 9 Okvirne direktive, načel sorazmernosti, prepovedi diskriminacije in lojalnega sodelovanja ter člena 11 Listine. Te neizpolnitve obveznosti naj bi izhajale, prvič, iz tega, da je svet za medije sprejel odločbo o zavrnitvi, drugič, če bi bila razlaga madžarskega prava, ki jo je uporabil svet za medije, pravilna, iz sprejetja zakona, ki v primeru ponavljajoče se kršitve samodejno izključuje podaljšanje pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, tudi kadar zadevna kršitev ni posebej resna in je zgolj formalne narave, tretjič, iz neposredovanja informacij, ki jih je zahtevala Komisija, da bi ugotovila, ali je bila zavrnitev prošnje za podaljšanje, ki jo je vložila radijska postaja Klubrádió, v skladu z načelom prepovedi diskriminacije, in četrtič, iz tega, da posledično ta radijska postaja diskriminatorno in nesorazmerno ni mogla nadaljevati svoje dejavnosti v sektorju radiodifuzije.
48      Na drugem mestu je Komisija menila, da je Madžarska kršila člene 4, 8 in 9 Okvirne direktive, člen 5(3) Direktive o odobritvi in načelo dobrega upravljanja, prvič, ker v roku šestih tednov, določenem v Direktivi o odobritvi, ni bilo odločeno o prošnji radijske postaje Klubrádió za podaljšanje njenih pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, drugič, ker postopek za dodelitev radijske frekvence, ki jo je predhodno uporabljala radijska postaja Klubrádió, ni bil izveden v časovnem okviru, ki bi omogočil sprejetje odločbe pred potekom njenih pravic uporabe, in tretjič, ker je bil postopek za dodelitev prekinjen, ker je radijska postaja Klubrádió uveljavljala pravico do pravnega sredstva.
49      Na tretjem mestu je Komisija trdila, da je Madžarska kršila člen 5(2) Direktive o odobritvi, člen 45 Direktive 2018/1972 in člen 11 Listine, ker je svet za medije določil nesorazmerne pogoje za dodelitev pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, ni vnaprej določil meril za dodelitev teh pravic, ni predvidel nobene diskrecijske pravice za presojo resnosti in upoštevnosti napak, ki bi jih lahko vsebovale dokumentacije, ki jih predložijo kandidati, in bi lahko povzročile njihovo izključitev, ter ni upošteval majhnega pomena napak, ki naj bi jih vsebovala ponudba, ki jo je predložila radijska postaja Klubrádió.
50      Na četrtem mestu je Komisija navedla, da je Madžarska kršila člen 45(1) Direktive 2018/1972 ter načeli sorazmernosti in prepovedi diskriminacije, ker je za ponudnike medijskih storitev, katerih pravice uporabe radijskih frekvenc niso bile podaljšane, izključena možnost sklenitve začasne upravne pogodbe za uporabo radijske frekvence, čeprav je ta možnost zagotovljena ponudnikom storitev, katerih pravice uporabe radijskih frekvenc so enkrat že bile podaljšane, ne da bi bilo to različno obravnavanje utemeljeno.
51      Komisija je Madžarsko pozvala, naj se uskladi z obrazloženim mnenjem v dveh mesecih od datuma njegovega prejema.
52      Madžarska je 2. februarja 2022 odgovorila na to obrazloženo mnenje, pri čemer je, prvič, izpodbijala uporabo določb in načel prava Unije, na katere se je sklicevala Komisija, v obravnavanem primeru ter, drugič, trdila, da niti s pravili madžarskega prava, ki se uporabljajo, niti s spornima odločbama pravo Unije ni kršeno.
53      Ker odgovor Madžarske Komisije ni prepričal, se je odločila vložiti to tožbo.
54      Z odločbami predsednika Sodišča z dne 17. avgusta 2023 je bilo Kraljevini Belgiji, Kraljevini Danski in Kraljevini Nizozemski dovoljeno intervenirati v podporo predlogom Komisije.
IV.    Tožba
A.      Uporaba prava Unije
1.      Uporaba regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah in Listine
a)      Trditve strank
55      Madžarska na prvem mestu trdi, da se regulativni okvir Unije o elektronskih komunikacijah ne uporablja niti za sporni odločbi niti za postopka, v katerih sta bili ti odločbi sprejeti, ker se ta postopka in ti odločbi ne nanašajo na dodelitev pravic uporabe radijskih frekvenc, ampak na pravico do opravljanja medijskih storitev.
56      V zvezi s tem se ta država članica najprej sklicuje na uvodno izjavo 5, člen 1(2) in (3) ter člen 2(a) in (c) Okvirne direktive, ki naj bi odražali razliko med pravico do opravljanja medijskih storitev, ki naj bi se nanašala na zagotavljanje vsebin in naj bi spadala na področje medijskega prava, na eni strani in pravico uporabe radijskih frekvenc, ki naj bi se nanašala na dodelitev radijskih frekvenc v povezavi s pravico do opravljanja medijskih storitev in naj bi bila zajeta s pravili o elektronskih komunikacijah, na drugi strani. Iz teh določb naj bi izhajalo, da so opravljanje medijskih storitev ter posledično s tem povezani dovoljenja in postopki izključeni s področja uporabe regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah.
57      Madžarska v tem kontekstu poudarja, da v madžarskem pravu dovoljenja za opravljanje medijskih storitev spadajo v pristojnost sveta za medije in so urejena z zakonom o medijih, dovoljenja za uporabo radijskih frekvenc pa spadajo v pristojnost NMHH ter so urejena z a nemzeti frekvenciafelosztásról, valamint a frekvenciasávok felhasználási szabályairól szóló 7/2015. (XI. 13.) NMHH rendelet (uredba 7/2015. (XI. 13.) NMHH o določitvi pravil o dodelitvi nacionalnih frekvenc in o uporabi frekvenc) in z a polgári frekvenciagazdálkodás egyes hatósági eljárásairól szóló 7/2012. (I. 26.) NMHH rendelet (uredba 7/2012. (I. 26.) NMHH o nekaterih postopkih za upravljanje civilnih frekvenc).
58      Postopka, ki vodita do teh dveh kategorij dovoljenj, naj bi bila poleg tega različna in neodvisna.
59      Kar zadeva na eni strani postopek, ki vodi do podelitve dovoljenja za opravljanje medijskih storitev v skladu z zakonom o medijih, naj bi namreč svet za medije objavil razpisni postopek, v okviru katerega naj bi odločal le o ponudbah, predloženih za pridobitev možnosti opravljanja teh storitev. Ob koncu tega razpisnega postopka naj bi svet za medije začel postopek za sklenitev upravne pogodbe z izbranim kandidatom, ki bi pridobil pravico do opravljanja medijskih storitev, če bi bila ta pogodba nazadnje sklenjena (v nadaljevanju: pogodba o radiodifuziji). Navedena pogodba naj ne bi vsebovala določb o uporabi radijskih frekvenc ali elektronskih komunikacijah, saj naj bi njeno področje uporabe zajemalo le pravice in obveznosti, povezane s pravico do opravljanja medijskih storitev.
60      Kar zadeva na drugi strani postopek, ki se nanaša na podelitev dovoljenja za uporabo radijskih frekvenc v povezavi z možnostjo opravljanja medijskih storitev v skladu z uredbama, omenjenima v točki 57 te sodbe, naj bi pravice uporabe frekvenc v frekvenčnih pasovih, razporejenih za radiodifuzijo, lahko pridobila samo ponudnik medijskih storitev, ki je bil uspešen na javnem razpisu, ki ga je objavil svet za medije, in mu je bilo s sklenitvijo pogodbe o radiodifuziji podeljeno dovoljenje za opravljanje medijskih storitev, ali radiodifuzijska hiša, ki je sklenila pogodbo s takim ponudnikom storitev. NMHH naj bi na zahtevo izdajal posamična dovoljenja za radiodifuzijo, pri čemer naj bi za to preučil le izpolnjevanje tehničnih pogojev.
61      Dalje, Madžarska trdi, da so bili pogoji v zvezi z dovoljenji za opravljanje radijskih medijskih storitev in pravila o s tem povezanih postopkih določeni tako, da se dosegajo cilji v splošnem interesu, kot sta spodbujanje pravice do obveščanja in do informacij o javnih zadevah ter spodbujanje kulture.
62      Iz člena 5(2), drugi pododstavek, Direktive o odobritvi in člena 4 Direktive o konkurenci pa naj bi bilo razvidno, da so taki postopki izvzeti iz uporabe regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah.
63      Nazadnje, Madžarska poudarja, da so v sedanjem stanju prava Unije pogoji in postopki, povezani s podeljevanjem pravic do zagotavljanja radijskih vsebin, v izključni pristojnosti držav članic.
64      Tako po mnenju Madžarske Komisija s tožbo skuša področje uporabe prava Unije v zvezi z elektronskimi komunikacijami razširiti na vprašanja, ki se nanašajo na zasnovo sistema medijev v državah članicah in naj bi spadala v njihovo pristojnost.
65      Madžarska na drugem mestu trdi, da sporni odločbi in postopka, v katerih sta bili ti odločbi sprejeti, ne pomenijo izvajanja prava Unije, zato se Listina za ti odločbi in ta postopka ne uporablja. V dupliki pojasnjuje, da – kot naj bi bilo razvidno iz člena 51(1) Listine – vprašanje, ali se je v dani zadevi mogoče sklicevati na to listino, ni odvisno od konkretnih okoliščin in konteksta, v katerih so bili zadevni nacionalni ukrepi sprejeti, ampak od tega, ali se uporablja pravo Unije, v obravnavani zadevi regulativni okvir Unije o elektronskih komunikacijah.
66      Komisija na prvem mestu sicer priznava, da je treba razlikovati med ureditvijo v zvezi z vsebino medijskih storitev in ureditvijo v zvezi s prenosom, vseeno pa trdi, da se sporni odločbi in nacionalna pravila, na podlagi katerih sta bili sprejeti, nanašajo na postopke v zvezi z uporabo frekvence 92,9 MHz s strani radijske postaje Klubrádió in zato spadajo na področje uporabe regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah.
67      Ta okvir naj bi se namreč uporabljal za vse postopke, s katerimi države članice radiodifuznim organizacijam, ki razširjajo zvočne in televizijske vsebine, zagotavljajo pravice uporabe radijskih frekvenc. Sodbi z dne 31. januarja 2008, Centro Europa 7 (C‑380/05, EU:C:2008:59), in z dne 26. julija 2017, Persidera (C‑112/16, EU:C:2017:597), naj bi dokazovali, da se navedeni okvir uporablja za ponudnike elektronskih komunikacijskih storitev, ki so hkrati ponudniki medijskih storitev.
68      Vendar naj bi, prvič, iz člena 48(7) zakona o medijih izhajalo, da pravica do opravljanja medijskih storitev vključuje pravico uporabe radiofrekvenčnega spektra, torej radijskih frekvenc. Drugič, čeprav se po navedbah Madžarske v madžarskem pravu radijske frekvence dodelijo po izvedbi postopka, ki se razlikuje od tistega, ki se nanaša na podelitev pravice do opravljanja medijskih storitev, in na podlagi nacionalne ureditve, ki ni zakon o medijih, naj nič ne bi kazalo na to, da je bil v obravnavani zadevi za izbiro subjekta, ki mu je dovoljeno uporabljati frekvenco 92,9 MHz, izveden drug postopek, ne pa sporni javni razpis.
69      Poleg tega naj bi člen 5(2) Direktive o odobritvi enako kot člen 48(3) Direktive 2018/1972 določal le eno odstopanje od načela podeljevanja pravic uporabe radijskih frekvenc z odprtimi postopki, in sicer odstopanje, ki se nanaša na uresničevanje cilja v splošnem interesu. Zato naj bi moral biti postopek za podelitev individualnih pravic uporabe radijskih frekvenc vsekakor objektiven, pregleden, nediskriminatoren in sorazmeren, kar naj bi potrjevala sodba z dne 26. julija 2017, Persidera (C‑112/16, EU:C:2017:597).
70      Komisija izpodbija tudi trditev Madžarske, da se v sedanjem stanju pravo Unije ne uporablja za sporni odločbi in nacionalna pravila, na podlagi katerih sta bili sprejeti. Na eni strani naj namreč dodelitev radijskih frekvenc ne bi bila v izključni pristojnosti držav članic. Na drugi strani naj to, da so bila v okviru spornega javnega razpisa presojena tudi merila glede vsebine medijskih storitev, kot je programska shema, ne bi povzročilo, da se regulativni okvir Unije o elektronskih komunikacijah ne bi uporabljal. V tem kontekstu Komisija ob opiranju na sodbo z dne 3. septembra 2020, Vivendi (C‑719/18, EU:C:2020:627), poudarja, da je treba nacionalne pristojnosti na področju urejanja medijev izvajati ob upoštevanju prava Unije.
71      Nazadnje, trditev Madžarske, da Komisija skuša razširiti področje uporabe regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah, naj ne bi bila podprta, ker naj bi ta institucija sporni odločbi in nacionalna pravila, na podlagi katerih sta bili sprejeti, izpodbijala le v delu, v katerem se nanašajo na elektronska komunikacijska omrežja in pravice uporabe radijskih frekvenc.
72      Na drugem mestu Komisija meni, da je svet za medije s sprejetjem spornih odločb izvajal pravila regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah, zato je moral spoštovati Listino ter zlasti pravico do svobode izražanja in obveščanja, določeno v njenem členu 11.
73      Kraljevina Belgija, Kraljevina Danska in Kraljevina Nizozemska podpirajo trditve Komisije.
b)      Presoja Sodišča
1)      Regulativni okvir Unije o elektronskih komunikacijah
74      Kot je bilo razvidno že iz člena 1(1) Okvirne direktive, regulativni okvir Unije o elektronskih komunikacijah določa harmonizirano ureditev na področju elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev, da bi se zagotovila vzpostavitev notranjega trga na tem področju. S tem okvirom so tako
med drugim določena pravila v zvezi s podeljevanjem pravic uporabe radijskih frekvenc.
75      V zvezi s tem člena 5 in 7 Direktive o odobritvi, člen 9 Okvirne direktive, člen 4 Direktive o konkurenci ter člen 45 Direktive 2018/1972, katerih kršitev zatrjuje Komisija, določajo, da je treba te pravice dodeliti na podlagi objektivnih, preglednih, nediskriminatornih in sorazmernih meril. Kot je Sodišče že pojasnilo, teh meril ni treba spoštovati samo ob prvotni dodelitvi radijskih frekvenc, temveč tudi ob vsaki poznejši dodelitvi (sodba z dne 26. julija 2017, Persidera, C‑112/16, EU:C:2017:597, točka 40). Torej je treba navedena merila spoštovati tudi ob podaljšanju navedenih pravic.
76      Čeprav se v obravnavani zadevi sporni odločbi, postopka, v katerih sta bili ti odločbi sprejeti, in sporna nacionalna pravila (v nadaljevanju: sporni nacionalni ukrepi) nanašajo na opravljanje medijskih storitev, je na podlagi elementov iz spisa, predloženega Sodišču, vseeno mogoče ugotoviti, kot je generalni pravobranilec ugotovil v točki 31 sklepnih predlogov, da se sporni nacionalni ukrepi nanašajo tudi na dodelitev pravic uporabe radijskih frekvenc.
77      Prvič, iz uvodnega dela in obrazložitve odločbe o zavrnitvi, priložene tožbi Komisije, je namreč najprej razvidno, da je predmet te odločbe nepodaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev „na frekvenci 92,9 MHz“. Dalje, iz naslova spornega javnega razpisa, ki je prav tako priložen tožbi Komisije, je razvidno, da se je ta javni razpis nanašal na uporabo možnosti opravljanja radijskih medijskih storitev na območju pokrivanja „Budimpešta 92,9 MHz“. Ta radijska frekvenca je omenjena tudi v informativni preglednici v spornem javnem razpisu. Poleg tega je v točki 1.2.1 tega javnega razpisa določeno, da je njegov cilj zagotoviti, „da svet za medije zagotovi odgovorno, ustrezno in učinkovito upravljanje možnosti opravljanja medijskih storitev za frekvenco Budimpešta 92 MHz kot državno lastnino“. Poleg tega se člen 48 zakona o medijih sklicuje na „analogno linearno medijsko storitev, pri kateri se uporabljajo omejena državna sredstva“, in na „pravico do opravljanja analognih linearnih medijskih storitev z uporabo omejenih državnih sredstev“. Nazadnje, člen 65 tega zakona se sklicuje na sklenitev začasne upravne pogodbe za uporabo možnosti opravljanja medijskih storitev, za katero NMHH dokaže, da je mogoče opravljati medijske storitve, med drugim „brez povzročanja motenj drugemu“.
78      Tako iz odločbe o zavrnitvi, spornega javnega razpisa in člena 48 zakona o medijih izhaja, da se ta odločba, ta javni razpis in ta člen ne nanašajo le na opravljanje medijskih storitev, ampak tudi na dodelitev pravice uporabe radijske frekvence, v obravnavani zadevi frekvence 92,9 MHz. Besedilo člena 65 zakona o medijih kaže tudi, da se lahko začasna upravna pogodba, ki se lahko sklene na podlagi tega člena, nanaša ne samo na opravljanje medijskih storitev, ampak tudi na uporabo radijskih frekvenc.
79      Drugič, iz odločbe NMHH z dne 13. februarja 2014 o izdaji dovoljenja za uporabo frekvence 92,9 MHz radijski postaji Klubrádió, ki je priložena dupliki Madžarske, je razvidno, da je bilo obdobje veljavnosti tega dovoljenja enako obdobju veljavnosti pogodbe o radiodifuziji radijske postaje Klubrádió, in sicer od 14. februarja 2014 do 14. februarja 2021. Poleg tega je v tej odločbi navedeno, da to dovoljenje preneha na dan izteka obdobja, določenega v tej pogodbi, ali – v primeru odpovedi te pogodbe, bodisi sporazumne bodisi od sveta za medije – na dan odpovedi pogodbe, brez posebnega upravnega postopka za dejanski odvzem ali upravne odločbe.
80      Navedena odločba tako razkriva, da je bila veljavnost zadevnega dovoljenja odvisna od veljavnosti pravice do opravljanja medijskih storitev, tako da je izguba te pravice samodejno privedla do izgube pravice uporabe frekvence 92,9 MHz.
81      Tretjič, pojasnila, ki jih je Madžarska zagotovila med pisnim delom postopka in na obravnavi glede podrobnih pravil za izvajanje postopkov za podelitev pravic do opravljanja medijskih storitev in pravic uporabe radijskih frekvenc, kažejo tudi, da na Madžarskem obstaja neposredna povezava med pravico do opravljanja medijskih storitev in pravico uporabe radijske frekvence.
82      Iz teh pojasnil je namreč razvidno, da mora svet za medije za dodelitev radijskih frekvenc predhodno objaviti javni razpis za opravljanje medijskih storitev na dani radijski frekvenci. Kandidat, ki je izbran na tem javnem razpisu, dobi pravico do opravljanja teh storitev na podlagi upravne pogodbe, sklenjene s svetom za medije, in sicer pogodbe o radiodifuziji. Nato NMHH na zahtevo, potem ko preveri tehnične pogoje, dovoli uporabo te radijske frekvence temu izbranemu kandidatu ali radiodifuzijski hiši, s katero izbrani kandidat sklene pogodbo za razširjanje njegovih radijskih vsebin.
83      Iz tega izhaja, da je na Madžarskem dostop do radijskih frekvenc zaradi razširjanja radijskih vsebin v praksi omejen na imetnike pravice do opravljanja medijskih storitev, ne glede na to, ali ti na zadevni radijski frekvenci sami razširjajo svoje vsebine ali pa to razširjanje izvaja radiodifuzijska hiša, ki je s temi imetniki za to sklenila pogodbo.
84      Zato se v tej državi članici odločbe, ki so tako kot odločba o ničnosti izdane v okviru javnega razpisa, kot je sporni javni razpis, na koncu nanašajo na dodelitev pravic uporabe radijskih frekvenc.
85      Glede na vse te elemente je očitno, da je madžarski sistem za podeljevanje pravic v zvezi z opravljanjem radijskih medijskih storitev in uporabo radijskih frekvenc zasnovan in oblikovan tako, da so te pravice neposredno povezane. Iz tega sledi, da ima vsak nacionalni ukrep, ki se nanaša na podeljevanje pravic do opravljanja takih storitev, kot so sporni nacionalni ukrepi, nujno učinke na pravice uporabe radijskih frekvenc in tako spada na stvarno področje uporabe regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah.
86      Zato sporni nacionalni ukrepi spadajo na stvarno področje uporabe regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah.
87      Te ugotovitve ne omaje okoliščina, da se ti nacionalni ukrepi nanašajo tudi na opravljanje radijskih medijskih storitev in da je, kot je navedla Madžarska, ureditev v zvezi s tem opravljanjem izključena s področja uporabe regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah, kot je razvidno zlasti iz člena 2(c) Okvirne direktive in člena 2, točka 4, Direktive 2018/1972.
88      Zadostuje namreč ugotovitev, da kadar država članica, kot je Madžarska, pri izvajanju diskrecijske pravice, ki jo ima glede narave in podrobnih pravil postopkov za dodelitev radijskih frekvenc, ki jih organizira, odloči, da se uporabniki teh radijskih frekvenc izberejo ob upoštevanju meril, povezanih z opravljanjem storitev razširjanja radijskih vsebin, se ta država članica ne more izogniti zahtevam, ki jih regulativni okvir Unije o elektronskih komunikacijah določa za razporeditev radiofrekvenčnega spektra, ter zlasti načelu, da se pravice uporabe radijskih frekvenc podeljujejo na podlagi objektivnih, preglednih, nediskriminatornih in sorazmernih meril (glej po analogiji sodbo z dne 20. aprila 2023, DIGI Communications, C‑329/21, EU:C:2023:303, točka 31).
89      Kot je generalni pravobranilec v bistvu navedel v točki 33 sklepnih predlogov, bi v nasprotnem primeru države članice zlahka obšle pravila tega okvira v zvezi s podeljevanjem pravic uporabe radijskih frekvenc in torej ogrozile cilje, ki se uresničujejo v tem okviru, kot so opredeljeni v členu 8, od (2) do (4), Okvirne direktive, med drugim cilj, ki se nanaša na podpiranje konkurence pri zagotavljanju elektronskih komunikacijskih omrežij, elektronskih komunikacijskih storitev in pripadajočih naprav ter storitev ter na učinkovito uporabo in učinkovito upravljanje radijskih frekvenc. Tem pravilom bi bil tako odvzet polni učinek.
90      Poleg tega, ker se regulativni okvir Unije o elektronskih komunikacijah za sporne nacionalne ukrepe uporablja le v delu, v katerem se ti nanašajo na dodelitev pravic uporabe radijskih frekvenc, ni mogoče trditi, da je bilo poseženo v pristojnosti držav članic na področju urejanja medijev.
91      Nazadnje, trditve Madžarske, da sta postopka, v katerih sta bili sprejeti sporni odločbi, zajeta z odstopanjem od uporabe regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah, določenim v členu 5(2), drugi pododstavek, Direktive o odobritvi, prav tako ni mogoče sprejeti.
92      Kot namreč navaja Komisija, ta določba enako kot člen 48(3) Direktive 2018/1972 določa le možnost odstopanja od načela podeljevanja pravic uporabe radijskih frekvenc z odprtimi postopki, kadar je podelitev individualnih pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra ponudnikom storitev razširjanja radijskih ali televizijskih vsebin potrebna za doseganje cilja v splošnem interesu, ki ga države članice določijo v skladu s pravom Unije.
93      V obravnavanem primeru pa, kot je razvidno zlasti iz točke 34 te sodbe, ni mogoče šteti, da sporni razpisni postopek ni bil „odprt“ v smislu člena 5(2), drugi pododstavek, Direktive o odobritvi in člena 48(3) Direktive 2018/1972.
94      Vsekakor odstopanje, vsebovano v teh določbah, ne pomeni neuporabe regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah kot celote. Natančneje, tudi ko se uporabi to odstopanje, je treba pravice uporabe radijskih frekvenc v skladu s členom 9 Okvirne direktive podeliti na podlagi objektivnih, preglednih, nediskriminatornih in sorazmernih meril (glej v tem smislu sodbo z dne 31. januarja 2008, Centro Europa 7, C‑380/05, EU:C:2008:59, točka 125).
2)      Listina
95      Opozoriti je treba, da je področje uporabe Listine, kar zadeva ravnanje držav članic, opredeljeno v njenem členu 51(1), v skladu s katerim se določbe Listine uporabljajo za države članice, „kadar izvajajo pravo Unije“, ta določba pa potrjuje ustaljeno sodno prakso Sodišča, da se temeljne pravice, ki jih zagotavlja pravni red Unije, uporabljajo v vseh položajih, ki jih ureja pravo Unije, v drugih položajih pa ne (sodba z dne 19. novembra 2019, A. K. in drugi (Neodvisnost disciplinskega senata vrhovnega sodišča), C‑585/18, C‑624/18 in C‑625/18, EU:C:2019:982, točka 78 in navedena sodna praksa).
96      Ker v obravnavanem primeru sporni nacionalni ukrepi pomenijo izvajanje regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah, je treba ugotoviti, da je bila Madžarska pri sprejemanju teh ukrepov dolžna spoštovati temeljne pravice, zagotovljene z Listino, ter zlasti pravico do svobode izražanja in obveščanja, ki jo določa njen člen 11, na katerega se sklicuje Komisija.
97      Iz tega izhaja, da so sporni nacionalni ukrepi lahko predmet nadzora tako glede na regulativni okvir Unije o elektronskih komunikacijah kot glede na Listino.
98      Zato je treba trditve Madžarske v zvezi z neuporabo tega okvira in Listine za te ukrepe zavrniti.
2.      Uporaba Direktive 2018/1972 ratione temporis
a)      Trditve strank
99      Komisija ob opiranju na načelo tempus regit actum meni, da se za odločbo o zavrnitvi in sporni javni razpis uporabljata Direktiva o odobritvi in Okvirna direktiva, za odločbo o ničnosti pa Direktiva 2018/1972.
100    Madžarska pa nasprotno trdi, da se to načelo ne uporablja za upravni postopek, ki že poteka. Po mnenju te države članice tak postopek urejajo pravila, ki so veljala na dan, ko se je začel. Ker je bil v obravnavani zadevi sporni javni razpis objavljen pred datumom začetka veljavnosti Direktive 2018/1972, naj bi bila ta javni razpis in odločba o ničnosti urejena z Direktivo o odobritvi in Okvirno direktivo, čeprav je bila ta odločba sprejeta po datumu izteka roka za prenos Direktive 2018/1972. Zato naj Komisija tožbe, kar zadeva navedeno odločbo, ne bi mogla opirati na kršitev Direktive 2018/1972.
101    Kraljevina Belgija, Kraljevina Danska in Kraljevina Nizozemska podpirajo trditve Komisije.
b)      Presoja Sodišča
102    Pojasniti je treba, da razhajanje med stališčema Komisije in Madžarske glede uporabe Direktive 2018/1972 ratione temporis zadeva le očitke, ki se nanašajo na sporni javni razpis in odločbo o ničnosti. V zvezi s tem se je Komisija zlasti sklicevala na to, da je Madžarska kršila obveznost držav članic, da zagotovijo, da dodelitev individualnih pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra temelji med drugim na preglednih in sorazmernih merilih, to je obveznost, ki izhaja iz člena 5(2), drugi pododstavek, Direktive o odobritvi in – od datuma, od katerega se uporablja Direktiva 2018/1972 – iz njenega člena 45(1).
103    Poleg tega je treba upoštevati, da je bilo z Direktivo 2018/1972, kot je razvidno iz njene uvodne izjave 1, prenovljenih več direktiv, med drugim Direktiva o odobritvi in Okvirna direktiva. V zvezi s tem je v členu 125 Direktive 2018/1972 pojasnjeno, prvič, da se ti direktivi razveljavita z učinkom od 21. decembra 2020, in drugič, da se sklicevanje na razveljavljeni direktivi šteje za sklicevanje na Direktivo 2018/1972. Člen 45(1) Direktive 2018/1972 pa ustreza členu 9(1) Okvirne direktive, ki med drugim določa obveznost držav članic, da zagotovijo, da razporeditev radiofrekvenčnega spektra v smislu elektronskih komunikacijskih storitev temelji na preglednih in sorazmernih merilih.
104    Ta obveznost, na katero je opozorjeno v členu 5(2), drugi pododstavek, Direktive o odobritvi, je enakovredna obveznosti spoštovanja načel preglednosti in sorazmernosti pri dodelitvi radijskih frekvenc, ki je državam članicam naložena s členom 45(1) Direktive 2018/1972.
105    V teh okoliščinah je treba trditve Madžarske, ki se nanašajo na uporabo Direktive 2018/1972 ratione temporis, vsekakor zavrniti.
B.      Dopustnost
1.      Dopustnost očitkov, ki se navajajo v zvezi s spornima odločbama
a)      Trditve strank
106    Madžarska izpodbija dopustnost tožbe v delu, v katerem se nanaša na sporni odločbi.
107    Na prvem mestu, po mnenju te države članice Komisija, čeprav se formalno sklicuje na kršitev določb prava Unije, dejansko dvomi o skladnosti teh določb glede na določbe zakona o medijih ali pravila spornega javnega razpisa.
108    Vprašanje, ali je odločba sveta za medije v skladu z nekaterimi določbami zakona o medijih ali s spornim javnim razpisom, pa naj bi močno presegalo predmet tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti, katere edini namen je Sodišču omogočiti, da ugotovi, da država članica ni izpolnila obveznosti, ki jo ima na podlagi prava Unije, in zagotovi odpravo te neizpolnitve.
109    Na drugem mestu, Madžarska s trditvijo, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča lahko le ustaljena, dosledna in splošna upravna praksa predmet tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti, izpodbija dopustnost te tožbe v delu, v katerem se nanaša na posamični upravni odločbi, ki sta bili poleg tega po tožbah, vloženih pri nacionalnih sodiščih, potrjeni s pravnomočnima sodnima odločbama.
110    Madžarska v dupliki pojasnjuje, da v nasprotju z odločbami iz sodb, na katere se sklicuje Komisija, sporni odločbi nista splošni odločbi v zvezi s skupino nenatančno opredeljenih gospodarskih subjektov, ki se umeščata v dosledno in enotno prakso, temveč sta odločbi, ki se nanašata na točno določen gospodarski subjekt.
111    Komisija na prvem mestu trdi, da se v tožbi sklicuje samo na kršitev prava Unije. V zvezi s tem pojasnjuje, da se je v okviru predhodnega postopka razmišljalo o dveh možnostih. Prva možnost naj bi slonela na trditvah Madžarske, da svet za medije na podlagi zakona o medijih pri sprejetju spornih odločb ni imel nobene diskrecijske pravice. V takem primeru naj bi bil zakon o medijih v nasprotju s pravom Unije, ker bi svetu za medije nalagal sprejetje odločb, ki niso združljive s tem pravom. Druga možnost naj bi slonela na razlagi, ki po mnenju Komisije izhaja iz zakona o medijih in v skladu s katero je svet za medije pri sprejetju spornih odločb imel diskrecijsko pravico. V takem primeru naj bi svet za medije z njunim sprejetjem to diskrecijsko pravico izvajal na način, ki ni združljiv s pravom Unije.
112    Na drugem mestu Komisija navaja, da lahko v skladu z ustaljeno sodno prakso postopek zaradi neizpolnitve obveznosti začne ne le v zvezi z upravno prakso, temveč tudi v posameznih primerih nepravilne uporabe prava Unije.
113    Poleg tega naj dejstvo, da je bila zoper odločbo vložena tožba na nacionalni ravni, ne bi bilo ovira za možnost Komisije, da se v okviru postopka zaradi neizpolnitve obveznosti sklicuje na neskladnost take odločbe s pravom Unije, zlasti kadar se zadevna nacionalna sodišča, kot v obravnavani zadevi, niso obrnila na Sodišče s predlogom za sprejetje predhodne odločbe.
114    Kraljevina Belgija, Kraljevina Danska in Kraljevina Nizozemska podpirajo trditve Komisije.
b)      Presoja Sodišča
115    Na prvem mestu, kar zadeva razlog za nedopustnost iz točk 107 in 108 te sodbe, je sicer res, da Komisija v nekaterih delih tožbe omenja možnost nasprotja med spornima odločbama in nacionalnimi pravili, na podlagi katerih sta bili sprejeti, in to zlasti v zvezi z odločbo o zavrnitvi, vendar je iz te tožbe kljub temu
jasno razvidno, da želi Komisija doseči le ugotovitev neskladnosti spornih odločb ali teh pravil z več določbami regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah in členom 11 Listine.
116    Na drugem mestu, glede razloga za nedopustnost, ki se nanaša na to, da posamične odločbe ne morejo biti predmet tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti, je treba najprej poudariti, da s členoma 258 in 259 PDEU nadzor, ki ga mora Sodišče opraviti v okviru tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti, ni omejen zgolj na splošne določbe ali akte, ki jih sprejmejo države članice. Iz tega je tako mogoče sklepati, da so tudi posamične odločbe in akti, ki jih te sprejmejo, lahko predmet tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti, če Komisija meni, da so bili sprejeti v nasprotju s pravom Unije.
117    Dalje, Sodišče je presodilo, da je Komisija ob upoštevanju njene vloge varuhinje Pogodb edina pristojna za odločanje o tem, ali je uvedba postopka proti državi članici zaradi neizpolnitve obveznosti primerna in zaradi katerega dejanja ali opustitve zadevne države članice je treba ta postopek začeti. V tem okviru je Sodišče pojasnilo, da mu lahko Komisija zlasti predlaga, naj ugotovi neizpolnitev obveznosti, ker cilj določene direktive v posameznem primeru ni bil dosežen (sodba z dne 10. aprila 2003, Komisija/Nemčija, C‑20/01 in C‑28/01, EU:C:2003:220, točka 30 in navedena sodna praksa).
118    V zvezi s tem pa je treba poudariti, da je zlasti iz člena 9(1) Okvirne direktive razvidno, da imajo države članice obveznost zagotoviti, da pristojni organi radiofrekvenčni spekter razporedijo na podlagi objektivnih, preglednih, nediskriminatornih in sorazmernih meril. V tej določbi je natančneje določeno, da ta obveznost velja za podeljevanje tako splošnih odobritev kot tudi individualnih pravic uporabe takih radijskih frekvenc.
119    Brez poseganja v obveznost Komisije, da zadosti dokaznemu bremenu, ki ga nosi, je torej Sodišče že priznalo, da je predmet tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti lahko posamični akt ali odločba.
120    Poleg tega se je Sodišče v sodni praksi glede možnosti, da se tožba zaradi neizpolnitve obveznosti vloži v zvezi z upravno prakso, omejilo na določitev pogojev, ki jih mora taka praksa izpolnjevati, da je lahko predmet tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti, ne da bi se izreklo o možnosti vložitve take tožbe zoper posamični akt ali odločbo.
121    Nazadnje, ne člena 258 in 259 PDEU ne sodna praksa Sodišča ne vsebujejo ničesar, kar bi omogočalo ugotovitev, da zavrnitev nacionalnih tožb, vloženih zoper posamično odločbo, s pravnomočnimi nacionalnimi sodnimi odločbami preprečuje, da bi bila zoper tako posamično odločbo lahko vložena tožba zaradi neizpolnitve obveznosti.
122    Glede na zgornje preudarke je treba razloga za nedopustnost, ki ju je Madžarska navedla glede očitkov, izpostavljenih v zvezi s spornima odločbama, zavrniti.
2.      Dopustnost očitka v zvezi s kršitvijo načela lojalnega sodelovanja
123    Komisija s prvim tožbenim predlogom navaja, da je Madžarska kršila načelo lojalnega sodelovanja.
124    Vendar ta institucija tega načela ne omenja niti pri navajanju očitkov, na katerih temelji ta tožba, niti pri podajanju trditev, navedenih v utemeljitev teh očitkov.
125    Zato ta tožba v delu, v katerem je njen namen doseči ugotovitev, da je Madžarska kršila načelo lojalnega sodelovanja, ni dopustna.
C.      Vsebinska presoja
126    Komisija v utemeljitev tožbe navaja štiri sklope očitkov.
127    Prvi sklop očitkov, osredotočen na člen 48(7) zakona o medijih in odločbo o zavrnitvi, se nanaša na kršitev členov 5, 7 in 10 Direktive o odobritvi, člena 4 Direktive o konkurenci, člena 9 Okvirne direktive ter načel sorazmernosti, prepovedi diskriminacije in dobrega upravljanja. Drugi sklop, osredotočen na sporni javni razpis in odločbo o ničnosti, se nanaša na kršitev člena 5(2) in (3) Direktive o odobritvi, členov 8 in 9 Okvirne direktive ter člena 45 Direktive 2018/1972. Tretji sklop, osredotočen na člen 65(11) zakona o medijih, se nanaša na kršitev člena 45(1) Direktive 2018/1972 ter načel sorazmernosti in prepovedi diskriminacije. Četrti sklop očitkov se nanaša na kršitev člena 11 Listine.
1.      Očitki v zvezi s členom 48(7) zakona o medijih in odločbo o zavrnitvi
128    Komisija v bistvu trdi, da Madžarska ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 5, 7 in 10 Direktive o odobritvi, člena 4 Direktive o konkurenci, člena 9 Okvirne direktive ter načel sorazmernosti in prepovedi diskriminacije. Te neizpolnitve obveznosti naj bi izhajale, prvič, iz tega, da je svet za medije sprejel odločbo o zavrnitvi, drugič, iz sprejetja člena 48(7) zakona o medijih, ki samodejno izključuje podaljšanje pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, povezanega s FM‑radiodifuzijo, če je imetnik ponavljajoče kršil obveznost posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja, tudi kadar so bile storjene kršitve manjše in zgolj formalne ter so bile že sankcionirane z globami, ki so nato privedle po popolne skladnosti, ter, tretjič, iz tega, da posledično radijska postaja Klubrádió ni mogla nadaljevati svoje dejavnosti v sektorju radiodifuzije, kar je diskriminatorno in nesorazmerno.
129    Poleg tega Komisija Madžarski očita, da ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 5(3) Direktive o odobritvi in načela dobrega upravljanja, ker v roku šestih tednov iz te določbe ni bilo odločeno o prošnji radijske postaje Klubrádió za podaljšanje njenih pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra.
a)      Očitek v zvezi s kršitvijo načela sorazmernosti
1)      Trditve strank
130    Komisija trdi, da člen 48(7) zakona o medijih ali vsaj to, kako je svet za medije uporabil to določbo za radijsko postajo Klubrádió, ni v skladu s členi 5, 7 in 10 Direktive o odobritvi, členom 4 Direktive o konkurenci in členom 9 Okvirne direktive ter zlasti z načelom sorazmernosti iz teh členov.
131    Komisija na prvem mestu trdi, da je odločba o zavrnitvi v nasprotju z načelom sorazmernosti, ker zavrnitev podaljšanja pravice radijske postaje Klubrádió do opravljanja medijskih storitev temelji le na okoliščini, da je ta radijska postaja v sedmih letih veljavnosti njene pogodbe o radiodifuziji dvakrat kršila svojo obveznost posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja.
132    Komisija meni, da je zavrnitev podaljšanja pravice do opravljanja medijskih storitev primerljiva s sankcijo. V zvezi s tem se opira na resnost posledic, ki v skladu z madžarsko zakonodajo izhajata iz take zavrnitve za ponudnika medijskih storitev, to sta, prvič, nemožnost, da bi še naprej zagotavljal svoje vsebine na radijski frekvenci, razen če je uspešen na novem javnem razpisu, in, drugič –
če bi bil ta javni razpis neuspešen – nemožnost, da bi sklenil začasno upravno pogodbo za nadaljnje zagotavljanje teh vsebin na zadevni radijski frekvenci, dokler ne bi bil končan še en nov javni razpis.
133    V tem okviru se Komisija sklicuje na sodno prakso Sodišča, iz katere naj bi bilo razvidno, na eni strani, da je treba za presojo sorazmernosti sankcije upoštevati naravo in resnost kršitve, ki se želi s to sankcijo kaznovati, in na drugi strani, da mora biti sankcija dovolj prilagodljiva glede na resnost kršitve.
134    Poleg tega Komisija meni, da je zavrnitev podaljšanja pravice do opravljanja medijskih storitev primerljiva s stalnim ali začasnim odvzemom te pravice. Tak stalni ali začasni odvzem pa naj bi bil ena od najresnejših sankcij, ki jih je v skladu s členom 10(5) Direktive o odobritvi mogoče naložiti le, če se spoštuje načelo sorazmernosti, in le pri resnih ali ponavljajočih se kršitvah, med drugim pogojev, ki veljajo za pravice uporabe radijskih frekvenc.
135    V tem okviru Komisija poudarja, da zavrnitev podaljšanja pravice radijske postaje Klubrádió do opravljanja medijskih storitev ni sorazmerna pravna posledica glede na resnost kršitev, ki ju je storila ta radijska postaja.
136    Prvič, v času dejstev, ki pomenijo zadevni kršitvi, naj člen 22(8) zakona o medijih namreč ne bi določal roka za izpolnitev obveznosti posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja. Drugič, v obeh primerih, ki sta predmet odločb št. 354/2017 in št. 1224/2017, naj bi radijska postaja Klubrádió to obveznost izpolnila med postopkom za naložitev sankcije. Tretjič, svet za medije naj na podlagi podatkov, ki jih je radijska postaja Klubrádió predložila za izpolnitev navedene obveznosti, ne bi ugotovil, da oddaje, ki jih je razširjala, niso bile v skladu z obveznostmi glede kvot predvajanja, ki so veljale za to radijsko postajo. Četrtič, svet za medije naj bi vsako od dveh kršitev, ugotovljenih v teh odločbah, sankcioniral z globo v višini od 30.000 HUF (približno 75 EUR) do 36.000 HUF (približno 90 EUR), medtem ko naj bi v skladu s členom 187(1) zakona o medijih najvišja globa, določena za ponavljajočo se kršitev, znašala 2.000.000 HUF (5420 EUR), kar naj bi dokazovalo, da gre pri navedenih kršitvah za manjši kršitvi. Petič, radijska postaja Klubrádió naj bi plačala izrečeni globi, naložena sankcija pa naj bi dosegla svoj namen, saj naj po sprejetju navedenih odločb svet za medije ne bi več ugotovil drugih kršitev te radijske postaje.
137    Na drugem mestu Komisija trdi, da če bi bilo treba člen 48(7) zakona o medijih razlagati tako, da samodejno izključuje podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev v vseh primerih, v katerih je zadevni ponudnik storil ponavljajočo se kršitev, tudi če je večkrat zamujal z izpolnitvijo obveznosti posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja, bi bila ta določba v nasprotju z načelom sorazmernosti.
138    Taka razlaga navedene določbe naj namreč svetu za medije ne bi puščala nobene diskrecijske pravice za presojo, ali je zadevna kršitev nepomembna ali nezadostno resna in ali so odločbe o podaljšanju pravice do opravljanja medijskih storitev v skladu z načelom sorazmernosti, ter naj bi tako privedla do tega, da je svet za medije primoran sprejemati odločbe, ki niso združljive s tem načelom.
139    Če pa bi bilo treba člen 48(7) zakona o medijih v povezavi s členom 185(2) tega zakona razlagati tako, da ima svet za medije, ko sprejema odločbe o podaljšanju pravice do opravljanja medijskih storitev, diskrecijsko pravico, bi glede na elemente, navedene v točki 136 te sodbe, to pomenilo, da je svet za medije pri sprejetju odločbe o zavrnitvi svojo diskrecijsko pravico izvajal na način, ki ni združljiv z načelom sorazmernosti. V takem primeru bi bila samo ta odločba v nasprotju s tem načelom.
140    Madžarska v obrambo na prvem mestu trdi, da se z zavrnitvijo podaljšanja pravice do opravljanja medijskih storitev ne želi sankcionirati ravnanje ponudnika, ki je zaprosil za podaljšanje te pravice, temveč je ta zavrnitev posledica tega, da ta ponudnik ne izpolnjuje predhodno določene zahteve za to, da bi imel pravico do takega podaljšanja. Take zavrnitve naj zlasti ne bi bilo mogoče enačiti s sankcijo odvzema, določeno v členu 10(5) Direktive o odobritvi, ker naj bi ta sankcija povzročila prenehanje zadevne pogodbe o radiodifuziji pred iztekom trajanja te pogodbe. Zavrnitev podaljšanja pravice do opravljanja medijskih storitev pa naj bi imela učinek le na obdobje po datumu izteka navedene pogodbe.
141    Tako naj v obravnavanem primeru ne bi bile upoštevne niti zahteve, ki izhajajo iz člena 10(5) Direktive o odobritvi, niti sodna praksa v zvezi z načelom sorazmernosti na področju sankcij.
142    Na drugem mestu, Madžarska v zvezi z domnevno kršitvijo načela sorazmernosti s členom 48(7) zakona o medijih trdi, da pravo Unije ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa pogoje za izključitev možnosti podaljšanja pravice do opravljanja medijskih storitev, ne da bi bilo mogoče izvajati kakršno koli diskrecijsko pravico, saj objektivni pogoji, ki so vnaprej določeni v zakonu, izključujejo možnost samovoljne in diskriminatorne uporabe prava.
143    Merila za zavrnitev podaljšanja pravice do opravljanja medijskih storitev, opredeljena v zakonu o medijih, pa naj bi bila objektivna, pregledna, nediskriminatorna in sorazmerna, ker naj bi bilo tako podaljšanje izključeno le v primeru resnih ali ponavljajočih se kršitev, ugotovljenih s pravnomočnimi odločbami.
144    Sorazmernost naj bi bila zagotovljena s tem, da manjše kršitve ne morejo biti ponavljajoče se kršitve, kot naj bi bilo razvidno iz člena 187(5) zakona o medijih. Prav tako naj bi zakonska opredelitev kumulativnih pogojev, na podlagi katerih je kršitev mogoče opredeliti kot „ponavljajočo se kršitev“, z uporabo načela postopnosti zagotavljala, da se lahko podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev zavrne le v primerih najresnejših in najočitnejših kršitev.
145    Poleg tega Madžarska pojasnjuje, da resnost zadevne kršitve ni predmet presoje v okviru postopka za podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev, saj ta postopek ni postopek za naložitev sankcije. Resnost dane kršitve naj bi svet za medije presojal v zadnjenavedenem postopku, pri čemer naj bi med drugim moral ugotoviti, ali je ta kršitev resna ali ponavljajoča se, kar naj bi zahtevalo, da zlasti preuči, ali je navedena kršitev po resnosti manjša.
146    Nazadnje, Madžarska dodaja, da če bi se svetu za medije podelila diskrecijska pravica, bi to pomenilo, da bi moral, ko odloča o podaljšanju pravice do opravljanja medijskih storitev, ponovno preučiti resnost ali ponavljajočo se naravo kršitev, ki je bila ugotovljena s pravnomočno odločbo, kar bi bilo v nasprotju z načeli pravne države, pravne varnosti in enakega obravnavanja.
147    Na tretjem mestu, Madžarska v zvezi s kršitvijo načela sorazmernosti z odločbo o zavrnitvi navaja, da zavrnitev podaljšanja pravice radijske postaje Klubrádió do opravljanja medijskih storitev ne izhaja iz uporabe nesorazmernih določb madžarske ureditve ali iz samovoljne odločitve sveta za medije, ampak izključno iz tega, da je ta svet s pravnomočnima odločbama ugotovil več ponavljajočih se kršitev, ki jih je storila ta radijska postaja.
148    V zvezi s tem Madžarska izpodbija trditev Komisije, da sta kršitvi, ugotovljeni v odločbah št. 354/2017 in št. 1224/2017, manjši kršitvi.
149    Prvič, dejstvo, da sta bili naloženi globi nizki, naj namreč ne bi dokazovalo, da gre za manjši kršitvi. Na eni strani naj višina teh glob nikakor ne bi nakazovala resnosti zadevnih kršitev, predvsem ob neobstoju primerjalnih podatkov. Na drugi strani naj bi svet za medije pri določanju te višine upošteval finančni položaj radijske postaje Klubrádió, da ne bi uporabil sankcije, ki bi onemogočila ali otežila obratovanje te radijske postaje, kar naj ne bi bilo le v skladu z načeloma sorazmernosti in postopnosti, ampak tudi v skladu s poslovnikom, ki se je uporabljal ob sprejetju odločb št. 354/2017 in št. 1224/2017.
150    Drugič, trditev Komisije, da v času dejstev, ki pomenijo zadevni kršitvi, člen 22(8) zakona o medijih ni določal roka za izpolnitev obveznosti posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja, naj bi bila zmotna. Nacionalni zakonodajalec naj bi namreč to določbo spremenil z učinkom od 3. avgusta 2011, pri čemer je določil, da morajo „[p]onudniki medijskih storitev […] svetu za medije vsak mesec posredovati podatke, ki omogočajo spremljanje upoštevanja kvot predvajanja“. Dejstvo, da radijska postaja Klubrádió v okviru postopkov, v katerih sta bili sprejeti odločbi št. 354/2017 in št. 1224/2017, ni podala nobene izjave ali ugovora v zvezi z domnevnim neobstojem roka za izpolnitev te obveznosti in da zoper ti odločbi ni vložila pravnega sredstva, naj bi dokazovalo, da je bila seznanjena z obveznostmi, ki jih je imela glede posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja, in s prakso odločanja sveta za medije v zvezi s tem.
151    Tretjič, pomembnost obveznosti posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja naj bi upravičevala ugotovitev, da kršitvi, ki ju je storila radijska postaja Klubrádió, nista manjši. Madžarska v zvezi s tem navaja, da neposredovanje ali pozno posredovanje teh podatkov ovira nadzor sveta za medije nad izpolnjevanjem obveznosti, ki jih ima zadevni ponudnik glede kvot predvajanja, in tako temu ponudniku omogoča, da se lažje izogne ugotovitvi morebitne druge kršitve.
152    Četrtič, to, da je radijska postaja Klubrádió v okviru postopkov, v katerih sta bili sprejeti odločbi št. 354/2017 in št. 1224/2017, izpolnila obveznost posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja, ki je veljala zanjo, in tudi to, da je nato plačala izrečeni globi, naj ne bi vplivalo na okoliščino, da je ta radijska postaja kršila to obveznost.
153    Kraljevina Belgija, Kraljevina Danska in Kraljevina Nizozemska podpirajo trditve Komisije.
2)      Presoja Sodišča
i)      Uporaba člena 10 Direktive o odobritvi
154    Komisija z očitkom, ki se nanaša na kršitev načela sorazmernosti, trdi, da odločba o zavrnitvi in morebiti člen 48(7) zakona o medijih nista v skladu z načelom sorazmernosti, kot je izraženo ne le v členih 5 in 7 Direktive o odobritvi, členu 9 Okvirne direktive ter členu 4 Direktive o konkurenci, ampak tudi v členu 10 Direktive o odobritvi.
155    Kot je bilo navedeno v točkah 74 in 75 te sodbe, člena 5 in 7 Direktive o odobritvi, člen 9 Okvirne direktive ter člen 4 Direktive o konkurenci določajo pravila v zvezi z dodelitvijo pravic uporabe radijskih frekvenc.
156    Člen 10 Direktive o odobritvi pa določa pravila v zvezi z obveznostjo držav članic glede nadzora in spremljanja spoštovanja pogojev, ki se lahko določijo za pravice uporabe radijskih frekvenc, in zlasti ukrepe, ki jih države članice lahko sprejmejo za zagotovitev spoštovanja teh pogojev.
157    Iz analize, izvedene pri preučitvi možnosti uporabe regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah za sporne nacionalne ukrepe, in zlasti iz točke 76 te sodbe je razvidno, da člen 48(7) zakona o medijih in odločba o zavrnitvi pomenita izvajanje določb tega okvira v zvezi z dodelitvijo pravic uporabe radijskih frekvenc.
158    Zato je treba skladnost odločbe o zavrnitvi in člena 48(7) zakona o medijih presojati le glede na načelo sorazmernosti, kot je izraženo v členih 5 in 7 Direktive o odobritvi, členu 9 Okvirne direktive ter členu 4 Direktive o konkurenci.
ii)    Obseg člena 48(7)(a) zakona o medijih
159    Kot je razvidno iz točk od 137 do 139 te sodbe, očitek v zvezi s tem, da je Madžarska kršila načelo sorazmernosti, temelji na trditvah Komisije, ki so oprte na dve alternativni možnosti. Po prvi možnosti člen 48(7) zakona o medijih svetu za medije pri sprejemanju odločb glede prošenj za podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev daje diskrecijsko pravico za presojo resnosti in ponavljajoče se narave kršitev, ki jih je storil zadevni ponudnik, tako da naj bi bila samo odločba o zavrnitvi v nasprotju z načelom sorazmernosti, ker naj bi glede na elemente, navedene v točki 136 te sodbe, svet za medije pri izvajanju svoje diskrecijske pravice kršil to načelo. Po drugi možnosti ta določba svetu za medije ne daje take diskrecijske pravice, tako da naj bi navedena določba sama pomenila kršitev tega načela, ker naj bi privedla do sprejetja odločb, ki so v nasprotju z njim.
160    Torej je treba najprej glede na elemente iz spisa, predloženega Sodišču, ugotoviti, kolikšen obseg je členu 48(7) zakona o medijih priznan v madžarskem pravu.
161    V skladu s to določbo pravice do opravljanja medijskih storitev med drugim ni mogoče podaljšati, če je bil zadevni ponudnik s pravnomočno odločbo sveta za medije spoznan za krivega ponavljajočih se ali hudih kršitev zadevne pogodbe ali določb zakona o svobodi tiska ali zakona o medijih.
162    V skladu s členom 187(5) zakona o medijih gre za ponavljajočo se kršitev, če kršitelj v obdobju 365 dni ponovi isto protipravno ravnanje (ki izhaja iz iste pravne podlage, iste pravne določbe in istega področja), kot je bilo ugotovljeno s pravnomočno upravno odločbo, pri čemer so izvzete manjše kršitve.
163    Iz pojasnil, ki jih je Madžarska zagotovila v pisni fazi postopka, je razvidno, da se člen 48(7) zakona o medijih razlaga tako, da svet za medije pri sprejemanju odločb glede prošenj za podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev, kot je odločba o zavrnitvi, nima nobene diskrecijske pravice za presojo resnosti kršitev, ki jih je storil zadevni ponudnik, in ponavljajoče se narave teh kršitev. Svet za medije zgolj preveri, ali je med veljavnostjo pravice, za katere podaljšanje je zaprošeno, v zvezi s tem ponudnikom sprejel pravnomočno odločbo, s katero je bila ugotovljena resna ali ponavljajoča se kršitev. Če je odgovor pritrdilen, naj bi moral na podlagi te določbe podaljšanje te pravice zavrniti. Iz teh pojasnil je razvidno tudi, da svet za medije resnost ali ponavljajočo se naravo kršitev, ki jih je storil zadevni ponudnik, presodi in po potrebi ugotovi ob sprejetju odločb v zvezi s postopki za naložitev sankcij, kot sta odločbi št. 354/2017 in št. 1224/2017.
164    Dokumenti, ki sta jih predložili stranki, potrjujejo, da se člen 48(7) zakona o medijih razlaga in uporablja v smislu, navedenem v prejšnji točki.
165    Najprej, svet za medije namreč v odločbi o zavrnitvi zgolj našteva pravnomočni odločbi, sprejeti v okviru postopkov za naložitev sankcij, ki sta bila začeta v zvezi z radijsko postajo Klubrádió, in navaja, da je v odločbi št. 1224/2017 ugotovil, da je ta radijska postaja kršila obveznost posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja in da gre za ponavljajočo se kršitev.
166    Dalje, iz preglednice razlogov, s katerimi so bile utemeljene odločbe o zavrnitvi podaljšanja pravice do opravljanja medijskih storitev, ki jih je izdal svet za medije – to preglednico je Madžarska predložila v predhodnem postopku in je priložena tožbi Komisije (v nadaljevanju: preglednica razlogov za zavrnitev) – je razvidno, da se presoja resnosti ali ponavljajoče se narave kršitev, ki so jih storili zadevni ponudniki, ne izvaja v odločbah o zavrnitvi podaljšanja te pravice, ampak v pravnomočnih odločbah, sprejetih v postopkih za naložitev sankcij.
167    Nazadnje, odločba št. 265/18 (III.29) z dne 27. marca 2018, ki je bila sprejeta v okviru postopka za naložitev sankcije, začetega v zvezi z radijsko postajo Kun‑Média, in je priložena repliki Komisije, potrjuje, da svet za medije pri sprejemanju odločb v zvezi s postopki za naložitev sankcij presoja resnost kršitve in – če iz te presoje izhaja, da ta kršitev ni manjša – njeno ponavljajočo oziroma neponavljajočo se naravo.
168    Zato ob upoštevanju neobstoja diskrecijske pravice, ki bi bila svetu za medije podeljena z zakonom o medijih, preučitev očitka, ki se nanaša na kršitev načela sorazmernosti, zahteva, da se preveri utemeljenost trditev Komisije v zvezi s kršitvijo tega načela ne s strani sveta za medije, ampak s členom 48(7) tega zakona.
iii) Kršitev načela sorazmernosti s členom 48(7) zakona o medijih
169    Kot je razvidno iz člena 9(1) Okvirne direktive, države članice v skladu z regulativnimi nalogami, opredeljenimi v regulativnem okviru Unije o elektronskih komunikacijah, in zaradi doseganja ciljev, določenih zlasti v členu 8 te direktive, poskrbijo za učinkovito upravljanje radijskih frekvenc za elektronske komunikacijske storitve na svojem ozemlju, pri čemer je treba upoštevati, da so radijske frekvence javna dobrina z visoko socialno, kulturno in gospodarsko vrednostjo.
170    V skladu s členom 4, točka 2, Direktive o konkurenci, členom 5(2), drugi pododstavek, in členom 7(3) Direktive o odobritvi ter členom 9(1) Okvirne direktive je treba pravice uporabe radijskih frekvenc dodeliti na podlagi objektivnih, preglednih, nediskriminatornih in sorazmernih meril (sodba z dne 26. julija 2017, Persidera, C‑112/16, EU:C:2017:597, točka 39 in navedena sodna praksa).
Ta merila, ki se, kot je bilo poudarjeno v točki 75 te sodbe, uporabljajo ob podaljšanju teh pravic, je treba poleg tega uporabljati ob upoštevanju ciljev, določenih v členu 8 Okvirne direktive (glej v tem smislu sodbo z dne 26. julija 2017, Europa Way in Persidera, C‑560/15, EU:C:2017:593, točka 72).
171    Iz točk od 161 do 163 te sodbe izhaja, da člen 48(7) zakona o medijih učinkuje tako, da je nekaterim ponudnikom, in sicer tistim, za katere je svet za medije s pravnomočno odločbo ugotovil resno ali ponavljajočo se kršitev zadevne pogodbe o radiodifuziji ali določb zakona o svobodi tiska ali zakona o medijih, samodejno odvzeta možnost podaljšanja njihove pravice do opravljanja medijskih storitev, ki se, kot je bilo ugotovljeno v okviru analize možnosti uporabe regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah za sporne nacionalne ukrepe, nanaša tudi na uporabo radijske frekvence.
172    Zato je treba šteti, da člen 48(7) zakona o medijih prispeva k opredelitvi meril, ki se v madžarskem pravu uporabljajo za dodelitev pravic uporabe radijskih frekvenc, tako da mora ta člen izpolnjevati zahteve iz določb prava Unije, navedene v točki 170 te sodbe, in zlasti zahtevo v zvezi s sorazmernostjo takih meril.
173    V zvezi s tem je treba poudariti, da je spoštovanje pogojev, vezanih na pravice uporabe radijskih frekvenc, bistveno za zagotovitev njihove učinkovite uporabe in učinkovitega upravljanja. Zato je razlog za zavrnitev podaljšanja teh pravic, ki se nanaša na to, da zadevni ponudnik med veljavnostjo teh pravic ni spoštoval svojih obveznosti, mogoče šteti za merilo za izbiro uporabnikov radijskih frekvenc, ki je povezano s ciljem podpiranja konkurence s spodbujanjem učinkovite uporabe in učinkovitega upravljanja radijskih frekvenc iz člena 8(2)(d) Okvirne direktive.
174    Vendar zahteva po sorazmernosti, na katero je opozorjeno v točki 170 te sodbe –
kot je razvidno iz sodne prakse Sodišča –
pomeni, da morajo biti merila za dodelitev pravic uporabe radijskih frekvenc primerna za zagotovitev uresničitve cilja, ki se z njimi uresničuje, in da ne smejo presegati tistega, kar je nujno potrebno, da se doseže (sodba z dne 26. julija 2017, Persidera, C‑112/16, EU:C:2017:597, točka 39 in navedena sodna praksa).
175    Čeprav je res, da to, da se pri preučitvi prošnje za podaljšanje pravic uporabe radijskih frekvenc upoštevajo pretekle kršitve pogodbe ali ureditve, ki velja za uporabo radijskih frekvenc, lahko prispeva k cilju njihove učinkovite uporabe in učinkovitega upravljanja, to ne spremeni dejstva, da je vprašanje, koliko lahko te kršitve ogrozijo ta cilj, odvisno od njihove resnosti. Zato mora za zagotovitev, da upoštevanje takih kršitev ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja, resnost predhodno storjene kršitve biti v ravnovesju z odločitvijo, ki se sprejme glede podaljšanja teh pravic uporabe.
176    V obravnavani zadevi je treba navesti, da člen 48(7) zakona o medijih ne določa, da je obstoj preteklih kršitev zadevne pogodbe o radiodifuziji, zakona o medijih ali zakona o svobodi tiska eno od meril, ki jih je treba upoštevati pri preučitvi prošnje za podaljšanje pravic do opravljanja medijskih storitev, pač pa določa, da je tako podaljšanje pravic samodejno izključeno za subjekte, ki so ponavljajoče kršili to pogodbo ali ta zakona, tako da uporaba te določbe, kot je navedla Komisija, privede do tega, da je tem ponudnikom preprečeno nadaljnje razširjanje njihovih vsebin na radijski frekvenci.
177    Zavrnitev podaljšanja pravice do opravljanja medijskih storitev ponudniku, ki je storil ponavljajočo se kršitev, je torej lahko sorazmerna le, če se preveri, ali je glede na resnost te kršitve taka zavrnitev potrebna, da se zagotovi uresničitev cilja učinkovite uporabe in učinkovitega upravljanja radijskih frekvenc.
178    Tako preverjanje je zato treba opraviti v vsakem posameznem primeru ob upoštevanju zlasti narave ponavljajoče se kršitve, ki jo je storil zadevni ponudnik, in posebnih okoliščin konkretnega primera, ki pri preučitvi prošnje za podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev vplivajo na ugotavljanje resnosti te kršitve in posledic, ki jih ima navedena kršitev za dostop zadevnega ponudnika do radijskih frekvenc zaradi razširjanja vsebin.
179    Dodati je treba, da se, kot izhaja iz prejšnje točke, preverjanje, ki ga mora svet za medije opraviti pri preučitvi prošenj za podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev, razlikuje od preučitve, ki jo mora opraviti v okviru postopkov za naložitev sankcij, v katerih mora med drugim zgolj v smislu teh postopkov preveriti, ali je resnost zadevne kršitve v ravnovesju s sankcijo, ki jo je treba naložiti, da bi se ta kršitev kaznovala.
180    Tako trditev Madžarske, da bi bila, če bi bila svetu za medije podeljena diskrecijska pravica pri preučitvi prošenj za podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev, kršena načela pravne države, pravne varnosti in enakega obravnavanja, ker bi moral svet za medije ponovno preučiti resnost ali ponavljajočo se naravo kršitev, ki je bila ugotovljena s pravnomočno odločbo, ni utemeljena.
181    Zato se s členom 48(7) zakona o medijih, ker ta člen svetu za medije nalaga, naj samodejno in v vseh primerih zavrne podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev, kadar je zadevni ponudnik storil ponavljajočo se kršitev, ne da bi temu svetu dajal kakršno koli diskrecijsko pravico, da pri preučitvi prošenj za podaljšanje te pravice preveri, ali je resnost zadevne kršitve v ravnovesju z resnostjo posledic zavrnitve tega podaljšanja za dostop tega ponudnika do radijskih frekvenc, krši zahteva, ki izhaja iz člena 4, točka 2, Direktive o konkurenci, člena 5(2), drugi pododstavek, in člena 7(3) Direktive o odobritvi in člena 9(1) Okvirne direktive ter v skladu s katero mora podaljšanje pravic uporabe radijskih frekvenc temeljiti na sorazmernih merilih.
182    Posledično je treba, ne da bi bilo treba preučiti trditve Komisije, navedene v točki 136 te sodbe, ugotoviti, da se z odločbo o zavrnitvi ta zahteva prav tako krši, ker je bila ta odločba sprejeta na podlagi člena 48(7) zakona o medijih in torej na podlagi nacionalne ureditve v zvezi s podeljevanjem pravic uporabe radijskih frekvenc, ki je v nasprotju z zahtevo po sorazmernosti, naloženo z določbami prava Unije iz prejšnje točke te sodbe.
183    Zato je očitek v zvezi s kršitvijo načela sorazmernosti, kot je izraženo v členih 5 in 7 Direktive o odobritvi, členu 4 Direktive o konkurenci in členu 9 Okvirne direktive, utemeljen.
b)      Očitek v zvezi s kršitvijo načela prepovedi diskriminacije
1)      Trditve strank
184    Komisija trdi, da je člen 48(7) zakona o medijih ali vsaj to, kako je svet za medije uporabil to določbo za radijsko postajo Klubrádió, v nasprotju s členoma 5 in 7 Direktive o odobritvi, členom 4 Direktive o konkurenci in členom 9 Okvirne direktive ter zlasti z načelom prepovedi diskriminacije iz teh členov.
185    Komisija se sklicuje na podatke iz preglednice razlogov za zavrnitev, iz katere naj bi bilo razvidno, da svet za medije razen v primeru radijske postaje Klubrádió nikoli ni zavrnil podaljšanja pravice do opravljanja medijskih storitev izključno zato, ker zadevni ponudnik ni izpolnil obveznosti posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja.
186    Poleg tega Komisija trdi, da so nekatere radijske postaje, in sicer Inforádio, Rádió Smile in Kun‑Média, dosegle podaljšanje njihove pravice do opravljanja medijskih storitev, čeprav so storile kršitve, ki so primerljive s tistimi, ki jih je storila radijska postaja Klubrádió, ali celo resnejše.
187    Madžarska trdi, da madžarske določbe zagotavljajo preglednost, objektivnost in nediskriminacijo z določanjem objektivnih meril, ki se uporabljajo za vse ponudnike medijskih storitev, ki želijo doseči podaljšanje njihove pravice do opravljanja medijskih storitev.
188    V tem okviru Madžarska izpodbija zlasti trditev Komisije, da svet za medije razen radijski postaji Klubrádió nikoli ni zavrnil podaljšanja pravice do opravljanja medijskih storitev samo zato, ker zadevni ponudnik ni izpolnil obveznosti posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja. Preglednica razlogov za zavrnitev naj bi namreč razkrivala, da svet za medije ni podaljšal pravice družbe Fehérvár Médiacentrum Kft. do opravljanja medijskih storitev, ker je pred tem s pravnomočno odločbo ugotovil, da ta ponudnik večkrat ni izpolnil te obveznosti.
189    Madžarska glede odločb, ki so se nanašale na radijske postaje Inforádió, Rádió Smile in Kun‑Média, trdi, da se dejstva, zaradi katerih so bile izdane te odločbe, razlikujejo od tistih, ki se nanašajo na radijsko postajo Klubrádió, in da so postopki, v katerih so bile sprejete navedene odločbe, potekali v drugačnem pravnem okviru, tako da niso primerljivi s postopkom, ki je bil uporabljen v okviru podaljšanja pravice radijske postaje Klubrádió do opravljanja medijskih storitev. Poleg tega, ker naj Komisija ne bi pojasnila, ali je pregledala vse odločbe, ki jih je mogoče upoštevati za ugotovitev diskriminacije, oziroma ali so odločbe, ki jih je navedla, edine, ki jih je mogoče za to upoštevati, naj bi šlo pri odločbah, ki so se nanašale na radijske postaje Inforádió, Rádió Smile in Kun‑Média, le za primere. Poleg tega naj ob upoštevanju tega, da je Komisija tožbi priložila le eno od zadnjenavedenih odločb, in sicer odločbo, ki se je nanašala na radijsko postajo Kun‑Média, Sodišče ne bi moglo preveriti, ali so zadevni položaji primerljivi. Tako naj Komisija nikakor ne bi dokazala, da je bila praksa odločanja sveta za medije dejansko diskriminatorna.
190    Kraljevina Belgija, Kraljevina Danska in Kraljevina Nizozemska podpirajo trditve Komisije.
2)      Presoja Sodišča
191    Na podlagi člena 4, točka 2, Direktive o konkurenci, člena 5(2), drugi pododstavek, in člena 7(3) Direktive o odobritvi ter člena 9(1) Okvirne direktive morajo merila za dodelitev pravic uporabe radijskih frekvenc spoštovati načelo prepovedi diskriminacije.
192    V skladu s sodno prakso Sodišča načelo enakega obravnavanja, katerega poseben izraz je načelo prepovedi diskriminacije, zahteva, da se primerljivi položaji ne obravnavajo različno in da se različni položaji ne obravnavajo enako, razen če je tako obravnavanje objektivno utemeljeno. Zahtevo glede primerljivosti položajev je treba pri ugotavljanju obstoja kršitve načela enakega obravnavanja presojati glede na vse značilnosti, ki opredeljujejo te položaje, med drugim glede na cilj in namen akta, s katerim je uvedeno zadevno razlikovanje, pri čemer se razume, da je treba za to upoštevati načela in cilje področja, na katero spada ta akt (glej v tem smislu sodbo z dne 26. julija 2017, Europa Way in Persidera, C‑560/15, EU:C:2017:593, točka 69 in navedena sodna praksa).
193    V obravnavani zadevi je iz preglednice razlogov za zavrnitev razvidno, da je svet za medije z odločbo št. 1203/2019 (X.8) zavrnil podaljšanje pravice družbe Médiacentrum do opravljanja medijskih storitev zgolj zato, ker je v svoji odločbi št. 1115/2016 ugotovil, da ta ponudnik med 23. in 31. majem 2016 ni izpolnil obveznosti posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja in da gre za ponavljajočo se kršitev.
194    Poleg tega so bile odločbe, ki so se nanašale na radijske postaje Inforádio, Radio Smile in Kun‑Média, sprejete v drugačnem pravnem in dejanskem okviru od tistega, v katerem je bila sprejeta odločba o zavrnitvi.
195    Posledično, kot je generalni pravobranilec ugotovil v točki 65 sklepnih predlogov, na podlagi dokazov, ki jih je predložila Komisija, ni mogoče ugotoviti, da je odločba o zavrnitvi vključevala diskriminacijo v škodo radijske postaje Klubrádió.
196    Zato je treba očitek v zvezi s kršitvijo načela prepovedi diskriminacije, kot je izraženo v členih 5 in 7 Direktive o odobritvi, členu 4 Direktive o konkurenci in členu 9 Okvirne direktive, zavrniti.
c)      Očitek v zvezi z nepravočasnim sprejetjem odločbe o zavrnitvi
1)      Trditve strank
197    Komisija navaja, da se je postopek, v katerem je bila sprejeta odločba o zavrnitvi, začel 8. novembra 2019, ko je radijska postaja Klubrádió vložila prošnjo za podaljšanje, in se končal 8. septembra 2020, ko je bila sprejeta odločba o zavrnitvi, torej je trajal deset mesecev.
198    Tako naj bi svet za medije ob sprejetju odločbe o zavrnitvi kršil člen 5(3) Direktive o odobritvi, ki določa rok šestih tednov za sprejetje odločb o podelitvi pravic uporabe za radijske frekvence, ki so bile razporejene za namene uporabe s strani elektronskih komunikacijskih storitev v okviru nacionalnega načrta za razporeditev frekvenc, razen če so bile te pravice podeljene s konkurenčnimi ali primerjalnimi izbirnimi postopki, kar pa po navedbah Komisije za odločbo o zavrnitvi ne velja.
199    Poleg tega naj bi svet za medije kršil tudi načelo dobrega upravljanja, ker je spoštovanje rokov izraz tega načela.
200    Madžarska trdi, da postopek, v katerem je bila sprejeta odločba o zavrnitvi, ni postopek za dodelitev radijskih frekvenc, ampak postopek za podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev. Roka za podaljšanje te pravice pa naj ne bi določala nobena določba prava Unije.
201    Madžarska dodatno pojasnjuje, da člen 48(5) zakona o medijih določa natančne roke tako za vložitev prošenj za podaljšanje navedene pravice kot za sprejetje odločb v zvezi s tako prošnjo. Ti roki naj bi omogočali, da se ne zagotovi le, da so te odločbe sprejete pravočasno, ampak tudi, da ne more biti nobenega položaja, v katerem bi svet za medije tej prošnji ugodil pred datumom izteka zadevne pogodbe o radiodifuziji in bi se pozneje ugotovilo, da je zadevni ponudnik medijskih storitev storil kršitev, ki tako podaljšanje izključuje.
202    Kraljevina Belgija, Kraljevina Danska in Kraljevina Nizozemska podpirajo trditve Komisije.
2)      Presoja Sodišča
203    Ker se, kot je razvidno iz točk od 74 do 94 te sodbe, postopek, v katerem je bila sprejeta odločba o zavrnitvi, nanaša na podelitev pravic uporabe radijskih frekvenc, je treba ugotoviti, da za ta postopek veljajo določbe, ki so del regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah in med drugim vključujejo določbo o rokih za sprejetje odločb o podelitvi teh pravic, in sicer člen 5(3) Direktive o odobritvi.
204    V skladu s to določbo bi morala biti odločba o zavrnitvi sprejeta v roku šestih tednov od datuma prejema popolne vloge radijske postaje Klubrádió za podaljšanje njene pravice do opravljanja medijskih storitev.
205    Ker pa je, kot je bilo navedeno v točki 31 te sodbe, radijska postaja Klubrádió to prošnjo vložila 8. novembra 2019 in je bila odločba o zavrnitvi izdana 8. septembra 2020, je treba ugotoviti, da je bila ta odločba sprejeta deset mesecev po vložitvi navedene prošnje in torej dolgo po izteku roka iz člena 5(3) Direktive o odobritvi.
206    Glede na obseg člena 48(7) zakona o medijih in to, kako se ta določba uporablja na Madžarskem, je treba dodati, da je moral svet za medije ob sprejetju odločbe o zavrnitvi zgolj preveriti, ali je med trajanjem pogodbe o radiodifuziji radijske postaje Klubrádió v zvezi s to radijsko postajo sprejel pravnomočno odločbo, s katero je bila ugotovljena resna ali ponavljajoča se kršitev. V teh okoliščinah ni razumne obrazložitve, s katero bi bilo mogoče upravičiti zamudo približno osmih mesecev in pol pri sprejetju odločbe o zavrnitvi.
207    V tem okviru je treba opozoriti, kot je Sodišče že ugotovilo, da kadar država članica izvaja pravo Unije, se zahteve, ki izhajajo iz načela dobrega upravljanja kot splošnega načela prava Unije, zlasti pravice vsakogar, da se njegove zadeve obravnavajo nepristransko in v razumnem roku, uporabljajo v okviru postopka, ki ga vodi pristojni nacionalni organ (sodba z dne 6. marca 2025, Obshtina Veliko Tarnovo in Obshtina Belovo, C‑471/23 in C‑477/23, EU:C:2025:155, točka 73 in navedena sodna praksa).
208    Zato je svet za medije s tem, da je odločbo o zavrnitvi sprejel dolgo po izteku roka šestih tednov od datuma prejema popolne vloge radijske postaje Klubrádió za podaljšanje njene pravice do opravljanja medijskih storitev, kršil člen 5(3) Direktive o odobritvi in načelo dobrega upravljanja.
d)      Sklepna ugotovitev
209    Glede na zgornje preudarke je treba očitke v zvezi s členom 48(7) zakona o medijih in odločbo o zavrnitvi delno sprejeti in ugotoviti, da Madžarska ni izpolnila obveznosti, ki jih ima:
–        na podlagi členov 5 in 7 Direktive o odobritvi, člena 4 Direktive o konkurenci, člena 9 Okvirne direktive in načela sorazmernosti, prvič, ker je svet za medije sprejel odločbo o zavrnitvi, s katero je radijski postaji Klubrádió zavrnil podaljšanje njenih pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, drugič, ker je bil sprejet člen 48(7) zakona o medijih, ki samodejno izključuje podaljšanje pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, povezanega s FM‑radiodifuzijo, če je imetnik ponavljajoče kršil obveznost posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja, tudi kadar so bile storjene kršitve manjše in zgolj formalne ter so bile že sankcionirane z globami, ki so nato privedle po popolne skladnosti, in tretjič, ker posledično radijska postaja Klubrádió ni mogla nadaljevati svoje dejavnosti v sektorju radiodifuzije, kar ni sorazmerno, ter
–        na podlagi člena 5(3) Direktive o odobritvi in načela dobrega upravljanja, ker je bila odločba o zavrnitvi sprejeta dolgo po izteku roka šestih tednov iz te določbe.
2.      Očitki v zvezi s spornim javnim razpisom in odločbo o ničnosti
210    Komisija v bistvu navaja, da Madžarska ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 5(2) Direktive o odobritvi in člena 45 Direktive 2018/1972, ker je svet za medije v spornem javnem razpisu in odločbi o ničnosti določil nesorazmerne pogoje za dodelitev pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, ni vnaprej določil meril za dodelitev teh pravic, ni predvidel nobene diskrecijske pravice za presojo resnosti in upoštevnosti napak, ki bi jih morda vsebovale dokumentacije, ki jih predložijo kandidati, in bi lahko povzročile njihovo izključitev, ter ni upošteval majhnega pomena napak, ki naj bi jih vsebovala ponudba, ki jo je predložila radijska postaja Klubrádió.
211    Poleg tega Komisija Madžarski očita, da ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi členov 8 in 9 Okvirne direktive in načela dobrega upravljanja, ker postopek za dodelitev frekvence 92,9 MHz ni bil izveden v časovnem okviru, ki bi omogočil sprejetje odločbe pred potekom pravic uporabe, ki jih je imela radijska postaja Klubrádió za to radijsko frekvenco.
a)      Očitki v zvezi s kršitvijo načel preglednosti in sorazmernosti
1)      Trditve strank
212    Komisija trdi, da je odločba o ničnosti, ki temelji na treh razlogih, v nasprotju z načeloma preglednosti in sorazmernosti iz člena 5(2) Direktive o odobritvi in člena 45 Direktive 2018/1972.
213    Komisija v zvezi s prvim razlogom za ničnost namreč navaja, da so morali kandidati v skladu s spornim javnim razpisom svojim ponudbam priložiti obrazec, ki je v točki III.2 vseboval načrtovano tedensko programsko shemo z navedbo trajanja vsake oddaje, v točki III.3 pa naslov, kratek opis in trajanje vsake oddaje.
214    Iz odločbe o ničnosti naj bi bilo razvidno, da je tedenska programska shema iz točke III.2 obrazca, ki ga je predložila radijska postaja Klubrádió, vsebovala na eni strani oddajo „Reggeli Gyors“, katere oddajanje je bilo predvideno vsak dan med tednom med 6.10 in 10.00, ter na drugi strani oddajo z naslovom „Reggeli Gyors ismétlés“, ki je trajala 55 minut in katere oddajanje je bilo predvideno ob koncu tedna. Za zadnjenavedeno oddajo, ki naj bi bila sestavljena iz izbora pomembnih in zanimivih trenutkov oddaj „Reggeli Gyors“, ki bi se oddajale med tednom, pa naj radijska postaja Klubrádió ne bi izpolnila točke III.3 tega obrazca.
215    Svet za medije naj bi v odločbi o ničnosti ugotovil, da kadar je oddaja predmet tehničnega posega ali kadar so elementi te oddaje rezani, je oddaja, ki je rezultat tega, nova „oddaja“ v smislu spornega javnega razpisa in mora biti zato opisana v točki III.3 obrazca. Ker se je oprl na točko 1.11.10.3 spornega javnega razpisa, ki naj bi izključevala možnost dopolnitve elementov ponudb, ki jih je treba oceniti, kot je programska shema, naj svet za medije ne bi zahteval informacij o oddaji „Reggeli Gyors ismétlés“ za dopolnitev točke III.3 obrazca, ki ga je predložila radijska postaja Klubrádió.
216    Po mnenju Komisije pa je lahko radijska postaja Klubrádió, ker se je pojem „ponovitev oddaje“ iz spornega javnega razpisa nanašal na ponovljeno oddajanje „posnetega zvočnega materiala“, upravičeno štela, da je oddaja „Reggeli Gyors ismétlés“ glede na to, da gre za ponovljeno oddajanje zvočnega materiala izbranih odlomkov oddaje, ki je že bila razširjana, zajeta s tem pojmom in da torej te ponovitve oddaje ni treba opisati v točki III.3 obrazca.
217    Poleg tega naj bi svet za medije tudi ob predpostavki, da oddaje „Reggeli Gyors ismétlés“ ni mogoče enačiti s ponovitvijo oddaje, lahko zahteval, naj radijska postaja Klubrádió dopolni manjkajoči opis. Nemožnost dopolnitve podatkov o programski shemi, ki po mnenju sveta za medije izhaja iz točke 1.11.10.3 spornega javnega razpisa, naj bi bila v nasprotju z načelom sorazmernosti, ker naj bi taka nemožnost kandidatom preprečevala, da popravijo netočnosti, tudi manjše in zgolj formalne, in da odpravijo dvome sveta za medije.
218    V zvezi z drugim razlogom za ničnost naj bi bilo iz odločbe o ničnosti razvidno, da je bila v tedenski programski shemi iz točke III.2 obrazca, ki ga je predložila radijska postaja Klubrádió, navedena oddaja z naslovom „Kovátsműhely“, ki je trajala 45 minut, medtem ko je bilo za to oddajo v točki III.3 tega obrazca navedeno trajanje 50 minut. Svet za medije je ugotovil, da v skladu s točko 1.11.10.3 spornega javnega razpisa tega neskladja ni mogoče popraviti.
219    Po mnenju Komisije je navedba teh dveh različnih trajanj podobna preprosti upravni napaki, katere popravek nikakor ne bi vplival na vsebinske elemente ponudbe radijske postaje Klubrádió. To, da se ponudba razglasi za neveljavno na podlagi take napake, namesto da bi se od kandidata zahtevala pojasnila, pa naj bi bilo v nasprotju z načelom sorazmernosti.
220    Kar zadeva tretji razlog za ničnost, ki se nanaša na poslovni in finančni načrt radijske postaje Klubrádió, naj bi ta razlog temeljil na ugotovitvi sveta za medije, da ta radijska postaja, katere lastniški kapital je bil v letih pred datumom predložitve njene ponudbe negativen, svojih izdatkov ni bila zmožna kriti zgolj s svojimi čistimi prihodki.
221    Komisija poudarja, da se svet za medije ni skliceval na kršitev pogojev v zvezi s finančno sposobnostjo kandidata, določenih v točki 1.8.2 spornega javnega razpisa, tako da ni sporno, da je radijska postaja Klubrádió te pogoje izpolnjevala.
222    Odločba o ničnosti naj bi temeljila na točki 1.11.9.2(c) spornega javnega razpisa, v skladu s katero je ponudba materialno nična, če je zaradi pomanjkanja podlage neustrezna za uresničevanje ciljev, določenih v zakonu o medijih ali v tem javnem razpisu. Po mnenju sveta za medije ponudba radijske postaje Klubrádió ni omogočala uresničevanja cilja, določenega v točki 1.2 navedenega javnega razpisa, to je zagotoviti, da je na medijskem trgu prisotna radijska postaja, ki je po delovanju stabilna in predvidljiva.
223    Komisija meni, da je svet za medije s sprejetjem odločbe o ničnosti na podlagi razloga, omenjenega v točki 220 te sodbe, na prvem mestu, kršil zahtevo po preglednosti iz člena 5(2) Direktive o odobritvi in člena 45(1) Direktive 2018/1972, saj se je oprl na merila za ocenjevanje vsebine ponudb, ki jih sporni javni razpis ni vseboval. V pogojih za upravičenost ponudb naj namreč ne bi bila omenjena nobena posebna zahteva glede finančne sposobnosti, ki bi se navezovala na stanje lastniškega kapitala zadevnega podjetja.
224    Na drugem mestu, zavrnitev ponudbe radijske postaje Klubrádió naj ne bi bila sorazmerna, ker naj bi temeljila na hipotetičnih trditvah. Svet za medije naj bi namreč menil, da stabilno delovanje radijske postaje Klubrádió ni zagotovljeno, ker se lahko na podlagi veljavne madžarske zakonodaje družba z negativnim lastniškim kapitalom samodejno izbriše iz registra družb. Po mnenju Komisije pa to, da je radijska postaja Klubrádió v petih letih pred datumom predložitve njene prijave poslovala z izgubo, samo po sebi ne pomeni neobstoja finančne sposobnosti tega kandidata v prihodnosti, saj ni bil prisiljen ustaviti svojih programov in ni bil izbrisan iz registra družb.
225    Poleg tega naj svet za medije ne bi upošteval ukrepov, ki jih je radijska postaja Klubrádió sprejela za popravo svojega stanja lastniškega kapitala. V zvezi s tem naj bi svet za medije zavrnil sistem, v okviru katerega bi stroške radijske postaje Klubrádió krili njen lastnik in sponzorji, pri čemer naj bi trdil, da ta radijska postaja v preteklosti ni bila zmožna kriti svojih stroškov poslovanja s svojimi čistimi prihodki.
226    Komisija pa opozarja, da je uporaba sponzorjev ali množičnega financiranja (crowdfunding) zakonit način financiranja medijev. Zato po mnenju te institucije odločba o ničnosti ni povezana z izraženim javnim ciljem, ni primerna in presega tisto, kar je potrebno za doseganje tega cilja.
227    Ob upoštevanju navedenega se naj merilo, v skladu s katerim bi radijska postaja Klubrádió morala svoje stroške poslovanja kriti zgolj s svojimi čistimi prihodki, ne bi moglo obravnavati kot objektivna, pregledna in sorazmerna zahteva z vidika prava Unije.
228    Na prvem mestu, Madžarska v obrambo glede razlogov za ničnost, ki se nanašata na oddaji „Reggeli Gyors ismétlés“ in „Kovátsműhely“, navaja, da tako zakon o medijih kot sporni javni razpis, da bi se zagotovili pravičnost in nediskriminatornost razpisnega postopka, temeljita na načelu, da se lahko zadevna ponudba spremeni, popravi ali dopolni le, kadar gre za popravljive ali nebistvene nepravilnosti ali kadar se s takim popravkom ne krši zahteva po pravičnem, preglednem in nediskriminatornem postopku. V tem okviru se Madžarska sklicuje na določbe zakona o medijih in pravila spornega javnega razpisa, v katerih naj bi bile natančno opredeljene nepravilnosti ali pomanjkljivosti, ki jih ni mogoče popraviti po datumu predložitve ponudbe in ki povzročijo ničnost zadevne ponudbe, mednje pa naj bi spadale tudi nepravilnosti, ugotovljene v zvezi z zgoraj omenjenima oddajama.
229    Madžarska v zvezi z nepravilnostjo, ki je predhodno zavezujoče opredeljena in povzroči ničnost zadevne ponudbe, meni, da če bi se svetu za medije priznala možnost, da glede na naravo nepravilnosti in na podlagi lastne subjektivne presoje odloča, ali je treba uporabiti pravne posledice ničnosti, bi bilo to v nasprotju z načeloma pravne države in pravne varnosti ter zahtevo po pregledni, objektivni in nediskriminatorni presoji.
230    Poleg tega Madžarska izpodbija trditev Komisije, da je šlo pri nepravilnostih, ki so se nanašale na oddaji „Reggeli Gyors ismétlés“ in „Kovátsműhely“, za manjše nepravilnosti formalne in upravne narave.
231    Na eni strani naj namreč radijska postaja Klubrádió v zvezi z oddajo „Reggeli Gyors izmetlés“ ne bi spoštovala pogoja za veljavnost iz točke 2.5.5.2 spornega javnega razpisa, ki naj bi določala obveznost, da se vsi programi v tedenski programski shemi opišejo. Madžarska v zvezi s tem poudarja, da te oddaje ni treba šteti za ponovitev oddaje – v smislu spornega javnega razpisa – glede na oddajo „Reggeli Gyors“, pač pa za drugo oddajo, ker je med oddajama skupno 825 minut razlike in mora biti v primeru zgolj ponovitve oddaje oddaja, ki je predmet ponovljenega oddajanja, popolnoma enaka izvirni oddaji. Ker pa glede oddaje, ki je ni mogoče opredeliti kot „ponovitev oddaje“, ni bilo natančnejših navedb, naj bi zadevna ponudba onemogočala vsebinsko ocenjevanje, saj naj ne bi bilo mogoče preveriti spoštovanja zavez v zvezi s kvotami predvajanja.
232    Na drugi strani, kar zadeva oddajo „Kovátsműhely“, po mnenju Madžarske razlika v trajanju, navedenem v točkah III.2 in III.3 obrazca, ki ga je predložila radijska postaja Klubrádió, pomeni nepremostljivo protislovje, zaradi katerega te točke III.2, ki vsebuje tedensko programsko shemo, in te točke III.3, ki se nanaša na opis te oddaje, ni mogoče uskladiti. Tako naj ponudba, ki jo je predložila radijska postaja Klubrádió, ne bi bila v skladu s pogojem za veljavnost iz točke 2.5.5.6 spornega javnega razpisa. Popravek trajanja programov naj bi nujno privedel do spremembe bistvenih zavez in izjav v ponudbi, ki jo je predložila radijska postaja Klubrádió, kar naj bi bilo v nasprotju s spornim javnim razpisom.
233    Na drugem mestu, Madžarska v zvezi z razlogom za ničnost, ki se nanaša na poslovni in finančni načrt radijske postaje Klubrádió, poudarja, prvič, da so formalne in vsebinske zahteve, ki veljajo za ponudbe, navedene tako v zakonu o medijih kot v ustreznih javnih razpisih, v obravnavani zadevi v točkah 1.11.7 in 1.11.9.2 spornega javnega razpisa.
234    Madžarska meni, da je treba za vsebinsko preučitev veljavnosti ponudbe opraviti kompleksno analizo vsebine te ponudbe kot celote, v okviru katere mora svet za medije v skladu s členom 59 zakona o medijih preveriti zlasti, ali navedena ponudba omogoča, da se zagotovi uresničevanje cilja v javnem interesu iz zadevnega javnega razpisa, ki je v obravnavanem primeru zagotoviti, da je na medijskem trgu prisotna radijska postaja, ki je po delovanju stabilna in predvidljiva.
235    Predstavitev finančnega in ekonomskega položaja kandidata ter predstavitev njegovega finančnega, ekonomskega in vnaprejšnjega načrta pa naj bi bili zahtevi, ki sta bili zaradi tega naloženi s spornim javnim razpisom. Tako naj ne bi bilo mogoče sprejeti, da razlog za ničnost, ki se nanaša na poslovni in finančni načrt radijske postaje Klubrádió, ter merila za presojo tega razloga niso pregledni.
236    Drugič, trditev Komisije, da je svet za medije upošteval merila za presojo, ki jih sporni javni razpis ni vseboval, naj bi bila povsem brez podlage, ker naj bi ta javni razpis, v katerem so dobesedno ponovljene določbe zakona o medijih, določal merila za preučitev ponudb, pravila v zvezi z njihovo materialno neveljavnostjo, merila za primernost ponudb, pogoje za preverjanje njihove formalne neveljavnosti, zahteve v zvezi s poslovnim načrtom in finančnim načrtom ter zahteve glede izjav kandidatov, in sicer v točkah 1.11.6, 1.11.9, od 2.1.4 do 2.1.6, 2.2, 2.5.4 oziroma 2.5.8.
237    Tretjič, Madžarska meni, da Komisija napačno trdi, da presoje sveta za medije v odločbi o ničnosti v zvezi s finančnim položajem radijske postaje Klubrádió niso sorazmerne.
238    Madžarska najprej pojasnjuje, da v nasprotju s tem, kar trdi Komisija, svet za medije ponudbe radijske postaje Klubrádió ni razglasil za neveljavno zato, ker je bilo stanje lastniškega kapitala te radijske postaje več let negativno, ampak zato, ker je to negativno stanje lastniškega kapitala nujno vplivalo na prihodnjo stabilnost navedene radijske postaje. Izjave, ki jih ponudba vsebuje glede poprave tega položaja, naj bi bile poleg tega različne in protislovne in nobena od sprejetih zavez naj ne bi bila spoštovana.
239    Dalje, ne bi naj bilo nesorazmerno zahtevati, da je radijska postaja, ki bo pridobila dovoljenje za opravljanje medijskih storitev, ekonomsko sposobna preživeti, saj naj bi obstajal temeljni javni interes za to, da je ta radijska postaja, ki bo deset let brezplačno uporabljala izključno frekvenco, ki pripada državi, po delovanju stabilna in predvidljiva.
240    Radijska postaja, ki ne izpolnjuje najosnovnejših zakonskih zahtev glede oblike in upravljanja gospodarske družbe, pa naj ne bi izpolnjevala pogojev stabilnosti in predvidljivosti, da bi lahko uresničevala cilje, ki jim sledi sporni javni razpis, saj naj bi dolgotrajno nepravilno upravljanje imelo očitne posledice za prihodnje upravljanje te radijske postaje ali vsaj morebitne učinke na to upravljanje, na opravljanje dejavnosti navedene radijske postaje in na časovno neomejenost njenega delovanja (going concern). Po mnenju Madžarske je bilo tako v primeru radijske postaje Klubrádio, ker bi lahko očitna nepravilnost njenega stanja lastniškega kapitala privedla do njene prisilne likvidacije in morda do njenega samodejnega izbrisa iz registra družb.
241    Poleg tega naj pri stanju lastniškega kapitala ne bi šlo za vprašanje subjektivne presoje, temveč za objektivno vprašanje, v zvezi s katerim naj bi bilo mogoče dokazati, da je radijska postaja Klubrádió več let zavestno izvajala kršitve zakona, ki jih je mogoče pripisati le njej, kot naj bi kazala revizijska izjava, priložena letnim računovodskim izkazom te radijske postaje. Poslovni načrt, finančni načrt in bilanca stanja, ki jih je radijska postaja Klubrádió morala predložiti v skladu s spornim javnim razpisom, pa naj ne bi kazali, da bo ta radijska postaja ta položaj popravila v razumnem obdobju.
242    Nazadnje, Madžarska trdi, da trditev Komisije, da so lastniki radijske postaje Klubrádió sprejeli ustrezne ukrepe za popravo negativnega stanja lastniškega kapitala te radijske postaje, ni utemeljena. Izjave glede lastniškega kapitala, financiranja in izterjave terjatev, ki jih je podala fizična oseba, ki naj bi se izrazila v imenu navedene radijske postaje, naj bi bile namreč protislovne, hipotetične in pogojne, tako da naj ne bi bile v skladu z zakonskimi zahtevami in merili za ocenjevanje, določenimi v pravilih spornega javnega razpisa.
243    Kraljevina Belgija, Kraljevina Danska in Kraljevina Nizozemska podpirajo trditve Komisije.
2)      Presoja Sodišča
244    Spomniti je treba, da se, kot določa člen 5(2), drugi pododstavek, Direktive o odobritvi, pravice uporabe radijskih frekvenc podeljujejo z odprtimi, objektivnimi, preglednimi, nediskriminatornimi in sorazmernimi postopki ter v skladu z določbami člena 9 Okvirne direktive. Ta člen 9(1), ki – kot je bilo navedeno v točki 103 te sodbe – ustreza členu 45(1) Direktive 2018/1972, določa tudi, da se te pravice dodelijo na podlagi objektivnih, preglednih, nediskriminatornih in sorazmernih meril.
245    Opozoriti je treba tudi, da načelo sorazmernosti zahteva, da pravila, ki jih določijo države članice ali javni naročniki v okviru izvajanja teh določb, ne smejo presegati tega, kar je potrebno za uresničitev ciljev direktiv, katerih del so (glej po analogiji sodbo z dne 26. septembra 2024, Luxone in Sofein, C‑403/23 in C‑404/23, EU:C:2024:805, točka 55 in navedena sodna praksa).
246    Poleg tega načelo enakega obravnavanja v okviru razpisnega postopka daje ponudnikom pri postavljanju pogojev svojih ponudb enake možnosti, kar pomeni, da za ponudbe vseh ponudnikov veljajo enaki pogoji. Namen obveznosti preglednosti, ki izhaja iz tega načela, je zagotoviti neobstoj nevarnosti dajanja prednosti in samovolje javnega organa. Ta obveznost pomeni, da morajo biti vse določbe in pogoji postopka za dodelitev jasno, natančno in nedvoumno določeni v javnem razpisu, prvič, da vsi povprečno obveščeni in običajno skrbni kandidati natančno razumejo njihov pomen in jih lahko enako razlagajo, ter drugič, da pristojni organ lahko dejansko preveri, ali so ponudbe, ki so mu bile predložene, izpolnjevale merila, ki urejajo dodelitev takih pravic (glej v tem smislu sodbo z dne 26. septembra 2024, Luxone in Sofein, C‑403/23 in C‑404/23, EU:C:2024:805, točka 56 in navedena sodna praksa).
247    Nazadnje, načeli preglednosti in enakega obravnavanja, ki veljata za postopke za dodelitev pravic uporabe radijskih frekvenc, zahtevata, da so vsebinski in postopkovni pogoji, ki se nanašajo na sodelovanje v takih postopkih, vnaprej jasno opredeljeni in javno objavljeni, zlasti obveznosti podjetij, ki so kandidati, zato da se ta lahko natančno seznanijo z omejitvami zadevnega postopka in se lahko prepričajo, da za vse konkurente veljajo enake zahteve (glej po analogiji sodbo z dne 26. septembra 2024, Luxone in Sofein, C‑403/23 in C‑404/23, EU:C:2024:805, točka 57 in navedena sodna praksa).
248    Ob upoštevanju te sodne prakse je treba preveriti, ali so, kot trdi Komisija, trije razlogi za ničnost, na podlagi katerih je bila ponudba radijske postaje Klubrádió zavrnjena, v nasprotju z načeloma sorazmernosti in preglednosti v smislu, ki ga je navedla Komisija, tako da bi bili odločba o ničnosti in po potrebi pravila spornega javnega razpisa, na podlagi katerih je bila sprejeta, prav tako v nasprotju s tema načeloma.
i)      Razloga za ničnost, ki se nanašata na oddaji „Reggeli Gyors ismétlés“ in „Kovátsműhely“
249    Kot je razvidno iz točke 1.11.10.3 spornega javnega razpisa in iz odločbe o ničnosti, ki sta priložena tožbi Komisije, ni v zvezi z elementi ponudbe, ki se ocenijo, dovoljen noben popravek. Med temi elementi je v skladu s točko 1.12.2.1 tega javnega razpisa kandidatova programska shema, kot je opisana v točkah III.2 in III.3 obrazca, ki ga ta predloži.
250    V primeru, v katerem bi kandidat glede teh elementov storil manjše napake, katerih popravek nikakor ne bi vplival na vsebinske elemente njegove ponudbe in zato ne bi posegal v zahtevo v zvezi s pravičnim in nediskriminatornim ocenjevanjem kandidatov, pa je to, da svet za medije na podlagi pravil spornega javnega razpisa zadevnega kandidata ne more pozvati k popravi takih napak, očitno nesorazmerno.
251    V obravnavani zadevi ni sporno, da sta točki III.2 in III.3 obrazca, ki ga je predložila radijska postaja Klubrádió, vsebovali dve nepravilnosti v zvezi z oddajama „Reggeli Gyors ismétlés“ in „Kovátsműhely“.
252    Na prvem mestu, kar zadeva oddajo „Reggeli Gyors ismétlés“, je bila ugotovljena nepravilnost posledica tega, da radijska postaja Klubrádió, ker je menila, da gre pri tej oddaji za „ponovitev oddaje“ – v smislu spornega javnega razpisa – glede na oddajo „Reggeli Gyors“, za prvonavedeno oddajo ni izpolnila točke III.3 obrazca z navedbo, med drugim, njenega opisa in trajanja. Potem ko je svet za medije v bistvu ugotovil, da oddaje „Reggeli Gyors ismétlés“ ni mogoče šteti za „ponovitev oddaje“ – v smislu spornega javnega razpisa – glede na oddajo „Reggeli Gyors“, da je treba zanjo torej podati opis v točki III.3 tega obrazca in da neobstoja takega opisa, ker se nanaša na elemente iz točke 1.12.2.1 tega javnega razpisa, ki se ocenijo, v skladu z zahtevami iz točke 1.11.10.3 navedenega javnega razpisa ni mogoče popraviti ali urediti, je sklenil, da mora ta nepravilnost povzročiti ničnost ponudbe radijske postaje Klubrádió.
253    Poudariti pa je treba, da je, kot je razvidno iz odločbe o ničnosti, v skladu s pravili spornega javnega razpisa pojem „ponovitev oddaje“ opredeljen kot „posnet zvočni material, ki je bil predhodno razširjan v okviru oddaje in je lahko predmet ponovljenega oddajanja brez posebnega tehničnega posega“, medtem ko je pojem „oddaja“ opredeljen kot „zaporedje zvokov ali gibljivih ali statičnih slik z zvokom ali brez, ki ne glede na trajanje tvori razločno enoto v programski shemi ali katalogu, ki ga pripravi ponudnik medijskih storitev“.
254    Glede na ti opredelitvi in ker v spornem javnem razpisu ni drugih pravil za razlago teh pojmov, ni mogoče šteti, da je razlaga pojma „ponovitev oddaje“, ki jo zagovarja svet za medije in v skladu s katero se oddaja šteje za ponovitev oddaje, če je predmet ponovljenega oddajanja kot celota in v polnem trajanju brez posebnega tehničnega posega, jasno, natančno in nedvoumno razvidna iz tega javnega razpisa, tako da bi morali vsi povprečno obveščeni in običajno skrbni ponudniki temu pojmu dajati tako razlago.
255    Nasprotno, ob upoštevanju dejstva, da se navedeni pojem ne opira na predhodno „oddajo“, ampak na „posnet zvočni material“, ki je bil predhodno razširjan „v okviru oddaje“, je lahko radijska postaja Klubrádió, kot je navedla Komisija, razumno štela, da oddaja „Reggeli Gyors ismétlés“ glede na to, da gre za oddajanje odlomkov oddaje, ki je bila predhodno razširjana, to je „Reggeli Gyors“, pomeni „ponovitev oddaje“ glede na zadnjenavedeno oddajo v smislu spornega javnega razpisa. V teh okoliščinah je sklicevanje Madžarske na skupno 825 minut razlike med tema oddajama nepomembno.
256    Na drugem mestu, kar zadeva oddajo „Kovátsműhely“, je bila nepravilnost, ki sta jo vsebovali točki III.2 in III.3 obrazca, ki ga je predložila radijska postaja Klubrádió, posledica tega, da čeprav je ta radijska postaja v programski shemi iz točke III.2 tega obrazca to oddajo vpisala z navedbo, da je oddajanje predvideno ob nedeljah med 17.05 in 17.50, tako da je glede na to točko trajanje navedene oddaje znašalo 45 minut, pa je bilo v točki III.3 zadevnega obrazca za isto oddajo navedeno trajanje 50 minut.
257    Vendar je treba upoštevati dejstvo – kot je svet za medije navedel v odločbi o ničnosti –
da radijska postaja Klubrádió v zvezi z drugimi oddajami iz točk III.2 in III.3 obrazca, ki ga je predložila, ni storila nobene napake, še posebej glede njihovega trajanja. Tako se petminutna razlika v trajanju oddaje „Kovátsműhely“, ki jo razkrivata ti točki, zdi povsem brez vpliva na druge oddaje v programski shemi, ki jo je predložila radijska postaja Klubrádió.
258    Zato je treba šteti, da je taka razlika podobna pisni pomoti, ki tako lahko spada med popravljive in nebistvene napake, omenjene v točki 228 te sodbe.
259    Posledično je treba glede na presojo iz točke 250 te sodbe ugotoviti, da bi nepravilnosti v zvezi z oddajama „Reggeli Gyors ismétlés“ in „Kovátsműhely“ moralo biti mogoče popraviti.
260    V teh okoliščinah je odločba o ničnosti, s katero je bila na podlagi pravil spornega javnega razpisa, ki izključujejo vsakršno možnost popravka ponudb, zaradi teh nepravilnosti ugotovljena ničnost ponudbe radijske postaje Klubrádió, nesorazmerna.
ii)    Razlog za ničnost, ki se nanaša na poslovni in finančni načrt radijske postaje Klubrádió
261    Opozoriti je treba, da razlog za ničnost, ki se nanaša na poslovni in finančni načrt radijske postaje Klubrádió, kot je razvidno iz odločbe o ničnosti, temelji na negativnem lastniškem kapitalu te radijske postaje v petih letih pred datumom predložitve njene ponudbe in na nezmožnosti, da bi svoje izdatke krila zgolj s svojimi čistimi prihodki. Glede na ta elementa, ki sta bila ugotovljena zlasti na podlagi podatkov iz letnih računovodskih izkazov radijske postaje Klubrádió za poslovna leta pred letom, v katerem je ta radijska postaja predložila ponudbo, je svet za medije menil, da ta ponudba zaradi „pomanjkanja podlage“ ni ustrezna za uresničevanje cilja iz točke 1.2 spornega javnega razpisa, to je zagotoviti, da je na medijskem trgu prisotna radijska postaja, ki je po delovanju stabilna in predvidljiva. Zato je svet za medije ugotovil, da je ponudba, ki jo je predložila radijska postaja Klubrádió, materialno nična na podlagi člena 59(3)(c) zakona o medijih in točke 1.11.9.2(c) spornega javnega razpisa, v skladu s katero je „ponudba […] materialno nična, […] če je zaradi pomanjkanja podlage neustrezna za uresničevanje cilja, določenega v zakonu o medijih in v javnem razpisu“.
262    Navesti je treba, da so stanje lastniškega kapitala in podatki o čistih prihodkih elementi, povezani s finančno sposobnostjo podjetja.
263    V zvezi s tem je treba poudariti, da so bila v točki 1.8.2 spornega javnega razpisa sicer res določena pravila o pogojih v zvezi s finančno sposobnostjo kandidatov, katerih nespoštovanje v kateri koli fazi zadevnega razpisnega postopka je povzročilo ničnost ponudbe na podlagi točke 1.11.7(a) tega javnega razpisa.
264    Vendar je ta točka 1.8.2 kandidatom nalagala, prvič, da nimajo nobenega carinskega dolga ali dolga iz naslova prispevkov za socialno varnost, ki je zapadel v plačilo pred več 60 dnevi, nobenega zapadlega davčnega dolga, vpisanega v evidencah centralne davčne uprave, in nobene zapadle plačilne obveznosti do posebnega državnega sklada, drugič, da niso v stečajnem postopku, postopku likvidacije ali katerem koli drugem postopku za njihovo prenehanje, tretjič, da v zvezi z njimi v zadnjih petih letih pred objavo javnega razpisa na eni strani ni bila izdana nobena pravnomočna upravna odločba, s katero je bila ugotovljena resna kršitev, ki pomeni nespoštovanje pogodbe o radiodifuziji, ali na drugi strani svet za medije ni odpovedal pogodbe o radiodifuziji, in četrtič, da nimajo zapadlih dolgov do sveta za medije.
265    Zato je treba ugotoviti, da med pogoji v zvezi s finančno sposobnostjo, ki jih je kandidatom nalagal sporni javni razpis, ni bilo nobene zahteve glede stanja lastniškega kapitala teh kandidatov ali nujnosti tega, da svoje izdatke krijejo zgolj s svojimi čistimi prihodki.
266    Res je, kot je trdila Madžarska, da je ta javni razpis kandidatom nalagal, da predložijo poslovni in finančni načrt za obdobje do 31. decembra 2024, v katerem so navedeni elementi iz točke 2.5.4 navedenega javnega razpisa. Vendar iz teh elementov nikakor ne izhaja, da bi moral ta načrt, da zadevna ponudba ne bi bila nična, prikazovati pozitiven lastniški kapital v letih pred datumom predložitve ponudb in čiste prihodke, ki sami omogočajo kritje izdatkov v teh letih.
267    Poleg tega so morali kandidati v zvezi s finančnimi in preteklimi podatki, ki jih je bilo treba zagotoviti v okviru poslovnega in finančnega načrta v skladu s točko 2.5.4.3.5 spornega javnega razpisa, predložiti le svoje „zadnje zaključene računovodske izkaze (bilanco stanja, izkaz poslovnega izida in priloge […])“, in sicer, kot je razvidno iz besedila te točke kot celote, letne računovodske izkaze za poslovno leto pred letom, v katerem je bila predložena zadevna ponudba.
268    V teh okoliščinah, kot je generalni pravobranilec navedel v točki 79 sklepnih predlogov, to, da se kot razlog za ničnost, povezan z neprimernostjo kandidata za uresničevanje cilja, ki mu sledi sporni javni razpis, uporabi merilo v zvezi s finančno sposobnostjo kandidatov, čeprav to merilo ni eno od meril v zvezi s to sposobnostjo, ki jih določa ta javni razpis, in ga ni mogoče razumno izpeljati iz nobenega pravila navedenega javnega razpisa, ne izpolnjuje zahtev v zvezi z načelom preglednosti, kot so pojasnjene v sodni praksi, navedeni v točkah 246 in 247 te sodbe.
269    Ne glede na zgornje preudarke bi bilo poleg tega v nasprotju z načelom sorazmernosti, da se v okoliščinah, v katerih sposobnost preživetja zadevnega subjekta ni vprašljiva, sprejme pravilo, ki svetu za medije omogoča, da ugotovi ničnost ponudbe kandidata zaradi njegovega negativnega lastniškega kapitala in nezmožnosti, da bi svoje izdatke kril zgolj s svojimi čistimi prihodki. Glede na raznolikost možnih virov financiranja radijske postaje to pravilo namreč presega tisto, kar je potrebno za zagotovitev, da je na medijskem trgu prisotna radijska postaja, ki je po delovanju stabilna in predvidljiva.
270    V obravnavanem primeru ob upoštevanju, da radijska postaja Klubrádió deluje na področju elektronskih komunikacij, da je svoje vsebine na radijskih frekvencah razširjala od leta 1999 in da tej radijski postaji kljub negativnemu lastniškemu kapitalu, ugotovljenemu v odločbi o ničnosti, nikdar ni bilo treba prenehati opravljati dejavnost, ni mogoče razumno šteti, da je bila zavrnitev ponudbe, ki jo je predložila radijska postaja Klubrádió, zaradi njenega negativnega lastniškega kapitala potrebna za zagotovitev, da je na medijskem trgu prisotna radijska postaja, ki je po delovanju stabilna in predvidljiva.
271    V tem okviru ni mogoče sprejeti trditve Madžarske, da stanje lastniškega kapitala radijske postaje Klubrádió ni omogočalo uresničevanja tega cilja, ker bi lahko to stanje privedlo do prisilne likvidacije te radijske postaje in morda do njenega samodejnega izbrisa iz registra družb.
272    Namreč, ne le, da navedena radijska postaja ni bila v takih postopkih likvidacije ali izbrisa na datum predložitve svoje ponudbe in na datum preučitve te ponudbe – kar bi poleg tega, kot je bilo navedeno v točkah 263 in 264 te sodbe, povzročilo ničnost njene ponudbe – temveč ni bila predmet takih postopkov niti po teh datumih in tudi danes še posluje.
273    Prav tako ni mogoče razumno šteti, da je to, da radijska postaja Klubrádió svojih izdatkov ni mogla kriti zgolj s svojimi čistimi prihodki ter se je morala obrniti na sponzorstvo in subvencije, oviralo uresničevanje cilja iz točke 1.2 spornega javnega razpisa, na katerega je bilo opozorjeno zlasti v točkah 261 in 270 te sodbe. Kot je navedla Komisija, ne da bi ji Madžarska oporekala, poslovni model radijske postaje Klubrádio temelji na takih načinih financiranja, ki so ji v preteklosti omogočali izravnavo negativnih finančnih položajev, ne da bi ji ta okoliščina preprečila stabilno opravljanje svoje dejavnosti in spoštovanje pogojev, vezanih na pravice uporabe radijskih frekvenc, ki so veljali zanjo.
274    Ne da bi bilo treba preučiti druge trditve Komisije, med katerimi je zlasti trditev, ki se nanaša na domnevno samovoljnost zadevnega razloga za ničnost in odločbe o ničnosti z vidika odločb, sprejetih v preteklosti glede drugih kandidatov, je treba torej ugotoviti, da je sporni javni razpis, ker svetu za medije omogoča, da na podlagi njegove točke 1.11.9.2(c) ugotovi ničnost ponudbe kandidata zaradi njegovega negativnega lastniškega kapitala in nezmožnosti, da bi svoje izdatke kril zgolj s svojimi čistimi prihodki, v nasprotju z načeloma preglednosti in sorazmernosti. Enako velja za odločbo o ničnosti, zlasti ob upoštevanju zgoraj navedenih elementov, ki se nanašajo na položaj radijske postaje Klubrádió.
275    Iz vseh zgornjih preudarkov izhaja, da je očitek v zvezi s kršitvijo načel preglednosti in sorazmernosti, kot sta izraženi v členu 5(2) Direktive o odobritvi in členu 45(1) Direktive 2018/1972, utemeljen.
b)      Očitek v zvezi z nepravočasnim sprejetjem odločbe o ničnosti
1)      Trditve strank
276    Komisija ugotavlja, da je bila odločba o zavrnitvi sprejeta 8. septembra 2020 po postopku, ki je v nasprotju s členom 5(3) Direktive o odobritvi trajal deset mesecev, zato je svet za medije sporni javni razpis objavil šele 4. novembra 2020, zaradi česar je ostalo malo časa za končanje tega javnega razpisa pred 14. februarjem 2021, ko se je pogodba o radiodifuziji radijske postaje Klubrádió iztekla. Glede na to, da je v skladu s točko 1.11.3.1 spornega javnega razpisa rok za predložitev ponudb znašal 40 dni od datuma objave tega javnega razpisa, tako da se je ta rok iztekel 14. decembra 2020, naj bi imel svet za medije torej na voljo le dva meseca za oceno ponudb in sklenitev nove pogodbe o radiodifuziji. Nazadnje, svet za medije naj bi 10. marca 2021 z odločbo o ničnosti javni razpis razglasil za neuspešen in 30. marca 2021 sklenil začasno upravno pogodbo za uporabo frekvence 92,9 MHz v obdobju od 3. maja do 29. oktobra 2021.
277    Po mnenju Komisije svet za medije, ker je ravnal tako, ni poskrbel za učinkovito upravljanje frekvenc, kar je v nasprotju s členom 8(2)(d) Okvirne direktive, in ni spodbujal učinkovite uporabe radiofrekvenčnega spektra, kar je v nasprotju s členom 9(1) te direktive. Poleg tega naj svet za medije tudi ne bi zagotovil pravice radijske postaje Klubrádió do pravičnega in hitrega postopka v skladu s splošnim načelom dobrega upravljanja. Svet za medije naj tudi ne bi obravnaval potreb invalidov, starejših oseb in oseb s posebnimi socialnimi potrebami, kot zahteva člen 8(2)(a) navedene direktive, glede na to, da je bilo za končne uporabnike, ki spadajo v te kategorije, bolj kot za druge verjetno, da so odvisni od prizemnega oddajanja programov radijske postaje Klubrádió, in da so lahko imeli ti končni uporabniki posebne težave pri prehodu na poslušanje teh programov prek spleta.
278    Madžarska v obrambo najprej trdi, da tudi ob predpostavki, da sporni javni razpis spada na področje uporabe regulativnega okvira Unije o elektronskih komunikacijah, trditve Komisije ne bi bile utemeljene, saj se lahko rok šestih tednov, določen v členu 5(3) Direktive o odobritvi, na podlagi člena 7(4) te direktive v okviru konkurenčnih ali primerjalnih izbirnih postopkov podaljša do osmih mesecev.
279    Dalje, Madžarska poudarja, da je svet za medije sporni razpisni postopek izvedel med 4. novembrom 2020 in 10. marcem 2021, to je v nekaj več kot štirih mesecih, čeprav so se med njim odpravljale nepravilnosti in je bil prekinjen, kar je obdobje, ki ustreza polovici trajanja razpisnega postopka, ki ga določa Direktiva 2018/1972.
280    Poleg tega Madžarska opozarja, da se je sporni razpisni postopek nanašal na pravico, za katero je radijska postaja Klubrádió vložila prošnjo za podaljšanje, tako da razpisnega postopka za podelitev te pravice ni bilo mogoče organizirati pred preučitvijo te prošnje in sprejetjem odločbe o njej. Svet za medije pa naj bi sporni javni razpis začel pripravljati takoj po izdaji odločbe o zavrnitvi.
281    Nazadnje, pravice končnih uporabnikov, ki so invalidi, starejše osebe ali osebe v posebnem socialnem položaju, naj ne bi bile kršene, ker je imela radijska postaja Klubrádió na voljo več kot pet mesecev za prehod na digitalno oddajanje po poteku njene pravice do opravljanja medijskih storitev, česar naj ne bi bilo mogoče šteti za kratko obdobje.
282    Kraljevina Belgija, Kraljevina Danska in Kraljevina Nizozemska podpirajo trditve Komisije.
2)      Presoja Sodišča
283    Na prvem mestu, v zvezi s trditvijo, ki se nanaša na učinkovito upravljanje in učinkovito uporabo radijskih frekvenc, je treba pojasniti, da je v nasprotju s tem, kar navaja Madžarska, iz tožbe Komisije razvidno, da ta institucija tej državi članici ne očita, da je pri sprejetju odločbe o ničnosti prekoračila rok, predpisan z regulativnim okvirom Unije o elektronskih komunikacijah, to je osemmesečni rok v skladu s členom 7(4) Direktive o odobritvi.
284    Komisija namreč v bistvu trdi, da je svet za medije zaradi zamude pri sprejetju odločbe o zavrnitvi sporni javni razpis objavil šele 4. novembra 2020, tako da je imel na voljo malo časa za končanje tega javnega razpisa pred datumom izteka pogodbe o radiodifuziji radijske postaje Klubrádió, to je 14. februarjem 2021. Iz tega naj bi izhajalo, da Madžarska ni spodbujala učinkovite uporabe radiofrekvenčnega spektra in ni poskrbela za učinkovito upravljanje radijskih frekvenc, s čimer je kršila člen 8(2)(d) in člen 9(1) Okvirne direktive ter načelo dobrega upravljanja.
285    Ta trditev Komisije se na koncu nanaša na pomanjkanje skrbnosti nacionalnih organov pri upravljanju frekvence 92,9 MHz, kar je v nasprotju z obveznostmi, ki izhajajo iz določb in iz načela, ki so navedeni v prejšnji točki te sodbe.
286    V zvezi s tem je treba spomniti, da člen 8(2)(d) Okvirne direktive nacionalnim regulativnim organom nalaga, da podpirajo konkurenco pri zagotavljanju elektronskih komunikacijskih omrežij, elektronskih komunikacijskih storitev in pripadajočih naprav ter storitev tako, da spodbujajo učinkovito uporabo radijskih frekvenc in številskih virov ter njihovo učinkovito upravljanje.
287    Člen 9(1) te direktive pa določa, da morajo države članice poskrbeti za učinkovito upravljanje radijskih frekvenc za elektronske komunikacijske storitve na svojem ozemlju, med drugim v skladu s členom 8 navedene direktive, pri čemer je treba upoštevati, da so radijske frekvence javna dobrina z visoko socialno, kulturno in gospodarsko vrednostjo.
288    Obveznost poskrbeti za učinkovito upravljanje in učinkovito uporabo radijskih frekvenc kot javne dobrine z visoko socialno, kulturno in gospodarsko vrednostjo je tako eden od splošnih ciljev regulativnega okvira Unije, katerega spoštovanje morajo pristojni nacionalni organi zagotavljati v skladu z načelom dobrega upravljanja.
289    Nedelovanje ali počasnost pri organizaciji postopkov za podelitev pravic uporabe radijskih frekvenc pa lahko ogrozita učinkovitost upravljanja in uporabe radiofrekvenčnega spektra.
290    V obravnavani zadevi ni sporno, da je radijska postaja Klubrádió 8. novembra 2019 vložila prošnjo za podaljšanje njene pogodbe o radiodifuziji, da je bila 8. septembra 2020 sprejeta odločba o zavrnitvi, da je bil 4. novembra 2020 objavljen sporni javni razpis, da se je 14. februarja 2021 pogodba o radiodifuziji radijske postaje Klubrádió iztekla, da je bila 10. marca 2021 sprejeta odločba o ničnosti, s katero je bil sporni javni razpis razglašen za neuspešen, in da so bile 30. marca 2021 sklenjene začasne upravne pogodbe z združenjem Közösségi Rádiózásért Egyesület za opravljanje medijskih storitev na frekvenci 92,9 MHz za obdobje od 3. maja do 29. oktobra 2021. Te frekvence tako v obdobju od 15. februarja do 3. maja 2021 ni bilo mogoče uporabljati.
291    Kot je bilo ugotovljeno v točki 205 te sodbe, je bila odločba o zavrnitvi sprejeta v roku desetih mesecev, čeprav bi v skladu s členom 5(3) Direktive o odobritvi morala biti sprejeta v roku šestih tednov od dne, ko je svet za medije prejel to prošnjo. Iz tega sledi, da je bila ta odločba sprejeta z zamudo približno osmih mesecev in pol brez kakršne koli razumne obrazložitve, s katero bi bilo mogoče upravičiti tako zamudo, kot je bilo prav tako ugotovljeno v točki 206 te sodbe.
292    Če bi bila odločba o zavrnitvi sprejeta v roku šestih tednov, določenem v regulativnem okviru Unije o elektronskih komunikacijah, pa bi svet za medije lahko razpisni postopek za pravico do opravljanja medijskih storitev na frekvenci 92,9 MHz objavil osem mesecev pred datumom, ko je bil ta postopek nazadnje objavljen, in ga končal pred iztekom pogodbe o radiodifuziji radijske postaje Klubrádió, s čimer bi zagotovil neprekinjeno uporabo te radijske frekvence.
293    Zato je svet za medije s sprejetjem odločbe o zavrnitvi osem mesecev in pol po izteku roka, predpisanega v členu 5(3) Direktive o odobritvi, neupravičeno in v nasprotju z načelom dobrega upravljanja zamudil z organizacijo in objavo spornega javnega razpisa, posledica tega pa je bila, da je radijska frekvenca, in sicer frekvenca 92,9 MHz, več kot dva meseca ostala neuporabljena.
294    Neskrbnost, ki jo je svet za medije izkazal pri sprejetju ukrepov v zvezi z dodelitvijo frekvence 92,9 MHz, je torej ogrozila učinkovitost upravljanja in uporabe radiofrekvenčnega spektra, ki jo je moral zagotavljati.
295    Zato je trditev Komisije, ki se nanaša na kršitev člena 8(2)(d) in člena 9(1) Okvirne direktive ter načela dobrega upravljanja, utemeljena.
296    Na drugem mestu, glede trditve v zvezi s potrebami invalidov, starejših oseb in oseb s posebnimi socialnimi potrebami je treba opozoriti, da člen 8(2)(a) Okvirne direktive nacionalnim regulativnim organom nalaga, da podpirajo konkurenco pri zagotavljanju elektronskih komunikacijskih omrežij, elektronskih komunikacijskih storitev in pripadajočih naprav ter storitev tako, da zagotovijo, da uporabniki, vključno z uporabniki invalidi, starejšimi uporabniki in uporabniki s posebnimi socialnimi potrebami, izkoristijo ugodnosti v smislu izbire, cene in kakovosti.
297    Po mnenju Komisije svet za medije s tem, da je zaradi neutemeljene prekoračitve roka, določenega v členu 5(3) Direktive o odobritvi za sprejetje odločb o podelitvi pravic uporabe radijskih frekvenc, neupravičeno zamudil z objavo spornega javnega razpisa, tako da ga ni bilo mogoče končati pred datumom izteka pogodbe radijske postaje Klubrádió, ni upošteval potreb invalidov, starejših oseb in oseb s posebnimi socialnimi potrebami.
298    Vendar Komisija ni predložila nobenega elementa, s katerim bi bilo mogoče dokazati, da je imela zamuda sveta za medije pri sprejetju ukrepov v zvezi z dodelitvijo frekvence 92,9 MHz negativen učinek zlasti v zvezi s potrebami kategorij oseb, omenjenih v členu 8(2)(a) Okvirne direktive.
299    Posledično je treba trditev Komisije, ki se nanaša na kršitev člena 8(2)(a) Okvirne direktive v tem pogledu, zavrniti.
300    Zato je očitek v zvezi z nepravočasnim sprejetjem odločbe o ničnosti utemeljen v delu, v katerem se nanaša na kršitev člena 8(2)(d) in člena 9(1) Okvirne direktive ter načela dobrega upravljanja.
c)      Sklepna ugotovitev
301    Glede na zgornje preudarke je treba drugi sklop očitkov v zvezi s spornim javnim razpisom in odločbo o ničnosti delno sprejeti in ugotoviti, da Madžarska ni izpolnila obveznosti, ki jih ima:
–        na podlagi člena 5(2) Direktive o odobritvi in člena 45(1) Direktive 2018/1972, ker je svet za medije v spornem javnem razpisu in odločbi o ničnosti določil nesorazmerne pogoje za dodelitev pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, ni vnaprej določil meril za dodelitev teh pravic, ni predvidel nobene diskrecijske pravice za presojo resnosti in upoštevnosti napak, ki bi jih morda vsebovale dokumentacije, ki jih predložijo kandidati, in bi lahko povzročile njihovo izključitev, ter ni upošteval majhnega pomena napak, ki naj bi jih vsebovala ponudba, ki jo je predložila radijska postaja Klubrádió, ter
–        na podlagi člena 8(2)(d) in člena 9(1) Okvirne direktive ter načela dobrega upravljanja, ker postopek za dodelitev frekvence 92,9 MHz ni bil izveden v časovnem okviru, ki bi omogočil sprejetje odločbe pred potekom pravic uporabe, ki jih je imela radijska postaja Klubrádió za to radijsko frekvenco.
3.      Očitki v zvezi s členom 65(11) zakona o medijih
302    Komisija v bistvu trdi, da Madžarska, ker je sprejela člen 65(11) zakona o medijih, ki izključuje možnost ponudnikov medijskih storitev, katerih pravica uporabe radijskih frekvenc ni bila podaljšana, da zaprosijo za začasne pravice uporabe, medtem ko na eni strani to možnost daje ponudnikom takih storitev, katerih pravica uporabe radijskih frekvenc je bila enkrat podaljšana, in na drugi strani razlogi, zaradi katerih tako podaljšanje ni bilo odobreno, ne preprečujejo dodelitve nove pravice uporabe radijskih frekvenc, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 45(1) Direktive 2018/1972 ter načel sorazmernosti in prepovedi diskriminacije.
a)      Trditve strank
303    Komisija navaja, da člen 65(11) zakona o medijih svetu za medije ne omogoča sklenitve začasne upravne pogodbe s podjetji, ki jim je bila zaradi storitve manjših, vendar ponavljajočih se kršitev odvzeta možnost podaljšanja njihove pravice uporabe radijskih frekvenc. Nasprotno pa naj bi bilo s členom 55(1)(c) tega zakona sodelovanje v novem razpisnem postopku prepovedano le podjetjem, ki so v petih letih pred objavo tega javnega razpisa storila resno kršitev pri izvajanju svoje pogodbe o radiodifuziji ali katerih pogodbo o radiodifuziji je svet za medije odpovedal. Tako naj storitev ponavljajočih se kršitev ne bi bila upoštevna za sodelovanje v takem postopku.
304    Komisija najprej meni, da neenako obravnavanje ponudnikov medijskih storitev, uvedeno s členom 65(11) in členom 55(1)(c) zakona o medijih, glede na to, ali je bila njihova pravica do opravljanja medijskih storitev v preteklosti podaljšana ali ne, ni utemeljeno z objektivnimi dejavniki in zato pomeni diskriminacijo.
305    Dalje, Komisija navaja, da tudi ob predpostavki, da je cilj člena 65(11) zakona o medijih preprečiti, da bi bila radijska frekvenca dodeljena ponudniku medijskih storitev, pri katerem obstaja tveganje poznejših kršitev, bi bila ta določba, uporabljena v povezavi s členom 48(7) tega zakona – ki bi v primeru manjših, vendar ponavljajočih se kršitev samodejno povzročila zavrnitev prošenj za podaljšanje – nesorazmerna, saj bi presegala tisto, kar je potrebno za doseganje zastavljenega cilja.
306    Povezani učinek teh dveh določb naj bi bil namreč ta, da bi bila podjetja, ki so v preteklosti storila manjše kršitve in ki lahko brez težav še naprej opravljajo medijske storitve, in podjetja, ki so storila resne kršitve in katerih zmožnost nadaljnjega opravljanja medijskih storitev, skladnih z zakonodajo in določbami pogodbe o radiodifuziji, je mogoče razumno postaviti pod vprašaj, obravnavana enako.
307    Poleg tega naj se z zakonom o medijih ne bi dosledno uresničeval cilj iz točke 305 te sodbe, ker so pogoji za sklenitev začasne upravne pogodbe strožji od pogojev za sodelovanje v novem javnem razpisu, čeprav oba postopka pripeljeta do podobnega rezultata, to je do uporabe radijske frekvence.
308    Nazadnje, Komisija poudarja, da radijska postaja Klubrádió zaradi sporne nacionalne ureditve ni mogla skleniti začasne upravne pogodbe in da je njena frekvenca od 15. februarja do 3. maja 2021 ostala neuporabljena. Podelitev začasne pravice uporabe pa naj bi bila v skladu z obveznostjo zagotoviti učinkovito upravljanje radiofrekvenčnega spektra ter zahtevami po predvidljivosti in doslednosti pri obnovitvi in spremembi pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra ter po regulativni varnosti, doslednosti in predvidljivosti, ki so določene v členu 45(1) ter členu 45(2)(c) in (g) Direktive 2018/1972.
309    Madžarska najprej navaja, da radijska postaja Klubrádió pri svetu za medije ni vložila prošnje za sklenitev začasne upravne pogodbe, zato ni mogla utrpeti nobene škode. Tako naj ne bi bilo mogoče ugotoviti nobene diskriminacije.
310    Dalje, po mnenju Madžarske se lahko obstoj diskriminacije preverja le glede pravnih subjektov, pravnih položajev in dejstev, ki so primerljivi. To pa naj ne bi veljalo za položaje iz člena 65(11) in člena 55(1)(c) zakona o medijih.
311    Člen 65(11) zakona o medijih naj bi namreč nekdanjemu imetniku pravice do opravljanja medijskih storitev dajal začasno pravico, da take storitve opravlja najpozneje do konca razpisnega postopka. Pravica do opravljanja medijskih storitev, podeljena v okviru razpisnega postopka, pa naj bi trajala deset let. Tako naj položaj, ki se nanaša na pridobitev začasne upravne pogodbe, katere predmet je opravljanje medijskih storitev, iz člena 65(11) tega zakona, in položaj, ki se nanaša na pogoje za pridobitev pravice do opravljanja takih storitev v okviru javnega razpisa na podlagi člena 55(1)(c) navedenega zakona, ne bi bila primerljiva.
312    Poleg tega člena 65(11) zakona o medijih ni mogoče šteti za nesorazmernega, ne glede na to, ali se presoja ločeno ali v povezavi s členom 48(7) tega zakona. Ta člen 65(11) naj bi se namreč nanašal na razpisni postopek, ki že poteka, in pravica ali ugodnost, določena v navedenem členu, naj bi se uporabljala le, če je bila pravica do opravljanja medijskih storitev že enkrat podaljšana.
313    V tem okviru Madžarska opozarja, da se v skladu s členom 187(5) zakona o medijih manjše kršitve ne upoštevajo pri ugotavljanju obstoja ponavljajočih se kršitev in da zato te manjše kršitve ne izključujejo niti podaljšanja niti posledično možnosti pridobitve začasne pravice. Trditev Komisije, da so podjetja, ki so v preteklosti storila manjše kršitve in ki lahko brez težav še naprej opravljajo medijske storitve, in podjetja, ki so storila resne kršitve, obravnavana enako, naj torej ne bi bila utemeljena.
314    Poleg tega Madžarska pripominja, da pogojev za podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev in pogojev za podelitev začasne pravice ni mogoče primerjati ali razlagati povezano, ker lahko primer iz člena 65(11) zakona o medijih nastopi le, če je bila pravica že podaljšana. Če ponudnik medijskih storitev deluje pod pogoji, ki izključujejo podaljšanje njegove pravice do opravljanja medijskih storitev, bo ta prenehala in ta ponudnik bo lahko pridobil novo pravico v okviru razpisnega postopka. To pravilo naj bi se za vse ponudnike medijskih storitev uporabljalo enako, tako da naj ne bi bilo diskriminacije in naj navedeno pravilo ne bi bilo nesorazmerno.
315    Nazadnje, Madžarska v zvezi s trditvijo Komisije, da je zaradi sporne nacionalne ureditve frekvenca 92,9 MHz ostala neuporabljena, poudarja, da se začasna pravica lahko podeli do konca razpisnega postopka. Tako se naj ta frekvenca med 15. februarjem in 3. majem 2021 ne bi uporabljala zato, ker sporni razpisni postopek ni bil uspešen in ker radijska postaja Klubrádió ni vložila prošnje za sklenitev začasne upravne pogodbe.
316    Kraljevina Belgija, Kraljevina Danska in Kraljevina Nizozemska podpirajo trditve Komisije.
b)      Presoja Sodišča
317    Člen 65(11) zakona o medijih določa, da če pravica do opravljanja linearnih radijskih medijskih storitev preneha, potem ko jo je svet za medije že enkrat podaljšal, in je bil razpisni postopek za možnost opravljanja medijskih storitev že objavljen, lahko svet za medije s ponudnikom medijskih storitev, ki je imel prej to pravico, na njegovo zahtevo za največ 60 dni sklene začasno upravno pogodbo.
318    Ta določba torej učinkuje tako, da je ponudnikom, kot je radijska postaja Klubrádió, katerih pravica do opravljanja medijskih storitev ni bila podaljšana na podlagi člena 48(7) zakona o medijih zaradi obstoja pravnomočne odločbe sveta za medije, s katero je bila ugotovljena ponavljajoča se kršitev, odvzeta možnost sklenitve začasne upravne pogodbe, kadar – tako kot v obravnavani zadevi – pravica, ki ni bila podaljšana, poteče, medtem ko je bil razpisni postopek za možnost opravljanja takih storitev že objavljen, vendar še ni bil končan.
1)      Očitek v zvezi s kršitvijo načela prepovedi diskriminacije
319    Kot je bilo opozorjeno v točki 192 te sodbe, v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča načelo enakega obravnavanja, katerega poseben izraz je načelo prepovedi diskriminacije, med drugim zahteva, da se primerljivi položaji ne obravnavajo različno.
320    Glede na pojasnila, ki jih je Komisija navedla v svojih pisanjih, zatrjevana kršitev načela prepovedi diskriminacije izhaja iz tega, da je s členom 65(11) zakona o medijih ponudnikom medijskih storitev, kot je radijska postaja Klubrádió, katerih pravica do opravljanja medijskih storitev ni bila podaljšana zaradi storjene ponavljajoče se kršitve, odvzeta možnost sklenitve začasne upravne pogodbe za podelitev take pravice za obdobje, ki ne presega 60 dni, čeprav člen 55(1) tega zakona tem ponudnikom omogoča sodelovanje v razpisnem postopku za podelitev take pravice za obdobje desetih let.
321    Poleg tega je Komisija v odgovor na vprašanje, ki ga je Sodišče postavilo na obravnavi, navedla, da kršitev načela prepovedi diskriminacije izhaja iz tega, da zakon o medijih po eni strani različno obravnava podjetja, ki so v preteklosti že opravljala medijske storitve, in podjetja, ki v preteklosti niso nikoli opravljala teh storitev, ker so na podlagi člena 65(11) tega zakona le ponudniki storitev, ki so sklenili pogodbo o radiodifuziji in jim je bila ta pogodba podaljšana, upravičeni skleniti začasno upravno pogodbo, medtem ko člen 65(1) navedenega zakona, kar zadeva ponudnike medijskih storitev, ki teh storitev v preteklosti niso opravljali, svetu za medije omogoča sklenitev začasne upravne pogodbe ob upoštevanju preudarkov v zvezi z medijskim trgom.
322    Po drugi strani naj bi zakon o medijih različno obravnaval ponudnike medijskih storitev, kot je radijska postaja Klubrádió, katerih pravica do opravljanja teh storitev ni bila podaljšana zaradi storjene ponavljajoče se kršitve, in ponudnike, ki ponavljajočo se kršitev storijo po tem, ko jim je bila pravica do opravljanja navedenih storitev podaljšana, saj naj bi bila na podlagi člena 65(11) tega zakona prvonavedenim odvzeta možnost sklenitve začasne upravne pogodbe, medtem ko naj bi drugonavedeni imeli to možnost, ker so bile njihove pogodbe že podaljšane.
323    Prvič, kar zadeva trditev Komisije, predstavljeno v točki 320 te sodbe, ta temelji na predpostavki, da sta ureditev v zvezi z podelitvijo pravice do opravljanja medijskih storitev na podlagi začasne upravne pogodbe in ureditev v zvezi s podelitvijo te pravice na podlagi pogodbe o radiodifuziji, sklenjene na podlagi javnega razpisa, primerljivi, tako da bi nalaganje strožjih pogojev za začasno podelitev navedene pravice pomenilo kršitev načela enakega obravnavanja.
324    Vendar je treba upoštevati, kot izhaja iz člena 65(11) zakona o medijih, da je sklenitev začasne upravne pogodbe na podlagi te določbe omejena na zelo poseben položaj, v katerem je pravica do opravljanja medijskih storitev na radijski frekvenci potekla, medtem ko razpisni postopek za podelitev nove pravice do opravljanja medijskih storitev na tej radijski frekvenci še ni bil končan. V takem položaju je namen tega člena 65(11) zagotoviti neprekinjeno uporabo navedene radijske frekvence, dokler ta razpisni postopek ni končan in se pravica uporabe zadevne radijske frekvence ne dodeli ponudniku, ki je bil uspešen na tem javnem razpisu. Tak položaj, ki je prehodne in nujne narave, se tako razlikuje od položaja, v katerem se pravica do opravljanja medijskih storitev podeli v okviru javnega razpisa in ki ni take narave.
325    Ker se člen 65(11) zakona o medijih in člen 55(1) tega zakona torej ne nanaša na primerljive položaje, trditev Komisije, da se s tema določbama krši načelo prepovedi diskriminacije, ni utemeljena.
326    Drugič, kar zadeva trditvi iz točk 321 in 322 te sodbe, ker ti ne izhajata iz pisanj Komisije in sta bili navedeni šele na obravnavi, ju je treba zavreči kot nedopustni.
327    Zato očitek v zvezi s tem, da je s členom 65(11) zakona o medijih kršeno načelo prepovedi diskriminacije, kot je izraženo v členu 45(1) Direktive 2018/1972, ni utemeljen.
2)      Očitek v zvezi s kršitvijo načela sorazmernosti
328    Kot je bilo ugotovljeno v okviru analize prvega sklopa očitkov, je člen 48(7) zakona o medijih v nasprotju z načelom sorazmernosti, kot je izraženo zlasti v členu 9(1) Okvirne direktive, ker je s tem členom ponudnikom, ki so storili ponavljajočo se kršitev, samodejno in v vseh primerih odvzeta možnost podaljšanja njihove pravice do opravljanja medijskih storitev.
329    Torej je s členom 65(11) tega zakona, ker je ponudnikom, katerih pravica do opravljanja medijskih storitev ni bila podaljšana na podlagi člena 48(7) zakona o medijih zaradi storjene ponavljajoče se kršitve, odvzeta možnost sklenitve začasne upravne pogodbe, prav tako kršeno načelo sorazmernosti, kot trdi Komisija.
330    Zato je očitek v zvezi s tem, da je s členom 65(11) zakona o medijih kršeno načelo sorazmernosti, kot je izraženo v členu 45(1) Direktive 2018/1972, utemeljen.
3)      Očitek v zvezi s kršitvijo obveznosti zagotoviti učinkovito upravljanje radiofrekvenčnega spektra
331    Komisija Madžarski v bistvu očita, da ni izpolnila obveznosti zagotoviti učinkovito upravljanje radiofrekvenčnega spektra, ki jo ima na podlagi člena 45(1) ter člena 45(2)(c) in (g) Direktive 2018/1972, ker radijska postaja Klubrádió zaradi sporne nacionalne ureditve ni mogla skleniti začasne upravne pogodbe, tako da je frekvenca 92,9 MHz od 15. februarja do 3. maja 2021 ostala neuporabljena.
332    V zvezi s tem, ker ta očitek, prvič, temelji na tem, da radijska postaja Klubrádió ni mogla skleniti začasne upravne pogodbe, ni pa sporno, da ta radijska postaja ni niti zaprosila za sklenitev take pogodbe niti ji posledično sklenitev te pogodbe ni bila zavrnjena, ter drugič, nikakor ni razviden iz četrtega tožbenega predloga Komisije, ga je treba zavrniti.
4)      Sklepna ugotovitev
333    Glede na zgornje preudarke je treba tretji sklop očitkov v zvezi s členom 65(11) zakona o medijih delno sprejeti in ugotoviti, da Madžarska ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 45(1) Direktive 2018/1972 in načela sorazmernosti, ker je bil sprejet člen 65(11) zakona o medijih, ki izključuje možnost, da ponudniki medijskih storitev, katerih pravica uporabe radijskih frekvenc ni bila podaljšana zaradi storjene ponavljajoče se kršitve, zaprosijo za začasne pravice uporabe.
4.      Očitki v zvezi s členom 11 Listine
a)      Trditve strank
334    Komisija v bistvu trdi, da Madžarska ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 11 Listine, ker so bili sprejeti, prvič, odločba o zavrnitvi in člen 48(7) zakona o medijih ter, drugič, odločba o ničnosti in sporni javni razpis.
335    Komisija na prvem mestu navaja, da so odločba o zavrnitvi in nacionalna pravila, na podlagi katerih je bila sprejeta, radijski postaji Klubrádió preprečili razširjanje njenih programov na analogni frekvenci. Po mnenju Komisije je šlo za najresnejšo kršitev svobode izražanja in svobode medijev, ki jo je mogoče enačiti s tem, da nacionalni organi zaprejo medij. Ob upoštevanju pomena radia in zlasti vpliva, ki ga ima ta medij lahko na prebivalstvo v primerjavi z drugimi mediji, kot naj bi priznalo Evropsko sodišče za človekove pravice, Komisija meni, da dejstvo, da radijska postaja Klubrádió ne more razširjati svojega programa na analognih radijskih frekvencah, očitno pomeni poseg v svobodo izražanja, tudi če je njen program na voljo na spletu.
336    Komisija trdi, da je za zagotovitev svobode in pluralnosti medijev nujno, da se radijske frekvence, ki se uporabljajo za radiodifuzijo, razporedijo na podlagi nediskriminatornih in sorazmernih meril.
337    Čeprav Komisija priznava, da svoboda izražanja in svoboda medijev nista absolutni pravici, opozarja, da je treba pri kakršnem koli omejevanju teh svoboščin spoštovati zahteve iz člena 52 Listine.
338    V zvezi s tem Komisija navaja, da cilji, ki se uresničujejo z zakonom o medijih, in sicer okrepiti nacionalno in kulturno identiteto ob upoštevanju tehnološkega razvoja, pri tem pa zaščititi svobodo izražanja in govora in svobodo tiska ter priznati kulturno, socialno in gospodarsko težo medijskih storitev ter pomen zagotavljanja konkurence na medijskem trgu, pomenijo cilje v splošnem interesu, ki lahko upravičujejo omejevanje pravic in svoboščin, določenih v členu 11 Listine. Vendar po mnenju te institucije odločba o zavrnitvi presega tisto, kar je potrebno za uresničitev teh ciljev.
339    Svet za medije naj namreč te odločbe ne bi sprejel zaradi nespoštovanja oddajnega časa za razširjanje madžarskih glasbenih del, ampak zgolj zaradi kršitve obveznosti posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja, ki naj bi bila že sankcionirana z globo in ki naj po plačilu te globe ne bi bila ponovljena. Komisija v repliki ob opiranju na elemente, navedene za opis konteksta, v katerega sta se umeščali sporni odločbi, poudarja, da mora biti v položaju, v katerem je neodvisnemu in do vlade kritičnemu ponudniku medijskih storitev, kot je radijska postaja Klubrádió, pravica uporabe radijskih frekvenc zavrnjena iz povsem formalnih razlogov, kar otežuje njegov dostop do trga, sodni nadzor zelo temeljit. Tveganje samovoljnosti in diskriminacije v takem položaju naj bi bilo namreč še posebej veliko.
340    Na drugem mestu, Komisija trdi, da odločba o ničnosti pomeni tudi nesorazmeren poseg v svobodo in pluralnost medijev, ker ta odločba ni primerna za doseganje zastavljenih ciljev in presega tisto, kar je potrebno za to. Zato naj pogoji, na podlagi katerih je mogoče upravičiti tak poseg in ki so določeni v členu 52 Listine, ne bi bili izpolnjeni.
341    Ta institucija namreč, prvič, glede dveh razlogov za ničnost, povezanih z netočnostmi, ki naj bi jih vsebovala ponudba, ki jo je predložila radijska postaja Klubrádió, v zvezi z njeno programsko shemo, opozarja, da sta se ta razloga za ničnost nanašala na formalne netočnosti majhnega pomena, ki jih je bilo mogoče zlahka pojasniti, ki se niso nanašale na bistvene elemente ponudbe te radijske postaje in ki torej niso ogrožale poštenosti konkurence.
342    Drugič, v zvezi z razlogom za ničnost, ki se nanaša na poslovni in finančni načrt radijske postaje Klubrádió, Komisija trdi, da svet za medije, ker je menil, da so čisti prihodki zadevne radijske postaje edini legitimen kazalnik njene finančne sposobnosti, ni ravnal le diskriminatorno do radijskih postaj, ki se zavestno odločijo opreti na druge modele financiranja, ampak tudi prezrl popolnoma legitimen poslovni model.
343    Poleg tega Komisija meni, da bi bilo mogoče zastavljene cilje doseči na manj vsiljive načine. Svet za medije naj bi namreč lahko zlasti, kadar ni opisa danega programa, zahteval pojasnila v zvezi s tem in, če sredstva ne zadostujejo, odvzel pravice uporabe radijskih frekvenc v primeru, v katerem bi bila v zvezi z zadevnim podjetjem uvedena likvidacija ali stečaj.
344    Komisija tako trdi, da je treba odločbo o ničnosti in pravila spornega javnega razpisa, na podlagi katerih je bila sprejeta, šteti za neupravičene in nesorazmerne zaradi njihovih posledic za pravico do svobode izražanja, ker njihova uporaba pomeni, da je radijska postaja Klubrádió izključena iz sektorja radiodifuzije in v madžarskem medijskem prostoru utišana, medtem ko bi zadostovali manj omejevalni ukrepi, ki bi tej radijski postaji omogočali nadaljevanje oddajanja.
345    Madžarska na prvem mestu trdi, da z odločbo o zavrnitvi in nacionalnimi pravili, na podlagi katerih je bila sprejeta, člen 11 Listine ni kršen.
346    Ta država članica poudarja, da svet za medije radijski postaji Klubrádió ni odvzel pravic do razširjanja in je ni izključil iz sektorja radiodifuzije, prvič, ker je ta radijska postaja lahko stalno in neprekinjeno razširjala svoj program na radijski frekvenci med celotnim trajanjem svoje pogodbe o radiodifuziji, ter drugič, ker lahko svoje radijske medijske storitve še vedno opravlja prek drugih prenosnih sistemov. V tem okviru Madžarska navaja, da radijska postaja Klubrádió te storitve zdaj opravlja na spletu, kar dokazuje, da ji odločba o zavrnitvi ni onemogočila opravljanja takih storitev.
347    Po mnenju Madžarske to, da zakon o medijih določa objektivne pogoje za podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev in da svet za medije v primeru nespoštovanja teh pogojev to podaljšanje zavrne, ne pomeni nesorazmernega in neupravičenega posega v svobodo tiska in pravico do razširjanja informacij.
348    V primeru nespoštovanja zahtev, določenih s tem zakonom, naj ta država članica zadevnemu ponudniku medijskih storitev namreč ne bi odvzela pravice do oddajanja ali možnosti opravljanja medijskih storitev, ampak naj bi zgolj uporabila pogoje ureditve dovoljenj. Tako naj zavrnitve podaljšanja pravice do opravljanja medijskih storitev ne bi bilo mogoče enačiti z zaprtjem medijske hiše, ker ta zavrnitev ne privede do odvzema te pravice do opravljanja medijskih storitev, saj se je dovoljenje za njeno izvajanje izteklo na datum in na način, ki ju določa zakon ali pogodba o radiodifuziji.
349    V tem okviru Madžarska poudarja, da zgolj to, da subjektu ni podeljena pravica do dajanja njegove medijske storitve na voljo na določeni platformi za razširjanje, ne pomeni nujno kršitve pravic in svoboščin, določenih v členu 11 Listine. Vprašanje, ali se z odločbo o zavrnitvi in nacionalnimi pravili, na podlagi katerih je bila sprejeta, kršijo te pravice in svoboščine, naj ne bi bilo odvisno od tega, ali je radijska postaja Klubrádió kritična do madžarske vlade ali ne, ali od ugotovitev, do katerih bi Komisija lahko prišla na podlagi konteksta, v katerega se umešča ta odločba, temveč naj bi bilo odvisno od sorazmernosti oziroma nesorazmernosti navedene odločbe glede na zastavljeni cilj.
350    Na drugem mestu, Madžarska trdi, da niti obravnavana zadeva niti njen regulativni okvir ne posegata v zahteve glede uravnoteženega obveščanja ter v načelo svobode tiska in pluralnosti medijev. Madžarski sistem dovoljenj naj bi v okviru razpisnega postopka vsem kandidatom omogočal enak dostop do možnosti opravljanja medijskih storitev in naj bi zagotavljal razporeditev frekvenc med vse izbrane ponudnike medijskih storitev, in to popolnoma v skladu z načeli Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu (v nadaljevanju: EKČP), ter Listine.
351    Posebej glede razloga za ničnost, ki se nanaša na poslovni in finančni načrt radijske postaje Klubrádió, ta država članica trdi, da tako ocena primernosti ponudbe te radijske postaje za sporni javni razpis ter zlasti finančnega in ekonomskega položaja te radijske postaje kot tudi morebiten poseg v svobodo izražanja in obveščanja, ki bi bil posledica ničnosti te ponudbe zaradi negativne ocene, izhajata iz zakona o medijih.
352    Ta ocena pa naj bi bila izvedena pregledno in objektivno ter na podlagi nediskriminatornih zahtev, vsebovanih v tem zakonu in spornem javnem razpisu, tako da naj bi bila pravna posledica, ki je sledila, in sicer ničnost navedene ponudbe, sorazmerna in upravičena.
353    Nazadnje, Madžarska vztraja, da radijska postaja Klubrádió radijsko medijsko storitev zdaj opravlja na spletu, tako da odločba o ničnosti ni povzročila utišanja te radijske postaje.
354    Kraljevina Belgija, Kraljevina Danska in Kraljevina Nizozemska podpirajo trditve Komisije, pri čemer poudarjajo zlasti pomen pravice do svobode izražanja in obveščanja v demokratični in pluralistični družbi ter nujnost tega, da se pri presoji, ali je Madžarska domnevno kršila člen 11 Listine, upošteva kontekst, v katerega se umeščajo sporni nacionalni ukrepi. V zvezi s tem Kraljevina Belgija na podlagi različnih poročil o svobodi in pluralnosti medijev na Madžarskem, ki so jih med letoma 2019 in 2023 sprejeli Center za pluralnost in svobodo medijev, Evropski avdiovizualni observatorij, komisar Sveta Evrope za človekove pravice ter posebna poročevalka OZN za spodbujanje in varstvo pravice do svobode mnenja in izražanja, omenja več problematik, povezanih s to tožbo, in negativna mnenja, ki so jih te mednarodne organizacije izrazile glede svobode medijev na Madžarskem.
b)      Presoja Sodišča
355    V skladu s členom 11(1) Listine ima „[v]sakdo […] pravico do svobode izražanja“, kar vključuje „svobodo mnenja ter sprejemanja in širjenja vesti ali idej brez vmešavanja javnih organov in ne glede na državne meje“. V skladu s členom 11(2) Listine se „[s]poštujeta […] svoboda in pluralnost medijev“.
356    Kar zadeva radiodifuzne organizacije, kot so radijske postaje, je poseganje v svobodo izražanja in obveščanja posebna oblika poseganja v svobodo medijev ali svobodo radiodifuzije, ki je posebej varovana s členom 11(2) Listine (glej v tem smislu sodbo z dne 3. februarja 2021, Fussl Modestraße Mayr, C‑555/19, EU:C:2021:89, točka 83).
357    Svoboda medijev, ki je povezana s svobodo radiodifuzije, pa ne zajema le pravice do širjenja informacij, ampak neločljivo od tega tudi pravico do uporabe vseh ustreznih sredstev za razširjanje informacij in njihovo posredovanje čim večjemu številu prejemnikov.
358    Med temi sredstvi razširjanja je radiofrekvenčni spekter, ki je glede na temeljno vlogo, ki jo imajo avdiovizualni mediji, kot sta radio in televizija, pri oblikovanju javnega mnenja, bistven kanal za uresničevanje pravice do svobode izražanja in obveščanja.
359    Podeljevanje pravic uporabe radijskih frekvenc tako neposredno vpliva na pravico do svobode medijev, ki je povezana s svobodo radiodifuzije, v obeh njenih razsežnostih, to sta pravica do svobodnega zagotavljanja informacij in pravica do prejemanja informacij.
360    Tako je Evropsko sodišče za človekove pravice v zvezi s členom 10 EKČP, ki ustreza členu 11 Listine in katerega razlago, kot jo poda navedeno sodišče, je treba v skladu s členom 52(3) Listine upoštevati pri razlagi tega člena 11, navedlo, da ta člen 10 zagotavlja svobodo izražanja in obveščanja vsakomur in se ne nanaša le na vsebino obvestil, ampak tudi na sredstva njihovega razširjanja, pri čemer vsaka omejitev teh sredstev posega v pravico do sprejemanja in sporočanja obvestil (glej v tem smislu sodbo ESČP z dne 28. septembra 1999, Öztürk proti Turčiji, CE:ECHR:1999:0928JUD002247993, točka 49 in navedena sodna praksa).
361    Kot je razvidno iz pojasnil k členu 11 Listine, ki jih je treba upoštevati pri razlagi tega člena, omejitve pravice do svobode izražanja, ki se lahko uvedejo, ne smejo presegati omejitev iz člena 10(2) EKČP. Legitimni razlogi za poseg v izvrševanje pravice do svobode izražanja so našteti v tem členu 10(2) in se nanašajo na nacionalno varnost, ozemeljsko celovitost ali javno varnost, preprečevanje neredov ali kaznivih dejanj, varovanje zdravja ali morale, zaščito ugleda ali pravic drugih ter potrebo po preprečevanju razkritja zaupnih informacij ali zagotavljanju avtoritete in nepristranskosti sodstva. Ta seznam je izčrpen (sodba ESČP z dne 15. marca 2022, OOO Memo proti Rusiji, CE:ECHR:2022:0315JUD000284010, točka 37). Omejitve pravice do svobode izražanja, ki jih lahko uvedejo države članice, poleg tega ne posegajo v omejitve, ki se lahko s konkurenčnim pravom Unije določijo za možnost držav članic, da zahtevajo dovoljenje, iz člena 10(1), tretji stavek, EKČP.
362    Torej lahko vsak nacionalni ukrep, ki omejuje ali zmanjšuje dostop radiodifuznih organizacij do radijskih frekvenc, vsebuje poseg v njihovo pravico do svobode medijev, ki je povezana s svobodo radiodifuzije, in tako spada na področje uporabe člena 11 Listine.
363    V obravnavani zadevi člen 48(7) zakona o medijih, ker povzroča omejevanje dostopa radiodifuznih organizacij, v tem primeru radijske postaje Klubrádió, do radijskih frekvenc s tem, da jim preprečuje nadaljnje razširjanje njihovih radijskih vsebin na radijski frekvenci, vsebuje poseg v pravico zadevnih subjektov do uresničevanja njihove svobode radiodifuzije, ki je sestavni del svobode medijev, določene v členu 11 Listine.
364    V nasprotju s tem, kar trdi Madžarska, dejstvo, da lahko ti subjekti svoje vsebine razširjajo na spletu, ne more omajati resničnosti tega posega. Ne glede na to, ali je radiodifuzija na spletu komunikacijsko sredstvo, ki je enakovredno radiodifuziji na analognih frekvencah, je tem subjektom tako onemogočeno izvajanje preizkušenih operativnih in poslovnih strategij ter morajo vsekakor ponovno pridobiti svoje poslušalce.
365    Res je sicer, da pravice in svoboščine iz člena 11 Listine niso absolutne, temveč jih je treba upoštevati glede na njihovo funkcijo v družbi (sodba z dne 4. oktobra 2024, Real Madrid Club de Fútbol, C‑633/22, EU:C:2024:843, točka 47 in navedena sodna praksa).
366    S tem,
da regulativni okvir Unije o elektronskih komunikacijah omogoča omejitev podeljevanja pravic uporabe radijskih frekvenc, da bi se zagotovilo učinkovito upravljanje radiofrekvenčnega spektra, odraža prav to, da pravice in svoboščine, priznane s tem členom 11, glede pogojev za uporabo radijskih frekvenc niso absolutne.
367    Vendar mora v skladu s členom 52(1) Listine kakršno koli omejevanje uresničevanja pravic in svoboščin, zagotovljenih z Listino, biti predpisano z zakonom, spoštovati bistveno vsebino teh pravic in svoboščin ter, ob upoštevanju načela sorazmernosti, biti potrebno in dejansko ustrezati ciljem splošnega interesa, ki jih priznava Unija, ali biti potrebno zaradi zaščite pravic in svoboščin drugih.
368    Kot je bilo opozorjeno v točki 361 te sodbe, omejitve pravice do svobode izražanja, ki se lahko uvedejo, ne smejo presegati omejitev iz člena 10(2) EKČP, brez poseganja v omejitve, ki se lahko s konkurenčnim pravom Unije določijo za možnost držav članic, da zahtevajo dovoljenje, iz člena 10(1), tretji stavek, EKČP.
369    V zvezi s tem je treba opozoriti, da je člen 11 Listine eden od bistvenih temeljev demokratične in pluralistične družbe, ki je ena od vrednot, na katerih v skladu s členom 2 PEU temelji Unija. Posegi v pravice in svoboščine, zagotovljene s tem členom 11, morajo biti torej v takem okviru omejeni na to, kar je nujno potrebno (sodba z dne 4. oktobra 2024, Real Madrid Club de Fútbol, C‑633/22, EU:C:2024:843, točka 49 in navedena sodna praksa), kar pomeni, da zastavljenega cilja ni mogoče razumno enako učinkovito doseči z drugimi sredstvi, ki manj posegajo v te pravice in svoboščine (glej v tem smislu sodbo z dne 5. decembra 2023, Nordic Info, C‑128/22, EU:C:2023:951, točka 77 in navedena sodna praksa).
370    V tem okviru, kot je bilo ugotovljeno v točki 173 te sodbe, člen 48(7) zakona o medijih določa razlog za zavrnitev podaljšanja pravic uporabe radijskih frekvenc, ki pomeni merilo za izbiro uporabnikov radijskih frekvenc, ki je povezano s ciljem podpiranja konkurence s spodbujanjem učinkovite uporabe in učinkovitega upravljanja radijskih frekvenc iz člena 8(2)(d) Okvirne direktive. Ker zavrnitev podaljšanja pravic uporabe radijskih frekvenc pomeni poseg v pravico zadevnih ponudnikov do svobode medijev, je tak poseg mogoče upravičiti le, če med drugim ta zavrnitev ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje cilja v splošnem interesu, ki se uresničuje s to določbo zakona o medijih, in je omejena na tisto, kar je nujno potrebno.
371    Kot izhaja iz preudarkov iz točk 177 in 181 te sodbe, člen 48(7) zakona o medijih presega tisto, kar je potrebno za doseganje cilja v splošnem interesu, ki se z njim uresničuje, glede na zahteve direktiv, ki se uporabljajo, zato posega v pravico zadevnih subjektov do uresničevanja njihove svobode radiodifuzije, ki ga ta člen vsebuje, ni mogoče šteti za sorazmernega glede na člen 52(1) Listine.
372    Ker torej člen 48(7) zakona o medijih svetu za medije ne daje nobene diskrecijske pravice, da bi pri preučitvi prošenj za podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev, ki jih vložijo ponudniki, ki so storili ponavljajočo se kršitev, presodil resnost te kršitve in tega, ali upravičuje poseg, ki ga zajema zavrnitev podaljšanja te pravice, v pravice in svoboščine iz člena 11 Listine, ta člen 48(7) zakona o medijih lahko privede do sprejetja odločb, ki so v nasprotju s tem členom 11, primer tega pa je odločba o zavrnitvi.
373    Prvič, ponavljajoča se kršitev, na kateri temelji ta odločba, namreč ne izhaja iz kršitve obveznosti, ki jih ima radijska postaja Klubrádió v zvezi s kvotami predvajanja, ki so naložene z madžarskim pravom, temveč zgolj iz kršitve obveznosti posredovanja podatkov, povezanih s temi kvotami. Drugič, radijska postaja Klubrádió je med postopkoma za naložitev sankcij, ki sta privedla do sprejetja odločb št. 354/2017 in št. 1224/2017, ter torej pred sprejetjem teh odločb izpolnila to obveznost, ker je svetu za medije zagotovila vse upoštevne podatke. Tretjič, iz teh podatkov ni razvidno, da radijska postaja Klubrádió ni spoštovala navedenih kvot. Četrtič, ta radijska postaja je plačala globi, naloženi v odločbah št. 354/2017 in št. 1224/2017. Petič, od 31. maja 2017, ko je bila storjena ponavljajoča se kršitev, zaradi katere je bilo radijski postaji Klubrádió zavrnjeno podaljšanje pravice do opravljanja medijskih storitev, do datuma odločbe o zavrnitvi, to je 8. septembra 2020, ta radijska postaja ni kršila niti navedene obveznosti niti obveznosti v zvezi s kvotami predvajanja, ki so naložene z madžarskim pravom. Poleg tega iz spisa, predloženega Sodišču, ni razvidno, da bi radijska postaja Klubrádió od 31. maja 2017 storila kakršno koli kršitev.
374    V takih okoliščinah ni mogoče razumno šteti, da je kršitev, ugotovljena v odločbi št. 1224/2017, tako resna, da je zavrnitev podaljšanja pravice radijske postaje Klubrádió do opravljanja medijskih storitev potrebna za zagotovitev doseganja cilja, opredeljenega v točki 370 te sodbe.
375    Zato odločba o zavrnitvi, kot trdi Komisija, ni sorazmerna glede na zastavljeni cilj in glede na resnost posega v pravico radijske postaje Klubrádió do svobode medijev, ki ga vsebuje, tako da je s to odločbo neodvisno od konteksta, v katerega se umešča, kršen člen 11 Listine.
376    Ta ugotovitev velja tudi za odločbo o ničnosti, ki je privedla do tega, da je bila radijski postaji Klubrádió odvzeta možnost dodelitve pravic uporabe frekvence 92,9 MHz in je bil torej omejen njen dostop do radijskih frekvenc, s čimer ji je bilo preprečeno nadaljnje razširjanje njenih vsebin na radijski frekvenci.
377    Res je, da so trije razlogi za ničnost, na katerih temelji ta odločba, lahko utemeljeni glede na cilj podpiranja konkurence s spodbujanjem učinkovite uporabe in učinkovitega upravljanja radijskih frekvenc v skladu s členom 8(2)(d) Okvirne direktive. Namreč, na eni strani sta razloga, ki se nanašata na nepravilnosti v točkah III.2 in III.3 obrazca, ki ga je predložila radijska postaja Klubrádió, namenjena zagotavljanju poštene konkurence, na drugi strani pa je razlog za ničnost, ki se nanaša na poslovni in finančni načrt te radijske postaje, namenjen zagotavljanju, da je na medijskem trgu prisotna radijska postaja, ki je po delovanju stabilna in predvidljiva.
378    Vendar je treba ob upoštevanju ugotovitev, podanih v okviru očitka v zvezi s tem, da sta bili z odločbo o ničnosti in pravili javnega razpisa, na podlagi katerih je bila sprejeta, kršeni načeli preglednosti in sorazmernosti, ugotoviti, da – kot navaja Komisija – pogoji, ki izhajajo iz člena 52(1) Listine, v obravnavanem primeru niso izpolnjeni.
379    Tako razloga za ničnost, ki se nanašata na nepravilnosti v točkah III.2 in III.3 obrazca, ki ga je predložila radijska postaja Klubrádió, kot tudi razlog za ničnost, ki se nanaša na poslovni in finančni načrt te radijske postaje, so namreč nesorazmerni glede na zastavljeni cilji in zato ne morejo upravičevati posega v pravico radijske postaje Klubrádió do svobode medijev, ki ga vsebuje odločba o ničnosti.
380    Ugotoviti je treba tudi, da se kršitve in pomanjkljivosti, ki se v obravnavani zadevi očitajo radijski postaji Klubrádió in na katerih temeljita tako odločba o zavrnitvi kot odločba o ničnosti ter ki so tej radijski postaji konkretno preprečile nadaljevanje njene dejavnosti v sektorju radiodifuzije, navezujejo bodisi na manjše formalne netočnosti bodisi na vidike, ki kot taki ne bi smeli vključevati nemožnosti radijske postaje za nadaljevanje dejavnosti.
381    Zato so očitki v zvezi s kršitvijo člena 11 Listine utemeljeni.
382    Glede na zgornje preudarke je treba te očitke sprejeti in ugotoviti, da Madžarska ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 11 Listine, ker so bili sprejeti, prvič, odločba o zavrnitvi in člen 48(7) zakona o medijih ter, drugič, odločba o ničnosti in sporni javni razpis.
Stroški
383    V skladu s členom 138(1) Poslovnika Sodišča se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Člen 138(3) tega poslovnika določa, da če vsaka stranka uspe samo deloma, nosi vsaka svoje stroške, razen če Sodišče glede na okoliščine v zadevi presodi, da je upravičeno, da ena stranka poleg svojih stroškov nosi tudi del stroškov druge stranke.
384    Ker je v obravnavani zadevi Komisija predlagala, naj se plačilo stroškov naloži Madžarski in ker ta s svojimi predlogi v bistvenem ni uspela, je treba glede na okoliščine te zadeve tej državi članici naložiti, da poleg svojih stroškov nosi štiri petine stroškov Komisije. Komisija nosi petino svojih stroškov.
385    V skladu s členom 140(1) Poslovnika, ki določa, da države članice, ki so intervenirale v postopku, nosijo svoje stroške, Kraljevina Belgija, Kraljevina Danska in Kraljevina Nizozemska nosijo svoje stroške.
Iz teh razlogov je Sodišče (veliki senat) razsodilo:
1.      Madžarska ni izpolnila obveznosti, ki jih ima
–        na podlagi členov 5 in 7 Direktive 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, člena 4, točka 2, Direktive Komisije 2002/77/ES z dne 16. septembra 2002 o konkurenci na trgih za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, člena 9 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, in načela sorazmernosti, prvič, ker je Médiatanács (svet za medije, Madžarska) 8. septembra 2020 sprejel odločbo št. 830/2020 (IX. 8), s katero je radijski postaji Klubrádió zavrnil podaljšanje njenih pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, drugič, ker je bil sprejet člen 48(7) a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. Törvény (zakon št. CLXXXV iz leta 2010 o medijskih storitvah in sredstvih množičnega obveščanja), ki samodejno izključuje podaljšanje pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, povezanega s FM‑radiodifuzijo, če je imetnik ponavljajoče kršil obveznost posredovanja podatkov v zvezi s kvotami predvajanja, tudi kadar so kršitve manjše in zgolj formalne ter so bile že sankcionirane z globami, ki so nato privedle po popolne skladnosti, in tretjič, ker posledično radijska postaja Klubrádió ni mogla nadaljevati svoje dejavnosti v sektorju radiodifuzije, kar je nesorazmerno;
–        na podlagi člena 5(3) Direktive 2002/20, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, in načela dobrega upravljanja, ker je bila ta odločba sprejeta dolgo po izteku roka šestih tednov iz te določbe;
–        na podlagi člena 5(2) Direktive 2002/20, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, in člena 45(1) Direktive (EU) 2018/1972 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o Evropskem zakoniku o elektronskih komunikacijah, ker je Médiatanács (svet za medije, Madžarska) v javnem razpisu za uporabo možnosti opravljanja medijskih storitev na frekvenci 92,9 MHz, ki ga je objavil 4. novembra 2020, in v odločbi št. 180/2021 (III. 10.), ki jo je izdal 10. marca 2021, določil nesorazmerne pogoje za dodelitev pravic uporabe radiofrekvenčnega spektra, ni vnaprej določil meril za dodelitev teh pravic, ni predvidel nobene diskrecijske pravice za presojo resnosti in upoštevnosti napak, ki bi jih morda vsebovale dokumentacije, ki jih predložijo kandidati, in bi lahko povzročile njihovo izključitev, ter ni upošteval majhnega pomena napak, ki naj bi jih vsebovala ponudba, ki jo je predložila radijska postaja Klubrádió;
–        na podlagi člena 8(2)(d) in člena 9(1) Direktive 2002/21, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/140, ter načela dobrega upravljanja, ker postopek za dodelitev frekvence 92,9 MHz ni bil izveden v časovnem okviru, ki bi omogočil sprejetje odločbe pred potekom pravic uporabe, ki jih je imela radijska postaja Klubrádió za to radijsko frekvenco;
–        na podlagi člena 45(1) Direktive 2018/1972 in načela sorazmernosti, ker je bil sprejet člen 65(11) a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. Törvény (zakon št. CLXXXV iz leta 2010 o medijskih storitvah in sredstvih množičnega obveščanja), ki izključuje možnost, da ponudniki medijskih storitev, katerih pravica uporabe radijskih frekvenc ni bila podaljšana zaradi storjene ponavljajoče se kršitve, zaprosijo za začasne pravice uporabe, in
–        na podlagi člena 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ker so bili sprejeti, prvič, odločba št. 830/2020 (IX. 8) in člen 48(7) a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. Törvény (zakon št. CLXXXV iz leta 2010 o medijskih storitvah in sredstvih množičnega obveščanja) ter, drugič, odločba št. 180/2021 (III. 10.) in javni razpis za uporabo možnosti opravljanja medijskih storitev na frekvenci 92,9 MHz, objavljen 4. novembra 2020.
2.      V preostalem se tožba zavrne.
3.      Madžarska poleg svojih stroškov nosi štiri petine stroškov Evropske komisije.
4.      Evropska komisija nosi petino svojih stroškov.
5.      Kraljevina Belgija, Kraljevina Danska in Kraljevina Nizozemska nosijo svoje stroške.
Podpisi
*      Jezik postopka: madžarščina.