62024CJ0058_RES
C‑58/24. sz. ügy
NEésMYésHJésXFésWBésUVésVKésJUésRJésDZ
kontra
Írország_ésa The Attorney Generalésa Minister for Housing, Local Government and Heritage_ésaz An Coimisiún Pleanála, korábban An Bord Pleanála
(a High Court [Írország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (ötödik tanács), 2026. április 16.
„Előzetes döntéshozatal – Környezet – 92/43/EGK irányelv – A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelme – 12. cikk – Egyes állatfajok szigorú védelmére irányuló rendszer – 16. cikk – A 2011/92/EU irányelv hatálya alá tartozó projektre vonatkozó építési engedély iránti kérelmet megelőzően hozott eltérést engedélyező határozat – 11. cikk – Aarhusi Egyezmény – 9. cikk – Eljárási autonómia – Az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elve – Önálló jogi aktusnak minősített eltérésre vonatkozó határozat – Az eltérésre vonatkozó engedély megsemmisítése iránti kereset benyújtására három hónapos határidőt előíró eljárási szabályok”
Környezet – Egyes projektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálata – 2011/92 irányelv – Az illetékes hatóságok arra vonatkozó kötelezettsége, hogy az engedélyezést megelőző értékelést elvégezzék – Az engedély fogalma – Összetett döntéshozatali folyamat – Valamely projekt projektgazdája számára a 92/43 irányelv szerinti, a fajok védelmére irányuló intézkedésektől való eltérést engedélyező határozat – Bennfoglaltság – Feltételek
(2011/92 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 1. cikk, (2) bekezdés, a) és c) pont, és 2. cikk, (1) bekezdés; 92/43 tanácsi irányelv, 12. cikk, 13. cikk, és 16. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 26–28. pont)
Környezet – Egyes projektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálata – 2011/92 irányelv – Az érintett közönség tagjainak keresetindítási joga – Valamely projekt projektgazdája számára a 92/43 irányelv szerinti, a fajok védelmére irányuló intézkedésektől való eltérést engedélyező határozattal szembeni jogorvoslat – Nemzeti eljárási szabályok – Az eljárási autonómia elve – Az egyenértékűség elvének és a tényleges érvényesülés elvének betartása – Az ilyen határozatról való tudomásszerzéstől számított három hónapos keresetindítási határidő – Megengedhetőség
(Alapjogi Charta, 47. cikk; Aarhusi Egyezmény, 9. cikk; a 2014/52 irányelvvel módosított 2011/92 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 1. cikk, (2) bekezdés, a) pont, és 11. cikk; 92/43 tanácsi irányelv, 16. cikk)
(lásd: 29–40., 44–45., 52–53. pont és a rendelkező rész)
Összefoglalás
A High Court (felsőbíróság, Írország) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapján eljáró Bíróság az olyan nemzeti eljárási szabály uniós joggal való összeegyeztethetőségéről határoz, amely három hónapos határidőt ír elő a nemzeti hatóságok által az élőhelyvédelmi irányelv (
1
) 16. cikkének (1) bekezdése alapján elfogadott, eltérésre vonatkozó határozattal szembeni kereset benyújtására.
Az alapeljárásban természetes személyek egy csoportja megtámadta az ír hatóságok által az élőhelyvédelmi irányelv 16. cikkének (1) bekezdése alapján a Delganyban (Írország) található volt karmelita kolostorban tervezett lakóegységek építésének megkönnyítése érdekében meghozott eltérésre vonatkozó határozatot. Ez a kolostor jelenleg a denevérek, vagyis az élőhelyvédelmi irányelv IV. melléklete alapján szigorúan védett állatfaj élőhelye.
Az alapeljárás felperesei az ír jog által előírt három hónapos határidőn belül nem vitatták a szóban forgó eltérésre vonatkozó határozat érvényességét. A kérdést előterjesztő bíróság, amelynek kétségei vannak azzal kapcsolatban, hogy ezen eltérés összeegyeztethető‑e az élőhelyvédelmi irányelvből eredő követelményekkel, azt kívánja megtudni, hogy az uniós joggal ellentétes‑e az ilyen eljárási határidő alkalmazása.
A Bíróság álláspontja
A Bíróság először is megállapítja, hogy sem a KHV‑irányelv, (
2
) sem az uniós jog más rendelkezései nem határozzák meg az élőhelyvédelmi irányelv 16. cikkének (1) bekezdése alapján elfogadott, eltérésre vonatkozó határozattal vagy a KHV‑irányelv 1. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében vett engedélyező határozattal szembeni jogorvoslati jog részletes szabályait. Közelebbről, az uniós jog nem határozza meg sem a keresetindítási határidőt, sem pedig az ilyen határidő kezdő időpontját.
Következésképpen abban a konkrét esetben, amikor az esetleges eltérést a projekt engedélyezését megelőzően kell elfogadni, az uniós jog nem írja elő, hogy e határozatokat az azokkal szembeni jogorvoslathoz való jog gyakorlása céljából egyetlen határozatként kell kezelni, amelyre nézve egyetlen keresetindítási határidő alkalmazandó.
Hasonlóképpen, e jog nem írja elő, hogy amennyiben az élőhelyvédelmi irányelv 16. cikke alapján olyan eltérést engedélyeznek, amely valamely projektnek a KHV‑irányelv 1. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében vett engedélyezési folyamatának körébe tartozik, a keresetindítási határidő csak az ilyen engedély elfogadásától vagy közzétételétől kezdődhet.
E tekintetben a tényleges érvényesülés elvének tiszteletben tartását illetően a Bíróság úgy véli, hogy a jogorvoslati kérelem benyújtására nyitva álló három hónapos határidőnek az élőhelyvédelmi irányelv 16. cikke szerinti eltérésre vonatkozó határozat elfogadásának időpontjától, vagy adott esetben attól az időponttól történő számítása, amikor a felperes tudomást szerzett vagy észszerűen tudomást kellett volna szereznie e határozat elfogadásáról, nem teszi gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé az uniós jogrend által biztosított jogok gyakorlását.
A Bíróság szerint az a körülmény, hogy az ilyen keresetindítási határidő főszabály szerint a KHV‑irányelv 1. cikke (2) bekezdésének c) pontjában említett engedélyezési eljárás befejezése előtt megkezdődik, nem alkalmas arra, hogy megfossza a hatékonyságától az így benyújtható jogorvoslatot.
Egyrészt e körülmény nem képezi akadályát annak, hogy az élőhelyvédelmi irányelv 16. cikkének (1) bekezdése alapján meghozott eltérésre vonatkozó határozat elfogadásának az e rendelkezésben foglalt valamennyi követelménnyel való összeegyeztethetőségét az érintett nyilvánosság vitathassa, és azt a hatáskörrel rendelkező bíróság felülvizsgálhassa.
Másrészt, bár az említett körülmény kétségtelenül azzal a következménnyel jár, hogy az ilyen eltérés a keresetindítási határidő lejártakor jogerőre emelkedik, ugyanezen körülmény nem képezi akadályát annak, hogy a projektnek a KHV‑irányelv 1. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében vett engedélyezését az érintett nyilvánosság vitathassa, és azt a bíróság ténylegesen felülvizsgálhassa, különös tekintettel a projektnek a különböző környezeti hatásai között esetlegesen fennálló kölcsönhatásra.
A Bíróság mindazonáltal hangsúlyozza, hogy ahhoz, hogy a keresetindítási határidő elkezdődjön, az szükséges, hogy a tudomásszerzés, sőt a tudomásszerzés lehetősége ne csak a szóban forgó határozat rendelkező részére, hanem annak indokolására is vonatkozzon. Az ilyen tudomásszerzés ugyanis feltétele a jogorvoslathoz való jog tényleges érvényesülésének.
Egyébiránt a tényleges érvényesülés elvének tiszteletben tartása érdekében az is fontos, hogy a felperesek észszerűen előre láthassák a jogorvoslati lehetőségeket és az azokra alkalmazandó határidőket.
E tekintetben, mivel az Aarhusi Egyezmény (
3
) 9. cikkének (5) bekezdése előírja, hogy az ezen egyezményben részes valamennyi fél biztosítja a nyilvánosság tájékoztatását a közigazgatási és bírósági felülvizsgálati eljárások hozzáférhetőségéről, amely követelményt a KHV‑irányelv sajátos összefüggésében annak 11. cikkének (5) bekezdése hajtja végre, ezen tájékoztatásnak pontosítania kell, hogy az élőhelyvédelmi irányelv 16. cikke szerinti, eltérésre vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslati kérelmet attól az időponttól számított három hónapon belül kell benyújtani, amikor a felperes tudomást szerzett vagy észszerűen tudomást kellett volna szereznie e határozat elfogadásáról.
Mindazonáltal, amint az az Aarhusi Egyezmény 9. cikke (5) bekezdésének és a KHV‑irányelv 11. cikke (5) bekezdésének szövegéből kitűnik, az ilyen információ nyilvánosság részére való közzétételének hiánya önmagában nem elegendő annak megállapításához, hogy sérült a tényleges érvényesülés elve.
(
1
)	A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21‑i 92/43/EGK tanácsi irányelv (HL 1992. L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet 102. o.; a továbbiakban: élőhelyvédelmi irányelv).
(
2
)	Az egyes köz‑ és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2011. december 13‑i 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2012. L 26., 1. o.; a továbbiakban: KHV‑irányelv).
(
3
)	A környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló, 1998. június 25‑én Aarhusban aláírt és az Európai Közösség nevében a 2005. február 17‑i 2005/370/EK tanácsi határozattal (HL 2005. L 124., 1. o.) jóváhagyott egyezmény.