62024CO0235
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija) NUTARTIS
2024 m. liepos 17 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra – Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Nuosprendžių, kuriais skiriamos laisvės atėmimo bausmės ar su laisvės atėmimu susijusios priemonės, pripažinimas, siekiant jas vykdyti kitoje valstybėje narėje – Pamatinis sprendimas 2008/909/TVR – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis – SESV 267 straipsnis – Sąvoka „teismas“ – Ministro prašymu atliekamos peržiūros procedūra – Akivaizdus prašymo priimti prejudicinį sprendimą nepriimtinumas“
Byloje C‑235/24 PPU (Niesker) (
i
)
dėl Gerechtshof Arnhem‑Leeuwarden (Arnhemo ir Leuvardeno apeliacinis teismas, Nyderlandai) specialiosios kolegijos 2024 m. kovo 29 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. balandžio 2 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
S. A. H.,
dalyvaujant
Openbaar Ministerie,
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas A. Arabadjiev, teisėjai T. von Danwitz (pranešėjas), P. G. Xuereb, A. Kumin ir I. Ziemele,
generalinis advokatas M. Campos Sánchez-Bordona,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
S.A.H., atstovaujamo advocaten T. de Boer ir F. Dölle,
–
Openbaar Ministerie, atstovaujamos A. K. Kooij, H. J. Lambers ir V. Smink,
–
Nyderlandų vyriausybės, atstovaujamos M. K. Bulterman ir A. Hanje,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos H. Leupold, F. van Schaik ir J. Vondung,
atsižvelgęs į tai, kad išklausius generalinį advokatą nuspręsta priimti sprendimą motyvuota nutartimi pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalį,
priima šią
Nutartį
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl SESV 267 straipsnio, 2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos pamatinio sprendimo 2008/909/TVR dėl nuosprendžių baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimo principo taikymo skiriant laisvės atėmimo bausmes ar su laisvės atėmimu susijusias priemones, siekiant jas vykdyti Europos Sąjungoje (OL L 327, 2008, p. 27), 6, 8 ir 9 straipsnių ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant bylą, kurioje siekiama Minister van Veiligheid en Justitie (saugumo ir teisingumo ministras, Nyderlandai; toliau – ministras) prašymu peržiūrėti 2019 m. sausio 18 d.Gerechtshof Arnhem‑Leeuwarde (Arnhemo ir Leuvardeno apeliacinis teismas, Nyderlandai) specialiosios kolegijos (toliau – specialioji kolegija) pateiktą vertinimą, susijusį su laisvės atėmimo bausmės, paskirtos S.A.H. Švedijoje, pripažinimu, vykdymu ir adaptavimu Nyderlanduose.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Pamatinio sprendimo 2008/909 6 straipsnyje „Nuteistojo nuomonė ir informavimas“ nustatyta:
„1.   Nedarant poveikio 2 dalies taikymui, nuosprendis ir liudijimas gali būti perduodami vykdančiajai valstybei pripažinti ir vykdyti gavus nuteistojo sutikimą pagal išduodančiosios valstybės teisę.
2.   Nuteistojo sutikimas nereikalingas, kai nuosprendis ir liudijimas perduodami:
<…>
c)
valstybei narei, į kurią nuteistasis pabėgo ar į kurią kitokiu būdu sugrįžo dėl jam išduodančiojoje valstybėje iškeltos bylos arba priėmus apkaltinamąjį nuosprendį toje valstybėje.
3.   Visais atvejais, kai nuteistasis tebėra išduodančiojoje valstybėje, jam suteikiama galimybė išdėstyti savo nuomonę žodžiu ar raštu. Kai išduodančioji valstybė mano, kad dėl nuteistojo amžiaus ar jo fizinės arba psichinės būklės tai būtina, ta galimybė suteikiama jo teisiniam atstovui.
Priimant sprendimą dėl nuosprendžio ir liudijimo perdavimo atsižvelgiama į nuteistojo nuomonę. Jei asmuo pasinaudoja šioje dalyje numatyta galimybe, tai nuteistojo nuomonė perduodama vykdančiajai valstybei, visų pirma atsižvelgiant į 4 straipsnio 4 dalį. Jei nuteistasis savo nuomonę pareiškė žodžiu, tai išduodančioji valstybė narė užtikrina, kad vykdančioji valstybė galėtų gauti tokio pareiškimo rašytinį dokumentą.
4.   Išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija nuteistąjį jam suprantama kalba informuoja apie sprendimą perduoti nuosprendį ir liudijimą, naudodama B priede pateiktą standartinį pranešimą. Jei nuteistasis to sprendimo priėmimo metu yra vykdančiojoje valstybėje, tai ta forma perduodama vykdančiajai valstybei, kuri atitinkamai informuoja nuteistąjį.
<…>“
4
Šio pamatinio sprendimo 8 straipsnyje „Nuosprendžio pripažinimas ir bausmės vykdymas“ numatyta:
„1.   Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija pripažįsta pagal 4 straipsnį ir laikantis 5 straipsnyje nustatytos tvarkos perduotą nuosprendį ir nedelsdama imasi visų būtinų priemonių nuosprendžiui vykdyti, išskyrus atvejus, kai kompetentinga institucija nusprendžia remtis kuriuo nors 9 straipsnyje nurodytu nepripažinimo ir nevykdymo pagrindu.
2.   Jei bausmės trukmė nesuderinama su vykdančiosios valstybės teise, tai vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija gali nuspręsti bausmę adaptuoti tik tuo atveju, kai ši bausmė viršija pagal tos valstybės nacionalinę teisę už tos pačios rūšies veikas skiriamą maksimalią bausmę. Patikslintos bausmės trukmė negali būti trumpesnė už maksimalią bausmę, pagal vykdančiosios valstybės teisę skiriamą už tos pačios rūšies veikas.
3.   Jei bausmės pobūdis neatitinka vykdančiosios valstybės teisės, tai tos valstybės kompetentinga institucija gali adaptuoti ją pagal bausmę ar priemonę, numatytą tos valstybės teisėje už tapačias veikas. Adaptuota bausmė ar priemonė turi kuo labiau atitikti išduodančiosios valstybės skirtą bausmę, ir todėl bausmė negali būti konvertuojama į baudą.
4.   Adaptuota bausmė neturi apsunkinti išduodančiojoje valstybėje nustatytos bausmės pobūdžio ar trukmės.“
5
Minėto pamatinio sprendimo 9 straipsnyje „Nepripažinimo ir nevykdymo pagrindai“ nustatyta:
„1.   Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija gali atsisakyti pripažinti nuosprendį ir vykdyti bausmę, jei:
<…>
k)
paskirta bausmė apima psichiatrinę ar sveikatos priežiūros priemonę arba kitą su laisvės atėmimu susijusią priemonę, kuri, nepaisant 8 straipsnio 3 dalies, pagal vykdančiosios valstybės teisės ar sveikatos priežiūros sistemą negali būti joje vykdoma;
<…>“
Nyderlandų teisė
6
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 2012 m. liepos 12 d.Wet wederzijdse erkenning en tenuitvoerlegging vrijheidsbenemende en voorwaardelijke sancties (Įstatymas dėl nuosprendžių, kuriais skiriama laisvės atėmimo bausmė, atidedant jos vykdymą arba jo neatidedant, tarpusavio pripažinimo ir vykdymo) (Stb., 2012, Nr. 333, toliau – WETS), kuriuo į Nyderlandų teisę perkeliamas Pamatinis sprendimas 2008/909, 2:11 straipsnyje numatyta:
„1.   Ministras perduoda teismo sprendimą ir liudijimą kompetentingam prokurorui, nebent iš karto mano, kad yra pagrindų atsisakyti pripažinti teismo sprendimą.
2.   Prokuroras nedelsdamas pateikia teismo sprendimą ir liudijimą Wet op de rechterlijke organisatie [(Teismų įstatymas)] 67 straipsnyje nurodytai [specialiajai kolegijai]. Jis gali pateikti jai savo pastabas dėl šių dokumentų per keturiolika dienų nuo jų gavimo dienos.
3.   [Specialioji kolegija] nusprendžia:
a)
ar yra pagrindų atsisakyti pripažinti teismo sprendimą pagal 2:13 straipsnio 1 dalį;
b)
ar vykdytina laisvės atėmimo bausmė buvo paskirta už veiką, už kurią taip pat baudžiama pagal Nyderlandų teisę, ir, jei taip, kokia tai veika;
c)
kaip paskirta laisvės atėmimo bausmė turi būti adaptuota pagal 4 arba 5 dalį.
4.   Jeigu paskirtos laisvės atėmimo bausmės trukmė yra ilgesnė nei maksimali už atitinkamą veiką pagal Nyderlandų teisę skiriama bausmė, laisvės atėmimo bausmė sutrumpinama iki šios maksimalios trukmės.
5.   Jeigu paskirtos laisvės atėmimo bausmės pobūdis nesuderinamas su Nyderlandų teise, ši bausmė pakeičiama Nyderlandų teisėje numatyta bausme ar priemone, kuo labiau atitinkančia išduodančiojoje valstybėje narėje skirtą laisvės atėmimo bausmę.
6.   Dėl 4 arba 5 dalyje numatyto adaptavimo paskirtoji laisvės atėmimo bausmė jokiu būdu negali būti sugriežtinta.
7.   Per šešias savaites nuo teismo sprendimo ir liudijimo gavimo dienos [specialioji kolegija] raštu pateikia ministrui pagal 3 dalį atliktą motyvuotą vertinimą.“
7
WETS 2:12 straipsnyje numatyta:
„1.   Dėl teismo sprendimo pripažinimo ministras sprendžia atsižvelgdamas į [specialiosios kolegijos] vertinimą.
<…>“
8
Šio įstatymo 2:13 straipsnyje nustatyta:
„1.   Teismo sprendimą atsisakoma pripažinti, jeigu:
<…>
i)
skirta sankcija susijusi su laisvės atėmimo priemone sveikatos priežiūros srityje, kurios negalima įgyvendinti pagal Nyderlandų teisę arba pagal Nyderlandų sveikatos priežiūros teisinę sistemą.
2.   Neatsisakoma pripažinti sprendimo remiantis 1 dalies a, b, e ir i punktais, kol išduodančiosios valstybės narės kompetentinga institucija neturi galimybės pateikti informacijos šiuo klausimu.“
9
Minėto įstatymo 2:14 straipsnyje numatyta:
„1.   Galima atsisakyti pripažinti teismo sprendimą, jeigu:
a)
veika, už kurią skirta laisvės atėmimo bausmė:
1. laikoma visiškai ar iš dalies padaryta Nyderlandų teritorijoje arba už jos ribų Nyderlandų laive ar orlaivyje arba
2. padaryta už išduodančiosios valstybės narės teritorijos ribų, nors pagal Nyderlandų teisę baudžiamasis persekiojimas negalėjo būti pradėtas, jeigu veika padaryta už Nyderlandų ribų;
b)
teismo sprendimo gavimo dieną lieka mažiau nei šeši mėnesiai atliekamos laisvės atėmimo bausmės.
2.   Neatsisakoma pripažinti sprendimo remiantis 1 dalies a punktu, kol išduodančiosios valstybės narės kompetentinga institucija neturi galimybės pateikti informacijos šiuo klausimu.“
10
Teismų įstatymo 67 straipsnis suformuluotas taip:
„1.   Gerechtshof Arnhem‑Leeuwarden [(Arnhemo ir Leuvardeno apeliacinis teismas)] administravimo kolegija sudaro <…> teisėjų kolegiją. Teisėjų kolegijos sudėtį nustato administravimo kolegija.
2.   Teisėjų kolegija taip pat vykdo jai pagal [WETS] 2:11 straipsnio 3 dalį ir 2:27 straipsnį <…> pavestas užduotis. <…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
11
Irako pilietis S.A.H. nuo 1996 m. gyvena Nyderlanduose, kur 2001 m. gavo leidimą nuolat gyventi šalyje.
12
2015 m. vasario 26 d. sprendimu Göta hovrätt (Jonšiopinge posėdžiaujantis apeliacinis teismas, Švedija) nuteisė jį už draudžiamą ginklų laikymą, nusikalstamus grasinimus, priekabiavimą ir sunkų kūno sužalojimą. Tas teismas konstatavo, kad dėl psichikos sutrikimų S.A.H. negali būti baudžiamas už šias nusikalstamas veikas, ir skyrė jam laisvės atėmimo priemonę – neterminuotą gydymą teismo psichiatrijos centre su galimybe būti paleistam atlikus specialų patikrinimą.
13
Suinteresuotajam asmeniui pareikalavus perkelti šios priemonės vykdymą į Nyderlandus, Švedijos valdžios institucijos kreipėsi į ministrą, prašydamos pripažinti ir vykdyti šį teismo sprendimą, vėliau jam perdavė tą sprendimą ir Pamatinio sprendimo 2008/909 4 straipsnyje nurodytą liudijimą.
14
Pagal WETS 2:11 straipsnį šie dokumentai buvo perduoti specialiajai kolegijai ir ji 2019 m. sausio 18 d., be kita ko, nusprendė, kad yra pagrindas adaptuoti S.A.H. skirtą laisvės atėmimo priemonę ir ją pakeisti į priverstinio valdžios institucijų užtikrinamo gydymo priemonę, nenustatant maksimalios jos trukmės.
15
2019 m. vasario 18 d. ministras, kaip kompetentinga institucija, kaip ji suprantama pagal Pamatinį sprendimą 2008/909, atsižvelgdamas į 2019 m. sausio 18 d. specialiosios kolegijos vertinimą, pripažino 2015 m. vasario 26 d. teismo sprendimą. Laisvės atėmimo priemonė buvo pakeista į tokį priverstinį gydymą ir suinteresuotasis asmuo buvo apgyvendintas teismo psichiatrijos centre Nyderlanduose.
16
2020 m. rugpjūčio 6 d.Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (teisingumo ir saugumo valstybės sekretorius, Nyderlandai) priėmė įsakymą panaikinti leidimą gyventi šalyje atgaline data nuo 2014 m. rugpjūčio 29 d. ir pripažino S.A.H. nepageidaujamu užsieniečiu.
17
S.A.H. užginčijo 2019 m. vasario 18 d. sprendimo dėl pripažinimo teisėtumą civiliniame teisme, motyvuodamas, be kita ko, tuo, kad procedūra, per kurią atliktas 2019 m. sausio 18 d. vertinimas, neatitiko Chartijos 47 straipsnio reikalavimų. 2023 m. rugsėjo 5 d. sprendimu Gerechtshof Den Haag (Hagos apeliacinis teismas, Nyderlandai) patenkino prašymą ir įpareigojo ministrą peržiūrėti savo sprendimą.
18
2023 m. rugsėjo 15 d. raštu ministras paprašė specialiosios kolegijos atlikti peržiūrą pagal šiuos reikalavimus atitinkančią procedūrą.
19
Nagrinėdama šį prašymą specialioji kolegija 2024 m. sausio 12 d. sušaukė neformalų posėdį, pakviesdama S.A.H. gynėjus ir prokuratūros atstovus.
20
Šiuo klausimu specialioji kolegija savo procedūrą apibūdino taip: ministras per prokurorą jos paprašo pateikti vertinimą tik dėl to, ar pagal WETS yra privalomasis atsisakymo pripažinti pagrindas, ar už veikas Nyderlanduose yra baudžiama ir ar gali reikėti adaptuoti kitoje valstybėje narėje skirtą laisvės atėmimo bausmę ar laisvės atėmimo priemonę. Ji priduria, kad nėra numatyta jokios galimybės apskųsti ministro sprendimą. Vis dėlto ministras gali šiai kolegijai pateikti prašymą dėl peržiūros, kai nuteistasis kreipiasi į ministrą su skundu arba inicijuoja civilinę bylą, kaip yra nagrinėjamu atveju.
21
Šiomis aplinkybėmis specialiajai kolegijai visų pirma kyla klausimas, ar ji yra „teismas“, kaip jis suprantamas pagal SESV 267 straipsnį, galintis kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą. Šiuo klausimu ji nurodo iki šiol maniusi, kad taip nėra, o tokia išvada padaryta ir 2022 m. gruodžio 2 d. Nyderlandų vertinimo ataskaitoje, parengtoje vykdant Europos Sąjungos Tarybos koordinuojamą 9-ąjį tarpusavio vertinimo etapą dėl tarpusavio pripažinimo teisinių priemonių laisvės atėmimo ar apribojimo srityje (13190/1/22 REV 1). Vis dėlto iš pagrindinėje byloje nagrinėjamų nacionalinės teisės aktų genezės matyti, jog Nyderlandų teisės aktų leidėjas siekė, kad Pamatinio sprendimo 2008/909 8 straipsnio 2–4 dalyje ir 9 straipsnyje nurodytų teisės klausimų vertinimas būtų atliekamas teismine tvarka.
22
Specialioji kolegija taip pat mano, kad klausimas, ar jos procedūrą galima laikyti grindžiama rungimosi principu, turi lemiamą reikšmę, ir nurodo, kad ji pati įsteigta pagal įstatymą, yra nuolatinė, taiko teisės normas, yra nepriklausoma ir atsižvelgia į nuteistojo jai pateiktus argumentus. Be to, nors jos atliekamas vertinimas apsiriboja tam tikrais aspektais, jis yra privalomas.
23
Specialiajai kolegijai taip pat kyla klausimas, ar jos pagal WETS 2:11 straipsnį atliekamas teisinis vertinimas patenka į Sąjungos teisės taikymo sritį, ar jis yra vienas iš šios teisės reglamentuojamų atvejų ir, jei taip, ar galimybė prašyti atlikti peržiūrą rašytinės procedūros tvarka, kaip tai buvo praktiškai išplėtota, atitinka Chartijos 47 straipsnio reikalavimus. Galiausiai ji prašo patikslinti, kokios yra galimybės adaptuoti laisvės atėmimo priemonę, kaip tai leidžiama pagal Pamatinį sprendimą 2008/909.
24
Tokiomis aplinkybėmis specialioji kolegija nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar sąvoka „teismas“, kaip ji suprantama pagal SESV 267 straipsnį, siejamą su [Pamatinio sprendimo 2008/909] 8 straipsnio 2–4 dalimis ir 9 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad ji apima ir bendrosios kompetencijos teismą, kuris nėra kompetentinga institucija, kaip ji suprantama pagal [šio] pamatinio sprendimo 8 straipsnio 1 dalį, ir kuris rašytinėje procedūroje, iš esmės nedalyvaujant nuteistajam, tik sprendžia jam priskirtus [minėto] pamatinio sprendimo 8 straipsnio 2–4 dalyse ir 9 straipsnyje nurodytus teisės klausimus?
2.
Ar Chartijos 47 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad tuo atveju, kai per pripažinimo procedūrą pagal [Pamatinį sprendimą 2008/909] vykdančioji valstybė paveda konkrečiai paskirtam bendrosios kompetencijos teismui įvertinti šio pamatinio sprendimo 8 straipsnio 2–4 dalyse ir 9 straipsnyje nurodytus aspektus, nuteistajam turi būti suteikta ne tik galimybė pareikšti nuomonę išduodančiojoje valstybėje pagal [minėto] pamatinio sprendimo 6 straipsnio 3 dalį, bet ir užtikrinta veiksminga teisių gynimo priemonė vykdančiojoje valstybėje?
Jei į šį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
3.
Ar Chartijos 47 straipsnis, atsižvelgiant į [Pamatinį sprendimą 2008/909], turi būti aiškinamas taip, kad veiksmingos teisių gynimo priemonės reikalavimui vykdančiojoje valstybėje įvykdyti pakanka, kad nuteistasis galėtų pareikšti nuomonę raštu prieš priimant teismo sprendimą dėl pripažinimo arba priėmus sprendimą dėl pripažinimo peržiūrint pirminį sprendimą?
ir
4.
Ar Chartijos 47 straipsnis, atsižvelgiant į [Pamatinį sprendimą 2008/909], turi būti aiškinamas taip, kad nuteistajam, kuris neturi pakankamai finansinių išteklių ir kuriam reikia pagalbos, kad galėtų pasinaudoti veiksminga teise kreiptis į teismą, turi būti suteikta teisinė pagalba vykdančiojoje valstybėje, net jei tai nenumatyta įstatyme?
5.
Ar [Pamatinio sprendimo 2008/909] 8 straipsnio 3 dalyje įtvirtintą kriterijų reikia aiškinti taip, kad keičiant bausmę ar priemonę dėl to, kad ji savo pobūdžiu yra nesuderinama su vykdančiosios valstybės teise, reikia išnagrinėti, kokią priemonę vykdančiosios valstybės teismas greičiausiai būtų paskyręs, jei baudžiamasis procesas būtų vykęs vykdančiojoje valstybėje, ar vis dėlto reikia patikrinti, prireikus paprašius papildomos informacijos, kaip priemonė faktiškai vykdoma išduodančiojoje valstybėje?
6.
Kaip ir kiek vykdančioji valstybė turi atsižvelgti į pokyčius ir informaciją, atsiradusius po sprendimo dėl pripažinimo, pakartotinai vertindama [Pamatinio sprendimo 2008/909] 8 straipsnio 4 dalyje numatytą draudimą griežtinti bausmę?“
Dėl sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūros
25
Specialioji kolegija paprašė šį prašymą priimti prejudicinį sprendimą nagrinėti pagal prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą, numatytą Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 23a straipsnio pirmoje pastraipoje ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 107 straipsnyje.
26
Grįsdama savo prašymą ši kolegija nurodė, kad S.A.H. laisvė atimta, o atsakymas į prejudicinius klausimus gali lemti tai, kad toks laisvės atėmimas bus nutrauktas.
27
Šiuo aspektu, pirma, primintina, kad šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl Pamatinio sprendimo 2008/909, patenkančio į SESV trečiosios dalies V antraštinės dalies, susijusios su laisvės, saugumo ir teisingumo erdve, taikymo sritį, išaiškinimo. Vadinasi, tas prašymas gali būti nagrinėjamas pagal prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą.
28
Antra, pažymėtina, kad skubos sąlyga tenkinama, be kita ko, kai asmens, kurio situacija nagrinėjama pagrindinėje byloje, laisvė yra atimta ir jo tolesnis kalinimas priklauso nuo pagrindinės bylos baigties; šio asmens padėtį reikia vertinti tą dieną, kai nagrinėjamas prašymas taikyti prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą (2022 m. gruodžio 8 d. Sprendimo CJ (Sprendimas atidėti perdavimą dėl baudžiamojo persekiojimo), C‑492/22 PPU, EU:C:2022:964, 46 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
29
Nagrinėjamu atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad suinteresuotojo asmens laisvė iš tikrųjų atimta, nes jis apgyvendintas teismo psichiatrijos centre Nyderlanduose. Be to, specialioji kolegija nurodė, kad atsakymas į prejudicinius klausimus, susijusius su Sąjungos teisėje įtvirtintais reikalavimais, kurie gali būti taikomi pagrindinėje byloje nagrinėjamai situacijai, gali lemti tai, kad šis laisvės atėmimas bus nutrauktas, nes suinteresuotajam asmeniui Švedijoje skirtą laisvės atėmimo priemonę visų pirma galima adaptuoti Nyderlanduose skiriant su laisvės atėmimu nesusijusią priemonę.
30
Šiomis aplinkybėmis, atsižvelgusi į teisėjo pranešėjo siūlymą ir susipažinusi su generalinio advokato nuomone, Teisingumo Teismo pirmoji kolegija 2024 m. balandžio 22 d. nusprendė tenkinti specialiosios kolegijos prašymą ir nagrinėti bylą pagal prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą.
Dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumo
31
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalį, jeigu prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra akivaizdžiai nepriimtinas, išklausęs generalinį advokatą Teisingumo Teismas gali nuspręsti priimti sprendimą motyvuota nutartimi ir netęsti proceso.
32
Ši nuostata turi būti taikoma šioje byloje.
33
Primintina, kad SESV 267 straipsnyje numatytas procesas yra Teisingumo Teismo ir nacionalinių teismų bendradarbiavimo priemonė, suteikianti Teisingumo Teismui galimybę pateikti nacionaliniams teismams Sąjungos teisės išaiškinimą, būtiną priimti sprendimams pastarųjų teismų nagrinėjamose bylose (2010 m. kovo 9 d. Sprendimo ERG ir kt., C‑378/08, EU:C:2010:126, 72 punktas ir 2024 m. sausio 9 d. Nutarties Bravchev, C‑338/23, EU:C:2024:4, 18 punktas).
34
Vadinasi, tam, kad galėtų kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą, prašymą teikianti institucija turi būti pripažinta „teismu“, kaip jis suprantamas pagal SESV 267 straipsnį, o tai turi patikrinti Teisingumo Teismas, remdamasis prašymu priimti prejudicinį sprendimą (2024 m. gegužės 7 d. Sprendimo NADA ir kt., C‑115/22, EU:C:2024:384, 34 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
35
Remiantis suformuota jurisprudencija, tam, kad įvertintų, ar prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusi institucija yra „teismas“, kaip jis suprantamas pagal SESV 267 straipsnį (o tai yra tik su Sąjungos teise susijęs klausimas), Teisingumo Teismas atsižvelgia į aplinkybių visumą, be kita ko, į tai, ar ši institucija yra įsteigta pagal įstatymus, ar ji nuolatinė, ar jos jurisdikcija yra privaloma, ar procesas joje grindžiamas rungimosi principu, ar ji taiko teisės aktus ir ar ji nepriklausoma (2024 m. gegužės 7 d. Sprendimo NADA ir kt., C‑115/22, EU:C:2024:384, 35 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
36
Iš suformuotos jurisprudencijos taip pat matyti, kad nacionaliniai teismai gali kreiptis į Teisingumo Teismą tik nagrinėdami ginčą ir turėdami priimti sprendimą pagal teisminio pobūdžio sprendimui priimti skirtą procesą (2022 m. gegužės 3 d. Sprendimo CityRail, C‑453/20, EU:C:2022:341, 42 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
37
Taigi į klausimą, ar institucija gali kreiptis į Teisingumo Teismą, turi būti atsakyta remiantis struktūriniais ir funkciniais kriterijais. Šiuo aspektu nacionalinė institucija gali būti laikoma „teismu“, kaip jis suprantamas pagal SESV 267 straipsnį, jei vykdo teismines funkcijas, o jeigu ji vykdo kitas funkcijas, visų pirma administracinio pobūdžio, toks statusas jai negali būti pripažintas (2022 m. gegužės 3 d. Sprendimo CityRail, C‑453/20, EU:C:2022:341, 43 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
38
Vadinasi, siekiant nustatyti, ar nacionalinė institucija, kuriai įstatymais pavesta vykdyti įvairaus pobūdžio funkcijas, turi būti laikoma „teismu“, kaip jis suprantamas pagal SESV 267 straipsnį, būtina patikrinti, kokio pobūdžio yra funkcijos, kurias ji vykdo konkrečiomis teisinėmis aplinkybėmis, kuriomis ji turi kreiptis į Teisingumo Teismą (2022 m. gegužės 3 d. Sprendimo CityRail, C‑453/20, EU:C:2022:341, 44 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
39
Be to, kai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusi institucija veikia kaip administracinė institucija, kuriai nepavesta nagrinėti ginčo, ji negali būti laikoma vykdančia teismines funkcijas (šiuo klausimu žr. 2006 m. balandžio 27 d. Sprendimo Standesamt Stadt Niebüll, C‑96/04, EU:C:2006:254, 14 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
40
Nagrinėjamu atveju, atsižvelgiant į Teisingumo Teismui pateiktoje bylos medžiagoje esančią informaciją, visų pirma Teismų įstatymo ir WETS nuostatas, konstatuotina, kad specialioji kolegija atitinka reikšmingus kriterijus dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusios institucijos pripažinimo „teismu“, kaip jis suprantamas pagal SESV 267 straipsnį, kiek tai susiję su jos įsteigimu pagal įstatymą, nuolatinumu, teisės normų taikymu ir nepriklausomumu.
41
Dėl kitų šiuo aspektu reikšmingų kriterijų, pirma, dėl klausimo, ar specialioji kolegija pagrindinėje byloje nagrinėjamoje procedūroje vykdo teisminę funkciją, pažymėtina, kad iš šios informacijos matyti, jog pagal WETS 2:11 ir 2:12 straipsnius specialioji kolegija ministro prašymu pateikia jam šio 2:11 straipsnio 3 dalyje apibrėžtų teisės klausimų vertinimą, į kurį jis atsižvelgia spręsdamas dėl kitos valstybės narės teismo sprendimo pripažinimo, kaip aiškiai nurodyta šiame 2:12 straipsnyje.
42
Kaip savo rašytinėse pastabose patvirtino Nyderlandų vyriausybė, nors ministras turi vadovautis tokiu vertinimu šiais klausimais, jis turi diskreciją ir įgaliojimus priimti sprendimą dėl išduodančiosios valstybės teismo sprendimo pripažinimo arba jo nepriimti. Iš tiesų priimdamas sprendimą ministras gali nuspręsti nesikreipti į specialiąją kolegiją pagal WETS 2:11 straipsnį, jei iš karto mano, kad turi būti taikomi atsisakymo pagrindai. Be to, ministras taip pat nagrinėja WETS 2:14 straipsnyje numatytus atsisakymo pripažinti pagrindus, todėl gali nuspręsti, kad yra pagrindas atsisakyti pripažinti teismo sprendimą, nors specialioji kolegija konstatavo, kad jo nėra. Dėl garantijų, kad ministras faktiškai vadovausis specialiosios kolegijos vertinimu, pažymėtina, kad šios nutarties 21 punkte nurodytoje Nyderlandų vertinimo ataskaitoje teigiama, kad šis vertinimas „techniškai“ nėra privalomas ministrui.
43
Antra, dėl to, ar specialioji kolegija nagrinėja „ginčą“, primintina, kad pagal WETS 2:11 straipsnį į specialiąją kolegiją kreipiamasi ne nuteistojo, bet ministro iniciatyva.
44
Be to, iš Teisingumo Teismo turimos informacijos matyti, kad nuteistasis negali specialiojoje kolegijoje ginčyti ministro priimto sprendimo. Iš tiesų tik ministras gali kreiptis į šią kolegiją su prašymu dėl peržiūros. Šiuo klausimu specialioji kolegija nurodė nežinanti, ar perduodamas jos peržiūrai šiuos skundus ministras juos atsirenka, ar ne.
45
Taip pat pažymėtina, kad specialiosios kolegijos vertinimas neskelbiamas viešai ir apie jį nepranešama nuteistajam, o šis informuojamas tik apie ministro sprendimą.
46
Trečia, dėl to, ar pagrindinėje byloje nagrinėjama procedūra grindžiama rungimosi principu, pažymėtina, kad nors specialioji kolegija nurodė praktiškai atsižvelgianti į ministro ar tiesiogiai nuteistojo jai perduotas šio asmens rašytines pastabas, WETS nepatvirtina, kad nuteistasis gali dalyvauti procedūroje ir pateikti pastabas raštu ar žodžiu, o prokuratūros prokuroras pagal šį įstatymą tokią galimybę turi.
47
Vadinasi, akivaizdu, kad specialioji kolegija vertinimą atlieka per procedūrą, kuri nėra grindžiama rungimosi principu ir nėra skirta ginčui išspręsti. Be to, šis vertinimas nei pagal formą, nei pagal pavadinimą, nei pagal turinį nėra teismo sprendimas, priimtas vykdant teisminę funkciją, o yra ministro administracinio sprendimo priėmimo procedūros dalis.
48
Bet kuriuo atveju iš prašyme priimti prejudicinį sprendimą pateiktos informacijos ir šalių pastabų matyti, kad nuteistasis gali ginčyti ministro sprendimą civiliniame teisme, atsižvelgdamas į šiam suteiktą likutinę jurisdikciją ir prašydamas jo (neginčijama, kad tokiame procese tai yra „teismas“, kaip jis suprantamas pagal SESV 267 straipsnį) peržiūrėti ar pakeisti tą sprendimą.
49
Atsižvelgiant į visus šiuos argumentus, pažymėtina, kad per WETS 2:11 straipsnyje numatytą procedūrą specialioji kolegija akivaizdžiai neturi priimti teisminio pobūdžio sprendimo, todėl nėra „teismas“, kaip jis suprantamas pagal SESV 267 straipsnį.
50
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra akivaizdžiai nepriimtinas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
51
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusios institucijos nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti ši institucija. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nutaria:
Gerechtshof Arnhem‑Leeuwarden (Arnhemo ir Leuvardeno apeliacinis teismas, Nyderlandai) specialiosios kolegijos 2024 m. kovo 29 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra akivaizdžiai nepriimtinas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: nyderlandų.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.