62024TJ0657
BENDROJO TEISMO (prašymus priimti prejudicinį sprendimą nagrinėjanti kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. lapkričio 26 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bendra PVM sistema – Direktyvos 2006/112/EB 135 straipsnio 1 dalies b punktas – Kita PVM neapmokestinama veikla – Derybos dėl paskolos – Kredito tarpininkavimo veikla – Kvalifikavimas“
Byloje T‑657/24
dėl Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Mokesčių arbitražo teismas (Administracinio arbitražo centras – CAAD), Portugalija) 2024 m. gruodžio 5 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2024 m. gruodžio 6 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Versãofast, Unipessoal, Lda.
prieš
Autoridade Tributária e Aduaneira
BENDRASIS TEISMAS (prašymus priimti prejudicinį sprendimą nagrinėjanti kolegija),
kurį nagrinėjant bylą sudarė kolegijos pirmininkas S. Papasavvas, teisėjai T. Pynnä, J. Laitenberger (pranešėjas), M. Stancu ir I. Dimitrakopoulos,
generalinė advokatė M. Brkan,
kancleris V. Di Bucci,
atsižvelgęs į tai, kad 2024 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismas pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 50b straipsnio trečią pastraipą perdavė Bendrajam Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą,
atsižvelgęs į Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 50b straipsnio pirmos pastraipos a punkte nurodytą sritį ir į tai, kad nėra savarankiško klausimo dėl išaiškinimo, kaip tai suprantama pagal minėto statuto 50b straipsnio antrą pastraipą,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Versãofast, Unipessoal, Lda., atstovaujamos advogado S. Brigas Afonso,
–
Portugalijos vyriausybės, atstovaujamos P. Barros da Costa, C. Bento, A. Rodrigues ir R. Laires,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos M. Herold ir L. Santiago de Albuquerque,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1; toliau – PVM direktyva) 135 straipsnio 1 dalies b punkto išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Versãofast, Unipessoal, Lda. ir Autoridade Tributária e Aduaneira (Mokesčių ir muitų administratorius, Portugalija; toliau – mokesčių administratorius) ginčą dėl šios bendrovės vykdomos kredito tarpininkavimo veiklos, kurią mokesčių administratorius kvalifikavo kaip derybų dėl paskolos sandorius, neapmokestinamus pridėtinės vertės mokesčiu (PVM).
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies b punkte iš esmės perkelta 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, 1977, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23; toliau – Šeštoji direktyva) 13 straipsnio B skirsnio d punkto 1 papunkčio formuluotė.
4
PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyta:
„Sandoriai, kurių valstybės narės neapmokestina PVM:
<…>
b)
paskolos suteikimas bei derybos dėl paskolos ir suteiktos paskolos priežiūra, kurią atlieka paskolą suteikęs asmuo.“
Portugalijos teisė
5
Pagal pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms taikytinos redakcijos Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (Pridėtinės vertės mokesčio kodeksas), patvirtinto 1984 m. gruodžio 26 d.Decreto-Lei n.o 394-B/84 (Dekretas įstatymas Nr. 394-B/84; Diário da República, I serija-A, Nr. 297, 1984 m. gruodžio 26 d.), 9 straipsnio 27 punkto a papunktį PVM neapmokestinamas bet kokios formos paskolų suteikimas ir derybos dėl jų, įskaitant jų diskonto ir rediskonto operacijas, taip pat administravimas ar priežiūra, kurią atlieka paskolą suteikęs asmuo.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
6
Versãofast yra pagal Portugalijos teisę įsteigta ribotos atsakomybės bendrovė, kuri tuo metu, kai klostėsi pagrindinės bylos faktinės aplinkybės, buvo įregistruota kaip vykdanti konsultavimo verslo ir valdymo klausimais veiklą.
7
Banco de Portugal (Portugalijos bankas) suteikė leidimą Versãofast vykdyti kredito tarpininkavimo veiklą. Tam ji turi teisę pateikti arba siūlyti paskolos sutartis vartotojams, padėti jiems atlikti parengiamuosius ar kitus administracinius darbus ikisutartiniame etape dėl paskolos sutarčių, kurių ji pati nepateikė ar nesiūlė, arba sudaryti paskolos sutartis su vartotojais paskolos davėjo vardu.
8
Šiomis aplinkybėmis Versãofast sudarė sąsajos sutartis su keliomis Portugalijos kredito įstaigomis, įskaitant Caixa Geral de Depósitos, S. A. (toliau – CGD). Šios sutartys susijusios su kredito tarpininkavimo veikla, kurią Versãofast savarankiškai vykdo šių įstaigų atžvilgiu. Ši veikla apima, be kita ko, potencialių klientų, norinčių gauti nekilnojamojo turto paskolas, paiešką ir pritraukimą, pagalbą šiems klientams surenkant reikiamus dokumentus paskolos paraiškai pateikti, informaciją apie esminius finansavimo aspektus, kaip antai maržą (spread), metinę palūkanų normą (MPN) ir įmokos ir pajamų santykį, pirminę klientų pateiktų dokumentų, reikalingų jų paraiškai nagrinėti, analizę, šių dokumentų perdavimą kredito įstaigoms, šių įstaigų paskolų pasiūlymų pateikimą klientams ir pranešimą jiems apie galutinį įstaigos, kurios pasiūlymą jie pasirinko, sprendimą. Tačiau Versãofast neturi teisės kredito įstaigų vardu sudaryti paskolų sutarčių su vartotojais. Ji taip pat nedalyvauja nustatant paskolų pasiūlymų sąlygas, vartotojams renkantis iš skirtingų pasiūlymų ir kredito įstaigoms priimant sprendimus dėl paskolų suteikimo.
9
Sąsajos sutartyse numatyta, kad kredito įstaigos už Versãofast veiklą moka komisinį mokestį, atitinkantį procentinę dalį nuo nekilnojamojo turto paskolų sutarčių, sudarytų jai tarpininkaujant, metinės sumos, įvertintą pagal dokumentų rengimo kokybės rodiklį.
10
Nors Versãofast kredito tarpininkavimo veikla ir atlygio už ją sąlygos yra vienodos visoms kredito įstaigoms, jos gautiems komisiniams nebuvo taikomas tas pats PVM režimas. Daugumos šių įstaigų atveju Versãofast manė, kad jai taikomas Pridėtinės vertės mokesčio kodekso 9 straipsnio 27 punkto a papunktyje numatytas neapmokestinimas paskolų suteikimo ir derybų dėl jų sandoriams, tačiau nuo iš CGD gautų komisinių ji sumokėjo 23 % PVM, kuris buvo pridėtas prie šių komisinių sumos.
11
Gavęs Versãofast prašymą grąžinti PVM už 2023 m. pirmąjį ketvirtį, mokesčių administratorius pradėjo patikrinimo procedūrą, po jos pranešė Versãofast apie 2019–2023 m. atskaityto PVM patikslinimo projektus. Jis nusprendė, kad CGD naudai suteiktos kredito tarpininkavimo paslaugos yra neapmokestinamos PVM, todėl su šia veikla susijęs pirkimo PVM negali būti atskaitomas. Taigi mokesčių administratorius pateikė Versãofast pranešimus sumokėti iš viso 208619,07 EUR PVM.
12
2024 m. balandžio 5 d.Versãofast apskundė šiuos apmokestinimo pranešimus Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Mokesčių arbitražo teismas (Administracinio arbitražo centras – CAAD), Portugalija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
13
Savo skundą Versãofast grindžia tuo, kad kredito tarpininkavimo veikla, atliekama CGD naudai, nepatenka į neapmokestinimą PVM, taikomą deryboms dėl paskolos, nes ji nedalyvauja paskolų patvirtinimo procese. Versãofast teigimu, jos veikla apsiriboja CGD išleistų brošiūrų ir šios siūlomų nekilnojamojo turto paskolų sąlygų pristatymu ir paaiškinimu potencialiems klientams, tačiau ji negali rekomenduoti vienos nekilnojamojo turto paskolos vietoj kitos. Šiuo klausimu ji suinteresuotiems klientams teikia tik nešališką ir objektyvią informaciją. Be to, ji neanalizuoja iš šių klientų gautos informacijos ir jokiu atveju negali sudaryti paskolos sutarčių CGD vardu. Galiausiai jos gaunami komisiniai yra atlygis tik už klientų paiešką, o ne už derybas dėl paskolų.
14
Mokesčių administratorius savo ruožtu teigia, kad vykdydama kredito tarpininkavimo veiklą Versãofast teikia tokio paties pobūdžio paslaugas kelioms kredito įstaigoms, tačiau skirtingai vertina CGD teikiamas paslaugas, už kurias ji moka PVM, palyginti su paslaugomis, kurias ji teikia kitoms įstaigoms, taikydama neapmokestinimą PVM. Mokesčių administratoriaus teigimu, sutartyje numatyti paskolos sutarčių pateikimas ir pagalba vartotojams yra neatsiejami nuo siekiamo tikslo, t. y. sudaryti paskolos sutartis.
15
Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Mokesčių arbitražo teismas (Administracinio arbitražo centras – CAAD)) nuomone, kyla abejonių dėl to, ar kredito tarpininkavimo veikla, kurią vykdo Versãofast, patenka į sąvoką „derybos dėl paskolos“, kaip ji suprantama pagal PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies b punktą, kuri yra savarankiška Sąjungos teisės sąvoka, taikytina nacionalinėje teisėje. Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad nors „(pro)aktyvus“Versãofast vykdomas klientų pritraukimas suartina šalis ir skatina sudaryti paskolos sutartis, ji nesidera dėl šių sutarčių sąlygų ir neveikia nei paskolos gavėjų, nei CGD vardu.
16
Šiomis aplinkybėmis Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Mokesčių arbitražo teismas (Administracinio arbitražo centras – CAAD)) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies b punkto nuostata, kiek ji susijusi su formuluote „derybos dėl paskolos“, taikoma apmokestinamojo asmens, susietojo kredito tarpininko, kuris yra įsteigtas ir veikia pagal kredito tarpininko veiklos pradėjimą ir vykdymą reglamentuojančią teisinę tvarką, teikiamoms [nekilnojamojo turto] paskolų klientų pritraukimo kredito įstaigai paslaugoms, kai šios paslaugos kartu apima:
a)
aktyvią potencialių [nekilnojamojo turto] paskolų klientų paiešką per nekilnojamojo turto tarpininkavimo tinklą (REMAX),
b)
banko brošiūrų, kuriose pateikiama finansinė informacija apie nekilnojamojo turto paskolas, pateikimą potencialiems klientams,
c)
pagalbą šiems potencialiems klientams nustatant dokumentus, reikalingus prašyti paskolos pasiūlymo, ir parengiant bei peržiūrint šiuos dokumentus,
d)
prašymo pateikti pasiūlymą perdavimą bankui,
e)
banko atsakymų gavimą,
f)
įvairių bankų siūlomų sąlygų palyginamųjų lentelių rengimą ir susitikimus su potencialiais klientais, per kuriuos aptariamos ir paaiškinamos sąlygos ir pagrindiniai finansavimo aspektai (pvz., maržos, MPN, [įsiskolinimo] koeficientas),
g)
pranešimą apie banko sprendimą potencialiems klientams ir
h)
užmokesčio modelį, pagrįstą „sėkmės mokesčiu“, kai atlygis mokamas tik tada, kai paskolos sutartys iš tikrųjų sudaromos, atsižvelgiant į tarpininkaujant sudarytos paskolos apimtį?
2.
Ar „derybų dėl paskolos“ kvalifikavimas tebegalioja ir tuo atveju, net kai tarpininkas neturi įgaliojimų veikti banko vardu ir nedaro jokios įtakos nustatant brošiūrose ir paskolos pasiūlymuose pateikiamas sąlygas, o potencialus paskolos gavėjas gali laisvai nuspręsti, ar sudaryti finansavimo sutartį, ir pasirinkti įstaigą, su kuria ją pasirašys?“
Dėl prejudicinių klausimų
17
Dviem klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad jame numatytas derybų dėl paskolos sandorių neapmokestinimas taikomas kredito tarpininko, kuris ieško klientų ir jiems siūlo nekilnojamojo turto paskolos sutartis, padeda atlikti parengiamuosius darbus prieš sudarant sutartis, rūpinasi bendravimu su kredito įstaigomis ir kuriam šių kredito įstaigų mokamas atlygis priklauso nuo jam tarpininkaujant sudarytų paskolos sutarčių sumos, veiklai, nepaisant to, kad jis neturi nei teisės veikti kredito įstaigų vardu, nei jokios įtakos paskolos pasiūlymų turiniui, o klientai gali laisvai pasirinkti, ar sudaryti paskolos sutartį, taip pat kredito įstaigą, su kuria ją sudarys.
18
Pirmiausia reikia pažymėti: kadangi PVM direktyva panaikinta ir pakeista Šeštoji direktyva, Teisingumo Teismo pateiktas pastarosios direktyvos nuostatų išaiškinimas taikomas ir PVM direktyvos nuostatoms, kai šių dviejų Sąjungos teisės aktų nuostatas galima laikyti lygiavertėmis (2021 m. birželio 17 d. Sprendimo K ir DBKAG, C‑58/20 ir C‑59/20, EU:C:2021:491, 27 punktas).
19
Taigi Teisingumo Teismo pateiktas Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 1 papunkčio išaiškinimas taikomas ir PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies b punktui, nes, kaip jau buvo konstatuota šio sprendimo 3 punkte, šios nuostatos suformuluotos iš esmės identiškai, todėl gali būti laikomos lygiavertėmis (pagal analogiją žr. 2021 m. birželio 17 d. Sprendimo K ir DBKAG, C‑58/20 ir C‑59/20, EU:C:2021:491, 28 punktą).
20
PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies b punkte numatyta, kad valstybės narės derybų dėl paskolos neapmokestina PVM.
21
Šiuo klausimu reikia priminti, kad, kaip matyti iš Teisingumo Teismo suformuotos jurisprudencijos, PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalyje nurodyti neapmokestinimo atvejai yra savarankiškos Sąjungos teisės sąvokos, kurių tikslas – išvengti skirtumų taikant PVM sistemą įvairiose valstybėse narėse, todėl jos turi būti aiškinamos vienodai visų valstybių narių teritorijoje (žr. 2023 m. kovo 9 d. Sprendimo Generali Seguros, C‑42/22, EU:C:2023:183, 28 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
22
Be to, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad sąvokos, vartojamos PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalyje nurodytiems neapmokestinimo atvejams apibrėžti, turi būti aiškinamos siaurai, nes jos yra bendrojo principo, pagal kurį PVM apmokestinamas kiekvienas apmokestinamojo asmens paslaugų teikimas už atlygį, išimtys (žr. 2020 m. liepos 2 d. Sprendimo Blackrock Investment Management(UK), C‑231/19, EU:C:2020:513, 22 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
23
Kalbant apie sąvoką „derybos“, pažymėtina, kad Teisingumo Teismas dėl Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 5 papunkčio, kuris iš esmės perkeltas į PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies f punktą, jau yra nusprendęs, kad ši sąvoka apima tarpininko, kuris nėra sutarties šalis ir kurio veikla skiriasi nuo tipinių tokios šalies teikiamų sutartinių paslaugų, vykdomą veiklą. Iš tiesų derybų veikla yra sutarties šaliai teikiama paslauga, už kurią ji moka kaip už atskirą tarpininkavimo veiklą. Ji gali apimti, be kita ko, galimybių sudaryti tokią sutartį jai nurodymą, susisiekimą su kita šalimi ir derybas kliento vardu ir jo sąskaita dėl abipusių įsipareigojimų detalių. Taigi šios veiklos tikslas yra padaryti viską, kas būtina, kad dvi šalys sudarytų sutartį, derybininkui nesant asmeniškai suinteresuotam dėl jos turinio (šiuo klausimu žr. 2001 m. gruodžio 13 d. Sprendimo CSCFinancial Services, C‑235/00, EU:C:2001:696, 39 punktą ir 2012 m. liepos 5 d. Sprendimo DTZ Zadelhoff, C‑259/11, EU:C:2012:423, 27 punktą).
24
Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, kad tarpininkavimo veikla, kurią sudaro nekilnojamojo turto, vėliau parduoto ir perleisto perleidžiant akcijas, pirkėjų paieška už atlygį, kai tarpininkas pats nesuinteresuotas dėl šių sutarčių turinio, yra veikla, atitinkanti sąvoką „derybos“ dėl akcijų ir turtinių teisių bendrovėse ar asociacijose, kaip tai suprantama pagal PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies f punktą (2017 m. lapkričio 21 d. Nutarties Kerr, C‑615/16, nepaskelbta Rink., EU:C:2017:906, 43 punktas).
25
Vis dėlto Teisingumo Teismas patikslino, kad PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies f punkte numatytas neapmokestinimas netaikomas paprastoms materialinėms, techninėms ar administracinėms paslaugoms, kurios nesukelia šalių teisinės ir finansinės padėties pokyčio (šiuo klausimu žr. 2001 m. gruodžio 13 d. Sprendimo CSC Financial Services, C‑235/00, EU:C:2001:696, 28 punktą).
26
Be to, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad sąvoka „derybos dėl vertybinių popierių“ neapima paslaugų, kuriomis tik teikiama informacija apie finansinį produktą ir prireikus priimami bei tvarkomi prašymai pasirašyti atitinkamus vertybinius popierius, jų neišleidžiant (šiuo klausimu žr. 2001 m. gruodžio 13 d. Sprendimo CSC Financial Services, C‑235/00, EU:C:2001:696, 41 punktą).
27
Konkrečiai dėl sąvokos „derybos dėl paskolos“ Teisingumo Teismas nusprendė, kad Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 1 papunktyje, kuris buvo pakeistas PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies b punktu, numatyto neapmokestinimo taikymas negali priklausyti nuo to, ar tarp derybų paslaugos teikėjo ir paskolos sutarties šalies yra sutartinis ryšys, bet turi būti vertinamas atsižvelgiant į patį suteiktos paslaugos pobūdį ir jos tikslą (2007 m. birželio 21 d. Sprendimo Ludwig, C‑453/05, EU:C:2007:369, 33 punktas).
28
Be to, Teisingumo Teismas nusprendė, kad pats faktas, jog paskolos sutarties sąlygas iš anksto nustatė viena iš sutarties šalių, savaime negali trukdyti teikti derybų paslaugos, nes derybų veikla gali apsiriboti sutarties šalies informavimu apie galimybes sudaryti tokią sutartį (2007 m. birželio 21 d. Sprendimo Ludwig, C‑453/05, EU:C:2007:369, 39 punktas).
29
Nagrinėjamu atveju, nors kai kurios Versãofast teikiamos paslaugos, vertinamos atskirai, kaip antai kredito įstaigų pateiktų brošiūrų teikimas klientams arba šių įstaigų atsakymų dėl paskolos paraiškų gavimas, yra tik materialinės, techninės ar administracinės paslaugos, šios paslaugos, vertinamos bendrai, iš esmės skirtos padaryti viskam, kas būtina, kad kredito įstaiga, šiuo atveju CGD, sudarytų paskolos sutartis su potencialiais klientais, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Toks tikslas taip pat gali būti nustatytas iš atlygio už šias paslaugas būdo, kai, kaip pagrindinėje byloje, jis grindžiamas faktiniu paskolos sutarčių sudarymu ir kai kredito tarpininkui atlygina kredito įstaigos, atsižvelgdamos į jam tarpininkaujant sudarytų paskolos sutarčių sumą ir teikiamų paslaugų kokybę, visų pirma į dokumentų parengimo kokybę.
30
Kadangi, kaip matyti iš šio sprendimo 28 punkte nurodytos jurisprudencijos, pats faktas, kad paskolos sutarties sąlygas iš anksto nustatė viena iš sutarties šalių, savaime netrukdo teikti derybų dėl paskolos paslaugos; kredito tarpininko įtakos paskolos pasiūlymo turiniui nebuvimas neišvengiamai neturi įtakos šio tarpininko veiklos kvalifikavimui kaip derybų paslaugos, kuriai taikomas PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies b punkte numatytas neapmokestinimas.
31
Tas pats pasakytina apie aplinkybę, kad kredito tarpininkas neturi įgaliojimų veikti kredito įstaigos vardu ir sąskaita. Kaip matyti iš šio sprendimo 27 punkte nurodytos jurisprudencijos, PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies b punkte numatytas neapmokestinimas negali priklausyti nuo to, ar egzistuoja sutartinis ryšys tarp derybų paslaugos teikėjo ir paskolos sutarties šalies, bet turi būti vertinamas atsižvelgiant į patį suteiktos paslaugos pobūdį ir tikslą. Kaip nurodyta šio sprendimo 29 punkte ir su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kredito tarpininkavimo veikla, kaip antai Versãofast vykdoma veikla, vertinama kaip visuma, siekiama padaryti viską, kas būtina, kad kredito įstaiga sudarytų paskolos sutartis su potencialiais klientais, todėl vien dėl šios aplinkybės gali būti laikoma „derybų dėl paskolos“ veikla, kaip ji suprantama pagal minėtą nuostatą.
32
Šiuo klausimu taip pat reikia pažymėti, kad nors skirtingose PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies b punkto kalbinėse versijose, kaip antai portugalų, prancūzų ar anglų kalbomis, atitinkamai vartojami terminai „negociação“, „négociation“ ir „negotiation“, kitose kalbinėse versijose, pavyzdžiui, vokiečių, suomių, švedų, danų ir nyderlandų kalbomis, atitinkamai vartojami žodžiai „Vermittlung“, „välitys“, „förmedling“, „formidling“ ir „bemiddeling“. Bendrinėje kalboje šie žodžiai reiškia tarpininkavimo veiklą, kuria siekiama suteikti dviem šalims galimybę tarpusavyje sudaryti sutartį, nereikalaujant, kad tarpininkas būtų įgaliotas vienos iš sutarties šalių nustatyti sutarties sąlygas arba veikti šios šalies vardu ir sąskaita, pavyzdžiui, siekiant sudaryti minėtą sutartį. Taigi jie atitinka šio sprendimo 23 punkte nurodytoje Teisingumo Teismo jurisprudencijoje pateikiamą sąvokos „derybos“ aiškinimą.
33
Tokių paslaugų, kurias teikia Versãofast, kvalifikavimo kaip priskirtinų prie „derybų dėl paskolos“ veiklos, kaip ji suprantama pagal PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies b punktą, taip pat negali paneigti tai, kad klientai gali laisvai nuspręsti sudaryti paskolos sutartį arba jos nesudaryti ir pasirinkti kredito įstaigą, su kuria ją sudarys. Iš tiesų, kaip matyti iš šio sprendimo 23 punkte nurodytos jurisprudencijos, derybos dėl paskolos gali apsiriboti tuo, kad dviem šalims suteikiama galimybė savo nuožiūra sudaryti paskolos sutartį. Pagal šią nuostatą neapmokestinama veikla, be kita ko, neriboja potencialių paskolos sutarties šalių laisvės sudaryti sutartis.
34
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimus reikia atsakyti: PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad jame numatytas derybų dėl paskolos sandorių neapmokestinimas taikomas kredito tarpininko, kuris ieško klientų ir jiems siūlo nekilnojamojo turto paskolos sutartis, padeda atlikti parengiamuosius darbus prieš sudarant sutartis, rūpinasi bendravimu su kredito įstaigomis ir kuriam šių kredito įstaigų mokamas atlygis priklauso nuo jam tarpininkaujant sudarytų paskolos sutarčių sumos, veiklai, nepaisant to, kad jis neturi nei teisės veikti kredito įstaigų vardu, nei jokios įtakos paskolos pasiūlymų turiniui, o klientai gali laisvai pasirinkti, ar sudaryti paskolos sutartį, ir pasirinkti kredito įstaigą, su kuria ją sudarys.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
35
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Bendrajam Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (prašymus priimti prejudicinį sprendimą nagrinėjanti kolegija)
nusprendžia:
2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 135 straipsnio 1 dalies b punktas
turi būti aiškinamas taip:
jame numatytas derybų dėl paskolos sandorių neapmokestinimas taikomas kredito tarpininko, kuris ieško klientų ir jiems siūlo nekilnojamojo turto paskolos sutartis, padeda atlikti parengiamuosius darbus prieš sudarant sutartis, rūpinasi bendravimu su kredito įstaigomis ir kuriam šių kredito įstaigų mokamas atlygis priklauso nuo jam tarpininkaujant sudarytų paskolos sutarčių sumos, veiklai, nepaisant to, kad jis neturi nei teisės veikti kredito įstaigų vardu, nei jokios įtakos paskolos pasiūlymų turiniui, o klientai gali laisvai pasirinkti, ar sudaryti paskolos sutartį, ir pasirinkti kredito įstaigą, su kuria ją sudarys.
Papasavvas
Pynnä
Laitenberger
Stancu
Dimitrakopoulos
Paskelbtas 2025 m. lapkričio 26 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: portugalų.