62015CC0650
GENERALINĖS ADVOKATĖS
ELEANOR SHARPSTON IŠVADA,
pateikta 2017 m. liepos 6 d. (
1
)
Byla C‑650/15 P
Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG),
SNF SAS
prieš
Europos cheminių medžiagų agentūrą
„Apeliacinis skundas — Reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 (REACH reglamentas) — Labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos — Medžiagų, kurias galiausiai ketinama įtraukti į XIV priedą, sąrašo (autorizuotinų cheminių medžiagų sąrašas) sudarymas — Sprendimas, kuriuo nustatyta, kad akrilamidas yra įtraukimo į sąrašą kriterijus atitinkanti cheminė medžiaga — 2 straipsnio 8 dalies b punktas — Išimtis — Sąvoka „tarpinė cheminė medžiaga“ — Pareiga motyvuoti — Proporcingumo principas“
1.
Šis apeliacinis skundas teikiamas dėl 2015 m. rugsėjo 25 d. Bendrojo Teismo sprendimo PPG ir SNF /
ECHA (
2
) (toliau – skundžiamas sprendimas). Tuo sprendimu Bendrasis Teismas atmetė Polyelectrolyte Producers Group GEIE (toliau – PPG) ir SNF SAS (toliau – SNF) ieškinį, kuriuo prašyta panaikinti Europos cheminių medžiagų agentūros (toliau – ECHA arba Agentūra) sprendimą (ED/68/2009), kuriuo nustatyta, kad akrilamidas (EB Nr. 201‑173‑7) yra labai didelį susirūpinimą kelianti cheminė medžiaga (angl. substance of very high concern, toliau – SVHC), atitinkanti REACH reglamento (
3
) 57 straipsnyje išdėstytus kriterijus, ir įtraukiamas į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, kuriame esančios cheminės medžiagos galiausiai gali būti įtrauktos į to reglamento XIV priedą (toliau – ginčijamas sprendimas).
2.
Apeliacinis skundas suteikia Teisingumo Teismui galimybę išaiškinti REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punktą, pagal kurį gamybos vietoje izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms ir gabenamoms izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms galioja to reglamento VII antraštinės dalies taikymo išimtis. Minėta antraštine dalimi reglamentuojamos SVHC ir nustatomos taisyklės ir procedūros, taikomos, pirma, jų nustatymui ir paskesniam įtraukimui į autorizuotinų cheminių medžiagų sąrašą ir, antra, į sąrašą įtrauktų cheminių medžiagų autorizacijai. Kad galėtų atlikti šią analizę, Teisingumo Teismas turės išnagrinėti sąvoką „tarpinė cheminė medžiaga“ ir nuspręsti, ar nustatant SVHC reikėtų atsižvelgti į cheminės medžiagos tarpinį naudojimą.
REACH reglamentas
3.
REACH reglamento tikslas – užtikrinti aukštą žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos lygį. Tuo tikslu, be kitų dalykų, skatinami alternatyvūs cheminių medžiagų pavojingumo vertinimo metodai, laisvas jų judėjimas vidaus rinkoje, kartu skatinamas konkurencingumas ir inovacijos (
4
).
4.
12 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, jog REACH reglamentu siekiama „skatinti ir tam tikrais atvejais užtikrinti, kad [SVHC] būtų galiausiai pakeistos mažiau pavojingomis medžiagomis ar technologijomis, jei esama ekonominiu ir techniniu požiūriu perspektyvių alternatyvų“.
5.
22 konstatuojamojoje dalyje pažymėta, jog autorizacijos nuostatos „turėtų užtikrinti gerą vidaus rinkos veikimą, tuo pačiu garantuojant, kad būtų tinkamai kontroliuojama [SVHC] rizika“.
6.
Remiantis 41 konstatuojamąja dalimi, „[t]arpinėms cheminėms medžiagoms praktiniais įgyvendinimo sumetimais ir dėl jų ypatingo pobūdžio reikėtų nustatyti specialius registracijos reikalavimus“.
7.
2 straipsnyje nustatytos REACH reglamento taikymo išimtys. 2 straipsnio 1 dalies c punkte nustatyta, kad reglamentas netaikomas neišsiskiriančioms tarpinėms cheminėms medžiagoms. 2 straipsnio 8 dalyje nustatyta, kad „[g]amybos vietoje izoliuotoms tarpinėms medžiagoms ir gabenamoms tarpinėms medžiagoms netaikoma:
a)
II antraštinės dalies 1 skyrius, išskyrus 8 ir 9 straipsnius; ir
b)
VII antraštinė dalis.“
8.
3 straipsnyje pateiktos šios apibrėžtys:
„1)
cheminė medžiaga – natūralus arba gamybos proceso metu gautas cheminis elementas ir cheminių elementų junginys, įskaitant priedus, reikalingus jo stabilumui išlaikyti, ir priemaišas, atsirandančias gaminant, išskyrus tirpiklius, kurie gali būti atskirti nedarant poveikio cheminės medžiagos stabilumui ar nepakeičiant jos sudėties;
<…>
15)
tarpinė cheminė medžiaga – cheminė medžiaga, pagaminta ir panaudota cheminiam technologiniam procesui, kurį vykdant ji paverčiama kita chemine medžiaga (toliau – sintezė):
a)
neišsiskirianti tarpinė cheminė medžiaga: tarpinė medžiaga, kuri sintezės metu nėra tyčia pašalinta iš įrenginio (išskyrus mėginių ėmimą), kuriame vyksta sintezė. Prie tokių įrenginių priskiriama: reakcijos indai, jų papildoma įranga ir bet kokie įrenginiai, per kuriuos pereina cheminė (‑ės) medžiaga (‑os) nenutrūkstamo proceso arba periodinės gamybos metu, taip pat vamzdynai, skirti cheminėms medžiagoms transportuoti iš vieno indo į kitą ruošiantis kitam reakcijos etapui, tačiau nepriskiriamos talpyklos ar kitokie indai, kuriuose saugoma pagaminta cheminė (‑ės) medžiaga (‑os);
b)
gamybos vietoje izoliuota tarpinė cheminė medžiaga: neišsiskiriančios tarpinės cheminės medžiagos kriterijų neatitinkanti tarpinė medžiaga, kurios gamyba ir kitos cheminės ‑ių) medžiagos (‑ų) sintezė iš jos vyksta toje pačioje gamybos vietoje, kurią valdo vienas ar keli juridiniai asmenys;
c)
gabenama izoliuota tarpinė cheminė medžiaga: tarpinė medžiaga, neatitinkanti neišsiskiriančios tarpinės medžiagos kriterijų, gabenama arba tiekiama iš vienos gamybos vietos į kitą;
16)
gamybos vieta – viena vieta, kurioje, jei yra daugiau kaip vienas cheminės (‑ių) medžiagos (‑ų) gamintojas, bendrai naudojama tam tikra infrastruktūra ir įranga;
<…>“
9.
VII antraštine dalimi reglamentuojama autorizacijos procedūra. Remiantis 55 straipsniu, šios antraštinės dalies tikslas – „užtikrinti gerą vidaus rinkos veikimą, tuo pačiu tinkamai kontroliuojant [SVHC] riziką ir palaipsniui pakeičiant šias chemines medžiagas tinkamomis alternatyviomis cheminėmis medžiagomis ar technologijomis, kai tai racionalu ekonominiu ir techniniu požiūriu“. 56 straipsnio 1 dalies a punkte išdėstytas bendrasis principas, kad gamintojai, importuotojai arba tolesni naudotojai negali tiekti rinkai naudoti arba patys naudoti cheminės medžiagos, kuri įtraukta į XIV priedą („Autorizuotinų cheminių medžiagų sąrašas“), nebent ta cheminė medžiaga buvo autorizuota.
10.
Pagal 57 straipsnį į XIV priedą gali būti įtrauktos šios cheminės medžiagos:
„a)
1 arba 2 kategorijos kancerogeninių medžiagų klasifikavimo kriterijus atitinkančios cheminės medžiagos pagal Direktyvą 67/548/EEB[ (
5
)];
b)
1 arba 2 kategorijos mutageninių medžiagų klasifikavimo kriterijus atitinkančios cheminės medžiagos pagal Direktyvą 67/548/EEB;
c)
1 arba 2 kategorijos toksiškų reprodukcijai medžiagų klasifikavimo kriterijus atitinkančios cheminės medžiagos pagal Direktyvą 67/548/EEB;
d)
cheminės medžiagos, kurios yra patvarios, bioakumuliacinės ir toksiškos pagal šio reglamento XIII priedo kriterijus;
e)
cheminės medžiagos, kurios yra labai patvarios ir didelės bioakumuliacijos pagal šio reglamento XIII priedo kriterijus;
f)
59 straipsnyje nustatyta tvarka kiekvienu konkrečiu atveju atskirai nustatytos cheminės medžiagos, trikdančios endokrininę sistemą arba pasižyminčios patvariomis, bioakumuliacinėmis ar toksiškomis savybėmis arba labai patvariomis ir didelės bioakumuliacijos savybėmis, neatitinkančios d arba e punktų kriterijų, kurios, kaip įrodyta moksliniais tyrimais, gali sukelti rimtą poveikį žmonių sveikatai ar aplinkai, prilygstantį a–e punktuose išvardytų cheminių medžiagų poveikiui.“
11.
59 straipsnio 2–10 dalyse išdėstyta tvarka, kuria nustatoma, ar cheminės medžiagos atitinka 57 straipsnyje nurodytus kriterijus, ir sudaromas kandidatinis sąrašas, kuriame esančios cheminės medžiagos galiausiai gali būti įtrauktos į XIV priedą:
„2.   [Europos] Komisija gali paprašyti Agentūros pagal atitinkamus XV priedo skirsnius parengti dokumentaciją apie chemines medžiagas, kurios, jos manymu, atitinka 57 straipsnyje nurodytus kriterijus. Jei tinkama, dokumentacijoje apsiribojama nuoroda į įrašą Reglamento (EB) Nr. 1272/2008 VI priedo 3 dalyje. Agentūra šią dokumentaciją pateikia valstybėms narėms.
3.   Valstybė narė, laikydamasi XV priedo, gali parengti dokumentaciją apie chemines medžiagas, kurios, jos manymu, atitinka 57 straipsnyje nurodytus kriterijus, ir perduoti jį Agentūrai. Jei tinkama, dokumentacijoje apsiribojama nuoroda į įrašą Reglamento (EB) Nr. 1272/2008 VI priedo 3 dalyje. Per 30 dienų nuo gavimo Agentūra šią dokumentaciją pateikia kitoms valstybėms narėms.
4.   Agentūra savo tinklavietėje paskelbia pranešimą, kad apie cheminę medžiagą buvo parengta XV priede nurodyta dokumentacija. Agentūra ragina visas suinteresuotas šalis per nustatytą terminą pateikti Agentūrai pastabas.
5.   Per 60 dienų nuo dokumentacijos išplatinimo kitos valstybės narės arba Agentūra pagal 57 straipsnyje nurodytus kriterijus gali pareikšti pastabas dėl cheminės medžiagos nustatymo Agentūrai pateiktoje dokumentacijoje.
6.   Jei Agentūra negauna arba nepateikia jokių pastabų, šią cheminę medžiagą ji įtraukia į 1 dalyje nurodytą sąrašą. Agentūra šią cheminę medžiagą gali įtraukti į savo rekomendacijas pagal 58 straipsnio 3 dalį.
7.   Kai pastabų pateikiama arba gaunama, per 15 dienų nuo 5 dalyje nurodyto 60 dienų laikotarpio pabaigos Agentūra perduoda dokumentaciją Valstybių narių komitetui.
8.   Jei per 30 dienų nuo dokumentacijos perdavimo Valstybių narių komitetas vieningai sutaria dėl cheminės medžiagos nustatymo, šią cheminę medžiagą Agentūra įtraukia į 1 dalyje nurodytą sąrašą. Agentūra šią cheminę medžiagą gali įtraukti į savo rekomendacijas pagal 58 straipsnio 3 dalį.
9.   Jei Valstybių narių komitetui nepavyksta vieningai susitarti, Komisija per tris mėnesius nuo Valstybių narių komiteto nuomonės gavimo parengia pasiūlymo dėl cheminės medžiagos nustatymo projektą. Galutinis sprendimas dėl cheminės medžiagos nustatymo priimamas 133 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka.
10.   Priėmus sprendimą dėl cheminės medžiagos įtraukimo į sąrašą, Agentūra savo tinklavietėje nedelsdama paskelbia ir atnaujina 1 dalyje nurodytą sąrašą.“
Ginčo aplinkybės
Ginčijamas sprendimas
12.
PPG yra polielektrolitus, poliakrilamidą arba kitus polimerus, kurių sudėtyje yra akrilamido, gaminančių ir (arba) importuojančių bendrovių interesams atstovaujanti Europos ekonominių interesų grupė. Įmonė SNF yra viena iš jos narių.
13.
Akrilamidas yra monomerinė cheminė medžiaga, naudojama poliakrilamidui gaminti polimerizacijos būdu (
6
). Poliakrilamidas dažniausiai naudojamas vandeniui valyti, popieriaus, kasybos, naftos pramonėje, žemės ūkyje, kaip tekstilės priedas, kosmetikoje ir kūno priežiūros produktų sektoriuose.
14.
2009 m. rugpjūčio 25 d. Nyderlandų Karalystė pateikė ECHA dokumentaciją dėl akrilamido nustatymo REACH reglamento 57 straipsnio a ir b punktuose nurodytus kriterijus atitinkančia kancerogenine ir mutagenine chemine medžiaga, kurią reikia įtraukti į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, kuriame esančios cheminės medžiagos įtrauktinos į minėto reglamento XIV priedą (toliau – kandidatinis sąrašas). 2009 m. rugpjūčio 31 d. ECHA savo interneto svetainėje paskelbė pranešimą ragindama suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas dėl tos dokumentacijos. Ji taip pat paragino kitų valstybių narių kompetentingas institucijas pateikti pastabas šiuo klausimu.
15.
2009 m. lapkričio 27 d. Valstybių narių komitetas, kuriam dokumentacija pateikta pagal REACH reglamento 59 straipsnio 7 dalį, priėmė vieningą sprendimą dėl akrilamido kaip SVHC nustatymo, motyvuodamas tuo, kad akrilamidas atitinka minėto reglamento 57 straipsnio a ir b punktuose nurodytus kriterijus.
16.
2009 m. gruodžio 22 d. ECHA vykdomasis direktorius priėmė ginčijamą sprendimą. 2010 m. kovo 30 d. ECHA paskelbė kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, į kurį buvo įtrauktas ir akrilamidas.
Procesas Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme
17.
Ieškiniu (jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2010 m. birželio 10 d.) PPG ir SNF prašė panaikinti ginčijamą sprendimą.
18.
2011 m. rugsėjo 21 d. Nutartimi PPG ir SNF / ECHA (
7
) Bendrasis Teismas atmetė ieškinį kaip nepriimtiną.
19.
2013 m. rugsėjo 26 d. Sprendimu PPG ir SNF / ECHA (
8
) Teisingumo Teismas panaikino tą nutartį, grąžino bylą Bendrajam Teismui ir atidėjo klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.
Skundžiamas sprendimas
20.
Po Teisingumo Teismo sprendimo Bendrasis Teismas atmetė ECHA pateiktą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą ir ėmėsi nagrinėti bylą iš esmės (
9
).
21.
Pirmuoju pagrindu PPG ir SNF nurodė, kad ginčijamu sprendimu pažeistas REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punktas ir 59 straipsnis. Jos tvirtina, kad akrilamidas yra tarpinė cheminė medžiaga, todėl pagal 59 straipsnį negali būti nustatyta kaip SVHC. Bendrasis Teismas tą argumentą atmetė. Jis nurodė, kad iš 3 straipsnio 15 punkte pateiktos tarpinės cheminės medžiagos apibrėžties matyti, jog tai, ar cheminė medžiaga laikoma tarpine, priklauso nuo jos gamybos ir naudojimo tikslo. Tai, kad tam tikru atveju cheminė medžiaga turi tarpinės cheminės medžiagos statusą, nereiškia, jog 59 straipsnyje išdėstyta nustatymo procedūra jai neturėtų būti taikoma.
22.
Antruoju pagrindu PPG ir SNF tvirtino, kad pripažindama, jog akrilamidas ne visais atvejais naudojamas kaip tarpinė cheminė medžiaga, ECHA padarė akivaizdžią vertinimo klaidą. Bendrasis Teismas nustatė, kad ECHA turi plačią diskreciją vertinti labai sudėtingus mokslinius ir techninius faktus. Nyderlandų Karalystės pagal REACH reglamento XV priedą parengtoje dokumentacijoje nurodyta, kad 99 % Sąjungoje sunaudoto akrilamido buvo naudojama kaip tarpinė cheminė medžiaga gaminant įvairios paskirties poliakrilamidus ir kad buvo kitų naudojimo būdų, pavyzdžiui, jis naudotas kaip sandarinimo produktų medžiaga ir gamybos vietoje gaminant poliakrilamido gelius. Tad negalima daryti išvados, kad visais Nyderlandų Karalystės dokumentacijoje nurodytais akrilamido naudojimo atvejais akrilamido naudojimas pagal pobūdį buvo tarpinis.
23.
Dėl trečiojo pagrindo (juo teigta, jog buvo pažeistas proporcingumo principas) Bendrasis Teismas nustatė, kad: i) veiksmų nesiėmimo, ii) REACH reglamento VIII antraštinėje dalyje numatytų apribojimų nustatymo ir iii) darbuotojų apsaugos teisės aktų negalima laikyti tinkamomis ir (arba) mažiau varžančiomis priemonėmis, palyginti su akrilamido nustatymu kaip SVHC.
24.
Ketvirtuoju pagrindu PPG ir SNF teigė, kad ECHA pažeidė vienodo požiūrio principą, nes akrilamidui taikė mažiau palankias sąlygas, palyginti su kitomis cheminėmis medžiagomis, kurių padėtis yra identiška ir kurios nebuvo nustatytos kaip SVHC. Bendrasis Teismas nusprendė, kad pagal 59 straipsnio 2 ir 3 dalis Komisija ir valstybės narės pačios sprendžia, ar chemines medžiagas įtraukti į XIV priedą. Kol valstybė narė nėra parengusi dokumentacijos arba kol Komisija to neprašo, ECHA negali nustatyti cheminės medžiagos neviršydama savo įgaliojimų. Vadinasi, nustačiusi, kad akrilamidas yra SVHC, o kitos tariamai panašios cheminės medžiagos – ne, ECHA nepažeidė vienodo požiūrio principo. Tam išsamesni motyvai nėra reikalingi.
25.
Todėl 2015 m. rugsėjo 25 d. sprendimu Bendrasis Teismas atmetė visą ieškinį.
Teisingumo Teismui pateiktas apeliacinis skundas ir šalių reikalavimai
26.
Apeliaciniu skundu, kuris pateiktas Teisingumo Teismo kanceliarijai 2015 m. gruodžio 4 d., PPG ir SNF prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą sprendimą, priimti galutinį sprendimą ir panaikinti ginčijamą sprendimą arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui. Jos taip pat prašo Teisingumo Teismo priteisti iš ECHA bylinėjimosi išlaidas, įskaitant su procesu Bendrajame Teisme susijusias išlaidas.
27.
PPG ir SNF pateikia šešis apeliacinio skundo pagrindus, kuriuos galima apibendrinti, kaip nurodyta toliau. Apeliacinio skundo pirmuoju pagrindu kaltinama, jog aiškinant REACH reglamento 3 straipsnio 15 punkte pateiktos sąvokos „tarpinė cheminė medžiaga“ apibrėžtį padaryta teisės klaida. Apeliacinio skundo antruoju pagrindu Bendrasis Teismas kaltinamas pažeidęs pareigą motyvuoti, nes neišnagrinėjo argumento, jog pagal 2 straipsnio 8 dalies b punktą gamybos vietoje izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms ir gabenamoms izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms galioja visos VII antraštinės dalies taikymo išimtis. Apeliacinio skundo trečiuoju pagrindu tvirtinama, kad savo išvada, jog tarpinėms cheminėms medžiagoms REACH reglamento 59 straipsnio taikymo išimtis negalioja, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą. Apeliacinio skundo ketvirtuoju pagrindu Bendrasis Teismas kaltinamas padaręs teisės klaidą, nes nusprendė, jog neatsižvelgdama į XV priede išdėstytą informaciją ECHA nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos. Apeliacinio skundo penktuoju pagrindu teigiama, kad padaryta klaida vertinant ginčijamo sprendimo proporcingumą. Apeliacinio skundo šeštuoju pagrindu Bendrasis Teismas kaltinamas pažeidęs pareigą motyvuoti, nes neišnagrinėjo PPG ir SNF pasiūlytų mažiau ribojančių priemonių.
28.
ECHA prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą kaip nepagrįstą, patvirtinti skundžiamą sprendimą ir priteisti PPG ir SNF bylinėjimosi išlaidas, įskaitant su procesu Bendrajame Teisme susijusias išlaidas. Europos Komisija prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinio skundo pagrindus. Nyderlandai apeliacinėje byloje palaiko ECHA.
29.
2017 m. sausio 11 d. posėdyje PPG ir SNF, ECHA ir Europos Komisija pateikė žodinius argumentus.
Įvadinės pastabos
30.
Šis apeliacinis skundas iš esmės teikiamas dėl REACH reglamento VII antraštinėje dalyje nustatytos SVHC autorizacijos procedūros netaikymo izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms masto.
31.
REACH reglamente įtvirtinta integruota cheminių medžiagų stebėsenos sistema, apimanti jų registraciją, vertinimą ir autorizaciją (
10
). Remiantis Komisijos pasiūlymu dėl reglamento: i) registracija reiškia, jog „pramonės įmonės privalo surinkti svarbią informaciją apie savo chemines medžiagas ir naudoti tuos duomenis, kad užtikrintų saugų tų cheminių medžiagų valdymą“; ii) vertinimas „leidžia patikrinti, ar pramonės įmonės laikosi savo pareigų <…>“; iii) autorizacija taikoma SVHC, kurių „rizika, susijusi su naudojimu, <…> bus nagrinėjama ir, jei jos tinkamai kontroliuojamos arba jei socialinė ir ekonominė nauda nusveria riziką ir nėra pakaitinių cheminių medžiagų ar technologijų, jų naudojimui bus suteikta autorizacija“; iv) ribojimai yra „apsauga, leidžianti valdyti riziką, kurios tinkamai neapima kitos REACH sistemos nuostatos“ (
11
).
32.
REACH reglamentas grindžiamas SESV 191 straipsnyje įtvirtintu atsargumo principu (
12
). Remiantis šiuo principu, taip pat siekiant užtikrinti pakankamai aukštą žmogaus sveikatos ir aplinkos apsaugos lygį, SVHC turėtų būti skiriama ypač daug dėmesio (
13
).
33.
REACH reglamento VII antraštinėje dalyje nustatytas SVHC autorizacijos procesas.
34.
Per pirmąjį etapą pagal 57 straipsnį nustatomos SVHC. SVHC – tai, pirma, 57 straipsnio a–e punktuose nurodytos cheminės medžiagos, kurios turi kancerogeninių, mutageninių arba toksinį poveikį reprodukcijai darančių savybių, yra patvarios, bioakumuliacinės ir toksiškos arba labai patvarios ir labai didelės bioakumuliacijos, ir, antra, cheminės medžiagos, nurodytos 57 straipsnio f punkte, t. y. visos kitos cheminės medžiagos, „kurios, kaip įrodyta moksliniais tyrimais, gali sukelti didelį poveikį žmonių sveikatai ar aplinkai, prilygstantį a–e punktuose išvardytų cheminių medžiagų poveikiui“ (
14
).
35.
59 straipsnyje aprašyta šių cheminių medžiagų nustatymo tvarka.
36.
Pirma, valstybė narė arba ECHA (antruoju atveju – kai gaunamas Komisijos prašymas) parengia XV priede nurodytą dokumentaciją. Šioje dokumentacijoje turi būti nurodyta atitinkamos cheminės medžiagos tapatybė, pateikiamas siūlomas atitinkamos cheminės medžiagos kvalifikavimo pagrindimas ir turima informacija apie naudojimą, poveikį, taip pat apie alternatyvias chemines medžiagas ir metodus. ECHA leidžia valstybėms narėms susipažinti su šia dokumentacija (
15
). Antra, ECHA savo interneto svetainėje paskelbia pranešimą, kad pagal XV priedą parengta cheminės medžiagos dokumentacija, ir pasiūlo visoms suinteresuotosioms šalims per nustatytą terminą pateikti pastabas (
16
). Jeigu pastabų negaunama, trečiajame etape cheminė medžiaga pagal 59 straipsnio 6 dalį įtraukiama į kandidatinį sąrašą. Jeigu ECHA gauna pastabų, ji privalo pateikti dokumentaciją Valstybių narių komitetui. Tokiu atveju ECHA įtraukia cheminę medžiagą į kandidatinį sąrašą tik komitetui priėmus vieningą sprendimą arba Komisijai parengus pasiūlymo projektą ir 133 straipsnio 3 dalyje nurodyta komiteto procedūra priėmus galutinį sprendimą (
17
).
37.
Iš REACH reglamento 59 straipsnio 1 dalies aišku, kad pirmojo etapo tikslas yra nustatyti SVHC ir sudaryti kandidatinį sąrašą, kuriame esančios medžiagos galbūt bus įtrauktos į XIV priedą.
38.
Per antrąjį procedūros etapą kai kurios kandidatinės medžiagos įtraukiamos į XIV priedą „Autorizuotinų cheminių medžiagų sąrašas“. Pirma, ECHA parengia rekomendacijas dėl į XIV priedą įtrauktinų prioritetinių SVHC (
18
). Tada, remdamasi ECHA rekomendacija, Komisija gali nuspręsti kandidatiniame sąraše esančią cheminę medžiagą įtraukti į XIV priede nurodytą autorizuotinų cheminių medžiagų sąrašą. Tas sprendimas priimamas pagal Sprendimo 1999/468/EB (
19
) 5a straipsnio 1–4 dalis ir 7 straipsnį. Ji privalo nurodyti kiekvienos cheminės medžiagos tapatybę, būdingą savybę arba savybes, kuria (kuriomis) remiantis ji nustatoma pagal 57 straipsnį, visas galimas pereinamojo laikotarpio priemones, tam tikrų naudojimo būdų peržiūros laikotarpius (jei reikia) ir visus naudojimo būdus arba naudojimo būdų kategorijas, kurioms netaikomas reikalavimas gauti autorizaciją, ir atleidimo nuo tokio reikalavimo sąlygas, jei yra (
20
).
39.
Per trečiąjį autorizacijos procedūros etapą dėl į XIV priedą įtrauktų cheminių medžiagų suteikiama autorizacija. Paraiškas dėl autorizacijos ECHA turi pateikti cheminės medžiagos gamintojas (‑ai), importuotojas (‑ai) ir (arba) tolesnis (‑i) naudotojas (‑ai) (
21
). Sprendimus dėl autorizacijos priima Komisija 64 straipsnyje nustatyta tvarka.
40.
Į XIV priedą įtrauktų SVHC negalima teikti rinkai naudoti ir gamintojai, importuotojai arba tolesni naudotojai jų negali naudoti, jeigu tos cheminės medžiagos nebuvo autorizuotos arba nėra priskirtos prie tam tikrų reglamente nurodytų ribotų kategorijų (
22
). Tačiau medicininiams, maisto produktams ir pašarams, taip pat gamybos vietoje izoliuotoms ir gabenamoms izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms pagal REACH reglamento 2 straipsnio 5 ir 8 dalis galioja VII antraštinės dalies taikymo išimtis.
41.
Šio apeliacinio skundo esmę sudaro ryšys tarp nustatymo procedūros pirmojo etapo, aprašyto šios išvados 35–37 punktuose, ir izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms galiojančios REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkte nustatytos autorizacijos procedūros taikymo išimties.
42.
Nagrinėdama šį apeliacinį skundą vadovausiuosi būtent tuo. Man atrodo, iš šešių apeliacinio skundo pagrindų pirmiausia reikėtų išnagrinėti pirmąjį ir trečiąjį, nes jie susiję su REACH reglamento VII antraštinės dalies taikymo tarpinėms cheminėms medžiagoms išimties mastu.
Apeliacinio skundo pirmasis pagrindas: aiškinant sąvokos „tarpinės cheminės medžiagos“ apibrėžtį padaryta teisės klaida
Atitinkamų skundžiamo sprendimo punktų santrauka
43.
Bendrasis Teismas nusprendė, jog tai, kad cheminė medžiaga gali turėti tarpinės cheminės medžiagos statusą, nereiškia, kad pagal REACH reglamento 59 straipsnyje numatytą procedūrą ji negali būti nustatyta kaip kelianti labai didelį susirūpinimą (
23
).
44.
Bendrasis Teismas išnagrinėjo, kaip akrilamidas naudojamas polimerizacijos procese sandarinimo medžiagai gaminti ir kaip jis naudojamas poliakrilamido geliui elektroforezei gaminti. Dėl naudojimo sandarinimo medžiagai gaminti Bendrasis Teismas nustatė, kad tai ne tarpinis, o veikiau galutinis akrilamido panaudojimas (
24
). Ši išvada pagrindžiama 2010 m. gegužės 4 d. Komisijos, valstybių narių ir ECHA suderintų gairių „Patikslintas tarpinių medžiagų apibrėžimas“ (
25
) 2 ir 4 skirsnių nuostatomis (
26
). Dėl poliakrilamido gelio gamybos elektroforezei pažymėtina, kad liejinių gamybos, kuri yra vienas iš elektroforezės proceso etapų, tikslas yra ne pagaminti patį poliakrilamidą, bet analitiškai atskirti molekules elektroforezės būdu (
27
). Šiaip ar taip, tai, kad visose trijose ECHA duomenų bazėje esančiose akrilamido registracijos dokumentų rinkiniuose akrilamidas nurodytas kaip tarpinė cheminė medžiaga, nereiškia, kad ši cheminė medžiaga buvo naudojama vien kaip tarpinė (
28
).
45.
Bendrasis Teismas pažymėjo, kad pagal REACH reglamentą cheminė medžiaga apibrėžiama vadovaujantis jai būdingomis savybėmis, o tarpinė cheminė medžiaga apibrėžiama pagal jos gamybos ir naudojimo tikslą (
29
). Todėl tai, kad cheminė medžiaga gali turėti tarpinės cheminės medžiagos statusą, nereiškia, kad pagal REACH reglamento 59 straipsnyje numatytą procedūrą ji negali būti nustatyta kaip kelianti labai didelį susirūpinimą (
30
).
Šalių argumentai
46.
Apeliacinio skundo pirmuoju pagrindu PPG ir SNF tvirtina, kad Bendrasis Teismas, aiškindamas REACH reglamento 3 straipsnio 15 punkte pateiktą sąvokos „tarpinė cheminė medžiaga“ apibrėžtį, padarė teisės klaidą. Šį apeliacinio skundo pagrindą sudaro trys dalys.
47.
Pirma, PPG ir SNF tvirtina, kad Bendrojo Teismo pateiktas tarpinių cheminių medžiagų aiškinimas yra priešingas aiškiai REACH reglamento nuostatų dėl tarpinių cheminių medžiagų formuluotei. Akrilamidas atitinka tarpinės cheminės medžiagos apibrėžtį, nes gaminamas siekiant naudoti ir yra naudojamas cheminei reakcijai, per kurią paverčiamas poliakrilamidu. Todėl jo naudojimo būdas siekiant išgauti poliakrilamidą, kuris vėliau naudojamas kaip sandarinimo medžiaga, arba gaminti gelį elektroforezei, neturėtų būti laikomas neatitinkančiu tos apibrėžties. Sintezės būdu gautos cheminės medžiagos galutinis panaudojimas arba po sintezės vykstantis cheminis procesas, kada apibrėžiamos tarpinės cheminės medžiagos, neturi reikšmės.
48.
Antra, Bendrojo Teismo pateiktas tarpinių cheminių medžiagų apibrėžties aiškinimas prieštarauja REACH reglamento nuostatoms dėl tarpinių cheminių medžiagų. Tarpinės cheminės medžiagos yra tam tikra cheminių medžiagų kategorija, kuriai taikomos REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalyje numatytos išimtys, nes jos nekelia tiek rizikos, kiek kelia didelio poveikio cheminės medžiagos.
49.
Trečia, PPG ir SNF tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai, norėdamas pagrįsti savo pateiktą „tarpinės cheminės medžiagos“ apibrėžties aiškinimą, rėmėsi ECHA gairių dėl tarpinių cheminių medžiagų 4 priedėliu.
50.
ECHA atsako, kad „tarpinės cheminės medžiagos“ apibrėžtį reikia aiškinti siaurai, nes tai pirmas žingsnis nustatant tam tikrų REACH reglamento nuostatų taikymo šioms cheminėms medžiagoms išimtis. Kad pagal 3 straipsnio 15 punktą cheminę medžiagą būtų galima laikyti tarpine, pagrindinis tos cheminės medžiagos transformavimo tikslas turėtų būti prisidėti prie kitos norimos gaminti cheminės medžiagos struktūros. Kai tarpinės cheminės medžiagos naudojamos griežtai kontroliuojamomis sąlygomis „gamybos vietoje“, kaip apibrėžta 3 straipsnio 16 punkte, joms taip pat taikomi švelnesni registracijos reikalavimai. Todėl jeigu cheminė medžiaga naudojama konkrečiam galutiniam tikslui toje vietoje, kurioje tas galutinis naudojimas turi vykti (pavyzdžiui, akrilamidas naudojamas sandarinimui), jos naudojimas nėra tarpinis. Be to, Bendrasis Teismas rėmėsi ECHA gairėmis dėl tarpinių cheminių medžiagų tik siekdamas pagrįsti savo išvadas.
51.
Komisijai atrodo, jog vien to, kad viena cheminė medžiaga paverčiama kita, nepakanka, kad ją būtų galima priskirti prie tarpinių cheminių medžiagų. Komisija teigia, kad vertinant, ar cheminę medžiagą galima priskirti prie tarpinių, reikėtų atsižvelgti į cheminės medžiagos gamybos ir naudojimo bei cheminio proceso tikslą, bet netvirtina, jog egzistuoja subjektyvus kriterijus. Ji priduria, jog tai, kad cheminė medžiaga naudojama kaip tarpinė, pagal REACH reglamento 59 straipsnį nustatant, ar ji yra SVHC, neturi reikšmės. PPG ir SNF argumentai dėl Bendrojo Teismo naudojimosi ECHA gairėmis taip pat neteisingi.
Vertinimas
52.
Iš esmės apeliacinio skundo pirmuoju pagrindu keliamas klausimas dėl sąvokos „tarpinės cheminės medžiagos“ apibrėžties pagal REACH reglamentą ir tos sąvokos ryšio su sąvoka „cheminės medžiagos“.
53.
Sąvoka „cheminė medžiaga“ yra pagrindinė apibrėžiant REACH reglamento taikymo sritį. 1 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad reglamento tikslas yra užtikrinti „aukštą žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos lygį, taip pat laisvą cheminių medžiagų <…> judėjimą, sykiu didinant konkurencingumą ir skatinant inovacijas“. Derinant teisės aktus dėl cheminių medžiagų siekiama užtikrinti ir aukštą žmonių sveikatos apsaugos lygį, ir veiksmingą cheminių medžiagų vidaus rinkos veikimą (
31
). Sąvokos „cheminės medžiagos“ apibrėžties pagal 3 straipsnio 1 punktą („natūralus arba gamybos proceso metu gautas cheminis elementas ir cheminių elementų junginys“) esmė nuo pirmųjų redakcijų, kurios buvo iš dalies pakeistos arba panaikintos tuo reglamentu (
32
), ir nuo pirmųjų direktyvų dėl pavojingų medžiagų išliko nepakitusi (
33
). Ši apibrėžtis yra REACH reglamento „esminė dalis, nes cheminės medžiagos yra pagrindinis REACH reglamento nuostatų dalykas“ (
34
). Be to, daugelio REACH reglamento sąvokų apibrėžtys, pavyzdžiui, „polimeras“, „monomeras“ ir „tarpinė cheminė medžiaga“, yra tiesiogiai grindžiamos sąvoka „cheminė medžiaga“.
54.
Kai cheminė medžiaga laikoma keliančia labai didelį susirūpinimą (tai reiškia, kad ji dėl būdingų savybių yra ypač pavojinga), ją pagal šios išvados 33–38 punktuose aprašytą procedūrą galima įtraukti į REACH reglamento XIV priedą „Autorizuotinų medžiagų sąrašas“. Nustatant SVHC pagal 57 straipsnį atsižvelgiama ne į cheminių medžiagų naudojimo tikslą, bet į joms būdingas savybes.
55.
Sąvoka „tarpinė cheminė medžiaga“ apibrėžta 3 straipsnio 15 punkte. Iš tos nuostatos formuluotės aišku, kad tarpinė cheminė medžiaga yra: i) cheminė medžiaga, ii) pagaminta cheminiam procesui iii) ir panaudota tam procesui iv) siekiant ją paversti kita chemine medžiaga. Kalbant apie izoliuotas tarpines medžiagas, pavyzdžiui, šiuo atveju – akrilamidą, prieš cheminę medžiagą priskiriant prie tarpinių cheminių medžiagų pagal REACH reglamentą taikoma dar viena sąlyga: procedūra turi vykti 3 straipsnio 16 punkte apibrėžtoje „gamybos vietoje“ arba medžiaga turi būti gabenama arba tiekiama į kitas „gamybos vietas“. Šiuo atveju ratio legis yra išvengti pavojaus žmogaus sveikatai ir aplinkai užtikrinant, kad tarpinės cheminės medžiagos būtų naudojamos tik kontroliuojamomis sąlygomis.
56.
Skirtumas tarp sąvokų „cheminė medžiaga“ ir „tarpinė cheminė medžiaga“ yra toks, kad tarpinės cheminės medžiagos gaminamos cheminiams procesams ir yra naudojamos kitoms cheminėms medžiagoms kurti. Tad antroji apibrėžtis apima: ir i) tarpinių cheminių medžiagų gamybos tikslą, ir vartojimo arba naudojimo tikslą (tai – cheminiai procesai), ir ii) pačių cheminių procesų tikslą (sukurti kitą cheminę medžiagą). Izoliuotų tarpinių cheminių medžiagų apibrėžtyje taip pat pavartota sąvoka „gamybos vieta“.
57.
Šiuo atžvilgiu reikalinga dvejopa analizė: i) ar tai cheminė medžiaga ir ii) ar tos cheminės medžiagos gamybos, naudojimo ir cheminio proceso tikslas ir sąlygos atitinka REACH reglamente pateiktoje tarpinės cheminės medžiagos apibrėžtyje nurodytą gamybos, naudojimo ir cheminio proceso tikslą. PPG ir SNF per posėdį pripažino, kad analizę reikia pradėti nuo sąvokos „cheminė medžiaga“; pirma, cheminę medžiagą reikia nustatyti, tada nagrinėti, kaip ji naudojama, ir tikrinti, ar ji atitinka „tarpinės cheminės medžiagos“ apibrėžtį. Šiuo atveju vartosiu silogizmą: visais tarpinio naudojimo atvejais yra naudojamos cheminės medžiagos, bet tik kai kurie naudojimo tikslai yra tarpiniai, todėl cheminės medžiagos panaudojimas gali būti ir tarpinis, ir netarpinis.
58.
Iš to, kas išdėstyta pirmiau, išplaukia, kad REACH reglamente vartojama tarpinių cheminių medžiagų apibrėžtis yra grindžiama atitinkamos cheminės medžiagos gamybos ir naudojimo tikslu. Tai atsispindi ir reglamento tekste, ir nuostatoje dėl jo tikslo.
59.
Taigi 3 straipsnio 15 punkte sąvoka „tarpinė cheminė medžiaga“ apibrėžta vartojant žodžių junginius „pagaminta [tam tikram tikslui]“ (angl. manufactured for) ir „kurį vykdant“ (angl. in order to). Nuostatų dėl tarpinių cheminių medžiagų ir autorizacijos procedūros tikslas – nustatyti autorizacijos reikalavimo taikymo tam tikriems cheminių medžiagų naudojimo būdams išimtį, kad dėmesys būtų sutelktas į tuos naudojimo būdus, kurie kelia didžiausią pavojų (
35
). Tą tikslą reikėtų aiškinti pagal bendrą REACH reglamento ir autorizacijos procedūros tikslą, tai yra kontroliuoti SVHC riziką stengiantis užtikrinti aukštą žmogaus sveikatos ir aplinkos apsaugos lygį (
36
).
60.
Todėl manau, kad Bendrasis Teismas buvo teisus skundžiamo sprendimo 67 punkte nurodydamas, jog REACH reglamente tarpinės cheminės medžiagos apibrėžiamos „atsižvelgiant į medžiagos gamybos ir naudojimo tikslą“. Toks požiūris atitinka ir reglamento formuluotę, ir tikslą.
61.
PPG ir SNF taip pat tvirtina, jog Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nustatydamas, kad akrilamido naudojimas sandarinimo medžiagai ir geliui elektroforezei gaminti yra galutinis, o ne tarpinis naudojimo būdas.
62.
Bendrojo Teismo pateiktais motyvais dėl naudojimo sandarinimo medžiagai ir geliui elektroforezei gaminti (skundžiamo sprendimo 54–58 punktai) šių naudojimo būdų tarpinis pobūdis paneigiamas. Pateikti motyvai pagrįsti tuo, kad pagrindinis cheminio proceso tikslas yra ne poliakrilamido gamyba, bet sandarinimas arba analitinis molekulių atskyrimas elektroforezės būdu.
63.
Skaitydama skundžiamą sprendimą susidariau nuomonę, kad Bendrasis Teismas neišplėtė 3 straipsnio 15 punkte pateiktos apibrėžties taikymo srities ir nenustatė, kad susintetintos cheminės medžiagos galutinio naudojimo būdo nebuvimas yra papildomas tarpinių cheminių medžiagų apibrėžties kriterijus, kaip tvirtina PPG ir SNF. Priešingai – Bendrasis Teismas pažodžiui taikė tarpinių cheminių medžiagų apibrėžtį, atsižvelgdamas į cheminės medžiagos gamybos ir naudojimo tikslą. Išties, kaip teisingai pažymėjo Bendrasis Teismas, akrilamido naudojimo abiem šiais atvejais tikslas yra ne poliakrilamido gamyba, bet sandarinimas arba elektroforezė. Todėl Bendrasis Teismas konstatavo, kad šie du naudojimo būdai yra ne tarpiniai, bet galutiniai.
64.
Skundžiamame sprendime iš tikrųjų yra tam tikrų terminologinių variacijų, pavyzdžiui, vartojami žodžiai „ketinimas“, „tikslas“ arba „siekiamas tikslas“ gali suponuoti, kad Bendrasis Teismas siekė į sąvokos „tarpinė cheminė medžiaga“ apibrėžtį įtraukti subjektyvų ketinimų vertinimo aspektą. Tačiau, mano nuomone, bendrai aiškinant ginčijamus fragmentus, matyti, kad taip nėra. Todėl tai, kad šie žodžiai kartais vartojami, nereiškia, kad Bendrojo Teismo motyvai yra nepagrįsti.
65.
Tai, ar naudojimas sandarinimo arba gelio elektroforezei gamybos tikslais yra akrilamido naudojimo būdai ir kokio pobūdžio naudojimo būdai, yra fakto klausimas. Apeliantės konkrečiai prašo Teisingumo Teismo padaryti kitokias išvadas dėl faktinių aplinkybių. Tačiau kadangi faktinės aplinkybės nebuvo iškreiptos (tokio kaltinimo nėra), Bendrojo Teismo išvadų dėl faktinių aplinkybių apeliacine tvarka ginčyti negalima. Net jei būtų laikomasi tokios apeliantėms palankesnės pozicijos, tai yra kad jos veikiau siekia užginčyti tai, kaip Bendrasis Teismas teisiškai vertina tas faktines aplinkybes ir pagal jas padarytas teisines išvadas, iš pirmiau išdėstytos analizės matyti, jog Bendrasis Teismas teisės normas taikė teisingai (
37
).
66.
Todėl atmetu PPG ir SNF argumentus.
67.
Dėl skundžiamo sprendimo 55 punkte paminėtų ECHA gairių dėl tarpinių cheminių medžiagų 4 priedelio PPG ir SNF tvirtina, kad Bendrasis Teismas turėjo nepriklausomai įvertinti to dokumento pagrįstumą ir kad jis remiasi šiai bylai reikšmės neturinčiais skirsniais.
68.
Manau, šį argumentą reikėtų atmesti. Mano nuomone, Bendrasis Teismas teisingai aiškina tarpinių cheminių medžiagų sąvoką, o tai, kad norėdamas pagrįsti savo išvadas dėl akrilamido naudojimo sandarinimui jis pasinaudoja ECHA gairių dėl tarpinių cheminių medžiagų ištrauka, skundžiamo sprendimo rezoliucinei daliai neturi jokios įtakos. Todėl neturiu pagrindo atmesti šį aiškinimą (
38
).
69.
Todėl atmetu šį argumentą ir apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą.
Apeliacinio skundo trečiasis pagrindas: teisės klaida aiškinant tarpinėms cheminėms medžiagoms taikytiną REACH reglamento 59 straipsnio taikymo išimtį
Atitinkamų skundžiamo sprendimo punktų santrauka
70.
Bendrasis Teismas nusprendė, kad akrilamidas kaip „cheminė medžiaga“ pagal REACH reglamento 3 straipsnio 1 punktą gali būti 59 straipsnyje numatytos nustatymo procedūros objektas (
39
). Nors pagal to reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punktą gamybos vietoje izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms ir gabenamoms tarpinėms cheminėms medžiagoms galioja VII antraštinės dalies taikymo išimtis, tai, kad cheminė medžiaga gali turėti tarpinės cheminės medžiagos statusą, nereiškia, jog jai galioja nustatymo procedūros išimtis (
40
). Tai, kad Nyderlandų pateiktoje dokumentacijoje dėl akrilamido paskelbimo kancerogenine ir mutagenine medžiaga pateikiami tik tos cheminės medžiagos naudojimo kaip tarpinės cheminės medžiagos pavyzdžiai, neturi reikšmės nustatymui, ar ta cheminė medžiaga yra 57 straipsnyje nurodytus kriterijus atitinkanti SVHC. Tačiau tai gali būti svarbu vėliau, per autorizacijos procedūrą (
41
).
Šalių argumentai
71.
Apeliacinio skundo trečiuoju pagrindu PPG ir SNF tvirtina, kad aiškindamas REACH reglamento VII antraštinės dalies dėl autorizacijos taikymo tarpinėms cheminėms medžiagoms išimtį Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą. Šį apeliacinio skundo pagrindą sudaro trys dalys.
72.
Pirma, PPG ir SNF tvirtina, kad Bendrojo Teismo išvada, jog tarpinėms cheminėms medžiagoms negalioja 59 straipsnio taikymo išimtis, prieštarauja akivaizdžiam teisės akto tikslui ir konkrečiai 2 straipsnio 8 dalies b punkto formuluotei, pagal kurią VII antraštinė dalis tarpinėms cheminėms medžiagoms apskritai netaikoma.
73.
Antra, jų teigimu, Bendrasis Teismas suklydo aiškindamas 59 straipsnį, nes tai, kad tame straipsnyje paminėta bendra sąvoka „cheminės medžiagos“, nereiškia, kad tarpinėms cheminėms medžiagoms negalima taikyti specialių išimčių. Kadangi Bendrasis Teismas pripažino, jog tarpinėms cheminėms medžiagoms autorizacija netaikoma, jis padarė teisės klaidą, nes tada nepadarė išvados, kad tarpinėms cheminėms medžiagoms netaikomas ir 59 straipsnis. Be to, tai, ar cheminei medžiagai galioja tam tikrų nuostatų taikymo išimtis, reikia įvertinti prieš jai taikant tas nuostatas, o ne po to. Apeliantės taip pat tvirtina, kad 59 straipsnyje nustatyta procedūra yra skirta ne vien nustatyti, ar cheminės medžiagos pasižymi 57 straipsnyje išvardytomis savybėmis, bet ir sudaryti cheminių medžiagų, kurios vėliau bus įtrauktos į XIV priedą, sąrašą.
74.
Trečia, PPG ir SNF tvirtina, jog Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nuspręsdamas, kad tarpinėms cheminėms medžiagoms negalioja 57 straipsnio taikymo išimtis. Tai, kad atitinkamai cheminei medžiagai būdingos 57 straipsnyje išvardytos savybės, nereiškia, jog 2 straipsnio 8 dalies b punkte nustatytą konkrečią išimtį galima ignoruoti. Be to, cheminių medžiagų, kurioms būdingos 57 straipsnyje išvardytos savybės, nustatymo tikslas yra nustatyti ne visas tokias chemines medžiagas, o tik tas chemines medžiagas, kurias reikia įtraukti į XIV priedą.
75.
ECHA tvirtina, kad Bendrasis Teismas buvo teisus nustatydamas, jog REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punktas negali būti pagrindas neleisti jai nustatyti, kad akrilamidas yra SVHC. Bendrosios teisės akto aplinkybės, to straipsnio reikšmė ir praktinis taikymas patvirtina tokį požiūrį. Be to, 2 straipsnio 8 dalies b punkte nustatyta autorizacijos reikalavimo taikymo išimtis, todėl šį punktą reikėtų aiškinti siaurai.
76.
Dėl 57 ir 59 straipsnių ECHA teigia, jog Bendrasis Teismas padarė teisingą išvadą, kad akrilamidas yra cheminė medžiaga, galinti būti nustatymo procedūros objektas, neatsižvelgiant į tai, ar ji naudojama vien tik kaip tarpinė cheminė medžiaga. Be to, šių straipsnių formuluotė rodo, jog cheminės medžiagos nustatymas ir įtraukimas į kandidatinį sąrašą nebūtinai reiškia, kad ta cheminė medžiaga bus įtraukta į XIV priedą.
77.
Komisija teigia, kad REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkto taikymo išimtį reikia suprasti kaip visų VII antraštinės dalies nuostatų, kuriose aptariamas cheminės medžiagos kaip tarpinės cheminės medžiagos naudojimas, taikymo išimtį. Ji teigia, kad remiantis 2 straipsnio 5 dalimi cheminėms medžiagoms, naudojamoms kitiems tikslams, pavyzdžiui, medicininiams, maisto produktams ir pašarams, VII antraštinė taip pat netaikoma, tačiau tuo tas chemines medžiagas nėra draudžiama nustatyti ir įtraukti į kandidatinį sąrašą. Pasak Komisijos, PPG ir SNF nepaaiškino, kaip reikėtų elgtis su chemine medžiaga, kurią galima naudoti ir kaip tarpinę, ir kaip netarpinę, jeigu būtų pritarta jų pateiktam 2 straipsnio 8 dalies b punkto aiškinimui.
Vertinimas
78.
Apeliacinio skundo trečiasis pagrindas susijęs su REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkte nustatytos išimties taikymo mastu ir poveikiu. Visos trys apeliacinio skundo trečiojo pagrindo dalys iš esmės susijusios su tuo, todėl jas nagrinėsiu kartu.
79.
Pirma, reikia turėti omenyje, kad principo išimtis pagal suformuotą jurisprudenciją reikia aiškinti siaurai (
42
). Ši išvada galioja a fortiori, kai principas yra apsaugomojo pobūdžio. Šiuo atveju autorizacijos procedūra siekiama kontroliuoti SVHC keliamą riziką žmogaus sveikatai ir aplinkai. Šiomis aplinkybėmis atsargumo principas, kuriuo grindžiamas REACH reglamentas, ypač svarbus.
80.
Antra, 2 straipsnio 8 dalyje nustatyta išimtis yra dalinė. Pagal ją REACH reglamento II antraštinės dalies 1 skyrius (išskyrus 8 ir 9 straipsnius) ir VII antraštinė dalis netaikomi tik gamybos vietoje izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms ir gabenamoms izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms. Tuo ji skiriasi nuo bendrųjų viso to reglamento išimčių, taikomų 2 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytoms radioaktyviosioms medžiagoms, cheminėms medžiagoms, kurių muitinė kontrolė privaloma, pavojingų medžiagų mišinių ir pavojingų mišinių sudėtyje esančių pavojingų medžiagų gabenimui.
81.
Trečia, mano nuomone, 2 straipsnio 8 dalies a ir b punktuose nustatyta išimtis dėl toliau išvardytų priežasčių taikoma konkrečiam cheminių medžiagų naudojimo būdui.
82.
Kaip jau paaiškinau pirmiau, REACH reglamente vartojamą tarpinių cheminių medžiagų apibrėžtį reikia aiškinti atsižvelgiant į atitinkamos cheminės medžiagos gamybos ir naudojimo tikslą (
43
). Vadinasi, VII antraštinės dalies taikymo (gamybos vietoje izoliuotoms ir gabenamoms izoliuotoms) tarpinėms cheminėms medžiagoms išimtį reikia aiškinti taip pat. Ji susijusi su naudojimu ir ją reikėtų aiškinti taip, kad ji yra susijusi su cheminių medžiagų tarpiniu naudojimu.
83.
Šios išimties teisėkūros istorija rodo tą patį. Baltosios knygos, kuri galiojo iki REACH reglamento priėmimo procedūros, 2.3 skirsnyje „Pagrindiniai siūlomos strategijos elementai“ nustatyta, kad cheminių medžiagų naudojimui tam tikriems tikslams, kuris nekelia susirūpinimo, galima taikyti bendrąsias SVHC autorizacijos procedūros išimtis (
44
). Komisijos pasiūlyme dėl reglamento tas principas pakartotas ir nurodyta, jog „tam tikriems naudojimo būdams galima nustatyti autorizacijos reikalavimo taikymo išimtį“, kad „per autorizacijos procedūrą dėmesys būtų sutelktas į cheminių medžiagų naudojimo būdus, kurie gali kelti didžiausią riziką“ (
45
). Iš abiejų dokumentų aiškiai matyti, kad autorizacijos išimtys taikomos cheminių medžiagų naudojimo būdams.
84.
Be to, pradinio REACH reglamento projekto VII antraštinėje dalyje buvo nustatyta autorizacijos taikymo tarpinėms cheminėms medžiagoms išimtis. Pasiūlymo dėl reglamento 53 straipsnio 5 dalies g punkte siūlyta „gamybos vietoje izoliuotai tarpinei cheminei medžiagai arba gabenamai tarpinei cheminei medžiagai“ netaikyti (tik) pirmų dviejų to straipsnio dalių dėl autorizacijos (
46
). Europos Parlamentas išdėstė siekį, kad būtų aiškiau, sujungti visas REACH reglamento taikymo išimtis dokumento pradžioje viename straipsnyje ir iškėlė tarpinėms cheminėms medžiagoms taikomą išimtį prie kitų 2 straipsnyje nustatytų reglamento taikymo išimčių (
47
). Kita vertus, 57 ir 59 straipsniai išliko nepakitę nuo pradinio pasiūlymo dėl reglamento projekto (
48
). Jie taikomi 3 straipsnio 1 punkte apibrėžtoms cheminėms medžiagoms.
85.
Vadinasi, kartu taikant REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punktą, 3 straipsnio 1 punktą, 3 straipsnio 15 punkto b ir c papunkčius ir VII antraštinę dalį darytina išvada, kad gamybos vietoje izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms ir gabenamoms izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms galiojanti VII antraštinės dalies taikymo išimtis yra su naudojimu susijusi išimtis, apimanti konkretų naudojimo tikslą.
86.
Kalbant apie 2 straipsnio 8 dalies b punkte nustatytos išimties taikymą reikėtų laikytis tokios motyvavimo logikos: i) autorizacijos procedūra skirta cheminėms medžiagoms; ii) taikant šią procedūrą daroma prielaida, kad 57 straipsnyje išdėstytus SVHC nustatymo kriterijus cheminė medžiaga jau atitinka (
49
); iii) nustatymas priklauso tik nuo cheminėms medžiagoms būdingų savybių, o ne nuo jų naudojimo tikslo; iv) kai nustatoma, kad cheminė medžiaga yra SVHC, jai įsigalioja autorizacijos procedūra, nors formalus jos įtraukimas į autorizuotinų medžiagų sąrašą gali būti atidėtas, priklausomai nuo ECHA nustatytų prioritetų eiliškumo (
50
); tačiau v) tais atvejais, kai nustatyta SVHC naudojama kaip tarpinė cheminė medžiaga, jai galioja reglamento VII antraštinės dalies taikymo išimtis ir galiausiai pažymėtina, kad vi) jeigu cheminė medžiaga naudojama daugeliu būdų, bet išimtis taikoma tik vienam iš jų, išimtis bus taikoma tik tam cheminės medžiagos kiekiui, kurį ketinama naudoti tuo būdu, kuriam galioja išimtis (
51
).
87.
Iš to, kas išdėstyta pirmiau, darytina išvada, kad REACH reglamento 57 ir 59 straipsniais reglamentuojamos tam tikrų būdingų savybių turinčios cheminės medžiagos, o ne jų naudojimas. Pagal 2 straipsnio 8 dalies b punktą – priešingai – VII antraštinės dalies taikymo išimtis galioja tik tam tikram (izoliuotos tarpinės) cheminės medžiagos naudojimo būdui. Išimties poveikis negali būti didesnis už jos taikymo sritį. Tad pagal 2 straipsnio 8 dalies b punktą tarpinėms cheminėms medžiagoms galima taikyti tik tos antraštinės dalies straipsnių, kuriais reglamentuojamas cheminių medžiagų naudojimas, bet ne straipsnių dėl cheminėms medžiagoms būdingų savybių taikymo išimtį.
88.
Todėl darau išvadą, kad Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos konstatuodamas, jog tai, kad tam tikru būdu naudojama cheminė medžiaga gali turėti tarpinės cheminės medžiagos statusą, nereiškia, kad jai galioja 59 straipsnyje išdėstytos SVHC nustatymo procedūros išimtis (
52
).
89.
Todėl manau, kad apeliacinio skundo trečiąjį pagrindą reikėtų atmesti.
Apeliacinio skundo antrasis pagrindas: pareigos motyvuoti pažeidimas
Atitinkamų skundžiamo sprendimo punktų santrauka
90.
Skundžiamo sprendimo 64 punkte Bendrasis Teismas priminė, kad pagal REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punktą gamybos vietoje izoliuotoms ir gabenamoms izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms galioja VII antraštinės dalies taikymo išimtis. Todėl toliau jis nagrinėja, ar, turint galvoje šią išimtį, ginčijamas sprendimas buvo teisėtas, nes jame nustatyta, kad akrilamidas yra SVHC (
53
).
91.
Bendrasis Teismas nusprendė, jog tai, kad konkrečiu atveju cheminė medžiaga turi tarpinės cheminės medžiagos statusą, negali būti pagrindas jai taikyti 59 straipsnyje išdėstytos nustatymo procedūros išimtį (
54
).
Šalių argumentai
92.
Paaiškindamos savo apeliacinio skundo antrąjį pagrindą PPG ir SNF tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė pareigą motyvuoti, nes neišnagrinėjo jų argumentų dėl REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkto. Jos tvirtina, kad skundžiamame sprendime nenurodyta, kodėl pagal aiškią ir vienareikšmę gamybos vietoje izoliuotoms ir gabenamoms izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms galiojančią VII antraštinės dalies taikymo išimtį negalioja ir 59 straipsnio taikymo išimtis.
93.
ECHA teigia, kad Bendrojo Teismo pateikti motyvai yra vienareikšmiai ir jais apeliantėms paaiškinta, kodėl jų argumentai atmesti. Šiuo atžvilgiu ji nurodo skundžiamo sprendimo 65–70 punktus.
94.
Komisija mano, kad Bendrasis Teismas pakankamai paaiškino, kodėl cheminei medžiagai, kuri naudojama kaip tarpinė cheminė medžiaga, pagal REACH reglamento 59 straipsnį vis tiek gali būti taikoma nustatymo procedūra.
Vertinimas
95.
Pareiga nurodyti, kokiais motyvais remiantis priimtas sprendimas, išplaukia iš Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnio, kuris Bendrajam Teismui taikomas remiantis Statuto 53 straipsnio pirma pastraipa. Ne kartą konstatuota, jog motyvai, kuriais remiantis priimtas Bendrojo Teismo sprendimas, privalo aiškiai ir nedviprasmiškai atskleisti teismo logiką, kad suinteresuotieji asmenys galėtų susipažinti su sprendimo priėmimo motyvais, o Teisingumo Teismas – vykdyti jam pavestą teisminę priežiūrą (
55
).
96.
Pagal tai, kaip aš suprantu skundžiamą sprendimą, Bendrasis Teismas tiesiogiai išnagrinėjo REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkte nustatytos išimties taikymo sritį.
97.
Bendrasis Teismas aiškiai išdėstė savo motyvus skundžiamo sprendimo 65–70 punktuose. Jis nustatė, kad akrilamidas pagal REACH reglamento 3 straipsnio 1 punktą yra cheminė medžiaga ir kad nustatymo procedūros taikymo išimtis jam negali galioti motyvuojant tuo, kad tam tikru atveju jis turi tarpinės cheminės medžiagos statusą.
98.
Mano nuomone, Bendrojo Teismo motyvai yra aiškūs ir pakankamai išsamūs, kad PPG ir SNF galėtų pateikti apeliacinį skundą, o Teisingumo Teismas – priimti dėl jo sprendimą.
99.
Todėl darau išvadą, kad Bendrasis Teismas savo sprendimą motyvavo pakankamai ir kad apeliacinio skundo antrasis pagrindas yra nepagrįstas.
Apeliacinio skundo ketvirtasis pagrindas: teisės klaida vertinant ECHA pareigą atsižvelgti į XV priede nurodytoje dokumentacijoje pateiktą informaciją
Atitinkamų skundžiamo sprendimo punktų santrauka
100.
Apeliacinio skundo ketvirtasis pagrindas susijęs su tuo, jog Bendrasis Teismas atmetė apeliančių pretenziją, kad pagal 59 straipsnį akrilamidui taikant nustatymo procedūrą reikėjo remtis visa Nyderlandų pagal XV priedą parengtoje dokumentacijoje išdėstyta informacija, įskaitant informaciją apie naudojimą ir poveikį. Bendrasis Teismas konstatavo, kad jeigu dokumentacijoje nurodomi tik akrilamido kaip tarpinės cheminės medžiagos naudojimo pavyzdžiai, nustatant, ar akrilamidas yra SVHC, ji neturi reikšmės, nes informacija pateikta ne apie akrilamidui būdingas savybes. Informacija apie akrilamido naudojimo būdus galėtų būti svarbi paskutiniuose nustatymo procedūros etapuose, būtent suteikiant tam tikrų naudojimo būdų autorizaciją. Šiaip ar taip, negalima daryti išvados, kad visi toje dokumentacijoje nurodyti akrilamido naudojimo būdai pagal pobūdį yra tarpiniai.
Šalių argumentai
101.
PPG ir SNF tvirtina, kad Bendrojo Teismo išvada pagrįsta teisės klaida. Teisės aktuose reikalaujama į XV priede nurodytą dokumentaciją įtraukti informaciją apie cheminės medžiagos naudojimo būdus, o iš ECHA reikalaujama atsižvelgti į tą informaciją. Kalbant apie akrilamidą, iš tos informacijos matyti, kad ši cheminė medžiaga buvo naudojama tik kaip tarpinė – šis faktas svarbus taikant REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkte nustatytą išimtį.
102.
ECHA tvirtina, jog Bendrasis Teismas padarė teisingą išvadą, kad per pirmąjį autorizacijos procedūros etapą, per kurį cheminė medžiaga nustatoma, nėra reikalaujama atsižvelgti į informaciją apie cheminės medžiagos naudojimą. Šiaip ar taip, pagal XV priedą parengtoje dokumentacijoje pažymėta, kad dviem atvejais akrilamido naudojimas buvo netarpinis.
Vertinimas
103.
Reikalavimas parengti XV priede nurodytą dokumentaciją yra formalus REACH reglamento 59 straipsnyje nustatytas procedūros reikalavimas. Šios procedūros paskirtis – nustatyti chemines medžiagas, kurioms būdingos 57 straipsnyje nurodytos savybės ir kurioms dėl to gali būti taikoma autorizacijos procedūra.
104.
Kokios dalys privalo sudaryti XV priede nurodytą dokumentaciją, nustatyta pačiame REACH reglamente. Dokumentaciją sudaro trys dalys: i) pasiūlymas; ii) pagrindimas ir iii) informacija apie naudojimą, poveikį, alternatyvias chemines medžiagas ir riziką. Pasiūlymas yra esminė dokumentacijos dalis, nes jame nurodoma atitinkamos cheminės medžiagos tapatybė ir siūloma, kaip ją nustatyti pagal 57 straipsnyje nustatytus kriterijus. Pagrindimas taip pat yra esminė dalis, nes jame išdėstomi cheminių medžiagų nustatymo motyvai.
105.
Informacija apie naudojimą, poveikį, alternatyvias chemines medžiagas ir riziką taip pat privaloma, bet, man atrodo, jos vaidmuo yra papildomas. Pirma, reikalaujama pateikti tik „turimą“ informaciją apie naudojimą ir poveikį (
56
). Pareiga rengiant XV straipsnyje nurodytą dokumentaciją atlikti platesnį tyrimą ir išnagrinėti ne vien turimą informaciją nenustatyta. Antra, 3 straipsnio 38 punkte apibrėžta sąvoka „naudojimo ir poveikio kategorija“ (
57
) reglamente pavartota keletą kartų. Pavyzdžiui, ji svarbi II antraštinėje dalyje dėl cheminių medžiagų registracijos, kai nurodoma, kokią informaciją reikia pateikti bendriems registracijos tikslams (10 straipsnis, taip pat žr. VI priedą), ir I priede, kuriame išdėstytos bendrosios cheminių medžiagų vertinimo ir cheminės saugos ataskaitų rengimo nuostatos. Mano nuomone, atsižvelgiant į tai, kad informacija pagal pobūdį yra papildoma, ir į tai, kad nebuvo siekta, kad ji būtų baigtinė, pagal XV priedą ji tampa reikšminga tik tame etape, kai nagrinėjamos tam tikriems naudojimo būdams taikomos išimtys. (Ankstesniame) etape, kai vertinama, ar tam tikrą cheminę medžiagą reikia nustatyti kaip SVHC, ji neturi jokios reikšmės.
106.
Todėl manau, jog Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos konstatuodamas, kad net jei „šioje dokumentacijoje pateikiami tik šios cheminės medžiagos naudojimo kaip tarpinės pavyzdžiai, tai neturi reikšmės nustatant akrilamidą kaip [SVHC] <…>, nes šie duomenys nėra susiję su akrilamido savybėmis“ (
58
). Ir 57 straipsnio, ir XV priedo nuostatos šiuo atžvilgiu išties aiškios: cheminės medžiagos pripažįstamos keliančiomis ypač didelį susirūpinimą, kai pasižymi 57 straipsnyje išvardytomis savybėmis (
59
). Toje nuostatoje nepaminėta, kad nustatant chemines medžiagas svarbūs jų naudojimo būdai. Į cheminių medžiagų naudojimo būdus kaip tik atsižvelgiama kitose dalyse, būtent 56 straipsnyje, kuriame nustatytas bendrasis principas, kad į XIV priedą įtrauktų cheminių medžiagų negalima tiekti rinkai arba naudoti, ir to principo išimtys. Tame etape nagrinėjama, ar chemines medžiagas įtraukti į XIV priedą (58 straipsnis), ar joms taikyti VII antraštinės dalies 2 skirsnį, kuriuo reglamentuojama autorizacija.
107.
Todėl manau, kad apeliacinio skundo ketvirtąjį pagrindą reikėtų atmesti.
Apeliacinio skundo penktasis ir šeštasis pagrindai: teisės klaida ir pareigos motyvuoti pažeidimas vertinant ginčijamo sprendimo proporcingumą
Atitinkamų skundžiamo sprendimo punktų santrauka
108.
Bendrasis Teismas atmetė PPG ir SNG argumentus, kad ginčijamu sprendimu pažeistas proporcingumo principas. Pirma, Bendrasis Teismas nurodė, jog akrilamido nustatymas kaip SVHC nėra akivaizdžiai netinkamas, palyginti su tikslu saugoti žmonių sveikatą ir aplinką. Antra, Bendrasis Teismas nustatė, jog ginčijamu sprendimu neviršyta tai, kas būtina tiems tikslams pasiekti. Ypač pažymėtina, kad nustatymo procedūros taikymo tarpiniams naudojimo būdams išimtis nėra mažiau varžanti priemonė, tinkama tiems patiems tikslams pasiekti. Teisės aktų leidėjas kaip tik REACH reglamento 2 straipsnio 1 dalies c punkte ir 2 straipsnio 8 dalies b punkte nustatė specialias taisykles, kuriomis reglamentuojamos tarpinės cheminės medžiagos.
Šalių argumentai
109.
Paaiškindamos apeliacinio skundo penktąjį pagrindą, kuris pateikiamas kaip alternatyvus, PPG ir SNF tvirtina, kad vertindamas proporcingumo principą Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą. Mažiau varžanti priemonė būtų tai, jeigu ginčijamame akte būtų konkrečiai nurodyta, kad „nustatymas ir įtraukimas į kandidatinį sąrašą nedaro jokio poveikio tarpinių cheminių medžiagų naudojimui“, nes tokio sprendimo pranašumas būtų tai, kad tarpinėms cheminėms medžiagoms pagal 2 straipsnio 8 dalies b punktą taikoma išimtis būtų suderinta su 59 straipsnyje išdėstyta nustatymo procedūra.
110.
Apeliacinio skundo šeštuoju pagrindu PPG ir SNF taip pat teigia, kad iš 93 punkto antrame sakinyje išdėstyto Bendrojo Teismo vertinimo jos negali suprasti, kodėl ta priemonė nėra mažiau varžanti ir kodėl ECHA dėl to neturėjo jos priimti.
111.
ECHA teigia, kad taikydamas proporcingumo principą Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos. Tokioje srityje, kurioje reikia priimti politinius, ekonominius ir socialinius sprendimus ir atlikti sudėtingus vertinimus, jai turi būti suteikta plati diskrecija. Bendrasis Teismas šiuo atžvilgiu taip pat laikėsi pareigos motyvuoti. Skundžiamo sprendimo 93 punkte pateikta nuoroda į konkrečias tarpinėms cheminėms medžiagoms taikomas ES teisės aktų leidėjo nustatytas taisykles, konkrečiai į 2 straipsnio 1 dalies c punktą ir 8 dalies b punktą, ir kryžminė nuoroda į 48 punktą yra pakankamos.
112.
Komisija tvirtina, jog Bendrasis Teismas visapusiškai išnagrinėjo kaltinimą, kad ECHA pažeidė proporcingumo principą. Be to, PPG ir SNF pasiūlyta alternatyva yra perteklinė, nes poveikis, kurio ja siekiama, išplaukia tiesiogiai iš paties REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkto. To, kas teisės akte jau nustatyta, išdėstymas kitais žodžiais nėra „priemonė“ ir nėra „mažiau varžanti“ priemonė, nes pasiūlytas papildymas neturi nei teisinio, nei praktinio poveikio.
Vertinimas
113.
Skundžiamo sprendimo 81–94 punktuose Bendrasis Teismas analizavo PPG ir SNF skundo pagrindą dėl kaltinimo pažeidus proporcingumo principą.
114.
Pirma, Bendrasis Teismas teisingai apibrėžė tą principą ir teisminės kontrolės ribas, atsirandančias dėl bendros ECHA tuo klausimu turimos diskrecijos (
60
). Po to Bendrasis Teismas išnagrinėjo argumentus, kad ginčijamas sprendimas yra netinkamas REACH reglamento tikslams siekti (
61
). Galiausiai jis nagrinėjo, ar ginčijamu sprendimu viršyta tai, kas būtina užsibrėžtam tikslui pasiekti, taip pat nagrinėjo PPG ir SNF pasiūlytas alternatyvias mažiau varžančias priemones (
62
). Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad ginčijamu sprendimu proporcingumo principas nepažeistas.
115.
PPG ir SNF apeliacinio skundo penktasis pagrindas susijęs su tuo, kaip Bendrasis Teismas vertino vieną iš tariamai mažiau varžančių priemonių, kuri, apeliančių teigimu, vis tiek būtų leidusi pasiekti REACH reglamente numatytus tikslus.
116.
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė tą argumentą motyvuodamas tuo, kad tarpinėms cheminėms medžiagoms galiojanti išimtis aiškiai išdėstyta REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkte. Sutinku su Bendruoju Teismu ir Komisija, kad, jeigu teisinė pozicija išties būtų buvusi tokia, tariama „alternatyvi priemonė“ nebūtų turėjusi jokio praktinio arba teisinio poveikio. Todėl pagal proporcingumo principą tai būtų neturėję prasmės. Trumpai tariant, tai būtų buvę visiškai beprasmiška.
117.
Darytina išvada, kad apeliacinio skundo penktasis pagrindas nepagrįstas.
118.
Apeliacinio skundo šeštuoju pagrindu PPG ir SNF tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė savo pareigą motyvuoti. Pirmiausia jos teigia iš skundžiamo sprendimo 93 punkto antro sakinio negalinčios suprasti, kodėl jų siūloma priemonė nėra mažiau varžanti priemonė ir kodėl ECHA neturėtų ja remtis.
119.
Nesutinku su šiuo argumentu.
120.
Kaip jau minėjau, Bendrasis Teismas nurodė PPG ir SNF pagrindo atmetimo motyvus. Motyvai iš tiesų išdėstyti tik vienu sakiniu. Tik pažymėtina, kad argumentas, į kurį Bendrasis Teismas atsako, ieškinio dėl panaikinimo 92 punkte taip pat suformuluotas vienu sakiniu. Pagal suformuotą jurisprudenciją „reikalavimo, kad [Bendrasis Teismas] motyvuotų savo sprendimus, negalima aiškinti taip, kad jis privalo detaliai atsakyti į kiekvieną ieškovo pateiktą argumentą“ (
63
). Bendrojo Teismo pozicija leido atitinkamiems asmenims patikrinti priimto sprendimo motyvus, o Teisingumo Teismui – vykdyti teisminės kontrolės pareigą, kaip to reikalaujama pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją (
64
).
121.
Todėl apeliacinio skundo šeštąjį pagrindą reikia atmesti.
122.
Tad darau išvadą, kad visą apeliacinį skundą reikėtų atmesti.
Bylinėjimosi išlaidos
123.
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 137, 138, 140 ir 184 straipsnius, taikomus kartu, iš PPG ir SNF, kaip iš pagal visus apeliacinio skundo pagrindus pralaimėjusių šalių, turėtų būti priteistos bylinėjimosi išlaidos.
Išvada
124.
Atsižvelgdama į visa tai, kas išdėstyta, manau, kad Teisingumo Teismas turėtų:
—
atmesti apeliacinį skundą,
—
priteisti iš Polyelectrolyte Producers Group GEIE ir SNF SAS jų ir Europos cheminių medžiagų agentūros patirtas bylinėjimosi išlaidas,
—
nurodyti Nyderlandų Karalystei ir Europos Komisijai padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
(
1
)	Originalo kalba: anglų.
(
2
)	T-268/10, EU:T:2015:698.
(
3
)	2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantis Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiantis Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB (OL L 396, 2006, p. 1; klaidų ištaisymas OL L 136, 2007, p. 3, OL L 141, 2008, p. 31, ir OL L 36, 2009, p. 84). Pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms aktuali REACH reglamento redakcija yra ta, kuri paskutinį kartą iš dalies pakeista 2009 m. birželio 22 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 552/2009 (OL L 164, 2009, p. 7; klaidų ištaisymas OL L 331, 2014, p. 40); toliau cituoju būtent šios redakcijos reglamentą.
(
4
)	1 konstatuojamoji dalis ir 1 straipsnis.
(
5
)	1967 m. birželio 27 d. Tarybos direktyva dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo (2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 1 t., p. 27). Ši direktyva panaikinta 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, iš dalies keičiančiu ir panaikinančiu direktyvas 67/548/EEB bei 1999/45/EB ir iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 (OL L 353, 2008, p. 1; klaidų ištaisymas OL L 16, 2011, p. 1, OL L 349, 2016, p. 21).
(
6
)	Remiantis ECHA daugiakalbe cheminių terminų duomenų baze, polimerizacija yra polimerų formavimasis iš paprastųjų molekulių (monomerų) naudojant priedus.
(
7
)	T‑268/10, EU:T:2011:508.
(
8
)	C‑625/11 P, EU:C:2013:594.
(
9
)	Bendrojo Teismo atlikta priimtinumo analizė išdėstyta skundžiamo sprendimo 29–61 punktuose.
(
10
)	2015 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo FCD ir FMB, C‑106/14, EU:C:2015:576, 32 punktas.
(
11
)	Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl registravimo, vertinimo, leidimų naudoti chemines medžiagas ir naudojimo apribojimo (REACH), kuriuo įsteigiama Europos cheminių medžiagų agentūra ir iš dalies pakeičiama Direktyva 1999/45/EB bei Reglamentas (EB) [dėl patvarių organinių teršalų], KOM(2003) 644 galutinis, p. 12 (toliau – Komisijos pasiūlymas dėl reglamento).
(
12
)	REACH reglamento 1 straipsnio 3 dalis.
(
13
)	REACH reglamento 69 konstatuojamoji dalis.
(
14
)	2015 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo FCD ir FMB, C‑106/14, EU:C:2015:576, 35 punktas.
(
15
)	REACH reglamento 59 straipsnio 2, 3 dalys ir XV priedas. Per 60 dienų nuo dokumentacijos išplatinimo kitos valstybės narės arba ECHA gali pareikšti pastabas dėl cheminės medžiagos nustatymo (59 straipsnio 5 dalis).
(
16
)	REACH reglamento 59 straipsnio 4 dalis.
(
17
)	REACH reglamento 59 straipsnio 7–9 dalys.
(
18
)	REACH reglamento 58 straipsnio 3 dalis.
(
19
)	1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimas, nustatantis Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (OL L 184, p. 23; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 124). Žr. REACH reglamento 58 straipsnio 1 dalį ir 133 straipsnio 4 dalį. Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnis buvo įtrauktas 2006 m. liepos 17 d. Tarybos sprendimu 2006/512, iš dalies
keičiančiu Sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (OL L 200, 2006, p. 11)
(
20
)	REACH reglamento 58 straipsnio 1 ir 2 dalys.
(
21
)	REACH reglamento 62 straipsnis.
(
22
)	Žr. REACH reglamento 56 straipsnio 1 dalies b–e punktus ir 56 straipsnio 2–5 dalis.
(
23
)	Skundžiamo sprendimo 66 punktas.
(
24
)	Skundžiamo sprendimo 54 punktas.
(
25
)	ECHA gairių dėl tarpinių medžiagų, 2010 m., ECHA‑2010‑G‑17‑EN (toliau – ECHA gairės dėl tarpinių medžiagų), 4 priedėlis.
(
26
)	Skundžiamo sprendimo 55 punktas.
(
27
)	Skundžiamo sprendimo 58 punktas.
(
28
)	Skundžiamo sprendimo 59 punktas.
(
29
)	Skundžiamo sprendimo 66 ir 67 punktai.
(
30
)	Skundžiamo sprendimo 66 punktas.
(
31
)	2 ir 3 konstatuojamosios dalys.
(
32
)	1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyvos 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimo (OL L 262, 1976, p. 201; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių kalba, 13 sk., 3 t., p. 317) 1 straipsnio 3 dalies a punktas; 1993 m. kovo 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 793/93 dėl esančių medžiagų rizikos įvertinimo ir kontrolės (OL L 84, 1993, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 212) 2 straipsnio a punktas; 1999 m. gegužės 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 1999/45/EB dėl pavojingų preparatų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą reglamentuojančių valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatų derinimo (OL L 200, 1999, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 24 t., p. 109) 2 straipsnio 1 dalies a punktas.
(
33
)	Direktyvos 67/548/EEB 2 straipsnio 1 dalies a punktas.
(
34
)	Komisijos tarnybų darbinis dokumentas, Bendroji ataskaita apie REACH, SWD(2013) 25 final, p. 17.
(
35
)	Šiuo klausimu žr. Komisijos pasiūlymo dėl reglamento p. 33.
(
36
)	REACH reglamento 1 ir 55 straipsniai.
(
37
)	Tik Bendrasis Teismas kompetentingas, pirma, konstatuoti faktines aplinkybes, išskyrus atvejus, kai iš jam pateiktų bylos dokumentų matyti, kad jo konstatuoti dalykai yra faktiškai neteisingi, ir, antra, jas vertinti. Bendrajam Teismui nustačius arba įvertinus faktus, Teisingumo Teismas gali pagal SESV 256 straipsnį peržiūrėti, kaip Bendrasis Teismas juos teisiškai vertino, taip pat gali peržiūrėti Bendrojo Teismo pagal juos padarytas teisines išvadas (žr. 1994 m. birželio 1 d. Sprendimo Komisija /Brazzelli Lualdi ir kt., C‑136/92 P, EU:C:1994:211, 48 ir 49 punktus ir 2012 m. liepos 19 d. Sprendimo Alliance One International ir Standard Commercial Tobacco / Komisija ir Komisija /Alliance One International ir kt., C‑628/10 P ir C‑14/11 P, EU:C:2012:479, 84 punktą).
(
38
)	Šiuo klausimu žr. 2004 m. balandžio 29 d. Sprendimo Komisija /CAS Succhi di Frutta, C‑496/99 P, EU:C:2004:236, 68 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
(
39
)	Skundžiamo sprendimo 65 punktas.
(
40
)	Skundžiamo sprendimo 66 ir 67 punktai.
(
41
)	Skundžiamo sprendimo 69 punktas.
(
42
)	2016 m. lapkričio 10 d. Sprendimo Baštová, C‑432/15, EU:C:2016:855, 59 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija ir 2012 m. kovo 29 d. Sprendimo Komisija / Lenkija, C‑185/10, EU:C:2012:181, 31 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
(
43
)	Žr. šios išvados 55 ir 58 punktus.
(
44
)	Europos Bendrijų Komisija, „Chemijos politikos ateities strategija“, KOM(2001) 88 galutinis, p. 8 ir 19.
(
45
)	Žr. Komisijos pasiūlymo dėl reglamento p. 33.
(
46
)	Žr. Komisijos pasiūlymo dėl reglamento p. 108.
(
47
)	Žr. Pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir tarybos reglamento dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiančio Europos cheminių medžiagų agentūrą ir iš dalies keičiančio Direktyvą 1999/45/EB ir Reglamentą (EB) dėl patvariųjų organinių teršalų (2003/0256(COD)), A6-0315/2005, p. 523 ir 524.
(
48
)	Žr. Komisijos pasiūlymo dėl reglamento 54 ir 56 straipsnius.
(
49
)	2017 m. kovo 15 d. Sprendimo Hitachi Chemical Europe ir Polynt / ECHA, C‑324/15 P, EU:C:2017:208, 35 punktas.
(
50
)	2017 m. kovo 15 d. Sprendimo Hitachi Chemical Europe ir Polynt / ECHA, C‑324/15 P, EU:C:2017:208, 35 punktas.
(
51
)	Žr. L. Bergkamp „Key concepts and scope“, The European Union REACH Regulation for chemicals, Oxford University Press, 2013, p. 59. PPG ir SNF per posėdį pripažino, kad jeigu cheminė medžiaga yra naudojama ir kaip tarpinė, ir kaip netarpinė, pavyzdžiui, 50 % atvejų naudojama kaip tarpinė, o 50 % atvejų – kitais naudojimo būdais, 2 straipsnio 8 dalies b punkte nustatyta išimtis taikoma tik tada, kai ji naudojama kaip tarpinė.
(
52
)	Skundžiamo sprendimo 66 punktas.
(
53
)	Skundžiamo sprendimo 64 punktas.
(
54
)	Skundžiamo sprendimo 66 punktas.
(
55
)	Be kita ko, žr. 2013 m. balandžio 11 d. Sprendimo Mindo / Komisija, C‑652/11 P, EU:C:2013:229, 29 punktą.
(
56
)	Šiuo klausimu žr. 2014 m. rugsėjo 4 d. Sprendimo Cindu Chemicals ir kt. /ECHA, C‑289/13 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2014:2175, 51 punktą.
(
57
)	3 straipsnio 24 punkte pateikta atskira sąvokos „naudojimas“, o 3 straipsnio 37 punkte – sąvokos „poveikio scenarijus“ apibrėžtis.
(
58
)	Žr. šios išvados 69 punktą.
(
59
)	Žr. šios išvados 34 punktą.
(
60
)	Skundžiamo sprendimo 81 ir 82 punktai. Taip pat žr. 2011 m. liepos 21 d. Sprendimo Etimine, C‑15/10, EU:C:2011:504, 60, 124 ir 125 punktus.
(
61
)	Skundžiamo sprendimo 84–87 punktai.
(
62
)	Skundžiamo sprendimo 88–93 punktai.
(
63
)	2008 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo FIAMM ir kt. / Taryba ir Komisija, C‑120/06 P ir C‑121/06 P, EU:C:2008:476, 91 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
(
64
)	2013 m. balandžio 11 d. Sprendimo Mindo / Komisija, C‑652/11 P, EU:C:2013:229, 29 punktas.