62023CJ0526
TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
2024 m. lapkričio 28 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose – Jurisdikcija ir teismo sprendimų pripažinimas ir vykdymas – Reglamentas (ES) Nr. 1215/2012 – Specialioji jurisdikcija – Reikalavimas byloje, kylančioje iš sutarties – 7 straipsnio 1 punkto b papunkčio antra įtrauka – Paslaugų teikimo sutartis – Programinė įranga, sukurta vienoje valstybėje narėje ir pritaikyta kitoje valstybėje narėje gyvenančio kliento poreikiams – Įvykdymo vieta“
Byloje C‑526/23
dėl Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas, Austrija) 2023 m. liepos 13 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2023 m. rugpjūčio 17 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
VariusSystems digital solutions GmbH
prieš
GR, bendrovės B & G savininkė,
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
kurią sudaro antrosios kolegijos pirmininko pareigas einantis pirmosios kolegijos pirmininkas F. Biltgen (pranešėjas), penktosios kolegijos pirmininkė M. L. Arastey Sahún ir teisėjas J. Passer,
generalinis advokatas J. Richard de la Tour,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
VariusSystems digital solutions GmbH, atstovaujamos Rechtsanwälte S. Duschel, K. Hanten ir C. Kurz,
–
GR, bendrovės B & G savininkės, atstovaujamos Rechtsanwälte T. Börner ir S. Scheed,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos L. Hohenecker ir S. Noë,
susipažinęs su 2024 m. rugsėjo 5 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 351, 2012, p. 1) 7 straipsnio 1 punkto b papunkčio antros įtraukos išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Austrijoje įsteigtos VariusSystems digital solutions GmbH (toliau – VariusSystems) ir Vokietijoje įsikūrusios GR, įmonės B & G savininkės, ginčą dėl VariusSystems reikalavimo sumokėti atlygį už programinės įrangos kūrimą ir eksploatavimą.
Teisinis pagrindas
3
Reglamento Nr. 1215/2012 15 ir 16 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„(15)
jurisdikcijos taisyklės turėtų būti ypač nuspėjamos ir pagrįstos principu, pagal kurį jurisdikcija paprastai nustatoma pagal atsakovo nuolatinę gyvenamąją (buveinės) vietą. Todėl turėtų visada galioti ši jurisdikcijos nuostata, išskyrus keletą aiškiai nustatytų atvejų, kai ginčo objektas arba šalių autonomija pateisina kitą siejamąjį kriterijų. <…>
(16)
jurisdikcija turėtų būti nustatoma ne tik pagal atsakovo nuolatinę gyvenamąją (buveinės) vietą, bet ir pagal kitą alternatyvų jurisdikcijos pagrindą, atsižvelgiant į glaudų ryšį tarp teismo ir bylos arba siekiant padėti tinkamai vykdyti teisingumą. Glaudaus ryšio reikalavimas turėtų užtikrinti teisinį tikrumą ir padėti išvengti galimybės pareikšti atsakovui ieškinį valstybės narės, kurios jis negalėjo pagrįstai numatyti, teisme. <…>“
4
Šio reglamento 4 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Pagal šį reglamentą asmenims, kurių nuolatinė gyvenamoji (buveinės) vieta yra valstybėje narėje, ieškiniai turi būti pareiškiami tos valstybės narės teismuose, neatsižvelgiant į šių asmenų pilietybę.“
5
Šio reglamento 7 straipsnyje numatyta:
„Asmeniui, kurio nuolatinė gyvenamoji (buveinės) vieta yra valstybėje narėje, ieškinys kitoje valstybėje narėje gali būti pareikštas:
1)
a)
bylose, kylančiose iš sutarčių – atitinkamos prievolės įvykdymo vietos teismuose;
b)
pagal šią nuostatą ir jeigu nesusitarta kitaip, atitinkamos prievolės įvykdymo vieta yra:
–
parduodant prekes – vieta valstybėje narėje, kurioje pagal sutartį prekės buvo ar turėjo būti pateiktos,
–
teikiant paslaugas – vieta valstybėje narėje, kurioje pagal sutartį paslaugos buvo arba turėjo būti suteiktos,
c)
jeigu b punktas [papunktis] netaikomas, taikomas a punktas [papunktis];
<…>“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
6
VariusSystems sukūrė GR programinę įrangą, leidžiančią analizuoti COVID-19 testus. Ji ir GR žodžiu sudarė sutartį dėl šios programinės įrangos kūrimo ir eksploatavimo siekiant ją naudoti Vokietijoje. VariusSystems turėjo būti sumokėtas atlygis už kiekvieną sėkmingai atliktą testą. Šalys nesusitarė nei dėl konkrečios įvykdymo vietos, nei dėl teismo, turinčio jurisdikciją kilus ginčui.
7
Iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad šalys nesutaria dėl to, ar minėta programinė įranga atitinka visus keliamus teisinius reikalavimus.
8
VariusSystems pateikė reikalavimą sumokėti 101587,68 EUR sumą, o Austrijos teismų tarptautinę jurisdikciją grindė tuo, kad nagrinėjamos paslaugos buvo teikiamos Austrijoje. Jos teigimu, nors aptariama programinė įranga buvo nuolat pritaikoma naudoti Vokietijoje, visi darbai buvo atliekami Vienoje (Austrija).
9
GR užginčijo Austrijos teismų tarptautinę jurisdikciją ir teigė, kad šiuo atveju teikiamą paslaugą sudaro tik šios programinės įrangos naudojimas Vokietijoje pagal Vokietijos teisėje šiuo klausimu nustatytus reikalavimus.
10
Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad neturi tarptautinės jurisdikcijos, ir nurodė, kad nagrinėjamos sutarties įvykdymo vieta yra ten, kur yra GR įmonės buveinė.
11
Apeliacinės instancijos teismas patvirtino tą sprendimą, nes manė, kad ne konkrečioje vietoje teikiamos paslaugos laikomos teikiamomis toje vietoje, kur šių paslaugų gavėjas jas gauna. Todėl nagrinėjamu atveju ši įvykdymo vieta yra Vokietijoje.
12
Gavęs dėl tokio apeliacinio teismo sprendimo pateiktą kasacinį skundą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kelia klausimą, ar nustatant paslaugų teikimo vietą nuotolinės prekybos atveju lemiamą reikšmę turi vieta, kur atitinkamos paslaugos teikėjas, t. y. šiuo atveju VariusSystems, atliko kūrybinį darbą, ar vieta, kur ši paslauga buvo suteikta ir kurioje jos gavėjas, t. y. šiuo atveju GR, ją gavo.
13
Šiomis aplinkybėmis Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar Reglamento [Nr. 1215/2012] 7 straipsnio 1 punkto b papunktis turi būti aiškinamas taip, kad, pareiškus ieškinį dėl sutarties, prievolės įvykdymo vieta, kiek tai susiję su programinės įrangos, pritaikytos individualiems valstybėje narėje A (šiuo atveju – Vokietijoje) įsisteigusios užsakovės poreikiams, sukūrimu ir einamąja eksploatacija, yra vieta:
a)
kurioje įmonė, įsisteigusi valstybėje narėje B (šiuo atveju – Austrijoje), teikia su programine įranga susijusios intelektinės kūrybos („programavimo“) paslaugą; ar
b)
kurioje užsakovė gauna programinę įrangą, t. y. ją atsisiunčia ir pradeda naudoti?“
Dėl prejudicinio klausimo
14
Pateikdamas šį klausimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 1215/2012 7 straipsnio 1 punkto b papunkčio antra įtrauka turi būti aiškinama taip, kad sutarties dėl programinės įrangos, skirtos kliento, įsisteigusio kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje įsteigta šią programinę įrangą sukūrusi, suprojektavusi ir suprogramavusi bendrovė, poreikiams tenkinti, sukūrimo ir paskesnio eksploatavimo „įvykdymo vieta“ yra vieta, kurioje buvo atlikti minėtos programinės įrangos kūrimo, projektavimo ir programavimo darbai, o gal minėta įvykdymo vieta yra ten, kur šis klientas gavo programinę įrangą, t. y. ją atsisiuntė ir pradėjo naudoti.
15
Šiuo klausimu reikia priminti, kad Reglamentu Nr. 1215/2012 siekiama tiek jurisdikcijos taisyklėmis, kurios turi būti ypač nuspėjamos, suvienodinti nuostatas dėl jurisdikcijos kolizinių normų civilinėse ir komercinėse bylose, tiek teisinio saugumo tikslo – sustiprinti Europos Sąjungoje įsisteigusių asmenų teisinę apsaugą, sudarant sąlygas ieškovui lengvai nustatyti teismą, kuriame jis galėtų iškelti bylą, o atsakovui numatyti teismą, kuriame jam gali būti iškelta byla (2023 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo EXTÉRIA, C‑393/22, EU:C:2023:675, 26 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
16
Reglamento Nr. 1215/2012 7 straipsnio 1 punkte numatyta specialiosios jurisdikcijos bylose, kylančiose iš sutarčių, taisyklė, įgyvendinanti artimumo siekį, pagrįsta glaudaus sutarties ir sprendimą turinčio priimti teismo ryšio buvimu (2023 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo EXTÉRIA, C‑393/22, EU:C:2023:675, 29 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
17
Nagrinėjamu atveju, kaip konstatavo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nagrinėjamos sutarties dalykas yra paslaugų teikimas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1215/2012 7 straipsnio 1 punkto b papunkčio antrą įtrauką, nes jis apima visų rūšių veiklą, t. y. individualios programinės įrangos projektavimą, programavimą, priežiūrą ir nuolatinį pritaikymą.
18
Kiek tai susiję su sutartinių prievolių pagal paslaugų teikimo sutartį įvykdymo vieta, Reglamento Nr. 1215/2012 7 straipsnio 1 punkto b papunkčio antroje įtraukoje sąsajos kriterijus tokios sutarties atžvilgiu apibrėžiamas kaip vieta valstybėje narėje, kurioje paslaugos buvo arba turėjo būti suteiktos pagal minėtą sutartį, siekiant sustiprinti teismų jurisdikcijos taisyklių suvienodinimo ir nuspėjamumo, taigi ir teisinio saugumo, tikslus. Šis savarankiškas sąsajos kriterijus taikytinas visiems ieškiniams, grindžiamiems ta pačia paslaugų teikimo sutartimi (žr. 2023 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo EXTÉRIA, C‑393/22, EU:C:2023:675, 30 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
19
Pagal minėto 7 straipsnio 1 punkto b papunkčio antrą įtrauką jurisdikciją nagrinėti reikalavimus, kylančius iš paslaugų teikimo sutarties, turi tos valstybės narės teismas, kurioje yra pagrindinė paslaugų teikimo vieta, kaip ji apibrėžta tos sutarties nuostatose, o jei tokių nuostatų nėra – kurioje yra faktinė tos sutarties įvykdymo vieta (šiuo klausimu žr. 2018 m. kovo 8 d. Sprendimo Saey Home & Garden, C‑64/17, EU:C:2018:173, 45 punktą).
20
Esant kelioms sutartinėms prievolėms, reikia nustatyti tai sutarčiai būdingą prievolę (šiuo klausimu žr. 2017 m. birželio 15 d. Sprendimo Kareda, C‑249/16, EU:C:2017:472, 40 punktą).
21
Dėl programinės įrangos tiekimo sutarties, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, reikia konstatuoti, kad, kaip savo rašytinėse pastabose nurodė Europos Komisija, programinės įrangos projektavimas ir programavimas nėra tokiai sutarčiai būdinga prievolė, nes paslauga, kuri yra šios sutarties dalykas, atitinkamam klientui faktiškai neteikiama tol, kol ši programinė įranga neveikia. Iš tiesų ši paslauga bus faktiškai teikiama tik nuo momento, kai minėta programinė įranga gali būti naudojama, o jos kokybę galima patikrinti.
22
Kadangi tokiai programinės įrangos tiekimo internetu sutarčiai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, būdinga tai, kad programinė įranga turi būti perduota atitinkamam klientui, šios sutarties įvykdymo vieta turi būti laikoma ta, kur šis klientas gavo šią programinę įrangą, t. y. vieta, kur jis ją atsisiuntė ir pradėjo naudoti.
23
Kai minėta programinė įranga turi būti naudojama skirtingose vietose, svarbu pažymėti, kad įvykdymo vieta yra ten, kur yra šio kliento nuolatinė gyvenamoji vieta, o bendrovės atveju – ten, kur yra jos buveinė, nes ši vieta yra žinoma ir lengvai nustatoma tiek ieškovo, tiek atsakovo, todėl gali būti lengviau rinkti įrodymus ir organizuoti procesą (pagal analogiją žr. 2012 m. balandžio 19 d. Sprendimo Wintersteiger, C‑523/10, EU:C:2012:220, 37 punktą).
24
Ši išvada darytina neatsižvelgiant į tai, ar, kaip teigia GR, specifikacijos, kurių turėjo laikytis VariusSystems, buvo numatytos valstybės narės, kurioje yra kliento gyvenamoji vieta, t. y. Vokietijos Federacinės Respublikos, teisės aktuose. Nors tiesa, kad toks materialinis ryšys su šia valstybe nare atitinka nuspėjamumo ir artumo tikslus, nurodytus atitinkamai Reglamento Nr. 1215/2012 15 ir 16 konstatuojamosiose dalyse, vis dėlto pagrindinės bylos šalys nesutaria dėl šių specifikacijų, kurias jurisdikciją turintis teismas privalo iš esmės išsiaiškinti, apimties. Paslaugų teikimo sutarties įvykdymo vietos, kaip ji suprantama pagal šio reglamento 7 straipsnio 1 punkto b papunkčio antrą įtrauką, nustatymas negali priklausyti nuo šiam nagrinėjimui iš esmės būdingų kriterijų (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 25 d. Sprendimo Obala i lučice, C‑307/19, EU:C:2021:236, 90 punktą).
25
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti, jog Reglamento Nr. 1215/2012 7 straipsnio 1 punkto b papunkčio antra įtrauka turi būti aiškinama taip: sutarties dėl programinės įrangos, skirtos kliento, įsisteigusio kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje įsteigta šią programinę įrangą sukūrusi, suprojektavusi ir suprogramavusi bendrovė, poreikiams tenkinti, sukūrimo ir paskesnio eksploatavimo „įvykdymo vieta“ yra vieta, kurioje šis klientas gavo programinę įrangą, t. y. ją atsisiuntė ir pradėjo naudoti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
26
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 7 straipsnio 1 punkto b papunkčio antra įtrauka
turi būti aiškinama taip:
sutarties dėl programinės įrangos, skirtos kliento, įsisteigusio kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje įsteigta šią programinę įrangą sukūrusi, suprojektavusi ir suprogramavusi bendrovė, poreikiams tenkinti, sukūrimo ir paskesnio eksploatavimo „įvykdymo vieta“ yra vieta, kurioje šis klientas gavo programinę įrangą, t. y. ją atsisiuntė ir pradėjo naudoti.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.