62004CJ0065_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A C‑65/04. sz. ügyben,
az EAK 141. cikk alapján kötelezettségszegés megállapítása iránt 2004. február 13‑án
az Európai Közösségek Bizottsága
(képviselik: L. Ström van Lier és J. Grunwald, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek
Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága
(képviselik: C. Jackson és C. Gibbs, meghatalmazotti minőségben, segítőik: D. Wyatt QC és S. Tromans barrister, kézbesítési cím: Luxembourg)
alperes ellen,
támogatja:
a Francia Köztársaság
(képviselik: R. Abraham, G. de Bergues, E. Puisais és C. Jurgensen, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)
beavatkozó,
benyújtott keresete tárgyában,
A BÍRÓSÁG (első tanács),
tagjai: P. Jann tanácselnök, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues (előadó), K. Lenaerts és E. Levits bírák,
főtanácsnok: L. A. Geelhoed,
hivatalvezető: L. Hewlett főtanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2005. október 13‑i tárgyalásra,
a főtanácsnok indítványának a 2005. december 1‑jei tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
Az ítélet indoklása
1. Keresetével az Európai Közösségek Bizottsága annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága – mivel nem tájékoztatta előzetesen a radioaktív sugárzás okozta veszélyhelyzetben valószínűleg érintett lakosságot a gibraltári helyi veszélyhelyzeti intézkedési tervről – nem teljesítette a lakosságnak a radioaktív sugárzás okozta veszélyhelyzet esetén alkalmazandó egészségvédelmi intézkedésekről és a védekezés során irányadó magatartási szabályokról történő tájékoztatásáról szóló, 1989. november 27‑i 89/618/Euratom tanácsi irányelv (HL L 357., 31. o; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 366. o., a továbbiakban: irányelv) 5. cikkének (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
Jogi háttér
2. Az EAK 30. és az EAK 31. cikk előírja, hogy az Európai Közösségen belül alapvető előírásokat kell megállapítani a lakosság és a munkavállalók egészségének az ionizáló sugárzásból eredő kockázatokkal szembeni védelmére vonatkozóan.
3. Az EAK‑Szerződés 31. cikke alapján elfogadott irányelv – az 1. cikkének értelmében – „közösségi szinten közös célokat kíván meghatározni a lakosság tájékoztatására vonatkozó intézkedések és eljárások tekintetében, a radiológiai [helyesen: radioaktív sugárzás okozta] veszélyhelyzet esetén biztosított egészségvédelem javítására”.
4. Az irányelv 5. cikke kimondja:
„(1) A tagállamok biztosítják, hogy a radiológiai [helyesen: radioaktív sugárzás okozta] veszélyhelyzetben valószínűleg érintett lakosság tájékoztatást kapjon a rá vonatkozó egészségvédelmi intézkedésekről és az ilyen veszélyhelyzetben tanúsítandó magatartásról.
[…]
(3) Ezt a tájékoztatást az (1) bekezdésben említett lakossággal kérelem nélkül közölni kell.
[…]”
A pert megelőző eljárás
5. A Bizottsághoz több panasz is érkezett 2000‑ben, az Egyesült Királyság haditengerészetének kötelékébe tartozó „Tireless” nevű atom‑tengeralattjárón – az atomreaktort ért balesetet követően – az említett év májusa óta Gibraltár kikötőjében végzett javítási munkálatok miatt.
6. 2000. október 10‑i levelében a Bizottság felhívta az Egyesült Királyságot arra, hogy közölje, milyen tájékoztatást kapott a lakosság a rá vonatkozó egészségvédelmi intézkedésekről, és az ilyen veszélyhelyzetben tanúsítandó magatartásról.
7. 2000. november 14‑i válaszukban az Egyesült Királyság hatóságai azt állították, hogy az EAK‑Szerződés nem vonatkozik az atomenergia katonai felhasználására. Ugyanakkor jelezték, hogy létezik egy, a Gibraltár területére vonatkozó, Gibraltar Public Safety Scheme elnevezésű készenléti terv (a továbbiakban: Gibpubsafe), amely a gibraltári közkönyvtárban hozzáférhető.
8. A Bizottság, úgy ítélve meg, hogy a Gibpubsafe nem felel meg az irányelvnek, 2002. március 21‑én felszólító levelet intézett az Egyesült Királysághoz. Ebben többek között az szerepelt, hogy a radioaktív sugárzás okozta veszélyhelyzetben valószínűleg érintett lakosság előzetes tájékoztatásának módjait tekintve nem tekinthető az irányelv megfelelő átültetésének az, hogy a Gibpubsafe egyszerűen rendelkezésre áll a közkönyvtárban.
9. Az Egyesült Királyság hatóságai 2002. május 17‑i levelükkel válaszoltak e felszólításra. E levélben az említett hatóságok azon okok kifejtésére szorítkoztak, amelyek miatt úgy ítélték meg, hogy az atommeghajtású katonai eszközökhöz kapcsolódó tevékenységek nem tartoznak az EAK‑Szerződés által a Közösségre bízott feladatok közé.
10. A Bizottság a 2002. október 23‑án az Egyesült Királyságnak címzett indokolással ellátott véleményben többek között azt állította, hogy az EAK‑Szerződés második címének III. fejezete nem zárja ki hatálya alól a katonai tevékenységekből eredő ionizáló sugárzást, és felhívta e tagállam hatóságait, hogy tegyék meg az e véleménynek való megfeleléshez szükséges intézkedéseket, a kézhezvételtől számított két hónapon belül.
11. A Bizottság, mivel e hatóságok 2002. december 20‑i válaszukban fenntartották az említett véleménnyel kapcsolatos álláspontjukat, benyújtotta a jelen keresetet.
A Bíróság előtti eljárás és a felek kérelmei
12. A Bíróság elnöke 2004. június 16‑i végzésével megengedte, hogy a Francia Köztársaság az Egyesült Királyság kérelmeinek támogatása végett beavatkozzék.
13. A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
– állapítsa meg, hogy az Egyesült Királyság – mivel nem tájékoztatta előzetesen a radioaktív sugárzás okozta veszélyhelyzetben valószínűleg érintett lakosságot a gibraltári helyi veszélyhelyzeti intézkedési tervről – nem teljesítette az irányelv 5. cikkének (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit, és
– kötelezze az Egyesült Királyságot a költségek viselésére.
14. Az Egyesült Királyság és a Francia Köztársaság azt kéri, hogy a Bíróság utasítsa el a keresetet, és a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
A keresetről
15. A Bírósághoz benyújtott iratokból kiderül, hogy azt követően, hogy az Egyesült Királyság haditengerészetének kötelékébe tartozó „Tireless” nevű atom‑tengeralattjárót 2000 májusában Gibraltár kikötőjében javítás céljából elhelyezték, a Bizottság felhívta az Egyesült Királyság Kormányát arra, hogy közölje vele, milyen tájékoztatást kapott a lakosság – az irányelv 5. cikkének (3) bekezdésének megfelelően – az ilyen veszélyhelyzetre vonatkozó egészségvédelmi intézkedésekről.
16. A Bíróság C‑61/03. sz., Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben 2005. április 12‑én hozott ítéletében (EBHT 2005., I‑2477. o.) már tárgyalta azt a kérdést, hogy az atomenergia katonai felhasználása az EAK‑Szerződés hatálya alá tartozhat‑e.
17. Ebben az ítéletben a Bíróság először megállapította, hogy az EAK‑Szerződés több rendelkezése jelentős hatáskört juttat a Bizottságnak, megengedve, hogy szabályozás útján vagy egyedi határozatokat tartalmazó vélemény formájában aktívan beavatkozzék különféle olyan tevékenységi területeken, amelyek az atomenergia közösségbeli felhasználását érintik. Példaként a Bíróság megemlítette az említett szerződés második címe III. fejezetének az egészségvédelemre vonatkozó rendelkezésein – így különösen az EAK 34., az EAK 35. és az EAK 37. cikken – kívül ugyanezen második cím I. fejezetének a kutatások ösztönzésére vonatkozó rendelkezéseit, hangsúlyozva, hogy e rendelkezések szövege egyáltalán nem tartalmazza azt, hogy az így szabályozott tevékenységek kizárólag civil tevékenységek lennének (lásd a Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 35. pontját).
18. A Bíróság ezt követően megállapította, hogy e rendelkezéseknek a katonai létesítményekre, katonai kutatási programokra és más katonai tevékenységekre való alkalmazása a tagállamok alapvető honvédelmi érdekeit veszélyeztethetné (lásd a Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 36. pontját).
19. E megállapítások alapján a Bíróság azt a következtetést vonta le, hogy tekintettel arra, hogy az EAK‑Szerződésben nincs olyan eltérés, amely a tagállamok számára ezen alapvető érdekekre hivatkozást és ezek védelmét lehetővé tévő részletes szabályokat állapítana meg, a szerződés hatálya nem terjed ki a katonai területre tartozó tevékenységekre (lásd a Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 36. pontját).
20. A Bizottság elismeri, hogy a jelen ügy és a fent hivatkozott Bizottság kontra Egyesült Királyság ítélethez vezető ügy ugyanazt a jogkérdést veti fel.
21. A Bizottság a tárgyaláson azonban pontosította, hogy a polgári védelem területére, és nem pedig a katonai területre tartozik az a tájékoztatás, amelyet a tagállamok az irányelv 5. cikke alapján kötelesek adni a lakosságnak a radioaktív sugárzás okozta veszélyhelyzet esetén alkalmazandó egészségvédelmi intézkedésekről. Ezen irányelv alkalmazhatósága tehát nem érinti az említett államok katonai érdekeit.
22. Ez az érvelés nem fogadható el.
23. Egyértelmű ugyanis, hogy jelen esetben az atomenergia forrása katonai eredetű.
24. Annak elismerése, hogy ilyen helyzetben az irányelv 5. cikkében előírt kötelezettség terheli a tagállamokat, azt jelentené, hogy az EAK‑Szerződés egészségvédelemre vonatkozó rendelkezései, különösen az ezen irányelv alapját képező EAK 31. cikk, e szerződés egyéb rendelkezéseitől eltérő hatállyal rendelkeznek.
25. Következésképpen az említett Szerződés rendelkezéseinek a katonai területre tartozó tevékenységekre való alkalmazhatósága azon kötelezettségek jellegétől és mértékétől függ, amelyeket e rendelkezések a tagállamokra rónak. Ezért minden esetben értékelni kellene azt, hogy e kötelezettségek végrehajtása milyen mértékben érintheti az említett államok alapvető honvédelmi érdekeit.
26. Amint azt indítványának 31. pontjában a főtanácsnok helyesen megjegyezte, a Bíróság a Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben hozott, fent hivatkozott ítéletben elutasította ezt a megközelítést. Ezen ítéletből világosan kiderül ugyanis, hogy az atomenergia katonai célú felhasználása az EAK‑Szerződés valamennyi – és nem csak bizonyos – rendelkezéseinek hatálya alá tartozik.
27. Mivel a másodlagos jog rendelkezéseinek hatálya a semmisség terhe mellett nem terjedhet túl jogi alapjuk hatályán, az EAK 31. cikk katonai tevékenységekre való alkalmazhatatlansága szükségszerűen az irányelv alkalmazhatatlanságát jelenti e tevékenységek vonatkozásában.
28. Fontos emlékeztetni azonban arra, hogy e megállapítás semmiben nem csökkenti a lakosság egészségének és a környezetnek az atomenergia – akár katonai célú – felhasználásával kapcsolatos veszélyekkel szembeni védelmére vonatkozó cél alapvető fontosságát. Amennyiben az EAK‑Szerződés nem adja a Közösség kezébe e cél elérésének különös eszközét, nem zárható ki, hogy az EK‑Szerződés vonatkozó rendelkezései alapján megfelelő intézkedéseket fogadhassanak el (lásd a Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 44. pontját).
29. E körülmények között meg kell állapítani, hogy katonai atom‑tengeralattjáró javítása esetén az irányelv 5. cikkének (3) bekezdése nem kötelezi az Egyesült Királyságot arra, hogy tájékoztassa a radioaktív sugárzás okozta veszélyhelyzetben valószínűleg érintett lakosságot a rá vonatkozó egészségvédelmi intézkedésekről.
30. A Bizottság keresetét tehát el kell utasítani.
A költségekről
31. Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A Bizottságot, mivel pervesztes lett, az Egyesült Királyság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére. Az eljárási szabályzat 69. cikke 4. §‑ának első bekezdésével összhangban az eljárásba beavatkozó tagállamok maguk viselik saját költségeiket.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
1) A keresetet elutasítja.
2) Az Európai Közösségek Bizottságát kötelezi a költségek viselésére.
3) A Francia Köztársaság maga viseli saját költségeit.