62003CC0436_ET
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I. Sissejuhatavad märkused
1. Käesolev parlamendi ja nõukogu vaheline kohtuvaidlus käsitleb Euroopa ühistu loomist. Parlament taotleb oma hagiavalduses EÜ artikli 308 alusel vastu võetud nõukogu 22. juuli 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1435/2003 Euroopa ühistu (SCE) põhikirja kohta(2) (edaspidi „määrus”) tühistamist. Seejuures on põhiküsimus, kas ning millistel tingimustel võib nõukogu EÜ artikli 308 alusel õigusakte vastu võtta. Seda arvesse võttes käsitleb käesolev menetlus peamiselt EÜ artikli 95 tõlgendamist.
II. Vaidlustatud määrus
A. Seadusandlik menetlus
2. Komisjon esitas oma algse Euroopa ühistut puudutava ettepaneku(3) nõukogule 6. märtsil 1992. See ettepanek põhines EÜ asutamislepingu artiklil 100 A, seega EÜ artikli 95 eelkäijal. Komisjon kiitis muudetud ettepaneku(4) heaks 6. juulil 1993 pärast esimest lugemist parlamendis ning esitas ettepaneku nõukogule.
3. Pärast asutamislepingute muutmist Maastrichti ja Amsterdami lepingutega kohandati selle määruse ettepaneku õiguslik alus EÜ artiklile 95.(5) Parlament nõustus oma arvamuses selle õigusliku alusega.
4. Alates 2002. aasta kevadest toimusid nõukogus arutelud, mille käigus muudeti õiguslik alus EÜ artikli 95 asemel EÜ artikliks 308. Antud muudatuse tõttu otsustas nõukogu veel kord parlamendiga konsulteerida.
5. 14. mail 2003 andis parlament oma arvamuse, milles nõuti õigusliku aluse tagasi muutmist EÜ artikliks 95. Seda toetas ka komisjon parlamendi muudatusettepanekute kohta esitatud seisukohas.
6. Nõukogu võttis määruse ametlikult vastu 22. juulil 2003, säilitades õigusliku alusena EÜ artikli 308.
B. Määruse eesmärk ja sisu
7. Seoses määruse eesmärgiga sätestab selle teine põhjendus järgmist: „Siseturu väljakujundamine ja seega kogu ühenduse majandusliku ja sotsiaalse olukorra parendamine tähendab peale kaubandustõkete kõrvaldamise ka tootmisstruktuuride kohandamist ühenduse ulatuses. Selleks on oluline, et kõikidel äriühingutel, kelle tegevus ei piirdu vaid kohalike vajaduste rahuldamisega, peaks olema võimalus kavandada ja korraldada oma tegevust ühenduse tasandil.”
8. Kolmandas põhjenduses on sätestatud:
„Kogu ühendust hõlmava äritegevuse õigusraamistik põhineb endiselt suurel määral siseriiklikel seadustel ega vasta enam seega majanduskeskkonnale, milles see peaks arenema asutamislepingu artiklis 18 sätestatud eesmärkide saavutamiseks. See olukord takistab märkimisväärselt eri liikmesriikide äriühingute ühenduste tekkimist.”
9. Kuuendast põhjendusest tuleneb, et ühendus peaks tagama ühistutele kui kõikides liikmesriikides üldtunnustatud ühinguvormile asjakohased õigusaktid nende piiriülese tegevuse arendamise hõlbustamiseks.
10. Üheteistkümnes põhjendus selgitab olukorda järgmiselt:
„Ühenduse ühistute piiriülest koostööd takistavad juriidilised ja haldusraskused, mis tuleks piirideta turult kõrvaldada.”
11. Kaheteistkümnes põhjendus annab teavet selle eesmärgi saavutamise vahendite kohta:
„Üldpõhimõtetel põhineva, kuid ühistute eripära arvestava Euroopa ühistu kui uue Euroopa õigusliku vormi kasutuselevõtmine peaks võimaldama ühistutel tegutseda väljaspool oma riigi piire kas osal või kogu ühenduse territooriumil.”
12. Kolmeteistkümnes põhjendus peab selle määruse peaeesmärgiks „luua eri liikmesriikides elavatele füüsilistele isikutele või eri liikmesriikides asutatud juriidilistele isikutele võimalus asutada SCE”.
13. Kuueteistkümnes põhjendus viitab asjaolule, et määrus ei reguleeri maksude, konkurentsi, intellektuaalomandi ja maksejõuetuse valdkondi.
14. Kaheksateistkümnes põhjendus selgitab, miks on osa õiguslikust raamistikust kehtestatud viitega siseriiklikule õigusele:
„Töö liikmesriikide äriühinguõiguse ühtlustamiseks on märkimisväärselt edenenud, nii et SCE registrijärgse asukoha liikmesriik võib neil aladel, kus SCEde tegutsemiseks ei ole vaja ühtseid ühenduse eeskirju, analoogia põhjal kohaldada teatavaid õigusnorme, mille ta on äriühinguid käsitlevate direktiivide rakendamiseks vastu võtnud, sest need õigusnormid on asjakohased SCEde tegevuse reguleerimiseks.”
15. SCE peaeesmärgina nimetab artikli 1 lõige 3 oma liikmete vajaduste rahuldamist ja/või nende majandusliku ja sotsiaalse tegevuse arendamist.
16. Määruse artikli 1 lõige 5 näeb sõnaselgelt ette, et SCE on juriidiline isik. Juriidilise isiku staatuse saab SCE artikli 18 kohaselt registrisse kandmisega.
17. Määrus sisaldab sätteid ka kapitali (artiklid 3 ja 4), põhikirja (artikkel 5), registrijärgse asukoha ja selle muutmise (artiklid 6 ja 7), registrisse kandmise ja avalikustamisnõuete (artiklid 11–13), liikmete vastuvõtmise (artiklid 14–16), asutamisviiside, eriti ühinemise ja ümberkujundamise (artikkel 2 ning artiklid 19–35), organite (artiklid 36–63), väärtpaberite väljastamise (artikkel 64), kasumi jaotamise (artiklid 65–67), raamatupidamise aastaaruande ja konsolideeritud aruande (artiklid 68–71) ning lõpetamise, likvideerimise, maksejõuetuse ja maksete peatamise (artiklid 72–76) kohta.
18. Üks SCEd iseloomustav erijoon on see, et artikli 7 kohaselt on võimalik registrijärgse asukoha muutmine, ilma et SCEd oleks vaja lõpetada.
19. Artikkel 8 on kohaldatava õiguse küsimuses põhinorm. See säte kehtestab selge kohaldatava õiguse järjestuse. Selle kohaselt kohaldatakse SCEle esmalt määrust ning alles seejärel – määruses sõnaselgelt lubatud juhtudel – vastava SCE põhikirja sätteid ning siseriiklikke õigusakte.
20. Artikkel 9 annab teavet SCE kohtlemise kohta liikmesriikides. Selle kohaselt käsitletakse SCEd igas liikmesriigis nii, nagu oleks see oma registrijärgse asukoha liikmesriigi õiguse kohaselt asutatud ühistu.
21. Vastavalt määruse eesmärgile ja sisule käsitleb määrus järelikult teatud tüüpi äriühingu, Euroopa ühistu (SCE) loomist.
III. Menetlus Euroopa Kohtus ja poolte nõuded
22. Parlamendi hagiavaldus registreeriti kantseleis 15. oktoobril 2003. Euroopa Kohtu presidendi määrusega anti Hispaania Kuningriigile ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigile luba menetlusse astumiseks nõukogu nõuete toetuseks ning komisjonile luba menetlusse astumiseks parlamendi nõuete toetuseks.
23. Parlament palub määrus tühistada ning tühistamise korral jätta see kehtima kuni samas valdkonnas mõistliku tähtaja jooksul ja kohasel õiguslikul alusel vastu võetud uue määruse jõustumiseni, samuti mõista kohtukulud välja nõukogult.
24. Nõukogu palub jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata ning mõista kohtukulud välja hagejalt.
IV. Poolte ja menetlusse astujate peamised argumendid
A. Hageja ja tema nõuete toetuseks menetlusse astujad
25. Parlament põhjendab oma taotlust määruse tühistamiseks sellega, et nõukogu võttis määruse vastu EÜ artikli 308 alusel, kuigi see oleks pidanud tuginema EÜ artiklile 95. Kui EÜ artikkel 308 näeb ette ainult parlamendiga konsulteerimise, siis EÜ artikli 95 alusel peab rakendama EÜ artikli 251 kohast kaasotsustusmenetlust.
26. EÜ artikkel 95 on õige õiguslik alus SCE põhikirja vastuvõtmiseks, kuna määrus ühtlustab liikmesriikide õigusakte võimaldamaks SCE asutamist. SCE õiguslik vorm on euroopaliku iseloomuga siseriiklik äriühing, sest ta viitab siseriiklikule õigusele, mis jääb teatud aspektides endiselt kohaldatavaks.
27. Komisjon parlamendi toetuseks menetlusse astujana toetab samuti õigusaktide ühtlustamise mõiste laia käsitlust, mis hõlmab ka uute õigusnormide kehtestamist, seega ka siseriikliku ühistuõiguse täiendamist SCE põhikirjaga. Komisjon väidab, et arvestades määruse eesmärki ja sisu oleks see pidanud tuginema EÜ artiklile 95, eriti seetõttu, et ta aitab kaasa siseturu rajamisele ja toimimisele.
B. Kostja ja tema nõuete toetuseks menetlusse astujad
28. Nõukogu kostjana väidab valitud menetluse kaitseks seda, et määrus loob uue õigusliku vormi. Lisaks ei ole EÜ artikkel 95 ainus siseturu rakendamise õiguslik alus. Kuigi õigusnormide ennetav ühtlustamine on lubatav, eeldab see, et liikmesriigid saaksid sellise meetme vastu võtta. Paralleelse ühenduse struktuuri loomise puhul ei ole see aga nii.
29. Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik kui menetlusse astuja toetab nõukogu nõudeid ning peab samuti EÜ artiklit 95 määruse ebaõigeks aluseks, sest liikmesriigid ei saanud sellist regulatsiooni vastu võtta ning sellega ei kõrvaldatud ka liikmesriikide õiguskordade erinevuste näol eksisteerivaid siseturu takistusi. Seega oleks kohane õiguslik alus EÜ artikkel 308.
30. Hispaania Kuningriik nõukogu nõuete toetuseks menetlusse astujana rõhutab, et SCE õiguslik vorm, mis määrusega luuakse, on uus ning ei oleks seega saanud tugineda EÜ artiklile 95, kuna tegemist ei ole õigusaktide ühtlustamisega selle sätte mõttes.
V. Hinnang
31. Õiguslik probleem, mida tuleb käesolevas menetluses uurida, puudutab küsimust, kas vaidlustatud määrus tugineb õigesti EÜ artiklile 308. Seetõttu tuleb kõigepealt kontrollida selle sätte kohaldamise tingimusi. Analüüsi käigus peab seejärel uurima, kas määrus oleks saanud tugineda EÜ artiklile 95.
32. Kõigepealt tuleb märkida, et ühenduse pädevuse jaotuse süsteemi raames ei või õigusakti õigusliku aluse valik sõltuda ainult ühe institutsiooni veendumusest taotletava eesmärgi suhtes, vaid see peab põhinema kohtulikult kontrollitavatel objektiivsetel asjaoludel. Nende asjaolude hulka kuuluvad eelkõige õigusakti eesmärk ja sisu.(6)
A. EÜ artikli 308 kasutamise tingimused
33. Peamised tingimused EÜ artikli 308 õigusliku aluse kasutamiseks tulenevad juba selle sõnastusest.
34. Parlament on selles osas mõlemale tingimusele õigesti viidanud: esiteks peab ühenduse tegutsemine olema vajalik saavutamaks mõnda selle eesmärki ühisturu raames, ning teiseks, et EÜ asutamislepingus ei ole ühendusele selleks vajalikku pädevust ette nähtud.
35. Niisiis on üheselt märgatav EÜ artikli 308 subsidiaarsus teiste õiguslike aluste, näiteks ka EÜ artikli 95 suhtes. Seda on Euroopa Kohus rõhutanud oma väljakujunenud kohtupraktikas, mille kohaselt on tuginemine EÜ artiklile 308 kui akti õiguslikule alusele põhjendatud vaid siis, kui üheski teises asutamislepingu sättes ei ole ühenduse institutsioonidele antud vajalikke volitusi selle akti vastuvõtmiseks.(7)
B. EÜ artikli 95 kasutamise tingimused
36. EÜ artikli 95 õigusliku alusena kasutamine tuleb kõne alla vaid siis, kui on täidetud selles sätestatud tingimused, nagu neid on kohtupraktikas tõlgendatud. Käesolevas kohtuasjas käsitletakse nimetatud artikli lõikes 1 sätestatud tingimusi ehk seda, kas tegemist on õigusaktide ühtlustamise meetmetega, mille eesmärk on siseturu rajamine ja selle toimimine. Seejuures tuleb arvesse võtta sõnastuses „kui käesolevas lepingus ei ole ette nähtud teisiti” väljendatud subsidiaarsust harmoneerimise eripädevuse suhtes.
1. EÜ artikli 95 subsidiaarsus
37. EÜ artikkel 95 viitab seoses selle alusel vastu võetud õigusakti eesmärkide elluviimisega EÜ artiklile 14 ehk siseturule. EÜ artikkel 95 ei ole aga mingil juhul ainus säte siseturu eesmärkide saavutamiseks ega ka siseturu reguleerimise üldpädevuse alus, nagu nõukogu seda väljendab.
38. EÜ artikkel 95 ei ole sobiv õiguslik alus mitte üksnes siis, kui vastuvõetav õigusakt mõjutab ühenduse turutingimuste ühtlustamist ainult „muu hulgas”,(8) vaid ka siis, kui rakendatakse mõnda harmoneerimise erisätet.
39. Nende, EÜ artikli 95 suhtes eelisjärjekorras rakendamisele kuuluvate sätete hulka kuuluvad ka sätted, mis näevad ette koordineerimispädevuse põhiõiguste valdkonnas.
40. Kuna SCE määrus kui teatud ühistu õiguslikku vormi käsitlev õigusakt sisaldab äriühinguõiguse sätteid, tuleks esmalt arvesse võtta EÜ artikkel 44.
41. Nimetatud sätet saab kasutada siseriiklike äriühinguõiguste ühtlustamiseks. Seega lubaks see säte ka siseriikliku ühistuõiguse harmoneerimist ning EÜ artiklile 44 tuginev õigusakt võiks sisaldada ka selliseid sätteid nagu vaidlusalune määrus – näiteks asutamise ja kapitali kohta.
42. Koordineerimise tingimus seab siiski kohe ka piirid, nimelt seoses uute äriühingu vormide loomisega. Seega ei saa vastavad õigusaktid tugineda EÜ artiklile 44.(9)
43. Järgmise piiri EÜ artikli 44 kasutamisele seab asjaolu, et see säte lubab üksnes asutamisvabaduse takistuste, kuid mitte teenuste osutamise vabaduse takistuste kõrvaldamist. Seega, kui õigusakti eesmärk on selliste takistuste kõrvaldamine ühistute tegutsemiselt, siis ei saa EÜ artiklit 44 õigusliku alusena kasutada.
44. Kui SCE asukohta ning tema üleviimist käsitlevad sätted puudutavad asutamisvabadust, siis määruse ülejäänud sätted lähevad sellest põhiõigusest kaugemale ning nende eesmärk on kõrvaldada teiste vabaduste kasutamise takistused EÜ artikli 14 kohaselt.
45. Kuna aga hageja ei tuginenud argumendile, et õiguslik alus peaks olema EÜ artikkel 44, siis ei pea küsimust, kas määrus oleks võinud tugineda EÜ artiklile 44, lähemalt käsitlema.
46. Kokkuvõttes tuleb seega tuvastada, et EÜ artikkel 95 on oluline ka äriühinguõiguse jaoks, täpsemalt sellise harmoneerimise jaoks, mis ei ole hõlmatud EÜ artikliga 44.
2. EÜ artikli 95 eesmärk: siseturu rajamine ja selle toimimine
47. Õigusaktid võivad EÜ artiklile 95 tugineda ainult siis, kui nende eesmärk on siseturu rajamine ja selle toimimine. Tuleb silmas pidada, et nimetatud kriteerium on seotud harmoneerimismeetmega, mitte aga liikmesriikide ühtlustamist vajavate õigusaktidega, nagu võib välja lugeda EÜ artikli 95 sõnastusest. See tuleneb ka Euroopa Kohtu praktikast, mille kohaselt „sättes ette nähtud meetmete eesmärk on siseturu loomise ja toimimise tagamine, kusjuures see peab olema nende meetmete tegelik eesmärk, ning need peavad aitama kaasa kaupade vaba liikumise või teenuste osutamise vabaduse takistuste või konkurentsihäirete kõrvaldamisele”(10) .
48. Sellega oleks tegemist juhul, kui vaidlustatud määrus kõrvaldaks või vähendaks erinevusi liikmesriikide õigus- ja haldusnormide vahel, mis piiravad põhivabadusi ning mõjutavad otseselt siseturu toimimist.(11)
49. Määruse kolmandast põhjendusest tuleneb, et kogu ühendust hõlmava äritegevuse õigusraamistik põhineb endiselt suurel määral siseriiklikel seadustel ning see olukord takistab märkimisväärselt eri liikmesriikide äriühingute ühenduste tekkimist.
50. Üheteistkümnes põhjendus selgitab olukorda liikmesriikides, viidates sellele, et ühenduse ühistute piiriülest koostööd takistavad juriidilised ja haldusraskused, mis tuleks piirideta turult kõrvaldada.
51. Selliseid takistusi saaks loomulikult vähendada ka direktiivi abil, millega ühtlustataks liikmesriikide ühistuid reguleerivad sätted – seega tüüpilise äriühinguõiguse direktiiviga. Ühistuõigust ühtlustav direktiiv oleks saanud tugineda EÜ artiklile 95 aga ainult sel juhul, kui harmoneerimise kohta ei oleks täpsemaid erisätteid.
52. Määruse vormis õigusaktiga saaks seevastu ühistuid käsitlevad siseriiklikud õigusaktid asendada ühtsete üleühenduseliste sätetega. Nagu aga parlament ja komisjon möönavad, ei kasutatud vaidlustatud määruse puhul sellist lähenemist.
53. Parlament viitab õigesti asjaolule, et EÜ artikkel 95 võimaldab selle alusel vastu võtta ka määruseid. Sellest ei tohi siiski järeldada, et määruse sätted on seega automaatselt ka õigusaktide ühtlustamise meetmed, mis on kooskõlas EÜ artikli 95 tingimustega.
54. Käesoleval juhul on määruse kui õigusakti vormi valiku põhjus selles, et direktiiv tuleks kõigepealt üle võtta siseriiklikku õigusesse. See oleks aga kaasa toonud rakendussätete paljususe,(12) mis oleksid omakorda kehtinud vaid vastava liikmesriigi territooriumil. Seega ei oleks kaugeltki saavutatud neid eeliseid, mida pakub määrus, sest määrusega saab luua ühtset otsekohaldatavat õigust. Täiendava õigusliku vormi loova määrusega saab ühenduse seadusandja seega taolisi territoriaalsusprobleeme lahendada.(13)
55. Kuigi vastab tõele, et määrus annab üldisel moel panuse siseturu elluviimisesse, ei ole ainuüksi see, vastupidiselt menetluses toodud väidetele, piisav võimaldamaks EÜ artikli 95 kasutamist määruse õigusliku alusena. Selline „panustamine” võib toimuda ka muude meetmetega kui õigusaktide ühtlustamine.
3. Liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamine
56. Seoses tingimusega, et EÜ artikli 95 kasutamiseks õigusliku alusena peab vastuvõetava õigusakti eesmärk olema õiguse ühtlustamine, tuleb silmas pidada, et selle tingimuse täitmisel on oluline kaal, kuna liikmesriigid kui „lepingute peamised osapooled” kavatsesid selle abil luua ühenduse seadusandlikule pädevusele täiendava tingimuse, mida ei lülitatud EÜ asutamislepingu artikli 100A kohta esitatud komisjoni ettepanekusse, mis nägi ette ka teisi meetmeid siseturu elluviimiseks.
57. EÜ artiklit 95 ei tohi aga ka liiga kitsendavalt tõlgendada. Nagu parlament ja nõukogu üksmeelselt väidavad, lubab see õiguslik alus ka niinimetatud eeldatavat õiguse ühtlustamist, st meetmete vastuvõtmist, ilma et liikmesriikides üldse eksisteeriks võrreldavaid õigusnorme, mida nende meetmetega ühtlustada tuleks.
58. Seda seisukohta toetab ka Euroopa Kohtu praktika. Selle kohaselt: „kuigi õigusliku alusena EÜ artiklile 95 tuginemine on võimalik siis, kui soovitakse vältida kaubavahetusele tulevikus tekkida võivaid takistusi, mis tulenevad siseriiklike õigusnormide erinevast arengust, peab selliste takistuste tekkimine olema tõenäoline või asjaomase meetme eesmärk peab olema takistuste ennetamine”(14) .
59. Õigusaktide ühtlustamise eesmärk EÜ artikli 95 mõttes on õigussüsteemide lähendamine.
60. Sellest järeldub samas, et õigusaktide ühtlustamise meede ei nõua siseriiklike sätete asendamist ühenduse õigusaktiga. Lõpuks viib õigusnorme ühtlustava direktiivi rakendamine ka seni EÜ õigusega vastuolus olnud siseriikliku õiguse muutmiseni, ning seega põhimõtteliselt ka seni kehtinud õiguse asendamiseni; see aspekt ei ole käesolevas kohtuasjas siiski oluline.
61. EÜ artikkel 95 ei luba mitte ainult siseriiklike õigusaktide ühtlustamist kitsamas mõttes, vaid ka vastava valdkonna niinimetatud konsolideerimist. Sellise toimimisviisi lubatavust saab põhjendada sellega, et EÜ artikkel 95 ei võimalda esiteks mitte üksnes direktiivi vormis õigusaktide, vaid ka määruste vastuvõtmist, ning teiseks erineb konsolideerimine ühtlustamisest kitsamas mõttes üksnes väga vähesel määral. Ka konsolideerimise peamine eesmärk on õigussüsteemide lähendamine, seda isegi veel radikaalsemalt. Käesoleva menetluse kontekstis oleks sellega tegemist ühtse ühistuõiguse sisseseadmise puhul.
62. Käesolev menetlus puudutab nüüd küsimust, kas, ning kui, siis millistel tingimustel on EÜ artikkel 95 sobiv alus ka sellistele õigusaktidele, millega kehtestatakse siseriiklike sätete kõrvale teatud õigusnormid, mis eelmisi seega täiendavad.
63. Sellega puudutame õiguslikku küsimust, kas EÜ artikkel 95 lubab ka täiesti uute õiguslike vormide, näiteks äriühinguõiguse mudelite loomist.
4. Uute õiguslike vormide loomine
64. Esimese sammuna tuleb uurida põhimõttelist küsimust, kas EÜ artikkel 95 võib olla õiguslikuks aluseks ka uue õigusliku vormi loomisele. Järgnevalt tuleb kontrollida, kas määrus, millega loodi SCE õiguslik vorm, võis tugineda EÜ artiklile 95.
a) EÜ artikli 95 üldine aktsepteeritavus õigusliku alusena
65. Vastamaks küsimusele, kas uute õiguslike vormide loomine EÜ artiklile 95 tugineva õigusakti abil on lubatav või kas õiguslik alus võib olla üksnes EÜ artikkel 308, tuleb lähtuda Euroopa Kohtu praktikast, mis käsitleb intellektuaalomandi valdkonnas uute õiguste loomist.
66. Nii on Euroopa Kohus rõhutanud, et ühendus võib tugineda EÜ artiklile 308, et luua uusi intellektuaalomandi õigusi, mis asetuvad siseriiklike õiguste kõrvale.(15) See puudutas nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määrusega (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta(16) loodud õigusi.
67. Kohtupraktikast võib siiski tuletada üldise põhimõtte, et ühenduse õiguse alusel reguleeritavate õigusinstituutide või õiguslike vormide loomiseks tuleb õigusliku alusena kasutada EÜ artiklit 308.
68. Vastavalt sellele esitatakse uute intellektuaalomandivaldkonna õiguste loomist õiguskirjanduses üksnes võimaliku näitena ühenduse õiguse alusel reguleeritavate uute õiguslike vormide loomise kohta. Lisaks sellele ollakse ülekaalukalt(17) seisukohal, et samamoodi ei ole lubatav Euroopa ühistu vormi loomine EÜ artiklile 95 tugineva õigusaktiga. Seejuures tuuakse näiteks Euroopa aktsiaselts (SE).(18)
69. Parlamendi vastuargument, et kohtupraktika puudutab intellektuaalomandi õiguse valdkonda ning sellel on EÜ artikli 295 tõttu eriline positsioon, ei ole veenev.
70. Esiteks hõlmab EÜ artikkel 295 mitte ainult immateriaalseid õigusi, nagu kaubamärgid. Teiseks on sellel sättel endal antud valdkonnas üksnes piiratud tähendus:(19) nii kuulub omandiõiguste realiseerimine vaieldamatult asutamislepingu kohaldamisalasse, st esmase õiguse muude sätete alla.
71. Õigusliku aluse lubatavuse osas ei ole kohtupraktikast võimalik järeldada mingit selget vahet harmoneerimise kui ühtlustamise ja uute õiguslike vormide loomise vahel. Nagu parlament õigesti väidab, aitab vaidlustatud määrusega loodud uus õigusraamistik lisaks kaasa ka ühtlustamisele, nimelt selle kaudu, et liikmesriigid peavad nendest ühtsetest ühenduse normidest kinni.
72. Vastupidine seisukoht,(20) mille kohaselt hõlmab EÜ artikkel 95 siiski ka uute õiguslike vormide loomist, tugineb muu hulgas sellele, et see säte lubab anda õigusakte direktiivi kõrval ka määruse vormis. Sellele võib loomulikult vastu väita, et kui on lubatud anda õigusakte määruse vormis, ei saa tingimata teha järeldust, et antud sätte kohaselt on lubatav ka uute ühenduse õiguslike vormide loomine, sest määrused on vajalikud ka muude eesmärkide saavutamiseks, näiteks liikmesriigi ühistuõiguse asendamine ühtse ühenduse ühistuõigusega, ilma et lisanduks uus ühenduse õiguslik vorm.
73. Samal ajal kui uute ühenduse õiguslike vormide loomine, mis astuvad siseriiklike õiguslike vormide kõrvale, ei ole hõlmatud EÜ artikliga 95, ei ole selliste õiguslike vormide, mis sõltuvad siseriiklikest õigusaktidest(21) või õiguste, mida kaitstakse sõltumatult siseriiklikust õigusest,(22) õiguslik seisund nii selge. Eriti lahtine on see, kust jookseb piir ehtsate või täiesti uute õiguslike vormide ja selliste uute õiguslike vormide vahel, millele laieneb ka siseriiklik õigus.
74. Küsimust, kas EÜ artikkel 95 kujutab endast õiget õiguslikku alust, tuleb seega alati uurida konkreetset õigusakti arvesse võttes, käesolevas asjas seega vaidlustatud määrust arvestades. Seejuures tuleb eriti kontrollida, millisesse eespool nimetatud uute õiguslike vormide kahest kategooriast SCE kuulub.
b) Hinnang EÜ artikli 95 aktsepteeritavusele konkreetse määruse õigusliku alusena
75. Seoses SCEle hinnangu andmisega tuleb kõigepealt viidata sellele, et SCE liigitamine ehk täpsemalt selle kirjeldamine ei saa olla otsustav. Selle kindlakstegemine, kas SCE on tõesti „euroopaliku iseloomuga siseriiklik äriühing”, nagu väidavad komisjon ja parlament, ei ole seega vajalik. Veelgi enam, erialakirjanduses ollakse pigem seisukohal, et tegemist on üleeuroopalise äriühingu vormi,(23) Euroopa õigusliku vormi,(24) Euroopa Ühenduse õiguse alusel loodud juriidilise isiku(25) või supranatsionaalse äristruktuuriga(26) . Seega on oluline määruse regulatiivne sisu.
76. Nagu eelneva küsimuse ehk selle üldine uurimine, kas EÜ artikkel 95 lubab põhimõtteliselt uute õiguslike vormide loomist, peab ka vaidlustatud määrusele õigusliku hinnangu andmine toimuma Euroopa Kohtu praktikat arvesse võttes.
77. Subjektiivse õiguse loomist käsitleva õigusakti õigusliku aluse valikule hinnangu andmisel oli Euroopa Kohtu jaoks otsustav, et „direktiivi alusel antavad patendid on siseriiklikud patendid, mis on antud kooskõlas liikmesriikides kehtivate siseriiklike menetlustega. Kuna ei direktiivi eesmärk ega ka selle tagajärg ole ühenduse patendi sisseviimine, ei loo ta uusi õigusi, mis nõuaks õigusliku alusena tuginemist asutamislepingu artiklile 235”(27) .
78. Erinevalt nendest õigustest ei ole vaidlustatud määruse kohaselt loodud ühistud aga siseriiklikud ühistud, mis on loodud siseriikliku õiguse alusel, vaid pigem määruse asjakohaste sätete alusel.
79. Selles osas pakub olulist pidepunkti määruse 14. põhjendus, milles rõhutatakse eriti SCE „erilist ühenduse laadi”.
80. Kaheteistkümnendas põhjenduses muutub ühenduse seadusandja veelgi täpsemaks ja kõneleb sõnaselgelt „üldpõhimõtetel põhineva, kuid ühistute eripära arvestava Euroopa ühistu kui uue Euroopa õigusliku vormi kasutuselevõtmisest [...]”.
81. Seda, et määrus loob igal juhul uue õigusliku vormi, ei vaidlusta ka parlament. Seega tuleb täpsemalt uurida, millised argumendid võiksid hoolimata SCE klassifitseerimisest uue õigusliku vormina toetada EÜ artikli 95 kasutamist õigusliku alusena.
c) EÜ artikli 95 kasutamist toetavad argumendid
82. Selle poolt, et õigusliku alusena võiks siiski kasutada EÜ artiklit 95, võiks kõneleda asjaolu, et määrus ei sisalda täielikku õiguslikku raamistikku, või nagu parlament on väljendanud, saab SCE eksisteerida ainult koostoimes siseriikliku õigusega.
83. SCE on võrreldes siseriikliku õiguse alusel loodud ühistutega tõepoolest iseseisev. Siiski on see parimal juhul selge ainult formaalses mõttes. Materiaalses mõttes ei ole see nii üheselt arusaadav, sest SCE kohta kehtivad ka ühistuid reguleerivad siseriikliku õiguse sätted.
84. Määrus viitab nimelt mitmes kohas siseriiklikule õigusele ning võimaldab selle kehtimist SCEga seotud laias valdkonnas,(28) nagu registrisse kandmist reguleerivad sätted (artikkel 11), dokumentide avaldamine (artikkel 12) ning ühinemist käsitlevad sätted (artikkel 28).
85. Seega vastab tõele, et määrus reguleerib mitmeid aspekte, viidates siseriiklikule õigusele. Määrus sisaldab aga sõnaselget sätet, mis kehtestab üheselt kohaldatava õiguse järjestuse: seejuures omistab artikkel 8 selgelt eelisõiguse määrusele.(29)
86. Määruse ulatuslikud osad sisaldavad tõesti olemuslikult uusi sätteid. See kehtib eelkõige SCE loomisega seotud sätete kohta, täpsemalt ex nihilo
loomise, st uue struktuuri loomise kohta olemasolevate juriidiliste isikute ühinemiseta või ümberkujundamiseta.(30)
87. Vaidlustatud määrusega loodi niisiis SCE uus õiguslik vorm. Nagu nõukogu ja parlament üksmeelselt kinnitavad, loob määrus seetõttu siseriiklike struktuuride kõrvale paralleelse ühenduse struktuuri.
88. Eriti selgelt nähtub artiklist 9, et SCE astub siseriiklike ühistu vormide kõrvale. Selle kohaselt käsitletakse SCEd nii, nagu oleks see oma registrijärgse asukoha liikmesriigi õiguse kohaselt asutatud ühistu.
89. Niisiis kehtivad määruse sätted täiendavalt lisaks siseriikliku õiguse sätetele. Seega tuleb hoolimata ajutistest viidetest siseriiklikule õigusele pidada SCEsid olemuslikult uueks instituudiks. See viib aga tõdemuseni, et EÜ artikkel 95 ei ole õiguslikuks aluseks piisav.(31)
90. Lõpetuseks tuleb rõhutada, et määrus ei mõjuta siseriiklikku ühistuõigust. SCE õiguslik vorm ei asenda siseriiklikke ühistuõiguse vorme, vaid erineb nendest ning eksisteerib koos nendega.(32)
91. Lisaks kasutati käesolevas menetluses argumenti, et EÜ artikkel 95 lubab üksnes selliste õigusaktide vastuvõtmist, mida saavad anda ka liikmesriigid. Selline põhjendus esineb erinevas vormis ka õiguskirjanduses.(33)
92. Parlament on muu hulgas seisukohal, et õigusaktide ühtlustamine võib seisneda ka selles, et kõrvaldatakse takistused, mis tulenevad sellest, et liikmesriikide õigusel on piiratud territoriaalne kehtivus. Parlament püüab sellega põhjendada, et EÜ artikkel 95 lubab ka üleühenduseliste uute struktuuride loomist.
93. Parlamendi seisukoht, mille kohaselt siseriikliku õiguse piiratud territoriaalsest kehtivusest tulenevate takistuste kõrvaldamine ühe liikmesriigi poolt võetud meetmete abil ei ole juba üksnes definitsioonist tulenevalt võimalik, on õige.
94. Selgituseks tuleb siin aga märkida, et ei ole oluline, kas üksik liikmesriik saab vastu võtta samasisulise ja sama mõjuga õigusakti. Otsustav on hoopis pädevuse jaotus, mis peegeldab põhiideed, et õiguse ühtlustamise pädevus liigitatakse konkureeriva pädevuse hulka.
95. Arusaamatuste vältimiseks peaks seetõttu kõnelema pigem pädevusest teatud asjades(34) või teatud valdkonnas(35), mitte aga pädevusest võtta vastu samasisulisi meetmeid. Käesolevas menetluses aga ei oleks see pädevus võtta vastu ühistuõiguse norme, vaid konkreetsemalt pädevus üleühenduselise õigusliku vormi loomiseks ühistuõiguse valdkonnas.
96. Parlamendi argumendile, mille kohaselt lubab EÜ artikkel 95 uute struktuuride loomist, kui sellega kõrvaldatakse siseriikliku õiguse piiratud territoriaalsest kehtivusest tulenevaid takistusi, tuleb vastu väita, et võib küll olla tõsi, et EÜ artikkel 95 lubab ka liikmesriikide õiguse ruumiliste piiride kõrvaldamist. Sellest aga ei järeldu, et EÜ artikkel 95 hõlmab ka kõik õiguslikud meetmed, nt ükskõik millise sisuga määrused, millega neid piire ületatakse. See ei ole kindlasti selgeks tehtud eriti seoses üleühenduseliste struktuuride loomisega.(36) Vastupidi, selliste struktuuride nagu äriühinguõiguse alusel SCE taoliste uute vormide loomine on oma olemuselt millegi uue loomine. See on SCE määruse üks olulisemaid jooni. Loomisega järgitav eesmärk on sekundaarne.
97. Käesolevas asjas ei ole vaidlust selles, et teatud tulemusi saab saavutada üksnes üleühenduseliste struktuuride loomisega. See aga ei tähenda, et meetmed, mille eesmärk on sellised tulemused, saaksid tugineda EÜ artiklile 95. Selle õigusliku aluse tõlgendamiseks ning seega ka tema lubatavuse küsimusele vastamiseks ei saa ainsaks otsustavaks teguriks olla see, kas õigusakti üheks eesmärgiks teiste seas on ka õigusaktide ühtlustamine. Lisaks on vale sellest eesmärgist järeldada, et tema saavutamise iga viis, st ükskõik milline meede, on sellel õiguslikul alusel lubatud.
98. Siinkohal tuleb veel kord rõhutada, et EÜ artikkel 95 on ainult üks võimalik õiguslik alus õigusaktide ühtlustamise eesmärgi saavutamiseks. See, et üleühenduselisi struktuure saab luua ainult ühenduse õigusega, ei tähenda veel, et EÜ artikkel 95 tuleb ilmtingimata õiguslikuks aluseks võtta. Teatud eesmärke, näiteks uute ühenduse õiguslike vormide loomist saab saavutada üksnes EÜ artikliga 308.
C. Hinnang
99. Kuna vaidlustatud määrus ei saanud tugineda EÜ artiklile 95 ning täidetud on ka teised EÜ artikli 308 kasutamise tingimused, on EÜ artikkel 308 kohane õiguslik alus.
VI. Ajalise kehtivuse jätkumine
100. Kuna minu arvates ei pea seega määrust tühistama, ei ole vaja käsitleda selle ajalise kehtivuse jätkumise küsimust.
VII. Kohtukulud
101. Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud. Kuna parlament on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud mõista välja parlamendilt. Hispaania Kuningriik, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik ja komisjon kui menetlusse astujad kannavad kodukorra artikli 69 lõike 4 alusel ise oma kohtukulud.
VIII. Ettepanek
102. Tuginedes eelnevale, teen Euroopa Kohtule ettepaneku langetada järgmine otsus:
1) jätta parlamendi hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata;
2) mõista kohtukulud välja parlamendilt;
3) Hispaania Kuningriik, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik ning komisjon kannavad ise oma kohtukulud.
(1) .
(2)  –	ELT L 207, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 280.
(3)  –	KOM(91) 273 lõplik (EÜT 1992, C 99, lk 14).
(4)  –	KOM(93) 252 lõplik (EÜT 1993, C 236, lk 17).
(5)  –	KOM(93) 570 lõplik ja SEK(99) 581 lõplik.
(6)  –	26. märtsi 1987. aasta otsus kohtuasjas 45/86: komisjon vs . nõukogu (EKL 1987, lk 1493, punkt 11) ja 11. juuni 1991. aasta otsus kohtuasjas C‑300/89: komisjon vs . nõukogu (EKL 1991, lk I‑2867, punkt 10).
(7)  –	Vt eespool 6. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas 45/85, punkt 13; 7. juuli 1992. aasta otsus kohtuasjas C‑295/90: parlament vs . nõukogu (EKL 1992, lk I‑4193, punkt 11); 13. juuli 1995. aasta otsus kohtuasjas C‑350/92: Hispaania vs . nõukogu (EKL 1995, lk I‑1985, punkt 26) ning 10. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑15/00: komisjon vs . EIP (EKL 2003, lk I‑7281).
(8)  –	4. oktoobri 1991. aasta otsus kohtuasjas C‑70/88: parlament vs . nõukogu (EKL 1991, lk I‑4529, punkt 17) ja 17. märtsi 1993. aasta otsus kohtuasjas C‑155/91: komisjon vs . nõukogu (EKL 1993, lk I‑939, punkt 19).
(9)  –	Deckert/Lilienthal, „Die Rechtsetzungskompetenzen der EG im Privatrecht”, Europäisches Wirtschafts- & Steuerrecht 1999, lk 121 (123 jj); Troberg/Tiedje, Rz. 27 zu Artikel 44 ; Trüe vastu, Das System der Rechtsetzungskompetenzen der Europäischen Gemeinschaft und der Europäischen Union, 2002, lk 231 jj.
(10)  –	10. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑491/01: BAT (EKL 2002, lk I‑11453, punkt 60).
(11)  –	Eespool 10. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C‑491/01, punkt 60, ning 14. detsembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑210/03: Swedish Match (EKL 2004, lk I‑11893).
(12)  –	Wahlers, „Art. 100a EWGV – Unzulässige Rechtsgrundlage für den geänderten Vorschlag einer Verordnung über das Statut der Europäischen Aktiengesellschaft?”, Aktiengesellschaft 1990, lk 448 (451).
(13)  –	Trüe (viidatud eespool 9. joonealuses märkuses), lk 205 ja 208. Vt ka 22. juuni 1994. aasta otsus kohtuasjas C‑9/93: IHT (EKL 1994, I‑2789, punkt 58).
(14)  –	Eespool 7. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C‑350/92, punkt 35; 5. oktoobri 2000. aasta otsus kohtuasjas C‑376/98: Saksamaa vs . parlament ja nõukogu (EKL 2000, k I‑8419, punkt 86); 9. oktoobri 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑377/98: Madalmaad vs . parlament ja nõukogu (EKL 2001, lk I‑7079, punkt 15) ning eespool 10. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C‑491/01, punkt 61.
(15)  –	15. novembri 1994. aasta arvamus 1/94 (EKL 1994, lk I‑5267, punkt 59), samuti eespool 7. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C‑350/92, punktid 23 ja 27, ning eespool 14. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C‑377/98, punkt 24.
(16)  –	EÜT L 11, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146.
(17)  –	Dashwood. „The Limits of European Community Powers”, European Law Review 1996, lk 113 (120); Müller-Graff, „Die Rechtsangleichung zur Verwirklichung des Binnenmarktes”, Europarecht 1989, lk 107 (129); vt ka Tietje: Grabitz/Hilf, Kommentar, „Art. 95 EGV”, punkt 52.
(18)  –	Herrnfeld, Schwarze (välj.), EU-Kommentar, „Artikel 95 EGV”, punkt 23; Schwartz, „30 Jahre EG-Rechtsangleichung”: Eine Ordnungspolitik für Europa, Festschrift von der Groeben, 1987, lk 330 (365); 17. joonealuses märkuses viidatud Tietje, punkt 52.
(19)  –	20. oktoobri 1993. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑92/92 ja C‑326/92: Collins ja Patricia Im- und Export/Imtrat ja EMI Electrola (EKL 1993, lk I‑5145).
(20)  –	Vt Pipkorn/Bardenhewer-Rating/Taschner, välj. Groeben/Schwarze, EU‑/EG-Vertrag Kommentar, 6. Auflage, „Artikel 95 EG”, punkt 41, ning Leible, Streinz/Ohler/Burgi (välj.), EUV/EGV: Vertrag über die Europäische Union und Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, 2003, „Art. 95 EGV”, punkt 29, mis esindavad komisjoni seisukohta. Vt 9. joonealuses märkuses viidatud Trüe, lk 268, kes annab siiski teatud aspektides, eriti siseriikliku õigusega täiendamise osas, eelise EÜ artiklile 44.
(21)  –	Vt Ehlermann, „The Internal Market Following the Single European Act”, Common Market Law Review 1987, lk 361 (385).
(22)  –	Arnull/Dashwood/Ross/Wyatt, European Union Law, 4. tr, 2000, lk 521.
(23)  –	Snaith, „Das anwendbare Recht”, Reiner Schulze (välj.), Europäische Genossenschaft, 2004, lk 25.
(24)  –	Schulze, R., „Einführung: Die Verordnung über das Statut der Europäischen Genossenschaft (SCE)”, Reiner Schulze (välj.), Europäische Genossenschaft, 2004, lk 1 (2); 12. joonealuses märkuses viidatud Wahlers, lk 451.
(25)  –	Eespool 24. joonealuses märkuses viidatud Schulze, lk 4.
(26)  –	Eespool 23. joonealuses märkuses viidatud Snaith, lk 19 (38).
(27)  –	Eespool 14. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C‑377/98, punkt 25.
(28)  –	Eespool 23. joonealuses märkuses viidatud Snaith, lk 40 jj.
(29)  –	Sellele viitab ka Snaith (viidatud eespool 23. joonealuses märkuses), lk 19.
(30)  –	Parléani, „Le règlement relatif à la société coopérative européenne, et la subtile articulation du droit communautaire et des droits nationaux”, Revue des sociétés
2004, lk 74 (87).
(31)  –	Vt eespool 12. joonealuses märkuses viidatud Wahlers, lk 454.
(32)  –	Eespool 24. joonealuses märkuses viidatud Schulze, lk 1.
(33)  –	Eespool 17. joonealuses märkuses viidatud Dashwood, lk 120; eespool 9. joonealuses märkuses viidatud Deckert/Lilienthal, lk 128; eespool 17. joonealuses märkuses viidatud Müller-Graff, 129; eespool 12. joonealuses märkuses viidatud Wahlers, lk 453; eespool 22. joonealuses märkuses viidatud Arnull/Dashwood/Ross/Wyatt, lk 521.Vt neile autoritele oponeerivaid komisjonis töötanud või töötavaid eespool 20. joonealuses märkuses viidatud autoreid Pipkorn/Bardenhewer-Rating/Taschner, punkt 40.
(34)  –	Eespool 17. joonealuses märkuses viidatud Dashwood, lk 120.
(35)  –	Eespool 9. joonealuses märkuses viidatud Trüe, lk 217, kes aga ei pea seda kriteeriumi põhimõtteliselt sobivaks.
(36)  –	Seda pooldavad eespool 20. joonealuses märkuses viidatud Pipkorn/Bardenhewer-Rating/Taschner, punkt 40; samuti eespool 20. joonealuses märkuses viidatud Leible, punkt 29, kaitseõiguste kohta.	Selle vastu on eespool 18. joonealuses märkuses viidatud Herrnfeld, punkt 22.