62024CJ0364
DOMSTOLENS DOM (första avdelningen)
den 5 februari 2026 (
*1
)
”Begäran om förhandsavgörande – Miljö – Avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön – Åtgärder för att förhindra oavsiktlig förekomst av genetiskt modifierade organismer – Direktiv 2001/18/EG – Artikel 26c.1 och 26c.3 – Förordning (EG) nr 1829/2003 – Genomförandebeslut (EU) 2016/321 – Förbud mot odling av genetiskt modifierad majs MON 810 i Italien – Giltighet – Fri rörlighet för varor – Artiklarna 34 och 114 FEUF – Proportionalitetsprincipen och icke-diskrimineringsprincipen – Näringsfrihet – Artiklarna 16 och 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna”
I de förenade målen C‑364/24 och C‑393/24,
angående två beslut att begära förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, från Consiglio di Stato (Högsta förvaltningsdomstolen, Italien), av den 14 maj 2024, som inkom till domstolen den 17 maj 2024 (C‑511/18 och C‑512/18), och från Tribunale di Udine (Domstolen i Udine, Italien), av den 7 maj 2024, som inkom till domstolen den 5 juni 2024 (C‑520/18), i målen
Giorgio Fidenato, i eget namn och i egenskap av ägare till jordbruksföretaget In Trois
mot
Ministero dell’Agricoltura, della Sovranità alimentare e delle Foreste,
ytterligare deltagare i rättegången:
WX, i eget namn och i egenskap av ägare till jordbruksföretaget Li Pocis de WX,
och
Giorgio Fidenato, i eget namn och i egenskap av ägare till jordbruksföretaget In Trois
mot
Ministero dell’Agricoltura, della Sovranità alimentare e delle Foreste,
meddelar
DOMSTOLEN (första avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden F. Biltgen samt domarna I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni (referent) och M. Bošnjak,
generaladvokat: M. Szpunar,
justitiesekreterare: A. Calot Escobar,
efter det skriftliga förfarandet,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
–
Giorgio Fidenato, i eget namn och i egenskap av ägare till jordbruksföretaget In Trois, genom G. Martorana, avvocato,
–
Italiens regering, genom S. Fiorentino, i egenskap av ombud, biträdd av M. Di Benedetto, avvocato dello Stato, och G. Lillo, procuratore dello Stato,
–
Greklands regering, genom E. Leftheriotou och A. Vasilopoulou, båda i egenskap av ombud,
–
Frankrikes regering, genom P. Chansou, B. Fodda och B. Travard, samtliga i egenskap av ombud,
–
Luxemburgs regering, genom A. Germeaux och T. Schell, båda i egenskap av ombud,
–
Ungerns regering, genom M.Z. Fehér och Mme K. Szíjjártó, i egenskap av ombud,
–
Polens regering, genom B. Majczyna, i egenskap av ombud,
–
Europaparlamentet, genom W. Kuzmienko och M. Menegatti, båda i egenskap av ombud,
–
Europeiska unionens råd, genom M. Moore, P. Pecheux och S. Scarpa Ferraglio, samtliga i egenskap av ombud,
–
Europeiska kommissionen, genom C. Biz, F. Castilla Contreras och I. Galindo Martín, samtliga i egenskap av ombud,
och efter att den 26 juni 2025 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
1
Respektive begäran om förhandsavgörande avser bedömningen av giltigheten av artiklarna 26b och 26c i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/18/EG av den 12 mars 2001 om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön och om upphävande av rådets direktiv 90/220/EEG (EGT L 106, 2001, s. 1), i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/412 av den 11 mars 2015 (EUT L 68, 2015, s. 1) (nedan kallat direktiv 2001/18), samt giltigheten och tolkningen av kommissionens genomförandebeslut (EU) 2016/321 av den 3 mars 2016 om anpassning av det geografiska tillämpningsområdet för godkännandet av odling av den genetiskt modifierade majsen (Zea mays L.) MON 810 (MON-ØØ81Ø-6) (EUT L 60, 2016, s. 90), mot bakgrund av artikel 3 FEU, artiklarna 2, 3, 18, 26, 34–36 och 216.2 FEUF, artiklarna 16, 21 och 52 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan), principerna om icke-diskriminering och proportionalitet samt artikel 34 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1829/2003 av den 22 september 2003 om genetiskt modifierade livsmedel och foder (EUT L 268, 2003, s. 1).
2
Respektive begäran har framställts i mål mellan jordbrukaren Giorgio Fidenato och de italienska myndigheterna angående genomförandet av bestämmelser avseende destruktion och nedplöjning av genetiskt modifierade majsplantor (Zea mays L.) MON 810 (MON-ØØ81Ø-6) (nedan kallad den genetiskt modifierade majsen MON 810) och påförandet av en administrativ straffavgift på 50000 euro mot Giorgio Fidenato för att ha odlat sådana plantor.
Tillämpliga bestämmelser
Internationell rätt
3
Genom rådets beslut 94/800 av den 22 december 1994 om ingående på Europeiska gemenskapens vägnar, vad beträffar frågor som omfattas av dess behörighet, av de avtal som är resultatet av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan (1986–1994) (EGT L 336, 1994, s. 1) godkände Europeiska unionens råd Världshandelsorganisationens avtal om offentlig upphandling, som undertecknades i Marrakech den 15 april 1994, och de avtal som återfinns i bilagan till detta avtal (nedan kallat WTO-avtalet).
Unionsrätt
Direktiv 2001/18
4
I artikel 1 i direktiv 2001/18, med rubriken ”Syfte”, föreskrivs följande:
”I enlighet med försiktighetsprincipen är syftet med detta direktiv att närma medlemsstaternas lagar och andra författningar till varandra och att skydda människors hälsa och miljön när
–
genetiskt modifierade organismer avsiktligt sätts ut i miljön för varje annat ändamål än att släppa ut dem på marknaden i gemenskapen,
–
produkter som består av eller innehåller genetiskt modifierade organismer släpps ut på marknaden i gemenskapen.”
5
I artikel 4 i detta direktiv, med rubriken ”Allmänna skyldigheter”, föreskrivs följande:
”1.   Medlemsstaterna skall, i enlighet med försiktighetsprincipen, se till att alla lämpliga åtgärder vidtas för att undvika sådana negativa effekter på människors hälsa och på miljön som kan uppkomma när genetiskt modifierade organismer avsiktligt sätts ut eller släpps ut på marknaden. Genetiskt modifierade organismer får endast avsiktligt sättas ut eller släppas ut på marknaden i enlighet med del B respektive del C.
…”
6
Artikel 22 i direktivet, med rubriken ”Fri omsättning”, har följande lydelse:
”Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 23 får medlemsstaterna inte förbjuda, begränsa eller hindra att produkter som består av eller innehåller genetiskt modifierade organismer och som uppfyller kraven i detta direktiv släpps ut på marknaden.”
7
I artikel 23 i samma direktiv, med rubriken ”Skyddsklausul”, föreskrivs följande:
”1.   Om en medlemsstat, till följd av nya eller kompletterande uppgifter som blivit tillgängliga efter det att medgivandet beviljades och som påverkar miljöriskbedömningen eller till följd av en ny bedömning av befintliga uppgifter på grundval av nya eller kompletterande vetenskapliga rön, har välgrundade skäl för att anta att en produkt som består av eller innehåller en genetiskt modifierad organism och som har blivit vederbörligen anmäld och omfattas av ett skriftligt medgivande enligt detta direktiv utgör en risk för människors hälsa eller för miljön, får den medlemsstaten tillfälligt begränsa eller förbjuda användning och/eller försäljning av en sådan produkt som består av eller innehåller genetiskt modifierade organismer inom sitt territorium.
Medlemsstaten skall se till att det vid allvarlig risk vidtas nödåtgärder, t.ex. för att avbryta eller avsluta utsläppandet på marknaden och för att informera allmänheten.
Medlemsstaten skall omedelbart underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna om åtgärder som vidtagits i enlighet med denna artikel och ange skälen för beslutet samt tillhandahålla dess förnyade bedömning av miljöriskbedömningen, och därvid ange om och hur villkoren för medgivandet bör ändras eller om medgivandet bör upphöra, och, i förekommande fall, de nya eller kompletterande uppgifter som ligger till grund för beslutet.
2.   Inom 60 dagar efter det att de uppgifter som inlämnats av medlemsstaten mottagits, ska ett beslut om den åtgärd som vidtagits av medlemsstaten fattas i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 30.2. Vid beräkningen av 60-dagarsperioden ska inte tid medräknas under vilken kommissionen väntar på kompletterande uppgifter som den kan ha begärt från anmälaren eller väntar på ett yttrande från den berörda vetenskapliga kommitté som har rådfrågats. Den tid under vilken kommissionen väntar på ett yttrande från den vetenskapliga kommittén får inte överstiga 60 dagar.
Den tid rådet behöver för att agera i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 30.2 ska heller inte beaktas.”
8
I artikel 26b, med rubriken ”Odling”, i direktiv 2001/18 föreskrivs följande:
”1.   En medlemsstat får under förfarandet för godkännande av en viss genetiskt modifierad organism eller under förnyelsen av medgivandet/godkännandet kräva att det geografiska tillämpningsområdet för det skriftliga medgivandet eller godkännandet anpassas, så att hela eller delar av den medlemsstatens territorium undantas i fråga om odling. Detta krav ska överlämnas till kommissionen senast 45 dagar efter det att den bedömningsrapport som avses i artikel 14.2 i detta direktiv har sänts ut, eller efter det att yttrandet från Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet enligt artiklarna 6.6 och 18.6 i förordning [nr 1829/2003] har mottagits. Kommissionen ska utan dröjsmål lägga fram medlemsstatens krav till anmälaren/sökanden samt till de övriga medlemsstaterna. Kommissionen ska göra kravet tillgängligt för allmänheten i elektronisk form.
2.   Inom 30 dagar efter det att kommissionen har lagt fram kravet får anmälaren/sökanden anpassa eller bekräfta det geografiska tillämpningsområdet för sin ursprungliga anmälan/ansökan.
Vid avsaknad av bekräftelse ska anpassningen av det geografiska tillämpningsområdet för anmälan/ansökan införlivas i det skriftliga medgivandet som utfärdats enligt detta direktiv och, i förekommande fall, det beslut som utfärdas enligt artikel 19 i detta direktiv samt det godkännandebeslut som antas enligt artiklarna 7 och 19 i förordning [nr 1829/2003].
Det skriftliga medgivande som utfärdas enligt detta direktiv och, i förekommande fall, det beslut som utfärdas enligt artikel 19 i detta direktiv samt det godkännandebeslut som antas enligt artiklarna 7 och 19 i förordning [nr 1829/2003], ska sedan utfärdas på grundval av det anpassade geografiska tillämpningsområdet för anmälan/ansökan.
Om ett krav i enlighet med punkt 1 i denna artikel överlämnas till kommissionen efter det att den bedömningsrapport som avses i artikel 14.2 i detta direktiv har sänts ut, eller efter det att yttrandet från Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet enligt artiklarna 6.6 och 18.6 i förordning [nr 1829/2003] har mottagits, ska de tidsfrister som anges i artikel 15 i detta direktiv för att utfärda det skriftliga medgivandet eller, i förekommande fall, i artiklarna 7 och 19 i förordning [nr 1829/2003] för att lägga fram ett utkast till beslut för kommittén, förlängas med en period på 15 dagar oavsett hur många medlemsstater som lägger fram sådana krav.
3.   Om inget krav har framförts enligt punkt 1 i denna artikel eller om anmälaren/sökanden har bekräftat det geografiska tillämpningsområdet för sin ursprungliga anmälan/ansökan, får en medlemsstat anta bestämmelser som begränsar eller förbjuder odling inom hela eller delar av sitt territorium av en genetiskt modifierad organism eller av en grupp av genetiskt modifierade organismer fastställda utifrån gröda eller egenskap när den har godkänts eller i enlighet med del C i detta direktiv eller med förordning [nr 1829/2003], under förutsättning att dessa bestämmelser står i överensstämmelse med unionsrätten, är motiverade, proportionella och icke-diskriminerande samt att de grundas på tvingande skäl som rör
a)
miljöpolitiska mål,
b)
fysisk planering,
c)
markanvändning,
d)
socioekonomiska effekter,
e)
undvikande av förekomst av genetiskt modifierade organismer i andra produkter utan att detta påverkar tillämpningen av artikel 26a,
f)
jordbrukspolitiska mål,
g)
allmän ordning.
Dessa skäl får åberopas enskilt eller i kombination med varandra, med undantag för skälet i led g som inte kan åberopas enskilt, beroende på de särskilda förhållandena i den medlemsstat, den region eller det område där dessa bestämmelser ska tillämpas, men de får inte under några omständigheter stå i strid med den miljöriskbedömning som genomförts i enlighet med detta direktiv eller förordning [nr 1829/2003].
4.   En medlemsstat som planerar att anta bestämmelser enligt punkt 3 i denna artikel ska först överlämna ett utkast till dessa bestämmelser och motsvarande åberopade skäl till kommissionen. Överlämnandet får ske innan förfarandet för godkännande av den genetiskt modifierade organismen enligt del C i detta direktiv eller enligt förordning [nr 1829/2003] har slutförts. Under en period på 75 dagar från och med dagen för överlämnandet
a)
ska den berörda medlemsstaten avstå från att anta och genomföra dessa bestämmelser,
b)
ska den berörda medlemsstaten se till att aktörerna avstår från att plantera den genetiskt modifierade organismen eller de genetiskt modifierade organismerna i fråga, och
c)
får kommissionen lämna synpunkter som den anser lämpliga.
Vid utgången av den 75 dagar långa period som anges i första stycket får den berörda medlemsstaten under hela giltighetstiden för medgivandet/godkännandet och från dagen för ikraftträdande av detta unionsgodkännande anta bestämmelserna, antingen i deras ursprungligen föreslagna form eller i deras ändrade lydelse för att ta hänsyn till kommissionens icke bindande synpunkter. Dessa bestämmelser ska utan dröjsmål delges kommissionen, de andra medlemsstaterna och innehavaren av godkännandet.
Medlemsstaterna ska göra sådana bestämmelser allmänt tillgängliga för samtliga berörda aktörer, inbegripet odlare.
5.   Om en medlemsstat vill att hela eller delar av dess territorium åter ska införlivas i det geografiska tillämpningsområdet för medgivandet/godkännandet från vilket de tidigare undantogs enligt punkt 2 får den lämna in en begäran om detta till den behöriga myndighet som utfärdade det skriftliga medgivandet enligt detta direktiv eller till kommissionen om den genetiskt modifierade organismen har godkänts enligt förordning [nr 1829/2003]. Den behöriga myndighet som utfärdade det skriftliga medgivandet eller i förekommande fall kommissionen ska ändra det geografiska tillämpningsområdet för medgivandet eller godkännandebeslutet i enlighet med detta.
6.   I syfte att anpassa det geografiska tillämpningsområdet för medgivandet/godkännandet av en genetiskt modifierad organism enligt punkt 5
a)
när det gäller en genetiskt modifierad organism som har godkänts enligt detta direktiv ska den behöriga myndighet som utfärdat det skriftliga medgivandet ändra det geografiska tillämpningsområdet för medgivandet i enlighet med detta och informera kommissionen, medlemsstaterna och innehavaren av godkännandet när detta är avslutat,
b)
när det gäller en genetiskt modifierad organism som godkänts enligt förordning [nr 1829/2003] ska kommissionen ändra godkännandebeslutet i enlighet med detta utan att tillämpa det förfarande som föreskrivs i artikel 35.2 i den förordningen. Kommissionen ska underrätta medlemsstaterna och innehavaren av godkännandet om detta.
7.   Om en medlemsstat har upphävt bestämmelser som antagits med stöd av punkterna 3 och 4 ska den utan dröjsmål underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna.
8.   Åtgärder som vidtas enligt denna artikel ska inte påverka den fria omsättningen för godkända genetiskt modifierade organismer som sådana eller i produkter.”
9
Artikel 26c i direktiv 2001/18, med rubriken ”Övergångsåtgärder”, har följande lydelse:
”1.   Från och med den 2 april 2015 till och med den 3 oktober 2015 får en medlemsstat kräva att det geografiska tillämpningsområdet för en anmälan/ansökan som lämnats in, eller för ett godkännande som beviljats, enligt detta direktiv eller förordning [nr 1829/2003] före den 2 april 2015 anpassas. Kommissionen ska utan dröjsmål lägga fram medlemsstatens krav till anmälaren/sökanden samt till de övriga medlemsstaterna.
2.   Om anmälan/ansökan inte har avgjorts och anmälaren/sökanden inte har bekräftat det geografiska tillämpningsområdet för sin ursprungliga anmälan/ansökan inom 30 dagar från underrättelsen om det krav som avses i punkt 1 i denna artikel ska det geografiska tillämpningsområdet för anmälan/ansökan anpassas i enlighet med detta. Det skriftliga medgivande som utfärdas enligt detta direktiv och, i förekommande fall, det beslut som utfärdas enligt artikel 19 i detta direktiv samt det godkännandebeslut som antas enligt artiklarna 7 och 19 i förordning [nr 1829/2003], ska sedan utfärdas på grundval av det anpassade geografiska tillämpningsområdet för anmälan/ansökan.
3.   Om godkännandet redan har beviljats och innehavaren av godkännandet inte har bekräftat det geografiska tillämpningsområdet för godkännandet inom 30 dagar från underrättelsen om det krav som avses i punkt 1 i denna artikel ska godkännandet ändras i enlighet med detta. För ett skriftligt medgivande enligt detta direktiv ska den behöriga myndigheten ändra det geografiska tillämpningsområdet för medgivandet i enlighet med detta och informera kommissionen, medlemsstaterna och innehavaren av godkännandet när detta är avslutat. För ett godkännande enligt förordning [nr 1829/2003] ska kommissionen ändra godkännandebeslutet i enlighet med detta utan att tillämpa det förfarande som föreskrivs i artikel 35.2 i den förordningen. Kommissionen ska underrätta medlemsstaterna och innehavaren av godkännandet om detta.
4.   Om inget krav har framförts enligt punkt 1 i denna artikel eller om en anmälare/sökande eller, i förekommande fall, innehavaren av godkännandet har bekräftat det geografiska tillämpningsområdet för sin ursprungliga ansökan eller, i förekommande fall, godkännandet, ska även punkterna 3–8 i artikel 26b ska gälla i tillämpliga delar.
5.   Denna artikel ska inte påverka odling av godkända genetiskt modifierade utsäden och annat växtförökningsmaterial som planterats lagligt innan odling av den genetiskt modifierade organismen begränsas eller förbjuds i medlemsstaten.
6.   Åtgärder som vidtas enligt denna artikel ska inte påverka den fria omsättningen för godkända genetiskt modifierade organismer som sådana eller i produkter.”
10
Artikel 33 i direktiv 2001/18, med rubriken ”Påföljder”, har följande lydelse:
”Medlemsstaterna skall bestämma vilka påföljder som skall tillämpas vid brott mot de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv. Påföljderna skall vara effektiva, proportionella och avskräckande.”
Direktiv 2015/412
11
I skälen 6–8, 16 och 27 i direktiv 2015/412 anges följande:
”(6)
Erfarenheten har visat att odling av genetiskt modifierade organismer är en fråga som behandlas mer ingående på medlemsstatsnivå. Frågor som rör utsläppande på marknaden och import av genetiskt modifierade organismer bör även fortsättningsvis regleras på unionsnivå för att den inre marknaden ska kunna upprätthållas. Odling kan dock kräva mer flexibilitet i vissa fall, eftersom det är en fråga med stark nationell, regional och lokal anknytning på grund av det nära sambandet med markanvändning, lokala jordbruksstrukturer och skydd eller bevarande av livsmiljöer, ekosystem och landskap. I enlighet med artikel 2.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) har medlemsstaterna rätt att anta rättsligt bindande akter som begränsar eller förbjuder odlingen av genetiskt modifierade organismer inom sina territorier efter det att sådana genetiskt modifierade organismer har godkänts för utsläppande på unionsmarknaden. Denna flexibilitet bör dock inte inverka negativt på det gemensamma godkännandeförfarandet, särskilt den utvärderingsprocess som huvudsakligen genomförts av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet ...
(7)
I syfte att begränsa eller förbjuda odling av genetiskt modifierade organismer har vissa medlemsstater tidigare utnyttjat skyddsklausulerna och nödåtgärderna enligt artikel 23 i direktiv [2001/18] och artikel 34 i förordning [nr 1829/2003] till följd av nya eller kompletterande uppgifter som, beroende på fallet, blivit tillgängliga efter det att medgivandet beviljades och som påverkar miljöriskbedömningen eller till följd av en ny bedömning av befintliga uppgifter. Andra medlemsstater har utnyttjat anmälningsförfarandet enligt artikel 114.5 och 114.6 i EUF-fördraget där det föreskrivs att nya vetenskapliga belägg med anknytning till miljöskydd eller arbetsmiljöskydd ska läggas fram. Beslutsprocessen har dessutom visat sig vara särskilt komplicerad när det gäller odling av genetiskt modifierade organismer eftersom man har tagit upp nationella problem som inte enbart avser frågor som rör genetiskt modifierade organismers inverkan på hälso- eller miljöskyddet.
(8)
Mot denna bakgrund förefaller det därför lämpligt att, i enlighet med subsidiaritetsprincipen, ge medlemsstaterna större flexibilitet att besluta om de vill eller inte vill odla genetiskt modifierade organismer inom sina territorier utan att det påverkar riskbedömningen i unionens system för godkännande av genetiskt modifierade organismer, vare sig under godkännandeförfarandet eller därefter, och oberoende av de åtgärder som de medlemsstater som odlar genetiskt modifierade organismer får eller måste vidta med stöd av direktiv [2001/18] för att förhindra oavsiktlig förekomst av genetiskt modifierade organismer i andra produkter. Genom att ge medlemsstaterna denna möjlighet kommer sannolikt processen för godkännande av genetiskt modifierade organismer att förbättras och samtidigt kommer det sannolikt att garantera konsumenternas, jordbrukarnas och de övriga aktörernas valfrihet medan man skapar större tydlighet för berörda parter när det gäller odling av genetiskt modifierade organismer i unionen. Detta direktiv bör därför bidra till en väl fungerande inre marknad.
…
(16)
De begränsningar eller förbud som antas enligt detta direktiv bör avse odling och inte den fria omsättningen och importen av genetiskt modifierat utsäde och annat växtförökningsmaterial, som produkter eller i produkter, liksom skördeprodukter, och bör dessutom stå i överensstämmelse med fördragen, särskilt principen om icke-diskriminering mellan inhemska och icke inhemska produkter, proportionalitetsprincipen och artiklarna 34, 36 och 216.2 i EUF-fördraget.
…
(27)
Bestämmelserna i artiklarna 26b och 26c i direktiv [2001/18] gäller utan att det påverkar tillämpningen av artikel 23 i det direktivet eller artikel 34 i förordning [nr 1829/2003].”
Genomförandebeslut 2016/321
12
Genom genomförandebeslut 2016/321, vilket grundade sig på direktiv 2001/18 och särskilt artikel 26c.3 i detta, noterade kommissionen, i enlighet med denna artikel, de ansökningar genom vilka 19 medlemsstater, däribland Italien, med stöd av denna bestämmelse begärde att odling av genetiskt modifierad majs MON 810 skulle förbjudas inom hela eller delar av deras territorium. Innehavaren av godkännandet, till vilken dessa ansökningar hade lämnats in, begärde inte någon bekräftelse av det ursprungliga geografiska tillämpningsområdet för sitt godkännande och samtyckte således till ändringen av detta.
Förordning nr 1829/2003
13
Artikel 34 i förordning nr 1829/2003, med rubriken ”Nödfallsåtgärder”, har följande lydelse:
”Om det är uppenbart att produkter som har godkänts genom eller i enlighet med denna förordning sannolikt kommer att innebära en allvarlig risk för människors hälsa, djurs hälsa eller miljön eller om ett överhängande behov av att tillfälligt upphäva eller ändra detta godkännande uppstår mot bakgrund av ett yttrande från myndigheten i enlighet med artikel 10 eller artikel 22, skall åtgärder vidtas enligt de förfaranden som anges i artiklarna 53 och 54 i [Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (EGT L 31, 2002, s. 1)].”
Italiensk rätt
Lagstiftningsdekret 224/2003
14
Artikel 35 bis i Decreto legislativo n. 224 – Attuazione della direttiva 2001/18/CE concernente l’emissione deliberata nell’ambiente di organismi geneticamente modificati (lagstiftningsdekret nr 224 – Genomförande av direktiv 2001/18/EG om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön) av den 8 juli 2003, (GURI nr 194 av den 22 augusti 2003), i dess lydelse enligt decreto legislativo n. 227 (lagstiftningsdekret nr 227/2016), av den 14 november 2016 (GURI nr 288 av den 10 december 2016) (nedan kallat lagstiftningsdekret 224/2003), med rubriken ”Påföljder avseende avdelning III‑bis”, har följande lydelse:
”1.   Såvida det inte är fråga om brott ska en administrativ sanktionsavgift på 25 000–75 000 euro påföras den som bryter mot följande förbud:
a)
Odlingsförbud som införts genom en anpassning av det geografiska tillämpningsområdet som i något av de föreskrivna fallen vidtagits genom någon av följande åtgärder:
1.
Godkännande som meddelats av Europeiska kommissionen enligt artiklarna 7 och 19 i [förordning nr 1829/2003].
2.
Medgivande som meddelats av behörig nationell myndighet i en medlemsstat enligt artiklarna 15, 17 och 18 i [direktiv 2001/18].
3.
Godkännande som meddelats enligt artikel 18.1 av den behöriga nationella myndighet som avses i artikel 2.1 och, om villkoren är uppfyllda, beslut fattat av samma myndighet enligt artikel 18.3.
b)
Odlingsförbud som meddelats enligt artikel 26 quater.6.
c)
Tillfälliga förbud mot utplantering av en eller flera berörda genetiskt modifierade organismer som avses i artikel 26 quater.5 b och i artikel 26 sexies.3.
2.   Den administrativa sanktionsavgiften ska genom föreläggande påföras den som överträtt ett förbud, i förening med ett upphävande, i högst sex månader, av den rätt att odla genetiskt modifierade organismer som följer av beslut om utsläppande på marknaden.
3.   Det ankommer på den som överträtt sådana förbud som avses i punkt 1 att förstöra olagligt utplanterade grödor av genetiskt modifierade organismer och återställa platsen på egen bekostnad, solidariskt med fastighetsägaren och med dem som faktiskt eller personligen har nyttjanderätt till marken, vilka på grund av fel eller försummelse kan hållas ansvariga för överträdelsen, vilket ska fastställas av tillsynsansvariga efter det att de berörda har beretts möjlighet att yttra sig. Den myndighet som avses i punkt 4 ska förordna om erforderliga åtgärder för detta ändamål och fastställa inom vilken tid de ska vidtas, varefter den ska vidta åtgärderna på de felandes bekostnad och sedan kräva betalt för sina utlägg.
…”
Målet vid den nationella domstolen och frågorna
Mål C‑364/24
15
Giorgio Fidenato, ägare till jordbruksföretaget In Trois, med säte i Arba i provinsen Pordenone (Italien), sådde under år 2021 plantor av genetiskt modifierad majs MON 810.
16
Den 8 september 2021 genomfördes en inspektion i syfte att leta efter förekomst av genetiskt modifierade organismer på Fabio Fidenatos ägor. I samband därmed förklarade denne att han hade sått genetiskt modifierad majs uteslutande i forskningssyfte och att denna praxis skulle fortsätta ”till dess att frågan om lagenligheten av direktiv [2015/412] hade hänskjutits till Europeiska unionens domstol för avgörande”.
17
Genom beslut av den 14 oktober 2021 erinrade Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali (ministern för jordbruks-, livsmedels- och skogsbrukspolitik, Italien) den berörde om att odling av den genetiskt modifierade majsen MON 810, enligt genomförandebeslut 2016/321, var förbjuden i de medlemsstater som hade ansökt om detta, däribland Italien, och ålade honom, med stöd av artikel 35a i lagstiftningsdekret 224/2003, att inom fem dagar destruera, genom att mala sönder och plöja ned, de odlingar av denna majssort som han olagligen hade samt att återställa marken.
18
Eftersom Fabio Fidenato inte efterkom föreläggandet förstörde tjänstemän från Corpo forestale dello Stato (den statliga skogsbruksenheten, Italien) själva de berörda grödorna den 19 oktober 2021.
19
Fabio Fidenato överklagade beslutet av den 14 oktober 2021 till Tribunale Amministrativo Regionale per il Friuli Venezia Giulia (Regionala förvaltningsdomstolen i Friuli-Venezia Giulia, Italien) och gjorde bland annat gällande att det föreläggande om förstörelse av grödor och återställande av mark som riktats till honom var rättsstridigt, eftersom beslutet hade antagits med stöd av bestämmelser som i sig stred mot unionens primärrätt. Enligt honom skulle dessutom förekomsten av ett godkännande för utsläppande på marknaden, utfärdat enligt förordning nr 1829/2003, innebära att den berörda genetiskt modifierade produkten inte utgör någon konkret fara för hälsan eller miljön. Det skulle således vara obegripligt att unionslagstiftaren hade tillåtit att det geografiska tillämpningsområdet för detta godkännande, på begäran av en medlemsstat, kunde ändras utan att medlemsstaten behövde ange någon som helst motivering i detta avseende.
20
Talan ogillades av Tribunale Amministrativo Regionale per il Friuli Venezia Giulia (Regionala förvaltningsdomstolen i Friuli-Venezia Giulia) och Fabio Fidenato överklagade då till Consiglio di Stato (Högsta förvaltningsdomstolen, Italien), som är den hänskjutande domstolen.
21
Den hänskjutande domstolen vill få klarhet i huruvida den möjlighet som medlemsstaterna har enligt artiklarna 26b och 26c i direktiv 2001/18, att förbjuda odling av genetiskt modifierade organismer inom sina territorier, utan att dessa medlemsstater är skyldiga att i detta syfte lägga fram någon som helst motivering eller bevisning för en konkret fara för hälsan eller miljön som den berörda genetiskt modifierade produkten kan utgöra för hälsan eller miljön, är förenlig med unionens primärrätt, bland annat de grundläggande friheterna på den inre marknaden, såsom de har tolkats av EU-domstolen i domen av den 13 september 2017, Fidenato m.fl. (C‑111/16, EU:C:2017:676), och i sitt beslut av den 23 november 2017, Fidenato m.fl. (C‑107/16, EU:C:2017:900), och, mer allmänt, proportionalitetsprincipen. Den hänskjutande domstolen anser att de nämnda artiklarna 26b och 26c strider mot andra bestämmelser i direktivet, närmare bestämt artiklarna 22 och 23, och att den omständigheten, att artiklarna 26b och 26c eventuellt är ogiltiga, skulle kunna medföra att genomförandebeslut 2016/321 är ogiltigt.
22
Mot denna bakgrund beslutade Consiglio di Stato (Högsta förvaltningsdomstolen) att vilandeförklara målet och hänskjuta följande frågor till EU-domstolen för förhandsavgörande:
”1)
Är artiklarna 26b och 26c i [direktiv 2001/18] förenliga med artikel 34 i förordning nr 1829/2003, artikel 3 FEU, artiklarna 2, 3, 26, 34, 35 och 36 FEUF samt med artiklarna 16 och 52 i [stadgan]?
2)
Om den föregående frågan besvaras nekande, får då den hänskjutande domstolen, till följd av att det slås fast att artikel 26c i [direktiv 2001/18] inte är förenlig med bestämmelserna av högre rangordning i EU-fördraget och EUF-fördraget, låta bli att tillämpa [genomförandebeslut 2016/321], som antogs med stöd av denna artikel, eller förklara det vara verkningslöst?”
Mål C‑393/24
23
Genom ett föreläggande av den 19 juni 2023 från direktören för Direzione Generale per il riconoscimento degli organismi di controllo e certificazione e tutela del consumatore (generaldirektoratet för erkännande av organ för kontroll, certifiering och konsumentskydd, Italien) vid Dipartimento dell’Ispettorato Centrale della Tutela della Qualità e Repressione Frodi dei Prodotti Agroalimentari (Centralinspektoratets avdelning för kvalitetsskydd och bedrägeribekämpning i fråga om jordbruks- och livsmedelsprodukter, Italien), som meddelats med stöd av artikel 35a i lagstiftningsdekret nr 224/2003, ålades Luc Fidenato en sanktionsavgift på totalt 50000 euro för att ha åsidosatt förbudet mot odling av genmodifierad majs MON 810 i Italien. Denna avgift avsåg dels hälften av sådd av denna majssort som odlades i provinsen Udine (Italien), dels den andra hälften sådd av nämnda majssort som odlades i provinsen Pordenone (Italien).
24
Fabio Fidenato överklagade detta föreläggande till Tribunale di Udine (Domstolen i Udine, Italien), i den del det avsåg ett belopp på 25000 euro motsvarande det belopp som han hade ålagts betala för sådd av genetiskt modifierad majs MON 810 som odlats i denna provins. Den berörde väckte en liknande talan vid Tribunale di Pordenone (Domstolen i Pordenone, Italien) avseende ett belopp på 25000 euro motsvarande det belopp som han hade ålagts betala för sådd av denna majssort som odlats i denna andra provins.
25
Tribunale di Udine (Domstolen i Udine), som är den hänskjutande domstolen, vill få klarhet i huruvida artiklarna 26b och 26c i direktiv 2001/18 är giltiga, bland annat mot bakgrund av unionens primärrättsliga bestämmelser om fri rörlighet för varor, näringsfrihet och icke-diskriminering, och av WTO-avtalen. Denna domstol har särskilt påpekat att medlemsstaterna, enligt artikel 22 i direktiv 2001/18, inte får förbjuda, begränsa eller hindra att produkter som består av eller innehåller genetiskt modifierade organismer och som uppfyller kraven i detta direktiv släpps ut på marknaden. Den vill även få klarhet i huruvida genomförandebeslut 2016/321 kunde antas med stöd av artikel 114 FEUF, som avser åtgärder som syftar till att förbättra den inre marknadens funktion.
26
För det fall att artiklarna 26b och 26c i direktiv 2001/18 skulle vara ogiltiga, vill den hänskjutande domstolen få klarhet i tolkningen av förbudet i genomförandebeslut 2016/321, som för den hänskjutande domstolen framstår som oklart och som inte anger vilka skäl som ligger till grund för ändringen av det geografiska tillämpningsområdet för godkännandet av den genetiskt modifierade majsen MON 810. Den hänskjutande domstolen vill även få klarhet i huruvida detta beslut är giltigt och huruvida de beslut som fattas med stöd av artikel 26c i direktiv 2001/18 ska grundas på samma skäl som de som anges i artikel 26b.3 i direktivet.
27
Mot denna bakgrund beslutade Tribunale di Udine (Domstolen i Udine) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till domstolen:
”…
1)
Är bestämmelserna i [direktiv 2015/412], som har infört artiklarna 26b och 26c i direktiv [2001/18] och enligt vilka en medlemsstat får kräva att ’det geografiska tillämpningsområdet för det skriftliga medgivandet eller godkännandet anpassas, så att hela eller delar av den medlemsstatens territorium undantas i fråga om odling …’, samt senare [genomförandebeslut 2016/321] förenliga med principen om icke-diskriminering mellan inhemska och icke inhemska produkter, proportionalitetsprincipen samt artiklarna 34, 36 och 216.2 FEUF?
2)
Är bestämmelserna i direktiv [2015/412], som har infört artiklarna 26b och 26c i direktiv [2001/18] och enligt vilka en medlemsstat får kräva att ’det geografiska tillämpningsområdet för det skriftliga medgivandet eller godkännandet anpassas, så att hela eller delar av den medlemsstatens territorium undantas i fråga om odling …’, samt senare [genomförandebeslut 2016/321] förenliga med artiklarna 16 och 52 i [stadgan]?
3)
Är bestämmelserna i direktiv [2015/412], som har infört artiklarna 26b och 26c i direktiv [2001/18] och enligt vilka en medlemsstat får kräva att ’det geografiska tillämpningsområdet för det skriftliga medgivandet eller godkännandet anpassas, så att hela eller delar av den medlemsstatens territorium undantas i fråga om odling …’, samt senare [genomförandebeslut 2016/321] förenliga med artikel 18 FEUF och artikel 21 i [stadgan], eftersom principen om icke-diskriminering utgör en hörnsten i unionsrätten?
Om så är fallet: …
4)
Ska [genomförandebeslut 2016/321] tolkas så, att krav på begränsningar i utövandet av rätten att odla utsäde av den genetiskt modifierade majsen MON 810 endast är tillåtna och förenliga med EU-fördraget och EUF-fördraget på grundval av de skäl som anges i artikel 26b.3 a-g i direktiv [2001/18], eller är dessa begränsningar i kraft av övergångsbestämmelserna i artikel 26c i [direktiv 2001/18] även tillåtna av andra skäl, däribland av ekonomisk karaktär, som kan skilja sig åt mellan medlemsstaterna?
5)
Är [genomförandebeslut 2016/321] således giltigt mot bakgrund av den samlade lagstiftningen om genetiskt modifierade organismer på unionens inre marknad och utgör inget hinder för en nationell lagstiftning som påför de påföljder som fastställs i beslutet?”
Prövning av frågorna
Huruvida tolknings- och giltighetsfrågorna kan tas upp till prövning
28
Vad gäller frågan huruvida de ställda frågorna kan tas upp till sakprövning erinrar domstolen om att det uteslutande ankommer på den nationella domstolen, vid vilken målet anhängiggjorts och vilken har ansvaret för det rättsliga avgörandet, att mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i målet bedöma såväl om ett förhandsavgörande är nödvändigt för att döma i saken som relevansen av de frågor som ställs till EU-domstolen. EU-domstolen är följaktligen i princip skyldig att meddela ett förhandsavgörande när de frågor som ställts avser tolkningen av unionsrätten (dom av den 21 april 1988, Pardini, 338/85, EU:C:1988:194, punkt 8, och dom av den 22 oktober 2024, Kolin Inșaat Turizm Sanayi ve Ticaret, C‑652/22, EU:C:2024:910, punkt 36).
29
Det förhåller sig annorlunda endast när det är uppenbart att den tolkning eller bedömning av en unionsrättslig regels giltighet som den nationella domstolen har begärt inte har något samband med de verkliga omständigheterna eller saken i det nationella målet, eller när frågeställningen är hypotetisk eller EU-domstolen inte har tillgång till sådana uppgifter om de faktiska eller rättsliga omständigheterna som är nödvändiga för att kunna ge ett användbart svar på de frågor som ställts till (dom av den 13 juli 2000, Idéal Tourisme, C‑36/99, EU:C:2000:405, punkt 20 och dom av den 30 april 2024, M.N (EncroChat), C‑670/22, EU:C:2024:372, punkt 65 och där angiven rättspraxis).
30
I detta sammanhang ska en begäran om förhandsavgörande bland annat avvisas när det är uppenbart att det förfarande som föreskrivs i artikel 267 FEUF har missbrukats och i själva verket syftar till att få domstolen att meddela ett förhandsavgörande, utan att det föreligger en verklig tvist (se, för ett liknande resonemang, dom av den 8 november 1990, Gmurzynska-Bscher, C‑231/89, EU:C:1990:386, punkt 23, och dom av den 26 april 2012, DR och TV2 Danmark, C‑510/10, EU:C:2012:244, punkt 22).
31
Vad för det första gäller de verkliga omständigheterna i de nationella målen framgår det av begäran om förhandsavgörande i mål C‑364/24 att Giorgio Fidenato angett att han avsåg att fortsätta sådden av genetiskt modifierad majs MON 810 i forskningssyfte fram till dess att EU-domstolen uttalat sig om lagenligheten av direktiv 2015/412. Europaparlamentet har av detta dragit slutsatsen att den berörda parten har inlett målen vid den nationella domstolen utan grund och att respektive begäran om förhandsavgörande av denna anledning ska avvisas.
32
Det framgår emellertid inte på ett uppenbart sätt av de uppgifter som domstolen förfogar över att parterna i de nationella målen på förhand skulle ha kommit överens för att få domstolen att meddela ett förhandsavgörande på grundval av en konstruerad tvist, till skillnad från vad som var fallet i det mål som avgjordes genom domen av den 16 december 1981, Foglia (244/80, EU:C:1981:302) (se, analogt, dom av den 13 juli 2000, Idéal tourisme, C‑36/99, EU:C:2000:405, punkt 22, och dom av den 26 april 2012, DR och TV2 Danmark, C‑510/10, EU:C:2012:244, punkt 22). Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 42 i sitt förslag till avgörande förefaller det nämligen inte som om Fabio Fidenato har samrått med de nationella myndigheter som ålagt honom de sanktionsavgifter vars riktighet det inte råder något tvivel om.
33
Vad för det andra gäller de tvivel som den franska regeringen har uttryckt beträffande relevansen av de frågor som ställts, i den del de avser giltigheten av artikel 26b och artikel 26c.4 i direktiv 2001/18, med hänsyn till saken i de nationella målen, framgår det av de uppgifter som lämnats till domstolen att det förbud mot odling av genetiskt modifierad majs MON 810 som är i fråga i de nationella målen, som avsåg ett redan beviljat godkännande, antogs med stöd av övergångsbestämmelserna i artikel 26c.1 och 26c.3 i direktivet. Dessa frågor kan således inte tas upp till sakprövning i den del de avser artiklarna 26b, 26c.2 och 26c.4 i direktivet, vilka, mot bakgrund av de uppgifter som domstolen förfogar över, inte förefaller vara tillämpliga i de nationella målen.
34
Vad för det tredje gäller innehållet i respektive begäran om förhandsavgörande erinrar domstolen om att det enligt fast rättspraxis, som återspeglas i artikel 94 a och b i rättegångsreglerna, krävs att den nationella domstolen klargör den faktiska och rättsliga bakgrunden till de frågor som ställs, eller att den åtminstone förklarar de faktiska omständigheter som ligger till grund för dessa frågor, eftersom det är nödvändigt att komma fram till en tolkning av unionsrätten som är användbar för den nationella domstolen. Såsom föreskrivs i artikel 94 c i rättegångsreglerna ska begäran om förhandsavgörande dessutom innehålla en redogörelse för de skäl som fått den hänskjutande domstolen att undra över tolkningen eller giltigheten av vissa unionsbestämmelser, och för det samband som den hänskjutande domstolen har funnit föreligga mellan unionsbestämmelserna och den nationella lagstiftning som är tillämplig i det nationella målet (dom av den 1993, Telemarsicabruzzo m.fl., C‑320/90–C‑322/90, EU:C:1993:26, punkt 6, och dom av den 1 augusti 2025, Tiberis Holding, C‑514/23, EU:C:2025:597, punkt 30 och där angiven rättspraxis).
35
I förevarande fall har den grekiska och den italienska regeringen gjort gällande att respektive begäran om förhandsavgörande inte innehåller samtliga uppgifter som krävs enligt artikel 94 i rättegångsreglerna. Vad särskilt gäller mål C‑393/24 har den italienska regeringen gjort gällande att den hänskjutande domstolen inte specifikt har redogjort för de skäl som föranlett den att ifrågasätta giltigheten av artiklarna 26b och 26c i direktiv 2001/18.
36
Det ska emellertid konstateras att begäran om förhandsavgörande i sin helhet, trots en ibland kortfattad motivering avseende vissa aspekter, innehåller tillräckliga uppgifter för att domstolen ska kunna ge ett användbart svar på de frågor som ställts. Annat gäller endast vad avser frågan huruvida de bestämmelser vars giltighet har ifrågasatts är förenliga med artiklarna 2 och 3 FEUF, eftersom den hänskjutande domstolen i mål C‑364/24 inte i skälen till beslutet om hänskjutande har angett på vilket sätt den mekanism som införts genom direktiv 2015/412 skulle kunna strida mot dessa artiklar.
37
Av det ovan anförda följer att tolkningsfrågorna inte kan tas upp till sakprövning i den del de avser dels artiklarna 26b, 26c.2 och 26c.4 i direktiv 2001/18, dels bedömningen av giltigheten av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktivet mot bakgrund av artiklarna 2 och 3 FEUF.
Prövning i sak
38
Domstolen erinrar inledningsvis om att det genom direktiv 2015/412, i artiklarna 26b och 26c i direktiv 2001/18, har införts en mekanism som kan genomföras på två olika sätt och som gör det möjligt för medlemsstaterna att inom hela eller delar av sina territorier begränsa eller förbjuda odling av genetiskt modifierade organismer.
39
För det första får varje medlemsstat, enligt artikel 26b.1 och 26b.2 i direktivet, under förfarandet för godkännande eller förnyelse av godkännandet av en viss genetiskt modifierad organism, kräva att odling av den genetiskt modifierade organismen undantas inom hela eller delar av dess territorium. Kommissionen ska underrätta anmälaren/sökanden samt de övriga medlemsstaterna om en sådan begäran och göra den tillgänglig för allmänheten. Om anmälaren/sökanden inte inom 30 dagar har bekräftat det geografiska tillämpningsområdet för godkännandet, såsom det ursprungligen begärts av sökanden, ska kommissionen anpassa det geografiska tillämpningsområdet på begäran av den berörda medlemsstaten.
40
För det andra, när en medlemsstat inte har gjort någon begäran under förfarandet för godkännande eller förnyelse av godkännandet av en genetiskt modifierad organism, eller när anmälaren/sökanden har bekräftat det geografiska tillämpningsområdet för sin ursprungliga ansökan, får varje medlemsstat, enligt artikel 26b.3 och 26b.4 i direktiv 2001/18, vidta åtgärder för att förbjuda eller begränsa odling av en genetiskt modifierad organism eller en grupp av genetiskt modifierade organismer inom hela eller delar av sitt territorium. De aktuella åtgärderna ska vara förenliga med unionsrätten, vara motiverade, proportionerliga och icke-diskriminerande samt grunda sig på ett eller flera sådana tvingande skäl som anges i artikel 26b.3 första stycket a–g i direktivet. De får endast antas efter ett förfarande som gör det möjligt för kommissionen att yttra sig, och ska delges kommissionen, övriga medlemsstater och innehavaren av godkännandet.
41
Den mekanism som föreskrivs i artikel 26b i direktiv 2001/18 återges i huvudsak i artikel 26c i samma direktiv, som avser övergångsbestämmelser som gjorde det möjligt för medlemsstaterna, mellan den 2 april 2015 och den 3 oktober 2015, beroende på omständigheterna, att kräva en anpassning av det geografiska tillämpningsområdet för en ansökan om godkännande före den 2 april 2015 eller ett godkännande som beviljats före detta datum.
Den första frågan i mål C‑364/24, den första till den tredje frågan och den första delen av den femte frågan i mål C‑393/24, i den del de avser giltigheten av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18
42
De hänskjutande domstolarna har ställt den första frågan i mål C‑364/24, den första till den tredje frågan och den första delen av den femte frågan i mål C‑393/24, vilka ska prövas tillsammans, för att få klarhet i huruvida artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 är förenlig med unionens primärrätt, närmare bestämt med artikel 3 FEU, artiklarna 18, 26, 34–36, 114 och 216.2 FEUF, artiklarna 16, 21 och 52 i stadgan samt principerna om proportionalitet och icke-diskriminering.
Giltigheten av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 mot bakgrund av artikel 3 FEU, artiklarna 26, 34–36 och 114 FEUF samt proportionalitetsprincipen
43
För det första, de hänskjutande domstolarna vill få klarhet i huruvida artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 är giltig mot bakgrund av de primärrättsliga bestämmelser som reglerar den inre marknadens funktion, särskilt den fria rörligheten för varor.
44
Eftersom den hänskjutande domstolen i mål C‑364/24 endast har berört artikel 3 FEU och artikel 26 FEUF i den mån de erinrar om att unionen bygger på upprättandet av den inre marknaden, saknas anledning att göra någon särskild bedömning av dem i förhållande till den som avser artiklarna 34–36 och 114 FEUF samt till proportionalitetsprincipen.
45
Domstolen erinrar om att den fria rörligheten för varor utgör en grundläggande princip i EU-rätten som kommer till uttryck genom förbudet i artikel 34 FEUF, mot kvantitativa importrestriktioner mellan medlemsstaterna och mot åtgärder med motsvarande verkan (dom av den 21 december 2023, CDIL, C‑96/22, EU:C:2023:1025, punkt 31 och där angiven rättspraxis).
46
Detta förbud avser alla åtgärder vidtagna av medlemsstaterna som direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt kan hindra tillträdet till marknaden i en medlemsstat för varor med ursprung i andra medlemsstater, även om en sådan åtgärd varken har till syfte eller verkan att behandla varor från andra medlemsstater mindre förmånligt (dom av den 21 december 2023, CDIL, C‑96/22, EU:C:2023:1025, punkt 33 och där angiven rättspraxis). Det är även tillämpligt på åtgärder som vidtas av unionens institutioner (se, för ett liknande resonemang, dom av den 22 juni 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, punkt 45).
47
Unionslagstiftaren har dessutom rätt att med stöd av artikel 114 FEUF vidta lämpliga åtgärder i överensstämmelse dels med artikel 114.3 FEUF, dels med de rättsprinciper som anges i EUF-fördraget eller som har fastställts i rättspraxis, i synnerhet proportionalitetsprincipen, när det föreligger handelshinder, eller när det är sannolikt att sådana hinder kommer att uppstå i framtiden, på grund av att medlemsstaterna har vidtagit eller är i färd med att vidta olikartade åtgärder med avseende på en vara eller en kategori av varor varvid olika grad av skydd säkerställs (dom av den 22 juni 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, punkt 49 och där angiven rättspraxis).
48
Domstolen har redan slagit fast att med hänsyn till det utrymme för skönsmässig bedömning som unionslagstiftaren har när det gäller den mest lämpliga tillnärmningstekniken för att uppnå önskat resultat, kan de åtgärder som vidtas med stöd av artikel 114 FEUF, beroende på omständigheterna, bland annat bestå i att ålägga samtliga medlemsstater att tillåta saluföring av varan eller varorna i fråga, att förena en sådan skyldighet med vissa villkor, eller till och med att införa ett tillfälligt eller permanent förbud mot saluföring av en viss vara eller vissa varor (se, för ett liknande resonemang, dom av den 3 december 2019, Tjeckien/parlamentet och rådet, C‑482/17, EU:C:2019:1035, punkterna 60 och 61).
49
Direktiv 2015/412, genom vilket artiklarna 26b och 26c i direktiv 2001/18 infördes, antogs i förevarande fall med stöd av artikel 114 FEUF, i likhet med direktiv 2001/18, som antogs med stöd av artikel 95 EG och som nu är artikel 114 FEUF. Enligt nämnda artikel 114 FEUF kan unionslagstiftaren vidta åtgärder för tillnärmning av sådana bestämmelser i lagar och andra författningar i medlemsstaterna som syftar till att upprätta den inre marknaden och få den att fungera.
50
I artikel 1 i direktiv 2001/18 föreskrivs således att syftet med detta direktiv, i enlighet med försiktighetsprincipen, är att närma medlemsstaternas lagar och andra författningar till varandra och att skydda människors hälsa och miljön ”när genetiskt modifierade organismer avsiktligt sätts ut i miljön för varje annat ändamål än att släppa ut dem på marknaden i unionen” och ”produkter som består av eller innehåller genetiskt modifierade organismer släpps ut på marknaden i unionen”.
51
Vad mer specifikt gäller artiklarna 26b och 26c i direktivet, i vars sammanhang den mekanism som föreskrivs i artikel 26c.1 och 26c.3 i direktivet ska ses, påpekar domstolen att det genom dessa bestämmelser inrättas ett gemensamt system som fastställer på vilka villkor en medlemsstat får förbjuda odling av en genetiskt modifierad organism eller en grupp av genetiskt modifierade organismer inom hela eller delar av sitt territorium, och att de följaktligen omfattas av begreppet ”åtgärder för tillnärmning av sådana bestämmelser i lagar och andra författningar i medlemsstaterna”, i den mening som avses i artikel 114 FEUF.
52
Vad gäller frågan huruvida åtgärder som vidtas med stöd av artikel 114 FEUF iakttar den fria rörligheten för varor och proportionalitetsprincipen, ska det erinras om att unionslagstiftaren måste ges ett vidsträckt utrymme för skönsmässig bedömning, såsom är fallet med utsläppande på marknaden och odling av genetiskt modifierade organismer, när den lagstiftar inom ett område där den ställs inför politiska, ekonomiska och sociala val och måste göra komplexa bedömningar. Följaktligen kan lagenligheten av en åtgärd på ett sådant område påverkas negativt endast om den är uppenbart olämplig i förhållande till det mål som de behöriga institutionerna eftersträvar (se, för ett liknande resonemang, dom av den 22 juni 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, punkt 50).
53
Vad gäller det mål som eftersträvas med unionslagstiftningen om genetiskt modifierade organismer föreskrivs det i artikel 1 i direktiv 2001/18 och artikel 1 i förordning nr 1829/2003 att denna lagstiftning syftar till att skydda hälsa och miljö samt konsumenternas intressen och samtidigt säkerställa att den inre marknaden fungerar väl.
54
Det framgår av skälen 6 och 8 i direktiv 2015/412 att unionslagstiftaren, genom att anta artiklarna 26b och 26c i direktiv 2001/18, samtidigt som den, för att upprätthålla den inre marknaden, fortsätter att reglera frågor som rör utsläppande på marknaden och import av genetiskt modifierade organismer, i enlighet med subsidiaritetsprincipen och inom den ram som fastställs i artikel 2.2 FEUF, mer specifikt har avsett att ge medlemsstaterna större flexibilitet i frågan om odling av genetiskt modifierade organismer, eftersom det är en fråga ”med stark nationell, regional och lokal anknytning på grund av det nära sambandet med markanvändning, lokala jordbruksstrukturer och skydd eller bevarande av livsmiljöer, ekosystem och landskap”. I dessa skäl anges dock också att denna flexibilitet inte bör äventyra det gemensamma godkännandeförfarandet för utsläppande på marknaden av genetiskt modifierade organismer, som bygger på en bedömning av riskerna för människors hälsa och miljön.
55
Genom att därigenom tillåta att odling av en genetiskt modifierad organism eller en grupp av genetiskt modifierade organismer, med hjälp av en tydlig och förutsebar mekanism, kan uteslutas inom hela eller delar av en medlemsstats territorium, har unionslagstiftaren, såsom framgår av skäl 7 i direktiv 2015/412, även avsett att underlätta beslutsprocessen i fråga om odling av genetiskt modifierade organismer. I syfte att begränsa eller förbjuda odling av genetiskt modifierade organismer har vissa medlemsstater nämligen tidigare utnyttjat skyddsklausulerna och nödåtgärderna enligt artikel 23 i direktiv 2001/18/EG och artikel 34 i förordning (EG) nr 1829/2003. Andra medlemsstater har använt sig av anmälningsförfarandet i artikel 114.5 och 114.6 FEUF.
56
Med hänsyn till dessa mål framstår den mekanism som införts genom artikel 26c.1 och 26c.3 varken som uppenbart olämplig eller i strid med proportionalitetsprincipen.
57
För det första framgår det nämligen av artikel 26c.6 i direktiv 2001/18 att de åtgärder som vidtas i enlighet med artikel 26c, däribland de förbudsåtgärder som antagits med stöd av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktivet, är begränsade till odling av genetiskt modifierade organismer, eftersom dessa åtgärder inte får påverka ”den fria omsättningen för godkända genetiskt modifierade organismer som sådana eller i produkter”. Såsom generaladvokaten har angett i punkt 75 i sitt förslag till avgörande påverkar förbudet mot sådan odling följaktligen inte de ekonomiska aktörernas rätt att importera produkter som innehåller genetiskt modifierade organismer. Detta förbud påverkar inte heller konsumenternas valfrihet, eftersom de, om de så önskar, kan fortsätta att konsumera produkter som härrör från odling av den berörda genetiskt modifierade organismen, oavsett i vilken medlemsstat de är bosatta.
58
För det andra förutsätter antagandet av bestämmelser om förbud mot odling av genetiskt modifierade organismer med stöd av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 ett underförstått samtycke från innehavaren av godkännandet av den berörda genetiskt modifierade organismen, vilket tar sig uttryck i att denne inte invänder mot en begäran från en medlemsstat om ändring av det geografiska tillämpningsområdet för godkännandet av det berörda utsädet inom trettio dagar från det att begäran delgavs. Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 78 i sitt förslag till avgörande kan de rättigheter som innehavaren har till följd av den fria rörligheten för de berörda varorna, så länge denne samtyckt därtill, inte anses påverkas av det eventuella hinder för denna frihet som skulle bli följden av tillämpningen av dessa bestämmelser.
59
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 81 i sitt förslag till avgörande är den fria rörligheten för utsäde av genetiskt modifierade organismer beroende av att ett godkännande beviljas för sådana produkter eller delar av sådana produkter, och begränsad till de strikta ramar som gäller för detta godkännande. Härav följer att jordbrukare inte kan åberopa de rättigheter som följer av den fria rörligheten för varor för att undandra sig detta förbud när det geografiska tillämpningsområdet av ett sådant godkännande har begränsats, med innehavarens underförstådda samtycke, på så sätt att odling av utsäde av genetiskt modifierade organismer är förbjuden inom hela eller delar av en medlemsstats territorium.
60
För det tredje, genom att medlemsstaterna ges möjlighet att få till ett förbud mot odlingen av en genetiskt modifierad organism inom hela eller delar av sina territorier, ger artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 medlemsstaterna, i avsaknad av konsensus i frågan, större flexibilitet att fatta de beslut de anser lämpliga när det gäller odling av genetiskt modifierade organismer, samtidigt som det enhetliga förfarandet för bedömning av riskerna för hälsa och miljö med genetiskt modifierade organismer på unionsnivå bibehålls. Mot denna bakgrund regleras, såsom anges i skäl 6 i direktiv 2015/412, frågor som rör utsläppande på marknaden och import av genetiskt modifierade organismer, inbegripet bedömningen av hälso- och miljöriskerna, fortsättningsvis på unionsnivå för att den inre marknaden ska kunna upprätthållas.
61
För det fjärde gör den mekanism som införts genom dessa bestämmelser det möjligt att underlätta processen för godkännande av genetiskt modifierade organismer och bidrar till rättssäkerhet för aktörerna, i enlighet med de mål som anges i punkt 53 ovan.
62
Av det ovan anförda följer att artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18, för det första, inte påverkar de rättigheter som de ekonomiska aktörerna kan härleda från den fria rörligheten för varor, för det andra, inte påverkar konsumenternas valfrihet, och för det tredje, bidrar till en väl fungerande inre marknad, i den mening som avses i artikel 114 FEUF.
63
Den omständigheten, att artikel 26c.3 i direktiv 2001/18 inte underkastar förbudet mot odling av en genetiskt modifierad organism någon särskild motivering från medlemsstaternas sida, påverkar inte bedömningen i punkt 56 i förevarande dom, eftersom en sådan åtgärd, såsom redan har påpekats, endast kan vidtas med underförstått samtycke från innehavaren av godkännandet av de berörda genetiskt modifierade organismerna. När innehavaren av godkännandet däremot motsätter sig en anpassning av det geografiska tillämpningsområdet för godkännandet, kräver artikel 26c.4 i direktiv 2001/18 att de medlemsstater som önskar förbjuda odling av en viss genetiskt modifierad organism inom hela eller delar av sina territorier, motiverar detta med tvingande skäl såsom de som anges i artikel 26b.3 första stycket a-g i direktivet.
64
Det bör också påpekas att även om den mekanism som inrättas genom artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 skulle kunna medföra vissa begränsningar av den fria rörligheten för varor, i den mening som avses i artikel 34 FEUF, så skulle sådana begränsningar vara motiverade av de mål av allmänintresse som anges i punkterna 53–55 ovan, och inte strida mot proportionalitetsprincipen.
65
Av det ovan anförda följer att unionslagstiftaren varken har överskridit gränserna för sitt utrymme för skönsmässig bedömning enligt artikel 114 FEUF eller infört någon begränsning av den fria rörligheten för varor genom att anta artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18.
Giltigheten av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 mot bakgrund av artikel 18 FEUF, artikel 21 i stadgan och icke-diskrimineringsprincipen
66
För det andra vill den hänskjutande domstolen i mål C‑393/24 ha klarhet i huruvida artikel 26c.1 och 3 i direktiv 2001/18, genom att göra det möjligt att förbjuda odling av en genetiskt modifierad organism eller en grupp genetiskt modifierade organismer inom hela eller delar av medlemsstaternas territorier, innebär en diskriminering som strider mot artikel 18 FEUF och artikel 21 i stadgan, både mellan jordbrukare i olika medlemsstater, beroende på om dessa medlemsstater tillåter eller förbjuder odling av genetiskt modifierade organismer, och mellan jordbrukare i samma medlemsstat som förbjuder odling av genetiskt modifierade organismer, till nackdel för jordbrukare som önskar odla sådant modifierat utsäde.
67
Vad gäller den första punkten ska det erinras om att bestämmelserna i artikel 21.2 i stadgan, som förbjuder diskriminering på grund av nationalitet, motsvarar bestämmelserna i artikel 18 första stycket FEUF och ska tillämpas i enlighet med dessa bestämmelser (se, för ett liknande resonemang, dom av den 4 oktober 2024, Litauen m.fl./parlamentet och rådet (Mobilitetspaketet) (C‑541/20–C‑555/20, EU:C:2024:818, punkt 311 och där angiven rättspraxis). EU-domstolen erinrar också om att artikel 18 FEUF endast kan tillämpas fristående i sådana fall som omfattas av unionsrätten, men för vilka det inte har föreskrivits några särskilda regler om icke-diskriminering i EUF-fördraget (dom av den 20 juni 2024, Faurécia, C‑420/23, EU:C:2024:534, punkt 18 och där angiven rättspraxis). Eftersom principen om icke-diskriminering inom området för fri rörlighet för varor tillämpas särskilt genom artiklarna 34 och 35 FEUF, är det med hänsyn till dessa bestämmelser som det är lämpligt att besvara den hänskjutande domstolens fråga.
68
Domstolen konstaterar i detta avseende, såsom det erinras om i skäl 16 i direktiv 2015/412, att antagandet av bestämmelser om förbud mot odling av genetiskt modifierade organismer med stöd av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 inte gör någon åtskillnad mellan inhemska och icke inhemska produkter. Härav följer att det eventuella förbud mot odling som föreskrivs i nämnda bestämmelser tillämpas utan åtskillnad, oavsett det berörda utsädets ursprungsort.
69
Eventuella skillnader i behandling, i en medlemsstat jämförd med en annan, som kan följa av olikheter mellan de olika medlemsstaternas tillämpliga bestämmelser, omfattas inte heller av förbudet mot diskriminering, om bestämmelserna påverkar samtliga personer, som omfattas av dess tillämpningsområde, på samma sätt.
70
Med hänsyn till det stora utrymme för skönsmässig bedömning som unionslagstiftaren har när dess handlande innefattar val av politisk, ekonomisk eller social art och när den har att göra komplicerade bedömningar och värderingar, har denne kunnat dra slutsatsen, utan att överskrida gränserna för sitt utrymme för skönsmässig bedömning, och i likhet med vad generaladvokaten påpekade i punkt 95 i sitt förslag till avgörande, att jordbrukare i olika medlemsstater inte befann sig i en jämförbar situation med hänsyn till den särskilda karaktären av odling av genetiskt modifierade organismer, som är nära knuten till produktionsorten och denna orts särskilda karaktär.
71
Under dessa omständigheter kan det inte anses föreligga någon diskriminering mellan jordbrukare i olika medlemsstater på grund av att vissa av dessa stater förbjuder odling av en viss genetiskt modifierad organism inom hela eller delar av sina territorier, och andra inte.
72
Vad gäller den andra punkten ska det påpekas att odling av genetiskt modifierade organismer har vissa särdrag, bland annat på grund av de effekter som den kan ha på andra grödor, vilket innebär att situationen för jordbrukare som vill odla en viss genetiskt modifierad organism inte är jämförbar med situationen för jordbrukare som inte har uttryckt en sådan önskan. Det kan således inte anses föreligga någon diskriminering mellan de förstnämnda och de sistnämnda på grund av förbudet mot odling av denna genetiskt modifierade organism inom hela eller delar av en medlemsstats territorium.
73
Av det ovan anförda följer att det vid prövningen av de ställda frågorna inte har framkommit någon omständighet som kan påverka giltigheten av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 mot bakgrund av icke-diskrimineringsprincipen, som genomförs i artiklarna 34 och 35 FEUF och stadfästs i artikel 21 i stadgan.
Giltigheten av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 mot bakgrund av artiklarna 16 och 52 i stadgan
74
För det tredje, vad gäller de hänskjutande domstolarnas frågor om giltigheten av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 mot bakgrund av artiklarna 16 och 52 i stadgan, erinrar domstolen om att näringsfriheten enligt artikel 16 ska erkännas i enlighet med unionsrätten samt nationell lagstiftning och praxis. Det framgår av domstolens praxis att det skydd som ges i nämnda artikel 16 nämligen omfattar rätten att utöva en ekonomisk eller kommersiell verksamhet, avtalsfriheten och en fri konkurrens. Skyddet avser bland annat friheten att välja affärspartner (dom av den 12 januari 2023, TP (Audiovisuell redigerare för statlig television), C‑356/21, EU:C:2023:9, punkt 74 och där angiven rättspraxis).
75
I förevarande fall framgår det av besluten om hänskjutande att de nationella målen avser lagenligheten av åtgärder för att förbjuda odling av genetiskt modifierade organismer i en medlemsstat som antagits med stöd av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18.
76
Eftersom de åtgärder som vidtas med stöd av artikel 26c.2 och 26c.4 i direktiv 2001/18, i motsats till de bestämmelser om förbud mot odling av genetiskt modifierade organismer som antagits i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 26c.1 och 26c.3 i detta direktiv, endast kan antas med underförstått samtycke från innehavaren av godkännandet för den berörda genetiskt modifierade organismen, kan sistnämnda bestämmelser inte anses innebära ett ingrepp i innehavarens näringsfrihet.
77
Detsamma gäller i än högre grad för eventuella användare av genetiskt modifierat utsäde vilka berörs av begränsningen av det geografiska tillämpningsområdet för det godkännande som ursprungligen begärts, eftersom näringsfriheten inte ger tredje man rätt att bedriva ekonomisk verksamhet genom att använda produkter vars utsläppande på marknaden eller användning har förbjudits.
78
Under dessa omständigheter är det inte nödvändigt att pröva giltigheten av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 mot bakgrund av artikel 52 i stadgan, eftersom en sådan bedömning förutsätter att de åtgärder för förbud mot odling av en genetiskt modifierad organism som föreskrivs i dessa bestämmelser skulle kunna utgöra inskränkningar i näringsfriheten.
79
Mot bakgrund av det ovan anförda strider artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 inte mot artikel 16 i stadgan.
Giltigheten av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 mot bakgrund av artiklarna 216.2 i stadgan och WTO-avtalen
80
För det fjärde vill den hänskjutande domstolen i mål C‑393/24 få klarhet i huruvida artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18, i den del den tillåter vissa medlemsstater att förbjuda odling av genetiskt modifierade organismer inom hela eller delar av sina territorier, strider mot artikel 216.2 FEUF, till vilken det hänvisas i skäl 16 i direktiv 2015/412 och i vilken det föreskrivs att avtal som ingås av unionen ska vara bindande för unionens institutioner och medlemsstaterna.
81
Det framgår av begäran om förhandsavgörande att denna fråga särskilt avser WTO-avtalen.
82
I detta hänseende erinrar domstolen om att bestämmelserna i ett internationellt avtal som unionen har ingått endast kan åberopas som grund för en talan om ogiltigförklaring av en sekundärrättslig unionsrättsakt eller en invändning att en sådan rättsakt är rättsstridig under förutsättning att det aktuella avtalets beskaffenhet och systematik inte utgör hinder därför och bestämmelserna till sitt innehåll framstår som ovillkorliga och tillräckligt precisa. Det är endast när dessa två villkor är kumulativt uppfyllda som sådana bestämmelser kan åberopas vid unionsdomstolen som kriterium för att bedöma en unionsrättsakts lagenlighet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 28 september 2023, Changmao Biochemical Engineering/kommissionen, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, punkt 69 och där angiven rättspraxis). Denna bedömning kan även tillämpas på giltigheten av en unionsrättslig sekundärrättsakt i ett mål om förhandsavgörande.
83
Vad gäller WTO-avtalen har domstolen redan haft tillfälle att precisera dels att de avtalen inte är ägnade att ge enskilda rättigheter som de kan åberopa direkt inför domstol med stöd av unionsrätten, dels att de, med hänsyn till deras beskaffenhet och systematik, i princip inte ingår bland de regler som ska beaktas vid prövningen av lagenligheten av unionsinstitutionernas rättsakter (dom av den 28 september 2023, Changmao Biochemical Engineering mot kommissionen, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, punkterna 70 och 71 samt där angiven rättspraxis).
84
Annat gällde endast i två undantagssituationer, som rör unionslagstiftarens önskan att själv begränsa sitt handlingsutrymme vid tillämpningen av WTO-reglerna, där domstolen slog fast att det ankommer på unionsdomstolen att i förekommande fall pröva lagenligheten av en unionsrättsakt och de rättsakter som antagits för dess tillämpning mot bakgrund av WTO-avtalen. Det rör sig för det första om en situation då unionen avsett att fullgöra en särskild förpliktelse som den åtagit sig inom ramen för WTO-avtal och, för det andra, en situation då den aktuella unionsrättsakten uttryckligen hänvisar till precisa bestämmelser i dessa avtal (se, för ett liknande resonemang, dom av den 28 september 2023, Changmao Biochemical Engineering mot kommissionen, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, punkterna 74 och 75 samt där angiven rättspraxis).
85
I förevarande fall framgår det inte att unionslagstiftaren, genom att anta bestämmelserna i artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18, avsåg att fullgöra en särskild förpliktelse som den åtagit sig inom ramen för WTO-avtalen. Vidare hänvisas det varken i detta direktiv eller i direktiv 2015/412 uttryckligen till specifika bestämmelser i dessa avtal.
86
Härav följer att artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 inte kan anses vara ogiltig mot bakgrund av artikel 216.2 FEUF eller WTO-avtalen.
Giltigheten av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 mot bakgrund av artikel 34 i förordning nr 1829/2003
87
För det femte vill den hänskjutande domstolen i mål C‑364/24 få klarhet i huruvida artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 är förenlig med artikel 34 i förordning nr 1829/2003.
88
Det ska i detta hänseende, såsom kommissionen har påpekat, erinras om att giltigheten av sekundärrättsliga bestämmelser inte kan prövas mot bakgrund av regler av samma rang (dom av den 15 april 2021, Nederländerna/rådet och parlamentet, C‑733/19, EU:C:2021:272, punkt 44).
89
Av det ovan anförda följer att det vid prövningen av den första frågan i mål C‑364/24, av den första, den andra och den tredje frågan samt den första delen av den femte frågan i mål C‑393/24, inte har framkommit någon omständighet som kan påverka giltigheten av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 mot bakgrund av artikel 3 FEU, artiklarna 18, 26, 34–36, 114 och 216.2 FEUF, artiklarna 16 och 21 i stadgan samt principerna om icke-diskriminering och proportionalitet.
Den andra frågan i mål C‑364/24
90
Med hänsyn till svaret på den första frågan i mål C‑364/24, saknas anledning att besvara den andra frågan i det målet.
Den första, den andra och den tredje frågan samt den första delen av den femte frågan i mål C‑393/24, i den del de avser giltigheten av genomförandebeslut 2016/321
91
Den hänskjutande domstolen har ställt den första, den andra och den tredje frågan samt den första delen av den femte frågan i mål C‑393/24 för att få klarhet i huruvida genomförandebeslut 2016/321 är giltigt i den mån det har antagits med stöd av sekundärrättsliga bestämmelser som i sig är ogiltiga.
92
Med hänsyn till svaret på dessa frågor i punkt 89 ovan, avseende giltigheten av artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18, på grundval av vilken genomförandebeslut 2016/321 antogs, har det vid prövningen av dessa frågor inte framkommit någon omständighet som kan påverka giltigheten av detta beslut.
Den fjärde frågan i mål C‑393/24
93
Den hänskjutande domstolen har ställt den fjärde frågan i mål C‑393/24 för att få klarhet i huruvida genomförandebeslut 2016/321 ska tolkas så, att det förbud mot att odla utsäde av genetiskt modifierad majs MON 810 som föreskrivs däri endast kan grundas på något av de skäl som anges i artikel 26b.3 första stycket a–g i direktiv 2001/18 eller om det, inom ramen för övergångsbestämmelserna i artikel 26c i detta direktiv, kan grundas på andra skäl.
94
Det finns anledning att formulera om tolkningsfrågan på så sätt att den avser huruvida artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 ska tolkas så, att de beslut som kommissionen antar med stöd av dessa bestämmelser ska omfattas av något av de skäl som anges i artikel 26b.3 första stycket a–g i det direktivet.
95
Såsom har angetts i punkterna 38–41, gjorde artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 det möjligt för medlemsstaterna att under övergångsperioden mellan den 2 april och den 3 oktober 2015 ansöka om förbud mot odling av genetiskt modifierade organismer inom hela eller delar av sina territorier, utan att behöva ange någon särskild motivering, eftersom en sådan ansökan endast kunde bifallas om innehavaren av godkännandet av de berörda genetiskt modifierade organismerna underförstått hade gett sitt samtycke.
96
Artikel 26c.4 i direktiv 2001/18 hänvisar enbart till tillämpningen av artikel 26b.3 i detta direktiv för det fall att ingen medlemsstat har framställt någon begäran om förbud mot odling, eller för det fall att innehavaren av godkännandet av de berörda genetiskt modifierade organismerna motsätter sig en sådan begäran genom att bekräfta det geografiska tillämpningsområdet för det ursprungligt begärda godkännandet. I sistnämnda bestämmelse uppställs såsom villkor för en medlemsstats antagande av bestämmelser som begränsar eller förbjuder odling av en genetiskt modifierad organism eller en grupp av genetiskt modifierade organismer inom hela eller delar av dess territorium, utan samtycke från innehavaren av godkännandet av de berörda genetiskt modifierade organismerna, att dessa bestämmelser står i överensstämmelse med unionsrätten, är motiverade, proportionella och icke-diskriminerande samt att de grundas på sådana tvingande skäl som de som anges i artikel 26b.3 första stycket a-g i nämnda direktiv.
97
Den fjärde frågan i mål C‑393/24 ska följaktligen besvaras enligt följande. Artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18 ska tolkas så, att de beslut som antas med stöd av dessa bestämmelser, vilka inte är kräver någon särskild motivering, inte nödvändigtvis måste falla under något av de skäl som anges i artikel 26b.3 första stycket a-g i direktivet.
Den andra delen av den femte frågan i mål C‑393/24
98
Den hänskjutande domstolen i mål C‑393/24 har ställt den andra delen av den femte frågan för att få klarhet i huruvida genomförandebeslut 2016/321 ska tolkas så, att det utgör hinder för en nationell lagstiftning i vilken föreskrivs påföljder för överträdelser av det förbud som föreskrivs i beslutet.
99
I artikel 33 i direktiv 2001/18 anges att medlemsstaterna är skyldiga att bestämma vilka påföljder som ska tillämpas vid brott mot de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv. Dessa påföljder ska vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.
100
Även om genomförandebeslut 2016/321 i förevarande fall antogs av kommissionen, är det detta beslut som i förevarande fall enligt artikel 26c.3 i direktiv 2001/18 drar konsekvenserna av de ansökningar om anpassning av det geografiska tillämpningsområdet för godkännandet av den genetiskt modifierade majsen MON 810 vilka har lämnats in av flera medlemsstater i syfte att få till stånd ett förbud mot odling av denna majssort inom hela eller delar av deras territorium, om inte innehavaren av godkännandet invänder mot detta. Eftersom de berörda nationella åtgärderna har antagits i enlighet med bestämmelserna i nämnda direktiv, ankommer det på medlemsstaterna att, för det fall dessa bestämmelser åsidosätts, föreskriva effektiva, proportionella och avskräckande påföljder, i enlighet med artikel 33 i direktiv 2001/18.
101
Av det ovan anförda följer att den andra delen av den femte frågan i mål C‑393/24 ska besvaras enligt följande. Genomförandebeslut 2016/321 ska tolkas så, att det inte utgör hinder för nationell lagstiftning i vilken det föreskrivs påföljder för överträdelser av det förbud som föreskrivs i beslutet.
Rättegångskostnader
102
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på de hänskjutande domstolarna att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (första avdelningen) följande:
1)
Vid prövning av frågorna har det inte framkommit någon omständighet som kan påverka giltigheten av artikel 26c.1 och 26c.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/18/EG av den 12 mars 2001 om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön och om upphävande av rådets direktiv 90/220/EEG, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/412 av den 11 mars 2015, eller giltigheten av kommissionens genomförandebeslut (EU) 2016/321 av den 3 mars 2016 om anpassning av det geografiska tillämpningsområdet för godkännandet av odling av den genetiskt modifierade majsen (Zea mays L.) MON 810 (MON‑ØØ81Ø-6).
2)
Artikel 26c.1 och 26c.3 i direktiv 2001/18, i dess lydelse enligt direktiv 2015/412
ska tolkas så,
att beslut som antas med stöd av dessa bestämmelser, vilka inte är kräver någon särskild motivering, inte nödvändigtvis måste falla under något av de skäl som anges i artikel 26b.3 första stycket a–g i direktiv 2001/18, i dess lydelse enligt direktiv 2015/412.
3)
Genomförandebeslut 2016/321
ska tolkas så,
att det inte utgör hinder för nationell lagstiftning i vilken det föreskrivs påföljder för överträdelser av det förbud som föreskrivs i beslutet.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: italienska.