62022CC0219
GENERALINIO ADVOKATO
PRIIT PIKAMÄE IŠVADA,
pateikta 2023 m. balandžio 20 d. (
1
)
Byla C‑219/22
Baudžiamasis procesas
prieš
QS,
dalyvaujant
Rayonna prokuratura Burgas, TO Nesebur
(Rayonen sad – Nesebur (Nesebero apylinkės teismas, Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė – Pamatinis sprendimas 2008/675/TVR – Atsižvelgimas į apkaltinamuosius nuosprendžius valstybėse narėse – Ankstesniu apkaltinamuoju nuosprendžiu skirtos bausmės vykdymo tvarkos pakeitimas – Apkaltinamasis nuosprendis, kuriuo bausmės vykdymas atidedamas – Bausmės vykdymo atidėjimo laikotarpiu padaryta nauja nusikalstama veika – Bausmės vykdymo atidėjimo panaikinimas ir realus laisvės atėmimo bausmės vykdymas“
I. Įvadas
1.
Šis Rayonen sad – Nesebur (Nesebero apylinkės teismas, Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas pagal SESV 267 straipsnį dėl 2008 m. liepos 24 d. Tarybos pamatinio sprendimo 2008/675/TVR dėl atsižvelgimo į apkaltinamuosius nuosprendžius Europos Sąjungos valstybėse narėse naujose baudžiamosiose bylose (
2
) 3 straipsnio išaiškinimo. Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Rayonna prokuratura Nesebur (Nesebero apylinkės prokuratūra, Bulgarija) prokuroro prašymą, pateiktą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, kad šis teismas nuspręstų dėl realaus anksčiau priimto apkaltinamojo nuosprendžio dėl Rumunijos piliečio QS vykdymo.
2.
Šioje byloje kyla svarbių teisinių klausimų, susijusių su Sąjungos teisės aktų leidėjo nustatytais tarpusavio pripažinimo principo, kuriuo grindžiamas Pamatinis sprendimas 2008/675 ir pagal kurį valstybės narės teismas, nustatydamas bausmių pobūdį ir galimą vykdymo tvarką, be kita ko, gali atsižvelgti į kitose valstybėse narėse priimtus galutinius nuosprendžius baudžiamosiose bylose, apribojimais. Kalbant konkrečiau, Teisingumo Teismo prašoma priimti sprendimą dėl vaidmens, kurį reikia priskirti tradiciniam baudžiamosios teisės „teritorialumo“ principui, kaip valstybės suverenumo išraiškai Sąjungos laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje. Nors Pamatiniame sprendime 2008/675 yra nuostatų, kuriomis siekiama išspręsti šių dviejų principų koliziją, vis dėlto jas taikant kyla kliūčių, susijusių su abejonėmis dėl aiškinimo. Teisingumo Teismo pozicija šiais ypač opiais klausimais atrodo būtina, nes nuo to priklauso geras baudžiamųjų institucijų bendradarbiavimas.
II. Teisinis pagrindas
A.
Sąjungos teisė
1. Pamatinis sprendimas 2008/675
3.
Šio pamatinio sprendimo 1 straipsnio „Dalykas“ 1 dalyje nustatyta:
„Šio pamatinio sprendimo tikslas – nustatyti sąlygas, kuriomis valstybėje narėje nagrinėjamoje baudžiamojoje byloje prieš tam tikrą asmenį atsižvelgiama į ankstesnius kitose valstybėse narėse dėl to paties asmens priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius dėl kitų faktų [veikų].“
4.
Minėto pamatinio sprendimo 2 straipsnyje „Sąvokų apibrėžimai“ numatyta:
„Šiame pamatiniame sprendime „apkaltinamasis nuosprendis“ – bet kuris galutinis baudžiamojo teismo sprendimas, nustatantis asmens kaltę dėl baudžiamosios veikos.“
5.
Minėto pamatinio sprendimo 3 straipsnis „Atsižvelgimas naujoje baudžiamojoje byloje į kitoje valstybėje narėje priimtą apkaltinamąjį nuosprendį“ suformuluotas taip:
„1.   Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad baudžiamojoje byloje prieš tam tikrą asmenį į ankstesnius kitose valstybėse narėse dėl to paties asmens priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius dėl kitų faktų [veikų], apie kuriuos [kurias] buvo gauta informacija pagal taikomus dokumentus dėl tarpusavio teisinės pagalbos arba keitimosi informacija apie teistumą, būtų atsižvelgta tokia apimtimi, kokia atsižvelgiama į ankstesnius nacionalinius apkaltinamuosius nuosprendžius, ir kad jiems būtų priskirtos teisinės pasekmės, lygiavertės toms, kurios pagal nacionalinę teisę priskiriamos ankstesniems nacionaliniams apkaltinamiesiems nuosprendžiams.
2.   1 dalis taikoma atliekant ikiteisminį tyrimą, teisminio nagrinėjimo metu ir vykdant apkaltinamąjį nuosprendį, visų pirma atsižvelgiant į taikytinas procesines taisykles, įskaitant taisykles, susijusias su laikinu sulaikymu, teisės pažeidimo sąvokos apibrėžimu [nusikalstamos veikos kvalifikavimu], bausmės rūšimi bei dydžiu, ir taisykles, reglamentuojančias sprendimo vykdymą.
3.   Atsižvelgimo į ankstesnius kitose valstybėse narėse priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius, kaip numatyta 1 dalyje, pasekmės negali būti ankstesnių apkaltinamųjų nuosprendžių ir visų su jų vykdymu susijusių sprendimų užprotestavimas, panaikinimas ar peržiūrėjimas [negali daryti poveikio ankstesniems apkaltinamiesiems nuosprendžiams ir visiems su jų vykdymu susijusiems sprendimams, lemti jų panaikinimo ar peržiūrėjimo] naują bylą nagrinėjančioje valstybėje narėje.
4.   Remiantis 3 dalimi, 1 dalis netaikoma, jei tuo atveju, jei ankstesnis apkaltinamasis nuosprendis būtų buvęs nacionalinis apkaltinamasis nuosprendis, priimtas naują bylą nagrinėjančioje valstybėje narėje, pagal tos valstybės narės nacionalinę teisę atsižvelgiant į ankstesnį apkaltinamąjį nuosprendį būtų užprotestuojamas [pakeičiamas], panaikinamas arba peržiūrimas ankstesnis apkaltinamasis nuosprendis arba su jo vykdymu susijęs sprendimas.
5.   Jeigu teisės pažeidimas, dėl kurio nagrinėjama nauja byla, buvo padarytas prieš paskiriant [paskelbiant] arba visiškai įvykdžius ankstesnį nuosprendį, 1 ir 2 dalimis nereikalauja[ma] iš valstybių narių skiriant bausmes taikyti nacionalinių taisyklių, kai taikant šias taisykles užsienio šalyse priimtiems apkaltinamiesiems nuosprendžiams, būtų ribojamos teisėjo galimybės paskirti bausmę naujose bylose.
Tačiau valstybės narės užtikrina, kad tokiais atvejais jų teismai kita vertus gali atsižvelgti [galėtų kitaip atsižvelgti] į kitoje valstybėje narėje priimtus ankstesnius apkaltinamuosius nuosprendžius.“
2. Pamatinis sprendimas 2008/947/TVR
6.
2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos pamatinio sprendimo 2008/947/TVR dėl teismo sprendimų ir sprendimų dėl lygtinio nuteisimo tarpusavio pripažinimo principo taikymo siekiant užtikrinti lygtinio atleidimo priemonių ir alternatyvių sankcijų priežiūrą (
3
) 1 straipsnyje „Tikslai ir taikymo sritis“ numatyta:
„1.   Šio pamatinio sprendimo tikslas – sudaryti palankias sąlygas nuteistųjų asmenų socialinei reabilitacijai ir nukentėjusių asmenų bei visuomenės apsaugos gerinimui ir sudaryti palankias sąlygas taikyti tinkamas lygtinio atleidimo priemones ir alternatyvias sankcijas pažeidėjams, kurie negyvena nuosprendį priėmusioje valstybėje. <…>
<…>
3.   Šis pamatinis sprendimas netaikomas:
a)
teismo sprendimų baudžiamosiose bylose vykdymui, kai skiriamos laisvės atėmimo bausmės ar su laisvės atėmimu susijusios priemonės, patenkančios į Pamatinio sprendimo 2008/909/TVR taikymo sritį[ (
4
)];
<…>“
7.
Pamatinio sprendimo 2008/947 5 straipsnyje „Kriterijai teismo sprendimo ir atitinkamais atvejais sprendimo dėl lygtinio nuteisimo perdavimui“ nustatyta:
„1.   Sprendimą priėmusios valstybės kompetentinga institucija gali perduoti teismo sprendimą ir tam tikrais atvejais sprendimą dėl lygtinio nuteisimo valstybės narės, kurioje nuteistasis asmuo teisėtai ir nuolat gyvena, kompetentingai institucijai, jeigu nuteistasis asmuo sugrįžo arba nori sugrįžti į tą valstybę.
2.   Sprendimą priėmusios valstybės kompetentinga institucija gali nuteistojo asmens prašymu perduoti teismo sprendimą ir tam tikrais atvejais sprendimą dėl lygtinio nuteisimo valstybės narės, kuri nėra valstybė narė, kurioje nuteistasis asmuo teisėtai ir nuolat gyvena, kompetentingai institucijai, jeigu pastaroji institucija su tokiu perdavimu sutinka.
<…>“
8.
Šio pamatinio sprendimo 14 straipsnio „Jurisdikcija priimti visus tolesnius sprendimus ir reglamentuojantys teisės aktai“ 1 dalis suformuluota taip:
„Vykdančiosios valstybės kompetentingos institucijos jurisdikcijai priklauso priimti visus tolesnius sprendimus, susijusius su nuosprendžio [bausmės] vykdymo atidėjimu, lygtiniu paleidimu, lygtiniu nuosprendžiu ir alternatyvia sankcija, visų pirma jei nesilaikoma lygtinio atleidimo priemonės ar alternatyvios sankcijos arba jei nuteistasis asmuo įvykdo naują nusikalstamą veiką.
Tokie tolesni sprendimai visų pirma priimami dėl:
<…>
b)
teismo sprendimo vykdymo sustabdymo panaikinimo ar sprendimo dėl lygtinio paleidimo panaikinimo; <…>“
B.
Bulgarijos teisė
9.
Nakazatelen kodeks (Baudžiamasis kodeksas) 8 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Į įsiteisėjusį kitoje Europos Sąjungos valstybėje narėje priimtą apkaltinamąjį nuosprendį dėl veikos, kuri pagal Bulgarijos baudžiamąjį kodeksą laikoma nusikalstama veika, atsižvelgiama bet kurioje baudžiamojoje byloje, iškeltoje Bulgarijos Respublikoje tam pačiam asmeniui.“
10.
Šio kodekso 68 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:
„Jeigu iki teismo nustatyto bausmės vykdymo atidėjimo laikotarpio pabaigos nuteistasis padaro kitą tyčinę nusikalstamą veiką, dėl kurios gali būti iškelta baudžiamoji byla ir už kurią jam skiriama laisvės atėmimo bausmė, net jeigu nuosprendžio vykdymo atidėjimo laikotarpis yra pasibaigęs, bausmė, kurios vykdymas buvo atidėtas, taip pat turi būti vykdoma.“
11.
Šio kodekso 343b straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Už motorinės transporto priemonės vairavimą, kai kraujyje nustatyta daugiau kaip 1,2 promilės alkoholio, baudžiama laisvės atėmimu nuo vienų iki trejų metų ir nuo dviejų šimtų iki vieno tūkstančio [Bulgarijos levų (BGN)] bauda“.
III. Faktinės aplinkybės, procesas pagrindinėje byloje ir prejudicinis klausimas
12.
QS yra Rumunijos pilietis, gyvenantis Rumunijoje.
13.
2019 m. balandžio 3 d. nuosprendžiu, kurį įsiteisėjusiu 2019 m. birželio 24 d. sprendimu patvirtino Curtea de Appel Cluji (Klužo apeliacinis teismas, Rumunija), QS buvo nuteistas vienų metų ir šešių mėnesių laisvės atėmimo bausme, jos vykdymą lygtinai atidedant dvejiems metams, t. y. iki 2021 m. birželio 24 d. (toliau – pirmasis nuosprendis), už vairavimą esant neblaiviam (toliau – pirma nusikalstama veika).
14.
2020 m. rugsėjo 1 d., bausmės vykdymo atidėjimo laikotarpiu, QS Bulgarijos teritorijoje padarė Bulgarijos baudžiamojo kodekso 343b straipsnio 1 dalyje nurodytą nusikalstamą veiką – vairavo motorinę transporto priemonę būdamas apsvaigęs nuo alkoholio (toliau – antra nusikalstama veika).
15.
2022 m. kovo 9 d. įsigaliojusia Rayonen sad Nesebur (Nesebero apylinkės teismas) nutartimi QS buvo paskirta trijų mėnesių laisvės atėmimo bausmė, 150 BGN (apie 77 EUR) bauda ir vairuotojo pažymėjimo galiojimo sustabdymas 12 mėnesių laikotarpiui (toliau – antrasis nuosprendis).
16.
2022 m. kovo 23 d. šis teismas, kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, gavo Rayonna prokuratura Burgas (Burgaso apylinkės prokuratūra, Bulgarija) prokuroro pasiūlymą, kad pagal Bulgarijos baudžiamojo kodekso 68 straipsnio 1 dalį būtų vykdomas pirmasis apkaltinamasis nuosprendis, nes šiame apkaltinamajame nuosprendyje numatytu bausmės vykdymo atidėjimo laikotarpiu buvo padaryta antra nusikalstama veika.
17.
Tokiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio aiškinimo.
18.
Šiuo klausimu šis teismas nurodo, kad Bulgarijos baudžiamojo kodekso 8 straipsnio 2 dalimi į nacionalinę teisę buvo perkelti šiame pamatiniame sprendime, visų pirma jo 3 straipsnio 1 dalyje, įtvirtinti principai, numatant, kad į kitoje valstybėje narėje priimtą apkaltinamąjį nuosprendį dėl veikos, kuri pagal šį kodeksą laikoma nusikalstama veika, turi būti atsižvelgiama bet kurioje baudžiamojoje byloje, Bulgarijoje iškeltoje tam pačiam asmeniui.
19.
Taip yra pirmojo apkaltinamojo nuosprendžio atveju, nes Rumunijoje QS buvo galutinai nuteistas vienų metų ir šešių mėnesių laisvės atėmimo bausme ir, remiantis savitarpio teisinės pagalbos priemonėmis surinkta informacija, buvo nustatyta, kad pirmos nusikalstamos veikos požymiai lygiaverčiai antros nusikalstamos veikos požymiams.
20.
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuoja, kad šiuo atveju tenkinamos visos Bulgarijos baudžiamojo kodekso 68 straipsnio 1 dalyje numatytos šios bausmės priverstinio vykdymo sąlygos. Iš tikrųjų per minėtame apkaltinamajame nuosprendyje nurodytą bausmės vykdymo atidėjimo laikotarpį QS padarė kitą tyčinę nusikalstamą veiką, dėl kurios prokuratūra vykdo baudžiamąjį persekiojimą ir už kurią jam buvo skirta laisvės atėmimo bausmė.
21.
Taigi šis teismas mano, kad pagal Bulgarijos baudžiamojo kodekso 8 straipsnio 2 dalį, siejamą su 68 straipsnio 1 dalimi, jis privalo atsižvelgti į pirmąjį apkaltinamąjį nuosprendį ir jį vykdyti. Vis dėlto kyla klausimas, ar toks atsižvelgimas draudžiamas pagal Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 3 dalį.
22.
Šiuo klausimu minėtas teismas pažymi, kad pagal šią nuostatą, kaip ją yra išaiškinęs Teisingumo Teismas, reikalaujama neperžiūrėti sprendimo, susijusio su ankstesnio apkaltinamojo nuosprendžio vykdymu. Vis dėlto jis mano, kad ši byla skiriasi nuo bylos, kurioje priimtas Sprendimas Beshkov (
5
); jame Teisingumo Teismas išaiškino minėtą nuostatą taip, kad skiriant subendrintą bausmę pagal ją draudžiama keisti kitoje valstybėje narėje nustatytą bausmės vykdymo tvarką.
23.
Iš tikrųjų šioje byloje pirmojo apkaltinamojo nuosprendžio vykdymo tvarką prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas peržiūrėtų ar pakeistų ne savo nuožiūra, nes pagal imperatyvią teisės normą, kaip antai Bulgarijos baudžiamojo kodekso 68 straipsnio 1 dalį, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas yra įpareigotas vykdyti bausmę, kurios vykdymas atidedamas lygtinai, jeigu, kaip nagrinėjamu atveju, tenkinamos visos šiuo tikslu numatytos sąlygos.
24.
Šiomis aplinkybėmis Rayonen sad Nesebur (Nesebero apylinkės teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokį prejudicinį klausimą:
„Ar pamatinio sprendimo [2008/675] 3 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama tokia nacionalinės teisės norma, kaip [Bulgarijos baudžiamojo kodekso] 68 straipsnio 1 dalis, siejama su 8 straipsnio 2 dalimi, kurioje numatyta, kad nacionalinis teismas, gavęs prašymą vykdyti bausmę, ankstesniu apkaltinamuoju nuosprendžiu skirtą kitos valstybės narės teismo, šiuo tikslu nurodydamas vykdyti bausmę gali keisti šios bausmės vykdymo tvarką?“
IV. Procesas Teisingumo Teisme
25.
2022 m. kovo 25 d. prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismo kanceliarija gavo 2022 m. kovo 28 d.
26.
QS ir Europos Komisija pateikė rašytines pastabas per Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnyje nustatytą terminą.
27.
Per 2023 m. sausio 24 d. bendrąjį susirinkimą Teisingumo Teismas nusprendė nerengti teismo posėdžio.
V. Teisinė analizė
A.
Įžanginės pastabos
1. Dėl būtinybės atsižvelgti į duomenis apie Europos Sąjungos laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje nusikalstamą veiką padariusio asmens teistumą
28.
Tarpusavio pasitikėjimu grindžiamoje laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje Sąjunga ėmėsi priemonių, kad užtikrintų piliečių apsaugą nuo nusikalstamumo, kartu užtikrindama, kad jų pagrindinės teisės būtų gerbiamos, kai jie baudžiamajame procese dalyvauja kaip nukentėjusieji arba kaip pažeidėjai. Kuriant tokią integruotą teisingumo erdvę reikia, kad į vienoje valstybėje narėje prieš tam tikrus asmenis priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius būtų atsižvelgiama kitoje valstybėje narėje, siekiant užkirsti kelią būsimoms nusikalstamoms veikoms. Be to, jei naujas nusikalstamas veikas padaro tas pats asmuo, užtikrinant proceso teisingumą, naujoje baudžiamojoje byloje turėtų būti atsižvelgta į šį elgesio požymį (
6
).
29.
Iš tikrųjų, siekiant užtikrinti veiksmingą baudžiamąjį teisingumą Sąjungoje, būtina, kad visos valstybės narės turėtų taisykles, pagal kurias visais baudžiamojo proceso etapais būtų atsižvelgiama į tai, kad asmuo nusikalstamą veiką padarė pirmą kartą arba jau buvo nuteistas kitoje valstybėje narėje. Galimybė įvertinti nusikalstamą veiką padariusio asmens teistumą yra labai svarbi tinkamam naujo baudžiamojo proceso vykdymui, visų pirma siekiant priimti sprendimus dėl kardomojo kalinimo ar paleidimo už užstatą ir turėti visą apkaltinamojo nuosprendžio priėmimo metu prieinamą informaciją. Būtent tokiomis aplinkybėmis buvo priimtas Pamatinis sprendimas 2008/675. Pagal šią priemonę reikalaujama, kad vienos valstybės narės teisminės institucijos atsižvelgtų į kitų valstybių narių teismų priimtus galutinius nuosprendžius baudžiamosiose bylose, jei tenkinamos tam tikros sąlygos (
7
).
2. Dėl Pamatiniame sprendime 2008/675 numatytų tarpusavio pripažinimo principo išimčių
30.
Pamatiniame sprendime 2008/675 yra numatytos kelios šios pareigos vykdymo išimtys, kuriomis iš esmės siekiama išsaugoti valstybių narių suverenitetą baudžiamosios teisenos srityje, uždraudžiant kitoms valstybėms narėms priimti tam tikrus sprendimus vietoj jų (
8
). Taigi šiomis išimtimis koordinuojama įvairių teisminių institucijų kompetencija, užtikrinant tam tikrą baudžiamojo teisingumo vykdymo Sąjungoje nuoseklumą.
31.
Savo prašyme priimti prejudicinį sprendimą nacionalinis teismas kelia klausimą dėl vienos iš minėtų išimčių taikymo apimties, turėdamas omenyje išimtį, numatytą Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 3 dalyje, kurioje nustatyta, kad „atsižvelgimo į ankstesnius kitose valstybėse narėse priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius <…> pasekmės negali būti ankstesnių apkaltinamųjų nuosprendžių ir visų su jų vykdymu susijusių sprendimų užprotestavimas, panaikinimas ar peržiūrėjimas [negali daryti poveikio ankstesniems apkaltinamiesiems nuosprendžiams ir visiems su jų vykdymu susijusiems sprendimams, lemti jų panaikinimo ar peržiūros] naują bylą nagrinėjančioje valstybėje narėje“. Šio teismo teigimu, Bulgarijos teisės aktuose jam nustatyta pareiga naujoje baudžiamojoje byloje prieš asmenį, dėl kurio kitoje valstybėje narėje buvo priimtas ankstesnis apkaltinamasis nuosprendis, atšaukti kitoje valstybėje narėje ankstesniu apkaltinamuoju nuosprendžiu paskirtos bausmės vykdymo atidėjimą ir nurodyti realiai vykdyti šią bausmę jos teritorijoje gali prieštarauti minėtoje nuostatoje numatytam tikslui. Teisingumo Teismo atsakyme turėtų būti atsižvelgiama į problemas, su kuriomis susiduria prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, ir šis atsakymas turėtų būti pakankamai tikslus, kad būtų galima išspręsti ginčą.
32.
Vis dėlto prieš nagrinėjant šį klausimą reikia išnagrinėti, ar pirmesniame punkte aprašytame Bulgarijos teisės akte numatytas atvejis patenka į Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 1 dalies, t. y. nuostatos, pagal kurią valstybės narės įpareigojamos taikyti tarpusavio pripažinimo principą, taikymo sritį. Pagal šią nuostatą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas a priori privalo atsižvelgti į pirmąjį QS apkaltinamąjį nuosprendį Rumunijoje. Tokios teisinės pasekmės galimybė būtų atmesta tik tuo atveju, jei būtų taikoma Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 3 dalyje nurodyta išimtis.
33.
Prejudicinio klausimo analizė iš esmės bus atliekama pagal pirmesniuose punktuose aprašytą schemą. Todėl, pirma, išnagrinėsiu, ar nagrinėjamu atveju taikytinas Pamatinis sprendimas 2008/675 (
9
). Antra, paaiškinsiu, kiek taikoma šiame pamatiniame sprendime nustatyta pareiga atsižvelgti į anksčiau priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius (
10
). Galiausiai, trečia, šioje byloje pritaikysiu principus, kuriais ši pareiga grindžiama (
11
). Kaip paaiškinsiu išsamiau, analizė parodys, kad nagrinėjami Bulgarijos teisės aktai, kaip juos išaiškino prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, neatitinka nesikišimo principo, įtvirtinto minėto pamatinio sprendimo 3 straipsnio 3 dalyje.
34.
Svarbu pažymėti, jog daroma nuoroda į nagrinėjamus „Bulgarijos teisės aktus“ reiškia, kad reikia išaiškinti dvi susietas nacionalinės teisės nuostatas – t. y. Bulgarijos baudžiamojo kodekso 8 straipsnio 2 dalį ir 68 straipsnio 1 dalį, – pagal kurias, remiantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateikta informacija, jam nustatoma šios išvados 31 punkte nurodyta pareiga. Nors, kaip savo pastabose nurodo Komisija, skaitant nagrinėjamas nuostatas nėra paprasta suformuluoti tokį išaiškinimą (
12
), vis dėlto, kiek tai susiję su nacionalinės teisės sistemos nuostatų aiškinimu, Teisingumo Teismas iš principo privalo remtis sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateiktais vertinimais (
13
). Taigi prejudicinis klausimas turės būti nagrinėjamas remiantis Bulgarijos teisės aiškinimu, kurį palaiko prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
B.
Dėl Pamatinio sprendimo 2008/675 taikymo
35.
Visų pirma reikia pažymėti, kad pagal Pamatinio sprendimo 2008/675 1 straipsnio 1 dalį šio pamatinio sprendimo tikslas – „nustatyti sąlygas, kuriomis valstybėje narėje nagrinėjamoje baudžiamojoje byloje prieš tam tikrą asmenį atsižvelgiama į ankstesnius kitose valstybėse narėse dėl to paties asmens priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius dėl kitų faktų [veikų]“ (
14
). Kaip matyti iš šio pamatinio sprendimo 2 konstatuojamosios dalies, juo siekiama sudaryti sąlygas įvertinti nusikaltėlio anksčiau įvykdytas nusikalstamas veikas.
36.
Darytina išvada, kad Pamatinis sprendimas 2008/675 taikomas tais atvejais, kai anksčiau kitoje valstybėje narėje nuteistam asmeniui iškeliama „nauja baudžiamoji byla“, kaip tai suprantama pagal šio pamatinio sprendimo pavadinimą ir 3 straipsnį. Kaip matyti iš šio pamatinio sprendimo 3 straipsnio 2 dalies ir 7 konstatuojamosios dalies, sąvoka „nauja baudžiamoji byla“ turi būti suprantama plačiąja prasme, t. y. kaip apimanti ikiteisminio tyrimo etapą, patį baudžiamąjį procesą ir apkaltinamojo nuosprendžio vykdymo etapą.
37.
Nagrinėjamu atveju man atrodo, kad atsižvelgiant į tai, jog Bulgarijoje QS iškelta byla siekiama patraukti baudžiamojon atsakomybėn už 2020 m. rugsėjo 1 d. šioje šalyje padarytą nusikalstamą veiką – vairavimą esant neblaiviam, ši byla turi būti laikoma „nauja baudžiamąja byla“, kaip tai suprantama pagal Pamatinio sprendimo 2008/675 1 straipsnio 1 dalį. Todėl Bulgarijos teisminės institucijos iš esmės privalo atsižvelgti į ankstesnį Rumunijoje paskelbtą apkaltinamąjį nuosprendį, laikydamosi Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 1 dalyje įtvirtinto lygiavertiškumo principo.
38.
Atsižvelgimas į ankstesnį apkaltinamąjį nuosprendį, kuris taip pat buvo priimtas už vairavimą apsvaigus nuo alkoholio, gali turėti įtakos tiek pačiam baudžiamajam procesui, be kita ko, nustatant už naują nusikalstamą veiką skiriamos bausmės rūšį ir dydį, tiek bausmės vykdymo etapu, nustatant jos vykdymo tvarką. Iš tikrųjų, kaip nurodžiau šioje išvadoje (
15
), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas būtent dėl galimybės nurodyti realiai vykdyti Rumunijoje priimtą apkaltinamąjį nuosprendį Bulgarijoje. Pateiktas klausimas turi būti suprantamas taip.
39.
Šiomis aplinkybėmis reikia priminti Teisingumo Teismo jurisprudenciją, pagal kurią Pamatinis sprendimas 2008/675 turi būti aiškinamas taip, kad jis taikomas „ne tik bylose dėl galimos kaltinamo asmens kaltės nustatymo“ (
16
), bet ir „nacionalinei bylai, kurioje vykdymo tikslais subendrinta laisvės atėmimo bausmė skiriama atsižvelgiant į nacionalinio teismo asmeniui skirtą laisvės atėmimo bausmę ir bausmę, kitos valstybės narės paskelbtu ankstesniu apkaltinamuoju nuosprendžiu skirtą tam pačiam asmeniui už kitas veikas“ (
17
). Tokiomis aplinkybėmis turima omenyje nacionalinė bausmės vykdymo procedūra, per kurią reikia atsižvelgti į kitoje valstybėje narėje anksčiau priimtu apkaltinamuoju nuosprendžiu skirtą bausmę.
40.
Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą aprašytoje situacijoje nacionalinė procedūra (Bulgarijoje) yra susijusi su kitoje valstybėje narėje (Rumunijoje) priimto apkaltinamojo nuosprendžio, kurio vykdymas atidėtas, vykdymu. Tačiau nacionalinė procedūra buvo pradėta tik dėl to, kad įsiteisėjo apkaltinamasis nuosprendis dėl probacijos laikotarpiu Bulgarijoje padarytos naujos nusikalstamos veikos. Pagal aptariamus Bulgarijos teisės aktus, į kuriuos daroma nuoroda nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, Bulgarijos teismas, kurio prašoma patvirtinti kaltinamojo ir prokuroro susitarimą dėl padarytos nusikalstamos veikos, taip pat turi priimti sprendimą dėl anksčiau paskirtos bausmės, kurios vykdymas buvo atidėtas probacijos laikotarpiui, vykdymo.
41.
Šiomis aplinkybėmis man atrodo, kad vienoje valstybėje narėje pradėtas procesas siekiant, kad kitoje valstybėje narėje priimtu ankstesniu apkaltinamuoju nuosprendžiu skirtos bausmės vykdymo atidėjimas būtų panaikintas dėl to, kad atitinkamas asmuo buvo nuteistas už naują nusikalstamą veiką, padarytą per šiame ankstesniame apkaltinamajame nuosprendyje numatytą probacijos laikotarpį, patenka į sąvoką „nauja baudžiamoji byla“, kaip ji suprantama pagal Pamatinio sprendimo 2008/675 1 straipsnio 1 dalį. Todėl šis pamatinis sprendimas iš principo taikytinas nagrinėjamoje byloje.
C.
Dėl Pamatiniame sprendime 2008/675 įtvirtintos pareigos atsižvelgti į ankstesnius apkaltinamuosius nuosprendžius apimties
42.
Toliau reikia išnagrinėti Pamatiniame sprendime 2008/675 įtvirtintos pareigos atsižvelgti į ankstesnius apkaltinamuosius nuosprendžius apimtį ir išnagrinėti klausimą, ar yra išimčių, kurios gali būti taikomos tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė šioje byloje.
43.
Šiuo tikslu, pirma, reikia Pamatinio sprendimo 2008/675 2 konstatuojamąją dalį, iš kurios matyti, kad ja siekiama įgyvendinti sprendimų baudžiamosiose bylose savitarpio pripažinimo principą, ir kurioje numatyta „priimti vieną ar kelis dokumentus, nustatančius principą, pagal kurį valstybės narės teismas turi galėti atsižvelgti į kitų valstybių narių teismų priimtus galutinius nuosprendžius baudžiamosiose bylose, kad galėtų įvertinti teisės pažeidėjo įvykdytus pažeidimus ir nustatyti recidyvą bei nustatyti taikytinos bausmės rūšį bei jos vykdymui reikalingą tvarką“. Kaip nurodyta šio pamatinio sprendimo 3 konstatuojamojoje dalyje, jo „tikslas – nustatyti valstybėms narėms minimalią pareigą atsižvelgti į kitose valstybėse narėse priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius“ (
18
), remiantis tarpusavio pripažinimo principu. Svarbu pažymėti, kad Teisingumo Teismas šią pareigą suprato taip, kad „turi būti atsižvelgiama į tokius anksčiau <…> priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius, kokie jie buvo paskelbti“ (
19
).
44.
Antra, reikia paminėti lygiavertiškumo principą, įtvirtintą Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 1 dalyje ir nurodytą jo 5 ir 6 konstatuojamosiose dalyse. Pagal šį principą „valstybės narės kitose valstybėse narėse priimtam apkaltinamajam nuosprendžiui turėtų priskirti teisines pasekmes, lygiavertes jos teismų pagal nacionalinę teisę priimtų apkaltinamųjų nuosprendžių pasekmėms“ (
20
). Šio pamatinio sprendimo 5 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad juo „nesiekiama suderinti pagal įvairius nacionalin[ės] teisės aktus priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius ir galiojančius ankstesnius apkaltinamuosius nuosprendžius“, o tik reikalaujama, kad į ankstesnius kitose valstybėse narėse priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius būtų atsižvelgiama taip, lyg juos būtų priėmusios naują baudžiamąją bylą nagrinėjančios valstybės narės teisminės institucijos.
45.
Trečia, reikia atkreipti dėmesį į Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 3 dalyje įtvirtintą nesikišimo principą, kuris, mano nuomone, yra ypač svarbus nagrinėjant šią bylą. Pagal šį principą „[a]tsižvelgimo į ankstesnius kitose valstybėse narėse priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius <…> pasekmės negali būti ankstesnių apkaltinamųjų nuosprendžių ir visų su jų vykdymu susijusių sprendimų užprotestavimas, panaikinimas ar peržiūrėjimas [negali daryti poveikio ankstesniems apkaltinamiesiems nuosprendžiams ir visiems su jų vykdymu susijusiems sprendimams, lemti jų panaikinimo ar peržiūros] naują bylą nagrinėjančioje valstybėje narėje“ (
21
). Šis principas patikslintas šio pamatinio sprendimo 3 straipsnio 4 dalyje, iš kurios matyti, kad tarpusavio pripažinimo principas „netaikoma[s], jei, tuo atveju, jei ankstesnis apkaltinamasis nuosprendis būtų buvęs nacionalinis apkaltinamasis nuosprendis, priimtas naują bylą nagrinėjančioje valstybėje narėje, pagal tos valstybės narės nacionalinę teisę atsižvelgiant į ankstesnį apkaltinamąjį nuosprendį būtų užprotestuojamas [pakeičiamas], panaikinamas arba peržiūrimas ankstesnis apkaltinamasis nuosprendis arba su jo vykdymu susijęs sprendimas“ (
22
).
46.
Siekiant įvertinti nesikišimo principo apimtį, šios 3 ir 4 dalys viena kitą papildo, todėl turi būti aiškinamos kartu. Atsižvelgiant į tai, nagrinėjant prejudicinį klausimą būtina įtraukti Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 4 dalį. Aplinkybė, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas to aiškiai nepaminėjo, tam netrukdo, nes Teisingumo Teismas turi jam pateikti išsamų aiškinimą, kuris gali būti naudingas sprendimui jo nagrinėjamoje byloje priimti, neatsižvelgiant į tai, ar jis apie tai užsimena savo pateiktuose klausimuose. Teisingumo Teismas ne kartą priminė, kad prejudicinis klausimas turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į visas Sutarčių ir antrinės teisės nuostatas, kurios gali būti reikšmingos sprendžiant iškeltą problemą (
23
).
47.
Be to, negalima nuvertinti preambulės svarbos aiškinant atitinkamas Pamatinio sprendimo 2008/675 nuostatas. Iš tikrųjų, nors pačios Sąjungos aktų konstatuojamosios dalys neturi teisinės galios ir jų pobūdis yra ne privalomasis, o aprašomasis, Teisingumo Teismo jurisprudencijoje joms teikiama didelė reikšmė aiškinant teisės aktus (
24
). Konstatuojamosios dalys iš tikrųjų yra vertingi šių teisės aktų aiškinimo elementai, nes padeda geriau suprasti Sąjungos teisės aktų leidėjo ketinimą (
25
). Būtent šiuo požiūriu reikia paminėti Pamatinio sprendimo 2008/675 14 konstatuojamąją dalį, turint omenyje tai, kad joje išplėtota šio pamatinio sprendimo 3 straipsnio 3 ir 4 dalyse vartojama sąvoka „teismo sprendimo ar jo vykdymo užprotestavimas [„įtaka teismo sprendimui ar jo vykdymui]“ (
26
).
48.
Taip pat manau, kad vertinant tarpusavio pripažinimo principo apimtį šioje specifinėje Sąjungos teisės srityje reikšminga Pamatinio sprendimo 2008/675 6 konstatuojamoji dalis, iš kurios matyti, kad šio pamatinio sprendimo tikslas „nėra vienoje valstybėje narėje priimto teismo sprendimo vykdymas kitoje valstybėje narėje“ (
27
). Toks aiškinimas yra logiškas atsižvelgiant į nesikišimo principą, kuriuo grindžiamas minėtas pamatinis sprendimas, nes kitokiu atveju kiekviena valstybė narė galėtų laisvai kištis į kitos valstybės narės teismų vykdomuosius sprendimus, o tai irgi pakenktų teismo sprendimų nuoseklumui integruotoje teisingumo erdvėje.
49.
Minėtos nuostatos, aiškinamos atsižvelgiant į jas patikslinančias konstatuojamąsias dalis, rodo, kad pagal nesikišimo principą nustatomos tam tikros tarpusavio pripažinimo principo ribos, kurias lemia minėta „[įtakos]“ sąvoka. Pamatinio sprendimo 2008/675 14 konstatuojamojoje dalyje pateikiami keli paaiškinimai šiuo klausimu, nes joje patikslinta, kad subendrintos bausmės skyrimas už kelias nusikalstamas veikas yra „[įtaka]“, taigi ir „kišimasis“, kuris pagal šį pamatinį sprendimą yra draudžiamas, kai pirmasis apkaltinamasis nuosprendis dar nebuvo įvykdytas arba nebuvo „perduotas“ vykdyti kitai valstybei narei (
28
).
50.
Kalbant konkrečiai apie šioje 14 konstatuojamojoje dalyje numatytą galimybę „perduoti“ apkaltinamąjį nuosprendį vykdyti į kitą valstybę narę, reikia pabrėžti, kad bet kuriuo atveju tai yra pagal nutylėjimą taikomo baudžiamosios teisės teritorialumo bendrojo principo išimtis. Šis vertinimas atitinka generalinio advokato M. Bobek analizę, pateiktą jo išvadoje byloje A. P. (Lygtinio atleidimo priemonės) (C‑2/19) (
29
). Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 3 ir 4 dalyse įtvirtintu nesikišimo principu užtikrinama, kad būtų laikomasi apkaltinamąjį nuosprendį priėmusios valstybės narės teisės vykdyti jos teismų priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius jos teritorijoje ir pagal jos nacionalinėje teisėje numatytą tvarką.
51.
Kalbant konkrečiai, nuo bendrojo principo galima nukrypti, kai ankstesnį apkaltinamąjį nuosprendį priėmusi valstybė narė perduoda teismo sprendimą, kuriuo paskirtos bausmės vykdymas buvo atidėtas (ir atitinkamais atvejais sprendimą dėl lygtinio nuteisimo), valstybės narės, kurioje nagrinėjama nauja baudžiamoji byla, kompetentingai institucijai, kad pastarojoje valstybėje narėje būtų vykdoma lygtinio atleidimo priemonių priežiūra pagal Pamatinio sprendimo 2008/947 nuostatas. Jei pastaroji valstybė narė pripažįsta pirmojoje valstybėje narėje priimtą apkaltinamąjį nuosprendį, ji gali prisiimti atsakomybę už bet kokį vėlesnį sprendimą pagal šio pamatinio sprendimo 14 straipsnį, ir, be kita ko, atšaukti nuosprendžio vykdymo atidėjimą, jei nuteistasis padaro naują nusikalstamą veiką. Pagal Pamatinio sprendimo 2008/947 1 straipsnio 1 dalį šio mechanizmo tikslas – „sudaryti palankias sąlygas nuteistųjų asmenų socialinei reabilitacijai ir nukentėjusių asmenų bei visuomenės apsaugos gerinimui [taip pat] <...> palankias sąlygas taikyti tinkamas lygtinio atleidimo priemones ir alternatyvias sankcijas pažeidėjams, kurie negyvena nuosprendį priėmusioje valstybėje“.
52.
Nepaisant šios Sąjungos teisės aktų leidėjo numatytos galimybės, nereikia pamiršti, kad teisė ja pasinaudoti galiausiai grindžiama savanorišku ir suvereniu nagrinėjamą apkaltinamąjį nuosprendį priėmusios valstybės narės sprendimu. Taigi, akivaizdu, kad galimybė numatyti bausmės vykdymo perdavimą kitai valstybei narei tik patvirtina taisyklę, pagal kurią kiekviena valstybė narė yra kompetentinga vykdyti jos teritorijoje teismų priimtus nuosprendžius pagal jos nacionalinėje teisėje numatytą tvarką.
53.
Sprendime Beshkov Teisingumo Teismas pripažino, kad Pamatiniame sprendime 2008/675 numatytas valstybių narių kompetencijos paskirstymas vykdant baudžiamąjį teisingumą, ir nustatė, kad pagal jo 3 straipsnio 3 dalį „atmetama minėtų [ankstesnių] apkaltinamųjų nuosprendžių peržiūros galimybė“ (
30
). Toliau Teisingumo Teismas nusprendė, kad šiuo Pamatiniu sprendimu valstybei narei, kai ji atsižvelgia į ankstesnius apkaltinamuosius nuosprendžius, draudžiama keisti kitoje valstybėje narėje paskirtos „bausmės vykdymo tvarką“ (
31
).
54.
Šios išvados pirmesniuose punktuose nurodžiau pareigos atsižvelgti į ankstesnius apkaltinamuosius nuosprendžius išimtis, į kurias, mano nuomone, šioje byloje gali būti atsižvelgta. Svarbu pažymėti, kad dėl nagrinėjamų išimčių numatyti atvejai nepašalinami iš minėto pamatinio sprendimo taikymo srities ir kad tai veikiau yra nuostatos, leidžiančios nukrypti nuo tarpusavio pripažinimo principo, kai tenkinamos tam tikros sąlygos.
D.
Principų, kuriais grindžiamas Pamatinis sprendimas 2008/675, taikymas nagrinėjamoje byloje
55.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta pirma, darau išvadą, kad pirmuoju apkaltinamuoju nuosprendžiu skirtos bausmės vykdymo atidėjimo panaikinimas siekiant nurodyti realiai vykdyti šią bausmę Bulgarijos teritorijoje yra vykdymo tvarkos pakeitimas, taigi ir kišimasis, kaip tai suprantama pagal Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 3 dalį. Iš tiesų jis daro įtaką sprendimui dėl ankstesnio apkaltinamojo nuosprendžio vykdymo. Pažymėtina, kad tokiam panaikinimui, be kita ko, taikoma šio pamatinio sprendimo 3 straipsnio 4 dalis, nes jeigu pirmasis nuosprendis būtų buvęs paskelbtas Bulgarijoje, o ne Rumunijoje, atsižvelgus į jį pagal taikytinus Bulgarijos teisės aktus būtų reikėję pakeisti jo vykdymo tvarką, nes nacionalinis teismas būtų nurodęs realiai vykdyti bausmę, kurios vykdymas iš pradžių buvo atidėtas.
56.
Kaip priminiau šioje išvadoje (
32
), Teisingumo Teismas savo jurisprudencijoje yra nusprendęs, kad apkaltinamojo nuosprendžio vykdymo tvarkos pakeitimas, be kita ko, kitoje valstybėje narėje ankstesniu apkaltinamuoju nuosprendžiu skirtos bausmės vykdymo atidėjimo panaikinimas ir bausmės, kurios vykdymas buvo atidėtas, pakeitimas realia laisvės atėmimo bausme, yra „kišimasis“ į ankstesnio apkaltinamojo nuosprendžio vykdymą. Man atrodo, kad šioje byloje visiškai taikytini iš šios jurisprudencijos kylantys principai.
57.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nurodyta aplinkybė, kad bausmės vykdymo atidėjimą reikia panaikinti remiantis imperatyvia nuostata, kuria nacionaliniam teismui nesuteikiama jokios diskrecijos, o ne dėl to, kad ankstesnis apkaltinamasis nuosprendis buvo peržiūrėtas, šiuo atžvilgiu man atrodo nereikšminga. Reikia priminti, kad pagal Pamatinio sprendimo 2008/675 5 straipsnio 1 dalį šiame pamatiniame sprendime nustatytos pareigos yra skirtos valstybėms narėms. Iš to kyla įvairių valstybės valdžios institucijų pareiga užtikrinti šių pareigų laikymąsi pagal atitinkamą savo kompetenciją, numatytą jų vidaus konstitucinėje sistemoje. Ši atsakomybė tenka tiek teisminei, tiek įstatymus leidžiančiajai valdžiai. Dėl šios priežasties manau, kad nesvarbu, ar nacionalinis teismas pagal įstatymą turi diskreciją, ar nacionalinės teisės aktų leidėjas jį įpareigoja veikti tam tikru būdu. Todėl tai yra kišimasis į pirmojo apkaltinamojo nuosprendžio vykdymą.
58.
Šiame analizės etape svarbu pažymėti, kad pagal Pamatinio sprendimo 2008/675 14 konstatuojamąją dalį tokia išvada nedraudžiama, nes, kaip paaiškinsiu toliau, nesusiklostė nė vienas iš dviejų joje nurodytų atvejų, kai pripažįstama, kad nebuvo „užprotestavimo“ [„įtakos“], taigi ir kišimosi, kuris draudžiamas pagal šio pamatinio sprendimo 3 straipsnio 3 ir 4 dalis (
33
).
59.
Pirma, reikia pažymėti, kad nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nėra jokios informacijos, leidžiančios daryti išvadą, jog pirmasis apkaltinamasis nuosprendis jau buvo visiškai įvykdytas. Remiantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateikta informacija, QS padarė nusikalstamą veiką, dėl kurios antrasis apkaltinamasis nuosprendis buvo priimtas „per bausmės vykdymo atidėjimo laikotarpį“, nustatytą pirmajame apkaltinamajame nuosprendyje (
34
). Svarbu pažymėti, kad šios bylos aplinkybės skiriasi nuo aplinkybių, kuriomis grindžiamas Sprendimas Beshkov, kuriame Teisingumo Teismas konstatavo, kad „[pirmuoju apkaltinamuoju] nuosprendžiu nustatytas <…> bausmės vykdymo atidėjimo laikotarpis baigėsi, todėl jis galutinai panaikino [atitinkamam asmeniui] skirtos bausmės dalį, kurios vykdymas buvo atidėtas“, todėl, Teisingumo Teismo teigimu, „visa ši bausmė turi būti laikoma visiškai įvykdyta“ (
35
). Dėl šių priežasčių manau, kad šioje byloje reikia remtis prielaida, jog pirmasis apkaltinamasis nuosprendis dar nebuvo visiškai įvykdytas.
60.
Antra, pažymėtina, jog iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nematyti, kad Rumunijos teisminės institucijos būtų leidusios pirmąjį apkaltinamąjį nuosprendį vykdyti Bulgarijoje. Atvirkščiai, tai, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kelia klausimą būtent dėl Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 3 dalies taikymo srities ir taikytinumo nagrinėjamu atveju, visų pirma atsižvelgiant į tariamai aiškią pareigą ir jam nepaliekant jokios diskrecijos, kuri jam suteikta pagal Bulgarijos teisės aktus, t. y. galimybės panaikinti kitoje valstybėje narėje ankstesniu apkaltinamuoju nuosprendžiu paskirtos bausmės vykdymo atidėjimą ir nurodyti realiai vykdyti šią bausmę jos teritorijoje, veikiau galima daryti prielaidą, kad Bulgarijos teisminės institucijos veikė savo iniciatyva, nes šios valstybės narės nebuvo susitarusios dėl pirmojo apkaltinamojo nuosprendžio vykdymo perdavimo.
E.
Argumentai, susiję su galimu apkaltinamojo nuosprendžio vykdymo perdavimu
61.
Be to, abejoju, ar toks susitarimas gali būti sudarytas pagrindinės bylos aplinkybėmis, nes vykdymo perdavimas Bulgarijai prieštarautų Pamatiniu sprendimu 2008/947 siekiamam tikslui, be kita ko, palengvinti „nuteistųjų asmenų socialinę reabilitaciją“, taip pat „atitinkamų lygtinio atleidimo priemonių ir alternatyvių sankcijų taikymą tuo atveju, kai pažeidėjai negyvena nuosprendį priėmusioje valstybėje“ (
36
). Valstybės narės, kurioje gyvena nuteistasis, valdžios institucijos paprastai turi geresnes galimybes stebėti, kaip laikomasi teisės aktuose nustatyto įpareigojimo bausmės vykdymo atidėjimo laikotarpiu neįvykdyti naujos nusikalstamos veikos ir prisiimti galimo jo pažeidimo pasekmes (
37
). Dėl šios priežasties šio pamatinio sprendimo 5 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatyta, kad nuosprendis perduodamas arba išduodančiosios valstybės kompetentingų institucijų iniciatyva, kai nuteistasis asmuo sugrįžo arba nori sugrįžti į valstybę narę, kurioje jis teisėtai ir nuolat gyvena, arba nuteistojo asmens prašymu.
62.
Šiomis aplinkybėmis norėčiau priminti, kad nuteistojo asmens socialinė reabilitacija ir reintegracija į visuomenę yra tikslas, kurio siekiama ir kitais Sąjungos teisės aktais (
38
), kaip antai Pamatiniu sprendimu 2008/909. Kaip matyti iš jo 9 konstatuojamosios dalies, vykdant apkaltinamąjį nuosprendį vykdančiojoje valstybėje narėje „turėtų būti sudarytos geresnės sąlygos nuteistojo socialinei reabilitacijai“ (
39
). Iš šios konstatuojamosios dalies taip pat matyti, jog siekdama įsitikinti, kad vykdant bausmę vykdančiojoje valstybėje iš tiesų būtų sudarytos palankesnės sąlygos nuteistojo socialinei reabilitacijai, išduodančiosios valstybės, t. y. nuosprendį priėmusios valstybės narės, kompetentinga institucija „turėtų atsižvelgti į tokius aspektus, kaip asmens ryšiai su vykdančiąja valstybe, ar jis šią vietą laiko svarbia šeimos, kalbiniu, kultūriniu, socialiniu ar ekonominiu požiūri[ais] arba jis kaip nors kitaip susijęs su vykdančiąja valstybe“ (
40
). Be to, reikia priminti, kad savo išvadoje byloje van Vemde (C‑582/15) generalinis advokatas Y. Bot minėtą 9 konstatuojamąją dalį išaiškino taip, kad „teisminės institucijos individualizuoja visas priemones, susijusias su bausmių vykdymo tvarka ir sąlygomis, siekdamos ne tik užtikrinti recidyvo prevenciją, bet ir skatinti nuteistųjų socialinę integraciją ar reabilitaciją, atsižvelgdamos į visuomenės interesus ir nukentėjusiųjų teises“ (
41
).
63.
Nagrinėjamu atveju nuteistasis yra Rumunijoje gyvenantis Rumunijos pilietis, todėl Rumunijos kompetentingos institucijos neturėjo jokio pagrindo perduoti pirmojo apkaltinamojo nuosprendžio Bulgarijos valdžios institucijoms lygtinio atleidimo priemonių priežiūros tikslais ir kad šis asmuo tikriausiai taip pat nebuvo suinteresuotas prašyti tokio perdavimo. Tolesnis šio nuosprendžio perdavimas Bulgarijos valdžios institucijoms siekiant, kad jis būtų realiai įvykdytas po to, kai per bausmės vykdymo atidėjimo laikotarpį Bulgarijoje buvo įvykdyta nauja nusikalstama veika, kaip ir tuo grindžiamas bausmės vykdymo atidėjimo panaikinimas pagal Bulgarijos teisės aktus, taip pat negali prisidėti prie minėto asmens socialinės reabilitacijos. Šie argumentai sustiprina mano įsitikinimą, kad jei QS privalėtų atlikti bausmę užsienyje, tai prieštarautų Pamatinio sprendimo 2008/947 tikslui.
64.
Atsižvelgiant į tai, svarbu pažymėti, jog nors yra tam tikrų kliūčių įvykdyti pirmąjį Rumunijoje paskelbtą apkaltinamąjį nuosprendį, kompetentingos Bulgarijos valdžios institucijos pagal Pamatinį sprendimą 2008/909 gali perduoti antrąjį apkaltinamąjį nuosprendį vykdyti kompetentingoms Rumunijos institucijoms, kad šis antrasis apkaltinamasis nuosprendis būtų įvykdytas Rumunijoje, jeigu gaunamas QS sutikimas ir laikomasi šiame pamatiniame sprendime numatytų sąlygų. Prireikus Rumunijos teismai turėtų įvertinti antrojo apkaltinamojo nuosprendžio poveikį pirmojo apkaltinamojo nuosprendžio vykdymo tvarkai. Siekiant deramo teisingumo vykdymo, man atrodo tikslinga, kad Teisingumo Teismas atkreiptų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo dėmesį į tokią Pamatiniu sprendimu 2008/909 suteikiamą galimybę.
65.
Atsižvelgiant į išdėstytus argumentus, darytina išvada, kad pagal Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 3 ir 4 dalis draudžiama taikyti nacionalinės teisės nuostatas, pagal kurias valstybės narės nacionalinis teismas, nagrinėdamas naują baudžiamąją bylą, iškeltą anksčiau kitoje valstybėje narėje nuteistam asmeniui, privalo panaikinti ankstesniu apkaltinamuoju nuosprendžiu kitoje valstybėje narėje skirtos bausmės vykdymo atidėjimą ir nurodyti realiai įvykdyti šią bausmę savo valstybės narės teritorijoje.
VI. Išvada
66.
Atsižvelgdamas į visus išdėstytus argumentus, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Rayonen sad Nesebur (Nesebero apylinkės teismas, Bulgarija) pateiktą prejudicinį klausimą:
2008 m. liepos 24 d. Tarybos pamatinio sprendimo 2008/675/TVR dėl atsižvelgimo į apkaltinamuosius nuosprendžius Europos Sąjungos valstybėse narėse naujose baudžiamosiose bylose 3 straipsnio 3 ir 4 dalys
turi būti aiškinamos taip:
pagal jas draudžiama taikyti nacionalinės teisės nuostatas, pagal kurias valstybės narės nacionalinis teismas, nagrinėdamas naują baudžiamąją bylą, iškeltą anksčiau kitoje valstybėje narėje nuteistam asmeniui, privalo panaikinti ankstesniu apkaltinamuoju nuosprendžiu kitoje valstybėje narėje skirtos bausmės vykdymo atidėjimą ir nurodyti realiai įvykdyti šią bausmę savo valstybės narės teritorijoje.
(
1
)	Originalo kalba: prancūzų.
(
2
)	OL L 220, 2008, p. 32.
(
3
)	OL L 337, 2008, p. 102.
(
4
)	2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos pamatinis sprendimas dėl nuosprendžių baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimo principo taikymo skiriant laisvės atėmimo bausmes ar su laisvės atėmimu susijusias priemones, siekiant jas vykdyti Europos Sąjungoje (OL L 327, 2008, p. 27).
(
5
)	2017 m. rugsėjo 21 d. Sprendimas Beshkov (C‑171/16, EU:C:2017:710, toliau – Sprendimas Beshkov).
(
6
)	2018 m. liepos 5 d. Sprendime Lada (C‑390/16, EU:C:2018:532, 36 punktas) Teisingumo Teismas kalba apie „teisminės kultūros“ kūrimą Europos teisingumo erdvėje, kurioje iš esmės atsižvelgiama į valstybėje narėje priimtus ankstesnius apkaltinamuosius nuosprendžius.
(
7
)	2023 m. sausio 12 d. Sprendime MV (Baudų subendrinimas) (C‑583/22 PPU, EU:C:2023:5, 65 punktas) Teisingumo Teismas konstatavo, kad Pamatiniu sprendimu 2008/675 pripažįstami įvairūs vidaus sprendimai ir procedūros, reikalingi šiam tikslui pasiekti. Taigi, šiuo pamatiniu sprendimu „prisidedama prie laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės sukūrimo Sąjungoje, kurioje gerbiamos skirtingos valstybių narių teisinės sistemos ir tradicijos, kaip numatyta SESV 67 straipsnio 1 dalyje“.
(
8
)	Šiuo klausimu žr. Muñoz de Morales Romero, M., „The taking into account of ES previous convictions in joint/accumulated punishment: the Spanish case“, European criminal law review, 2018, 8 (2) t., p. 244 ir paskesni.
(
9
)	Žr. šios išvados 35 ir paskesnius punktus.
(
10
)	Žr. šios išvados 42 ir paskesnius punktus.
(
11
)	Žr. šios išvados 55 ir paskesnius punktus.
(
12
)	Pamatinis sprendimas 2008/675 į Bulgarijos teisę perkeltas Baudžiamojo kodekso 8 straipsnio 2 dalimi. Tačiau šios nuostatos formuluotė neįpareigoja Bulgarijos teismo vienašališkai nurodyti vykdyti kitoje valstybėje narėje priimtą nuosprendį. Tokia pareiga veikiau kyla iš minėtos nuostatos taikymo ir aiškinimo kartu su šio kodekso 68 straipsnio 1 dalimi. Atsižvelgiant į tai, reikia pažymėti, kad pastarojoje nuostatoje tik atspindėtas vienas bendrasis valstybių narių baudžiamosios teisės principas apkaltinamojo nuosprendžio klausimu, t. y. bausmės vykdymo atidėjimo panaikinimas tais atvejais, kai nuteistasis per lygtinio nuteisimo (probacijos) laikotarpį padaro naują nusikalstamą veiką.
(
13
)	2018 m. rugpjūčio 7 d. Sprendimas Banco Santander ir Escobedo Cortés (C‑96/16 ir C‑94/17, EU:C:2018:643, 57 punktas) ir 2020 m. gruodžio 17 d. Sprendimas Generalstaatsanwaltschaft Berlin (Ekstradicija į Ukrainą) (C‑398/19, EU:C:2020:1032, 62 punktas).
(
14
)	Kursyvu išskirta mano.
(
15
)	Žr. šios išvados 31 punktą.
(
16
)	Žr. Sprendimo Beshkov 28 punktą.
(
17
)	Sprendimo Beshkov 29 punktas ir 2021 m. balandžio 15 d. Sprendimas AV (Bendras nuosprendis) (C‑221/19, EU:C:2021:278, 52 punktas). Kursyvu išskirta mano.
(
18
)	Kursyvu išskirta mano.
(
19
)	Sprendimo Beshkov 37 punktas, 2018 m. liepos 5 d. Sprendimas Lada (C‑390/16, EU:C:2018:532, 39 punktas) ir 2021 m. balandžio 15 d. Sprendimas AV (Bendras nuosprendis) (C‑221/19, EU:C:2021:278, 53 punktas). Kursyvu išskirta mano.
(
20
)	Pamatinio sprendimo 2008/675 5 konstatuojamoji dalis. Kursyvu išskirta mano.
(
21
)	Kursyvu išskirta mano.
(
22
)	Kursyvu išskirta mano.
(
23
)	2022 m. birželio 16 d. Teisingumo Teismo sprendimas Obshtina Razlog (C‑376/21, EU:C:2022:472, 51 punktas).
(
24
)	Žr. 2022 m. rugsėjo 15 d. Sprendimą HN (Iš šalies išsiųstam kaltinamajam iškelta byla) (C‑420/20, EU:C:2022:679, 35, 52 ir 53 punktai).
(
25
)	Žr. generalinio advokato J. Richard de la Tour išvadą byloje Sofiyska rayonna prokuratura ir kt. (Iš šalies išsiųstam kaltinamajam iškelta byla) (C‑420/20, EU:C:2022:157, 68 punktas).
(
26
)	Kursyvu išskirta mano.
(
27
)	Kursyvu išskirta mano.
(
28
)	Žr. 2021 m. balandžio 15 d. Teisingumo Teismo sprendimą AV (Bendras nuosprendis) (C‑221/19, EU:C:2021:278, 55 punktas).
(
29
)	EU:C:2020:80, 67 punktas.
(
30
)	Sprendimo Beshkov 44 punktas. Kursyvu išskirta mano.
(
31
)	Sprendimo Beshkov 47 punktas. Kursyvu išskirta mano.
(
32
)	Žr. šios išvados 53 punktą.
(
33
)	Žr. šios išvados 49 punktą.
(
34
)	Žr. šios išvados 14 punktą.
(
35
)	Sprendimo Beshkov 42 punktas.
(
36
)	Žr. šios išvados 51 punktą. Kursyvu išskirta mano.
(
37
)	Šiuo klausimu žr. 2020 m. kovo 26 d. Sprendimą A. P. (Lygtinio atleidimo priemonės) (C‑2/19, EU:C:2020:237, 52 ir 53 punktai).
(
38
)	Rosanò, A., „Beshkov or the long road to the principle of social rehabilitation of offenders“, European Papers, 3 t., 2018, Nr. 1, p. 434. Šio autoriaus teigimu, nusikalstamą veiką padariusių asmenų socialinė reabilitacija yra viena iš kai kurių valstybių narių konstitucinių tradicijų ir minima kai kuriuose Sąjungos norminiuose aktuose, kartais net kaip siektinas tikslas.
(
39
)	Kursyvu išskirta mano.
(
40
)	Kursyvu išskirta mano.
(
41
)	Generalinio advokato Y. Bot išvada bylose van Vemde (C‑582/15, EU:C:2016:766, 48 punktas) ir Ognyanov (C‑554/14, EU:C:2016:319, 107 ir 108 punktai). Kursyvu išskirta mano.