62023TJ0094_RES
T‑94/23. sz. ügy
Pollinis FrancekontraEurópai Bizottság
A Törvényszék ítélete (kibővített negyedik tanács), 2025. november 19.
„Növényvédő szerek – Boszkalid hatóanyag – A hatóanyag megújítása iránti kérelem – A jóváhagyás időtartamának meghosszabbítása – A megújítási eljárás lefolytatásának késedelme – A kérelmezőn kívül álló okok – Belső felülvizsgálat iránti kérelem – Az 1367/2006/EK rendelet 10. cikkének (1) bekezdése – A kérelmet elutasító határozat – Az 1107/2009/EK rendelet 17. cikke”
Mezőgazdaság – Jogszabályok közelítése – Növényvédő szerek forgalomba hozatala – 1107/2009 rendelet – A jóváhagyás időtartamának meghosszabbítása a megújítási eljárás befejezéséig – Feltételek – A meghosszabbítás időtartamának az adott ügyben, a megújítási eljárás során felmerült konkrét körülmények alapján történő megállapítása – A megújítási eljárás lefolytatásához elegendő időtartam – Az automatikus vagy szisztematikus meghosszabbítás kizárása
(1107/2009 európai parlamenti és tanácsi rendelet, (24) preambulumbekezdés, 13. cikk, (2) bekezdés, 17., 18. és 20. cikk)
(lásd: 63–89. pont)
Mezőgazdaság – Jogszabályok közelítése – Növényvédő szerek forgalomba hozatala – 1107/2009 rendelet – A jóváhagyás időtartamának meghosszabbítása a megújítási eljárás befejezéséig – A megújítási eljárás lefolytatásának a kérelmezőn kívül álló okok miatti késedelme – A kérelmező szerepe – A Bizottság által végzett vizsgálat – Terjedelem
(1107/2009 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 7. és 17. cikk; 844/2012 bizottsági rendelet, 1. cikk, 3. cikk, 6. cikk, 7. cikk, 11. cikk, (5) bekezdés, 12. cikk, (3) bekezdés, 13. cikk, (3) bekezdés, és 14. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 99–116. pont)
Összefoglalás
A Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), a Pollinis France és az Aurelia Stiftung által benyújtott három megsemmisítés iránti kereset tárgyában eljáró Törvényszék – kibővített tanácsban eljárva – megsemmisíti a három bizottsági határozatot, amelyek elutasították három növényvédőszer, nevezetesen a boszkalid, a glifozát és a dimoxistrobin jóváhagyási időtartamának meghosszabbítására vonatkozó rendeletek belső felülvizsgálata iránti kérelmeket. (
1
)
Ezekben az ítéletekben a Törvényszék első alkalommal értelmezi az 1107/2009 rendelet (
2
) 17. cikkét, amely a hatóanyag jóváhagyási időtartamának olyan esetben történő meghosszabbítására vonatkozik, amikor a jóváhagyás megújításáról nem lehet határozatot hozni a jóváhagyási időtartam lejárta előtt. Ez a vizsgálat két különböző szempont alapján történik: egyrészt a meghosszabbítás időtartama, másrészt a megújítási eljárás késedelmének okai, amelyeknek függetlennek kell lenniük a kérelmezőtől.
A felperesek nonprofit egyesületek, amelyek célja többek között a peszticidek csökkentésére és megszüntetésére irányuló tevékenységek előmozdítása a PAN Europe esetében, a Pollinis France és az Aurelia Stiftung esetében pedig a környezet védelme.
A dimoxistrobint, amely mezőgazdasági gombaölő szerként használt hatóanyag, első alkalommal a 2006/75 irányelv (
3
) hagyta jóvá az Európai Unióban, jóváhagyásának időtartamát pedig 2013‑ban meghosszabbították. A dimoxistrobint 2015‑ben felvették a helyettesítésre jelölt anyagok jegyzékébe. (
4
) Mindemellett a jóváhagyását több alkalommal is meghosszabbították azzal az indokkal, hogy értékelése a kérelmezőkön kívül álló okok miatt késedelmet szenvedett, és a hatóanyag jóváhagyása valószínűleg még azelőtt lejárna, hogy megújításáról döntés születne. E meghosszabbítások utolsó előtti esetében (
5
) belső felülvizsgálat iránti kérelmet nyújtottak be, amelyet a Bizottság a 2022. április 27‑i, a T‑412/22. sz. ügyben megsemmisíteni kért határozatával elutasított.
A boszkalid hatóanyagot első alkalommal 2008‑ban hagyták jóvá az Unióban, (
6
) és a szukcinát‑dehidrogenáz‑gátlók csoportjába tartozó növényvédő szerekben alkalmazzák. Ezen anyag jóváhagyásának időtartamát is egymást követően többször meghosszabbították, azzal az indokkal, hogy az anyag értékelése a kérelmezőkön kívül álló okok miatt késedelmet szenvedett, és e hatóanyag jóváhagyása a megújításáról szóló határozat meghozatala előtt lejárt volna. Az ilyen meghosszabbítást 2022‑ben elfogadó végrehajtási rendelet belső felülvizsgálata iránt benyújtott kérelmet a Bizottság a 2022. december 6‑i határozatával elutasította, és e határozat megsemmisítését kérik a T‑94/23. sz. ügyben.
A gyomirtó szerekben széles körben használt glifozát hatóanyagot első alkalommal 2001‑ben hagyták jóvá az Unióban. (
7
) Jóváhagyását több alkalommal meghosszabbították, többek között azzal az indokkal, hogy az anyag értékelése a kérelmezőn kívül álló okok miatt késedelmet szenvedett. A 2022‑ben elfogadott, a meghosszabbítást bevezető végrehajtási rendelet (
8
) szintén belső felülvizsgálat iránti kérelem tárgyát képezte, amelyet a Bizottság 2023. július 3‑án elutasított.
A felperesek megtámadták a Bizottság által elfogadott három elutasító határozatot, hivatkozva többek között a 1107/2009 rendelet 17. cikkének (
9
) helytelen értelmezésére és alkalmazására.
A Törvényszék álláspontja
Ami elsőként a jóváhagyás meghosszabbításának időtartamát illeti, a T‑412/22. és a T‑94/23. sz. ügyben a Törvényszék emlékeztet arra, hogy a Bizottságnak az 1107/2009 rendelet szerinti hatásköreinek gyakorlása során figyelembe kell vennie az elővigyázatosság elvét. Így, amennyiben valamely hatóanyagról van szó, a Bizottság hozhat olyan intézkedéseket, amelyek korlátozzák ezen anyag felhasználását, ezáltal a fogyasztók biztonságát helyezi előtérbe, mégpedig anélkül, hogy megvárná ezen anyag jóváhagyásának megújítására irányuló eljárás lezárását.
A Törvényszék így az 1107/2009 rendelet 17. cikkét ezen elv, valamint e rendelkezés szövege és szövegkörnyezete, valamint annak a szabályozásnak a célkitűzései fényében értelmezi, amelynek részét képezi.
E rendelkezésből kitűnik, hogy ha a kérelmezőn kívül álló okok miatt úgy tűnik, hogy valamely hatóanyag jóváhagyása a megújításról szóló határozat elfogadása előtt lejár, a jóváhagyás időtartamának lejártát elhalasztó határozatot kell elfogadni, a kérelem elbírálásához elegendő időtartamra. Ebből következik, hogy a meghosszabbítás időtartamának meg kell felelnie az adott ügyben, a megújítási eljárás során felmerült sajátos körülményeknek, és nem alkalmazható automatikus, még kevésbé szisztematikus jelleggel.
Ezenkívül a megújítás iránti kérelmet legkésőbb három évvel a jóváhagyás időtartamának lejárta előtt kell benyújtani, a megújítási eljárás pedig pontos ütemtervhez és az észszerű időtartam követelményéhez kötött. E követelmények annál is inkább jelentősek, mivel a hatóanyag jóváhagyásának az 1107/2009 rendelet 17. cikke első bekezdése alapján történő meghosszabbítása ugyanolyan következményekkel jár, mint az eredeti jóváhagyás vagy a jóváhagyás megújítása.
Következésképpen a Törvényszék úgy véli, hogy az 1107/2009 rendelet 17. cikke olyan mechanizmust ír elő, amelyet kivételesen kell alkalmazni. A Bizottságnak minden egyes alkalommal eseti értékelést kell végeznie, amikor a hatóanyag jóváhagyását meghosszabbítja. Ebben az értelemben figyelembe kell vennie a releváns körülményeket annak érdekében, hogy meghatározza az anyag folyamatban lévő értékelésének lezárásához szükséges „elegendő időt”.
Bár ugyanezen cikk mérlegelési jogkört biztosít a Bizottság számára annak meghatározására, hogy mi tekinthető „elegendő időnek”, ez a jogkör azonban nem korlátlan. Az „elegendő idő” kifejezést ugyanis úgy kell értelmezni, hogy az olyan időtartam meghatározását követeli meg, amely nem rövidebb, és nem is hosszabb annál, mint ami az adott ügyben a meghosszabbítási eljárás befejezéséhez szükséges.
Ezenfelül, amikor a Bizottság az 1107/2009 rendelet 17. cikkét kívánja alkalmazni, figyelembe kell vennie a megújítási eljárás teljes időtartamát annak biztosítása érdekében, hogy az eljárás az észszerű időtartam követelményére tekintettel észszerű korlátok között maradjon. Nem fogadható el, hogy a jóváhagyás ideiglenes és kivételes jellegű meghosszabbítása az eredeti jóváhagyás időtartamát jelentősen meghaladó ideig lehetővé tegye a hatóanyag piacon maradását, mivel ez megfosztaná az e rendelet által létrehozott megújítási rendszert a hatékony érvényesülésétől.
Így értelmezve az 1107/2009 rendelet 17. cikke kifejezésre juttatja az érintett különböző érdekeknek az említett rendelet célkitűzéseivel és az elővigyázatosság elvével összeegyeztethető mérlegelését. Egyrészt figyelembe kell venni azokat az érdekeket, amelyek amellett szólnak, hogy az uniós szabályoknak megfelelően jóváhagyott anyag ne legyen előre nem látható módon betiltva a megújítási eljárás ütemtervében bekövetkező, a kérelmezőn kívül álló késedelmek miatt. Másrészt az engedélyezett meghosszabbítás csupán ideiglenes: megszakíthatja a megújítás mellőzéséről szóló határozat, vagy az anyagok felhasználására vonatkozó korlátozásokkal járhat, és mindenekelőtt nem haladhatja meg az adott eset körülményeire tekintettel szükséges mértéket.
Másodikként, ami az érintett megújítási eljárások késedelmének okait illeti, a Törvényszék a T‑94/23. és a T‑565/23. sz. ügyben értelmezi az 1107/2009 rendelet 17. cikkének első bekezdésében szereplő „a kérelmezőn kívül álló okok” kifejezést, emlékeztetve arra, hogy valamely uniós jogi szöveg egyes nyelvi változatai közötti eltérés esetén a szóban forgó rendelkezést a szabályozás célját, valamint azt a szövegkörnyezetet figyelembe véve kell értelmezni, amelynek részét képezi.
Ami azt a szövegkörnyezetet illeti, amelybe ez a szabály illeszkedik, a Törvényszék e rendelet 17. cikkére tekintettel vizsgálja a kérelmező szerepét a megújítási eljárásban.
E tekintetben mind a jóváhagyási eljárás, mind a megújítási eljárás a hatóanyag gyártójának kezdeményezésére indul, aki ezen eljárások központi szereplője. Ez utóbbi felel ugyanis a kérelem tartalmáért, a kiegészítő dokumentáció benyújtásáért, valamint a jelentéstevő tagállam vagy az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA) részére történő kiegészítő információk rendelkezésre bocsátásáért, amelyhez emellett észrevételeket is benyújthat a megújítási jelentéstervezettel kapcsolatban. A megújítás kérelmezője olyan szereplő, aki így az eljárás valamennyi szakaszában részt vesz, ami lehetővé teszi számára, hogy befolyásolja annak menetét.
Ezzel szemben a jóváhagyás időtartamának meghosszabbítását illetően a megújítás kérelmezőjének nem kell kérelmet benyújtania, és vele kapcsolatban konzultációs eljárást sem irányoz elő a szabályozás. Az eljárás hivatalból indul, és a Bizottságnak meg kell vizsgálnia, hogy a megújítási eljárás menetében bekövetkezett késedelem nem „a kérelmezőn kívül álló okokból” következett‑e be. E tényezőkre tekintettel a kérelmező magatartását a megújítási eljárás azon különböző szakaszainak figyelembevételével kell értékelni, amelyek megelőzik a jóváhagyás időtartamának esetleges meghosszabbítását, és amelyekben aktívan részt vett.
Az 1107/2009 rendelet 17. cikkének első bekezdésében említett célok közül a Bizottságnak különös jelentőséget kell tulajdonítania az emberi és állati egészség, valamint a környezet magas szintű védelmének biztosítására irányuló célkitűzésnek, és meg kell bizonyosodnia nemcsak arról, hogy a kérelmező a határidőknek megfelelően járt‑e el, hanem arról is, hogy a megújítási eljárás menetében bekövetkezett késedelem a kérelmezőn kívül álló okból következett‑e be. Ebben az összefüggésben az olyan megközelítés, amely a kérelmezőtől a megújítási eljárás során bekövetkezett késedelmekkel összefüggésben szándékossági elem fennállását követelné meg, túlságosan megszorító, és annak kockázatával jár, hogy felborítja a jogalkotó által kialakított egyensúlyt a megújítás kérelmezőjének érdekei javára. Ezen egyensúly tiszteletben tartása érdekében a késedelem okainak objektív és konkrét elemzése szükséges annak megállapításához, hogy e késedelem a kérelmezőn kívül álló okokból következett‑e be, és hogy a kérelmező kellő gondossággal betartotta‑e a kérelemre és a megújítási eljárásra alkalmazandó szabályok összességét.
Márpedig a Bizottság azáltal, hogy nem végezte el a kérelmező szerepének konkrét elemzését, korlátozóan közelítette meg a megújítás kérelmezőjének a megújítási eljárás esetleges késedelmében játszott szerepét, továbbá figyelmen kívül hagyta a kérelmező esetleges szerepét abban az esetben, ha egy másik szereplő – akár csak részben is – hozzájárult a késedelemhez, tévesen alkalmazta a jogot az 1107/2009 rendelet 17. cikkének értelmezése során.
(
1
)	2022. április 27‑i Ares(2022) 3275139. számú bizottsági határozat, 2022. december 6‑i Ares(2022) 8437051. számú bizottsági határozat és 2023. július 3‑i Ares(2023) 4611321. számú bizottsági határozat.
(
2
)	A növényvédő szerek forgalomba hozataláról, valamint a 79/117/EGK és a 91/414/EGK tanácsi irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21‑i 1107/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2009. L 309., 1. o.).
(
3
)	A 91/414/EGK tanácsi irányelvnek a dimoxistrobin hatóanyagként való felvétele céljából történő módosításáról szóló, 2006. szeptember 11‑i 2006/75/EK bizottsági irányelv (HL 2006. L 248., 3. o.).
(
4
)	A növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló 1107/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 80. cikke (7) bekezdésének végrehajtásáról és a helyettesítésre jelölt anyagok jegyzékének létrehozásáról szóló, 2015. március 11‑i (EU) 2015/408 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2015. L 67., 18. o.) alapján.
(
5
)	Az 540/2011/EU végrehajtási rendeletnek a benfluralin, a dimoxistrobin, a fluazinam, a flutolanil, a mekoprop‑P, a mepikvat, a metiram, az oxamil és a piraklostrobin hatóanyag jóváhagyási időtartamának meghosszabbítása tekintetében történő módosításáról szóló, 2021. november 25‑i (EU) 2021/2068 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2021. L 421., 25. o.) alapján.
(
6
)	A 91/414/EGK tanácsi irányelvnek a bentiavalikarb, a boszkalid, a karvon, a fluoxasztrobin, a Paecilomyces lilacinus és a protiokonazol hatóanyagként való felvételének céljából történő módosításáról szóló, 2008. április 4‑i 2008/44/EK bizottsági irányelve (HL 2008. L 94., 13. o.) alapján.
(
7
)	A növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletének a glifozát és a tifenszulfuron‑metil, mint hatóanyag felvétele érdekében történő módosításáról szóló, 2001. november 20‑i 2001/99/EK bizottsági irányelv (HL 2001. L 304., 14. o.) alapján.
(
8
)	Az 540/2011/EU végrehajtási rendeletnek a dimoxistrobin hatóanyag jóváhagyása érvényességének meghosszabbítása tekintetében történő módosításáról szóló, 2022. december 2‑i (EU) 2022/2364 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2022. L 312., 99. o.).
(
9
)	Az 1107/2009 rendelet 17. cikkének (1) bekezdése értelmében „[h]a valószínűsíthető, hogy a jóváhagyás a kérelmezőn kívül álló okokból a meghosszabbításról [helyesen: megújításról] szóló határozat meghozatala előtt lejár, akkor a 79. cikk (3) bekezdésben említett szabályozási bizottsági eljárásnak megfelelően határozatot kell elfogadni, amely a jóváhagyás időtartamát az adott kérelmező esetében a kérelem elbírálásához elegendő idővel meghosszabbítja.” Ugyanezen rendelet 17. cikkének harmadik bekezdése előírja azokat a tényezőket, amelyeket a meghosszabbítás időtartamának meghatározásakor figyelembe kell venni, nevezetesen: „a) a kért információk szolgáltatásához szükséges idő; b) az eljárás lefolytatásához szükséges idő; c) adott esetben a 18. cikk szerinti koherens munkaprogram kidolgozásához szükséges idő”.