62010CJ0101_SL
Stranke
Razlogi za odločitev
Izrek
Stranke
V zadevi C‑101/10,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložila Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (Avstrija) s sklepom z dne 18. januarja 2010, ki je prispel na Sodišče 23. februarja 2010, v postopku
Genčo Pavlov,
Gregor Famira
proti
Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien,
SODIŠČE (četrti senat),
v sestavi J.-C. Bonichot, predsednik senata, L. Bay Larsen (poročevalec), sodnik, C. Toader, A. Prechal, sodnici, in E. Jarašiūnas, sodnik,
generalni pravobranilec: P. Mengozzi,
sodni tajnik: K. Malacek, administrator,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 13. januarja 2011,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
– za G. Pavlova in G. Famiro R. Keisler in S. Werinos, odvetnika,
– za avstrijsko vlado E. Riedl in G. Holley, zastopnika,
– za Evropsko komisijo F. Erlbacher in G. Braun, zastopnika,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 17. marca 2011
izreka naslednjo
Sodbo
Razlogi za odločitev
1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 38(1), prva alinea, Evropskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Republiko Bolgarijo na drugi strani, ki je bil v imenu Skupnosti sklenjen in potrjen s Sklepom Sveta in Komisije z dne 19. decembra 1994 (94/908/ESPJ, ES, Euratom) (UL L 358, str. 1, v nadaljevanju: pridružitveni sporazum z Republiko Bolgarijo).
2. Ta predlog je bil vložen v okviru spora med G. Pavlovom, bolgarskim državljanom, in G. Famiro, odvetnikom na Dunaju na eni strani in Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien (odbor odvetniške zbornice na Dunaju) na drugi strani, ker je zadnji zavrnil predlog, da se G. Pavlov vpiše v imenik odvetniških pripravnikov in da se mu izda potrdilo o upravičenju za zastopanje pred sodišči.
Pravni okvir
Pravo Unije
Pridružitveni sporazum z Republiko Bolgarijo
3. Člen 7(1) pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo določa, da „[p]ridružitev vključuje prehodno obdobje, ki traja največ 10 let in je razdeljeno na dve zaporedni stopnji, od katerih vsaka načeloma traja pet let. Prva stopnja se začne z začetkom veljavnosti tega sporazuma“. Ta pridružitveni sporazum je začel veljati 1. februarja 1995.
4. Člen 38(1) pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo iz poglavja I „Prosto gibanje delavcev“, ki spada pod naslov IV „Prosto gibanje delavcev, pravica do ustanavljanja, opravljanje storitev“, določa:
„Ob upoštevanju pogojev in načinov, ki veljajo v vsaki državi članici:
– delavci, ki so državljani Bolgarije in so zakonito zaposleni na ozemlju države članice, zaradi svojega državljanstva niso diskriminirani v primerjavi z državljani te države članice, kar zadeva delovne pogoje, osebne prejemke ali odpuščanje,
[…]“
5. Člen 42(1) pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo določa:
„Ob upoštevanju položaja na trgu dela v državi članici ter v skladu z njeno zakonodajo in veljavnimi predpisi na področju mobilnosti delovne sile:
– bi se morale obstoječe možnosti za zaposlovanje bolgarskih delavcev, ki jih nudijo države članice na podlagi dvostranskih sporazumov, ohraniti in po možnosti še izboljšati,
– druge države članice preučijo možnost sklenitve podobnih sporazumov.“
6. Člen 45(1) pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo iz poglavja II „Pravica do ustanavljanja“, ki spada pod naslov IV, določa:
„Z začetkom veljavnosti tega sporazuma vsaka država članica bolgarskim gospodarskim družbam in državljanom glede njihove pravice do ustanavljanja in delovanja na njenem ozemlju zagotovi obravnavo, ki ni manj ugodna od tiste, ki jo zagotavlja lastnim gospodarskim družbam in državljanom, razen za zadeve iz Priloge XVa“.
7. Člen 47 tega pridružitvenega sporazuma, ki je v omenjenem poglavju II, določa:
„Da bi državljanom Skupnosti in državljanom Bolgarije olajšali začetek in opravljanje zakonsko urejenih poklicnih dejavnosti v Bolgariji oziroma Skupnosti, pridružitveni svet preuči, katere ukrepe je treba sprejeti za zagotovitev vzajemnega priznavanja kvalifikacij. V ta namen lahko sprejme vse potrebne ukrepe.“
8. Člen 59(1) tega pridružitvenega sporazuma, ki je v omenjenem poglavju IV „Splošne določbe“, ki spada pod naslov IV, določa:
„Za namene naslova IV ta sporazum v ničemer ne preprečuje pogodbenicama, da uporabljata svoje zakone in druge predpise v zvezi z vstopom v državo in bivanjem v njej, zaposlitvijo, delovnimi pogoji, ustanavljanjem podjetij s strani fizičnih oseb in opravljanjem storitev, pod pogojem, da jih ne uporabljata tako, da bi s tem izničili ali omejili ugodnosti, ki za pogodbenici izhajajo iz posamezne določbe tega sporazuma. […]“
Nacionalna ureditev
9. Odvetniški poklic in dostop do njega sta urejena z zakonom o odvetniškem izpitu (Rechtsanwaltsprüfungsgesetz, BGBl. 556/1985, v različici, ki je bila objavljena v BGBl. 71/1999 in se uporablja za zgoraj navedeni spor, v nadaljevanju: RAPG) in z avstrijskim zakonom o odvetništvu (Österreichische Rechtsanwaltsordnung, RGBl. 96/1868, v različici, ki je bila objavljena v BGBl. 128/2004 in se uporablja za spor v postopku v glavni stvari, v nadaljevanju: RAO).
RAPG
10. Za spor v postopku v glavni stvari so upoštevne te določbe RAPG:
„Člen 1
Z odvetniškim izpitom se dokaže, da ima kandidat sposobnosti in znanje, ki so potrebni za opravljanje odvetniškega poklica, zlasti spretnost pri uvedbi in opravljanju zasebnih in javnih zadev, ki so zaupane odvetniku, kot tudi sposobnost za sestavo pravnih listin in pravnih mnenj in za urejene pisne in ustne navedbe o pravnem in dejanskem položaju.
Člen 2
1. Odvetniški izpit se lahko opravlja po pridobitvi doktorata iz prava (‚Doktorat der Rechte‘) ali magisterija pravnih znanosti (‚Magisterium der Rechtswissenschaften‘) za diplomante dodiplomskega študija (‚Diplomstudium‘) v skladu z zakonom z dne 2. marca 1978 […] o študiju pravnih znanosti in pripravništvu, ki traja tri leta, od tega najmanj devet mesecev na sodišču in najmanj dve leti pri odvetniku.
[…]“
RAO
11. Za spor v postopku v glavni stvari so upoštevne te določbe RAO:
„Člen 1
1. Za opravljanje odvetniškega poklica v (Avstriji) ni potrebno uradno imenovanje, temveč le dokaz o izpolnjevanju spodaj navedenih zahtev in vpis v seznam odvetnikov. (člena 5 in 5a).
[…]
2. Te zahteve so:
(a) avstrijsko državljanstvo;
[…]
(d) pripravništvo, opravljeno na način in v trajanju, kot določa zakon;
(e) opravljen odvetniški izpit;
[…]
3. Državljanstvo države članice Evropske unije ali druge države pogodbenice Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru ali Švicarske konfederacije je izenačeno z avstrijskim državljanstvom.
Člen 2
1. Pripravništvo, ki je potrebno za opravljanje odvetniškega poklica, se opravlja kot poklicna pravna dejavnost pri sodišču in odvetniku; […] Pripravništvo pri odvetniku se upošteva le, če se ta dejavnost izvaja kot glavna poklicna dejavnost in je ne ovira druga poklicna dejavnost […]
2. Pripravništvo v smislu odstavka 1 traja pet let. Od tega se [v Avstriji] opravi najmanj devet mesecev na sodišču in najmanj tri leta pri odvetniku.
[…]
Člen 15
1. Če je na podlagi zakona predpisano zastopanje po odvetniku, lahko odvetnika pod njegovo odgovornostjo nadomešča pred vsemi sodišči in organi tudi do substitucije upravičen odvetniški pripravnik, ki pri njem opravlja pripravništvo; ni pa dopustno, da odvetniški pripravnik podpisuje vloge, ki se predložijo sodišču ali upravnim organom.
2. Do substitucije je upravičen tisti odvetniški pripravnik, ki je uspešno opravil odvetniški izpit. […]
3. Če na podlagi zakona ni predpisano zastopanje po odvetniku, lahko odvetnika pod njegovo odgovornostjo nadomešča pred vsemi sodišči in organi tudi odvetniški pripravnik, ki pri njem opravlja pripravništvo; ni pa dopustno, da odvetniški pripravnik podpisuje vloge, ki se predložijo sodišču ali upravnim organom.
4. Odbor Odvetniške zbornice mora odvetniškemu pripravniku, ki opravlja pripravništvo pri odvetniku, izdati izkaznico, iz katere izhajata substitucijsko upravičenje v skladu z odstavkom 2 (‚große Legitimationsurkunde‘) ali upravičenje za zastopanje v skladu z odstavkom 3 (‚kleine Legitimationsurkunde‘).
[…]
Člen 30
1. Za vpis v imenik odvetniških pripravnikov je ob začetku pripravništva pri odvetniku treba pred odborom (odvetniške zbornice) vložiti obvestilo, dokazati avstrijsko državljanstvo in izpolnjevanje pogojev, ki so predpisani za začetek pripravništva pri sodišču; pripravništvo se upošteva šele od dneva prispetja te prijave.
[…]
4. Zoper zavrnitev vpisa v imenik odvetniških pripravnikov, zoper izbris iz imenika in zoper zavrnitev potrditve odvetniškega pripravništva imajo udeleženci pravico do pritožbe na Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (vrhovna pritožbena in disciplinska komisija za odvetnike) […]
5. Državljanstvo države članice EU ali druge države pogodbenice Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru ali Švicarske konfederacije je izenačeno z avstrijskim državljanstvom.“
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
12. G. Pavlov je leta 2002 končal študij prava na Dunaju. Od leta 2004 je zaposlen v odvetniški pisarni G. Famire, odvetnika na Dunaju. G. Pavlov je imetnik avstrijskega dovoljenja za prebivanje in dovoljenja za zaposlitev v smislu avstrijskega prava, ki mu omogočata dostop do dela in njegovo opravljanje na vsem ozemlju Avstrije. G. Famira je imetnik dovoljenja, ki ga je izdal zavod za zaposlovanje in na podlagi katerega lahko G. Pavlova kot odvetniškega pripravnika, ki je delojemalec, zaposli za obdobje od 1. januarja 2004 do 31. decembra 2004.
13. G. Famira in G. Pavlov sta 2. januarja 2004 predlagala vpis G. Pavlova v imenik odvetniških pripravnikov. Hkrati sta zaprosila, da se slednjemu podeli izkaznica, iz katere izhaja upravičenje za zastopanje pred sodišči (‚kleine Legitimationsurkunde‘) na podlagi člena 15(3) RAO.
14. Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien, oddelek II, je s sklepom z dne 6. aprila 2004 zavrnil ta predlog z obrazložitvijo, da G. Pavlov ne izpolnjuje zahteve glede državljanstva iz člena 30(1) in (5) RAO. Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien je 15. junija 2004 na občni seji zavrnil ugovor zoper ta sklep.
15. Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission je s sklepom z dne 1. avgusta 2006 zavrnila pritožbo G. Pavlova in G. Famire zoper sklep z dne 15. junija 2004, saj je menila, da je odvetniški poklic reguliran poklic, ta regulativa pa učinkuje tudi na odvetniške pripravnike. Presodila je, da je na podlagi pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo prepovedana le diskriminacija v zvezi z delovnimi pogoji, medtem ko so države pogodbenice ohranile možnost za uvedbo omejitev za dostop do reguliranih poklicev.
16. Verfassungsgerichtshof (ustavno sodišče) je 8. oktobra 2007 sklep z dne 1. avgusta 2006 razglasilo za ničen in zadevo vrnilo v odločanje Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission, ker ta komisija na Sodišče Evropske unije ni naslovila predloga za sprejetje predhodne odločbe o razlagi upoštevnih določb tega sporazuma o pridružitvi, s čimer je bila kršena z avstrijsko ustavo zagotovljena pravica tožečih strank do zakonitega sodnika.
17. Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission je s sklepom z dne 17. aprila 2008 glede na spremenjen pravni položaj, ki je nastal 1. januarja 2007 zaradi pristopa Republike Bolgarije k Uniji, razveljavila sklepa Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien z dne 6. aprila 2004 in z dne 15. junija 2004. Ker je menila, da so od dne pristopa pogoji iz člena 30(1) in (5) RAO izpolnjeni, je zadevo vrnila Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien, da bi ta o njej ponovno odločil po dopolnitvi postopka.
18. Verfassungsgerichtshof je 2. julija 2009 sklep z dne 17. aprila 2008 razveljavilo z razlogom, da pristop Republike Bolgarije k Uniji ni v ničemer spremenil dejstva, da so za G. Pavlova pomembna leta od 2004 do 2006, saj lahko ta opravlja odvetniški izpit šele po opravljenem pripravništvu pri odvetniku, ki traja najmanj dve leti, poleg tega pa je treba za vpis v imenik odvetnikov opraviti pripravništvo pri odvetniku, ki traja najmanj tri leta. Da bi odgovorili na vprašanje v zvezi z leti od 2004 do 2006, je bilo treba v skladu z odločbo tega sodišča z dne 8. oktobra 2007 na Sodišče nasloviti predlog za sprejetje predhodne odločbe o razlagi člena 38 pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo.
19. V teh okoliščinah je Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission prekinila odločanje in Sodišču v predhodno odločanje pr edložila ti vprašanji:
„1. Ali je bilo treba člen 38(1) (pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo) v obdobju od 2. januarja 2004 do 31. decembra 2006 v postopku za vpis bolgarskega državljana v imenik odvetniških pripravnikov uporabiti neposredno?
Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
2. Ali je člen 38(1) (pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo) nasprotoval uporabi člena 30(1) in (5) (RAO) – v skladu s katerim se za vpis med drugim zahteva tudi dokaz avstrijskega ali njemu enakovrednega državljanstva – v primeru predloga za vpis v imenik avstrijskih odvetniških pripravnikov kot tudi za podelitev izkaznice, iz katere izhaja upravičenje za zastopanje pred sodišči, v skladu s členom 15(3) (RAO), ki ga je 2. januarja 2004 vložil bolgarski državljan, ki je bil zaposlen pri avstrijskem odvetniku, in zavrnitvi tega predloga le na podlagi državljanstva, čeprav so bile izpolnjene druge predpostavke in izdani dovoljenji za prebivanje in zaposlitev v Avstriji?“
Vprašanji za predhodno odločanje
20. Predložitveno sodišče z vprašanjema, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je načelo prepovedi diskriminacije iz člena 38(1), prva alinea, pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo pred pridružitvijo te države Uniji nasprotovalo temu, da je država članica s predpisi, kot so tisti iz člena 30(1) in (5) RAO, določila, da se bolgarski državljani zaradi pogoja državljanstva, določenega v teh predpisih, ne morejo vpisati v imenik odvetniških pripravnikov in zato tudi ne morejo pridobiti potrdila o upravičenju za zastopanje pred sodišči.
21. Iz besedila člena 38(1), prva alinea, pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo izhaja, da prepoved, ki jo ta določba vsebuje, nasprotuje vsaki diskriminaciji zakonito zaposlenih zainteresiranih oseb glede delovnih pogojev, osebnih prejemkov ali odpuščanja.
22. G. Pavlov v zvezi s tem trdi, da vpis v imenik odvetniških pripravnikov zadeva delovne pogoje v tem poklicu in da zato zavrnitev vpisa v ta imenik zaradi državljanstva v skladu s členom 30(1) in (5) RAO pomeni diskriminacijo, ki je s členom 38(1), prva alinea, pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo prepovedana.
23. Iz informacij, ki jih je predložitveno sodišče predložilo Sodišču, je razvidno, da je na podlagi zadevne nacionalne zakonodaje v postopku v glavni stvari dostop do pripravništva nujno povezan z vpisom v imenik odvetniških pripravnikov in da je torej ta vpis pogoj za dostop do odvetniškega pripravništva. Pred vpisom v ta imenik zainteresirana oseba lahko zakonito dela le kot pravnik, ne pa tudi kot odvetniški pripravnik.
24. Dodati je treba, da opravljanje nalog odvetniškega pripravnika, ob tem da se lahko opravlja v okviru delovnega razmerja, kot je to v postopku v glavni stvari, predstavlja tudi praktični del izobraževanja, ki je nujno za dostop do reguliranega poklica odvetnika (glej v tem smislu sodbo z dne 13. novembra 2003 v zadevi Morgenbesser, C-313/01, Recueil, str. I-13467, točka 51).
25. Zato je treba na podlagi tega ugotoviti, da je v postopku v glavni stvari omenjeni vpis v imenik odvetniških pripravnikov pogoj za dostop do reguliranega poklica odvetnika.
26. Zaradi tega je treba ugotoviti, ali se prepoved diskriminacije na podlagi državljanstva iz člena 38(1), prva alinea, pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo nanaša na taka pravila za dostop do reguliranega poklica odvetnika, kot so pravila, ki so predmet postopka v glavni stvari.
27. Ugotoviti je treba, da pridružitveni sporazum z Republiko Bolgarijo ne vsebuje nobenega elementa, na podlagi katerega bi bilo mogoče iz člena 38(1), prva alinea, tega sporazuma ali iz njegovih drugih določb sklepati, da so želele pogodbene stranke pri dostopu bolgarskih državljanov do reguliranih poklicev odpraviti vsako diskriminacijo na podlagi državljanstva. V zvezi s tem je treba upoštevati tudi dejstvo, da ta določba spada v poglavje I z naslovom „Prosto gibanje delavcev“, ki spada pod naslov IV, pri čemer ta sporazum regulirane poklice omenja v členu 47 iz poglavja II tega sporazuma, ki se nanaša na pravico do ustanavljanja in ki dostop do reguliranih poklicev ureja, ne da bi v zvezi s tem nalagal obveznost prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva.
28. Iz tega izhaja, da je treba načelo prepovedi diskriminacije iz člena 38(1), prva alinea, pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo razlagati tako, da se ne nanaša na nacionalna pravila o dostopu do reguliranega poklica odvetnika, kakršna so v postopku v glavni stvari. Tako se vpis v imenik odvetniških pripravnikov, ki je – kot je bilo navedeno v točki 25 te sodbe – pogoj za dostop do reguliranega poklica odvetnika, ne more šteti za delovni pogoj v smislu navedenega člena 38(1), prva alinea.
29. V zvezi z dovoljenjem za prebivanje in dovoljenjem za zaposlitev, v zvezi s katerima G. Pavlov trdi, da mu dajeta dostop do odvetniškega pripravništva, zadostuje ugotovitev, da mora predložitveno sodišče preveriti, ali sta ti dovoljenji, ki so ju izdali organi države članice gostiteljice, po nacionalni zakonodaji odločbi, ki imata tak obseg in ki sami omogočata dostop do poklica odvetnika.
30. Iz zgoraj navedenega izhaja, da je treba na vprašanji, ki ju je postavilo predložitveno sodišče, odgovoriti, da je treba načelo prepovedi diskriminacije iz člena 38(1), prva alinea, pridružitvenega sporazuma z Republiko Bolgarijo razlagati tako, da pred pristopom te države k Uniji ni nasprotovalo temu, da je država članica v predpisih, kot so tisti iz člena 30(1) in (5) RAO, v različici, ki se uporablja za postopek v glavni stvari, določila, da se bolgarski državljani zaradi pogoja državljanstva, določenega v teh predpisih, ne morejo vpisati v imenik odvetniških pripravnikov in zato tudi ne morejo pridobiti potrdila o upravičenju za zastopanje pred sodišči.
Stroški
31. Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Izrek
Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:
Načelo prepovedi diskriminacije iz člena 38(1), prva alinea, Evropskega sporazuma o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Republiko Bolgarijo na drugi strani, ki je bil v imenu Skupnosti sklenjen in potrjen s Sklepom Sveta in Komisije z dne 19. decembra 1994 (94/908/ESPJ, ES, Euratom) je treba razlagati tako, da pred pristopom Republike Bolgarije k Evropski uniji ni nasprotovalo temu, da je država članica s predpisi, kot so tisti iz člena 30(1) in (5) avstrijskega zakona o odvetništvu (Österreichische Rechtsanwaltsordnung), v različici, ki se uporablja za postopek v glavni stvari, določila, da se bolgarski državljani zaradi pogoja državljanstva, določenega v teh predpisih, ne morejo vpisati v imenik odvetniških pripravnikov in zato tudi ne morejo pridobiti potrdila o upravičenju za zastopanje pred sodišči.