62021CJ0351_RES
Vec C‑351/21
ZG
proti
Beobank SA
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Justice de paix du canton de Forest (Zmierovací súd pre kantón Forest, Belgicko)]
Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. marca 2023
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Aproximácia právnych predpisov – Platobné služby na vnútornom trhu – Smernica 2007/64/ES – Článok 47 ods. 1 písm. a) – Informácie pre platiteľa po prijatí jeho platobného príkazu – Články 58, 60 a 61 – Zodpovednosť poskytovateľa platobných služieb za neautorizované platobné transakcie – Povinnosť tohto poskytovateľa vrátiť tomuto platiteľovi finančné prostriedky z neautorizovaných transakcií – Rámcové zmluvy – Povinnosť uvedeného poskytovateľa poskytnúť uvedenému platiteľovi informácie týkajúce sa dotknutého príjemcu“
Aproximácia právnych predpisov – Platobné služby na vnútornom trhu – Smernica 2007/64 – Zodpovednosť poskytovateľa platobných služieb za neautorizované platobné transakcie – Žaloba o náhradu škody podaná používateľom platobných služieb – Žaloba o vrátenie finančných prostriedkov z platobných transakcií – Žaloba podaná z dôvodu, že dotknutý poskytovateľ služieb si nesplnil svoju povinnosť – Neprípustnosť
[Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/64, článok 47 ods. 1 písm. a), články 58 a 59, článok 60 ods. 1 a článok 86 ods. 1]
(pozri body 37 – 40)
Aproximácia právnych predpisov – Platobné služby na vnútornom trhu – Smernica 2007/64 – Rámcové zmluvy – Informácie pre platiteľa o jednotlivých platobných transakciách – Informácie týkajúce sa príjemcu – Povinnosti poskytovateľa platobných služieb platiteľa – Povinnosť poskytnúť informácie umožňujúce platiteľovi identifikovať fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá bola príjemcom platobnej transakcie odpísanej z jeho účtu
[Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/64, článok 47 ods. 1 písm. a)]
(pozri body 53, 56 – 60, 64 a výrok)
Zhrnutie
ZG, belgický rezident, je majiteľom bankového účtu v Beobank v Belgicku, ku ktorému má vydanú debetnú kartu. V noci z 20. na 21. apríla 2017 uskutočnil prostredníctvom tejto karty v zariadení nachádzajúcom sa vo Valencii (Španielsko) platbu v sume 100 eur. Následne sa s touto kartou a v tom istom mobilnom platobnom termináli uskutočnili ďalšie dve platby v sumách 991 eur a 993 eur.
Na vnútroštátnom súde ZG žiada okrem iného o vrátenie týchto dvoch posledných platieb, ktoré považuje za „neautorizované“. Vysvetľuje, že si už nespomína ani na názov, ani na adresu zariadenia, ani na udalosti, ktoré nasledovali po konzumácii v predmetnom zariadení, a tvrdí, že sa stal obeťou podvodného konania uľahčeného podaním drogy. Beobank však odmieta vrátiť tieto platby, keďže usudzuje, že ZG tieto platby skutočne autorizoval, alebo sa prinajmenšom dopustil „hrubej nedbalosti“.
Následne táto banková inštitúcia poskytla ZG len číselný odkaz a geografickú polohu použitého platobného terminálu, totožnosť príjemcu sporných platieb však uviedla len týmto označením: „COM SU VALENCIA ESP“. Banková inštitúcia príjemcu sporných platieb zase odmieta oznámiť identifikačné informácie o tomto príjemcovi Beobank.
V tomto kontexte si vnútroštátny súd kladie otázku o rozsahu povinnosti poskytovateľa platobných služieb, ktorá je stanovená ustanovením smernice 2007/64 (
1
), „prípadne“ poskytnúť platiteľovi informácie týkajúce sa príjemcu platobnej transakcie. Uvádza, že odpoveď Súdneho dvora na túto otázku mu umožní vyvodiť závery týkajúce sa povinnosti Beobank vrátiť sporné platby.
Súdny dvor vo svojom rozsudku rozhodol, že poskytovateľ platobných služieb platiteľa je podľa toho istého ustanovenia povinný poskytnúť tomuto platiteľovi informácie umožňujúce identifikovať fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá bola príjemcom platobnej transakcie odpísanej z účtu tohto platiteľa, a nielen informácie, ktoré má tento poskytovateľ v súvislosti s touto platobnou transakciou po vynaložení čo najvyššieho úsilia k dispozícii.
Posúdenie Súdnym dvorom
Na úvod Súdny dvor pripomenul, že režim zodpovednosti poskytovateľov platobných služieb za neautorizované platobné transakcie upravený v článku 60 ods. 1 smernice 2007/64 bol predmetom úplnej harmonizácie. V dôsledku toho je s touto smernicou nezlučiteľný tak režim paralelnej zodpovednosti na základe tej istej skutočnosti spôsobujúcej vznik zodpovednosti, ako aj režim súbežnej zodpovednosti, ktorý by užívateľovi platobných služieb umožňoval uplatniť túto zodpovednosť na základe iných skutočností spôsobujúcich vznik zodpovednosti.
Vnútroštátny súd pritom nemôže ignorovať rozlišovanie zavedené v uvedenej smernici v súvislosti s platobnými transakciami v závislosti od toho, či sú autorizované alebo neautorizované. Následne takýto súd nemôže rozhodnúť o žiadosti o vrátenie platieb, akými sú platby sporné vo veci samej, bez toho, aby najprv kvalifikoval tieto platby buď ako autorizované transakcie, alebo ako neautorizované transakcie. Citovaný článok 60 ods. 1 v spojení s článkom 86 ods. 1 smernice 2007/64 (
2
) totiž bráni tomu, aby používateľ platobných služieb mohol uplatniť zodpovednosť poskytovateľa týchto služieb z dôvodu, že tento poskytovateľ si nesplnil svoju informačnú povinnosť stanovenú v článku 47 ods. 1 písm. a) tejto smernice, keďže táto zodpovednosť sa týka vrátenia finančných prostriedkov z platobných transakcií.
Keďže však vnútroštátny súd považuje v rámci svojho posúdenia toho, či boli platby sporné vo veci samej autorizované, za potrebné poznať povahu a rozsah informácií, ktoré musí poskytovateľ platobných služieb dotknutého platiteľa poskytnúť tomuto platiteľovi na základe článku 47 ods. 1 písm. a) smernice 2007/64, nemožno spochybniť relevantnosť prejudiciálnych otázok na vyriešenie sporu vo veci samej.
Pokiaľ ide konkrétne o povahu a rozsah povinností poskytovať informácie upravených v tomto ustanovení, Súdny dvor vzhľadom na to, že smernica 2007/64 vykonala úplnú harmonizáciu, usudzuje, že tieto povinnosti nutne predstavujú povinnosti, ktoré musia členské štáty vykonať bez možnosti odchýliť sa od nich, a dokonca bez možnosti zmierniť ich tým, že ich kvalifikujú ako povinnosti úsilia, a nie ako povinnosti výsledku. Zo štruktúry tohto článku 47 nevyplýva nič, čo by umožňovalo usúdiť, že normotvorca Únie stanovením povinností, ktoré presne uvádzajú opatrenia, ktoré sa majú prijať, sledoval len to, aby sa v tejto súvislosti vynaložilo úsilie.
Okrem toho výraz „prípadne“ obsiahnutý v článku 47 ods. 1 písm. a) smernice 2007/64 treba chápať tak, že znamená, že informácie týkajúce sa príjemcu platobnej transakcie, ktoré musí poskytovateľ tejto platobnej služby poskytnúť dotknutému platiteľovi po odpísaní sumy platobnej transakcie z účtu tohto platiteľa, alebo v čase dohodnutom podľa článku 47 ods. 2 tejto smernice, zahŕňajú informácie, ktoré má tento poskytovateľ k dispozícii alebo ktoré by mal mať k dispozícii v súlade s právom Únie. Tento výklad je podopretý cieľom sledovaným uvedenou smernicou, ktorý okrem iného spočíva v zabezpečení toho, aby používatelia týchto služieb mohli ľahko identifikovať platobné transakcie tak, že sa im poskytne „rovnako vysoká úroveň prehľadných informácií“. Na účely zabezpečenia plne integrovaného a priameho spracúvania dotknutých platieb a na účely zvýšenia efektívnosti a rýchlosti platieb musia byť tieto informácie jednak potrebné a dostatočné v súvislosti tak so zmluvou o platobných službách, ako aj so samotnými platobnými transakciami, a jednak primerané potrebám týchto používateľov.
V tejto veci na splnenie týchto požiadaviek museli byť informácie, ktoré mal poskytovateľ platobných služieb poskytnúť dotknutému platiteľovi na základe článku 47 ods. 1 písm. a) smernice 2007/64, dostatočne presné a významné. Ak by totiž takými neboli, tento platiteľ by nemal možnosť pomocou týchto informácií s istotou identifikovať dotknutú platobnú transakciu. „Odkaz umožňujúci platiteľovi identifikovať každú platobnú transakciu“ uvedený v prvej časti vety článku 47 ods. 1 písm. a) smernice 2007/64 pritom neumožňuje dotknutému platiteľovi priradiť tento odkaz k určitej platobnej transakcii. Dotknutý poskytovateľ platobných služieb platiteľa mal poskytnúť tomuto platiteľovi informácie potrebné na úplné splnenie požiadaviek vyplývajúcich z tohto ustanovenia nutne v rámci dodatočného prvku uvedeného v druhej časti vety tohto článku 47 ods. 1 písm. a), a to „informácie týkajúce sa príjemcu“.
(
1
)	Táto povinnosť je upravená v článku 47 ods. 1 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/64/ES z 13. novembra 2007 o platobných službách na vnútornom trhu, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a ktorou sa zrušuje smernica 97/5/ES (Ú. v. EÚ L 319, 2007, s. 1).
(
2
)	Toto ustanovenie upravuje vo vzťahu k členským štátom dôsledky úplnej harmonizácie, ku ktorej pristupuje tá istá smernica.