62005CC0183_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Jelen keresetével az Európai Közösségek Bizottsága annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy – mivel nem hozta meg mindazokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek a 92/43/EGK irányelv(2) 12. cikke (1) bekezdésének végrehajtásához és mivel hatályban tartotta azon jogszabályi rendelkezéseit, amelyek nem egyeztethetők össze ezen irányelv 12. cikkének (1) bekezdésével –, Írország nem teljesítette az említett irányelvből eredő kötelezettségeit.
I – Jogi háttér
2. Az irányelv fő célja, hogy a tagállamok azon területén található természetes élőhelyek, amelyre az Európai Unióról szóló szerződés alkalmazandó, valamint a vadon élő állatok és növények védelmén keresztül előmozdítsa a biológiai sokféleség fenntartását.(3)
3. A vidra, valamennyi cetféle, a kérgesteknős(4), a nádi varangy(5), a kerryi meztelen csiga(6) és valamennyi denevérfaj szerepel az élőhely-irányelv IV. mellékletének a) pontjában felsorolt fajok között. Az ebben a mellékletben szereplő közösségi érdekeltségű állatfajok szigorú védelem alá tartoznak.
4. Az élőhely-irányelv 12. cikke a következőképpen szól:
„(1) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a IV. melléklet a) pontjában felsorolt állatfajok természetes elterjedési területükön való szigorú védelmének érdekében, megtiltva az alábbiakat:
a) e fajok vadon befogott példányainak szándékos befogásának vagy megölésének bármely formája;
b) e fajok szándékos zavarása, különösen párzás, utódnevelés, áttelelés és vándorlás idején;
c) vadon élő állatok tojásainak szándékos elpusztítása vagy begyűjtése;
d) párzási, költő- vagy pihenőhelyek károsítása vagy elpusztítása.
(2) E fajok esetében a tagállamok megtiltják a vadonból befogott példányok tartását, szállítását, kereskedelmét, illetve cseréjét, továbbá eladásra vagy cserére való felkínálását azon példányok kivételével, amelyek befogása az irányelv alkalmazása előtt, jogszerűen történt.
(3) Az (1) bekezdés a) és b) pontjában, valamint a (2) bekezdésben említett tilalmak e cikk hatálya alá tartozó állatok életének valamennyi szakaszára érvényesek.
(4) A tagállamok folyamatos figyelőrendszert hoznak létre a IV. melléklet a) pontjában felsorolt állatfajok véletlen befogásának és megölésének ellenőrzése céljából. Az összegyűlt adatok ismeretében a tagállamok további kutatási és védőintézkedéseket hoznak annak biztosítására, hogy az állatok véletlen befogása és megölése ne legyen jelentős negatív hatással az érintett fajokra.”
5. Az élőhely-irányelv 13. cikke a IV. melléklet b) pontjában felsorolt növényfajok számára szintén szigorú védelmi rendszer létrehozását írja elő, megtiltva az alábbiakat:
„a) az említett növényfajok vadon élő példányainak szándékos letépése, begyűjtése, levágása, gyökerestől való kiszedése vagy elpusztítása azok természetes elterjedési területén;
b) az említett növényfajok vadonból begyűjtött példányainak tartása, szállítása, kereskedelme vagy cseréje, továbbá eladásra vagy cserére való felkínálása, kivéve azon példányokat, amelyek begyűjtése ezen irányelv alkalmazása előtt, jogszerűen történt.”
6. Az élőhely-irányelv 16. cikkének (1) bekezdése szerint:
„(1) Amennyiben nincs más megfelelő megoldás, és az eltérés megengedése nem befolyásolja hátrányosan az érintett fajok populációi kedvező védettségi állapotának fenntartását az elterjedési területükön, a tagállamok engedélyezhetik a 12., 13., 14. cikkben, valamint a 15. cikk a) és b) pontjában foglalt rendelkezésektől való eltérést az alábbiak érdekében:
a) a vadon élő állatok és növények, valamint a természetes élőhelyek védelme;
b) termést, állatállományt, erdőt, halastavat, vizeket és más típusú, tulajdont érintő súlyos károk megelőzése;
c) közegészség, közbiztonság vagy más kiemelkedően fontos közérdek, beleértve a társadalmi vagy gazdasági érdekeket is, továbbá a környezet számára kiemelkedően előnyös hatás elérése;
d) az érintett fajok újbóli elszaporításával és visszahonosításával kapcsolatos kutatás és oktatás, továbbá az e célok érdekében végzett tenyésztés és nemesítés, növények esetében a mesterséges szaporítást is beleértve;
e) a IV. mellékletben felsorolt fajok korlátozott és az illetékes tagállami hatóságok által meghatározott számú példányai szigorúan ellenőrzött feltételek mellett, szelektív módon és korlátozott mértékben végzett befogásának, begyűjtésének vagy tartásának engedélyezése.”
7. Az élőhely-irányelv 16. cikkének (2) bekezdése szerint a tagállamok kétévenként eljuttatják a Bizottságnak az (1) bekezdés értelmében engedélyezett eltérésekről készült jelentést. A Bizottság a jelentés kézhezvételétől számított 12 hónapon belül véleményezi az eltéréseket és tájékoztatja azokról az őt segítő bizottságot.
8. Az élőhely-irányelv 16. cikkének (3) bekezdése sorolja fel azon adatokat, amelyeket a jelentésnek tartalmaznia kell.
9. Az élőhely-irányelv 1994. május 21-én lépett hatályba.
II – A pert megelőző eljárás
10. 2002. október 18-án a Bizottság több hiányosságot állapított meg az élőhely-irányelv ír nemzeti jogba történő átültetésével kapcsolatban. Először is Írország elmulasztotta az irányelv IV. mellékletében felsorolt és Írországban rendszerint elő nem forduló fajok vonatkozásában a 12. cikk (2) bekezdésének és a 13. cikkének átültetését. Másodszor Írország nem hozta meg az élőhely-irányelv 12. cikkének (1) bekezdésében előírt, ezen irányelv IV. mellékletének a) pontjában felsorolt állatfajok szigorú védelmi rendszerének megvalósításához szükséges különleges intézkedéseket. Harmadsorban Írország elmulasztotta az élőhely-irányelv 12. cikkének (4) bekezdésében előírt, az említett irányelv IV. mellékletének a) pontjában felsorolt állatfajok véletlen befogásának és megölésének ellenőrzését szolgáló figyelőrendszer létrehozását. Végül pedig a Bizottság megállapította, hogy az ír nemzeti jog az élőhely-irányelv 12. és 16. cikkével összeegyeztethetetlen rendelkezéseket tartalmaz. Így felszólította Írországot, hogy e tekintetben tegye meg az észrevételeit.
11. Az ír hatóságok 2002. december 20-i levelükben megállapították, hogy az ír nemzeti jog az élőhely-irányelv 12. cikke (2) bekezdésének és a 13. cikkének átültetését célzó különleges rendelkezései az említett irányelv IV. mellékletének a) és b) pontjában szereplő azon fajokra korlátozódnak, amelyek ír területen megtalálhatóak. Az ír hatóságok értesítették a Bizottságot az ír nemzeti jog azon felhatalmazó rendelkezéseiről, amelyek szükség esetén lehetővé teszik az említett irányelv 12. cikkének (2) bekezdésében és a 13. cikkében előírt szigorú védelmi rendszer kiterjesztését.
12. Ezen túlmenően az ír hatóságok számos olyan intézkedést hoztak, amelyek az élőhely-irányelv IV. melléklete a) pontjában felsorolt állatfajoknak az említett irányelv 12. cikke (1) bekezdése szerinti szigorú védelmi rendszere hatékony alkalmazását szolgálják.
13. Mivel nem találta kielégítőnek az ír hatóságok válaszát, a Bizottság 2003. július 11-én indokolással ellátott véleményt bocsátott ki, amelyben megismételte a felszólító levelében szereplő észrevételeit. A Bizottság felszólította Írországot, hogy az indokolással ellátott vélemény kézhezvételétől számított két hónapon belül hozza meg az abban foglaltak tejesítéséhez szükséges intézkedéseket.
14. Írország 2003. szeptember 12-én válaszolt az indokolással ellátott véleményre, amelyben arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy rendeleti úton javasolta az élőhely-irányelv 12. cikke (2) bekezdésének és 13. cikke (1) bekezdése b) pontjának alkalmazását az említett irányelv IV. mellékletének a) és b) pontjában felsorolt valamennyi fajra. Előadta továbbá, hogy elutasítja a Bizottság azon értelmezését, amely szerint az ír jogi szabályozás helytelenül léptette hatályba az élőhely-irányelv 12. és 16. cikkét. Ezen túlmenően Írország bemutatta a nádi varangyra vonatkozó 2002-es védelmi tervét, és tájékoztatta a Bizottságot az általa e területen e fajra, a denevérfajokra, a vidrára és a kérgesteknősre létrehozott felügyeleti rendszerről és kezdeményezésekről. Írország pontosította, hogy a kerryi meztelen csigával és a cetfélékkel kapcsolatos adatok feldolgozás alatt állnak.
15. Írország 2004. január 8-án az indokolással ellátott véleménnyel kapcsolatos kiegészítő felvilágosítást küldött a Bizottságnak. Előadta, hogy négy fajonkénti cselekvési terv (a továbbiakban: FCST) áll kidolgozás alatt, amelynek munkálatai egy emlős, egy madár, egy hal és egy növény tekintetében 2004 márciusában fejeződnek be, és amelyek alapján a vidrára, a denevérfajokra, a nádi varangyra, a kerryi meztelen csigára és a különleges sörtepáfrányra(7) is létrehozható FCST. Ezek az FCST-k valószínűleg 2005 szeptemberére készülnek el. A cetféléket illetően Írország előadta, hogy e fajok különleges nehézséget jelentenek, és hogy jelenleg is folynak kutatások arról, hogyan lehet az említett fajokat az ír vizeken a legjobban védeni.
16. Mivel a válasz nem tette lehetővé annak megállapítását, hogy Írország eleget tett-e az élőhely-irányelvből eredő kötelezettségeinek, a Bizottság a jelen kereset megindításáról határozott.
III – A kereset
17. A keresetet a Bizottság három kifogásra alapítja:
– az élőhely-irányelv 12. cikke (2) bekezdésének és 13. cikkének a IV. mellékletben szereplő és Írországban rendszerint elő nem forduló fajok vonatkozásában hiányos átültetése;
– az említett irányelv 12. cikkének (1) bekezdésében előírt szigorú védelmi rendszer hatékony megvalósításához szükséges különleges intézkedések elmulasztása;
– az ír nemzeti jog az élőhely-irányelv 12. cikkével és 16. cikkével összeegyeztethetetlen rendelkezéseket tartalmaz.
18. Tekintettel Írország válaszára, a Bizottság megállapítja, hogy az ír nemzeti jog mégis megfelel ezen irányelv 12. cikke (2) bekezdésének és a 13. cikkének. Következésképpen a Bizottság kérelmének első kifogását visszavonta.
19. Ennélfogva a fentebb bemutatott sorrendben a két másik kifogást vizsgálom meg.
IV – Álláspont
A – A második kifogásról
20. Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy az EK-Szerződés 249. cikkének harmadik bekezdése szerint az irányelv az elérendő célokat illetően minden címzett tagállamra kötelező, azonban az érintett irányelv nemzeti jogban történő átültetéséhez szükséges forma és eszközök megválasztását a nemzeti hatóságokra hagyja. Ugyanakkor az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében(8) valamely irányelv belső jogba való átültetéséhez ugyan nem feltétlenül szükséges rendelkezéseinek kifejezett vagy sajátos jogi normába történő alak- és szövegszerű átvétele, és tartalmától függően elegendő lehet egy általános jogi keret, ennek feltétele azonban az, hogy kellően egyértelmű és pontos módon biztosítsa az irányelv teljes érvényesülését.
21. Annak érdekében, hogy meg lehessen határozni a tagállamot terhelő kötelezettség terjedelmét, e tekintetben minden ügyben szükséges az irányelvben szabályozott azon rendelkezés természetének meghatározása, amelyre a kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset vonatkozik.(9)
22. Az élőhely-irányelv negyedik és tizenegyedik preabulumbekezdéséből következik, hogy a veszélyeztetett fajok és élőhelyek a Közösség természeti örökségét képezik, és hogy a közösségi érdekeltségű, elsődleges fontosságú természetes élőhelyek és fajok védelmét előmozdító intézkedések elfogadása a tagállamok közös feladata. Így a Bíróság az említett irányelv, különösen annak 12. cikke (1) bekezdését illetően úgy döntött, hogy az átültetés pontossága különös jelentőséggel bír a jelen ügyhöz hasonló esetben, amikor a Közösség természeti örökségének kezelése saját területeik vonatkozásban az egyes tagállamok feladata.(10)
23. Ebből következik, hogy az élőhely-irányelv tekintetében – amely a környezetvédelmi jog területén összetett és technikai szabályokat tartalmaz – a tagállamoknak különösen ügyelniük kell arra, hogy ezt az irányelvet átültető jogszabályaik egyértelműek és pontosak legyenek.(11)
24. Pontosabban ezen irányelv 12. cikke (1) bekezdésének az átültetetése nemcsak a teljes jogszabályi keret létrehozását követeli meg a tagállamoktól, hanem különleges és konkrét védelmi intézkedések megtételét is.(12) A Bíróság azt is kimondta, hogy a 12. cikk (1) bekezdése szerinti szigorú védelmi rendszer összefüggő és összehangolt, megelőző jellegű intézkedések meghozatalát feltételezi.(13)
25. Az élőhely-irányelv 2. cikkének (1) és (2) bekezdése szerint ezen irányelv 12. cikke (1) bekezdésének az átültetését szolgáló intézkedések célja, hogy a közösségi érdekeltségű természetes élőhelyek, valamint vadon élő állat- és növényfajok kedvező védettségű helyzetének fenntartásával, illetve helyreállításával hozzájáruljon a biológiai sokféleség biztosításához.
26. Az említett irányelv 1. cikkének e) és i) pontja szerint a „védettségi állapot” abban az esetben minősül „kedvezőnek”, ha [az élőhely] „természetes kiterjedése és az azon belül található területek nagysága állandó vagy növekvő”, és ha „az érintett faj populációinak dinamikájára vonatkozó adatok azt mutatják, hogy a faj képes hosszú távon fenntartani magát természetes élőhelyének életképes alkotórészeként”.
27. Értelmezésem szerint a természetes élőhelyek és az élőhely-irányelv IV. mellékletében felsorolt fajok kedvező védettségi állapotban való fenntartása fokozott ellenőrzési és felügyeleti intézkedések végrehajtását igénylik. Az a véleményem, hogy a szigorú védelmet igénylő fajok listájának felállításával a közösségi jogalkotó e fajokat meg akarta különböztetni a vadon élő állatok és növények más fajaitól, többek között azért, mert az ezen irányelv IV. mellékletében szereplő fajok és természetes élőhelyei sérülékenyebbek(14) .
28. Ezenkívül azt gondolom, hogy e mellékletben említett fajok szigorú védelme mindenekelőtt az egyes fajok pihenési- és párzási helyeinek vagy akár az őket fenyegető lehetséges veszélyek alapos ismeretét jelenti. Véleményem szerint ez feltételezi a kérdéses fajok hosszú távú felügyeletét. A Bíróság egyébként a fent már említett Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben hozott ítéletében úgy ítélte meg, hogy „a felügyeleti kötelezettség alapvető fontosságú az élőhelyekről szóló irányelv hatékony érvényesülése szempontjából, és részletes, egyértelmű és pontos átültetést igényel”(15) .
29. A jelen ügyben megállapítható, hogy az élőhely-irányelv IV. mellékletében felsorolt fajok közül több megtalálható Írország területén. Nem vitatott, hogy a legfontosabbak, ténylegesen és elterjedésük szerint, a denevérek és a cetfélék, amelynek fajait a IV. melléklet is védi. E IV. mellékletben szereplő, Írországban megtalálható más fajok a vidra, a nádi varangy, a kérgesteknős és a kerryi meztelen csiga.
30. E megállapításokra tekintettel az élőhely-irányelv 12. cikkének (1) bekezdésében előírt szigorú védelmi rendszer hatékony megvalósításához szükséges különleges intézkedések elmulasztására alapított második kifogás megalapozottságát e szakaszban vizsgálni kell.
31. E kifogás alátámasztására Bizottság hét érvre hivatkozik.
Az első érvről
32. A Bizottság azt rója fel Írországnak, hogy a kérgesteknős és a kerryi meztelen csiga tekintetében elmulasztotta az élőhely-irányelv 12. cikke szerinti szigorú védelmi rendszer megvalósítását annyiban, amennyiben egyik faj sem szerepel az 1997. évi Európai Közösségek élőhely-rendelet (European Communities [Natural Habitats] Regulations) első mellékletében.
33. Ezen első érvet illetően a Bizottság kijelenti, hogy Írország válasza a kérgesteknős és a kerryi meztelen csiga tekintetében kielégítő. Ennélfogva úgy ítélem meg, hogy ezen érv megalapozottságát nem kell megvizsgálni.
A második érvről
34. A Bizottság szerint a vadon élő növényekről és állatokról szóló, 2000. évi törvénnyel módosított, a vadon élő növényekről és állatokról szóló, 1976. évi ír törvény (a továbbiakban: 1976. évi Wildlife Act) alapján fennáll az eltérések párhuzamos rendszere, amely veszélyezteti az élőhely-irányelv IV. mellékletében felsorolt fajok szigorú védelmi rendszerének hatékony megvalósítását szolgáló intézkedések elfogadását.
35. Mivel ezt az érvet ugyanúgy fogalmazták meg, mint a harmadik kifogást, úgy ítélem meg, hogy azokat egyesíteni kell, és a megalapozottságukat is együtt kell megvizsgálni.
A harmadik érvről
36. A Bizottság szerint az élőhely-irányelv 12. cikke (1) bekezdése megvalósításának hatékony eszközeként szolgáló FCST-k még nincsenek kidolgozva, kivéve a nádi varangy vonatkozásában. Az Írország által tett különleges intézkedések nem összehangoltak, illetve hiányosak, és nem tekinthetők az élőhely-irányelv szerinti szigorú védelmi rendszer hatékony megvalósításának. Egyedül a nádi varangy helyzete tekinthető kielégítőnek a Bizottság megítélése szerint.
37. A Bizottság fenntartja, hogy Írország által, a többi FCST jövőbeni közzétételének alátámasztására használt „végrehajtás alatt áll” kifejezés nem ad pontos iránymutatást a közzététel időpontjáról és a jövőbeni FCST-k végső formájáról.
38. Írország elismeri, hogy az élőhely-irányelv IV. mellékletének a) pontjában felsorolt fajok tekintetében a terveket még végső formába kell önteni, és közzé kell tenni. Pontosítja továbbá, hogy az említett IV. melléklet valamennyi fajait lefedő többi FCST-re vonatkozó közzétételi program kidolgozás alatt áll.
39. A Bizottsághoz hasonlóan úgy ítélem meg, hogy az FCST hatékony eszköz az élőhely-irányelv 12. cikkének (1) bekezdése szerinti szigorú védelmi kötelezettség teljesítésére. Fontos adatokat szolgáltat a fajról, az élőhelyükről, valamit a pihenő- és párzási helyükről, és olyan különleges ajánlásokat fogalmaz meg, amelyek célja a kérdéses faj megfelelő védelmének biztosítása.
40. Az Írország által a nádi varangy vonatkozásában létrehozott FCST(16) véleményem szerint megfelel az említett 12. cikk (1) bekezdése követelményének. Lehetővé teszi a nádi varangy párzási helyeinek tanulmányozását, valamint a faj számára hasznos új pocsolyák kiásását. 2004-ben elindították e faj párzási helyei módszeres felügyeletének programját, amelyet 2005-re és 2006-ra is meghosszabbítottak.
41. Ugyanakkor az élőhely-irányelv IV. mellékletében említett többi fajt illetően Írország elismeri, hogy a kérdéses tervek még véglegesítésre szorulnak, és közzé kell tenni azokat, illetve pontosítja, hogy az említett IV. mellékletben felsorolt valamennyi fajt lefedő többi FCST-re vonatkozó közzétételi program „folyamatban van”.
42. Elegendő emlékeztetni arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a kötelezettségszegés megtörténtét a tagállamban az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor fennálló helyzet alapján kell megítélni.(17)
43. Mivel az élőhely-irányelv IV. mellékletében említett fajokra vonatkozó FCST-k az indokolással ellátott véleményben rögzített határidő lejártakor, azaz 2003. szeptember 11-én még nem voltak kidolgozva, így a harmadik érv megalapozott.
A negyedik érvről
44. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a fajok védelmével teljes munkaidőben foglalkozó tisztviselői hálózat megléte önmagában nem elegendő az élőhely-irányelv 12. cikke (1) bekezdésében előírt szigorú védelmi rendszer hatékony megvalósításához szükséges különleges intézkedések meghozatalának bizonyítására. A Bizottság példaként a nádi varangyra vonatkozó kézikönyvre(18) hivatkozik, amelyből az következik, hogy az illetékes hatóságoknak „más feladataik is vannak, és nagy kiterjedésű övezetekért felelősek és […] hogy [az illetékes hatóságoknak] nincs elegendő idejük arra, hogy a nádi varangy populációit rendszeresen ellenőrizzék”.
45. Írország e ponton lényegében nem vitatja a Bizottság észrevételeit.
46. Írország azzal érvel, hogy tisztviselői igen aktívak, és a fajokat, többek között a nádi varangyot is, hatékonyan védik, fontos szerepet betöltve e faj védelmében. Elismeri ugyan, hogy az ír nemzeti természetvédelmi őrök és tisztviselők „passzív felügyeletet” gyakorolnak, de azt hatékonynak tartja.
47. Az ügy irataiból(19) kitűnik, hogy Írország csupán annak állítására szorítkozik, hogy e tisztviselők ismerik az állatfajok védettségi helyzetét, és észrevesznek minden, valamely faj védettségi szintjét érintő jelentős változást.
48. Mint ahogy azt az előzőekben láttuk, a Bíróság úgy ítélte meg, hogy az élőhely-irányelv IV. mellékletében felsorolt fajok és élőhelyeik felügyeletére vonatkozó kötelezettség alapvető ezen irányelv hatékonyságához. Márpedig úgy ítélem meg, hogy az az időhiány, amelyre a kézikönyv is hivatkozik, azt bizonyítja, hogy az említett melléklet fajainak és azok élőhelyeinek felügyeletével és ellenőrzésével megbízott emberi erőforrások nem elegendőek ahhoz, hogy eleget tegyenek az élőhely-irányelv 12. cikke (1) bekezdése szerinti szigorú védelemnek. Véleményem szerint az ügy iratainak egyetlen eleme sem utal arra, hogy az élőhelyek és a fajok védettségi helyzetének rendszeres és folyamatos felügyelete biztosított lenne, sem arra, hogy a tisztviselők passzív felügyeletének eredményeként keletkezett adatokat az előírt szigorú védelemnek való megfelelés érdekében módszeresen gyűjtenék és szerveznék.
49. Következésképpen azt állapítom meg, hogy ez az érv is megalapozott.
Az ötödik érvről
50. A Bizottság azt kifogásolja Írország tekintetében, hogy az építési vagy bontási projektek engedélyezése előtt rendszeresen elmulasztotta a fajokra vonatkozó hatásvizsgálatok elkészítését. A Bizottság szerint a 85/337/EGK tanácsi irányelv(20) alapján végzett környezetre gyakorolt hatásvizsgálatok (a továbbiakban: KHV) hasznosak lehetnek abból a szempontból, hogy figyelmeztetik az illetékes hatóságokat az élőhely-irányelv IV. mellékletében felsorolt fajok párzási, költő- vagy pihenőhelyeit fenyegető különleges veszélyekre. Ráadásul a Bizottság fenntartja, hogy egyetlen projekttel kapcsolatban sem végeztek KHV-t.
51. Továbbá, még ha sor került is ezekre a hatásvizsgálatokra, az ír hatóságok csak az adott projekt engedélyezését követően követelik meg az ingatlanberuházóktól, hogy információkat szolgáltassanak a védett fajokkal kapcsolatban, amely aláássa a KHV információgyűjtés területén való lehetséges hatékonyságát.
52. A Bizottság példaként három projektre utal. Először is hangsúlyozza, hogy a Lough Rynn-i területen végzett szállodaingatlan-projekttel kapcsolatban végeztek KHV-t, amely bebizonyította a projekt denevérpopulációra gyakorolt negatív hatásait. Ennek ellenére az ír hatóságok nem kértek semmilyen kiegészítő információt az engedély kiadása előtt, és nem hivatkoztak az élőhely-irányelv 16. cikke szerinti kötelezettségek tiszteletben tartására sem. Ezt követően a Bizottság az ennisi elterelő út építési projektjére hivatkozik, amelynek eredményeképpen elpusztultak a kis patkósorrú denevér(21) alvóhelyei. Végül a Broadhaveni-öbölben történt gázvezeték-építésre, a corribi gázprojektre utal, amelynek következményeként e régióban megzavarták a cetfélék párzási- és pihenőhelyeit.
53. A Lough Rynn-i projektet illetően Írország hangsúlyozza, hogy az Irish Planning Appeals Board (Tervezési Fellebbviteli Bizottság, a továbbiakban: Board) a különböző felek által szolgáltatott valamennyi tényt figyelembe vette, és biztosította az élőhely-irányelv és a 85/337/GK irányelv megfelelő tiszteletben tartását a projektre vonatkozó engedély kiadása során.
54. Ezenkívül Írország úgy ítéli meg, hogy a helyi szerv, a leitrimi területi tanács az illetékes arra, hogy a projekt véleményezése érdekében a helyszínen vizsgálja meg a denevérpopulációkra vonatkozó átfogó vizsgálat megfelelőségét, és hogy az építtetővel megkösse a károk csökkentésére vonatkozó intézkedésekről szóló szerződést. Ezt a vizsgálatot jóval a projekt megkezdése előtt kellett volna elvégezni. Írország azzal érvvel továbbá, hogy az egymással összefüggő szerződési kikötések különleges követelményeinek be nem tartása esetén a helyi területfejlesztési hatóság hivatalból fel tud lépni a helyrehozatal érdekében.
55. Az ügy irataiból kitűnik(22), hogy az említett projektet a Board 2002-ben hagyta jóvá, míg a denevérekre gyakorolt káros hatásokat bizonyító vizsgálatot csak 2004-ben végezték el, a munkálatok pedig 2003-ban elkezdődtek.
56. Írország nem vitatja a 2004 júniusában az ingatlanberuházó által ismertetett átfogó tanulmány(23) következtetéseit. Ez az engedély kiadását követően elvégzett tanulmány bemutatja, hogy az egyes épületek felújítása és az egyes fák kivágása azt eredményezi, hogy ezek az élőhelyek teljesen és egyértelműen megszűnnek párzási- és pihenőhelyként működni. E tanulmány szintén hangsúlyozza, hogy az ember által okozott zaj és fény jelentős befolyást gyakorol a denevérfajokra.
57. Az élőhely-irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja alapján azt gondolom, hogy a Lough Rynn-i ingatlanprojektet nem engedélyezhették volna az ír hatóságok az érvényes eltérés alkalmazása nélkül. A jelen ügyben megállapítható, hogy az említett projekt nem tartozik ezen irányelv 16. cikk szerinti eltérés hatálya alá.
58. Írország lényegében nem vitatja ezt a kifogást, és csak a helyi hatóságok által megvizsgált átfogó tanulmány helyénvalóságát, illetve a Board megfelelő működését hangsúlyozza.
59. Ezenkívül az ennisi elterelő utat illetően az ügy irataiból(24) kitűnik, hogy e projektről készült KHV, amely kimutatta, hogy az elterelő út eredményeként elpusztulnak a patkósorrú denevér alvóhelyei. Márpedig figyelemmel a Bizottság által bemutatott tényekre, amelyeket Írország sem vitatott, úgy tűnik, hogy az ír hatóságok jóval az építési projekt engedélyezését követően, 2004. július 7-én engedélyezték az eltérés alkalmazását. Semmi sem támasztja alá, hogy az engedély kibocsátásakor az ír hatóságok hasznosnak tartották volna az érvényes eltérés megkövetelését.
60. Ugyanez vonatkozik a corribi gázprojektre is, a Broadhaveni-öböl gázvezeték- építése tekintetében. Nem vitatott, hogy az öböl számos, az élőhely-irányelv IV. mellékletében védett cetfajnak ad otthont. A projekt megvalósításához robbanóanyagot is használni akartak. Márpedig az „Írország Környezetvédelmi Bizottsága” Főigazgatósághoz címzett 2003. november 3-i levélből(25) az következik, hogy a Marine Licence Vetting Committee (Tengeri Engedélyezési Ellenőrző Bizottság) előtt ismert volt ezen robbanóanyagok használatából adódó zaj cetfélékre gyakorolt káros hatása. Robbanóanyagoknak az élőhely-irányelv IV. mellékletében védett fajok élőhelyéül szolgáló területen való szándékos használata ellentétes ezen irányelv 12. cikke (1) bekezdésének b) pontjával. Ennek ellenére a 2003. november 3-i levélből egyértelműen kitűnik, hogy a projektet az említett irányelv 16. cikke szerinti eltérés alkalmazása nélkül engedélyezték.
61. Az ennisi elterelő út projektje és a corribi gázprojekt vizsgálata mutatja, hogy nem elhanyagolható az a kockázat, amelyet a védett fajok pihenő- és párzási helyeinek zavarása okoz. Ezenkívül ezt az értékelést erősíti az a tény is, hogy egyrészről az ír tengeri hatóságok fontosnak tartották a cetfélék tekintetében a károk csökkentésére vonatkozó intézkedések előírását, ezzel „mérsékelve annak hatását”, és másrészről pedig a National Park and Wildlife Service (a továbbiakban: NPWS) az ennisi elterelő út beruházója számára számos intézkedés megtételét írta elő a denevérfajok élőhelyeinek biztosítása érdekében.
62. A fenti tényekre tekintettel megállapítom, hogy a Lough Rynn-i, az ennisi elterelő út- és a corribi gázprojekteket illetően az érv megalapozott.
A hatodik érvről
63. A hatodik érvet illetően a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a patkósorrú denevér és a nádi varangy kivételével az ír hatóságok nem rendelkeznek a szükséges információkkal az élőhely-irányelv IV. mellékletének a) pontjában felsorolt több faj párzási-, költő- vagy pihenőhelyei, illetve azok fenyegetettsége vonatkozásában.
64. Először is a Bizottság azt rója fel Írországnak, hogy nem rendelkezik elegendő információval a denevérfajokról. Az Írország által meghirdetett felügyelet, a hat vizsgált területet gépjárművel bejáró, „car transect” lehetőségei eléggé korlátozottak, és nem teszik lehetővé az élőhelyek azonosítását. Ezen túlmenően a Bizottság megállapítja, hogy Írország azon érvei, amely szerint egyrészről ez a program „megfelelő időn belül” lényeges információkkal szolgál a populáció változásairól, és másrészről az információgyűjtés, amely „valószínűleg” 2005 végéig tart, nem biztosítja kellő bizonyossággal, hogy Írország a jelenlegi kísérleti programon túl megvalósítaná a szigorú védelmi rendszert. Semmilyen pontos időpontot nem szolgáltattak a megfelelő felügyeleti rendszer létrehozására vonatkozóan.
65. Másodsorban, a Bizottság megállapítja, hogy a vidrák ír területen való jelenlétét alátámasztó tanulmány jóval az élőhely-irányelv hatálybalépése előtt keletkezett. Ennélfogva úgy ítéli meg, hogy nem lehet megállapítani, hogy a vidrák pihenő- és párzási helyei jelenleg megfelelő, átfogó felügyelet alá tartoznának. Azon egyszerű nyilatkozat alapján, amely szerint 2004-ben elindított tanulmányt 2005-ben be kell fejezni, nem lehet biztosan megállapítani, hogy sor fog-e kerülni a megfelelő felügyeleti rendszer és program bevezetésére.
66. Harmadsorban, a kerryi meztelen csigát illetően a Bizottság megállapítja, hogy Írország nem bizonyította egy olyan összehasonlító információgyűjtő rendszer bevezetését, mint amilyen a nádi varangyra vonatkozik. Az ír hatóságok által gyakorolt passzív felügyelet és a gerinctelenekkel foglalkozó biológus szakértő alkalmazása semmilyen bizonyossággal nem szolgál az egységesen szervezett felügyeletre vonatkozó rendszeres adatszolgáltatást illetően a kerryi meztelen csiga jelenlétével, párzási, költő- vagy pihenőhelyeivel és az azokat fenyegető esetleges veszélyekkel kapcsolatban.
67. Végül a Bizottság azt rója fel Írországnak, hogy nem vezetett be átfogó, megfelelő és folyamatos felügyeleti rendszert a cetfélékre, amely lehetővé tehetné a fajra vonatkozó szigorú védelmi rendszer felállítását. A Bizottság üdvözli a hatékony felügyeleti programot és az ír partoknál található cetfélék önkéntesek által végzett nyilvántartási programját, de megállapítja, hogy ezek a programok nem tekinthetők átfogó felügyeleti programnak.
68. Ezt meghaladóan, még ha a Bizottság üdvözli is azt, hogy az NPWS a Galway-öbölben található kisebb cetfélék felügyeleti projektjét pénzügyileg támogatja, és hogy részt vesz a Roaring Water öbölbeli cetfélék felügyeletében, úgy ítéli meg, hogy az ilyen eseti projektek és programok, mivel földrajzilag korlátozottak, és mivel hosszú távú fennmaradásuk nem biztosított, nem jelenthetik az átfogó felügyeleti rendszer létrehozását.
69. Ezenkívül a Bizottság azzal érvel, hogy egy 2005-ös tanulmány jól mutatja, hogy mennyire hiányosak az ír vizekben található cetfélékre vonatkozó ismeretek, noha Írország tevékenysége különlegesen fontos a cetfélék tekintetében, figyelemmel a tenger és a tengerpart nagyságára és az itt jelenlévő fajok számára. A Bizottság hozzáteszi, hogy a tengeri környezet védelme tekintetében az NPWS forrásait jelentősen korlátozottak. A wildlife rangers-eknek (az NPWS helyszíni munkatársai) fontos szárazföldi feladataik vannak, és nem vagy nem elegendő mértékben rendelkeznek felszereléssel vagy a szükséges tapasztalattal a tengeren való tájékozódáshoz.
70. A hatodik érvről Írország elismeri, hogy a denevérekkel kapcsolatos kísérleti felügyeleti projektje nem helyettesít valamely részletesebb munkát. Ugyanakkor úgy ítéli meg, hogy a „car transect” program eléggé összetett adatokat szolgáltat az egyes denevérfajok jelenlétéről és elterjedéséről, amely még tovább tökéletesíthető. Írország hozzáteszi még, hogy ez a program túllépte a kísérleti program szakaszát, és már a harmadik évében tart, továbbá hogy megfelelő időn belül alapvető információkkal fog rendelkezni e populációk fejlődéséről.
71. Ráadásul Írország az élőhelyekre vonatkozó adatok bővítése érdekében szerződést ír alá a Bat Conservation Irelanddel. 2006 végére egy adatbázist létrehozó szerződés aláírását is tervezik, amely a denevérekre vonatkozó ismert megfigyeléseket csoportosítja. Egyébként Írország azzal érvel, hogy 2005 végére fejeződik be egy szakértő ajánlásait tartalmazó, a denevérek felügyeleti követelményeire és védelmi intézkedéseire vonatkozó jelentés.
72. A vidrát illetően Írország kijelenti, hogy a fajra vonatkozó tanulmány 2005 végére fejeződik be és e tanulmány alapján 2006 végére jelentés készül. Ez a tanulmány nem az első, hanem az 1980/1981-ben és 1990/1991-ben készült két korábbi tanulmányt követi. Egyébként a vidrák rádióval való követése lehetővé teszi egy részletes tanulmány elkészítését a pihenőhelyeikről, valamint nappali viselkedési mintáikról, a populáción belüli kölcsönhatásokról és a mozgásukról. Írország azzal érvel továbbá, hogy ha a faj fogyatkozásnak indulna, új kutatást indítana e fogyatkozás jellegének meghatározása és a szükséges intézkedések meghozatala érdekében.
73. Írország azt is hangsúlyozza, hogy egy biológus szakértő dolgozik a kerryi meztelen csigára vonatkozó FCST elkészítésén. Ez az FCST előrehaladott állapotban van, és alátámasztja, hogy a faj az ismert élőhelyein folyamatosan növekszik. Írország reméli, hogy az említett, felügyeleti programmal kapcsolatos ajánlásokat is tartalmazó FCST 2006-ban közzétételre kerül.
74. Újra emlékeztetek arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a kötelezettségszegés megtörténtét a tagállamban az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor fennálló helyzet alapján kell megítélni. A jelen ügyben ez a határidő 2003. szeptember 11-én járt le.
75. Meg kell állapítani, hogy e határidő lejártakor a vidrára, a kerryi meztelen csigára és a denevérfajokra vonatkozó szigorú védelmi rendszerhez szükséges különleges információgyűjtési intézkedéseket még nem minden esetben fogadták el.
76. Ezenkívül a fent már hivatkozott Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben hozott ítéletből következik, hogy a fajok felügyeletének módszeresnek és állandónak kell lennie.(26) Következésképpen Írország azon érve, amely szerint a vidrára vonatkozó, 1980/1981-ben és 1990/1991-ben készült két tanulmány e tagállam elkötelezettségét jelentené e faj felügyeletére, számomra nem tűnik kielégítőnek. Valójában úgy tűnik, hogy a fajra egyetlen módszeres és állandó tanulmány sem készült 1991-től 2005-ig. Ráadásul azon kötelezettségvállalás, mely szerint a vidrapopuláció fogyatkozásának megállapítása esetén új kutatásokat indítanak, nem felel meg az élőhely-irányelv 12. cikke (1) bekezdésében előírt követelményeknek. A 12. cikk szerinti szigorú védelmi rendszer megelőző jellegű intézkedések elfogadását feltételezi.(27) Ebből következik, hogy a tagállamok által elfogadott intézkedéseknek meg kell előzniük a védett fajok fogyatkozását, és nem a fogyatkozás megállapításakor kell beavatkozniuk.
77. A cetféléket illetően Írország egy felügyeletiprogram-sorozatot indított az ír partoknál. Szintén hangsúlyozza, hogy mivel az élőhely-irányelv a fajok szigorú védelmére vonatkozó értelmezéséről szóló 2005. április 6-i jelentés(28) is mutatja, hogy a közösségi politika kidolgozás alatt áll, a jelenlegi intézkedések elegendőek, és kielégítik ezen irányelv követelményeit.
78. Ezenkívül a 812/2004/EK rendelet(29) hatálybalépése óta a cetfélék egyes halászati tevékenységek során történő véletlenszerű kifogásáról gyűjti a megfigyeléseket, és ezekről a megfigyelésekről 2006. június 1-én egy éves jelentésben ad számot. Írország arra is hivatkozik, hogy a Bord Iascaigh Mhara (ír tengeri halászati tanács) részt vesz egy 2004 márciusában indult európai szintű projektben, amelynek célja a cetfélék véletlenszerű kifogásának csökkentése.
79. Írország fontosnak tartja továbbá a nemzeti biológiai nyilvántartási rendszer bevezetését és a National Biological Records Centre felállítását, amelynek célja a kutatók és olyan személyek számára adatbázisul szolgáló irattár létrehozása, akik a fajok elterjedéséről kívánnak információt kapni.
80. A fajoknak az élőhely-irányelv 12. cikke (1) bekezdése szerinti szigorú védelme érdekében Írország egy kidolgozás alatt álló nyilvántartási programra hivatkozik a Shannon-torkolatál, a Roaring Water öbölben és a Blasket-szigeteknél, valamint a kisebb cetfélék megfigyelési projektjére a Galway-öbölben és a Roaring Waternél. Írország hivatkozik az 1999 és 2001 között a Coastal & Marine Resources Centre(30) által végzett tanulmányra is.
81. Írország elismerte, hogy 1991-ben az ír vizek a bálnák és delfinek szentélye volt. A Coastal & Marine Resources Centre által végzett tanulmány kimutatja, hogy 21 ritka és veszélyeztetett cetféle él az ír vizekben, mint például a kék bálna. Ez a tanulmány hivatkozik azokra a veszélyekre, amelyek a cetféléket sújtják, többek között az emberi tevékenység okozta földmozgásokra.
82. Az említett tanulmányból következik, hogy kutató és elemző munkákat kell még végezni, többek között a cetfélékre vonatkozó adatoknak a halászati és a fizikai, oceanográfiai adatokkal való egyesítése, továbbá az ír hatóságoknak egy hatékonyabb kezelési eszköz biztosítása érdekében.
83. Egyébként az Irish Whale and Dolphin Group 2005-ben végzett tanulmánya rámutat Írország zárt gazdasági területein a cetfélékre vonatkozó ismeretek hiányosságaira, és felhívja a figyelmet az ír vizekben található cetfélék elterjedésére és mennyiségére vonatkozó pontosabb adatok sürgős szükségességére, az élőhely-irányelv követelményeinek való megfelelés érdekében.(31)
84. E tényekre tekintettel Írország érvelése, amely szerint a fent hivatkozott tevékenységei és tanulmányok bizonyítják, hogy gondot fordít a felségvizeiben jelen lévő cetfélék hosszú távú védelmére és felügyeletére, nem fogadható el. Egyértelműnek tűnik, hogy a cetfélék felügyeletére vonatkozó programok esetiek, és egyes földrajzi területekre korlátozódnak. Írország nem bizonyította, hogy a cetfélékre átfogó, módszeres és állandó program létezne.
85. Egyébként Írország azon érve sem fogadható el, amely szerint az élőhely-irányelvnek a fajok szigorú védelmére irányuló értelmezése(32) azt mutatja, hogy a közösségi politika e tárgyban még kidolgozás alatt áll, és ez igazolja Írország tétlenségét.
86. Ennek az iránymutató dokumentumnak – mint ahogy azt a neve is mutatja – az a célja, hogy irányt mutasson a tagállamoknak a jogszabályaik létrehozásához. Ez a dokumentum egyetlen esetben sem kérdőjelezi meg az 1994 óta hatályban lévő élőhely-irányelv 12. cikkének (1) bekezdése szerinti kötelezettség tartalmát.
87. Következésképpen úgy ítélem meg, hogy a hatodik érv megalapozott.
A hetedik érvről
88. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy Írország nem bizonyította, hogy megfelelő tervet dolgozott ki a denevérfajok párzási- és pihenőhelyeit fenyegető veszélyek elhárítására. A Bizottság azt rója fel Írországnak, hogy az nem vállalta a fő szabály szerint KHV-t nem igénylő projektek vizsgálatát. A Bizottság hangsúlyozza, hogy a fakitermelés, valamint a felújítási és bontási munkálatok veszélyeztetik a denevéreket.
89. Emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az EK 226. cikk alapján indított tagállami kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás keretén belül a Bizottság feladata, hogy az állítólagos kötelezettségszegés fennállását bizonyítsa anélkül, hogy bármiféle vélelemre támaszkodhatna.(33)
90. Így a jelen kereset keretében a Bizottságnak kell azt bizonyítania, hogy Írország kisebb, KHV-t nem igénylő projektek, mint a fakitermelés vagy a felújítási munkálatok keretében követett gyakorlata veszélyezteti az élőhely-irányelv IV. mellékletében szereplő fajok szigorú védelmi rendszerét.
91. Állítása alátámasztására a Bizottság csak feltételezésekre hagyatkozott, bármilyen bizonyíték bemutatása nélkül.(34) Azt állítja többek között, hogy „ha jók az értesülései, számos helyi közösség soha nem végzett denevérekre vonatkozó vizsgálatot a hidak felújítási munkálatainak megkezdése előtt”. Ezt az állítást semmilyen tény – mint az ilyen feltételek mellett végrehajtott munkák pontos példája és részletes körülményei – nem támasztja alá.
92. Következésképpen azt állapítom meg, hogy a hetedik érv nem megalapozott.
93. A fenti tények összességére tekintettel azt javasolom a Bíróságnak, hogy állapítsa meg, hogy mivel nem hozta meg az élőhely-irányelv 12. cikkének (1) bekezdésében előírt szigorú védelmi rendszer hatékony megvalósítása érdekében szükséges valamennyi különleges intézkedést, Írország nem teljesítette az ebből az irányelvből eredő kötelezettségeit.
B – A harmadik kifogásról
94. A Bizottság azt állítja, hogy az ír nemzeti jogban az élőhely-irányelv 12. és 16. cikkével összeegyeztethetetlen eltérések párhuzamos rendszere áll fenn. Ez a párhuzamos rendszer az 1976. évi Wildlife Act 23. cikkének (7) bekezdéséből és ugyanezen törvény 42. cikkéből vezethető le.
95. Tekintettel Írország által az ellenkérelmében adott válaszokra, a Bizottság visszavonta az 1976. évi Wildlife Act 42. cikkére alapított kifogást.
96. A Bizottság előzetesen megállapítja, hogy Írország az élőhely-irányelv 12. cikkét az 1997. évi 23. számú rendeletébe (European Communities [Natural Habitats] Regulations), ugyanezen irányelv 16. cikkét pedig az 1997. évi 25. számú rendeletébe (European Communities [Natural Habitats] Regulations) ültette át, az említett 16. cikk szövegezéséhez rendkívül hasonló megfogalmazással.
97. Mindamellett a Bizottság megállapítja, hogy az 1976. évi Wildlife Act 23. cikke (7) bekezdésének a), b) és c) pontja jelenleg is alkalmazandó kivételeket állapít meg, amelyek anélkül térnek el az élőhely-irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontjától, hogy ezen irányelv 16. cikkében foglaltaknak eleget tennének. Szintén emlékeztetek arra, hogy az 1976. évi Wildlife Actet 2000-ben módosították, és így az későbbi az említett irányelvet átültető rendeletek hatálybalépésének időpontjánál.
98. Az 1976. évi Wildlife Act 23. cikke (7) bekezdésének a), b) és c) pontja szerint nem valósít meg jogsértést az a személy, aki mezőgazdasági, halászati, vízi állattenyészt ési vagy növénytermesztési, erdőgazdálkodási vagy tőzegfejtő tevékenység végzése során nem szándékos módon megsebesít vagy elpusztít valamely vadon élő védett állatot, vagy az említett tevékenységek során az ilyen állat párzási-, vagy költőhelyét megzavarja vagy elpusztítja, vagy útépítési vagy bármilyen régészeti munka, vagy mérnöki munkálatok, vagy építkezés vagy bármilyen más ilyen típusú munka vagy tevékenység végzése során nem szándékos módon ilyen állatot megsebesít, elpusztít vagy annak párzási, költő- vagy pihenőhelyében kárt tesz, vagy azt elpusztítja.
99. Annak ellenére, hogy Írország módosította e törvényt, kiegészítve a 23. cikket egy (8) bekezdéssel, véget vetve ezáltal e cikk és az 1997. évi 25. számú rendelet (European Communities [Natural Habitats] Regulations) közötti jogi ellentmondásnak, a Bizottság fenntartja a kifogását, mivel ezen új bekezdést bevezető 2005. évi 3. számú rendeletet (European Communities [Natural Habitats] Regulations) Írország az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártát követően fogadta el és adott tájékoztatást róla.
100. A Bizottság hangsúlyozza, hogy a 2005. évi rendelet (European Communities [Natural Habitats] Regulations) hatálybalépése előtt az 1976. évi Wildlife Act 23. cikke (7) bekezdése szerinti kivételek az élőhely-irányelv IV. mellékletének a) pontjában felsorolt fajokra is alkalmazandóak. Írország tehát hivatkozhat erre a cikkre az eltérések érdekében.
101. A Bizottság szerint úgy tűnik, hogy az 1997. évi 25-ös rendelet (European Communities [Natural Habitats] Regulations) eltérő rendelkezéseit soha nem alkalmazták olyan nagy projekteknél, mint a corribi gázvezeték vagy a Lough Rynn-i projekt. A Bizottság az élőhely-irányelv 16. cikke alapján megvalósítható eltérésekről szóló jelentésben szintén megállapítja, hogy nincs egyetlen olyan érvényes eltérés, amely 1976. évi Wildlife Act 23. cikke (7) bekezdésével érintett eseteknek megfelel.
102. Ezen túlmenően a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a párhuzamos eltérések egyidejű fennállása zavart és megengedhetetlen jogi kétséget idéz elő, megsértve ezzel a jogbiztonság elvét.
103. Írország úgy ítéli meg, hogy a Bizottság nem veszi figyelembe az 1976. évi Wildlife Act 23. cikke (7) bekezdésével elérni kívánt célt. Írország szerint e bekezdés rendelkezései valójában csak ugyanezen törvény 23. cikkének (5) bekezdése szerinti esetekre vonatkoznak, és nem az 1997. évi rendelet (European Communities [Natural Habitats] Regulations) alkalmazására. Az esetleges félreérthetőségek elkerülése végett Írország e szabályozást módosította annak érdekében, hogy egyértelműen meghatározza az 1976. évi Wildlife Act 23. cikke (7) bekezdésében foglalt rendszer és az 1997. évi 23-as és 25-ös rendeleteinek (European Communities [Natural Habitats] Regulations) határait. Az 1976. évi Wildlife Act 23. cikkének (8) bekezdése kifejezetten úgy rendelkezik, hogy a (7) bekezdés szerinti eltérések nem alkalmazandók az élőhely-irányelv IV. mellékletének a) pontjában felsorolt fajokra.
104. Újból emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a kötelezettségszegés megtörténtét a tagállamban az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor fennálló helyzet alapján kell megítélni, és az ezt követően bekövetkezett változásokat a Bíróság nem veszi figyelembe(35) . A jelen ügyben Írország 2005-ben hozta meg a módosításokat, azaz az indokolással ellátott véleményben rögzített határidő lejártát követően. Ebből következik, hogy az említett módosítást nem kell figyelembe venni.
105. Megállapítom, hogy az 1976. évi Wildlife Act 23. cikke (7) bekezdésének b) és c) pontja úgy rendelkezik, hogy nem valósít meg jogsértést a párzási helyek szándékos vagy gondatlan megzavarása vagy elpusztítása és a vadon élő állat- és növényfajok párzási- és pihenőhelyeinek gondatlan módon történő elpusztítása vagy károsítása. Márpedig az élőhely-irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja szerint az ilyen, ezen irányelv IV. mellékletében szereplő fajokra elkövetett cselekmény attól függetlenül tilos, hogy szándékos vagy gondatlan volt-e.(36)
106. Írország az élőhely-irányelv 16. cikke alapján megengedett eltérésekről ismertetett jelentéséből következik, hogy az ír hatóságok az 1976. évi Wildlife Act 23. cikkére alapozva tértek el a denevérfajok, a nádi varangy és egyes delfin- és bálnafajok szigorú védelemétől.(37)
107. Következésképpen Írország azon érve, amely szerint az 1976. évi Wildlife Act 23. cikkének (7) bekezdése csak ugyanazon törvény (5) bekezdése szerinti esetekre vonatkozik, nem fogadható e. Meg kell állapítani, hogy létezik a 2000-ben elfogadott, az élőhely-irányelv 12. és 16. cikkével összeegyeztethetetlen párhuzamos eltérések rendszere.
108. Az előző megállapítások összességére tekintettel annak megállapítását javasoljuk a Bíróságnak, hogy Írország, mivel hatályban tartotta az ír nemzeti jogi szabályozást, amely összeegyeztethetetlen az élőhely-irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontjával és 16. cikkével, nem teljesítette az ezen irányelvből eredő kötelezettségeit.
109. Mivel a kifogások megalapozottak, Írországot a Bizottság kérelmének és az eljárási szabályzat 69. cikke 2. §-ának megfelelően a költségek viselésére kell kötelezni.
V – Végkövetkeztetések
110. Az előző megállapításokra tekintettel, a Bíróságnak az alábbiak megállapítását javasolom:
1) Mivel a kérgesteknős és a nádi varangy, valamint a denevéreket fenyegető veszélyek elhárítására vonatkozó intézkedések kivételével nem tette meg a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv 12. cikkének (1) bekezdésében előírt szigorú védelmi rendszer hatékony megvalósítása érdekében szükséges valamennyi különleges intézkedést, és
mivel hatályban tartotta az ír nemzeti jogi szabályozást, amely összeegyeztethetetlen az élőhely-irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontjával és 16. cikkével, Írország nem teljesítette az ezen irányelvből eredő kötelezettségeit;
2) Írországot kötelezze a költségek viselésére.
(1) .
(2)  –	A Tanács 1992. május 21-i 92/43/EGK irányelve a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről (HL L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.; a továbbiakban: élőhely-irányelv).
(3)  –	Lásd az élőhely-irányelv harmadik és negyedik preambulumbekezdését.
(4)  –	A kérgesteknős 300-400 kg-os példányai 1,50 m hosszúak, és ezzel a legnagyobb tengeri teknősfaj. A többi teknőstől eltérően nem páncél, hanem álbőr borítja, amelyen hét, zsíros réteget képező hosszanti barázda található, ami lehetővé teszi, hogy az 5 ?C-os hőmérsékletű vizet is elviselje.
(5)  –	A nádi varangy (Bufo calamita) Észak-Európa tengeri fövenypartjain őshonos varangyfaj. A kifejlett példányok 60-70 mm hosszúak. A közönséges varangytól a feje tetejéig végigfutó sárga gerincvonal különbözteti meg.
(6)  –	A kerryi meztelen csiga (Geomalacus maculosus) az egyetlen olyan meztelencsiga-faj, amely képes saját magán végig gördülni, és így gömböt képezni. Főleg sziklákon és fatörzseken található zuzmókkal táplálkozik.
(7)  –	A különleges sörtepáfrány (Trichomanes speciosum) évelő páfrány, amelynek háromszög alakú örökzöld levelei 10-30 cm hosszúak, sötétzöldek, vékonyak, áttetszőek és a levélsallangjai finoman irdaltak. Ez a faj a múlt században elég elterjedt volt, de mára a kihalás fenyegeti.
(8)  –	Lásd többek között a 363/85. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1987. április 9-én hozott ítélet (EBHT 1987, 1733. o.) 7. pontját; a C-361/88. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 1991. május 30-án hozott ítélet (EBHT 1991., I‑2567. o.) 15. pontját és a C‑6/04. sz., Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben 2005. október 20-án hozott ítélet (EBHT 2005., I‑9017. o.) 21. pontját.
(9)  –	A C-233/00. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2003. június 26-án hozott ítélet (EBHT 2003., I‑6625. o.) 77. pontja.
(10)  –	Lásd többek között a fent hivatkozott Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben hozott ítélet 25. pontját és a C‑98/03. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2006. január 10-én hozott ítélet (EBHT 2006., I‑53. o.) 59. pontját.
(11)  –	Lásd a fent hivatkozott Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben hozott ítélet 2. pontját és a Bizottság kontra Németország ügyben 2006. január 10-én hozott ítélet 60. pontját.
(12)  –	A C-103/00. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2002. január 30-án hozott ítélet (EBHT 2002., I‑1147. o.) 34-39. pontja.
(13)  –	A C-518/04. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2006. március 16-án hozott ítélet (EBHT 2006., I‑42. o.) 16. pontja.
(14)  –	Lásd az élőhely-irányelv tizenötödik preambulumbekezdését.
(15)  –	Az ítélet 65. pontja.
(16)  –	Lásd az ellenkérelem 13. és 14. pontját.
(17)  –	A C-200/88. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1990. november 27-én hozott ítélet (EBHT 1990., I‑4299. o.) 13. pontja és a C‑161/02. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2003. június 19-én hozott ítélet (EBHT 2003., I‑6567. o.) 6. pontja.
(18)  –	Lásd a keresetlevél 53. pontját.
(19)  –	Lásd többek között az ellenkérelem 16. és 23. pontját.
(20)  –	Az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27-i 85/337/EGK tanácsi irányelv (HL L 175., 40. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 248. o.).
(21)  –	A kis patkósorrú denevér Európában és Ázsiában honos denevérfaj. Törékeny testű, jellegzetessége a patkó alakú orr. Hosszússága 3,7 -4,5 cm, a szárnyfesztávolsága elérheti a 29,4 cm-t.
(22)  –	Lásd többek között a keresetlevél 6. és 7. mellékletét.
(23)  –	Lásd a keresetlevél 7. mellékletét.
(24)  –	Lásd a keresetlevél 10. mellékletét.
(25)  –	Lásd az ellenkérelem D-8. mellékletét.
(26)  –	Az ítélet 68. pontja.
(27)  –	Lásd a fent hivatkozott Bizottság kontra Görögország ügyben 2006. március 16-án hozott ítélet 16. pontját.
(28)  –	Az „élőhely” bizottság által létrehozott szakértői csoport jelentése, amelynek feladata a tagállamok élőhely-irányelv 12. cikkével kapcsolatos kezdeményezéseinek támogatása, különösen a pihenő- és párzási helyek védelmére vonatkozóké.
(29)  –	A cetfélék halászat során történő véletlenszerű kifogásával kapcsolatos intézkedések megállapításáról és a 88/98/EK tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2004. április 26-i tanácsi rendelet (HL L 150., 12. o.; magyar nyelvű különkiadás 4. kötet, 7. fejezet, 91. o.).
(30)  –	Lásd az ellenkérelem D-5. mellékletét.
(31)  –	Lásd a válasz mellékletét.
(32)  –	Lásd a jelen indítvány 77. pontját.
(33)  –	Lásd többek között a 96/81. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben 1982. május 25-én hozott ítélet (EBHT 1982., 1791. o.) 6. pontját és a C‑221/04. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2006. május 18-án hozott ítélet (EBHT 2006., I‑4515. o.) 59. pontját.
(34)  –	Lásd a keresetlevél 62. pontját és a válasz 35. pontját.
(35)  –	A C-394/00. sz., Bizottság kontra Írország ügyben 2002. január 17-én hozott ítélet (EBHT 2002., I‑581. o.) 12. pontja és a C‑299/01. sz., Bizottság kontra Luxembourg ügyben 2002. június 20-án hozott ítélet (EBHT 2002., I‑5899. o.) 11. pontja.
(36)  –	A fent hivatkozott Bizottság kontra Egyesült Királyság ügybe hozott ítélet 73-79. pontja.
(37)  –	Lásd a keresetlevél 8. mellékletét.