62002CJ0397_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑397/02,
dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pagal EB 234 straipsnį,
pateikto Cour d'appel de Bruxelles
(Belgija) 2002 m. lapkričio 6 d. sprendimu, įregistruotu 2002 m. lapkričio 11 d.,
Clinique La Ramée ASBL,
Winterthur Europe Assurance SA
prieš
Jean-Pierre Riehl,
Europos Sąjungos Tarybą,
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas P. Jann (pranešėjas), teisėjai A. Rosas ir S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta ir K. Lenaerts,
generalinis advokatas P. Léger,
sekretorė M. Múgica Arzamendi, vyriausioji administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2003 m. gruodžio 11 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
– klinikos La Ramée ASBL ir Winterthur Europe Assurance SA, atstovaujamų advokato M. Mahieu,
– J.‑P. Riehl, atstovaujamo advokato J. Buekenhoudt,
– Europos Sąjungos Tarybos, atstovaujamos M. Sims ir M. Bauer, padedamų advokato F. Lagasse,
– Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos J. Currall ir F. Clotuche‑Duvieusart,
susipažinęs su 2004 m. vasario 12 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1968 m. vasario 29 d. Tarybos reglamento (EEB, EURATOMAS, EAPB) Nr. 259/68, nustatančio Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygas bei Komisijos pareigūnams laikinai taikomas specialias priemones (OL L 56, p. 1), iš dalies pakeisto 1985 m. rugsėjo 27 d. Tarybos reglamentu (EAPB, EEB, Euratomas) Nr. 2799/85 (OL L 265, p. 1, toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai), 85a straipsnio aiškinimu.
2. Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant ginčą tarp klinikos La Ramée ASBL (toliau – klinika La Ramée ) ir jos draudėjo Winterthur Europe Assurance SA (toliau – Winterthur ) bei Europos Sąjungos Tarybos ir J.‑P. Riehl dėl žalos, kurią pastarasis patyrė dėl jo sutuoktinės mirties šioje klinikoje, atlyginimo ir J.‑P. Riehl reikalavimo teisės perėjimo Europos Bendrijoms.
Teisinis pagrindas
3. Pareigūnų tarnybos nuostatų 85a straipsnyje nustatyta:
„1. Jei dėl asmens, kuriam taikomi šie Tarnybos nuostatai, mirties, netyčinio sužalojimo ar ligos kaltas trečiasis asmuo, dėl šio įvykio pagal Tarnybos nuostatus Bendrijoms atsiradusių įsipareigojimų ribose nukentėjusiojo arba per jį teises įgijusių asmenų reikalavimo teisės trečiųjų asmenų atžvilgiu, įskaitant teisę pareikšti ieškinį, pereina Bendrijoms.
2. Šio straipsnio 1 dalyje numatyta subrogacija, inter alia,
apima:
– pareigūnui pagal 59 straipsnį laikino nedarbingumo laikotarpiu toliau mokamą atlyginimą,
– turėjusiam teisę į pensiją pareigūnui ar buvusiam pareigūnui mirus, pagal 70 straipsnį mokamas išmokas,
– pagal 72 ir 73 straipsnius bei jų įgyvendinimo taisykles mokamas sveikatos draudimo ar draudimo nuo nelaimingų atsitikimų išmokas,
– 75 straipsnyje nurodytas palaikų pervežimo išlaidas,
– pagal 67 straipsnio 3 dalį ir VII priedo 2 straipsnio 3 ir 5 dalis mokamas papildomas išmokas šeimai už sergantį sunkia liga, ligotą ar neįgalų išlaikomą vaiką,
– dėl nelaimingo atsitikimo ar ligos sukelto invalidumo, padarančio pareigūną visiškai nedarbingu, mokamas invalidumo pensijas,
– mirus pareigūnui ar buvusiam pareigūnui arba turėjusiam teisę į pensiją pareigūno arba buvusio pareigūno sutuoktiniui (-ei), nesančiam (-ai) pareigūnu arba laikinai priimtu tarnautoju, mokamą našlystės pensiją,
< ... >
4. Šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalių nuostatos negali kliudyti Bendrijoms tiesiogiai pareikšti ieškinį.“ (Neoficialus vertimas)
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
4. M. Guette, J.‑P. Riehl sutuoktinė, buvo Tarybos pareigūnė ir gavo invalidumo pensiją pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 78 straipsnį. 1990 m. rugsėjo 25 d. gydydamasi klinikoje La Ramée, ji mirė. Nustatyta, kad ji mirė dėl šios klinikos darbuotojo kaltės.
5. Po M. Guette mirties Taryba J.‑P. Riehl išmokėjo:
– išmoką laidojimo išlaidoms padengti pagal Europos Bendrijų pareigūnų bendrųjų sveikatos draudimo nuostatų 10 straipsnį,
– M. Guette invalidumo pensijos dydžio sumą iki trečio mėnesio nuo mirties mėnesio pabaigos pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 70 straipsnį, ir
– našlystės pensiją, mokamą kiekvieną mėnesį nuo ketvirto mėnesio po mirties mėnesio pagal tų pačių nuostatų 79 ir 79a straipsnius.
6. 1997 m. gruodžio 15 d. sprendimu Tribunal de première instance de Bruxelles
(Belgija) nusprendė dėl klinikos La Ramée civilinės atsakomybės pasekmių.
7. Priimdamas sprendimą dėl J.‑P. Riehl prašymų, minėtas teismas iš klinikos La Ramée bei iš Winterthur priteisė atlyginti žalą, kurią jis patyrė praradęs namų ūkio paramą iš savo sutuoktinės, bei neturtinę žalą, kurią jis patyrė dėl jos mirties. Tačiau J.‑P. Riehl pateiktą prašymą atlyginti jo prarastas pajamas jis atmetė, grįsdamas tuo, kad šis praradimas yra mažesnis už Tarybos išmokėtą našlystės pensiją.
8. Tribunal de première instance de Bruxelles
patenkino pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 85a straipsnį pateiktus Tarybos prašymus, kad klinika La Ramée bei Winterthur
jai atlygintų J.‑P. Riehl išmokėtas ar mokėtinas sumas.
9. Klinika La Ramée bei Winterthur dėl šio sprendimo pateikė apeliacinį skundą. Jie tvirtino, kad šis teismas pažeidė subrogacijos ribas dėl to, kad Tarybai, J.‑P. Riehl reikalavimo teisės perėmėjai, priteisė didesnes sumas nei tos, kurių šis galėjo reikalauti iš už žalą atsakingo trečiojo asmens.
10. J.‑P. Riehl ir Taryba pateikė priešpriešinį apeliacinį skundą. J.‑P. Riehl konkečiai paprašė atlyginti žalą, kurią jis teigia patyręs dėl to, kad prarado namų ūkio pajamas. Taryba paprašė sprendimo priėmimo dieną perskaičiuoti jos patirtos žalos dydį.
11. Dėl prašymo atlyginti žalą, grindžiamo J.‑P. Riehl prarastomis pajamomis, Cour d’appel de Bruxelles byloje, kurioje jis pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą, nusprendė, kad pagal Belgijos teisę teisė į našlystės pensiją nesiejama su neteisėtos veikos subjekto pareiga atlyginti visą žalą, ir todėl, skirtingai, nei nusprendė pirmosios instancijos teismas, prarastas namų ūkio pajamas reikėjo nustatyti neatsižvelgiant į J.‑P. Riehl išmokėtą našlystės pensiją. Iš J.‑P. Riehl mokėtinos sumos reikėjo atskaityti tik mirusiosios invalidumo pensiją, išmokėtą iki trečio mėnesio nuo jos mirties mėnesio. Taikydamas šį apskaičiavimo metodą, Cour d'appel
J.‑P. Riehl patirtą turtinę žalą dėl prarastų jo sutuoktinės pajamų įvertino 479,80 eurų per mėnesį, skaičiuojant nuo 1990 m. spalio 1 d., t. y. suma, mažesne už Tarybos išmokėtą našlystės pensiją.
12. Dėl nurodomos subrogacijos, kuria remiasi Taryba, Cour d'appel de Bruxelles nusprendė, kad byloje, dėl kurios į jį buvo kreiptasi, kyla klausimas dėl šios subrogacijos pobūdžio bei jos apimties, todėl jis nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir kreiptis į Teisingumo Teismą užduodamas šį klausimą:
„Ar Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatų 85a straipsnis, nustatytas 1968 m. vasario 29 d. Tarybos reglamento (EEB, EURATOMAS, EAPB) Nr. 259/68 2 ir 3 straipsniais bei jį iš dalies pakeičiančiais reglamentais, turi būti aiškinamas taip, kad jis Bendrijoms suteikia teisę reikalauti iš trečiojo asmens, atsakingo už pareigūno mirtį, atlyginti visą pagal šių nuostatų 79 ir 79a straipsnius našliui (-ei) išmokėtą našlystės pensiją, jeigu įstatymas, taikomas dėl teisės į žalos atlyginimą, numato, kad teisė į našlystės pensiją nesiejama su neteisėtos veikos subjekto pareiga atlyginti visą žalą, ir jeigu našlio patirta žala dėl mirusios sutuoktinės pajamų praradimo yra mažesnė už jam išmokėtą našlystės pensiją?“
Dėl prejudicinio klausimo
13. Klinikos La Ramée bei Winterthur teigimu, Pareigūnų tarnybos nuostatų 85a straipsnis nustato subrogaciją Bendrijų naudai sumų, lygių našlystės pensijai, kurią jos turi išmokėti mirusio pareigūno našliui (-ei), atžvilgiu ir pastarajam sutuoktiniui (-ei) neleidžia gauti našlystės pensijos kartu su dėl mirties jo (-os) prarastų pajamų kompensacija. Vis dėlto reikalavimo teisės perėmėjas negali turėti daugiau teisių nei ją perleidžiantysis, todėl Bendrijoms priklausanti teisė reikalauti atlyginti visą našliui (-ei) išmokėtą našlystės pensiją turi būti apribota suma, apskaičiuota remiantis taikomomis nacionalinėmis teisės nuostatomis pagal jo (-os) patirtą žalą, susijusią su pajamų praradimu dėl sutuoktinės (-io) mirties.
14. J.‑P. Riehl, Taryba ir Europos Bendrijų Komisija teigia, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų 85a straipsnyje numatyta subrogacija yra Bendrijos teisei būdingas mechanizmas, kurio taikymui negali būti užkirstas kelias jokia nacionalinės teisės norma. Subrogacija Bendrijų naudai nėra apribota žalos atlyginimu nukentėjusiam pareigūnui ar per jį teises įgijusiems asmenims pagal nacionalinę teisę, bet ji apima visas išmokas, nurodytas šio straipsnio 2 dalyje.
15. Šiuo atveju primintina, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų 85a straipsnyje numatyta subrogacija yra subrogacija pagal įstatymus. Ji atsiranda Bendrijų įsipareigojimų pagal Pareigūnų tarnybos nuostatus ribose įvykio, sukėlusio žalą, už kurią atsakingas trečiasis asmuo, metu (1992 m. vasario 26 d. Sprendimo Royale belge, C‑333/90, Rink. p. I‑1135, 8 punktas).
16. Tačiau Pareigūnų tarnybos nuostatų 85a straipsnio pirma dalis nurodo, kad nukentėjusiojo arba per jį teises įgijusių asmenų reikalavimo „teisės trečiųjų asmenų atžvilgiu, įskaitant teisę pareikšti ieškinį“ pereina Bendrijoms. Kaip generalinis advokatas pažymėjo savo išvados 26 punkte, iš šios sakinio dalies aiškiai matyti, kad Bendrijos trečiojo asmens atžvilgiu neturi daugiau teisių nei nukentėjusysis ar per jį teises įgijusieji asmenys.
17. Tokiomis aplinkybėmis konstatuotina, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų 85a straipsniu nesiekiama pakeisti nacionalinės teisės nuostatų, taikomų nustatant, ar yra žalą padariusio trečiojo asmens atsakomybė, ir kokios ji apimties. Šio asmens atsakomybė nustatoma pagal materialinės teisės normas, kurias paprastai turi taikyti nacionalinis teismas, į kurį nukentėjusysis kreipėsi, t. y. iš esmės pagal valstybės narės, kurios teritorijoje atsirado žala, teisės aktus (dėl subrogacijos socialinės apsaugos įstaigų naudai pagal 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamentą dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje (EEB) Nr. 1408/71, pakeistą ir atnaujintą 1983 m. birželio 2 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2001/83 (OL L 230, p. 6), žr. 1994 m. birželio 2 d. Sprendimo DAK, C‑428/92, Rink .  p. I‑2259, 21 punktą).
18. Darytina išvada, kad jeigu pagal nagrinėjamu atveju taikomą atsakomybę reglamentuojančią nacionalinę teisę neteisėtos veikos subjekto pareiga atlyginti žalą neapima našlystės pensijos, numatytos Pareigūnų tarnybos nuostatų 79 ir 79a straipsniuose, Bendrijoms negali būti atlygintos šiai pensijai lygios sumos remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatų 85a straipsnyje įtvirtinta subrogacija.
19. Todėl į užduotą klausimą reikia atsakyti, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų 85a straipsnis turi būti aiškinamas taip: jis Bendrijoms nesuteikia teisės reikalauti iš trečiojo asmens, atsakingo už pareigūno mirtį, atlyginti našliui (-ei) išmokėtą našlystės pensiją pagal šių nuostatų 79 ir 79a straipsnius, jeigu įstatymas, taikomas teisei į žalos atlyginimą, numato, kad teisė į našlystės pensiją nesiejama su neteisėtos veikos subjekto pareiga atlyginti visą žalą, ir jeigu žala, kurią našlys patyrė dėl mirusios sutuoktinės pajamų praradimo, yra mažesnė už jam išmokėtą našlystės pensiją.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
20. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti pastarasis teismas. Kitų bylos dalyvių, pateikusių Teisingumo Teismui savo pastabas, bylinėjimosi išlaidos nėra atlygintinos.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1968 m. vasario 29 d. Tarybos reglamento (EEB, EURATOMAS, EAPB) Nr. 259/68, nustatančio Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygas bei Komisijos pareigūnams laikinai taikomas specialias priemones, pakeisto 1985 m. rugsėjo 27 d. Tarybos reglamentu (EAPB, EEB, Euratomas) Nr. 2799/85, 85a straipsnis turi būti aiškinamas taip, jog jis Bendrijoms nesuteikia teisės reikalauti iš trečiojo asmens, atsakingo už pareigūno mirtį, atlyginti visą našliui (-ei) išmokėtą našlystės pensiją pagal šių nuostatų 79 ir 79a straipsnius, jeigu įstatymas, taikomas teisei į žalos atlyginimą, numato, kad teisė į našlystės pensiją nesiejama su neteisėtos veikos subjekto pareiga atlyginti visą žalą, ir jeigu žala, kurią našlys patyrė dėl mirusios sutuoktinės pajamų praradimo, yra mažesnė už jam išmokėtą našlystės pensiją.