62023TJ1081_EXT
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (štvrtá komora)
z 23. júla 2025 (
*1
)
„Verejné obstarávanie služieb – Postup verejného obstarávania – Transeurópske služby pre telematiku medzi správnymi orgánmi – Rozšírenie novej generácie (TESTA‑ng II Ext) – Smernica 2014/24/EÚ – Nariadenie (EÚ, Euratom) 2018/1046 – Rozhodnutie o zmene existujúcej zmluvy bez zverejnenia nového oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania – Nepredvídateľné okolnosti – Žaloba o neplatnosť – Aktívna legitimácia – Osobná dotknutosť – Prípustnosť“
Vo veci T‑1081/23,
BT Global Services Belgium, so sídlom v Machelene (Belgicko), v zastúpení: V. Dor, A. Lepièce a M. Vilain XIIII, advokáti,
žalobkyňa,
proti
Európskej komisii, v zastúpení: L. André, M. Ilkova a S. Romoli, splnomocnení zástupcovia,
žalovaná,
VŠEOBECNÝ SÚD (štvrtá komora),
v zložení: predseda komory R. da Silva Passos, sudcovia T. Pynnä (spravodajkyňa) a H. Cassagnabère,
tajomník: P. Cullen, referent,
so zreteľom na písomnú časť konania,
po pojednávaní z 27. februára 2025,
vyhlásil tento
Rozsudok (
1
)
[omissis]
Právny stav
O prípustnosti
22
Komisia tvrdí, že žaloba je neprípustná z dôvodu nedostatku aktívnej legitimácie žalobkyne, konkrétne z dôvodu neexistencie jej osobnej dotknutosti v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.
[omissis]
31
V prejednávanej veci je napadnuté rozhodnutie oznámením o úprave zákazky, ktoré bolo uverejnené v Dodatku k Úradnému vestníku Európskej únie.
32
Keďže treba konštatovať, že napadnuté rozhodnutie nie je určené žalobkyni a že takéto rozhodnutie nepredstavuje všeobecne záväzný regulačný akt, treba overiť, či sa toto rozhodnutie priamo a osobne týka žalobkyne.
33
V prvom rade, pokiaľ ide o otázku, či je žalobkyňa napadnutým rozhodnutím priamo dotknutá, treba pripomenúť, že požiadavka stanovená v článku 263 štvrtom odseku ZFEÚ, podľa ktorej sa musí opatrenie, ktoré je predmetom žaloby, priamo týkať fyzickej alebo právnickej osoby, si vyžaduje splnenie dvoch kumulatívnych kritérií, a to konkrétne po prvé, aby sporné opatrenie priamo ovplyvňovalo právne postavenie tejto osoby, a po druhé, aby neponechávalo nijaký priestor na voľnú úvahu jeho adresátom povereným jeho uplatňovaním, keďže je čisto automatické a vyplýva zo samotnej právnej úpravy Únie bez uplatnenia iných sprostredkovávajúcich ustanovení (pozri rozsudok z 21. februára 2024, Inivos a Inivos/Komisia, T‑38/21, EU:T:2024:100, bod 60 a citovanú judikatúru).
34
Je potrebné postupne preskúmať, či žalobkyňa spĺňa obidve tieto podmienky.
35
Po prvé treba preskúmať, či napadnuté rozhodnutie priamo ovplyvňuje právne postavenie žalobkyne.
36
V tejto súvislosti napadnuté rozhodnutie definitívne zbavilo žalobkyňu možnosti zúčastniť sa na postupe obstarávania. Napadnuté rozhodnutie tak malo priame účinky na právne postavenie žalobkyne. Navyše žalobkyňa pôsobí na dotknutom trhu.
37
Po druhé napadnuté rozhodnutie s konečnou platnosťou zmenilo zákazku DIGIT/A3/PN/2019/026 s okamžitým a záväzným účinkom. Keďže toto rozhodnutie má v tomto ohľade právne účinky bez toho, aby sa vyžadovali akékoľvek ďalšie opatrenia, druhá požiadavka uvedená v bode 33 vyššie je splnená.
38
Z toho vyplýva, že napadnuté rozhodnutie sa priamo dotklo žalobkyne. Komisia túto skutočnosť navyše nespochybňuje.
39
V druhom rade pokiaľ ide o otázku, či je žalobkyňa individuálne dotknutá napadnutým rozhodnutím, z ustálenej judikatúry vyplýva, že iné subjekty ako tie, ktorým je rozhodnutie určené, môžu tvrdiť, že sa ich rozhodnutie osobne týka iba vtedy, keď sa ich toto rozhodnutie týka na základe určitých osobitných vlastností, ktoré sú im vlastné, alebo na základe okolnosti, ktorá ich charakterizuje vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe, a tým ich individualizuje obdobným spôsobom ako osobu, ktorej je rozhodnutie určené (pozri rozsudok z 21. februára 2024, Inivos a Inivos/Komisia, T‑38/21, EU:T:2024:100, bod 68 a citovanú judikatúru).
40
Preto je potrebné overiť, či sa napadnuté rozhodnutie dotýka žalobkyne buď z dôvodu určitých vlastností, ktoré sú jej vlastné, alebo z dôvodu skutkovej situácie, ktorá ju charakterizuje vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe v zmysle judikatúry citovanej v bode 39 vyššie.
41
Z ustálenej judikatúry v tejto súvislosti vyplýva, že pokiaľ sa rozhodnutie dotýka skupiny osôb, ktoré boli určené alebo ich bolo možné určiť v čase prijatia tohto opatrenia a v závislosti od kritérií vlastných členom tejto skupiny, tieto osoby môžu byť osobne dotknuté týmto opatrením, keďže tvoria súčasť užšieho okruhu hospodárskych subjektov (pozri rozsudok z 21. februára 2024, Inivos a Inivos/Komisia, T‑38/21, EU:T:2024:100, bod 70 a citovanú judikatúru).
42
V oblasti verejného obstarávania Súdny dvor rozhodol, že z ustanovení smernice Rady 89/665/EHS z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác (Ú. v. ES L 395, 1989, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 246), zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 1), vyplýva, že účinná súdna ochrana vyžaduje, aby neúspešní uchádzači mali reálnu možnosť podať opravný prostriedok [pozri v tomto zmysle uznesenie podpredsedu Súdneho dvora z 22. novembra 2022, Telefónica de España/Komisia, C‑478/22 P(R), EU:C:2022:914, bod 47].
43
Okrem toho odôvodnenie 17 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/66/ES z 11. decembra 2007, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 89/665 a 92/13/EHS, pokiaľ ide o zvýšenie účinnosti postupov preskúmania v oblasti zadávania verejných zákaziek (Ú. v. EÚ L 335, 2007, s. 31), uvádza, že „postup preskúmania by mala mať možnosť uplatniť minimálne každá osoba, ktorá má alebo mala záujem o získanie konkrétnej zákazky a ktorá bola poškodená alebo existuje riziko poškodenia údajným porušením“.
44
Za osobitných okolností, keď verejný obstarávateľ použije rokovacie konanie bez predchádzajúceho zverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania sa hospodársky subjekt, ktorý nebol vyzvaný na účasť v tomto konaní, hoci bol schopný splniť kritériá, ktoré verejný obstarávateľ použil na výber podnikov, ktoré mali byť vyzvané na predloženie ponuky, musí považovať za subjekt patriaci do užšieho okruhu súťažiteľov, ktorí mohli predložiť ponuku, ak boli vyzvaní na účasť v konaní (rozsudok z 21. februára 2024, Inivos a Inivos/Komisia, T‑38/21, EU:T:2024:100, bod 71).
45
V prejednávanej veci je napadnuté rozhodnutie oznámením o úprave zákazky. Preto nie je možné, aby žalobkyňa predložila dôkaz, ako by to mohla prípadne urobiť v prípade rokovacieho konania bez predchádzajúceho zverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania, že bola schopná splniť kritériá uplatnené verejným obstarávateľom pri výbere podnikov, ktorým bola zaslaná výzva na predloženie ponuky, a teda že bola súčasťou úzkeho okruhu súťažiteľov, ktorí mohli predložiť ponuku, ak by boli vyzvaní, aby sa zúčastnili verejného obstarávania.
46
Žalobkyňa sa však v prvom rade zúčastnila na užšej súťaži DIGIT/R2/PR/2011/039 s názvom „Zabezpečené transeurópske telematické služby medzi správnymi orgánmi – Nová generácia (TESTA‑ng)“, ktorá bola začatá v roku 2011. Okrem toho sa zúčastnila na užšej súťaži DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, nazvanej „Zabezpečené transeurópske telematické služby medzi správnymi orgánmi (TESTA)“, ktorá jej bola zadaná (pozri body 3 a 5 vyššie). Bez ohľadu na skutočnosť, na ktorú poukázala Komisia, že nie je isté, či by žalobkyňa získala neskoršiu zákazku, nič to nemení na tom, ako uviedla žalobkyňa, že žalobkyňa ako jediná uspela v poslednom verejnom obstarávaní, ktoré bolo otvorené hospodárskej súťaži, týkajúcom sa služieb siete TESTA.
47
V druhom rade existuje úzka súvislosť medzi verejným obstarávaním DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, ktoré žalobkyňa získala, a verejným obstarávaním DIGIT/A3/PN/2019/026, upraveným napadnutým rozhodnutím. Cieľom zákazky DIGIT/A3/PN/2019/026 bolo zabezpečiť nepretržitú službu siete TESTA až do prechodu na nového dodávateľa po ukončení postupu DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 (pozri bod 6 vyššie).
48
V treťom rade existuje priama súvislosť medzi zrušením verejného obstarávania DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, ktoré žalobkyňa získala, a prijatím napadnutého rozhodnutia, ktoré spočívalo v úprave zákazky DIGIT/A3/PN/2019/026. Komisia totiž odôvodnila prijatie napadnutého rozhodnutia nepredvídateľnými okolnosťami, akými sú okolnosti vyplývajúce z uznesení z 1. apríla 2022, Telefónica de España/Komisia (T‑170/22 R, neuverejnené), z 22. júla 2022, Telefónica de España/Komisia [C‑478/22 P(R)‑R, neuverejnené, EU:C:2022:598], a zo 14. marca 2023, Telefónica de España/Komisia [C‑141/23 P(R)‑R, neuverejnené, EU:C:2023:292], vydanými súdmi Únie, ktoré viedli k zrušeniu verejného obstarávania DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, čo znemožnilo prechod na novú sieť alebo získanie novej plne funkčnej siete po skončení platnosti zmluvy (pozri bod 18 vyššie).
49
Táto skutková situácia, ktorá charakterizuje žalobkyňu vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe, ju umožňuje individualizovať na základe judikatúry citovanej v bode 39 vyššie.
50
Komisia v duplike a na pojednávaní uviedla, že žalobkyňa by mohla mať aktívnu legitimáciu na podanie žaloby proti napadnutému rozhodnutiu, ak by predtým napadla rozhodnutie o zadaní zákazky DIGIT/A3/PN/2019/026. Toto tvrdenie treba odmietnuť. Nezávisle od rozhodnutia žalobkyne podať alebo nepodať žalobu proti tomuto rozhodnutiu je totiž individualizovaná skutkovou situáciou uvedenou v bodoch 46 až 48 vyššie.
51
Z toho vyplýva, že tvrdenie Komisie, podľa ktorého je žaloba neprípustná z dôvodu nedostatku aktívnej legitimácie žalobkyne, a presnejšie z dôvodu neexistencie jej osobnej dotknutosti, treba zamietnuť a žaloba je prípustná.
[omissis]
O veci samej
[omissis]
O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 72 ods. 1 písm. c) smernice 2014/24 a článku 172 ods. 3 písm. b) nariadenia 2018/1046
[omissis]
– O prvej časti prvého žalobného dôvodu
80
V prvej časti svojho prvého žalobného dôvodu žalobkyňa namieta porušenie článku 72 ods. 1 písm. c) bodu i) smernice 2014/24, ktorého obsah zodpovedá článku 172 ods. 3 písm. b) bodu i) nariadenia 2018/1046. Tvrdí totiž, že zmena nebola nevyhnutná z dôvodu okolností, ktoré nemohol obozretný verejný obstarávateľ predvídať.
81
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v súlade s článkom 72 ods. 1 písm. c) bodom i) smernice 2014/24 a článkom 172 ods. 3 písm. b) bodom i) nariadenia 2018/1046 je možné upraviť zákazku bez nového postupu obstarávania, ak „potreba úpravy bola vyvolaná okolnosťami, ktoré nemohol obozretný verejný obstarávateľ predvídať“, a ak sú splnené aj niektoré ďalšie podmienky stanovené v týchto ustanoveniach, ktoré nie sú predmetom prvej časti prvého žalobného dôvodu.
82
Odôvodnenie 109 smernice 2014/24 stanovuje:
„Verejní obstarávatelia môžu byť konfrontovaní s vonkajšími okolnosťami, ktoré nemohli predvídať pri zadávaní zákazky, najmä ak sa zákazka plní počas dlhého obdobia. V takomto prípade je potrebná určitá miera pružnosti na prispôsobenie zákazky týmto okolnostiam bez nového postupu obstarávania. Pojem nepredvídateľných okolností sa vzťahuje na okolnosti, ktoré nebolo možné predvídať napriek primerane dôkladnej príprave pôvodného zadania zákazky verejným obstarávateľom so zreteľom na dostupné prostriedky, povahu a charakteristické znaky konkrétneho projektu, osvedčené postupy v danej oblasti a potrebu zabezpečiť zodpovedajúci súlad medzi prostriedkami vynaloženými pri príprave zadávania zákazky a jej predpokladanou hodnotou…“
83
Ako vyplýva zo samotného znenia odôvodnenia 109 smernice 2014/24, nepredvídateľné okolnosti sú vonkajšie okolnosti, ktoré verejný obstarávateľ nemohol predvídať napriek primerane dôkladnej príprave pôvodného zadania zákazky so zreteľom na dostupné prostriedky, povahu a charakteristické znaky konkrétneho projektu, osvedčené postupy v danej oblasti a potrebu zabezpečiť zodpovedajúci súlad medzi prostriedkami vynaloženými pri príprave zadávania zákazky a jej predpokladanou hodnotou (rozsudok zo 7. decembra 2023, Obština Razgrad, C‑441/22 a C‑443/22, EU:C:2023:970, bod 68).
84
V prejednávanej veci bolo obstarávanie DIGIT/A3/PN/2019/026 začaté 26. júna 2019 a zákazka bola zadaná 29. mája 2020 (pozri bod 6 vyššie).
85
Napadnuté rozhodnutie uvádza:
„Sled udalostí, ktoré boli mimo kontroly verejného obstarávateľa (ako napríklad pandémia COVID‑19 a tri následné uznesenia súdov [Únie] – 1. apríla 2022, 22. júla 2022 a 14. marca 2023 –, ktorými sa nariaďuje pozastavenie podpisu rámcovej zmluvy), ktoré napokon viedli k zrušeniu TESTA RP v apríli 2023, znemožňuje prechod na novú sieť/vytvorenie novej siete plne fungujúcej po uplynutí platnosti rámcovej zmluvy. V tejto súvislosti je zrejmé, že toto uzavretie verejného obstarávania predstavuje výnimočnú okolnosť, ktorú nemohol obozretný verejný obstarávateľ pred podpísaním rámcovej zmluvy predvídať. Potreba zachovať prevádzku súčasnej siete TESTA‑ng, kým nebude k dispozícii plne funkčná alternatíva, vedie k zmenám opísaným v oddiele VII.2.1).“
86
Pri príprave dotknutého postupu obstarávania v júni 2019 a v čase zadania tejto zákazky v máji 2020 však Komisia nemohla predvídať žiadnu z vonkajších okolností identifikovaných v napadnutom rozhodnutí, a to ani závažnosť pandémie COVID‑19, ktorá v čase zadania zákazky práve vypukla, ani sled procesných okolností pripomenutých v bodoch 8 až 15 vyššie, čo predstavuje mimoriadne neobvyklý scenár.
87
Z článku 72 ods. 1 písm. c) bodu i) smernice 2014/24 a článku 172 ods. 3 písm. b) bodu i) nariadenia 2018/1046 v spojení s odôvodnením 109 smernice 2014/24 teda vyplýva, že ako tvrdí Komisia, pandémiu COVID‑19 a rozhodnutia vydané Všeobecným súdom a Súdnym dvorom v období od apríla 2022 do marca 2023, ktorými sa nariaďuje pozastavenie podpisu predchádzajúcej rámcovej zmluvy, možno považovať za okolnosti, ktoré obozretný verejný obstarávateľ nemohol predvídať v zmysle týchto ustanovení.
88
Okrem toho náležitá starostlivosť, ktorú musí verejný obstarávateľ vynaložiť pri príprave pôvodného postupu obstarávania na to, aby sa mohol odvolávať na článok 72 ods. 1 písm. c) bod i) smernice 2014/24 alebo na článok 172 ods. 3 písm. b) bod i) nariadenia 2018/1046, nevyžaduje, aby Komisia pri príprave dotknutého postupu obstarávania zohľadnila nemožnosť prejsť na novú sieť alebo zriadiť novú plne funkčnú sieť po uplynutí platnosti rámcovej zmluvy, ktorá bola spôsobená týmito nepredvídateľnými okolnosťami.
89
Vzhľadom na vyššie uvedené treba prvú časť prvého žalobného dôvodu zamietnuť.
– O druhej časti prvého žalobného dôvodu
90
V druhej časti svojho prvého žalobného dôvodu žalobkyňa namieta porušenie článku 72 ods. 1 písm. c) bodu iii) smernice 2014/24, keďže následné úpravy pôvodnej zákazky mali za cieľ obísť uvedenú smernicu.
91
V tejto súvislosti treba poznamenať, že článok 72 ods. 1 písm. c) bod iii) smernice 2014/24 týkajúci sa skutočnosti, že prípadné zvýšenie ceny nesmie byť vyššie ako 50 % hodnoty pôvodnej zákazky, stanovuje, že „ak sa vykoná niekoľko úprav nasledujúcich po sebe, uvedené obmedzenie sa vzťahuje na hodnotu každej úpravy“ a že „účelom takýchto úprav nasledujúcich po sebe nesmie byť obchádzanie [uvedenej] smernice“. Naproti tomu rovnocenné ustanovenie v nariadení 2018/1046, konkrétne článok 172 ods. 3 písm. b) bod ii) tohto nariadenia, takéto spresnenie neobsahuje.
92
Keďže smernica 2014/24 sa na Komisiu nevzťahuje, v prejednávanej veci nemožno konštatovať porušenie článku 72 ods. 1 písm. c) bodu iii) smernice 2014/24.
93
V každom prípade, ako správne uviedla Komisia, dôvodom existencie obmedzenia stanoveného v poslednej vete článku 72 ods. 1 písm. c) bodu iii) smernice 2014/24 je zabrániť akémukoľvek zneužitiu tohto ustanovenia a najmä zabrániť scenáru, v ktorom by verejný obstarávateľ navrhol viacero po sebe nasledujúcich úprav tej istej zákazky s cieľom obísť povinnosti vyplývajúce zo smernice 2014/24. Toto obmedzenie sa teda vzťahuje na následné úpravy danej zákazky. Nevzťahuje sa na minulé postupy verejného obstarávania.
94
V prejednávanej veci však Komisia upravila zmluvu len raz. V dôsledku toho treba druhú časť prvého žalobného dôvodu zamietnuť.
[omissis]
O druhom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 172 ods. 3 písm. a) nariadenia 2018/1046
97
Svojím druhým žalobným dôvodom žalobkyňa tvrdí, že neboli splnené podmienky na úpravu zákazky v súlade s článkom 172 ods. 3 písm. a) nariadenia 2018/1046. V napadnutom rozhodnutí Komisia nespresnila spôsob, akým sú v prejednávanej veci splnené podmienky stanovené týmto ustanovením.
[omissis]
105
Na úvod treba poznamenať, že napadnuté rozhodnutie medzi svojimi právnymi základmi uvádza tak článok 172 ods. 3 písm. a) nariadenia 2018/1046, ako aj článok 172 ods. 3 písm. b) uvedeného nariadenia. Okrem toho sa zdá, že na článok 172 ods. 3 písm. a) nariadenia 2018/1046 odkazuje subsidiárne (pozri body 74 a 75 vyššie).
106
V oddiele VII.2.2 napadnutého rozhodnutia, nazvanom „Dôvody úpravy“, sa totiž uvádza, že ide o „úpravu v dôsledku okolností, ktoré verejný obstarávateľ/obstarávateľ nemohol predvídať“, stanovenú v článku 72 ods. 1 písm. c) smernice 2014/24 a takmer v rovnakom znení v článku 172 ods. 3 písm. b) nariadenia 2018/1046.
107
Prípad stanovený v článku 172 ods. 3 písm. b) nariadenia 2018/1046 je teda uvedený ako hlavný dôvod. Napadnuté rozhodnutie okrem toho navrhuje ako dodatočný právny základ článok 172 ods. 3 písm. a) nariadenia 2018/1046, pričom uvádza, že „niektoré potrebné úpravy sú založené aj na článku 172 ods. 3 [písm. a)] nariadenia [2018/1046]“.
108
Inak povedané, keďže úpravy zmluvy sa môžu zakladať len na okolnostiach stanovených v článku 172 ods. 3 písm. b) nariadenia 2018/1046, vzhľadom na to, že Komisia v rámci prvého žalobného dôvodu preukázala, že tieto okolnosti v prejednávanej veci existovali, druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 172 ods. 3 písm. a) nariadenia 2018/1046 sa musí zamietnuť ako neúčinný.
O treťom žalobnom dôvode založenom na porušení zásad rovnosti a transparentnosti
109
Svojím tretím žalobným dôvodom žalobkyňa tvrdí, že Komisia tým, že zvýšila maximálnu hornú hranicu zákazky podľa rámcovej dohody zo 121,9 milióna eur na 160,9 milióna eur bez toho, aby uskutočnila nové verejné obstarávanie, porušila základné zásady rovnosti, hospodárskej súťaže a transparentnosti zakotvené v článku 18 ods. 1 smernice 2014/24 a v judikatúre Súdneho dvora.
[omissis]
113
Odôvodnenie 107 smernice 2014/24 znie:
„Je potrebné objasniť podmienky, za ktorých si úprava zákazky počas jej plnenia vyžaduje nový postup obstarávania, so zreteľom na príslušnú judikatúru [Súdneho dvora]. Nový postup obstarávania je potrebný, ak sa v pôvodnej zákazke uskutočnia závažné zmeny, najmä pokiaľ ide o rozsah a obsah vzájomných práv a povinností zmluvných strán vrátane rozdelenia práv duševného vlastníctva. Takéto zmeny poukazujú na zámer zmluvných strán opätovne dohodnúť základné podmienky zákazky. Platí to najmä v prípade, ak by zmenené podmienky mali vplyv na výsledok postupu, keby boli súčasťou pôvodného postupu.
Úpravy zákazky, ktorých dôsledkom je malá zmena hodnoty zákazky do určitej hodnoty, by sa mali vždy umožniť bez toho, aby bolo potrebné vykonať nový postup obstarávania. Na tento účel a s cieľom zabezpečiť právnu istotu by sa v tejto smernici mali ustanoviť minimálne finančné hodnoty, v rámci ktorých nie je potrebný nový postup obstarávania. Úpravy zákazky nad tieto finančné limity by malo byť možné bez toho, aby bolo potrebné vykonať nový postup obstarávania, pokiaľ sú v súlade s príslušnými podmienkami stanovenými v tejto smernici.“
114
Inými slovami, smernica 2014/24 stanovuje podmienky, za ktorých si úpravy zákazky počas jej plnenia nevyžadujú nový postup verejného obstarávania v súlade so zásadami rovnosti a transparentnosti pripomenutými v jej článku 18 ods. 1 Rovnaké odôvodnenie možno analogicky uplatniť aj na nariadenie 2018/1046.
115
V bodoch 68 až 72 rozsudku zo 17. júna 2021, Simonsen & Weel (C‑23/20, EU:C:2021:490), citovaného žalobkyňou, Súdny dvor po prvé objasnil, že verejný obstarávateľ, ktorý je pôvodnou stranou rámcovej dohody, sa môže zaviazať len v limite maximálneho množstva a/alebo hodnoty, a po jeho dosiahnutí uvedená dohoda prestáva byť účinná. Tak to bolo v prejednávanej veci, keďže horná hranica zmluvy bola stanovená na 121,9 milióna eur (pozri bod 6 vyššie).
116
Súdny dvor po druhé spresnil, že v súlade s článkom 72 smernice 2014/24 sú však prípustné úpravy rámcovej dohody, ktoré nemajú podstatnú povahu, keďže splnenie týchto podmienok môže zaručiť dodržiavanie zásad transparentnosti a rovnosti zaobchádzania uvedených v článku 18 ods. 1 smernice 2014/24. Hoci sa zdá, že Súdny dvor tak odkazuje na článok 72 ods. 1 písm. e) smernice 2014/24, podľa ktorého „zmluvy a rámcové dohody možno upraviť bez nového postupu obstarávania v súlade s touto smernicou, ak úpravy bez ohľadu na ich hodnotu nie sú podstatné“, rovnaké odôvodnenie možno analogicky uplatniť na situácie stanovené v článku 72 ods. 1 písm. b) a c) smernice 2014/24 a v článku 172 ods. 3 písm. a) a b) nariadenia 2018/1046.
117
V prejednávanej veci však Komisia v rámci prvého žalobného dôvodu preukázala, že výnimočné okolnosti stanovené v článku 172 ods. 3 písm. b) nariadenia 2018/1046 skutočne existovali. Z toho vyplýva, že na úpravu zmluvy sa vzťahuje jedna zo situácií stanovených v článku 172 nariadenia 2018/1046.
[omissis]
119
V tejto súvislosti nemožno konštatovať žiadne porušenie zásad transparentnosti a rovnosti zaobchádzania.
[omissis]
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (štvrtá komora)
rozhodol takto:
1.
Žaloba sa zamieta.
2.
BT Global Services Belgium je povinná nahradiť trovy konania.
da Silva Passos
Pynnä
Cassagnabère
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 23. júla 2025.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.
(
1
)	Uvádzajú sa iba tie body rozsudku, ktorých uverejnenie považuje Všeobecný súd za užitočné.