62001CC0227_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Pateiktu ieškiniu siekiama pripažinti, kad Ispanijos Karalystė, neatlikdama „geležinkelių linijos Valencia-Tarragona projekto, atkarpos Las Palmas-Oropesa“, sudarančio projekto „Viduržemio jūros koridorius“ dalį, poveikio aplinkai vertinimo, neįvykdė įsipareigojimų pagal 1985 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvą 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo(2) .
I – Faktinės aplinkybės ir ikiteisminė procedūra
2. 1999 m. gegužės mėn. Europos Bendrijų Komisija gavo skundą, kuriame nurodoma, kad Ispanijos valdžios institucijos neteisingai taikė direktyvą. Ieškinyje nurodoma, kad 13,2 km ilgio geležinkelio trasa per Castellón, Benicasim ir Oropesa komunas buvo nutiesta neapklausus visuomenės ir nepateikus pranešimo apie poveikio aplinkai vertinimą. Geležinkelio projektas apima naują trasą, skirtą aplenkti Benicasim komuną (7,64 km), ir vienkelės geležinkelio linijos tarp Las Palmas ir Oropesa (13,2 km) perdarymą į dvikelę.
3. 1999 m. spalio 28 d. laišku Komisija paprašė Ispanijos valdžios institucijų pateikti jai pastabas dėl nurodytų faktinių aplinkybių.
4. 2000 m. sausio 13 d. Ispanijos Karalystė laišku patvirtino, kad aptariamo projekto atžvilgiu nebuvo atlikta poveikio aplinkai vertinimo procedūra. Ispanijos valdžios insitucijų teigimu, toks vertinimas nebuvo būtinas, kadangi skunde nurodytos atkarpos atžvilgiu patvirtinta trasa buvo įtraukta į geležinkelio rezervą, numatytą bendrame 1992 m. vystymosi plane, dėl kurio buvo atliktas poveikio aplinkai vertinimas, ir kurį 1994 m. kovo 17 d. sprendimu patvirtinto Autonominės Valensijos vyriausybės ( Généralité de Valence ) (Ispanija) generalinis aplinkos kokybės direktorius ( Director General de Qualitat Ambiental ).
5. 2000 m. balandžio 13 d. Komisija, remdamasi EB 226 straipsniu, Ispanijos Karalystei išsiuntė oficialų įspėjimą dėl neteisingo direktyvos taikymo, motyvuodama tuo, kad nebuvo atliktas „geležinkelių linijos Valencia-Tarragona projekto, atkarpos Las Palmas-Oropesa“ poveikio aplinkai vertinimas.
6. 2000 m. birželio 21 d. atsiliepime į ieškinį Ispanijos vyriausybė visų pirma pabrėžė, kad oficialiame įspėjime nurodytas projektas nesusijęs su naujos geležinkelių linijos tiesimu. Ji vėliau nurodė, kad patvirtinant Benicasim bendrą vystymosi planą atlikti formalumai pakankami. Ji galiausiai pabrėžė įvykdžiusi visas papildomas procedūras, kurios, Komisijos vertinimu, buvo reikalingos.
7. 2000 m. rugsėjo 26 d. Komisija Ispanijos Karalystei nusiuntė argumentuotą nuomonę, nurodydama imtis būtinų priemonių įsipareigojimams pagal direktyvą įvykdyti.
8. 2001 m. sausio 2 d. laišku Ispanijos Karalystė pateikė atsakymą į argumentuotą nuomonę, pakartodama savo ankstesnius argumentus ir nurodydama, kad nagrinėjamo projekto „pakeitimo Nr. 3“ poveikio aplinkai vertinimas greitai bus pateiktas visuomenės apklausai. 2001 m. sausio 19 d. Komisijai buvo pateikta 2001 m. sausio 3 d. Oficialiame Ispanijos leidinyje ( Boletín Oficial del Estado ) generalinio geležinkelių direktorato skelbto pranešimo, skelbiančio visuomenės apklausą dėl nurodyto vertinimo, kopija. „Pakeitimas Nr. 3“ iš esmės yra susijęs su 754,5 metrų ilgio viaduko statymu.
9. Ispanijos Karalystės pateikta informacija neįtikino Komisijos, todėl ji nusprendė Teisingumo Teisme pareikšti ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo.
10. Rašytinės proceso dalies metu atsakydama į vienintelį Komisijos kaltinimą, pagal kurį Ispanijos Karalystė neteisingai taikė direktyvą „geležinkelių linijos Valencia-Tarragona projekto, atkarpos Las Palmas-Oropesa“ atžvilgiu, Ispanijos Karalystė pakartojo savo argumentus, kad projektas nepatenka į direktyvos I priedo (nustatančio privalomą projekto poveikio aplinkai vertinimą) taikymo sritį. Be to, ji mano, kad atlikti formalumai bet kuriuo atveju užtikrino visišką direktyvos taikymą.
11. Posėdis įvyko 2004 m. vasario 19 dieną. Komisija, atsakydama į 2003 m. gruodžio 9 d. Teisingumo Teismo pateiktą klausimą raštu, patikslino ieškinio dalyką. Ji patvirtino, kad šis ieškinys susijęs su visa 13,2 km ilgio atkarpa tarp Las Palmas ir Oropesa.
II –	Teisės aktai
12. Direktyva siekiama užkirsti kelią aplinkos teršimui ir kitokiai žalai, nustatant, kad tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikis aplinkai turėtų būti vertinamas iš anksto(3) . Ji namato, kad sprendimų dėl įvairių projektų priėmimo procese reikia atsižvelgti į aplinkos veiksnius.
13. Su Ispanijos Karalystei pateiktais kaltinimais susijusių faktinių aplinkybių metu galiojusi direktyva buvo iš dalies pakeista 1997 m. kovo 3 d. Tarybos direktyva 97/11/EB(4) . Tačiau nauja redakcija ginčijamos direktyvos nuostatų, būtent jos I priedo 7 punkto ir II priedo 12 punkto, nepakeitė.
14. Direktyva išskiria dvi projektų rūšis. Pirmoji apima direktyvos I priede išvardytus projektus, kurie gali turėti reikšmingą poveikį aplinkai ir prieš kurių vykdymą valstybės narės privalo įvertinti galimą jų poveikį aplinkai(5) . Antroji rūšis apima II direktyvos priede išvardytus projektus, kurių atžvilgiu valstybės narės turi diskreciją nuspręsti, ar jiems taikyti išankstinį poveikio aplinkai vertinimą(6) .
15. Projekto priskyrimas I rūšiai turi svarbios reikšmės būtinumui atlikti išankstinį poveikio aplinkai vertinimą.
16. Siekiant išspręsti šią bylą, pirmiausia reikia nagrinėti Ispanijos Karalystės per posėdį išdėstytus argumentus dėl ieškinio priimtinumo, siekiant vėliau nustatyti, ar direktyva taikytina aptariamam projektui. Galiausiai, jei projektas patenka į direktyvos taikymo sritį, reikės išsiaiškinti, ar Ispanijos Karalystė teisingai ją taikė šiuo konkrečiu atveju.
II – Vertinimas
A – Ieškinio priimtinumas
17. Posėdyje Ispanijos Karalystė pateikė prieštaravimą dėl ieškinio priimtinumo. Ji tvirtina, kad ikiteisminės procedūros metu Komisija nurodė tik naują 7,64 km ilgio trasą, skirtą aplenkti Benicasim komuną, o ne vienkelės geležinkelių linijos 13,2 km ilgio atkarpoje tarp Las Palmas ir Oropesa perdarymą į dvikelę. Todėl Ispanijos Karalystė mano, kad ieškinys nepriimtinas ta dalimi, kuria ginčo dalykas buvo išplėstas tarp administracinės procedūros ir teisminio proceso stadijų.
18. Šis argumentas atmestinas, kadangi tiek Komisijos Ispanijos Karalystei nusiųstame oficialiame įspėjime, tiek argumentuotoje nuomonėje, kaip ir Teisingumo Teismui pateiktame ieškinyje, daroma nuoroda į 13,2 km ilgio „atkarpą Las Palmas-Oropesa“, ir Ispanijos Karalystė neginčija šio atkarpos ilgio. Priešingai nei teigia Ispanijos Karalystė, reikia konstatuoti, kad ginčo dalykas tarp administracinės procedūros ir teisminio proceso stadijų nebuvo išplėstas. Todėl prieštaravimas dėl priimtinumo atmestinas.
B – Direktyvos taikymas aptariamam projektui
19. Išvadą dėl direktyvos taikymo aptariamam projektui galima daryti atliekant dvi skirtingas analizes, t. y. taikant direktyvos I priedo 7 punktą arba pagal direktyvos II priedo 12 punktą. Komisija remiasi pirmąja analize, o Ispanijos Karalystė – antrąja.
20. Direktyvos I priedo 7 punktas, inter alia, numato „tolimųjų reisų geležinkelio kelių tiesimą“. Direktyvos II priedo 12 punktas nurodo „I priede išvardytų projektų pakeitimą“.
21. Komisijos nuomone, geležinkelio linijos Valencia-Tarragona atkarpos Las Palmas-Oropesa projektas turėtų būti analizuojamas kaip kelias direktyvos I priedo 7 punkto prasme. Ispanijos Karalystė teigia priešingai, t. y. kad šis projektas yra tik esamo projekto pakeitimas, kuriam taikomas direktyvos II priedo 12 punktas, nes tai yra ne naujos geležinkelių linijos tiesimas naujos atkarpos tarp dviejų vietovių prasme, bet paprasčiausias vienkelės geležinkelių linijos perdarymas į dvikelę. Ispanijos Karalystė teigia, kad direktyvos I priedo 7 punktas nurodo tik naujų geležinkelio atkarpų tiesimą. Ji taip pat mano, kad aptariamas projektas nepriskirtinas tolimajam reisui, kadangi jis sujungia dvi vietoves, nutolusias tik 13,2 km atstumu.
1. Kelio sąvoka direktyvos I priedo 7 punkto prasme
22. Pagrįsdama savo argumentą, kad tik naujos atkarpos priskiriamos direktyvos I priedo 7 punktui, Ispanijos Karalystė nurodo, kad tam tikros direktyvos lingvistinės versijos nurodo geležinkelių linijas, o ne geležinkelio kelius. Toks lingvistinis aiškinimas turėtų padėti aiškinant aptariamą punktą kaip apimantį tik naujų geležinkelio atkarpų tarp dviejų nesujungtų vietovių tiesimą.
23. Ispaniškoje direktyvos I priedo 7 punkto versijoje kalbama apie „vías“, itališkoje – „vie“, portugališkoje – „vias“, o prancūziškoje – „voies“. Atrodo, kad vien tik angliška versija, kurią nurodė Ispanijos Karalystė, gali suklaidinti. Tačiau Komisija posėdyje nurodė Oksfordo žodyne pateikiamą apibrėžimą, pagal kurį žodis „linija“ reiškia geležinkelio kelią, o ne geležinkelio atkarpą, sujungiančią dvi vietoves. Todėl neatrodo, jog įvairių direktyvos kalbinių versijų neatitikimas iš tikrųjų įrodytas.
24. Be kuriuo atveju, remiantis nusistovėjusia Teisingumo Teismo praktika, būtinybė vienodai aiškinti Bendrijos nuostatas neleidžia, kad kalbinė versija būtų vertinama izoliuotai, o esant abejonei reikalauja, jog ji būtų aiškinama ir taikoma atsižvelgiant į kitų kalbų versijas, kadangi pagal EB 314 straipsnį visos versijos yra autentiškos(7) . Jei yra neatitikimų tarp skirtingų kalbinių versijų, nuostata turi būti aiškinama atsižvelgiant į teisės akto, kurio dalį ji sudaro, bendrą struktūrą ir jo tikslą(8) .
25. Iš šios teismų praktikos matyti, kad su direktyvos I dalies 7 punktu susijęs aiškinimo sunkumas, kuris kyla iš Ispanijos Karalystės nurodytų kalbinių skirtumų, turi būti išspręstas aiškinant šią nuostatą pagal bendrą direktyvos struktūrą ir jos tikslą.
26. Direktyva siekiama užkirsti kelią teršimui bei kitai aplinkos žalai. Pagal direktyvos šeštąją konstatuojamąją dalį ir 2 straipsnį jos pagrindinis tikslas yra tai, kad išankstinio vertinimo principas būtų taikomas kiekvienam projektui, kuris gali daryti reikšmingą poveikį aplinkai(9) . Apskritai kalbant, direktyva siekiama, kad bet koks projektas, galintis turėti reikšmingą poveikį aplinkai, neišvengtų šio vertinimo(10) .
27. Taigi, jeigu taikytume Ispanijos Karalystės pateiktą aiškinimą, tik geležinkelių linijos, apimančios naują atkarpą, tiesimui turėtų būti taikomas poveikio aplinkai vertinimas. Naujų geležinkelio kelių tiesimui ar regioninio naudojimo kelių pakeitimui į tolimųjų reisų kelius nebūtų taikomas poveikio aplinkai vertinimas, nors jie taip pat galėtų turėti reikšmingos žalos aplinkai. Toks direktyvos aiškinimas prieštarautų pagrindinam jos tikslui.
28. Taigi, atrodo, kad direktyvos I dalies 7 punktas turi būti aiškinamas kaip apimantis geležinkelio kelių tiesimą, o ne tik naujų geležinkelio atkarpų tiesimą.
2. Ar nauja trasa ir vienkelės geležinkelių linijos perdarymas į dvikelę taip pat turėtų būti traktuojami kaip geležinkelio kelių tiesimas direktyvos prasme?
29. Vieną po kito aptarsiu naujos trasos ir vienkelės geležinkelių linijos perdarymo į dvikelę klausimus.
30. Komisija pabrėžia, kad aptariamas projektas apima naujo geležinkelio dvikelio, pritaikyto 200/220 km/h greičiui, tiesimą, kai iki tol traukiniai važiuodavo tik 90 km/h greičiu, ir naują trasą per Benicasim komuną.
31. Perkeliantys Ispanijos teisės aktai (1986 m. birželio 28 d. Karaliaus įstatymas-dekretas ( Real Decreto-Legislativo ) dėl poveikio aplinkai vertinimo(11) ir 1988 m. rugsėjo 30 d. Karaliaus dekretu ( Real Decreto ) patvirtintas nutarimas, įgyvendinantis šią įstatyminę nuostatą), kurie, Ispanijos Karalystės teigimu, atitinka direktyvą, numato privalomą poveikio aplinkai vertinimą tik „geležinkelių linijų tolimiesiems reisams, apimančių naują trasą“ atveju. Ispanijos Karalystės teigimu, ši nuostata reikalauja naujos trasos kartu su nauja kelio atkarpa. Sąlyga dėl naujos kelio atkarpos buvo paminėta šios išvados 22–28 punktuose.
32. Nors šios procedūros tikslas nėra įrodyti, kad nacionalinės teisės aktai bendrai atitinka direktyvą, vis dėlto reikia nustatyti, ar šiuo konkrečiu atveju Ispanijos vertinimas yra suderinamas su direktyva(12) .
33. Tinkamas kriterijus nustatant, ar projektui turi būti taikomas privalomas poveikio aplinkai vertinimas, yra žinojimas, ar jis gali daryti „reikšmingą poveikį“ aplinkai pagal direktyvos 2 straipsnio 1 dalį. Taigi geležinkelio kelio tiesimas pagal naują trasą iš esmės gali daryti reikšmingą poveikį aplinkai dėl to, kad jis sukelia aplinkos pokyčius.
34. Taigi naujos geležinkelio trasos tiesimas reikalauja išankstinio privalomo vertinimo pagal direktyvą.
35. Ar vienkelės geležinkelių linijos perdarymas į dvikelę gali būti panašiai įtrauktas į „kelio tiesimo“ sąvoką, ar jis labiau atitinka projekto „pakeitimą“ direktyvos II dalies 12 punkto prasme? Komisija ir Ispanijos valdžios institucijos gina savo skirtingas nuomones šiuo klausimu.
36. Komisija savo išvadą, kad vienkelės geležinkelių linijos perdarymui į dvikelę taikomas direktyvos I priedo 7 punktas, grindžia dviem argumentais. Viena vertus, ji konstatuoja, kad vienkelės geležinkelių linijos perdarymas į dvikelę reiškia naujo kelio tiesimą, nors pastarasis ir būtų lygiagretus jau nutiestam keliui. Kita vertus, kitoks direktyvos aiškinimas prieštarautų jos tikslams, nes Ispanijos Karalystės pateiktas projekto poveikio vertinimas parodo, kad vienkelės geležinkelių linijos perdarymas į dvikelę aptariamoje atkarpoje vertinamas kaip galintis daryti reikšmingą poveikį aplinkai(13) .
37. Ispanijos valdžios institucijos mano, kad aptariamas projektas yra tik jau egzistuojančio projekto patobulinimas. Be to, vienkelės geležinkelių linijos perdarymas į dvikelę nedarytų poveikio arba bet kokiu atveju „reikšmingo“ poveikio aplinkai, šalia to, kurį sukėlė pradinės linijos tiesimas.
38. Taigi, kaip pabrėžia Komisija, pažodinis sąvokos „kelių tiesimas“ aiškinimas apima dvikelės geležinkelių linijos tiesimą iš jau egzistuojančių kelio. Be to, šios nuostatos aiškinimas atsižvelgiant į direktyvos objektą ir tikslą leidžia daryti tą pačią išvadą.
39. Direktyvos I priedo 7 punkto aiškinimas atsižvelgiant į jos objektą ir tikslą reiškia užtikrinimą, kad valstybės atlieka visų projektų, galinčių daryti reikšmingą poveikį aplinkai, išankstinį poveikio aplinkai vertinimą(14) .
40. Taigi a priori
negali būti atmesta tikimybė, kad vienkelės geležinkelių linijos perdarymas į dvikelę gali turėti reikšmingų pasekmių aplinkai. Priešingai, papildomų kelių tiesimas gali daryti poveikį aplinkai, kadangi pasikeičia kelių naudojimas. Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad aptariamas projektas nesusideda iš dvikelės geležinkelių linijos identiškų kelių tiesimo bet apima kelių pritaikymą greitaeigiams traukiniams. Padidėjęs eismas keliuose po vienkelės geležinkelių linijos perdarymo į dvikelę taip pat gali turėti reikšmingą garso poveikį: triukšmo lygis bus didesnis nei Pasaulio sveikatos organizacijos rekomenduotinas maksimalus 45 decibelų dydžio garsas naktį. Taigi toks galutinis kelių naudojimo pasikeitimas reiškia reikšmingą poveikį aplinkai.
41. Be to, Ispanijos Karalystė mano, kad būtų absurdiška vienkelės geležinkelių linijos perdarymą į dvikelę priskirti geležinkelio kelių tiesimo sąvokai, kadangi, remiantis direktyvos II priedo 10 punkto d papunkčiu, kelių tiesimui netaikomas privalomas poveikio aplinkai vertinimas.
42. Iš tikrųjų toks aiškinimas sutampa su direktyvoje įtvirtinta sistema, kurioje išskirti projektai, galintys daryti reikšmingą poveikį aplinkai, ir kiti projektai. Iš tiesų direktyva numato skirtingus režimus autostradų ir greitkelių tiesimui (privalomas vertinimas yra numatytas I priede) ir kitų kelių tiesimui (paminėtų II priede). Panašiai, remiantis direktyva, vien tik tolimųjų reisų geležinkelio kelių tiesimas reikalauja išankstinio privalomo vertinimo.
43. Kelio pakeitimas autostrada, kaip ir autostrados tiesimas nesant ankstesnio kelio, yra projektas, kuriam taikomas direktyvos I priedas, ir dėl to – išankstinis privalomas vertinimas. Panašiai ir geležinkelio kelio, naudojamo regioniniam eismui, pakeitimui į tolimųjų reisų kelią taikomos direktyvos I priedo sąlygos.
44. Galiausiai Ispanijos valdžios institucijos teigia, kad jei Komisija iš tikrųjų manė, jog vienkelės geležinkelių linijos perdarymui į dvikelę reikia išankstinio poveikio aplinkai vertinimo pagal direktyvos I priedo 7 punktą, ji turėjo pareikšti ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo dėl vienkelės geležinkelių linijos perdarymo į dvikelę visoje 251 km ilgio linijoje Valencia-Tarragona.
45. Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad Komisija yra vienintelė kompetentinga nuspręsti, ar tinkama pradėti procedūrą dėl įsipareigojimų neįvykdymo pripažinimo ir dėl kokio veikimo ar neveikimo prieš atitinkamą valstybę narę ši procedūra turi būti pradėta(15) . Taigi Ispanijos Karalystės argumentas dėl Komisijos pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų nevykdymo apimties turi būti atmestas.
3. „Tolimųjų reisų“ sąvoka pagal direktyvos I priedo 7 punktą
46. Ispanijos Karalystė ginčija, kad aptariamas projektas gali būti vertinamas kaip toks, kuriam taikomas direktyvos I priedo 7 punktas, kadangi jis susijęs ne su tolimaisiais reisais, o tik su 13,2 km atkarpa tarp dviejų artimų vietovių.
47. Komisija į šį argumentą atsako, kad naujas kelias driekiasi ant 251 km ilgio geležinkelių linijos tarp Valencia ir Tarragona, sudarančios dalį „Viduržemio jūros koridoriaus“, jungiančio Ispanijos Levant regioną su Katalonija ir Prancūzijos siena, kuri negali būti vertinama kaip vietinio pobūdžio linija. Jos teigimu, lemiamas kriterijus yra tai, kad atkarpa yra naujo tolimųjų reisų geležinkelio kelio dalis.
48. Kadangi 251 km ilgio geležinkelių linijos tiesimas vykdomas etapais, pritarimas Ispanijos Karalystės argumetams reikštų, kad konkretus projektas niekada nebūtų vertinamas kaip susijęs su tolimaisiais reisais, kadangi viena po kitos einančios geležinkelių linijos atkarpos apimtų trumpus nuotolius ir jungtų kaimynines vietoves. Taikant tokį direktyvos aiškinimą gali atsirasti pavojus, jog gerokai susiaurės direktyvos taikymo sritis ir bus užkirstas kelias ja siekiamo tikslo įgyvendinimui.
49. Komisijos motyvai šiuo klausimu negali būti laikomi prieštaringais. Ji apsiriboja tik direktyvos I priedo 7 punkto taikymo sąlygų vertinimu, iš pradžių nustatydama, jog šis projektas susijęs su „geležinkelio kelių“ tiesimu, kadangi tai yra keliai, skirti „tolimiesiems reisams“. Tiesiamų kelių ilgis nėra svarbus kriterijus vertinant direktyvos taikymą nagrinėjamam projektui. Linijos naudojimas tolimiesiems reisams lemia jos kvalifikavimą.
50. Taigi taikant direktyvos 4 straipsnio 1 dalį, nagrinėjamo projekto atžvilgiu turėjo būti atliktas išankstinis poveikio aplinkai vertinimas pagal direktyvos 5–10 straipsniuose numatytus reikalavimus.
C – Pareigos atlikti vertinimą neįvykdymo vertinimas
51. Komisija teigia, kad Ispanijos Karalystė nesilaikė direktyvos 5–10 straipsniuose numatytos poveikio aplinkai vertinimo procedūros. Konkrečiau ji šią valstybę kaltina tuo, kad ji neįvykė įsipareigojimų pagal direktyvos 5 straipsnio 2 dalį ir 6 straipsnio 2 dalį.
52. Direktyvos 5 straipsnio 2 dalis išvardija minimalią informaciją, kurią turi pateikti užsakovas. Ją, inter alia,
sudaro „projekto aprašymas nurodant informaciją apie projekto vietą, projektavimą ir dydį“.
53. Direktyvos 6 straipsnio 2 dalis nustato vertinimo procedūros paviešinimo sąlygas. Ji reikalauja, kad „bet kuris sutikimo dėl planuojamos veiklos prašymas ir bet kokia informacija, surinkta pagal 5 straipsnį, turi būti prieinama visuomenei“, ir patikslina, kad ši visuomenė turi turėti „galimybę pareikšti savo nuomonę prieš pradedant projekto įgyvendinimą“.
54. Ispanijos Karalystė teigia, kad ji laikėsi visų įsipareigojimų pagal direktyvą. Pirmiausia ji tvirtina, kad 1992 m. bendro Benicasim vystymo plano peržiūrėjimas buvo pateiktas viešai apklausai ir buvo paskelbtas jo poveikio aplinkai vertinimas. Šį aiškinimą patvirtina 1998 m. spalio 26 d. Tribunal Superior de Justicia de la Communidad Valenciana
(Ispanija) pateikti motyvai(16) . Antra, ji remiasi savo gera valia ir pritaria Komisijos teiginiui dėl projekto „pakeitimo Nr. 3“.
55. Dėl Benicasim bendro vystymosi plano peržiūrėjimo iš pateiktos Teisingumo Teismui bylos medžiagos matyti, kad jam trūksta dviejų dalykų: jame tik trumpai apibūdinama geležinkelio trasa ir jame nenumatyta Oropesa vietovė, kurioje geležinkelio kelio tiesimas taip gali daryti poveikį aplinkai.
56. Taikant direktyvos 5 straipsnio 2 dalį, minimalią užsakovo pateikiamą informaciją turi sudaryti bent jau projekto vietos, projektavimo ir dydžio aprašymas.
57. Taigi Benicasim bendro vystymosi plano peržiūrėjimas neatitiko minimalių direktyvoje numatytų sąlygų, todėl manau, kad Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal direktyvą.
58. Dėl projekto „pakeitimo Nr. 3“, pakanka konstatuoti, kad poveikio vertinimo procedūrą Ispanijos Karalystė atliko jau pradėjusi vykdyti darbus.
59. Iš tikrųjų, nors Ispanijos pateikto aptariamo projekto „pakeitimo Nr. 3“ poveikio aplinkai vertinimas buvo atliktas 1999 m. vasarį, o pats projektas buvo patvirtintas 1999 m. lapkričio 26 d., informacija visuomenei buvo paskelbta Boletín Oficial del Estado
tik 2001 m. sausio 3 d., tai yra gerokai vėliau nei 1999 m. kovą pradėti darbai.
60. Kadangi tokia procedūra neatitinka direktyvos 6 straipsnio 2 dalies, kuri reikalauja, kad visuomenė būtų informuota prieš pradedant vykdyti darbus, man atrodo įrodyta, kad projekto „pakeitimo Nr. 3“ vykdytos procedūros atžvilgiu Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal direktyvą.
III – Išvada
61. Remiantis tuo, kas išdėstyta, Teisingumo Teismui siūlau:
1. Pripažinti, kad neatlikusi „geležinkelių linijos Valencia-Tarragona projekto, atkarpos Las Palmas-Oropesa“ poveikio aplinkai vertinimo Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 1985 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvos 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo 2, 3 straipsnius, 5 straipsnio 2 dalį ir 6 straipsnio 2 dalį.
2. Priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
(1) .
(2)
–	 	OL L 175, 1985, p. 40 (toliau – direktyva).
(3)
–	 	Direktyvos šeštoji konstatuojamoji dalis.
(4)
–	 	OL L 73, 1997, p. 5.
(5)
–	 	Direktyvos 4 straipsnio 1 dalis.
(6)
–	 	Direktyvos 4 straipsnio 2 dalis.
(7)
–	1967 m. gruodžio 5 d. Sprendimas Van der Vecht, 19/67, Rink. p. 445, 456; 1982 m. spalio 6 d. Sprendimo Cilfit ir kt ., 283/81, Rink. p. 3415, 18 punktas ir 1997 m. liepos 17 d. Sprendimo Ferriere Nord prieš Komisiją, C-219/95 P, Rink. p. I‑4411, 15 punktas.
(8)
–	 Žr., inter alia, 1977 m. spalio 27 d. Sprendimo Bouchereau, 30/77, Rink. p. 1999, 14 punktą; 1995 m. gruodžio 7 d. Sprendimo Rockfon, C-449/93, Rink. p. I‑4291, 28 punktą; 1996 m. spalio 24 d. Sprendimo Kraaijeveld ir kt ., C-72/95, Rink. p. I‑5403, 28 punktą ir 2000 m. kovo 9 d. Sprendimo EKW ir Wein & Co, C-437/97, Rink. p. I‑1157, 42 punktą.
(9)
–	 	2000 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Linster, C-287/98, Rink. p. I‑6917, 52 punktas.
(10)
–	 	1999 m. rugsėjo 16 d. Sprendimo WWF ir kt., C-435/97, Rink. p. I‑5613, 45 punktas.
(11)
–	 	1986 m. birželio 30 d. BOE Nr. 155, p. 23733.
(12)
–	Galima pažymėti, kad jau buvo priimtas sprendimas, kuriuo pripažinta, jog Ispanijos Karalystė neteisingai perkėlė direktyvą (2002 m. birželio 13 d. Sprendimas Komisija prieš Ispanijos Karalystę, C-474/99, Rink. p. I‑5293).
(13)
–	Šis vertinimas, atliktas 1994 metais tvirtinant naują vystymosi planą (nurodytas Komisijos dubliko 7 punkte), identifikuoja, inter alia, šiuos pavojus: „erozijos procesą ir šlaito nestabilumą < … > ariamos žemės netekimą, triukšmą < … > paviršiaus drenažo sistemos pakeitimą“.
(14)
–	Minėto sprendimo WWF ir kt.
45 punktas ir minėto sprendimo Linster
52 punktas.
(15)
–	1995 m. rugpjūčio 11 d. Spendimo Komisija prieš Vokietiją, C-43/92, Rink. p. I‑2189, 22 punktas; 2002 m. lapkričio 5 d. Spendimo Komisija prieš Vokietiją, C-476/98, Rink. p. I‑9855, 38 punktas ir 2003 m. balandžio 10 d. Sprendimo Komisija prieš Vokietiją, C-20/01 ir C-28/01, Rink. p. I‑3609, 30 punktas.
(16)
–	Sprendimas patvirtino, kad aplinkos procedūra, kuri buvo vykdoma laikantis nacionalinės teisės aktų, buvo pakankama, neaiškindamas šių teisės aktų direktyvos atžvilgiu.