62023CC0269
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
TAMARA ĆAPETA
esitatud 16. mail 2024 (
1
)
Liidetud kohtuasjad C‑269/23 P ja C‑272/23 P
Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics SAE,
Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (C‑269/23 P)
Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (C‑272/23 P)
versus
Euroopa Komisjon
Apellatsioonkaebus – Subsiidiumid – Määrus (EL) 2016/1037 – Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete leping – Kolmanda riigi poolt teise kolmanda riigi territooriumil antud rahalise toetuse tasakaalustamine – Kehtivus
I. Sissejuhatus
1.
Subsiidiume käsitleva korra kehtestamine on delikaatne ülesanne. Nende andmine on tihedalt seotud riikide suveräänsusega, kuna viimased võivad üldiselt vabalt oma tööstusharusid soodsalt kohelda, ilma et nad peaksid oma tegevust põhjendama. (
2
)
2.
Teatavad Euroopa Liidu kaubanduspartnerid kasutavad aga subsiidiume üha sagedamini riigi majandusliku juhtimise halvasti peidetud vahendina. (
3
) Eelkõige Hiina Rahvavabariigi (edaspidi „Hiina“) tegevus on sattunud rahvusvaheliste jõupingutuste keskmesse, millega võideldakse „turgu ja kaubandust moonutavate subsiidiumidega“, (
4
) eriti selle riigi globaliseerumispoliitika (nn Go Global Policy) (
5
) vastu, millega julgustatakse Hiina ettevõtteid välismaale investeerima. (
6
)
3.
Käesolevad apellatsioonkaebused puudutavad selle poliitika võimalikku moonutavat mõju siseturule. Küsimus seisneb selles, kas Euroopa Komisjon võib õiguspäraselt kasutada tasakaalustusmeetmeid, nagu seda reguleeritakse subsiidiumivastase alusmääruse (
7
) ning subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepinguga (
8
), et tasakaalustada subsiidiume, mille üks WTO liige (Hiina) on andnud teise WTO liikme (Egiptuse Araabia Vabariik, edaspidi „Egiptus“) territooriumil. (
9
)
4.
Kohtuotsustes Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics ja Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon (
10
) ning Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon (
11
) (edaspidi koos „vaidlustatud kohtuotsused“) kinnitas Üldkohus tasakaalustavate tollimaksude kasutamise kehtivust nendel konkreetsetel faktilistel asjaoludel. Nende kohtuasjade apellandid vaidlustavad nüüd selle järelduse.
5.
Kuna aluseks olevate uurimiste puhul on tegemist esimese korraga, mil WTO liige on tasakaalustanud riikidevaheliste subsiidiumide kahjustavat mõju, (
12
) on see probleem uudne ja vaidlustatud (
13
) ning seda mitte üksnes liidu õiguse seisukohast. (
14
)
II. Menetluse taust
6.
Aluseks olevate hagide taust on esitatud vaidlustatud kohtuotsuste punktides 2–26. Käesoleva analüüsiga seoses tuleb üle korrata järgmist.
7.
Hiina ja Egiptuse TEDA Suessi majandus- ja kaubanduskoostöötsoon (edaspidi „SETC-tsoon“) on osa laiemast vabamajandustsoonist Suessi lahe põhjaosas ning seega osa Egiptuse territooriumist. (
15
)
8.
Kooskõlas Egiptuse seadusega nr 83/2002 eriliste majanduspiirkondade kohta on Egiptuse valitsus liigitanud selle tsooni erimajandustsooniks. (
16
)
9.
Hiina määratleb seda ühena esimesest 18 ametlikult heakskiidetud ülemeremaade kaubandus- ja koostöötsoonist (
17
) ning alates 2013. aastast võivad Hiina „välisriiki laienevad“, sealhulgas SETC-tsoonis tegutsevad äriühingud saada kasu eelarve- ja maksutoetuspoliitikast, sooduslaenudest, finantstoetusest sündikaatlaenude kaudu, ekspordikrediidist, projektide rahastamisest, omakapitaliinvesteeringutest ja ekspordikrediidikindlustusest. (
18
)
10.
2016. aastal allkirjastasid Hiina ja Egiptuse president Hiina Rahvavabariigi kaubandusministeeriumi ja Egiptuse Araabia Vabariigi Suessi kanali majandustsooni üldameti lepingu Suessi majandus- ja kaubanduskoostöötsooni kohta. (
19
)
11.
Selle koostöölepingu tingimuste kohaselt arendavad Hiina ja Egiptuse valitsus SETC-tsooni ühiselt kooskõlas oma asjakohaste riiklike strateegiatega. (
20
) Selle kokkuleppe kohaselt on Egiptuse valitsuse panuseks maa, tööjõud ja teatavad maksuvabastused, samas kui tsoonis tegutsevad Hiina äriühingud käitavad tootmisrajatisi, kasutades selleks oma vahendeid ja juhte. Lisarahastust saadakse otse Hiinast. (
21
)
12.
Esimese astme hagejad on Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (edaspidi „Jushi Egypt“) ja Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics SAE (edaspidi „Hengshi Egypt“). Need on Egiptuse õiguse alusel asutatud äriühingud, mille on seal asutanud Hiina emaettevõtted Jushi China ja Hengshi China. Need äriühingud on seotud ja kuuluvad lõppkokkuvõttes riigi omandis olevale äriühingule China National Building Material Group. (
22
)
13.
See kontsern kuulub omakorda lõppkokkuvõttes Hiina riiginõukogu riigivarade järelevalve ja haldamise komisjonile (edaspidi „SASAC“). (
23
) Otse Hiina riiginõukogu, riigi kõrgeima haldusorgani kontrollitavat SASAC-d määratletakse vaidlustatud määrustes „[peamise vahendina], mille kaudu Hiina valitsus kontrollib mitmel viisil riigi osalusega ettevõtteid, et viia ellu valitsuse poliitikat ja kavasid, selle asemel et järgida oma äritegevuses turuloogikat“. (
24
)
14.
Käesolevas apellatsioonkaebuses käsitletavad tooted on klaasfilamentkiust tooted (edaspidi „klaasfilamentkiust tooted“) ja klaaskiust kangad (edaspidi „klaaskiust kangad“). Klaasfilamentkiust tooted on klaaskiust kangaste otsene eelnev sisendmaterjal.
15.
Klaasfilamentkiust tooted on sisuliselt liiv, millest on tehtud painduvad klaasfilamentkiud, mida saab seejärel kasutada niisama või klaaskiust kangastesse kootuna ja/või nõeltöödelduna. Kombineerituna vaikudega, et luua kergeid komposiitmaterjale, saab neid kasutada koostisosade tugevuse, kerguse ja vastupidavuse suurendamiseks. Seetõttu kasutatakse neid muu hulgas autotööstuse, merenduse, lennunduse, tuuleenergia, taristu, torutööstuse ja ehituse valdkonnas.
16.
Euroopa Liidu ambitsioonika kliimapoliitika tõttu on ELi nõudlus klaasfilamentkiust toodete ja klaaskiust kangaste järele märkimisväärselt kasvanud. (
25
)
17.
Nii Jushi Egypt kui ka Hengshi Egypt toodavad SETC-tsoonis klaaskiust kangaid ja Jushi Egypt toodab seal ka klaasfilamentkiust tooteid. (
26
) Mõlemad äriühingud ekspordivad neid tooteid sellest tsoonist Euroopa Liitu. (
27
)
18.
Vaidlustatud määrustes järeldas komisjon talle kättesaadavate tõendite põhjal (
28
) muu hulgas, et Hiina ja Egiptuse valitsuse võetud meetmete vahel oli seos, (
29
) näiteks seoses sooduslaenude (
30
) ja kapitaliinvesteeringute toetamisega (
31
) Jushi Egypti ja Hengshi Egypti huvides, mistõttu rahalist toetust, mida andis nendele äriühingutele Hiina valitsus, võis omistada Egiptuse valitsusele. (
32
)
19.
Vaidlustatud määrustega võttis komisjon vastu tasakaalustavad tollimaksud klaaskiust kanga ja klaasfilamentkiust toodete impordile liitu. Hagejate puhul määrati selleks tollimaksumääraks 13,1%.
III. Vaidlustatud kohtuotsused
20.
28. juulil 2020 ja 27. augustil 2020 Üldkohtu kantseleisse saabunud avaldustega esitasid apellandid vaidlustatud määruste kohta tühistamishagi.
21.
Üldkohus tegi 1. märtsil 2023 vaidlustatud kohtuotsused, millega jättis apellantide hagid rahuldamata ja mõistis neilt välja nii nende enda kui ka komisjoni kohtukulud.
IV. Menetlus Euroopa Kohtus
22.
Oma apellatsioonkaebustes, mis esitati vastavalt 25. aprillil 2023 ja 27. aprillil 2023, paluvad apellandid Euroopa Kohtul tühistada vaidlustatud kohtuotsused, nõustuda osaliselt esimeses kohtuastmes esitatud väidetega ning mõista kohtukulud välja komisjonilt ja menetlusse astujatelt.
23.
Komisjon palub jätta apellatsioonkaebused täielikult rahuldamata ja mõista kohtukulud välja apellantidelt.
24.
Sellist tegutsemisviisi toetavad Tech-Fab Europe eV (kohtuasjas C‑269/23 P) ja Euroopa klaasfilamentkiu tootjate ühendus (kohtuasjas C‑272/23 P).
V. Analüüs
25.
Käesolev ettepanek on liigendatud järgmiselt. Kuna peamine õigusküsimus, mida nende apellatsioonkaebustega soovitakse käsitleda, puudutab selle metoodika kehtivust, mida komisjon on kasutanud Hiina „riikidevaheliste subsiidiumide“ tasakaalustamiseks Egiptuses, siis käsitlen esmalt seda küsimust. Teen ettepaneku asuda seisukohale, et Üldkohus ei eksinud, kui ta toetas kõnealust metoodikat subsiidiumivastase alusmääruse ning subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu alusel (A osa). (
33
)
26.
Alles seejärel pöördun apellatsioonkaebuste tehnilisemate ühiste väidete juurde: võrdlusaluse kindlaksmääramine Egiptuse imporditollimaksu vähendamise kava tasakaalustamiseks (B osa) ja vahetuskursist tingitud kahju maksustamislahenduse tasakaalustatavus (C osa). Lõpuks käsitlen ainsat apellatsioonkaebuse väidet, mis on Euroopa Kohtu menetluses oleva kahe apellatsioonkaebuse puhul erinev: tasakaalustatava subsiidiumi tase kontserni kuuluvate ettevõtjate korral (D osa).
A.
Subsiidiumivastase vahendi kohaldamine „riikidevaheliste subsiidiumide“ suhtes
27.
Teine ja kolmas apellatsioonkaebuse väide kohtuasjas C‑269/23 P ning esimene ja teine apellatsioonkaebuse väide kohtuasjas C‑272/23 P on sisuliselt seotud küsimusega, kas komisjon võis õiguspäraselt kasutada subsiidiumivastast vahendit, nagu seda reguleeritakse subsiidiumivastase alusmäärusega, et tasakaalustada otsest ja kaudset rahalist toetust, mida apellandid said Hiina valitsuselt asjaomase toote valmistamiseks Egiptuses. (
34
)
28.
Vaidlustatud kohtuotsustes kinnitas Üldkohus seda võimalust. Grammatilisest, kontekstipõhisest ja teleoloogilisest tõlgendusest lähtudes järeldas Üldkohus, et „subsiidiumivastane alusmäärus [ei välista] seda, et rahalist toetust võiks päritolu- või ekspordiriigi valitsusele omistada, isegi kui toetus ei pärine otseselt selliselt valitsuselt“. (
35
) Ta jõudis sellele järeldusele subsiidiumivastase alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a tõlgenduse alusel, milles määratletakse mõiste „subsiidium“, tõlgendades seda koostoimes nimetatud määruse põhjendusega 5. (
36
)
29.
Ma nõustun Üldkohtu järeldusega. Allpool esitan mõne lisapõhjenduse.
30.
Käesolevate apellatsioonkaebuste aluseks olev õigusküsimus puudutab põhiliselt subsiidiumivastase alusmääruse artiklis 3 määratletud mõiste „subsiidium“ ulatust.
31.
Selle sätte ingliskeelse versiooni kohaselt tuleb subsiidiumi all mõista järgmist: „a financial contribution by a government in
the country of origin or export“ („päritolu- või ekspordiriigi valitsus on andnud rahalist toetust“), (
37
) mille alusel saadakse kasu. (
38
)
32.
Komisjoni argument on otseselt seotud selle sätte ingliskeelse sõnastuse esile tõstetud osadega. See argument käsitleb sisuliselt erinevusi subsiidiumivastase alusmääruse artikli 3 lõike 1 punktis a kasutatud umbmäärase artikli „a“ ja määrava artikli „the“ kasutamise vahel ning selle õigusakti sellest tulenevat avatust Egiptuses asutatud ettevõtjatele antud Hiina subsiidiumide tasakaalustamise suhtes.
33.
Nagu apellandid on õigesti rõhutanud, ilmnevad subsiidiumivastase alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a eri keeleversioonide keelelisel analüüsil erinevused.
34.
Selle sätte mõnda keeleversiooni võib tõepoolest tõlgendada sarnaselt ingliskeelse versiooniga nii, et see jätab mõnevõrra lahtiseks selle rahalise toetuse allika, millest kõnealune toode päritolu- või ekspordiriigis kasu saab. (
39
) Teised keeleversioonid on aga sõnastatud selliselt, et subsiidiumi mõiste piirdub vaid rahaliste toetustega, mille on andnud kõnealuse toote päritolu- või ekspordiriigi valitsus. (
40
)
35.
Selleks et tagada subsiidiumivastase alusmääruse ühtne kohaldamine ja tõlgendamine, tuleb seega selle artiklit 3 tõlgendada, võttes arvesse nende eeskirjade eesmärki ja üldist ülesehitust, mille osa see on. (
41
)
36.
Subsiidiumivastase vahendi ulatuse ja kohaldamisega seotud põhimõtted on sätestatud subsiidiumivastase alusmääruse artikli 1 lõikes 1. Selle sätte kohaselt võib tasakaalustava tollimaksu kehtestada „otseselt või kaudselt
mis tahes toote valmistamiseks, tootmiseks, eksportimiseks või veoks antud subsiidiumi korvamiseks, kui toote vabasse ringlusse lubamine tekitab liidus kahju“. (
42
)
37.
Selle määratluse põhjal on selge, et subsiidiumivastase alusmääruse eesmärk on tagada, et seda kohaldataks mis tahes stsenaariumi korral, millega seoses võib olla vaja kehtestada tasakaalustav tollimaks, et korvata välismaise toote subsideerimist laiaulatuslike väärtuse ülekannetega, mille tagajärjel kahjustatakse sarnase toote tootmisharu liidus.
38.
Subsiidiumivastase alusmääruse artikli 1 lõikes 1 ei ole sätestatud, et kahjustav subsiidium peab tulenema otseselt riigist, kust pärineb või eksporditakse kõnealune toode. Vastupidi, viide sellele, et sellist toetust antakse „kaudselt“, tähendab, et päritolu- või ekspordiriigiga ei pea tingimata olema territoriaalset seost, kui see toetus võib olla seotud mis tahes sellise toote tootmise, ekspordi või veoga, mille siseturule laskmisega tekitatakse kahju.
39.
Seda tõlgendust toetab ka subsiidiumivastase alusmääruse artikli 2 punkt a, mille asjakohases osas on sätestatud, et tasakaalustatavat „subsiidiumi võib anda importtoote päritoluriigi valitsus või selle transiidiriigi valitsus, kust toode liitu eksporditakse“. (
43
) Kasutades modaalverbi „võib“, jäetakse selles sättes seega avatuks ka tasakaalustatava subsiidiumi võimalike andjate rühm, piiramata seda kõnealuse toote päritolu- või ekspordiriigiga.
40.
Lisaks ei sea vastupidi apellantide väidetele seda kaalutlust kahtluse alla subsiidiumivastase alusmääruse artikli 4 lõigete 2 ja 3 sõnastus, milles käsitletakse tasakaalustatava subsiidiumi konkreetsuse küsimust ja sätestatakse, et konkreetsust hinnatakse „toetust andva asutuse jurisdiktsiooni“ alusel.
41.
See säte ei puuduta tõepoolest küsimust, kas toetust andev asutus peab asuma kõnealuse toote ekspordi- või päritoluriigis.
42.
Seega, nagu Üldkohus on õigesti kindlaks teinud, (
44
) kui komisjon saab – nagu aluseks olevates uurimistes – talle kättesaadavate tõendite alusel omistada rahalise toetuse kõnealuse toote päritolu- või ekspordiriigi valitsusele olenemata sellest, et see toetus pärineb algselt kolmanda riigi valitsuselt või avalik-õiguslikult asutuselt, võimaldavad subsiidiumivastase alusmääruse artikli 4 lõiked 2 ja 3 komisjonil käsitleda esimesena nimetatud valitsust selle konkreetse rahalise toetuse „toetust andva asutusena“ (
45
).
43.
Nagu komisjon õigesti märgib, toetab sellist tõlgendust ka subsiidiumivastase alusmääruse põhjendus 5, milles selgitatakse – tundub, et kõigis keeleversioonides ühtselt –, (
46
) et subsiidiumiga on tegemist, kui on tõendatud, et „valitsus või riigi territooriumil asuv avalik-õiguslik asutus on andnud rahalist toetust“ („a financial contribution by a government or a public body within the territory of a country“). (
47
)
44.
Selles kontekstis tõlgendatuna võib toodet pidada subsideeritud tooteks mitte üksnes siis, kui subsiidiumi saab omistada asjaomase toote päritolu- või ekspordiriigile, vaid ka juhul, kui kättesaadavate tõendite põhjal saab kindlaks teha, et mõni muu valitsus või avalik-õiguslik üksus on kahjustava subsiidiumi allikas.
45.
Seda tõlgendust kinnitab ka subsiidiumivastase alusmääruse eesmärk, mis on alates selle 1968. aasta algversioonist (
48
) olnud peamiselt suunatud sellele, et aidata ELi tööstusel tasakaalustada siseturul konkurentsitingimusi, mida mõjutavad välismaal antud keelatud subsiidiumid. (
49
)
46.
Kokkuvõttes ei piirdu subsiidiumivastane alusmäärus subsiidiumidega, mille riigi valitsus on andnud „oma“ territooriumil.
47.
Apellandid väidavad aga, et niiviisi tõlgendatud subsiidiumivastase korra ulatus ei ole kooskõlas Euroopa Liidu kohustustega, mis tulenevad GATT-ist ning subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingust. (
50
)
48.
Nõustun, et neid rahvusvahelisi lepinguid tuleb arvesse võtta, sest Euroopa Liit on WTO lepingutele, sealhulgas GATTile ning subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingule alla kirjutanud ning need kuuluvad seega ELi õiguskorda ja on tema institutsioonidele siduvad. (
51
)
49.
Kuigi on üldtunnustatud, et nendel lepingutel ei ole üldiselt vahetut mõju, (
52
) tuleb – arvestades Euroopa Liidu põhiseaduslikku kohustust järgida rahvusvahelistest kohustustest tulenevaid kohustusi, (
53
) mis kajastab üldist rahvusvahelise õiguse põhimõtet, mille kohaselt tuleb lepingulisi kohustusi täita (pacta sunt servanda) (
54
) – liidu õigust tõlgendada vajaduse korral kooskõlas WTO õigusega. (
55
)
50.
Subsiidiumivastase alusmääruse põhjenduse 3 kohaselt püütakse selle määrusega rakendada liidu õiguses „võimalikult suures ulatuses“ kohustusi, mis on võetud subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu tasandil.
51.
Euroopa Kohus on juba selgitanud, et sama sõnastust, ehkki dumpinguvastase alusmääruse kontekstis, (
56
) ei tohi iseenesest mõista kui ELi seadusandja kavatsust võtta liidu õigusesse üle kõik subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingus sisalduvad eeskirjad. (
57
)
52.
Seega on väär järeldada – nagu seda tegi Üldkohus –, (
58
) et selle sõnastuse kasutamine on piisav tõend, et eeldada, et ELi seadusandja kavatses rakendada subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 1 lõike 1 punkti a alapunktis 1 võetud konkreetseid kohustusi.
53.
Sellegipoolest kajastab subsiidiumivastase alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a sõnastus sisuliselt subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 1 lõike 1 punkti a alapunkti 1 sõnastust. Esimesena nimetatus nõutakse vastavalt tõlgendust, mis on viimasega kooskõlas. (
59
)
54.
Selle lepingu artikli 1 lõike 1 punkti a alapunktis 1 on sätestatud, et „subsiidium [loetakse] olemasolevaks, kui: […] liikme territooriumil asuv valitsus või mis tahes riigiorgan […] annab rahalist toetust“ (inglise keeles „a subsidy shall be deemed to exist if […] there is a financial contribution by a government or any public body within the territory of a Member“). (
60
)
55.
Tõlgendades seda sätet heas usus ja kooskõlas selle terminite tavapärase tähendusega nende kontekstis, nagu on nõutud rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsiooni (United Nations Treaty Series, 1155. kd, lk 331) artikli 31 lõikes 1, ilmneb, et just umbmäärase artikli „a“ kasutamisega subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 1 lõike 1 punkti a alapunkti 1 sissejuhatavas lõigus olevas väljendis „financial contribution by a government“ („valitsus […] annab rahalist toetust“) jäetakse lahtiseks kõnealuse rahalise toetuse allika geograafiline päritolu, kui kõnealune subsiidium pärineb mis tahes WTO liikmelt.
56.
Ma ei leia, et seda tõlgendust mõjutaks subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 1 lõike 1 punkti a alapunktis 1 esitatud täpsustus „liikme territooriumil“, sest see fraas viitab mõistele „valitsus või riigiorgan“, mitte mõistele „rahaline toetus“.
57.
See järeldus on kooskõlas ka subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepinguga, milles tõlgendatakse ja kohaldatakse GATT 1994 VI artiklit ja mille „peamine ese ja eesmärk on suurendada ja parandada üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe põhimõtteid seoses nii subsiidiumide kui ka tasakaalustavate meetmete kasutamisega“. (
61
)
58.
Sellega seoses viitan eelkõige GATT 1994 VI artikli lõikele 3, milles tasakaalustav tollimaks on määratletud kui eriline tollimaks, mida kohaldatakse, et tasakaalustada „ekspordipreemiaid või subsiidiume, millega toetatakse sellise toote valmistamist, tootmist või eksporti“, täpsustamata, kes sellise ekspordipreemia või subsiidiumi annab, ja seadmata selle andjale territoriaalseid piiranguid.
59.
Seega hõlmab GATT 1994 VI artikkel (
62
) põhimõtteliselt kõiki subsiidiume olenemata nende päritolust. (
63
)
60.
Ka sellest vaatenurgast vaadatuna oleks teistsugune tõlgendus mitte ainult vastuolus subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingus ja GATT 1994 VI artiklis kasutatud mõistete tavatähendusega, vaid see läheks vastuollu ka nende sätete eseme ja eesmärgiga, kui Euroopa Liit ei saaks korvata selliseid rahalisi toetusi, nagu on kõne all käesolevas kohtuasjas, üksnes nende territoriaalse päritolu tõttu.
61.
Arvestades, et subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 1 lõike 1 punkti a alapunktiga 1 seotud läbirääkimiste põhjal (
64
) ei saa tuletada ühtegi muud tõlgendust, mida võiks kasutada tõlgendamise lisavahendina rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsiooni artikli 32 tähenduses, näib minu jaoks olevat selge, et subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 1 lõike 1 punkti a alapunktiga 1 ei piirata territoriaalselt sellisele WTO liikmele antavate rahaliste toetuste allika geograafilist ulatust, kelle territooriumil asjaomast toodet toodetakse. (
65
)
62.
Seetõttu leian, et subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 1.1 lõike 1 punktis a ei välistata sellise kokkuleppe käsitlemist subsiidiumina, mille kohaselt üks WTO liige annab rahalist toetust tootele, mida valmistatakse teise WTO liikme territooriumil.
63.
Seega leian kõigil ülaltoodud põhjustel, et Üldkohus ei eksinud, kui järeldas, et subsiidiumivastase alusmääruse kohaldamisala, nagu seda on väljendatud eelkõige selle artikli 1 lõikes 1 ja artikli 3 lõike 1 punktis a, hõlmab ka olukorda, kus komisjon saab piisavate tõendite alusel omistada ühelt kolmanda riigi valitsuselt saadud rahalise toetuse teise kolmanda riigi valitsusele.
64.
Seetõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata tagasi teine ja kolmas apellatsioonkaebuse väide kohtuasjas C‑269/23 P ning esimene ja teine apellatsioonkaebuse väide kohtuasjas C‑272/23 P.
B.
Võrdlusaluse kindlaksmääramine Egiptuse imporditud materjalide imporditollimaksu vähendamise kava tasakaalustamiseks
65.
Kohtuasja C‑269/23 P neljandas apellatsioonkaebuse väites ja kohtuasja C‑272/23 P kolmandas väites väidavad apellandid sisuliselt, et Üldkohus tegi vea, kui ta kinnitas komisjoni lähenemisviisi, mille kohaselt võrreldi nende olukorda niisuguse ettevõtja omaga, mis asub samuti SETC-tsoonis, kuid mis müüb Egiptuse turule, et tasakaalustada apellantidele kasu toonud imporditollimaksu vähendamise kava. (
66
) Lisaks väidavad apellandid, et nende olukorda oleks pidanud võrdlema teoreetilise stsenaariumiga, mille kohaselt nad oleksid asutatud väljaspool SETC-tsooni, kuid ekspordiksid siiski asjaomaseid tooteid Euroopa Liitu. Sellises olukorras ei oleks Egiptuse valitsus apellantide sõnul imporditollimaksu vähendamise kava kaudu tulust ilma jäänud, sest ta ei olekski püüdnud koguda asjaomaste toodete valmistamiseks imporditud sisendmaterjalide pealt imporditollimakse.
66.
Apellantide argumendi keskmes on seega küsimus, milline peaks käesoleval juhul olema võrreldav olukord. (
67
)
67.
Ainus õigusnorm, millele apellandid viitavad oma apellatsioonkaebuste tekstis, et oma argumenti toetada, on aga subsiidiumivastase alusmääruse artikkel 5. Selle sättega, mis on seotud tasakaalustatava subsiidiumi summa kvantifitseerimisega, ei reguleerita võrdlusalust seoses selle kindlaks tegemisega, kas Egiptuse valitsus otsustas loobuda teatavast tulust, mis oleks tavaliselt laekunud, subsiidiumivastase alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti ii tähenduses (kuna selle saamata jäänud tulu kvantifitseerimine toimub loogiliselt pärast selle olemasolu kindlakstegemist). (
68
)
68.
Samuti ei selgita apellandid lähemalt, kuidas Üldkohus eksis kohaldatava õigusraamistiku tõlgendamisel või kohaldamisel.
69.
Ometi on see selgitus apellantide argumentide vastuvõetavuse seisukohalt ülioluline, sest subsiidiumivastase alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunktis ii – isegi kui see oleks olnud säte, millele apellandid püüdsid tugineda (mida see ei ole) – ei ole sätestatud meetodit sobiva võrdlusaluse määramiseks, et teha kindlaks, kas valitsuse tavaliselt laekuvad tulud jäävad saamata või neid ei koguta.
70.
Sellest tulenevalt on komisjonil teatav kaalutlusõigus valida erinevate parameetrite ja stsenaariumide vahel, millel põhineb tema ülesanne teha kindlaks, kas Egiptuse valitsus otsustas loobuda muidu laekuvast tulust. (
69
)
71.
Kuna puuduvad muud vastupidised argumendid, ei saa Üldkohtule ette heita, et ta kinnitas sobiva võrdlusaluse, mille komisjon valis käesolevate apellatsioonkaebuste aluseks olevate subsiidiumivastaste uurimiste käigus. (
70
)
72.
Seetõttu teen ettepaneku, et Euroopa Kohus tunnistaks apellatsioonkaebuse neljanda väite kohtuasjas C‑269/23 P ja kolmanda väite kohtuasjas C‑272/23 P vastuvõetamatuks.
C.
Egiptuse naela 2016. aasta devalveerimisest tuleneva vahetuskursist tingitud kahju maksustamislahenduse tasakaalustamine
73.
Kohtuasja C‑269/23 P apellatsioonkaebuse viiendas väites ja kohtuasja C‑272/23 P neljandas väites väidavad apellandid sisuliselt, et Üldkohus ei hinnanud, kas komisjon oli teinud vaidlustatud määrustes kindlaks õige subsiidiumikava. Nende sõnul leidis komisjon ekslikult, et vahetuskursist tingitud kahju maksustamislahendus, mis kehtestati pärast Egiptuse naela devalveerimist 2016. aastal, (
71
) kujutas endast subsiidiumikava, millega saadi kasu, mis on de facto konkreetne subsiidiumivastase alusmääruse artikli 3 lõike 2 ja artikli 4 lõike 2 punkti c tähenduses. Apellantide sõnul oli see maksustamislahendus kättesaadav kõigile Egiptuse äriühingutele, nii et teoreetiliselt võis iga Egiptuse äriühing arvata oma maksustatavast tulust maha kahjumi, mis tekkis Egiptuse naela devalveerimise mõju tõttu 2016. aastal. Seetõttu seostas komisjon 2016. aasta devalveerimisest tulenevat kasu ekslikult vahetuskursist tingitud kahju maksustamislahendusega.
74.
Kuigi apellatsioonkaebused ei ole täielikult selged, ei ole vastupidi sellele, mida komisjon väidab, minu arusaama kohaselt nende apellatsioonkaebuste eesmärk faktiliste asjaolude uuesti läbivaatamine kohtus. Selle asemel näib argumentide laial tõlgendamisel, et apellandid taotlevad, et Euroopa Kohus vaataks läbi Üldkohtu järelduse, et maksustamislahenduse ja raamatupidamise erieeskirjade ühise kaalumise korral võidi saada de facto konkreetset kasu.
75.
Seda liiki argument kuulub Euroopa Kohtu pädevusse. (
72
)
76.
Sellega seoses täheldan, et subsiidiumivastase alusmääruse artikli 4 lõike 2 punkt c on mõeldud just seda liiki stsenaariumide käsitlemiseks, kus meede võib tunduda pealtnäha mittekonkreetne, kuid tegelikkuses ja objektiivsete kriteeriumide või tingimuste alusel kehtestatakse selle meetmega konkreetne kord, mille eesmärk on anda teatud ettevõtetele subsiidium.
77.
Selle hindamisel, kas subsiidium on de facto konkreetne, peab Euroopa Kohus keskenduma mitte liikmesriigi õigusnormidele kui sellistele, vaid selle mõju ulatusele, mida need õigusnormid avaldavad teatud ettevõtetele, (
73
) arvestades konteksti, milles need kehtestati. (
74
)
78.
Vaidlustatud kohtuotsustes tegi Üldkohus just seda.
79.
Esiteks leidis ta, et apellantide argumendid põhinevad ebaõigel eeldusel, nimelt et „komisjon ei lugenud maksustamislahendust iseenesest subsiidiumiks, mille suhtes on võimalik võtta subsiidiumidevastast meedet“. (
75
)
80.
Teiseks selgitas see kohus, et komisjon jõudis maksustamislahendust ja raamatupidamise erieeskirju koos käsitledes järeldusele, et kuigi need eeskirjad võivad olla kasulikud kõigile Egiptuse äriühingutele, olid need tegelikult mõeldud selleks, et võimaldada tasakaalustada 2016. aastal aset leidnud Egiptuse naela devalveerimise negatiivset mõju, mille tulemusel said teatud kategooria äriühingud, (
76
) nagu apellandid, (
77
) märkimisväärset kasu. (
78
)
81.
Lõpuks selgitas Üldkohus, et apellandid ei ole esitanud nende faktiliste järelduste vaidlustamiseks tõendeid. (
79
)
82.
Seetõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata ka viies väide kohtuasjas C‑269/23 P ja neljas väide kohtuasjas C‑272/23 P põhjendamatuse tõttu tagasi.
D.
Tasakaalustatava subsiidiumi taseme määramine kontserni kuuluvate ettevõtjate korral
83.
Kohtuasjas C‑269/23 P vaidlustavad apellandid oma esimeses apellatsioonkaebuse väites sisuliselt Üldkohtu otsuse, millega kinnitati komisjoni metoodika, mille alusel arvutati apellantide saadud tasakaalustatava subsiidiumi summa, lähtudes nende kogukäibest. (
80
)
84.
Selle apellatsioonkaebuse väite kohaselt tuleb seega tõlgendada subsiidiumivastase alusmääruse artikleid 5 ja 6.
85.
Selle määruse artiklis 5, mis kannab pealkirja „Tasakaalustatava subsiidiumi summa arvutamine“, on sätestatud, et tasakaalustatava subsiidiumi summa arvutamisel tuleb lähtuda „kasust, mille subsiidiumi saaja uurimisperioodil uurimistulemuste järgi subsideerimisest sai“. Samamoodi on selle määruse artiklis 6 pealkirjaga „Subsiidiumi saaja saadud kasu arvutamine“ sätestatud teatud suunised subsiidiumi saaja saadud kasu ja seega subsiidiumi summa arvutamiseks.
86.
Apellantide sõnul tähendaks see, et nendes sätetes kasutatakse sõna „saaja“ ainsuses – nagu Üldkohus järeldas kohtuotsuses Jindal Saw ja Jindal Saw Italia vs. komisjon–, (
81
) et „kasu tuleb kindlaks määrata ja arvutada iga subsiidiumi saaja puhul eraldi vastavalt igaühe olukorrale“. (
82
) Üksnes juhul, kui subsiidium antakse mõlemale ettevõtjale ühiselt, võib tasakaalustatava subsiidiumi summa määrata ka nende ettevõtjate jaoks ühiselt. Selle tulemusel oleks komisjon pidanud arvutama Jushi Egypti ja Hengshi Egypti protsentuaalse kasu eraldi, kohaldama seda protsentuaalset kasu nende vastava asjaomase tootega seotud käibe suhtes ning arvutama apellantide jaoks ühiselt üldise kaalutud keskmise subsiidiumimarginaali. (
83
)
87.
Samas ei vaidlusta apellandid – tegelikult nõustuvad nad sellega oma kirjalikes seisukohtades sõnaselgelt – seda, et vaatamata sellele, et subsiidiumivastase alusmääruse artiklites 5 ja 6 on kasutatud sõna „saaja“ ainsuses, võib mõistet „saaja“ tõlgendada nii, et see hõlmab ka kontserni. (
84
)
88.
Ma ei pea loogiliseks järgida apellantide pakutud eristust.
89.
Esiteks ei toeta nende argumentatsiooni ükski viide ega kohtupraktika. (
85
) Samuti ei sisalda selle määruse artiklid 5 ja 6 täpsustusi, mis võimaldaksid tõlgendada mõistet „saaja“ kitsendavalt.
90.
Teiseks ei ole selle mõiste lai tõlgendus mitte üksnes kooskõlas tõlgendusega, mille Euroopa Kohus on andnud sarnastele riigiabi ja konkurentsiõiguse mõistetele, nimelt mõistetele „majandusüksus“ või „ettevõtja“, (
86
) vaid on ka tõlgendus, mille WTO apellatsioonikogu on omistanud subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingus kasutatud mõistele „saaja“. (
87
)
91.
Kolmandaks on lähenemisviis selliste üksuste kohtlemisele, mis kuuluvad tööstuslikust ja majanduslikust seisukohast lähtudes jagamatusse tervikusse, kooskõlas majandusliku tegelikkusega, tagades, et kontsernisisene kapitali ümberpaigutamine ei saa jääda subsiidiumivastase vahendi kohaldamisalast välja. (
88
)
92.
Sellest tulenev mõiste „saaja“ lai tõlgendus teenib seega subsiidiumivastase alusmääruse eesmärki „[korvata] otseselt või kaudselt mis tahes toote valmistamiseks, tootmiseks, eksportimiseks või veoks antud subsiidiumi […], kui toote vabasse ringlusse lubamine tekitab liidus kahju“. (
89
)
93.
Seetõttu ei leia ma, et Euroopa Kohus peaks asuma seisukohale, et Üldkohus tegi vea, kui ta lähtus eespool nimetatud tõlgendusviisist ja kinnitas komisjoni arvutust seoses apellantide tasakaalustatava subsiidiumiga.
94.
Seega teen ettepaneku, et Euroopa Kohus lükkaks tagasi kohtuasja C‑269/23 P apellatsioonkaebuse esimese väite.
VI. Kohtukulud
95.
Euroopa Kohtu kodukorra artiklis 137 ja artikli 184 lõikes 2 on ette nähtud, et kui Euroopa Kohus teeb ise kohtuasjas lõpliku otsuse, otsustab ta kohtukulude jaotamise.
96.
Vastavalt sama kodukorra artikli 138 lõikele 1, mida kodukorra artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
97.
Kuna minu arvates kaotavad apellandid eespool esitatud põhjustel käesolevas apellatsioonkaebuses kohtuvaidluse, leian, et nad peavad ise kandma enda ja komisjoni kohtukulud nii esimeses kui ka apellatsiooniastmes.
98.
Seevastu, vastavalt kodukorra artikli 140 lõikele 3, mida kodukorra artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatakse ka apellatsioonimenetluse suhtes, kannavad Tech-Fab Europe eV ja European Glass Fibre Producers Association ise oma kohtukulud.
VII. Ettepanek
99.
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
–
jätta apellatsioonkaebused põhjendamatuse tõttu rahuldamata;
–
jätta muutmata 1. märtsi 2023. aasta kohtuotsused Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics ja Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon (T‑480/20, EU:T:2023:90) ning Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon (T‑540/20, EU:T:2023:91);
–
jätta Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics SAE ja Jushi Egypt Fiberglass Industry SAE kohtukulud nende endi kanda ning mõista neilt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud nii esimeses kui ka apellatsiooniastmes ja
–
jätta Tech-Fab Europe eV ja European Glass Fibre Producers Associationi kohtukulud nende endi kanda.
(
1
)	Algkeel: inglise.
(
2
)	Vt selle kohta Luengo Hernández de Madrid, G.E., Regulation of subsidies and state aids in WTO and EC law, Kluwer Law International, Alphen aan den Rijn, 2007, lk 4.
(
3
)	Vt üldiselt Bräutigam, D., ja Xiaoyang, T., „Economic statecraft in China’s new overseas special economic zones: soft power, business, or resource security?“, IFPRI Discussion Paper 01168, märts 2012, lk 9.
(
4
)	Vt Jaapani, Ameerika Ühendriikide ja Euroopa Liidu kaubandusministri 14. jaanuari 2020. aasta ühisavaldus kolmepoolsel kohtumisel Washingtonis, kättesaadav aadressil https://ustr.gov/about-us/policy-offices/press-office/press-releases/2020/january/joint-statement-trilateral-meeting-trade-ministers-japan-united-states-and-european-union.
(
5
)	Vt põhjalikumalt komisjoni talituste töödokument „Significant distortions in the economy of the People’s Republic of China for the purposes of trade defence investigations“ (kaubanduse kaitsemeetmete uurimise käigus tuvastatud olulised moonutused Hiina Rahvavabariigi majanduses) (SWD(2024)91 (final), lk 618 jj) (kus selgitatakse, et „välisturule minemise poliitikaga rõhutati, et Hiina äriühingud saavad täielikult kasutada nii kodumaiseid kui ka rahvusvahelisi ressursse, et korvata kodumaise turu puudujääke“).
(
6
)	Vt üldiselt Majandusliku Koostöö ja Arengu Organisatsioon, „The Belt and Road Initiative in the global trade, investment and finance landscape“, OECD Business and Finance Outlook, 2018, lk 3 ja 33.
(
7
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määrus (EL) 2016/1037 kaitse kohta subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed (ELT 2016, L 176, lk 55) (edaspidi „subsiidiumivastane alusmäärus“).
(
8
)	Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete leping (edaspidi „subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete leping“).
(
9
)	Vt komisjoni 12. juuni 2020. aasta rakendusmäärus (EL) 2020/776, millega kehtestatakse lõplik tasakaalustav tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist ja Egiptusest pärit kootud ja/või nõeltöödeldud klaaskiust kangaste impordi suhtes ning muudetakse komisjoni rakendusmäärust (EL) 2020/492, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist ja Egiptusest pärit kootud ja/või nõeltöödeldud klaaskiust kangaste impordi suhtes (ELT 2020, L 189, lk 1) (edaspidi „klaaskiust kanga määrus“), ning komisjoni 24. juuni 2020. aasta rakendusmäärus (EL) 2020/870, millega kehtestatakse lõplik tasakaalustav tollimaks Egiptusest pärit klaasfilamentkiust toodete impordi suhtes ja nõutakse lõplikult sisse sellise impordi suhtes kehtestatud ajutine tasakaalustav tollimaks ning kehtestatakse lõplik tasakaalustav tollimaks Egiptusest pärit klaasfilamentkiust toodete registreeritud impordi suhtes (ELT 2020, L 201, lk 10) (edaspidi „klaasfilamentkiust toodete määrus“) (edaspidi koos „vaidlustatud määrused“).
(
10
)	1. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics ja Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon (T‑480/20, EU:T:2023:90) (edaspidi „kohtuotsus Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics ja Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon“).
(
11
)	1. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon (T‑540/20, EU:T:2023:91) (edaspidi „kohtuotsus Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon“).
(
12
)	Vahepeal, 25. märtsil 2024, muutsid Ameerika Ühendriigid oma subsiidiumivastaseid eeskirju, et võimaldada konkreetselt tasakaalustavate tollimaksude kehtestamist riikidevaheliste subsiidiumide suhtes; vt USA kaubandusministeerium, „Regulations improving and strengthening the enforcement of trade remedies through the administration of the antidumping and countervailing duty laws“, Federal Register, 89. kd, lk 20766, 25. märts 2024), eriti lk 20826 jj.
(
13
)	Vt selle kohta Benita, M., The WTO law of subsidies – a comprehensive approach: Kluwer Law International, Leiden, 2019, lk 605 (kus selgitatakse, et „olenemata sellest, milline mulje jääb, ei ole praeguses kohtupraktikas kunagi seistud silmitsi“ stsenaariumiga, kus subsiidium antakse toetuse saajale, kes toodab vaidlusalust toodet väljaspool toetust andva valitsuse riiki).
(
14
)	Käesoleva ettepaneku kirjutamise ajal oli aga Euroopa Liit lõpetanud veel ühe subsiidiumivastase uurimise, milles kasutati subsiidiumivastast vahendit, et lahendada samalaadset „riikidevaheliste subsiidiumide“ stsenaariumi, mis hõlmas Indoneesia Vabariiki ja Hiinat; vt komisjoni 15. märtsi 2022. aasta rakendusmäärus (EL) 2022/433, millega kehtestatakse lõplik tasakaalustav tollimaks Indiast ja Indoneesiast pärit roostevabast terasest lehtvaltstoodete impordi suhtes ning muudetakse rakendusmäärust (EL) 2021/2012, millega kehtestatakse Indiast ja Indoneesiast pärit roostevabast terasest lehtvaltstoodete impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT 2022, L 88, lk 24). See määrus on vaidlustatud Üldkohtus kohtuasjas T‑348/22, PT Indonesia Ruipu Nickel ja Chrome Alloy vs. komisjon ning see on endiselt menetluses. Sama määruse alusel algatati ka WTO vaidluste lahendamise organis menetlus, mis on samuti endiselt menetluses ja mis on registreeritud nimetusega „European Union – Countervailing and Anti-Dumping Duties on Stainless Steel Cold-Rolled Flat Products from Indonesia“ (DS616) („Euroopa Liit – Indoneesiast pärit roostevabast terasest lehtvaltstoodete tasakaalustavad ja dumpinguvastased tollimaksud“).
(
15
)	Vaidlustatud kohtuotsuste punkt 3. Selle tsooni geograafilise laiendamise kohta vt ka vastavalt punktid 4, 7 ja 9.
(
16
)	Vaidlustatud kohtuotsuste punkt 4. Vt ka klaaskiust kanga määruse põhjendus 650 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendus 38.
(
17
)	Vt klaaskiust kanga määruse põhjendus 651 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendus 39.
(
18
)	Vaidlustatud kohtuotsuste punkt 7.
(
19
)	Vaidlustatud kohtuotsuste punkt 9. Vt ka klaaskiust kanga määruse põhjendus 656 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendus 44.
(
20
)	SETC-tsooni arendamise eestvedaja on äriühing Egypt TEDA Investment Co., mille on asutanud ühisettevõttena ühelt poolt ettevõtte China-Africa TEDA Investment Co., Ltd. – mis ise on Hiina-Aafrika Arengufondi ja riigiettevõtte Tianjin TEDA Investment Holding Co. Ltd. asutatud ettevõte, ja teiselt poolt Egypt China Joint Venture Company. Nii Egypt TEDA Investment Co. kui ka Hiina-Aafrika Arengufond on ise asutatud Egiptuse ja Hiina riigiettevõtete ühisettevõtetena. Vt klaaskiust kanga määruse põhjendused 649 ja 652 ning klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendused 37 ja 40.
(
21
)	Vaidlustatud kohtuotsuste punkt 10. Vt ka klaaskiust kanga määruse põhjendus 658 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendus 46.
(
22
)	Kohtuotsus Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics ja Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon, punkt 2. Vt ka klaaskiust kanga määruse põhjendus 93 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendus 187.
(
23
)	Klaaskiust kanga määruse põhjendus 93 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendus 187.
(
24
)	Klaaskiust kanga määruse põhjendus 774 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendus 212. Alates 2017. aastast on SASACi roll muu hulgas „edendada riigi omandis oleva kapitali optimaalset jaotamist, keskendudes riiklike strateegiliste eesmärkide teenimise missioonidele“. Vt komisjoni talituste töödokument „Significant distortions in the economy of the People’s Republic of China for the purposes of trade defence investigations“ (SWD(2024)91 (final)), lk 111.
(
25
)	Vt näiteks Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus „Euroopa klaasitööstus ristteel: tööstuse keskkonnahoidlikumaks ja energiatõhusamaks muutmine, suurendades konkurentsivõimet ja säilitades kvaliteetsed töökohad“ (2022/C 105/04), punktid 3.1.1.1, 3.1.2.1 ja 3.4 (kus märgitakse, et klaaskiust derivaadid on „suure tähtsusega hoonete optimaalse isolatsiooni saavutamisel“, ning tõstetakse esile nende kasutamist tuuleturbiinides, kuvarites, nutitelefonides, tahvelarvutites ja muudes (puute)ekraanides).
(
26
)	Vt klaaskiust kanga määruse põhjendus 659 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendus 47.
(
27
)	Vt vaidlustatud kohtuotsuste punkt 14.
(
28
)	Subsiidiumivastase alusmääruse artikli 28 lõike 1 kohaselt võib komisjon teha kättesaadavate faktide põhjal nii negatiivsed kui ka positiivsed järeldused, kui mõni huvitatud isik ei võimalda juurdepääsu vajalikule teabele või ei esita vajalikku teavet teatavate tähtaegade jooksul. Klaaskiust kanga määruse põhjendustes 661–664 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendustes 49–57 selgitab komisjon, et ta pidi kasutama kõnealust sätet muu hulgas seoses SETC-tsooni õigusliku ja institutsioonilise raamistiku ja haldamisega ning Hiina ja Egiptuse valitsuse vahelise täpse koostööga seoses nimetatud tsooniga.
(
29
)	Vt selle kohta klaaskiust kanga määruse põhjendused 676, 678 ja 683 ning klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendused 61, 66 ja 71 (kus jõutakse järeldusele, et „Egiptuse valitsus ootas ja tervitas Hiina rahastust SETC-tsoonis toimuvasse tihedasse koostöösse, et hoogustada oma riigi ühe vaeseima piirkonna arengut. Hiina valitsus lootis, et Hiina äriühingud saavad tegutseda väljaspool Hiina territooriumi ja laiendada algatuse „One Belt, One Road“ alusel ekspordihaaret (arvatavasti selleks, et mitte kanda kahju kaubanduse kaitsemeetmete tõttu)“.
(
30
)	Vt klaaskiust kanga määruse põhjendused 726–757 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendused 143–147.
(
31
)	Vt klaaskiust kanga määruse põhjendused 758–804 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendused 230–241. Vt ka üldist teavet avalikustav lõplik dokument (AS657), 29. aprill 2020 (kohtuasja T‑540/20 lisa A.24), punktid 158–206.
(
32
)	Vt klaaskiust kanga määruse põhjendused 670–699 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendused 58–87. Vt selle kohta ka klaaskiust kanga määruse põhjendus 659 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendus 47: „[Äriühinguid Jushi Egypt ja Hengshi Egypt] finantseeritakse Hiinast pärit vahenditest, nad kasutavad Hiinast imporditud sisendmaterjale ja seadmeid, neid juhivad Hiinast pärit juhid ning neis kasutatakse Hiina oskusteavet“.
(
33
)	Kuna Üldkohus ei käsitlenud küsimust, mis on seotud Hiina rahalise toetuse omistatavusega Egiptusele, sealhulgas seda, et komisjon kasutas ÜRO rahvusvahelise õiguse komisjoni vastu võetud artiklite kavandit riikide vastutuse kohta rahvusvaheliste õigusrikkumiste korral, ja kuna seda küsimust ei ole Euroopa Kohtus vaidlustatud (vt vaidlustatud kohtuotsused, punkt 103 (T‑480/20) ja punkt 70 (T‑540/20), ei võta ma selles üldise arutelu osas seisukohta. Vt ka klaaskiust kanga määruse põhjendused 686, 707, 708, 718 ja 719 ning klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendused 74, 95, 102 ja 103.
(
34
)	Täielikkuse huvides osutan sellele, et apellandid märgivad oma apellatsioonkaebustes, et nad kritiseerivad vaidlustatud kohtuotsuste punkte 81–103 (T‑480/20) ja 48–70 (T‑540/20). Paljud neist punktidest puudutavad aga faktilisi järeldusi, mille Üldkohus on teinud vaidlustatud määruste alusel. Arvestades, et Euroopa Kohtu pädevus on ELTL artikli 256 lõike 1 ja Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 58 esimese lõigu kohaselt põhimõtteliselt piiratud õigusküsimustega, siis kuivõrd kohtuasja C‑269/23 P teist apellatsioonkaebuse väidet ja kohtuasja C‑272/23 P esimest apellatsioonkaebuse väidet tuleks samuti käsitada Üldkohtu faktiliste järelduste vaidlustamisena, selgitamata siiski, kuidas see kohus moonutas talle esitatud tõendite selget tähendust, on need vastuvõetamatud; vt ex multis8. juuni 2023. aasta kohtuotsus Severstal ja NLMK vs. komisjon (C‑747/21 P ja C‑748/21 P, EU:C:2023:459, punktid 44–46 ning seal viidatud kohtupraktika).
(
35
)	Vaidlustatud kohtuotsused, vastavalt punktid 84 (T‑480/20) ja 51 (T‑540/20).
(
36
)	Vaidlustatud kohtuotsused, vastavalt punktid 79–83 (T‑480/20) ja 46–50 (T‑540/20).
(
37
)	Subsiidiumivastase alusmääruse artikli 3 lõike 1 punktid a ja b (kohtujuristi kursiiv). Sellele kontseptuaalsele määratlusele järgneb valitsuse või avalik-õigusliku asutuse selliste toimingute loetelu, mis kujutavad endast subsiidiumi, nagu raha otsene ülekandmine näiteks toetuste või laenude kujul või kaudsemad hinnatoetusega seotud vahendid, näiteks valitsuse tulu, mis jääks muidu saamata; vt selle määruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunktid i–iv. Nagu selgitas Üldkohus ka 10. aprilli 2019. aasta kohtuotsuses Jindal Saw ja Jindal Saw Italia vs. komisjon (T‑300/16, EU:T:2019:235, punkt 107), võetakse see loetelu kokku „alusmääruse artikli 3 punkti 1 alapunkti a punkti iv [teise taandega, mis] on sisuliselt „kõrvalehoidmise vastane säte“, mille eesmärk on tagada, et kolmandate riikide valitsused ei saaks kõrvale hoida subsiidiume käsitlevatest eeskirjadest, võttes meetmeid, mis näiliselt ei kuulu kitsas tähenduses [subsiidiumivastase] määruse artikli 3 punkti 1 alapunkti a punktide i–iii kohaldamisalasse, kuid millel on tegelikult samaväärne mõju“. Vt samas tähenduses WTO apellatsioonikogu aruanne „United States – Final Countervailing Duty Determination with respect to certain Softwood Lumber from Canada“ (WT/DS257/AB/R), punkt 52.
(
38
)	Subsiidiumivastase alusmääruse artikli 3 lõige 2 (kohtujuristi kursiiv).
(
39
)	Vt näiteks saksa- („eine Regierung im Ursprungs- oder Ausfuhrland“), hispaania- („los poderes públicos en el territorio del país de origen o de exportación“), taani- („staten i oprindelses- eller eksportlandet“) ja iirikeelset („go bhfuil ranníocaíocht airgeadais ó rialtas sa tír thionscnaimh nó sa tír is onnmhaireoir“) versiooni.
(
40
)	Vt näiteks prantsus- („des pouvoirs publics du pays d’origine ou d’exportation“), itaalia- („una pubblica amministrazione del paese d’origine o di esportazione“), horvaadi- („postoji financijski doprinos vlade zemlje podrijetla ili izvoza“) ja sloveenikeelset („gre za finančni prispevek vlade v državi porekla ali izvoza“) versiooni.
(
41
)	Vt ex multis27. oktoobri 1977. aasta kohtuotsus Bouchereau (30/77, EU:C:1977:172, punkt 14) ja 12. septembri 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:717, punkt 88 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
42
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
43
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
44
)	Vt vaidlustatud kohtuotsused, vastavalt punktid 106–108 (T‑480/20) ja 73–75 (T‑540/20).
(
45
)	Lisan, et vastupidisel juhul sõltuks subsiidiumivastase vahendi kohaldatavus kõnealuste finantsvoogude päritolust, mis võimaldaks isegi juhul, kui kapitali liikumist oleks võimalik mõistliku täpsusega jälgida, subsiidiumivastase alusmääruse kohaldamisalast hõlpsasti kõrvale hoida.
(
46
)	Vt selle kohta näiteks prantsus- („une contribution financière par les pouvoirs publics ou tout organisme public, sur le territoire d’un pays“), saksa- („eine Regierung oder eine öffentliche Körperschaft im Gebiet eines Landes eine finanzielle Beihilfe leistet“), hispaania- („una contribución financiera por los poderes públicos o un organismo público en el territorio de un país“), itaalia- („un contributo finanziario da parte di una pubblica amministrazione o di un ente pubblico nel territorio di un paese“), iiri- („ranníocaíocht airgeadais ó rialtas nó ó chomhlacht poiblí éigin laistigh de chríoch tíre“), horvaadi- („financijski doprinos vlade ili javnog tijela na državnom području zemlje“) ja taanikeelset („en statslig eller en offentlig myndighed har ydet et finansielt bidrag inden for et lands område“) versiooni.
(
47
)	Kohtujuristi kursiiv. Põhjenduse täielik sõnastus on järgmine: „Subsiidiumi olemasolu kindlaksmääramisel on vaja näidata, et valitsus või riigi territooriumil asuv avalik-õiguslik asutus on andnud rahalist toetust või et on saadud mingil kujul tulu või hinnatoetust 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) XVI artikli tähenduses ning et toetust saanud ettevõte on seeläbi kasu saanud.“
(
48
)	Vt nõukogu 5. aprilli 1968. aasta määrus (EMÜ) nr 459/68 kaitse kohta dumpingu, ekspordipreemiate või subsiidiumide andmise eest riikide poolt, mis ei ole Euroopa Majandusühenduse liikmed (EÜT 1968, L 93, lk 1).
(
49
)	Vt selle kohta 14. juuli 1988. aasta kohtuotsus Fediol vs. komisjon (187/85, EU:C:1988:399, punkt 14): subsiidium kuulub subsiidiumivastase alusmääruse kohaldamisalasse, „kui antud majanduslikul eelisel on kahjulik mõju tavapärasele konkurentsile, sest see on antud ühe ettevõtja või valdkondlikult ettevõtjate grupi kasuks“. Vt analoogia alusel ka 3. oktoobri 2000. aasta kohtuotsus Industrie des poudres sphériques vs. nõukogu (C‑458/98 P, EU:C:2000:531, punkt 91) ja 8. juuni 2023. aasta kohtuotsus Severstal ja NLMK vs. komisjon (C‑747/21 P ja C‑748/21 P, EU:C:2023:459, punkt 73), milles kirjeldatakse kaubanduse parandusmeetmeid kui „kaitsemeetmeid […] ebaausa konkurentsi vastu[, millega] […] kõrvaldada […] tasakaalustamatus riigisisesel turul“.
(
50
)	Euroopa Liit kiitis mõlemad lepingud heaks WTO asutamislepingu heakskiitmisel; vt nõukogu 22. detsembri 1994. aasta otsus 94/800/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse nimel sõlmitavaid tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavaid kokkuleppeid, mis saavutati mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus (1986–1994) (EÜT 1994, L 336, lk 1).
(
51
)	Vt paljude hulgas 30. aprilli 1974. aasta kohtuotsus Haegeman (181/73, EU:C:1974:41, punktid 5 ja 6) ja 6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (kõrgharidus) (C‑66/18, EU:C:2020:792, punkt 69 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
52
)	Vt eelkõige 5. oktoobri 1994. aasta kohtuotsus Saksamaa vs. nõukogu (C‑280/93, EU:C:1994:367, punktid 106–109) ja 23. veebruari 1999. aasta kohtuotsus Portugal vs. nõukogu (C‑149/96, EU:C:1999:574, punkt 47).
(
53
)	See kohustus on sätestatud ELTL artikli 216 lõikes 2.
(
54
)	Vt selle kohta ka minu ettepanek kohtuasjas Changmao Biochemical Engineering vs. komisjon (C‑123/21 P, EU:C:2022:890, punkt 34).
(
55
)	Vt selle kohta 20. jaanuari 2022. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hubei Xinyegang Special Tube (C‑891/19 P, EU:C:2022:38, punktid 31 ja 32).
(
56
)	Nimelt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määrus (EL) 2016/1036 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed (ELT 2016, L 176, lk 21).
(
57
)	Vt 16. juuli 2015. aasta kohtuotsus komisjon vs. Rusal Armenal (C‑21/14 P, EU:C:2015:494, punkt 52).
(
58
)	Vt vaidlustatud kohtuotsuste punktid 99 (T‑480/20) ja 66 (T‑540/20).
(
59
)	Vt selle kohta 12. mai 2022. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hanssol Paper (C‑260/20 P, EU:C:2022:370, punkt 82) ja 27. veebruari 2024. aasta kohtuotsus EUIPO vs. The KaiKai Company Jaeger Wichmann (C‑382/21 P, EU:C:2024:172, punkt 74). Selle tõlgenduse konkreetse võimaliku kohaldamise kohta vt 20. jaanuari 2022. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hubei Xinyegang Special Tube (C‑891/19 P, EU:C:2022:38, punktid 30 ja 34).
(
60
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
61
)	Vt WTO apellatsioonikogu aruanne „United States – Countervailing duties on certain corrosion-resistant carbon steel flat products from Germany“ (WT/DS213/AB/R), punkt 73. Vt selle kohta ka WTO apellatsioonikogu aruanne „United States –Final countervailing duty determination with respect to certain softwood lumber from Canada“ (WT/DS257/AB/R), punkt 95.
(
62
)	Pean vajalikuks selgelt rõhutada, et ainuüksi asjaolu, et meede kujutab endast GATT 1994 VI artikli kohaldamisalasse kuuluvat subsiidiumi, ei tähenda tingimata, et mis tahes liiki regulatiivne sekkumine turul kuulub tingimata subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu kohaldamisalasse; vt selle kohta WTO apellatsioonikogu aruanne „United States – Countervailing duty investigation on dynamic random access memory semiconductors (DRAMS) from Korea“ (WT/DS296/AB/R), punkt 115.
(
63
)	Vt sellega seoses ka WTO analüütiline indeks, „Article VI – Anti-dumping and countervailing duties“, lk 239, milles seoses mõistega „ekspordipreemia või subsiidium“ viidatakse dumpinguvastaste ja tasakaalustavate tollimaksude eksperdirühma 29. jaanuari 1960. aasta teisele aruandele (L/1141), kus on selgitatud, et „kolm eksperti leidsid, et seda sõna tuleks tõlgendada laiemalt, ja nende arvates hõlmab see kõiki subsiidiume, olenemata nende olemusest ja päritolust, sealhulgas ka eraõiguslike asutuste antud subsiidiume“.
(
64
)	Nimelt, nagu selgitab komisjon, kuigi artikli 3 lõike 1 punkti a (tolleaegset) läbiräägitavat teksti laiendati, et mõiste „valitsus“ hõlmaks mis tahes avalik-õiguslikku asutust WTO liikme territooriumil, ei ole tõendeid selle kohta, et teksti muutmise või mis tahes muu muudatusega sooviti piirata selliste rahaliste toetuste territoriaalset ulatust, mida võib WTO liikmele omistada. Vt selle kohta „Negotiating Group on Subsidies and Countervailing Measures, Status of Work in the Negotiating Group, Report by the Chairman to the Group of Negotiation on Goods“, dokument MTN.GNG/NG10/W/38 (18. juuli 1990), lk 2, ja dokument MTN.GNG/NG10/W/38/Rev.1 (4. september 1990), lk 2.
(
65
)	Selle järelduse toetuseks vt ka Crochet, V., ja Hegde, V., „China’s „Going Global“ policy: Transnational protection subsidies under the WTO SCM Agreement“, 23 Journal of International Economic Law (2020), lk 847, ja Reinhold, P., „Strategische Autonomie und Handelsschutz – Länderübergreifende Subventionen vor den EU-Gerichten“, Jean Monnet Working Paper, nr 1/24, lk 7 (mõlemas selgitatakse, et subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 1 lõike 1 punkti a alapunktis 1 ei märgita, kus peab asuma „valitsuse või riigiorgani“ antud rahalise toetuse saaja).
(
66
)	Apellatsioonkaebustes vaidlustatakse vaidlustatud kohtuotsuste punktid 167–169 (T‑480/20) ja 134–136 (T‑540/20).
(
67
)	Kohtuasja C‑269/23 P apellatsioonkaebuse neljanda väite pealkirjas ja kohtuasja C‑272/23 kolmanda väite pealkirjas viitavad apellandid samuti subsiidiumivastase alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti ii ja lõike 2 rikkumisele. Kuna need pooled ei ole aga oma avalduse tekstis täpsustanud nende sätete väidetavat rikkumist, leian, et apellatsioonkaebused tuleb jätta selles osas vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, kuna ei ole järgitud Euroopa Kohtu kodukorra artikli 169 lõiget 2. Vt selle kohta 28. septembri 2023. aasta kohtuotsus Changmao Biochemical Engineering vs. komisjon (C‑123/21 P, EU:C:2023:708, punkt 87).
(
68
)	Nagu selgitas Üldkohus, leiab WTO apellatsioonikogu, et asjakohase võrdlusaluse kehtestamise nõue tuleneb subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 1 lõike 1 punkti a alapunkti 1 alapunktist ii (vt vaidlustatud kohtuotsused, vastavalt punktid 164 (T‑480/20) ja 131 (T‑540/20)). Eelkõige seoses sõnastusega „ei saa […] tavaliselt laekuvaid maksutulusid“, nagu see on esitatud selles sättes, on WTO apellatsioonikogu täheldanud, et muidu laekuvast tulust ilmajäämine tähendab, et valitsus on saanud vähem tulu, kui oleks saadud teistsuguses olukorras. Tuludega seotud õigus, millest on sel viisil loobutud, tuleb kindlaks määrata, kasutades „mõnda kindlaksmääratud normatiivset võrdlusalust, mille alusel saab võrrelda tegelikult laekunud tulusid ja tulusid, mis oleks „tavaliselt“ laekunud“. Vt WTO apellatsioonikogu, „United States – Measures Affecting trade in large civil aircraft (second complaint)“ (WT/DS353/AB/R), punkt 806. Vt ka WTO apellatsioonikogu, „United States – Tax treatment for ‘foreign sales corporations“ (WT/DS108/AB/R), punkt 90.
(
69
)	Vt selle kohta 7. mai 1987. aasta kohtuotsus NTN Toyo Bearing jt vs. nõukogu (240/84, EU:C:1987:202, punkt 19), kus selgitatakse, et kui liidu õigusnormidega ei nähta ette konkreetset metoodikat, tuleb selleks, et teha liidu õiguses ette nähtud eesmärgi saavutamiseks eri meetodite vahel valik, hinnata keerulisi majandusolukordi, mille puhul Euroopa Kohus vaatab läbi üksnes ilmsed vead.
(
70
)	Vt vaidlustatud kohtuotsuse punktid 168 (T‑480/20) ja 135 (T‑540/20).
(
71
)	Komisjon selgitab vaidlustatud määrustes järgmist: „2016. aastal otsustas Egiptuse valitsus Rahvusvahelise Valuutafondi soovitusel muuta Egiptuse naela fikseeritud vahetuskursi ujuvaks vahetuskursiks. Selle tulemusena kaotas Egiptuse nael ühe kuu jooksul umbes poole oma väärtusest teiste peamiste valuutade, näiteks USA dollari ja euro suhtes. Ootamatu valuutakursi kõikumisega toimetulekuks kehtestas Egiptuse valitsus spetsiaalse raamatupidamisstandardi ning spetsiaalse maksueeskirja valuutakursi vahede käsitlemiseks. Selle tulemusena lubati äriühingutel Egiptuse naela devalveerimisest tulenevad valuutakursi vahed maksustatavast tulust senisest ulatuslikumalt maha arvata.“ Vt klaaskiust kanga määruse põhjendus 860 ja klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendus 287.
(
72
)	Vt selle kohta 1. juuni 1994. aasta kohtuotsus komisjon vs. Brazzelli Lualdi jt (C‑136/92 P, EU:C:1994:211, punkt 49), milles selgitatakse, et kuigi Üldkohus on ainupädev faktilisi asjaolusid hindama, „on Euroopa Kohus pädev tegema kontrolli, mida nõutakse temalt EMÜ asutamislepingu artikli 168a alusel, kui Esimese Astme Kohus on tuvastanud või hinnanud faktilisi asjaolusid, tingimusel et Esimese Astme Kohus kvalifitseeris nende õigusliku laadi ja määras sellest tulenevalt kindlaks õiguslikud tagajärjed“.
(
73
)	Vt selle kohta WTO apellatsioonikogu aruanne „United States – Measures Affecting Trade in Large Civil Aircraft (Second Complaint) – Recourse to Article 21.5 of the DSU by the European Union“ (WT/DS353/AB/RW), punkt 5.1813. Vt selle kohta ka Rubini, L., The Definition of Subsidy and State Aid: WTO and EC Law in Comparative Perspective, Oxford University Press, Oxford, 2009, lk 373 jj.
(
74
)	Vt selle kohta analoogia alusel riigiabi valdkonnas 15. novembri 2011. aasta kohtuotsus komisjon ja Hispaania vs. Gibraltari valitsus ja Ühendkuningriik (C‑106/09 P ja C‑107/09 P, EU:C:2011:732, punkt 106), milles selgitatakse, et „asjaolu, et offshore-äriühinguid ei maksustata, ei ole kõnealuse maksusüsteemi juhuslik tagajärg, vaid selle vältimatu tulemus, et maksustamise alused on kehtestatud just nii, et offshore-äriühingutel, kellel nende olemusest tulenevalt ei ole töötajaid ega äriruume, puudub maksustatav summa maksureformi kavas ette nähtud maksustamise aluste tähenduses“.
(
75
)	Vaidlustatud kohtuotsused, vastavalt punktid 176 ja 177 (T‑480/20) ning 143 ja 144 (T‑540/20).
(
76
)	Vt selle kohta klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendus 861 ja klaaskiust kanga määruse põhjendus 288, milles selgitatakse, et spetsiaalse raamatupidamisstandardi tõttu on „välisvaluutas toimuva äritegevusega äriühingud maksuõiguslikus mõttes pealtnäha kahjumis, ehkki nende finantsseisund paistab tugevalt kasumlik. Sellele vastukaaluks kandsid Egiptuse äriühingud, kelle äritegevus toimub Egiptuse naeltes, tegelikku kahju, mis mõjutas reaalselt nende äritegevust; selle probleemi lahendamiseks kehtestas Egiptuse valitsus spetsiaalse maksueeskirja“.
(
77
)	Vt selle kohta klaasfilamentkiust toodete määruse põhjendus 862 ja klaaskiust kanga määruse põhjendus 289, milles selgitatakse, et apellandid on „peaaegu eranditult ekspordile orienteeritud, impordivad peaaegu kõik seadmed ning nende laenud ja suur osa materjaliostudest on nomineeritud välisvaluutas. [Apellantide] Egiptuse naela devalveerimise tõttu kajastatud kahjum ei ole tegelik, eriti oluliste välisvaluutas võetud laenude tõttu, ning seda kasutatakse üksnes maksuõiguslikult maksustatava sissetuleku vähendamiseks“.
(
78
)	Vaidlustatud kohtuotsused, vastavalt punktid 176 (T‑480/20) ja 143 (T‑540/20).
(
79
)	Vaidlustatud kohtuotsused, vastavalt punktid 177 (T‑480/20) ja 144 (T‑540/20).
(
80
)	Apellandid viitavad kohtuotsuse Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon punktidele 32, 37, 42, 43, 46–48, 51–55 ja 58 kui oma apellatsioonkaebuse alusele.
(
81
)	10. aprilli 2019. aasta kohtuotsus Jindal Saw ja Jindal Saw Italia vs. komisjon (T‑300/16, EU:T:2019:235).
(
82
)	Vt 10. aprilli 2019. aasta kohtuotsus Jindal Saw ja Jindal Saw Italia vs. komisjon, (T‑300/16, EU:T:2019:235, punktid 207, 210 ja 211).
(
83
)	Apellantide sõnul oleks selle tulemusel üldine tasakaalustava tollimaksu määr komisjoni kehtestatud 10,9% asemel 4,6%.
(
84
)	Vt selle kohta kohtuotsus Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics ja Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon, punkt 47, milles viidatakse WTO apellatsioonikogu aruandele „United States – Countervailing measures concernign certain products from the European Communities“ (WT/DS212/AB/R, punkt 108), milles leiti, et mõistet „saaja“ võib hõlmata nii ettevõtet […] kui selle omanikku. […] „Isikute rühm“ võib koosneda „füüsilistest isikutest“, „füüsilistest ja juriidilistest isikutest“ või üksnes „juriidilistest isikutest“.
(
85
)	Apellantide viited nende kohtlemisele paralleelsete dumpingu- ja subsiidiumivastaste uurimiste käigus on kohatud. Isegi kui kaubanduse kaitsemeetmete valdkonna varasemad otsused võisid olla komisjoni jaoks siduvad (mis ei ole nii; vt 24. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Eurofer vs. komisjon, (C‑226/20 P, EU:C:2022:122, punkt 60 ja seal viidatud kohtupraktika), selgitab komisjon, et ainult Jushi Egpyt tegutses Euroopa Liitu eksportiva klaasfilamentkiust toodete tootjana, mistõttu ei olnud vaja uurida võimalust, et kasu kandub Jushi Egyptilt üle Hengshi Egyptile. Vt samas tähenduses kohtuotsus Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon, punkt 55.
(
86
)	Vt selle kohta riigiabi valdkonnas 14. novembri 1984. aasta kohtuotsus Intermills vs. komisjon (323/82, EU:C:1984:345, punktid 11 ja 12) ja 10. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus Cassa di Risparmio di Firenze jt (C‑222/04, EU:C:2006:8, punktid 112–114), ning konkurentsiõiguse valdkonnas 12. juuli 1984. aasta kohtuotsus Hydrotherm Gerätebau (170/83, EU:C:1984:271, punkt 11) ja 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
87
)	Vt kohtuotsus Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics ja Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon, punkt 47.
(
88
)	Vt sellega seoses ka kohtuotsus Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics ja Jushi Egypt for Fiberglass Industry vs. komisjon, punkt 56, ja viide WTO apellatsioonikogu aruandele „United States – Final countervailing duty determination with respect to certain softwood lumber from Canada“ (WT/DS257/AB/R), punkt 146. Vt sarnaselt riigiabi valdkonnas 10. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus Cassa di Risparmio di Firenze jt (C‑222/04, EU:C:2006:8, punkt 114).
(
89
)	Subsiidiumivastase alusmääruse artikli 1 lõige 1.