62023CJ0623
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (desiata komora)
z 15. mája 2025 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálna politika – Smernica 79/7/EHS – Rovnosť zaobchádzania s mužmi a so ženami v oblasti sociálneho zabezpečenia – Článok 4 ods. 1 a 2 – Článok 7 ods. 1 – Vnútroštátne právne predpisy, ktorými sa ustanovuje príspevok k dôchodku poskytovaný ženám, ktoré poberajú príspevkový starobný dôchodok a majú jedno alebo viac biologických alebo osvojených detí – Možnosť podliehajúca dodatočným podmienkam poskytnúť tento príspevok mužom – Priama diskriminácia na základe pohlavia – Článok 23 Charty základných práv Európskej únie – Pozitívne opatrenia“
V spojených veciach C‑623/23 [Melbán]i a C‑626/23 [Sergamo] (
i
),
ktorých predmetom sú dva návrhy na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, z ktorých prvý bol podaný rozhodnutím Juzgado de lo Social no 3 de Pamplona (Súd pre pracovnoprávne a sociálne veci č. 3 Pamplona, Španielsko) z 21. septembra 2023 a doručený Súdnemu dvoru 6. októbra 2023 a druhý podaný rozhodnutím Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Vyšší súd Madrid, Španielsko) z 13. septembra 2023 a doručený Súdnemu dvoru 12. októbra 2023, ktoré súvisia s konaniami:
UV (C‑623/23),
XXX (C‑626/23)
proti
Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS),
za účasti:
OP (C‑623/23),
Ministerio Fiscal (C‑623/23),
SÚDNY DVOR (desiata komora)
v zložení: predseda desiatej komory D. Gratsias, sudcovia E. Regan a B. Smulders (spravodajca),
generálny advokát: R. Norkus,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), v zastúpení: A. Álvarez Moreno a A. R. Trillo García, letrados,
–
španielska vláda, v zastúpení: M. Morales Puerta, splnomocnená zástupkyňa,
–
Európska komisia, v zastúpení: I. Galindo Martín a E. Schmidt, splnomocnené zástupkyne,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrhy na začatie prejudiciálneho konania sa týkajú výkladu smernice Rady 79/7/EHS z 19. decembra 1978 o postupnom vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením (Ú. v. ES L 6, 1979, s. 24; Mim. vyd. 05/001, s. 215), ako aj článkov 20, 21, 23 a článku 34 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
2
Tieto návrhy boli podané v rámci dvoch sporov, a to jednak medzi UV (C‑623/23), otcom dvoch detí, a jednak medzi XXX (C‑626/23), otcom troch detí, a Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) (Národný inštitút sociálneho zabezpečenia, Španielsko), v súvislosti s odmietnutím tohto inštitútu priznať im príspevok k dôchodku (ďalej len „predmetný príspevok k dôchodku“) stanovený vo vnútroštátnom práve v prospech žien a mužov, ktorí majú jedno alebo viac detí, ale ktorého priznanie mužom podlieha dodatočným podmienkam.
Právny rámec
Právo Únie
3
Článok 1 smernice 79/7 stanovuje:
„Účelom tejto smernice je postupné vykonávanie zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením, ďalej len ‚zásada rovnakého zaobchádzania‘, v oblasti sociálneho zabezpečenia a v ďalších súčastiach sociálnej ochrany uvedených v článku 3.“
4
V článku 2 tejto smernice sa uvádza:
„Táto smernica sa vzťahuje na pracujúce osoby – vrátane samostatne zárobkovo činných osôb, pracovníkov a samostatne zárobkovo činných osôb, ktorých činnosť je prerušená z dôvodu choroby, úrazu alebo nedobrovoľnej nezamestnanosti, ako aj osoby hľadajúce zamestnanie – a na pracovníkov a samostatne zárobkovo činné osoby, ktorí sú na dôchodku alebo v invalidite.“
5
Článok 3 ods. 1 uvedenej smernice stanovuje:
„Táto smernica sa vzťahuje na:
a)
zákonné systémy, ktoré poskytujú ochranu pred týmito rizikami:
–
choroba,
–
invalidita,
–
staroba,
–
pracovné úrazy a choroby z povolania,
–
nezamestnanosť;
…“
6
Článok 4 tej istej smernice znie:
„1.   Zásadou rovnakého zaobchádzania sa rozumie, že neexistuje žiadna priama či nepriama diskriminácia z dôvodu pohlavia, najmä s odvolaním sa na manželský alebo rodinný stav, predovšetkým pokiaľ ide o:
–
rozsah jednotlivých systémov a podmienky prístupu k nim,
–
povinnosť platiť príspevky a výpočet výšky príspevkov,
–
výpočet dávok vrátane ich zvýšenia s ohľadom na manžela/manželku a závislé osoby, a podmienky určujúce trvanie a zachovanie nároku na dávky.
2.   Zásada rovnakého zaobchádzania sa nedotýka ustanovení o ochrane žien z dôvodu materstva.“
7
Podľa článku 7 smernice 79/7:
„1.   Táto smernica sa nedotýka práva členských štátov vylúčiť z jej pôsobnosti:
…
b)
výhody súvisiace so systémami starobných dôchodkov poskytovaných osobám, ktoré vychovali deti; nadobudnutie nároku na dávky po dobách prerušenia zamestnania z dôvodu výchovy detí;
…
2.   Členské štáty pravidelne skúmajú prípady, ktoré sú vyňaté podľa odseku 1, aby zistili, či dosiahnutá úroveň sociálneho rozvoja v danej oblasti zdôvodňuje zachovanie existujúcich výnimiek.“
Španielske právo
8
Článok 60 Ley General de la Seguridad Social (všeobecný zákon o sociálnom zabezpečení), ako bol schválený prostredníctvom Real Decreto Legislativo 8/2015 (kráľovský legislatívny dekrét č. 8/2015) z 30. októbra 2015 (BOE č. 261 z 31. októbra 2015, s. 103291) (ďalej len „skorší LGSS“), s názvom „Príspevok za materstvo v príspevkových dôchodkoch zo systému sociálneho zabezpečenia“ v odseku 1 stanovoval:
„Ženám, ktoré majú biologické alebo osvojené deti a poberajú príspevkový starobný dôchodok, vdovský dôchodok alebo invalidný dôchodok z dôvodu trvalej invalidity v rámci akéhokoľvek systému sociálneho zabezpečenia, sa vzhľadom na ich demografický prínos do systému sociálneho zabezpečenia priznáva príspevok k dôchodku.
Tento príspevok, ktorý bude mať na všetky účely právnu povahu príspevkového verejného dôchodku, sa určuje použitím určitého percenta k pôvodnej výške týchto dôchodkov v závislosti od počtu detí podľa tejto stupnice pozostáva zo sumy vyplývajúcej z uplatnenia určitej percentuálnej hodnoty na počiatočnú výšku uvedených dôchodkov, ktorá bude závisieť od počtu detí podľa nasledujúcej stupnice:
a)
v prípade dvoch detí: 5 %,
b)
v prípade troch detí: 10 %,
c)
v prípade štyroch alebo viacerých detí: 15 %.
…“
9
Po prijatí Real Decreto‑Ley 3/2021, por el que se adoptan medidas para la reducción de la brecha de género y otras materias en los ámbitos de la Seguridad Social y économico (kráľovský zákonný dekrét č. 3/2021, ktorým sa prijímajú opatrenia na zníženie rodových rozdielov a ktorý sa týka iných záležitostí v oblasti sociálneho zabezpečenia a hospodárstva) z 2. februára 2021 (BOE č. 29 z 3. februára 2021, s. 12268) (ďalej len „kráľovský zákonný dekrét č. 3/2021“) bol skorší LGSS zmenený (ďalej len „zmenený LGSS“). Článok 60 zmeneného LGSS s názvom „Príspevok k príspevkovým dôchodkom s cieľom znížiť rodové rozdiely“ stanovuje:
„1.   Ženy, ktoré majú jedno alebo viac detí a ktoré poberajú príspevkový starobný dôchodok, invalidný dôchodok z dôvodu trvalej invalidity alebo vdovský dôchodok, majú nárok na príspevok na každé dieťa z dôvodu, že rodové rozdiely majú vo všeobecnosti vplyv na výšku príspevkových dôchodkov sociálneho zabezpečenia vyplácaných ženám. Nárok na príspevok na každé dieťa sa priznáva alebo zachováva žene za predpokladu, že o príspevok nepožiada druhý rodič a že tomuto druhému rodičovi nebude priznaný, a ak je aj tento rodič žena, príspevok sa prizná tej žene, ktorá poberá nižší verejný dôchodok.
Na to, aby mohli mať muži nárok na príspevok, musí byť splnená jedna z týchto podmienok:
a)
dotknutá osoba má nárok na vdovský/vdovecký dôchodok v dôsledku úmrtia druhého rodiča v súvislosti so spoločnými deťmi za predpokladu, že jedno z týchto detí má nárok na sirotský dôchodok,
b)
dotknutá osoba má nárok na príspevkový starobný dôchodok alebo invalidný dôchodok z dôvodu trvalej invalidity a musela prerušiť svoju profesijnú kariéru alebo ju mať prerušenú alebo ovplyvnenú narodením alebo osvojením dieťaťa za týchto podmienok:
(1)
v prípade detí narodených alebo osvojených do 31. decembra 1994 neprispievala viac ako 120 dní v období od deviatich mesiacov pred narodením do troch rokov po narodení alebo v prípade osvojenia odo dňa vydania súdneho rozhodnutia o osvojení do troch nasledujúcich rokov za predpokladu, že súčet súm priznaných dôchodkov je nižší ako súčet dôchodkov, na ktoré má žena nárok;
(2)
v prípade detí narodených alebo osvojených od 1. januára 1995 musí byť súčet vymeriavacích základov za 24 mesiacov nasledujúcich po mesiaci narodenia dieťaťa alebo vydania súdneho rozhodnutia o osvojení nižší o viac ako 15 % za 24 mesiacov, ktoré mu bezprostredne predchádzali, za predpokladu, že súčet súm priznaných dôchodkov je nižší ako súčet dôchodkov, na ktoré má žena nárok.
…
(3)
Ak sú obaja rodičia muži a obaja spĺňajú vyššie uvedené podmienky, príspevok sa poskytne rodičovi, ktorý poberá nižší verejný dôchodok.
…
2.   Priznanie príspevku druhému rodičovi má za následok zánik príspevku, ktorý už bol priznaný prvému rodičovi, a má finančné účinky v prvý deň mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom bolo vydané rozhodnutie…
Pred vydaním rozhodnutia o priznaní nároku druhému rodičovi sa vypočuje rodič, ktorý dostáva príspevok.
3.   Tento príspevok má na všetky účely právnu povahu príspevkového verejného dôchodku.
Výška príspevku na dieťa je stanovená v príslušnom zákone o všeobecnom štátnom rozpočte. Suma, ktorá sa má vyplácať, je obmedzená na štvornásobok mesačnej sumy stanovenej na dieťa a na začiatku každého roka sa zvyšuje o rovnakú percentuálnu hodnotu, aká je stanovená v príslušnom zákone o všeobecnom štátnom rozpočte pre príspevkové dôchodky.“
10
Podľa tridsiateho siedmeho dodatočného ustanovenia zmeneného LGSS, ktoré je nazvané „Časová pôsobnosť príspevku k príspevkovým dôchodkom s cieľom znížiť rodové rozdiely“:
„1. Nárok na príspevok k príspevkovým dôchodkom s cieľom znížiť rodové rozdiely stanovený v článku 60 sa zachováva dovtedy, kým je rozdiel medzi starobnými dôchodkami mužov a žien získanými počas predchádzajúceho roka väčší ako 5 %.
2. Na účely tohto zákona je rozdiel medzi starobnými dôchodkami mužov a žien definovaný ako percentuálny rozdiel medzi priemernou výškou príspevkových starobných dôchodkov, ktoré muži a ženy získali za jeden rok.
3. S cieľom zaručiť primeranosť nápravného opatrenia zavedeného na zníženie rozdielov medzi dôchodkami mužov a žien musí španielska vláda v rámci sociálneho dialógu každých päť rokov vykonávať pravidelné hodnotenie účinkov tohto opatrenia.
4. Ak bude rodový rozdiel za obdobie jedného roka menší ako 5 %, vláda po konzultácii so sociálnymi partnermi predloží [Cortes Generales (španielsky Parlament)] návrh zákona na zrušenie článku 60.“
11
Tridsiate tretie prechodné ustanovenie zmeneného LGSS s názvom „Dočasné zachovanie príspevku za materstvo v príspevkových dôchodkoch zo systému sociálneho zabezpečenia“ stanovuje:
„Osoby, ktoré ku dňu nadobudnutia účinnosti zmeny stanovenej v článku 60 poberali príspevok za materstvo z dôvodu demografického prínosu, ho budú poberať aj naďalej.
Poberanie tohto príspevku za materstvo je nezlučiteľné s príspevkom k príspevkovým dôchodkom s cieľom znížiť rodové rozdiely, ktoré by mohli vzniknúť z dôvodu priznania nového verejného dôchodku, pričom dotknuté osoby si môžu vybrať jeden alebo druhý.
Ak druhý rodič jedného z detí, ktorý má nárok na príspevok za materstvo z dôvodu demografického prínosu, požiada o príspevok k príspevkovým dôchodkom s cieľom znížiť rodové rozdiely a má nárok na jeho poberanie podľa článku 60 tohto zákona…, mesačná suma poskytnutá tomuto rodičovi sa odpočíta od poberaného príspevku za materstvo…“
12
Článok 3 Ley Orgánica 3/2007 para la igualdad efectiva de mujeres y hombres (organický zákon č. 3/2007 o skutočnej rovnosti žien a mužov) z 22. marca 2007 (BOE č. 71 z 23. marca 2007, s. 12611) znie takto:
„Zásada rovnosti zaobchádzania so ženami a s mužmi znamená, že neexistuje žiadna priama alebo nepriama diskriminácia na základe pohlavia, najmä na základe materstva, rodinných povinností a rodinného stavu.“
13
Článok 11 ods. 1 tohto zákona stanovuje:
„S cieľom zabezpečiť uplatňovanie ústavného práva na rovnosť orgány verejnej moci prijmú osobitné opatrenia v prospech žien zamerané na nápravu zjavných situácií faktickej nerovnosti vo vzťahu k mužom. Tieto opatrenia, ktoré sa uplatňujú dovtedy, kým tieto situácie pretrvávajú, musia byť v každom prípade rozumné a primerané sledovanému cieľu.“
Spory vo veciach samých, prejudiciálne otázky a konanie na Súdnom dvore
Vec C‑623/23
14
UV, otcovi dvoch detí, INSS priznal starobný dôchodok v hrubej mesačnej výške 1637,08 eura s účinnosťou od 1. júla 2021.
15
Dňa 16. júna 2022 UV požiadal INSS o príspevok k dôchodku stanovený v článku 60 zmeneného LGSS na zníženie rodových rozdielov s účinnosťou od 1. júla 2021.
16
Rozhodnutím zo 14. novembra 2022 INSS túto žiadosť zamietol, keďže sa domnieval, že UV nespĺňa podmienky stanovené v článku 60.
17
Okrem toho rozhodnutím z 22. decembra 2022, ktoré nadobudlo účinnosť 10. decembra 2022, INSS priznal matke dotknutých dvoch detí predčasný starobný dôchodok v hrubej mesačnej výške 2790,99 eura, zvýšený o predmetný príspevok k dôchodku vo výške 56 eur mesačne.
18
UV podal proti rozhodnutiu zo 14. novembra 2022 žalobu na Juzgado de lo Social no 3 de Pamplona (Súd pre pracovnoprávne a sociálne veci č. 3 Pamplona, Španielsko), vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania vo veci C‑623/23, pričom tvrdil, že článok 60 zmeneného LGSS je v rozpore so smernicou 79/7, keďže zavádza diskrimináciu na základe pohlavia.
19
INSS pripomína, že rozsudkom z 12. decembra 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Príspevok k dôchodku matkám) (C‑450/18, EU:C:2019:1075), Súdny dvor rozhodol, že článok 60 skoršieho LGSS je diskriminačný, a domnieva sa, že tento článok 60, ktorý bol zmenený s cieľom zohľadniť tento rozsudok, je teraz v súlade s požiadavkami smernice 79/7.
20
Vnútroštátny súd na úvod uvádza, že predmetný príspevok k dôchodku sa pripočíta k výške starobného dôchodku vypočítaného na základe príspevkov zaplatených počas aktívneho života a patrí do pôsobnosti smernice 79/7, keďže je súčasťou zákonného systému ochrany proti jednému z rizík vymenovaných v článku 3 ods. 1 tejto smernice.
21
Poukazuje tiež na to, že hoci sa UV skutočne venoval výchove svojich dvoch detí, INSS zamietol žiadosť o priznanie predmetného príspevku k dôchodku z dôvodu, že neprispievanie UV do systému sociálneho zabezpečenia nedosiahlo minimálnu dobu stanovenú pre mužov v článku 60 zmeneného LGSS, keďže UV v skutočnosti neprispieval viac ako 120 dní v období od deviatich mesiacov pred narodením dieťaťa do troch rokov po jeho narodení.
22
Vnútroštátny súd teda zastáva názor, že je povinný rozhodnúť o tom, či tento článok 60 zavádza diskrimináciu na základe pohlavia, ktorá je v rozpore so smernicou 79/7, a uvádza, že je nepochybné, že vzhľadom na článok 4 ods. 1 tejto smernice uvedený článok 60 zaobchádza s mužmi menej priaznivo ako so ženami, keďže ženám poberajúcim starobný dôchodok, ktoré majú jedno alebo viac detí, sa automaticky priznáva nárok na predmetný príspevok k dôchodku, zatiaľ čo muži, ktorí sa nachádzajú v porovnateľnej situácii, musia spĺňať dodatočné podmienky týkajúce sa najmä skutočného prerušenia ich kariéry a ich prispievania do systému sociálneho zabezpečenia.
23
Vnútroštátny súd si však v prvom rade kladie otázku, či takéto rozdielne zaobchádzanie na základe pohlavia možno odôvodniť všeobecne známou skutočnosťou, že v Španielsku výchovu detí zabezpečujú prevažne ženy, čo je dôsledkom historickej a štrukturálnej diskriminácie žien a má nepriaznivý vplyv na ich profesionálnu kariéru a následne na ich príspevky do systému sociálneho zabezpečenia. Predmetný príspevok k dôchodku stanovený v článku 60 zmeneného LGSS je tak určený na odškodnenie žien za ujmu, ktorú utrpeli počas svojej kariéry, ako to vyplýva z dôvodovej správy ku kráľovskému zákonnému dekrétu č. 3/2021.
24
Tento príspevok by sa však poskytoval bez rozdielu všetkým ženám, ktoré mali deti, bez ohľadu na to, či sa skutočne starali o výchovu svojich detí a bez ohľadu na výšku ich dôchodku, ktorý by mohol byť vyšší ako priemerný dôchodok alebo dokonca zodpovedať maximálnej výške dôchodkov priznaných v Španielsku. Podľa vnútroštátneho súdu sa teda nezdá, že by toto opatrenie skutočne mohlo dosiahnuť cieľ znížiť rodové rozdiely v oblasti starobných dôchodkov.
25
Za týchto podmienok si vnútroštátny súd najmä kladie otázku, či vzhľadom na existenciu takýchto rozdielov možno priznanie predmetného príspevku k dôchodku považovať za pozitívne opatrenie v prospech žien.
26
V tejto súvislosti poukazuje na možnosť, aby sa na opatrenie stanovené v článku 60 zmeneného LGSS vzťahovali opatrenia, ktoré pripúšťa článok 157 ods. 4 ZFEÚ, najmä vzhľadom na rozsudok z 12. decembra 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Príspevok k dôchodku matkám) (C‑450/18, EU:C:2019:1075), ktorý ho zrejme vylučuje.
27
Vnútroštátny súd však nevylučuje, že vzhľadom na cieľ sledovaný článkom 60 zmeneného LGSS, ktorým je kompenzácia finančných dôsledkov spôsobených situáciou žien na trhu práce vyplývajúcou zo skutočnosti, že v minulosti zohrávali hlavnú úlohu pri výchove detí, sa muži v skutočnosti nenachádzajú v rovnakej situácii ako ženy, čím vylučuje existenciu diskriminácie medzi nimi.
28
Okrem toho sa domnieva, že predmetný príspevok k dôchodku stanovený v tomto článku 60 nesúvisí s osobitnou ochranou ženy z dôvodu tehotenstva, pôrodu alebo materstva takže sa nezdá, že by spadal do pôsobnosti výnimky stanovenej v článku 4 ods. 2 smernice 79/7. To isté by platilo, pokiaľ ide o výnimku stanovenú v článku 7 ods. 1 písm. b) tejto smernice, keďže priznanie tohto príspevku ženám by v skutočnosti nebolo podmienené výchovou ich detí.
29
V druhom rade za predpokladu, že by článok 60 zmeneného LGSS nebol v súlade so zásadou rovnosti zaobchádzania, si vnútroštátny súd kladie otázku, aké dôsledky by malo zistenie takéhoto nesúladu vzhľadom na tento článok 60, ktorý stanovuje, že predmetný príspevok k dôchodku môže byť priznaný len jednému z rodičov, a to tomu, ktorého príspevkový starobný dôchodok je najnižší.
30
V prejednávanej veci by bol matke dvoch dotknutých detí už priznaný predmetný príspevok. INSS preto tvrdil, že v prípade zistenia diskriminácie na základe pohlavia podľa smernice 79/7, priznanie predmetného príspevku k dôchodku otcovi by malo viesť k zastaveniu vyplácania tohto príspevku, ktorý bol dovtedy vyplácaný matke, z dôvodu, že výška jej príspevkového starobného dôchodku bola vyššia ako výška dôchodku otca.
31
Vnútroštátny súd, ktorý spresňuje, že matka bola predvolaná ako vedľajší účastník konania, hoci sa nezúčastnila na konaní, však zastáva názor, že priznanie tohto príspevku len dôchodcovi, ktorý poberá najnižší dôchodok, by pravdepodobne odstránilo akýkoľvek potrebný účinok zistenia diskriminácie v prípade, že najvyšší starobný dôchodok je dôchodok, ktorý poberá otec. Okrem toho vnútroštátny súd zastáva názor, že článok 60 zmeneného LGSS výslovne stanovuje, že uvedený príspevok môže byť vyplácaný len jednému z oboch rodičov, ak obaja rodičia spĺňajú zákonné podmienky na jeho získanie, v dôsledku čoho sa toto ustanovenie článku 60 nemá uplatniť v prípade, ak je predmetný príspevok k dôchodku priznaný otcovi, ktorý nespĺňa podmienky stanovené vnútroštátnym predpisom zavádzajúcim diskrimináciu na základe pohlavia.
32
Za týchto podmienok Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Súd pre pracovnoprávne a sociálne veci č. 3 Pamplona) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa smernica [79/7] vykladať v tom zmysle, že zásade rovnosti zaobchádzania, ktorá zakazuje akúkoľvek diskrimináciu na základe pohlavia a ktorá je zakotvená v článkoch 1 a 4 [tejto smernice], odporuje taká vnútroštátna právna úprava, aká je obsiahnutá v článku 60 [zmeneného LGSS], nazvanom ‚Príspevok k príspevkovým dôchodkom s cieľom znížiť rodové rozdiely‘, ktorá priznáva nárok na príspevok k príspevkovým dôchodkom – starobnému dôchodku a invalidnému dôchodku z dôvodu trvalej invalidity – ženám, ktoré majú biologické alebo osvojené deti a poberajú takéto dôchodky, bez akejkoľvek ďalšej podmienky a bez ohľadu na výšku ich dôchodkov, a nepriznáva tento nárok za rovnakých podmienok mužom v rovnakej situácii, pretože na to, aby získali príspevok k starobnému dôchodku alebo invalidnému dôchodku z dôvodu trvalej invalidity vyžaduje určité obdobia, počas ktorých neboli platené príspevky alebo boli po narodení alebo osvojení detí platené nižšie príspevky, a to v prípade detí narodených alebo osvojených do 31. decembra 1994 vyžaduje viac ako 120 dní bez platenia príspevkov v období od deviatich mesiacov pred narodením dieťaťa do troch rokov nasledujúcich po tomto dátume alebo v prípade osvojenia odo dňa vydania súdneho rozhodnutia o osvojení do nasledujúcich troch rokov, za predpokladu, že súčet súm priznaných dôchodkov je nižší ako súčet dôchodkov, na ktoré má žena nárok, a v prípade detí narodených alebo osvojených od 1. januára 1995 musí byť súčet vymeriavacích základov za 24 mesiacov nasledujúcich po mesiaci narodenia alebo vydania súdneho rozhodnutia o osvojení o viac ako 15 % nižší ako súčet vymeriavacích základov za 24 bezprostredne predchádzajúcich mesiacov, za predpokladu, že súčet priznaných dôchodkov je nižší ako súčet dôchodkov, na ktorý má žena nárok?
2.
V prípade, že bude konštatovaná diskriminácia na základe pohlavia, ukladá smernica 79/7, aby sa v dôsledku diskriminácie vyplývajúcej z vylúčenia dôchodcu mužského pohlavia priznal tomuto dôchodcovi príspevok k starobnému dôchodku napriek tomu, že článok 60 [zmeneného LGSS] stanovuje, že príspevok možno priznať len jednému z rodičov a zároveň priznanie príspevku dôchodcovi mužského pohlavia nesmie viesť v dôsledku rozsudku Súdneho dvora a nesúladu vnútroštátnej právnej úpravy so smernicou [79/7] k odňatiu príspevku priznaného žene poberajúcej starobný dôchodok, keď spĺňa zákonné požiadavky, a to, že je matkou jedného alebo viacerých detí?“
Vec C‑626/23
33
Rozhodnutím INSS, ktoré bolo XXX doručené 6. apríla 2022, mu bol ako otcovi troch detí priznaný starobný dôchodok s účinnosťou od 11. januára 2022.
34
Keďže sa XXX domnieval, že výška tohto dôchodku bola vypočítaná nesprávne a že táto suma mala tiež zahŕňať predmetný príspevok k dôchodku, podal proti tomuto rozhodnutiu sťažnosť na INSS.
35
Keďže táto sťažnosť zostala bez odpovede, XXX 16. septembra 2022 podal žalobu na Juzgado de lo Social no 4 de Madrid (Súd pre pracovnoprávne a sociálne veci č. 4 Madrid, Španielsko), ktorá bola rozsudkom z 15. februára 2023 v celom rozsahu zamietnutá.
36
XXX podal proti tomuto rozsudku odvolanie na Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Vyšší súd Madrid, Španielsko), vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania vo veci C‑626/23, pričom tvrdil, že rozdielne zaobchádzanie s mužmi a so ženami vyplývajúce z článku 60 skoršieho LGSS pretrváva v rámci článku 60 zmeneného LGSS, pokiaľ ide o priznanie predmetného príspevku k dôchodku, keďže požiadavka „prerušenia profesijnej kariéry“ sa vyžaduje len v prípade mužov, čo je v rozpore so smernicou 79/7.
37
Vnútroštátny súd sa teda domnieva, že je potrebné určiť, či je článok 60 zmeneného LGSS zlučiteľný s touto smernicou, ako aj s článkami 20, 21, 23 a článkom 34 ods. 1 Charty.
38
V tejto súvislosti tento súd uvádza, že článok 60 skoršieho LGSS bol zmenený, aby zohľadnil závery vyplývajúce z rozsudku z 12. decembra 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Príspevok k dôchodku matkám) (C‑450/18, EU:C:2019:1075). Priznanie príspevku k dôchodku, ktorý je stanovený v článku 60 zmeneného LGSS a ktorý sa už nekvalifikuje ako „príspevok za materstvo v príspevkových dôchodkoch zo systému sociálneho zabezpečenia“, ale ako „príspevok k príspevkovým dôchodkom s cieľom znížiť rodové rozdiely“, je podmienené existenciou jedného alebo viacerých detí a výška tohto príspevku sa mení v závislosti od počtu detí.
39
Okrem toho v zmenenom LGSS bolo stanovené, že uvedený príspevok sa už nebude poskytovať, ak percentuálny podiel predstavujúci rozdiel medzi priemernou výškou príspevkových starobných dôchodkov nadobudnutých počas jedného roka mužmi a ženami prestane byť vyšší ako 5 %.
40
Na rozdiel od žien, ktoré poberajú starobný dôchodok a majú jedno alebo viac detí a ktoré majú automatický nárok na príspevok k dôchodku stanovený v článku 60 zmeneného LGSS, sa muži môžu domáhať tohto príspevku len vtedy, ak sú splnené určité dodatočné podmienky týkajúce sa buď poberania vdoveckého dôchodku z dôvodu úmrtia druhého rodiča a priznania sirotského dôchodku jednému z detí, alebo ujmy v ich profesijnej kariére, a teda počas ich obdobia prispievania do systému sociálneho zabezpečenia.
41
Podľa vnútroštátneho súdu, pokiaľ ide o takéto opatrenia, ktoré zavádzajú rozdielne zaobchádzanie na základe pohlavia, na ich odôvodnenie nemôže postačovať vyhlásenie, že cieľom týchto opatrení je obnovenie materiálnej rovnosti medzi ženami a mužmi, ale okrem toho treba preukázať, že ich zásah do formálneho práva na rovnosť zaobchádzania, je primeraný sledovanému cieľu.
42
V prejednávanej veci z dôvodovej správy ku kráľovskému zákonnému dekrétu č. 3/2021 vyplýva, že odôvodnenie rozdielneho zaobchádzania vykonaného článkom 60 zmeneného LGSS spočíva v cieli znížiť existujúce rodové rozdiely v oblasti sociálneho zabezpečenia, ktoré sú odrazom situácie žien na trhu práce vyplývajúcej zo skutočnosti, že historicky zohrávali hlavnú úlohu pri výchove detí. Tento článok 60 tak zavádza pozitívne opatrenie v prospech žien, ku ktorému však majú muži prístup, pokiaľ sa nachádzajú v porovnateľnej situácii.
43
Vnútroštátny súd však vyjadruje pochybnosti o tom, či je toto odôvodnenie dostatočné. Nielenže podmienky upravujúce priznanie predmetného príspevku k dôchodku v skutočnosti bránia väčšine mužov v prístupe k tomuto príspevku, ale navyše tieto podmienky nebránia tomu, aby bol uvedený príspevok priznaný aj ženám, ktorých profesijná kariéra nebola ovplyvnená výchovou ich detí. Okrem toho vzhľadom na to, že výška predmetného príspevku k dôchodku predstavuje percentuálny podiel zo sumy starobného dôchodku, z tohto príspevku majú viac prospech osoby s vysokými starobnými dôchodkami, pričom podľa vnútroštátneho súdu je najmenej pravdepodobné, že tieto osoby utrpia ujmu na svojej profesionálnej kariére v dôsledku výchovy svojich detí, keďže majú finančné prostriedky na to, aby na tento účel zamestnali tretie osoby.
44
Vnútroštátny súd napokon zdôrazňuje, že zmenený LGSS v súčasnosti stanovuje, že ak obaja rodičia majú nárok na dotknutý príspevok k dôchodku, tento príspevok sa pridá len k najnižšiemu starobnému dôchodku oboch rodičov. V tejto súvislosti, hoci v prejednávanej veci ide len o nárok otca na uvedený príspevok, vzniká otázka, či by na dosiahnutie cieľa spočívajúceho v znížení rodových rozdielov v oblasti starobných dôchodkov, ktorý sleduje zmenený LGSS, ako aj na zabezpečenie zlučiteľnosti článku 60 tohto zákona s článkom 23 Charty alebo prípadne s článkom 7 ods. 1 písm. b) smernice 79/7 nestačilo priznať príspevok k dôchodku len rodičovi, ktorý poberá najnižší starobný dôchodok, a to bez ohľadu na pohlavie rodiča.
45
Za týchto podmienok Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Vyšší súd Madrid) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Majú sa smernica [79/7] a články 20, 21 [, 23 a článok] 34 ods. 1 [Charty] vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava vo veci samej, ktorá stanovuje nárok na príspevok k dôchodku pre poberateľov starobných príspevkových dôchodkov, ktorí majú biologické alebo osvojené deti, pričom sa automaticky priznáva ženám, zatiaľ čo v prípade mužov sa vyžaduje, aby boli buď poberateľmi vdoveckého dôchodku z dôvodu úmrtia druhého rodiča a aby jedno z detí bolo poberateľom sirotského dôchodku, alebo aby v dôsledku narodenia alebo osvojenia dieťaťa bola prerušená alebo narušená ich profesionálna kariéra (za podmienok stanovených zákonom, ktoré sú opísané vyššie)?“
46
Rozhodnutím predsedu Súdneho dvora z 13. decembra 2023 boli veci C‑623/23 a C‑626/23 spojené na spoločné konanie na účely písomnej časti konania, ústnej časti konania a rozsudku.
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke vo veci C‑623/23 a jedinej otázke vo veci C‑626/23
47
Na úvod treba konštatovať, že vo veci C‑626/23 vnútroštátny súd svojou otázkou žiada nielen o výklad smernice 79/7, ale aj o výklad článkov 20, 21, 23 a článku 34 ods. 1 Charty.
48
Pokiaľ ide o články 20 a 21 Charty, tie zakotvujú po prvé zásadu rovnosti všetkých pred zákonom a po druhé zákaz akejkoľvek diskriminácie najmä na základe pohlavia. Okrem toho sa článok 34 ods. 1 Charty týka najmä uznania a dodržiavania práva Únie na prístup k dávkam sociálneho zabezpečenia.
49
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že smernica 79/7 zakotvuje zásadu rovnosti zaobchádzania s mužmi a so ženami v oblasti sociálneho zabezpečenia, takže členské štáty musia pri prijímaní opatrení, ktoré patria do jej pôsobnosti, konať v súlade s touto smernicou. Z toho vyplýva, že otázku položenú vnútroštátnym súdom vo veci C‑626/23 treba preskúmať z hľadiska uvedenej smernice, a nie z hľadiska týchto ustanovení Charty [pozri v tomto zmysle rozsudky z 24. septembra 2020, YS (Podnikové dôchodky riadiacich pracovníkov), C‑223/19, EU:C:2020:753, body 83 a 84, ako aj z 2. septembra 2021, INPS (Príspevok pri narodení dieťaťa a príspevok v materstve pre držiteľov jednotného povolenia), C‑350/20, EU:C:2021:659, body 46 a 47].
50
Za týchto podmienok treba konštatovať, že prvou otázkou vo veci C‑623/23 a jedinou otázkou vo veci C‑626/23, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátne súdy v podstate pýtajú, či sa smernica 79/7, najmä jej článok 4 a článok 7 ods. 1 písm. b) v spojení s článkom 23 Charty, má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa na účely zníženia rodových rozdielov v oblasti dávok sociálneho zabezpečenia z dôvodu výchovy detí priznáva príspevok k dôchodku ženám, ktoré poberajú príspevkový starobný dôchodok a majú jedno alebo viac detí, zatiaľ čo priznanie tohto príspevku mužom nachádzajúcim sa v rovnakej situácii podlieha dodatočným podmienkam spočívajúcim v tom, že ich profesijná kariéra bola prerušená alebo ovplyvnená z dôvodu narodenia alebo osvojenia ich detí.
51
Podľa článku 3 ods. 1 písm. a) smernice 79/7 sa táto smernica vzťahuje na zákonné systémy, ktoré poskytujú ochranu okrem iného pre prípad staroby. Podľa článku 4 ods. 1 tretej zarážky uvedenej smernice sa zásadou rovnosti zaobchádzania navyše rozumie, že neexistuje žiadna priama či nepriama diskriminácia na základe pohlavia, najmä s odkazom na manželský alebo rodinný stav, pokiaľ ide o výpočet dávok.
52
Ako uvádzajú vnútroštátne súdy, Súdny dvor už v bodoch 39, 41, 66 a 67 svojho rozsudku z 12. decembra 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Príspevok k dôchodku matkám) (C‑450/18, EU:C:2019:1075), v podstate rozhodol, že smernica 79/7 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje nárok na príspevok k dôchodku pre ženy, ktoré majú aspoň dve biologické alebo osvojené deti a poberajú príspevkový invalidný dôchodok z dôvodu trvalej invalidity v rámci vnútroštátneho systému sociálneho zabezpečenia, kým muži nachádzajúci sa v rovnakej situácii nemajú na takýto príspevok k dôchodku nárok, a to vzhľadom na to, že takáto právna úprava predstavuje priamu diskrimináciu na základe pohlavia v zmysle článku 4 ods. 1 tretej zarážky tejto smernice.
53
V prejednávanej veci z vysvetlení poskytnutých vnútroštátnymi súdmi vyplýva, že vnútroštátna právna úprava, ktorá viedla k tomuto rozsudku, a to právna úprava vyplývajúca z článku 60 ods. 1 skoršieho LGSS, bola zmenená najmä v tom zmysle, že odteraz majú nárok na takýto príspevok k dôchodku nielen ženy, ale aj muži, pokiaľ spĺňajú dodatočné podmienky týkajúce sa toho, že ich profesijná kariéra bola prerušená alebo ovplyvnená v súvislosti s narodením alebo osvojením ich detí, konkrétne, pokiaľ ide o spory vo veci samej, podmienku, že v období od deviatich mesiacov pred narodením ich detí do troch rokov po tomto narodení neplatili príspevky viac ako 120 dní.
54
Ako spresnili INSS a španielska vláda, zmenený LGSS vychádza – ako to vyplýva z dôvodovej správy k tomuto zákonu – z domnienky, že výchovu detí v zásade zabezpečujú ženy na úkor svojej profesionálnej kariéry, pričom táto domnienka vychádza z empirického zistenia, že výchova detí ich matkou ovplyvňuje prevažne jej profesionálnu kariéru. Takáto domnienka by mohla byť vyvrátená len v prípade, ak by sa preukázalo, že boli splnené podmienky uplatniteľné na mužov, ktoré sú stanovené v článku 60 ods. 1 zmeneného LGSS, čo by umožnilo konštatovať, že to bol v skutočnosti muž, kto sa venoval výchove detí.
55
V prvom rade treba tejto súvislosti – podobne ako vnútroštátne súdy a Európska komisia – na jednej strane konštatovať, že na jednej strane zmeny vykonané v skoršom LGSS neukončili menej priaznivé zaobchádzanie s mužmi v porovnaní so ženami.
56
Iba muži totiž musia na to, aby mali nárok na predmetný príspevok k dôchodku, spĺňať dodatočné podmienky uvedené v bode 53 tohto rozsudku. Postavenie rodiča teda nestačí na to, aby mužom poberajúcim starobný dôchodok mohol byť takýto príspevok priznaný, zatiaľ čo ženám s rovnakým postavením áno.
57
Na druhej strane treba overiť, či sa rozdielne zaobchádzanie s mužmi a so ženami zavedené vnútroštátnou právnou úpravou dotknutou vo veci samej týka kategórií osôb nachádzajúcich sa v porovnateľných situáciách v súlade s úvahami pripomenutými v bodoch 42 až 45 rozsudku z 12. decembra 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Príspevok k dôchodku matkám) (C‑450/18, EU:C:2019:1075).
58
Predovšetkým porovnateľnosť situácií sa musí posudzovať nie globálne a abstraktne, ale špecificky a konkrétne so zreteľom na všetky skutočnosti, ktoré ich charakterizujú, vzhľadom na predmet a cieľ vnútroštátnej právnej úpravy, ktorý zavádza predmetný rozdiel, a prípadne aj na zásady a ciele oblasti, do ktorej táto právna úprava patrí [rozsudok z 12. decembra 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Príspevok k dôchodku matkám), C‑450/18, EU:C:2019:1075, bod 45, ako aj citovaná judikatúra].
59
V prejednávanej veci zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, ako aj zo samotného znenia tejto právnej úpravy vyplýva, že jej cieľom je znížiť existujúce rodové rozdiely v oblasti sociálneho zabezpečenia kompenzovaním finančnej ujmy, ktorú znášajú matky v ich profesijnej kariére z dôvodu ich prevažujúcej úlohy pri výchove svojich detí, čo je ujma, ktorá sa prejavuje najmä zaplatením nižších príspevkov do systému sociálneho zabezpečenia, a teda priznaním znížených dávok sociálneho zabezpečenia.
60
Súdny dvor však už rozhodol, že vzhľadom na takýto cieľ nemožno vylúčiť, že pracovníci ženského a mužského pohlavia, ktorí zabezpečujú výchovu svojich detí, sa nachádzajú v porovnateľnej situácii, keďže obaja môžu byť z dôvodu svojej účasti na výchove svojich detí rovnako znevýhodnení v kariére, pričom toto posúdenie nie je spochybnené okolnosťou zdôraznenou INSS a španielskou vládou, že úlohy spojené s výchovou detí v praxi vykonávajú prevažne ženy [pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. decembra 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Príspevok k dôchodku matkám), C‑450/18, EU:C:2019:1075, body 50 až 52].
61
Z toho vyplýva, že vnútroštátna právna úprava, akou je článok 60 ods. 1 zmeneného LGSS, zaobchádza s mužmi menej priaznivo ako so ženami, hoci sa môžu nachádzať v porovnateľných situáciách.
62
Takáto právna úprava tak predstavuje priamu diskrimináciu na základe pohlavia v zmysle článku 4 ods. 1 smernice 79/7.
63
V druhom rade treba pripomenúť, že podľa judikatúry Súdneho dvora je výnimka zo zákazu akejkoľvek priamej diskriminácie z dôvodu pohlavia uvedeného v článku 4 ods. 1 smernice 79/7 možná len v prípadoch, ktoré sú taxatívne vymenované v ustanoveniach tejto smernice [pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. decembra 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Príspevok k dôchodku matkám), C‑450/18, EU:C:2019:1075, bod 54 a citovanú judikatúru].
64
V tejto súvislosti, pokiaľ ide na jednej strane o článok 4 ods. 2 smernice 79/7, podľa ktorého sa zásada rovnosti zaobchádzania nedotýka ustanovení o ochrane žien z dôvodu materstva, treba konštatovať, ako uvádza aj vnútroštátny súd vo veci C‑623/23, že článok 60 ods. 1 zmeneného LGSS neobsahuje žiadny prvok, ktorý by spájal poskytnutie predmetného príspevku k dôchodku s čerpaním materskej dovolenky alebo s nevýhodami, ktorým je vystavená žena v zamestnaní z dôvodu, že nie je v období po pôrode na pracovisku [pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. decembra 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Príspevok k dôchodku matkám), C‑450/18, EU:C:2019:1075, bod 57].
65
Okrem toho, ako uvádza Komisia, samotná skutočnosť, že predmetný príspevok k dôchodku môže byť odteraz, s výhradou dodatočných podmienok uvedených v bode 53 tohto rozsudku, priznaný aj mužom, potvrdzuje takéto konštatovanie.
66
Na príspevok k dôchodku, o aký ide vo veci samej, sa teda nevzťahuje výnimka zo zákazu diskriminácie stanovená v článku 4 ods. 2 smernice 79/7.
67
Na druhej strane podľa článku 7 ods. 1 písm. b) tejto smernice sa táto smernica nedotýka práva členských štátov vylúčiť z jej pôsobnosti výhody súvisiace so systémami starobných dôchodkov poskytovaných osobám, ktoré vychovali deti, ako aj nadobudnutie nároku na dávky po dobách prerušenia zamestnania z dôvodu výchovy detí.
68
V tejto súvislosti však stačí uviesť, že hoci je pravda, že článok 60 ods. 1 písm. b) body 1 a 2 zmeneného LGSS ukladá mužom podmienky, ktorých cieľom je najmä obmedziť priznanie predmetného príspevku k dôchodku len pracovníkom mužského pohlavia, ktorých profesijná kariéra bola prerušená alebo ovplyvnená v súvislosti s narodením alebo osvojením ich detí, zo spresnení poskytnutých vnútroštátnymi súdmi vyplýva, že pokiaľ ide o ženy, toto ustanovenie naďalej nepodmieňuje priznanie takéhoto príspevku výchovou detí alebo existenciou dôb prerušenia ich profesijnej kariéry z dôvodu výchovy ich detí [pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. decembra 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Príspevok k dôchodku matkám), C‑450/18, EU:C:2019:1075, bod 62].
69
V dôsledku toho sa článok 7 ods. 1 písm. b) smernice 79/7 nemôže uplatniť na takýto príspevok k dôchodku.
70
V treťom rade treba preskúmať, či diskriminácia uvedená v bode 62 tohto rozsudku, ktorá vyplýva z článku 60 ods. 1 zmeneného LGSS, môže byť odôvodnená na základe článku 23 Charty.
71
Tento článok 23 vo svojom druhom odseku stanovuje, že zásada rovnosti nebráni zachovaniu alebo prijatiu opatrení, ktoré ustanovujú osobitné výhody v prospech menej zastúpeného pohlavia. V tejto súvislosti treba spresniť, že toto ustanovenie preberá „v skrátenej podobe“ článok 157 ods. 4 ZFEÚ, ale „nemení [ho]“, ako to vyplýva z vysvetliviek k Charte základných práv (Ú. v. EÚ C 303, 2007, s. 17).
72
V článku 157 ods. 4 ZFEÚ sa uvádza, že vzhľadom na cieľ v praxi plne zabezpečiť rovnosť zaobchádzania s mužmi a so ženami v pracovnom procese zásada rovnosti zaobchádzania nebráni žiadnemu členskému štátu zachovať alebo zaviesť opatrenia umožňujúce osobitné výhody menej zastúpenému pohlaviu pre ľahšie uplatnenie sa v odbornej pracovnej činnosti alebo ako prevenciu či kompenzáciu nevýhod v profesijnej kariére.
73
V tejto súvislosti INSS tvrdí, že článok 60 ods. 1 zmeneného LGSS patrí do pôsobnosti uvedeného ustanovenia, keďže ho treba považovať za pozitívne opatrenie, ktoré je súčasťou sledovania cieľa, ktorého význam je uznaný na úrovni Únie, a to odstrániť rodové rozdiely v oblasti starobných dôchodkov, ktoré vyplývajú z toho, že ženy v minulosti zohrávali hlavnú úlohu pri výchove detí. INSS dodáva, že predmetný príspevok k dôchodku je súčasťou súboru opatrení prijatých Španielskym kráľovstvom, ktoré sa okrem iného týkajú opatrení určených na podporu spoluzodpovednosti rodičov pri zosúlaďovaní rodinného a pracovného života, a teda na dosiahnutie cieľov uvedených v článku 157 ods. 4 ZFEÚ. Článok 60 ods. 1 zmeneného LGSS tak umožňuje doplniť tieto ďalšie opatrenia tým, že kompenzuje nevýhody, ktoré ženy utrpeli v rámci svojej profesionálnej kariéry z dôvodu výchovy ich detí a ktoré na konci kariéry majú vplyv na ich starobné dôchodky.
74
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že Súdny dvor v bode 65 rozsudku z 12. decembra 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Príspevok k dôchodku matkám) (C‑450/18, EU:C:2019:1075), v podstate rozhodol, že článok 157 ods. 4 ZFEÚ sa nemôže uplatňovať na vnútroštátnu právnu úpravu, ako je článok 60 ods. 1 skoršieho LGSS, ktorá sa obmedzuje na priznanie príspevku k dôchodku ženám pri priznaní dôchodku, bez toho, aby sa riešili problémy, s ktorými sa môžu stretnúť počas svojej profesijnej kariéry, pričom sa nezdá, že by takýto príspevok k dôchodku mohol kompenzovať nevýhody, ktorým by boli ženy vystavené tým, že by im pomohol v tejto kariére, a teda v praxi zabezpečiť úplnú rovnosť medzi mužmi a ženami v pracovnom živote.
75
Úvahy uvedené v predchádzajúcom bode však platia aj pre článok 60 ods. 1 zmeneného LGSS. V tejto súvislosti skutočnosť, že toto ustanovenie dopĺňa, pokiaľ je stanovené, iné ustanovenia, ktoré sú ako také určené na dosiahnutie cieľov uvedených v článku 157 ods. 4 ZFEÚ, nie je sama osebe spôsobilá ovplyvniť takýto záver.
76
Preto treba konštatovať, že vnútroštátna právna úprava, o akú ide vo veci samej, nemôže byť odôvodnená na základe článku 23 Charty.
77
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na prvú otázku vo veci C‑623/23 a na jedinú otázku vo veci C‑626/23, odpovedať tak, že sa smernica 79/7, najmä článok 4 a článok 7 ods. 1 písm. b) tejto smernice v spojení s článkom 23 Charty, má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa na účely zníženia rodových rozdielov v oblasti dávok sociálneho zabezpečenia z dôvodu výchovy detí priznáva príspevok k dôchodku ženám, ktoré poberajú príspevkový starobný dôchodok a majú jedno alebo viac detí, zatiaľ čo priznanie tohto príspevku mužom nachádzajúcim sa v rovnakej situácii podlieha dodatočným podmienkam spočívajúcim v tom, že ich profesijná kariéra bola prerušená alebo ovplyvnená z dôvodu narodenia alebo osvojenia ich detí.
O druhej otázke vo veci C‑623/23
O prípustnosti
78
INSS a španielska vláda tvrdia, že druhá otázka vo veci C‑623/23, ktorá sa týka vplyvu, ktorý by priznanie predmetného príspevku k dôchodku otcovi mohlo mať na zachovanie príspevku, ktorý už bol priznaný matke, je neprípustná, keďže prípadné zrušenie tohto príspevku matke dotknutých detí nie je predmetom sporu vo veci samej.
79
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora v rámci spolupráce medzi týmto súdom a vnútroštátnymi súdmi zakotvenej v článku 267 ZFEÚ prináleží iba vnútroštátnemu súdu, ktorý prejednáva spor a ktorý musí niesť zodpovednosť za následné súdne rozhodnutie, aby so zreteľom na osobitosti veci posúdil tak potrebu rozhodnutia v prejudiciálnom konaní pre vyhlásenie svojho rozsudku, ako aj dôležitosť otázok, ktoré kladie Súdnemu dvoru. Ak sa teda položené otázky týkajú výkladu práva Únie, Súdny dvor je v zásade povinný rozhodnúť [rozsudok z 24. februára 2022, TGSS (Nezamestnanosť pracovníkov v domácnosti), C‑389/20, EU:C:2022:120, bod 23 a citovaná judikatúra].
80
Z toho vyplýva, že k otázkam týkajúcim sa práva Únie sa viaže domnienka relevantnosti. Súdny dvor môže odmietnuť rozhodnúť o prejudiciálnej otázke položenej vnútroštátnym súdom len vtedy, ak je zjavné, že požadovaný výklad práva Únie nemá nijakú súvislosť s existenciou alebo predmetom sporu vo veci samej, pokiaľ ide o hypotetický problém alebo ak Súdny dvor nedisponuje skutkovými ani právnymi okolnosťami potrebnými na užitočnú odpoveď na otázky, ktoré mu boli položené [rozsudok z 24. februára 2022, TGSS (Nezamestnanosť pracovníkov v domácnosti), C‑389/20, EU:C:2022:120, bod 24 a citovaná judikatúra].
81
V prejednávanej veci je pravda, že otázka zrušenia príspevku k dôchodku priznaného matke sa nezdá byť ako taká predmetom sporu vo veci samej. Podľa článku 60 ods. 2 zmeneného LGSS „priznanie príspevku druhému rodičovi má za následok zánik príspevku, ktorý už bol priznaný prvému rodičovi“, pričom tento rodič musí byť vypočutý „pred vydaním rozhodnutia o priznaní nároku druhému rodičovi“. Okrem toho zo spresnení poskytnutých vnútroštátnym súdom vyplýva, že matka bola v konaní vo veci samej predvolaná ako vedľajšia účastníčka konania.
82
Za týchto okolností nemožno vylúčiť, že vnútroštátny súd musí na účely rozhodnutia sporu vo veci samej pri dodržaní uplatniteľných procesných pravidiel zohľadniť možnosť takéhoto zrušenia. V dôsledku toho nie je zjavné, že zlučiteľnosť takéhoto zrušenia s právom Únie nemá žiadnu súvislosť s predmetom sporu vo veci samej.
83
Španielska vláda sa okrem toho domnieva, že smernica 79/7 nijako nesúvisí s predmetom druhej otázky vo veci C‑623/23, keďže vnútroštátny súd nespresnil, ktoré z ustanovení tejto smernice by bolo porušené, ak by konštatovanie diskriminačnej povahy vnútroštátnej právnej úpravy dotknutej vo veci samej viedlo k zrušeniu predmetného príspevku k dôchodku priznaného matke.
84
V tejto súvislosti stačí uviesť, že pochybnosti vnútroštátneho súdu vyplývajú z toho, že sa domnieva, že takéto zrušenie by mohlo zbaviť užitočného účinku konštatovanie diskriminačnej povahy tejto vnútroštátnej právnej úpravy, ktoré bolo vykonané na základe smernice 79/7. Je teda možné pochopiť súvislosť, ktorú tento súd vidí medzi zrušením predmetného príspevku k dôchodku priznaného matke a požiadavkami vyplývajúcimi z tejto smernice.
85
Z toho vyplýva že druhá otázka vo veci C‑623/23 je prípustná.
O veci samej
86
Svojou druhou otázkou vo veci C‑623/23 sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má smernica 79/7 vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby v prípade, keď sa zamietne žiadosť o príspevok k dôchodku podaná otcom na základe vnútroštátnej právnej úpravy, o ktorej sa rozhodlo, že predstavuje priamu diskrimináciu na základe pohlavia v zmysle tejto smernice, a preto musí byť otcovi priznaný tento príspevok za podmienok uplatniteľných na matky, takéto priznanie má za následok zrušenie príspevku k dôchodku, ktorý už bol priznaný matke, keďže podľa tejto právnej úpravy môže byť uvedený príspevok priznaný len tomu rodičovi, ktorý poberá nižší starobný dôchodok, a týmto rodičom je otec.
87
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry v prípade, že bola konštatovaná diskriminácia odporujúca právu Únie a kým nie sú prijaté opatrenia na obnovu rovnosti zaobchádzania, dodržiavanie zásady rovnosti možno zaručiť len tým, že sa osobám zo znevýhodnenej skupiny poskytnú rovnaké výhody, aké majú osoby zo zvýhodnenej skupiny. V takom prípade je vnútroštátny súd povinný vylúčiť uplatnenie všetkých diskriminačných vnútroštátnych ustanovení bez toho, aby bol povinný žiadať o ich predchádzajúce zrušenie vnútroštátnym zákonodarcom, alebo naň čakať, a uplatniť na členov znevýhodnenej skupiny rovnaký režim ako na osoby druhej skupiny [rozsudok zo 14. septembra 2023, TGSS (Odmietnutie príspevku v materstve), C‑113/22, EU:C:2023:665, bod 41 a citovaná judikatúra].
88
Ak v prejednávanej veci, pokiaľ ide o predmetný príspevok k dôchodku, uplatnenie rovnakého režimu na otca, aký sa uplatňuje na matku, vedie k priznaniu tohto príspevku tomuto otcovi a zároveň k zrušeniu príspevku už priznaného tejto matke, keďže na jednej strane vnútroštátna právna úprava stanovuje, že uvedený príspevok možno priznať len jednému rodičovi, a to rodičovi, ktorý poberá najnižší dôchodok, a na druhej strane matka poberá najvyšší dôchodok, toto zrušenie nemožno považovať za také, ktoré zbavuje potrebného účinku konštatovanie, že vnútroštátna právna úprava, na základe ktorej bol otcom tento príplatok odňatý, bola diskriminačná.
89
Takéto zrušenie je totiž len dôsledkom toho, že na otca sa uplatňujú rovnaké podmienky ako na matky, pokiaľ ide o priznanie predmetného príspevku k dôchodku.
90
To isté by sa vzťahovalo na situáciu, ktorú uviedol vnútroštátny súd, v ktorej otec poberal vyšší dôchodok a tento príspevok bol z tohto dôvodu priznaný len matke.
91
Tomuto súdu prináleží vykladať svoje vnútroštátne právo a posúdiť, či tento nárok umožňuje alebo neumožňuje zachovanie príspevku k dôchodku, ktorý už bol priznaný matke, ak otec môže požiadať o predmetný príspevok k dôchodku za rovnakých podmienok, aké sa uplatňujú na matky, pričom sa spresňuje, že uvedený súd zrejme zastáva názor, že podmienka, ktorá stanovuje, že tento príspevok sa priznáva len tomu z rodičov, ktorý poberá najnižší dôchodok, sa neuplatní, „ak sa [uvedený] príspevok k dôchodku prizná otcovi, ktorý nespĺňa podmienky stanovené vnútroštátnym predpisom zavádzajúcim diskrimináciu na základe pohlavia“.
92
Ak vnútroštátny súd konštatuje, že jeho vnútroštátne právo umožňuje takéto zachovanie, žiadne ustanovenie práva Únie nevyžaduje, aby bol príspevok k dôchodku, o aký ide vo veci samej, odňatý kategórii osôb, ktoré ho už poberajú, ako správne uviedla Komisia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. júna 2011, Landtová, C‑399/09, EU:C:2011:415, bod 53).
93
Vzhľadom na vyššie uvedené treba na druhú otázku položenú vo veci C‑623/23 odpovedať tak, že smernica 79/7 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby v prípade, keď sa zamietne žiadosť o príspevok k dôchodku podaná otcom na základe vnútroštátnej právnej úpravy, o ktorej sa rozhodlo, že predstavuje priamu diskrimináciu na základe pohlavia v zmysle tejto smernice, a preto musí byť otcovi priznaný tento príspevok za podmienok uplatniteľných na matky, takéto priznanie má za následok zrušenie príspevku k dôchodku, ktorý už bol priznaný matke, keďže podľa tejto právnej úpravy môže byť uvedený príspevok priznaný len tomu rodičovi, ktorý poberá nižší starobný dôchodok, a týmto rodičom je otec.
O trovách
94
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnymi súdmi, o trovách konania rozhodnú tieto vnútroštátne súdy. Iné trovy, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (desiata komora) rozhodol takto:
1.
Smernica Rady 79/7/EHS z 19. decembra 1978 o postupnom vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením, najmä článok 4 a článok 7 ods. 1 písm. b) tejto smernice v spojení s článkom 23 Charty základných práv Európskej únie,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
bráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa na účely zníženia rodových rozdielov v oblasti dávok sociálneho zabezpečenia z dôvodu výchovy detí priznáva príspevok k dôchodku ženám, ktoré poberajú príspevkový starobný dôchodok a majú jedno alebo viac detí, zatiaľ čo priznanie tohto príspevku mužom nachádzajúcim sa v rovnakej situácii podlieha dodatočným podmienkam spočívajúcim v tom, že ich profesijná kariéra bola prerušená alebo ovplyvnená z dôvodu narodenia alebo osvojenia ich detí.
2.
Smernica 79/7
sa má vykladať v tom zmysle, že:
nebráni tomu, aby v prípade, keď sa zamietne žiadosť o príspevok k dôchodku podaná otcom na základe vnútroštátnej právnej úpravy, o ktorej sa rozhodlo, že predstavuje priamu diskrimináciu na základe pohlavia v zmysle tejto smernice, a preto musí byť otcovi priznaný tento príspevok za podmienok uplatniteľných na matky, takéto priznanie má za následok zrušenie príspevku k dôchodku, ktorý už bol priznaný matke, keďže podľa tejto právnej úpravy môže byť uvedený príspevok priznaný len tomu rodičovi, ktorý poberá nižší starobný dôchodok, a týmto rodičom je otec.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: španielčina.
(
i
)	Názov tejto veci je fiktívny. Nezodpovedá skutočnému menu ani názvu žiadneho z účastníkov konania.