62018CC0177
MACIEJ SZPUNAR
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2019. október 17. (
1
)
C‑177/18. sz. ügy
Almudena Baldonedo Martín
kontra
Ayuntamiento de Madrid
(a Juzgado de lo Contencioso‑Administrativo no 14 de Madrid [madridi 14. sz. közigazgatási bíróság, Spanyolország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – 1999/70/EK irányelv – Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás – A 4. szakasz 1. pontja – A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve – Igazolás – Szerződéses alkalmazott határozatlan időre szóló munkaszerződésének objektív okból történő megszüntetése esetén járó végkielégítés – Végkielégítés hiánya a határozott időre kinevezett közalkalmazott határozott időre szóló munkaszerződésének lejártakor”
I. Bevezetés
1.
A jelen ügyben a Juzgado de lo Contencioso‑Administrativo no. 14 (madridi 14. sz. közigazgatási bíróság, Spanyolország) többek között az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28‑i 1999/70/EK tanácsi irányelv (
2
) mellékletét képező, 1999. március 18‑án megkötött, a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló keretmegállapodás (a továbbiakban: keretmegállapodás) 4. és 5. szakaszának értelmezésére vonatkozóan terjeszt elő előzetes döntéshozatal iránti kérelmet.
2.
A kérdéseket az Almudena Baldonedo Martín és az Ayuntamiento de Madrid (madridi önkormányzat, Spanyolország) között, a közöttük fennálló munkaviszony megszűnése következtében járó végkielégítés megfizetése tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
II. Jogi háttér
A.
Az uniós jog
3.
Az 1999/70 irányelv (14) preambulumbekezdése kimondja:
„Az aláíró felek a határozott ideig tartó munkaviszonyról olyan keretmegállapodást kívántak kötni, amely megállapítja a határozott idejű munkaszerződés és munkaviszony általános elveit és minimumkövetelményeit; továbbá kinyilvánították azt az óhajukat, hogy javítani kell a határozott ideig tartó munkaviszony minőségén a megkülönböztetés [helyesen: hátrányos megkülönböztetés] tilalma elv alkalmazásának biztosításával, és hogy ki kell alakítani az egymást követő, határozott ideig tartó munkaszerződések vagy munkaviszonyok alkalmazásából származó visszaélés megakadályozásának kereteit.”
4.
Az 1999/70 irányelv 1. cikke értelmében az irányelv célja „a keretmegállapodás végrehajtása, amely megállapodást […] általános iparági szervezetek (ESZSZ, UNICE és CEEP) kötöttek”.
5.
Ezen irányelv 2. cikkének első bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek […] megfeleljenek, [és] megteszik az ezen irányelvben előírt eredmények folyamatos biztosításához szükséges lépéseket […]”
6.
A keretmegállapodás preambulumának második bekezdése a következőket írja elő:
„A szerződő felek elismerik, hogy a határozatlan időre szóló szerződések a munkáltatók és a munkavállalók közötti munkaviszony általános formái, és továbbra is azok maradnak. Elismerik továbbá, hogy a határozott idejű munkaszerződések meghatározott körülmények között a munkáltatók és a munkavállalók igényeinek egyaránt megfelelnek.”
7.
E preambulum harmadik bekezdése pontosítja:
„[…] a [keretmegállapodás] a határozott ideig tartó munkavégzéssel kapcsolatos általános elveket és minimumkövetelményeket állapítja meg, elismerve, hogy pontos alkalmazásuk esetében figyelembe kell venni a nemzeti, ágazati és szezonális esetek sajátosságait. A megállapodás a szociális partnerek azon szándékát mutatja, hogy általános kereteket állapítsanak meg az egyenlő bánásmód biztosításához a határozott időre alkalmazott munkavállalók számára, védelemben részesítve őket a megkülönböztetéssel [helyesen: hátrányos megkülönböztetéssel] szemben, továbbá annak érdekében, hogy a határozott idejű munkaszerződések a munkáltatók és a munkavállalók számára elfogadható módon kerüljenek alkalmazásra”.
8.
A keretmegállapodás 1. szakasza értelmében a keretmegállapodás célja egyrészről a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének alkalmazásával a határozott ideig tartó munkavégzés minőségének javítása, másrészről az egymást követő, határozott ideig tartó munkaszerződések vagy munkaviszonyok alkalmazásából származó visszaélések megakadályozása kereteinek megállapítása.
9.
A keretmegállapodás „Meghatározások” címet viselő 3. szakasza előírja:
„[helyesen: E megállapodás alkalmazásában:]
1.
»határozott időre alkalmazott munkavállaló«: az a munkavállaló, aki a munkáltató és a munkavállaló által közvetlenül létesített határozott időre létrejött munkaszerződéssel vagy munkaviszonnyal rendelkezik, ahol a szerződés [helyesen: amennyiben a munkaszerződés vagy a munkaviszony] megszűnését olyan objektív feltételek útján állapítják meg, mint meghatározott időpont elérése, meghatározott feladat elvégzése vagy meghatározott esemény bekövetkezése.
2.
»összehasonlítható állandó munkavállaló« [helyesen: összehasonlítható, határozatlan időre alkalmazott munkavállaló]: határozatlan időre szóló munkaszerződéssel vagy munkaviszonnyal rendelkező munkavállaló, aki ugyanannál a vállalkozásnál dolgozik, és akit ugyanolyan vagy hasonló munkára/tevékenységre alkalmaztak, kellő figyelmet szentelve a szakmai/gyakorlati ismereteknek [helyesen: és akit a képesítések/készségek szempontjából ugyanolyan vagy hasonló munkára/tevékenységre alkalmaztak] […]”
10.
A keretmegállapodásnak „A megkülönböztetés [helyesen: hátrányos megkülönböztetés] tilalmának elve” című 4. szakaszának 1. pontja a következőképpen rendelkezik:
„A foglalkoztatási feltételek szempontjából a határozott időre foglalkoztatott munkavállalók nem részesülhetnek kedvezőtlenebb bánásmódban, mint a velük összehasonlítható, állandó [helyesen: határozatlan időre alkalmazott] munkavállalók, csupán azért, mert határozott idejű munkaszerződéssel vagy munkaviszonnyal rendelkeznek, kivéve, ha az eltérő bánásmód objektív alapon [helyesen: objektív okokkal] igazolható.”
11.
A keretmegállapodásnak „A visszaélés megakadályozására irányuló intézkedések” címet viselő 5. szakasza kimondja:
„1.
Az egymást követő, határozott időre létrejött munkaszerződések vagy munkaviszonyok alkalmazásából származó visszaélés megakadályozása érdekében a tagállamok a szociális partnerekkel a nemzeti jognak, kollektív szerződéseknek vagy gyakorlatnak megfelelően folytatott konzultációt követően és/vagy a szociális partnerek, a visszaélés megakadályozására irányuló megfelelő jogi intézkedések hiányában, meghatározott ágazatok és/vagy munkavállalói kategóriák igényeinek figyelembevételével, a következő intézkedések közül vezetnek be egyet vagy többet:
a)
az ilyen szerződések vagy munkaviszonyok megújítását alátámasztó objektív okok;
b)
az egymást követő, határozott időre létrejött munkaszerződések vagy munkaviszonyok maximális teljes időtartama;
c)
az ilyen szerződések vagy jogviszonyok [helyesen: munkaviszonyok] megújításának száma.
2.
A szociális partnerekkel folytatott konzultációt követően a tagállamok és/vagy a szociális partnerek, ha szükséges, meghatározzák, hogy a határozott időre létrejött munkaszerződéseket vagy munkaviszonyokat milyen feltételek mellett tekintik:
a)
»egymást követőnek«;
b)
a szerződéseket vagy jogviszonyokat határozatlan időre szólónak [helyesen: b) határozatlan időre szólónak].”
B.
A spanyol jog
12.
Az 1991. június 7‑i Real Decreto 896/1991 por el que se establecen las reglas básicas y los programas mínimos a que debe ajustarse el procedimiento de selección de los funcionarios de Administración Local (a helyi közigazgatás közszolgálati alkalmazottainak kiválasztási eljárásában alkalmazandó alapvető szabályok és alapszintű programok megállapításáról szóló 896/1991. sz. királyi rendelet) (
3
) első kiegészítő rendelkezése kimondja:
„A polgármester vagy a tartományi tanács elnöke versenyvizsga‑felhívást követően – minden esetben az érdemeken és képességeken alapuló értékelés elvét szem előtt tartva – határozott időre kinevezett közalkalmazottakat foglalkoztathat a megüresedett álláshelyekre, amennyiben ezen álláshelyeket, a körülményekből fakadó sürgető helyzetre tekintettel nem lehet közalkalmazottakkal betölteni. Ezen álláshelyekhez költségvetési forrásokat rendelnek, és azok szerepelnek a nyilvános állásajánlatokban, kivéve ha ezen állásajánlatok jóváhagyását követően üresedtek meg.
[…]
Az ily módon betöltött álláshelyek szükségképpen szerepelnek az álláshelyek betöltésére szolgáló első versenyvizsga‑felhívásban vagy az első jóváhagyott nyilvános állásajánlatok között.
A határozott időre kinevezett közalkalmazott megbízatása akkor szűnik meg, amikor az álláshelyet határozatlan időre kinevezett közalkalmazott tölti be, illetve ha a települési vagy tartományi önkormányzat úgy véli, hogy az álláshely határozott időre kinevezett közalkalmazottal történő betöltését indokoló sürgősségi okok már nem állnak fenn.”
13.
A 2015. október 30‑i Ley del Estatuto Básico del Empleado Público cuyo texto refundido fue aprobado por el Real Decreto Legislativo 5/2015 (a közszolgálati alkalmazottak jogállásáról szóló törvény egységes szerkezetbe foglalt szövegének elfogadásáról szóló, 5/2015. sz. királyi törvényerejű rendelet; a továbbiakban: EBEP) (
4
) 8. cikke előírja:
„1.   Közszolgálati alkalmazottak a közigazgatási szerveknél díjazás ellenében közérdekű feladatokat ellátó személyek.
2.   A közszolgálati alkalmazottak csoportjai a következők:
a)
határozatlan időre kinevezett közalkalmazottak;
b)
határozott időre kinevezett közszolgálati alkalmazottak;
c)
a határozatlan vagy határozott idejű szerződéssel rendelkező, az állandó személyi állományhoz tartozó szerződéses alkalmazottak;
d)
kisegítő alkalmazottak.”
14.
Az EBEP 10. cikke a következőképpen rendelkezik:
„1.   Határozott időre kinevezett közszolgálati alkalmazottak azok a személyek, akiket kifejezetten igazolt szükségszerű vagy sürgős okból határozott időre neveztek ki a közalkalmazottak feladatainak ellátására a következő esetekben:
a)
olyan betöltetlen álláshely, amelyet nem lehet határozatlan időre kinevezett közalkalmazottal betölteni;
b)
határozatlan időre kinevezett közalkalmazott ideiglenes helyettesítése;
c)
három évnél nem hosszabb, a jogállásról szóló jelen törvény végrehajtása céljából elfogadott, a közszolgálatról szóló törvény alapján legfeljebb tizenkét hónappal meghosszabbítható időtartamú ideiglenes feladatok ellátása;
d)
túlmunka vagy a feladatok halmozódása esetén tizenkét hónapos időszak alatt legfeljebb hat hónapig.
[…]
3.   A határozott időre kinevezett közszolgálati alkalmazottak munkaviszonya a 63. cikkben meghatározott okok megvalósulásán túlmenően akkor szűnik meg, ha az ezen alkalmazottak foglalkoztatását igazoló ok már nem áll fenn.
4.   Az e cikk 1. bekezdésének a) pontjában meghatározott esetben a határozott időre kinevezett közszolgálati alkalmazottak által betöltött álláshelyek szerepelnek a kinevezés évében meghirdetett állásajánlatok között, vagy – ha ez nem lehetséges – az azt követő évben, feltéve hogy nem született döntés az álláshely felfüggesztéséről.
5.   A határozott időre kinevezett közszolgálati alkalmazottakra – amennyiben ez helyzetük jellegének megfelel – a köztisztviselőkre vonatkozó általános szabályozást kell alkalmazni […]”
15.
Az EBEP 63. cikkének szövege a következő:
„A közalkalmazotti jogállás elvesztésének okai a következők:
a)
lemondás;
b)
az állampolgárság elvesztése;
c)
a közalkalmazott teljes nyugdíjba vonulása;
d)
a tisztségből való felmentésről szóló jogerős fegyelmi büntetés;
e)
fő‑ vagy mellékbüntetésként a közszolgálat betöltésétől való abszolút vagy konkrét jogerős eltiltás.”
16.
Az EBEP 70. cikkének (1) bekezdése szerint:
„Az új alkalmazottak felvételével biztosítandó, a költségvetési előirányzatban szereplő munkaerő iránti keresletet közalkalmazotti állásajánlatban kell szerepeltetni, vagy más, a személyi állományban fennálló hiány kezelésére szolgáló hasonló eszköz útján kell betölteni, ami azt jelenti, hogy a tervezett álláshelyekre vonatkozóan, a legfeljebb annak 10%‑át meghaladó mértékéig kiválasztási eljárást kell alkalmazni, és meg kell határozni a felhívás közzétételének végső határidejét. A közalkalmazotti állásajánlat vagy hasonló eszköz útján történő felvételt három éven belül meg kell valósítani, amely határidő nem hosszabbítható meg.”
17.
Az EBEP negyedik átmeneti rendelkezésének 1. bekezdése szerint a közigazgatási szervek versenyvizsga‑felhívásokat tehetnek közzé a különféle testületeikhez vagy kategóriáikba tartozó strukturális, költségvetési előirányzatokban szereplő és 2005. január 1‑je előtt határozott időre kinevezett vagy ideiglenes közszolgálati alkalmazottak által betöltött álláshelyek betöltésének elősegítése céljából.
18.
Az 1995. március 24‑i Ley del Estatuto de los Trabajadores cuyo texto refundido fue aprobado por el Real Decreto Legislativo 1/1995 (a munkavállalók jogállásáról szóló törvény egységes szerkezetbe foglalt szövegének elfogadásáról szóló, 1/1995. sz. királyi törvényerejű rendelet; a továbbiakban: a munkavállalók jogállásáról szóló törvény) (
5
) alapjogvita tényállása megvalósulásának időpontjában hatályos változatának 49. cikke a következőképpen rendelkezik:
„1.   A munkaszerződés megszűnik:
[…]
b)
a szerződésben érvényesen meghatározott okokból, kivéve ha azok a munkáltató részéről joggal való nyilvánvaló visszaélést képeznek;
c)
a szerződésben megállapított idő lejártakor vagy a szerződés tárgyát képező munka, illetve szolgáltatás elvégzésekor. A munkaszerződés megszűnésekor a helyettesítés céljából létrejött (interinidad) szerződések és a képzési szerződések megszűnésének kivételével a munkavállaló végkielégítésre jogosult, amely szolgálati évenként tizenkét napi munkabér összege arányos részének felel meg, vagy adott esetben e végkielégítést a tárgyra alkalmazandó különleges szabályozás határozza meg;
[…]
l)
törvényben meghatározott objektív jogszerű okokból;
[…]”
19.
A munkavállalók jogállásáról szóló törvény 52. cikke értelmében a munkaszerződés megszüntetésének alapjául szolgáló „objektív oknak” minősül a munkavállalónak a munkába lépését követően ismertté vált vagy bekövetkezett munkaképtelensége; ha a munkavállaló nem alkalmazkodik az álláshelyét érintő észszerű technikai módosításokhoz; gazdasági, műszaki, vagy a szervezéssel vagy termeléssel kapcsolatos okok, ha a megszüntetett álláshelyek száma nem éri el a munkaszerződések megszüntetésének „csoportos létszámcsökkentésként” való minősítéséhez szükséges számot; valamint bizonyos feltételek mellett a többszöri – akár igazolt – távollét.
20.
A munkavállalók jogállásáról szóló törvény 53. cikke (1) bekezdésének b) pontjával összhangban a munkaszerződésnek az e törvény 52. cikkében szereplő valamely okból való megszüntetése esetén a munkavállaló számára az írásbeli értesítéssel egy időben szolgálati évenként húsznapi fizetésnek megfelelő összegű végkielégítés fizetendő, amelyet az egy évnél rövidebb időszakok esetében a hónapok számával időarányosan kell számítani, legfeljebb tizenkét hónapra.
21.
A munkavállalók jogállásáról szóló törvény 56. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy amennyiben megállapításra kerül a felmondás jogellenessége, a munkáltató az ítélet kézbesítésétől számított 5 napon belül választhat, hogy a munkavállalót visszahelyezi munkakörébe vagy szolgálati évenként harminchárom napi díjazásnak megfelelő összegű kártérítést fizet neki, amelyet az egy évnél rövidebb időszakok esetén a teljes hónapok számának megfelelően arányosan kell meghatározni, és amely legfeljebb huszonnégy havi díjazásnak megfelelő összegig terjedhet. Amennyiben a munkavállaló a kártérítés mellett dönt, az a munkaviszony megszűnését eredményezi, amely megszűnés időpontjának a munkavégzés tényleges befejezésének időpontját kell tekinteni.
III. Az alapeljárás alapjául szolgáló tényállás, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések és a Bíróság előtti eljárás
22.
2005. november 24‑én a madridi önkormányzat A. Baldonedo Martínt az önkormányzat környezetvédelmi és mobilitási szolgálatánál kertészeti feladatok ellátására határozott időre kinevezett közszolgálati alkalmazottá nevezte ki.
23.
A kinevezési okirat rögzítette, hogy A. Baldonedo Martínt betöltetlen álláshelyre alkalmazták az álláshely közalkalmazottal való betöltéséig, vagy annak felfüggesztéséig, ha a helyettesített határozatlan időre kinevezett közalkalmazottnak az álláshelyek fenntartására vonatkozó joga megszűnik, vagy ha a közigazgatási szerv megítélése szerint az álláshely határozott időre kinevezett közalkalmazottal történő betöltését indokoló sürgősségi okok már nem állnak fenn.
24.
2013. április 15‑én A. Baldonedo Martínt tájékoztatták arról, hogy álláshelyét aznap közalkalmazottal betöltötték, és ennek következtében munkaviszonyát megszüntették.
25.
2017. február 20‑án A. Baldonedo Martín kérte a madridi önkormányzatot, hogy fizessék ki részére a jogviszony megszűnése esetén járó végkielégítést, szolgálati évenként 20 napi munkabérnek megfelelő összegben. Kérelmét a keretmegállapodás 4. és 5. szakaszára, az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) 20. cikkére és 21. cikkének (1) bekezdésére és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésére alapította.
26.
2017. április 25‑i határozatával a madridi önkormányzat városüzemeltetetése személyzeti osztályának főigazgatója ezt a kérelmet azon az alapon utasította el, hogy az A. Baldonedo Martín által betöltött álláshelyen üresedés volt, valamint hogy annak betöltése sürgős és nélkülözhetetlen volt, jelezte továbbá, hogy a jogviszony megszüntetésére azért került sor, mert az álláshelyét határozatlan időre kinevezett közalkalmazottal töltötték be, és semmilyen hátrányos megkülönböztetés nem áll fenn a határozatlan időre kinevezett közalkalmazottakhoz képest, mivel ez utóbbiak a rájuk irányadó szabályozás alapján semmilyen körülmények között nem kapnak a jogviszonyuk megszüntetése esetén végkielégítést.
27.
A. Baldonedo Martín a Juzgado de lo Contencioso‑Administrativo no 14 de Madrid (madridi 14. sz. közigazgatási bíróság) előtt keresetet terjesztett elő e határozattal szemben.
28.
A kérdést előterjesztő bíróság rámutat arra, hogy abban az időszakban, amikor A. Baldonedo Martín a madridi önkormányzat alkalmazottja volt, ugyanazon az álláshelyen, állandó és tartós jelleggel a zöldterületek karbantartásával foglalkozó közalkalmazottakéival azonos feladatokat látott el. Ez a bíróság pontosítja, hogy a madridi önkormányzat nem bizonyította, hogy az említett időszakban versenyvizsgát szervezett, és azt sem, hogy nyilvános állásajánlatot hagyott jóvá. Nincs tudomása arról, hogy az érdekelt fél által betöltött álláshelyet belső előléptetés, képesítéseken és vizsgákon alapuló versenyvizsga vagy más kiválasztási eljárás útján töltötték‑e be. Emellett a madridi önkormányzat nem igazolta, hogy feltétlenül szükség volt A. Baldonedo Martín ezen álláshelyre történő kinevezésére. Ugyanígy az az indok sem ismert, amely miatt az álláshely betöltetlen volt.
29.
Az uniós jog azon értelmezése kapcsán, amelyben a Bíróságnak határozatot kell hoznia, a kérdést előterjesztő bíróság először is megjegyzi, hogy a spanyol jog nem ismeri el a közalkalmazottaknak a munkaviszonyuk megszűnése esetén az A. Baldonedo Martín által kérthez hasonló végkielégítéshez való jogát. Ebből következik, hogy az alapeljárásban szóban forgó helyzet nem képez a keretmegállapodás 4. szakaszában tiltott hátrányos megkülönböztetést, és ezért nem tartozik e szakasz hatálya alá. Hasonlóképpen, a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a Pérez López (
6
) ügyben hozott ítélet 63–67. pontjából következően egyfelől a határozott időre kinevezett közalkalmazottak, másfelől a határozott időre kinevezett szerződéses alkalmazottak – akiknek a közigazgatási szervvel fennálló munkaviszonyára a munkavállalók jogállásáról szóló törvény az irányadó – összehasonlítása nem tartozik az említett szakasz hatálya alá, mivel ezek a munkavállalók az ideiglenes alkalmazottak két kategóriájába tartoznak.
30.
A kérdést előterjesztő bíróság ugyanakkor másodszor megjegyzi, hogy a keretmegállapodás célja a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének a határozott időre alkalmazott munkavállalókra történő alkalmazása, hogy a kertész munkakört a spanyol közigazgatási szerveknél mind közalkalmazott, mind szerződéses alkalmazott betöltheti, hogy a foglalkoztatási rendszer – azaz a közalkalmazotti jogviszony vagy a munkaviszony – kiválasztása kizárólag a munkáltató akaratától függ, hogy önmagában az álláshely ideiglenes jellege nem zárja ki a végkielégítéshez való szóban forgó jogot, hogy a madridi önkormányzat nem hivatkozik semmiféle olyan objektív okra, amely igazolhatná az eltérő bánásmódot, valamint hogy különösen a DI ítéletből (
7
) következik, hogy a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét – az uniós jog általános elveként – vertikálisan és közvetlenül kell alkalmazni. E bíróságban felmerül a kérdést, hogy e körülmények között A. Baldonedo Martín esetében el lehet‑e ismerni az általa kért végkielégítéshez való jogot a határozott időre kinevezett szerződéses alkalmazottakkal való összehasonlítás, vagy az elsődleges uniós jog közvetlen vertikális alkalmazása révén.
31.
A kérdést előterjesztő bíróság harmadszor megjegyzi, hogy A. Baldonedo Martín több mint hét évig határozott időre kinevezett közalkalmazottként látta el feladatait. Így a madridi önkormányzat elferdítette a határozott idejű közalkalmazotti jogállást, amikor ezt a foglalkoztatási formát nem ideiglenes vagy átmeneti, hanem állandó szükségletek kielégítésére használta. Ily módon megfosztotta az érdekelt felet a határozatlan időre kinevezett közalkalmazottak esetében elismert jogoktól, többek között a szolgálatban eltöltött idő után, háromévente járó juttatásoktól és a szakmai előmenetelhez kapcsolódó illetménypótlékoktól, valamint a szerződéses alkalmazottak esetében elismert jogoktól, vagyis a végkielégítéshez való jogtól. A madridi önkormányzat figyelmen kívül hagyta az ideiglenes munkaviszonyok állandósulásának és az e jogviszonyokkal kapcsolatos visszaéléseknek a megakadályozására irányuló, az EBEP 10. és 70. cikkében előírt biztosítékokat is, valamint azt a követelményt, hogy a határozott időre kinevezett közalkalmazottak által elfoglalt álláshelyeket szükségszerűen fel kell venni a 896/1991. sz. királyi törvényerejű rendelet első kiegészítő rendelkezésében szereplő első versenyvizsga‑felhívásba.
32.
A kérdést előterjesztő bíróság emellett rámutat, hogy az alapügyben szóban forgó spanyol szabályozás nem teszi lehetővé a határozott időre kinevezett közalkalmazott munkaviszonyának megszüntetését, ha e jogviszony megszűnésének oka az álláshely közalkalmazott általi betöltése, az álláshely megszüntetése, a helyettesített határozatlan időre kinevezett közalkalmazottnak az álláshelye fenntartására irányuló joga megszűnése, illetve ha a közigazgatási szerv úgy véli, hogy a határozott időre kinevezett közalkalmazott kinevezését indokoló sürgősségi okok többé nem állnak fenn.
33.
E szabályozás kizárja azt, hogy az állami munkáltatókra a munkavállalók jogállásáról szóló törvényben a magánmunkáltatókkal szemben előírt garanciákat, valamint e korlátok tiszteletben tartása elmulasztásának következményeit alkalmazzák. Az említett szabályozás kizárólag kiválasztási eljárás eredményeként teszi lehetővé a közalkalmazotti jogállás megszerzését.
34.
Ugyanezen szabályozás nem teszi lehetővé a keretmegállapodás 5. szakaszában meghatározott célkitűzések elérését. Ugyanígy, annak a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság, Spanyolország) ítélkezési gyakorlatában elismert lehetősége, hogy csalás esetén a határozott időre kinevezett szerződéses alkalmazottakat határozatlan időre szóló, nem állandó munkaviszonyban álló munkavállalókká alakítsák át, nem teszi lehetővé a határozott idejű szerződésekkel való visszaélés megakadályozását és szankcionálását. Az ideiglenes viszonyt egy éppúgy ideiglenes viszony váltja fel. Az érintett munkavállaló által betöltött álláshely ugyanis bármikor megszüntethető, illetve ez utóbbi elbocsátható, ha álláshelyét közalkalmazott kinevezése révén betöltik, ami a foglalkoztatási stabilitás megvalósítása nélkül szünteti meg munkaviszonyát.
35.
A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a határozott idejű munkaviszony tartós munkaviszonnyá történő átalakításából álló szankció az egyetlen olyan intézkedés, amely lehetővé teszi az 1999/70 irányelv által kitűzött célok tiszteletben tartását. Ezt az irányelvet azonban a közszférát illetően nem ültették át a spanyol jogba. Így felvetődik a kérdés, hogy lehet‑e a keretmegállapodás 5. szakasza alapján szankcióként végkielégítést fizetni.
36.
E körülmények között a Juzgado de lo Contencioso‑Administrativo no 14 de Madrid (madridi 14. sz. közigazgatási bíróság) a Bíróság Hivatalához 2018. március 7‑én érkezett 2018. február 16‑i határozatában úgy döntött, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából az alábbi kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Helytálló‑e a [keretmegállapodás] 4. szakaszának azon értelmezése, amely szerint olyan helyzetben, mint a jelen ügybeli helyzet, amelyben a határozott időre kinevezett közalkalmazott ugyanolyan munkát végez, mint a határozatlan időre kinevezett közalkalmazott (aki [jogviszonyának megszűnése esetén] végkielégítésre nem jogosult, mert a rá irányadó jogi szabályozásban nem létezik a végkielégítés alapjául szolgáló helyzet), nem tartozik a keretmegállapodás [említett 4. szakaszában] leírt esetkörbe?
2)
Összhangban van‑e a keretmegállapodással azon – a keretmegállapodás céljainak elérése érdekében alkalmazott – értelmezés, amely szerint, mivel az [uniós jog] alapelvei közé tartozó egyenlő bánásmódhoz való jognak és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának (az Európai Unió Alapjogi Chartájának 20. és 21. cikke, [valamint] az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatának 23. cikke) egy irányelvben való konkretizálásáról van szó, és mivel azok az EUMSZ 151. és EUMSZ 153. cikk [szerinti] alapvető szociális jogoknak minősülnek, az időszakosan helyettesítő, határozott időre kinevezett közalkalmazott végkielégítéshez való joga akár a határozott időre foglalkoztatott szerződéses alkalmazottakkal való összehasonlítás útján, mivel (közalkalmazotti vagy munkavállalói) jogállása csak állami szektorba tartozó munkáltatótól függ, akár az elsődleges európai jog előrelátható vertikális közvetlen alkalmazásával is megállapítható?
3)
Figyelembe véve adott esetben az állandó szükségletek kielégítésére irányuló határozott idejű szerződések alkalmazásával való visszaélés fennállását, anélkül, hogy objektív ok, az azt igazoló sürgős és nyomós szükséglet fennállna, és anélkül, hogy a nemzeti jogunkban hatékony szankciók vagy korlátok lennének, olyan intézkedésként, amely a visszaélés megelőzésére és az uniós jog megsértése következményének elkerülésére irányul, amennyiben a munkáltató nem biztosít határozott idejű foglalkoztatást a munkavállaló számára, az olyan, jogellenes felmondás esetén járó végkielégítéssel azonos végkielégítés, amely megfelelő, arányos, hatékony és visszatartó erejű szankciónak tekintendő, összhangban áll‑e az 1999/70 irányelv által kitűzött célokkal?”
37.
Írásbeli észrevételeket A. Baldonedo Martín, a spanyol kormány, valamint az Európai Bizottság nyújtott be. Ugyanezen felek vettek részt a 2019. február 22‑én tartott tárgyaláson is.
IV. Elemzés
A.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdés elfogadhatóságáról
38.
A kérdést előterjesztő bíróság harmadik kérdésével annak pontosítását kéri a Bíróságtól, hogy a keretmegállapodás 5. szakaszát úgy kell‑e értelmezni, hogy az alapügybelihez hasonló helyzetben a megfelelő, arányos, hatékony és visszatartó erejű szankcióként biztosított, a jogellenes felmondás esetén fizetett végkielégítés összegével megegyező végkielégítés az ideiglenes alkalmazással való visszaélés megelőzésére és – adott esetben – szankcionálására alkalmas intézkedésnek minősül.
39.
A spanyol kormány azon az alapon vonja kétségbe e kérdés elfogadhatóságát, hogy az alapeljárásban szóban forgó határozott idejű szerződés nem tartozik a keretszerződés 5. szakaszának hatálya alá.
40.
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata értelmében a nemzeti bíróság által saját felelősségére meghatározott jogszabályi és ténybeli háttér alapján – amelynek helytállóságát a Bíróság nem vizsgálhatja – az uniós jog értelmezésére vonatkozóan előterjesztett kérdések releváns voltát vélelmezni kell. A nemzeti bíróságok által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem Bíróság általi elutasítása többek között csak abban az esetben lehetséges, ha a szóban forgó probléma hipotetikus jellegű. (
8
)
41.
A jelen ügyben véleményem szerint ez a kérdés hipotetikus jellegű problémára vonatkozik. Ezért a kérdés releváns voltát nem kell vélelmezni. A Bíróság ítélkezési gyakorlatából ugyanis kitűnik, hogy egyetlen első, vagy egyetlen határozott idejű munkaszerződés sem tartozik a keretmegállapodás 5. szakasza 1. pontjának hatálya alá, amely kizárólag az egymást követő, határozott időre létrejött munkaszerződések vagy munkaviszonyok alkalmazásából származó visszaélés megakadályozására irányul. (
9
)
42.
A keretmegállapodás 5. szakasza 2. pontjának a) alpontjából kétségtelenül az következik, hogy a tagállamoknak kell meghatározniuk, milyen feltételek mellett tekintik a határozott időre létrejött munkaszerződéseket vagy munkaviszonyokat „egymást követőnek” (
10
). Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban ugyanakkor semmi sem utal arra, hogy A. Baldonedo Martínt a madridi önkormányzat több egymást követő, határozatlan idejű munkaszerződéssel alkalmazta, sem arra, hogy az alapügyben szóban forgó szerződés a spanyol jog szerinti „egymást követő, határozott idejű munkaszerződéseknek” minősül.
43.
Ugyanakkor meg kell említeni, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy A. Baldonedo Martínt több mint hét évig, azaz a 2005. november 24‑től 2013. április 15‑ig határozott időre kinevezett közalkalmazottként alkalmazta a madridi önkormányzat, és hogy a munkaviszonya során „ugyanazon álláshelyen, állandó és tartós jelleggel” dolgozott. Ráadásul a tárgyalás során megerősítették, hogy az alapeljárás felperese csak egyetlen szerződést írt alá a munkáltatójával.
44.
Következésképpen úgy vélem, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdés elfogadhatatlan.
B.
Az ügy érdeméről
1. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
a) Az előzetes döntéshozatal céljából a Bíróság elé terjesztett kérdés tartalmáról
45.
Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy a munkavállalók összehasonlíthatóságának hiánya miatt nem tartozik annak hatálya alá az a helyzet, amelyben a határozott időre kinevezett közalkalmazott ugyanolyan munkát végez, mint a határozatlan időre kinevezett közalkalmazott, és egyikük sem jogosult végkielégítésre, mégpedig az előbbi a munkaszerződés felmondása, az utóbbi pedig a munkaszerződésének megszüntetése címén.
46.
Az alábbiakban kifejtendő okok miatt úgy vélem, hogy át kell fogalmazni az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés szövegét annak érdekében, hogy arra a Bíróság hasznos választ adhasson.
47.
Először is, noha úgy tűnik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság azt kérdezi a Bíróságtól, hogy a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja alkalmazható‑e az alapügyben szóban forgóhoz hasonló helyzetre, az előzetes döntéshozatalra utaló határozat értelmezéséből az következik, hogy ez a bíróság valójában arra a kérdésre vár választ, hogy egy ilyen helyzetben az e szakaszban tiltott hátrányos megkülönböztetés valósul‑e meg.
48.
Ezt a kérdést főszabály szerint úgy lehetne értelmezni, mint amely annak megállapítására irányul, hogy a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely nem ír elő sem a határozott időre közalkalmazottként foglalkoztatott munkavállalók, sem a határozatlan idejű munkaviszony keretében foglalkoztatott, határozatlan időre kinevezett közalkalmazottak számára végkielégítést.
49.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból és a Bíróság rendelkezésére álló iratokból azonban kitűnik, hogy ez az átfogalmazás nem releváns. A kérdést előterjesztő bíróság ugyanis egyfelől rámutatott, hogy „a spanyol közigazgatásban általában a kertész munkakört mind közalkalmazott, mind szerződéses alkalmazott betöltheti (
11
)”, és pontosította, hogy „[a] közalkalmazotti jogviszony vagy a munkaviszony közötti választás kizárólag az állami szektorba tartozó munkáltató akaratától függ”. Másfelől ez a bíróság megjegyezte, hogy „az állami szektorba tartozó munkáltató választja ki a szerződés típusát; a jelen esetben azt, hogy az álláshelyet a munkajog vagy a közigazgatási jog hatálya alá tartozó kiválasztási eljárással tölti‑e be”. Ezzel összefüggésben pontosította, hogy „a határozott időre kinevezett közalkalmazottak kinevezésével [az állami szektorba tartozó munkáltató] megfosztja e munkavállalókat a határozatlan időre kinevezett közalkalmazottak esetében elismert jogoktól [vagyis különösen] a háromévenkénti béremeléstől [illetve] a szakmai előmenetelhez kapcsolódó illetménypótlékoktól, és a felvétel e típusa esetén megtagadja e munkavállalóktól a szerződéses alkalmazottakat megillető, a munkajog által szabályozott jogokat, [vagyis] a végkielégítést” (
12
).
50.
Ezen információkból következik – amint arra a Bizottság írásbeli észrevételeiben rámutatott –, hogy a kérdést előterjesztő bíróság megerősíti, hogy az önkormányzat a környezetvédelmi és mobilitási szolgálatánál szerződéses alkalmazottakat alkalmaz kertészeti feladatok ellátására, azonban nem pontosítja, hogy ezek a munkaviszonyok határozott, vagy határozatlan időre szólnak‑e. Ezen túlmenően A. Baldonedo Martín írásbeli észrevételeiben megjegyezte, hogy „a madridi önkormányzatánál a feladatok és a besorolás szempontjából van összehasonlítható állandó munkavállalói álláshely” (
13
).
51.
Ebben az összefüggésben eljárási szabályzata 62. cikkének (2) bekezdése alapján a Bíróság a tárgyaláson kérdést intézett a felekhez annak megállapítása céljából, hogy a madridi önkormányzatnál létezik‑e a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja értelmében összehasonlítható, határozatlan időre kinevezett munkavállaló.
52.
A Bíróság kérdésére válaszul A. Baldonedo Martín és a madridi önkormányzat a tárgyaláson előadta, hogy jelenleg van a madridi önkormányzatnál határozatlan időre foglalkoztatott szerződéses alkalmazott, aki ugyanabba a kategóriába tartozik, és az önkormányzat környezetvédelmi és mobilitási szolgálatánál kertészeti feladatokat lát el, továbbá hogy ezen álláshely egyenértékű azzal a határozott idejű közalkalmazotti álláshellyel, amelyet A. Baldonedo Martín töltött be. Szóbeli válaszaikból egyértelműen kitűnik, hogy A. Baldonedo Martín határozott időre kinevezett közalkalmazottként történő alkalmazásának feltételei és az általa ellátott feladatok ugyanazok, mint az egyenértékű munkakört betöltő, határozatlan időre alkalmazott szerződéses munkavállalóé. Ezenkívül A. Baldonedo Martín és a madridi önkormányzat arra is rámutatott, hogy a határozatlan időre foglalkoztatott szerződéses alkalmazotti álláshelyet 1991. november 12 óta ugyanaz a személy tölti be a madridi önkormányzatnál. Ezzel kapcsolatban a tárgyaláson azt is megerősítették, hogy a spanyol jog szerint az említett, határozatlan időre szóló szerződéses munkakör nem közalkalmazotti álláshely.
53.
Következésképpen a jelen ügyben nem vitatott, hogy létezik összehasonlítható, határozatlan időre foglalkoztatott szerződéses
alkalmazott.
54.
Ezért annak érdekében, hogy a Bíróság hasznos választ tudjon adni, véleményem szerint a kérdést előterjesztő bíróság által előterjesztett első kérdést akként kell átfogalmazni, hogy e kérdéssel e bíróság lényegében azon kérdés megválaszolását kéri a Bíróságtól, hogy a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely nem írja elő semmiféle végkielégítés megfizetését a szerződés határozott időtartamának lejárta esetére olyan munkavállalók vonatkozásában, akiket az alapügyben szóban forgó határozott időre szóló közalkalmazotti szerződéshez hasonló határozott időre szóló munkaszerződésekkel alkalmaznak abból a célból, hogy megüresedett munkaköröket töltsenek be ezen álláshelyek határozatlan időre kinevezett közalkalmazottal való betöltéséig, míg a határozatlan időre szerződéses alkalmazottként foglalkoztatott munkavállalók – munkaszerződésük objektív okok miatt történő megszüntetése esetén – jogosultak végkielégítésre.
55.
E kérdés megválaszolásához – úgy vélem – először is azt kell röviden megvizsgálni, hogy alkalmazható‑e az 1999/70 irányelv és a keretmegállapodás A. Baldonedo Martín helyzetére; majd azt kell vizsgálni, hogy általa állított eltérő bánásmód a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja értelmében vett „foglalkoztatási feltételek” fogalmába tartozik‑e, és végül annak értékelésére van szükség, hogy A. Baldonedo Martin kedvezőtlenebb bánásmódban részesült‑e, mint a vele összehasonlítható, határozatlan időre alkalmazott munkavállaló. Amennyiben fennáll az összehasonlítható helyzetek eltérő kezelése, azt fogom vizsgálni, hogy vannak‑e olyan objektív okok, amelyekkel igazolható az ilyen eltérő bánásmód.
b) A keretmegállapodás alkalmazhatóságáról
56.
Először is a keretmegállapodás hatályára érdemes emlékeztetni, amelyet a 2. szakaszának 1. pontja egyértelműen megfogalmaz akként, hogy a keretmegállapodás „olyan határozott időre alkalmazott munkavállalókra vonatkozik, akik a törvény, kollektív szerződés vagy a tagállamokban kialakult gyakorlat szerint munkaszerződéssel vagy munkaviszonnyal rendelkeznek”. E tekintetben a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy az 1999/70 irányelvet és a keretmegállapodást „valamennyi olyan munkavállalóra alkalmazni kell, aki díjazás ellenében végez munkát az őt a munkáltatójához kötő, határozott idejű munkaviszony keretében” (
14
).
57.
Emellett a Bíróság emlékeztetett arra, hogy a „határozott időre alkalmazott munkavállalóknak” a keretmegállapodás értelmében vett fogalmába – amelyet 3. szakaszának 1. pontja határoz meg – „munkáltatójuk magán‑ vagy közjogi minőségétől függetlenül” valamennyi munkavállaló beletartozik. (
15
)
58.
A jelen ügyben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a madridi önkormányzat A. Baldonedo Martín határozott időre kinevezett közalkalmazottként történő kinevezésekor előírta, hogy ezt az álláshelyet ez utóbbi addig tölti be, „amíg az álláshelyet egy [határozatlan időre kinevezett] közalkalmazottal be nem töltik”. Ennélfogva az alapeljárás felpereséhez hasonló olyan munkavállalót, akit a madridi önkormányzat határozott időre kinevezett közalkalmazottként alkalmazott egy álláshely ideiglenes betöltésére mindaddig, amíg ezen álláshelyet határozatlan időre kinevezett közalkalmazott el nem foglalja, a keretmegállapodás 3. szakaszának 1. pontja értelmében vett „határozott időre alkalmazott munkavállalónak” kell tekinteni, ennélfogva pedig ő e megállapodás hatálya alá tartozik. (
16
)
59.
E körülmények között azt kell még megállapítani, hogy az alapeljárás felperese részéről kért, a munkáltató által a munkaszerződés megszüntetése címén fizetett, szolgálati évenként húsznapi fizetésnek megfelelő összegű végkielégítés a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja értelmében vett „foglalkoztatási feltételek” fogalmába tartozik‑e.
c) A keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja értelmében vett „foglalkoztatási feltételek” fogalmáról
60.
A keretmegállapodás 1. szakasza 1. pontjának a) pontja értelmében annak egyik célja „a megkülönböztetés [helyesen: hátrányos megkülönböztetés] tilalma elvének alkalmazásával javítani a határozott ideig tartó munkavégzés [helyesen: munkaviszony] minőségét”. Hasonlóképpen, a keretmegállapodás preambuluma a harmadik bekezdésében pontosítja, hogy e megállapodás „a szociális partnerek azon szándékát mutatja, hogy általános kereteket állapítsanak meg az egyenlő bánásmód biztosításához a határozott időre alkalmazott munkavállalók számára”. Az 1999/70 irányelv (14) preambulumbekezdése ezzel összefüggésben kimondja, hogy a keretmegállapodás célja többek között a határozott idejű munkaviszony minőségének javítása, olyan minimumkövetelmények meghatározása által, amelyek biztosítják a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének alkalmazását. (
17
) A keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja ezen elv alkalmazását írja elő a határozott időre alkalmazott munkavállalók esetében, annak érdekében, hogy megakadályozható legyen az, hogy az ilyen jellegű munkaviszonyt a munkáltató arra használja, hogy megfossza a munkavállalókat azon jogoktól, amelyek a határozatlan időre alkalmazott munkavállalóknak járnak. (
18
) Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a keretmegállapodással elérni kívánt célkitűzésekre tekintettel e megállapodás 4. szakasza úgy értendő, hogy az az uniós szociális jog olyan elvét fejezi ki, amelyet nem lehet megszorítóan értelmezni. (
19
)
61.
E tekintetben fontosnak tartom emlékeztetni arra, hogy a határozott és a határozatlan időre alkalmazott munkavállalók közötti eltérő bánásmód tekintetében a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja a hátrányos megkülönböztetés tilalmára vonatkozó általános uniós jogelv különös kifejeződését képezi (
20
), amely megköveteli, hogy az összehasonlítható helyzeteket ne kezeljék eltérő módon, és hogy a különböző helyzeteket ne kezeljék egyenlő módon, hacsak ez a bánásmód objektív módon nem igazolható.
62.
Így a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja tiltja, hogy a foglalkoztatási feltételeket illetően kedvezőtlenebb bánásmódban részesítsék a határozott időre alkalmazott munkavállalókat, mint a velük összehasonlítható, határozatlan időre alkalmazott munkavállalókat, csupán azért, mert határozott időre alkalmazzák őket, kivéve ha az eltérő bánásmód objektív okokkal igazolható. E tekintetben emlékeztetek arra, hogy a Bíróság már megállapította, hogy „[e]z a rendelkezés általános jelleggel és egyértelmű megfogalmazásban megtiltja a foglalkoztatási feltételek szempontjából a határozott időre foglalkoztatott munkavállalók objektíven nem igazolható minden megkülönböztetését” (
21
).
63.
Kétségtelen, hogy a keretmegállapodás nem tartalmazza az e szakaszban szereplő „foglalkoztatási feltételek” fogalmának meghatározását. Ugyanakkor a Bíróság már több alkalommal megállapította, hogy annak meghatározásánál, hogy valamely nemzeti intézkedés a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja szerinti „foglalkoztatási feltételek” körébe tartozik‑e, a döntő feltétel pontosan a munkaviszony, azaz a munkavállaló és munkáltatója között fennálló viszony. (
22
) A „foglalkoztatási feltételek” kifejezés alatt ugyanis az adott munkaviszonyt meghatározó jogokat, jogosultságokat és kötelezettségeket kell érteni, ideértve azokat a feltételeket, amelyek mellett az adott személyt foglalkoztatják, valamint az e munkaviszony megszűnésére vonatkozó feltételeket. (
23
)
64.
A Bíróság szerint a „foglalkoztatási feltételek” fogalma magában foglalja azt a végkielégítést, amelyet a munkáltató határozott időnek a munkaszerződésében történt jogellenes kikötése (
24
) vagy a határozott időre szóló munkaszerződés felmondását követően (
25
) a munkavállaló részére fizetni köteles. A Bíróság e tekintetben már megállapította, hogy a keretmegállapodás 4. szakasza 1. pontjának olyan értelmezése, amely a fogalommeghatározásból kizárná a határozott időre szóló munkaszerződés megszüntetési feltételeit, azt eredményezné, hogy – ellentétben az említett rendelkezés céljaival – szűkülne a határozott időre alkalmazott munkavállalók hátrányos megkülönböztetéssel szembeni védelmének hatálya. (
26
)
65.
Ennélfogva – hasonló módon – mivel a munkavállaló részére a munkaszerződésének megszüntetésekor a munkáltató által fizetendő, az A. Baldonedo Martín által kérthez hasonló végkielégítés érinti az őt a munkáltatójához kötő munkaviszony megszűnésére vonatkozó feltételeket, vagyis egy ilyen munkaviszony megszűnésének jogkövetkezményeit, ez a végkielégítés egyértelműen a „foglalkoztatási feltételeknek” a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja értelmében vett fogalmába tartozik.
66.
Mindazonáltal meg kell még vizsgálni a jelen ügy középpontjában álló kérdést: A. Baldonedo Martín kedvezőtlenebb bánásmódban részesült‑e, mint a vele összehasonlítható, határozatlan időre alkalmazott munkavállaló?
d) Az alapügyben szóban forgó határozott és határozatlan időre alkalmazott munkavállalók foglalkoztatási feltételeinek összehasonlíthatóságáról
67.
A spanyol kormány szerint annak megállapítása érdekében, hogy fennáll‑e hátrányos megkülönböztetés amiatt, hogy A. Baldonedo Martín a munkaszerződése megszűnése következtében nem kapott végkielégítést, helyzetét egy határozatlan időre kinevezett közalkalmazott helyzetével kell összehasonlítani. Így a spanyol kormány azt állítja, hogy mivel a spanyol jog nem ismeri el a határozatlan időre kinevezett közalkalmazottakat a munkaviszonyuk megszüntetése esetén megillető, az A. Baldonedo Martín által kérthez hasonló végkielégítéshez való jogot, az ilyen végkielégítés nem minősülhet a keretmegállapodás 4. szakaszának értelmében vett hátrányos megkülönböztetésnek.
68.
A madridi önkormányzat – miközben elfogadja, hogy a jelen ügyben egyfelől van olyan határozatlan időre foglalkoztatott szerződéses alkalmazott, aki a környezetvédelmi és mobilitási szolgálatánál kertészeti feladatokat lát el, (
27
) másfelől ezen álláshely egyenértékű azzal a határozott idejű közalkalmazotti álláshellyel, amelyet A. Baldonedo Martín töltött be – azt állítja, hogy a munkafeltételek összehasonlíthatóságának vizsgálatát olyan munkavállalók vonatkozásában kell végezni, akiknek jogállása megegyezik, márpedig az alapeljárásban szereplő határozott időre kinevezett közalkalmazott szerződése a közigazgatási jog hatálya alá tartozik, míg a határozatlan időre alkalmazott szerződéses munkavállaló szerződése a munkajog hatálya alá esik. A tárgyaláson a spanyol kormány is támogatta ezt az álláspontot.
69.
Ezek az érvek nem elfogadhatók.
70.
A jelen ügyben ugyanis – a kérdést előterjesztő bíróság általi esetleges későbbi vizsgálatok fenntartásával – a jelen indítvány 50–54. pontjából kitűnik, hogy a tárgyalás során megerősítették, hogy valóban van a madridi önkormányzatnál összehasonlítható, határozatlan időre foglalkoztatott szerződéses alkalmazott.
71.
Ezzel kapcsolatban először is hasznosnak tartom emlékeztetni arra, hogy „a keretmegállapodás kizárólag a határozott időre foglalkoztatott és a velük összehasonlítható, állandó munkavállalók közötti eltérő bánásmód tekintetében hajtotta végre, és konkretizálta” a hátrányos megkülönböztetés tilalmának uniós jogelvét. (
28
) Ezzel szemben a határozott időre alkalmazott munkavállalók bizonyos kategóriái – például a határozott időre kinevezett közalkalmazottak és a határozott időre foglalkoztatott szerződéses alkalmazottak – közötti esetleges eltérő bánásmód nem tartozik a keretmegállapodás szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének hatálya alá. (
29
)
72.
Így, ha egy adott helyzet a keretmegállapodás hatálya alá tartozik, meg kell vizsgálni, hogy a hátrányos megkülönböztetés tilalmának az e keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontjában végrehajtott és konkretizált elvére tekintettel a határozott időre alkalmazott munkavállalók foglalkoztatási feltételei kedvezőtlenebbek‑e, mint az összehasonlítható, határozatlan időre alkalmazott munkavállalók foglalkoztatási feltételei. E szakasz kizárólag az összehasonlítható, határozatlan időre alkalmazott munkavállalókhoz képest a határozott időre alkalmazott munkavállalókat érintő, kizárólag a határozott időtartamú foglalkoztatásukon alapuló, és egyedül a foglalkoztatási feltételeiket érintő kedvezőtlen bánásmódot tiltja abban az estben, ha az eltérő bánásmód objektív okokkal nem igazolható. (
30
)
73.
Közelebbről: az alapügyben szóban forgó, határozott időre kinevezett közalkalmazottak és a határozatlan időre kinevezett szerződéses alkalmazottak foglalkoztatási feltételeinek összehasonlíthatóságára vonatkozóan az „összehasonlítható, határozatlan időre alkalmazott munkavállaló” fogalmának a keretmegállapodás 3. szakaszának 2. pontjában szereplő meghatározásából kell kiindulni: „határozatlan időre szóló munkaszerződéssel vagy munkaviszonnyal rendelkező munkavállaló, aki ugyanannál a vállalkozásnál dolgozik, és akit a képesítések/készségek szempontjából ugyanolyan vagy hasonló munkára/tevékenységre alkalmaztak”. E meghatározás alapján kell értékelni, hogy A. Baldonedo Martín és a határozatlan időre foglalkoztatott szerződéses alkalmazott ugyanabban a helyzetben van‑e.
74.
Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében annak értékelésekor, hogy az érintettek a keretmegállapodás értelmében vett azonos vagy hasonló munkát végeznek‑e, e keretmegállapodás 3. szakasza 2. pontjának és 4. szakasza 1. pontjának megfelelően azt kell vizsgálni, hogy bizonyos tényezők – mint például a munka jellege, a képesítési feltételek és a munkafeltételek – összessége alapján e személyeket összehasonlíthatóaknak lehet‑e tekinteni. (
31
)
75.
A jelen ügyben a tényállás értékelésére kizárólagos hatáskörrel rendelkező, kérdést előterjesztő bírósága feladata annak meghatározása, hogy A. Baldonedo Martín azalatt, amíg a határozott időre kinevezett közalkalmazotti szerződésével a madridi önkormányzat alkalmazásában állt, összehasonlítható helyzetben volt‑e az ugyanezen önkormányzat által ugyanezen időszakban határozatlan időre foglalkoztatott szerződéses alkalmazottakkal.
76.
Mindemellett a Bíróság által a tárgyaláson feltett kérdésre A. Baldonedo Martín és a madridi önkormányzat által adott válaszokból egyértelműen kitűnik, hogy A. Baldonedo Martín határozott időre foglalkoztatott közalkalmazottként a 2005. november 24‑től 2013. április 15‑ig terjedő időszakban történő foglalkoztatásának a feltételei azonosak azon személy foglalkoztatási feltételeivel, aki 1991. november 12 óta határozatlan időre kinevezett szerződéses alkalmazottként az A. Baldonedo Martín által betöltött álláshelynek megfelelő munkakört látott el. A madridi önkormányzat szerint ugyanis A. Baldonedo Martín és a határozatlan időre kinevezett szerződéses alkalmazott ugyanazt a tevékenységet, nevezetesen ezen önkormányzat környezetvédelmi és mobilitási szolgálatánál folytatott kertészeti tevékenységet végzett (
32
). Ennélfogva úgy tűnik, hogy az egyetlen olyan tényező, amely megkülönbözteti a határozott időre kinevezett közalkalmazottak helyzetét a határozatlan időre kinevezett szerződéses alkalmazotti szerződéssel rendelkező kertészek helyzetétől, az az ezen előbbi közalkalmazottat a munkáltatójához kötő munkaviszony ideiglenes jellege, (
33
) mivel az, hogy a két szerződéstípusra alkalmazandó jogi szabályozás eltér, szigorú értelemben semmiféle hatást nem gyakorol a keretmegállapodás 3. szakasza 2. pontjának értelmezésére, amelynek keretében csak a foglalkoztatási feltételekre, vagyis a képesítési feltételekre és a munkavállaló felelősségi körébe tartozó feladatok jellegére vonatkozó kritériumokat kell figyelembe venni. (
34
)
77.
Következésképpen – a releváns információk összességének a kérdést előterjesztő bíróság általi végleges értékelése függvényében – úgy vélem, hogy az A. Baldonedo Martínhoz hasonló munkavállaló helyzete összehasonlítható a madridi önkormányzat által határozatlan időre szerződéses alkalmazottként foglalkoztatott azon munkavállalóéval, aki ugyanazon kertészi feladatokat látja el.
78.
E körülmények között azt a következtetést kell levonni, hogy összehasonlítható helyzetek eltérő kezelése tapasztalható, ha a közszférában határozott időre foglalkoztatott szerződéses alkalmazottaktól megtagadják a munkaszerződésük megszűnése címén járó végkielégítést, míg a határozatlan időre foglalkoztatott szerződéses alkalmazottak jogosultak ilyen végkielégítésre.
79.
Mindazonáltal meg kell vizsgálni, hogy fennállnak‑e olyan objektív okok, amelyekkel egy ilyen eltérő bánásmód igazolható.
e) Az eltérő bánásmód igazolására szolgáló esetleges okokról
80.
A keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontjából kitűnik, hogy a határozott időre és a határozatlan időre alkalmazott munkavállalók közötti eltérő bánásmód igazolható objektív okokkal. A Bíróság két ilyen okot fogadott el: az első azon feladatok különös jellegéhez vagy sajátos jellemzőihez kapcsolódik, amelyek ellátására a határozott időre szóló szerződéseket megkötötték, a második pedig a valamely tagállam által elérni kívánt jogszerű szociálpolitikai célhoz. A Bíróság szerint ezen objektív okoknak a szóban forgó foglalkoztatási feltétel hátterét képező egyedi körülmények között jellemző, pontosan meghatározott és konkrét tényezők fennállásán, valamint objektív és átlátható kritériumokon kell alapulniuk annak megvizsgálása érdekében, hogy ezen egyenlőtlenség valós igénynek felel‑e meg, alkalmas‑e a kitűzött cél elérésére, és ahhoz szükséges‑e. (
35
)
81.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az „objektív okoknak” a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja értelmében vett fogalmát úgy kell értelmezni, hogy az nem engedi meg a határozott időre alkalmazott és a határozatlan időre alkalmazott munkavállalók között fennálló eltérő bánásmód igazolását amiatt, hogy ezt a megkülönböztetést a nemzeti szabályozás írják elő. (
36
)
82.
Ezenkívül kizárólag a határozott időre kinevezett közalkalmazott szerződésének ideiglenes jellege nem képezhet a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja szerinti objektív okot. (
37
) A Bíróság szerint az 1999/70 irányelv és a keretmegállapodás céljait lényegüktől fosztaná meg annak elismerése, hogy valamely munkaviszony ideiglenes jellege önmagában elegendő a határozott időre alkalmazott munkavállalók és a határozatlan időre alkalmazott munkavállalók közötti eltérő bánásmód igazolásához, továbbá egy ehhez hasonló szempont alkalmazása – a határozott ideig tartó munka minőségének javítása, valamint az egyenlő bánásmód előmozdítása helyett, amelyek elérésére mind az 1999/70 irányelv, mind pedig a keretmegállapodás törekszik – a határozott időre alkalmazott munkavállalók számára kedvezőtlen helyzet állandósítását eredményezné. (
38
)
83.
A jelen ügyben mind a spanyol kormány, mind a madridi önkormányzat szóbeli észrevételeiből kitűnik, hogy az alapügyben szóban forgó végkielégítés nyújtásával kapcsolatos eltérő bánásmódot objektív okok fennállása igazolja, nevezetesen az, hogy a határozott időre kinevezett közalkalmazottaknak jogállásuk alapján számítaniuk kellett a munkaviszony megszűnésére, mivel ezt a spanyol jog előírja a kinevezés okának megszűnése esetére. (
39
) Ez a helyzet az alapeljárásbeli helyzetnek felel meg, amelyben a határozott időre kinevezett közalkalmazott szerződése betöltetlen álláshely – amelyet A. Baldonedo Martín ideiglenesen töltött be – határozatlan időre kinevezett közalkalmazott általi betöltésével szűnt meg. (
40
) A tárgyaláson a spanyol kormány a gazdasági válságból eredő költségvetési korlátozásokra is hivatkozott, hogy igazolja a határozott idejű szerződések közszférában való használatát jellemző „rugalmasságot”.
84.
A spanyol kormány által előterjesztett költségvetési megfontolásokkal kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy bár ezek a megfontolások képezhetik a tagállam szociálpolitikai döntéseinek alapját, és befolyásolhatják a valamely tagállam által elfogadni tervezett intézkedések jellegét vagy mértékét, nem ezek önmagukban képezik az e politika által követett célt, és ezért nem igazolhatják a hátrányos megkülönböztetést. (
41
)
85.
Az A. Baldonedo Martín munkaszerződésének megszűnésére vonatkozó megfontolásokkal kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a közelmúltbeli Montero Mateos, (
42
) Grupo Norte Facility (
43
) és de Diego Porras (
44
) ítéletekből következik, hogy a munkavállalók jogállásáról szóló törvény 53. cikke (1) bekezdésének b) pontjában előírt végkielégítés különös célja, valamint az említett végkielégítés folyósításának különleges kontextusa a szóban forgó eltérő bánásmódot igazoló objektív oknak minősül. (
45
)
86.
Ezekben az ítéletekben ugyanis a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a „határozott időre létrejött szerződés” keretmegállapodás 3. szakaszának 1. pontjában szereplő fogalommeghatározásából az következik, hogy az ilyen jellegű szerződés azon idő lejártakor, amelyre e szerződést megkötötték „– ami meghatározott feladat elvégzéséből, meghatározott időpont eléréséből vagy […] egy meghatározott esemény bekövetkezéséből is állhat –, a jövőre nézve hatályát veszti. Így „a határozott időre szóló munkaszerződésben részes felek e szerződés megkötésétől kezdve ismerik azt az időpontot vagy eseményt, amelynek bekövetkezésével e szerződés megszűnik. E határidő korlátokat szab a munkaviszony időtartamának, anélkül hogy a feleknek az említett szerződés megkötését követően nyilatkozniuk kellene az erre vonatkozó szándékukról” (
46
). Ezzel szemben a határozatlan idejű munkaszerződésnek a munkavállalók jogállásáról szóló törvény 52. cikkében foglalt valamely okból történő, munkáltató általi megszüntetése „olyan körülmények bekövetkezéséből ered, amelyeket a szerződés megkötésének időpontjában nem láttak előre, és amelyek felborítják a munkaviszony szokásos menetét”. A spanyol kormány által az e három ügyben előterjesztett észrevételek alapján a Bíróság megállapította, hogy „a munkavállalók jogállásáról szóló törvény 53. cikke (1) bekezdésének b) pontja éppen azért írja elő szolgálati évenként húsznapi munkabérnek megfelelő összegű végkielégítés fizetését az említett, elbocsátott munkavállaló részére, hogy e munkavállaló ellentételezést kapjon a munkaviszony ilyen okból történő megszüntetésének váratlansága, és következésképpen az említett munkaviszony stabilitásához a megszüntetés időpontjában fűzött elvárásainak meghiúsulása miatt”. (
47
)
87.
A Bíróság azt is pontosította, hogy „a spanyol jog nem valósít meg eltérő bánásmódot a határozott időre alkalmazott és az összehasonlítható, határozatlan időre alkalmazott munkavállalók között, mivel a munkavállalók jogállásáról szóló törvény 53. cikke (1) bekezdésének b) pontja a vállalkozásnál eltöltött szolgálati évenként húsznapi munkabérnek megfelelő összegű törvényes végkielégítés fizetését írja elő a munkavállaló részére, függetlenül attól, hogy a munkaszerződése határozott vagy határozatlan idejű‑e” (
48
).
88.
A jelen ügyben, mivel a határozott időre kinevezett közalkalmazott A. Baldonedo Martín álláshelyét határozatlan időre kinevezett közalkalmazott kinevezésével töltötték be, A. Baldonedo Martín szerződése hasonlóképpen, a megkötése igazolására szolgáló ok megszűnése miatt szűnt meg. Ily módon a 85–87. pontban említett ítélkezési gyakorlatra tekintettel indokoltnak vélem az A. Baldonedo Martínhoz hasonló határozott időre kinevezett közalkalmazottakra és a határozatlan időre kinevezett szerződéses alkalmazottakra vonatkozó eltérő bánásmódot.
89.
A fenti megfontolások alapján véleményem szerint a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely nem írja elő semmiféle végkielégítés a szerződés határozott időtartamának lejárta esetére olyan munkavállalók vonatkozásában, akiket az alapügyben szóban forgó határozott időre szóló közalkalmazotti szerződéshez hasonlóan határozott időre szóló munkaszerződésekkel alkalmaznak abból a célból, hogy megüresedett munkaköröket töltsenek be ezen álláshelyek határozatlan időre kinevezett közalkalmazottal való betöltéséig, míg a határozatlan időre szerződéses alkalmazottként foglalkoztatott munkavállalók – munkaszerződésük objektív okok miatt történő megszüntetése esetén – jogosultak végkielégítésre.
2. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésről
90.
A kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy egyfelől a keretmegállapodást úgy kell‑e értelmezni, hogy megköveteli az alapeljárás felpereséhez hasonló határozott időre kinevezett közalkalmazottak, és az összehasonlítható, határozatlan időre kinevezett szerződéses alkalmazottak munkaviszonyának megszűnése címén fizetendő végkielégítésre vonatkozó egyenlő bánásmód biztosítását. Másfelől a kérdést előterjesztő bíróság azt kérdezi, hogy az elsődleges uniós jognak, és különösen a Charta 20. és 21. cikkének, valamint az EUMSZ 151. és EUMSZ 153. cikk „közvetlen vertikális alkalmazása” alapján elismerhető‑e A. Baldonedo Martín ilyen végkielégítéshez való joga.
91.
Ez a kérdés arra az esetre vonatkozik, ha A. Baldonedo Martín helyzete nem tartozik a keretmegállapodás 4. szakasza 1. pontjának hatálya alá. Tekintettel azonban arra, hogy a madridi önkormányzatnál van határozatlan időre kinevezett összehasonlítható szerződéses alkalmazott, aki – a határozatlan időre kinevezett közalkalmazottakkal ellentétben – szerződésének objektív okból történő megszűnése címén végkielégítésre jogosult, A. Baldonedo Martín kétségtelenül e szakasz hatálya alá tartozik. Következésképpen – mivel a Charta 20. és 21. cikkében rögzített jogokat az 1999/70 irányelv és a keretmegállapodás hajtotta végre és konkretizálta – az alapügyben szóban forgó helyzetet ez utóbbiak alapján kell megvizsgálni.
92.
Ezért az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre javasolt válaszra tekintettel, nem szükséges az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésre választ adni.
V. Végkövetkeztetés
93.
A fenti megfontolásokra tekintettel azt javaslom a Bíróságnak, hogy a Juzgado de lo Contencioso‑Administrativo no 14 de Madrid (madridi 14. számú közigazgatási bíróság, Spanyolország) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következőképpen válaszoljon:
Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28‑i 1999/70/EK tanácsi irányelv mellékletét képező, 1999. március 18‑án megkötött, a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely nem írja elő semmiféle végkielégítés megfizetését a szerződés határozott időtartamának lejárta esetére olyan munkavállalók vonatkozásában, akiket az alapügyben szóban forgó határozott időre szóló közalkalmazotti szerződéshez hasonlóan határozott időre szóló munkaszerződésekkel alkalmaznak abból a célból, hogy megüresedett munkaköröket töltsenek be ezen álláshelyek határozatlan időre kinevezett közalkalmazottal való betöltéséig, míg a határozatlan időre szerződéses alkalmazottként foglalkoztatott munkavállalók – munkaszerződésük objektív okok miatt történő megszüntetése esetén – jogosultak végkielégítésre.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	HL 1999. L 175., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 368. o.
(
3
)	A BOE 1991. június 14‑i 142. száma, 19669. o.
(
4
)	A BOE 2015. október 31‑i 261.száma, 103105. o.
(
5
)	A BOE 1995. március 29‑i 75. száma, 9654. o.
(
6
)	2016. szeptember 14‑i ítélet (C‑16/15, EU:C:2016:679).
(
7
)	2016. április 19‑i ítélet (C‑441/14, EU:C:2016:278).
(
8
)	A közelmúltból lásd: 2018. november 21‑ide Diego Porras ítélet (C‑619/17, EU:C:2018:936, 77. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
9
)	2005. november 22‑iMangold ítélet (C‑144/04, EU:C:2005:709, 41–43. pont); 2009. április 23‑iAngelidaki és társai ítélet. (C‑378/07–C‑380/07, EU:C:2009:250, 90. pont).
(
10
)	2018. november 21‑ide Diego Porras ítélet (C‑619/17, EU:C:2018:936, 79. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
11
)	Kiemelés tőlem.
(
12
)	Kiemelés tőlem
(
13
)	Kiemelés tőlem
(
14
)	2007. szeptember 13‑iDel Cerro Alonso ítélet (C‑307/05, EU:C:2007:509, 28. pont); 2011. szeptember 8‑iRosado Santana ítélet (C‑177/10, EU:C:2011:557, 40. pont); 2015. július 9‑iRegojo Dans ítélet (C‑177/14, EU:C:2015:450, 33. pont); 2017. február 9‑iRodrigo Sanz végzés (C‑443/16, EU:C:2017:109, 26. pont); 2019. március 19‑iCCOO végzés (C‑293/18, nem tették közzé, EU:C:2019:224, 28. pont).
(
15
)	2006. július 4‑iAdeneler és társai ítélet(C‑212/04, EU:C:2006:443, 56. pont); 2014. március 13‑iMárquez Samohano ítélet (C‑190/13, EU:C:2014:146, 38. pont); 2016. szeptember 14‑iPérez López ítélet (C‑16/15, EU:C:2016:679, 24. pont); 2018. október 25‑iSciotto ítélet (C‑331/17, EU:C:2018:859, 43. pont).
(
16
)	2014. november 26‑iMascolo és társai ítélet, (C‑22/13, C‑61/13–C‑63/13 és C‑418/13, EU:C:2014:2401, 67. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
17
)	Lásd e tekintetben: 2018. június 5‑iGrupo Norte Facility ítélet (C‑574/16, EU:C:2018:390, 36. pont); 2018. június 5‑iMontero Mateos ítélet (C‑677/16, EU:C:2018:393, 39. pont).
(
18
)	2007. szeptember 13‑iDel Cerro Alonso ítélet (C‑307/05, EU:C:2007:509, 37. pont); 2010. december 22‑iGavieiro és Iglesias Torres ítélet (C‑444/09 és C‑456/09, EU:C:2010:819, 48‑ pont); 2017. december 20‑iVega González ítélet (C‑158/16, EU:C:2017:1014, 28. pont); 2018. november 21‑ide Diego Porras ítélet (C‑619/17, EU:C:2018:936, 55. pont).
(
19
)	2010. december 22‑iGavieiro és Iglesias Torres ítélet (C‑444/09 és C‑456/09, EU:C:2010:819, 49. pont); 2014. március 13‑iNierodzik ítélet (C‑38/13, EU:C:2014:152, 24. pont); 2018. június 5‑iGrupo Norte Facility ítélet (C‑574/16, EU:C:2018:390, 38. pont); 2018. június 5‑iMontero Mateos ítélet (C‑677/16, EU:C:2018:393, 41. pont). Lásd ebben az értelemben: 2007. szeptember 13‑iDel Cerro Alonso ítélet (C‑307/05, EU:C:2007:509, 27. pont); 2008. április 15‑iImpact ítélet (C‑268/06, EU:C:2008:223, 114. pont).
(
20
)	2011. szeptember 8‑iRosado Santana ítélet (C‑177/10, EU:C:2011:557, 65. pont).
(
21
)	2008. április 15‑iImpact ítélet (C‑268/06, EU:C:2008:223, 60. pont). Kiemelés tőlem.
(
22
)	2014. március 13‑iNierodzik ítélet (C‑38/13, EU:C:2014:152, 25. pont); 2016. szeptember 14‑ide Diego Porras ítélet (C‑596/14, EU:C:2016:683, 28. pont); 2018. június 5‑iGrupo Norte Facility ítélet (C‑574/16, EU:C:2018:390, 41. pont); 2018. június 5‑iMontero Mateos ítélet (C‑677/16, EU:C:2018:393, 44. pont). Lásd még: 2016. szeptember 21‑iÁlvarez Santirso végzés (C‑631/15, EU:C:2016:725, 34. pont); 2017. február 9‑iRodrigo Sanz végzés (C‑443/16, EU:C:2017:109, 32. pont). Lásd ebben az értelemben: 2013. december 12‑iCarratù ítélet (C‑361/12, EU:C:2013:830, 35. pont).
(
23
)	2017. december 20‑iVega González ítélet (C‑158/16, EU:C:2017:1014, 34. pont). Lásd még: Sharpston főtanácsnok Vega González ügyre vonatkozó indítványa (C‑158/16, EU:C:2017:647, 22. pont). Emellett, amint arra Kokott főtanácsnok emlékeztetett „[a]z európai munkajog koherenciája […] megköveteli, hogy a munka‑ vagy foglalkoztatási feltételek fogalmát ne a rokon uniós jogi rendelkezésekben vett jelentésétől elkülönítetten értelmezzék. Ebben a vonatkozásban utalni kell különösen a [foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27‑i 2000/78/EK tanácsi irányelv (HL 2000. L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.)] és [a férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód elvének afoglalkoztatás és munkavégzés területén történő megvalósításáról szóló, 2006. július 5‑i 2006/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2006. L 204., 23. o.; helyesbítés: HL 2019. L 191., 45. o.)] megkülönböztetésellenes irányelvekre, amelyek a foglalkoztatás és munkavégzés területén az egyenlő bánásmód követelményének alapelvét különböző ismérvek – úgy mint nem, életkor és szexuális beállítottság – alapján konkretizálják. A munkaviszony megszüntetésének feltételeit ebben az esetben is érinti az állandó ítélkezési gyakorlat [helyesen: Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint ezek az irányelvek az elbocsátás körülményeire is vonatkoznak].” Kiemelés tőlem. Kokott főtanácsnok Vernaza Ayovi ügyre vonatkozó indítványa (C‑96/17, EU:C:2018:43, 56. pont).
(
24
)	2013. december 12‑iCarratù ítélet (C‑361/12, EU:C:2013:830, 37. pont).
(
25
)	Lásd ebben az értelemben: 2016. szeptember 14‑ide Diego Porras ítélet (C‑596/14, EU:C:2016:683, 31. pont). A Bíróság ítélkezési gyakorlatában megállapította, hogy e fogalomba tartoznak többek között a szolgálatban eltöltött idő után, háromévente járó juttatások (2007. szeptember 13‑iDel Cerro Alonso ítélet, C‑307/05, EU:C:2007:509, 47. pont; 2010. december 22‑iGavieiro és Iglesias Torres ítélet, C‑444/09 és C‑456/09, EU:C:2010:819, 50–58. pont; 2015. július 9‑iRegojo Dans ítélet C‑177/14, EU:C:2015:450, 43. pont), a hatévente járó továbbképzési juttatások (2012. február 9‑iLorenzo Martínez végzés, C‑556/11, nem tették közzé, EU:C:2012:67, 38. pont), az ahhoz teljesítendő szolgálati időre vonatkozó nemzeti szabályok, hogy az érintett magasabb fizetési fokozatba legyen besorolható, illetve róla évente értékelő jelentés készüljön (2011. szeptember 8‑iRosado Santana ítélet, C‑177/10, EU:C:2011:557, 46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), az értékelési tervben való részvételhez való jog, valamint pozitív értékelés esetén az abból következő anyagi ösztönzés (2016. szeptember 21‑iÁlvarez Santirso végzés, C‑631/15, EU:C:2016:725, 36. pont), a munkaidő felére csökkentése és a díjazás ebből következő csökkentése (2017. február 9‑iRodrigo Sanz végzés, C‑443/16, EU:C:2017:109, 33. pont), és a határozott időre szóló munkaszerződés felmondási idejének meghatározására vonatkozó szabályok (2014. március 13‑iNierodzik ítélet, C‑38/13, EU:C:2014:152, 27. és 29. pont).
(
26
)	Lásd: 2014. március 13‑iNierodzik ítélet (C‑38/13, EU:C:2014:152, 27. és 29. pont); 2016. szeptember 14‑ide Diego Porras ítélet (C‑596/14, EU:C:2016:683, 30. pont).
(
27
)	Lásd a jelen indítvány 53. pontját.
(
28
)	2016. szeptember 14‑iPérez López ítélet (C‑16/15, EU:C:2016:679, 43. pont); 2016. szeptember 14‑ide Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 37. pont); 2018. június 5‑iGrupo Norte Facility ítélet (C‑574/16, EU:C:2018:390, 47. pont); 2018. június 5‑iMontero Mateos ítélet (C‑677/16, EU:C:2018:393, 50. pont); 2010. november 11‑iVino végzés (C‑20/10, nem tették közzé, EU:C:2010:677, 56. pont); 2013. március 7‑iRivas Montes végzés (C‑178/12, nem tették közzé, EU:C:2013:150, 43. pont).
(
29
)	Lásd ebben az értelemben: 2011. június 22‑iVino végzés (C‑161/11, nem tették közzé, EU:C:2011:420, 57. pont).
(
30
)	A vizsgált helyzetek összehasonlíthatósága elemzésének szakaszában a „foglalkoztatási feltételek” körébe nem tartozó tényezők figyelembevétele nem csak a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontjával lenne ellentétes, hanem a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatával is. Lásd a jelen indítvány 63. és 64. pontját.
(
31
)	2011. szeptember 8‑iRosado Santana ítélet (C‑177/10, EU:C:2011:557, 66. pont); 2012. október 18‑iValenza és társai ítélet (C‑302/11–C‑305/11, EU:C:2012:646, 42. pont); 2014. március 13‑iNierodzik ítélet (C‑38/13, EU:C:2014:152, 31. pont); 2018. június 5‑iMontero Mateos ítélet (C‑677/16, EU:C:2018:393, 51. pont). Lásd még: 2016. szeptember 21‑iÁlvarez Santirso végzés (C‑631/15, EU:C:2016:725, 43. pont); 2017. február 9‑iRodrigo Sanz végzés (C‑443/16, EU:C:2017:109, 38. pont).
(
32
)	Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy A. Baldonedo Martín munkaköre a C2 csoportban az „Oficial de Jardinería” (kertészeti közalkalmazott) besorolásba tartozott. A tárgyaláson megerősítették, hogy a vele összehasonlítható határozatlan időre foglalkozott szerződéses alkalmazott munkaköre szintén a C2 csoport részét képező „Oficial de Jardinería” (kertészeti közalkalmazott) besorolásba tartozott.
(
33
)	Lásd még a jelen indítvány 86. pontját.
(
34
)	Lásd még: Kokott főtanácsnok Viejobueno Ibáñez és de la Vara González ügyre vonatkozó indítványa (C‑245/17, EU:C:2018:365, 57. pont): „[…] körkörös jellegű a két csoport összehasonlíthatóságának hiányát a jelen ügyben a határozatlan időre kinevezett köztisztviselők szolgálati viszonyának állandó jellegére hivatkozva megállapítani, ha éppen a határozott időre alkalmazott tanárok szolgálati viszonya idő előtti megszüntetésének jogszerűsége a kérdés. Máskülönben a határozott idejű alkalmazottak és a határozatlan időre kinevezett köztisztviselők sohasem lennék összehasonlíthatóak a szolgálati viszony megszüntetése tekintetében, és az nem tartozna a keretmegállapodás hatálya alá. Ez azonban ellentétben állna a Bíróság ítélkezési gyakorlatával, amely a szolgálati viszony megszüntetési feltételeire kifejezetten a hátrányos megkülönböztetés tilalmának a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontjából eredő elvét alkalmazza.”
(
35
)	Lásd: 2007. szeptember 13‑iDel Cerro Alonso ítélet (C‑307/05, EU:C:2007:509, 53. és 58. pont); 2010. december 22‑iGavieiro és Iglesias Torres ítélet (C‑444/09 és C‑456/09, EU:C:2010:819, 55. pont); 2011. szeptember 8‑iRosado Santana ítélet (C‑177/10, EU:C:2011:557, 73. pont); 2016. szeptember 14‑ide Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 45. pont).
(
36
)	2007. szeptember 13‑iDel Cerro Alonso ítélet (C‑307/05, EU:C:2007:509, 57. pont); 2010. december 22‑iGavieiro és Iglesias Torres ítélet (C‑444/09 és C‑456/09, EU:C:2010:819, 54. pont); 2011. szeptember 8‑iRosado Santana ítélet (C‑177/10, EU:C:2011:557, 72. pont); 2012. október 18‑iValenza és társai ítélet (C‑302/11–C‑305/11, EU:C:2012:646, 50. pont); 2016. szeptember 14‑ide Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 46. pont).
(
37
)	Lásd: 2010. december 22‑iGavieiro és Iglesias Torres ítélet (C‑444/09 és C‑456/09, EU:C:2010:819, 56. és 57. pont).
(
38
)	Lásd: 2011. szeptember 8‑iRosado Santana ítélet (C‑177/10, EU:C:2011:557, 74. pont); 2012. október 18‑iValenza és társai ítélet (C‑302/11–C‑305/11, EU:C:2012:646, 52. pont); 2016. szeptember 14‑ide Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 47. pont).
(
39
)	A Madridi önkormányzat – miközben elismerte a határozatlan időre kinevezett szerződéses alkalmazottak létezését – a tárgyaláson rámutatott, hogy az ilyen típusú álláshelyek a jövőben meg fognak szűnni. Ez az érv nem releváns, mivel különösen a jelen ügyben érintett szerződéses alkalmazott jövőbeli nyugdíjazása nem befolyásolja sem a munkavállalók összehasonlíthatóságának, sem az alapeljárás felperesével szemben alkalmazott eltérő bánásmód igazolásának vizsgálatát.
(
40
)	A madridi önkormányzat szóbeli észrevételeiből kitűnik, hogy versenyvizsgát szerveztek, amelynek eredményeit a Boletín Oficial del Ayuntamiento de Madrid2013. április 8‑i számában tették közzé, és amelyre huszonkét, határozott időre kinevezett közalkalmazott, köztük A. Baldonedo Martín jelentkezett. Tíz határozott időre kinevezett közalkalmazott teljesítette e vizsgát, és a vizsgát nem teljesítő tizenkét, határozott időre kinevezett közalkalmazottnak megszűnt a munkaszerződése. Ugyanakkor az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy nem tettek közzé az álláshelyek betöltése céljára versenyvizsga‑felhívást, és egyetlen nyilvános állásajánlatot sem hagytak jóvá abban az időszakban, amikor A Baldonedo a madridi önkormányzat alkalmazásában állt.
(
41
)	Lásd analógia útján: 2003. március 20‑iKutz‑Bauer ítélet (C‑187/00, EU:C:2003:168, 59. pont); 2014. november 26‑iMascolo és társai ítélet (C‑22/13, C‑61/13–C‑63/13 és C‑418/13, EU:C:2014:2401, 110. pont).
(
42
)	2018. június 5‑i ítélet (C‑677/16, EU:C:2018:393, 63. pont).
(
43
)	2018. június 5‑i ítélet (C 574/16, EU:C:2018:390, 60. pont).
(
44
)	2018. november 21‑i ítélet (C‑619/17, EU:C:2018:936, 74. pont).
(
45
)	A Montero Mateos és a de Diego Porras ügy interinidad [helyettesítés céljából] kötött határozott idejű munkaszerződés lejáratakor elmaradt végkielégítésről, míg a Grupo Norte Facility ügy egy határozott idejű „helyettesítési” munkaszerződés lejártakor” alacsonyabb összegű végkielégítés folyósításáról szól. Az ezen ügyekben szóban forgó végkielégítések ugyanazok, mint amelyre A. Baldonedo Martín igényt tartott.
(
46
)	2018. június 5‑iGrupo Norte Facility ítélet (C‑574/16, EU:C:2018:390, 57. pont); 2018. június 5‑iMontero Mateos ítélet (C‑677/16, EU:C:2018:393, 60. pont); 2018. november 21‑ide Diego Porras ítélet (C‑619/17, EU:C:2018:936, 71. pont).
(
47
)	2018. június 5‑iGrupo Norte Facility ítélet (C‑574/16, EU:C:2018:390, 58. pont); 2018. június 5‑iMontero Mateos ítélet (C‑677/16, EU:C:2018:393, 61. pont); 2018. november 21‑ide Diego Porras ítélet (C‑619/17, EU:C:2018:936, 72. pont).
(
48
)	2018. november 21‑ide Diego Porras ítélet (C‑619/17, EU:C:2018:936, 73. pont).