62018CO0373
TIESAS RĪKOJUMS (pirmā palāta)
2019. gada 31. janvārī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai – Direktīva 69/335/EEK – 4. un 7. pants – Kapitālsabiedrības izveide – 1984. gada 1. jūlijā spēkā esoša zīmognodeva – Šīs zīmognodevas atcelšana, vēlāk – tās ieviešana no jauna
Lietā C‑373/18
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Penafielas Administratīvā un nodokļu lietu tiesa, Portugāle) iesniedza ar lēmumu, kurš pieņemts 2018. gada 30. maijā un kurš Tiesā reģistrēts 2018. gada 7. jūnijā, tiesvedībā
Prosa – Produtos e Serviços Agrícolas SA
pret
Autoridade Tributária e Aduaneira,
TIESA (pirmā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs Ž. K. Bonišo [J.‑C. Bonichot] (referents), tiesneši K. Toadere [C. Toader], A. Ross [A. Rosas], L. Bejs Larsens [L. Bay Larsen] un M. Safjans [M. Safjan],
ģenerāladvokāts: M. Špunars [M. Szpunar],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu lietu izlemt, izdodot motivētu rīkojumu saskaņā ar Tiesas Reglamenta 99. pantu,
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Direktīvas 69/335/EEK (1969. gada 17. jūlijs) par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV 1969, L 249, 25. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Direktīvu 85/303/EEK (1985. gada 10. jūnijs) (OV 1985, L 156, 23. lpp.), 7. panta 1. punktu.
2
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp Prosa – Produtos e Serviços Agrícolas SA (turpmāk tekstā – “Prosa”) un Fazenda Pública (Valsts kase, Portugāle) par zīmognodevas, ar ko apliekama šīs sabiedrības dibināšana, maksāšanu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3
Direktīvas 69/335 mērķis – atbilstoši tās pirmajā apsvērumā teiktajam – bija veicināt brīvu kapitāla apriti, kas tiek uzskatīta par iekšējā tirgus izveidošanai būtiski nepieciešamu pamatbrīvību. Tālab, kā izriet no sestā līdz astotā apsvēruma, ar šo direktīvu bija paredzēts saskaņot par kapitāla iemaksām uzņēmumos Eiropas Savienībā iekasējamo nodokli, ieviešot vienotu kapitāla piesaistīšanas nodokli, ko kopējā tirgū var iekasēt tikai vienu reizi, un atceļot visus pārējos netiešos nodokļus ar tādām pašām pamatiezīmēm kā šim vienotajam nodoklim.
4
Šajā sakarā Direktīvas 69/335 1. pantā bija paredzēts:
“Dalībvalstis par kapitāla iemaksām kapitāla sabiedrībās iekasē nodokli, kas ir saskaņots, ievērojot 2. līdz 9. pantu, šeit turpmāk “kapitāla nodoklis”.”
5
Ar Direktīvu 85/303 tika izdarīti vairāki būtiski grozījumi Direktīvā 69/335, tostarp tās 4. panta 2. punktā un 7. pantā. Direktīvas 85/303 otrajā un trešajā apsvērumā ir norādīts:
“tā kā kapitāla nodoklis ekonomiskā ziņā kaitē uzņēmumu pārgrupēšanai un attīstībai; tā kā tas ir īpaši kaitīgs pašreizējā tautsaimniecības situācijā, kad ir ārkārtīgi svarīgi piešķirt prioritāti investīciju veicināšanai;
tā kā labākais risinājums šo mērķu sasniegšanai būtu atcelt kapitāla nodokli; tā kā tomēr ieņēmumu zudumi šādu pasākumu dēļ dažām dalībvalstīm nav pieņemami; tā kā šā iemesla dēļ dalībvalstīm ir jādod iespēja piešķirt atbrīvojumu no kapitāla nodokļa vai uzlikt šo nodokli visiem darījumiem vai daļai darījumu, kam to var piemērot, protams, vienā un tajā pašā dalībvalstī nodokli iekasējot ar vienotu likmi”.
6
Direktīvas 69/335 redakcijā, kas izriet no Direktīvas 85/303 (turpmāk tekstā – “Direktīva 69/335”), 4. panta 1. punkta a) un c) apakšpunktā bija noteikts:
“1.   Kapitāla nodokli uzliek šādiem darījumiem:
a)
kapitāla sabiedrības izveidošanai;
[..]
c)
kapitāla sabiedrības kapitāla palielināšanai ar jebkādu aktīvu iemaksām.”
7
Atbilstoši Direktīvas 69/335 7. panta 1. punkta pirmajai un otrajai daļai un 2. punktam:
“1.   Dalībvalstis no kapitāla nodokļa atbrīvo darījumus, kas nav 9. pantā minētie darījumi un kam 1984. gada 1. jūlijā bija piešķirts atbrīvojums no nodokļa vai kuriem uzliktā nodokļa likme bija 0,5 % vai mazāka.
Atbrīvošana no nodokļa ir atkarīga no nosacījumiem, ko tajā dienā piemēroja, piešķirot atbrīvojumu vai atkarībā no apstākļiem, uzliekot nodokli ar 0,5 % vai mazāku likmi.
[..]
2.   Dalībvalstis var vai nu piešķirt atbrīvojumu no kapitāla nodokļa visiem darījumiem, kas nav minēti 1. punktā, vai uzlikt tiem nodokli ar vienotu likmi, kas nepārsniedz 1 %.”
8
Direktīvas 85/303 transponēšanai noteiktais termiņš bija 1986. gada 1. janvāris.
9
Direktīva 69/335 tika atcelta ar Padomes Direktīvu 2008/7/EK (2008. gada 12. februāris) par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV 2008, L 46, 11. lpp.). Taču pamatlietas apstākļi ir iestājušies pirms šīs atcelšanas.
Portugāles tiesības
10
Código do Imposto do Selo (Zīmognodevas kodekss) redakcijā, kas bija spēkā 1984. gada 1. jūlijā, 155. panta b) punktā bija noteikts, ka kapitālsabiedrību dibināšana ir apliekama ar zīmognodevu 1 % apmērā no sabiedrības pamatkapitāla.
11
1999. gada 11. septembra Likumā Nr. 150/99 par minētā kodeksa grozījumiem šis darījums tika atbrīvots no zīmognodevas.
12
Taču saskaņā ar Tabela Geral do Imposto do Selo (Zīmognodevas vispārīgais tarifs) – redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 2001. gada 14. decembra Dekrētlikumu Nr. 322‑B/2001, kurš stājās spēkā 2002. gada 1. janvārī, – 26.1. pozīciju šis darījums atkal kļuva par apliekamu ar zīmognodevu pēc likmes 0,4 % apmērā.
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
13
Ar 2004. gada 29. oktobrī sagatavotu notariālu aktu Prosa tika nodibināta kā akciju sabiedrība ar pamatkapitālu 50000 EUR apmērā, kas pilnībā ir ieguldīts naudā.
14
Saistībā ar šo dibināšanas darījumu tai saskaņā ar šā rīkojuma 12. punktā minēto tiesisko regulējumu bija jāmaksā zīmognodeva 200 EUR apmērā.
15
Prosa apstrīdēja paziņojumu par šīs zīmognodevas maksu Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Penafielas Administratīvā un nodokļu lietu tiesa, Portugāle), būtībā norādot, ka tas ir pretrunā Direktīvas 69/335 7. panta 1. punktam.
16
Pamatojoties uz 2007. gada 21. jūnija spriedumu Optimus – Telecomunicações (C‑366/05, EU:C:2007:366), Prosa norāda konkrēti uz to, ka šajā tiesību normā paredzētais pienākums liedz Portugāles Republikai ar nodokli aplikt kapitālsabiedrības dibināšanas darījumu, jo, lai arī 1984. gada 1. jūlijā, t.i., dienā, uz kuru ir izdarīta atsauce Direktīvas 69/335 7. panta 1. punkta pirmajā daļā, Portugāles tiesiskajā regulējumā šādas sabiedrības dibināšanas darījums nebija atbrīvots no zīmognodevas, vēlāk Portugāles tiesiskajā regulējumā šis darījums tika atbrīvots no zīmognodevas.
17
Turpretim Nodokļu un muitas iestāde [Autoridade Tributária e Aduaneira] uzskata, ka Direktīvas 69/335 7. panta 1. punktā dalībvalstīm ir vienīgi paredzēts pienākums atbrīvot no kapitāla nodokļa darījumus, kuriem 1984. gada 1. jūlijā bija piešķirts atbrīvojums no nodokļa vai kuriem uzliktā nodokļa likme bija 0,5 % vai mazāka. Tomēr tas tā nav kapitālsabiedrības dibināšanas gadījumā, kas 1984. gada 1. jūlijā bija apliekama ar zīmognodevu. Līdz ar to tā uzskata, ka nekas neliedz Portugāles Republikai no jauna ieviest šādu nodokli.
18
Nodokļu un muitas iestāde precizē, ka lietā, kurā tika taisīts 2007. gada 21. jūnija spriedums Optimus – Telecomunicações (C‑366/05, EU:C:2007:366), attiecīgais darījums, proti, kapitāla palielināšana, 1984. gada 1. jūlijā bija atbrīvots no zīmognodevas, savukārt kapitāla sabiedrības dibināšana nebija atbrīvota no zīmognodevas. Tādejādi tā uzskata, ka minētā judikatūra šīs lietas faktiskajiem apstākļiem nav piemērojama.
19
Uzskatot, ka Direktīvas 69/335 7. panta 1. punkta interpretācija ir nepieciešama, lai izspriestu tajā izskatāmo strīdu, Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Penafielas Administratīvā un nodokļu lietu tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai [..] Direktīvas 69/335 [..] 7. panta 1. punktam [..] ir pretrunā tāda valsts tiesiskā regulējuma tiesību norma kā Zīmognodevas vispārīgā tarifa, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 2001. gada 14. decembra Dekrētlikumu Nr. 322‑B/2001, 26.1. pozīcija, kurā ir paredzēts, ka par kapitālsabiedrības (akciju sabiedrības), kuras kapitāls tiek pilnībā ieguldīts naudā, dibināšanu ir jāmaksā zīmognodeva?”
Par prejudiciālo jautājumu
20
Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 99. pantu, ja atbilde uz uzdoto prejudiciālo jautājumu skaidri izriet no judikatūras vai ja atbilde uz uzdoto prejudiciālo jautājumu nerada nekādas pamatotas šaubas, Tiesa pēc tiesneša referenta priekšlikuma un pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas jebkurā brīdī var lemt, izdodot motivētu rīkojumu.
21
Minētā tiesību norma ir piemērojama šajā lietā.
22
Ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Direktīvas 69/335 4. panta 1. punkta a) apakšpunktam un 7. panta 1. punktam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, ar kuru dalībvalsts ir no jauna ieviesusi zīmognodevu par kapitālsabiedrības dibināšanas darījumiem, kas ar šādu nodevu tika aplikti 1984. gada 1. jūlijā, bet vēlāk no tās tika atbrīvoti.
23
Šajā gadījumā, kā izriet no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu, 1984. gada 1. jūlijā valsts tiesību aktos tika noteikts, ka tāda kapitālsabiedrības dibināšana kā šajā lietā aplūkotā ir apliekama ar zīmognodevu pēc likmes 1 % apmērā. 1991. gadā šis kapitāla nodoklis tika atcelts, taču no 2002. gada 1. janvāra – ieviests no jauna ar likmi 0,4 % apmērā, to nosakot ar tiesību aktiem, par kuru saderību ar Eiropas Savienības tiesībām valsts tiesai ir šaubas.
24
Šajā ziņā ir jānorāda – kā izriet no Tiesas judikatūras –, ka Direktīva 69/335 ir vērsta uz to, lai ierobežotu vai pat likvidētu kapitāla nodokli, un ka tikai budžeta grūtību dēļ, ar kurām dalībvalstis būtu saskārušās, atceļot kapitāla nodokli, tās, kuras nav atteikušās no tā iekasēšanas, var šādu nodokli atstāt spēkā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2014. gada 12. jūnijs, Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, C‑377/13, EU:C:2014:1754, 49. punkts).
25
Tiesa jau ir nospriedusi, ka Direktīvas 69/335 7. panta 1. punkta pirmajā daļā izdarītā atsauce uz 1984. gada 1. jūliju dalībvalstīm, kas šajā datumā attiecīgos darījumus aplika ar kapitāla nodokli, kura likme pārsniedza 0,5 %, neatļauj šādu nodokli ieviest no jauna pēc tam, kad tās no šī nodokļa ir atteikušās. Proti, Savienības likumdevēja griba bija likvidēt kapitāla nodokli; iespēja saglabāt to bija tikai izņēmums, ko pamato bailes, ka dalībvalstis zaudēs ienākumus. Tādējādi, pat ja budžeta ienākumu zudums varētu pamatot kapitāla nodokļa saglabāšanu pēc 1984. gada 1. jūlija tādā apmērā, kāds ir norādīts šīs direktīvas 7. panta 2. punktā, tas nevar attaisnot šāda nodokļa ieviešanu no jauna (spriedums, 2014. gada 12. jūnijs, Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, C‑377/13, EU:C:2014:1754, 50. punkts un tajā minētā judikatūra).
26
Šajā lietā jautājums atšķiras no tā, uz kuru Tiesa sniedza atbildi 2014. gada 12. jūnija spriedumā Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta (C‑377/13, EU:C:2014:1754), ar to, ka ar kapitāla nodokli ir apliekama nevis kapitālsabiedrības pamatkapitāla palielināšana, bet gan šādas sabiedrības dibināšana, proti, darījumiem, kas minēti Direktīvas 69/335 4. panta 1. punkta attiecīgi c) un a) apakšpunktā. Taču šī atšķirība nav tāda, kas liktu Tiesai atkāpties no interpretācijas, kuru tā minētajā spriedumā ir veikusi.
27
Proti, dalībvalstīm no Direktīvas 69/335 7. panta izrietošie pienākumi, konkrēti arī šā rīkojuma 25. punktā minētais pienākums, attiecas uz visiem darījumiem, kas ietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā, un tātad uz ikvienu darījumu, kas ietilpst tās 4. pantā (skat. spriedumu, 2014. gada 12. jūnijs, Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, C‑377/13, EU:C:2014:1754, 51. punkts).
28
Tādējādi uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 69/335 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru dalībvalsts ir no jauna ieviesusi kapitāla nodokli par pirmajā no šīm tiesību normām minētajiem kapitālsabiedrības izveides darījumiem, kas ar šādu nodokli tika aplikti 1984. gada 1. jūlijā, bet vēlāk no tā tika atbrīvoti.
Par tiesāšanās izdevumiem
29
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
Padomes Direktīvas 69/335/EEK (1969. gada 17. jūlijs) par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, redakcijā ar grozījumiem, kuri izdarīti ar Padomes Direktīvu 85/303/EEK (1985. gada 10. jūnijs), 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru dalībvalsts ir no jauna ieviesusi kapitāla nodokli par pirmajā no šīm tiesību normām minētajiem kapitālsabiedrības izveides darījumiem, kas ar šādu nodokli tika aplikti 1984. gada 1. jūlijā, bet vēlāk no tā tika atbrīvoti.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – portugāļu.