61997CJ0376_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål C-376/97,
angående en begäran enligt artikel 177 i EG-fördraget (nu artikel 234 EG), från Bundesverwaltungsgericht (Tyskland), att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiga målet mellan
Bezirksregierung Lüneburg
och
Karl-Heinz Wettwer,
"angående tolkningen av vissa bestämmelser i rådets förordning (EEG) nr 805/68 av den 27 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött (EGT L 148, s. 24; svensk specialutgåva, område 3, volym 2, s. 63), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 571/89 av den 2 mars 1989 (EGT L 61, s. 43), rådets förordning (EEG) nr 468/87 av den 10 februari 1987 om allmänna föreskrifter för det särskilda bidraget till nötköttsproducenter (EGT L 48, s. 4) samt kommissionens förordning (EEG) nr 714/89 om tillämpningsföreskrifter för det särskilda bidraget till nötköttsproducenter (EGT L 78, s. 38),
meddelar
DOMSTOLEN
(andra avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden G. Hirsch samt domarna G.F. Mancini och R. Schintgen (referent),
generaladvokat: P. Léger,
justitiesekreterare: R. Grass,
med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från:
- Karl-Heinz Wettwer, genom advokaten Jürgen Lukanow, Euskirchen,
- Europeiska gemenskapernas kommission, genom Klaus-Dieter Borchardt, rättstjänsten, i egenskap av ombud,
med hänsyn till referentens rapport,
och efter att den 4 februari 1999 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1 Bundesverwaltungsgericht har genom beslut av den 16 september 1997, som inkom till domstolens kansli den 4 november samma år, i enlighet med artikel 177 i EG-fördraget (nu artikel 234 EG) ställt en fråga om tolkningen av vissa bestämmelser i rådets förordning (EEG) nr 805/68 av den 27 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött (EGT L 148, s. 24; svensk specialutgåva, område 3, volym 2, s. 63), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 571/89 av den 2 mars 1989 (EGT L 61, s. 43), rådets förordning (EEG) nr 468/87 av den 10 februari 1987 om allmänna föreskrifter för det särskilda bidraget till nötköttsproducenter (EGT L 48, s. 4) samt kommissionens förordning (EEG) nr 714/89 om tillämpningsföreskrifter för det särskilda bidraget till nötköttsproducenter (EGT L 78, s. 38).
2 Frågan har uppkommit i en tvist mellan lantbrukaren Wettwer och Bezirksregierung Lüneburg (nedan kallad Bezirksregierung) rörande den förstnämndes överlåtelse av rätten till ett särskilt bidrag för år 1991 till sin son, till vilken han överlåtit sitt jordbruksföretag medan de åtaganden han ingått för att komma i åtnjutande av bidraget alltjämt löpte.
Rättslig bakgrund
3 Artikel 4a i förordning nr 805/68, i dess lydelse enligt förordning nr 571/89, har följande lydelse:
"1. Nötköttsproducenter kan få ett särskilt bidrag. Det skall beviljas, efter ansökan av producenten, för handjur som är minst nio månader gamla och som göds inom företaget.
Bidraget skall vara begränsat till 90 djur per kalenderår och företag. Bidragsbeloppet skall fastställas till 40 ecu per djur.
Bidraget skall beviljas endast en gång för varje djur. Det skall betalas ut eller vidarebefordras till producenten.
2. Rådet skall på förslag av kommissionen och med kvalificerad majoritet anta allmänna bestämmelser för det särskilda bidraget och särskilt definitionen av bidragsberättigade producenter och villkoren för beviljande av bidrag.
3. Kommissionen skall i enlighet med förfarandet i artikel 27 anta tillämpningsföreskrifter för denna artikel..."
4 Enligt artikel 1 i förordning nr 468/87, som rådet antog med stöd av artikel 4a.2 i förordning nr 805/68, avses med producent "en enskild jordbrukare, fysisk eller juridisk person, vars företag ligger inom gemenskapens territorium och som bedriver nötboskapsuppfödning". I samma bestämmelse anges att med företag avses "alla produktionsenheter som drivs av producenten och som ligger inom en enda medlemsstats territorium".
5 Enligt artikel 3.1 i förordning nr 468/87 skall ansökningar om bidrag "inges en eller flera gånger om året till de i medlemsstaterna behöriga myndigheterna" och "åtföljas av en skriftlig förklaring i vilken producenten intygar att han redan göder de handjur för vilka bidrag söks".
6 Enligt artikel 5 i förordning nr 468/87 skall det i de närmare föreskrifter om det särskilda bidraget som enligt artikel 4a.3 i förordning nr 805/68 skall utfärdas av kommissionen bland annat anges hur ansökan skall ges in, hur bidraget skall betalas ut och hur det skall kontrolleras att de i artikel 3.1 angivna villkoren är uppfyllda, särskilt i fråga om den tidsrymd under vilken djuren skall hållas inom företaget i syfte att möjliggöra tillräcklig kontroll.
7 I artikel 2 andra strecksatsen i förordning nr 714/89, som innehåller tillämpningsföreskrifter för det bidragssystem som gällde vid tidpunkten för händelserna i målet vid den nationella domstolen, föreskrivs bland annat att producenten vid ansökans ingivande skall åta sig att fullgöra skyldigheten "att under den i artikel 8.2 angivna perioden hålla de handjur inom företaget för vilka han söker bidrag ... i vart fall tills de uppnår nio månaders ålder".
8 För att en tillräcklig kontroll av de ansökningar som inlämnats i enlighet med artikel 2 skall kunna utföras, skall medlemsstaterna enligt artikel 8.2 i förordning nr 714/89 fastställa en minsta period som handjuren skall hållas inom företaget efter den tidpunkt då ansökan ingavs. Perioden skall vara lägst två månader och högst fem. I Tyskland är den tre månader.
9 Enligt artikel 8.1 i förordning nr 714/89 skall de behöriga myndigheter som varje medlemsstat utser i syfte att genomföra administrativa kontroller och inspektion på platsen kontrollera att bestämmelserna om systemet med särskilt bidrag efterlevs. Kontrollen avser särskilt:
"a) antalet handjur i det företag som drivs av producenten och som är föremål för ansökan,
b) att de föreskrivna uppgifterna är korrekta, och att producentens åtaganden uppfylls,
c)
..."
10 I artikel 9.1 i förordning nr 714/89 föreskrivs att bidraget går förlorat om det vid kontrollen framkommer att antalet djur som berättigar till gemenskapsstöd understiger det i ansökan uppgivna antalet, dock utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 2-4 i samma artikel. För att ge ytterligare eftertryck åt de bestämmelser vars syfte är att förebygga och sanktionera oegentligheter och bedrägerier föreskrivs i punkt 6 i samma bestämmelse:
"Om den behöriga myndigheten vid tillämpning av punkt 1 upptäcker att ansökan innehåller felaktiga uppgifter som lämnats uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, skall producenten i fråga uteslutas från det berörda stödsystemet under tolv månader från den tidpunkt då upptäckten gjordes."
11 I artikel 9.3 i förordning nr 714/89 föreskrivs följande: "Om en producent på grund av force majeure inte har kunnat uppfylla sitt åtagande enligt artikel 2, skall han behålla rätten till bidrag för det antal djur som faktiskt var stödberättigande vid tidpunkten då den händelse som grundar force majeure inträffade. Detta gäller särskilt i fråga om de händelser som avses i artikel 5 i kommissionens förordning (EEG) nr 1244/82. Producenten skall skriftligen underrätta den behöriga myndigheten inom tio arbetsdagar från nämnda tidpunkt."
12 I artikel 5 i kommissionens förordning (EEG) nr 1244/82 av den 19 maj 1982 om genomförande av bidragsregler för hållande av mjölkkobesättningar (EGT L 143, s. 20) föreskrivs följande:
"Utan att det påverkar de konkreta omständigheter som skall beaktas i enskilda fall får de behöriga myndigheterna besluta att rätten till bidrag skall bestå, särskilt i nedan angivna fall av force majeure:
a) Bidragstagarens död.
b) Bidragstagarens långvariga arbetsoförmåga.
c) Expropriation av en avsevärd del av den areal av företaget som bidragstagaren brukar, förutsatt att denna expropriation inte var förutsebar vid den tidpunkt då ansökan ingavs.
d) Svåra naturkatastrofer som vållar avsevärd skada på den areal som bidragstagaren brukar.
e) Oavsiktlig ödeläggelse av byggnader som bidragstagaren använder för boskapsskötsel.
f) Epizootiska sjukdomar som drabbar hela eller del av bidragstagarens boskapsbesättning."
Tvisten vid den nationella domstolen
13 Karl-Heinz Wettwer ansökte den 2 maj 1991 hos Bezirksregierung om särskilt bidrag till nötköttsproducenter enligt artikel 4a.1 i förordning nr 805/68, i dess ändrade lydelse, för tio djur uppfödda inom dennes jordbruksföretag.
14 Genom bestyrkt handling av den 4 juli 1991 överlät Wettwer företaget på sin son genom "vorweggenommene Erbfolge" (förskott på arv). Sonen var också lantbrukare och ansvarade för driften i ett annat jordbruksföretag. Wettwer informerade Bezirksregierung om överlåtelsen den 23 juli 1991.
15 I beslut av den 17 oktober 1991 avslog Bezirksregierung Wettwers ansökan på den grunden att han inte hållit de tio nötkreaturen minst tre månader inom sitt företag efter det att ansökan ingavs och att endast den bidragssökande kunde vara bidragstagare, eftersom bidraget beviljats en person och inte ett företag.
16 Wettwer väckte talan vid Verwaltungsgericht och yrkade ogiltigförklaring av beslutet om avslag på ansökan om särskilt bidrag. Han gjorde därvid gällande att sonen i egenskap av efterträdare fullgjorde den för bidraget gällande skyldigheten att hålla och göda djuren inom företaget och att bidragsvillkoren därför var uppfyllda.
17 I dom av den 17 september 1992 ogillade Verwaltungsgericht Wettwers talan på den grunden att bidraget enligt artikel 4a.1 i förordning nr 805/68, i dess lydelse enligt förordning nr 571/89, beviljas den producent som lämnat in ansökan och inte ett företag och att varken Wettwer eller sonen hade rätt till bidrag, eftersom den förstnämnde inte var producent efter överlåtelsen och den sistnämnde inte hade inkommit med ansökan om bidrag.
18 Wettwer överklagade domen till Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht som i dom av den 26 maj 1995 ändrade underinstansens avgörande. Som skäl anfördes i huvudsak att det varken av de gemenskapsrättsliga eller de nationella bestämmelserna går att sluta sig till att en efterträdare, vid överlåtelse av jordbruksföretag före överlåtarens död, inte skulle kunna inträda i de rättigheter och skyldigheter som för bidragssökandens del följer av en ansökan om särskilt bidrag.
19 Mot denna dom för Bezirksregierung nu revisionstalan vid Bundesverwaltungsgericht. Sedan Bundesverwaltungsgericht funnit att lagstiftningen inte ger tillräcklig ledning för att utesluta någondera av de föreliggande tolkningarna och hypoteserna, har den beslutat att förklara målet vilande och underställa domstolen följande fråga:
"Skall anspråket på särskilt bidrag till nötköttsproducenter för år 1991 anses ha övergått till en producent till vilken den som har ansökt om bidraget har överlåtit sitt jordbruksföretag under åtagandenas löptid genom 'vorweggenommene Erbfolge' (förskott på arv), och som har hållit och gött boskapsbesättningen på föreskrivet sätt?"
20 Av den nationella domstolens begäran om förhandsavgörande framgår att den har ställt frågan för att få klarhet i huruvida artikel 4a.1 i förordning nr 805/68, i dess lydelse enligt förordning nr 571/89 och jämförd med bestämmelserna i förordningarna nr 468/87 och nr 714/89, skall tolkas på så sätt att anspråket på särskilt bidrag till nötköttsproducenter för år 1991, i fall då jordbruksföretag överlåts genom "vorweggenommene Erbfolge" (förskott på arv) under de av bidragssökanden ingångna åtagandenas löptid, skall anses ha övergått till en förvärvare som har hållit och gött boskapsbesättningen på föreskrivet sätt.
21 För att kunna besvara den sålunda omformulerade frågan bör först påpekas att det av artikel 4a.1 i förordning nr 805/68, i dess lydelse enligt förordning nr 571/89, framgår att det är de nötköttsproducenter som gör ansökan om bidrag som kan beviljas ett särskilt bidrag för handjur som är minst nio månader gamla och som göds inom företaget, i den mån det rör sig om högst 90 djur per kalenderår och företag.
22 Vidare bör påpekas att det i de tillämpningsföreskrifter som både rådet och kommissionen har antagit i syfte att säkerställa att de av rådet fastställda bidragsvillkoren uppfylls, det vill säga artikel 3 i förordning nr 468/87 och artikel 2 i förordning nr 714/89, anges att ansökningar om bidrag skall åtföljas av en skriftlig förklaring i vilken producenten intygar att han dels göder de handjur för vilka bidrag söks, dels åtar sig att hålla dessa djur inom företaget under den i artikel 8.2 i förordning nr 714/89 fastställda minimiperioden.
23 Av det tredje övervägandet i ingressen till förordning nr 714/89 framgår uttryckligen att kravet på att bidragstagarna skall avge förklaringar och ingå åtaganden har införts mot bakgrund av de bevissvårigheter som är förenade med de föreskrivna villkoren och att medlemsstaterna skall låta sina förvaltningar kontrollera dessa förklaringar och åtaganden samt hålla inspektion på platsen.
24 Bidragssökandens förklaringar och åtaganden utgör under dessa omständigheter en väsentlig beståndsdel av gemenskapslagstiftarens system för kontroll av det särskilda bidraget till nötköttsproducenter.
25 Slutligen bör påpekas att det i de gemenskapsrättsliga föreskrifterna inte finns någon skyldighet, eller ens möjlighet, för förvärvaren att vid förvärv från en bidragssökande förplikta sig att överta de åtaganden som vid ansökningstillfället ingåtts av den producent som överlåtit företaget.
26 Utan ett sådant formellt åtagande skulle det - som kommissionen med rätta har påpekat - inte gå att tillämpa sanktionen i artikel 9.6 i förordning nr 714/89, enligt vilken en producent som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar felaktiga uppgifter skall uteslutas från stödsystemet under tolv månader. Detta skulle få allvarliga följder för möjligheterna att effektivt använda det system som införts för att kontrollera att bidragsvillkoren är uppfyllda.
27 Av vad anförts följer att bidragssökanden förlorar rätten till bidrag i fall då jordbruksföretaget överlåts under den tid som löper för de åtaganden som bidragssökanden ingått för att få det särskilda bidraget till nötköttsproducenter och att förvärvaren inte kan göra anspråk på detta bidrag med mindre han själv inkommer med en ansökan åtföljd av alla föreskrivna förklaringar och åtaganden. Föreligger ingen sådan ansökan, är inte den omständigheten att förvärvaren fullgjort den för bidraget gällande skyldigheten att hålla och göda djuren inom företaget tillräcklig för att denne skall komma i åtnjutande av bidraget.
28 Som generaladvokaten anfört i punkt 22 i sitt förslag till avgörande är detta den enda tolkning av reglernas nuvarande lydelse som, i fall då jordbruksföretag överlåts till annan producent i likhet med vad som är fallet i förevarande mål, garanterar att förvärvaren inte överskrider bidragsgränsen om högst 90 djur för varje kalenderår och företag.
29 Nyssnämnda tolkning vinner dessutom stöd av den omständigheten att artikel 9.3 i förordning nr 714/89, som uttryckligen avser den situationen att en producent inte har kunnat uppfylla sitt åtagande att inom sitt företag hålla djur på sätt avses i artikel 2 i samma förordning, inte medger fortsatt bidrag i annat fall än force majeure.
30 Överlåtelse av jordbruksföretag under löpande åtagande kan inte jämställas med force majeure och i synnerhet inte med den situationen att bidragstagaren avlider eller drabbas av långvarig arbetsoförmåga, vilken enligt artikel 5 i förordning nr 1244/82 är ett fall av force majeure och föremål för hänvisningen i artikel 9.3 i förordning nr 714/89. En sådan överlåtelse är nämligen inte en främmande, onormal och oförutsebar omständighet för den som åberopar detta tillstånd, vars följder trots alla gjorda ansträngningar inte har kunnat undvikas (för en definition av force majeure se bland annat dom av den 29 september 1998 i mål C-263/97, First City Trading m.fl., REG 1998, s. I-5537, punkt 38).
31 Frågan skall därmed besvaras så, att artikel 4a.1 i förordning nr 805/68, i dess lydelse enligt förordning nr 571/89 och jämförd med bestämmelserna i förordningarna nr 468/87 och nr 714/89, skall tolkas på så sätt att anspråket på särskilt bidrag till nötköttsproducenter för år 1991, i fall då jordbruksföretag överlåts genom "vorweggenommene Erbfolge" (förskott på arv) under de av bidragssökanden ingångna åtagandenas löptid, inte övergår till en förvärvare som har hållit och gött boskapsbesättningen på föreskrivet sätt.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
32 De kostnader som har förorsakats kommissionen, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(andra avdelningen)
- angående den fråga som genom beslut av den 16 september 1997 har ställts av Bundesverwaltungsgericht - följande dom:
Artikel 4a.1 i rådets förordning (EEG) nr 805/68 av den 27 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött, i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 571/89 av den 2 mars 1989 och jämförd med bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 468/87 av den 10 februari 1987 om allmänna föreskrifter för det särskilda bidraget till nötköttsproducenter samt kommissionens förordning (EEG) nr 714/89 om tillämpningsföreskrifter för det särskilda bidraget till nötköttsproducenter, skall tolkas på så sätt att anspråket på särskilt bidrag till nötköttsproducenter för år 1991, i fall då jordbruksföretag överlåts genom "vorweggenommene Erbfolge" (förskott på arv) under de av bidragssökanden ingångna åtagandenas löptid, inte övergår till en förvärvare som har hållit och gött boskapsbesättningen på föreskrivet sätt.