ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (tretia komora)
z 11. februára 2009
Vec F‑7/08
Peter Schönberger
proti
Európskemu parlamentu
„Verejná služba – Úradníci – Povýšenie – Porovnávacie hodnotenie zásluh – Pridelenie bodov za zásluhy – Zásada rovnosti zaobchádzania“
Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a 152 AE, ktorou pán Schönberger navrhuje predovšetkým zrušenie rozhodnutia Parlamentu z 15. januára
2007, ktoré mu zamietlo prideliť tretí bod za zásluhy za hodnotené obdobie 2003
Rozhodnutie: Rozhodnutia, ktorými Parlament zamietol prideliť žalobcovi tretí bod za zásluhy za hodnotené obdobie 2003, sa zrušujú. Parlament
je povinný nahradiť trovy konania.
Abstrakt
1.      Úradníci – Povýšenie – Porovnávacie hodnotenie zásluh – Voľná úvaha administratívy – Hranice
(Služobný poriadok úradníkov, článok 45)
2.      Úradníci – Rovnosť zaobchádzania – Pojem
1.      Na účely hodnotenia zásluh, na ktoré sa prihliada v rámci rozhodnutia o povýšení na základe článku 45 služobného poriadku,
menovací orgán má rozsiahlu mieru voľnej úvahy a preskúmanie súdom Spoločenstva sa musí obmedziť na otázku, či administratíva
vzhľadom na spôsoby a prostriedky, na základe ktorých mohla vykonať posúdenie, sa držala v rámci hraníc, ku ktorým nemožno
mať výhrady, a svoju právomoc nevyužila zjavne nesprávnym spôsobom. Súd pre verejnú službu teda nemôže nahrádzať posúdenie
menovacieho orgánu svojím posúdením kvalifikácie a zásluh uchádzačov.
Voľná úvaha priznaná administratíve je však obmedzená nevyhnutnosťou vykonať porovnávacie hodnotenie zásluh úradníkov so starostlivosťou
a nestrannosťou v záujme služby a v súlade so zásadou rovnosti zaobchádzania. V praxi sa toto hodnotenie musí vykonať na základe
rovnosti a s použitím zdrojov informácií a údajov, ktoré sú porovnateľné.
Potreba vykonať takéto preskúmanie na základe rovnosti ako aj obmedzená povaha počtu dostupných bodov za zásluhy vyžadujú,
aby sa tieto body prideľovali úradníkom s najväčšími zásluhami v zostupnom poradí zásluh až do vyčerpania kvóty bodov. Ak
sa pri porovnávacom hodnotení zásluh zistí, že niektorí úradníci majú rovnocenné zásluhy, treba takým úradníkom prideliť rovnaký
počet bodov za zásluhy. V prípade nedostatku bodov, výber medzi viacerými ex‑aequo sa musí uskutočniť na základe dodatočných posúdení.
(pozri body 42 – 44)
Odkaz:
Súdny dvor: 3. apríla 2003, Parlament/Samper, C‑277/01 P, Zb. s. I‑3019, bod 35
Súd prvého stupňa: 30. novembra 1993, Tsirimokos/Parlament, T‑76/92, Zb. s. II‑1281, bod 21; 6. júna 1996, Baiwir/Komisia,
T‑262/94, Zb. VS s. I‑A‑257, II‑739, bod 66; 9. apríla 2003, Tejada Fernández/Komisia, T‑134/02, Zb. VS s. I‑A‑125, II‑609,
bod 41; 13. apríla 2005, Nielsen/Rada, T‑353/03, Zb. VS s. I‑A‑95, II‑443, bod 58; 19. októbra 2006, Buendía Sierra/Komisia,
T‑311/04, Zb. s. II‑4137, bod 93
2.      Zásada rovnosti zaobchádzania je porušená, pokiaľ sa s dvomi kategóriami osôb, ktorých skutková a právna situácia nie je v zásade
rozdielna, zaobchádza rozdielne, alebo pokiaľ sa s rozdielnymi situáciami zaobchádza rovnako. Požiadavka, aby úradník na účely
získania rovnakého počtu bodov za zásluhy ako úradníci, s ktorými bol porovnaný, preukázal, že jeho zásluhy sú väčšie ako
zásluhy týchto úradníkov, predstavuje teda porušenie zásady rovnosti zaobchádzania.
(pozri body 45 a 49 – 59)
Odkaz:
Súdny dvor: 4. februára 1982, Buyl a i./Komisia, 817/79, Zb. s. 245, bod 29; 11 júla 1985, Appelbaum/Komisia, 119/83, Zb.
s. 2423, bod 25
Súd prvého stupňa: 7. februára 1991, Tagaras/Súdny dvor, T‑18/89 a T‑24/89, Zb. s. II‑53, bod 68