62024TO0319_RES
Kohtuasi T‑319/24
Meta Platforms Ireland Ltd
versus
Euroopa Andmekaitsenõukogu
Üldkohtu (kümnes koda) 29. aprilli 2025. aasta määrus
Tühistamishagi – Isikuandmete kaitse – Euroopa Andmekaitsenõukogu arvamus nõusoleku kehtivuse kohta suurte digiplatvormide kasutatavate „nõustu või maksa“ mudelite puhul – Määruse (EL) 2016/679 artikli 64 lõige 2 – Vaidlustamatu akt – Vastuvõetamatus – Vastutus – Kahju – Põhjuslik seos – Ilmselgelt õiguslikult põhjendamatu hagi
Tühistamishagi – Vaidlustatavad aktid – Mõiste – Siduvate õiguslike tagajärgedega aktid – Euroopa Andmekaitsenõukogu arvamus kasutajate nõusoleku kehtivuse kohta suurte digiplatvormide kasutatavate „nõustu või maksa“ mudelite puhul – Välistamine – Vastuvõetamatus
(ELTL artikkel 263)
(vt punktid 19–42)
Lepinguväline vastutus – Tingimused – Õigusvastasus – Kahju – Põhjuslik seos – Ühe tingimuse puudumine – Kahju hüvitamise hagi tervikuna rahuldamata jätmine
(ELTL artikkel 268 ja artikli 340 teine lõik)
(vt punktid 47–58)
Kokkuvõte
Üldkohus jättis oma kohtumäärusega vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata Meta Platforms Ireland Ltd (edaspidi „Meta“) tühistamishagi (
1
) Euroopa Andmekaitsenõukogu (edaspidi „andmekaitsenõukogu“) arvamuse 8/2024 peale, mis käsitleb nõusoleku kehtivust suurte digiplatvormide kasutatavate „nõustu või maksa“ mudelite puhul. Ta leidis, et see arvamus, mis on antud isikuandmete kaitse üldmääruse (
2
) alusel, ei ole akt, mille peale saab sellise hagi esitada, kuna puuduvad siduvad õiguslikud tagajärjed kolmandatele isikutele. Lisaks jättis Üldkohus ilmselge õigusliku põhjendamatuse tõttu rahuldamata Meta esitatud Euroopa Liidu lepinguvälise vastutuse hagi (
3
), millega Meta nõudis hüvitist kahju eest, mis talle selle arvamuse tõttu väidetavalt tekkis.
Andmekaitsenõukogu võttis 17. aprillil 2024 kolme isikuandmete kaitse järelevalveasutuse taotlusel vastu arvamuse 8/2024. Need asutused soovisid teada, millistel asjaoludel ja millistel tingimustel võib „suurte digiplatvormide“ (
4
) praktikat, mis seisneb selles, et kasutajatele pakutakse võimalust valida, kas nõustuda isikuandmete töötlemisega käitumisharjumusi jälgiva reklaami tegemise eesmärgil või maksta tasu, et kasutada teenust, ilma et nende isikuandmeid sel eesmärgil töödeldaks (edaspidi „„nõustu või maksa“ mudelid“), pidada vastavaks kehtiva nõusoleku nõudele isikuandmete kaitse üldmääruse tähenduses.
Arvamuses 8/2024 täpsustab andmekaitsenõukogu eelkõige, et kui kasutajatel palutakse anda nõusolek oma isikuandmete töötlemiseks, selleks et neile saaks teha käitumisharjumusi jälgivat reklaami, peab see nõusolek selleks, et see oleks kehtiv, olema vabatahtlik, konkreetne, teadlik ja ühemõtteline ning olema antud selliseks andmetöötluseks, mis toimub vajalikkuse, proportsionaalsuse, eesmärgi piirangu, võimalikult väheste andmete kogumise ja lojaalsuse põhimõtteid järgides. Andmekaitsenõukogu hinnangul võib see, kas suur digiplatvorm pakub või ei paku kasutajatele täiendava, tasuta ja ilma käitumisharjumusi jälgiva reklaamita võimalust, millega kaasneb näiteks reklaamivorm, mille puhul töödeldakse vähem (või üldse mitte) isikuandmeid, oluliselt mõjutada selle nõusoleku kehtivuse hindamist. Mis puudutab tasu, mida nõutakse teenuse tasulise versiooni eest, siis märgib andmekaitsenõukogu, et tasu summa ei tohi takistada andmesubjektidel vaba valikut teha ja nõusoleku andmisest keelduda.
Selles kontekstis palus Meta esiteks tühistada arvamuse 8/2024 ja teiseks hüvitada kahju, mis talle selle arvamuse tõttu väidetavalt tekkis.
Üldkohtu hinnang
Esimesena tuletas Üldkohus meelde, et ELTL artiklis 263 ette nähtud tühistamishagi võib esitada liidu institutsioonide, organite või asutuste kõikide aktide peale – sõltumata nende laadist või vormist –, mille eesmärk on tekitada siduvaid õiguslikke tagajärgi.
Mis puudutab käesoleval juhul arvamust 8/2024, siis leidis Üldkohus, et selle sisu ei võimalda asuda seisukohale, et see on iseenesest mõeldud siduvate õiguslike tagajärgede tekitamiseks. Nimelt on selles aktis esitatud suurte digiplatvormide „nõustu või maksa“ mudelite analüüsi skeem isikuandmete kaitse üldmääruses sätestatud nõusoleku kehtivust käsitlevate normide alusel. Arvamuses 8/2024 käsitleb andmekaitsenõukogu olukorda, kus selline platvorm ei paku kasutajale muud tasuta alternatiivi kui anda nõusolek isikuandmete töötlemiseks käitumisharjumusi jälgiva reklaami tegemiseks. Enamikul juhtudel võib see olukord kaasa tuua sellise nõusoleku kehtetuse. Hinnang sellele sõltub mitmest tegurist, sealhulgas asjaolust, kas kõnealune teenus on kasutajate ühiskondlikus või tööelus oluline või mitte, ning tasulise alternatiivi maksumusest. Lisaks näivad arvamuse 8/2024 lõigud, milles on kasutatud selliseid väljendeid nagu „peaks“ või „ei tohiks“, pigem üleskutsena hoolikalt kaaluda alternatiivseid lahendusi, mida iga suur digiplatvorm võiks kasutajatele pakkuda, kui nende platvormide „nõustu või maksa“ mudeli üldise hukkamõistuna.
Üldkohus rõhutas samuti, et isikuandmete kaitse üldmäärus ei sisalda sätet, mis kohustaks järelevalveasutusi „arvestama igakülgselt“ andmekaitsenõukogu sellist arvamust üldiste küsimuste kohta nagu arvamus 8/2024 (
5
). Seevastu kehtib niisugune kohustus (
6
) arvamuste suhtes, mis puudutavad järelevalveasutuste konkreetsete otsuste teatavat liiki eelnõusid (
7
), mille need asutused peavad andmekaitsenõukogule nende otsuste vastuvõtmise menetluse käigus edastama. Kui asjaomane järelevalveasutus ei kavatse niisugust arvamust tervikuna või osaliselt järgida, peab ta sellest teavitama andmekaitsenõukogu eesistujat, misjärel käivitub andmekaitsenõukogu siduva otsuse vastuvõtmise protsess (
8
). Sellist korda ei ole ette nähtud andmekaitsenõukogu arvamuste puhul, mis on – nagu arvamus 8/2024 – antud üldiste küsimuste kohta ning on seega arvamused, millele ei ole omistatud kindlat mõju. Nimelt ei ole need arvamused iseenesest siduvad aktid, kuna neis sisalduvad suunised võivad andmekaitsenõukogu volitusi arvestades väljenduda hiljem järelevalveasutustele siduvate juhistena üksnes tema hilisemas siduvas otsuses. Eeltoodut arvestades järeldas Üldkohus, et arvamus 8/2024 ei tekita siduvaid õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele ega täpsemalt Metale.
Esiteks, isegi kui Meta on olukorras, mis on arvamuse 8/2024 esemeks, ei saa see arvamus nimelt tuua talle kaasa siduvaid õiguslikke tagajärgi, kui pädevad järelevalveasutused ei ole tema juhtumit põhjalikult analüüsinud. Teiseks ei ole võimalus, et andmekaitsenõukogu teeb hiljem siduva otsuse, mis on adresseeritud pädevatele järelevalveasutustele, kes analüüsivad Meta valitud „nõustu või maksa“ mudelit, võttes täielikult või osaliselt üle arvamuses 8/2024 esitatud analüüsiskeemi, piisav, et asuda seisukohale, et see arvamus on algusest peale siduv. Seetõttu järeldas Üldkohus, et see arvamus ei ole akt, mida Meta saaks vaidlustada.
See järeldus ei riku Meta õigust tõhusale kohtulikule kaitsele (
9
), kuna arvamus 8/2024 ei too talle kaasa siduvaid õiguslikke tagajärgi. Selles esitatud kaalutlused saavad Metat otseselt mõjutada üksnes siis, kui need kajastuvad liikmesriigi või mõne teise Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lepingu osalisriigi järelevalveasutuse või kohtu otsuses. Sellisel juhul saab neid otsuseid hinnata või on neid hinnanud kohus, kes vastab tõhusa kohtuliku kaitse nõuetele.
Seda järeldust ei sea kahtluse alla ka võimalikud lahknevad hinnangud, mille võivad sellele arvamusele anda nende EMP lepingu osalisriikide kohtud, mis ei ole liidu liikmed, ja liidu liikmesriikide kohtud. Selline võimalus on nimelt iseloomulik EMP lepingus kehtestatud süsteemile, mis põhineb kahel järelevalve ja kohtuliku kontrolli sambal, millest esimene on kohaldatav liidu liikmesriikide suhtes ja teine selle lepingu teiste osalisriikide suhtes. Mis puudutab viimaseid, siis on EMP lepingus ja Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) riikide vahel järelevalveameti ja kohtu asutamise kohta sõlmitud lepingus (
10
) muu hulgas sätestatud, et EFTA riigi kohus võib pöörduda EFTA kohtu poole, et saada arvamus nende normide tõlgendamise, seega eelkõige isikuandmete kaitse üldmääruse tõlgendamise kohta. Seega võiks EFTA kohus selgitada, mil määral ta leiab, et arvamuses 8/2024 esitatud kaalutlused on nimetatud määrusega kooskõlas. Mis puudutab liidu liikmesriike, siis võib liikmesriigi kohus pöörduda Euroopa Kohtusse, et taotleda kõnealuse arvamuse kehtivuse hindamist.
Teisena jättis Üldkohus rahuldamata Meta poolt liidu lepinguvälise vastutuse alusel esitatud nõude hüvitada kahju, mida Meta väidetavalt kandis arvamuse 8/2024 tõttu.
Üldkohus loetles selle vastutuse tekkimise kolm kumulatiivset tingimust ja tõdes seejärel, et tegeliku ja kindla kahju olemasolu tingimus ei ole täidetud. Mis puudutab Meta väidetavat kahju, mis seisneb reklaamitulu ja liitumislepingutest saadava tulu vähenemises, mis tema sõnul tulenes arvamuses 8/2024 väidetavalt ette nähtud „nõudest“ pakkuda kasutajatele tasuta alternatiivi lisaks valikule kas nõustuda käitumisharjumusi jälgiva reklaami saamisega või maksta, et kasutada teenust ilma seda liiki reklaami saamata, siis tõdes Üldkohus, et see käsitlus põhineb vääral arusaamal vaidlustatud arvamusest. Kõnealuse arvamuse eesmärk on nimelt sisuliselt üksnes esitada analüüsiskeem suurte digiplatvormide „nõustu või maksa“ mudelite jaoks vastavalt isikuandmete kaitse üldmääruses sätestatud reeglitele, mis käsitlevad nõusoleku kehtivust, ning selle eesmärk ei ole iseenesest tekitada siduvaid õiguslikke tagajärgi. Lisaks põhineb Meta väidetav kahju tulevikus aset leidvatel ja ebakindlatel sündmustel, kuna asjaolu, et Iiri andmekaitseasutus otsustab seda analüüsiskeemi kohaldada omal algatusel või et andmekaitsenõukogu võtab selles valdkonnas vastu siduva otsuse, on kõigest võimalik.
Mis täiendavalt puudutab põhjusliku seose tingimust, siis märkis Üldkohus, et arvamuse 8/2024 ja Meta väidetava kahju vahel ei ole võimalik tuvastada piisavalt otsest põhjuslikku seost. Kuna sellel arvamusel ei ole siduvat mõju, ei saa see nimelt olla piisavalt otsene Meta tulu edaspidise väidetava vähenemise põhjus. Selline kahju võib otseselt tuleneda tema tahtlikust käitumisest või võimalikest talle siduvatest otsustest, mis sunnivad teda pakkuma kasutajatele tasuta alternatiivi lisaks valikule kas nõustuda käitumisharjumusi jälgiva reklaami saamisega või maksta, et kasutada teenust ilma seda liiki reklaami saamata.
(
1
)	ELTL artikkel 263.
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määruse (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) (ELT 2016, L 119, lk 1; edaspidi „isikuandmete kaitse üldmäärus“) artikli 64 lõige 2.
(
3
)	ELTL artikli 268 ja artikli 340 teise lõigu alusel.
(
4
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. oktoobri 2022. aasta määrus (EL) 2022/2065, mis käsitleb digiteenuste ühtset turgu ja millega muudetakse direktiivi 2000/31/EÜ (digiteenuste määrus) (ELT 2022, L 277, lk 1). Selle määruse artikli 3 punktis i on määratletud mõiste „digiplatvorm“, samas kui sama määruse artikli 33 lõikes 1 on määratletud mõiste „väga suur digiplatvorm“.
(
5
)	Isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 64 lõikel 2 põhinev arvamus.
(
6
)	Ette nähtud isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 64 lõikes 7.
(
7
)	Isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 64 lõikel 1 põhinev arvamus.
(
8
)	Isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 64 lõige 8.
(
9
)	Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47.
(
10
)	Vt EMP lepingu artikli 108 lõige 2 ning EFTA riikide vahel järelevalveameti ja kohtu asutamise kohta sõlmitud lepingu (EÜT 1994, L 344, lk 1) artikkel 34.