62010CJ0137_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑137/10
dėl Conseil d'État
(Belgija) 2010 m. kovo 4 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2010 m. kovo 15 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Europos Bendrijos
prieš
Région de Bruxelles-Capitale
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas K. Lenaerts, teisėjai E. Juhász (pranešėjas), G. Arestis, J. Malenovský ir T. von Danwitz,
generalinis advokatas P. Cruz Villalón,
posėdžio sekretorė R. Şereş, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2010 m. lapkričio 10 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
– Belgijos vyriausybės, atstovaujamos T. Materne, padedamo advokatų J.‑P. Lagasse ir F. Van de Gejuchte,
– Europos Sąjungos Tarybos, atstovaujamos A. Vitro ir M. Balta,
– Europos Komisijos, atstovaujamos I. Martínez del Peral ir J.‑P. Keppenne,
susipažinęs su 2011 m. sausio 13 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl EB 207 straipsnio 2 dalies ir 282 straipsnio išaiškinimo.
2. Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Europos Bendrijų, atstovaujamų Europos Sąjungos Tarybos, ir Briuselio sostinės regiono ( Région de Bruxelles Capitale, Belgija) ginčą dėl pastarojo Sąjungai nustatytos urbanistikos rinkliavos teisėtumo Sąjungos taisyklių atžvilgiu, ir kuris susijęs su sąlygomis ir tvarka, pagal kurią Europos Bendrijų institucijai, kitai nei Europos Komisija, turėjo būti atstovaujama valstybės narės teismo procese.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3. Atsižvelgiant į tai, kad pagrindinės bylos aplinkybės įvyko prieš 2009 m. gruodžio 1 d., kai įsigaliojo Lisabonos sutartis, bylai reikšmingos iki šios datos galiojusios Sąjungos pirminės teisės nuostatos.
4. EB 207 straipsnio 2 ir 3 dalyse buvo nustatyta:
„2. Tarybai padeda Generalinis sekretoriatas, už kurio veiklą yra atsakingas generalinis sekretorius – vyriausiasis įgaliotinis bendrai užsienio ir saugumo politikai, kuriam padeda generalinio sekretoriaus pavaduotojas, atsakingas už kasdienį vadovavimą Generaliniam sekretoriatui. Generalinį sekretorių ir generalinio sekretoriaus pavaduotoją kvalifikuota balsų dauguma skiria Taryba.
Taryba sprendžia dėl Generalinio sekretoriato organizavimo.
3. Taryba priima savo Darbo tvarkos taisykles.
< ... > “
5. Pagal EB 281 straipsnį:
„Bendrija yra juridinis asmuo.“
6. EB 282 straipsnis buvo suformuluotas taip:
„Kiekvienoje valstybėje narėje Bendrija naudojasi plačiausiu teisnumu, suteikiamu juridiniams asmenims pagal jų įstatymus; ji gali įsigyti kilnojamąjį ir nekilnojamąjį turtą bei juo disponuoti ir būti šalimi teismo procese. Šiuo tikslu Bendrijai atstovauja Komisija.“
7. EAEB 185 straipsnio turinys buvo tapatus EB 282 straipsniui.
8. ESS 47 straipsnyje nustatyta:
„Sąjunga yra juridinis asmuo.“
9. SESV 335 straipsnyje, kuris atitinka EB 282 straipsnį, nuo šiol numatyta:
„Kiekvienoje valstybėje narėje Sąjunga naudojasi plačiausiu teisnumu, suteikiamu juridiniams asmenims pagal jų įstatymus; ji gali įsigyti kilnojamąjį ir nekilnojamąjį turtą bei juo disponuoti ir būti šalimi teismo procese. Šiuo tikslu Sąjungai atstovauja Komisija. Tačiau Sąjungai atstovauja institucijos, remdamosi savo administracine autonomija, tokiais klausimais, kurie susiję su jų atitinkama veikla.“
Nacionalinės teisės aktai
10. Briuselio sostinės regiono vyriausybė 2003 m. birželio 12 d. ir gruodžio 18 d. nutarimais nustatė urbanistikos rinkliavas, kurias reikia sumokėti siekiant gauti bet kokį urbanistikos leidimą ir kurias šis regionas panaudoja viešosioms paslaugoms, pirmiausia socialinių būstų statybai, rekonstrukcijai ir renovavimui, finansuoti.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
11. Kad galėtų priimti naujųjų valstybių narių delegacijas, 2002 m. lapkričio 20 d. Taryba Briuselio sostinės regiono vyriausybei ( Gouvernement de la Région de Bruxelles-Capitale ) pateikė prašymą išduoti urbanistikos leidimą, siekiant rekonstruoti savo pagrindinį pastatą „Justus Lipsius“. Leidimas buvo suteiktas 2003 m. gruodžio 12 d. ir 22 d. įsakymais, kuriuose nurodyta, kad Taryba turės sumokėti 1 109 750 eurų dydžio urbanistikos rinkliavą per dvylika mėnesių nuo urbanistikos leidimo išdavimo.
12. Manydama, kad ši rinkliava yra mokestis, nuo kurio Europos Bendrijos atleistos pagal Protokolo dėl Europos Bendrijų privilegijų ir imunitetų, kuris iš pradžių buvo 1965 m. balandžio 8 d. pasirašytos Europos Bendrijų jungtinės Tarybos ir jungtinės Komisijos steigimo sutarties priedas, o vėliau pagal Amsterdamo sutartį – EB sutarties priedas, 3 straipsnį, 2004 m. sausio 23 d. Taryba Briuselio sostinės regiono miesto planavimo tarnybai ( Collège d'urbanisme de la Région de Bruxelles-Capitale ) pateikė skundą dėl įpareigojimo sumokėti ginčijamą rinkliavą. Šiai tarnybai per įstatyme nustatytą terminą nepateikus atsakymo, 2004 m. lapkričio 10 d. Taryba Briuselio sostinės regiono vyriausybei pateikė skundą, siekdama urbanistikos leidimo pakeitimo, susijusio su šia rinkliava.
13. 2005 m. liepos 14 d. nutarimu Briuselio sostinės regiono vyriausybė atmetė pateiktą skundą kaip nepriimtiną dėl tariamai pasibaigusio skundo pateikimo termino. Europos Bendrijoms atstovaujanti Taryba pateikė Conseil d’État
ieškinį dėl šio nutarimo panaikinimo. Atsakovė Briuselio sostinės regiono vyriausybė nurodė prieštaravimą dėl priimtinumo, nes tariamai Tarybai nebuvo tinkamai atstovaujama.
14. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad pagal EB 282 straipsnį ir EAEB 185 straipsnį 2005 m. rugsėjo 23 d. raštu Komisija iš tikrųjų įgaliojo Tarybą pareikšti minėtą ieškinį dėl panaikinimo. Tačiau prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymėjo, kad Komisija suteikė įgaliojimus konkrečiai nurodytam asmeniui, t. y. „Jean Claude PIRIS [Tarybos Teisės tarnybos generalinis direktorius] arba kitam asmeniui, kurį jis gali paskirti tam, kad Belgijos Conseil d’État
pateiktų prašymą panaikinti 2005 m. liepos 14 d. Briuselio sostinės regiono vyriausybės nutarimą“. Tačiau, kaip pažymi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, ieškinyje nurodoma, kad jį pareiškė „Europos Bendrijos, atstovaujamos Europos Sąjungos Tarybos, per šios generalinio sekretoriaus pavaduotoją Pierre de Boissieu“. Vadinasi, iš to darytina išvada, kad šį ieškinį pareiškė ne tas asmuo, kurį Komisija nurodė įgaliojime, ir nematyti, kad J. C. Piris savo ruožtu būtų paskyręs P. de Boissieu pareikšti ieškinį.
15. Šiomis aplinkybėmis Conseil d’État, manydama, kad minėtų EB 282 ir 207 straipsnių reikšmė iš tikrųjų yra diskutuotina, „ypač dėl jos kompetencijos patikrinti, ar kompetentingas ieškinį pareiškusio juridinio asmens subjektas priėmė sprendimą pareikšti ieškinį laikydamasis jam taikomų atstovavimo taisyklių“, nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir Teisingumo Teismui pateikti šiuos prejudicinius klausimus:
„1. Ar [EB] 282 straipsnis ir, konkrečiai kalbant, šio straipsnio [antro] sakinio formuluotė „šiuo tikslu Bendrijai atstovauja Komisija“ turi būti aiškinami taip, kad institucija yra tinkamai įgaliota atstovauti Bendrijai vien dėl to, kad egzistuoja įgaliojimas, kuriuo Komisija šiai institucijai perdavė savo atstovavimo Bendrijai teisme įgaliojimus, nesvarbu, ar šiame įgaliojime konkrečiai įvardytas fizinis asmuo, turintis teisę atstovauti įgaliotai institucijai?
2. Jei atsakymas būtų neigiamas, ar nacionalinis teismas, kaip antai Conseil d’État, gali patikrinti Europos institucijos, Komisijos tinkamai įgaliotos kreiptis į teismą pagal [EB] 282 straipsnio [antrą] sakinį, ieškinio priimtinumą, išnagrinėjęs, ar šiai institucijai atstovauja tinkamas fizinis asmuo, turintis teisę pareikšti ieškinį nacionaliniame teisme?
3. Papildomai, jeigu į pirmesnį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar [EB] 207 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos pirmas sakinys, būtent žodžių junginys „kuriam padeda generalinio sekretoriaus pavaduotojas, atsakingas už vadovavimą Generaliniam sekretoriatui“, turi būti aiškinami taip, kad Tarybos generalinio sekretoriaus pavaduotojas gali teisėtai atstovauti Tarybai pareiškiant ieškinį nacionalinėse teisminėse instancijose?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
16. Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar įgaliojimas, kuriuo Komisija kitai Bendrijos institucijai perleido savo kompetenciją pagal EB 282 straipsnį atstovauti Bendrijoms nacionaliniuose teismuose su šia institucija susijusioje byloje buvo teisėtai suteiktas, neatsižvelgiant į tai, ar šiame įgaliojime buvo nurodytas fizinis asmuo, turintis teisę atstovauti įgaliotajai institucijai.
17. Visų pirma pažymėtina, kad aplinkybės, dėl kurių kilo šis klausimas, susijusios su nebegaliojančiomis EB sutarties nuostatomis. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iškėlė vienintelį klausimą, susijusį su Europos Bendrijų pareikšto ieškinio priimtinumu. Taigi, neatsižvelgiant į plačiai ir abstrakčiai suformuluotus prejudicinius klausimus, juos nagrinėdamas ir į juos atsakydamas Teisingumo Teismas gali apsiriboti tuo, kas būtina, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas galėtų išspręsti šį klausimą.
18. Be to, pažymėtina, kad pagal Sutartimis nustatytą sistemą, kaip matyti iš EB 281 ir EAEB 184 straipsnių, vien Bendrijos, o ne jų institucijos, turi teisinį subjektiškumą kaip viešosios teisės juridiniai asmenys. Tai, kiek susiję su Sąjunga, taikytina ir šiuo metu, remiantis ESS 47 straipsniu. Pagal EB 282 ir EAEB 185 straipsnius Bendrijos turėjo plačiausią teisinį veiksnumą, kuris pagal nacionalinės teisės aktus buvo pripažįstamas juridiniams asmenims, jos galėjo įsigyti kilnojamąjį ir nekilnojamąjį turtą bei juo disponuoti ir būti šalis teismo procese, o šiuo tikslu Bendrijai atstovavo Komisija.
19. Komisija galėjo perleisti šią kompetenciją suteikdama įgaliojimą kitoms institucijoms dėl klausimų, susijusių su jų atitinkama veikla.
20. Be kita ko, Bendrijos teisės sistemoje dar egzistavo gero administravimo interesas, kad Bendrijoms būtų konkrečiai atstovaujama įsigyjant kilnojamąjį ir nekilnojamąjį turtą bei juo disponuojant ir institucijai, susijusiai su ginčijamu aktu ar veiksmu, pareiškiant ieškinius nacionaliniuose teismuose. Iš tikrųjų ši institucija, veikdama savo administracinės ir funkcinės autonomijos ribose, geriausiai galėjo įvertinti ir apginti Bendrijų interesus šioje srityje.
21. Dėl minėto įgaliojimo apimties pažymėtina, kad, kaip matyti iš Komisijos kompetencijos atstovauti ir perleisti, Komisija galėjo įgalioti kitą instituciją, nurodydama arba nenurodydama fizinio asmens, kuris jai atstovaus. Tokiais atvejais, tiek įgaliota institucija, tiek fizinis asmuo, jei buvo nurodytas, galėjo įgalioti advokatą atstovauti Bendrijoms.
22. Svarbu pažymėti, kad tokio delegavimo praktika buvo įtvirtinta SESV 335 straipsnyje. Tad nuo šio straipsnio įsigaliojimo momento pagal jį kiekviena institucija, remdamasi savo administracine autonomija, gali atstovauti Sąjungai klausimais, kurie susiję su jos atitinkama veikla.
23. Pagrindinėje byloje matyti, kad fizinis asmuo, nurodytas įgaliojime, buvo teisininkas, t. y. Tarybos Teisės tarnybos vadovas, kuris savo ruožtu įgaliojo advokatą atstovauti institucijai nacionaliniame teisme, kuriame buvo pareikštas ieškinys, nes pagal atitinkamos valstybės narės procesines normas buvo reikalaujama, kad dalyvautų advokatas.
24. Tad, kadangi buvo ištisa perleidimų grandinė: Komisija suteikė Tarybai pirmąjį įgaliojimą nurodydama įgaliotos institucijos fizinį asmenį, o antrąjį įgaliojimą šis asmuo suteikė advokatui tam, kad jis atstovautų šiai institucijai nacionaliniame teisme, Komisija teisėtai delegavo, o įgaliota institucija buvo tinkamai atstovaujama.
25. Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti taip: įgaliojimas, kuriuo Komisija kitai Bendrijos institucijai perleido savo kompetenciją pagal EB 282 straipsnį atstovauti Bendrijoms nacionaliniuose teismuose su šia institucija susijusioje byloje, buvo suteiktas teisėtai, neatsižvelgiant į tai, ar šiame įgaliojime buvo nurodytas fizinis asmuo, turintis teisę atstovauti įgaliotajai institucijai. Tokiais atvejais tiek ši institucija, tiek fizinis asmuo, jei buvo nurodytas, galėjo įgalioti advokatą atstovauti Bendrijoms.
Dėl antrojo ir trečiojo klausimų
26. Atsižvelgiant į pirmojo klausimo atsakymą, nėra reikalo atsakyti į pateiktus antrąjį ir trečiąjį klausimus.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
27. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
Įgaliojimas, kuriuo Europos Komisija kitai Bendrijos institucijai perleido savo kompetencij ą pagal EB 282 straipsnį atstovauti Bendrijoms nacionaliniuose teismuose su šia institucija susijusioje byloje, buvo suteiktas teisėtai, neatsižvelgiant į tai, ar šiame įgaliojime buvo nurodytas fizinis asmuo, turintis teisę atstovauti įgaliotajai institucijai. Tokiais atvejais tiek ši institucija, tiek fizinis asmuo, jei buvo nurodytas, galėjo įgalioti advokatą atstovauti Europos Bendrijoms.