62020CJ0315
TIESAS SPRIEDUMS (astotā palāta)
2021. gada 11. novembrī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Regula (EK) Nr. 1013/2006 – Atkritumu sūtījumi – 3. panta 5. punkts un 11. panta 1. punkta i) apakšpunkts – Direktīva 2008/98/EK – Atkritumu apsaimniekošana – 16. pants – Pašpietiekamības un tuvuma principi – Lēmums 2000/532/EK – Eiropas Atkritumu katalogs (EAK) – Jaukti sadzīves atkritumi, kas mehāniski tiek apstrādāti, nemainot to īpašības
Lietā C‑315/20
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Consiglio di Stato (Valsts padome, Itālija) iesniedza ar 2019. gada 10. oktobra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2020. gada 13. jūlijā, tiesvedībā
Regione Veneto
pret
Plan Eco Srl,
piedaloties
Futura Srl,
TIESA (astotā palāta)
šādā sastāvā: septītās palātas priekšsēdētājs J. Pasers [J. Passer] (referents), kas pilda astotās palātas priekšsēdētāja pienākumus, tiesneši L. S. Rosi [L. S. Rossi] un N. Vāls [N. Wahl],
ģenerāladvokāts: A. Rants [A. Rantos],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
–
Itālijas valdības vārdā – G. Palmieri, pārstāve, kam palīdz G. Palatiello, avvocato dello Stato,
–
Eiropas Komisijas vārdā – L. Haasbeek, kā arī G. Gattinara un F. Thiran, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2021. gada 17. jūnija tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1013/2006 (2006. gada 14. jūnijs) par atkritumu sūtījumiem (OV 2006, L 190, 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (OV 2008, L 312, 3. lpp.).
2
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar strīdu starp Regione Veneto (Veneto reģions, Itālija) un Plan Eco Srl par atkritumu sūtījumiem starp dalībvalstīm.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula Nr. 1013/2006
3
Regulas Nr. 1013/2006 2. pantā “Definīcijas” ir noteikts:
“Šajā regulā:
[..]
19)
“kompetentā nosūtīšanas iestāde” ir kompetentā iestāde, kuras kompetence attiecas uz teritoriju, no kuras sūtījumu plāno uzsākt vai no kuras tas tiek uzsākts;
20)
“kompetentā galamērķa iestāde” ir kompetentā iestāde, kuras kompetence attiecas uz teritoriju, uz kurieni plāno veikt sūtījumu vai tas tiek veikts vai kurā atkritumi tiek iekrauti pirms reģenerācijas vai apglabāšanas teritorijā, kas nav nevienas valsts jurisdikcijā;
[..].”
4
Šīs regulas 3. panta 5. punktā ir paredzēts:
“Uz tādu jauktu sadzīves atkritumu sūtījumiem (atkritumu pozīcija 20 03 01), kas savākti no mājsaimniecībām, tostarp gadījumos, kad šāda savākšana ietver arī atkritumus no citiem radītājiem, uz reģenerācijas un apglabāšanas uzņēmumiem saskaņā ar šo regulu attiecas noteikumi, kas piemērojami atkritumu sūtījumiem apglabāšanai.”
5
Saskaņā ar minētās regulas 11. pantu “Iebildumi pret atkritumu sūtījumiem apglabāšanas nolūkā”:
“1.   Ja ir iesniegts paziņojums attiecībā uz plānoto atkritumu sūtījumu apglabāšanas nolūkā, kompetentās galamērķa un nosūtīšanas iestādes var 30 dienu laikā pēc kompetentās galamērķa iestādes apstiprinājuma pārsūtīšanas dienas saskaņā ar 8. pantu celt pamatotus iebildumus, balstoties uz vienu vai vairākiem šādiem pamatojumiem un saskaņā ar Līgumu:
a)
plānotais sūtījums vai apglabāšana nav saskaņā ar veiktajiem pasākumiem, lai īstenotu tuvuma, reģenerācijas prioritātes un pašpietiekamības principu Kopienā un valstu līmenī saskaņā ar [Eiropas Parlamenta un Padomes] Direktīvu 2006/12/EK [(2016. gada 5. aprīlis) par atkritumiem (OV 2006, L 114, 9. lpp.)], lai aizliegtu kopumā vai daļēji vai sistemātiski iebilstu pret atkritumu sūtījumiem; vai
[..]
i)
ja atkritumi ir jaukti sadzīves atkritumi no mājsaimniecībām (postenis 20 03 01); vai
[..].
6.   Dalībvalstis nekavējoties paziņo Komisijai par atbilstīgi 1. punkta a) apakšpunktam veiktiem pasākumiem, lai aizliegtu kopumā vai daļēji vai lai sistemātiski iebilstu pret atkritumu sūtījumiem apglabāšanas nolūkā, [..] un Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.”
6
Šīs pašas regulas 12. pantā “Iebildumi pret atkritumu sūtījumiem reģenerācijas nolūkā” ir noteikts:
“1.   Ja paziņojumu iesniedz attiecībā uz plānoto atkritumu sūtījumu reģenerācijas nolūkā, kompetentās galamērķa un nosūtīšanas iestādes 30 dienu laikā pēc dienas, kad kompetentā galamērķa iestāde ir pārsūtījusi apstiprinājumu saskaņā ar 8. pantu, var celt pamatotus iebildumus, balstoties uz vienu vai vairākiem šādiem pamatojumiem un saskaņā ar Līgumu:
[..]
b)
plānotais sūtījums vai reģenerācija nav saskaņā ar valsts tiesību aktiem, kas attiecas uz vides aizsardzību, sabiedrisko kārtību, sabiedrības drošību vai veselības aizsardzību, saistībā ar darbībām, kas notiek valstī, kura sniedza iebildumus; vai
[..]
g)
reģenerējamu un nereģenerējamu atkritumu attiecība, to materiālu paredzamā vērtība, kas veidojas gala reģenerācijas rezultātā, vai reģenerācijas izmaksas un nereģenerējamās daļas apglabāšanas izmaksas neattaisno reģenerāciju, ņemot vērā ekonomiska rakstura un/vai vides apsvērumus; [..]
[..].”
Direktīva 2008/98
7
Ar Direktīvu 2008/98 no 2010. gada 12. decembra tika atcelta Direktīva 2006/12, un tās 41. pantā ir paredzēts, ka atsauces uz pēdējo minēto uzskata par atsaucēm uz pirmo minēto direktīvu.
8
Direktīvas 2008/98 33. apsvērums ir formulēts šādi:
“Lai piemērotu [..] Regulu (EK) Nr. 1013/2006 [..], jaukti sadzīves atkritumi, kas minēti šīs regulas 3. panta 5. punktā, paliek jaukti sadzīves atkritumi, pat ja tie pakļauti atkritumu apstrādei, kas nav būtiski mainījusi to īpašības.”
9
Saskaņā ar Direktīvas 2008/98 16. pantu “Pašpietiekamības un tuvuma principi”:
“1.   Dalībvalstis vajadzības gadījumā un, ja nepieciešams, sadarbojoties ar citām dalībvalstīm, veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu integrētu un atbilstīgu atkritumu apglabāšanas iekārtu tīklu un tādu jauktu sadzīves atkritumu reģenerācijas iekārtu tīklu, kas savākti no privātām mājsaimniecībām, tostarp savācot šādus atkritumus arī no citiem radītājiem, ņemot vērā labākās pieejamās metodes.
Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1013/2006, dalībvalstis, lai aizsargātu savu tīklu, var ierobežot ienākošus sūtījumus ar atkritumiem uz atkritumu sadedzināšanas iekārtām, kuras ir klasificējamas kā reģenerācijas iekārtas, ja ir noskaidrots, ka šādu sūtījumu dēļ būtu jāapglabā atkritum[i], kas radušies pašā dalībvalstī, vai atkritum[i] būtu jāapstrādā tādā veidā, kas neatbilst atkritumu apsaimniekošanas plānam. Dalībvalstis par katru šādu lēmumu paziņo Komisijai. Dalībvalstis var arī ierobežot eksportējamos atkritumu sūtījumus vides aizsardzības apsvērumu dēļ, kā izklāstīts Regulā (EK) Nr. 1013/2006.
2.   Tīklu izveido tā, lai Kopienai dotu iespēju pašai kļūt saimnieciski patstāvīgai atkritumu apglabāšanas ziņā, kā arī 1. punktā minēto atkritumu reģenerācijas ziņā un dalībvalstīm – individuālu virzību uz minēto mērķi, ņemot vērā ģeogrāfiskos apstākļus un īpašu iekārtu vajadzību konkrētiem atkritumu veidiem.
3.   Ar tīklu nodrošina iespēju apglabāt atkritumus vai 1. punktā minētos atkritumus reģenerēt tuvākajās piemērotajās iekārtās, izmantojot piemērotākās metodes un tehnoloģijas, lai nodrošinātu augsta līmeņa vides un sabiedrības veselības aizsardzību.
4.   Tuvuma un pašpietiekamības principi nenozīmē, ka katrai dalībvalstij ir jābūt pilnam galīgo reģenerācijas iekārtu komplektam šajā dalībvalstī.”
Lēmums 2000/532/EK
10
Komisijas Lēmuma 2000/532/EK (2000. gada 3. maijs), ar ko aizstāj Lēmumu 94/3/EK, ar kuru izveidots atkritumu saraksts saskaņā ar 1. panta a) punktu Padomes Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, un Padomes Lēmumu 94/904/EK, ar kuru izveidots bīstamo atkritumu saraksts saskaņā ar 1. panta 4. punktu Padomes Direktīvā 91/689/EEK par bīstamajiem atkritumiem (OV 2000, L 226, 3. lpp.), kas grozīts ar Komisijas Lēmumu 2014/955/ES (2014. gada 18. decembris) (OV 2014, L 370, 44. lpp.), pielikumā ir ietverts Direktīvas 2008/98 7. pantā paredzēto atkritumu saraksts ar nosaukumu “Eiropas Atkritumu katalogs” (turpmāk tekstā – “EAK”).
11
EAK 19. nodaļas “Atkritumi, kas radušies atkritumu apsaimniekošanas iekārtās [..]” 19 12. iedaļā “Atkritumi, kas radušies atkritumu mehāniskā apstrādē (piemēram, šķirošana, smalcināšana, presēšana, granulēšana) un kas nav minēti citur” ir ietvertas šādas pozīcijas:
19 12 11*
citi atkritumi (ieskaitot materiālu maisījumus), kas radušies tādu atkritumu mehāniskā apstrādē, kuri satur bīstamas vielas
19 12 12
citi atkritumi (ieskaitot materiālu maisījumus), kas radušies tādu atkritumu mehāniskā apstrādē, kuri nav minēti 19 12 11. pozīcijā
12
EAK 20. nodaļas “Sadzīves atkritumi (mājsaimniecības atkritumi un tiem līdzīgi tirdzniecības un rūpniecības uzņēmumu un iestāžu atkritumi) un atsevišķi savāktie atkritumu veidi” 20 03. iedaļā “Citi sadzīves atkritumi” ir ietverta pozīcija 20 03 01: “jaukti sadzīves atkritumi”.
Itālijas tiesības
13
2006. gada 3. aprīļadecreto legislativo n. 152 – Norme in materia ambientale (Likumdošanas dekrēts Nr. 152 par noteikumiem vides tiesību jomā, 2006. gada 14. aprīļaGURI Nr. 88 kārtējais pielikums; turpmāk tekstā – “Likumdošanas dekrēts Nr. 152/2006”) 182.bis panta 1. punktā ir paredzēts:
“Jauktus sadzīves atkritumus apglabā un reģenerē, izmantojot integrētu un atbilstīgu atkritumu apglabāšanas iekārtu tīklu un ņemot vērā labākās pieejamās tehnoloģijas un vispārējo izmaksu/ieguvumu attiecību, lai:
a)
sasniegtu pašpietiekamību nebīstamo sadzīves atkritumu un to atkritumu apglabāšanā, kurus iegūst no to apstrādes vispiemērotākajās ģeogrāfiskajās zonās;
b)
nodrošinātu jauktu sadzīves atkritumu apglabāšanu un reģenerāciju kādā no atbilstīgām iekārtām, kas atrodas vistuvāk rašanās vai savākšanas vietai, lai samazinātu atkritumu pārvadājumus, ņemot vērā ģeogrāfisko situāciju vai specializētu iekārtu nepieciešamību noteiktu veidu atkritumiem;
[..].”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
14
Pārvadājumu sabiedrība Plan Eco Veneto reģionam iesniedza pieprasījumu saņemt iepriekšēju atļauju 2000 tonnu jauktu sadzīves atkritumu, ko Itālijā ir radījusi Futura Srl, nosūtīšanai uz cementa rūpnīcu Slovēnijā. Šos atkritumus Futura ir mehāniski apstrādājusi nolūkā tos izmantot kā papildu kurināmo un pēc šīs apstrādes klasificējusi EAK pozīcijā 19 12 12.
15
Ar 2016. gada 22. aprīļa lēmumu Veneto reģions iebilda pret nosūtīšanu, pamatojoties uz Savienības tiesībām, it īpaši uz Regulas Nr. 1013/2006 12. panta 1. punkta b) un g) apakšpunktu, un uz valsts tiesībām. Pirmkārt, tas uzskatīja, ka attiecīgie atkritumi pēc Futura veiktajām iepriekšējas apstrādes darbībām saglabā savu sākotnējo raksturu, proti, jauktu sadzīves atkritumu īpašības, kuriem atbilst EAK pozīcija 20 03 01, un ka šīs sabiedrības veiktā klasifikācija EAK 19 12. iedaļā “Atkritumi, kas radušies atkritumu mehāniskā apstrādē (piemēram, šķirošana, smalcināšana, presēšana, granulēšana) un kas nav minēti citur”, kā arī EAK pozīcijas 19 12 12 piešķiršana šajā ziņā nav izšķiroša. Otrkārt, tas uzskatīja, ka Likumdošanas dekrēta Nr. 152/2006 182.bis panta 1. punkta b) apakšpunktā – kas ir ieviests, transponējot Direktīvu 2008/98 un tās 16. pantā paredzētos pašpietiekamības un tuvuma principus, – ir noteikts, ka jaukti sadzīves atkritumi ir jāreģenerē kādā no atbilstīgajām iekārtām, kuras atrodas vistuvāk rašanās vai savākšanas vietai. Visbeidzot, treškārt, tas uzskatīja, ka tā teritorijā ir iekārtu tīkls, kas atbilst Plan Eco vajadzībām, un ka šajā gadījumā par Veneto reģiona iekārtu bija paziņots, ka tā spēj uzņemt 2000 tonnu atkritumu, par kuriem ir runa paziņojumā par nosūtīšanu.
16
Plan Eco par šo lēmumu iesniedza prasību Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (Veneto Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija), kas ar 2016. gada 15. novembra spriedumu minēto lēmumu atcēla tādēļ, ka sūtīšana uz ārvalstīm attiecas uz īpašiem atkritumiem, kuri ir klasificēti EAK pozīcijā 19 12 12, un ka tādējādi attiecībā uz sadzīves atkritumu apstrādi paredzētie pašpietiekamības, tuvuma un teritoriālās ierobežošanas principi neesot piemērojami.
17
Veneto reģions par minēto spriedumu iesniedza apelācijas sūdzību Consiglio di Stato (Valsts padome, Itālija), kas, vispirms pārbaudījusi, vai attiecīgie atkritumi ir tikuši apstrādāti, kā rezultātā nav būtiski mainījušās sadzīves atkritumu sākotnējās īpašības, nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“Tādā gadījumā, kad jaukti sadzīves atkritumi, kuri nesatur bīstamus atkritumus, enerģijas reģenerācijas nolūkā ir mehāniski apstrādāti iekārtā (darbība R1/R12 [Likumdošanas dekrēta Nr. 152/2006] C pielikuma izpratnē) un šīs apstrādes darbības rezultātā izrādās, ka apstrāde nav būtiski mainījusi jaukto sadzīves atkritumu sākotnējās īpašības, bet minētie atkritumi tiek klasificēti atbilstoši EAK [pozīcijai] 19 12 12, un puses šo klasifikāciju neapstrīd;
lai izlemtu, vai ir likumīgi izcelsmes valsts iebildumi pret pieprasījumu saņemt iepriekšēju atļauju apstrādāto atkritumu nosūtīšanai uz kādas citas Eiropas valsts ražošanas iekārtu to izmantošanai par papildu kurināmo vai katrā ziņā kā līdzekli enerģijas ražošanai, kurus izcelsmes valsts kompetentā iestāde izvirza, pamatojoties uz Direktīvas 2008/98 principiem, un, konkrēti, tādi iebildumi kā aplūkojamajā gadījumā, kuri ir pamatoti ar cilvēku veselības un vides aizsardzības principu (Direktīvas 2008/98 13. pants); pašpietiekamības un tuvuma principiem, kas ir nostiprināti Direktīvas 2008/98 16. panta 1. punktā [..]; šā paša 16. panta 1. punkta otrās daļas pēdējā teikumā nostiprināto principu [..]; Direktīvas 2008/98 33. apsvērumu [..] [:]
1)
[EAK] (šajā gadījumā [šā kataloga] pozīcija 19 12 12, ar kuru apzīmē atkritumus, kas ir ražoti atkritumu mehāniskās apstrādes iekārtās reģenerācijas darbībām R1/R12) un attiecīgās klasifikācijas ietekmē vai neietekmē – un apstiprinošas atbildes gadījumā, ar kādiem nosacījumiem un ierobežojumiem – [Savienības] tiesisko regulējumu, kas attiecas uz tādu atkritumu sūtījumiem, kuri pirms mehāniskās apstrādes bija jaukti sadzīves atkritumi?
2)
Konkrētāk, vai no jauktu sadzīves atkritumu apstrādes izrietošo atkritumu sūtījumu gadījumā Direktīvas 2008/98 16. pants un 33. apsvērums, kuri tieši attiecas uz atkritumu sūtījumiem, ir pārāki par [EAK] noteikto klasifikāciju?
3)
Ja Tiesa šo jautājumu uzskatītu par vajadzīgu un lietderīgu – vai minētajam katalogam ir normatīvs raksturs vai arī tas ir uzskatāms tikai par tehnisko sertifikāciju, kas ir atbilstoša visu atkritumu viendabīgai izsekojamībai?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
18
Ar saviem jautājumiem, kas ir jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai kompetentā nosūtīšanas iestāde, pamatojoties uz Regulu Nr. 1013/2006 un Direktīvu 2008/98, var iebilst pret reģenerācijai paredzētu tādu jauktu sadzīves atkritumu nosūtīšanu, kuri pēc mehāniskas apstrādes enerģijas reģenerācijas nolūkā, kas tomēr nav būtiski mainījusi to sākotnējās īpašības, ir klasificēti EAK pozīcijā 19 12 12.
19
Pirmkārt, ir jānorāda, ka Regulā Nr. 1013/2006 un Direktīvā 2008/98, kuru mērķis ir atkritumu radīšanas un apsaimniekošanas negatīvās ietekmes uz cilvēku veselību un vidi samazināšana līdz minimumam, īpaša uzmanība ir pievērsta jauktiem sadzīves atkritumiem.
20
Tādējādi Regulas Nr. 1013/2006 3. panta 5. punktā ir noteikts, ka “uz tādu jauktu sadzīves atkritumu sūtījumiem (atkritumu pozīcija 20 03 01), kas savākti no mājsaimniecībām, tostarp gadījumos, kad šāda savākšana ietver arī atkritumus no citiem radītājiem, uz reģenerācijas un apglabāšanas uzņēmumiem” saskaņā ar šo regulu attiecas noteikumi, kuri ir piemērojami atkritumu sūtījumiem apglabāšanai.
21
Līdz ar to Regulas Nr. 1013/2006 11. pants ir piemērojams pat tad, ja paziņojums attiecas uz plānoto jauktu sadzīves atkritumu sūtījumu reģenerācijas nolūkā, lai gan tas saskaņā ar tā nosaukumu un formulējumu principā ir piemērojams tikai apglabāšanai paredzētiem atkritumiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 12. decembris, Ragn‑Sells, C‑292/12, EU:C:2013:820, 53. un 54. punkts).
22
Turklāt kompetentās galamērķa vai nosūtīšanas iestādes saskaņā ar šīs regulas 11. panta 1. punkta i) apakšpunktu var iebilst pret šādu sūtīšanu tikai tāpēc vien, ka attiecīgie atkritumi ir “jaukti sadzīves atkritumi no mājsaimniecībām (pozīcija 20 03 01)”.
23
Šajā ziņā no Regulas Nr. 1013/2006 sagatavošanas dokumentiem izriet, ka šajos noteikumos izvirzītais Savienības likumdevēja mērķis bija mājsaimniecību radītu atkritumu sūtījumus ierobežot līdz absolūti nepieciešamajam un paredzēt, ka dalībvalstis apsaimnieko šos neviendabīgos atkritumus un sadzīves atkritumu jautājumus risina autonomi, neizslēdzot sadarbību ar kaimiņvalstīm.
24
Tāpat arī Direktīvas 2008/98 16. pantā dalībvalstīm ir noteikts pienākums nodrošināt integrētu un atbilstīgu apstrādes iekārtu tīklu apglabāšanai paredzētiem atkritumiem un “jauktiem sadzīves atkritumiem, kas savākti no privātām mājsaimniecībām, tostarp savācot šādus atkritumus arī no citiem radītājiem”, ņemot vērā labākās pieejamās metodes. Šajā pantā ir arī paredzēts, ka dalībvalstīm šis tīkls ir jāizveido tādā veidā, ka tās individuāli tiecas uz pašpietiekamību šādu atkritumu apstrādē un ka šāda apstrāde var notikt kādā no piemērotajām iekārtām, kas ir vistuvāk vietai, kur tie tiek radīti.
25
Tiesa šajā ziņā ir atzinusi, ka šāda integrēta tīkla izveides nolūkā dalībvalstīm ir rīcības brīvība izvēlēties teritoriālo pamatu, ko tās uzskata par piemērotu, lai sasniegtu valsts pašpietiekamību attiecībā uz attiecīgo atkritumu apstrādi. Tomēr tā ir uzsvērusi, ka saistībā it īpaši ar piemērotiem atkritumu savākšanas, šķirošanas un apstrādes racionalizācijas veicināšanas pasākumiem viens no vissvarīgākajiem pasākumiem, kuri dalībvalstīm ir jānosaka, it īpaši ar vietējo pašvaldību starpniecību, kam šajā ziņā ir dotas pilnvaras, ietver uzdevumu meklēt iespēju minētos atkritumus, it īpaši jauktus sadzīves atkritumus, apstrādāt iekārtā, kura atrodas iespējami tuvāk to rašanās vietai, lai maksimāli ierobežotu to pārvadāšanu (skat. spriedumu, 2013. gada 12. decembris, Ragn‑Sells, C‑292/12, EU:C:2013:820, 60. un 61. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
26
No tā izriet, ka saskaņā ar Regulas Nr. 1013/2006 3. panta 5. punktu un 11. panta 1. punkta i) apakšpunktu un nolūkā nodrošināt Direktīvas 2008/98 16. pantā paredzētos pašpietiekamības un tuvuma principus, kas ir īstenoti ar iepriekš minētajām Regulas Nr. 1013/2006 tiesību normām un kas ir principi, uz kuriem pamatlietā ir atsaukusies kompetentā nosūtīšanas iestāde, pēdējā minētā var iebilst pret tādu jauktu sadzīves atkritumu nosūtīšanu, kuri ir savākti no privātām mājsaimniecībām un kurus ir paredzēts reģenerēt vai apglabāt.
27
Otrkārt, ir jānorāda, ka saskaņā ar Direktīvas 2008/98 33. apsvērumu, lai piemērotu Regulu Nr. 1013/2006, jaukti sadzīves atkritumi, kas ir paredzēti minētās regulas 3. panta 5. punktā, paliek jaukti sadzīves atkritumi, pat ja tie ir pakļauti atkritumu apstrādei, kura nav būtiski mainījusi to īpašības.
28
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, lai gan Savienības tiesību akta apsvērumi nav juridiski saistoši un uz tiem nevar atsaukties, ne lai atkāptos no pašiem attiecīgā akta noteikumiem, ne lai šos noteikumus interpretētu tādā veidā, kas būtu pretēji to formulējumam, ar tiem tomēr var precizēt šī tiesību akta noteikumu saturu un sniegt interpretācijas elementus, kuri var paskaidrot minētā akta autora gribu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 25. marts, Balgarska Narodna Banka, C‑501/18, EU:C:2021:249, 90. punkts un tajā minētā judikatūra).
29
Šajā gadījumā Regulas Nr. 1013/2006 3. panta 5. punkts un 11. panta 1. punkta i) apakšpunkts, kuri ir interpretēti atbilstoši Direktīvas 2008/98 33. apsvērumam, nozīmē, ka jaukti sadzīves atkritumi, kuri ir klasificēti EAK pozīcijā 19 12 12 pēc mehāniskas apstrādes to enerģijas reģenerācijas nolūkā, kas tomēr nav būtiski mainījusi šo atkritumu sākotnējās īpašības, ir jāuzskata par jauktiem sadzīves atkritumiem, kas ir savākti mājsaimniecībās un kas ir paredzēti šajās tiesību normās, lai gan tajās ir minēta EAK pozīcija 20 03 01.
30
Kā ģenerāladvokāts ir uzsvēris secinājumu 56. punktā, atkritumu sūtījumiem piemērojamais tiesiskais regulējums ir atkarīgs no šo atkritumu substanciālās iedabas, nevis no to formālās klasifikācijas atbilstoši EAK.
31
Turklāt jebkāda citāda interpretācija ļautu jauktiem sadzīves atkritumiem, kas pēc apstrādes darbības ir klasificēti EAK pozīcijā, kura nav tā, kas ir paredzēta jauktiem sadzīves atkritumiem, kaut arī šī darbība nav mainījusi šo atkritumu raksturu, nepiemērot Regulas Nr. 1013/2006 3. panta 5. punktu un 11. panta 1. punkta i) apakšpunktu un in fine pašpietiekamības un tuvuma principus, kuru ievērošanu, kā tas ir norādīts šī sprieduma 23. punktā, ar šīm tiesību normām ir paredzēts nodrošināt.
32
Pamatlietā ir skaidrs, ka aplūkotā atkritumu mehāniskā apstrāde nav būtiski mainījusi ne šo atkritumu sākotnējās īpašības, ne arī to raksturu.
33
No tā izriet, ka Regulas Nr. 1013/2006 piemērošanas nolūkā reģenerācijai paredzēti jaukti sadzīves atkritumi, kuri pēc mehāniskas apstrādes enerģijas reģenerācijas nolūkā, kas tomēr nav būtiski mainījusi to sākotnējās īpašības, ir klasificēti EAK pozīcijā 19 12 12, ir jāuzskata par jauktiem sadzīves atkritumiem, kas ir savākti mājsaimniecībās.
34
No visiem iepriekš izklāstītajiem apsvērumiem izriet, ka uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild, ka Regulas Nr. 1013/2006 3. panta 5. punkts un 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ņemot vērā pašpietiekamības un tuvuma principus, kompetentā nosūtīšanas iestāde, pamatojoties it īpaši uz šīs regulas 11. panta 1. punkta i) apakšpunktā paredzēto iemeslu, var iebilst pret tādu jauktu sadzīves atkritumu nosūtīšanu, kuri pēc mehāniskas apstrādes enerģijas reģenerācijas nolūkā, kas tomēr nav būtiski mainījusi to sākotnējās īpašības, ir klasificēti EAK pozīcijā 19 12 12.
Par tiesāšanās izdevumiem
35
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (astotā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1013/2006 (2006. gada 14. jūnijs) par atkritumu sūtījumiem 3. panta 5. punkts un 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ņemot vērā pašpietiekamības un tuvuma principus, kompetentā nosūtīšanas iestāde, pamatojoties it īpaši uz šīs regulas 11. panta 1. punkta i) apakšpunktā paredzēto iemeslu, var iebilst pret tādu jauktu sadzīves atkritumu nosūtīšanu, kuri pēc mehāniskas apstrādes enerģijas reģenerācijas nolūkā, kas tomēr nav būtiski mainījusi to sākotnējās īpašības, ir klasificēti tā atkritumu saraksta pozīcijā 19 12 12, kurš ir paredzēts pielikumā Komisijas Lēmumam 2000/532/EK (2000. gada 3. maijs), ar ko aizstāj Lēmumu 94/3/EK, ar kuru izveidots atkritumu saraksts saskaņā ar 1. panta a) punktu Padomes Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, un Padomes Lēmumu 94/904/EK, ar kuru izveidots bīstamo atkritumu saraksts saskaņā ar 1. panta 4. punktu Padomes Direktīvā 91/689/EEK par bīstamajiem atkritumiem, kas grozīts ar Komisijas Lēmumu 2014/955/ES (2014. gada 18. decembris).
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – itāļu.