62006B0107
ÜLDKOHTU MÄÄRUS (viies koda)
15. detsember 2009 (
*1
)
Kohtuasjas T-107/06,
Inet Hellas Ilektroniki Ipiresia Pliroforion EPE (Inet Hellas), asukoht Ateena (Kreeka), esindaja: advokaat V. Chatzopoulos,
hageja,
versus
Euroopa Komisjon, esindajad: G. Zavvos ja E. Montaguti,
kostja,
mille ese on nõue tühistada komisjoni 31. jaanuari 2006. aasta kirjas väidetavalt sisalduv otsus, mis puudutab hageja taotluse domeeni.co registreerimiseks teise taseme domeenina rahuldamata jätmist üksuse poolt, mille ülesanne on tippdomeeni.eu korraldamine, haldamine ja juhtimine,
ÜLDKOHUS (viies koda),
koosseisus: president M. Vilaras, kohtunikud M. Prek ja V. M. Ciucă (ettekandja),
kohtusekretär: E. Coulon,
on andnud järgmise
määruse
Õiguslik raamistik
1
Õigusliku raamistiku moodustavad eelkõige kaks määrust: alusmäärus, milleks on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. aprilli 2002. aasta määrus (EÜ) nr 733/2002 tippdomeeni.eu kasutuselevõtu kohta (EÜT L 113, lk 1; ELT eriväljaanne 13/29, lk 394) ja rakendusmäärus, milleks on komisjoni . aasta määrus (EÜ) nr 874/2004, millega kehtestatakse tippdomeeni.eu rakendamise ja kasutamise üldeeskirjad ning selle registreerimise põhimõtted (ELT L 162, lk 40; ELT eriväljaanne 13/34, lk 825), muudetud komisjoni . aasta määrusega (EÜ) nr 1654/2005 (ELT L 266, lk 35).
Määrus nr 733/2002
2
Määruse nr 733/2002 põhjenduse 1 kohaselt:
„Tippdomeeni (TLD).eu loomine on üks elektroonilise kaubanduse edendamisega seotud eesmärke e-Euroopa algatuses, mis kiideti heaks Euroopa Ülemkogu 23. ja . aasta Lissaboni kohtumisel.”
3
Vastavalt määruse nr 733/2002 põhjendusele 13:
„Pärast osalemiskutse avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas peaks komisjon avatud, läbipaistva ja mittediskrimineeriva valikumenetluse alusel määrama registri. Komisjon peaks valitud registriga sõlmima lepingu, milles tuleks sätestada registrile tippdomeeni.eu korraldamise, haldamise ja juhtimise osas kehtivad nõuded ning mis peaks olema tähtajaline ja uuendatav.”
4
Määruse nr 733/2002 artikli 2 punktis a on „register” määratletud „kui üksus, mille ülesanne on tippdomeeni.eu korraldamine, haldamine ja juhtimine, sealhulgas asjaomaste andmebaaside ja seonduvate avalike päringuteenuste pidamine, domeeninimede registreerimine, domeeninimede registri pidamine, tippdomeeni nimeserverite töö tagamine ning tippdomeeni tsoonifailide levitamine.”
5
Määruse nr 733/2002 artiklis 3 „Registri omadused” on sätestatud:
„1.   Komisjon,
a)
kehtestab […] registri määramise kriteeriumid ja menetluskorra;
b)
määrab […] registri, olles eelnevalt avaldanud osalemiskutse Euroopa Ühenduste Teatajas ning viinud läbi sellega seotud menetluse;
c)
sõlmib […] lepingu, millega määratakse kindlaks tingimused, kuidas komisjon kontrollib tippdomeeni.eu korraldamist, haldamist ja juhtimist registri poolt. […]
3.   Komisjoni eelneval nõusolekul sõlmib register asjakohase lepingu tippdomeeni.eu temale eraldamise kohta. […]”
6
Määruse nr 733/2002 artiklis 4 „Registri kohustused” on ette nähtud:
„Register järgib käesoleva määrusega ette nähtud eeskirju, poliitikat ja menetluskorda ning artiklis 3 osutatud lepinguid. Register tegutseb läbipaistvate ning mittediskrimineerivate kriteeriumide alusel. […]”
7
Määruse nr 733/2002 artiklis 5 „Tegutsemispõhimõtted” on ette nähtud:
„1.   Pärast registriga konsulteerimist ning artikli 6 lõikes 3 osutatud menetlust järgides võtab komisjon vastu avaliku korra eeskirjad tippdomeeni.eu kasutuselevõtu ja eesmärkide kohta ning avalikud registreerimispõhimõtted. Nimetatud eeskirjad ja põhimõtted hõlmavad:
a)
konfliktide kohtuvälise lahendamise korda;
b)
avaliku korra eeskirju seoses domeeninimede registreerimisega spekulatsiooni või kuritarvitamise eesmärgil, sealhulgas domeeninimede registreerimise etapiviisilist korraldust, et tagada varem siseriiklike ja/või ühenduse õigusaktidega kehtestatud või ametiasutuste poolt tunnustatud õiguste valdajatele nõuetekohane ajutine võimalus oma nimi registreerida;
c)
domeeninimede võimaliku tühistamise korda, sealhulgas bona vacantia juhtudel;
d)
keeleküsimusi ja geograafiliste määratlustega seotud küsimusi;
e)
intellektuaalomandi ja muude õiguste käsitlust.
[…]”
8
Määruse nr 733/2002 artikli 7 kohaselt jätab „ühendus endale kõik tippdomeeniga.eu seotud õigused, eelkõige käesoleva määruse rakendamiseks vajalike registri andmebaaside intellektuaalomandi ja muud õigused ning õiguse määrata uus register.”
Määrus nr 874/2004
9
Määruse nr 874/2004 sissejuhatavas osas on täpsustatud, et see määrus põhineb „määrus[el] [nr 733/2002] ja eelkõige artikli 5 lõi[kel] 1”.
10
Määruse nr 874/2004 põhjenduse 5 kohaselt:
„Tarbijate õiguste parema kaitse tagamiseks ning ilma, et see piiraks ühenduse eeskirjade kohaldamist kohtualluvuse ja kohaldatava õiguse kohta, tuleks vaidluse korral registripidaja ja registreerija vahel ühenduse nimeõiguse küsimustes kohaldada ühe liikmesriigi õigust.”
11
Määruse nr 874/2004 muudetud artiklis 8 „Riikide nimede ja kahetäheliste riigikoodide reserveerimine” on ette nähtud:
„1.   Käesoleva määruse lisas esitatud nimede loetelu reserveeritakse või registreeritakse loetelus nimetatud riikide poolt üksnes teise taseme domeeninimena otse tippdomeeni.eu all.
2.   Kahetähelisi riigikoode ei registreerita teise taseme domeeninimena otse tippdomeeni.eu all.”
12
Määruse nr 874/2004 artikli 10 lõikes 1 on sätestatud:
„Siseriikliku ja/või ühenduse õiguse poolt tunnustatud või kindlaks määratud varasemate õiguste valdajatel on õigus taotleda domeeninimede registreerimist etapiviisilise registreerimise perioodi jooksul, enne kui algab.eu domeeni üldine registreerimine.
[…]”
13
Määruse nr 874/2004 artikli 22 lõike 1 kohaselt:
„1.   ADR [vaidluse alternatiivse lahendamise] menetluse võib algatada mis tahes osapool, kui:
[…]
b)
registri otsus on vastuolus käesoleva määrusega või määrusega (EÜ) nr 733/2002.
2.   Domeeninime valdajale ja registrile on ADR menetluses osalemine kohustuslik.
[…]
11.   […]
Registri vastu algatatud menetluse korral otsustab ADR vaidluskomisjon, kas registri tehtud otsus on vastuolus käesoleva määrusega või määrusega […] nr 733/2002. ADR vaidluskomisjon teeb otsuse kõnealuse otsuse kehtetuks tunnistamise kohta ning võib vajadusel otsustada, et kõnealune domeeninimi antakse üle, tühistatakse või antakse kolmandatele isikutele võimalus seda omandada, tingimusel, et määruse […] nr 733/2002 artikli 4 lõike 2 punktis b sätestatud kriteeriumid on täidetud, kui see on vajalik.
[…]
13.   ADR tulemused on osapooltele ja registrile siduvad, juhul kui 30 kalendripäeva jooksul ADR menetluse tulemuse teatamisest osapooltele ei algatata kohtumenetlust.”
Vaidluse aluseks olevad asjaolud
14
Domeeninimede süsteem (Domain Name System) võimaldab liikuda Internetis, seostades domeeninimesid Internetti ühendatud arvutite identifitseerimisnumbritega. Selle teenuse tehnilist haldamist koordineerib Californias (Ühendriigid) asutatud mittetulundusorganisatsioon „Internet Corporation for Assigned Names and Numbers” (edaspidi „ICANN”). ICANN haldab ka juurserverite ja tippdomeenide süsteeme. Tippdomeen (Top Level Domain, edaspidi ka „TLD”) ühendab teatavat arvu Internetti ühendatud arvuteid. Tippdomeen on nähtav iga domeeninime parempoolses osas ning see koosneb punktist ja spetsiaalsest koodist, punktist ja üldkoodist, nagu.com_.net või.org, või punktist ja geograafilisest koodist, nagu.lu.
15
ICANN-i nõukogu andis 21. märtsil 2005 ICANN-i presidendile ja üldkoosolekule loa sõlmida kokkulepe TLD.eu halduse delegeerimise kohta European Registry for Internet Domainsiga (edaspidi „EURid”), mis on Euroopa Ühenduste Komisjoni poolt määratud Belgias asutatud mittetulundusorganisatsioon (vt komisjoni . aasta otsus 2003/375/EÜ tippdomeeni.eu registri määramise kohta (ELT L 128, lk 29)).
16
Hageja Inet Hellas Ilektroniki Ipiresia Pliroforion EPE (Inet Hellas) on Internetis telekommunikatsiooniteenustega tegelev äriühing. Ta registreerib kolmandate isikute jaoks nom.co.gr-laadi domeeninimesid, kuna haldab TLD.gr teise taseme domeeni.co.
17
Hageja esitas 17. aprillil 2001 Siseturu Ühtlustamise Ametile (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) taotluse kaubamärgi CO registreerimiseks ühenduse kaubamärgina vastavalt nõukogu . aasta määrusele (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT L 11, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146), muudetud kujul (asendatud nõukogu . aasta määrusega (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1)).
18
Ühtlustamisamet registreeris 5. augustil 2002 ühenduse kaubamärgi CO nr 2191500 all.
19
Hageja esitas 7. detsembril 2005 taotluse EURid-le domeeni.co registreerimiseks TLD.eu teise taseme domeenina.
20
EURid keeldus registreerimast domeeni.co TLD.eu teise taseme domeenina. Täpsemalt vastas EURid 7. detsembri 2005. aasta kirjas hagejale, et kõnealuse domeeni registreerimine on välistatud määruste nr 733/2002 ja nr 874/2004 kohaselt, sest riigikoode ei saa teise taseme domeenina registreerida ja liite.co kaks tähte kattuvad Kolumbia kahetähelise koodiga.
21
EURid keeldumise peale registreerida domeeni.co TLD.eu teise taseme domeenina esitas hageja 23. detsembril 2005 kaebuse komisjonile ja tõi esile põhjused, miks ta leiab, et see keeldumine on liidu õigusnormidega vastuolus.
22
Komisjon vastas sellele 31. jaanuari 2006. aasta kirjaga (edaspidi „vaidlustatud akt”), mis tehti hagejale teatavaks . Vaidlustatud aktis selgitas komisjon hagejale kõigepealt, et määrustes nr 733/2002 ja nr 874/2004 on ette nähtud vaidluste lahendamise kord, mida võib kasutada eelkõige siis, kui registri otsus on vastuolus määrusega nr 733/2002 või määrusega nr 874/2004. Seejärel märkis komisjon, et tal puudub pädevus toimida apellatsioonorganina registri tehtud otsuste puhul ning sellest tulenevalt on tal „võimatu läbi vaadata EURid-i tehtud otsust”. Komisjon täpsustas siiski, et niivõrd kui tema kaubandussuhted EURid-iga puudutavad määruse nr 874/2004 tõlgendamist, annab ta hagejale mõningaid selgitusi, mis võivad hagejat aidata. Komisjon esitas ka kohaldatavate sätete omapoolse tõlgenduse ja vastas hageja väidetele. Viimaks jõudis komisjon järeldusele, et kuigi ta mõistab täielikult hageja huvi registreerida domeeni.co TLD.eu teise taseme domeenina, saab ta vaid toetada EURid-i . aasta otsust keelduda selle domeeni registreerimisest.
Menetlus ja poolte nõuded
23
Hageja esitas käesoleva menetluse algatamiseks hagiavalduse, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 7. aprillil 2006.
24
Seoses Üldkohtu kodade koosseisu muutmisega kuulub ettekandja-kohtunik viienda koja koosseisu, millele käesolev asi on seetõttu määratud.
25
Üldkohus palus Esimese Astme Kohtu kodukorra artiklis 64 ette nähtud menetlust korraldavate meetmete raames komisjonil esitada ühe dokumendi. Komisjon tegi seda määratud tähtaja jooksul. Hageja esitas oma märkused selle dokumendi kohta aktis, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 8. aprillil 2009.
26
Hageja palub Üldkohtul:
—
„tuvastada vaidlustatud akti tühisus”;
—
tühistada vaidlustatud akt;
—
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
27
Komisjon palub Üldkohtul:
—
jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata;
—
teise võimalusena jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata;
—
mõista kohtukulud välja hagejalt.
Õiguslik käsitlus
28
Vastavalt kodukorra artiklile 113 võib Üldkohus artikli 114 lõigete 3 ja 4 kohaselt igal ajal omal algatusel pärast poolte ärakuulamist otsustada, et esineb avalikul huvil põhinevaid asja läbivaatamist takistavaid asjaolusid. Üldkohus leiab, et käesolevas asjas piisab kohtutoimiku dokumentidest, ja otsustab sellest tulenevalt teha suulist menetlust avamata otsus asja läbivaatamist takistava asjaolu kohta, mis seisneb selles, et puudub vaidlustatav akt, arvestades, et pooled on oma märkustes selles osas seisukohta väljendanud.
Poolte argumendid
29
Esitamata eraldi dokumendiga vastuvõetamatuse vastuväidet kodukorra artikli 114 lõike 1 tähenduses, tugineb komisjon esiteks sellele, et käesoleval juhul puudub akt, millel oleks siduvad õiguslikud tagajärjed, mis mõjutavad hageja huve, muutes selgelt tema olukorda.
30
Komisjon väidab, et vaidlustatud akti sisu hindamisest ilmneb selgelt, et see kujutab endast „komisjoni arvamust”, mis sisaldab lihtsalt täpsustusi järgitava menetluse kohta. Mingil juhul ei ole tegemist pädeva asutuse poolt vastu võetud otsusega ja millestki ei tulene ka, et tal oleks olnud kavatsust niisugune otsus vastu võtta. Lisaks sellele leiab komisjon, et kuna vaidlustatud aktil ei ole hageja suhtes siduvaid õiguslikke tagajärgi, puudub hagejal huvi selle tühistamist taotleda.
31
Komisjon väidab, et vaidlustatud aktis antud selgitused ei muuda hageja õiguslikku olukorda ega takista tal kasutada võimalikke õiguskaitsevahendeid või määruse nr 874/2004 artiklis 22 ette nähtud alternatiivset menetlust vaidluse lahendamiseks.
32
Komisjon kinnitab, et EURid-i otsus keelduda registreerimast domeeni.co TLD.eu teise taseme domeenina on iseseisev täidetav akt, mis võib iseenesest hageja õigusi ja kohustusi mõjutada, ilma et oleks vaja täiendavat komisjoni akti.
33
Teiseks vaidleb komisjon vastu hageja väidetele, mille kohaselt „andis komisjon EURid-ile üle ühenduse registri haldamise” ja mille kohaselt neid seob volitus. Komisjon leiab, et sellega on ebaõigesti tõlgendatud tema ja EURid-i vahelist õiguslikku seost ning liidu seadusandja määratud kohustuste ja ülesannete jagamist.
34
Komisjon välistab ka võimaluse kohaldada käesolevas vaidluses kohtupraktikat, mis käsitleb nende ametiasutuste akte, kellele on pädevus delegeeritud, sest käesoleval juhul ei ole ta delegeeriv asutus.
35
Kolmandaks väidab komisjon, et määrustega nr 733/2002 ja nr 874/2004 kehtestatud süsteem hõlmab piisavat õiguslikku kaitset asjaomastele isikutele, kes soovivad registri akti vaidlustada. Igal asjaomasel isikul on lubatud esiteks esitada kaebus siseriiklikule kohtule ja teiseks kasutada vaidluse alternatiivse lahendamise menetlust (määruse nr 733/2002 artikli 4 lõike 2 punkt d („kohtumenetluse” kasutamine) ja määruse nr 874/2004 artikkel 22 (vaidluse alternatiivse lahendamise (ADR) menetlus)).
36
Neljandaks leiab komisjon, et väide, mille kohaselt käesolev vaidlus puudutab ühenduse kaubamärgile tagatud kaitse ulatust ja seega on vastavalt määrusele nr 40/94 sellistes vaidlustes pädevaks kohtuks Üldkohus, on põhjendamatu, arvestades määruse nr 40/94 artiklis 63 (nüüd määruse nr 207/2009 artikkel 65) ette nähtud tingimusi.
37
Hageja vastab esiteks, et vaidlustatud akt on akt, mille peale saab esitada tühistamishagi. Nimelt see, mis vormis akt on vastu võetud, ei oma tähtsust seoses „võimalusega see tühistamishagiga vaidlustada”, ainus otsustav asjaolu on see, kas vaidlustatud akt toob kaasa siduvaid tagajärgi, ja seda tuleb hinnata akti sisu põhjal. Hageja lisab, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt lähtutakse institutsioonide aktide õigusliku kvalifitseerimise puhul objektiivsetest kriteeriumidest, mis põhinevad nende aktide õiguslikul sisul, mitte pealkirjal või nende autori tahtel.
38
Lisaks väidab hageja, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt „on vaidlustatavad aktid vaid meetmed, millega määratakse asjaomase menetluse lõppedes lõplikult kindlaks komisjoni või nõukogu seisukoht, välja arvatud vahepealsed meetmed, mille eesmärk on lõplikku otsust ette valmistada”. Käesoleval juhul aga tuleneb tema väitel vaidlustatud aktist, et komisjonil ei olnud mingil juhul kavatsust asuda asja sisu hiljem uuesti põhjalikumalt uurima, et võtta vastu lõplik otsus.
39
Teiseks vaidlustab hageja komisjoni „pädevuse puudumise” kõnealuses valdkonnas, kuna sellega eirataks komisjoni kohustust teostada kontrolli TLD.eu haldamise üle.
40
Hageja sõnul on nimelt määrusega nr 733/2002 antud komisjonile oluline roll TLD.eu korraldamise, haldamise ja juhtimise eest vastutava registri korraldamises, toimimises ja kontrollis. Täpsemalt on määruse nr 733/2002 artiklis 3 sätestatud, et komisjon kehtestab registri määramise kriteeriumid ja menetluskorra, määrab registri ja sõlmib temaga lepingu. Selle lepingu ese on kindlaks määrata „tingimused, kuidas komisjon kontrollib tippdomeeni.eu korraldamist, haldamist ja juhtimist registri poolt” vastavalt määruse nr 733/2002 artikli 3 lõike 1 punktile c.
41
Hageja juhib ka tähelepanu sellele, et määruses ei ole kindlaks määratud, kui suures ulatuses komisjon kontrolli peab teostama. See ulatus tuleneb hageja sõnul Euroopa Kohtu 13. juuni 1958. aasta otsusest kohtuasjas 9/56: Meroni vs. Ülemamet (EKL 1958, lk 9), milles on kinnitatud, et pädevust saab delegeerida vaid siis, kui on tegemist täpselt kindlaks määratud täidesaatva pädevusega, mille kasutamist kontrollib täielikult komisjon. Seetõttu, kui volituse saanud üksuse akt või tegevusetus tekitab õigussubjektile kahju, ei ole selle akti või tegevusetuse eest vastutav ja kohtumenetluses kostjaks mitte volituse saanud üksus, kellel on pelgalt täidesaatev pädevus, vaid komisjon, kes tagab „sisu kontrolli”.
42
Hageja järeldab samast kohtuotsusest, et nende ametiasutuste akte, kellele on pädevus delegeeritud, tuleb samastada delegeeriva asutuse aktidega ning neid saab vaidlustada samadel alustel. See tuleneb asjaolust, et liidu institutsioon saab kolmandale isikule delegeerida vaid „täidesaatva pädevuse” kitsas tähenduses, nii et asjaomane institutsioon peab õiguslikult olema ja saab praktikas olla vastutav selle asutuse aktide eest, kellele on pädevus delegeeritud. Isegi kui oletada, et ta ei ole automaatselt vastutav nende kolmandate isikute aktide eest, kellele ta pädevuse on delegeerinud, peaks ta siiski selle kolmanda isiku üle teostama vahetut ja tõhusat järelevalvet. Hageja lisab, et kuigi võib vastata tõele, et teiseses õiguses ei ole ette nähtud järelevalvekohustust, tuleneb see siiski kolmandatele isikutele pädevuse delegeerimise olemusest ja eesmärgist.
43
Lisaks on komisjonil hageja väitel 12. oktoobril 2004 EURid-i ja komisjoni vahel sõlmitud lepingu alusel õigus leping lõpetada, kui EURid ei täida lepingust tulenevaid kohustusi. Samuti on lepingu klauslis II.2.1 sõnaselgelt ette nähtud, et komisjon võib anda EURid-ile juhiseid ja korraldusi. Lõpuks on komisjonil lepingu klausli II.12 kohaselt õigus EURid-t kontrollida ja lepingu klauslis I.6.8 on EURid-ile pandud kohustusi komisjoni suhtes. Komisjonil on lepingulises suhtes EURid-iga võimalus anda talle korraldusi, mida EURid on kohustatud järgima. Sellest tulenevalt on vaidlustatud akt vaidlusaluste sätete tõlgendamisel EURid-i jaoks siduv ning see välistab igasuguse võimaluse, et domeen.co TLD.eu teise taseme domeenina registreeritakse, sest selle registreerimisega rikuks EURid komisjoniga sõlmitud lepingut ja komisjoni taganemine lepingust oleks õigustatud. Lepingupoolte õiguste ja kohustuste kogum toob esile hierarhilise suhte, mis hõlmab komisjoni järelevalvet EURid-i üle.
44
Hageja vaidleb ka vastu komisjoni argumendile, et on olemas lepinguklausel, mille alusel on võimalik vabastada komisjon vastutusest „poolte või nende allhankijate aktide või tegevusetuse eest lepingu täitmisel, kui vastutust ei ole sõnaselgelt ja kirjalikult ette nähtud”. Hageja leiab, et kõnealune lepinguklausel ei ole asjakohane, kuna see puudutab eranditult lepingupoolte ehk komisjoni ja EURid-i suhteid ning see ei ole kohaldatav komisjoni suhetele kolmandate isikutega. Nimelt esiteks reguleerib komisjoni vastutust liidu õigus ja komisjon võib kõnealusest vastutusest eelnevalt vabastuse saada, ning teiseks ei saa lepinguklauslit, mis välistab lepingupoole vastutuse kolmanda isiku ees, kasutada kolmanda isiku vastu ning kolmandad isikud võivad sellele asjaolule igal ajal tugineda, ilma et eksisteeriks ajalisi piiranguid.
45
Hageja vaidleb vastu komisjoni argumendile, et komisjoni aktid ei ole EURid-ile siduvad. See argument on hageja sõnul „loogikavastane” ega ole kooskõlas komisjoni ja EURid-i vahelise õigusliku seosega. Tema hinnangul ei ole nimelt võimalik ette kujutada, et käsundisaajale või volitatud isikule ei oleks käsundiandja või volitaja juhised siduvad. Lisaks näeb komisjoni ja EURid-i vahel sõlmitud leping sõnaselgelt ette komisjoni vastutuse EURid-ile antud korralduste eest. Kõnealusel lepingusättel puuduks mõte, kui EURid peaks „toimima komisjonist sõltumatult”.
46
Kolmandaks toob hageja esile oma õiguse selleks, et komisjoni otsuse õiguspärasuse üle teostatakse tõhusat kohtulikku kontrolli.
47
Hageja väitel on EÜ artiklite 7, 220 ja 230 kohaselt käesolevas kohtuasjas pädev kohus Üldkohus. Kuna nõukogu võttis määruse nr 733/2002 vastu EÜ artikli 156 alusel, siis on ilmselge, et TLD.eu loomine ja kasutamine on liidu õiguskorra lahutamatu osa ning selle üle teostavad Euroopa Kohus ja Üldkohus seega kohtulikku kontrolli.
48
Hageja väidab veel, et Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 kohaselt on igaühel õigus õiglasele kohtulikule arutamisele ning pädevale kohtule. Mõiste „pädev kohus” all tuleb mõista kohtuasja lahendamiseks seaduse alusel pädevust omavat kohut. Üldkohus on ainus pädev kohus vaidluses, mis tekkis TLD. eu osas Euroopa Liidu pädevuse kohaldamisel Euroopa, mitte siseriiklikul tasemel.
49
Hageja on seisukohal, et kui ei kontrollitaks eraõiguslikule juriidilisele isikule teatava pädevuse delegeerinud institutsiooni aktide õiguspärasust, moodustaks see lünga liidu õiguskorra poolt tagatud kohtulikus kaitses. Seda lünka ei saa täita isikutele antud võimalusega esitada riiklikesse kohtutesse hagi EURid-i aktide tühistamiseks.
50
Lisaks märgib hageja, et määruse nr 40/94 artikli 63 kohaselt on Üldkohus pädev ka ühtlustamisameti ja eraisikute vahelistes vaidlustes seoses ühenduse kaubamärgi registreerimisega. Hageja hinnangul on analoogia ilmselge. Ühtlustamisamet on volitatud kaubamärke registreerima, samas kui EURid tegutseb vastutava registrina Interneti-aadresside registreerimisel. Erinevus seisneb selles, et kaubamärk eristab kaupu ja teenuseid materiaalses maailmas, elektrooniline aadress eristab kaupu ja teenuseid virtuaalmaailmas või võrgus. Sellest tulenevalt on hoolimata erinevast juriidilisest vormist ja erinevast toimimisest praktikas ühtlustamisametil ja EURid-il „paralleelsed ülesanded”. Ei ole loogiline, et Üldkohus kontrollib ühtlustamisameti aktide õiguspärasust ja EURid-i aktide puhul ei kontrolli. Mis puutub ühtlustamisametisse, siis määruses, millega see loodi, on vastav menetlus sõnaselgelt ette nähtud. Seevastu kuna ühegi õigusakti alusel ei ole ette nähtud Üldkohtu pädevust EURid aktide suhtes, tuleks vähemalt kontrollida, kas komisjoni kui „ühenduse järelevalveinstitutsiooni” aktid on õiguspärased.
51
Neljandaks väidab hageja, et tal on menetluse algatamise huvi. Nimelt tõendab vaidlustatud akti kahjulik mõju tema olukorrale ja eelkõige see, et komisjon riivas tema „absoluutset õigust” ühenduse kaubamärgile CO, kuna komisjon kinnitas ebaõigesti, et hagejal ei ole õigust registreerida seda kaubamärki sisaldavat teise taseme domeeni, seda, et hagejal on huvi taotleda vaidlustatud akti tühistamist. Lisaks puudutab vaidlus hageja sõnul ühenduse kaubamärgi omaniku kaitse ulatust. Seega on määruse nr 40/94 alusel pädev kohus Üldkohus.
52
Vaidlustatud akti võttis vastu komisjon, kes on ka EURid-i järelevalveorgan, komisjoni otsuse peale esitatud kaebuse menetlemise raames. Seega tuleb käesoleva menetluse algatamiseks vaidlustatud akti peale esitatud tühistamishagi pidada vastuvõetavaks, sest vaidlustatud akt kahjustab eelkõige hageja ühenduse kaubamärki CO.
Üldkohtu hinnang
53
Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale on toimingud või otsused, mille peale saab esitada tühistamishagi, siduvaid õiguslikke tagajärgi tekitavad meetmed, mis mõjutavad hageja huve, kuna muudavad selgelt tema õiguslikku olukorda. Selleks, et otsustada kas toimingul on taoline mõju, tuleb analüüsida asja sisu (Euroopa Kohtu 11. novembri 1981. aasta otsus kohtuasjas 60/81: IBM vs. komisjon, EKL 1981, lk 2639, punkt 9; Üldkohtu . aasta otsus kohtuasjas T-160/98: Van Parys ja Pacific Fruit Company vs. komisjon, EKL 2002, lk II-233, punkt 60, ja Üldkohtu . aasta määrus kohtuasjas T-123/03: Pfizer vs. komisjon, EKL 2004, lk II-1631, punkt 21).
54
Käesoleval juhul on vaidlustatud aktiks pelk kiri, mille on allkirjastanud komisjoni peadirektoraadi „Infoühiskond” direktoraadi A „Interneti, võrguturvalisus ja üldasjad” üksuse 1 „Internet, võrgu- ja infoturvalisus” juhataja N ja milles komisjon vastab talle hageja poolt 23. detsembril 2005 saadetud kirjale, milles olid ära toodud põhjused, miks hageja leiab, et EURid-i keeldumine registreerida domeeni.co TLD.eu teise taseme domeenina on liidu õigusnormidega vastuolus.
55
Kõigepealt tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei piisa sellest, et liidu institutsioon on saatnud kirja adressaadile vastuseks tema poolt esitatud taotlusele, et seda kvalifitseerida otsusena, mille peale saab esitada tühistamishagi (Üldkohtu 22. mai 1996. aasta otsus kohtuasjas T-277/94: AITEC vs. komisjon, EKL 1996, lk II-351, punkt 50; Üldkohtu . aasta määrus kohtuasjas T-130/02: Kronoply vs. komisjon, EKL 2003, lk II-4857, punkt 42, ja . aasta määrus kohtuasjas T-369/03: Arizona Chemical jt vs. komisjon, EKL 2005, lk II-5839, punkt 56).
56
Edasi tuleb märkida, et vaidlustatud aktis piirdus komisjon sellega, et kirjeldas kohaldatavate sätete omapoolset tõlgendust ja märkis, et EURid-i otsus näib olevat nende sätetega kooskõlas (vt käesoleva kohtuotsuse punkt 22).
57
Lisaks on oluline rõhutada, et EURid võttis vastu otsuse keelduda domeeni.co registreerimisest TLD.eu teise taseme domeenina selle TLD registrina.
58
Sellega seoses tuleb aga meenutada, et register on loodud määrusega nr 733/2002, milles on kindlaks määratud tema pädevus. Kõnealuse määruse artikli 2 punkti a ja artikli 4 lõike 2 punkti a kohaselt on registri kohustused TLD.eu korraldamine, haldamine ja juhtimine. Sama määruse artikli 4 lõike 2 punkti b alusel registreerib register akrediteeritud registreerijate vahendusel TLD.eu alla teatavate isikute taotletud domeeninimesid. Vastavalt määruse artikli 4 lõike 2 punktile c kehtestab register tehtud kulutustega otseselt seotud lõivusid ja artikli 4 lõike 2 punkti d kohaselt viib ta ellu vaidluste kohtuvälise lahendamise poliitika.
59
Vastavalt määruse nr 733/2002 artikli 4 lõike 2 punktile e kinnitab register ka TLD.eu registreerijate akrediteerimise menetluskorra, viib akrediteerimismenetlust läbi ning tagab TLD.eu registreerijatele tõhusad ja ausad konkurentsitingimused. Kõnealuse määruse artikli 4 lõike 2 punkti f kohaselt tagab register ka domeeninimede andmebaaside turvalisuse.
60
Mis puutub komisjoni, siis määruse nr 733/2002 artikli 3 lõike 1 punktides a ja b on ette nähtud, et komisjon on pädev kehtestama registri määramise kriteeriumid ja menetluskorra ning registri määrama, olles eelnevalt avaldanud osalemiskutse Euroopa Ühenduste Teatajas ning viinud läbi sellega seotud menetluse.
61
Määruse nr 733/2002 artikli 5 lõike 1 kohaselt peab komisjon pärast registriga konsulteerimist võtma vastu avaliku korra eeskirjad TLD.eu kasutuselevõtu ja eesmärkide kohta ning avalikud registreerimispõhimõtted.
62
Neil tingimustel määras komisjon registriks EURid, mis on Belgias asutatud mittetulundusorganisatsioon (vt käesoleva kohtuotsuse punkt 15), võttis vastu määruse nr 874/2004 ja sõlmis EURid-iga lepingu, täpsustades, mis tingimustel ta teostab järelevalvet selle üle, kuidas EURid TLD. eu-d korraldab, haldab ja juhib.
63
Kõigest eeltoodust tuleneb, et määrusega nr 733/2002 on registrile antud pädevus keelduda teise taseme domeeni registreerimisest ja vastupidi hageja väidetele ei ole tegemist komisjoni poolt EURid-ile delegeeritud pädevusega. Järelikult ei ole eespool punktis 41 viidatud kohtuotsus Meroni vs. Ülemamet käesolevas kohtuasjas asjakohane.
64
Lisaks väidab hageja sisuliselt, et komisjonil on registri järelevalve ja registriga sõlmitud lepingu tõttu võimalik anda talle siduvaid korraldusi eelkõige seoses teise taseme domeeni registreerimisega ja seetõttu, kuna vaidlustatud aktiga on välistatud igasugune võimalus, et register saaks registreerida domeeni.co TLD.eu teise taseme domeenina või sisaldab keeldumist registrile korralduse andmisest hageja taotletud domeeni registreerimise kohta, kujutab see endast akti, millel on siduvad õiguslikud tagajärjed ning mille peale saab esitada tühistamishagi.
65
Sellega seoses tuleb märkida, et komisjoni pädevust anda registrile siduvaid korraldusi seoses teatava teise taseme domeeni registreerimisega ei saa eeldada, kui puudub konkreetne säte EL toimimise lepingus või institutsioonide siduvates aktides (vt selle kohta Üldkohtu 13. detsembri 1990. aasta otsus kohtuasjas T-113/89: Nefarma vs. komisjon, EKL 1990, lk II-797, punkt 69 ja seal viidatud kohtupraktika).
66
Määrus nr 733/2002 ega määrus nr 874/2004 ei sisalda aga komisjonile sellist pädevust andvaid sätteid.
67
Lisaks, isegi kui oletada, et sellise pädevuse saaks komisjonile anda vaid EURid-iga sõlmitud lepingu sätetega, tuleb tõdeda, et hageja viidatud klauslid (vt käesoleva kohtuotsuse punkt 43) käsitlevad lepingupoolte rahalisi suhteid. Nende klauslite ega ühegi teise selle lepingu klausli alusel ei ole komisjonil pädevust anda siduvaid korraldusi teatava teise taseme domeeni registreerimise kohta.
68
Hageja argumentide kohta, mis käsitlevad tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet, tuleb märkida, et EURid-i poolt määruse nr 733/2002 artikli 5 lõike 3 alusel vastu võetud dokumendi „Domeeninimede.eu registreerimise üksikasjalikud eeskirjad ja tingimused” kohaselt „registri ja registreerija vahelise vaidluse, ebakõla või algatatud kohtumenetluse puhul on pädevad vaid Brüsseli (Belgia) kohtud”, välja arvatud juhtudel, mil üks pool on vabatahtlikult otsustanud alustada vaidluse alternatiivse lahendamise menetlust. Lisaks tuleneb ka Üldkohtu palvel komisjoni esitatud domeene.eu käsitlevate vaidluste lahendamise eeskirjade punkti B.12 alapunktist a koosmõjus punktiga A.1, et domeeninime registreerimise taotlejal on õigus pöörduda kohtusse registri põhitegevuskohas (ehk Brüsselis) kaebusega registri otsuse peale keelduda teise taseme domeeninime registreerimisest.
69
Määruse nr 874/2004 artikli 22 lõikes 1 on ette nähtud ka, et iga pool võib algatada vaidluse alternatiivse lahendamise menetluse, kui registri tehtud otsus on vastuolus selle määrusega või määrusega nr 733/2002. Nimetatud sätte lõike 11 alusel on ADR vaidluskomisjon pädev asutus asjaomase otsuse tühistamiseks.
70
Määruse nr 874/2004 artikli 22 lõike 13 kohaselt on ADR tulemused osapooltele ja registrile siduvad, juhul kui 30 kalendripäeva jooksul ADR menetluse tulemuse teatamisest osapooltele ei algatata kohtumenetlust.
71
Seega tuleb tõdeda, et määruses nr 874/2004 ja registri poolt vastu võetud dokumendis „Domeeninimede.eu registreerimise üksikasjalikud eeskirjad ja tingimused” on ette nähtud kaks õiguskaitsevahendit EURid-i otsuste vastu: ühelt poolt kaebus Brüsseli kohtutele ja teiselt poolt kohtuväline kaebus vaidluse alternatiivse lahendamise komisjonile, mille otsuse peale saab igal juhul edasi kaevata kohtusse.
72
Toodud järeldust kinnitab Polymeles Protodikeio Athinoni (Ateena esimese astme tsiviilkohus) 4. mai 2009. aasta otsus nr 2905/2009, mis on kohtutoimikusse lisatud hageja taotlusel. Kuigi vastab tõele, et selle otsusega jättis Polymeles Protodikeio Athinon hageja hagi läbi vaatamata, viidates registri keeldumisele registreerida hageja taotletud teise taseme domeen, on ka tõsi, et hagi läbivaatamata jätmine põhineb järeldusel, et kõnealusel Kreeka kohtul puudub pädevus seda vaidlust lahendada, kuna see kuulub sama kohtuotsuse kohaselt Belgia kohtute ainupädevusse. Seega ei saa nimetatud kohtuotsuse põhjal väita, et ei olnud võimalik paluda kohtul kontrollida, kas EURid-i otsus keelduda domeeni.co registreerimisest TLD.eu teise taseme domeenina on õiguspärane.
73
Seoses hageja väitega, mille kohaselt käesolev vaidlus puudutab ühenduse kaubamärgile CO tagatud kaitse ulatust ja hageja argumendiga, et seetõttu on käesolevas vaidluses määruse nr 40/94 kohaselt pädev kohus Üldkohus, piisab, kui märkida, et määruse nr 40/94 artikli 63 kohaselt saab Euroopa Kohtusse hagi esitada vaid apellatsioonikodade otsuste peale, ning see võimalus on avatud igale menetluspoolele apellatsioonikojas, kui apellatsioonikoja otsusega ei ole tema nõudeid rahuldatud.
74
Kohtutoimikust ei ilmne aga, et hageja oleks kasutanud määruse nr 49/94 artiklis 63 mainitud õiguskaitsevahendeid. Seega ei saa käesoleval juhul pidada Üldkohut pädevaks kohtuks selle sätte alusel. Järelikult ei saa nõustuda hageja argumendiga, et Üldkohus on käesolevas vaidluses pädev kohus vastavalt määrusele nr 40/94.
75
Kõigi eeltoodud kaalutluste põhjal ei saa vaidlustatud aktis väljendatud komisjoni seisukohta pidada otsustavaks seisukohaks, mis omab siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis mõjutavad hageja huve, muutes selgelt tema õiguslikku olukorda. Seetõttu tuleb tühistamishagi kuulutada vastuvõetamatuks, ilma et oleks vaja teha otsust seoses hageja õigustatud huviga.
Kohtukulud
76
Kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna kohtuotsus on tehtud hageja kahjuks, tuleb kohtukulud vastavalt komisjoni nõudele välja mõista hagejalt.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (viies koda)
määrab:
1.
Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
2.
Mõista Euroopa Komisjoni kohtukulud välja Inet Hellas Ilektroniki Ipiresia Pliroforion EPE-lt (Inet Hellas), kes ühtlasi kannab ise oma kohtukulud.
Luxembourg, 15. detsember 2009
Kohtusekretär
E. Coulon
President
M. Vilaras
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: kreeka.