62024CJ0364
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (prvá komora)
z 5. februára 2026 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Životné prostredie – Zámerné uvoľňovanie geneticky modifikovaných organizmov (GMO) – Opatrenia na predchádzanie neúmyselnej prítomnosti GMO v životnom prostredí – Smernica 2001/18/ES – Článok 26c ods. 1 a 3 – Nariadenie (ES) č. 1829/2003 – Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2016/321 – Zákaz pestovania GM kukurice MON 810 v Taliansku – Platnosť – Voľný pohyb tovaru – Články 34 a 114 ZFEÚ – Zásada proporcionality a zásada zákazu diskriminácie – Sloboda podnikania – Články 16 a 21 Charty základných práv Európskej únie“
V spojených veciach C‑364/24 a C‑393/24,
ktorých predmetom sú dva návrhy na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, prvý podaný rozhodnutím Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko) zo 14. mája 2024 a doručený Súdnemu dvoru 17. mája 2024 a druhý rozhodnutím Tribunale di Udine (Všeobecný súd Udine, Taliansko) zo 7. mája 2024 a doručený Súdnemu dvoru 5. júna 2024, ktoré súvisia s konaním:
Giorgio Fidenato, samostatne aj ako majiteľ poľnohospodárskeho podniku In Trois,
proti
Ministero dell’Agricoltura, della Sovranità alimentare e delle Foreste,
za účasti:
WX, samostatne aj ako majiteľ poľnohospodárskeho podniku Li Pocis WX,
a
Giorgio Fidenato, samostatne aj ako majiteľ poľnohospodárskeho podniku In Trois,
proti
Ministero dell’Agricoltura, della Sovranità alimentare e delle Foreste,
SÚDNY DVOR (prvá komora),
v zložení: predseda prvej komory F. Biltgen, sudcovia I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni (spravodajca) a M. Bošnjak,
generálny advokát: M. Szpunar,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Giorgio Fidenato, samostatne aj ako majiteľ poľnohospodárskeho podniku In Trois, v zastúpení: G. Martorana, avvocato,
–
talianska vláda, v zastúpení: S. Fiorentino, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci M. Di Benedetto, avvocato dello Stato, a G. Lillo, procuratore dello Stato,
–
grécka vláda, v zastúpení: E. Leftheriotou a A. Vasilopoulou, splnomocnené zástupkyne,
–
francúzska vláda, v zastúpení: P. Chansou, B. Fodda a B. Travard, splnomocnení zástupcovia,
–
luxemburská vláda, v zastúpení: A. Germeaux a T. Schell, splnomocnení zástupcovia,
–
maďarská vláda, v zastúpení: M. Z. Fehér a K. Szíjjártó, splnomocnení zástupcovia,
–
poľská vláda, v zastúpení: B. Majczyna, splnomocnený zástupca,
–
Európsky parlament, v zastúpení: W. Kuzmienko a M. Menegatti, splnomocnení zástupcovia,
–
Rada Európskej únie, v zastúpení: M. Moore, P. Pecheux a S. Scarpa Ferraglio, splnomocnení zástupcovia,
–
Európska komisia, v zastúpení: C. Biz, F. Castilla Contreras a I. Galindo Martín, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní z 26. júna 2025,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrhy na začatie prejudiciálneho konania sa týkajú posúdenia platnosti článkov 26b a 26c smernice 2001/18/ES Európskeho parlamentu a Rady z 12. marca 2001 o zámernom uvoľnení geneticky modifikovaných organizmov do životného prostredia a o zrušení smernice Rady 90/220/ES (Ú. v. ES L 106, 2001, s. 1; Mim. vyd. 15/006, s. 77), zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/412 z 11. marca 2015 (Ú. v. EÚ L 68, 2015, s. 1) (ďalej len „smernica 2001/18“), ako aj platnosti a výkladu vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/321 z 3. marca 2016, ktorým sa upravuje geografický rozsah pôsobnosti povolenia na pestovanie geneticky modifikovanej kukurice (Zea mays L.) MON 810 (MON‑ØØ81Ø‑6) (Ú. v. EÚ L 60, 2016, s. 90), vzhľadom na článok 3 ZEÚ, články 2, 3, 18, 26, 34 až 36 ZFEÚ, článok 216 ods. 2 ZFEÚ, články 16, 21 a 52 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len„Charta“), zásady zákazu diskriminácie a proporcionality, ako aj článok 34 nariadenia (ES) č. 1829/2003 Európskeho parlamentu a Rady z 22. septembra 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivách (Ú. v. EÚ L 268, 2003, s. 1; Mim. vyd. 13/032, s. 432).
2
Tieto návrhy boli podané v rámci sporov medzi pánom Giorgiom Fidenatom, poľnohospodárom, a talianskymi orgánmi vo veci vykonania opatrení na zničenie a zakopanie plodín geneticky modifikovanej kukurice (Zea mays L.) MON 810 (MON‑ØØ81Ø‑6) (ďalej len „GM kukurica MON 810“) a uloženia správnej pokuty pánovi Fidenatovi vo výške 50000 eur za pestovanie takýchto plodín.
Právny rámec
Medzinárodné právo
3
Rozhodnutím Rady 94/800/ES z 22. decembra 1994 týkajúcim sa uzavretia dohôd v mene Európskeho spoločenstva, pokiaľ ide o záležitosti v rámci jeho kompetencie, ku ktorým sa dospelo na Uruguajskom kole multilaterálnych rokovaní (1986 – 1994) (Ú. v. ES L 336, 1994, s. 1; Mim. vyd. 11/021, s. 80), Rada Európskej únie schválila Dohodu o založení Svetovej obchodnej organizácie (WTO), podpísanú v Marrákeši 15. apríla 1994, ako aj dohody nachádzajúce sa v prílohe tejto dohody (ďalej len „dohody WTO“).
Právo Únie
Smernica 2001/18
4
Článok 1 smernice 2001/18 s názvom „Cieľ“ stanovuje:
„V súlade s princípom prevencie je cieľom tejto smernice aproximovať zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia členských štátov a chrániť ľudské zdravie a životné prostredie, v prípade:
–
zámerného uvoľnenia geneticky modifikovaných organizmov [ďalej len ‚GMO‘] do životného prostredia na akékoľvek iné účely ako umiestnenie na trh v rámci spoločenstva,
–
umiestňovanie [GMO] na trh ako výrobkov, alebo vo výrobkoch v rámci spoločenstva.“
5
Podľa článku 4 tejto smernice, nazvaného „Všeobecné povinnosti“:
„1.   V súlade s princípom prevencie členské štáty zabezpečia, aby sa prijali všetky vhodné opatrenia na predchádzanie nepriaznivým účinkom na ľudské zdravie a na životné prostredie, ktoré by mohli vzniknúť zo zámerného uvoľnenia GMO alebo ich umiestnenia na trh. GMO je možné zámerne uvoľniť alebo umiestniť na trh iba v súlade s časťou B, alebo s časťou C.
…“
6
Článok 22 uvedenej smernice s názvom „Voľný obeh“ uvádza:
„Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 23, nesmú členské štáty zakázať, obmedziť alebo brániť umiestňovaniu na trh GMO ako výrobkov, alebo vo výrobkoch, ktoré spĺňajú požiadavky tejto smernice.“
7
Článok 23 tej istej smernice, nazvaný „Bezpečnostná doložka“, stanovuje:
„1.   Keď v dôsledku nových alebo dodatočných informácií, ktoré sa sprístupnili odo dňa súhlasu a ktoré ovplyvňujú posudzovanie environmentálnych rizík alebo prehodnotenia existujúcich informácií na základe nových alebo dodatočných vedeckých vedomostí, má členský štát dôvody sa domnievať, že GMO ako výrobok alebo vo výrobku, ktorý sa riadne ohlásil a dostal písomný súhlas podľa tejto smernice, predstavuje riziko pre ľudské zdravie alebo pre životné prostredie, môže takýto členský štát dočasne obmedziť alebo zakázať použitie a/alebo predaj takéhoto GMO ako výrobok, alebo vo výrobkoch na svojom území.
Členský štát zabezpečí, že v prípade vážneho rizika sa uplatnia núdzové opatrenia, ako sú prerušenie alebo ukončenie umiestňovania na trh vrátane informácií pre verejnosť.
Členský štát okamžite informuje [Európsku k]omisiu a ostatné členské štáty o opatreniach, prijatých podľa tohto článku a odôvodní svoje rozhodnutie, poskytnutím svojho prehodnotenia pôvodného posudzovania environmentálnych rizík s uvedením, či a ako sa majú zmeniť a doplniť podmienky súhlasu, alebo či sa má súhlas ukončiť, a kde je to vhodné, poskytne nové informácie, o ktoré sa jeho rozhodnutie opiera.
2.   Do 60 dní od dátumu doručenia informácií zaslaných členským štátom sa v súlade s regulačným postupom uvedeným v článku 30 ods. 2 prijme rozhodnutie o tom, aké opatrenie prijme tento členský štát. Na účely výpočtu 60‑dňovej lehoty sa neberie do úvahy časové obdobie, počas ktorého Komisia očakáva ďalšie informácie, ktoré si mohla vyžiadať od ohlasovateľa, alebo počas ktorého očakáva stanovisko vedeckého výboru (vedeckých výborov), s ktorým (ktorými) konzultovala. Lehota, počas ktorej Komisia očakáva stanovisko vedeckého výboru (vedeckých výborov), s ktorým (ktorými) konzultovala, neprekročí 60 dní.
Podobne sa neberie do úvahy lehota, ktorú využije Rada na konanie v súlade s regulačným postupom uvedeným v článku 30 ods. 2.“
8
Článok 26b smernice 2001/18 s názvom „Pestovanie“ stanovuje:
„1.   Počas povoľovacieho postupu pre daný GMO alebo pri obnovení súhlasu/povolenia môže členský štát požiadať o úpravu geografického rozsahu pôsobnosti písomného súhlasu alebo povolenia v tom zmysle, že celé územie alebo časť územia tohto členského štátu sa má vylúčiť z pestovania. Táto žiadosť musí byť oznámená Komisii najneskôr 45 dní odo dňa rozoslania hodnotiacej správy uvedenej v článku 14 ods. 2 tejto smernice alebo odo dňa prijatia stanoviska Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín podľa článku 6 ods. 6 a článku 18 ods. 6 nariadenia [č. 1829/2003]. Komisia bezodkladne predloží žiadosť členského štátu ohlasovateľovi/žiadateľovi a ostatným členským štátom. Komisia zverejní žiadosť prostredníctvom elektronických prostriedkov.
2.   Do 30 dní od dňa, keď Komisia predloží túto žiadosť, ohlasovateľ/žiadateľ môže upraviť alebo potvrdiť geografický rozsah pôsobnosti svojho ohlásenia/žiadosti.
V prípade nepotvrdenia sa úprava geografického rozsahu pôsobnosti ohlásenia/žiadosti zapracuje do písomného súhlasu vydaného v súlade s touto smernicou a prípadne do rozhodnutia vydaného v súlade s článkom 19 tejto smernice, ako aj rozhodnutia o povolení prijatého v súlade s článkami 7 a 19 nariadenia [č. 1829/2003].
Písomný súhlas vydaný podľa tejto smernice a v náležitých prípadoch rozhodnutie vydané v súlade s článkom 19 tejto smernice, ako aj rozhodnutie o povolení prijaté v súlade s článkami 7 a 19 nariadenia [č. 1829/2003] sa následne vydajú na základe upraveného geografického rozsahu pôsobnosti ohlásenia/žiadosti.
Ak sa žiadosť v súlade s odsekom 1 tohto článku oznamuje Komisii po dátume rozoslania hodnotiacej správy podľa článku 14 ods. 2 tejto smernice alebo po doručení stanoviska Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín podľa článku 6 ods. 6 a článku 18 ods. 6 nariadenia [č. 1829/2003], harmonogramy stanovené v článku 15 tejto smernice na vydávanie písomného súhlasu alebo prípadne v článkoch 7 a 19 nariadenia [č. 1829/2003] na predloženie návrhu rozhodnutia na prijatie výboru sa predĺžia o jednotný čas 15 dní bez ohľadu na počet členských štátov, ktoré tieto žiadosti predkladajú.
3.   Ak sa podľa odseku 1 tohto článku nepredloží žiadna žiadosť alebo ak ohlasovateľ/žiadateľ potvrdí geografický rozsah pôsobnosti svojho pôvodného ohlásenia/žiadosti, môže členský štát prijať opatrenia, ktorými na celom svojom území alebo na jeho časti obmedzí alebo zakáže pestovanie GMO alebo skupiny GMO definovanej plodinou či vlastnosťami, ktorá bola predtým povolená v súlade s časťou C tejto smernice alebo s nariadením [č. 1829/2003], ak sú takéto opatrenia v súlade s právom Únie, sú odôvodnené, primerané a nediskriminačné a okrem toho sú založené na závažných dôvodoch súvisiacich s:
a)
cieľmi politiky životného prostredia;
b)
územným plánovaním;
c)
využívaním pôdy;
d)
sociálno‑ekonomickými vplyvmi;
e)
predchádzaním prítomnosti GMO v iných produktoch bez toho, aby bol dotknutý článok 26a;
f)
cieľmi poľnohospodárskej politiky;
g)
verejnou politikou.
Tieto dôvody môžu byť uplatnené jednotlivo alebo v kombinácii s výnimkou dôvodu uvedeného v písmene g), ktorý sa nemôže použiť individuálne, v závislosti od konkrétnych okolností členského štátu, regiónu alebo oblasti, v ktorej sa budú opatrenia uplatňovať, avšak v žiadnom prípade nesmú byť v rozpore s posúdením environmentálnych rizík vykonaným podľa tejto smernice alebo nariadenia [č. 1829/2003].
4.   Členský štát, ktorý má v úmysle prijať opatrenia podľa odseku 3 tohto článku, najprv oznámi svoj návrh opatrení a zodpovedajúce príslušné dôvody Komisii. Toto oznámenie sa môže uskutočniť pred ukončením postupu povoľovania GMO v súlade s časťou C tejto smernice alebo nariadením [č. 1829/2003]. Počas obdobia 75 dní plynúceho odo dňa, keď sa takéto oznámenie uskutočnilo:
a)
dotknutý členský štát sa zdrží prijímania a vykonávania uvedených opatrení;
b)
dotknutý členský štát zabezpečí, aby sa subjekty zdržali pestovania príslušného GMO alebo príslušných GMO, a
c)
Komisia môže vyjadriť akékoľvek pripomienky, ktoré považuje za vhodné.
Po uplynutí 75‑dňového obdobia uvedeného v prvom pododseku môže dotknutý členský štát počas celého trvania súhlasu/povolenia a odo dňa nadobudnutia účinnosti povolenia Únie uvedené opatrenia prijať buď v pôvodne navrhovanej podobe, alebo po zohľadnení nezáväzných pripomienok Komisie. O uvedených opatreniach sa bezodkladne upovedomí Komisia, ostatné členské štáty a držiteľ povolenia.
Členské štáty zverejnia všetky takéto opatrenia všetkým príslušným subjektom vrátane pestovateľov.
5.   Ak si členský štát želá, aby sa celé jeho územie alebo jeho časť opätovne začlenili do geografického rozsahu pôsobnosti súhlasu/povolenia, z ktorého boli predtým vyňaté podľa odseku 2, môže na tento účel podať žiadosť príslušnému orgánu, ktorý vydal písomný súhlas podľa tejto smernice, alebo Komisii, ak bol GMO povolený podľa nariadenia [č. 1829/2003]. Geografický rozsah pôsobnosti súhlasu alebo rozhodnutia o povolení zodpovedajúcim spôsobom upravuje príslušný orgán, ktorý písomný súhlas vydal, alebo prípadne Komisia.
6.   Na účely úpravy geografického rozsahu pôsobnosti súhlasu/povolenia GMO podľa odseku 5:
a)
v prípade GMO, ktoré bolo povolené v súlade s touto smernicou, upraví príslušný orgán, ktorý písomný súhlas udelil, zodpovedajúcim spôsobom geografický rozsah pôsobnosti súhlasu a po vykonaní úpravy informuje Komisiu, členské štáty a držiteľa povolenia;
b)
v prípade GMO povoleného v súlade s nariadením [č. 1829/2003] upraví Komisia zodpovedajúcim spôsobom rozhodnutie o povolení, pričom neuplatňuje postup ustanovený v článku 35 ods. 2 uvedeného nariadenia. Komisia zodpovedajúcim spôsobom informuje členské štáty a držiteľa povolenia.
7.   Ak členský štát zruší opatrenia prijaté podľa odsekov 3 a 4, bezodkladne o tom upovedomí Komisiu a ostatné členské štáty.
8.   Opatrenia prijaté podľa tohto článku neovplyvňujú voľný pohyb povolených GMO ako výrobkov alebo ako súčasti výrobkov.“
9
Podľa článku 26c smernice 2001/18, nazvaného „Prechodné opatrenia“:
„1.   Od 2. apríla do 3. októbra 2015 môže členský štát požiadať, aby sa upravil geografický rozsah pôsobnosti podaného ohlásenia/podanej žiadosti alebo udeleného povolenia, ktoré boli podané/udelené pred 2. aprílom 2015, v súlade s touto smernicou alebo s nariadením [č. 1829/2003]. Komisia bezodkladne predloží žiadosť členského štátu ohlasovateľovi/žiadateľovi a ostatným členským štátom.
2.   V prípade, že bolo podané ohlásenie/žiadosť a ohlasovateľ/žiadateľ nepotvrdil geografický rozsah pôsobnosti svojho pôvodného ohlásenia/žiadosti do 30 dní od oznámenia žiadosti uvedenej v odseku 1 tohto článku, geografický rozsah pôsobnosti ohlásenia/žiadosti sa upraví zodpovedajúcim spôsobom. Písomný súhlas vydaný podľa tejto smernice a v náležitých prípadoch rozhodnutie vydané v súlade s článkom 19 tejto smernice, ako aj rozhodnutie o povolení prijaté v súlade s článkami 7 a 19 nariadenia [č. 1829/2003] sa následne vydajú na základe upraveného geografického rozsahu pôsobnosti ohlásenia/žiadosti.
3.   Ak bolo povolenie už udelené a držiteľ povolenia nepotvrdil geografický rozsah pôsobnosti povolenia do 30 dní od oznámenia žiadosti uvedenej v odseku 1 tohto článku, povolenie sa primerane upraví. V prípade písomného súhlasu v súlade s touto smernicou príslušný orgán primerane upraví geografický rozsah pôsobnosti a po vykonaní úpravy informuje Komisiu, členské štáty a držiteľa povolenia. V prípade povolenia v súlade s nariadením [č. 1829/2003] upraví Komisia zodpovedajúcim spôsobom rozhodnutie o povolení, pričom neuplatňuje postup ustanovený v článku 35 ods. 2 uvedeného nariadenia. Komisia zodpovedajúcim spôsobom informuje členské štáty a držiteľa povolenia.
4.   Ak nebola podľa odseku 1 tohto článku podaná žiadna žiadosť alebo ak ohlasovateľ/žiadateľ alebo prípadne držiteľ povolenia potvrdil geografický rozsah pôsobnosti svojej pôvodnej žiadosti alebo prípadne povolenia, odseky 3 až 8 článku 26b sa uplatňujú mutatis mutandis.
5.   Týmto článkom nie je dotknuté pestovanie akéhokoľvek GMO osiva ani množiteľského materiálu rastlín, ktoré boli zákonne vysadené pred obmedzením alebo pred zákazom pestovania GMO v členskom štáte.
6.   Opatrenia prijaté podľa tohto článku neovplyvňujú voľný pohyb povolených GMO ako výrobkov alebo ako súčasti výrobkov.“
10
Článok 33 smernice 2001/18 s názvom „Pokuty“ znie takto:
„Členské štáty určia pokuty uplatniteľné pri porušení štátnych ustanovení prijatých podľa tejto smernice. Takéto pokuty budú účinné, primerané a odrádzajúce.“
Smernica 2015/412
11
Odôvodnenia 6 až 8, 16 a 27 smernice 2015/412 stanovujú:
„(6)
Skúsenosti ukázali, že pestovanie GMO je téma, ktorou sa dôkladnejšie zaoberajú členské štáty. Otázky týkajúce sa uvádzania GMO na trh a ich dovozu by naďalej mali byť regulované na úrovni Únie, aby zostal zachovaný vnútorný trh. Pestovanie si však v určitých prípadoch môže vyžadovať väčšiu pružnosť, keďže je oblasťou s výraznými národnými, regionálnymi a miestnymi aspektmi vzhľadom na svoje prepojenie s využívaním pôdy, miestnymi poľnohospodárskymi štruktúrami a ochranou alebo zachovávaním biotopov, ekosystémov a typov krajiny. V súlade s článkom 2 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) členské štáty majú právomoc prijímať právne záväzné akty, ktorými sa obmedzuje alebo zakazuje pestovanie GMO na ich území po tom, čo bolo povolené uvádzanie týchto GMO na trh Únie. Táto flexibilita by však nemala nepriaznivo ovplyvňovať spoločný postup povoľovania, najmä hodnotiaci proces, ktorý vykonáva v prvom rade Európsky úrad pre bezpečnosť potravín ….
(7)
V uplynulých rokoch na účely obmedzenia alebo zákazu pestovania GMO niektoré členské štáty v dôsledku nových alebo dodatočných informácií, ktoré sa sprístupnili odo dňa súhlasu a ktoré ovplyvňujú posudzovanie environmentálnych rizík, alebo v dôsledku prehodnotenia existujúcich informácií využili bezpečnostné doložky a núdzové opatrenia podľa článku 23 smernice [2001/18] a článku 34 nariadenia [č. 1829/2003]. Iné členské štáty využili oznamovací postup ustanovený v článku 114 ods. 5 a 6 ZFEÚ, na základe ktorého sa vyžaduje predloženie nových vedeckých dôkazov týkajúcich sa ochrany životného alebo pracovného prostredia. Okrem toho sa rozhodovací proces v prípade pestovania GMO ukázal ako obzvlášť náročný, a to vzhľadom na vyjadrenie národných záujmov, ktoré sa netýkajú len otázok spojených s bezpečnosťou GMO v súvislosti so zdravím alebo životným prostredím.
(8)
V tejto súvislosti sa zdá byť vhodné poskytnúť členským štátom v súlade so zásadou subsidiarity väčšiu pružnosť pri rozhodovaní o tom, či chcú na svojom území pestovať GMO bez toho, aby počas povoľovacieho postupu alebo po ňom došlo k ovplyvneniu posúdenia rizík ustanoveného v systéme EÚ pre povoľovanie GMO, a nezávisle od opatrení, ktoré sú členské štáty, v ktorých sa pestujú GMO, oprávnené prijímať na základe uplatnenia smernice [2001/18] s cieľom predísť nezámernej prítomnosti GMO v iných výrobkoch alebo od ktorých sa takéto prijímanie vyžaduje. Poskytnutie tejto možnosti členským štátom zrejme zlepší proces povoľovania GMO a súčasne zrejme zaručí slobodu voľby pre spotrebiteľov, poľnohospodárov a subjekty a zabezpečí väčšiu zrozumiteľnosť pre dotknuté zainteresované strany v súvislosti s pestovaním GMO v Únii. Touto smernicou by sa preto malo podporiť hladké fungovanie vnútorného trhu.
…
(16)
Obmedzenia alebo zákazy prijaté na základe tejto smernice by sa mali týkať pestovania, a nie voľného pohybu a dovozu geneticky modifikovaných osív a množiteľského materiálu rastlín ako výrobkov alebo ako ich súčasti, ani produktov ich úrody a okrem toho by mali byť v súlade so zmluvami, najmä pokiaľ ide o zásadu nediskriminácie medzi domácimi a zahraničnými výrobkami, zásadu proporcionality a článok 34, článok 36 a článok 216 ods. 2 ZFEÚ.
…
(27)
Ustanovenia stanovené v článkoch 26b a 26c smernice [2001/18] sa uplatňujú bez toho, aby nimi bol dotknutý článok 23 uvedenej smernice, ako aj článok 34 nariadenia [č. 1829/2003].“
Vykonávacie rozhodnutie 2016/321
12
Vykonávacím rozhodnutím 2016/321, založeným na smernici 2001/18, a najmä na jej článku 26c ods. 3, Komisia v súlade s týmto článkom vzala na vedomie žiadosti, ktorými 19 členských štátov vrátane Talianskej republiky na základe tohto ustanovenia požiadalo, aby pestovanie GM kukurice MON 810 bolo zakázané na celom ich území alebo na jeho časti. Držiteľ povolenia, ktorému boli tieto žiadosti predložené, nepožiadal o potvrdenie pôvodného geografického rozsahu pôsobnosti svojho povolenia, a teda súhlasil so zmenou tohto povolenia.
Nariadenie č. 1829/2003
13
Podľa článku 34 nariadenia č. 1829/2003 s názvom „Núdzové opatrenia“:
„Ak je zrejmé, že výrobky, ktoré sú povolené týmto alebo v súlade s týmto nariadením pravdepodobne predstavujú vážne riziko pre zdravie ľudí, zvierat alebo životné prostredie, alebo ak na základe stanoviska [Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín] vydaného podľa článku 10 a článku 22, vznikne potreba naliehavo pozastaviť platnosť alebo zmeniť povolenie, príjmu sa opatrenia podľa postupov, ktoré sú ustanovené v článkoch 53 a 54 nariadenia (ES) č. 178/2002 [Európskeho parlamentu a Rady z 28. januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín (Ú. v. ES L 31, 2002, s. 1; Mim. vyd. 15/006, s. 463)].“
Talianske právo
14
Článok 35a decreto legislativo n. 224 – Attuazione della direttiva 2001/18/CE concernente l’emissione deliberata nell’ambiente di organismi geneticamente modificati (legislatívny dekrét č. 224 o prebratí smernice 2001/18/ES o zámernom uvoľnení geneticky modifikovaných organizmov do životného prostredia) z 8. júla 2003 (GURI č. 194 z 22. augusta 2003), zmenený decreto legislativo n. 227 (legislatívny dekrét č. 227) zo 14. novembra 2016 (GURI č. 288 z 10. decembra 2016) (ďalej len „legislatívny dekrét č. 224/2003“), s názvom „Sankcie týkajúce sa hlavy IIIa“, stanovuje:
„1.   Ak skutok nie je trestným činom, potrestá sa správnou pokutou vo výške od 25000 eur do 75000 eur každý, kto poruší:
a)
zákazy pestovania zavedené s prispôsobením geografického rozsahu pôsobnosti stanoveného v prípadoch ustanovených jedným z týchto rozhodnutí:
(1)
povolenie udelené [Komisiou] podľa článkov 7 a 19 nariadenia [č. 1829/2003];
(2)
povolenie vydané príslušným vnútroštátnym orgánom členského štátu podľa článkov 15, 17 a 18 smernice [2001/18];
(3)
povolenie vydané príslušným vnútroštátnym orgánom uvedeným v článku 2 ods. 1 podľa článku 18 ods. 1, a ak sú splnené podmienky, rozhodnutie prijaté tým istým orgánom podľa článku 18 ods. 3;
b)
zákazy pestovania prijaté podľa článku 26c ods. 6;
c)
dočasné zákazy výsadby príslušných GMO uvedených v článku 26c ods. 5 písm. b) a v článku 26e ods. 3.
2.   Dodatočná správna sankcia spočívajúca v pozastavení práva na pestovanie GMO na obdobie až šiestich mesiacov uložená spolu s rozhodnutiami o ich uvedení na trh sa voči porušovateľovi uplatňuje prostredníctvom príkazu.
3.   Každý, kto poruší zákazy uvedené v odseku 1, je povinný pristúpiť k zničeniu nezákonne vysadených GMO plodín a na vlastné náklady pristúpiť k uvedeniu pozemku do pôvodného stavu spoločne a nerozdielne s vlastníkom a držiteľmi vecných alebo osobných práv k pozemku, ktorým možno toto porušenie pripísať z dôvodu úmyselného alebo nedbanlivostného konania, a to na základe vyšetrovaní, ktoré po konzultácii so zainteresovanými stranami vykonali osoby zodpovedné za kontrolu. Orgán uvedený v odseku 4 príkazom ustanoví úkony potrebné na tento účel a lehotu, v ktorej treba konať a po ktorej uplynutí pristúpi k vymáhaniu na úkor povinných a k vymáhaniu zálohových súm.
…“
Spory vo veci samej a prejudiciálne otázky
Vec C‑364/24
15
Giorgio Fidenato, majiteľ poľnohospodárskeho podniku In Trois so sídlom v Arbe v provincii Pordenone (Taliansko), v roku 2021 vysadil plodiny GM kukurice MON 810.
16
Dňa 8. septembra 2021 sa uskutočnila obhliadka s cieľom zistiť prítomnosť GMO na pozemkoch G. Fidenata. Pri tejto príležitosti G. Fidenato vyhlásil, že osivá GM kukurice vysadil výlučne na výskumné účely a že v tejto praxi bude pokračovať, „kým sa otázka zákonnosti smernice [2015/412] nedostane na posúdenie Súdnemu dvoru Európskej únie“.
17
Rozhodnutím zo 14. októbra 2021 Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali (Ministerstvo poľnohospodárstva, potravinárstva a lesníctva, Taliansko) dotknutej osobe pripomenulo, že na základe vykonávacieho rozhodnutia 2016/321 je pestovanie GM kukurice MON 810 zakázané na území členských štátov, ktoré o to požiadali, vrátane Talianskej republiky, a nariadilo jej na základe článku 35a legislatívneho dekrétu č. 224/2003 pristúpiť do piatich dní k zničeniu nezákonne vysadených plodín tejto odrody kukurice rozdrvením a zakopaním a k uvedeniu pozemkov do pôvodného stavu.
18
Keďže G. Fidenato neuposlúchol tento príkaz, zamestnanci Corpo forestale dello Stato (Štátny lesný úrad, Taliansko) sami pristúpili k zničeniu dotknutých plodín 19. októbra 2021.
19
G. Fidenato podal proti rozhodnutiu zo 14. októbra 2021 žalobu na Tribunale Amministrativo Regionale per il Friuli Venezia Giulia (Regionálny správny súd pre Furlandsko-Júlske Benátky, Taliansko), v ktorej najmä tvrdil, že príkaz na zničenie plodín a na uvedenie pozemkov do pôvodného stavu, ktorý mu bol adresovaný, bol protiprávny z dôvodu, že bol prijatý na základe pravidiel, ktoré sú samy osebe v rozpore s primárnym právom Únie. Okrem toho podľa neho existencia povolenia na umiestnenie na trh vydaného na základe nariadenia č. 1829/2003 predpokladá, že dotknutý GM výrobok nepredstavuje žiadne konkrétne nebezpečenstvo pre zdravie alebo životné prostredie. Bolo by teda nepochopiteľné, že normotvorca Únie umožnil, aby sa na základe jednoduchej žiadosti členského štátu mohol zmeniť geografický rozsah pôsobnosti tohto povolenia bez toho, aby tento členský štát musel v tejto súvislosti poskytnúť akékoľvek odôvodnenie.
20
Po tom, ako táto žaloba bola zamietnutá, G. Fidenato podal odvolanie proti rozsudku Tribunale Amministrativo Regionale per il Friuli Venezia Giulia (Regionálny správny súd pre Furlandsko-Júlske Benátky) na Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko), ktorá je vnútroštátnym súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
21
Tento súd sa pýta, či možnosť dosiahnuť zákaz pestovania GMO na území členských štátov, ktorú im priznávajú články 26b a 26c smernice 2001/18, bez toho, aby tieto členské štáty museli na tento účel predložiť akékoľvek odôvodnenie alebo dôkaz o konkrétnom nebezpečenstve, ktoré by dotknutý GM výrobok, ktorý získal povolenie na uvedenie na trh, mohol predstavovať pre zdravie alebo životné prostredie, je v súlade s primárnym právom Únie, najmä so základnými slobodami vnútorného trhu, ako ich vyložil Súdny dvor vo svojom rozsudku z 13. septembra 2017, Fidenato a i. (C‑111/16, EU:C:2017:676), ako aj vo svojom uznesení z 23. novembra 2017, Fidenato a i. (C‑107/16, EU:C:2017:900), a v širšom zmysle aj so zásadou proporcionality. Domnieva sa, že tieto články 26b a 26c sú v rozpore s inými ustanoveniami tejto smernice, konkrétne s jej článkami 22 a 23, a že prípadná neplatnosť uvedených článkov 26b a 26c by mohla ovplyvniť platnosť vykonávacieho rozhodnutia 2016/321.
22
Za týchto podmienok Consiglio di Stato (Štátna rada) rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Sú články 26b a 26c [smernice 2001/18] v súlade s článkom 34 nariadenia [č. 1829/2003], článkom 3 ZEÚ, článkami 2, 3, 26, 34, 35 a 36 ZFEÚ a článkami 16 a 52 [Charty]?
2.
V prípade zápornej odpovede na predchádzajúcu otázku: môže vnútroštátny súd neuplatniť alebo vyhlásiť za neúčinné vykonávacie rozhodnutie [2016/321] prijaté na základe článku 26c [smernice 2001/18] v dôsledku zisteného nesúladu tohto článku s ustanoveniami ZEÚ a ZFEÚ s vyššou právnou silou?“
Vec C‑393/24
23
Uznesením – príkazom riaditeľa Direzione Generale per il riconoscimento degli organismi di controllo e certificazione e tutela del consumatore (Generálne riaditeľstvo pre uznávanie kontrolných a certifikačných orgánov a orgánov na ochranu spotrebiteľa, Taliansko) pri Dipartimentio dell’Ispettorato Centrale della Tutela della Qualitá e Repressione Frodi dei Prodotti Agroalimentari (Oddelenie Ústredného inšpektorátu pre ochranu kvality a potláčanie podvodov v agropotravinárskom sektore, Taliansko) z 19. júna 2023, ktoré bolo vydané na základe článku 35a legislatívneho dekrétu č. 224/2003, dostal G. Fidenato správne pokuty v celkovej výške 50000 eur za porušenie zákazu pestovania GM kukurice MON 810 v Taliansku. Tieto pokuty sa týkali z jednej polovice výsadby tejto odrody kukurice pestovanej v provincii Udine (Taliansko) a z druhej polovice výsadby uvedenej odrody kukurice pestovanej v provincii Pordenone (Taliansko).
24
G. Fidenato podal na Tribunale di Udine (Všeobecný súd Udine, Taliansko) žalobu proti tomuto uzneseniu – príkazu v rozsahu, v akom sa týka sumy 25000 eur zodpovedajúcej pokute, ktorá mu bola uložená za výsadbu GM kukurice MON 810 pestovanej v tejto provincii. Dotknutá osoba podala podobnú žalobu na Tribunale di Pordenone (Všeobecný súd Pordenone, Taliansko), pokiaľ ide o sumu 25000 eur zodpovedajúcu pokute, ktorá jej bola uložená za výsadbu tejto odrody kukurice pestovanej v tejto druhej provincii.
25
V rámci žaloby, ktorá mu bola predložená, sa Tribunale di Udine (Všeobecný súd Udine), ktorý je vnútroštátnym súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, pýta na platnosť článkov 26b a 26c smernice 2001/18 najmä vzhľadom na ustanovenia primárneho práva Únie v oblasti voľného pohybu tovaru, slobody podnikania a zákazu diskriminácie, ako aj dohôd WTO. Tento súd najmä uvádza, že článok 22 smernice 2001/18 stanovuje, že členské štáty nesmú zakázať, obmedziť alebo brániť umiestňovaniu na trh GMO ako výrobkov, alebo vo výrobkoch, ktoré spĺňajú požiadavky tej istej smernice. Pýta sa tiež, či vykonávacie rozhodnutie 2016/321 mohlo byť prijaté na základe článku 114 ZFEÚ, ktorý sa týka opatrení, ktorých cieľom je zlepšiť fungovanie vnútorného trhu.
26
V prípade neplatnosti článkov 26b a 26c smernice 2001/18 sa vnútroštátny súd pýta na spôsob, akým sa má vykladať zákaz stanovený vykonávacím rozhodnutím 2016/321, ktorý sa mu zdá nejasný a ktorý podľa jeho názoru neuvádza dôvody, na ktorých je založená zmena geografického rozsahu pôsobnosti povolenia týkajúceho sa GM kukurice MON 810. Pýta sa tiež na platnosť tohto rozhodnutia a kladie si otázku, či sa rozhodnutia prijaté na základe článku 26c smernice 2001/18 majú zakladať na rovnakých dôvodoch, ako sú dôvody uvedené v článku 26b ods. 3 tejto smernice.
27
Za týchto podmienok Tribunale di Udine (Všeobecný súd Udine) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„…
1.
Sú ustanovenia smernice [2015/412], ktorou sa do [smernice 2001/18] vkladajú články 26b a 26c, ktoré umožňujú členským štátom ‚požiadať o úpravu geografického rozsahu pôsobnosti… povolenia v tom zmysle, že celé územie alebo časť územia tohto členského štátu sa má vylúčiť z pestovania…‘, a [vykonávacie rozhodnutie 2016/321] v súlade so zásadou nediskriminácie medzi domácimi a zahraničnými výrobkami, so zásadou proporcionality a s článkom 34, článkom 36 a článkom 216 ods. 2 ZFEÚ?
2.
Sú ustanovenia smernice [2015/412], ktorou sa do [smernice 2001/18] vkladajú články 26b a 26c, ktoré umožňujú členským štátom ‚požiadať o úpravu geografického rozsahu pôsobnosti… povolenia v tom zmysle, že celé územie alebo časť územia tohto členského štátu sa má vylúčiť z pestovania…‘, a [vykonávacie rozhodnutie 2016/321] v súlade s článkami 16 a 52 Charty…?
3.
Sú ustanovenia smernice [2015/412], ktorou sa do [smernice 2001/18] vkladajú články 26b a 26c, ktoré umožňujú členským štátom .požiadať o úpravu geografického rozsahu pôsobnosti… povolenia v tom zmysle, že celé územie alebo časť územia tohto členského štátu sa má vylúčiť z pestovania…‘, a [vykonávacie rozhodnutie 2016/321] v súlade s článkom 18 ZFEÚ a článkom 21 Charty…, pričom zásada nediskriminácie je pilierom Európskej únie?
V prípade kladnej odpovede:…
4.
Má sa [vykonávacie rozhodnutie 2016/321] vykladať v tom zmysle, že žiadosti o obmedzenie práva pestovať semená GM kukurice MON 810 sú povolené a sú v súlade so ZEÚ a ZFEÚ len z dôvodov uvedených v [smernici 2001/18] v článku 26b treťom odseku písm. a) až g), alebo že boli povolené prechodnými ustanoveniami článku 26c [smernice 2001/18] aj z rôznych dôvodov vrátane ekonomických, dokonca odlišných v jednotlivých členských štátoch?
…
5.
Je teda [vykonávacie rozhodnutie 2016/321] platné vzhľadom na celý komplex ustanovení právnych predpisov, ktoré upravujú GMO na jednotnom trhu Európskej únie, a nevylučuje vnútroštátnu sankčnú úpravu v ňom obsiahnutého zákazu?“
O prejudiciálnych otázkach
O prípustnosti
28
Pokiaľ ide o prípustnosť predložených otázok, treba pripomenúť, že prináleží výlučne vnútroštátnemu súdu, ktorý prejednáva spor a ktorý musí prevziať zodpovednosť za súdne rozhodnutie, ktoré bude vydané, aby s prihliadnutím na osobitosti veci posúdil tak nevyhnutnosť prejudiciálneho rozhodnutia na vydanie svojho rozsudku, ako aj relevantnosť otázok, ktoré kladie Súdnemu dvoru. V dôsledku toho ak sa položené otázky týkajú platnosti alebo výkladu normy práva Únie, Súdny dvor je v zásade povinný rozhodnúť (pozri rozsudky z 21. apríla 1988, Pardini, 338/85, EU:C:1988:194, bod 8, a z 22. októbra 2024, Kolin Inşaat Turizm Sanayi ve Ticaret, C‑652/22, EU:C:2024:910, bod 36).
29
Inak je to len vtedy, ak je zjavné, že požadovaný výklad alebo posúdenie platnosti ustanovenia práva Únie, o ktoré žiada vnútroštátny súd, nemá nijaký vzťah k existencii alebo predmetu sporu vo veci samej, ak ide o problém hypotetickej povahy, alebo tiež vtedy, keď Súdny dvor nemá k dispozícii skutkové a právne podklady nevyhnutné na užitočné zodpovedanie otázok, ktoré sú mu položené [pozri rozsudky z 13. júla 2000, Idéal Tourisme, C‑36/99, EU:C:2000:405, bod 20, a z 30. apríla 2024, M. N. (EncroChat), C‑670/22, EU:C:2024:372, bod 65 a citovanú judikatúru].
30
V tomto rámci treba návrh na začatie prejudiciálneho konania zamietnuť najmä vtedy, ak je zjavné, že konanie podľa článku 267 ZFEÚ bolo zneužité na iný účel a v skutočnosti smeruje k tomu, aby Súdny dvor rozhodol prostredníctvom vykonštruovaného sporu (pozri v tomto zmysle rozsudky z 8. novembra 1990, Gmurzynska‑Bscher, C‑231/89, EU:C:1990:386, bod 23, ako ajs z 26. apríla 2012, DR a TV2 Danmark, C‑510/10, EU:C:2012:244, bod 22).
31
Pokiaľ ide v prvom rade o existenciu sporov vo veci samej, z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vo veci C‑364/24 vyplýva, že G. Fidenato uviedol, že má v úmysle pokračovať v pestovaní GM kukurice MON 810 na výskumné účely, až kým Súdny dvor nerozhodne o zákonnosti smernice 2015/412. Európsky parlament z toho vyvodzuje, že spory vo veci samej boli vymyslené dotknutou osobou a že návrhy na začatie prejudiciálneho konania treba z tohto dôvodu považovať za neprípustné.
32
Zo skutočností, ktoré má Súdny dvor k dispozícii, však zjavne nevyplýva, že účastníci konania vo veci samej sa vopred zosúladili s cieľom dosiahnuť, aby Súdny dvor rozhodol prostredníctvom vykonštruovaného sporu, na rozdiel od veci, v ktorej bol vydaný rozsudok 16. decembra 1981, Foglia (244/80, EU:C:1981:302) (pozri analogicky rozsudky z 13. júla 2000, Idéal tourisme, C‑36/99, EU:C:2000:405, bod 22, ako aj z 26. apríla 2012, DR a TV2 Danmark, C‑510/10, EU:C:2012:244, bod 22). Ako totiž uviedol generálny advokát v bode 42 svojich návrhov, nezdá sa, že by G. Fidenato konal v zhode s vnútroštátnymi orgánmi, ktoré mu uložili správne sankcie, ktorých existencia nie je sporná.
33
Pokiaľ ide v druhom rade o pochybnosti vyjadrené francúzskou vládou týkajúce sa relevantnosti položených otázok v rozsahu, v akom sa týkajú platnosti článku 26b a článku 26c ods. 4 smernice 2001/18 vzhľadom na predmet sporov vo veci samej, zo skutočností predložených Súdnemu dvoru vyplýva, že opatrenie zakazujúce pestovanie GM kukurice MON 810 dotknuté vo veci samej, ktoré sa týkalo už udeleného povolenia, bolo prijaté na základe prechodných ustanovení článku 26c ods. 1 a 3 tejto smernice. Tieto otázky sú teda neprípustné v rozsahu, v akom sa týkajú článku 26b tejto smernice, ako aj článku 26c ods. 2 a 4 tejto smernice, ktoré sa vzhľadom na informácie, ktoré má Súdny dvor k dispozícii, nezdajú byť uplatniteľné na spory vo veci samej.
34
Pokiaľ ide napokon v treťom rade o obsah návrhov na začatie prejudiciálneho konania, treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry, ktorá sa odráža v článku 94 písm. a) a b) Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, si potreba získať výklad práva Únie, ktorý bude pre vnútroštátny súd užitočný, vyžaduje, aby vnútroštátny súd vymedzil skutkový a právny rámec, z ktorého ním položené otázky vychádzajú, alebo aby aspoň vysvetlil skutkové predpoklady, na ktorých sú tieto otázky založené. Navyše je nevyhnutné, ako to vyplýva z článku 94 písm. c) rokovacieho poriadku, aby sa v návrhu na začatie prejudiciálneho konania uvádzali dôvody, ktoré viedli vnútroštátny súd k položeniu otázky týkajúcej sa výkladu alebo platnosti určitých ustanovení práva Únie, ako aj súvislosti, ktoré vidí medzi týmito ustanoveniami a vnútroštátnou právnou úpravou uplatniteľnou na spor vo veci samej (pozri v tomto zmysle rozsudky z 26. januára 1993, Telemarsicabruzzo a i., C‑320/90 až C‑322/90, EU:C:1993:26, bod 6, ako aj z 1. augusta 2025, Tiberis Holding, C‑514/23, EU:C:2025:597, bod 30 a citovanú judikatúru).
35
V prejednávanej veci talianska a grécka vláda tvrdia, že návrhy na začatie prejudiciálneho konania neobsahujú všetky údaje vyžadované článkom 94 rokovacieho poriadku. Konkrétne vo veci C‑393/24 talianska vláda tvrdí, že vnútroštátny súd neuvádza konkrétne dôvody, ktoré ho viedli k pochybnostiam o platnosti článkov 26b a 26c smernice 2001/18.
36
Treba však konštatovať, že napriek niekedy stručnému odôvodneniu niektorých aspektov návrhy na začatie prejudiciálneho konania ako celok obsahujú dostatočné informácie na to, aby Súdny dvor mohol užitočne odpovedať na položené otázky. Inak je to len v prípade súladu ustanovení, ktorých platnosť je spochybnená, s článkami 2 a 3 ZFEÚ, keďže vnútroštátny súd vo veci C‑364/24 v odôvodnení návrhu na začatie prejudiciálneho konania neuvádza, v čom by mechanizmus zavedený smernicou 2015/412 mohol byť v rozpore s týmito článkami.
37
Z vyššie uvedeného vyplýva, že položené otázky sú neprípustné v rozsahu, v akom sa týkajú článku 26b a článku 26c ods. 2 a 4 smernice 2001/18, ako aj posúdenia platnosti článku 26c ods. 1 a 3 tejto smernice vzhľadom na články 2 a 3 ZFEÚ.
O veci samej
38
Na úvod treba pripomenúť, že smernica 2015/412 zaviedla v článkoch 26b a 26c smernice 2001/18 mechanizmus, ktorý môže prebiehať dvoma odlišnými spôsobmi a ktorý umožňuje členským štátom obmedziť alebo zakázať pestovanie GMO na celom svojom území alebo na jeho časti.
39
Na jednej strane podľa článku 26b ods. 1 a 2 tejto smernice môže každý členský štát počas povoľovacieho postupu alebo pri obnovení povolenia pre daný GMO vyžadovať, aby pestovanie tohto GMO bolo vylúčené na celom jeho území alebo na jeho časti. Komisia túto žiadosť oznámi ohlasovateľovi/žiadateľovi o povolenie, ako aj ostatným členským štátom a sprístupní ju verejnosti. Ak ohlasovateľ/žiadateľ nepotvrdí do 30 dní geografický rozsah pôsobnosti povolenia, ktorý ohlasovateľ/žiadateľ pôvodne požadoval, Komisia vykoná zmenu geografického rozsahu pôsobnosti v súlade so žiadosťou dotknutého členského štátu.
40
Na druhej strane ak členský štát počas povoľovacieho postupu alebo pri obnovení povolenia pre GMO nepredložil žiadnu žiadosť alebo ak ohlasovateľ/žiadateľ potvrdil geografický rozsah pôsobnosti svojej pôvodnej žiadosti, každý členský štát môže na základe článku 26b ods. 3 a 4 smernice 2001/18 prijať opatrenie zákazu alebo obmedzenia pestovania GMO alebo skupiny GMO na celom svojom území alebo na jeho časti. Predmetné opatrenia musia byť v súlade s právom Únie, musia byť odôvodnené, primerané, nediskriminačné a musia zodpovedať jednému alebo viacerým závažným dôvodom, ako sú dôvody vymenované v článku 26b ods. 3 prvom pododseku písm. a) až g) tejto smernice. Môžu byť prijaté len po predchádzajúcom konaní, ktoré Komisii umožní predložiť svoje pripomienky, a musia byť oznámené Komisii, ostatným členským štátom a držiteľovi povolenia.
41
Mechanizmus stanovený v článku 26b smernice 2001/18 je v podstate prevzatý do článku 26c tejto smernice týkajúceho sa prechodných opatrení, ktorý umožňoval členským štátom v období od 2. apríla 2015 do 3. októbra 2015 požadovať zmenu geografického rozsahu pôsobnosti žiadosti o povolenie podanej pred 2. aprílom 2015 alebo povolenia udeleného pred týmto dátumom.
O prvej otázke vo veci C‑364/24, ako aj o prvej až tretej otázke a prvej časti piatej otázky vo veci C‑393/24 v rozsahu, v akom sa týkajú platnosti článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18
42
Prvou otázkou vo veci C‑364/24, prvou až treťou otázkou a prvou časťou piatej otázky vo veci C‑393/24, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátne súdy v podstate pýtajú Súdneho dvora, či je článok 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 v súlade s primárnym právom Únie, konkrétne s článkom 3 ZEÚ, článkami 18, 26, 34 až 36, 114 a článkom 216 ods. 2 ZFEÚ, článkami 16, 21 a 52 Charty, ako aj so zásadami proporcionality a zákazu diskriminácie.
O platnosti článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 z hľadiska článku 3 ZEÚ, článkov 26, 34 až 36 a článku 114 ZFEÚ, ako aj zásady proporcionality
43
Vnútroštátne súdy sa v prvom rade pýtajú na platnosť článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 z hľadiska pravidiel primárneho práva upravujúcich fungovanie vnútorného trhu a konkrétnejšie voľného pohybu tovaru.
44
Keďže článok 3 ZEÚ a článok 26 ZFEÚ spomenul vnútroštátny súd vo veci C‑364/24 len v rozsahu, v akom pripomínajú, že Únia je založená na vytvorení vnútorného trhu, nevyžadujú analýzu odlišnú od analýzy týkajúcej sa článkov 34 až 36 a 114 ZFEÚ, ako aj zásady proporcionality.
45
Na úvod treba pripomenúť, že voľný pohyb tovaru je základnou zásadou práva Únie, ktorá nachádza svoje vyjadrenie v zákaze množstevných obmedzení dovozu a všetkých opatrení s rovnocenným účinkom, stanovenom v článku 34 ZFEÚ (rozsudok z 21. decembra 2023, CDIL, C‑96/22, EU:C:2023:1025, bod 31 a citovaná judikatúra).
46
Tento zákaz sa vzťahuje na každé opatrenie členských štátov, ktoré môže priamo alebo nepriamo, skutočne alebo potenciálne brániť prístupu tovaru s pôvodom v iných členských štátoch na trh niektorého členského štátu, aj keď jeho cieľom ani následkom nie je menej priaznivé zaobchádzanie s tovarom z iných členských štátov (rozsudok z 21. decembra 2023, CDIL, C‑96/22, EU:C:2023:1025, bod 33 a citovaná judikatúra). Uplatňuje sa aj na opatrenia prijaté inštitúciami Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. júna 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, bod 45).
47
Ak okrem toho existujú prekážky obchodu alebo je pravdepodobné, že v budúcnosti vzniknú z dôvodu, že členské štáty prijali alebo prijímajú odlišné opatrenia týkajúce sa istého výrobku alebo kategórie výrobkov, ktoré zaručujú odlišné úrovne ochrany, článok 114 ZFEÚ oprávňuje normotvorcu Únie na to, aby zasiahol a prijal vhodné opatrenia jednak v súlade s odsekom 3 tohto článku a jednak v súlade s právnymi zásadami uvedenými v Zmluve o FEÚ alebo vyplývajúcimi z judikatúry, najmä so zásadou proporcionality (rozsudok z 22. júna 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, bod 49 a citovaná judikatúra).
48
Súdny dvor už rozhodol, že vzhľadom na mieru voľnej úvahy, ktorou disponuje normotvorca Únie, pokiaľ ide o najvhodnejšiu techniku aproximácie na dosiahnutie požadovaného výsledku, opatrenia prijaté na základe článku 114 ZFEÚ môžu v závislosti od okolností spočívať najmä v uložení povinnosti všetkým členským štátom povoliť uvádzanie dotknutého výrobku alebo výrobkov na trh, stanoviť pre takéto povolenie určité podmienky, či dokonca dočasne alebo s konečnou platnosťou zakázať uvádzanie jedného alebo viacerých výrobkov na trh (pozri v tomto zmysle rozsudok z 3. decembra 2019, Česká republika/Parlament a Rada, C‑482/17, EU:C:2019:1035, bod 60 a 61).
49
V prejednávanej veci bola smernica 2015/412, ktorou boli do smernice 2001/18 vložené články 26b a 26c, prijatá na základe článku 114 ZFEÚ, podobne ako smernica 2001/18, ktorá bola sama prijatá na základe článku 95 ES, teraz článku 114 ZFEÚ. Tento článok 114 ZFEÚ umožňuje normotvorcovi Únie prijať opatrenia na aproximáciu ustanovení zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov, ktoré smerujú k vytváraniu a fungovaniu vnútorného trhu.
50
Článok 1 smernice 2001/18 tak stanovuje, že v súlade so zásadou prevencie je cieľom tejto smernice aproximovať zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia členských štátov a chrániť ľudské zdravie a životné prostredie, v prípade „zámerného uvoľnenia [GMO] do životného prostredia na akékoľvek iné účely ako umiestnenie na trh v rámci [Únie]“ a „umiestňovani[a] [GMO] na trh ako výrobkov, alebo vo výrobkoch v rámci [Únie]“.
51
Pokiaľ ide konkrétnejšie o články 26b a 26c tejto smernice, v kontexte ktorých treba zaradiť mechanizmus stanovený v článku 26c ods. 1 a 3 tejto smernice, treba uviesť, že tieto ustanovenia zavádzajú spoločný režim stanovujúci podmienky, za ktorých môže členský štát zakázať pestovanie GMO alebo skupiny GMO na celom svojom území alebo na jeho časti, a preto patria pod pojem „opatrenie na aproximáciu ustanovení zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov“ v zmysle článku 114 ZFEÚ.
52
Pokiaľ ide o dodržiavanie voľného pohybu tovaru a zásady proporcionality opatreniami prijatými na základe článku 114 ZFEÚ, treba pripomenúť, že ak má normotvorca Únie prijímať právne predpisy v oblasti, v ktorej sa predpokladá prijatie politických, hospodárskych a sociálnych rozhodnutí z jeho strany a v rámci ktorej má vykonať komplexné posúdenia, ako je to v prípade uvádzania GMO na trh a ich pestovania, treba mu priznať širokú mieru voľnej úvahy. Len zjavná neprimeranosť opatrenia prijatého v takej oblasti vo vzťahu k cieľu, ktorý príslušné inštitúcie sledujú, môže ovplyvniť zákonnosť takého opatrenia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. júna 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, bod 50).
53
Pokiaľ ide o cieľ sledovaný právnou úpravou Únie v oblasti GMO, článok 1 smernice 2001/18 a článok 1 nariadenia č. 1829/2003 stanovujú, že cieľom tejto právnej úpravy je zabezpečiť ochranu zdravia a životného prostredia, ako aj záujmov spotrebiteľov pri súčasnom zabezpečení riadneho fungovania vnútorného trhu.
54
Z odôvodnení 6 a 8 smernice 2015/412 vyplýva, že normotvorca Únie prijatím článkov 26b a 26c smernice 2001/18 síce naďalej upravuje na svojej úrovni otázky týkajúce sa uvádzania GMO na trh a ich dovozu s cieľom chrániť vnútorný trh, ale v súlade so zásadou subsidiarity a v rámci stanovenom v článku 2 ods. 2 ZFEÚ mal v úmysle konkrétnejšie poskytnúť členským štátom väčšiu flexibilitu, pokiaľ ide o otázku pestovania GMO, keďže táto otázka sa týka oblasti „s výraznými národnými, regionálnymi a miestnymi aspektmi vzhľadom na svoje prepojenie s využívaním pôdy, miestnymi poľnohospodárskymi štruktúrami a ochranou alebo zachovávaním biotopov, ekosystémov a typov krajiny“. V týchto odôvodneniach sa však tiež uvádza, že táto flexibilita by nemala nepriaznivo ovplyvňovať spoločný postup povoľovania uvádzania GMO na trh založený na posúdení rizík pre ľudské zdravie a životné prostredie.
55
Normotvorca Únie tým, že umožnil, aby pestovanie GMO alebo skupiny GMO mohlo byť vylúčené na celom území členského štátu alebo jeho časti prostredníctvom jasného a predvídateľného mechanizmu, chcel tiež – ako v podstate vyplýva z odôvodnenia 7 smernice 2015/412 – uľahčiť rozhodovací proces, pokiaľ ide o pestovanie GMO. V minulosti totiž niektoré členské štáty s cieľom obmedziť alebo zakázať pestovanie GMO využili bezpečnostné doložky stanovené v článku 23 smernice 2001/18, resp. núdzové opatrenia v článku 34 nariadenia č. 1829/2003. Ostatné členské štáty využili oznamovací postup stanovený v článku 114 ods. 5 a 6 ZFEÚ.
56
Vzhľadom na tieto ciele sa však mechanizmus zavedený článkom 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 nezdá byť zjavne neprimeraný.
57
Po prvé treba totiž uviesť, že z článku 26c ods. 6 smernice 2001/18 vyplýva, že opatrenia prijaté podľa tohto článku 26c, medzi ktoré patria aj zakazujúce opatrenia prijaté na základe článku 26c ods. 1 a 3 tejto smernice, sa obmedzujú na pestovanie GMO, keďže tieto opatrenia nesmú mať vplyv na „voľný pohyb povolených GMO ako výrobkov alebo ako súčasti výrobkov“. Preto na jednej strane, ako uviedol generálny advokát v bode 75 svojich návrhov, zákaz tohto pestovania nemá vplyv na právo hospodárskych subjektov dovážať výrobky obsahujúce GMO. Na druhej strane tento zákaz nemá vplyv na slobodu výberu spotrebiteľov, ktorí môžu naďalej konzumovať, ak si to želajú, výrobky pochádzajúce z pestovania dotknutého GMO bez ohľadu na členský štát ich bydliska.
58
Po druhé prijatie opatrení zakazujúcich pestovanie GMO na základe článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 podlieha konkludentnému súhlasu držiteľa povolenia dotknutého GMO vo forme toho, že držiteľ povolenia dotknutého GMO nenamieta proti žiadosti členského štátu o zmenu geografického rozsahu povolenia dotknutých osív v lehote 30 dní od oznámenia tejto žiadosti. Ako pritom v podstate uviedol generálny advokát v bode 78 svojich návrhov, pokiaľ s tým tento držiteľ súhlasil, práva, ktoré mu vyplývajú z voľného pohybu dotknutého tovaru, nemožno považovať za dotknuté prípadnou prekážkou tejto slobody, ktorá by vyplývala z uplatnenia týchto ustanovení.
59
Okrem toho, ako zdôraznil generálny advokát v bode 81 svojich návrhov, voľný pohyb osiva GMO je podmienený získaním povolenia na uvedenie takýchto výrobkov alebo súčastí výrobkov na trh a táto sloboda je prísne obmedzená na rámec tohto povolenia. Z toho vyplýva, že ak bol geografický rozsah takéhoto povolenia obmedzený s konkludentným súhlasom jeho držiteľa takým spôsobom, aby bolo pestovanie osiva GMO zakázané na celom území členského štátu alebo na jeho časti, poľnohospodári sa nemôžu dovolávať práv, ktoré im vyplývajú z voľného pohybu tovaru, aby sa vyhli tomuto zákazu.
60
Po tretie článok 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 tým, že poskytuje členským štátom možnosť dosiahnuť, aby pestovanie GMO bolo zakázané na celom ich území alebo na jeho časti, necháva členským štátom v prípade neexistencie konsenzu o tejto otázke väčšiu flexibilitu, aby urobili rozhodnutia, ktoré považujú za vhodné v oblasti pestovania GMO, pričom sa zachová jednotný postup hodnotenia rizík GMO pre zdravie a životné prostredie na úrovni Únie. Z tohto hľadiska, ako sa uvádza v odôvodnení 6 smernice 2015/412, otázky týkajúce sa uvádzania GMO na trh a ich dovozu vrátane hodnotenia rizík, ktoré by GMO mohli predstavovať pre zdravie a životné prostredie, zostávajú na úrovni Únie regulované, aby zostal zachovaný vnútorný trh.
61
Po štvrté mechanizmus zavedený týmito ustanoveniami umožňuje uľahčiť proces povoľovania GMO a prispieva k právnej istote prevádzkovateľov v súlade s cieľmi uvedenými v bode 53 tohto rozsudku.
62
Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že článok 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 po prvé nezasahuje do práv, ktoré by mohli hospodárskym subjektom vyplývať z voľného pohybu tovaru, po druhé nezasahuje do slobody výberu spotrebiteľov a po tretie prispieva k riadnemu fungovaniu vnútorného trhu v zmysle článku 114 ZFEÚ.
63
Okolnosť, že článok 26c ods. 3 smernice 2001/18 nepodmieňuje zákaz pestovania GMO na základe tohto ustanovenia žiadnym osobitným odôvodnením zo strany členských štátov, nemôže spochybniť posúdenie uvedené v bode 56 tohto rozsudku, keďže, ako už bolo uvedené, takéto opatrenie môže byť prijaté len s konkludentným súhlasom držiteľa povolenia dotknutých GMO. Ak naopak držiteľ povolenia namieta proti zmene jeho geografického rozsahu pôsobnosti, článok 26c ods. 4 smernice 2001/18 vyžaduje, aby členské štáty, ktoré chcú zakázať pestovanie daného GMO na celom svojom území alebo na jeho časti, uviedli vážne dôvody na podporu svojej žiadosti, ako sú dôvody uvedené v článku 26b ods. 3 prvom pododseku písm. a) až g) tejto smernice.
64
Treba ešte uviesť, že aj za predpokladu, že by mechanizmus zavedený článkom 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 mohol znamenať určité obmedzenia voľného pohybu tovaru v zmysle článku 34 ZFEÚ, takéto obmedzenia by boli odôvodnené cieľmi všeobecného záujmu uvedenými v bodoch 53 až 55 tohto rozsudku a neboli by v rozpore so zásadou proporcionality.
65
Zo všetkých týchto skutočností vyplýva, že normotvorca Únie prijatím článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 neprekročil hranice voľnej úvahy, ktorou disponoval na základe článku 114 ZFEÚ, ani nezaviedol obmedzenie voľného pohybu tovaru.
O platnosti článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 z hľadiska článku 18 ZFEÚ, článku 21 Charty a zásady zákazu diskriminácie
66
V druhom rade sa vnútroštátny súd vo veci C‑393/24 pýta, či článok 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 tým, že umožňuje zákaz pestovania GMO alebo skupiny GMO na celom území členských štátov alebo jeho časti, zavádza diskrimináciu v rozpore s článkom 18 ZFEÚ a článkom 21 Charty, a to jednak medzi poľnohospodármi z rôznych členských štátov podľa toho, či tieto členské štáty povoľujú alebo zakazujú pestovanie GMO, a jednak medzi poľnohospodármi v tom istom členskom štáte, ktorý zakazuje pestovanie GMO, na úkor poľnohospodárov, ktorí chcú pestovať takto modifikované osivo.
67
Pokiaľ ide o prvý bod, treba pripomenúť, že ustanovenia článku 21 ods. 2 Charty, ktoré zakazujú diskrimináciu na základe štátnej príslušnosti, zodpovedajú ustanoveniam článku 18 prvého odseku ZFEÚ a musia sa uplatňovať v súlade s nimi [pozri v tomto zmysle rozsudok zo 4. októbra 2024, Litva a i./Parlament a Rada (Balík mobility), C‑541/20 až C‑555/20, EU:C:2024:818, bod 311, ako aj citovanú judikatúru]. Treba tiež pripomenúť, že článok 18 ZFEÚ sa môže samostatne uplatniť len v situáciách upravených právom Únie, pre ktoré Zmluva o FEÚ nestanovuje osobitné pravidlá zákazu diskriminácie (rozsudok z 20. júna 2024, Faurécia, C‑420/23, EU:C:2024:534, bod 18 a citovaná judikatúra). Keďže zásada zákazu diskriminácie sa v oblasti voľného pohybu tovaru vykonáva najmä článkami 34 a 35 ZFEÚ, vnútroštátnemu súdu treba odpovedať s ohľadom na tieto ustanovenia.
68
V tejto súvislosti však treba konštatovať, ako pripomína odôvodnenie 16 smernice 2015/412, že prijatie opatrení zakazujúcich pestovanie GMO na základe článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 nezavádza žiadne rozlišovanie medzi domácimi a zahraničnými výrobkami. Z toho vyplýva, že prípadný zákaz pestovania stanovený týmito ustanoveniami sa uplatňuje bez rozdielu, a to bez ohľadu na miesto pôvodu dotknutého osiva.
69
Okrem toho zákaz diskriminácie sa nevzťahuje na prípadné rozdiely v zaobchádzaní, ktoré môžu vyplývať z rozdielov existujúcich medzi pravidlami uplatniteľnými v rôznych členských štátoch, pokiaľ sa tieto pravidlá rovnakým spôsobom dotýkajú všetkých osôb patriacich do ich pôsobnosti.
70
Taktiež vzhľadom na širokú mieru voľnej úvahy, ktorou disponuje normotvorca Únie, keď zasahuje do oblasti zahŕňajúcej rozhodnutia politickej, hospodárskej a sociálnej povahy a keď má vykonať komplexné posúdenia a hodnotenia, sa tento normotvorca mohol bez toho, aby prekročil hranice voľnej úvahy, ktorou disponuje, a ako uviedol generálny advokát v bode 95 svojich návrhov, domnievať, že poľnohospodári z rôznych členských štátov neboli v porovnateľnej situácii vzhľadom na osobitnú povahu pestovania GMO, spojenú najmä s miestom výroby a osobitosťou tohto miesta.
71
Za týchto podmienok nemožno konštatovať žiadnu diskrimináciu medzi poľnohospodármi z rôznych členských štátov z dôvodu, že niektoré z týchto štátov zakazujú pestovanie daného GMO na celom svojom území alebo na jeho časti a iné nie.
72
K druhému bodu treba poznamenať, že pestovanie GMO sa vyznačuje osobitosťami najmä z dôvodu účinkov, ktoré môže mať na iné plodiny, takže situácia poľnohospodárov, ktorí chcú pestovať daný GMO, nie je porovnateľná so situáciou poľnohospodárov, ktorí takéto želanie nevyjadrili. Preto nemožno konštatovať žiadnu diskrimináciu medzi prvými a druhými z dôvodu zákazu pestovania tohto GMO na celom území členského štátu alebo na jeho časti.
73
Z vyššie uvedeného vyplýva, že z preskúmania položených otázok nevyplýva skutočnosť, ktorá by mohla mať vplyv na platnosť článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 z hľadiska zásady zákazu diskriminácie, ktorá je vyjadrená v článkoch 34 a 35 ZFEÚ a zakotvená v článku 21 Charty.
O platnosti článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 vzhľadom na články 16 a 52 Charty
74
Pokiaľ ide v treťom rade o otázky vnútroštátnych súdov týkajúce sa platnosti článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 vzhľadom na články 16 a 52 Charty, treba pripomenúť, že podľa tohto článku 16 sa sloboda podnikania uznáva v súlade s právom Únie, vnútroštátnymi právnymi predpismi a praxou. Z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že ochrana priznaná uvedeným článkom 16 zahŕňa slobodu vykonávať hospodársku alebo obchodnú činnosť, zmluvnú slobodu, ako aj slobodnú hospodársku súťaž a týka sa najmä slobodného výberu obchodného partnera [rozsudok z 12. januára 2023, TP (Audiovizuálny editor verejnoprávnej televízie), C‑356/21, EU:C:2023:9, bod 74 a citovaná judikatúra].
75
V prejednávanej veci z rozhodnutí vnútroštátneho súdu vyplýva, že spory vo veci samej sa týkajú zákonnosti opatrení zakazujúcich pestovanie GMO v členskom štáte prijatých na základe článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18.
76
Keďže na rozdiel od opatrení zakazujúcich pestovanie GMO prijatých na konci postupu upraveného v článku 26c ods. 2 a 4 smernice 2001/18 opatrenia prijaté na základe článku 26c ods. 1 a 3 tejto smernice môžu byť prijaté len s konkludentným súhlasom držiteľa povolenia týkajúceho sa dotknutého GMO, tieto posledné uvedené ustanovenia nemožno považovať za ustanovenia predstavujúce zásah do slobody podnikania tohto držiteľa.
77
To isté platí a fortiori, pokiaľ ide o prípadných používateľov osiva dotknutých obmedzením geografického rozsahu pôsobnosti pôvodne požadovaného povolenia, keďže sloboda podnikania nedáva tretím osobám právo vykonávať hospodársku činnosť používaním výrobkov, ktorých uvedenie na trh alebo používanie bolo zakázané.
78
Za týchto podmienok nie je potrebné rozhodnúť o platnosti článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 z hľadiska článku 52 Charty, keďže takáto analýza predpokladá, že opatrenia zakazujúce pestovanie GMO stanovené v tomto článku 26c ods. 1 a 3 možno považovať za obmedzenia slobody podnikania.
79
Vzhľadom na vyššie uvedené sa článok 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 nejaví byť v rozpore s článkom 16 Charty.
O platnosti článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 vzhľadom na článok 216 ods. 2 ZFEÚ a dohody WTO
80
Po štvrté sa vnútroštátny súd vo veci C‑393/24 Súdneho dvora v podstate pýta, či článok 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 v rozsahu, v akom umožňuje niektorým členským štátom zakázať pestovanie GMO na celom svojom území alebo na jeho časti, je v rozpore s článkom 216 ods. 2 ZFEÚ, na ktorý odkazuje odôvodnenie 16 smernice 2015/412 a ktorý stanovuje, že dohody uzavreté Úniou sú záväzné pre inštitúcie Únie a členské štáty.
81
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že táto otázka sa konkrétne týka dohôd WTO.
82
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že na ustanovenia medzinárodnej dohody, ktorej zmluvnou stranou je Únia, sa možno odvolávať na podporu žaloby o neplatnosť aktu sekundárneho práva Únie alebo na podporu námietky založenej na protiprávnosti takéhoto aktu len pod dvojitou podmienkou, že jednak povaha a štruktúra tejto dohody tomu nebránia, a jednak, že ustanovenia tejto dohody sa zdajú byť z hľadiska ich obsahu nepodmienené a dostatočne presné. Na takéto ustanovenia sa možno odvolávať na súde Únie ako na kritérium na preskúmanie zákonnosti aktu Únie len vtedy, keď sú tieto dve podmienky kumulatívne splnené (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. septembra 2023, Changmao Biochemical Engineering/Komisia, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, bod 69 a citovanú judikatúru). Táto analýza platí aj pre posúdenie platnosti aktu sekundárneho práva Únie v kontexte prejudiciálneho konania.
83
Pokiaľ ide o dohody WTO, Súdny dvor už mal možnosť spresniť na jednej strane, že tieto dohody nevytvárajú pre jednotlivcov práva, ktoré môžu títo jednotlivci priamo uplatňovať na súde podľa práva Únie, a na druhej strane berúc do úvahy ich povahu a štruktúru, uvedené dohody sa v zásade neuvádzajú medzi normami, vo vzťahu ku ktorým možno preskúmavať zákonnosť aktov inštitúcií Únie (rozsudok z 28. septembra 2023, Changmao Biochemical Engineering/Komisia, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, body 70 a 71, ako aj citovaná judikatúra).
84
Len v dvoch výnimočných situáciách, ktoré vyplývajú z úmyslu normotvorcu Únie obmedziť svoju vlastnú právomoc voľnej úvahy pri uplatňovaní pravidiel WTO, však Súdny dvor pripustil, že súdu Únie prináleží v prípade potreby preskúmať zákonnosť aktu Únie a aktov prijatých na jeho vykonanie so zreteľom na dohody WTO. Na jednej strane ide o situáciu, keď Únia zamýšľala splniť konkrétny záväzok, ktorý prevzala v rámci dohôd WTO, a na druhej strane o situáciu, keď predmetný akt Únie výslovne odkazuje na konkrétne ustanovenia týchto dohôd (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. septembra 2023, Changmao Biochemical Engineering/Komisia, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, body 74 a 75 a citovanú judikatúru).
85
V prejednávanej veci sa nezdá, že by normotvorca Únie prijatím ustanovení článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 zamýšľal vykonať osobitnú povinnosť prevzatú v rámci dohôd WTO. Okrem toho ani táto smernica, ani smernica 2015/412 výslovne neodkazujú na konkrétne ustanovenia týchto dohôd.
86
Z toho vyplýva, že článok 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 nemožno považovať za neplatný z hľadiska článku 216 ods. 2 ZFEÚ a dohôd WTO.
O platnosti článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 vzhľadom na článok 34 nariadenia č. 1829/2003
87
Po piate sa vnútroštátny súd vo veci C‑364/24 pýta Súdneho dvora, či je článok 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 v súlade s článkom 34 nariadenia č. 1829/2003.
88
V tejto súvislosti treba pripomenúť, ako zdôrazňuje Komisia, že platnosť ustanovení sekundárneho práva nemožno skúmať z hľadiska noriem rovnakej právnej sily (rozsudok z 15. apríla 2021, Holandsko/Rada a Parlament, C‑733/19, EU:C:2021:272, bod 44).
89
Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že preskúmanie prvej otázky vo veci C‑364/24, ako aj prvej až tretej otázky a prvej časti piatej otázky vo veci C‑393/24 neodhalilo žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla mať vplyv na platnosť článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 z hľadiska článku 3 ZEÚ, článkov 18, 26, 34 až 36, 114 a článku 216 ods. 2 ZFEÚ, článkov 16 a 21 Charty, ako aj zásad zákazu diskriminácie a proporcionality.
O druhej otázke vo veci C‑364/24
90
Vzhľadom na odpoveď poskytnutú na prvú otázku vo veci C‑364/24, netreba odpovedať na druhú otázku položenú v tejto veci.
O prvej až tretej otázke a prvej časti piatej otázky vo veci C‑393/24 v rozsahu, v akom sa týkajú platnosti vykonávacieho rozhodnutia 2016/321
91
Prvou až treťou otázkou a prvou časťou piatej otázky vo veci C‑393/24 sa vnútroštátny súd pýta na platnosť vykonávacieho rozhodnutia 2016/321 v rozsahu, v akom bolo prijaté na základe ustanovení sekundárneho práva, ktoré sú samy neplatné.
92
Vzhľadom na odpoveď na tieto otázky uvedenú v bode 89 tohto rozsudku, ktorá sa týka platnosti článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18, na základe ktorého bolo prijaté vykonávacie rozhodnutie 2016/321, preskúmanie uvedených otázok neodhalilo žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla mať vplyv na platnosť tohto rozhodnutia.
O štvrtej otázke vo veci C‑393/24
93
Štvrtou otázkou vo veci C‑393/24 sa vnútroštátny súd pýta, či sa má vykonávacie rozhodnutie 2016/321 vykladať v tom zmysle, že zákaz pestovania osiva GM kukurice MON 810, ktorý stanovuje, môže byť založený len na jednom z dôvodov uvedených v článku 26b ods. 3 prvom pododseku písm. a) až g) smernice 2001/18, alebo či v rámci prechodných ustanovení článku 26c tejto smernice môže byť založený na iných dôvodoch.
94
Položenú otázku treba preformulovať tak, že sa v podstate týka toho, či sa má článok 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 vykladať v tom zmysle, že rozhodnutia prijaté Komisiou na základe týchto ustanovení sa musia zakladať na jednom z dôvodov uvedených v článku 26b ods. 3 prvom pododseku písm. a) až g) tejto smernice.
95
Ako však bolo uvedené v bodoch 38 až 41 tohto rozsudku, článok 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 umožňoval členským štátom počas prechodného obdobia od 2. apríla do 3. októbra 2015 požiadať o zákaz pestovania GMO na celom ich území alebo na jeho časti bez toho, aby boli povinné uviesť osobitné odôvodnenie, pričom takáto žiadosť mohla byť úspešná len s konkludentným súhlasom držiteľa povolenia dotknutých GMO.
96
Článok 26c ods. 4 smernice 2001/18 odkazuje na mutatis mutandis uplatnenie článku 26b ods. 3 tejto smernice len v prípade, že členský štát nepodal žiadosť o zákaz pestovania, alebo v prípade námietky držiteľa povolenia dotknutých GMO proti tejto žiadosti vo forme potvrdenia geografického rozsahu pôsobnosti pôvodne požadovaného povolenia týmto držiteľom. Článok 26b ods. 3 tejto smernice podmieňuje prijatie opatrení členským štátom, ktoré obmedzujú alebo zakazujú pestovanie GMO alebo skupiny GMO na celom jeho území alebo na jeho časti bez súhlasu držiteľa povolenia dotknutých GMO, skutočnosťou, že tieto opatrenia sú v súlade s právom Únie, sú odôvodnené, primerané a nediskriminačné a sú založené na takých závažných dôvodoch, ako sú dôvody uvedené v článku 26b ods. 3 prvom pododseku písm. a) až g) uvedenej smernice.
97
V dôsledku toho treba na štvrtú otázku vo veci C‑393/24 odpovedať tak, že článok 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18 sa má vykladať v tom zmysle, že rozhodnutia prijaté na základe týchto ustanovení, ktoré nie sú podmienené žiadnym osobitným odôvodnením, nemusia byť nevyhnutne založené na jednom z dôvodov uvedených v článku 26b ods. 3 prvom pododseku písm. a) až g) tejto smernice.
O druhej časti piatej otázky vo veci C‑393/24
98
Druhou časťou piatej otázky sa vnútroštátny súd vo veci C‑393/24 napokon pýta Súdneho dvora, či sa má vykonávacie rozhodnutie 2016/321 vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá sankcionuje nedodržanie zákazu, ktorý stanovuje.
99
V tejto súvislosti článok 33 smernice 2001/18 stanovuje povinnosť členských štátov určiť pokuty uplatniteľné pri porušení vnútroštátnych ustanovení prijatých podľa tejto smernice. Takéto pokuty budú účinné, primerané a odrádzajúce.
100
Hoci v prejednávanej veci prijala vykonávacie rozhodnutie 2016/321 Komisia, toto rozhodnutie vyvodzuje dôsledky podľa článku 26c ods. 3 smernice 2001/18 zo žiadostí o zmenu geografického rozsahu pôsobnosti povolenia týkajúceho sa GM kukurice MON 810 predložených viacerými členskými štátmi s cieľom dosiahnuť zákaz pestovania tejto odrody kukurice na celom ich území alebo na jeho časti v prípade, že držiteľ tohto povolenia nevznesie námietku. Keďže dotknuté vnútroštátne opatrenia boli prijaté v súlade s ustanoveniami uvedenej smernice, prináleží členským štátom, aby v prípade porušenia týchto ustanovení stanovili účinné, primerané a odrádzajúce sankcie v súlade s článkom 33 smernice 2001/18.
101
Z vyššie uvedeného vyplýva, že na druhú časť piatej otázky vo veci C‑393/24 treba odpovedať tak, že vykonávacie rozhodnutie 2016/321 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá sankcionuje nedodržanie zákazu, ktorý stanovuje.
O trovách
102
Vzhľadom na to, že konanie pred Všeobecným súdom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaniach pred vnútroštátnymi súdmi, o trovách konania rozhodnú tieto vnútroštátne súdy. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
1.
Preskúmaním prejudiciálnych otázok nebola zistená nijaká skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť článku 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18/ES Európskeho parlamentu a Rady z 12. marca 2001 o zámernom uvoľnení geneticky modifikovaných organizmov do životného prostredia a o zrušení smernice Rady 90/220/EHS, zmenenej smernicou (EÚ) 2015/412 z 11. marca 2015, alebo platnosť vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/321 z 3. marca 2016, ktorým sa upravuje geografický rozsah pôsobnosti povolenia na pestovanie geneticky modifikovanej kukurice (Zea mays L.) MON 810 (MON‑ØØ81Ø‑6).
2.
Článok 26c ods. 1 a 3 smernice 2001/18, zmenenej smernicou 2015/412,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
rozhodnutia prijaté na základe týchto ustanovení, ktoré nie sú podmienené žiadnym osobitným odôvodnením, nemusia byť nevyhnutne založené na jednom z dôvodov uvedených v článku 26b ods. 3 prvom pododseku písm. a) až g) smernice 2001/18 v znení smernice 2015/412.
3.
Vykonávacie rozhodnutie 2016/321
sa má vykladať v tom zmysle, že:
nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá sankcionuje nedodržanie zákazu, ktorý stanovuje.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: taliančina.