62018CJ0123_RES
Lieta C‑123/18 P
HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH
pret
Eiropas Savienības Padomi
Tiesas (virspalāta) 2019. gada 10. septembra spriedums
Apelācija – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Ierobežojoši pasākumi pret Irānu – Tā kaitējuma atlīdzināšana, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai esot nodarīts sakarā ar tās nosaukuma iekļaušanu to personu un vienību sarakstā, uz kurām attiecas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana
Ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi – Pietiekami būtisks Savienības tiesību pārkāpums – Iestādes rīcības brīvība, pieņemot tiesību aktu – Iestādes tiesību akta vai rīcības prettiesiskuma izvērtējums – Pietiekami būtiska Savienības tiesību pārkāpuma esamības izvērtējums – Attiecīgās iestādes iespējas atsaukties uz atbilstošu elementu, kas nav ņemts vērā, pieņemot attiecīgo tiesību aktu vai rīcību, neesamība
(LESD 340. panta otrā daļa)
(sal. ar 32.–34., 36.–39., 42.–51., 82., 83., 85. un 86. punktu)
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Irānu – Tādu personu, vienību vai struktūru līdzekļu iesaldēšana, kuras Padome ir apzinājusi kā tādas, kas piedalās kodolieroču izplatīšanā – Pienākums šo pasākumu attiecināt uz vienībām, kuras šādai vienībai pieder vai kuras tā kontrolē – Piederošas vai kontrolētas vienības jēdziens – Netieša piederība vai kontrole – To vienību vai struktūru, kuras Padome ir apzinājusi kā tādas, kas piedalās kodolieroču izplatīšanā, spēja ietekmēt tām piederošās vai kontrolētās vienības izvēles – Iekļaušana – Juridiskas, ar īpašumtiesībām vai dalību piederošās vai kontrolētās sabiedrības pamatkapitālā saistītas saiknes neesamība – Ietekmes neesamība – Vienība, kas darbojas tās vienības vārdā, uz kuru attiecas ierobežojošie pasākumi – Iekļaušana
(Padomes Regulas Nr. 961/2010 16. panta 2. punkta d) apakšpunkts)
(sal. ar 68.–70., 75. un 77. punktu)
Rezumējums
Atcelt Vispārējās tiesas spriedumu, ar ko noraidīta saskaņā ar Vācijas tiesībām reģistrētas sabiedrības prasība par zaudējumu atlīdzību sakarā ar tās iekļaušanu to personu un vienību sarakstā, uz kurām attiecas līdzekļu iesaldēšanas pasākumi, kas vērsti pret Irānu
Ar 2019. gada 10. septembra spriedumu HTTS/Padome (C‑123/18 P) Tiesa virspalātas sastāvā apmierināja apelācijas sūdzību, ko sabiedrība HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (turpmāk tekstā – “apelācijas sūdzības iesniedzēja”) bija iesniegusi par Vispārējās tiesas 2017. gada 13. decembra spriedumu HTTS/Padome (T‑692/15, EU:T:2017:890, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”). Ar šo spriedumu Vispārējā tiesa noraidīja prasību par to zaudējumu atlīdzību, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai esot nodarīti, ar divām Padomes regulām (
1
) iekļaujot tās nosaukumu to personu un vienību sarakstā, uz kurām attiecas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanas pasākumi, kas vērsti pret Irānu (turpmāk tekstā – “strīdīgie saraksti”). Atšķirībā no Vispārējās tiesas Tiesa nosprieda, ka Padome, lai pierādītu, ka nav izdarījusi Savienības tiesību pārkāpumu, kas varētu izraisīt Savienības ārpuslīgumisko atbildību, nevar atsaukties uz apstākļiem, kuri nav ņemti vērā, iekļaujot apelācijas sūdzības iesniedzēju šajos sarakstos.
Apelācijas sūdzības iesniedzēja ir saskaņā ar Vācijas tiesībām reģistrēta sabiedrība, kas veic darbību jūras pārvadājumu aģentēšanā un kuģu tehniskajā apkalpošanā. Apelācijas sūdzības iesniedzējas strīds ar Padomi ir saistīts ar vairākām lietām par ierobežojošiem pasākumiem, kas veikti saistībā ar cīņu pret kodolieroču izplatīšanu Irānā un kas noteikti attiecībā uz kādu jūras pārvadājumu kompāniju, kā arī noteiktām ar to saistītām fiziskām vai juridiskām personām, tostarp apelācijas sūdzības iesniedzēju. Pirmreizējā, 2010. gada jūlijā veiktā, apelācijas sūdzības iesniedzējas nosaukuma iekļaušana strīdīgajos sarakstos netika apstrīdēta. Savukārt 2010. gada oktobrī veikto tās otrreizējo iekļaušanu sarakstos Vispārējā tiesa atcēla (spriedums, 2011. gada 7. decembris, HTTS/Padome, T‑562/10, EU:T:2011:716). Ar pārsūdzēto spriedumu Vispārējā tiesa tomēr noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību par to zaudējumu atlīdzību, kas izriet no šīs iekļaušanas sarakstos.
Tiesa šajā lietā nosprieda, ka pārsūdzētajā spriedumā ir vairākas tiesību kļūdas. Tā tostarp uzsver, ka Savienības ārpuslīgumiskās atbildības iestāšanās nosacījums, saskaņā ar kuru ir jābūt notikušam pietiekami būtiskam Savienības tiesību normas pārkāpumam, paredz veikt obligātu līdzsvarošanu – kas ir īpaši svarīga ierobežojošo pasākumu jomā – starp privātpersonu interesēm tikt aizsargātām no iestāžu prettiesiskas rīcības un rīcības brīvību, kas ir jāatzīst šīm iestādēm, lai netiktu paralizēta to darbība. Ņemot vērā šos apsvērumus, Tiesa norāda, ka prasības par zaudējumu atlīdzību ietvaros, tāpat kā arī citu prasību ietvaros, tāda tiesību akta vai rīcības prettiesiskums, kas var izraisīt Savienības ārpuslīgumisko atbildību, ir jāizvērtē, ņemot vērā tiesību un faktiskos apstākļus, kas pastāvēja minētā akta vai rīcības brīdī. Tā arī uzskata, ka pietiekami būtiska Savienības tiesību normas pārkāpuma esamība ir jāizvērtē, ņemot vērā apstākļus, kādos iestāde ir rīkojusies šajā datumā. Tādējādi tā secina, ka, lai apstrīdētu šāda pārkāpuma esamību, attiecīgā iestāde var atsaukties tikai uz apstākļiem, ko tā ir ņēmusi vērā, pieņemot attiecīgo tiesību aktu.
Līdz ar to Tiesa atceļ Vispārējās tiesas spriedumu un uzdod tai veikt jaunu pārbaudi par iespējama pietiekami būtiska Savienības tiesību normas pārkāpuma esamību, neizskatot apstākļus, uz kuriem Padome ir atsaukusies prasības par zaudējumu atlīdzību ietvaros, bet kurus tā nebija ņēmusi vērā, iekļaujot apelācijas sūdzības iesniedzēju minētajos sarakstos.
(
1
)	Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 668/2010 (2010. gada 26. jūlijs), ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2010, L 195, 25. lpp.), un Padomes Regula (ES) Nr. 961/2010 (2010. gada 25. oktobris), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu Nr. 423/2007 (OV 2010, L 281, 1. lpp.).