62013CC0021_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Šiuo prašymu priimti prejudicinį sprendimą Finanzgericht Hamburg
(Vokietija) užduoda Teisingumo Teismui klausimą dėl 2009 m. birželio 11 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 499/2009, išplečiančio galutinio antidempingo muito, nustatyto Reglamentu (EB) Nr. 1174/2005 importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės rankinių padėklų krautuvams ir jų pagrindinėms dalims, taikymą tam pačiam importuojamam produktui, įvežamam iš Tailando ir deklaruojamam kaip Tailando kilmės arba ne(2), po to, kai buvo atliktas tyrimas dėl muitų vengimo, kaip jis suprantamas pagal 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių(3), iš dalies pakeisto 2004 m. kovo 8 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 461/2004(4), 13 straipsnį.
2. Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant Simon, Evers & Co. GmbH (5) ir Hauptzollamt Hamburg‑Hafen (Hamburgo uosto pagrindinė muitinė)(6) bylą dėl šios muitinės sprendimo įpareigoti SECO sumokėti antidempingo muitus.
3. Šioje byloje Teisingumo Teismas turi galimybę patikslinti reikalavimus, susijusius su antidempingo muitų vengimo apibūdinimu ir požymių įrodymais, visų pirma tuo atveju, kai Sąjungos institucijos susiduria su suinteresuotųjų asmenų atsisakymu bendradarbiauti.
4. Šioje išvadoje nurodysiu, kad jeigu Sąjungos institucijoms priimant sprendimą išplėsti antidempingo muitų taikymą reikia nustatyti, kad yra visi šių muitų vengimą sudarantys požymiai, suinteresuotiesiems asmenims atsisakius bendradarbiauti šios institucijos įgyja teisę remtis tik turimais duomenimis ir pagal juos daryti prielaidas, paremtas pagrįsta tikimybe.
5. Be to, norėčiau nurodyti, kad jeigu suinteresuotieji asmenys atsisako bendradarbiauti, Sąjungos teismui atliekant Europos Sąjungos Tarybos priimto sprendimo kontrolę tereikia patikrinti, ar, pasirenkant ir naudojant turimus duomenis ir konstatuojant logišką bei tikėtiną ryšį tarp remiantis šiais duomenimis nustatytų faktinių aplinkybių ir preziumuojamų faktinių aplinkybių, nebuvo padaryta akivaizdi vertinimo klaida.
6. Šioje byloje nagrinėjamu atveju laikysiuosi nuomonės, kad konstatavusi eksponentinį Tailando kilmės rankinių padėklų krautuvų importo augimą po to, kai tiems patiems Kinijos kilmės produktams buvo nustatyti antidempingo muitai, Taryba nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos, kai remdamasi tuo padarė išvadą, kad pasikeitė prekybos tarp atitinkamų trečiųjų šalių ir Europos Sąjungos pobūdis, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį, o išvada, kad tuo pačiu metu padidėjo importas iš Kinijos, neleidžia abejoti šiuo vertinimu visų pirma todėl, kad šis padidėjimas nebuvo proporcingas importui iš Tailando.
7. Taip pat noriu nurodyti, jog išvada, kad sutapo prekybos pobūdžio pasikeitimo ir antidempingo muitų nustatymo laikas, taip pat tai, kad nėra jokių įrodymų, jog atitinkamoje trečiojoje šalyje buvo vykdoma produktų, kurie yra tyrimo objektas, gamybos veikla, pagrįstai leidžia manyti, kad yra tikėtina, jog vykdomi veiksmai, procesai ar veikla neturi jokio kito ekonominio motyvo ar ekonominio pagrindo, išskyrus antidempingo muito nustatymą.
8. Tuomet padarysiu išvadą, kad, atsižvelgiant į prašyme priimti prejudicinį sprendimą nurodytus motyvus, išnagrinėjus ginčijamą reglamentą neatskleista jokių požymių, kurie galėtų paveikti jo galiojimą.
I – Teisinis pagrindas
A – Pagrindiniai kovos su vengimu teisės aktai
9. Pirmoji Bendrijos kovos su vengimu priemonė buvo Reglamentas (EEB) Nr. 1761/87(7) . Siekiant kovoti su veiksmais, kai pagamintų prekių eksportas pakeičiamas atskirų dalių, paskui surinktų valstybės narės teritorijoje esančiose „surinkimo gamyklose“, eksportu, Reglamento Nr. 1761/87 1 straipsniu į Reglamento (EEB) Nr. 2176/84(8) 13 straipsnį įtraukta 10 dalis, joje tam tikromis sąlygomis numatyta nustatyti galutinį antidempingo muitą prekėms, pateiktoms Europos bendrijos rinkai po jų surinkimo arba pagaminimo Bendrijoje. Ši nuostata identiškai suformuluota Reglamente (EEB) Nr. 2423/88(9), kuriuo pakeistas Reglamentas Nr. 2176/84.
10. Tuomet vengimo klausimas buvo aptariamas vykstant pradinėms deryboms dėl susitarimo dėl 1994 m. bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (toliau – 1994 m. OMC‑GATT)(10) VI straipsnio įgyvendinimo, tačiau jokio susitarimo nesugebėta pasiekti(11), o 1994 m. antidempingo kodekse galiausiai šiuo klausimu neįrašyta jokia nuostata(12) .
11. Tokiomis aplinkybėmis Bendrija nusprendė vienašališkai imtis naujų priemonių, kurios nuo ankstesnių skyrėsi tuo, kad, viena, jos buvo taikomos ne tik vadinamajai „klasikinei“ vengimo formai, pasireiškiančiai surinkimo veikla, bet ir kitoms vengimo formoms, ir, kita, kiek tai susiję su surinkimo procesais, jose numatyti surinkimo procesai, kurie vykdomi trečiosiose šalyse, ir surinkimo procesai, kurie vykdomi valstybėje narėje.
12. Kovos su vengimu nuostatos buvo įtvirtintos pagrindinio reglamento 13 straipsnyje, jame numatyta:
„1. Kai galiojančios priemonės yra apeinamos, pagal šį reglamentą nustatyti antidempingo muitai gali būti išplečiami panašios prekės < ... > importui iš trečiųjų valstybių. < ... > apėjimas apibrėžiamas kaip prekybos tarp trečiųjų šalių ir Bendrijos arba individualių kompanijų šalyje, kuriai nustatytos priemonės, ir Bendrijos būdo pokytis, atsiradęs dėl veiksmų, proceso ar veiklos, kurių negalima paaiškinti jokiomis kitomis pagrįstomis priežastimis ar ekonominiu pagrindimu, kaip tik antidempingo muito nustatymu, ir kai yra įrodymų dėl žalos arba kad ištaisantysis [taisomasis] muito poveikis yra mažinamas [mažėja] panašios prekės kainų ir (arba) kiekių prasme, bei yra dempingo įrodymų, lyginant su anksčiau panašiai prekei nustatytomis normaliosiomis vertėmis.
< ... >
2. Surinkimo operacijos Bendrijoje ar trečiojoje valstybėje laikomos galiojančių priemonių vengimu, jeigu:
a) tos operacijos prasidėjo arba žymiai suintensyvėjo jau pradėjus arba prieš pat pradedant antidempingo tyrimą, o nagrinėjamos sudedamosios dalys yra iš valstybės, kuriai taikomos priemonės; ir
< ... >
ir
c) ištaisantysis [taisomasis] muito poveikis yra mažinamas surinkto panašaus produkto kainų ir (arba) kiekių prasme [požiūriu] ir yra dempingo įrodymų, lyginant su anksčiau panašiam ar artimam produktui nustatytomis normaliosiomis vertėmis.
3. Pagal šį straipsnį tyrimai pradedami Komisijos iniciatyva arba valstybės narės ar kurios nors suinteresuotos šalies prašymu, kai pateikiama pakankamai įrodymų dėl 1 dalyje nurodytų veiksnių. Tyrimas pradedamas, Komisijai pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu ir priėmus reglamentą, kuriame taip pat gali būti nurodoma muitinių institucijoms registruoti importą pagal 14 straipsnio 5 dalį arba reikalauti garantijų. Tyrimus atlieka Komisija, kuriai gali padėti muitinių institucijos, ir užbaigia juos per devynis mėnesius. Kai galutinai patvirtinti faktai pateisina priemonių pratęsimą, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, pasikonsultavusi su Patariamuoju komitetu, išplečia priemonių taikymą. < ... >
< ... > .“
13. Be to, pagrindinio reglamento 14 straipsnio „Bendrosios nuostatos“ 6 dalyje buvo nustatyta:
„Kiekvieną mėnesį valstybės narės atsiskaito Komisijai apie aptariamų produktų, kuriems taikomos priemonės, importą, taip pat apie muitų, renkamų pagal šį reglamentą, sumas.“
14. Galiausiai pagrindinio reglamento 18 straipsnyje „Vengimas bendradarbiauti“ buvo nustatyta:
„1. Tais atvejais, kai kuri nors suinteresuota šalis atsisako suteikti informaciją ar kitokiu būdu nesuteikia reikalingos informacijos per šiame reglamente nurodytą laiką arba smarkiai kliudo atlikti tyrimą, preliminarios ar galutinės, teigiamos ar neigiamos išvados gali būti daromos remiantis turimais faktais. Išsiaiškinus, kad kuri suinteresuota šalis pateikė melagingą ar klaidingą informaciją, į tokią informaciją neatsižvelgiama, o remiamasi turimais faktais. Suinteresuotos šalys įspėjamos apie vengimo bendradarbiauti pasekmes.
< ... >
5. Jeigu nustatant faktus, taip pat ir nustatant normaliąją vertę, remiamasi šio straipsnio 1 dalies nuostatomis, taip pat ir skunde pateikta informacija, pastaroji tikrinama, jei reikalinga ir pagal tyrimo trukmės apribojimus įmanoma, lyginant ją su iš kitų nepriklausomų šaltinių turima informacija < ... >
6. Jeigu suinteresuota šalis vengia bendradarbiauti arba bendradarbiauja nepakankamai [tik iš dalies] ir dėl to nuslepiama svarbi informacija, tyrimo išvados tai šaliai gali būti ne tokios palankios, kaip tuo atveju, jei ji būtų bendradarbiavusi tinkamai.“
B – Antidempingo teisės aktai, susiję su Kinijos kilmės rankinių padėklų krautuvų importu
15. Kai kuriems Bendrijos gamintojams pateikus skundą ir pradėjus pirminį tyrimą, apėmusį laikotarpį nuo 2003 m. balandžio 1 d. iki 2004 m. kovo 31 d., Komisija 2004 m. balandžio 29 d. paskelbė pranešimą pradėjusi antidempingo procedūrą, susijusią su Kinijos Liaudies Respublikos kilmės rankinių padėklų krautuvų ir jų pagrindinių dalių importu(13) .
16. Pasibaigus šiai procedūrai Komisija priėmė 2005 m. sausio 27 d. Reglamentą (EB) Nr. 128/2005, nustatantį laikinąjį antidempingo muitą importuojamiems rankiniams padėklų krautuvams ir jų esminėms dalims, kurių kilmės šalis yra Kinijos Liaudies Respublika(14) .
17. Vėliau Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 1174/2005(15) ; juo Kinijos kilmės rankinių padėklų krautuvų ir jų esminių dalių, t. y. važiuoklės ir hidraulinio mechanizmo, klasifikuojamo pagal KN kodus ex 8427 90 00 ir ex 8431 20 00 (TARIC kodai 8427 90 00 10 ir 8431 20 00 10), importui nustatytas galutinis antidempingo muitas(16) .
18. Galiausiai Taryba priėmė 2008 m. liepos 17 d. Reglamentą (EB) Nr. 684/2008, juo patikslinama Reglamentu Nr. 1174/2005 nustatytų antidempingo priemonių taikymo sritis(17) .
C – Teisės aktų taikymo išplėtimas iš Tailando įvežamų rankinių padėklų krautuvų importui
19. Remdamasi įrodymais, kurie iš pirmo žvilgsnio rodo, kad antidempingo priemonių, taikomų Kinijos kilmės rankinių padėklų krautuvų importui, buvo vengiama vykdant nagrinėjamo produkto surinkimo operacijas Tailande, Komisija priėmė Reglamentą (EB) Nr. 923/2008(18) .
20. Užbaigusi tyrimą dėl šio galimo vengimo, apėmusio laikotarpį nuo 2007 m. rugsėjo 1 d. iki 2008 m. rugpjūčio 31 d., Komisija pasiūlė Tarybai priimti ginčijamą reglamentą; juo galutinio antidempingo muito, nustatyto Reglamentu Nr. 1174/2005, taikymas išplėstas iš Tailando įvežamų rankinių padėklų krautuvų ir jų pagrindinių dalių, deklaruotų arba nedeklaruotų kaip šios šalies kilmės, importui.
21. Kalbant apie tyrimo eigą, pažymėtina, kad ginčijamo reglamento 6–9 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(6) Komisija KLR ir Tailando valdžios institucijoms, KLR ir Tailando gamintojams ir (arba) eksportuotojams, žinomiems susijusiems Bendrijos importuotojams ir Bendrijos pramonei oficialiai pranešė apie tyrimo inicijavimą. Klausimynai nusiųsti žinomiems KLR ir Tailando gamintojams ir (arba) eksportuotojams, taip pat iš pirminio tyrimo Komisijai žinomiems Bendrijos importuotojams ir šalims, kurios pranešė apie save per inicijavimo reglamento [Nr. 923/2008] 3 straipsnyje nurodytą laikotarpį. Suinteresuotosioms šalims suteikta galimybė pateikti nuomonę raštu ir prašyti būti išklausytoms per [šiame] reglamente nurodytą laikotarpį. < ... > . Visoms šalims pranešta, kad nebendradarbiaujant gali būti taikomas pagrindinio reglamento 18 straipsnis, o išvados gali būti daromos remiantis turimais faktais.
(7) Klausimynų atsakymų nepateikė nė vienas Tailando eksportuotojas ir (arba) gamintojas, be to, Komisija negavo jokių Tailando valdžios institucijų pastabų. Tik vienas [rankinius padėklų krautuvus ir pagrindines jų dalis] eksportuojantis Tailando < ... > gamintojas, kuris inicijuojant tyrimą Komisijos turimais duomenimis [rankinius padėklų krautuvus ir pagrindines jų dalis] eksportavo į Bendriją nuo 2005 m. iki [tyrimo laikotarpio] pabaigos (kaip apibrėžta 10 konstatuojamojoje dalyje) ir [rankinių padėklų krautuvų] surinkimo operacijas vykdė Tailande, pranešė, kad 2008 m. balandžio mėn. nutraukė veiklą.
(8) Vienas eksportuojantis Kinijos gamintojas pateikė klausimyno atsakymus ir nurodė, kad nagrinėjamąjį produktą pardavė eksportui į [Bendriją] ir nedidelį produkto kiekį eksportavo į Tailandą. Kinijos valdžios institucijų pastabų negauta.
(9) Pagaliau devyni Bendrijos importuotojai pateikė klausimyno atsakymus ir duomenis apie produkto importą iš Kinijos ir Tailando. Apskritai remiantis šiais atsakymais padaryta išvada, kad 2006 m., t. y. sekančiais [kitais] metais po to, kai įsigaliojo galutiniai antidempingo muitai, importo iš Tailando apimtis padidėjo, o importo iš [Kinijos Liaudies Respublikos] – staiga sumažėjo. Vėliau importo iš [Kinijos Liaudies Respublikos] apimtis vėl padidėjo, o importo iš Tailando – šiek tiek sumažėjo, tačiau buvo gerokai didesnė už 2005 m. importo apimtį.“
22. Kiek tai susiję su trečiųjų šalių ir Bendrijos tarpusavio prekybos pobūdžio pasikeitimu, ginčijamo reglamento 16–20 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„(16)	Kadangi nebendradarbiavo nei [nė] viena Tailando bendrovė, nagrinėjamojo produkto eksporto iš Tailando į Bendriją apimtis bei vertė nustatytos remiantis turima informacija, kuri šiuo atveju buvo vadovaujantis pagrindinio reglamento 14 straipsnio 6 dalimi Komisijos apibendrinti valstybių narių surinkti statistiniai duomenys ir Eurostato duomenys. Dėl Bendrijos importuotojų klausimyno atsakymuose pateiktų duomenų atlikus tyrimą nustatyta, kad Bendrijos importuotojų nurodyta Tailando eksporto apimtis per [tyrimo laikotarpį] sudaro labai nedidelę visos Tailando [rankinių padėklų krautuvų ir pagrindinių jų dalių] eksporto apimties dalį, tiksliau mažiau nei 5 %. Tokiomis aplinkybėmis manyta, kad padėtį, susijusią su Tailando eksporto apimtimi ir verte, galima tiksliau įvertinti remiantis Komisijos turimais statistiniais duomenimis nei Bendrijos importuotojų pateikta neišsamia informacija.
(17) Nustačius antidempingo priemones [rankinių padėklų krautuvų ir pagrindinių jų dalių] importo iš Tailando apimtis padidėjo nuo 7 458 krautuvų 2005 m. iki 64 706 krautuvų 2007 m., o per [tyrimo laikotarpį] sumažėjo iki 42 056 krautuvų.
(18) [Rankinių padėklų krautuvų ir pagrindinių jų dalių] importo iš Kinijos į EB apimtis padidėjo nuo 240 639 krautuvų 2005 m. iki 538 271 krautuvų 2007 m. bei 584 786 krautuvų per [tyrimo laikotarpį]. Remiantis turima informacija šio importo apimtis iš esmės padidėjo dėl to, kad padidėjo vienintelio eksportuojančio Kinijos gamintojo, kuriam nustatyta mažiausia antidempingo muito norma, eksportuojamas kiekis. Iš tiesų šios konkrečios bendrovės eksportuojamas kiekis sudarė didžiulę padidėjusio [rankinių padėklų krautuvų ir pagrindinių jų dalių] eksporto iš [Kinijos Liaudies Respublikos] į EB dalį nuo 2005 m. iki [tyrimo laikotarpio] pabaigos.
(19) Atsižvelgiant į minėtą padėtį daroma išvada, kad pasikeitė EB, [Kinijos Liaudies Respublikos] ir Tailando prekybos pobūdis. Iš [Kinijos Liaudies Respublikos] importuojamas kiekis toliau didėjo, tačiau tai tiesiogiai susiję su vieno eksportuojančio Kinijos gamintojo, kuris bendradarbiavo atliekant pirminį tyrimą ir kuriam buvo nustatytas mažiausias antidempingo muitas, eksporto veikla. Kita vertus, importo iš Tailando apimtis 2005–2007 m. padidėjo 868 %, o per [tyrimo laikotarpį] daugiau nedidėjo ir buvo 564 % didesnė, palyginti su 2005 m.
(20) Taigi nustatytas prekybos pobūdis rodo žymų Tailando eksporto apimties padidėjimą, nors [Kinijos Liaudies Respublikos] eksporto apimtis nemažėjo. [Kinijos Liaudies Respublikos] eksporto nekintanti arba didėjanti apimtis (nors nuo 2007 m. iki [tyrimo laikotarpio] pabaigos eksportuota gerokai mažiau, palyginti su eksporto apimtimi, nustatyta per pirminį tyrimą) gali būti paaiškinta tik tuo, kad didžiausią [rankinių padėklų krautuvų ir pagrindinių jų dalių] kiekį eksportavo Kinijos bendrovė, kuriai nustatyta mažiausia antidempingo muito norma. Kita vertus, su Tailandu susijusį prekybos pobūdį būtų galima paaiškinti tik tuo, kad imtasi veiksmų, kuriais siekta išvengti priemonių.“
II – Pagrindinės bylos faktinės aplinkybės ir prejudicinis klausimas
23. 2008 m. spalio 6 d. SECO iš Tailando įsivežė rankinių padėklų krautuvų.
24. Manydama, kad šių prekių importui buvo taikomas ginčijamu reglamentu numatytas antidempingo muitas, 2009 m. rugpjūčio 12 d. Hauptzollamt pranešė SECO, kad ši turi sumokėti 9 666,90 EUR antidempingo muitą.
25. 2011 m. vasario 21 d. sprendimu Hauptzollamt
atmetė dėl minėto pranešimo pareikštą ieškinį kaip nepagrįstą, todėl SECO kreipėsi į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą.
26. Tas teismas abejoja, ar šioje byloje yra įvykdytos pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalyje numatytos sąlygos, susijusios su antidempingo muitų vengimo nustatymu.
27. Kalbant konkrečiau, Finanzgericht Hamburg
mano, kad turėjo būti pateikti paaiškinimai dėl importo iš Tailando raidos, nes 2007 m. labai išaugęs, tyrimo laikotarpiu šis importas gerokai sumažėjo. Tačiau, Finanzgericht Hamburg teigimu, jeigu dėl antidempingo vengimo priemonių pasikeičia trečiųjų šalių ir Sąjungos tarpusavio prekybos pobūdis, vengimui pasitelkiamas eksportas iš trečiųjų šalių gerokai padidėja ir paprastai toliau nuolat auga arba išlieka pastovus.
28. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui taip pat kyla abejonių dėl to, ar pasikeitusį trečiųjų šalių ir Sąjungos tarpusavio prekybos pobūdį galėjo lemti antidempingo priemonių taikymas Kinijos kilmės rankiniams padėklų krautuvams, nes referenciniu laikotarpiu labai išaugo pats importas iš Kinijos. Iš esmės 2005–2007 m. Kinijos eksportas taip pat labai išaugo, o per vėlesnį tyrimo laikotarpį eksportas iš Tailando, sudaręs tik 7,19 % Kinijoje eksportui pagamintų rankinių padėklų krautuvų kiekio, sumažėjo maždaug 35 %, priešingai nei eksportas iš Kinijos, kuris nenustojo augti.
29. Galiausiai Finanzgericht Hamburg kelia klausimą, kokie veiksmai, procesai ar veikla galėjo lemti pasikeitusį trečiųjų šalių ir Sąjungos tarpusavio prekybos pobūdį, pripažindamas, kad ginčijamo reglamento konstatuojamosiose dalyse šiuo klausimu nieko nepatikslinta.
30. Šiomis aplinkybėmis Finanzgericht Hamburg
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [ginčijamas] reglamentas negalioja todėl, kad Komisija, netinkamai įvertinusi iš [pagrindinio] reglamento 13 straipsnio atsirandančius reikalavimus, keliamus nustatant antidempingo muitų priemonių vengimą, preziumavo muitų vengimą vien todėl, kad įvedus priemones labai išaugo atitinkamo eksporto iš Tailando apimtis, nors, Tailando eksportuotojams atsisakius bendradarbiauti, ji nepateikė jokių kitų konkrečių faktų?“
III – Analizė
31. Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės teiraujasi, ar ginčijamas reglamentas negalioja todėl, kad jame pakankamai neatskleistas vengimas, kaip jis suprantamas pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį, neapibūdinus, viena, atitinkamų trečiųjų šalių ir Sąjungos tarpusavio prekybos pobūdžio pasikeitimo ir, kita, veiksmų, procesų ar veiklos, kuriai nėra jokio kito pakankamo pagrindo ar ekonominio pateisinimo, kaip tik antidempingo muitų nustatymas Kinijos kilmės rankiniams padėklų krautuvams.
A – Dėl prieštaravimo, grindžiamo ginčijamo reglamento neteisėtumu, priimtinumo
32. Prieš vertinant ginčijamo reglamento galiojimą, manau, būtina išnagrinėti, ar SECO gali pagrįstai remtis jo neteisėtumu nacionaliniame teisme.
33. Iš teismo praktikos, pirmą kartą suformuluotos Sprendime TWD Textilwerke Deggendorf (19), matyti, kad fizinis arba juridinis asmuo negali nacionaliniame teisme naudingai ginčyti Sąjungos akto teisėtumo, jeigu jis galėjo ginčyti šį aktą tiesioginiu ieškiniu dėl panaikinimo ir jeigu leido pasibaigti šiuo atžvilgiu numatytam privalomajam terminui(20) . Tačiau šiam teisių praradimui būtinas pripažinimas, kad ieškinio dėl panaikinimo priimtinumas yra neabejotinai akivaizdus(21) .
34. Be to, iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, kad nors reglamentai, kuriais nustatomi antidempingo muitai, pagal savo prigimtį ar taikymo sritį yra norminio pobūdžio, nes yra taikomi visiems suinteresuotiesiems ūkio subjektams, jie gali būti tiesiogiai ir konkrečiai susiję su tam tikrais ūkio subjektais ir, be kita ko, importuojančiomis įmonėmis, susijusiomis su trečiųjų šalių eksportuojančiomis įmonėmis, į kurių nagrinėjamų produktų perpardavimo kainas atsižvelgta nustatant eksporto kainą(22) .
35. Tačiau iš bylos medžiagos nėra aišku, kad ginčijamas reglamentas laikytinas tiesiogiai ir konkrečiai susijusiu su SECO, kuri veikė kaip Sąjungoje įsteigta importuotoja, ir todėl ji neabejotinai galėjo pareikšti tiesioginį ieškinį dėl minėto akto panaikinimo.
36. Todėl SECO, su kuria ginčijamas reglamentas susijęs tiek, kiek ji, kaip nagrinėjamo sektoriaus ūkio subjektas, „objektyviai patenka į juo nustatytų normų taikymo sritį“(23), gali pateikdama prieštaravimą remtis šio akto neteisėtumu nacionaliniame teisme, o šis gali pateikti šį klausimą Teisingumo Teismui pagal prejudicinę procedūrą.
B – Dėl bylos esmės
1. Šalių pastabos
37. SECO teigia, kad Teisingumo Teismas turi teigiamai atsakyti į pateiktą klausimą, ir pateikia įvairių motyvų, kuriuos galima būtų glaustai apibendrinti, kaip išdėstyta toliau.
38. Pasikeitęs prekybos pobūdis pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį reiškia importo iš trečiųjų šalių, kuriam taikomas antidempingo muitas, sumažėjimą ir su tuo susijusį importo iš „vengimo šalių“ padidėjimą, antrajam pakeičiant pirmąjį(24) . Tačiau šioje byloje akivaizdu, kad Kinijos kilmės rankinių padėklų krautuvų importo nepakeitė atitinkamas importas iš Tailando, nes per pradinio tyrimo laikotarpį ir kovos su vengimu tyrimo laikotarpį Kinijos kilmės krautuvų importas padvigubėjo.
39. Be to, antidempingo muito taikymo išplėtimas reiškė, kad pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį yra vengimo veiksmas, o jeigu konstatuojamos surinkimo operacijos – kad įvykdytos šio reglamento 13 straipsnio 2 dalyje nustatytos sąlygos. Tačiau ginčijamame reglamente išsamiau nepaaiškintas nei joks vengimo veiksmas, o darant prielaidą, kad vengimo veiksmą sudaro surinkimo operacijos, konstatuotos pradėjus tyrimą, – nei pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalyje reikalaujamų sąlygų įvykdymas.
40. Be to, Sąjungos institucijos neįrodė, kad pasikeitęs prekybos pobūdis buvo pakankamai motyvuotas ar ekonomiškai pagrįstas vien antidempingo muito nustatymu.
41. Galiausiai šios institucijos neįrodė, kad muito taisomasis poveikis sumažėjo atsižvelgiant į panašių produktų kainą ir (arba) kiekį.
42. Įstojusios į bylą vyriausybės, Taryba ir Komisija nesutinka su tuo, kad ginčijamas reglamentas negalioja, ir savo poziciją grindžia toliau išdėstytais argumentais.
43. Graikijos vyriausybė teigia, kad pagrindinio reglamento 18 straipsnyje įtvirtinta prielaida siekiant padėti Sąjungos institucijoms atlikti kovos su vengimu tyrimą, kad, suinteresuotosioms šalims nebendradarbiaujant, Sąjungos institucijos galėtų laikyti, jog prekybos pobūdis pasikeitė iš karto po antidempingo muito nustatymo, nebent suinteresuotosios šalys pateiktų tai paneigiančių įrodymų.
44. Portugalijos vyriausybė taip pat mano, kad pagrindinio reglamento 13 straipsnį reikia aiškinti pakankamai lanksčiai, jeigu suinteresuotosios šalys nebendradarbiauja, kad vien šis nebendradarbiavimas negalėtų sukliudyti imtis prekybos apsaugos priemonių. Portugalijos vyriausybės teigimu, atsižvelgiant į prielaidą, paremtą suinteresuotųjų šalių nebendradarbiavimu, nustatytą pagrindinio reglamento 18 straipsnyje ir 1994 m. antidempingo kodekso VI straipsnyje bei II priede, apie vengimą galima spręsti iš to, kad labai padidėja padėklų krautuvų eksportas iš Tailando į Sąjungą ir kad sutampa šio padidėjimo ir tų pačių Kinijos kilmės prekių eksportui taikytinų antidempingo priemonių įsigaliojimo laikas. Be to, Komisijos įgyvendinama pagrindinio reglamento taikymo praktika rodo, kad pagrindinius vengimo požymius visais atvejais lemia staigus ir didelis atitinkamo produkto importo iš vienos ar kelių neįprastų vietų išaugimas, taip pat tai, kad sutampa šio augimo ir antidempingo priemonių taikymo laikas(25) .
45. Taryba ir Komisija pabrėžia, kad, Tailando gamybos ir (arba) eksporto įmonėms nebendradarbiavus, rankinių padėklų krautuvų eksporto iš Tailando apimtis ir vertė nustatytos remiantis vien turima informacija, t. y. vadovaujantis pagrindinio reglamento 14 straipsnio 6 dalimi Komisijos apibendrintais valstybių narių surinktais statistiniais duomenimis ir Eurostato duomenimis.
46. Šios institucijos mano, kad po to, kai remdamosi turimais duomenimis konstatuoja prekybos pobūdžio pasikeitimą, jos būna įrodžiusios, kad importas iš Tailando pradėjo didėti netrukus po to, kai importui iš Kinijos buvo nustatyti muitai, ir aiškina negavusios jokių įrodymų, galinčių paaiškinti šį reikšmingą augimą, visų pirma jokių požymių, leidžiančių manyti, kad Tailande buvo vykdoma tikra rankinių padėklų krautuvų gamybos veikla.
47. Jų teigimu, pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį pareiga įrodyti, kad yra pakankamas motyvas ar ekonominis pagrindas prekybos pobūdžiui pasikeisti, tenka būtent suinteresuotiesiems asmenims. Be to, Teisingumo Teismas šį požiūrį patvirtino Sprendime Brother International (26) .
48. Taryba ir Komisija taip pat teigia, kad pagrindiniu reglamentu joms nesuteikiama jokių įgaliojimų, kurie leistų priversti tiriamas įmones dalyvauti tyrime ar pateikti informaciją.
49. Pripažindamos, kad klasikiniu atveju vengimui būdingas eksporto iš šalių, kurioms taikomos antidempingo priemonės, sumažėjimas ir atitinkamas eksporto iš šalių, kurioms taikoma vengimo procedūra, padidėjimas, šios institucijos teigia, kad šitoks modelis nėra būtina sąlyga kovos su vengimu priemonėms nustatyti ir kad nei pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalyje, nei teismo praktikoje nereikalaujama pakeitimo įrodymų.
50. Komisija patikslina, kad turi oficialių statistinių Tailando vyriausybės prekybos duomenų, iš kurių matyti, kad per laikotarpį nuo 2005 iki 2007 m. rankinių padėklų krautuvų pagrindinių dalių importas iš Kinijos į Tailandą staiga išaugo, t. y. nuo 77 t per 2004 m. rugpjūčio–gruodžio mėn. iki 1 271 t per 2007 m. rugpjūčio–gruodžio mėn.
51. Komisija priduria, kad, atsižvelgiant į suinteresuotųjų įmonių nebendradarbiavimą, ji negalėjo gauti tikslesnės informacijos apie tai, kaip Tailande nuo rankinių padėklų krautuvų pagrindinių dalių būdavo pereinama prie pagamintų rankinių padėklų krautuvų.
52. Komisija taip pat teigia, kad pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalyje esančios sąvokos „veiksmai“, „procesai“ ar „veikla“ nėra savarankiškas vengimo kriterijus bent tuo atveju, jeigu nėra bendradarbiavimo ir jeigu Tailando eksportuotojams reikia įrodyti, kad staigų pagrindinių dalių importo iš Kinijos ir netikėtą lygiagretų padėklų krautuvų eksporto į ES išaugimą galima paaiškinti kitais pakankamais motyvais arba ekonominiu pateisinimu, o ne antidempingo muitų nustatymu. Be to, ši su įrodinėjimo pareiga susijusi taisyklė patvirtinta Sprendimu Brother International (27), nors Komisija pabrėžia, kad šis sprendimas nesusijęs su antidempingo muitų taikymo išplėtimo reglamento teisėtumu.
2. Vertinimas
a) Dėl galiojimo vertinimo apimties
53. Pažymėtina, jog pateikdamas klausimą Finanzgericht Hamburg
manė, kad, kaip matyti iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą, jam reikia prašyti Teisingumo Teismo tik patikrinti ginčijamo reglamento galiojimą atsižvelgiant į du iš keturių vengimo požymių pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį, t. y. viena, prekybos tarp trečiųjų šalių ir Sąjungos pobūdžio pokytį ir, kita, veiksmus, procesus ar veiklą, kuriai nėra jokio kito pakankamo ekonominio motyvo ar pateisinimo, išskyrus antidempingo muito nustatymą. Todėl SECO prašo Teisingumo Teismo į savo nagrinėjimą įtraukti klausimą, ar Sąjungos institucijos nustatė, kad muito taisomasis poveikis mažėjo atsižvelgiant į panašių produktų kainą ir (arba) kiekį.
54. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką, grindžiamą principu, pagal kurį tik nagrinėjantys bylą nacionaliniai teismai, atsakingi už būsimo sprendimo priėmimą, atsižvelgdami į konkrečios bylos aplinkybes turi įvertinti tiek reikalingumą pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kad galėtų priimti sprendimą, tiek Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų reikšmingumą, Sąjungos akto galiojimo nagrinėjimas neturi būti išplėstas atsižvelgiant į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nenurodytus motyvus, kuriuos pateikė pagrindinės bylos šalys(28) .
55. Tokiomis sąlygomis, jeigu nacionalinis teismas apriboja motyvus, į kuriuos atsižvelgdamas jis siekia, kad būtų patikrintas Sąjungos teisės nuostatos galiojimas, Teisingumo Teismui atliekant kontrolę pagal prašymą priimti prejudicinį sprendimą dėl galiojimo vertinimo jis turi nagrinėti tik šiuos motyvus, išskyrus galimą motyvo iškėlimą savo iniciatyva viešosios tvarkos sumetimais.
56. Be to, Teisingumo Teismas neturi pats vertinti ginčijamo reglamento negaliojimo motyvų, kuriuos SECO nurodo savo pastabose, grindžiamų pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies ir pareigos nurodyti motyvus pažeidimu, Sąjungos institucijoms neįrodžius, kad antidempingo muito, nustatyto importui iš Kinijos, taisomasis poveikis mažėjo atsižvelgiant į iš Tailando importuojamų prekių kainą ir (arba) kiekį.
b) Dėl ginčijamo reglamento galiojimo
i) Bendri svarstymai, susiję su suinteresuotųjų šalių atsisakymo bendradarbiauti padariniais
57. Prieš išsamiau nagrinėjant priežastis, dėl kurių prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja dėl ginčijamo reglamento galiojimo, reikia apsvarstyti padarinius, galinčius kilti dėl suinteresuotųjų šalių nebendradarbiavimo, kuriuo remdamosi Graikijos ir Portugalijos vyriausybės, taip pat Taryba ir Komisija argumentuoja tai, kad galima pasinaudoti vien turimais duomenimis ir kad tokiu atveju pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalyje reikalaujami vengimo požymiai turi būti aiškinami lanksčiau.
58. Pagrindiniame reglamente yra specialus nebendradarbiavimui skirtas straipsnis, t. y. 18 straipsnis, kuriuo į Sąjungos teisę perkeliamas 1994 m. antidempingo kodekso 6.8 punkto ir II priedo turinys ir kurį reikia aiškinti kuo labiau atsižvelgiant į šias nuostatas(29) .
59. Pagrindinio reglamento 18 straipsnyje yra šešios dalys, kuriomis atitinkamai reglamentuojami atvejai, kai, užuot panaudojus vienos ar kelių suinteresuotųjų šalių duomenis, gali būti panaudojami turimi duomenys, kai atsakymas nepateikiamas kompiuterinėse laikmenose, kai informacija pateikiama, tačiau ji turi tam tikrų netikslumų, kai šalies pateikta informacija nepriimama, kai reikalingi patikrinimai, jeigu išvados grindžiamos turimais duomenimis, ir galiausiai atvejis, kai atitinkama šalis nebendradarbiauja.
60. Į dvi dalis reikia atkreipti ypatingą dėmesį.
61. Pirma, pagrindinio reglamento 18 straipsnio 1 dalyje aiškiai nustatyta, kad tais atvejais, kai kuri nors suinteresuotoji šalis atsisako suteikti reikalingą informaciją, jos nesuteikia per nustatytą terminą arba labai kliudo atlikti tyrimą, preliminarios ar galutinės, teigiamos ar neigiamos išvados gali būti daromos remiantis turimais duomenimis.
62. Antra, pagrindinio reglamento 18 straipsnio 6 dalyje nurodyta, kad jeigu suinteresuotoji šalis nebendradarbiauja arba bendradarbiauja iš dalies ir dėl to nepateikiama svarbi informacija, rezultatai tai šaliai gali būti ne tokie palankūs, kaip tuo atveju, jeigu ji būtų bendradarbiavusi.
63. Dėl pirmosios nuostatos viskas aišku, o antrąją nuostatą sunkiau aiškinti vienareikšmiai. Manau, kad taikant šias nuostatas kartu galima nustatyti tris suinteresuotųjų arba susijusių šalių atsisakymo bendradarbiauti padarinius. Pirmasis susijęs su Sąjungos institucijų galimybe remtis tik turimais duomenimis, o antrasis – su šių institucijų galimybe pagal šiuos duomenis daryti prielaidas, paremtas pagrįsta tikimybe. Ir galiausiai trečiasis padarinys, galintis kilti dėl atitinkamo atsisakymo bendradarbiauti, susijęs su teisminės kontrolės intensyvumo ribojimu.
– Galimybė Sąjungos institucijoms remtis tik turimais duomenimis
64. Konstatuotina, kad nors pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 3 dalyje numatytą kovos su vengimu mechanizmą Komisija turi pradėti ir per devynis mėnesius atlikti tyrimą siekdama nustatyti, ar yra galutinai įrodyti skunde nurodyti faktai, pagrindiniame reglamente Komisijai nesuteikiami jokie tyrimo įgaliojimai, kurie leistų jai priversti skunde nurodytus gamintojus ar eksportuotojus dalyvauti tyrime ar pateikti informaciją, tad Taryba ir Komisija priklauso nuo savanoriško suinteresuotųjų įmonių bendradarbiavimo per nustatytus terminus pateikti būtiną informaciją(30) .
65. Tokiomis aplinkybėmis pagrindinio reglamento 18 straipsnio 1 dalyje leidžiant padaryti išvadas remiantis turimais duomenimis neabejotinai išreiškiamas Sąjungos teisės aktų leidėjo ketinimas supaprastinti Tarybai ir Komisijai tenkančią įrodinėjimo pareigą, jeigu jos susiduria su esminėmis kliūtimis, atsiradusiomis dėl suinteresuotųjų įmonių nenoro bendradarbiauti.
66. Tačiau reikia pažymėti, kad Sąjungos institucijų galimybė remtis turimais duomenimis, jeigu įmonė atsisako bendradarbiauti arba pateikia melagingą ar klaidingą informaciją, ribojama pagrindinio reglamento 18 straipsnio 5 dalyje numatytu įpareigojimu patikrinti šią informaciją remiantis kitais prieinamos informacijos šaltiniais.
67. Šis atsargumo reikalavimas naudojant minėtus duomenis, kurį galima laikyti atsiradusiu iš gero administravimo principo(31), yra labai svarbus todėl, kad man atrodo, jog suinteresuotųjų įmonių atsisakymas bendradarbiauti leidžia Sąjungos institucijoms ne tik konstatuoti faktus atsižvelgiant į neišsamius duomenis, bet ir remiantis šiais konstatuotais faktais daryti faktines prielaidas, leidžiančias įrodyti vengimą sudarančių faktinių aplinkybių tikrumą pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį.
– Sąjungos institucijų galimybė pagal turimus duomenis daryti prielaidas, paremtas pagrįsta tikimybe
68. Iš paties pagrindinio reglamento 18 straipsnio teksto neabejotinai matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas neketino nustatyti teisinės prielaidos, leidžiančios tiesiogiai iš suinteresuotųjų ar susijusių šalių nebendradarbiavimo spręsti apie vengimą, taigi atleidžiančios Sąjungos institucijas nuo bet kokių įrodinėjimo reikalavimų.
69. Tačiau manau, kad, atsižvelgiant į galimybę daryti išvadas, netgi galutines, iš turimų duomenų ir vertinti nebendradarbiaujančią ar tik iš dalies bendradarbiaujančią šalį mažiau palankiai nei tuo atveju, jeigu ji būtų bendradarbiavusi, yra lygiai taip pat akivaizdu, kad Sąjungos institucijoms leidžiama iš faktinių aplinkybių, kurias jos galėjo nustatyti iš turimų duomenų, tiesioginių įrodymų spręsti apie netiesioginius faktinių aplinkybių, kurios lieka nežinomos dėl šalių nebendradarbiavimo, įrodymus. Kitaip tariant, pagrindinio reglamento 18 straipsnyje Sąjungos institucijoms leidžiama remtis prielaidomis, jeigu tarp nustatytų faktinių aplinkybių ir faktinių aplinkybių, kurios lieka nežinomos, yra logiškas ir pagrįstas ryšys. Jeigu šioms institucijoms būtų uždrausta remtis tokiomis prielaidomis, būtų sudaryta neįveikiama kliūtis, neleidžianti imtis kovos su vengimu priemonių, jeigu atitinkamos tiriamos įmonės atsisako bendradarbiauti.
70. Todėl man atrodo, kad Sąjungos institucijų praktika remtis prielaidomis, suinteresuotosioms arba susijusioms šalims atsisakius bendradarbiauti, visiškai atitinka teisės aktus.
71. Suprantama, ši praktika vykdoma kontroliuojant Sąjungos teismui, nors ši kontrolė turi tam tikrų apribojimų.
– Sąjungos institucijų priimtų aktų teisminės kontrolės intensyvumo ribojimas
72. Dėl šio prašymo įvertinti galiojimą Teisingumo Teismui yra būtina patikrinti ginčijamo reglamento teisėtumą atsižvelgiant į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytus motyvus, todėl kyla klausimas dėl Tarybos patvirtintų antidempingo priemonių, o konkrečiau – išplėtimo reglamentų teisminės kontrolės apimties.
73. Tokiu atveju, kuris nagrinėjamas pagrindinėje byloje, teisminės kontrolės ribojimą pateisina dvi priežastys.
74. Pirmasis ribojimas yra susijęs su atitinkama sritimi.
75. Šiuo klausimu iš nusistovėjusios teismo praktikos darytina išvada, kad bendros prekybos politikos srityje, ypač kiek tai susiję su prekybos apsaugos priemonėmis, Sąjungos institucijos, atsižvelgiant į ekonominių, politinių ir teisinių aplinkybių, kurias jos privalo išnagrinėti, sudėtingumą, turi didelę diskreciją. Taigi, vykdant tokio institucijų atlikto vertinimo teisminę kontrolę reikia tik patikrinti, ar buvo laikytasi procedūros taisyklių, ar tikslios faktinės aplinkybės, kuriomis grindžiamas ginčytinas pasirinkimas, ar nepadaryta akivaizdžios klaidos vertinant šias aplinkybes ir ar nebuvo piktnaudžiauta įgaliojimais(32) .
76. Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, kad vieno iš dempingo ar antidempingo muito dydžio apskaičiavimo metodų pasirinkimas(33), produkto normaliosios vertės nustatymas arba referencinės šalies pasirinkimas nustatant šią vertę, jeigu produktai kilę iš šalies, kurioje nėra rinkos ekonomikos(34), dempingo objektu esančio importo poveikio Sąjungos pramonės padėčiai vertinimas(35), laikotarpio, į kurį atsižvelgtina siekiant konstatuoti žalą, nustatymas(36) arba klausimas, ar dėl Sąjungos interesų reikia imtis Sąjungos veiksmų(37), suponuoja, kad reikia vertinti sudėtingus ekonominius atvejus.
77. Antrasis ribojimas yra nulemtas suinteresuotųjų šalių elgesio.
78. Manau, kad jeigu suinteresuotosios šalys atsisako bendradarbiauti, Sąjungos teismo atliekama Tarybos priimto sprendimo kontrolė turi apsiriboti patikrinimu, ar pasirenkant ir panaudojant turimus duomenis ir darant prielaidas, paremtas pagrįsta tikimybe, nebuvo padaryta akivaizdi vertinimo klaida.
79. Kitaip tariant, kadangi atsisakymas bendradarbiauti leidžia Sąjungos institucijoms, nesant realaus tikrumo, kurio neįmanoma užtikrinti, remtis didele tikimybe, pakinta teisminės kontrolės objektas, turintis būti susijęs su prielaidų, kurias Sąjungos institucijos padarė remdamosi turimais duomenimis, tikėtinu pobūdžiu.
80. Remiantis klasikine Teisingumo Teismo praktika, pagal kurią, nors prielaida ir sunkiai paneigiama, ji neperžengia priimtinumo ribų, jeigu yra proporcinga siekiamam teisėtam tikslui, yra galimybė pateikti priešingų įrodymų ir užtikrinama teisė į gynybą(38), Sąjungos teismas, tikrindamas, ar prielaidos padarytos pagrįstai, galiausiai turi taikyti proporcingumo kriterijų.
81. Štai tokią ginčijamo reglamento kontrolę siūlau atlikti atsižvelgiant į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytus negaliojimo motyvus.
ii) Negaliojimo motyvų nagrinėjimas
82. Reikia patikrinti, ar Taryba padarė akivaizdžią vertinimo klaidą nustačiusi, kad trečiųjų šalių ir Sąjungos tarpusavio prekybos pobūdis pasikeitė dėl veiksmų, procesų ar veiklos, kuriai nebuvo jokio kito pakankamo ekonominio motyvo ar pateisinimo, išskyrus antidempingo muito nustatymą.
83. Pirmiausia manau, kad Taryba nepažeidė pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies ir nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos, kai atskleidė pasikeitusį trečiųjų šalių ir Sąjungos tarpusavio prekybos pobūdį.
84. Iš turimų duomenų matyti, kad Tailando kilmės rankinių padėklų krautuvų importas nuo 7 458 2005 m. išaugo iki 64 706 2007 m., t. y. padidėjo 868 %, o per tyrimo procedūrą sumažėjo iki 42 056, tačiau, palyginti su 2005 m., jis buvo 564 % didesnis.
85. Todėl manau, kad Taryba pasikeitusį prekybos pobūdį apibūdino vienintele išvada, kad nustačius antidempingo muitus importas iš Tailando iš karto eksponentiškai didėjo ir nenustojo didėti tyrimo laikotarpiu, nors ir ne tiek daug, nes iš Tailando importuotų rankinių padėklų krautuvų skaičius per tą laiką nebuvo proporcingas rankinių padėklų krautuvų, importuotų prieš nustatant muitus, skaičiui.
86. Nemanau, kad tuo pačiu metu vykusio Kinijos kilmės rankinių padėklų krautuvų importo didėjimo konstatavimas gali leisti suabejoti šiuo vertinimu. Jeigu paaiškėtų, kad, kaip teisingai nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, ginčijamo reglamento 20 konstatuojamojoje dalyje padaryta išvada dėl eksporto iš Kinijos „stabilumo“ yra neteisinga, nes, priešingai, nuo 2005 m. ir tyrimo laikotarpiu šis eksportas augo, vis dėlto, nors šis augimas buvo reikšmingas, jis neprilygsta eksponentiniam rankinių padėklų krautuvų importo iš Tailando augimui iš karto po antidempingo muitų nustatymo.
87. Šiuo klausimu svarbu pabrėžti, kad pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalyje sąvoka „vengimas“ suformuluota labai bendrai, todėl Sąjungos institucijoms suteikiama didelė diskrecija, ir kad niekaip nepatikslinta „prekybos tarp trečiųjų šalių ir [Sąjungos] pobūdžio pasikeitimo“ prigimtis ir ypatybės(39) . Kaip teisingai nurodo Taryba ir Komisija, ši plati apibrėžtis nereiškia, kad importas iš šalių, kurioms taikomas antidempingo muitas, yra pakeičiamas importu iš šalių, kuriose taikyta kovos su vengimu procedūra.
88. Antra, manau, kad, suinteresuotosioms šalims nebendradarbiaujant, konstatuota prekybos pobūdžio pasikeitimo laiko ir antidempingo muitų nustatymo laiko sutaptis ir jokių tyrimo objektu esančio produkto gamybos atitinkamose trečiosiose šalyse įrodymų nebuvimas leidžia daryti pagrįstą prielaidą, kad yra vykdomi veiksmai, procesai ar veikla, neturintys jokio kito ekonominio motyvo ar pateisinimo, tik antidempingo muitų nustatymą.
89. Prielaidą pagrindžia vien ši laiko sutaptis, todėl Tarybos negalima kaltinti tiksliau neapibūdinus veiksmų, procesų ar veiklos, lėmusios pasikeitusį prekybos pobūdį, nors ir galima būtų apgailestauti, kad ginčijamo reglamento motyvuose ji nepateikė tam tikrų turimų duomenų, visų pirma susijusių su rankinių padėklų krautuvų pagrindinių dalių importu iš Kinijos Liaudies Respublikos į Tailandą(40) .
90. Nors Sprendimas Brother International (41) susijęs su kita sritimi nei kovos su antidempingo muitų vengimu priemonės, man atrodo, kad argumentus, kuriais siūlau vadovautis Teisingumo Teismui, patvirtina tame sprendime išreikšta pozicija, iš kurios galima daryti priešingą išvadą, kad vien surinkimo perkėlimo iš sudedamųjų dalių gamybos šalies į kitą šalį pakanka pateisinti prielaidą, kad vienintelis šio perkėlimo tikslas buvo išvengti taikytinų nuostatų, jeigu sutampa reikšmingų teisės aktų įsigaliojimo ir surinkimo perkėlimo laikas(42) .
91. Be to, priešingai tam, ką teigia SECO, nemanau, kad Tarybą galima kaltinti atskleidus surinkimo operacijų buvimą ir nekonstatavus, kad jos atitinka pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies reikalavimus. Nors ginčijamo reglamento 4 ir 21 konstatuojamosiose dalyse priminta, kad tuo metu, kai buvo pradėtas tyrimas, atrodė, kad Komisijos turima informacija rodė, jog Tailande buvo vykdomos svarbios surinkimo operacijos, ginčijamo reglamento 11 konstatuojamojoje dalyje patikslinta, kad, tailandiečių rankinių padėklų krautuvų eksportuotojams ir gamintojams atsisakius bendradarbiauti, Komisija negalėjo nustatyti importo iš Tailando pobūdžio. Taigi pradinė prielaida, susijusi su surinkimo operacijomis, negalėjo būti patikrinta. Vis dėlto, tariant, kad ši prielaida yra patikrinta, negalimumas įrodyti faktinių aplinkybių dėl to, kad suinteresuotosios šalys atsisakė bendradarbiauti, bet kuriuo atveju pateisina prielaidą, kad yra įvykdytos pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalyje numatytos sąlygos(43) .
92. Tokiomis aplinkybėmis neatrodo, kad priėmusi ginčijamą reglamentą Taryba padarė akivaizdžią faktinių aplinkybių vertinimo klaidą.
93. Reikėtų pridurti, jog niekas nerodo, kad Sąjungos institucijos neįvykdė procedūrinių įpareigojimų, kurie yra joms nustatyti nagrinėjant antidempingo muitų vengimą.
94. Visų pirma reikia pažymėti, kad Komisija suteikė suinteresuotosioms šalims galimybę raštu pateikti savo nuomonę ir prašyti būti išklausytoms ir kad visoms šalims buvo pranešta apie tai, kad nebendradarbiavimas gali lemti pagrindinio reglamento 18 straipsnio taikymą ir išvadų padarymą remiantis turimais duomenimis.
95. Be to, Komisija neapsiribojo pirminiais įrodymais, kuriuos turėjo pradėdama pradinį tyrimą. Ji taip pat atsižvelgė į valstybių narių surinktus statistinius duomenis ir patikrino juos pagal pagrindinio reglamento 14 straipsnio 6 dalį, taip pat atsižvelgė į Eurostato statistinius duomenis.
96. Todėl manau, kad, išnagrinėjus ginčijamą reglamentą atsižvelgiant į sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateiktus motyvus, neatskleista jokių požymių, kurie galėtų paveikti jo galiojimą.
IV – Išvada
97. Dėl nurodytų priežasčių siūlau Teisingumo Teismui į Finanzgericht Hamburg
pateiktą klausimą atsakyti taip:
Išnagrinėjus 2009 m. birželio 11 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 499/2009, išplečiantį galutinio antidempingo muito, nustatyto Reglamentu (EB) Nr. 1174/2005 importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės rankinių padėklų krautuvams ir jų pagrindinėms dalims, taikymą tam pačiam importuojamam produktui, įvežamam iš Tailando ir deklaruojamam kaip Tailando kilmės arba ne, atsižvelgiant į sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nurodytus motyvus, neatskleista jokių požymių, galinčių paveikti jo galiojimą.
(1) .
(2)  –	OL L 151, p. 1 (toliau – ginčijamas reglamentas).
(3)  – OL L 56, 1996, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k. 11 sk., 10 t., p. 45.
(4)  –	OL L 77, p. 12; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 10 t., p. 150 (toliau – pagrindinis reglamentas). Šis reglamentas vėliau pakeistas ir kodifikuotas 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 343, p. 51, klaidų ištaisymas OL L 7, 2010, p. 22). Tačiau, atsižvelgiant į ginčijamo reglamento priėmimo datą, ginčą reikia nagrinėti remiantis pagrindiniu reglamentu. Svarbu pažymėti, kad jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo prašyme neatsižvelgė į vengimo apibrėžties pakeitimus, padarytus Reglamentu Nr. 461/2004, šie pakeitimai neturi įtakos atsakymui į pateiktą klausimą.
(5)  –	Toliau – SECO.
(6)  –	Toliau – Hauptzollamt .
(7)  –	1987 m. birželio 22 d. Tarybos reglamentas, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EEB) Nr. 2176/84, susijęs su apsauga nuo importo dempingo kaina ar subsidijuojamo importo iš šalių, kurios nėra Europos ekonominės bendrijos narės (OL L 167, p. 9).
(8)  –	1984 m. liepos 23 d. Tarybos reglamentas dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina ar subsidijuojamo importo iš šalių, kurios nėra Europos ekonominės bendrijos narės (OL L 201, p. 1).
(9)  –	1988 m. liepos 11 d. Tarybos reglamentas dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina ar subsidijuojamo importo iš šalių, kurios nėra Europos ekonominės bendrijos narės (OL L 209, p. 1).
(10)  –	OL L 336, 1994, p. 103, toliau – 1994 m. antidempingo kodeksas.
(11)  –	Dėl šio klausimo taip pat daugiausia diskutuota per daugiašales Urugvajaus raundo derybas. Šiuo klausimu žr. S. Holmes „Anti-circumvention under the European Union’s new anti-dumping rules“, Journal of World Trade,
1995, p. 161.
(12)  –	Derybos baigėsi tiktai ministrų deklaracija „Sprendimas dėl kovos su vengimu“, kuria ministrai, „ suvokdami, kad yra pageidautina, jog [antidempingo priemonių vengimo] srityje galėtų būti kuo skubiau taikomos vienodos taisyklės, nusprendžia
iškelti šį klausimą Antidempingo veiklos komitete“.
(13)  – OL C 103, 2004, p. 85.
(14)  –	OL L 25, p. 16.
(15)  –	2005 m. liepos 18 d. reglamentas, nustatantis galutinį antidempingo muitą ir laikinojo muito, nustatyto Kinijos Liaudies Respublikos kilmės rankinių padėklų krautuvų bei jų esminių dalių [importui], galutinį surinkimą (OL L 189, p. 1).
(16)  –	Žr. Reglamento Nr. 1174/2005 1 straipsnį.
(17)  –	OL L 192, p. 1. Nors pradinis tyrimas, labiau nepatikslinus informacijos, buvo pradėtas dėl „rankinių padėklų krautuvų, nesavaeigių, naudojamų medžiagoms, kurios paprastai dedamos ant padėklų, kelti, ir jų pagrindinių dalių, t. y. važiuoklės ir hidraulinio mechanizmo“ (Reglamento Nr. 684/2008 9 konstatuojamoji dalis), šiame reglamente patikslinta, kaip reikia suprasti sąvoką „rankiniai padėklų krautuvai“. Jie apibrėžiami kaip „ratiniai krautuvai su keliamosiomis šakėmis padėklams krauti, suprojektuoti taip, kad, naudodamasis lanksčiąja rankena, operatorius galėtų juos rankomis stumti, traukti ir valdyti ant lygaus kieto paviršiaus“ (minėto reglamento 1 straipsnis). Dar priduriama, kad šie padėklų krautuvai „suprojektuoti taip, kad nuleidžiant ir pakeliant rankeną jais būtų galima pakelti krovinį iki pakankamo aukščio, kad krovinį būtų galima perkelti, ir neturi jokių kitų papildomų funkcijų ar naudojimo paskirčių“ (ten pat).
(18)  – 2008 m. rugsėjo 12 d. reglamentas, kuriuo inicijuojamas tyrimas dėl galimo antidempingo priemonių, nustatytų Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1174/2005, su pakeitimais, padarytais Tarybos reglamentu (EB) Nr. 684/2008, importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės rankiniams padėklų krautuvams ir jų pagrindinėms dalims, vengimo importuojant iš Tailando siunčiamus rankinius padėklų krautuvus ir jų pagrindines dalis, deklaruojamus kaip Tailando kilmės arba ne, ir kuriuo nustatomas reikalavimas registruoti tokį importą (OL L 252, p. 3).
(19)  – C‑188/92, EU:C:1994:90.
(20)  – 17 ir 18 punktai.
(21)  –	Visų pirma žr. Sprendimo Pringle
(C‑370/12, EU:C:2012:756) 41 ir 42 punktus.
(22)  –	Visų pirma žr. Sprendimo Nachi Europe
(C‑239/99, EU:C:2001:101) 21 punktą.
(23)  –	Ši frazė pakartota Sprendimo Allied Corporation ir kt. / Komisija
(239/82 ir 275/82, EU:C:1984:68) 15 punkte.
(24)  –	SECO savo argumentams patvirtinti nurodo įvairius reglamentus dėl antidempingo muitų taikymo išplėtimo, kuriuose konstatuotas pakeičiamumas.
(25)  –	Portugalijos vyriausybė kaip pavyzdį nurodo 2012 m. sausio 9 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 14/2012, kuriuo galutinis antidempingo muitas, nustatytas įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 511/2010 tam tikrai importuojamai Kinijos Liaudies Respublikos kilmės molibdeno vielai, nustatomas taip pat tam tikrai iš Malaizijos siunčiamai importuojamai molibdeno vielai, deklaruojamai arba nedeklaruojamai kaip Malaizijos kilmės, ir baigiamas tyrimas dėl importuojamos iš Šveicarijos siunčiamos molibdeno vielos (OL L 8, p. 22).
(26)  – C‑26/88, EU:C:1989:637.
(27)  –	EU:C:1989:637.
(28)  –	Šiuo klausimu žr. Sprendimo Ordre des barreaux francophones et germanophones ir kt.
(C‑305/05, EU:C:2007:383) 17–19 punktus; Sprendimo Nuova Agricast
(C‑390/06, EU:C:2008:224) 43 ir 44 punktus ir Sprendimo Hoesch Metals and Alloys
(C‑373/08, EU:C:2010:68) 59 ir 60 punktus. Šis galiojimo kontrolės ribojimas paaiškinamas ne tik pačiu SESV 267 straipsniu nustatytos Teisingumo Teismo ir nacionalinių teismų bendradarbiavimo sistemos tikslu, bet ir, kaip nurodo generalinis advokatas M. Poiares Maduro savo išvados byloje Arcelor Atlantique ir Lorraine ir kt.
(C‑127/07, EU:C:2008:292) 23 punkte, pagarba nacionalinio teismo, įgalioto tikrinti Sąjungos aktų teisėtumą, vykdomai Sąjungos teismo funkcijai, Teisingumo Teismui paliekant tik teisę konstatuoti negaliojimą.
(29)  –	Dėl šios aiškinimo taisyklės visų pirma žr. Sprendimo Petrotub ir Republica (C‑76/00 P, EU:C:2003:4) 56 punktą. Dėl šios taisyklės taikymo konkrečiu pagrindinio reglamento 18 straipsnio aiškinimo atveju taip pat žr. Bendrojo Teismo sprendimo Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory / Taryba
(T‑409/06, EU:T:2010:69) 103 punktą.
(30)  –	Šiuo klausimu žr. Sprendimo Transnational Company „Kazchrome“ ir ENRC Marketing / Taryba
(T‑192/08, EU:T:2011:619) 272 punktą.
(31)  –	Šiuo klausimu žr. C. Stanbrook ir P. Bentley „Dumping and subsidies – The Law and Procedures Governing the Imposition of Anti-dumping and Countervailing Duties in the European Community“, 3‑iasis leidimas, Kluwer Law International, Londonas, 1996, p. 168.
(32)  –	Žr. Sprendimo Taryba ir Komisija / Interpipe Niko Tube ir Interpipe NTRP
(C‑191/09 P ir C‑200/09 P, EU:C:2012:78) 63 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką.
(33)  –	Žr. Sprendimo Minolta Camera / Tarybą
(C‑178/87, EU:C:1992:112) 41 punktą.
(34)  –	Žr. Sprendimo Nölle
(C‑16/90, EU:C:1991:402) 11 punktą.
(35)  –	Žr. Sprendimo Ikea Wholesale (C‑351/04, EU:C:2007:547) 61–63 punktus.
(36)  –	Žr. Sprendimo Nakajima / Taryba
(C‑69/89, EU:C:1991:186) 86 punktą.
(37)  –	Žr. Sprendimo Sharp Corporation / Tarybą
(C‑179/87, EU:C:1992:113) 58 punktą.
(38)  –	Žr. Sprendimo Elf Aquitaine / Komisija
(C‑521/09 P, EU:C:2011:620) 62 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką.
(39)  –	Kai kurie autoriai yra pabrėžę ypač platų pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies formuluotės pobūdį. Visų pirma žr. Van Bael & Bellis „Anti-Dumping and other Trade Protection Laws of the EC“, 4‑asis leidimas, Kluwer Law International, Haga, 2004, kur pabrėžta, kad šia nuostata „is intended to catch all forms of circumvention“ (p. 485). Taip pat žr. Y. Yu „Circumvention and anti-circumvention measures – The impact on anti-dumping practise in international trade“, Kluwer Law International, 2008, kur sąvoka „vengimas“ Sąjungos teisėje apibūdinama kaip „catchall definition“ (p. 22).
(40)  –	Žr. Komisijos pastabas (12 punktas ir K.1 priedas).
(41)  – EU:C:1989:637.
(42)  –	28 punktas.
(43)  –	Dėl tokios prielaidos taikymo žr. 2005 m. birželio 6 d. Reglamentą (EB) Nr. 866/2005, išplečiantį galutinį antidempingo priemonių, nustatytų Reglamentu (EB) Nr. 1470/2001 importuojamoms integruotoms elektroninėms kompaktinėms fluorescencinėms lempoms (CFL‑i), kurių kilmės šalis yra Kinijos Liaudies Respublika, taikymą tokiam pačiam produktui, įvežamam iš Vietnamo Socialistinės Respublikos, Pakistano Islamo Respublikos ir Filipinų Respublikos (OL L 145, p. 1).