ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (tretia komora)
z 31. januára 2007
Vec T‑236/05
Willem Aldershoff
proti
Komisii Európskych spoločenstiev
„Správa o služobnom postupe – Hodnotené obdobie 2003 – Zjavne nesprávne posúdenie – Nedostatok odôvodnenia – Právo byť vypočutý“
Predmet: Žaloba, ktorej predmetom je zrušenie správy o služobnom postupe žalobcu za hodnotené obdobie 2003
Rozhodnutie: Správa o služobnom postupe žalobcu, Willema Aldershoffa, za obdobie 2003 sa zrušuje. Komisia znáša svoje vlastné trovy konania
a je povinná nahradiť trovy konania žalobcu.
Abstrakt
1.      Úradníci – Hodnotenie – Správa o služobnom postupe – Povinnosť odôvodnenia
(Služobný poriadok úradníkov, článok 43)
2.      Úradníci – Hodnotenie – Správa o služobnom postupe
(Služobný poriadok úradníkov, článok 43)
1.      Pokiaľ v rámci systému hodnotenia zavedeného Komisiou spoločný hodnotiaci výbor zistí osobitné okolnosti, ktoré môžu spochybniť
platnosť alebo dôvodnosť pôvodného posúdenia hodnotiteľa alebo overovateľa, je odvolací hodnotiteľ povinný vydať odôvodnené
stanovisko, teda stanovisko, ktoré obsahuje prvky spôsobilé dostatočne odpovedať na tieto osobitné okolnosti, a nemôže sa
zbaviť tejto zodpovednosti tým, že iba jednoducho implicitne odkáže na pôvodné odôvodnenie správy o služobnom postupe. Taká
možnosť by mala za následok pozbavenie celého konania pre spoločným hodnotiacim výborom potrebného účinku.
(pozri body 59, 61)
2.      So zreteľom na skutočnosť, že hodnotitelia pri hodnotení práce osôb, ktoré majú hodnotiť, disponujú širokou mierou voľnej
úvahy, prislúcha úradníkovi, ktorý navrhuje zrušenie jeho správy o služobnom postupe preukázať existenciu zjavne nesprávneho
posúdenia.
O také nesprávne posúdenie ide pri hodnotení výkonnosti vedúceho útvaru vzhľadom na ciele, ktoré sa mu uložili na základe
zvýšenia stavu zamestnancov, ktoré sa napokon nepotvrdilo, pokiaľ tieto ciele neboli znížené po tom, ako sa ukázalo, že nedošlo
k oznámeným prijatiam zamestnancov.
(pozri body 83, 90, 92)
Odkaz: Súd prvého stupňa, 25. októbra 2005, Fardoom a Reinard/Komisia, T‑43/04, Zb. VS s. I‑A‑329, II‑1465, bod 79