62002TO0383_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål T-383/02,
GD Searle LLC,
Skokie, Illinois (Amerikas förenta stater), företrätt av advokaten W.A. Hoyng,
sökande,
mot
Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller),
företrädd av G. Schneider och T. Eichenberg, båda i egenskap av ombud,
svarande,
svarande,
Phyto-Esp, SL,
med säte i Zaragoza (Spanien), företrätt av advokaten S.H. Poelmann-Teijgeler,
angående en talan mot första överklagandenämndens vid Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) beslut av den 1 oktober 2002 (ärende R 627/2001-1) avseende ett ogiltighetsförfarande mellan GD Searle LLC och Phyto-Esp, SL,
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (första avdelningen),
sammansatt av ordföranden B. Vesterdorf samt domarna P. Mengozzi och M.E. Martins Ribeiro,
justitiesekreterare: H. Jung,
meddelar
Beslut
Domskäl
1. Den 14 maj 1998 ingav sökanden till Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (nedan kallad harmoniseringsbyrån) en ansökan om registrering av ett gemenskapsvarumärke med stöd av rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken (EGT L 11, 1994, s. 1; svensk specialutgåva, område 17, volym 2, s. 3), i ändrad lydelse.
2. Det varumärke som registreringen avser är ordmärket CELEBREX.
3. De varor och tjänster som registreringen avser ingår i klass 5 i Niceöverenskommelsen av den 15 juni 1957 om den internationella klassificeringen av varor och tjänster för registrering av varumärken, med ändringar och tillägg.
4. Det varumärke som ansökan avsåg registrerades såsom gemenskapsvarumärke den 28 februari 2000 och offentliggjordes i Bulletinen för gemenskapsvarumärken
nr 34/2000 av den 2 maj 2000.
5. Den 29 augusti 2000 ingav Phyto-Esp, SL (nedan kallat intervenienten) till harmoniseringsbyrån en ansökan om ogiltigförklaring av gemenskapsvarumärket CELEBREX i fråga om samtliga av intervenienten angivna varor. Denna begäran om ogiltigförklaring grundade sig på artikel 52.1 a i förordning nr 40/94 och på att det hävdades föreligga en förväxlingsrisk, i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordningen i fråga, med det sedan tidigare föreliggande varumärket CEREBRESP, registrerat i Spanien den 21 december 1998 för varor som ingår i klass 5 enligt den ovannämnda Niceöverenskommelsen.
6. Den 27 april 2001 bifölls ansökan om ogiltigförklaring i sin helhet av harmoniseringsbyråns annulleringsenhet, som hade fastställt att en förväxlingsrisk inkluderande en associationsrisk förelåg hos den relevanta allmänheten mellan gemenskapsvarumärket och det sedan tidigare föreliggande varumärket.
7. Den 22 juni 2001 överklagade sökanden annulleringsenhetens beslut.
8. Genom beslut av den 1 oktober 2002 (nedan kallat det ifrågasatta beslutet) avslog överklagandenämnden detta överklagande.
9. Genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 13 december 2002 väckte sökanden i förevarande mål aktuell talan.
10. Genom beslut av den 8 april 2003 av ordföranden vid fjärde avdelningen vid förstainstansrätten vilandeförklarades målet på av de andra parterna godtagen begäran av sökanden till den 8 juli 2003.
11. Den 10 april 2003 underrättade såväl sökanden som intervenienten förstainstansrätten om att de hade träffat ett avtal om överlåtelse av rätten till det sedan tidigare föreliggande varumärket CEREBRESP och att intervenienten frånföll sin talan om ogiltigförklaring av gemenskapsvarumärket CELEBREX. De underströk härvid även att sökanden till följd av detta avtal numera var innehavare av båda de aktuella varumärkena och att det därför inte kunde föreligga någon förväxlingsrisk beträffande det kommersiella ursprunget för de varor som dessa betecknade. Intervenienten tillade att den instämde i det i ansökan anförda och att den följaktligen inte längre åberopade något av de argument som den hade anfört inför annulleringsenheten och överklagandenämnden.
12. Sökanden och intervenienten har följaktligen anmodat förstainstansrätten att upphäva (to set aside) det ifrågasatta beslutet och förklara att yrkandet om ogiltigförklaring återkallas och/eller vidta alla andra åtgärder som krävs för att gemenskapsvarumärket CELEBREX skall fortsätta att vara giltigt.
13. Den 8 juli 2003 underrättade harmoniseringsbyrån förstainstansrätten om att intervenienten genom handling av den 1 juli 2003 på ett giltigt sätt hade återkallat den begäran om ogiltigförklaring som hade framställts avseende gemenskapsvarumärket CELEBREX. Vidare påpekade harmoniseringsbyrån att de båda varumärkena numera, efter det att rätten till det sedan tidigare föreliggande varumärket har överförts till sökanden, visar samma kommersiella ursprung. Av detta har harmoniseringsbyrån dragit slutsatsen att förevarande talan har förlorat sitt föremål.
14. Mot bakgrund av ovanstående framgår det att intervenienten, till följd av det avtal som har träffats mellan denne och sökanden, har återkallat sin begäran om ogiltigförklaring innan annulleringsenhetens beslut, varigenom gemenskapsvarumärket CELEBREX förklarades ogiltigt, hade fått någon verkan och blivit slutligt i enlighet med artikel 56.6 i förordning nr 40/94 jämförd med artiklarna 57.1 och 62.3 i samma förordning. Vid sådant förhållande har detta beslut, vars giltighet har fastställts i det ifrågasatta beslutet, förfallit. I enlighet med artikel 113 i förstainstansrättens rättegångsregler konstaterar förstainstansrätten att talan i förevarande mål har förlorat sitt föremål. Det saknas följaktligen anledning att döma i saken.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
15. Enligt artikel 87.6 i rättegångsreglerna skall förstainstansrätten i mål där det inte finns anledning att döma i saken besluta om kostnader enligt vad den finner skäligt.
16. I förevarande fall konstaterar förstainstansrätten att det förhållande att det inte längre finns anledning att döma i saken följer av den förlikning som har träffats mellan sökanden och intervenienten och inte av ett avtal mellan sökanden och svaranden. Det finns således anledning att förplikta sökanden och intervenienten att bära sina rättegångskostnader och förplikta sökanden att ersätta harmoniseringsbyråns rättegångskostnad.
Domslut
På dessa grunder fattar
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (första avdelningen)
följande beslut:
1) Det saknas anledning att döma i saken.
2) Sökanden skall bära sin rättegångskostnad samt ersätta harmoniseringsbyråns rättegångskostnad.
3) Intervenienten skall bära sin rättegångskostnad.