Ediție provizorie
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL
DOMNUL ANDREA BIONDI
prezentate la 15 ianuarie 2026(1)
Cauzele conexate C‑52/25 și C‑53/25 [Binanrier](i)
RZ,
GT (C‑52/25),
AX,
UI (C‑53/25)
împotriva
Région wallonne
[cerere de decizie preliminară formulată de Cour d’appel de Mons (Curtea de Apel din Mons, Belgia)]
„ Trimitere preliminară – Ajutoare de stat – Regulamentul (UE) nr. 702/2014 – Exceptare pe categorii a anumitor ajutoare în sectoarele agricol și forestier – Ajutoare pentru compensarea pagubelor cauzate de un fenomen meteorologic nefavorabil care poate fi asimilat unei calamități naturale – Reducerea cuantumului ajutorului în lipsa încheierii unei asigurări – Imposibilitatea beneficiarului ajutorului de a încheia asigurarea necesară ”
I.      Introducere
1.        Prin cererile de decizie preliminară pe care le‑a formulat în prezentele cauze conexate, Cour d’appel de Mons (Curtea de Apel din Mons, Belgia, instanța de trimitere) adresează Curții trei întrebări referitoare la interpretarea articolului
25 din Regulamentul nr. 702/2014(2), dispoziție privind ajutoarele destinate compensării întreprinderilor mici și mijlocii (IMM‑uri) care își desfășoară activitatea în domeniul producției agricole primare pentru pagubele cauzate de fenomene meteorologice nefavorabile care pot fi asimilate calamităților naturale. Ajutoarele care îndeplinesc toate condițiile prevăzute la acest articol și în capitolul
I din regulamentul menționat sunt exceptate de la obligația de notificare a Comisiei prevăzută la articolul 108 alineatul (3) TFUE.
2.        Mai precis, cele trei întrebări adresate de instanța de trimitere privesc alineatul (9) al articolului menționat, care prevede că compensațiile care constituie aceste tipuri de ajutoare se „reduc cu 50 %, cu excepția cazului în care se acordă unor beneficiari care au încheiat o asigurare care acoperă cel puțin 50 % din producția lor anuală medie sau din veniturile rezultate din producție și riscurile climatice cele mai frecvente din punct de vedere statistic în statul membru sau în regiunea în cauză care fac obiectul asigurării”(3).
3.        Întrebările preliminare au fost adresate în cadrul unor proceduri privind cereri de acordare a compensației formulate de anumiți întreprinzători (RZ, GT, AX și UI, denumiți în continuare „reclamanții”) care au suferit prejudicii ca urmare a secetei care a afectat Belgia în perioada august
2016-iunie
2017. Seceta respectivă a fost recunoscută de autoritățile belgiene ca fiind o catastrofă agricolă care dă dreptul la compensație. În vederea calculării compensației, administrația belgiană a aplicat o dispoziție națională(4) de punere în aplicare a articolului
25 alineatul
(9) din Regulamentul nr. 702/2014, potrivit căreia cuantumul compensației se reduce cu 50 % „în cazul în care sinistratul nu a încheiat o asigurare care să acopere cel puțin cincizeci la sută din producția sa împotriva riscurilor climatice”.
4.        În speță, întrucât reclamanții nu încheiaseră nicio asigurare împotriva riscurilor climatice, autoritățile belgiene competente au redus compensația acestora cu 50 % în temeiul dispoziției naționale menționate mai sus.
5.        Reclamanții au introdus însă o acțiune în fața instanțelor belgiene, susținând că nu au putut încheia o poliță de asigurare deoarece, la momentul producerii pagubelor, în Belgia nu era posibil să își asigure exploatațiile împotriva anumitor riscuri climatice, cum ar fi seceta.
6.        În urma diverselor proceduri, Cour d’appel de Mons (Curtea de Apel din Mons) a fost sesizată cu litigiile principale. Din decizia de trimitere reiese, în primul rând, că riscul de secetă nu face parte dintre riscurile climatice cele mai frecvente în Belgia, întrucât riscul climatic cel mai frecvent în acest stat membru este grindina, în al doilea rând, că la data faptelor nu exista în Belgia o asigurare împotriva secetei, ci doar împotriva grindinei și, în al treilea rând, că reclamanții au susținut că exploatațiile lor sunt constituite din pajiști permanente și temporare și din terenuri înierbate destinate hrănirii animalelor și, ca atare, aceste pajiști și terenuri nu pot fi asigurate împotriva riscului de grindină.
7.        În aceste condiții, instanța de trimitere a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze trei întrebări preliminare privind interpretarea articolului 25 alineatul (9) din Regulamentul nr. 702/2014.
8.        La cererea Curții, prezentele concluzii se concentrează asupra celei de a treia întrebări preliminare, prin care instanța de trimitere solicită să se stabilească:
„[Articolul
25 alineatul
(9) din Regulamentul nr. 702/2014] autorizează statul membru în cauză să nu reducă ajutoarele destinate compensării agricultorilor pentru pagubele cauzate de un fenomen meteorologic considerat ca fiind o calamitate naturală, atunci când beneficiarul ajutorului demonstrează că tipul de producție pe care îl exploatează (în speță, pășuni permanente și temporare, precum și terenuri înierbate destinate hrănirii animalelor, și nu culturi) nu poate fi asigurat în statul membru în cauză (în speță, Belgia) împotriva riscurilor climatice celor mai frecvente din punct de vedere statistic, în limita a cel puțin 50 % din producția anuală medie sau din veniturile rezultate din producția exploatației sale?”
II.    Analiză
9.        Prin intermediul celei de a treia întrebări preliminare, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul
25 alineatul
(9) din Regulamentul nr. 702/2014 trebuie interpretat în sensul că un stat membru poate fi autorizat să nu reducă cu 50 % ajutoarele destinate compensării pagubelor cauzate de un fenomen meteorologic considerat ca fiind o calamitate naturală în cazul în care beneficiarul ajutorului demonstrează că tipul de producție al exploatației sale nu putea fi acoperit de o poliță de asigurare împotriva riscurilor climatice celor mai frecvente din punct de vedere statistic ca urmare a faptului că acesta nu putea fi asigurat în statul membru respectiv.
10.      Pentru a răspunde la a treia întrebare preliminară adresată de instanța de trimitere, este necesar să se interpreteze articolul
25 alineatul
(9) din Regulamentul nr. 702/2014.
11.      Potrivit unei jurisprudențe constante, pentru interpretarea unei dispoziții de drept al Uniunii, este necesar să se țină seama nu numai de formularea acesteia, ci și de contextul său
și de obiectivele urmărite de reglementarea din care face parte(5).
12.      În ceea ce privește, mai întâi, formularea articolului
25 alineatul
(9) din Regulamentul nr. 702/2014, amintit la punctul 2 din prezentele concluzii, această dispoziție prevede că ajutorul în cauză se reduce cu 50 %, cu excepția cazului în care beneficiarul a încheiat o poliță de asigurare care trebuie să îndeplinească două condiții.
13.      În primul rând, polița de asigurare trebuie să acopere cel puțin 50 % din producția medie anuală sau din veniturile rezultate din producție, iar în al doilea rând, polița respectivă trebuie să acopere riscurile climatice cele mai frecvente din punct de vedere statistic în statul membru sau în regiunea în cauză care fac obiectul asigurării.
14.      În ceea ce privește a doua condiție, reiese în mod expres din chiar formularea dispoziției în discuție (în cea mai mare parte a versiunilor lingvistice, după cum se arată la punctul 17 de mai jos din prezentele concluzii) că riscurile climatice cele mai frecvente din punct de vedere statistic trebuie să fie dintre cele care fac „obiectul” asigurării. Rezultă în opinia noastră, a contrario, că, în cazul în care nu este prevăzută o acoperire prin asigurare pentru aceste riscuri climatice cele mai frecvente, condiția referitoare la necesitatea încheierii unei polițe de asigurare nu poate fi aplicată și că, în consecință, nu poate fi aplicată nici reducerea ajutorului. Totodată, o asemenea condiție apare ca fiind un criteriu rezonabil, întrucât ar fi ilogic să se pretindă, drept condiție pentru obținerea unei părți din compensație, încheierea unui contract de asigurare care nu poate fi încheiat, întrucât nu este prevăzută acoperirea riscului care trebuie asigurat.
15.      O analiză literală a dispoziției în cauză ar părea, așadar, să conducă la o interpretare a acesteia potrivit căreia reducerea compensației nu se aplică dacă se demonstrează că nu a fost posibilă încheierea poliței de asigurare de care depinde neaplicarea acestei reduceri, în măsura în care beneficiarul nu are la dispoziție o asigurare care să acopere riscurile climatice cele mai frecvente din punct de vedere statistic.
16.      În acest sens, sunt relevante două observații suplimentare.
17.      În primul rând, diferitele versiuni lingvistice ale dispoziției în cauză nu sunt toate perfect identice. Cu toate acestea, versiunea în limba italiană a dispoziției din care am dedus această interpretare este confirmată de modul de redactare a mai multor alte versiuni lingvistice, inclusiv versiunea în limba engleză, care se referă la „risks […] for which insurance coverage is provided”, versiunea în limba germană, care se referă la „risiken […] für die Versicherungsschutz gegeben ist”,
și versiunea în limba spaniolă, care se referă la „riesgos […] para los que se proporciona cobertura de seguros”. Mai multe alte versiuni lingvistice ale dispoziției sunt de asemenea în concordanță cu această interpretare(6). Versiunea în limba franceză este mai puțin clară cu privire la acest aspect, dar formularea sa nu este incompatibilă cu interpretarea dispoziției în cauză menționată la punctul
15 de mai sus(7).
18.      În al doilea rând, această interpretare este confirmată de Comunicarea Comisiei referitoare la Orientările privind ajutoarele de stat în sectoarele agricol și forestier și în zonele rurale(8).
19.      Punctul 363 din Orientările din 2014, care se referă la ajutoarele pentru compensarea pagubelor cauzate producției agricole sau mijloacelor de producție agricolă și pentru prevenirea daunelor, prevede în mod expres că „[e]ste posibilă o derogare de la această condiție numai dacă un stat membru poate demonstra în mod convingător că, în pofida tuturor eforturilor rezonabile depuse, nu era disponibilă, la momentul la care s‑au produs pagubele, nicio asigurare accesibilă din punct de vedere financiar care să acopere riscurile climatice cele mai frecvente din punct de vedere statistic din statul membru sau regiunea în cauză”(9).
20.      Reiese, așadar, din cuprinsul acestui punct din orientările menționate că singura derogare posibilă de la condiția încheierii unei polițe de asigurare pentru a evita reducerea cu 50 % a compensației constă în inexistența, la data la care s‑a produs paguba, a unei asigurări care să acopere riscurile în discuție, în pofida faptului că persoana păgubită a depus toate eforturile rezonabile posibile pentru a încerca să încheie o astfel de poliță.
21.      Deși un document precum orientările este obligatoriu numai pentru Comisie(10) și, prin urmare, nu este neapărat obligatoriu nici pentru Curte, nici pentru instanțele naționale în interpretarea dispoziției în cauză, acesta constituie totuși o sursă importantă de interpretare. Acest lucru este valabil în special într‑un caz precum cel din speță, în care este interpretat un regulament adoptat chiar de Comisie. În asemenea împrejurări, un document precum orientările constituie interpretarea actului realizată de însăși instituția care l‑a adoptat.
22.      Interpretarea articolului 25 alineatul (9) din Regulamentul nr. 702/2014 prezentată la punctul 15 din prezentele concluzii pare să fie confirmată atât de analiza contextuală, cât și de cea teleologică.
23.      Din punct de vedere contextual, această dispoziție trebuie plasată în contextul general al politicii agricole comune (PAC), în care gestionarea riscurilor a devenit un element esențial, cu scopul de a spori reziliența exploatațiilor agricole la riscurile din ce în ce mai mari, în special a celor asociate unor evenimente catastrofale tot mai frecvente legate de schimbările climatice, promovând în același timp diseminarea practicilor care consolidează prevenirea și adaptarea la riscuri. Aceste obiective au fost considerate esențiale atât în actuala perioadă de programare 2023-2027, care prevede un sistem integrat de gestionare a riscurilor(11), cât și în perioada anterioară (2014-2022)(12). De altfel, adaptarea la schimbările climatice și creșterea rezilienței exploatațiilor agricole în acest context sunt considerate priorități fundamentale în cadrul PAC, în lumina cărora trebuie analizată gestionarea riscurilor(13).
24.      Regulamentul nr. 702/2014 și noul Regulament nr. 2022/2472 se înscriu în acest cadru și constituie punerea în aplicare a acestor obiective de politică. În temeiul acestor regulamente, ajutoarele pentru compensarea pierderilor cauzate de fenomene meteorologice nefavorabile care pot fi asimilate unei calamități naturale, astfel cum sunt prevăzute la articolul
25 din Regulamentul nr. 702/2014, fac parte din „ajutoarele pentru gestionarea riscurilor și a crizelor”, împreună cu ajutoarele pentru acoperirea costurilor aferente prevenirii apariției și eradicării bolilor animalelor și a organismelor dăunătoare plantelor și ajutoarele pentru primele de asigurare(14).
25.      În acest context, din punct de vedere teleologic, astfel cum au subliniat persoanele interesate care au prezentat observații în fața Curții(15), finalitatea specifică a articolului
25 alineatul
(9) din Regulamentul nr. 702/2014 este de a încuraja agricultorii să încheie asigurări împotriva riscurilor climatice care se află la originea majorității pagubelor pentru care se acordă ajutor, pentru a reduce sarcina financiară impusă colectivității prin intermediul ajutoarelor agricole acordate pentru compensarea pagubelor legate de evenimente meteorologice nefavorabile.
26.      Această finalitate a dispoziției în cauză reiese din considerentul
(54) al Regulamentului nr. 702/2014, din care se deduce că, întrucât „producția agricolă primară este expusă unor riscuri și crize naturale, climatice și de sănătate speciale […] buna gestionare a riscurilor și a crizelor este un instrument‑cheie pentru un sector agricol sustenabil și competitiv”. Prin urmare, în acest context, „ajutoarele de stat pentru repararea pierderilor cauzate de fenomene meteorologice nefavorabile care pot fi asimilate calamităților naturale […] ar trebui să se limiteze la sprijinirea beneficiarilor care se confruntă cu dificultăți particulare, în pofida faptului că au depus eforturi rezonabile pentru a reduce la minimum riscurile respective”.
27.      În același sens, orientările Comisiei(16) menționate mai sus subliniază că, „pentru o îmbunătățire suplimentară a gestionării riscurilor, beneficiarii trebuie încurajați să încheie o asigurare atunci când este posibil”.
28.      Având în vedere această finalitate, pentru ca reducerea să nu fie aplicată este necesar, prin urmare, ca beneficiarii ajutoarelor să fi depus toate eforturile rezonabile pentru a limita riscurile legate de pagubele rezultate din fenomenul meteorologic nefavorabil. Cu toate acestea, odată ce acest lucru a fost demonstrat, astfel cum reiese chiar din orientările Comisiei, o întreprindere care nu poate fi acoperită prin asigurare pentru asemenea pierderi ar trebui să beneficieze de ajutoare cu o intensitate maximă(17).
29.      Analiza finalității articolului
25 alineatul
(9) din Regulamentul nr. 702/2014 confirmă interpretarea potrivit căreia reducerea compensației nu se aplică atunci când se demonstrează că nu era posibil să se încheie polița de asigurare în cauză, întrucât nu era prevăzută o acoperire prin asigurare a riscurilor climatice celor mai frecvente din punct de vedere statistic. Cu toate acestea, se adaugă condiția suplimentară potrivit căreia trebuie să se demonstreze de asemenea că beneficiarii ajutoarelor au depus toate eforturile rezonabile pentru a încheia o astfel de poliță în vederea limitării riscurilor legate de pagubele cauzate de fenomenul meteorologic nefavorabil.
30.      Această interpretare a articolului 25 alineatul (9) din Regulamentul nr. 702/2014 nu este infirmată de argumentele invocate de Comisie în observațiile sale.
31.      Astfel, în primul rând, după cum reiese din cuprinsul punctelor
12-21 din prezentele concluzii, această interpretare este conformă cu formularea dispoziției menționate, care, deși nu se referă, după cum subliniază Comisia, la motivele lipsei unei asigurări, prevede în mod expres că trebuie să se prevadă o acoperire prin asigurare.
32.      În al doilea rând, interpretarea articolului 25 alineatul (9) din Regulamentul nr. 702/2014 pe care o propunem nu este contrară jurisprudenței constante a Curții potrivit căreia dispozițiile unui regulament de exceptare pe categorii în materie de ajutoare de stat și condițiile prevăzute de acesta trebuie să facă obiectul unei interpretări stricte(18). Această interpretare nu conferă dispoziției legislative și condițiilor pe care le prevede un domeniu de aplicare mai larg decât cel care rezultă din modul său de redactare. Dimpotrivă, interpretarea propusă, în conformitate cu modul de redactare a dispoziției înseși, evită o posibilă interpretare care, astfel cum s‑a arătat la punctul 14 din prezentele concluzii, ar conduce la o aplicare nerezonabilă a condițiilor pe care le prevede.
33.      În al treilea rând, această interpretare nu este contrară exigenței, subliniată de Comisie, de a asigura o interpretare uniformă a regulamentului în cauză în diferitele state membre. Astfel, aceasta asigură aplicarea dispoziției pe baza unor criterii obiective (și anume dovedirea situației de imposibilitate și depunerea tuturor eforturilor rezonabile necesare de către beneficiar), care sunt aplicabile în același mod în statele membre, chiar dacă situațiile de fapt (precum posibilitatea de a încheia sau nu o poliță de asigurare într‑un anumit caz) pot varia.
34.      În al patrulea rând, în observațiile sale, Comisia face referire la obligația statelor membre de a notifica Comisiei ajutoarele mai favorabile pentru agricultori, pentru a ține seama de faptul că aceștia nu pot încheia o asigurare împotriva riscurilor climatice celor mai frecvente din punct de vedere statistic.
35.      În această privință, amintim că Curtea a arătat că Regulamentul nr. 702/2014, care a fost adoptat în temeiul articolului 108 alineatul (4) TFUE, prevede la articolul 3 că, în pofida obligației generale de notificare a fiecărei măsuri de instituire sau de modificare a unui „ajutor nou”, în sensul articolului 108 alineatul (3) TFUE, care constituie unul dintre elementele fundamentale ale sistemului de control al ajutoarelor de stat, un stat membru se poate prevala de scutirea de această obligație, în temeiul regulamentului menționat, dacă măsura de ajutor pe care a adoptat‑o sau proiectul de ajutor pe care intenționează să îl adopte îndeplinește condițiile prevăzute în acesta(19).
36.      Prin urmare, ar fi contrară economiei acestui regulament o interpretare a articolului
25 din Regulamentul nr. 702/2014 care, în lipsa notificării de către statul membru, ar nega compensația prevăzută la acest articol pentru un beneficiar care îndeplinește condițiile prevăzute de această dispoziție pentru acordarea ajutorului.
37.      În această privință, observăm, de altfel, că condiția referitoare la încheierea contractului de asigurare prevăzută la alineatul (9) al acestui articol din regulamentul menționat nu este o condiție referitoare la acordarea ajutorului, ci se referă la valoarea ajutorului acordat.
38.      În același sens, o interpretare a acestei dispoziții în sensul că, în lipsa notificării de către statul membru, un beneficiar care îndeplinește toate condițiile impuse de aceasta nu poate primi întregul ajutor, chiar dacă se stabilește de către o instanță că o asigurare care să acopere riscurile climatice cele mai frecvente nu era în mod obiectiv la dispoziția beneficiarului la momentul producerii pagubelor, nu numai că ar fi contrară modului său de redactare, astfel cum reiese din cuprinsul punctelor 12-21 de mai sus, ci ar fi de asemenea contrară economiei Regulamentului nr. 702/2014 în măsura în care nu ar permite acordarea compensației integrale unui beneficiar care îndeplinește condițiile prevăzute la articolul
25 alineatul
(1) din regulamentul menționat pentru a beneficia de ajutor. O asemenea interpretare ar depăși, de altfel, obiectivele urmărite de regulamentul menționat, menționate la punctele
25-29 de mai sus, și ar fi contrară principiului proporționalității, menționat în considerentul (8) al Regulamentului nr. 702/2014.
39.      În concluzie, din considerațiile care precedă rezultă că articolul
25 alineatul
(9) din Regulamentul nr. 702/2014 trebuie interpretat, în opinia noastră, în sensul că reducerea cu 50 % a compensației aferente ajutoarelor destinate compensării pagubelor cauzate de un fenomen meteorologic nefavorabil care poate fi asimilat unei calamități naturale, prevăzută de această dispoziție, nu se aplică în cazul în care beneficiarul ajutorului demonstrează că, deși a depus toate eforturile rezonabile necesare pentru a încheia o poliță de asigurare în vederea limitării riscurilor legate de pagubele cauzate de fenomenul meteorologic nefavorabil, nu a fost posibilă încheierea unei polițe de asigurare, întrucât tipul de producție al exploatației sale nu putea face obiectul asigurării împotriva riscurilor climatice celor mai frecvente din punct de vedere statistic.
40.      În speță, reclamanții susțin că, deși în general, la momentul la care s‑a produs evenimentul care a provocat pagubele, în Belgia exista posibilitatea de a beneficia de o asigurare care să acopere riscurile climatice cele mai frecvente, și anume grindina, încheierea unei astfel de asigurări nu era posibilă pentru tipul de producție specific exploatațiilor lor.
41.      Revine instanței de trimitere sarcina de a verifica aceste împrejurări de fapt și de a stabili dacă reclamanții au depus toate eforturile rezonabile necesare pentru a încheia o poliță de asigurare în scopul de a limita riscurile legate de pagubele cauzate de evenimentul meteorologic nefavorabil și dacă tipul de producție specific exploatațiilor reclamanților nu putea fi efectiv asigurat în statul membru în cauză împotriva riscurilor climatice celor mai frecvente din punct de vedere statistic.
III. Concluzie
42.      Având în vedere ansamblul considerațiilor care precedă, propunem Curții să răspundă la a treia întrebare preliminară adresată de Cour d’appel de Mons (Curtea de Apel din Mons, Belgia) după cum urmează:
Articolul
25 alineatul
(9) din Regulamentul (UE) nr. 702/2014 al Comisiei din 25 iunie 2014 de declarare a anumitor categorii de ajutoare în sectoarele agricol și forestier și în zonele rurale ca fiind compatibile cu piața internă, în aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1857/2006 al Comisiei trebuie interpretat în sensul că
reducerea cu 50 % a compensației aferente ajutoarelor destinate compensării pagubelor cauzate de un fenomen meteorologic nefavorabil care poate fi asimilat unei calamități naturale, prevăzută de această dispoziție, nu se aplică în cazul în care beneficiarul ajutorului demonstrează că, deși a depus toate eforturile rezonabile necesare pentru a încheia o poliță de asigurare în vederea limitării riscurilor legate de pagubele cauzate de fenomenul meteorologic nefavorabil, nu a fost posibilă încheierea unei polițe de asigurare, întrucât tipul de producție al exploatației sale nu putea face obiectul asigurării împotriva riscurilor climatice celor mai frecvente din punct de vedere statistic. Revine instanței de trimitere sarcina de a verifica în mod concret aceste împrejurări de fapt.
1      Limba originală: italiana.
i      Numele prezentei cauze este un nume fictiv. El nu corespunde numelui real al niciuneia dintre părțile din procedură.
2      Regulamentul (UE) nr. 702/2014 al Comisiei din 25 iunie 2014 de declarare a anumitor categorii de ajutoare în sectoarele agricol și forestier și în zonele rurale ca fiind compatibile cu piața internă, în aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1857/2006 al Comisiei (JO 2014, L 193, p. 1). Acest regulament a fost aplicabil până la 31 decembrie 2022 și a fost înlocuit, de la 1 ianuarie 2023, prin Regulamentul (UE) 2022/2472 al Comisiei din 14 decembrie 2022 de declarare a anumitor categorii de ajutoare în sectoarele agricol și forestier și în zonele rurale ca fiind compatibile cu piața internă, în aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2022, L 327, p. 1).
3      Această dispoziție este preluată aproape literal la articolul
25 alineatul
(10) din noul Regulament 2022/2472 (sub rezerva modificării versiunii în limba franceză menționate la nota de subsol 7 de mai jos). Rezultă că, în scopul prezentei cauze, răspunsul la întrebările preliminare adresate de instanța de trimitere nu se modifică, indiferent dacă vechiul sau noul regulament este aplicabil situației de fapt din speță.
4      Articolul
6 din Arrêté du Gouvernement wallon considérant comme une calamité agricole la sécheresse d’août 2016 à juin 2017, délimitant l’étendue géographique de cette calamité et déterminant l’indemnisation des dommages (Decretul guvernului valon care califică drept calamitate agricolă seceta produsă între lunile august 2016 și iunie 2017, delimitează extinderea geografică a acestei calamități și prevede compensarea pagubelor).
5      A se vedea Hotărârea din 19 septembrie 2024, Agrarmarkt Austria (C‑350/23, EU:C:2024:771, punctul 57 și jurisprudența citată).
6      Pe lângă versiunile lingvistice menționate anterior, versiunile în limbile bulgară, croată, malteză, slovacă, slovenă și finlandeză par de asemenea conforme cu versiunea în limba italiană. Versiunile în limbile cehă, polonă, portugheză și suedeză par să corespundă versiunii modificate în limba franceză menționate în următoarea notă de subsol și sunt în concordanță cu interpretarea propusă.
7      Versiunea în limba franceză a articolului
25 alineatul
(10) din Regulamentul 2022/2472 a fost modificată în ultima teză în raport cu textul articolului
25 alineatul
(9) din Regulamentul nr. 702/2014. Această modificare nu se regăsește în celelalte versiuni lingvistice. În timp ce versiunea dispoziției din Regulamentul nr. 702/2014 se referea la „risques climatiques statistiquement les plus fréquents dans l’État membre ou la région concernés, couverte par une assurance”, noua versiune se referă la „risques climatiques statistiquement les plus fréquents dans l’État membre ou la région concernés que couvre l’assurance”. Această modificare este în concordanță cu interpretarea pe care o propunem a dispoziției în cauză.
8      Comunicarea Comisiei intitulată „Orientările Uniunii Europene privind ajutoarele de stat în sectoarele agricol și forestier și în zonele rurale pentru perioada 2014-2020” (JO 2014, C 204, p. 1, denumită în continuare „Orientările din 2014”); a se vedea de asemenea Comunicarea Comisiei intitulată „Orientări privind ajutoarele de stat în sectoarele agricol și forestier și în zonele rurale” (JO 2022, C 485, p. 1, denumită în continuare „Orientările din 2022”).
9      A se vedea punctul 363 din Orientările din 2014. A se vedea de asemenea în același sens punctul 358 din Orientările din 2022.
10      A se vedea Hotărârea din 8 martie 2016, Grecia/Comisia (C‑431/14 P, EU:C:2016:145, punctele 69 și 70).
11      A se vedea Comisia Europeană, „Approved 28 CAP Strategic Plans (2023-2027) Summary overview for 27 Member States Facts and figures”, iunie
2023, disponibil la adresa https://agriculture.ec.europa.eu/system/files/2023-06/approved-28-cap‑strategic‑plans-2023-27.pdf, în special secțiunea 4.2 „Better Market Orientation, Increased Competitiveness and Improved Position in the Value Chain”, p. 27, și secțiunea „Risk Management”, p. 38.
12      A se vedea printre altele Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului (JO 2013, L 347, p. 487), în special articolul
36, intitulat „Gestionarea riscurilor”,
și anexa VI.
13      În această privință, a se vedea considerentele (29) și (30) ale Regulamentului (UE) 2021/2115 al Parlamentului European și al Consiliului din 2 decembrie 2021 de stabilire a normelor privind sprijinul pentru planurile strategice care urmează a fi elaborate de statele membre în cadrul politicii agricole comune (planurile strategice PAC) și finanțate de Fondul european de garantare agricolă (FEGA) și de Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și de abrogare a Regulamentelor (UE) nr. 1305/2013 și (UE) nr. 1307/2013 (JO 2021, L 435, p. 1).
14      A se vedea considerentele (42) și (54) ale Regulamentului nr. 702/2014. A se vedea de asemenea considerentul (43) al Regulamentului 2022/2472.
15      Și anume Comisia și Regatul Belgiei.
16      A se vedea punctul 94 din Orientările din 2014 (a se vedea de asemenea punctul 97 din Orientările din 2022).
17      Punctele din orientările menționate în nota de subsol anterioară prevăd că, „[î]n ceea ce privește ajutoarele acordate pentru compensarea pierderilor cauzate de fenomene meteorologice nefavorabile care pot fi asimilate calamităților naturale, pentru a se evita riscul de denaturare a concurenței, ajutoarele cu o intensitate maximă ar trebui acordate numai întreprinderilor care nu pot fi acoperite prin asigurare pentru asemenea pierderi”.
18      A se vedea Hotărârea din 20 mai 2021, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania (C‑128/19, EU:C:2021:401, punctul 42 și jurisprudența citată).
19      A se vedea Hotărârea din 20 mai 2021, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania (C‑128/19, EU:C:2021:401, punctul 42), și prin analogie, Hotărârea din 5 martie 2019, Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, punctul 59 și jurisprudența citată).