62023CO0708_INF
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 19. juli 2024 –MeSoFa mod Kommissionen og Afviklingsinstansen
(sag C-708/23 P)
»Appel – artikel 181 i Domstolens procesreglement – økonomisk og monetær politik – bankunion – den fælles afviklingsmekanisme (SRM) – forordning (EU) nr. 806/2014 – artikel 18 – afviklingsprocedure – Den Fælles Afviklingsinstans’ (Afviklingsinstansen) vedtagelse af en afviklingsordning – ingen indsigelse fra Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union – Europa-Kommissionens godkendelse af denne ordning – annullationssøgsmål – søgsmålet kan ikke antages til realitetsbehandling, for så vidt som det er anlagt mod Rådet – appel åbenbart ugrundet«
1.
EU-institutioner – udøvelse af beføjelser – delegation – betingelser – delegation af beslutningsbeføjelser til Den Fælles Afviklingsinstans (Afviklingsinstansen) – Afviklingsinstansens vedtagelse af en afviklingsordning – bred skønsmargen – normative bestemmelser, hvorved der undgås en ansvarsforskydning fra Kommissionen til Afviklingsinstansen
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 806/2014, art. 18, stk. 7)
(jf. præmis 29-31)
2.
Appel – anbringender – utilstrækkelig begrundelse – Rettens begrundelse fremgår indirekte – lovlighed – betingelser
(Art. 256, stk. 1, TEUF; statutten for Domstolen, art. 36 og art. 53, stk. 1)
(jf. præmis 45)
Konklusion
1)
Appellen forkastes som åbenbart ugrundet.
2)
MeSoFa Vermögensverwaltungs AG, under afvikling, bærer sine egne omkostninger.