62018CC0001
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
N. WAHL
представено на 24 януари 2019 година (
1
)
Дело C‑1/18
SIA „Oribalt Rīga“, по-рано SIA „Oriola Rīga“
друга страна в главното производство:
Valsts ieņēmumu dienests
(Преюдициално запитване, отправено от Augstākā tiesa (Върховен съд, Латвия)
„Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Митнически кодекс на Общността — Митническа стойност — Лекарствени продукти — Член 30, параграф 2, буква б) — Понятие за сходни стоки — Фактори, които трябва да се вземат предвид — Член 30, параграф 2, буква в) — Дедуктивен метод въз основа на единичната цена — Срок от 90 дни — Отстъпки“
1.
При определянето на митническата стойност на внасяни стоки на първо място се прилага т.нар. „метод на договорната стойност“. Съгласно този метод стойността на митата (както и на данъка върху добавената стойност (ДДС) при внос) се определя въз основа на цената, която действително е платена или подлежи на плащане на продавача при износ с местоназначение в Европейския съюз.
2.
Този метод обаче може да се приложи само ако към момента на изготвяне на митническата декларация продажбата на въпросните стоки вече е извършена. В други случаи, като например при продажбата на консигнация, методът на договорната стойност не може да се приложи. При такива обстоятелства правото на Съюза предвижда още пет „допълнителни“ метода, които следва да се приложат последователно в реда, предвиден в съответното законодателство (
2
).
3.
Тези методи невинаги се прилагат безпроблемно. При изчисляването на митническата стойност трябва да се вземат предвид много елементи. Освен това тези елементи трябва да се прилагат еднакво в целия Европейски съюз, за да се избегне т.нар. „търсене на най-благоприятна правна уредба“ (forum shopping) от вносителите.
4.
В настоящия случай поставените от Augstākā tiesa (Върховен съд, Латвия) преюдициални въпроси се отнасят до факторите, които са от значение за изчисляване на митническата стойност съгласно допълнителните методи за определяне на митническата стойност по член 30, параграф 2 от Митническия кодекс, по-специално в контекста на изчисляване на митническата стойност на вносни лекарствени продукти. Предвид значителната стойност на лекарствените продукти, в зависимост от използвания метод определената митническа стойност може да доведе до значителна разлика в митата или ДДС при внос.
I. Правна уредба
А.
Митническият кодекс
5.
Приложим към спора по главното производство е старият Митнически кодекс на Общността, и по-конкретно глава 3 („Стойност на стоките за митнически цели“).
6.
Член 29, параграф 1 относно стойността на стоките за митнически цели гласи:
„Митническата стойност на внасяни стоки е договорната им стойност, а именно, платената действително или подлежаща на плащане цена на стоките при продажбата им за износ с местоназначение в митническата територия на [Европейския съюз], коригирана, при необходимост, в съответствие с разпоредбите на членове 32 и 33 […].
[…]“.
7.
По-нататък член 30 предвижда:
„1.   Когато митническата стойност не може да се определи съгласно член 29, се прилагат последователно букви а), б), в) и г) от параграф 2, докато се стигне до първата от тези букви, по която въпросната стойност може да се определи. Изключение от посочения ред се допуска, ако деклараторът изяви желание букви в) и г) да бъдат разменени по ред на прилагане. Само когато тази митническа стойност не може да бъде определена чрез прилагане на дадена буква, може да се приложи непосредствено следващата буква от реда, установен съгласно този параграф.
2.   Митническа стойност, определена в резултат на прилагане на този член, е:
а)
договорната стойност на идентични стоки, продадени с цел износ с местоназначение в [Европейския съюз] и изнесени в същия момент или приблизително в същия момент, както и стоките, подлежащи на остойностяване;
б)
договорната стойност на сходни стоки, продадени с цел износ с местоназначение в [Европейския съюз] и изнесени в същия момент или приблизително в същия момент, както и стоките, подлежащи на остойностяване;
в)
стойността, основаваща се на единичната цена, по която се продава в [Европейския съюз] най-голямото сборно количество от внасяните стоки или (
3
) от вносни идентични или сходни стоки на лица, които не са свързани с продавачите;
г)
изчислената стойност, която се състои от сбора на:
–
разходите или стойността на материалите и на производствените или други операции, използвани при производството на внасяните стоки,
–
сумата от печалбата и общите разходи, равна на тази, която обикновено се калкулира при продажбите на стоки от същото естество или вид като стоките, подлежащи на остойностяване, които са произведени от производители в страната на износа за износ с местоназначение в [Европейския съюз],
–
разходите или стойността на елементите, посочени в член 32, параграф 1, буква д).
[…]“.
8.
Член 31, параграф 1, който съдържа шестия последен метод за определяне на стойността, гласи:
„Когато митническата стойност на внасяните стоки не може да се определи по силата членове 29 или 30, тя се определя въз основа на наличните данни в [Европейския съюз] и чрез разумни способи, съответстващи на общите принципи и разпоредби на:
[…]
–
разпоредбите на тази глава“.
Б.
Регламент за изпълнение
9.
Съгласно член 142, параграф 1, буква г) от Регламента за изпълнение „подобни стоки“ означава „стоки, произведени в същата страна, които, въпреки че не са еднакви във всяко отношение, имат подобни характеристики и подобни съставни материали, което им дава възможност да изпълняват същите функции и да бъдат взаимнозаменими в търговско отношение; качеството на стоките, репутацията им и съществуването на запазена марка са измежду факторите, които определят дали стоките са подобни“.
10.
По-нататък член 151 предвижда:
„1.   При прилагането на член 30, параграф 2, буква б) от [Митническия кодекс] (цена на сделката на подобни стоки), МОС трябва да се определя посредством стойността на сделката с подобни стоки при продажба на същото търговско равнище и в приблизително същото количество като стоките, подлежащи на обмитяване. Когато не може да се открие подобна продажба, използва се стойността на сделката с подобни стоки, продадени на различно търговско равнище и/или в различно количество, като се извършат корекции за различното търговско равнище и/или количество, при условие че подобни корекции могат да се направят на базата на доказаните обстоятелства, които ясно установяват необходимостта и точността на корекциите, с които стойността се увеличава или намалява.
[…]
4.   При прилагането на настоящия член може да се вземе под внимание стойност на сделката за стоки, произведени от друго лице само ако не може да се намери стойност на сделката според параграф 1 за подобни на оценяваните стоки, произведени от същото лице.
[…]“.
11.
Член 152, параграф 1 гласи:
„a)
Ако вносните стоки или идентични или подобни вносни стоки се продадат в [Европейския съюз] в състоянието, в което са внесени, МОС на внесените стоки, изчислена според член 30, параграф 2, буква в) от [Митническия кодекс], трябва да бъде на базата на единичната цена, по която вносните стоки или идентични или подобни вносни стоки се продават в най-голямото общо количество по време или около момента на внасянето на оценяваните стоки, на лица, които не са свързани с онези лица, от които купуват такива стоки, като се намали със следното:
i)
или комисионните, които обичайно се заплащат или са договорени или прибавките, които обикновено се правят за печалба и общи разходи (включително преките и непреки разходи за маркетинг за въпросната стока) във връзка с продажбите в [Европейския съюз] на вносни стоки от същата категория или вид;
ii)
обичайните разходи за транспорт и застраховка и подобни разходи в рамките на [Европейския съюз];
iii)
вносните мита и други такси, дължими в [Европейския съюз] за вноса и продажбата на стоките.
[…]
б)
Ако по или около времето на вноса на подлежащите на оценка стоки не са внасяни нито вносните стоки, нито идентични или подобни вносни стоки, МОС на вносните стоки, определяна според настоящия член, която в останалите случаи се определя от параграф 1, буква а), се базира на единичната цена, на която в [Европейския съюз] се продават вносните стоки или идентични или подобни стоки в състоянието, в което са внесени на най-ранна дата след вноса на оценяваните стоки, но преди изтичането на 90 дни след датата на вноса“.
12.
По-нататък член 152, параграф 3 пояснява, че „единичната цена, по която вносните стоки се продават в най-голямото общо количество е цената, на която са продадени най-голям брой единични стоки в продажби на лица, които не са свързани с лицата, от които купуват такива стоки, на първото търговско равнище след вноса, на което се извършват тези продажби“.
II. Факти, производство и преюдициални въпроси
13.
През 2005 г. SIA „Oribalt Rīga“ (по-рано SIA „Oriola Rīga“, наричано по-нататък „Oribalt Rīga“) и индийското предприятие Ranbaxy Laboratories Ltd (наричано по-нататък „Ranbaxy Laboratories“) сключват договор за консигнация. С този договор Oribalt Rīga се задължава да предоставя на Ranbaxy Laboratories консигнационни услуги в Латвия, включително осигуряването на площи за складиране на стоки, както и предоставянето на услуги по поддръжка, за да изпълнява поръчките на клиенти на Ranbaxy Laboratories в Латвия, Литва и Естония.
14.
Съгласно договора за консигнация Oribalt Rīga внася в Латвия стоките (лекарствени продукти) за свободно обращение на вътрешния пазар. В рамките на митническата процедура Oribalt Rīga посочва в митническата документация, че е едновременно получател и декларатор. Oribalt Rīga изчислява митническата стойност на внесените стоки по метода за определяне на договорната стойност, установен в член 29, параграф 1 от Митническия кодекс, като за целта използва проформа фактури, съставени от Ranbaxy Laboratories за митнически цели и представени пред митническите власти. В тези проформа фактури са посочени видът на внасяните стоки, артикулите, актуалната единична пазарна цена и общата стойност.
15.
Oribalt Rīga складира внесените стоки, но собствеността върху тях не се променя, докато не бъдат продадени на клиентите. Лицата, на които ще се продават внесените стоки, условията на продажбата, продажната цена и приложимите отстъпки се определят от Ranbaxy Laboratories. Oribalt Rīga получава и изпълнява поръчките на клиентите на Ranbaxy Laboratories. В този контекст Oribalt Rīga попълва във фактурите продажната цена на продуктите, която Ranbaxy Laboratories му посочва в одобрена проформа поръчка.
16.
Договорът за консигнация предвижда, че първо се продават стоките, чийто срок на годност изтича най-скоро. Поради това е възможно между вноса и продажбата на стоките да минат няколко месеца. В резултат на това стойността на съответните стоки към момента на продажбата може да се различава от декларираната им стойност към момента на вноса. Влияние върху действителната пазарната цена на стоките оказват и отстъпките, предоставени от Ranbaxy Laboratories на неговите клиенти.
17.
След продажбата на стоките Ranbaxy Laboratories издава на Oribalt Rīga нови фактури за продадените стоки.
18.
През 2010 г. и 2011 г. Valsts ieņēmumu dienests (държавна данъчна администрация, Латвия, наричана по-нататък „VID“) извършва по отношение на Oribalt Rīga митнически и други данъчни проверки за периода 2008—2010 г. След това VID издава обжалваното пред запитващата юрисдикция решение, с което налага на Oribalt Rīga задължение за допълнително плащане (ДДС, санкция за забава и глоба) за стоките, внесени през проверявания период.
19.
В обжалваното решение е прието, че стойността на спорните стоки е следвало да бъде определена в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Митническия кодекс с оглед на информацията относно продажбите (вид на стоката, артикули, единична цена и обща цена), посочена във фактурите, издадени от Ranbaxy Laboratories на Oribalt Rīga след продажбата на тези стоки на клиенти на Ranbaxy Laboratories. Освен това в обжалваното решение е прието, че продажната цена, която трябва да се вземе предвид, е продажната цена на стоките, посочена в тези фактури, без отстъпките, които Ranbaxy Laboratories е предоставяло на своите клиенти.
20.
Administratīvā rajona tiesa (Районен административен съд, Латвия) отхвърля жалбата на Oribalt Rīga за отмяна на обжалваното решение. На свой ред Administratīvā apgabaltiesa (Регионален административен съд, Латвия) отхвърля жалбата на Oribalt Rīga срещу това решение. Тогава Oribalt Rīga подава жалба пред запитващата юрисдикция.
21.
Тъй като има съмнения относно правилното тълкуване на съответните разпоредби от правото на Съюза, Augstākā tiesa (Върховен съд, Латвия) решава да спре производството и да отправи до Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Когато внесените стоки са лекарствени продукти, трябва ли за целите на определянето на митническата им стойност съгласно член 30, параграф 2, буква б) от [Митническия кодекс] и член 151, параграф 4 от [Регламента за изпълнение] да се счита, че сходни стоки са тези лекарствени продукти, чието активно вещество и неговото количество са еднакви (или сходни), или при установяването на сходните стоки трябва да се отчита и пазарното положение, т.е популярността и търсенето на съответния лекарствен продукт и на неговия производител?
2)
Може ли при определяне на митническата стойност на внесените стоки в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от [Митническия кодекс] да се прилага гъвкаво срокът от 90 дни, установен в член 152, параграф 1, буква б) от [Регламента за изпълнение]?
3)
Ако посоченият срок може да се прилага гъвкаво, трябва ли да се даде предимство на данни относно сделки, сключени в момент, по-близък до вноса на стоките, чиято митническа стойност трябва да се определи, които сделки имат за предмет идентични или сходни стоки, продавани в количество, позволяващо определянето на единичната цена, или обратното — трябва да се даде предимство на данни относно сделки, които са по-отдалечени във времето, но имат за предмет конкретно внесените стоки?
4)
Трябва ли при определяне на митническата стойност на внесените стоки в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от [Митническия кодекс] да бъдат прилагани предоставените ценови отстъпки, формирали цената, на която стоките действително са продадени?“.
22.
В настоящото производство писмени становища представят Oribalt Rīga, латвийското правителство и Европейската комисия. Устните състезания на страните са изслушани в проведеното на 29 ноември 2018 г. съдебно заседание.
III. Анализ
23.
Макар на пръв поглед отправените от Augstākā tiesa (Върховен съд) преюдициални въпроси да изглеждат по-скоро технически, те по същество засягат основните принципи на определяне на митническата стойност.
24.
Затова ще е полезно първо да се направи кратък преглед на основните правила в Митническия кодекс за определяне на митническата стойност. След това последователно ще разгледам отправените преюдициални въпроси.
А.
Предварителни бележки
25.
Най напред следва да се има предвид, че съгласно постоянната практика на Съда правото на Съюза относно митническото остойностяване цели да установи справедлива, еднообразна и обективна система, която изключва използването на субективно определени или фиктивни митнически стойности. Затова митническата стойност трябва да отразява, когато е възможно, реалната икономическа стойност на внесената стока и да отчита всички елементи на тази стока, които имат икономическа стойност (
4
).
26.
Този принцип е закрепен в член 29 от Митническия кодекс. Член 29 предвижда остойностяване на внесените стоки въз основа на тяхната договорна стойност. Методът на договорната стойност отчита действително платената или подлежащата на плащане цена на стоките при продажбата им за износ с местоназначение в митническата територия на Европейския съюз.
27.
За да се отрази действителната икономическа стойност на внасяните стоки, към договорната стойност трябва да се прибавят определени суми, като например разходи за опаковка или транспорт на стоките до Съюза, предоставяни на купувача безплатни услуги и материали или такси и лицензионни права (
5
). Когато купувачът и продавачът по продажбата са свързани лица и това взаимоотношение може да окаже влияние върху цената на внасяните стоки, е възможно да се изисква плащането на допълнителна сума с цел доближаването на митническата стойност до стойността на подобни стоки, като по този начин се осигурява справедливо остойностяване.
28.
Тъй като методът на договорната стойност в максимална степен отразява действителната икономическа стойност на внасяните стоки, той е основният метод за митническо остойностяване (
6
). Въпреки това, когато определянето на действителната договорна стойност е невъзможно, членове 30 и 31 от Митническия кодекс предвиждат други методи за определяне на митническата стойност. Следователно четирите метода за остойностяване по член 30 представляват „вторични“ методи, които позволяват определянето на митническата стойност въз основа на ясни правила. Член 31 обаче предвижда метод за определяне на стойността, който може да се прилага като крайна мярка, само ако липсва друга възможност, и който позволява по-гъвкаво прилагане на регулаторната рамка за определяне на митническата стойност.
29.
Като цяло предвидените в Митническия кодекс методи за определяне на стойността са установени в строг йерархичен ред и се намират в отношение на субсидиарност помежду си. Затова те се прилагат последователно. Само когато митническата стойност не може да бъде определена чрез прилагането на даден метод, следва да се приложи този, който непосредствено го следва в установената от Митническия кодекс поредност (
7
).
30.
Следователно допълнителните методи за определяне на стойността по членове 30 и 31 от Митническия кодекс се прилагат или когато действителната договорна стойност не съществува, тъй като подлежащите на остойностяване стоки все още не са продадени на купувач в Европейския съюз, или когато истинността на договорната стойност не може да бъде проверена.
31.
В такива случаи се прилагат други методи за остойностяване с цел определяне на справедлива митническа стойност, отразяваща в максимална степен действителната икономическа стойност на внасяните стоки в момента или около момента на вноса. Законодателят на Съюза е разбрал, че в зависимост от естеството на съответните стоки стойността може да се промени значително във времето.
32.
В разглеждания от запитващата юрисдикция случай методът на договорната стойност не може да се приложи, тъй като стоките се продават на консигнация и собствеността се променя едва след вноса на стоките на вътрешния пазар на Съюза. Между страните по главното производство обаче съществува спор кой допълнителен метод за определяне на стойността по член 30 от Митническия кодекс трябва да се приложи в конкретния случай.
33.
Докато Oribalt Rīga твърди, че стойността на внесените стоки следва да се определи въз основа на договорната стойност на идентични или сходни стоки, продадени с цел износ с местоназначение в Европейския съюз и изнесени в същия момент или приблизително в същия момент како стоките, подлежащи на остойностяване (
8
), VID счита, че стойността на стоките следва да се определи въз основа на единичната цена, по която внесените стоки са продадени впоследствие, без обаче да се вземат предвид отстъпките, предоставени на клиентите на Ranbaxy Laboratories (
9
).
34.
По-конкретно, предмет на спор между страните е прилагането на различните методи за определяне на стойността по член 30, параграф 2 от Митническия кодекс. Ето защо в крайна сметка запитващата юрисдикция е тази, която трябва да определи кой метод за определяне на стойността на внесените стоки следва да се използва и как трябва да се приложи той.
35.
За тази цел Съдът е сезиран с преюдициалните въпроси, които ще разгледам последователно по-долу.
Б.
По първия преюдициален въпрос: фактори, които трябва да се вземат предвид при определянето на митническата стойност на лекарствени продукти по член 30, параграф 2, буква б) от Митническия кодекс
36.
С първия си въпрос запитващата юрисдикция иска да се установи кои фактори трябва да се вземат предвид при избора на подходящи „сходни стоки“, когато предвиденият в член 30, параграф 2, буква б) дедуктивен метод за определяне на митническата стойност се прилага към лекарствени продукти
37.
Този въпрос е от ключово значение за решаване на разглежданото от запитващата юрисдикция дело, доколкото VID твърди, че стойността на внесените стоки не може да се определи въз основа на член 30, параграф 2, буква б), тъй като латвийската митническа администрация не разполага с необходимите знания и информация, за да прецени дали произведените от други продавачи лекарствени продукти действително са сходни със стоките, произведени от Ranbaxy Laboratories.
38.
При тълкуването на член 30, параграф 2, буква б) от Митническия кодекс насоки дава Регламентът за изпълнение, който определя понятието „подобни стоки“ като „стоки, произведени в същата страна, които, въпреки че не са еднакви във всяко отношение, имат подобни характеристики и подобни съставни материали, което им дава възможност да изпълняват същите функции и да бъдат взаимнозаменяеми в търговско отношение; качеството на стоките, репутацията им и съществуването на запазена марка са измежду факторите, които определят дали стоките са подобни“ (
10
).
39.
Както посочва Комисията, от тази разпоредба е видно, че основните фактори, които трябва да се вземат предвид при определяне на митническата стойност въз основа на предварително установена митническа стойност на сходни стоки са характеристиките и съставките, които позволяват на стоките да изпълняват същите функции и да бъдат взаимнозаменяеми в търговско отношение. Други фактори, които трябва да се вземат предвид, са качеството на стоките, репутацията им и наличието на търговска марка.
40.
За да е възможно прилагането на това определение за всички видове стоки, то е много широко и основано на подробна преценка на подлежащите на остойностяване стоки. От определението е видно, че факторите, за които изрично е посочено, че трябва да се вземат предвид при преценката, са представени като пример.
41.
Същевременно определението включва основното правило за определяне на митническата стойност в Митническия кодекс, а именно определяне на митническа стойност, която отразява действителната икономическа стойност на внасяните стоки и отчита всички елементи на тези стоки, които имат икономическа стойност (
11
).
42.
Така митническите органи най-напред трябва да установят дали сравняваните стоки изпълняват същите функции и дали са взаимнозаменяеми в търговско отношение. Всички други фактори, които трябва да се вземат предвид за целите на преценката, зависят от конкретните стоки, подлежащи на остойностяване, като следва да се отчитат всички елементи на тези стоки, които могат да засегнат тяхната икономическа стойност.
43.
Когато митническият орган не разполага с необходимата експертиза и информация, за да извърши такава преценка по отношение на стоките, подлежащи на остойностяване, съществуват няколко възможни начина на действие: i) митническият орган може да поиска от декларатора всички допълнителни документи и информация, които според него са необходими за установяване на митническата стойност съгласно някой от методите за определяне на стойността по членове 30 и 31 от Митническия кодекс (
12
); ii) митническият орган може да поиска документи или информация от всяко лице, което пряко или непряко е свързано със съответните операции, извършвани в рамките на търговията със стоки (
13
); iii) митническият орган може да поиска административна помощ от други митнически органи в държавите —членки на Съюза, за да получи необходимата информация (
14
); или iv) митническият орган може да поиска извършване на анализи или експертиза на стоките, подлежащи на остойностяване, за сметка на декларатора (
15
).
44.
Цялата поверителна информация, получена при определянето на стойността, се гарантира чрез задължение за пазене на професионална тайна и не може да се разпространява от компетентните органи без изричното разрешение на лицето или органа, предоставили тази информация (
16
). Поради това деклараторът не може да се позовава на поверителното естество на поискана информация, за да се освободи от задължението да предостави тази информация.
45.
По възможност митническите органи трябва да използват продажба на сходни стоки на същото търговско равнище и в приблизително същото количество като стоките, подлежащи на остойностяване. Когато не може да се открие такава продажба, могат да се използват продажби при различни условия. В такива случаи трябва да се направят корекции съгласно променените фактори. Важно е да се отбележи, че такива корекции могат да се правят само въз основа на доказателства, от които ясно се установява основателността и точността на корекцията. При липса на такава обективна мярка, не е подходящо митническа стойност да се определя съгласно член 30, параграф 2, буква б) (
17
).
46.
Предвид строго йерархичен характер на разпоредбите от Митническия кодекс относно определянето на стойността, митническите органи са длъжни да определят стойността съгласно първата поред разпоредба, която има предимство пред посочените по-нататък в Митническия кодекс методи.
47.
Нещо повече, доколкото представлява общ принцип на правото на Съюза, правото на добра администрация изисква митническият орган да мотивира всяко свое решение, включително избора на метод за определяне на стойността. Това дава възможност на адресата на дадено решение да защити правата си при възможно най-добрите условия и след като се запознае изцяло с мотивите, да реши дали е целесъобразно да го обжалва. Излагането на мотиви е необходимо и за да позволи на съдилищата да упражнят контрол за законосъобразност на посочените решения (
18
).
48.
Доколкото изборът на метода за определяне на стойността по член 30, параграф 2, буква а) също може да е предмет на спор между страните, ще са приложими същите съображения.
49.
Следователно, ако Oribalt Rīga е внесло идентични стоки (т.е. стоки, които по същество са същите, но с различни серийни номера) в същия момент или приблизително в същия момент като процесните стоки и ако стойността на тези стоки е била определена въз основа на договорната им стойност съгласно член 29 от Митническия кодекс, стойността на процесните стоки задължително трябва да се определи в съответствие с член 30, параграф 2, буква а). Ако не са внесени идентични стоки, трябва да се приложи член 30, параграф 2, буква б) и митническата стойност да се определи въз основа на договорната стойност на сходни стоки.
50.
Ако се приложи методът за определяне на стойността по член 30, параграф 2, буква б) от Митническия кодекс, считам, че когато става дума за генерични лекарствени продукти, няма да е трудно да се идентифицират сходни стоки. Ако в същата държава се произвеждат други генерични лекарствени продукти, които се считат за равностоен заместител на лекарствени продукти от същата търговска марка като стоките, подлежащи на остойностяване, и които са били остойностени въз основа на договорната им стойност, тези други внесени лекарствени продукти представляват сходни стоки за целите на член 30, параграф 2, буква б).
51.
Затова предлагам на Съда да отговори на първия преюдициален въпрос в смисъл, че когато митническата стойност на внесените стоки, независимо от тяхното естество, се определя съгласно член 30, параграф 2, буква б) от Митническия кодекс и член 151, параграф 4 от Регламента за изпълнение, за да идентифицират сходни стоки, митническите органи трябва първо да установят дали стоките изпълняват същите функции и дали са взаимнозаменяеми в търговско отношение. За тази цел трябва да се извърши подробна преценка на обстоятелствата в съответствие с специфичното естество на стоките, като се отчетат всички елементи на стоките, които могат да окажат влияние върху тяхната икономическа стойност.
В.
По втория и третия преюдициален въпрос: срокът от 90 дни по член 152, параграф 1 от Регламента за изпълнение
52.
С втория и третия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали срокът от 90 дни, предвиден в член 152, параграф 1 от Регламента за изпълнение като референтен срок за сходни стоки, може да се прилага гъвкаво, така че да се вземат предвид „повече сходни“ стоки, внесени извън 90-дневен период.
53.
От текста на член 152, параграф 1, буква б) от Регламента за изпълнение е видно, че 90-дневният срок е строго фиксиран. В противен случай законодателят на Съюза щеше да включи в текста на разпоредбата дума като „около“. Това тълкуване се основава на основния принцип на митническото остойностяване, а именно че трябва да се определи митническа стойност, която отразява действителната икономическа стойност на стоките в същия момент или приблизително в същия момент, в който стоките влизат на вътрешния пазар. Посоченият в член 152, параграф 1, буква б) срок от 90 дни е изключение от този принцип и трябва да се тълкува стеснително. Следователно 90-дневният срок представлява максималният период, с който митническите органи разполагат при определянето на стойността на стоки по член 30, параграф 2, буква в) от Митническия кодекс.
54.
По разглежданото от запитващата юрисдикция дело VID е приложила гъвкаво срока по член 152, параграф 1, буква б) при определянето на митническата стойност на внесените от Oribalt Rīga стоки съгласно член 30, параграф 2, буква в). В тази връзка както запитващата юрисдикция, така и латвийското правителство се позовават на Тълкувателните бележки в приложение 23 към Регламента за изпълнение. В съответната бележка се посочва, че когато митническите стойности се определят съгласно разпоредбите на член 31, параграф 1 от Митническия кодекс, „срокът от 90 дни“ по член 152, параграф 1 може да се прилага гъвкаво. Следователно VID е отнесла това тълкуване и към прилагането на член 30, параграф 2, буква в) от Митническия кодекс.
55.
Член 31 от Митническия кодекс е последната разпоредба, посочена в строгата йерархия на методите за определяне на стойността, предвидени в Митническия кодекс. Затова трябва да се подчертае, че определянето на стойността на внасяните стоки съгласно член 31 представлява допълнителен метод за определяне на митническата стойност, който се прилага само като крайна мярка, когато митническата стойност на внасяните стоки не може да се определи съгласно член 29 или член 30.
56.
При тези обстоятелства член 31 позволява гъвкавото прилагане на посочените в членове 29 и 30 от Митническия кодекс методи за определяне на стойността. Предвид строгата йерархия на разпоредбите относно определянето на митническата стойност обаче митническите органи трябва първо да установят, че стойността не може да се определи въз основа на член 29 и член 30, параграф 2, букви а)—г).
57.
Всяко друго тълкуване на срока от 90 дни по член 152, параграф 1 от Регламента за изпълнение би обезсмислило член 31 от Митническия кодекс и би лишило тази разпоредба от нейното полезно действие.
58.
Следователно определеният в член 152, параграф 1 от Регламента за изпълнение срок от 90 дни трябва да се прилага стриктно.
59.
Затова предлагам на Съда да отговори на втория и третия преюдициален въпрос в смисъл, че когато митническата стойност на внесените стоки се определя съгласно член 30, параграф 2, буква в) от Митническия кодекс, срокът от 90 дни по член 152, параграф 1 от Регламента за изпълнение трябва да се прилага стриктно.
Г.
По четвъртия преюдициален въпрос: отстъпки
60.
С четвъртия преюдициален въпрос запитващата юрисдикция иска да се установи дали предоставените отстъпки, въз основа на които е определена цената, на която действително са били продадени внесените стоки, трябва да се вземат предвид при определянето на митническата стойност съгласно член 30, параграф 2, буква в) от Митническия кодекс.
61.
Член 30, параграф 2, буква в) предвижда определяне на стойността на внесените стоки въз основа на единичната цена (или каталожната цена), по която внасяните стоки или вносни идентични или сходни внесени стоки са били продадени в Съюза в най-голямо сборно количество на лица, които не са свързани с продавача.
62.
Допълнителни насоки в тази връзка се сдържат в член 152 от Регламента за изпълнение. Съгласно тази разпоредба като основа за определянето на стойността по член 30, параграф 2, буква в) от Митническия кодекс трябва да се използва единичната цена на внасяните стоки или на идентични или подобни стоки, продадени по време или около момента на внасянето (
19
). По-нататък разпоредбата пояснява, че „единична цена“ е цената, на която са продадени най-голям брой единични стоки в продажби на лица, които не са свързани с лицата, от които купуват такива стоки, на първото търговско равнище след вноса, на което се извършват тези продажби (
20
).
63.
Методът за определяне на стойността по член 30, параграф 2, буква в) се различава съществено от основния метод за определяне на стойността, залегнал в член 29 от Митническия кодекс.
64.
Съгласно член 29 митническата стойност се определя на базата на действителната договорна стойност с корекции, направени въз основа на определени елементи, засягащи действителната икономическа стойност на внасяните стоки (
21
). Бидейки такива елементи, отстъпките могат да се вземат предвид при определянето на митническата стойност, доколкото са свързани с внасяните стоки и към момента на изготвянето на митническата декларация съществува валидно договорно право на отстъпка (
22
).
65.
От друга страна, методите за определяне на стойността по членове 30 и 31 водят до определяне на митническа стойност, която представлява прогнозна или по-скоро приблизителна оценка на икономическата стойност на внасяните стоки (
23
). Затова допускането на известно отклонение поради грешка в сравнение с действителната икономическа стойност на внасяните стоки е неизбежно.
66.
Всъщност установената в глава 3 от Митническия кодекс строга йерархична структура е доказателство за това, че според законодателят на Съюза някои методи за определяне на стойността дават по-добра приблизителна оценка на икономическата стойност на внасяните стоки в сравнение с други. Следователно, колкото по-надолу трябва да стигне митническият орган в йерархията на тези разпоредби, за да определи митническата стойност, толкова повече тази стойност на внасяните стоки може да се отдалечи от тяхната действителна икономическа стойност (
24
).
67.
В тази връзка митническата стойност, определена съгласно член 30, параграф 2, буква в) от Митническия кодекс, е дори още по-далечна от действителната икономическа стойност, която би се получила съгласно член 30, параграф 2, буква а) или б). Методът по член 30, параграф 2, буква в) не само използва като база за определяне на митническата стойност абстрактна единична цена, вместо конкретна търговска сделка, но и определя тази стойност въз основа на единичната цена при продажби, реализирани на първото търговско равнище след вноса. За разлика от това член 29 и член 30, параграф 2, букви а) и б) се позовават на договорната стойност към момента на продажбата на стоките за износ в държавата на произход с местоназначение митническата територия на Съюза.
68.
Въпреки това, за да се намали отклонението поради грешка при определянето на митническата стойност по член 30, параграф 2, буква в), законодателят на Съюза е предвидил в Митническия кодекс необходимостта от прилагане на някои мерки.
69.
Така например за да се отчете евентуалната разлика в стойността между продажба, извършена с цел износ и в трета държава, от една страна, и продажба, извършена в Съюза, от друга (
25
), митническата стойност, определена съгласно член 30, параграф 2, буква в), подлежи на някои приспадания.
70.
Така от митническата стойност могат да бъдат приспаднати: i) или комисионите, които обичайно се заплащат или са договорени, или прибавките, които обикновено се правят за печалба и общи разходи (включително разходи за маркетинг за стоките) във връзка с продажбите в Европейския съюз на вносни стоки от същата категория или вид; ii) обичайните разходи за транспорт и застраховка и свързани разходи в рамките на Европейския съюз и iii) вносните мита и други такси, дължими в Европейския съюз за вноса и продажбата на стоките (
26
).
71.
От текста на разпоредбата е ясно, че тези приспадания представляват изчерпателен, а не са само примерен списък. Нещо повече, от цялостната структура на глава 3 следва, че приспаданията по член 152, параграф 1, буква а) имат за цел изравняване на потенциална разлика в стойността на стоки, продадени за износ, и стоки, продадени след внос. Затова, противно на твърдяното от Oribalt Rīga, приспаданията по член 152, параграф 1, буква а) не могат да се тълкуват в смисъл, че включват отстъпки от търговско естество като предоставените на клиентите на Ranbaxy Laboratories.
72.
Освен това с предвиждането, че като база за определянето на стойността по член 30, параграф 2, буква в) се използва единичната цена на стоките, продадени в най-голямо общо количество, тази разпоредба вече отчита някои отстъпки за количество (
27
). Ако в допълнение към тези отстъпки за количество се вземат предвид и отстъпки, предоставяни на индивидуални клиенти, стойността на внесените стоки всъщност би била занижена.
73.
На последно място, често когато вносителите не могат да представят или не представят необходимата информация и документи за изчисляване на договорната стойност, е необходимо да се прилагат допълнителни методи за определяне на стойността. Митническите органи в Съюза не разполагат с никаква възможност да задължат търговци от трети държави да предоставят такава информация. Затова ми се струва, че вземането предвид на отстъпки само за определяне на стойността съгласно член 29 и само ако тези отстъпки са доказани с необходимата документация, е легитимен стимул за предоставяне на такава информация.
74.
Всъщност според мен, като твърди, че определяната съгласно член 30, параграф 2, буква в) от Митническия кодекс митническата стойност следва да отчита предоставените отстъпки, въз основа на които е определена цената, на която действително са били продадени стоките, тъй като тези отстъпки представляват елемент, който засяга действителната икономическа стойност на внесените стоки, Oribalt Rīga просто обърква двата различни метода за определяне на стойността, предвидени съответно в член 29 и в член 30, параграф 2, буква в) от Митническия кодекс.
75.
Затова предлагам на Съда да отговори на четвъртия преюдициален въпрос в смисъл, че когато митническата стойност на внесените стоки се определя съгласно член 30, параграф 2, буква в) от Митническия кодекс, предоставените отстъпки, въз основа на които е определена цената, на която действително са били продадени внесените стоки, не могат да се вземат предвид.
IV. Заключение
76.
Предвид гореизложените съображения предлагам на Съда да отговори на преюдициалните въпроси, отправени от Augstākā tiesa (Върховен съд, Латвия), по следния начин:
„Когато митническата стойност на внесените стоки, независимо от тяхното естество, се определя съгласно член 30, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността и член 151, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент № 2913/92, за да идентифицират сходни стоки, митническите органи трябва първо да установят дали стоките изпълняват същите функции и дали са взаимнозаменяеми в търговско отношение. За тази цел трябва да се извърши подробна преценка на обстоятелствата в съответствие със специфичното естество на стоките, като се отчетат всички елементи на стоките, които могат да окажат влияние върху тяхната икономическа стойност.
Когато митническата стойност на внесените стоки се определя съгласно член 30, параграф 2, буква в) от Регламент № 2913/92, срокът от 90 дни по член 152, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 трябва да се прилага стриктно.
Когато митническата стойност на внесените стоки се определя съгласно член 30, параграф 2, буква в) от Регламент № 2913/92, предоставените отстъпки, въз основа на които е определена цената, на която действително са били продадени внесените стоки, не могат да се вземат предвид“.
(
1
)	Език на оригиналния текст: английски.
(
2
)	Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58; наричан по-нататък „Митническият кодекс“) в редакцията му, приложима към фактите по главното производство.
(
3
)	Сравнението с Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, 1993 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3; наричан по-нататък „Регламентът за изпълнение“) и с Тълкувателните бележки в приложение 23 към този регламент, както и с текстове на други езици, показва, че в Митническия кодекс вероятно е допусната типографска грешка [в текста на английски език].
(
4
)	Вж. решение от 20 декември 2017 г., Hamamatsu Photonics Deutschland (C‑529/16, EU:C:2017:984, т. 24 и цитираната съдебна практика).
(
5
)	Вж. член 32 от Митническия кодекс. Вж. също член 33 от Митническия кодекс относно сумите, които не се включват в митническата стойност.
(
6
)	Вж. решение от 20 декември 2017 г., Hamamatsu Photonics Deutschland (C‑529/16, EU:C:2017:984, т. 26 и цитираната съдебна практика).
(
7
)	Вж. решение от 9 ноември 2017 г., LS Customs Services (C‑46/16, EU:C:2017:839, т. 43 и цитираната съдебна практика).
(
8
)	Вж. член 30, параграф 2, букви а) и б) от Митническия кодекс.
(
9
)	Вж. член 30, параграф 2, буква в) от Митническия кодекс.
(
10
)	Вж. член 142, параграф 1, буква г) от Регламента за изпълнение.
(
11
)	Вж. точка 25 от настоящото заключение.
(
12
)	Вж. член 178 от Регламента за изпълнение, както и Сборника с текстове по митническа стойност на Комитета по Митническия кодекс (TAXUD/800/2002-EN; наричан по-нататък „Митническият сборник“), стр. 31.
(
13
)	Вж. член 14 от Митническия кодекс.
(
14
)	Вж. член 4 от Регламент (ЕО) № 515/97 на Съвета от 13 март 1997 година относно взаимопомощта между административните органи на държавите членки и сътрудничеството между последните и Комисията по гарантиране на правилното прилагане на законодателството в областта на митническите и земеделските въпроси (ОВ L 82, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 10, стр. 3).
(
15
)	Вж. член 11, параграф 2 от Митническия кодекс.
(
16
)	Вж. член 15 от Митническия кодекс.
(
17
)	Вж. член 151 от Регламента за изпълнение и Тълкувателните бележки относно митническата стойност в приложение 23 към Регламента за изпълнение.
(
18
)	Вж. член 6, параграф 3 от Митническия кодекс, както и решения от 9 ноември 2017 г., LS Customs Services (C‑46/16, EU:C:2017:839, т. 39 и 40 и цитираната съдебна практика), и от 16 юни 2016 г., EURO 2004. Hungary (C‑291/15, EU:C:2016:455, т. 35).
(
19
)	Вж. член 152, параграф 1, буква а) от Регламента за изпълнение.
(
20
)	Вж. член 152, параграф 3 от Регламента за изпълнение.
(
21
)	Вж. членове 29, 32 и 33 от Митническия кодекс. Вж. също точка 24 от настоящото заключение.
(
22
)	Вж. Митническия сборник, стр. 46 и 47. Вж. също член 145, параграф 2 от Регламента за изпълнение и по аналогия, решения от 20 декември 2017 г., Hamamatsu Photonics Deutschland (C‑529/16, EU:C:2017:984, т. 34 и 35), и от 6 юни 1990 г., Unifert (C‑11/89, EU:C:1990:237, т. 35).
(
23
)	Вж. в този смисъл решение от 28 февруари 2008 г., Carboni e derivati (C‑263/06, EU:C:2008:128, т. 58).
(
24
)	Това е и причината, поради която в член 30, параграф 2, буква в) е предвидено йерархично прилагане на метода за определяне на стойността. Така единичната цена на внасяните стоки, подлежащи на остойностяване, има предимство пред единичната цена на идентични или сходни внесени стоки за целите на определянето на митническата стойност по член 30, параграф 2, буква в). Само когато единичната цена на стоките, подлежащи на остойностяване, не е ясна или не може да бъде доказана, митническите органи последователно могат да приложат единичната цена на идентични или сходни стоки. Вж. в този смисъл Митническия сборник, стр. 76.
(
25
)	Разлика в стойността може да възникне по различни причини, например прехвърляне на рисковете, свързани с транспорта на стоките до Европейския съюз, или разлика в пазарната цена.
(
26
)	Вж. член 152, параграф 1, буква а), подточки i)—iii) от Регламента за изпълнение.
(
27
)	Вж. бележките относно член 152, параграф 3 в Тълкувателните бележки относно митническата стойност в приложение 23 към Регламента за изпълнение.