62024TJ0354
TRIBUNALENS DOM (sjätte avdelningen)
den 24 september 2025 (
*1
)
”Folkhälsa – Särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung – Förordning (EG) nr 853/2004 – Punkt 3 e i bilagan till delegerad förordning (EU) 2024/1141 – Talan om ogiltigförklaring – Talerätt – Berättigat intresse av att få saken prövad – Upptagande till prövning – Begreppet fryst produkt – Underlåtenhet att samråda med Efsa – Artikel 13 i förordning nr 853/2004”
I mål T‑354/24,
Mowi Poland SA, Ustka (Polen), företrätt av advokaterna Z. Kiedacz och K. Puchalska,
sökande
mot
Europeiska kommissionen, företrädd av M. Owsiany-Hornung, i egenskap av ombud,
svarande,
med stöd av
Republiken Frankrike, företrädd av B. Fodda, B. Travard och P. Chansou, samtliga i egenskap av ombud,
intervenient,
meddelar
TRIBUNALEN (sjätte avdelningen)
vid överläggningen sammansatt av ordföranden M.J. Costeira (referent) samt domarna U. Öberg och P. Zilgalvis,
justitiesekreterare: V. Di Bucci,
efter den skriftliga delen av förfarandet
med beaktande av att ingen av parterna tre veckor efter delgivningen av underrättelsen om att det skriftliga förfarandet avslutats hade inkommit med någon begäran om muntlig förhandling och av att tribunalen således, med tillämpning av artikel 106.3 i tribunalens rättegångsregler, har beslutat att avgöra målet på handlingarna,
följande
Dom
1
Sökanden, Mowi Poland SA, har med stöd av artikel 263 FEUF yrkat ogiltigförklaring av punkt 3 e i bilagan till kommissionens delegerade förordning (EU) 2024/1141 av den 14 december 2023 om ändring av bilagorna II och III till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 vad gäller särskilda hygienkrav för visst kött och vissa fiskeriprodukter, mjölkprodukter och ägg (EUT L, 2024/1141) (nedan kallad den omtvistade bestämmelsen).
Bakgrund till tvisten
2
Sökanden, ett bolag bildat enligt polsk rätt, är specialiserat på bearbetning av rökt lax.
3
För att skiva rökt lax använder sig sökanden av en förstyvningsteknik som består i att sänka laxköttets ursprungliga temperatur till mellan – 7 °C och – 14 °C innan filéerna skärs upp.
4
Den 14 december 2023 antog Europeiska kommissionen delegerad förordning 2024/1141, som innehåller den omtvistade bestämmelsen. Enligt denna läggs följande punkt till i avsnitt VIII kapitel VII i bilaga III till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung (EUT L 139, 2004, s. 55):
”4) Om färska fiskeriprodukter, upptinade obearbetade fiskeriprodukter eller bearbetade fiskeriprodukter kräver en temperatur som är lägre än den för smältande is för att maskiner som filear eller skivar fiskeriprodukter ska kunna användas, får de hållas vid den av tekniska skäl nödvändiga temperaturen under en tidsperiod som är så kort som möjligt och under inga omständigheter längre än 96 timmar. Lagring och transport vid denna temperatur ska inte tillåtas.
Om frysta fiskeriprodukter kräver en temperatur som är högre än – 18 °C för att maskiner som filear eller skivar fiskeriprodukter ska kunna användas, får de hållas vid den av tekniska skäl nödvändiga temperaturen under en tidsperiod som är så kort som möjligt och under inga omständigheter längre än 96 timmar. Lagring och transport vid denna temperatur ska inte tillåtas.”
Parternas yrkanden
5
Sökanden har yrkat att tribunalen ska
–
ogiltigförklara den omtvistade bestämmelsen, och
–
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
6
Kommissionen har yrkat att tribunalen ska
–
ogilla talan, och
–
förplikta sökanden att ersätta rättegångskostnaderna.
7
Republiken Frankrike har yrkat att tribunalen ska ogilla talan.
Rättslig bedömning
Inledande anmärkningar om hygienregler för fiskeriprodukter
8
Livsmedelssäkerheten regleras av ett antal förordningar som syftar till att harmonisera hälsobestämmelserna på EU-nivå.
9
I artikel 1.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (EGT L 31, 2002, s. 1) föreskrivs i synnerhet allmänna principer för livsmedel och djurfoder i allmänhet.
10
Enligt artikel 1.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av den 29 april 2004 om livsmedelshygien (EUT L 139, 2004, s. 1) fastställs allmänna regler för livsmedelshygien.
11
I artikel 1.1 i förordning nr 853/2004 föreskrivs särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung.
12
Vad gäller sistnämnda regler följer det av artikel 3.1 i förordning nr 853/2004 att livsmedelsföretagare ska följa motsvarande bestämmelser i bilagorna II och III till nämnda förordning.
13
I bilaga III till förordning nr 853/2004 föreskrivs särskilda krav för olika livsmedelssektorer. Sektorn för fiskeriprodukter regleras i avsnitt VIII i denna bilaga.
14
Före antagandet av den omtvistade bestämmelsen föreskrevs följande i kapitel VII, avsnitt VIII, i bilaga III till förordning nr 853/2004, avseende lagring av fiskeriprodukter:
”Livsmedelsföretagare som lagrar fiskeriprodukter skall se till att följande villkor uppfylls:
1)
Färska fiskeriprodukter, upptinade obearbetade fiskeriprodukter samt kokta och kylda produkter av kräftdjur och blötdjur skall hållas vid en temperatur som ligger nära den för smältande is.
2)
Frysta fiskeriprodukter ska hållas vid en temperatur på högst – 18 °C i all delar av produkten. Hel fisk ursprungligen infryst i saltlake avsedd för produktion av konserver får dock förvaras vid högst – 9 °C.
…”
15
Såsom anges i punkt 4 ovan ändras detta kapitel genom den omtvistade bestämmelsen genom att följande punkt läggs till:
”4) Om färska fiskeriprodukter, upptinade obearbetade fiskeriprodukter eller bearbetade fiskeriprodukter kräver en temperatur som är lägre än den för smältande is för att maskiner som filear eller skivar fiskeriprodukter ska kunna användas, får de hållas vid den av tekniska skäl nödvändiga temperaturen under en tidsperiod som är så kort som möjligt och under inga omständigheter längre än 96 timmar. Lagring och transport vid denna temperatur ska inte tillåtas.
Om frysta fiskeriprodukter kräver en temperatur som är högre än -18 °C för att maskiner som filear eller skivar fiskeriprodukter ska kunna användas, får de hållas vid den av tekniska skäl nödvändiga temperaturen under en tidsperiod som är så kort som möjligt och under inga omständigheter längre än 96 timmar. Lagring och transport vid denna temperatur ska inte tillåtas.”
Huruvida överklagandet kan tas upp till prövning
16
Utan att formellt framställa någon invändning om rättegångshinder genom särskild handling med stöd av artikel 130.1 i tribunalens rättegångsregler, har kommissionen, med stöd av Republiken Frankrike, bestritt att talan kan tas upp till sakprövning, i huvudsak på grund av att sökanden dels saknar talerätt, dels saknar berättigat intresse av att få saken prövad.
Sökandens talerätt
17
Kommissionen har, med stöd av Republiken Frankrike, gjort gällande att den omtvistade bestämmelsen inte direkt berör sökanden i den mening som avses i artikel 263 fjärde stycket FEUF. Denna bestämmelse ändrar inte sökandens rättsliga ställning, eftersom det enligt unionsrätten inte var möjligt att lagra rökt lax vid den temperatur som användes för köldförstyvning av denna, innan bestämmelsen antogs. Innan den omtvistade bestämmelsen antogs var avsnitt VIII, kapitel VII, punkt 2 i bilaga III till förordning nr 853/2004 tillämpligt på rökt lax. Om begreppet lagring inte definieras i förordning nr 853/2004, ska nämligen ”den allmänt vedertagna betydelsen” av detta begrepp beaktas och den betydelse som följer av det sammanhang som förordning nr 853/2004 ingår i. De produkter som härrör från köldstyvningen är vidare ”frysta produkter” i den mening som avses i nämnda punkt 2. Innan den omtvistade bestämmelsen antogs fick den temperatur som krävs för köldförstyvning således endast användas under en så kort period som möjligt och inte överstiga 96 timmar i samband med tillverkningsprocessen. Den omständigheten att det inte hänvisas till någon varaktighet på 96 timmar i de tillämpliga bestämmelserna innebar inte att sökanden tilläts att använda den temperatur som krävs för förstyvning under en längre period. Den hänvisning till 96 timmar som föreskrivs i den omtvistade bestämmelsen påverkar inte heller sökandens rättsliga ställning, eftersom denna gräns ”redan tidigare [var] känd som den längsta tillåtna tiden” och förekom i olika handlingar. I den omtvistade bestämmelsen bekräftas således möjligheten att använda sig av köldförstyvning och den ger endast större klarhet och läsbarhet åt redan befintliga bestämmelser.
18
Sökanden har i huvudsak gjort gällande att den har talerätt. Sökanden har anfört att delegerad förordning 2024/1141 är en regleringsakt och att den omtvistade bestämmelsen berör sökanden direkt och inte medför genomförandeåtgärder.
19
För att en talan som väckts av en fysisk eller juridisk person mot en akt som riktar sig till någon annan än personen i fråga ska kunna upptas till sakprövning enligt artikel 263 fjärde stycket FEUF, krävs att den personen har talerätt. Sådan talerätt föreligger i två typfall. För det första får en sådan talan väckas på villkor att akten direkt och personligen berör personen. För det andra kan en sådan person väcka talan mot en regleringsakt som inte medför genomförandeåtgärder om regleringsakten berör personen direkt (dom av den 30 juni 2022, Danske Slagtermestre/kommissionen, C‑99/21 P, EU:C:2022:510, punkt 41 och där angiven rättspraxis).
20
Det ska således fastställas huruvida sökanden, såsom den har hävdat, har talerätt på grund av att den omtvistade bestämmelsen är en regleringsakt som inte medför genomförandeåtgärder och som berör sökanden direkt.
21
För det första konstaterar tribunalen, i likhet med sökanden, att delegerad förordning 2024/1141 inte antogs enligt lagstiftningsförfarandet. Den utgör således inte en lagstiftningsakt i den mening som avses i artikel 289.3 FEUF. Vidare har denna förordning allmän giltighet, eftersom den är tillämplig på objektivt bestämda situationer och medför rättsverkningar för en allmänt och abstrakt angiven personkrets, nämligen livsmedelsföretagare. Av detta följer att delegerad förordning 2024/1141 är en regleringsakt i den mening som avses i artikel 263 fjärde stycket tredje ledet FEUF.
22
För det andra påpekar tribunalen, i likhet med sökanden, att det framgår av ordalydelsen i den omtvistade bestämmelsen att det i den föreskrivs särskilda krav på förstyvningstekniken utan att några ytterligare åtgärder krävs. Härav följer att den omtvistade bestämmelsen inte medför genomförandeåtgärder i förhållande till sökanden i den mening som avses i artikel 263 fjärde stycket tredje ledet FEUF.
23
För det tredje ska det erinras om att det följer av domstolens fasta praxis att villkoret att en fysisk eller juridisk person ska vara direkt berörd av det beslut som är föremål för talan förutsätter att två kumulativa villkor är uppfyllda. Dels ska den ifrågasatta åtgärden ha direkt inverkan på en sökandes rättsliga ställning. Dels ska åtgärden inte lämna något utrymme för skönsmässig bedömning för dem till vilka den riktar sig och som ska genomföra den, eftersom den har en rent automatisk karaktär och följer enbart av den ifrågasatta lagstiftningen utan att några mellanliggande regler tillämpas (dom av den 5 maj 1998, Dreyfus/kommissionen, C‑386/96 P, EU:C:1998:193, punkt 43, och dom av den 10 september 2009, kommissionen/Ente per le Ville Vesuviane och Ente per le Ville Vesuviane/kommissionen, C‑445/07 P och C‑455/07 P, EU:C:2009:529, punkt 45).
24
Vad gäller det första kriteriet ska det påpekas att enligt rättspraxis har en bestämmelse direkt inverkan på enskildas rättsliga ställning om den begränsar deras rättigheter eller ålägger dem skyldigheter (dom den 7 juli 2015, Federcoopesca m.fl./kommissionen, T‑312/14, EU:T:2015:472, punkt 36).
25
Det ska således prövas huruvida den omtvistade bestämmelsen begränsar sökandens rättigheter eller ålägger denne skyldigheter.
26
I den omtvistade bestämmelsen föreskrivs, såsom framgår av punkt 15 ovan, dels uttryckligen en möjlighet att använda köldförstyvning som ett produktionsled, genom att det preciseras att bevarandet av fiskeriprodukter vid den temperatur som krävs enligt denna teknik ska begränsas till ”en tidsperiod som är så kort som möjligt och under inga omständigheter längre än 96 timmar”, dels att lagring och transport vid denna temperatur inte är tillåten.
27
När det gäller möjligheten att använda köldförstyvning som ett produktionsled, påpekar tribunalen, i likhet med sökanden, att innan den omtvistade bestämmelsen antogs fanns det ingen bestämmelse i förordningarna nr 178/2002, 852/2004 eller 853/2004 som hänvisade till detta.
28
Innan denna bestämmelse antogs beskrevs nämligen köldförstyvning, såsom kommissionen har påpekat, i bilaga III till ”European Guide to Good Practice for Smoked and/or Salted and/or Marinated Fish” (”Europeisk handledning om bästa praxis för rökt och/eller saltad och/eller inlagd fisk”) från European Salmon Smokers Association (ESSA) (Europeiska yrkesföreningen för tillverkare av rökt lax).
29
Denna handledning utgör gemenskapsriktlinjer för god hygienpraxis och för tillämpning av principerna om faroanalys och kritiska styrpunkter (nedan kallade HACCP) i den mening som avses i artikel 9 i förordning nr 852/2004.
30
Även om användning av gemenskapsriktlinjer ska främjas enligt artikel 7 i förordning nr 852/2004 framgår det även av denna bestämmelse att livsmedelsföretagare får använda dessa riktlinjer frivilligt.
31
Detsamma gäller, med tillämpning av sistnämnda bestämmelse, nationella riktlinjer för god praxis i den mening som avses i artikel 8 i förordning nr 852/2004.
32
Såsom kommissionen har gjort gällande föreskrivs det dessutom i avsnitt 14.1.13 i riktlinjerna om fisk och fiskeriprodukter (Codex Alimentarius), som upprättats av Förenta nationernas livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) samt Världshälsoorganisationen (WHO), vilka antogs år 2003 och senast ändrades år 2016, även teknisk rådgivning för skivning av rökt lax genom förstyvning. Det framgår vidare av skäl 15 i förordning nr 852/2004 att HACCP-kraven bör ta hänsyn till principerna i Codex Alimentarius.
33
Det kan emellertid konstateras, såsom framgår av den inledande delen av denna kodex, att den ”ger allmänna råd om produktion, lagring och hantering av fisk och fiskeriprodukter ombord på fiskefartyg och på land”.
34
Av detta följer att det före antagandet av den omtvistade bestämmelsen inte fanns någon rättsligt bindande skyldighet som reglerade användningen av köldförstyvning som ett produktionsled.
35
Vad gäller kraven på lagring ska det prövas huruvida det i de gällande bestämmelserna, såsom kommissionen med stöd av Republiken Frankrike har anfört, redan före antagandet av den omtvistade bestämmelsen föreskrevs ett förbud mot att bibehålla rökt lax vid den temperatur som krävs för köldförstyvning under längre tid än 96 timmar.
36
Tribunalen påpekar inledningsvis att avsnitt VIII i bilaga III till förordning nr 853/2004, i motsats till vad sökanden har hävdat, var tillämpligt på rökt lax innan den omtvistade bestämmelsen antogs. Domstolen konstaterar att parterna med rätta är överens om att rökt lax är en ”bearbetad fiskeriprodukt” i den mening som avses i punkt 7.4 i bilaga I till förordning nr 853/2004. Såsom Republiken Frankrike har preciserat fastställs i artikel 1.1 i förordning nr 853/2004 särskilda regler för bearbetade eller obearbetade livsmedel av animaliskt ursprung. Avsnitt VIII i bilaga III till förordning nr 853/2004 innehåller dessutom, såsom kommissionen har angett, bestämmelser som är tillämpliga på bearbetade produkter. Detta gäller särskilt kapitel IV i detta avsnitt, som innehåller krav för vissa bearbetade fiskeriprodukter.
37
I punkt 1 tredje stycket i avsnitt VIII i bilaga III till förordning nr 853/2004 föreskrivs visserligen att ”[d]etta avsnitt är tillämpligt på upptinade obearbetade fiskeriprodukter och färska fiskeriprodukter som innehåller livsmedelstillsatser i enlighet med lämplig unionslagstiftning”. Tribunalen konstaterar emellertid, i likhet med kommissionen, att denna bestämmelse infördes genom kommissionens förordning (EU) nr 558/2010 av den 24 juni 2010 om ändring av bilaga III till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 (EUT L 159, 2010, s. 18). I skäl 11 i den förordningen anges att ”[f]ör att unionslagstiftningen ska vara enhetlig bör samma krav som för färska fiskeriprodukter tillämpas på dessa produkter”. Punkt 1 tredje stycket i avsnitt VIII i bilaga III till förordning nr 853/2004 ska således endast anses precisera att detta avsnitt även är tillämpligt på obearbetade, frysta fiskeriprodukter och färska fiskeriprodukter till vilka livsmedelstillsatser har tillsatts i enlighet med unionslagstiftningen.
38
Vad särskilt gäller de bestämmelser om lagring av fiskeriprodukter som var i kraft innan den omtvistade bestämmelsen antogs, påpekar tribunalen att kraven i kapitel VII, avsnitt VIII, i bilaga III till förordning nr 853/2004, såsom framgår av punkt 14 ovan, gäller för livsmedelsföretagare som lagrar fiskeriprodukter.
39
Begreppet lagring definieras emellertid varken i förordning nr 853/2004 eller i förordningarna nr 178/2002 och nr 852/2004, till vilka det hänvisas i förordningen. Kommissionen har för övrigt medgett detta i sina inlagor.
40
Det framgår således inte av de bestämmelser som var i kraft innan den omtvistade bestämmelsen antogs från och med vilken tidpunkt en fiskeriprodukt ska anses vara lagrad.
41
Denna bedömning vinner stöd av den omständigheten att det, i den del som avser motiveringen till delegerad förordning 2024/1141, anges att det är lämpligt att ”förtydliga” kraven vad gäller ”åtgärder som syftar till att minska temperaturen för att skiva färska eller förädlade fiskeriprodukter, eller till att höja temperaturen hos frysta fiskeriprodukter, och förbud mot lagring eller transport av fiskeriprodukter vid den tillfälliga temperatur som krävs ur teknisk synvinkel””för att undvika tvetydigheter”.
42
Kommissionen har dessutom, som svar på sökandens andra grund, hävdat att den omtvistade bestämmelsen ”preciserar avgränsningen mellan vad som kan anses nödvändigt i produktionsledet för köldförstyvning, å ena sidan, och lagring, å andra sidan”.
43
Den tolkning av begreppet lagring som kommissionen har föreslagit i förhållande till dess ”allmänt vedertagna betydelse” som är ”att behålla eller bevara något på en viss plats under en viss tid fram till dess att det senare används” eller att skydda något ”mot försämring, förstöring, försvinnande etcetera, genom att placera det under lämpliga förhållanden”, ger inte några närmare upplysningar om från vilken tidpunkt en fiskeriprodukt ska anses vara lagrad.
44
Vad gäller den kontextuella tolkning av detta begrepp som kommissionen har föreslagit, det vill säga att ”lagring i den mening som avses i punkt 2 i [kapitel VII, avsnitt VIII, i bilaga III till förordning nr 853/2004] sker när en produkt förvaras på en viss plats i avvaktan på senare användning, till skillnad från en situation där den skulle placeras under vissa förhållanden på grund av att det är nödvändigt för tillverkningsprocessen (såsom vid ’köldförstyvning’ för skivning)”, och argumentet enligt vilket köldförstyvning som produktionsled endast tillåts ”inom ramen för laxbearbetning och under en så kort tidsperiod som möjligt” vilket innebär att det därefter rör sig om lagring, konstaterar tribunalen att det genom den omtvistade bestämmelsen införs en tidsgräns på 96 timmar. Mot bakgrund av den rättspraxis som anges i punkt 24 ovan utgör emellertid en sådan tidsgräns en skyldighet som ålagts sökanden, oberoende av huruvida tidsgränsen, såsom kommissionen har hävdat, ”redan tidigare [var] känd som den längsta tillåtna varaktigheten” och förekom i olika handlingar som för övrigt, av de skäl som anges i punkterna 28–34 ovan, inte är bindande.
45
Vidare är parterna med rätta överens om att rökt lax, i egenskap av bearbetad fiskeriprodukt, innan den omtvistade bestämmelsen antogs inte omfattades av tillämpningsområdet för punkt 1, kapitel VII, avsnitt VIII i bilaga III till förordning nr 853/2004.
46
Vad gäller punkt 2, kapitel VII, avsnitt VIII i bilaga III till förordning nr 853/2004, kan det konstateras att begreppet fryst produkt inte definieras varken i förordning nr 853/2004 eller i förordningarna nr 178/2002 och nr 852/2004, till vilka det hänvisas i förordningen.
47
Kommissionens tolkning av detta begrepp grundar sig på ett tekniskt dokument från FAO, på den del som avser kylda och produkter som kylts ned till under 0 °C i ”Europeisk handledning för bästa praxis för rökt och/eller saltad och/eller inlagd fisk” från ESSA eller på en illustration som finns på webbplatsen för Centre de coopération internationale en recherche agronomique pour le développement (CIRAD) (Institutet för internationellt utvecklingssamarbete i frågor om jordbruksforskning). Tolkningen underbyggs emellertid inte av någon hänvisning till de förordningar som nämns i punkt 46 ovan.
48
I punkt 2 i kapitel VII, avsnitt VIII, i bilaga III till förordning nr 853/2004, liksom i andra bestämmelser i samma bilaga, såsom avsnitt I om kött från tama hov- och klövdjur, punkt 4 i kapitel VII i avsnitt V om malet kött, köttberedningar och maskinurbenat kött, punkt 2 c ii) i kapitel III eller punkt 1, del I C i kapitel I, avsnitt VIII om fiskeriprodukter, förknippas begreppet fryst produkt med en temperatur som inte överstiger – 18 °C.
49
Det framgår således inte av de bestämmelser som var i kraft före antagandet av den omtvistade bestämmelsen att rökt lax, som hålls vid den temperatur som används för köldstyvning och som, vad gäller sökandens praxis, varierar från – 7 °C till – 14 °C, ska betraktas som en ”fryst produkt” i den mening som avses i punkt 2, kapitel VII, avsnitt VIII i bilaga III till förordning nr 853/2004.
50
Detta konstaterande vinner stöd av den omständigheten att enligt bilaga III till ESSA:s ”Europeisk vägledning om bästa praxis för rökt och/eller saltad och/eller inlagd fisk”, som kommissionen själv har hänvisat till, ska förstyvade produkter klassificeras i den kategorin av produkter som aldrig är frysta.
51
Av detta följer att de livsmedelsföretagare som använde förstyvad rökt lax, innan den omtvistade bestämmelsen antogs, omfattades av de krav som föreskrivs i punkt 5 i kapitel IX i bilaga II till förordning nr 852/2004, till vilken kommissionen har hänvisat i sina inlagor och som har följande lydelse:
”Råvaror, ingredienser, halvfabrikat och färdiga produkter i vilka patogena mikroorganismer kan förökas eller gifter kan bildas får inte förvaras vid temperaturer som kan medföra att hälsofara uppstår. Kylkedjan får inte brytas. Begränsade perioder utan temperaturkontroller skall dock tillåtas av praktiska skäl vid beredning, transport, lagring, utbjudande till försäljning eller servering av livsmedel, förutsatt att detta inte medför en hälsorisk. På livsmedelsföretag där bearbetade produkter framställs, hanteras eller förpackas skall det finnas ändamålsenliga lokaler som är tillräckligt stora för separat lagring av råvaror och beredda råvaror och tillräckligt stora, separata kylrum.”
52
Det kan emellertid konstateras att det i denna bestämmelse hänvisas till möjligheten att undanta produkter från temperaturer för vilka det inte föreligger någon hälsorisk under ”begränsade perioder”, utan att någon tidsgräns anges.
53
I motsats till vad kommissionen, med stöd av Republiken Frankrike, har gjort gällande, framgår det således inte tydligt av de gällande bestämmelserna att det, innan den omtvistade bestämmelsen antogs, var förbjudet att hålla rökt lax vid den temperatur som krävs vid förstyvning under mer än 96 timmar.
54
Tribunalen finner således att den omtvistade bestämmelsen ålägger sökanden skyldigheter och att det första kriteriet för att vara direkt berörd är uppfyllt.
55
Vad gäller det andra kriteriet konstaterar tribunalen att genomförandet av den omtvistade bestämmelsen har en rent automatisk karaktär och endast följer av den ifrågasatta lagstiftningen utan att mellanliggande regler behöver tillämpas. Av detta följer att även det andra kriteriet för att vara direkt berörd är uppfyllt.
56
Sökanden ska således anses vara direkt berörd av den omtvistade bestämmelsen.
57
Mot bakgrund av det ovan anförda ska sökanden anses ha talerätt.
Sökandens intresse av att få saken prövad
58
Enligt fast rättspraxis kan en talan om ogiltigförklaring som väckts av en fysisk eller juridisk person, endast prövas i den mån som personen har ett berättigat intresse av att den omtvistade rättsakten ogiltigförklaras. Ett sådant intresse förutsätter att själva ogiltigförklaringen av rättsakten kan få rättsverkningar och att talan således kan medföra en fördel för den person som har väckt den (se dom av den 17 september 2015, Mory m.fl./kommissionen, C‑33/14 P, EU:C:2015:609, punkt 55 och där angiven rättspraxis).
59
I förevarande fall är det tillräckligt att konstatera att en eventuell ogiltigförklaring av den omtvistade bestämmelsen kan medföra en fördel för sökanden, nämligen att sökanden inte behöver uppfylla de krav som uppställs i nämnda bestämmelse i enlighet med artikel 3.1 i förordning nr 853/2004.
60
Sökanden har således ett berättigat intresse av att få saken prövad.
61
Mot bakgrund av det ovan anförda ska talan tas upp till sakprövning.
Prövning i sak
62
Till stöd för sin talan har sökanden åberopat fyra grunder.
–
Den första grunden avser åsidosättande av artikel 290 FEUF, eftersom den omtvistade bestämmelsen rör en väsentlig del av förordning nr 853/2004.
–
Den andra grunden avser åsidosättande av proportionalitetsprincipen enligt artikel 5.4 FEU.
–
Den tredje grunden avser åsidosättande av artikel 10.1 i förordning nr 853/2004, eftersom den omtvistade bestämmelsen inte syftar till att uppnå de mål som eftersträvas med denna förordning.
–
Den fjärde grunden avser åsidosättande av artikel 13 i samma förordning, genom att kommissionen inte samrådde med Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) under förfarandet för att utarbeta den omtvistade bestämmelsen.
63
Tribunalen finner det lämpligt att först pröva den fjärde grunden.
64
Inom ramen för den fjärde grunden har sökanden i huvudsak gjort gällande att kommissionen åsidosatte artikel 13 i förordning nr 853/2004 genom att inte samråda med Efsa under förfarandet för utarbetande av den omtvistade bestämmelsen.
65
Genom de argument som anförts inom ramen för den första, den andra och den tredje grunden har sökanden i huvudsak anfört att den tidsgräns på 96 timmar som föreskrivs i den omtvistade bestämmelsen inte grundar sig på några vetenskapliga uppgifter, att kommissionen inte har motiverat denna tidsgräns och att kommissionen borde ha samrått med Efsa gällande den tidsgräns som ska beaktas.
66
Kommissionen har, med stöd av Republiken Frankrike, gjort gällande att den omtvistade bestämmelsen inte rör en fråga som kan ha väsentlig betydelse för folkhälsan i den mening som avses i artikel 13 i förordning nr 853/2004. I denna artikel begränsas nämligen kravet på samråd med Efsa till endast vissa fall, nämligen när de ändringar som gjorts är tillräckligt omfattande. Eftersom den omtvistade bestämmelsen i förevarande fall inte innebär någon ändring av de bestämmelser som var i kraft innan den antogs, kan någon väsentlig betydelse för folkhälsan inte anses föreligga. Denna tolkning bekräftas för övrigt av en skrivelse av den 12 juni 2024 från Efsas verkställande direktör till Europaparlamentets talman. Genom den omtvistade bestämmelsen klargörs dessutom rättsläget och den avser inte vetenskapliga frågor. Det finns inte heller några vetenskapliga bevis för att sökandens metoder har en positiv inverkan på konsumenternas hälsa.
67
I dupliken har kommissionen, med stöd av Republiken Frankrike, som svar på de argument som sökanden har anfört inom ramen för den första, den andra och den tredje grunden, påpekat att den i sitt svaromål har grundat sig på studier som visar att temperaturen och frystiden för rökt lax har en betydande inverkan på dess kvalitet. Tidsgränsen på 96 timmar tar dessutom hänsyn till den maximala tid som krävs för att genomföra skivningen. Denna tidsgräns tar således hänsyn både till målet att skydda konsumenterna på området livsmedelssäkerhet och till sektorns behov.
68
Enligt artikel 13 i förordning nr 853/2004 ska kommissionen samråda med Efsa om alla frågor som omfattas av denna förordnings tillämpningsområde och som kan ha väsentlig betydelse för folkhälsan.
69
I förevarande fall är det ostridigt mellan parterna att kommissionen inte samrådde med Efsa innan den antog den omtvistade bestämmelsen.
70
I motsats till vad kommissionen, med stöd av Republiken Frankrike, har hävdat så införs nya skyldigheter för sökanden genom den omtvistade bestämmelsen, vilket framgår av punkterna 26–54 ovan.
71
Den av kommissionen åberopade omständigheten att Efsas verkställande direktör, i sin skrivelse till parlamentets talman, uppgav att ”minskningen av mikrobiologiska risker redan omfattas av den gällande lagstiftningen, i vilken villkoren för lagring av fiskeriprodukter fastställs”, att ”[i] förordning nr 853/2004 föreskrivs temperaturer på cirka 0 °C (smältande is) för färska produkter och på – 18 °C för frysta produkter” och att ”enligt Codex Alimentarius krävs att färska fiskeriprodukter lagras vid samma temperatur som smältande is och frysta fiskeriprodukter vid – 18 °C”, saknar betydelse för denna tolkning.
72
Förutom den omständigheten att Efsas uppdrag enligt artikel 22.2 i förordning nr 178/2002 är att avge vetenskapliga yttranden, innebär en sådan bedömning nämligen inte några preciseringar om de eventuella bestämmelser som var i kraft före antagandet av den omtvistade bestämmelsen, där begreppen lagring eller fryst produkt definierades och där det angavs från vilken tidpunkt en fiskeriprodukt skulle anses vara lagrad eller vid vilken temperatur en sådan produkt skulle betraktas som fryst.
73
Det ska således prövas huruvida kommissionen var skyldig att samråda med Efsa innan den antog den omtvistade bestämmelsen i enlighet med artikel 13 i förordning nr 853/2004.
74
I förevarande fall är parterna med rätta överens om att den fråga som den omtvistade bestämmelsen avser omfattas av tillämpningsområdet för förordning nr 853/2004.
75
Vad gäller huruvida nämnda fråga kan ha väsentlig betydelse för folkhälsan kan det inledningsvis konstateras att en sådan fråga, i motsats till vad kommissionen påstår, innefattar vetenskapliga bedömningar. Införandet av en tidsgräns under vilken livsmedelsföretagare har rätt att bibehålla fiskeriprodukter vid den temperatur som krävs för köldförstyvning förutsätter nämligen att en uppskattning och ett beaktande av den tidsperiod under vilken de produkter, som hålls vid en sådan temperatur, inte kan anses medföra någon hälsorisk.
76
Vad särskilt gäller bedömningen av den väsentliga betydelsen för folkhälsan, ska det påpekas att även om delegerad förordning 2024/1141 inte innehåller någon motivering vad gäller införandet av kraven på köldförstyvning, såsom anges i punkt 41 ovan, framgår det av den del som avser sammanhanget i motiveringen till denna förordning att det är lämpligt att ”förtydliga” kraven vad gäller ”åtgärder som syftar till att minska temperaturen för att skiva färska eller förädlade fiskeriprodukter, eller till att höja temperaturen hos frysta fiskeriprodukter, och förbud mot lagring eller transport av fiskeriprodukter vid den tillfälliga temperatur som krävs ur teknisk synvinkel””för att undvika tvetydigheter”.
77
Det framgår dessutom av skäl 13 i den ursprungliga motiveringen till delegerad förordning 2024/1141, till vilken sökanden har hänvisat, att ”[f]ör att undvika missbruk genom att tillämpa produktionskrav för lagring av fiskeriprodukter vid en temperatur som inte uppfyller kraven i punkt 2, avsnitt VIII, kapitel VII i bilaga III [till förordning nr 853/2004], bör kylning eller, när det gäller redan frysta produkter, temperaturhöjningen för köldförstyvning ske så snart som möjligt och att lagring av fiskeriprodukter, vid en temperatur som underlättar styckning eller skivning, bör vara tidsbegränsad”.
78
Kommissionen har inom ramen för förevarande talan visserligen inte uttryckligen uttalat sig gällande huruvida den fråga som den omtvistade bestämmelsen avser kan ha väsentlig betydelse för folkhälsan. För att bemöta sökandens andra grund har kommissionen emellertid anfört att vissa producenter har missbrukat den tolerans som förekommer i unionslagstiftningen för bruket av köldförstyvning i produktionsprocessen till nackdel för konsumenterna. De filéer som förvaras vid den temperatur som krävs för förstyvning är nämligen av sämre kvalitet och den konsument som tror sig köpa en produkt som inte har djupfrysts vilseleds.
79
Kommissionen har påpekat att det framgår av ett antal vetenskapliga studier att temperaturen och frysningstiden för rökt lax har en betydande inverkan på dess kvalitet. Kommissionen har hänvisat till studien ”Quantification and mapping of tissue damage from freezing in cod by magnetic resonance imaging – ScienceDirect” (”Kvantifikation och kartografi över vävnadsskador orsakade av frysning hos torsk med hjälp av magnetisk resonansavbildning – ScienceDirect”) (Food Control, volym 123, maj 2021, 107734). Av denna studie framgår att ”[f]rysning av fisk är en viktig bearbetningsmetod som kan förlänga produktens hållbarhetstid, men som även kan orsaka betydande skador på vävnaderna om frysningen inte utförs korrekt” och att ”ju kallare frystemperaturen är desto mindre skadlig blir processen”. Kommissionen har även hänvisat till studien ”Effect of Freezing on the Shelf Life of Salmon” (Frysningens inverkan på laxens hållbarhetstid) (International Journal of Food Science, augusti 2018, 1686121). Av denna studie framgår att ”varaktigheten av och temperaturen under lagringen är viktiga faktorer som påverkar fiskens kvalitetsförlust och hållbarhet, eftersom det huvudsakligen är fettfraktionen som blir föremål för autoxidativa och hydrolytiska förändringar under lagringen i fryst form” och att ”[f]iskens fett … är mycket känsligt för oxidering vilken således minskar fiskens näringsvärde, konsistens och färg”.
80
Genom sina inledande anmärkningar om den rättsliga ramen har kommissionen dessutom anfört att rökt lax, som kyls till en lägre temperatur än frystemperatur, ska betraktas som en fryst produkt och därmed i sig, i den mån den lagras, som en sådan produkt som omfattas av bestämmelserna om lagring av frysta produkter, det vill säga punkt 2 i kapitel VII, avsnitt VIII, i bilaga III till förordning nr 853/2004. Kommissionen har i detta avseende preciserat att det vid lagring av rökt lax vid den temperatur som krävs för att skiva den finns kvar en viss procentandel vatten som vid denna temperatur inte är kristalliserad, vilket i vissa fall kan innebära en risk för att bakteriefloran utvecklar sig i nämnda vätska. Kommissionen har tillagt att lagring av denna produkt vid den temperatur som krävs för köldförstyvning vid temperaturfluktuationer kan orsaka lysering av celler, det vill säga cellupplösning (när iskristaller skadar cellernas struktur), vilket ökar hälsoriskerna och påverkar slutproduktens konsistens, smak och näringsvärde. Kommissionen har påpekat att det framgår av den dokumentation som finns tillgänglig på FAO:s webbplats att ”fiskproteinerna ändras varaktigt vid frysning och kallagring”, att ”den hastighet vid vilken denatureringen sker i stor utsträckning beror på temperaturen”, att ”vid temperaturer nära fryspunkten, till exempel 28 °F [– 2 °C], sker betydande förändringar snabbt” och att ”även vid 15 °F [– 10 °C] sker förändringarna så snabbt att en produkt av god kvalitet kan försämras på några veckor”.
81
Kommissionen har även hävdat att om man skulle godta sökandens tolkning, enligt vilken endast produkter vars temperatur har sänkts till – 18 °C kan anses frysta, skulle detta innebära att fiskeriprodukter vars temperatur endast har sänkts till exempelvis – 17,5 °C inte skulle omfattas av kravet på lagring vid en temperatur på – 18 °C. Dessa produkter skulle således kunna säljas till konsumenterna som produkter som aldrig har djupfrysts. Denna situation skulle vara ”uppenbart farlig för konsumenternas hälsa”, med beaktande av den risk som konsumenterna utsätts för på grund av den eventualiteten att samma produkt har frysts vid flera tillfällen.
82
Av förarbetena till delegerad förordning 2024/1141 och de argument som kommissionen har anfört inom ramen för förevarande talan kan således slutsatsen dras att det skäl som ledde till antagandet av den omtvistade bestämmelsen var knutet till den omständigheten att det fanns”tvetydigheter” inom den tidigare rättsliga ramen vad gäller köldförstyvning och förbudet mot lagring eller transport av fiskeriprodukter vid den temperatur som krävs enligt denna teknik, medan bibehållandet av rökt lax vid denna temperatur under en lång period skulle kunna medföra hälsorisker.
83
En sådan fråga ska kvalificeras som en fråga som kan ha väsentlig betydelse för folkhälsan.
84
I detta avseende räcker det att konstatera att det, såsom har angetts i punkt 82 ovan, framgår av kommissionens egna argument att bibehållandet av rökt lax vid den temperatur som krävs för köldförstyvning under en lång period kan påverka konsumenternas hälsa och således ha betydelse för folkhälsan.
85
Såsom även framgår av kommissionens inlagor förefaller en sådan betydelse för folkhälsan vara väsentlig. Kommissionen har nämligen preciserat att om sökandens tolkning av punkt 2, kapitel VII, avsnitt VIII i bilaga III till förordning nr 853/2004 godtogs, skulle detta leda till en situation som är ”uppenbart farlig för konsumenternas hälsa”.
86
Kommissionen var således skyldig att samråda med Efsa i enlighet med artikel 13 i förordning nr 853/2004 innan den antog den omtvistade bestämmelsen.
87
Detta konstaterande vinner stöd av den omständigheten att det, såsom kommissionen själv har anfört, framgår av skäl 27 i förordning nr 853/2004 att unionslagstiftningen om livsmedelshygien bör grundas på vetenskapliga utlåtanden.
88
Tribunalen konstaterar emellertid, i likhet med sökanden, att den vetenskapliga grund som kommissionen beaktade vid utarbetandet av den omtvistade bestämmelsen varken framgår av delegerad förordning 2024/1141 eller av dess motivering.
89
Kommissionen har för övrigt inte bestritt sökandens argument att det saknas en sådan vetenskaplig grund. I dupliken har kommissionen nämligen endast uppgett att den i sitt svaromål har grundat sig på studier som visar att temperaturen och frystiden för rökt lax har en betydande inverkan på dess kvalitet. Kommissionen har emellertid inte bemött påståendet gällande den omtvistade bestämmelsens avsaknad av vetenskaplig grund vid dess utarbetande.
90
Avsaknaden av vetenskaplig grund för den omtvistade bestämmelsen vid dess utarbetande kan dessutom härledas ur kommissionens argument som svar på sökandens andra grund, enligt vilket den maximala längden på 96 timmar är resultatet av en ”konsensus bland producenterna inom sektorn” avseende den tid som krävs för att skiva den förstyvade rökta laxen och att det ”utan tvekan rör sig om en rimlig och tillräcklig tid för att genomföra skivningsprocessen i egentlig mening, med beaktande av sektorns logistiska och organisatoriska behov i detta produktionsskede”.
91
Såsom kommissionen har uppgett begärde parlamentets talman visserligen, i enlighet med artikel 29.1 andra stycket i förordning nr 178/2002, i en skrivelse av den 14 maj 2024 att Efsa skulle avge ett vetenskapligt yttrande om hur förfarandena för köldförstyvning och upptining påverkade förekomst och utveckling av biologiska risker. Efsas verkställande direktör besvarade yttrandet genom skrivelse av den 12 juni 2024, i vilken han preciserade att han ”inte [kunde] identifiera några kvarstående frågor om livsmedelssäkerhet eller risker för folkhälsan under de lagringsförhållanden som beskrivs i ansökan”.
92
Det kan emellertid konstateras att ett sådant utbyte ägde rum efter antagandet av delegerad förordning 2024/1141, det vill säga den 14 december 2023, och att detta utbyte därför under alla omständigheter saknar betydelse för lagenligheten av denna förordning.
93
Mot bakgrund av det ovan anförda ska talan således bifallas såvitt avser den fjärde grunden och den omtvistade bestämmelsen ska ogiltigförklaras, utan att det är nödvändigt att pröva sökandens övriga argument och grunder.
Rättegångskostnader
94
Enligt artikel 134.1 i rättegångsreglerna ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Sökanden har yrkat att kommissionen ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom kommissionen har tappat målet, ska sökandens yrkande bifallas.
95
Enligt artikel 138.1 i rättegångsreglerna ska medlemsstater och institutioner som har intervenerat bära sina rättegångskostnader. Republiken Frankrike ska således bära sina rättegångskostnader.
Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (sjätte avdelningen)
följande:
1)
Punkt 3 e i bilagan till kommissionens delegerade förordning (EU) 2024/1141 av den 14 december 2023 om ändring av bilagorna II och III till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 vad gäller särskilda hygienkrav för visst kött och vissa fiskeriprodukter, mjölkprodukter och ägg, ogiltigförklaras.
2)
Europeiska kommissionen ska bära sina rättegångskostnader och ersätta de kostnader som uppkommit för Mowi Poland SA.
3)
Republiken Frankrike ska bära sina rättegångskostnader.
Costeira
Öberg
Zilgalvis
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 24 september 2025.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: polska.