62012CC0166
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
PEDRO CRUZ VILLALÓN
prednesené 27. júna 2013 (
1
)
Vec C‑166/12
Radek Časta
proti
České správě sociálního zabezpečení
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský soud v Praze (Česká republika)]
„Úradníci Európskej únie — Článok 11 ods. 2 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev — Starobné dôchodky — Práva na dôchodok získané vo vnútroštátnom systéme — Prevod do dôchodkového systému Únie — Kapitálová hodnota práv na dôchodok — Článok 34 Charty základných práv Európskej únie“
1.
Prejednávaná vec poskytuje Súdnemu dvoru príležitosť po prvý raz sa zaoberať nariadením č. 723/2004 (
2
), ktorým sa zmenilo a doplnilo znenie článku 11 ods. 2 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev (ďalej len „služobný poriadok“) (
3
). Ustanovenie úradníkom, ktorí vstúpia do služieb Únie po skončení činnosti v členskom štáte, priznáva možnosť previesť si do systému Únie kapitálovú hodnotu svojich práv na starobný dôchodok, ktoré získali v členskom štáte. Úlohou Súdneho dvora v prejednávanej veci je objasniť, čo sa rozumie pod „kapitálovou hodnotou práv na dôchodok“, ktoré sa majú previesť, a aké prípadné obmedzenia ukladá toto ustanovenie členským štátom v súvislosti s výpočtom tejto kapitálovej hodnoty.
2.
Uvedené otázky vznikli v rámci vstupu občana, ktorý bol poistený v českom dôchodkovom systéme, do služieb Únie, pričom mu na jeho žiadosť o prevod práv na dôchodok do dôchodkového systému Únie Česká správa sociálního zabezpečení ponúkla prevod peňažnej čiastky nižšej ako 50 % príspevkov, ktoré zaňho boli odvedené.
I – Právny rámec
A – Právo Únie
3.
Článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku v znení relevantnom vo veci samej znie:
„Úradník, ktorý vstúpi do služieb Spoločenstiev:
—
po odchode zo služby štátnej správy alebo vnútroštátnej či medzinárodnej organizácie;
alebo
—
po vykonávaní činnosti ako zamestnanec alebo samostatne zárobkovo činná osoba,
má po uvedení do funkcie, ale pred získaním nároku na výplatu starobného dôchodku v zmysle článku 77 Služobného poriadku právo voči Spoločenstvám na kapitálovú hodnotu, aktualizovanú ku dňu skutočného prevodu, práv na dôchodok, ktoré získal na základe tejto služby alebo týchto činností. …
Zamestnanci [Úradníci – neoficiálny preklad] môžu použiť tento postup len raz pre každý členský štát a príslušný penzijný fond.“
4.
Časť vety „má po uvedení do funkcie… ku dňu skutočného prevodu“ nasledujúcu po druhej zarážke v prvom pododseku zaviedlo nariadenie č. 723/2004. S účinnosťou od 1. mája 2004 (
4
) nahradila predtým používanú formuláciu „má pri prijatí do trvalého služobného pomeru právo voči spoločenstvám na poistno‑matematický ekvivalent alebo paušálnu nominálnu hodnotu práv na starobný dôchodok, ktoré získal na základe tejto služby alebo činnosti“ [neoficiálny preklad].
B – Vnútroštátne právo
5.
Zložitá právna úprava českého dôchodkového poistenia sa nachádza vo viacerých právnych aktoch. V prejednávanej veci sú kľúčovými zákon č. 589/1992 o poistnom na sociálne zabezpečenie a príspevku na štátnu politiku zamestnanosti, zákon č. 155/1995 o dôchodkovom poistení, ako aj nariadenie vlády č. 587/2006, ktorým sa stanovuje podrobnejšia úprava vzájomného prevodu dôchodkových práv vo vzťahu k dôchodkovému systému Európskych spoločenstiev.
1. O dôchodku
6.
Zamestnávatelia a zamestnanci platia podľa zákona č. 589/1992 poistné na české dôchodkové poistenie. Výška poistného pre zamestnávateľa bola v rokoch 1996 až 2003 19,5 % a od roku 2004 predstavuje 21,5 % vymeriavacieho základu. Zamestnanci v tom období odvádzali 6,5 % vymeriavacieho základu. Vymeriavací základ pre zamestnávateľa je úhrn vymeriavacích základov všetkých zamestnancov, ktorých zamestnáva (§ 3 až 5 zákona č. 589/1992).
7.
Na výpočet starobného dôchodku sa spočíta základná suma, ktorá je pre všetkých žiadateľov rovnaká, a variabilná suma, ktorá závisí od celkového počtu období poistenia a tzv. výpočtového základu (§ 33 až 36 zákona č. 155/1995).
8.
Podľa § 34 ods. 1 zákona č. 155/1995 je výška variabilnej sumy za každý celý rok poistenia 1,5 % výpočtového základu mesačne. Obdobia, v ktorých sa spravidla nedosahujú relevantné príjmy (tzv. náhradné doby poistenia – napríklad rodičovská dovolenka, obdobie štúdií atď.), sa do doby poistenia započítajú v rozsahu 80 %.
9.
Výpočtový základ sa určuje podľa osobného vymeriavacieho základu zamestnanca. Podľa § 16 zákona č. 155/1995 je ním priemer mesačných príjmov podliehajúcich plateniu poistného na dôchodkové poistenie za celé obdobie poistenia, najviac však za posledných 30 rokov. (
5
) Do výšky 10000 CZK zodpovedá výpočtový základ osobnému vymeriavaciemu základu. Zo sumy 10000 až 24800 CZK sa do výpočtového základu počíta 30 % a v prípade, že osobný vymeriavací základ presahuje 24800 CZK, do výpočtového základu sa počíta 10 % (§ 15 zákona č. 155/1995). Náhradné doby poistenia sa považujú za obdobie poistenia. Pri výpočte osobného vymeriavacieho základu sa rozhodujúce obdobie zníži o tzv. vylúčené doby, ktoré sú v zásade zhodné s náhradnými dobami poistenia.
2. O prevode práv na dôchodok
10.
Podľa § 105a ods. 1 a 4 zákona č. 155/1995 o dôchodkovom poistení, ktorý vykonáva požiadavky služobného poriadku, majú poistenci, ktorí sa stali úradníkmi alebo ostatnými zamestnancami Európskych spoločenstiev alebo ich inštitúcií a v Českej republike ukončili svoju pracovnú činnosť, nárok na prevod práv na dôchodok získaných v Českej republike do dôchodkového systému Európskych spoločenstiev alebo ich inštitúcií, pokiaľ im nebol priznaný žiadny dôchodok z českého systému dôchodkového poistenia, pričom pod „dôchodkovými právami sa rozumie… peňažná suma stanovená ako poistno‑matematický ekvivalent v závislosti od dosiahnutého obdobia poistenia a vymeriavacích základov“.
11.
Podrobnejšie ustanovenia o prevode dôchodkových práv úradníka, ktorý vstúpi do služby Európskej únie, obsahuje české nariadenie vlády č. 587/2006. Jeho § 2 upravuje výpočet peňažnej sumy stanovenej ako prevádzané dôchodkové právo získané v Českej republike. Toto ustanovenie znie:
„1.
Peňažná suma stanovená ako prevádzané dôchodkové právo získané v Českej republike sa vypočíta ako súčin jednotkovej hodnoty odloženého dôchodku a úhrnu predpokladaného percentuálneho výmeru starobného dôchodku a pomernej časti základného výmeru starobného dôchodku.
2.
Predpokladaný percentuálny výmer starobného dôchodku sa vypočíta postupom podľa § 34 ods. 1 zákona o dôchodkovom poistení, pričom obdobie poistenia a výpočtový základ sa určujú k rozhodujúcemu dňu; za rozhodujúci deň sa považuje deň podania žiadosti o prevod dôchodkových práv na príslušnú inštitúciu Európskych spoločenstiev… Na účely stanovenia osobného vymeriavacieho základu sa pritom za vylúčenú dobu považuje obdobie účasti na dôchodkovom systéme Európskych spoločenstiev. …
3.
Pomerná časť základného výmeru starobného dôchodku sa vypočíta tak, že základný výmer starobného dôchodku platný k rozhodujúcemu dňu sa vynásobí podielom obdobia poistenia dosiahnutého v českom dôchodkovom poistení k rozhodujúcemu dňu a úhrnu období poistenia dosiahnutých v českom dôchodkovom poistení k rozhodujúcemu dňu a období od rozhodujúceho dňa do dňa dosiahnutia dôchodkového veku žiadateľa o prevod dôchodkových práv… podľa predpisov platných k rozhodujúcemu dňu. …
4.
Jednotková hodnota odloženého dôchodku sa stanovuje podľa veku, ktorý žiadateľ dosiahol k rozhodujúcemu dňu…, úmrtnostných tabuliek platných v rozhodujúci deň a 70 % hodnoty maximálnej technickej miery úrokov stanovenej osobitným právnym predpisom na účely poisťovníctva. …
5.
Na stanovenie jednotkovej hodnoty odloženého dôchodku sa použijú úmrtnostné tabuľky ministerstva práce a sociálnych vecí, ktoré sú jednotné pre mužov a ženy a stanovujú sa vždy na obdobie piatich po sebe nasledujúcich kalendárnych rokov.
6.
Peňažná suma vypočítaná podľa odsekov 1 až 5 sa zvýši o sumu stanovenú ako úrok z peňažnej sumy vypočítanej podľa odsekov 1 až 5 za obdobie od rozhodujúceho dňa po deň, ktorý predchádza dňu prevodu peňažnej sumy… na účet v dôchodkovom systéme Európskych spoločenstiev. …“
12.
Príloha nariadenia vlády č. 587/2006 obsahuje vzorec na výpočet jednotkovej hodnoty odloženého dôchodku. Maximálna technická miera úrokov sa stanoví podľa § 12 ods. 1 prvej vety vyhlášky č. 434/2009 v závislosti od priemerných výnosov štátnych dlhopisov.
II – Skutkový stav a konanie vo veci samej
13.
Pán Časta je úradníkom Európskej komisie. Podľa údajov vnútroštátneho súdu bol pred nástupom do tejto funkcie k 1. decembru 2006 takmer desať rokov, konkrétne od 1. októbra 1996 (
6
), poistený v českom dôchodkovom systéme, do ktorého sa zaňho odvádzalo príslušné poistné.
14.
Dňa 28. novembra 2008 podal pán Časta na Komisii žiadosť na základe článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku o zaplatenie kapitálovej hodnoty jeho dôchodkových práv získaných v Českej republike do systému Spoločenstva. Komisia 27. marca 2009 postúpila jeho žiadosť na Českú správu sociálního zabezpečení (ďalej len „žalovaná vo veci samej“).
15.
Rozhodnutím z 8. februára 2001 ponúkla žalovaná vo veci samej pánovi Častovi na prevod sumu 523584 CZK. Táto suma predstavuje 48,26 % objemu poistného (1084922,05 CZK (
7
)), ktoré bolo za pána Častu odvedené k uvedenému dňu.
16.
Žalovaná vo veci samej vypočítala ponúknutú sumu na základe § 105a zákona č. 155/1995 v znení účinnom ku dňu podania žiadosti a § 2 nariadenia vlády č. 587/2006.
17.
Pán Časta podal proti tomuto rozhodnutiu námietky. Zastáva názor, že metóda výpočtu stanovená v českom práve je v rozpore s článkom 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku v spojení s článkom 10 ES (teraz článok 4 ods. 3 ZEÚ). Uvádza, že prevedená suma sa má približovať celkovej sume zaplateného poistného alebo ju dokonca prevyšovať. Okrem toho sa domnieva, že došlo k porušeniu zásady rovnosti zaobchádzania. Pán Časta ďalej napáda skutočnosť, že pri výpočte jeho práv sa nezohľadnilo obdobie, v ktorom sa naňho vzťahoval dôchodkový systém Európskeho spoločenstva.
18.
Žalovaná vo veci samej námietky zamietla rozhodnutím z 10. mája 2011. Pán Časta podal 12. mája 2011 na Krajský soud v Praze žalobu o neplatnosť rozhodnutia.
III – Návrh na začatie prejudiciálneho konania a konanie pred Súdnym dvorom
19.
Uznesením, ktoré bolo Súdnemu dvoru doručené 3. apríla 2012, Krajský soud v Praze konanie prerušil a podľa článku 267 ZFEÚ predložil Súdnemu dvoru návrh na začatie prejudiciálneho konania o týchto otázkach:
„1.
Ako treba chápať pojem ‚kapitálová hodnota práv na dôchodok‘ uvedený v článku 11 ods. 2 prílohy VIII nariadenia Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 z 29. februára 1968, ktorým sa ustanovuje Služobný poriadok úradníkov Európskych spoločenstiev a Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev v znení nariadenia Rady č. 723/2004 (ďalej len ‚služobný poriadok‘)? Zahŕňa tento pojem výšku dôchodkových práv stanovenú tak formou poistno‑matematického ekvivalentu, ako aj formou paušálnej nominálnej hodnoty v zmysle článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku v znení pred účinnosťou nariadenia Rady č. 723/2004, alebo je potrebné ho stotožniť len s jedným z týchto pojmov, a ak nie, čím sa od týchto pojmov líši?
2.
Bránia ustanovenia článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku v spojení s článkom 4 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii v znení Lisabonskej zmluvy použitiu metódy výpočtu dôchodkových práv upravenej v § 105a ods. 1 zákona č. 155/1995 o dôchodkovom poistení a v nariadení vlády č. 587/2006, ktorým sa stanovuje podrobnejšia úprava vzájomného prevodu dôchodkových práv vo vzťahu k dôchodkovému systému Európskych spoločenstiev? Je v tejto súvislosti relevantná okolnosť, že táto metóda výpočtu vedie v konkrétnom prípade k stanoveniu výšky dôchodkových práv ponúknutých na prevod do dôchodkového systému EÚ vo výške nedosahujúcej ani polovicu objemu príspevkov, ktoré úradník uhradil do vnútroštátneho dôchodkového systému?
3.
Má sa rozsudok Súdneho dvora vo veci C‑293/03, Gregorio My/Office national des pensions (ONP), vykladať v tom zmysle, že na účely výpočtu hodnoty dôchodkových práv prevádzaných do dôchodkového systému EÚ poistno‑matematickou metódou závisiacou od dĺžky poistenia musí byť do osobného vymeriavacieho základu započítané aj obdobie, počas ktorého pred dňom podania žiadosti o prevod dôchodkových práv už úradník EÚ patril do dôchodkového systému EÚ?“
20.
Pán Časta, Česká správa sociálního zabezpečení, Česká republika a Komisia predložili písomné pripomienky.
21.
Na pojednávaní z 13. marca 2013 predniesli ústne vyjadrenia pán Časta, Česká republika a Komisia.
IV – Právne posúdenie
A – Úvodné poznámky
22.
Predtým, ako sa budem zaoberať prejudiciálnymi otázkami, treba uviesť niekoľko základných zásad vyplývajúcich z judikatúry a predovšetkým z rozsudku vo veci My (
8
), ktoré sú podľa môjho názoru relevantné vo veci samej.
23.
Článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku priznáva úradníkovi, ktorý vstúpi do služieb Únie, právo (
9
) previesť svoje práva na dôchodok získané v členskom štáte do dôchodkového systému Európskej únie. Koordinácia dôchodkových systémov vytvorená týmto ustanovením prebieha v dvoch fázach, pričom v prvej fáze príslušný vnútroštátny orgán stanoví hodnotu dôchodkových práv, ktoré sa prevedú na Úniu. Podľa judikatúry Súdneho dvora sú členské štáty podľa článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku v spojení s článkom 4 ods. 3 ZEÚ povinné prijať opatrenia, ktoré sú na tento účel nevyhnutné. (
10
)
24.
V druhej fáze inštitúcie EÚ túto hodnotu prepočítajú na počet odpracovaných rokov v službe započítateľných na dôchodok, ktoré sa zohľadnia v dôchodkovom systéme EÚ. (
11
) Výpočet kapitálovej hodnoty prináleží členským štátom (
12
), a preto sa položené prejudiciálne otázky týkajú prvej fázy tohto postupu.
25.
Účelom tejto možnosti prevodu dôchodkových práv je uľahčiť prechod zo zamestnania v členských štátoch do služby v Únii a umožniť tak Únii vybrať si kvalifikovaný a skúsený personál. (
13
)
26.
Z tohto cieľa výberu kvalifikovaného personálu, pri ktorého sledovaní členské štáty podľa zásady lojálnej spolupráce zakotvenej v článku 4 ods. 3 ZEÚ podporujú Úniu, vyplýva základná zásada, ktorá podľa môjho názoru viedla judikatúru Súdneho dvora k ustanoveniu, ktoré je predmetom tohto sporu: dôchodkové zabezpečenie osoby zárobkovo činnej v členskom štáte sa nesmie zhoršiť v dôsledku skutočnosti, že sa stala úradníkom EÚ.
27.
Táto základná zásada sa ukazuje predovšetkým v rozsudku vo veci My. V tejto veci sa úradník Rady ES, ktorý patril 27 rokov do európskeho a predtým 19 rokov do belgického dôchodkového systému, výslovne vzdal prevodu svojich belgických dôchodkových práv do systému ES. Jeho žiadosti o predčasný starobný dôchodok v Belgicku sa nevyhovelo, pretože nedosiahol 35 rokov poistenia v belgickom dôchodkovom systéme požadovaných na tento účel.
28.
Napriek tomu, že článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku výslovne neupravuje otázku starobného dôchodku poskytovaného členským štátom v situácii, keď sa úradník EÚ vzdá prevodu svojich dôchodkových práv, Súdny dvor konštatoval, že členský štát, ktorý na účely vzniku práva na predčasný starobný dôchodok podľa vnútroštátneho systému dôchodkového poistenia odmietne započítať obdobia služby v rámci dôchodkového systému Spoločenstva, porušuje ustanovenia služobného poriadku v spojení s článkom 10 Zmluvy o ES (teraz článok 4 ods. 3 ZEÚ). (
14
) Úvahy generálneho advokáta Tizzana ukazujú, že uvedená základná zásada bola rozhodujúca pre argumentáciu Súdneho dvora. Uviedol totiž, že pri tomto výklade normy „ide o zabezpečenie… kontinuity dôchodkového zabezpečenia úradníkov“ (
15
).
29.
Z rozsudku vo veci My vyplýva, že zásada, podľa ktorej sa dôchodkové zabezpečenie osoby zárobkovo činnej v členskom štáte nesmie zhoršiť v dôsledku skutočnosti, že sa stala úradníkom EÚ, sa uplatňuje tak v prípade prevodu, ako aj v prípade nevyužitia možnosti prevodu dôchodkových práv z členského štátu.
30.
V prípade úradníka EÚ, ktorý sa rozhodne nevyužiť možnosť prevodu dôchodkových práv, musí vnútroštátne právo v súvislosti s minimálnym obdobím poistenia stanoveným na právo na dôchodok (
16
) zohľadniť roky odpracované v služobnom pomere s inštitúciou Únie a poskytnúť mu tak perspektívu čiastočného dôchodku, ktorý bude zodpovedať získaným právam.
31.
Pokiaľ sa úradník vstupujúci do služieb EÚ rozhodne pre prevod dôchodkových práv, musí byť, ako podľa môjho názoru vyplýva z uvedenej zásady, po prevode dôchodkových práv z finančného hľadiska postavený do rovnakej situácie, ako keby naďalej patril do vnútroštátneho dôchodkového systému. Vyššie uvedená zásada inými slovami vyžaduje, aby aktuálna hodnota dôchodkových práv, ktorá sa má vypočítať, pri hypotetickom zotrvaní dotknutej osoby v dôchodkovom systéme členského štátu zodpovedala aktuálnej hodnote čiastočného dôchodku v prípade vstúpenia do služieb EÚ v situácii, v ktorej nedochádza k prevodu dôchodkových práv, a hodnote prevádzanej peňažnej sumy v prípade, že k prevodu dôchodkových práv dochádza.
B – Prvá prejudiciálna otázka
32.
Svojou prvou prejudiciálnou otázkou vnútroštátny súd žiada o výklad pojmu „kapitálová hodnota práv na dôchodok“, ktorý bol do článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku vložený nariadením č. 723/2004. V tejto súvislosti sa má predovšetkým vysvetliť vzťah tohto pojmu k pojmom poistno‑matematický ekvivalent a paušálna nominálna hodnota použitým pred nadobudnutím účinnosti nariadenia.
33.
Pán Časta zastáva názor, že kapitálová hodnota práv na dôchodok sa síce určuje podľa vnútroštátnych kritérií, ale treba pritom zohľadniť obdobia poistenia a sumu poistenia odvedenú poistencom. V systéme poistenia financovanom príspevkami musí byť podľa názoru pána Častu kapitálová hodnota proporcionálna k výške príspevku na poistné. Podľa uznesenia o predložení návrhu na začatie prejudiciálneho konania pán Časta navyše tvrdil, že po nadobudnutí účinnosti nariadenia č. 723/2004 už na výpočet práv, ktoré sa majú previesť, poistno‑matematický ekvivalent nie je prípustný.
34.
Česká republika zastáva naopak názor, že obsahom pojmu kapitálová hodnota práv na dôchodok je finančný ekvivalent prípadného dôchodku, na ktorý by mala osoba patriaca do dôchodkového systému v budúcnosti právo. Zmena znenia služobného poriadku v dôsledku prijatia nariadenia č. 723/2004 nemala vylúčiť poistno‑matematický ekvivalent ako metódu výpočtu, ale chcela iba potvrdiť právomoc členských štátov stanoviť metódu výpočtu kapitálovej hodnoty a tiež zohľadniť právo členských štátov vymedziť základné zásady svojho systému sociálneho zabezpečenia (článok 153 ods. 4 ZFEÚ). Metóda výpočtu podľa Českej republiky závisí od konštrukcie dôchodkového systému. Aj Európska komisia sa domnieva, že zmenou prostredníctvom nariadenia č. 723/2004 sa mala členským štátom poskytnúť väčšia voľnosť v súvislosti s metódami výpočtu kapitálovej hodnoty.
35.
Článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku do svojej zmeny nariadením č. 723/2004 poskytoval členským štátom alternatívu a stanovoval, že úradník Spoločenstiev si môže z vnútroštátneho systému do systému Spoločenstva „nechať zaplatiť buď poistno‑matematický ekvivalent, alebo paušálnu nominálnu hodnotu práv na starobný dôchodok“.
36.
Súdny dvor oba tieto pojmy definoval vo veci Bodson. Poistno‑matematický ekvivalent podľa tejto definície slúži na výpočet peňažnej hodnoty „prípadného v budúcnosti pravidelne sa opakujúceho plnenia“, v tomto prípade dôchodku, s tým, že očakávaný starobný dôchodok sa vzhľadom na predčasné vyplácanie, ako aj riziko úmrtia pred splatnosťou diskontuje. Naproti tomu paušálna nominálna hodnota sa vypočítava ako „súčin príspevkov odvedených poistencom a prípadne jeho zamestnávateľom, ku ktorým sa pripočítajú úroky“ (
17
). Vo veci Komisia/Luxembursko Súdny dvor objasnil, že možnosť voľby medzi týmito dvomi metódami má členský štát, a nie úradník. (
18
) Prevod sa musí umožniť aj vtedy, keď je právo na dôchodok obmedzené, podmienené, prizná sa v budúcnosti alebo nepostačuje na okamžité poskytnutie starobného dôchodku. (
19
)
37.
Po zmene, ktorú prinieslo nariadenie č. 723/2004, toto ustanovenie teraz stanovuje prevod „kapitálovej hodnoty práv na dôchodok“. V tejto súvislosti si vnútroštátny súd kladie otázku, aké dôsledky vyplývajú z tejto zmeny pre oba spôsoby výpočtu, ktoré toto ustanovenie upravovalo predtým.
38.
Zo znenia, systematiky a z histórie vzniku, ako aj zo zmyslu a z účelu článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku vyplýva, že kapitálová hodnota predstavuje hodnotu práv na dôchodok získanú matematickým postupom bez stanovenia spôsobu výpočtu.
39.
Podľa znenia tohto ustanovenia ide v prípade „kapitálovej hodnoty práv na dôchodok“ o peňažnú sumu, ktorá zodpovedá hodnote práv na dôchodok. Neposkytuje výslovnú informáciu o tom, ako sa táto kapitálová hodnota určí, nasvedčuje však výpočtu hodnoty budúcich (prípadných) práv na dôchodok v čase prevodu do európskeho dôchodkového systému, teda poistno‑matematickému ekvivalentu.
40.
Takisto systematický výklad ustanovenia naznačuje, že výpočet prevádzanej peňažnej sumy na základe poistno‑matematického ekvivalentu aj naďalej zostáva prinajmenšom prípustný. Túto metódu výpočtu, ako správne zdôrazňuje Komisia, totiž článok 11 ods. 1 prílohy VIII služobného poriadku stanovuje na výpočet hodnoty práv na dôchodok v prípade, že úradník odíde zo služieb EÚ a prejde do vnútroštátneho dôchodkového systému. Nezdá sa presvedčivé, že by EÚ bránila členským štátom použiť metódu výpočtu, ktorú sama uplatňuje.
41.
História vzniku normy ukazuje, že vzhľadom na výpočet prevádzanej peňažnej sumy na základe poistno‑matematického ekvivalentu by členské štáty po zmene ustanovenia mali mať možnosť zvoliť si okrem dvoch metód výpočtu, ktoré boli predtým výslovne upravené, aj iné metódy (napr. zmiešané modely). Komisia preto svoj návrh zmeny služobného poriadku výslovne odôvodnila tým, že sa „usiluje o väčšiu neutralitu pri prevode práv na dôchodok“ (
20
).
42.
Akékoľvek pochybnosti o prípustnosti rozličných metód výpočtu, a predovšetkým tých, ktoré boli v uvedenom ustanovení upravené predtým, odstráni analýza účelu tohto ustanovenia. Už som konštatoval, že ustanovenie má umožniť vybrať kvalifikovaný a skúsený personál pre EÚ tým, že sa tomuto personálu zabezpečia práva na dôchodok, ktoré získali predtým vo vnútroštátnych systémoch členských štátov.
43.
Súdny dvor už poukázal na to, že článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku neharmonizuje dôchodkové systémy členských štátov. (
21
) Únia na takúto harmonizáciu ani nemá právomoc (
22
), pretože článok 153 ods. 4 ZFEÚ výslovne odkazuje na „právo členských štátov definovať základné zásady svojich systémov sociálneho zabezpečenia“. Únia iba prijíma „v oblasti sociálneho zabezpečenia opatrenia, ktoré sú nevyhnutné na poskytnutie voľného pohybu pracovníkov“ (
23
).
44.
V dôsledku tejto základnej právomoci členských štátov vymedzovať svoje systémy sociálneho zabezpečenia sa vyvinulo množstvo týchto systémov. (
24
) Takýmto systémom môže byť napríklad systém priebežného alebo fondového financovania. Systémy tiež môžu viazať výšku dávok na výšku odvedených príspevkov alebo v prípade fondového financovania dokonca určovať dávky v plnom rozsahu podľa hodnoty našetrenej sumy („defined‑contribution“) či nezávisle od príspevkov, napr. podľa kritérií, ako sú dĺžka poistenia a mzda oprávnenej osoby, alebo ako jednotný dôchodok („defined‑benefit“). (
25
)
45.
Z množstva systémov nevyhnutne vyplýva množstvo metód výpočtu, z ktorých si členské štáty môžu vybrať. Pokiaľ dôchodkový systém určuje starobný dôchodok výlučne podľa hodnoty príspevkov vložených napr. do akciových fondov, výpočet kapitálovej hodnoty práv na dôchodok použitím poistno‑matematického ekvivalentu sa javí ako problematický, pretože práva na dôchodok nemožno určiť. Naopak výpočet paušálnej nominálnej hodnoty na základe svojej definície predpokladá existenciu príspevkov na dôchodkové poistenie, ktoré podľa údajov vnútroštátneho súdu v Českej republike pred rokom 1993 vôbec neexistovali, pretože dôchodky sa vyplácali z daňových výnosov. Aj v dôchodkovom systéme financovanom z príspevkov sa však výpočet kapitálovej hodnoty prostredníctvom paušálnej nominálnej hodnoty javí ako nesystémový, pokiaľ dôchodok nie je vôbec viazaný na príspevky do dôchodkového poistenia.
46.
Na základe uvedeného treba na prvú prejudiciálnu otázku odpovedať, že pojem „kapitálová hodnota práv na dôchodok“ v článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku sa vzťahuje na hodnotu práv na dôchodok určenú matematickým postupom bez stanovenia spôsobu výpočtu. Doterajšie spôsoby výpočtu na určenie kapitálovej hodnoty práv na dôchodok ostávajú naďalej prípustné.
C – Druhá prejudiciálna otázka
47.
Podstatou druhej prejudiciálnej otázky je, či metóda výpočtu kapitálovej hodnoty práv na dôchodok, ktoré sa majú zaplatiť Únii, stanovená a uplatňovaná vo vnútroštátnom práve je v súlade s článkom 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku, ako aj s článkom 4 ods. 3 ZEÚ, pričom vnútroštátny súd poukazuje predovšetkým na skutočnosť, že táto metóda výpočtu v konkrétnom prípade vedie k stanoveniu výšky kapitálovej hodnoty, ktorá je nižšia ako polovica príspevkov uhradených do dôchodkového systému. Otázka je tým naliehavejšia, že podľa údajov zúčastnených osôb české právo stanovuje prevod kapitálovej hodnoty práv na dôchodok iba pre poistencov dôchodkového systému, ktorí vstúpia do služieb EÚ, a práve pre tieto osoby sa vytvorili príslušné ustanovenia. Ide teda o právnu úpravu vytvorenú pre situáciu, ako je situácia vo veci samej, čo má vplyv predovšetkým na analýzu zásady rovnosti zaobchádzania.
48.
Zo skutkového stavu vyplýva, že táto otázka vzniká v súvislosti s českým systémom dôchodkového poistenia, ktorého podstatné charakteristiky chcem veľmi zjednodušene predstaviť. Uvedený systém má podobu priebežne financovaného dôchodkového systému, do ktorého zamestnávatelia a zamestnanci platia príspevky od roku 1993. Podľa údajov vnútroštátneho súdu je výška dôchodkov, ktoré sa majú vyplatiť, keď nastane čas ich vyplácania, upravená zákonom („defined‑benefit“) (
26
) a vypočíta sa podľa vzorca, ktorý okrem celkového obdobia poistenia zohľadňuje aj výšku príjmov, ale veľmi degresívne. Znamená to, že vyšší príjem znamená síce vyšší dôchodok, avšak od určitej príjmovej hranice sa príspevky zohľadňujú iba obmedzene. Systém sa vyznačuje solidárnou povahou.
49.
V prípade vstupu osoby s dôchodkovým poistením do dôchodkového systému EÚ je predmetom prevodu poistno‑matematický ekvivalent práv na dôchodok. (
27
) Podľa stanovenej metódy výpočtu bola výsledná hodnota práv na dôchodok pána Častu nižšia ako 50 % príspevkov, ktoré sám uhradil alebo ktoré zaňho odviedol jeho zamestnávateľ.
50.
Pán Časta zastáva názor, že táto metóda výpočtu je v rozpore s článkom 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku, článkom 4 ods. 3 ZEÚ a článkom 45 ZFEÚ. Už pred vnútroštátnym súdom uviedol, že kapitálová hodnota sa musí blížiť celkovej sume uhradeného poistného alebo ju dokonca prevyšovať. Zastáva názor, že úradníci EÚ pochádzajúci z Českej republiky sú z dôvodu vnútroštátnych pravidiel znevýhodnení v porovnaní s úradníkmi EÚ z iných členských štátov. Použitá metóda výpočtu je podľa neho nezrozumiteľná, používa parametre (ako je úroková sadzba), ktoré sa líšia od parametrov používaných na výpočet vnútroštátneho starobného dôchodku, a hodnotu priemernej dĺžky života, ktorá nie je v súlade s údajmi, ktoré poskytol Eurostat.
51.
Česká republika a implicitne aj žalovaná vo veci samej považujú použitú metódu výpočtu za metódu v súlade s právom. Článok 4 ods. 3 ZEÚ bol dodržaný, pretože českí úradníci EÚ neutrpia pri prevode svojich práv na dôchodok žiadne straty v porovnaní s osobami, ktoré ostávajú poistené v českom dôchodkovom systéme. Český dôchodkový systém sa vyznačuje značnou mierou solidarity, čo nevyhnutne vedie k tomu, že vysoké odvody poistného proporcionálne korešpondujú s nižšími dôchodkovými dávkami.
52.
Podľa názoru Komisie ani článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku, ani článok 4 ods. 3 ZEÚ nepredpisujú členským štátom presný obsah opatrení, ktoré musia prijať na zabezpečenie prevodu kapitálovej hodnoty práv na dôchodok. Komisia tvrdí, že povinnosť členských štátov je v tejto súvislosti obmedzená na úpravu mechanizmu na prevod kapitálovej hodnoty.
53.
Pokiaľ ide o opatrenia, ktoré musia členské štáty prijať na prebratie článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku na základe toho, čo bolo uvedené vyššie, tieto členské štáty majú širokú mieru voľnej úvahy, nie však úplnú slobodu. Musia totiž dodržať predovšetkým dve základné zásady. Po prvé musia prijaté vykonávacie opatrenia účinne uskutočňovať ciele článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku a tým dodržiavať základnú zásadu uvedenú vyššie (
28
). Po druhé musia dodržiavať zásadu rovnosti zaobchádzania.
54.
V súlade s požiadavkou účinného dosiahnutia cieľov článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku sa dôchodkové zabezpečenie úradníka nesmie zhoršiť v dôsledku vstupu do služieb Únie. Členské štáty sú teda povinné previesť celú finančne matematicky správne vypočítanú kapitálovú hodnotu práv na dôchodok, ktoré úradník získal na základe činnosti v členskom štáte, pričom relevantným dňom je okamih skutočného prevodu.
55.
Pokiaľ sa kapitálová hodnota, tak ako v českom dôchodkovom systéme, vypočítava ako poistno‑matematický ekvivalent, musia sa na účely výpočtu použiť poistno‑matematicky a štatisticky prijateľné úrokové sadzby, úmrtnostné tabuľky a vzorce. Okrem toho použité parametre musia rešpektovať zákaz diskriminácie. (
29
)
56.
Použitie parametrov, ktoré sa podľa námietok pána Častu odchyľujú od parametrov používaných na výpočet dôchodku v členskom štáte, je prípustné, pokiaľ k nemu dochádza v dôsledku skutočnosti, že v prípade výpočtu poistno‑matematického ekvivalentu ide o odlišný matematický postup než v prípade výpočtu vnútroštátneho dôchodku. Členské štáty nie sú povinné používať ani štatistiky, ktoré vypracoval Eurostat, pokiaľ využívajú iné prípustné zdroje.
57.
Ďalšie požiadavky na podobu opatrení členských štátov v rámci článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku vyplývajú zo zásady rovnosti zaobchádzania.
58.
Pán Časta sa však nemôže odvolávať ani na diskrimináciu v porovnaní s úradníkmi EÚ z iných členských štátov na základe používania inej metódy výpočtu kapitálovej hodnoty (
30
), ani na diskrimináciu v porovnaní s osobami patriacimi do českého dôchodkového systému, ktoré prejdú do dôchodkového systému iného členského štátu a ťažia z opatrení Únie prijatých na účely koordinácie (
31
). V oboch prípadoch rozlišovanie vychádza z právomoci členských štátov vymedzovať svoje systémy dôchodkového zabezpečenia.
59.
Nebolo by však v súlade s právom, keby vnútroštátne právo členského štátu ponúkalo na prevod práv na dôchodok medzi dôchodkovými systémami dvoch štátov metódy výpočtu, z ktorých nemôžu ťažiť osoby patriace do vnútroštátneho dôchodkového systému, ktoré vstúpili do služieb Únie. Súdny dvor už rozhodol, že v tomto prípade treba na prevod práv úradníkov Únie poskytnúť rovnakú metódu výpočtu. (
32
) Členský štát okrem toho vo vzťahu k úradníkom Únie nemôže odmietnuť použiť metódu výpočtu kapitálovej hodnoty práv na dôchodok, ktorú uplatňuje v prípade osôb patriacich do jeho dôchodkového systému prechádzajúcich do medzinárodnej organizácie.
60.
Vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, či sa dodržali požiadavky uložené vnútroštátnym právom.
61.
Na záver treba preskúmať porovnanie, ktoré vnútroštátny súd vykonal medzi vypočítanou kapitálovou hodnotou a zaplatenými príspevkami. Takéto porovnanie nemá príliš veľký zmysel, pokiaľ príspevky do dôchodkového poistenia, tak ako v českom dôchodkovom systéme, nemajú vplyv na výšku starobného dôchodku, hoci sa kapitálová hodnota vypočítava podľa poistno‑matematického ekvivalentu tohto starobného dôchodku.
62.
V takomto prípade nemožno vylúčiť, že predovšetkým v solidárnych dôchodkových systémoch výpočet kapitálovej hodnoty v prípade osôb s vysokými príjmami môže viesť ku kapitálovej hodnote, ktorá je výrazne nižšia než príspevky odvedené do dôchodkového systému. V takýchto systémoch totiž osoby s vysokými príjmami prostredníctvom svojich príspevkov financujú práva na dôchodok osôb s nižšími príjmami.
63.
Už som poukázal na to, že stanovenie základných zásad vnútroštátnych systémov sociálneho zabezpečenia patrí do právomoci členských štátov. Už z tejto skutočnosti vyplýva, že solidárna povaha dôchodkových systémov členských štátov nie je v rozpore s európskym právom. Solidárna forma dôchodkových systémov predstavuje právny a historický výdobytok moderného sociálneho štátu, z čoho ťaží obyvateľstvo ako celok. (
33
) Únia, ako výslovne uvádza článok 34 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie, ktorá sa musí zohľadniť pri výklade spornej normy, „uznáva a rešpektuje právo na dávky sociálneho zabezpečenia…, ktorými sa zabezpečuje ochrana v prípade… vysokého veku_… podľa pravidiel ustanovených právom Únie a vnútroštátnymi právnymi predpismi a praxou“.
64.
Navrhujem teda na druhú prejudiciálnu otázku odpovedať tak, že článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku v spojení s článkom 4 ods. 3 ZEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že vstúpenie osoby, ktorá vykonávala zárobkovú činnosť v členskom štáte, do služieb EÚ v pozícii úradníka nesmie viesť k zhoršeniu jej zabezpečenia v súvislosti s právami na dôchodok. Metóda výpočtu kapitálovej hodnoty práv na dôchodok používaná členským štátom musí v prípade prevodu týchto práv používať najmä prijateľné parametre, prebehnúť finančne matematicky správnym spôsobom a rešpektovať zásadu rovnosti zaobchádzania. Vnútroštátnemu súdu prináleží overiť splnenie týchto požiadaviek. Kapitálová hodnota, ktorá sa v súlade s týmito požiadavkami vypočíta ako poistno‑matematický ekvivalent, ktorý je výrazne nižší ako odvedené príspevky, teda z vyššie uvedených dôvodov nie je v zásade neprípustná.
65.
Zdá sa, že vnútroštátny súd sa navyše pýta na minimálnu hodnotu pomeru medzi kapitálovou hodnotou a príspevkami, pričom kladie dôraz na symbolickú percentuálnu mieru vo výške 50 %. Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy je však zrejmé, že by nemalo zmysel takýmto spôsobom špecifikovať presnú minimálnu percentuálnu mieru, pod ktorej hranicou by automaticky išlo o porušenie práva Únie. Keďže navyše pomer medzi kapitálovou hodnotou a príspevkami v prejednávanej veci sa približne kryje s navrhovanou symbolickou hodnotou, odpoveď na druhú prejudiciálnu otázku uvedená v predchádzajúcom bode je podľa môjho názoru dostatočná.
D – Tretia prejudiciálna otázka
66.
Vnútroštátny súd sa svojou treťou otázkou pýta, či treba rozsudok Súdneho dvora vo veci My chápať v tom zmysle, že členský štát pri výpočte kapitálovej hodnoty práv úradníka vstupujúceho do služieb Únie na dôchodok poistno‑matematickou metódou musí do osobného vymeriavacieho základu v súvislosti s obdobím poistenia započítať aj obdobia, keď patril do dôchodkového systému Únie, ale ešte nepodal žiadosť o prevod práv na dôchodok. Otázka vychádza zo skutočnosti, že podľa údajov poskytnutých zúčastnenými osobami je prevod kapitálovej hodnoty pre úradníkov vstupujúcich do služieb Únie jediným prípadom, v ktorom osoba patriaca do českého dôchodkového systému, ktorá nedosiahla minimálne obdobie poistenia (
34
), dostáva platbu z českého dôchodkového systému.
67.
Pán Časta preferuje povinnosť zohľadniť uvedené obdobia v rámci poistno‑matematického výpočtu kapitálovej hodnoty práv na dôchodok a opiera sa pritom o metódu výpočtu stanovenú v článku 52 nariadenia č. 883/2004. Poukazuje na to, že pri prevode jeho práv na dôchodok do dôchodkového systému Únie mu zanikajú všetky práva v českom dôchodkovom systéme.
68.
Česká republika zastáva názor, že povinnosť zohľadniť uvedené obdobie z rozsudku vo veci My nevyplýva, pretože tento rozsudok vychádza z úplne iného skutkového stavu. Podľa jej názoru už zo znenia článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku vyplýva, že na účely výpočtu kapitálovej hodnoty sa musí zohľadniť iba obdobie príslušnosti, keď dotknutá osoba patrila do vnútroštátneho dôchodkového systému. Zohľadnenie obdobia medzi príslušnosťou do dôchodkového systému Únie a podaním žiadosti o prevod práv na dôchodok členským štátom by viedlo k tomu, že uvedené obdobie sa pri výpočte dôchodku započíta dvakrát. Žalovaná vo veci samej a Komisia s týmto názorom nesúhlasia.
69.
Povinnosť členských štátov pri výpočte kapitálovej hodnoty práv na dôchodok zahrnúť do osobného vymeriavacieho základu aj obdobia, keď úradník už patril do dôchodkového systému Únie, ale zatiaľ nepodal žiadosť o prevod práv na dôchodok, neexistuje.
70.
Takáto povinnosť členských štátov nevyplýva ani z rozsudku vo veci My, v ktorom, ako bolo uvedené vyššie, nešlo o prípad úradníka EÚ (
35
), ktorý si necháva práva na dôchodok previesť do EÚ, ani zo znenia článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku, ktorý sa vzťahuje na práva na dôchodok, „ktoré [úradník] získal na základe tejto služby alebo týchto činností“, teda vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme, ani z nariadenia č. 883/2004, ktoré podľa článku 2 ods. 1 nie je uplatniteľné na úradníkov inštitúcií Únie (
36
). Strata práv z českého systému, na ktorú poukazuje pán Časta, pri prevode práv na dôchodok je dôsledkom zmeny dôchodkového systému, do ktorého patrí.
V – Návrh
71.
Navrhujem, aby Súdny dvor na prejudiciálne otázky odpovedal takto:
1.
Pojem „kapitálová hodnota práv na dôchodok“ v článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku sa vzťahuje na hodnotu práv na dôchodok určenú matematickým postupom bez stanovenia spôsobu výpočtu. Doterajšie spôsoby výpočtu na určenie kapitálovej hodnoty práv na dôchodok ostávajú naďalej prípustné.
2.
Článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku v spojení s článkom 4 ods. 3 ZEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že vstúpenie osoby, ktorá vykonávala zárobkovú činnosť v členskom štáte, do služieb EÚ ako úradník nesmie viesť k zhoršeniu jej zabezpečenia v súvislosti s právami na dôchodok. Metóda výpočtu kapitálovej hodnoty práv na dôchodok používaná členským štátom musí v prípade prevodu týchto práv používať najmä prijateľné parametre, prebehnúť finančne matematicky správnym spôsobom a rešpektovať zásadu rovnosti zaobchádzania. Vnútroštátnemu súdu prináleží overiť splnenie týchto požiadaviek. Kapitálová hodnota, ktorá sa v súlade s týmito požiadavkami vypočíta ako poistno‑matematický ekvivalent, ktorý je výrazne nižší ako odvedené príspevky, preto nie je v zásade neprípustná.
3.
Členský štát pri výpočte kapitálovej hodnoty práv úradníka vstupujúceho do služieb Únie na dôchodok poistno‑matematickou metódou nemusí do osobného vymeriavacieho základu v súvislosti s obdobím poistenia započítať aj obdobia, keď už úradník patril do dôchodkového systému Únie, ale ešte nepodal žiadosť o prevod práv na dôchodok.
(
1
)	Jazyk prednesu: nemčina.
(
2
)	Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 z 22. marca 2004, ktorým sa mení a dopĺňa Služobný poriadok zamestnancov Európskych spoločenstiev a Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev (Ú. v. EÚ L 124, s. 1; Mim. vyd. 01/002, s. 130).
(
3
)	Zavedený nariadením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 z 29. februára 1968, ktorým sa ustanovuje Služobný poriadok úradníkov Európskych spoločenstiev a Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev a zavádzajú osobitné prechodné opatrenia uplatniteľné na úradníkov Komisie (Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov) (Ú. v. ES L 56, s. 1; Mim. vyd. 01/002, s. 5) [neoficiálny preklad].
(
4
)	Článok 2 nariadenia č. 723/2004.
(
5
)	Táto hodnota sa aktualizuje ku dňu výpočtu pomocou indexu priemerného ročného rastu reálnej mzdy.
(
6
)	Pán Časta vyčíslil obdobie svojho poistenia na 17 rokov a 259 dní. Rozdiel možno vysvetliť tým, že vnútroštátny súd nezapočítal obdobia poistenia, za ktoré sa neodviedlo poistné.
(
7
)	Sumu vypočítal vnútroštátny súd. Pán Časta na súde uviedol údaj 1124633,40 CZK.
(
8
)	Rozsudok zo 16. decembra 2004, My (C-293/03, Zb. s. I-12013).
(
9
)	Rozsudok zo 14. júna 1990, Weiser (C-37/89, Zb. s. I-2395, bod 12).
(
10
)	Rozsudky z 20. októbra 1981, Komisia/Belgicko (137/80, Zb. s. 2393, body 9 a 18); z 20. marca 1986, Komisia/Holandsko (72/85, Zb. s. 1219, bod 16); z 18. apríla 1989, Retter (130/87, Zb. s. 865, bod 22), a zo 17. júla 1997, Komisia/Španielsko (C-52/96, Zb. s. I-4637, bod 9).
(
11
)	Článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku. Rozsudok Súdu prvého stupňa z 18. marca 2004, Radauer/Rada (T-67/02, Zb. VS s. I-A-89 a II-395, body 29 a 30).
(
12
)	Rozsudok z 9. novembra 1989, Bonazzi‑Bertottilli, a i./Komisia (75/88, 146/88 a 147/88, Zb. s. 3599, bod 17).
(
13
)	Rozsudky Komisia/Belgicko (už citovaný v poznámke pod čiarou 10, bod 11), a My (už citovaný v poznámke pod čiarou 8, bod 44).
(
14
)	Rozsudok My (už citovaný v poznámke pod čiarou 8, body 45 až 49).
(
15
)	Návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Tizzano vo veci My (rozsudok už citovaný v poznámke pod čiarou 8, bod 95).
(
16
)	Uznesenie z 9. júla 2010, Ricci (C-286/09 a C-287/09, Zb. s. I-93, body 30 až 33).
(
17
)	Rozsudok z 18. marca 1982, Bodson (212/81, Zb. s. 1019, body 7 a 8).
(
18
)	Rozsudky zo 17. decembra 1987, Komisia/Luxembursko (315/85, Zb. s. 5391, bod 22), a zo 4. mája 1988, Watgen (64/85, Zb. s. 2435, bod 9).
(
19
)	Rozsudok Komisia/Belgicko (už citovaný v poznámke pod čiarou 10, bod 12).
(
20
)	KOM(2002) 213 v konečnom znení, s. 5.
(
21
)	Rozsudok Komisia/Luxembursko (už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 21).
(
22
)	Návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Bot vo veci Komisia/Česká republika (rozsudok zo 14. januára 2010, C-343/08, Zb. s. I-275), bod 53, a rozsudok z 30. januára 1997, de Jaeck (C-340/94, Zb. s. I-461, bod 18).
(
23
)	Článok 48 ZFEÚ.
(
24
)	Komisia na pojednávaní uviedla viac než 300 variantov.
(
25
)	Pozri OECD, Pensions at a Glance, 2005; aktualizované v OECD, Pensions at a Glance, 2011; v súvislosti so zmenami pozri bielu knihu Komisie „Program pre primerané, bezpečné a udržateľné dôchodky“, COM(2012) 55 final zo 16. februára 2012.
(
26
)	Pán Časta za stanovené považuje príspevky, nie však dôchodky. Súdny dvor musí vychádzať z opisu vnútroštátneho súdu.
(
27
)	V súvislosti s podrobnosťami zákonnej úpravy treba odkázať predovšetkým na body 11 a 12 týchto návrhov.
(
28
)	Bod 26 týchto návrhov.
(
29
)	V súvislosti s povinnosťami normotvorcu Spoločenstva pozri rozsudok z 11. septembra 2007, Lindorfer/Rada (C-227/04 P, Zb. s. I-6767, body 52, 58 a 59).
(
30
)	Úplné odmietnutie členského štátu umožniť prevod práv na dôchodok však vedie k diskriminácii. Pozri rozsudok Komisia/Belgicko (už citovaný v poznámke pod čiarou 10, bod 19).
(
31
)	Nariadenie Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov a ich rodiny, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 149, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 35), teraz nariadenie (ES) Európskeho parlamentu a Rady 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (Ú. v. EÚ L 166, s. 1; Mim. vyd. 05/005, s. 72). Toto druhé nariadenie podľa svojho článku 91 nadobudlo účinnosť 1. mája 2010. Pozri SCHREIBER, F.: Art. 91. In: SCHREIBER, F. a. kol.: VO (EG) Nr. 883/2004. München: C. H. Beck, 2012.
(
32
)	Rozsudky Komisia/Luxembursko (už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 24) a Watgen (už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 10).
(
33
)	RITTER, G.: Der Sozialstaat, Entstehung und Entwicklung im internationalen Vergleich. 3. vyd. München: Oldenbourg, 2010.
(
34
)	V tejto situácii je aj pán Časta. Podľa písomného vyjadrenia je minimálne obdobie poistenia 25 rokov, podľa vyjadrenia na pojednávaní však 35 rokov. Rozdiel možno vysvetliť tým, že pôvodne uvedené minimálne obdobie poistenia vo výške 25 rokov sa v Českej republike od roku 2010 postupne zvyšovalo na minimálne obdobie 35 rokov. OECD, Pensions at a Glance, 2011, s. 212.
(
35
)	Pozri body 27 a 28 týchto návrhov.
(
36
)	O ustanovení článku 2 ods. 1 nariadenia č. 1408/71 pozri rozsudky z 3. októbra 2000, Ferlini (C-411/98, Zb. s. I-8081, bod 41), a My (už citovaný v poznámke pod čiarou 8, bod 35).