62021CJ0701_RES
Sujungtos bylos C‑701/21 P ir C‑739/21 P
Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon
prieš
Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)irEuropos Komisija
2024 m. vasario 22 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas
„Apeliacinis skundas – Valstybės pagalba – SESV 107 straipsnis – Sąvoka „pagalba“ – Pranašumas – Privataus investuotojo kriterijus – Arbitražo sprendimas, kuriuo nustatomi sumažinti elektros energijos tarifai – Arbitražo sprendimo priskyrimas valstybei – Reglamentas (ES) 2015/1589 – 4 straipsnio 2 dalis – Sprendimas, kuriuo pripažįstama, kad priemonė nėra pagalba“
Ieškinys dėl panaikinimo – Fiziniai ar juridiniai asmenys – Suinteresuotumas kreiptis į teismą – Komisijos sprendimas, kuriuo konstatuojamas pagalbos nebuvimas nepradėjus oficialios tyrimo procedūros – Ieškinys, kuriuo siekiama išsaugoti suinteresuotųjų šalių procesines teises – Valstybės narės kontroliuojamos įmonės pareikštas ieškinys – Priimtinumas
(SESV 108 straipsnio 2 ir 3 dalys ir 263 straipsnio ketvirta pastraipa; Tarybos reglamento 2015/1589 1 straipsnio h punktas)
(žr. 56–64 punktus)
Valstybių teikiama pagalba – Sąvoka – Valstybei priskiriamas pranašumų suteikimas – Arbitražo teismo dalyvavimas nustatant elektros energijos tarifą – Valstybės kontroliuojamos įmonės sprendimas sudaryti arbitražinį susitarimą – Sprendimas, kuris gali būti valstybės pagalba – Sutartinio arbitražo teismo priimtas arbitražo sprendimas – Arbitražo sprendimas, kuris nėra valstybei priskirtina priemonė
(SESV 107 straipsnio 1 dalis)
(žr. 96–114 punktus)
Santrauka
Teisingumo Teismas patenkino apeliacinius skundus dėl Bendrojo Teismo sprendimo (
1
) – juo šis panaikino kelis Komisijos aktus, kuriuose ši institucija nusprendė, kad arbitražo teismo sprendimu, nustatančiu Graikijos aliuminio gamintojai Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon (toliau – Mytilinaios) elektros energijos tiekimo tarifą, nebuvo suteikta valstybės pagalba. Teisingumo Teismo teigimu, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, minėtą arbitražo teismo sprendimą pripažinęs valstybės priemone, kuri gali būti valstybės pagalba.
Graikijos valstybės kontroliuojama elektros energijos gamintoja ir tiekėja Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) ir jos pagrindinė klientė Mytilinaios buvo įsitraukusios į užsitęsusį ginčą dėl elektros energijos tiekimo tarifo, kurį DEI taiko Mytilinaios, nes šalys nesusitarė dėl šio tarifo dydžio. 2011 m. lapkričio 16 d. pasirašytame arbitražiniame susitarime abi šalys susitarė perduoti jų ginčą nagrinėti Rythmistiki Archi Energeias (Energetikos reguliavimo institucija, Graikija; toliau – RAE); pagal Graikijos teisę šioje institucijoje yra įsteigtas nuolatinis arbitražas (toliau – RAE arbitražo teismas). Pastarajam buvo patikėta užduotis remiantis DEI ir Mytilinaios derybomis nustatyti elektros energijos tiekimo tarifą, atitinkantį specifines Mytilinaios savybes ir padengiantį bent jau DEI patirtas sąnaudas.
2013 m. spalio 31 d. sprendimu (toliau – arbitražo sprendimas) RAE arbitražo teismas nustatė Mytilinaios taikytiną elektros energijos tarifą. Efeteio Athinon (Atėnų apeliacinis teismas, Graikija) atmetė dėl to arbitražo sprendimo pateiktą DEI skundą.
2013 m. gruodžio 23 d. DEI pateikė skundą Europos Komisijai, teigdama, kad arbitražo teismo sprendimas yra neteisėta valstybės pagalba, nes taikant nagrinėjamą tarifą ji buvo įpareigota tiekti Mytilinaios elektros energiją už mažesnę nei jos sąnaudos kainą. 2014 m. birželio 12 d. raštu (toliau – ginčijamas raštas) Komisija pranešė DEI, kad jos skundo tyrimas buvo nutrauktas.
Gavusi šį raštą DEI pareiškė ieškinį Bendrajame Teisme (įregistruotas numeriu T‑639/14) dėl ginčijamo rašto panaikinimo.
Vykstant šiam procesui Komisija 2015 m. kovo 25 d. sprendimu (toliau – pirmasis ginčijamas sprendimas) (
2
) atšaukė ginčijamą raštą ir jį pakeitė kitu raštu. Tame sprendime ji konstatavo, kad arbitražo sprendimu Mytilinaios nebuvo suteikta valstybės pagalba, nes DEI atliktas savanoriškas jų ginčo perdavimas nagrinėti arbitražo tvarka atitinka apdairaus rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio investuotojo elgesį, taigi bendrovei Mytilinaios nebuvo suteikta pranašumo.
Paskui DEI pareiškė ieškinį Bendrajame Teisme (įregistruotas numeriu T‑352/15) dėl pirmojo ginčijamo sprendimo panaikinimo.
2016 m. vasario 9 d. nutartimi Bendrasis Teismas konstatavo, kad nebereikia priimti sprendimo dėl ieškinio byloje T‑639/14. Vis dėlto Teisingumo Teismas, gavęs apeliacinį skundą, panaikino šią nutartį ir grąžino bylą Bendrajam Teismui (
3
) (ši byla buvo įregistruota numeriu T‑639/14 RENV).
2017 m. rugpjūčio 14 d. Komisija priėmė antrą sprendimą (toliau – antrasis ginčijamas sprendimas) (
4
), kuriuo panaikino ir pakeitė tiek ginčijamą raštą, tiek pirmąjį ginčijamą sprendimą. Remiantis tais pačiais kaip pirmajame ginčijamame sprendime išdėstyti motyvais, šiame antrajame sprendime patvirtinta, kad arbitražo sprendimu nebuvo suteikta valstybės pagalbos, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
DEI vėl pareiškė ieškinį Bendrajame Teisme dėl antrojo ginčijamo sprendimo panaikinimo (įregistruotas numeriu T‑740/17).
Sujungusi tris nagrinėjamas bylas, Bendrojo Teismo trečioji išplėstinė kolegija patenkino tris DEI pareikštus ieškinius ir panaikino tiek ginčijamą raštą, tiek pirmąjį ir antrąjį ginčijamus sprendimus.
Savo sprendime Bendrasis Teismas konstatavo, kad Komisija turėjo pradėti oficialią tyrimo procedūrą pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį, kad patikrintų arbitražo sprendimo turinį, kiek tai susiję su galimu valstybės pagalbos suteikimu, nes RAE arbitražo teismas galėtų būti prilygintas valstybės bendrosios kompetencijos teismui, o iš jurisprudencijos matyti, kad tokio teismo bylos šaliai suteiktas pranašumas gali būti vertinamas kaip valstybės pagalbos suteikimas.
Mytilinaios ir Komisija dėl šio sprendimo pateikė apeliacinius skundus Teisingumo Teismui.
Teisingumo Teismo vertinimas
Grįsdamos savo apeliacinius skundus Mytilinaios ir Komisija, be kita ko, teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad RAE arbitražo teismas gali būti prilygintas valstybės bendrosios kompetencijos teismui, todėl arbitražo sprendimas tampa valstybės priemone, kuri gali būti valstybės pagalba.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pažymėjo, pirma, kad kriterijai, kuriuos Bendrasis Teismas taikė siekdamas pagrįsti RAE arbitražo teismo prilyginimą valstybės bendrosios kompetencijos teismui, neleidžia atskirti RAE arbitražo teismo nuo bet kurio kito sutartinio arbitražo teismo. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pabrėžė, kad vienintelis Bendrojo Teismo nurodytas kriterijus, apibūdinantis RAE arbitražo teismą lyginant su kitais sutartiniais arbitražo teismais, yra aplinkybė, kad jo arbitrai, atrinkti iš RAE pirmininko sprendimu sudaryto sąrašo, prieš būdami paskirti turi pagrįsti savo nepriklausomumą ir nešališkumą. Vis dėlto vien ši aplinkybė pati savaime neleidžia manyti, kad šis arbitražo teismas skiriasi nuo bet kurio kito sutartinio arbitražo teismo, nes tai yra tik procedūrinis elementas, kuris neturi įtakos šio teismo funkcijai ar pobūdžiui.
Antra, Teisingumo Teismas nusprendė, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes nepatikrino, ar RAE arbitražo teismas turi privalomą jurisdikciją, kuri priklauso ne tik nuo šalių valios, kaip iš esmės yra valstybės teismų sistemoje veikiančių teismų atveju.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Teisingumo Teismas konstatavo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad RAE arbitražo teismas gali būti prilygintas bendrosios kompetencijos teismui ir kad arbitražo sprendimas yra valstybės priemonė, galinti būti valstybės pagalba.
Šio vertinimo negali paneigti tai, kad Sprendime Komisija / European Food ir kt. (
5
) Teisingumo Teismas patvirtino, jog Komisija turi kompetenciją tikrinti, ar vykdant arbitražo sprendimą kompensacija, kurią Rumuniją sumokėjo Švedijos investuotojams, laikytina valstybės pagalba.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pabrėžė, pirma, kad arbitražo teismas, priėmęs arbitražo sprendimą, nagrinėtą byloje Komisija / European Food ir kt., buvo įsteigtas remiantis Švedijos Karalystės ir Rumunijos sudaryta dvišale investicijų sutartimi. Kaip matyti iš suformuotos jurisprudencijos, valstybės narės sutikimas, kad ginčas su ja gali būti nagrinėjamas per dvišalėje investicijų sutartyje numatytą arbitražo procedūrą, kitaip nei sutikimas, kuris būtų duotas vykstant sutartinio arbitražo procedūrai, kyla ne iš konkretaus susitarimo, atspindinčio atitinkamų šalių valios autonomiją, bet iš dviejų valstybių narių sudarytos sutarties, pagal kurią jos bendrai ir iš anksto sutiko arbitražo procedūros naudai nepriskirti savo teismų jurisdikcijai ginčų, kurie gali būti susiję su Sąjungos teisės aiškinimu ar taikymu. Antra, Sprendime Komisija / European Food ir kt. Teisingumo Teismas nenagrinėjo klausimo, ar toje byloje nagrinėtas arbitražo teismo sprendimas yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
Be to, aplinkybė, kad šioje byloje Atėnų apeliacinis teismas atmetė DEI ieškinį dėl arbitražo sprendimo panaikinimo, nereiškia, kad vien dėl šios priežasties šis sprendimas gali būti priskirtas Graikijos valstybei. Šio teismo vykdoma teisminė kontrolė susijusi tik su arbitražo sprendimo, kuris ir toliau lieka aktas, priskirtinas tik jį priėmusiai arbitražo kolegijai, teisėtumu. Be to, valstybės pagalba negali būti nustatyta teismo sprendimu; toks pagalbos nustatymas susijęs su galimybių vertinimu, kuris nepriskiriamas teismo kompetencijai.
Iš viso to, kas išdėstyta, Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad, atsižvelgiant, be kita ko, į DEI ir Mytilinaios ginčo ypatumus ir RAE arbitražo teismui patikėtos užduoties specifiką, Komisija galėjo pagrįstai nuspręsti, kad, pirma, vienintelė valstybės priemonė, galinti būti valstybės pagalba, buvo DEI sprendimas sudaryti arbitražinį susitarimą su Mytilinaios ir, antra, siekiant išsiaiškinti, ar šiuo sprendimu Mytilinaios suteiktas pranašumas, reikėjo patikrinti, ar įprastomis rinkos sąlygomis privatus ūkio subjektas tokiomis pačiomis aplinkybėmis būtų priėmęs tokį sprendimą.
Šiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismas panaikino Bendrojo Teismo sprendimą ir grąžino tris bylas šiam teismui, kad šis nuspręstų dėl pagrindų, dėl kurių jis nepriėmė sprendimo.
(
1
)	2021 m. rugsėjo 22 d. Sprendimas DEI / Komisija (T‑639/14 RENV, T‑352/15 ir T‑740/17, EU:T:2021:604).
(
2
)	2015 m. kovo 25 d. Komisijos sprendimas C(2015) 1942 final (SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Graikija – Įtariama valstybės pagalba Alouminion SA taikant už sąnaudas mažesnius elektros energijos tarifus po arbitražo sprendimo) (OL C 219, 2015, p. 2).
(
3
)	2017 m. gegužės 31 d. Sprendimas DEI / Komisija (C‑228/16 P, EU:C:2017:409).
(
4
)	2017 m. rugpjūčio 14 d. Sprendimas C(2017) 5622 final (byla SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Graikija – Įtariama valstybės pagalba Alouminion SA taikant už sąnaudas mažesnius elektros energijos tarifus po arbitražo sprendimo) (OL C 291, 2017, p. 2).
(
5
)	2022 m. sausio 25 d. Sprendimas Komisija / European Food ir kt. (C‑638/19 P, EU:C:2022:50).