61996CJ0171_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-171/96,
angaaende en anmodning, som Royal Court of Jersey i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Rui Alberto Pereira Roque
mod
His Excellency the Lieutenant Governor of Jersey,
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af artikel 4 i protokol nr. 3 om Kanaloeerne og oeen Man (EFT Saerudgave, 27.3.1972, s. 164) til akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltraedelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab og vedroerende tilpasningerne af traktaterne (EFT Saerudgave, 27.3.1972, s. 5),
har
DOMSTOLEN
sammensat af praesidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformaendene C. Gulmann, H. Ragnemalm og M. Wathelet samt dommerne G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almeida, P.J.G. Kapteyn, J.L. Murray, D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann og L. Sevón (refererende dommer),
generaladvokat: A. La Pergola
justitssekretaer: assisterende justitssekretaer H. von Holstein,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
- Rui Alberto Pereira Roque ved Nicholas Blake, QC, for barrister Pierre Landick
- His Excellency the Lieutenant Governor of Jersey ved Michael C. St. J. Birt, QC
- Det Forenede Kongeriges regering ved Assistant Treasury Solicitor John E. Collins, som befuldmaegtiget, bistaaet af Richard Plender, QC
- den franske regering ved kontorchef Catherine de Salins og ekspeditionssekretaer Claude Chavance, begge Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtigede
- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Nicholas Khan, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der i retsmoedet den 24. juni 1997 er afgivet mundtlige indlaeg af Rui Alberto Pereira Roque, af His Excellency the Lieutenant Governor of Jersey, af Det Forenede Kongeriges regering, af den franske regering og af Kommissionen,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 23. september 1997,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 11. april 1996, indgaaet til Domstolen den 20. maj 1996, har Royal Court of Jersey i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 4 i protokol nr. 3 om Kanaloeerne og oeen Man (EFT Saerudgave, 27.3.1972, s. 164, herefter »protokol nr. 3«) til akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltraedelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab og vedroerende tilpasningerne af traktaterne (EFT Saerudgave, 27.3.1972, s. 5).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag anlagt af Rui Alberto Pereira Roque (herefter sagsoegeren) mod His Excellency the Lieutenant Governor of Jersey (herefter »Lieutenant Governor«) angaaende Lieutenant Governor's afgoerelse om udvisning af sagsoegeren.
3 Jersey er et af de to »Bailiwicks« (jurisdiktionsomraader) paa Kanaloeerne.
Faellesskabsretten
4 EF-traktatens artikel 227, stk. 4, har foelgende ordlyd:
»Denne traktats bestemmelser finder anvendelse paa de europaeiske omraader, hvis udenrigsanliggender varetages af en medlemsstat.«
5 Artikel 227, stk. 5 har foelgende ordlyd:
»Uanset de foregaaende stykker gaelder foelgende:
...
c) Bestemmelserne i denne traktat finder kun anvendelse paa Kanaloeerne og oeen Man i det omfang, det er noedvendigt for at sikre anvendelsen paa disse oeer af den ordning, der er fastsat i traktaten vedroerende de nye medlemsstaters tiltraedelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab, undertegnet den 22. januar 1972.
...«
6 Den i denne bestemmelse naevnte ordning er fastsat i protokol nr. 3. I protokollens artikel 1 bestemmes det bl.a., at faellesskabsreglerne vedroerende told og kvantitative restriktioner anvendes paa Kanaloeerne paa samme vilkaar, som gaelder i Det Forenede Kongerige.
7 Artikel 2 i protokol nr. 3 har foelgende ordlyd:
»De rettigheder, som personer hjemmehoerende i disse omraader under Det Forenede Kongerige nyder godt af, beroeres ikke af tiltraedelsesakten. Dog nyder de ikke godt af faellesskabsbestemmelserne vedroerende den frie bevaegelighed af personer og tjenesteydelser.«
8 Det bestemmes derefter i artikel 4:
»Myndighederne i disse omraader anvender den samme behandling over for enhver fysisk eller juridisk person i Faellesskabet.«
9 Endelig bestemmes i artikel 6 foelgende:
»I denne protokol forstaas som hjemmehoerende paa Kanaloeerne og oeen Man enhver statsborger i Det Forenede Kongerige og i dets kolonier, der har dette statsborgerskab i kraft af, at han selv, en af hans foraeldre eller en af hans bedsteforaeldre er foedt, adopteret, naturaliseret eller indfoert i folkeregistret paa den paagaeldende oe; dog betragtes en saadan person i denne henseende ikke som hjemmehoerende i disse omraader, hvis han selv, en af hans foraeldre eller en af hans bedsteforaeldre er foedt, adopteret, naturaliseret eller indfoert i folkeregistret i Det Forenede Kongerige. Han betragtes heller ikke som hjemmehoerende i disse omraader, saafremt han paa noget tidspunkt har vaeret regelmaessigt bosiddende i Det Forenede Kongerige i fem aar.
De administrative bestemmelser, der er noedvendige med hensyn til identifikation af disse personer, vil blive meddelt Kommissionen.«
10 I en ny erklaering fra regeringen for Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland vedroerende definitionen af udtrykket »statsborgere« (EFT 1983 C 23, s. 1), der blev afgivet, da British Nationality Act 1981 (lov af 1981 om britisk nationalitet) traadte i kraft, anfoerte Det Forenede Kongeriges regering vedroerende protokol nr. 3, at »henvisningen i artikel 6 i protokol nr. 3 til tiltraedelsesakten af 22. januar 1972 om Kanaloeerne og oeen Man til 'enhver statsborger i Det Forenede Kongerige og i dets kolonier' skal forstaas som henvisende til 'enhver britisk statsborger'«.
National ret
11 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at Jersey er en delvis selvstyrende besiddelse under den britiske krone, som paa Jersey repraesenteres af »Lieutenant Governor«. Det Forenede Kongeriges regering er paa kronens vegne ansvarlig for forsvar og internationale forbindelser.
12 Med henblik paa anvendelsen af British Nationality Act 1981 anses Kanaloeerne for at vaere omfattet af Det Forenede Kongerige. Den, som er foedt paa Jersey, og dennes boern opnaar derfor britisk statsborgerskab paa samme betingelser, som den, der er foedt i Storbritannien, og dennes boern.
13 Kanaloeerne udgoer sammen med Det Forenede Kongerige, oeen Man og Irland i henhold til Det Forenede Kongeriges Immigration Act 1971 »the common travel area« (et faelles, frit rejseomraade), hvor der ikke skal foretages en systematisk kontrol med indvandring.
14 I henhold til en bekendtgoerelse udstedt af »the Queen in Council«, der har titlen »Immigration (Jersey) Order 1993« (herefter »1993-bekendtgoerelsen«), omfatter de vaesentligste bestemmelser i Immigration Act 1971 ogsaa Jersey og har retsvirkning der. I henhold til 1993-bekendtgoerelsen finder de vaesentligste bestemmelser i Det Forenede Kongeriges Immigration Act 1988 ogsaa anvendelse paa oeen.
15 Section 1(1) og section 2(1) i Immigration Act 1971 (som finder anvendelse paa Jersey) har foelgende ordlyd:
»1.(1) Den, som i henhold til denne lov har ret til at bosaette sig i [jurisdiktionsomraadet Jersey], kan frit bo i, indrejse til og udrejse fra [jurisdiktionsomraadet Jersey] uden andre hindringer end dem, som maatte vaere noedvendige i henhold til eller i medfoer af naervaerende lov med henblik paa at fastslaa den paagaeldendes ret hertil, eller som i oevrigt kan paalaegges den paagaeldende i henhold til loven.«
»2.(1) I henhold til denne lov tilkommer ret til at bosaette sig i [jurisdiktionsomraadet Jersey] personer, som -
(a) er britiske statsborgere ...«
16 Med hensyn til indrejse og ophold for personer, der ikke er britiske statsborgere, bestemmes foelgende i section 7(1) i Immigration Act 1988:
»Der kraeves ikke tilladelse i henhold til [Immigration Act 1971] til at indrejse eller tage ophold i Jersey's jurisdiktionsomraade under omstaendigheder, hvor den paagaeldende ville have ret til at indrejse og tage ophold i Det Forenede Kongerige i medfoer af en rettighed i henhold til faellesskabsretten, der kan goeres gaeldende ...«.
17 I section 3(5)(b) i Immigration Act 1971 bestemmes bl.a. foelgende:
»Personer, som ikke er britiske statsborgere, kan udvises fra Jersey's jurisdiktionsomraade ... hvis det af Lieutenant Governor findes paakraevet af hensyn til almenvellet.«
18 I section 5(1) i Immigration Act 1971 bestemmes foelgende:
»(1) Naar en person kan udvises i medfoer af section 3(5) ... kan Lieutenant Governor under iagttagelse af de foelgende bestemmelser i denne lov traeffe afgoerelse om udvisning af den paagaeldende, dvs. en afgoerelse, hvorved den paagaeldende paalaegges at forlade Jersey's jurisdiktionsomraade og faar forbud mod indrejse ...«
19 Det fremgaar endvidere af forelaeggelseskendelsen, at en udvisningsafgoerelse, der traeffes paa Jersey, kan begraenses til at gaelde Jersey (saaledes at den paagaeldende ikke derved naegtes indrejse og ophold i Det Forenede Kongerige, paa Guernsey og oeen Man). I henhold til paragraph 3(2) i Schedule 4 til Immigration Act 1971, som gaeldende i Storbritannien, har Secretary of State befoejelse til at traeffe bestemmelse om, at en udvisningsafgoerelse, der er truffet paa Jersey, Guernsey eller oeen Man, ikke skal have som retsvirkning, at den udviste naegtes indrejse og ophold i Det Forenede Kongerige. Der er fastsat tilsvarende bestemmelser i paragraph 3(2) i Schedule 4 til Immigration Act 1971, som gaeldende paa Guernsey og oeen Man.
20 Den forelaeggende ret har oplyst, at retsinstanserne paa Jersey, naar de i straffesager har kendt en tiltalt skyldig i en strafbar handling, og der ikke idoemmes anden straf, har kompetence til at anmode den domfaeldte om at forpligte sig til at forlade Jersey og ikke vende tilbage i et naermere fastsat tidsrum, saedvanligvis to eller tre aar. Hvis den paagaeldende ikke indvilliger i en saadan forpligtelse, kan retten paalaegge straf for lovovertraedelsen. Hvis en person, der har paataget sig en saadan forpligtelse, vender tilbage til oeen i strid med afgoerelsen, kan han bringes for den ret, der har truffet afgoerelsen, og straffes for den lovovertraedelse, der var aarsagen til, at han paatog sig forpligtelsen.
Hovedsagen
21 Sagsoegeren, der er portugisisk statsborger, ankom til Jersey den 18. februar 1992. Han fik frit lov at indrejse i overensstemmelse med section 7(1) i Immigration Act 1988.
22 I august 1993 fik sagsoegeren ansaettelse som natportier paa et hotel paa Jersey. I oktober samme aar begik han et tyveri paa hotellet, og for dette modtog han en betinget dom paa ét aar med vilkaar om 80 timers samfundstjeneste.
23 Da sagsoegeren var blevet opsagt fra sin stilling paa det hotel, hvor han arbejdede, var det foerst muligt for ham at finde fast arbejde i april 1994, hvor han fik en stilling som portier paa et andet hotel paa Jersey. Den 20. oktober 1994 blev sagsoegeren kendt skyldig i tyveri i tre tilfaelde i juni samme aar paa dette hotel og for overtraedelse af vilkaarene for den betingede dom. Han blev i alt idoemt fjorten ugers faengsel, og den betingede dom blev ophaevet.
24 Den 22. december 1994 traf Lieutenant Governor afgoerelse om udvisning af sagsoegeren i medfoer af section 3(5)(b) i Immigration Act 1971. Afgoerelsen blev meddelt sagsoegeren den 29. december 1994.
25 Den 3. januar 1995 anlagde sagsoegeren sag ved Royal Court of Jersey med paastand om, at udvisningsafgoerelsen blev tilbagekaldt eller kendt ugyldig, og at afgoerelsens fuldbyrdelse blev udsat, indtil retten havde truffet afgoerelse i sagen. Samme dag besluttede Royal Court, at staevningen skulle forkyndes for Lieutenant Governor
og traf beslutning om udsaettelse af fuldbyrdelsen af udvisningsafgoerelsen.
26 Da Royal Court fandt, at afgoerelsen i hovedsagen kraevede en fortolkning af faellesskabsretten, besluttede den at udsaette sagen med henblik paa forelaeggelse af foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Saafremt britiske statsborgere ikke underkastes immigrationskontrol paa Jersey og heller ikke kan udvises derfra, medfoerer artikel 4 i protokol nr. 3 til akten vedroerende Det Forenede Kongeriges tiltraedelse af De Europaeiske Faellesskaber da, at en anden medlemsstats statsborgere heller ikke kan udvises fra Jersey?
2) Hvis det foerste spoergsmaal besvares benaegtende, indeholder artikel 4 da et forbud mod, at de kompetente myndigheder paa Jersey udviser en statsborger i en anden medlemsstat, undtagen hvor en saadan udvisning er begrundet i hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed?
3) Hvis det andet spoergsmaal besvares bekraeftende, indebaerer protokollens artikel 4 da et forbud mod, at de kompetente myndigheder paa Jersey udviser en statsborger i anden medlemsstat fra Jersey, naar hensynet til den offentlige orden, som paaberaabes af disse myndigheder, ikke i praksis ville foere til, at den paagaeldende ville blive udvist fra Det Forenede Kongerige?«
Det foerste spoergsmaal
27 Med sit foerste spoergsmaal oensker den forelaeggende ret naermere bestemt oplyst, om reglen om ligebehandling i artikel 4 i protokol nr. 3 indebaerer et forbud mod at udvise statsborgere i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige fra Jersey, naar britiske statsborgere, herunder dem, der ikke anses for hjemmehoerende paa Kanaloeerne i henhold til artikel 6 i protokol nr. 3, ikke vil kunne udvises.
28 Ifoelge sagsoegeren fremgaar det for det foerste af Domstolens dom af 3. juli 1991 (sag C-355/89, Barr og Montrose Holdings, Sml. I, s. 3479), at artikel 4 i protokol nr. 3 finder anvendelse paa alle situationer, som statsborgere i Faellesskabet er impliceret i, og som er omfattet af faellesskabsretten, og ikke kun paa de omraader, der er omhandlet i protokollens artikel 1. Han har gjort gaeldende, at han i den relevante periode i henhold til faellesskabsretten havde ret til indrejse og ophold i Det Forenede Kongerige i sin egenskab af arbejdstager og/eller familiemedlem til en arbejdstager, og at hans situation derfor er omfattet af artikel 4 i protokol nr. 3.
29 Sagsoegeren har dernaest gjort gaeldende, at det forbud, der er indeholdt i artikel 4 i protokol nr. 3, finder anvendelse, naar en statsborger i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige vil kunne udvises fra Jersey, mens en britisk statsborger, selv om den paagaeldende ikke er hjemmehoerende paa Kanaloeerne i henhold til artikel 6 i protokol nr. 3, ikke kan udvises. Ifoelge sagsoegeren skal spoergsmaalet om, hvorvidt kravet om ligebehandlingen er overholdt, derfor bedoemmes i forhold til en saadan britisk statsborger.
30 De oevrige parter, der har afgivet indlaeg for Domstolen, er derimod af den opfattelse, at den omstaendighed, at en britisk statsborger ikke vil kunne udvises fra Jersey, ikke har nogen betydning for retten til at udvise de oevrige medlemsstaters statsborgere.
31 Lieutenant Governor og Det Forenede Kongeriges regering har i den forbindelse principalt gjort gaeldende, at artikel 4 i protokol nr. 3 ikke omfatter spoergsmaalet om udvisning, der er naert forbundet med begrebet statsborgerskab.
32 Subsidiaert har Det Forenede Kongeriges regering gjort gaeldende, at artikel 4 i protokol nr. 3 ikke finder anvendelse paa en situation som den, der foreligger i hovedsagen, idet britiske statsborgeres ret til at indrejse og ret til ophold paa Jersey ikke er hjemlet i faellesskabsretten, men i national ret. Ifoelge regeringen faar de oevrige medlemsstaters statsborgere under alle omstaendigheder samme behandling, idet retterne paa Jersey i straffesager har kompetence til at anmode en britisk statsborger om - i stedet for at blive idoemt straf - at forpligte sig til at forlade Jersey og ikke vende tilbage i et naermere fastsat tidsrum.
33 Endelig har Det Forenede Kongeriges regering samt Lieutenant Governor anmodet Domstolen om at tage ovennaevnte dom i sagen Barr og Montrose Holdings op til fornyet overvejelse, saafremt en fortolkning af artikel 4 i protokol nr. 3 i lyset af dommen, navnlig praemis 17, maatte foere til et andet resultat end det af regeringen foreslaaede.
34 Indledningsvis bemaerkes, at det foelger af Barr og Montrose Holdings-dommen, praemis 16, at bestemmelsen i artikel 4 i protokol nr. 3 ikke maa fortolkes saaledes, at den indirekte vil kunne benyttes til at anvende EF-forskrifter paa Kanaloeerne, som ellers ikke gaelder paa oeen i henhold til traktatens artikel 227, stk. 5, litra c), og artikel 1 i protokol nr. 3, saasom bestemmelserne om den frie bevaegelighed for arbejdstagere.
35 Som Domstolen udtalte i dommens praemis 17, er ligebehandlingsprincippet i artikel 4 i protokol nr. 3 imidlertid ikke begraenset til de omraader af faellesskabsretten, der er naevnt i artikel 1 i protokol nr. 3, men artikel 4 skal betragtes som en selvstaendig bestemmelse inden for sit anvendelsesomraade. Bestemmelsen skal fortolkes saaledes, at den er til hinder for enhver form for forskelsbehandling af medlemsstaternes fysiske og juridiske personer, naar disse befinder sig i situationer, som er reguleret i faellesskabsretten, inden for de geografiske omraader, hvor traktaten finder anvendelse uden begraensning.
36 Det foelger heraf, at for saa vidt som sagsoegerens situation saerligt er omfattet af reglerne om arbejdstagernes frie bevaegelighed inden for de geografiske omraader, hvor traktaten finder anvendelse uden begraensning, gaelder reglen i artikel 4 i protokol nr. 3 ogsaa for ham, selv om EF-borgere ikke dermed paa Kanaloeerne er omfattet af bestemmelserne om den frie bevaegelighed for arbejdstagere (jf. Barr og Montrose Holdings-dommen, praemis 18). Reglen i artikel 4 i protokol nr. 3 finder saerligt anvendelse paa det tilfaelde, hvor myndighederne paa Jersey har truffet foranstaltning til at udvise ham.
37 Med hensyn til bedoemmelsen af, hvilke virkninger ligebehandlingsprincippet i artikel 4 i protokol nr. 3 har i en situation som den, der foreligger i hovedsagen, skal det indledningsvis bemaerkes, at Domstolen har fastslaaet, at undtagelsesbestemmelsen i EF-traktatens artikel 48, stk. 3, giver medlemsstaterne befoejelse til, for at varetage de i bestemmelsen naevnte hensyn, navnlig til den offentlige orden, at traeffe foranstaltninger over for andre medlemsstaters statsborgere, som de ikke kan bringe i anvendelse over for deres egne statsborgere, idet staten ikke kan udvise sine egne borgere fra sit omraade eller forbyde dem indrejse (jf. dom af 4.12.1974, sag 41/74, Van Duyn, Sml. s. 1337, praemis 22, af 18.5.1982, forenede sager 115/81 og 116/81, Adoui og Cornuaille, Sml. s. 1665, praemis 7, af 7.7.1992, sag C-370/90, Singh, Sml. I, s. 4265, praemis 22, og af 17.6.1997, forenede sager C-65/95 og C-111/95, Shingara og Radiom, Sml. I, s. 3343, praemis 28).
38 Denne forskel i behandlingen af statens egne borgere og statsborgere i andre medlemsstater er i overensstemmelse med det folkeretlige princip om, at en stat ikke kan naegte sine egne statsborgere indrejse og ophold paa sit omraade, og EF-traktaten kan ikke antages at have fraveget dette princip for saa vidt angaar medlemsstaternes indbyrdes forhold (jf. Van Duyn-dommen, praemis 22).
39 Princippet boer tvaertimod i lige saa hoej grad foelges ved anvendelsen af artikel 4 i protokol nr. 3.
40 Med hensyn til sagsoegerens argumentation om, at der ikke desto mindre boer stilles krav om ligebehandling af statsborgere i Det Forenede Kongerige, som ikke er hjemmehoerende paa Kanaloeerne, og statsborgere i de oevrige medlemsstater, er det ganske vist rigtigt, at protokol nr. 3 indeholder en sondring mellem de statsborgere i Det Forenede Kongerige, der har en naermere angiven tilknytning til Kanaloeerne, og andre statsborgere i Det Forenede Kongerige.
41 Det maa imidlertid fastslaas, at eftersom personer, der er hjemmehoerende paa Kanaloeerne, har britisk statsborgerskab, kan sondringen mellem disse personer og andre statsborgere i Det Forenede Kongerige ikke sidestilles med nationalitetsforskellen mellem to medlemsstaters statsborgere.
42 Heller ikke de oevrige oplysninger om Kanaloeernes status giver grundlag for at anse forholdet mellem disse oeer og Det Forenede Kongerige for at svare til det forhold, der bestaar mellem to medlemsstater.
43 Det foelger af det anfoerte, at artikel 4 i protokol nr. 3 ikke indeholder et forbud mod en forskellig behandling, der bestaar i, at en statsborger i en anden medlemsstat kan udvises af Jersey i medfoer af national lovgivning, mens statsborgere i Det Forenede Kongerige, herunder dem, som ikke anses for hjemmehoerende paa Kanaloeerne i henhold til artikel 6 i protokol nr. 3, ikke vil kunne udvises.
44 Det foerste spoergsmaal skal derfor besvares saaledes, at reglen om ligebehandling i artikel 4 i protokol nr. 3 ikke indebaerer et forbud mod at udvise statsborgere i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige fra Jersey, selv om britiske statsborgere, herunder dem, der ikke anses for hjemmehoerende paa Kanaloeerne i henhold til artikel 6 i protokol nr. 3, ikke vil kunne udvises.
Det andet spoergsmaal
45 Med det andet spoergsmaal oensker den forelaeggende ret naermere bestemt oplyst, om artikel 4 i protokol nr. 3 skal fortolkes saaledes, at bestemmelsen indeholder en begraensning med hensyn til, af hvilke grunde en statsborger i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige kan udvises fra Jersey, til grunde, der bygger paa hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed.
46 Den undtagelse, der ved traktatens artikel 48, stk. 3, goeres bl.a. fra retten til at tage ophold paa medlemsstaternes omraade, omfatter de begraensninger, der er begrundet i hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og den offentlige sundhed. Raadets direktiv 64/221/EOEF af 25. februar 1964 om samordning af de saerlige foranstaltninger, som gaelder for udlaendinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed (EFT 1963-1964, s. 109) indeholder en raekke naermere bestemmelser om anvendelsen af disse hensyn.
47 I medfoer af traktatens artikel 227, stk. 5, litra c), og protokol nr. 3 finder bestemmelserne om den frie bevaegelighed for arbejdstagerne ikke anvendelse paa Kanaloeerne. Endvidere kan artikel 4 i protokol nr. 3, som det allerede er bemaerket ovenfor i praemis 34, ikke fortolkes saaledes, at bestemmelsen indirekte vil kunne benyttes til at bringe dem i anvendelse paa Kanaloeerne.
48 Det foelger heraf, at hverken traktatens artikel 48, stk. 3, eller bestemmelserne i direktiv 64/221 fastlaegger, til varetagelse af hvilke hensyn myndighederne paa Jersey kan traeffe foranstaltning til at udvise en anden medlemsstats statsborger.
49 Det forholder sig dog saaledes, at selv om en forskellig behandling af Det Forenede Kongeriges statsborgere og statsborgere i andre medlemsstater maa antages at vaere tilladt, forbyder ligebehandlingsreglen i artikel 4 i protokol nr. 3 myndighederne paa Jersey at udoeve deres befoejelser paa grundlag af forhold, som indebaerer, at statsborgere i andre medlemsstater vilkaarligt behandles anderledes (jf. Adoui og Cornuaille-dommen, praemis 7).
50 Der ville foreligge en saadan vilkaarlig behandling, hvis der blev truffet foranstaltning til udvisning af en statsborger i en anden medlemsstat paa grundlag af en bedoemmelse af en adfaerd, som, hvis der var tale om statsborgere i den foerste medlemsstat, ikke ville give anledning til repressive foranstaltninger eller andre positive og effektive foranstaltninger til bekaempelse af den udviste adfaerd (jf. Adoui og Cornuaille-dommen).
51 For Jersey's vedkommende skal der foretages en saadan sammenligning mellem den i hovedsagen omtvistede udvisningsforanstaltning og de foranstaltninger, den samme form for adfaerd hos en statsborger i Det Forenede Kongerige giver anledning til.
52 Det andet spoergsmaal skal derfor besvares med, at artikel 4 i protokol nr. 3 skal fortolkes saaledes, at bestemmelsen ikke indeholder en begraensning med hensyn til, af hvilke grunde en statsborger i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige kan udvises fra Jersey, til grunde, der bygger paa hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed som fastsat i traktatens artikel 48, stk. 3, og naermere bestemt i direktiv 64/221. Artikel 4 i protokol nr. 3 forbyder dog myndighederne paa Jersey at traeffe foranstaltning til udvisning af en statsborger i en anden medlemsstat paa grund af adfaerd, som, hvis der var tale om statsborgere i Det Forenede Kongerige, ikke giver anledning til, at myndighederne paa Jersey traeffer repressive foranstaltninger eller andre positive og effektive foranstaltninger til bekaempelse af den udviste adfaerd.
Det tredje spoergsmaal
53 Med det tredje spoergsmaal oensker den forelaeggende ret oplyst, om artikel 4 i protokol nr. 3 forbyder myndighederne paa Jersey at udvise en statsborger i en anden medlemsstat, naar det hensyn til den offentlige orden, som paaberaabes af disse myndigheder, ikke i praksis ville foere til, at den paagaeldende ville blive udvist fra Det Forenede Kongerige.
54 Selv om den forelaeggende ret kun har stillet spoergsmaalet for det tilfaelde, at det andet spoergsmaal besvares bekraeftende, boer ét af spoergsmaalets aspekter behandles, for at Domstolen kan give en daekkende besvarelse.
55 Det bemaerkes, at det, som det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, bestemmes i Schedule 4 til Immigration Act 1971, at naar myndighederne paa Kanaloeerne foretager udvisning, har det ogsaa retsvirkninger i Det Forenede Kongerige, medmindre Secretary of State i den konkrete sag udtrykkeligt begraenser virkningerne til Kanaloeerne. Det Forenede Kongeriges regering har oplyst, at der i praksis aldrig traeffes en saadan afgoerelse om at begraense virkningerne.
56 For saa vidt som myndighederne paa Kanaloeerne kan udvise en statsborger i en anden medlemsstat af andre grunde og under varetagelse af andre hensyn end dem, der er fastsat i faellesskabsretten, vil den omstaendighed, at udvisningen ogsaa faar retsvirkninger for Det Forenede Kongeriges territorium, indirekte kunne medfoere, at bestemmelserne i faellesskabsretten om den frie bevaegelighed for personer ikke laengere fuldt ud finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
57 Det fremgaar imidlertid klart af traktatens artikel 227, stk. 5, litra c), og protokol nr. 3, at disse bestemmelser ikke skal have betydning for de faellesskabsretlige regler, bl.a. om den frie bevaegelighed for andre medlemsstaters statsborgere i Det Forenede Kongerige. Bestemmelserne kan derfor ikke fortolkes paa en saadan maade, at der gennem den ordning, de etablerer, foretages en indskraenkning af de rettigheder, der tilkommer de oevrige medlemsstaters statsborgere til indrejse og ophold i Det Forenede Kongerige.
58 Det tredje spoergsmaal skal derfor besvares med, at bestemmelserne i protokol nr. 3 ikke kan fortolkes saadan, at en foranstaltning, myndighederne paa Jersey har truffet til udvisning af en statsborger i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige, kan have den virkning, at den paagaeldende forbydes indrejse og ophold i Det Forenede Kongerige af andre grunde og under varetagelse af andre hensyn end dem, der i henhold til faellesskabsretten ellers kunne berettige, at Det Forenede Kongeriges myndigheder foretog en begraensning i den frie bevaegelighed for personer.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
59 De udgifter, der er afholdt af den franske regering, Det Forenede Kongeriges regering og Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Royal Court of Jersey ved kendelse af 11. april 1996, for ret:
60 Reglen om ligebehandling i artikel 4 i protokol nr. 3 om Kanaloeerne og oeen Man til akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltraedelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab og vedroerende tilpasningerne af traktaterne indebaerer ikke et forbud mod at udvise statsborgere i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige fra Jersey, selv om britiske statsborgere, herunder dem, der ikke anses for hjemmehoerende paa Kanaloeerne i henhold til artikel 6 i protokol nr. 3, ikke vil kunne udvises.
61 Artikel 4 i protokol nr. 3 skal fortolkes saaledes, at bestemmelsen ikke indeholder en begraensning med hensyn til, af hvilke grunde en statsborger i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige kan udvises fra Jersey, til grunde, der bygger paa hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed som fastsat i EF-traktatens artikel 48, stk. 3, og naermere bestemt i Raadets direktiv 64/221/EOEF af 25. februar 1964 om samordning af de saerlige foranstaltninger, som gaelder for udlaendinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed. Artikel 4 i protokol nr. 3 forbyder dog myndighederne paa Jersey at traeffe foranstaltning til udvisning af en statsborger i en anden medlemsstat paa grund af adfaerd, som, hvis der var tale om statsborgere i Det Forenede Kongerige, ikke giver anledning til, at myndighederne paa Jersey traeffer repressive foranstaltninger eller andre positive og effektive foranstaltninger til bekaempelse af den udviste adfaerd.
62 Bestemmelserne i protokol nr. 3 kan ikke fortolkes saadan, at en foranstaltning, myndighederne paa Jersey har truffet til udvisning af en statsborger i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige, kan have den virkning, at den paagaeldende forbydes indrejse og ophold i Det Forenede Kongerige af andre grunde og under varetagelse af andre hensyn end dem, der i henhold til faellesskabsretten ellers kunne berettige, at Det Forenede Kongeriges myndigheder foretog en begraensning i den frie bevaegelighed for personer.