62013CC0401
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
MELCHIOR WATHELET
prednesené 4. septembra 2014 (
1
)
Spojené veci C‑401/13 a C‑432/13
Vasiliki Balazs
proti
Casa Judeţeană de Pensii Cluj (C‑401/13)
a
Casa Judeţeană de Pensii Cluj
proti
Attilovi Balazsovi (C‑432/13)
[návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Curtea de Apel Cluj (Rumunsko)]
„Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov — Dávky v starobe — Uplatniteľnosť dohovorov o sociálnom zabezpečení medzi členskými štátmi — Odmietnutie orgánmi členského štátu priznať dávku v starobe za doby zamestnania dosiahnuté na jeho území repatriovanej osobe, pôvodom z iného členského štátu, na základe právnej úpravy Únie“
1.
Návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Curtea de Apel Cluj (Odvolací súd v Kluži) (Rumunsko), sa týkajú výkladu článku 7 ods. 2 písm. c) nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996 (Ú. v. ES L 28, 1997, s. 1; Mim. vyd. 05/003, s. 3), zmeneného a doplneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 z 18. decembra 2006 (
2
) (ďalej len „nariadenie č. 1408/71“).
2.
Tieto návrhy boli podané v rámci sporov medzi pani Vasiliki Balazsovou a Casa Judeţeană de Pensii Cluj (Okresný úrad dôchodkového poistenia v Kluži v Rumunsku, ďalej len „Casa Judeţeană de Pensii“) a medzi Casa Judeţeană de Pensii a Attilom Balazsom vo veci priznania starobného dôchodku pánovi Balazsovi a pani Balazsovej (ďalej spoločne len „manželia Balazsovci“).
I – Právny rámec
A – Právo Únie
3.
Podľa šiesteho odôvodnenia nariadenia č. 1408/71:
„… ustanovenia o koordinácii musia zaručiť pracovníkom, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, na nich závislým osobám a pozostalým zachovanie práv a výhod, ktoré už nadobudli, ako v štádiu nadobúdania.“
4.
Článok 6 uvedeného nariadenia stanovuje:
„Pokiaľ ustanovenie článkov 7, 8 a 46 ods. 4 neustanovuje inak, pokiaľ ide o osoby a prípady, ktorých sa týka, nahrádza toto nariadenie ustanovenia každého dohovoru o sociálnom zabezpečení, záväzného:
a)
… výlučne pre dva alebo viac členských štátov alebo
…“
5.
Odchylne od tohto článku 6, článok 7 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1408/71 stanovuje:
„Bez ohľadu na článok 6 naďalej sa budú uplatňovať:
…
c)
určité ustanovenia dohovorov o sociálnom zabezpečení, ktoré uzavreli členské štáty do dátumu uplatňovania tohto nariadenia za predpokladu, že sú výhodnejšie pre príjemcov dávok, alebo ak vyplývajú z osobitných historických okolností a majú obmedzený časový účinok, ak sú tieto ustanovenia uvedené v prílohe III.“
6.
Článok 45 nariadenia č. 1408/71 upravuje započítavanie období poistenia alebo bydliska v oblasti dôchodkov (starobný dôchodok a pozostalostný dôchodok). Podľa odseku 1 tohto článku „príslušná inštitúcia členského štátu, ktorého právne predpisy podmieňujú nadobudnutie, zachovanie alebo znovunadobudnutie nároku na dávky podľa systému, ktorý nie je osobitným systémom v zmysle odsekov 2 alebo 3 dosiahnutím dôb poistenia alebo dôb bydliska, zohľadní tam, kde je to nevyhnutné, doby poistenia alebo doby bydliska dosiahnuté podľa právnych predpisov ktoréhokoľvek iného členského štátu podľa všeobecného systému alebo podľa osobitného systému buď zamestnanca, alebo samostatne zárobkovo činnej osoby. Na tento účel zohľadní tieto doby, akoby boli dosiahnuté podľa jej vlastných právnych predpisov“.
7.
Spôsob, akým treba priznať dávky, je vysvetlený v článku 46 uvedeného nariadenia:
„1.   Keď podmienky požadované právnymi predpismi členského štátu pre vznik nároku na dávky boli splnené bez toho, aby sa musel použiť článok 45 alebo článok 40 ods. 3, uplatnia sa tieto pravidlá:
a)
príslušná inštitúcia vypočíta výšku dávky, ktorá bude náležať:
i)
na jednej strane iba podľa ustanovení právnych predpisov, ktoré táto inštitúcia uplatňuje;
ii)
na druhej strane podľa odseku 2;
b)
príslušná inštitúcia však môže upustiť od toho, aby sa výpočet vykonal v súlade s písm. a) bodom ii), ak výsledok tohto výpočtu, okrem rozdielov, ktoré vyplývajú z použitia zaokrúhlených čísiel, sa rovná alebo je nižší, ako je výsledok výpočtu, ktorý sa vykonal v súlade s písm. a) bodom i), pokiaľ táto inštitúcia neuplatňuje žiadne právne predpisy obsahujúce pravidlá proti prekrývaniu, ako sa uvádza v článkoch 46b a 46c, alebo ak spomínaná inštitúcia uplatňuje právne predpisy, ktoré obsahuje pravidlá proti prekrývaniu v prípade, ktorý uvádza článok 46c za predpokladu, že tieto právne predpisy stanovujú, že dávky rôzneho druhu sa započítajú iba na základe vzťahu dôb poistenia alebo bydliska, ktoré sa dosiahli výhradne podľa týchto právnych predpisov k dobám poistenia alebo bydliska, požadovaných týmito právnymi predpismi na účely získania plného oprávnenia na dávky.
Príloha IV, časť C uvádza zoznam prípadov s ohľadom na každý dotknutý členský štát, kedy dva výpočty by mohli viesť k takémuto výsledku.
2.   V prípade, kde podmienky požadované právnymi predpismi členského štátu na nadobudnutie nároku na dávky sú splnené iba po použití článku 45 a/alebo článku 40 ods. 3, uplatnia sa tieto pravidlá:
a)
príslušná inštitúcia vypočíta teoretickú výšku dávky, na ktorú by si mohla dotknutá osoba uplatniť nárok za predpokladu, že všetky doby poistenia a/alebo bydliska dosiahnuté podľa právnych predpisov členských štátov, ktorým zamestnanec alebo samostatne zárobkovo činná osoba podliehali, sa dosiahli v tomto štáte podľa právnych predpisov, ktoré uplatňuje v deň priznania dávky. Ak podľa týchto právnych predpisov výška dávky nezávisí od trvania dosiahnutých dôb, táto výška sa považuje za teoretickú výšku uvedenú v tomto pododseku;
b)
príslušná inštitúcia následne stanoví skutočnú výšku dávky na základe teoretickej výšky uvedenej v predchádzajúcom pododseku a podľa pomeru trvania dôb poistenia alebo bydliska dosiahnutých pred vznikom poistnej udalosti podľa právnych predpisov, ktoré uplatňuje táto inštitúcia, k celkovému trvaniu dôb poistenia a dôb bydliska dosiahnutých pred vznikom poistnej udalosti podľa právnych predpisov všetkých dotknutých členských štátov.
3.   Dotknutá osoba má nárok na najvyššiu sumu vypočítanú v súlade s odsekmi 1 a 2 od príslušnej inštitúcie každého členského štátu bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia o znížení, pozastavení alebo odňatí dávky, ktoré umožňujú právne predpisy, podľa ktorých je táto dávka splatná.
Keď nastane tento prípad, porovnanie, ktoré sa má vykonať, sa bude vzťahovať na sumu, ktorá sa určí až po uplatnení týchto ustanovení.
…“
8.
Článok 94 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1408/71 ďalej stanovuje:
„1.   Podľa tohto nariadenia nebudú priznané žiadne práva vzťahujúce sa na obdobie pred 1. októbrom 1972 alebo pred dňom začatia uplatňovania tohto nariadenia na území dotknutého členského štátu alebo na časti územia tohto štátu.
2.   Všetky doby poistenia a tam, kde je to vhodné, všetky doby zamestnania alebo bydliska dosiahnuté podľa právnych predpisov členského štátu pred 1. októbrom 1972 alebo pred dňom začatia uplatňovania tohto nariadenia na území príslušného členského štátu alebo na časti územia tohto štátu, sa zohľadnia na určenie práva, ktoré sa získa podľa ustanovení tohto nariadenia.“
9.
Nariadenie Rady (EHS) č. 574/72 z 21. marca 1972 (
3
), v znení vyplývajúcom najmä z nariadenia Rady (ES) č. 1791/2006 z 20. novembra 2006 (
4
) (ďalej len „nariadenie č. 574/72“), stanovuje postup pri vykonávaní nariadenia č. 1408/71.
B – Dvojstranná dohoda
10.
Dvojstranná dohoda o konečnej právnej úprave týkajúcej sa náhrady príspevkov na sociálne zabezpečenie gréckych politických utečencov repatriovaných z Rumunska, uzavretá 23. februára 1996 medzi gréckou a rumunskou vládou (ďalej len „dvojstranná dohoda“), nie je uvedená v prílohe III k nariadeniu č. 1408/71.
11.
Na účely dvojstrannej dohody sú pojmy „repatriant“ a „doba poistenia“ vymedzené v článku 1 písm. a) a e) uvedenej dohody takto:
„a)
‚repatriant‘ je Grék, ktorý sa po 1. januári 1945 usadil v Rumunsku a mal postavenie politického utečenca, ako aj členovia jeho rodiny, ktorí sa vrátili alebo sa do šiestich rokov odo dňa nadobudnutia platnosti tejto dohody vrátia do Grécka, aby sa tam trvalo usadili;
…
e)
‚doba poistenia‘ je doba, počas ktorej boli v Rumunsku odvádzané podľa rumunských právnych predpisov príspevky na sociálne zabezpečenie.“
12.
Podľa článku 2 dvojstrannej dohody:
„1.   Účastníci dohody upravujú náhradu za príspevky na sociálne zabezpečenie odvedené repatriantmi tak, ako to ustanovujú odseky 2 a 3 tohto článku a článok 3 tejto dohody.
2.   Rumunsko sa zaväzuje zaplatiť Grécku paušálnu sumu ako náhradu za vyplácanie dôchodkov a započítanie dôb poistenia repatriantov Gréckom.
3.   Grécko sa zaväzuje vyplácať dôchodky repatriovaným dôchodcom a zohľadňovať doby poistenia, ktoré dosiahli poistení repatrianti v Rumunsku v súlade s gréckymi právnymi predpismi o sociálnom zabezpečení.“
13.
Náhrada podľa článku 2 ods. 2 dvojstrannej dohody predstavuje v súlade s článkom 3 tejto dohody 15 miliónov amerických dolárov (USD).
14.
Podľa článku 5 tejto dohody „po zaplatení sumy 15 miliónov USD Rumunsku zaniká akákoľvek povinnosť voči repatriovaným gréckym politickým utečencom týkajúca sa ich práv sociálneho zabezpečenia“.
II – Skutkový rámec sporu vo veci samej
15.
Manželia Balazsovci sú grécki štátni príslušníci s trvalým bydliskom v Solúne (Grécko), ktorí majú postavenie „repatriovaných gréckych politických utečencov“.
16.
V roku 1948 bolo pánovi a pani Balazsovcom, v tom čase vo veku 7 a 9 rokov, priznané v Rumunsku postavenie politických utečencov. Boli poistencami rumunského verejného systému sociálneho zabezpečenia, do ktorého odvádzali príspevky 34 rokov 7 mesiacov a 6 dní, a 28 rokov. Do Grécka boli repatriovaní 18. augusta 1990.
17.
V roku 1998 grécke orgány v nadväznosti na žiadosti manželov Balazsovcov o započítanie celkových dôb ich zamestnania v Rumunsku usúdili, že pán a pani Balazsovci dosiahli v Rumunsku doby zamestnania zodpovedajúce 9382 a 8 351 dňom. Z týchto dôb tieto orgány započítali v súlade s gréckymi právnymi predpismi z oblasti sociálneho zabezpečenia 4500 dní.
18.
Následne grécke orgány priznali manželom Balazsovcom starobné dôchodky.
19.
Pani Balazsovej tak bola započítaná celková doba poistenia 6993 pracovných dní, z toho 4500 dní za obdobie zamestnania v Rumunsku a 2 493 dní za obdobie zamestnania v Grécku. Na tomto základe jej bol od 1. apríla 1999 priznaný mesačný dôchodok vo výške 136910 gréckych drachiem (GRD) (približne 390 eur).
20.
Pokiaľ ide o pána Balazsa, bola mu zohľadnená celková doba poistenia 7733 dní, z čoho 4500 dní sa mu započítalo za obdobie zamestnania v Rumunsku a 3 233 dní za obdobie zamestnania v Grécku. Na tomto základe pán Balazs najprv poberal invalidný dôchodok a potom od roku 2009 mu grécke orgány priznali starobný dôchodok, ktorý predstavoval 596,99 eura mesačne.
21.
V dňoch 11. októbra a 27. novembra 2007 sa pani a pán Balazsovci obrátili na Casa Judeţeană de Pensii so žiadosťami o priznanie starobného dôchodku na základe ustanovení nariadení č. 1408/71 a 574/72.
22.
Tieto žiadosti boli zamietnuté rozhodnutiami z 5. októbra 2011 z dôvodu, že keďže manželia Balazsovci boli považovaní za gréckych politických utečencov repatriovaných gréckymi orgánmi, rumunské orgány nemajú podľa článku 5 dvojstrannej dohody povinnosť priznať im starobné dôchodky.
23.
Tribunalul Cluj občianskoprávnymi rozsudkami z 26. septembra 2012 zrušil tieto rozhodnutia a nariadil Casa Judeţeană de Pensii prijať nové rozhodnutia, ktorými budú manželom Balazsovcom priznané starobné dôchodky podľa nariadení č. 1408/71 a 574/72, a v ktorých sa zohľadnia celkové obdobia poistenia dosiahnuté týmito manželmi v Rumunsku. V tejto súvislosti uvedený súd spresnil, že tieto nariadenia boli uplatniteľné na žiadosti manželov Balazsovcov vzhľadom na to, že na dvojstrannú dohodu sa nevzťahuje článok 7 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1408/71, keďže jej uplatňovanie nie je časovo obmedzené, nie je uvedená v prílohe III k tomuto nariadeniu a jej ustanovenia zjavne nemôžu byť považované za výhodnejšie pre príjemcov.
24.
Na základe týchto rozsudkov Casa Judeţeană de Pensii prijal 20. a 27. februára 2013 dve nové rozhodnutia, ktorými podľa ustanovení nariadenia č. 1408/71 priznal pánovi a pani Balazsovcom starobné dôchodky vo výške 405 a 500 rumunských lei (RON) mesačne. V týchto rozhodnutiach sa spresnilo, že v súlade s ustanoveniami nariadenia č. 574/72 sa od celkových dôb poistenia 7733 a 6 993 dní vypočítaných gréckymi orgánmi odpočítalo 4500 dní vzťahujúcich sa na obdobie od 1. júna 1975 do 31. mája 1990, pretože toto obdobie sa prekrýva s obdobiami povinného poistenia, ktoré dosiahli manželia Balazsovci.
25.
V oboch týchto prípadoch boli proti občianskoprávnym rozsudkom Tribunalul Cluj podané odvolania na Curtea de Apel Cluj (Odvolací súd v Kluži), a to tak pánom a pani Balazsovcami, ako aj zo strany Casa Judeţeană de Pensii. Casa Judeţeană de Pensii v zásade tvrdil, že ustanovenia nariadení č. 1408/71 a 574/72 sa v prejednávanej veci neuplatnia z dôvodu existencie dvojstrannej dohody. Podľa tejto dohody totiž zaniká akákoľvek povinnosť Rumunska voči repatriovaným gréckym politickým utečencom, pretože Rumunsko si splnilo svoju povinnosť zaplatiť Grécku 15 miliónov USD. Naopak, manželia Balazsovci na základe ustanovení tých istých nariadení žiadali o uznanie ich nároku na priznanie starobného dôchodku za celé obdobie poistenia, ktoré dosiahli v Rumunsku. V podstate tvrdili, že z dôvodu pristúpenia Rumunska k Európskej únii je tento členský štát povinný uplatniť nariadenia č. 1408/71 a 574/72. Na dvojstrannú dohodu, ktorá je menej výhodná, a nie je uvedená v prílohe III k nariadeniu č. 1408/71, sa totiž nevzťahuje článok 7 ods. 2 písm. c) tohto nariadenia.
26.
Za týchto okolností sa Curtea de Apel Cluj rozhodol prerušiť konania v oboch týchto veciach a položiť Súdnemu dvoru prejudiciálnu otázku.
III – Návrhy na začatie prejudiciálneho konania a konanie pred Súdnym dvorom
27.
Rozhodnutiami z 27. júna a 2. júla 2013 doručenými Súdnemu dvoru 31. a 16. júla 2013 teda Curtea de Apel Cluj prerušil konania a položil Súdnemu dvoru podľa článku 267 ZFEÚ túto prejudiciálnu otázku:
„Majú sa ustanovenia článku 7 ods. 2 písm. c) nariadenia (EHS) č. 1408/71 vykladať tak, že do ich pôsobnosti spadá dvojstranná dohoda uzavretá medzi dvomi členskými štátmi pred dňom nadobudnutia účinnosti uvedeného nariadenia, v ktorej sa tieto štáty dohodli na zrušení povinnosti týkajúcej sa dávok sociálneho zabezpečenia, ktoré má vyplácať jeden zo štátov štátnym príslušníkom druhého štátu, ktorí mali na území prvého štátu postavenie politických utečencov a vrátili sa na územie druhého štátu, oproti zaplateniu paušálnej sumy ako náhrady za vyplácanie dôchodkov a započítanie období, počas ktorých boli v prvom členskom štáte odvádzané príspevky na sociálne zabezpečenie, zo strany prvého štátu?“
28.
Rozhodnutím zo 4. septembra 2013 predseda Súdneho dvora nariadil spojenie vecí.
29.
Manželia Balazsovci, grécka a rumunská vláda a Európska komisia podali písomné pripomienky.
30.
Dňa 4. júna 2014 sa konalo pojednávanie, na ktorom manželia Balazsovci, grécka a rumunská vláda, ako aj Európska komisia, predniesli svoje písomné pripomienky.
IV – Analýza
A – Predmet prejudiciálnej otázky
31.
Otázka položená vnútroštátnym súdom sa týka problému vzťahu medzi dvojstrannou dohodou o sociálnom zabezpečení uzavretou v deň, keď jeden z dvoch štátov, ktoré ju podpísali, ešte nebol členským štátom Európskej únie, a nariadením č. 1408/71.
32.
Problém časovej pôsobnosti nariadenia č. 1408/71 je vyriešený ustálenou judikatúrou, podľa ktorej nariadenie v novom členskom štáte nadobúda účinnosť dňom jeho pristúpenia k Únii. (
5
) Okrem toho, hoci sa nariadenie č. 1408/71 v zásade uplatní len do budúcna, môže sa uplatniť aj na budúce účinky situácií, ktoré vznikli podľa predchádzajúcej právnej úpravy. (
6
)
33.
Skutočnosť, že článok 5 dvojstrannej dohody spresňuje, že po zaplatení sumy 15 miliónov USD Rumunsku „zaniká akákoľvek povinnosť voči repatriovaným gréckym politickým utečencom týkajúca sa ich práv sociálneho zabezpečenia“, nemôže, podľa môjho názoru, zmeniť prístup Súdneho dvora, podľa ktorého nariadenie č. 1408/71 voči Rumunsku nadobudlo účinnosť dňom jeho pristúpenia k Únii, a preto sa uplatní na budúce účinky minulých situácií.
34.
Podľa výkladu článkov 6 a 7 tohto nariadenia je totiž zásada nahradenia nesporná. Článok 7 ods. 2 písm. c) stanovuje dve kumulatívne podmienky (
7
), ako sa od tejto zásady odchýliť. Po prvé medzinárodný dohovor musí byť pre príjemcov výhodnejší, alebo musí vyplývať z osobitných historických okolností, a v takomto prípade musí mať časovo obmedzený účinok. Po druhé musí byť uvedený v prílohe III k nariadeniu č. 1408/71. Keďže v prejednávanej veci dvojstranná dohoda nie je uvedená v prílohe III k tomuto nariadeniu, (
8
) výnimka by sa nemala uplatniť.
35.
Rozsudok Rönfeldt (C‑227/89, EU:C:1991:52) však naznačuje, že zásada nahradenia musí byť vylúčená v prospech uplatnenia medzinárodného dohovoru, pokiaľ tento dohovor poskytuje potenciálnym príjemcom výhodnejšie podmienky, a to nezávisle od toho, či je uvedená v prílohe III k nariadeniu č. 1408/71. Treba teda preskúmať uplatniteľnosť tejto judikatúry v spornej veci.
B – Nahradenie nariadením č. 1408/71 so zreteľom na judikatúru Rönfeldt a jej vývoj
36.
Otázka vzťahu medzi nariadením č. 1408/71 a predchádzajúcim medzinárodným dohovorom je výslovne upravená článkami 6 a 7 uvedeného nariadenia.
37.
Pravidlom je nahradenie nariadením č. 1408/71. Podľa jeho článku 6 „pokiaľ ustanovenie článkov 7, 8 a 46 ods. 4 neustanovuje inak, … nahrádza toto nariadenie ustanovenia každého dohovoru o sociálnom zabezpečení, záväzného… pre dva alebo viac členských štátov“.
38.
Odchylne od tohto pravidla článok 7 ods. 2 písm. c) stanovuje, že „určité ustanovenia dohovorov o sociálnom zabezpečení, ktoré uzavreli členské štáty do dátumu uplatňovania tohto nariadenia, [sa naďalej budú uplatňovať] za predpokladu, že sú výhodnejšie pre príjemcov dávok alebo ak vyplývajú z osobitných historických okolností a majú obmedzený časový účinok, ak sú tieto ustanovenia uvedené v prílohe III“.
39.
Až do vydania rozsudku Rönfeldt (EU:C:1991:52) sa zásada a výnimka uplatňovali striktne: nariadenie nahrádza dohovory o sociálnom zabezpečení medzi členskými štátmi, ktoré nie sú uvedené v prílohe III, a to „aj keď uplatňovanie týchto dohovorov priznáva osobe majúcej nárok na dávky väčšie výhody, než aké vyplývajú z uvedeného nariadenia“ (
9
).
40.
Táto prísnosť podľa Súdneho dvora súvisí s povinným charakterom nahradenia nariadením č. 1408/71, ktoré „neumožňuje výnimky okrem prípadov, ktoré sú výslovne uvedené v nariadení“ (
10
).
41.
Súdny dvor však v rozsudku Rönfeldt (EU:C:1991:52) rozhodol, pričom pripomenul povinný charakter nahradenia a neumožnenie výnimiek, ktoré samotné nariadenie neustanovuje, (
11
) že články 45 ZFEÚ a 48 ZFEÚ „vylučujú stratu výhod sociálneho zabezpečenia…, ktorá by vyplynula z neuplatniteľnosti dohovorov platných medzi dvoma alebo viacerými členskými štátmi a zahrnutých do ich vnútroštátneho práva po nadobudnutí účinnosti nariadenia Rady č. 1408/71“ (
12
).
42.
Súdny dvor však v rozsudku Thévenon (
13
) s odkazom na „osobitné okolnosti, ktoré ho vo veci Rönfeldt, viedli k tomu, že pripustil výnimku z pravidla stanoveného v článku nariadenia č. 1408/71“ (
14
), spresnil, že judikatúru Rönfeldt nemožno uplatniť na pracovníkov, ktorí využili právo na voľný pohyb až po nadobudnutí účinnosti nariadenia.
43.
Napokon, ako Súdny dvor vysvetlil v bode 27 rozsudku Kaske (C‑277/99, EU:C:2002:74), „zásady uvedené v už citovanom rozsudku Rönfeldt majú jediný cieľ, a to zachovať nadobudnutý nárok v sociálnej oblasti a neumožnený v rámci práva Spoločenstva ku dňu, ku ktorému z neho štátny príslušník členského štátu, ktorý sa ho dovoláva, môže mať prospech. Okolnosť, že nariadenie č. 1408/71 sa stane uplatniteľným v členskom štáte pôvodu štátneho príslušníka ku dňu pristúpenia tohto štátu k Európskemu spoločenstvu, teda nemá vplyv na jeho právo nadobudnuté podľa dvojstrannej právnej úpravy, ktorá sa na neho ako jediná vzťahovala v čase, keď si uplatnil právo na voľný pohyb. Takéto riešenie vychádza z myšlienky, že dotknutá osoba je oprávnená mať legitímnu dôveru v skutočnosť, že môže využiť ustanovenia dvojstranného dohovoru“ (kurzívou zvýraznil generálny advokát).
C – Neuplatniteľnosť judikatúry Rönfeldt v prejednávanej veci
44.
Pokiaľ z judikatúry Rönfeldt vyplýva, že zásada nahradenia nariadením č. 1408/71 sa musí vylúčiť v prospech uplatnenia medzinárodnej dohody, ktorá poskytuje potenciálnym príjemcom dávok priaznivejšie zaobchádzanie, potom je potrebné, aby sa táto judikatúra uplatnila v takom prípade, akým je prípad manželov Balazsovcov.
45.
To si nemyslím.
1. Rozhodujúcim kritériom je deň, keď dôjde k uplatneniu práva na voľný pohyb
46.
Domnievam sa, že rozšírenie podmienok vylúčenia zásady nahradenia nariadením č. 1408/71, vyplývajúce z judikatúry Rönfeldt, treba vykladať reštriktívne.
47.
Takýto výklad sa mi zdá byť v súlade so samotným rozsudkom Rönfeldt (EU:C:1991:52) a s rozsudkami, ktoré po ňom nasledovali. Súdny dvor v týchto rozsudkoch pripomína povinný charakter zásady nahradenia ustanovení dohovorov o sociálnom zabezpečení uzatvorených medzi členskými štátmi nariadením. (
15
)
48.
Súdny dvor rovnako reštriktívne odmietol toto rozšírenie výnimky v prípade pracovníkov, ktorí uplatnili svoje právo na voľný pohyb až po nadobudnutí účinnosti nariadenia č. 1408/71. (
16
)
49.
Reštriktívny výklad zodpovedá aj časti kritiky formulovanej v právnej vede, ktorá v rozsudku Rönfeldt (EU:C:1991:52) videla ohrozenie jednoty koordinácie systémov sociálneho zabezpečenia a narušenie zásady prednosti práva EÚ pred vnútroštátnym právom, aj keby bolo zmluvného pôvodu. (
17
)
50.
V tomto ohľade sa taká situácia, akou je situácia manželov Balazsovcov, po skutkovej stránke podstatne líši od prípadov uplatnenia judikatúry Rönfeldt. V týchto veciach osoba, na ktorú sa vzťahuje medzinárodný dohovor, využila svoju slobodu pohybu nielen pred nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 1408/71 (podmienka spresnená v rozsudku Thévenon (
18
)), ale aj po podpise uvedeného medzinárodného dohovoru. (
19
)
51.
Naopak, v prípade manželov Balazsovcov bola dvojstranná dohoda podpísaná 23. februára 1996, teda po tom, ako využili právo na voľný pohyb. Manželia Balazsovci, grécki štátni príslušníci, sa totiž usadili v Rumunsku v roku 1948 a do Grécka boli repatriovaní 18. augusta 1990, teda šesť rokov pred podpisom dvojstrannej dohody.
52.
Nemožno teda spochybniť, že manželia Balazsovci, ak by sme parafrázovali bod 27 rozsudku Kaske (EU:C:2002:74), citovaný v bode 43 týchto návrhov, nemali žiadne právo nadobudnuté na základe dvojstrannej dohody, pretože táto dohoda nebola uplatniteľná v čase, keď využili svoje právo na voľný pohyb. Inými slovami, nemohla existovať legitímna dôvera manželov Balazsovcov, že by sa na nich mohli vzťahovať ustanovenia dvojstranného dohovoru, pretože takýto dohovor v čase využitia práva na voľný pohyb neexistoval.
53.
Za týchto okolností sa domnievam, že rozšírenie výnimky zo zásady nahradenia nariadením č. 1408/71, ktoré vyplýva z rozsudku Rönfeldt (EU:C:1991:52), nemožno uplatniť na takú situáciu, akou je situácia vo veci samej.
54.
Súdnemu dvoru teda navrhujem, aby na otázku položenú vnútroštátnym súdom odpovedal tak, že sa nemožno odchýliť od uplatnenia nariadenia č. 1408/71, tak ako stanovuje článok 6 nariadenia č. 1408/71, pretože pracovníci, na ktorých sa vzťahuje medzinárodný dohovor o sociálnom zabezpečení, využili svoje právo na voľný pohyb pred nadobudnutím účinnosti tohto dohovoru.
2. Dôsledky uplatnenia nariadenia č. 1408/71
55.
V rámci konaní vo veciach samých nahradenie dvojstrannej dohody nariadením č. 1408/71 konkrétne znamená, že od 1. januára 2007 (deň pristúpenia Rumunska k Európskej únii), musia grécke a rumunské orgány na manželov Balazsovcov uplatniť pravidlá započítania dôb poistenia a priznania dávok tak, ako sú stanovené nariadením č. 1408/71.
56.
Inými slovami, dôchodky vyplácané manželom Balazsovcom od 1. januára 2007 jednak Gréckom, jednak Rumunskom, musia byť určené v súlade s článkami 45, 46 a článkom 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71.
57.
Tak Rumunsko, ako aj Grécko musia v dôsledku toho vziať pri určovaní nároku na dávku do úvahy všetky doby poistenia, zamestnania a bydliska dosiahnuté podľa právnych predpisov každého členského štátu pred dátumom uplatniteľnosti nariadenia na území Rumunska.
58.
Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora totiž z článku 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 vyplýva, že členský štát „nie je oprávnený odmietnuť zohľadniť doby poistenia dosiahnuté na území iného členského štátu na účely stanovenia starobného dôchodku len z toho dôvodu, že boli dosiahnuté pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia voči tomuto štátu“ (
20
).
59.
Tento článok sa preto musí vykladať v spojení s článkom 2 ods. 1 toho istého nariadenia v tom zmysle, že „zaručujú zohľadnenie všetkých dôb poistenia, zamestnania alebo bydliska dosiahnuté podľa právnych predpisov členského štátu pred nadobudnutím účinnosti uvedeného nariadenia na určenie práv priznaných v súlade s jeho ustanoveniami, pod podmienkou, že migrujúci pracovník je v čase ich získania štátnym príslušníkom niektorého z členských štátov“ (
21
) (čo je prípad manželov Balazsovcov).
60.
V súlade s článkom 46 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 skutočná výška dávky vyplácaná každým z dotknutých členských štátov bude zodpovedať pomeru trvania dôb poistenia alebo bydliska dosiahnutých manželmi Balazsovcami na území každého z uvedených členských štátov pred vznikom nároku na dôchodok, a to podľa ich vnútroštátnej právnej úpravy.
61.
Ako totiž potvrdzuje článok 15 ods. 1 nariadenia č. 574/72, „ak majú inštitúcie dvoch alebo viacerých členských štátov priznať dávky v súvislosti s[o]… starobou… v súlade s ustanoveniami článku 46 ods. 2 nariadenia, každá z dotknutých inštitúcií osobitne uskutoční úhrn dôb, pričom zohľadní všetky doby poistenia alebo bydliska dosiahnuté zamestnancom alebo samostatne zárobkovo činnou osobou podľa právnych predpisov všetkých členských štátov, ktoré sa na neho vzťahovali…“.
62.
Napokon, podľa článku 46 ods. 3 nariadenia č. 1408/71 manželia Balazsovci „[budú mať] nárok na najvyššiu čiastku…, od príslušnej inštitúcie každého členského štátu“ medzi skutočnou čiastkou opísanou vyššie a čiastkou vypočítanou len na základe vnútroštátnych právnych predpisov podľa článku 46 ods. 1 nariadenia č. 1408/71.
3. Dodatočné pripomienky k dôsledkom uplatňovania nariadenia č. 1408/71
63.
Svoju analýzu by som chcel doplniť o dve dodatočné pripomienky týkajúce sa konkrétnych dôsledkov uplatnenia nariadenia č. 1408/71 pre Grécko a Rumunsko na jednej strane a manželov Balazsovcov na druhej strane.
64.
Po prvé som si vedomý toho, že vylúčenie uplatnenia dotknutej dvojstrannej dohody v konaní vo veci samej môže mať vplyv na rozsah práv a povinností prijatých členskými štátmi, ktoré sú účastníkmi tejto dohody, pretože pre obdobie po 1. januári 2007 dávka starobného dôchodku, ktorú manželom Balazsovcom vypláca Grécko, už bude zodpovedať iba pomeru dôb poistenia dosiahnutých v Grécku.
65.
Dôsledky spochybnenia dvojstrannej dohody jedným alebo druhým členským štátom, ktorý je jej účastníkom, však nepatria do právomoci Súdneho dvora.
66.
Po druhé by som sa chcel vrátiť k téze obhajovanej Komisiou, podľa ktorej rozhodnutia, ktoré 20. a 27. februára 2013 prijal Casa Judeţeană de Pensii na základe rozsudkov Tribunalul Cluj z 26. septembra 2012, boli v súlade s právom Únie vzhľadom na to, že uplatňovali nariadenie č. 1408/71.
67.
Súdny dvor sa Komisie výslovne opýtal, či touto analýzou neobhajuje tretí prístup, ktorý spočíva v spoločnom uplatnení nariadenia č. 1408/71 (rumunskými orgánmi prostredníctvom rozhodnutí z 20. a 27. februára 2013) a dvojstrannej dohody (gréckymi orgánmi). Komisia na pojednávaní, ktoré sa konalo 4. júna 2014, uviedla, že jej analýza umožňuje výhradne zosúladiť zásady stanovené v rozsudkoch Walder (EU:C:1973:62) a Rönfeldt (EU:C:1991:52), teda jednak zásadu nahradenia dvojstrannej dohody nariadením č. 1408/71 a jednak zásadu zachovania výhodnejších podmienok obsiahnutých v tejto dohode.
68.
Domnievam sa však, že takéto riešenie nezávisle od praktického hľadiska, ktoré predstavuje pre manželov Balazsovcov, nie je po právnej stránke v súlade s nariadením č. 1408/71.
69.
Naopak, ako na tom istom pojednávaní pripomenul zástupca rumunskej vlády, článok 7 nariadenia č. 1408/71 neumožňuje spoločné uplatňovanie tohto nariadenia a medzinárodného dohovoru. To je však práve to, bez ohľadu na to, čo tvrdí Komisia, k čomu smeruje riešenie, ktoré presadzuje.
D – Subsidiárne o právomoci Súdneho dvora určiť výhodnejšiu normu
70.
V prípade, že by Súdny dvor nesúhlasil s mojím výkladom a rozhodol by sa rozšíriť judikatúru Rönfeldt na prípad manželov Balazsovcov, vznikla by otázka kritéria na stanovenie najvýhodnejšej normy.
1. Tvrdenia účastníkov konania
71.
Grécko, Komisia a manželia Balazsovci sa vo svojich písomných pripomienkach domnievajú, že uplatnenie nariadenia č. 1408/71 by viedlo k výhodnejšej situácii pre príjemcov dávok, pretože by im umožnilo získať starobný dôchodok za celú dobu zamestnania a poistenia dosiahnutú v Rumunsku.
72.
Len rumunská vláda tvrdí opak, pričom uvádza najmä tieto dva argumenty:
—
Po prvé sa domnieva, že z článku 1 písm. e), článku 2 ods. 2 a článku 5 dvojstrannej dohody, ako aj z jej cieľa, ktorým je konečná úprava zúčtovania príspevkov na sociálne zabezpečenie repatriovaných gréckych politických utečencov, vyplýva, že Grécko sa zaviazalo uznať celú dobu poistenia dosiahnutú v Rumunsku a vyplácať dôchodky za celú túto dobu. Inými slovami, obmedzením valorizácie tejto doby na pätnásť rokov Grécko jednostranne zmenilo povinnosti, ktoré má zaručiť podľa dvojstrannej dohody, a
—
po druhé, pokiaľ ide o otázku, či sú práva vyplývajúce z dvojstrannej dohody pre príjemcov dávok výhodnejšie, než práva vyplývajúce z nariadenia č. 1408/71, rumunská vláda uvádza, že dvojstranná dohoda sa obmedzuje na určenie vnútroštátnej právnej úpravy uplatniteľnej na účely priznania dôchodku. Treba teda konkrétne stanoviť, so zreteľom na okolnosti každého prejednávaného prípadu, ktorý právny režim je pre príjemcov dávok výhodnejší. Keďže v prejednávanej veci je suma dôchodku vyplácaná gréckymi orgánmi manželom Balazsovcom vyššia ako suma, ktorú im vyplácajú rumunské orgány, je pre nich výhodnejšie uplatnenie dvojstrannej dohody, a to aj v prípade, ak by sa mal Súdny dvor domnievať, že grécke orgány môžu jednostranne stanoviť dobu poistenia, ktorá sa má zohľadniť.
2. Posúdenie
73.
Domnievam sa, že určenie, či je pre manželov Balazsovcov výhodnejšie nariadenie č. 1408/71 alebo dvojstranná dohoda, nevyhnutne vedie k predbežnému výkladu uvedenej dohody a prípadne vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá sa uplatní podľa nej.
a) Výklad medzinárodného dohovoru
74.
Hoci súhlasím s výkladom dvojstrannej dohody, ktorý obhajuje rumunská vláda, nemyslím si, že Súdnemu dvoru prislúcha vyjadrovať sa k rozsahu povinností Grécka podľa dvojstrannej dohody. (
22
)
75.
V tomto ohľade však treba spresniť, že Súdny dvor v bode 37 svojho rozsudku Wencel (EU:C:2013:303) usúdil, že „ustanovenie Únie, ktoré rovnako ako článok 7 ods. 2 nariadenia [č. 1408/71] stanovuje prednostné uplatnenie bilaterálneho dohovoru, nemôže mať rozsah, ktorý by bol v rozpore so zásadami, na ktorých je založená právna úprava, ktorej je súčasťou“.
76.
Práve v tomto zmysle Súdny dvor rozhodol, že ustanovenia dohovoru prevzaté v prílohe III k nariadeniu č. 1408/71 – a v dôsledku toho uplatniteľné namiesto uvedeného nariadenia – treba považovať za nezlučiteľné s článkom 45 ZFEÚ a 51 ZFEÚ. (
23
)
77.
Keďže Súdny dvor uviedol tieto zásady v súvislosti s uplatnením výnimky stanovenej článkom 7 ods. 2 nariadenia č. 1408/71, použijú sa a fortiori v súvislosti s výnimkou stanovenou judikatúrou vyplývajúcou z rozsudku Rönfeldt (EU:C:1991:52).
78.
Za týchto okolností je opodstatnené sa domnievať, že aby bol taký medzinárodný dohovor, o aký ide v konaniach vo veciach samých, zlučiteľný so zásadami, na ktorých je založené nariadenie č. 1408/71 a články 45 ZFEÚ a 51 ZFEÚ, musí sa vykladať tak, že Gréckej republike, ktorá sa článkom 2 ods. 3 dvojstrannej dohody zaviazala „vyplácať dôchodky repatriovaným dôchodcom a zohľadňovať doby poistenia, ktoré dosiahli poistení repatrianti v Rumunsku“, ukladá priznať dôchodok zodpovedajúci celej tejto dobe.
79.
Inak povedané, odkaz v gréckej právnej úprave na článok 2 ods. 3 dvojstrannej dohody neoslobodzuje grécke orgány od povinnosti vykladať túto dohodu v súlade so zmluvou.
b) Určenie výhodnejšej normy
80.
Pokiaľ ide o konkrétne určenie výhodnejšej normy, nazdávam sa v súlade s judikatúrou Súdneho dvora, že „vnútroštátnemu súdu [prislúcha] overiť, či uplatnenie medzinárodného dohovoru je v skutočnosti pre dotknutých pracovníkov viac či menej výhodné než uplatnenie nariadenia. V prvom prípade treba uplatniť ako výnimku a v súlade so zásadou potvrdenou v už citovanom rozsudku Rönfeldt pravidlá stanovené [dvojstrannou dohodou]. V opačnom prípade sa musia uplatniť pravidlá stanovené nariadením tak, ako ich vykladá Súdny dvor“ (
24
).
81.
Inými slovami, vnútroštátnemu súdu prislúcha „posúdiť, či dotknutá osoba skutočne na základe dohovoru o sociálnom zabezpečení [, vykladanom v súlade s pravidlami, na ktorých je založené nariadenie č. 1408/71,] získa nárok na dávku za výhodnejších podmienok“ (
25
).
82.
Na tento účel musí vnútroštátny súd porovnať situáciu manželov Balazsovcov, pokiaľ by ich dôchodok bol vypočítaný a priznaný podľa dvojstrannej dohody vykladanej v súlade s právom Únie alebo podľa nariadenia č. 1408/71.
83.
Pri určovaní nárokov, ktorých sa manželia Balazsovci môžu domáhať podľa nariadenia č. 1408/71, vnútroštátny súd musí nevyhnutne zohľadniť články 45, 46 a článok 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71. (
26
)
84.
V tomto podpornom prípade sa teda na manželov Balazsovcov takisto in fine uplatní len jeden z dvoch právnych textov: nariadenie č. 1408/71 alebo dvojstranná dohoda.
E – O časovom obmedzení účinkov rozsudku, ktorý bude vydaný
85.
Rumunská vláda vo svojich písomných pripomienkach žiada Súdny dvor, aby v prípade, že rozhodne, že rumunským orgánom prislúcha priznať manželom Balazsovcom nárok na dôchodok podľa nariadenia č. 1408/71, časovo obmedzil účinky svojho rozsudku.
86.
Takáto žiadosť má zmysel len vtedy, ak Súdny dvor zvolí možnosť, ktorou som sa zaoberal predovšetkým alebo, v opačnom prípade, ak vnútroštátny súd dospeje k záveru, že pre dotknuté osoby je nariadenie č. 1408/71 výhodnejšie ako dvojstranná dohoda.
87.
Ako priznáva samotná rumunská vláda, k takému obmedzeniu môže dôjsť len vtedy, ak sú splnené dve kritériá, a to dobrá viera účastníkov a nebezpečenstvo vážneho narušenia.
1. Tvrdenia rumunskej vlády
88.
Pokiaľ ide o dobrú vieru, rumunská vláda uvádza, že jej prístup vychádza z ustálenej judikatúry Súdneho dvora, podľa ktorej právo Únie vylučuje stratu výhod sociálneho zabezpečenia pre pracovníkov z dôvodu nahradenia medzinárodného dohovoru nariadením č. 1408/71.
89.
Okrem toho situácia Rumunska sa líši od situácie iných členských štátov, ktoré uzatvorili dohody s Gréckom a ktoré sa rozhodli uplatniť nariadenie č. 1408/71.
90.
Pokiaľ ide o nebezpečenstvo vážneho narušenia, rumunská vláda sa dovoláva skutočnosti, že príspevky osôb uvedených v dvojstrannej dohode boli ovplyvnené zaplatením paušálnej sumy vo výške 15 miliónov USD gréckej vláde a že v dôsledku toho bude v prípade uplatnenia nariadenia č. 1408/71 potrebné nájsť ďalšie zdroje financovania.
91.
Podľa odhadu rumunskej Casa Națională de Pensii Publice dodatočná suma, ktorú bude potrebné zaplatiť, dosiahne výšku 38560683 RON (približne 8680537 eur). Rumunská vláda dopĺňa, že bolo podaných takmer 800 žalôb podobných žalobám manželov Balazsovcov.
2. Posúdenie
92.
Ako som už uviedol, súhlasím s výkladom dvojstrannej dohody a rozsahu povinností každého účastníka tejto dohody, ako ho podala rumunská vláda.
93.
V rámci preskúmania časového obmedzenia účinkov rozsudku Súdneho dvora sa však podmienka dobrej viery netýka dôvery štátu vo výklad svojho vnútroštátneho práva (a to vrátane medzinárodných dohôd, ktorých je účastníkom), ale skôr dôvery, ktorú mohol mať pri svojom výklade práva Únie. (
27
)
94.
Aj keď môže byť dosah judikatúry Rönfeldt v prejednávanej veci prípadne sporný a môže byť predmetom výkladu, nič to nemení na tom, že Rumunsko mohlo očakávať, že od 1. januára 2007 bude musieť uplatňovať nariadenie č. 1408/71.
95.
Zatiaľ čo Rumunsko požadovalo začleniť dvojstrannú dohodu do prílohy III k uvedenému nariadeniu, Grécko túto jej žiadosť zamietlo. Za týchto okolností musí prevládnuť dôvera v uplatnenie základného pravidla – teda nahradenie dvojstrannej dohody nariadením č. 1408/71 podľa článku 6 uvedeného nariadenia.
96.
Za týchto okolností sa domnievam, že netreba obmedzovať účinky rozsudku, ktorý bude vydaný, pretože ak nie je splnené kritérium dobrej viery, „nie je potrebné preskúmať, či je splnené druhé kritérium… týkajúce sa rizika vážnych ťažkostí“ (
28
).
97.
V každom prípade sa nazdávam, že riziko vážnych ťažkostí sa tiež nepreukázalo.
98.
V skutočnosti podľa odhadu rumunskej správy dôchodkového poistenia dodatočná suma, ktorá sa bude musieť zaplatiť v prípade, že sa uplatní nariadenie č. 1408/71, nad rámec 15 miliónov USD zaplatených podľa dvojstrannej dohody, dosiahne výšku 38560683 RON (približne 8680537 eur).
99.
Predovšetkým so zreteľom na neexistenciu presnejších číselných údajov nemožno vylúčiť, že suma uvedená rumunskou vládou zahŕňa aj tých 800 už podaných žalôb, podobných žalobám manželov Balazsovcov. Prípadné časové obmedzenie účinkov rozsudku by na tieto veci nemalo žiadny vplyv. (
29
)
100.
Okrem toho treba pripomenúť, že finančné dôsledky, ktoré by mohli vyplynúť pre členský štát z rozsudku vydaného v prejudiciálnom konaní, samy osebe neodôvodňujú časové obmedzenie účinkov tohto rozsudku. (
30
) Nebezpečenstvo vážnych hospodárskych dôsledkov takisto treba posúdiť so zreteľom na počet právnych vzťahov vytvorených v dobrej viere na základe právnej úpravy považovanej za platnú a účinnú. (
31
)
101.
Okrem obmedzení uplatnenej sumy však treba konštatovať, že rumunská vláda neinformuje o počte potenciálne dotknutých situácií.
102.
Za týchto okolností nemožno podmienku týkajúcu sa vážnych ťažkostí považovať za preukázanú.
V – Návrh
103.
V takej situácii, akou je situácia v konaní vo veci samej, využili príjemcovia dávok svoje právo na voľný pohyb pred podpisom príslušného medzinárodného dohovoru o sociálnom zabezpečení. So zreteľom na túto konkrétnu skutočnosť sa domnievam, že nemožno uplatniť výnimku stanovenú v rozsudku Rönfeldt (EU:C:1991:52).
104.
V dôsledku toho a so zreteľom na predchádzajúce úvahy navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prejudiciálnu otázku, ktorú položil Curtea de Apel Cluj, takto:
1.
Od uplatňovania nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneným a doplneným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 z 18. decembra 2006, sa nemožno odchýliť, pokiaľ pracovníci, na ktorých sa vzťahuje medzinárodný dohovor o sociálnom zabezpečení, využili svoje právo na voľný pohyb pred nadobudnutím platnosti tohto dohovoru.
2.
Subsidiárne, ak by sa Súdny dvor rozhodol uplatniť v konaní vo veciach samých judikatúru Rönfeldt (C‑227/89, EU:C:1991:52), vnútroštátnemu súdu by prislúchalo posúdiť, či pre manželov Balazsovcov vyplýva z dvojstrannej dohody o konečnej právnej úprave týkajúcej sa náhrady príspevkov na sociálne zabezpečenie gréckych politických utečencov repatriovaných z Rumunska, uzavretá 23. februára 1996 medzi gréckou a rumunskou vládou, vykladanej v súlade s pravidlami, na ktorých je založené nariadenie č. 1408/71, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením č. 118/97, v znení nariadenia č. 1992/2006, nárok na dávku za výhodnejších podmienok, ako sú podmienky vyplývajúce z uplatnenia článkov 45, 46 a článku 94 ods. 2 tohto nariadenia v oboch štátoch.
(
1
)	Jazyk prednesu: francúzština.
(
2
)	Ú. v. EÚ L 392, s. 1.
(
3
)	Ú. v. ES L 74, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 83.
(
4
)	Ú. v. EÚ L 363, s. 1.
(
5
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok Wencel (C‑589/10, EU:C:2013:303, bod 30). Pozri tiež rozsudok Duchon (C‑290/00, EU:C:2002:234, body 21 a 22).
(
6
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok Wencel (EU:C:2013:303, bod 33).
(
7
)	Tamže (bod 36).
(
8
)	Vláda Grécka a vláda Rumunska sa zhodli na tom, že dvojstranná dohoda nebola v nadväznosti na memorandum predložená gréckymi orgánmi správnej komisii pre sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov, ktorá túto dohodu schválila na svojej 303. schôdzi, ktorá sa konala v Bruseli 12. a 13. decembra 2006 (napriek žiadosti Rumunska v opačnom zmysle), prevzatá v prílohe III k nariadeniu č. 1408/71.
(
9
)	Rozsudok Walder (82/72, EU:C:1973:62, bod 8).
(
10
)	Tamže (bod 6).
(
11
)	Bod 22.
(
12
)	Bod 29.
(
13
)	C‑475/93, EU:C:1995:371, body 26 až 28. Pozri v tomto zmysle aj rozsudky Thelen (C‑75/99, EU:C:2000:608, bod 16), ako aj Habelt a i. (C‑396/05, EU:C:2007:810, bod 119).
(
14
)	Rozsudok Thévénon (EU:C:1995:371, bod 27).
(
15
)	Bod 22. Pozri tiež v tomto zmysle rozsudky Thelen (EU:C:2000:608, bod 14), a Habelt a i. (EU:C:2007:810, bod 118), ako aj návrhy, ktoré predniesol generálny advokát vo veci Kaske (EU:C:2001:549, bod 10).
(
16
)	Rozsudky Thévenon (EU:C:1995:371, body 26 až 28), Thelen (EU:C:2000:608, bod 16) a Habelt a i. (EU:C:2007:810, bod 119).
(
17
)	Pozri najmä Kessler, F., „Zohľadnenie nárokov na dôchodok získaných podľa dvojstranného dohovoru uzatvoreného pred nadobudnutím účinnosti nariadenia (EHS) č. 1408/71“, Revue de droit sanitaire et social, 1991, s. 368 až 370, a Van Raepenbusch, S., „Vzťahy medzi nariadením (EHS) č. 1408/71 a medzinárodnými dohovormi v oblasti sociálneho zabezpečenia pracovníkov pohybujúcich sa v rámci Spoločenstva“, Cahiers de droit européen, 1991, s. 449 až 466, osobitne bod 10. Vyjadrujúci sa výslovne v prospech reštriktívneho výkladu, González‑Sancho López, E., „Relaciones entre legislación comunitaria y convenios bilaterales en materia de seguridad social de migrantes: de la sentencia Rönfeldt al caso Peschiutta“, Revista de trabajo y Seguridad Social, č. 5, január – marec 1992, s. 81 až 92.
(
18
)	EU:C:1995:371, body 26 až 28.
(
19
)	Vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok Rönfeldt (EU:C:1991:52), dotknutý medzinárodný dohovor zaväzoval Spolkovú republiku Nemecko a Dánske kráľovstvo. Dohovor bol uzatvorený 14. augusta 1953 a uplatnil sa na príjemcu dávok, nemeckého štátneho príslušníka, ktorý využil slobodu pohybu v roku 1957 a v roku 1971 sa vrátil do Nemecka. Vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok Thelen (EU:C:2000:608), dotknutý medzinárodný dohovor zaväzoval Rakúsku republiku a Spolkovú republiku Nemecko. Dohovor bol uzatvorený 19. júla 1978 a uplatnil sa na príjemcu dávok, nemeckého štátneho príslušníka, ktorý žil v Rakúsku od r. 1986 do r. 1996, kde vykonával zárobkovú činnosť od r. 1991 do r. 1993. Vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok Kaske (EU:C:2002:74), dotknutý medzinárodný dohovor zaväzoval opäť Rakúsku republiku a Spolkovú republiku Nemecko. Dohovor nadobudol účinnosť 1. októbra 1979 a uplatnil sa na príjemcu dávok, ktorý mal nemecké občianstvo a rakúske občianstvo. Príjemca dávok vykonával zárobkovú činnosť v Rakúsku od r. 1972 do r. 1982, v Nemecku od r. 1983 do mája 1996 (nepretržite) a v júni 1996 sa vrátil do Rakúska. Vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok Naranjo Arjona a i. (C‑31/96 až C‑33/96, EU:C:1997:475), bola situácia mierne odlišná, pretože dotknutý medzinárodný dohovor, ktorý zaväzoval Spolkovú republiku Nemecko a Španielske kráľovstvo, nadobudol účinnosť 1. novembra 1977 počas pobytu príjemcu dávok. Tento príjemca dávok bol španielskym štátnym príslušníkom, ktorý využil slobodu pohybu v r. 1966 a v r. 1991 sa vrátil do Španielska. Aj za tohto predpokladu však príjemca dávok mohol mať legitímnu dôveru v uplatnenie dotknutého dohovoru, pretože zostal v hostiteľskej krajine štrnásť rokov a do krajiny svojho pôvodu sa vrátil v čase, keď dohovor ešte stále platil.
(
20
)	Rozsudok Duchon (EU:C:2002:234, bod 23). Pozri aj v tomto zmysle rozsudky Rönfeldt (EU:C:1991:52, bod 16); Rundgren (C‑389/99, EU:C:2001:264, bod 29), ako aj Kauer (C‑28/00, EU:C:2002:82, bod 22).
(
21
)	Rozsudok Belbouab (10/78, EU:C:1978:181, bod 8), kurzívou zvýraznil generálny advokát.
(
22
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok TNT Express Nederland (C‑533/08, EU:C:2010:243, body 58 až 63) a uznesenie Hartmann (C‑162/98, EU:C:1998:539), v ktorom Súdny dvor pripomenul, že nie je príslušný vykladať medzinárodnú dohodu uzavretú medzi viacerými členskými štátmi.
(
23
)	Pozri rozsudok Habelt a i. (EU:C:2007:810, body 124 a 125).
(
24
)	Rozsudok Naranjo Arjona a i. (EU:C:1997:475, bod 29).
(
25
)	Rozsudok Martínez Domínguez a i. (C‑471/99, EU:C:2002:523, bod 31).
(
26
)	Pozri vyššie uvedené úvahy týkajúce sa dôsledkov uplatnenia nariadenia č. 1408/71.
(
27
)
(
28
)	Rozsudok Transportes Jordi Besora (C‑82/12, EU:C:2014:108, bod 47).
(
29
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok Bosman (C‑415/93, EU:C:1995:463, bod 144).
(
30
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok Nisipeanu (C‑263/10, EU:C:2011:466, bod 34).
(
31
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok Roders a i. (C‑367/93 až C‑377/93, EU:C:1995:261, bod 43).