61992CJ0285_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 15. juni 1992 indgaaet til Domstolen den 24. juni 1992 har Arrondissementsrechtbank, Leeuwarden (Nederlandene), i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af bestemmelserne i Raadets direktiv 79/112/EOEF af 18. december 1978 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om maerkning af og praesentationsmaader for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for saadanne levnedsmidler (EFT 1979 L 33, s. 1, herefter benaevnt "direktiv 79/112").
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en straffesag mod ledelsen af Cooeperatieve Zuivelindustrie "Twee Provinciën" WA, der er sat under tiltale for at have undladt at paasaette det nationale ostemaerke ("rijkskaasmerk"), som kraeves for den paagaeldende ostesort i henhold til de nederlandske bestemmelser om landbrugsprodukters kvalitet, paa deres osteprodukter.
3 Det fremgaar af sagen, at reglerne om fremstilling og markedsfoering af ost i Nederlandene er fastsat i bestemmelser, som er udstedt i henhold til Landbouwkwaliteitswet af 8. april 1971 (lov om landbrugsprodukters kvalitet, Stb. 371). Det bestemmes i lovens artikel 2, at der med henblik paa at fremme salget ved eller i henhold til anordning kan fastsaettes regler om produkternes kvalitet, som bl.a. kan vedroere produkternes egenskaber, sortering, emballering, produkternes form og faerdiggoerelse. Saafremt der findes regler om kontrol med landbrugsprodukterne, kan det i henhold til artikel 7 bestemmes, at der skal anvendes maerker, kendetegn eller anden form for kontrolangivelser.
4 Med henblik paa gennemfoerelsen af denne lov er bl.a. udstedt Landbouwkwaliteitsbesluit kaasprodukten af 2. december 1981 (anordning om landbrugsprodukters kvalitet ° osteprodukter, Stb. 726). Ifoelge anordningens artikel 8 kan ministeren fastsaette de i lovens artikel 7 omhandlede maerker, kendetegn og anden form for kontrolangivelser.
5 Med hjemmel i disse bestemmelser er udstedt Landbouwkwaliteitsbeschikking kaasprodukten af 28. december 1981 (bekendtgoerelse om landbrugsprodukters kvalitet ° osteprodukter, Stcrt. 251). I henhold til bekendtgoerelsens artikel 14 skal producenterne af osteprodukter, for hvilke der er fastsat et nationalt maerke, ved fremstillingen af disse oste paasaette det maerke, der foelger af Keuringsreglement ("kontrolordningen"). Ifoelge bekendtgoerelsens artikel 11, stk. 2, omfatter de nationale maerker i overensstemmelse med bestemmelserne i Keuringsreglement ogsaa angivelser, som er forskellige for de enkelte regioner. Det bestemmes i artikel 12, at det nationale maerke er et kontrolmaerke, som viser, at osten er i overensstemmelse de almindelige og saerlige krav, der stilles til den paagaeldende ostesort.
6 Keuringsreglement er fastsat den 14. april 1992 af Stichting Centraal Orgaan Zuivelcontrole (centralt kontrolorgan for mejeriprodukter).
7 Ifoelge Keuringsreglement' s artikel 2 skal der i det nationale maerke under ordet "Holland" paatrykkes et loebenummer og derunder en bogstavkombination eller en bogstav- og talkombination bestaaende af mindst to bogstaver, og umiddelbart foran disse skal anfoeres:
° bogstavet F med hensyn til de nationale maerker for industrielt fremstillet ost fra provinserne Groningen, Friesland, Drenthe og Overijssel
° bogstaverne HB for industrielt fremstillet ost fra provinserne Zuid-Holland, Utrecht, Gelderland, Limburg, Noord-Brabant og Zeeland
° bogstaverne NH for industrielt fremstillet ost fra provinsen Noord-Holland
° bogstavet Z for gaardost.
8 Tiltalte i hovedsagen har gjort gaeldende, at kravet om, at der i det nationale ostemaerke skal angives et eller to bogstaver afhaengigt af, hvor osten er produceret, er i strid med direktiv 79/112, og Arrondissementsrechtbank, Leeuwarden, fandt det derfor noedvendigt at udsaette sagen og anmode Domstolen om at besvare foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Er en national bestemmelse om, at osteproducenter paa al ost skal paasaette et maerke, der ikke alene indeholder oplysning om produktionsland og ostesort, men ogsaa en bogstavangivelse, der er forskellig for de enkelte regioner, selv om der ikke er naevnevaerdig kvalitetsforskel fra region til region, for saa vidt angaar sidstnaevnte angivelse forenelig med Raadets direktiv 79/112 af 18. december 1978 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om maerkning af og praesentationsmaader for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for saadanne levnedsmidler, herunder navnlig direktivets artikel 15?"
9 Hvad naermere angaar de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, retsforhandlingernes forloeb og de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
10 Det bemaerkes indledningsvis, at Domstolen under en sag i medfoer af traktatens artikel 177 er afskaaret fra at udtale sig om, hvorvidt nationale regler er forenelige med faellesskabsretten, men har kompetence til at forsyne den nationale retsinstans med alle de fortolkningselementer vedroerende faellesskabsretten, som giver den mulighed for med henblik paa sin afgoerelse af hovedsagen at bedoemme, om reglerne er forenelige med faellesskabsretten (jf. bl.a. dom af 18.6.1991, sag C-369/89, Piageme, Sml. I, s. 2971, praemis 7).
11 Det praejudicielle spoergsmaal maa herefter forstaas paa den maade, at den forelaeggende ret i det vaesentlige oensker oplyst, om direktiv 79/112 skal fortolkes saaledes, at det er til hinder for en national bestemmelse om, at osteproducenter paa al ost skal paasaette et maerke, der ikke alene indeholder oplysning om produktionsland og ostesort, men ogsaa en bogstavangivelse, der er forskellig for de enkelte regioner, selv om der ikke er naevnevaerdig kvalitetsforskel fra region til region.
12 Ved besvarelsen af spoergsmaalet maa det foerst undersoeges, om et nationalt ostemaerke, som ud over oplysning om produktionsland og ostesort ogsaa indeholder en bogstavangivelse, der er forskellig for de enkelte regioner, et loebenummer og en bogstavkombination eller en bogstav- og talkombination, er en maerkning i den betydning, hvori udtrykket anvendes i direktiv 79/112, og dermed omfattet af direktivets anvendelsesomraade.
13 Ved direktiv 79/112 fastsaettes der generelle faellesskabsregler om maerkning, praesentationsmaade og reklame for levnedsmidler, der er bestemt til i uforandret stand at leveres til den endelige forbruger (jf. tredje betragtning og artikel 1, stk. 1). Direktivet finder ligeledes anvendelse paa levnedsmidler, der er bestemt til at leveres til restauranter, hospitaler, marketenderier og andre lignende etablissementer (artikel 1, stk. 2). Ved maerkning forstaas i direktivet "angivelser, oplysninger, fabriks- eller varemaerker, billeder eller symboler, som vedroerer et levnedsmiddel, og som er anfoert paa emballager, dokumenter, skilte, etiketter eller halsetiketter af enhver art, der ledsager eller henviser til dette levnedsmiddel" [artikel 1, stk. 3, litra a)].
14 Som Domstolen har udtalt i dom af 14. juli 1988 (sag 298/87, Smanor, Sml. s. 4489, praemis 29), maa betydningen af og anvendelsesomraadet for artikel 5 i direktiv 79/112 fastlaegges paa baggrund af den sammenhaeng, bestemmelsen indgaar i, dvs. navnlig ud fra direktivets generelle formaal og opbygning. Dette gaelder ligeledes for direktivets oevrige bestemmelser.
15 Det fremgaar af saavel sjette betragtning til direktivet som af ordlyden af artikel 2, stk. 1, at direktivet er udstedt med det formaal at sikre den endelige forbrug af levnedsmidler fornoeden information og beskyttelse, isaer med hensyn til levnedsmidlets art, identitet, egenskaber, sammensaetning, maengde, holdbarhed, oprindelsessted eller det sted, hvorfra levnedsmidlet kommer, samt fremstillings- eller frembringelsesmaade (jf. den ovennaevnte dom i Smanor-sagen, praemis 30).
16 Der maa herefter ved begrebet maerkning i artikel 1, stk. 3, litra a), i direktiv 79/112 forstaas angivelser, oplysninger og andre data, som vedroerer et levnedsmiddel, og som specielt er beregnet paa at orientere forbrugeren om det paagaeldende produkts egenskaber.
17 Et nationalt ostemaerke som det i hovedsagen omhandlede har ikke dette formaal. Det omfatter et loebenummer fra 00001 til 99999 og under dette nummer en bogstavkombination eller en bogstav- og talkombination, foran hvilken der anfoeres en bogstavangivelse, der er forskellig for de enkelte produktionsomraader. Formaalet med et saadant nationalt maerke er ikke at orientere forbrugeren om det paagaeldende produkts egenskaber. Det udgoer snarere et symbol, som de nederlandske myndigheder har fastsat med henblik paa at kunne kontrollere, at osten er fremstillet i overensstemmelse med de gaeldende bestemmelser. Saaledes som det blev oplyst i retsmoedet, goer kodetallene og -bogstaverne i det nationale maerke det muligt i forbindelse med stikproevekontrol i Nederlandene at fastslaa produktionsstedet, producenten, produktionstidspunktet og det parti eller den ladning, som en bestemt ost er en del af.
18 Det praejudicielle spoergsmaal maa herefter besvares med, at direktiv 79/112 skal fortolkes saaledes, at et nationalt ostemaerke, der ikke alene indeholder oplysning om produktionsland og ostesort, men ogsaa en bogstavangivelse, der er forskellig for de enkelte regioner, et loebenummer og en bogstavkombination eller en bogstav- og talkombination, ikke er en maerkning i den betydning, hvori udtrykket anvendes i direktivets artikel 1, stk. 3, litra a), og dermed ikke omfattet af direktivets anvendelsesomraade.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
19 De udgifter, der er afholdt af den nederlandske regering og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Arrondissementsrechtbank, Leeuwarden (Nederlandene), ved kendelse af 15. juni 1992, for ret:
Raadets direktiv 79/112/EOEF af 18. december 1978 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om maerkning af og praesentationsmaader for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for saadanne levnedsmidler skal fortolkes saaledes, at et nationalt ostemaerke, der ikke alene indeholder oplysning om produktionsland og ostesort, men ogsaa en bogstavangivelse, der er forskellig for de enkelte regioner, et loebenummer og en bogstavkombination eller en bogstav- og talkombination, ikke er en maerkning i den betydning, hvori udtrykket anvendes i direktivets artikel 1, stk. 3, litra a), og dermed ikke omfattet af direktivets anvendelsesomraade.