62023CO0058
TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) NUTARTIS
2023 m. rugsėjo 27 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis – Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė – Prieglobsčio politika – Tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendra tvarka – Direktyva 2013/32/ES – 22 ir 23 straipsniai – Teisė gauti teisinę pagalbą ir atstovavimą – 46 straipsnio 4 dalis – Pagrįstas terminas pasinaudoti teisių gynimo priemone – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis – Teisė į veiksmingą teisių gynybą teisme – Tarptautinės apsaugos prašymo atmetimas kaip akivaizdžiai nepagrįsto, taikant pagreitintą procedūrą“
Byloje C‑58/23 [Abboudnam] (
i
)
dėl Upravno sodišče (administracinis teismas, Slovėnija) 2023 m. sausio 31 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2023 m. vasario 6 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Y. N.
prieš
Republika Slovenija
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas M. Safjan, teisėjai N. Piçarra (pranešėjas) ir N. Jääskinen,
generalinė advokatė T. Ćapeta,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į išklausius generalinę advokatę priimtą sprendimą išspręsti bylą motyvuota nutartimi pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnį,
priima šią
Nutartį
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos (OL L 180, 2013, p. 60) 46 straipsnio 4 dalies, siejamos su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsniu, išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Y. N. ir Republika Slovenija (Slovėnijos Respublika) ginčą dėl šios valstybės vidaus reikalų ministerijos (toliau – vidaus reikalų ministerija) sprendimo atmesti Y. N. pateiktą tarptautinės apsaugos prašymą kaip akivaizdžiai nepagrįstą, taikant pagreitintą procedūrą (toliau – pagrindinėje byloje nagrinėjamas sprendimas).
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Direktyvos 2013/32 20, 23, 25 ir 50 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(20)
griežtai apibrėžtais atvejais, kai tikėtina, kad prašymas neturi pagrindo <…>, valstybės narės turėtų galėti paspartinti nagrinėjimo procedūrą, visų pirma nustatydamos trumpesnius, bet pagrįstus, terminus tam tikriems procesiniams veiksmams, nedarant poveikio tinkamam ir išsamiam nagrinėjimui ir prašytojo veiksmingai galimybei naudotis [šioje] direktyvoje numatytais pagrindiniais principais ir garantijomis;
<…>
(23)
per apeliacines procedūras prašytojams tam tikromis sąlygomis turėtų būti teikiama nemokama teisinė pagalba ir užtikrinamas atstovavimas, ir tą turėtų daryti asmenys, kurie pagal nacionalinę teisę turi kompetenciją jiems teikti šias paslaugas. Be to, visais procedūros etapais prašytojai turėtų turėti teisę savo sąskaita konsultuotis su patarėjais teisės klausimais arba patarėjais, kurie pagal nacionalinę teisę gali tą daryti arba kuriems tai yra leidžiama;
<…>
(25)
siekiant asmenis, kuriems reikalinga apsauga, teisingai pripažinti pabėgėliais, kaip apibrėžta [1951 m. liepos 28 d. Ženevoje pasirašytos Konvencijos dėl pabėgėlių statuso (Jungtinių Tautų sutarčių rinkinys, 189 t., p. 150, Nr. 2545 (1954)), papildytos bei iš dalies pakeistos 1967 m. sausio 31 d. Niujorke priimtu Protokolu dėl pabėgėlių statuso] 1 straipsnyje, arba papildomą apsaugą galinčiais gauti asmenimis, kiekvienam prašytojui turėtų būti leista veiksmingai naudotis procedūromis, suteikta galimybė bendradarbiauti ir tinkamai bendrauti su kompetentingomis institucijomis, siekiant pateikti susijusius savo bylos faktus, ir turėtų būti suteiktos pakankamos procesinės garantijos pateikti savo argumentus visais procedūros etapais. Be to, pagal tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimo procedūrą paprastai turėtų būti numatyta bent: <…> teisė naudotis vertėjo žodžiu paslaugomis savo argumentams pateikti, jei jį apklausia institucijos; <…> galimybė konsultuotis su patarėju teisės klausimais ar kitu patarėju; teisė būti informuotam apie savo teisinę padėtį lemiamais procedūros etapais ta kalba, kurią jis supranta arba, kaip pagrįstai manoma, turėtų suprasti; ir – jeigu sprendimas neigiamas – teisė į veiksmingą teisių gynimo priemonę, kuria galėtų pasinaudoti teisme.
<…>
(50)
pagal pagrindinį Sąjungos teisės principą sprendimus, priimtus dėl tarptautinės apsaugos prašymo, <…> galima veiksmingai apskųsti teisme;
<…>“.
4
Šios direktyvos 12 straipsnyje „Prašytojams numatytos garantijos“ nustatyta:
„1.   Atsižvelgdamos į III skyriuje numatytas procedūras valstybės narės užtikrina, kad visi prašytojai galėtų naudotis šiomis garantijomis:
<…>
b)
kai būtina, jiems suteikiamos vertimo žodžiu paslaugos pateikiant savo argumentus kompetentingoms institucijoms. Valstybės narės mano, kad būtina suteikti tas paslaugas bent tuomet, kai prašytojas turi dalyvauti pokalbyje, kaip nurodyta 14–17 ir 34 straipsniuose, ir tinkamas bendravimas negali būti užtikrintas nesuteikus tokių paslaugų. Tuo atveju ir kitais atvejais, kai kompetentingos institucijos kviečia prašytoją, už tas paslaugas sumokama iš valstybės lėšų;
<…>
2.   Taikant V skyriuje numatytas procedūras, valstybės narės užtikrina, kad visiems prašytojams būtų užtikrintos garantijos, lygiavertės nurodytosioms 1 dalies b–e punktuose.“
5
Šios direktyvos 20 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad valstybės narės turi užtikrinti, kad pateikus prašymą būtų suteikta nemokama teisinė pagalba ir garantuotas atstovavimas per šios direktyvos 46 straipsnyje nurodytas apskundimo procedūras.
6
Pagal tos pačios direktyvos 22 straipsnio 1 dalį prašytojams suteikiama galimybė savo pačių sąskaita tinkamai tartis su patarėju teisės klausimais arba kitu patarėju, kurie pagal nacionalinę teisę gali tą daryti ar kuriems tai yra leidžiama, dėl klausimų, susijusių su jų tarptautinės apsaugos prašymais, visais procedūros etapais, be kita ko, ir priėmus neigiamą sprendimą.
7
Direktyvos 2013/32 23 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodyta, kad šis patarėjas teisės klausimais ar kitas patarėjas turi turėti galimybę „susipažinti su prašytojo bylos informacija, remiantis kuria priimtas arba bus priimtas sprendimas“.
8
Šios direktyvos 46 straipsnio „Teisė į veiksmingą teisių gynimo priemonę“ 1 ir 4 dalyse numatyta:
„1.   Valstybės narės užtikrina, kad prašytojai turėtų teisę į veiksmingą teisių gynimo priemonę, kuria galėtų naudotis teisme, kad galėtų apskųsti:
a)
sprendimą, priimtą dėl tarptautinės apsaugos prašymo <…>
<…>
4.   Valstybės narės numato pagrįstus terminus ir kitas reikalingas taisykles, kad prašytojas galėtų pasinaudoti savo teise į veiksmingą teisių gynimo priemonę pagal 1 dalį. Dėl terminų tokia galimybė pasinaudoti neprarandama ar netampa pernelyg sudėtinga.“
Slovėnijos teisė
9
2016 m. kovo 4 d.Zakon o mednarodni zaščiti (Tarptautinės apsaugos įstatymas) (Uradni list RS, Nr. 16/17, toliau – ZMZ-1) 70 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje įtvirtintas penkiolikos dienų terminas, skaičiuojamas nuo pranešimo apie kompetentingos institucijos administracinį sprendimą, per kurį galima dėl tokio sprendimo pateikti skundą Upravno sodišče (administracinis teismas, Slovėnija). Kai toks sprendimas priimamas taikant pagreitintą procedūrą, šio 70 straipsnio 1 dalies antrame sakinyje numatyta, kad šis terminas sutrumpinamas iki trijų dienų nuo pranešimo apie tokį sprendimą dienos.
10
Remiantis 1999 m. kovo 15 d.Zakon o pravdnem postopku (Civilinio proceso kodeksas) (Uradni list RS, Nr. 73/07) 111 straipsnio 2 ir 4 dalimis, siejamomis su 2006 m. rugsėjo 28 d.Zakon o upravnem sporu (Administracinių bylų teisenos įstatymas) (Uradni list RS, Nr. 105/06) 22 straipsnio 1 dalimi, jeigu terminas nustatytas dienomis, jis pradedamas skaičiuoti pirmą dieną po tokio sprendimo įteikimo ar pranešimo apie jį dienos. Jeigu paskutinė termino diena yra šeštadienis, sekmadienis, valstybinė šventė ar kita nedarbo diena, numatyta nacionaliniame įstatyme, termino pabaigos diena laikoma pirmoji po jos einanti darbo diena.
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
11
Pagrindinėje byloje nagrinėjamas sprendimas, kuriuo vidaus reikalų ministerija Maroko piliečio Y. N. pateiktą tarptautinės apsaugos prašymą atmetė kaip akivaizdžiai nepagrįstą, buvo priimtas taikant pagreitintą procedūrą. Pagal ZMZ-1 70 straipsnio 1 dalies antrą sakinį tokio sprendimo apskundimo terminas sutrumpinamas nuo penkiolikos iki trijų dienų nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.
12
Y. N. dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamo sprendimo pateikė skundą Upravno sodišče (administracinis teismas), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, teigdamas, kad apie šį sprendimą pranešta 2022 m. gruodžio 23 d., t. y. šventinio savaitgalio išvakarėse, todėl faktiškai apskundimo terminas sutrumpėjo iki vienos darbo dienos. Be to, jis kalba tik arabiškai, tačiau neturėjo vertėjo žodžiu, todėl negalėjo veiksmingai bendrauti su savo atstovu, nes jų bendravimas apsiribojo trumposiomis žinutėmis (SMS), naudojantis elektronine vertykle. Dėl šių aplinkybių jis negalėjo tinkamai parengti skundo ir taip buvo pažeista jo teisė į veiksmingą teisminę gynybą.
13
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patvirtina, kad nagrinėjamu atveju termino skundui pateikti, kuris prasidėjo 2022 m. gruodžio 24 d., paskutinė diena buvo 2022 m. gruodžio 26 d., t. y. šventinė diena Slovėnijoje, todėl šis terminas baigėsi kitos darbo dienos, t. y. 2022 m. gruodžio 27 d. pabaigoje.
14
Šis teismas taip pat pažymi, kad nagrinėjamos bylos aplinkybės skiriasi nuo bylos, kurioje priimtas 2020 m. rugsėjo 9 d. Sprendimas Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Paskesnio prašymo atmetimas – Skundo pateikimo terminas) (C‑651/19, EU:C:2020:681), jame Teisingumo Teismas konstatavo, kad pagal Direktyvos 2013/32 46 straipsnį, siejamą su Chartijos 47 straipsniu, nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias skundams dėl sprendimų atmesti paskesnį tarptautinės apsaugos prašymą kaip nepriimtiną taikomas dešimties dienų, įskaitant švenčių ir nedarbo dienas, naikinamasis terminas, skaičiuojamas nuo pranešimo apie tokį sprendimą dienos, su sąlyga, kad per tokį laikotarpį tarptautinės apsaugos prašytojai gali veiksmingai naudotis pagal Direktyvą 2013/32 jiems suteikiamomis procesinėmis garantijomis.
15
Nors prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pripažįsta, kad skundo dėl sprendimo atmesti akivaizdžiai nepagrįstą tarptautinės apsaugos prašymą pateikimo terminas gali būti trumpesnis nei įprastos procedūros atveju taikomas 15 dienų terminas, vis dėlto jis mano, kad trijų dienų terminas, numatytas pagreitintos procedūros atveju, yra neproporcingai nepalankesnis, nei numatytas įprastos procedūros atveju.
16
Šiomis aplinkybėmis Upravno sodišče (administracinis teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Direktyvos 2013/32] 46 straipsnio 4 dalis, siejama su Chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama tokia nacionalinės proceso teisės norma, kaip ZMZ-1 70 straipsnio 1 dalies antras sakinys, kuriame numatytas skundo dėl sprendimo, kuriuo kompetentinga institucija, taikydama pagreitintą procedūrą, atmetė prašymą kaip akivaizdžiai nepagrįstą, pateikimo terminas – trys dienos nuo pranešimo apie tokį sprendimą dienos, įskaitant švenčių ir nedarbo dienas, kuris gali baigtis pirmosios po to einančios darbo dienos pabaigoje?“
Procesas Teisingumo Teisme
Prašymas taikyti prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą
17
Atskiru dokumentu (jį kanceliarija gavo 2023 m. vasario 6 d.) prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas paprašė nagrinėti bylą taikant prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą; jis pažymėjo, kad, pirma, Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 4 dalies išaiškinimas, dėl kurio jis kreipėsi į Teisingumo Teismą, turės įtakos jam pateiktų panašių skundų nagrinėjimui ir, antra, nagrinėjamu atveju iškeltas teisės klausimas, atsižvelgiant į tai, kad jis susijęs su teise į veiksmingą teisminę gynybą, dėl savo pobūdžio pateisina kuo greitesnį atsakymą.
18
2023 m. vasario 16 d. sprendimu Teisingumo Teismo trečioji kolegija, paskirta pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 108 straipsnio 1 dalį, atmetė šį prašymą, motyvuodama tuo, kad neįvykdyta skubos sąlyga.
19
Dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodyto pirmojo motyvo Teisingumo Teismo trečioji kolegija pažymėjo, kad vien tai, kad yra daug asmenų ar teisinių situacijų, kuriuos gali paveikti sprendimas, nacionalinio teismo turimas priimti po kreipimosi į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą, savaime negali būti išimtinė aplinkybė, kuri galėtų pateisinti prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūros taikymą. Dėl antrojo motyvo, grindžiamo tuo, kad bet koks prašymas priimti prejudicinį sprendimą dėl nuostatos, susijusios su teise į veiksmingą teisminę gynybą, išaiškinimo reikalauja, kad Teisingumo Teismas atsakymą pateiktų greitai, ši kolegija konstatavo, jog vien tokio motyvo nepakanka bylos nagrinėjimui skubos tvarka pateisinti, nes tai yra procesinė priemonė, taikytina ypatingos skubos atvejais.
20
Be to, Teisingumo Teismo trečioji kolegija priminė, kad pagrindinis kriterijus siekiant nustatyti, ar tenkinama skubos sąlyga, yra ieškovo pagrindinėje byloje laisvės atėmimas (2023 m. sausio 12 d. Sprendimo MV (Bausmių bendrinimas), C‑583/22 PPU, EU:C:2023:5, 45 punktas), ir pažymėjo, kad iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, jog pareiškėjui šioje byloje netaikoma jokia laisvės atėmimo priemonė. Jis taip pat pažymėjo, kad pagal nacionalinę teisę pareiškėjas negali būti išsiųstas iš šalies, kol sprendimas dėl jo prašymo išduoti leidimą gyventi šalyje dar nėra tapęs galutinis, todėl galima atmesti galimybę, jog yra pavojus, kad jis bus išsiųstas į šalį, kurioje jam gresia mirties bausmė arba kurioje jis gali patirti kankinimų ar kitokį nežmonišką ar žeminamą elgesį arba būti taip baudžiamas.
Dėl prašymo taikyti pagreitintą procedūrą
21
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat pateikė prašymą taikyti pagreitintą procedūrą pagal Procedūros reglamento 105 straipsnį, grindžiamą tais pačiais motyvais kaip ir tie, kuriais jis grindžia prašymą nagrinėti taikant prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą ir kurie nurodyti šios nutarties 17 punkte. 2023 m. kovo 1 d. Teisingumo Teismo pirmininko sprendimu šis prašymas buvo atmestas remiantis tais pačiais motyvais, kurie išdėstyti šios nutarties 19 punkte.
Dėl prejudicinio klausimo
22
Pagal Procedūros reglamento 99 straipsnį, jeigu atsakymą į klausimą, dėl kurio pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą, galima aiškiai nustatyti iš jurisprudencijos arba jeigu atsakymas į pateiktą klausimą nekelia jokių pagrįstų abejonių, Teisingumo Teismas, vadovaudamasis teisėjo pranešėjo siūlymu ir išklausęs generalinį advokatą, bet kada gali nuspręsti priimti sprendimą motyvuota nutartimi.
23
Nagrinėjamu atveju buvo nuspręsta taikyti šią nuostatą šioje byloje.
24
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 4 dalis, siejama su Chartijos 47 straipsnio pirma pastraipa, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatytas trijų dienų terminas, įskaitant švenčių ir nedarbo dienas, pateikti skundui teisme dėl taikant pagreitintą procedūrą priimto sprendimo atmesti tarptautinės apsaugos prašymą kaip akivaizdžiai nepagrįstą.
25
Pagal šios direktyvos 46 straipsnio 1 ir 4 dalis, siejamas su jos 50 konstatuojamąja dalimi, valstybės narės įpareigojamos nustatyti pagrįstus apskundimo terminus ir kitas reikalingas taisykles, kad tarptautinės apsaugos prašytojas galėtų pasinaudoti teise į veiksmingą teisių gynimo priemonę teisme. Šioje nuostatoje taip pat patikslinama, kad dėl šių terminų naudojimasis šia teise negali tapti neįmanomas arba pernelyg sudėtingas.
26
Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 4 dalyje numatytos teisių gynimo priemonės požymiai turi būti nustatomi atsižvelgiant į Chartijos 47 straipsnį, pagal kurį kiekvienas asmuo, kurio teisės ir laisvės, garantuojamos Sąjungos teisės, yra pažeistos, turi teisę į veiksmingą jų gynybą teisme šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis (2020 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Paskesnio prašymo atmetimas – Skundo pateikimo terminas), C‑651/19, EU:C:2020:681, 27 punktas). Taigi pagal šios direktyvos 46 straipsnio 4 dalį draudžiamos bet kokios nacionalinės priemonės, trukdančios veiksmingai pasinaudoti šio straipsnio 1 dalyje numatytomis teisių gynimo priemonėmis (pagal analogiją žr. 2023 m. birželio 22 d. Sprendimo K.B. ir F.S. (Nagrinėjimas savo iniciatyva baudžiamosios teisės srityje), C‑660/21, EU:C:2023:498, 37 punktą).
27
Vadinasi, nustatydamos skundo pateikimo terminus pagal tokią Sąjungos teisės normą, kaip šio 46 straipsnio 4 dalis, valstybės narės pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį turi užtikrinti, kad būtų paisoma Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintos teisės į veiksmingą teisinę gynybą, kuri sukonkretinta šiame 46 straipsnyje (šiuo klausimu žr. 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Deutsche Umwelthilfe, C‑752/18, EU:C:2019:1114, 34 punktą ir 2023 m. birželio 22 d. Sprendimo K. B. ir F. S. (Nagrinėjimas savo iniciatyva baudžiamosios teisės srityje), C‑660/21, EU:C:2023:498, 40 punktą).
28
Kaip matyti iš Direktyvos 2013/32 20 konstatuojamosios dalies, tokie terminai visais atvejais turi būti pagrįsti ir netrukdyti tinkamai ir išsamiai išnagrinėti pateiktą prašymą, o prašytojui – veiksmingai naudotis pagal šią direktyvą jam suteiktomis teisėmis. Be to, kaip nurodyta tos pačios direktyvos 25 konstatuojamojoje dalyje, kiekvienam prašytojui turėtų būti leista veiksmingai naudotis procedūromis, suteikta galimybė bendradarbiauti ir tinkamai bendrauti su kompetentingomis institucijomis, siekiant pateikti reikšmingus su juo susijusius faktus, ir turėtų būti suteiktos pakankamos procesinės garantijos pateikti savo argumentus visais procedūros etapais.
29
Taip pat pasakytina, kad iš tarpusavyje siejamų Direktyvos 2013/32 12 straipsnio 1 dalies b punkto ir 2 dalies nuostatų matyti, kad, kiek tai susiję su teisių gynimo teisme procedūromis, visiems prašytojams prireikus turi būti suteikiamos garantijos, lygiavertės toms, kurios numatytos administracine tvarka nagrinėjant tarptautinės apsaugos prašymus, t. y. be kita ko, vertimo žodžiu paslaugos pateikiant savo argumentus kompetentingoms institucijoms.
30
Be to, tam, kad prašytojai galėtų pasinaudoti teise į veiksmingą teisių gynimo priemonę teisme, pagal Direktyvos 2013/32 22 straipsnį, siejamą su jos 23 konstatuojamąja dalimi, šiems prašytojams užtikrinama teisė gauti teisinę pagalbą ir atstovavimą visais procedūros etapais, be kita ko, ir priėmus neigiamą sprendimą; šios direktyvos 20 straipsnyje nurodyta, kad teisinė pagalba gali būti teikiama ir atstovavimas gali būti užtikrintas nemokamai. Pagal šios direktyvos 23 straipsnį minėtų prašytojų patarėjams užtikrinama galimybė susipažinti su bylos medžiaga, kuria remiantis priimamas arba bus priimtas sprendimas (2020 m. rugsėjo 9 d. Sprendimas Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Paskesnio prašymo atmetimas – Skundo pateikimo terminas), C‑651/19, EU:C:2020:681, 62 punktas).
31
Vadinasi, siekiant laikytis iš Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 4 dalies, siejamos su Chartijos 47 straipsnio pirma pastraipa, kylančių reikalavimų, apskundimo terminas gali būti laikomas iš esmės pakankamu veiksmingai teisių gynimo priemonei teisme parengti ir pateikti, tik jeigu prašytojas per tokį terminą gali veiksmingai pasinaudoti šios nutarties pirmesniame punkte nurodytomis procesinėmis teisėmis.
32
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Vidaus reikalų ministerija per pagrindinėje byloje nagrinėjamą skundo pateikimo terminą nesuteikė pareiškėjo atstovui galimybės naudotis vertimo žodžiu paslaugomis, todėl pareiškėjo ir jo atstovo bendravimas apsiribojo trumposiomis žinutėmis (SMS), naudojantis elektronine vertykle. Taip pat nurodyta, kad vidaus reikalų ministerija nepateikė jokio atsakymo į pareiškėjo pagrindinėje byloje atstovo pateiktą prašymą susipažinti su jo byloje esančia informacija, o tai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, susiję su tuo, kad apie pagrindinėje byloje nagrinėjamą sprendimą šiam pareiškėjui buvo pranešta prieš pat nedarbo dieną.
33
Šiomis aplinkybėmis manytina, kad toks skundo pateikimo terminas, kaip nagrinėjamas pagrindinėje byloje, dėl kurio prašytojas praktiškai gali netekti Direktyvos 2013/32 12 straipsnio 1 dalies b punkte ir 2 dalyje garantuojamos teisės gauti vertimo žodžiu paslaugas pateikdamas argumentus kompetentingoms institucijoms, šios direktyvos 22 straipsnyje garantuojamos teisės į teisinę pagalbą ir atstovavimą ir jos 23 straipsnyje numatytos teisės susipažinti su bylos medžiaga, neužtikrina Chartijos 47 straipsnyje numatytos teisės į veiksmingą teisių gynybą teisme, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
34
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 4 dalis, siejama su Chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatytas trijų dienų terminas, įskaitant švenčių ir nedarbo dienas, pateikti skundui teisme dėl taikant pagreitintą procedūrą priimto sprendimo atmesti tarptautinės apsaugos prašymą kaip akivaizdžiai nepagrįstą, nes toks terminas gali sudaryti kliūčių veiksmingai pasinaudoti šios direktyvos 12 straipsnio 1 dalies b punkte, to paties straipsnio 2 dalyje, taip pat 22 ir 23 straipsniuose garantuojamomis teisėmis.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
35
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nutaria:
2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos 46 straipsnio 4 dalis, siejama su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu,
turi būti aiškinama taip:
pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatytas trijų dienų terminas, įskaitant švenčių ir nedarbo dienas, pateikti skundui teisme dėl taikant pagreitintą procedūrą priimto sprendimo atmesti tarptautinės apsaugos prašymą kaip akivaizdžiai nepagrįstą, nes toks terminas gali sudaryti kliūčių veiksmingai pasinaudoti šios direktyvos 12 straipsnio 1 dalies b punkte, to paties straipsnio 2 dalyje, taip pat 22 ir 23 straipsniuose garantuojamomis teisėmis.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: slovėnų.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.