62005CJ0447_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I de förenade målen C‑447/05 och C‑448/05,
angående beslut att begära förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, från Cour d'appel de Paris (Frankrike), av den 18 november 2005 som inkom till domstolen den 16 december 2005, i målen
Thomson Multimedia Sales Europe (C‑447/05),
Vestel France (C‑448/05)
mot
Administration des douanes et droits indirects,
meddelar
DOMSTOLEN (fjärde avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden K. Lenaerts samt domarna E. Juhász, R. Silva de Lapuerta, G. Arestis och J. Malenovský (referent),
generaladvokat: P. Mengozzi,
justitiesekreterare: handläggaren J. Swedenborg,
efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 29 november 2006,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
– Thomson Multimedia Sales Europe, genom F. Goguel, avocat,
– Vestel France, genom F. Goguel, avocat, och P. de Baere, advocaat,
– Frankrikes regering, genom G. de Bergues och G. Le Bras, båda i egenskap av ombud,
– Italiens regering, genom I.M. Braguglia, i egenskap av ombud, biträdd av G. Albenzio, avvocato dello Stato,
– Förenade kungarikets regering, genom C. White och K. Beal, båda i egenskap av ombud,
– Europeiska gemenskapernas kommission, genom X. Lewis och J. Hottiaux, båda i egenskap av ombud,
med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet utan förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1. Begäran om förhandsavgörande avser giltigheten av bestämmelser som återfinns i kolumn 3 under tulltaxenummer 8528 i Kombinerade nomenklaturen i bilaga 11 till kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 253, s. 1; svensk specialutgåva, område 2, volym 10, s. 1) (nedan kallade de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 till förordning nr 2454/93).
2. Begäran har framställts inom ramen för tvister angående ursprunget för televisionsmottagare såsom det fastställts av franska tull- och punktskattemyndigheten (nedan kallad tullmyndigheten) i bindande besked angående ursprung som inte medför förmånsbehandling (nedan kallat bindande ursprungsbesked), vilka utfärdats år 2003 på begäran av bolaget Thomson Sales Europe, tidigare Thomson Multimedia Sales Europe (nedan kallat Thomson) och bolaget Vestel France (nedan kallat Vestel).
Tillämpliga bestämmelser
Gemenskapens tullkodex
3. Artikel 24 återfinns under avsnitt 1, med rubriken ”Ursprung som inte medför förmånsbehandling för varor”, i kapitel 2 under avdelning II i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, s. 1; svensk specialutgåva, område 2, volym 16, s. 4) (nedan kallad gemenskapens tullkodex) och har följande lydelse:
”Varor vars tillverkning skett inom mer än ett land skall anses ha sitt ursprung i det land där de genomgick den sista väsentliga och ekonomiskt berättigade bearbetning eller behandling som skedde i ett företag utrustat för det ändamålet och som resulterade i tillverkningen av en ny produkt eller innebar ett viktigt steg i tillverkningen.”
4. I artikel 249 i gemenskapens tullkodex föreskrivs att Europeiska gemenskapernas kommission antar de bestämmelser som krävs för tillämpning av kodexen.
Förordning nr 2454/93
5. Artikel 39 första stycket i förordning nr 2454/93 har följande lydelse:
”Beträffande framställda varor som anges i bilaga 11 skall den behandling eller bearbetning som anges i kolumn 3 i bilagan anses som en behandling eller bearbetning som ger ursprungsstatus enligt artikel 24 i [gemenskapens tullkodex].”
6. I bilaga 11 till förordning nr 2454/93 anges följande:
>lt>1
Tvisterna vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Mål C‑447/05
7. Thomson saluför i Frankrike televisionsmottagare som tillverkats i Polen av delar med ursprung i Polen och andra länder. Katodstråleröret, som har sitt ursprung i Korea, motsvarar 42,43 procent av televisionsmottagarens pris fritt fabrik. Värdet på delarna i televisionsmottagarna med ursprung i Polen och den sammansättning som sker i denna stat motsvarar 31,49 procent av priset fritt fabrik.
8. På Thomsons begäran utfärdade tullmyndigheten den 11 juli 2003 ett bindande ursprungsbesked, med stöd av artikel 24 i gemenskapens tullkodex samt av artikel 34 i förordning nr 2454/93 och dess bilaga 11, i vilket Korea fastställdes som ursprungsland för dessa televisionsmottagare.
9. Thomson, som ifrågasatte giltigheten av de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 till förordning nr 2454/93 med hänsyn till artikel 24 i gemenskapens tullkodex, väckte talan vid Tribunal d'instance du 7 arrondissement de Paris och yrkade att denna domstol skulle undanröja det bindande ursprungsbeskedet och fastställa Polen som ursprungsland.
10. Tribunal d’instance ogillade denna talan i en dom av den 8 juni 2004, vilken Thomson överklagade till Cour d’appel de Paris. Denna domstol var tveksam till huruvida de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 i förordning nr 2454/93 var giltiga och beslöt därför att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfråga till EG‑domstolen:
”Är bilaga 11 i … förordning … nr 2454/93 … ogiltig på grund av att den strider mot artikel 24 i … [gemenskapens tullkodex], eftersom den leder till att en televisionsmottagare som har tillverkats i Polen anses ha Korea som ursprung under de omständigheter som beskrivs i förfarandet?”
Mål C‑448/05
11. Vestel saluför i Frankrike televisionsmottagare som tillverkats i Turkiet av delar med ursprung i Turkiet och andra länder. Katodstråleröret, som har sitt ursprung i Kina, motsvarar 43,1141 procent av televisionsmottagarens pris fritt fabrik. Värdet på delarna i televisionsmottagarna med ursprung i Turkiet och den sammansättning som sker i detta land motsvarar 38,47 procent av priset fritt fabrik.
12. På Vestels begäran utfärdade tullmyndigheten den 24 mars 2003 ett bindande ursprungsbesked, med stöd av artikel 24 i gemenskapens tullkodex samt av artikel 34 i förordning nr 2454/93 och dess bilaga 11, i vilket Kina fastställdes som ursprungsland för dessa televisionsmottagare.
13. Vestel, som ifrågasatte giltigheten av de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 till förordning nr 2454/93 med hänsyn till artikel 24 i gemenskapens tullkodex, väckte talan vid Tribunal d'instance du 7 arrondissement de Paris och yrkade att denna domstol skulle undanröja det bindande ursprungsbeskedet och fastställa Turkiet som ursprungsland.
14. Tribunal d’instance ogillade denna talan i en dom av den 8 juni 2004, vilken Vestel överklagade till Cour d’appel de Paris. Denna domstol var tveksam till huruvida de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 i förordning nr 2454/93 var giltiga och beslöt därför att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfråga till EG‑domstolen:
”Är bilaga 11 i … förordning … nr 2454/93 … ogiltig på grund av att den strider mot artikel 24 i … [gemenskapens tullkodex], eftersom den leder till att en televisionsmottagare som har tillverkats i Turkiet anses ha Kina som ursprung under de omständigheter som beskrivs i förfarandet?”
15. Domstolens ordförande beslutade den 7 mars 2006 att förena målen C‑447/05 och C‑448/05 vad gäller det skriftliga och muntliga förfarandet samt domen.
Prövning av tolkningsfrågorna
16. Den hänskjutande domstolen har ställt dessa frågor för att få klarhet i huruvida de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 till förordning nr 2454/93 är ogiltiga, mot bakgrund av att det i dessa bestämmelser föreskrivs att den värdestegring som erhållits genom sammansättningen och, om så är tillämpligt, genom insättning av delar som har sitt ursprung i sammansättningslandet, skall utgöra minst 45 procent av televisionsmottagarnas pris fritt fabrik, för att tillverkningen av televisionsmottagarna skall få till följd att deras ursprungsland anses vara den plats där sammansättningen äger rum.
17. Sökandena i målet vid den nationella domstolen har i huvudsak gjort gällande att kommissionen har överskridit den av Europeiska unionens råd anförtrodda befogenheten att genomföra de regler som rådet fastställt i nämnda kodex genom att grunda sig på ett kriterium som avser värdestegring, vilket nämnda sökande anser är ”kvantitativt” och oförenligt med kriterierna i artikel 24 i gemenskapens tullkodex, som de anser är ”beskrivande”.
18. Det skall inledningsvis påpekas att frågan om giltigheten av de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 till förordning nr 2454/93 har väckts inom ramen för tvister i nationella domstolar som syftar till att ifrågasätta giltigheten av bindande ursprungsbesked avseende televisionsmottagare som sammansatts i Polen eller i Turkiet. Begäran om dessa bindande ursprungsbesked har framställts av företag som har sitt säte i Frankrike och som för dessa televisionsmottagare önskar få ursprung som inte medför förmånsbehandling för en vara fastställt, i enlighet med reglerna i artiklarna 22–26 i gemenskapens tullkodex.
19. Nämnda begäran avsåg inte att få ursprung som medför förmånsbehandling för en vara fastställt, i enlighet med kriterierna i artikel 27 i gemenskapens tullkodex, och syftade således inte till att få klarhet i huruvida dessa varor var föremål för sådana åtgärder som medför förmånliga tullavgifter som ingår i de avtal som Europeiska gemenskapen träffat med vissa länder eller grupper av länder.
20. Trots att Republiken Polen och Republiken Turkiet vid tidpunkten för utfärdandet av de bindande ursprungsbeskeden åtnjöt en särskild ställning i tullhänseende i förhållande till Europeiska gemenskaperna, kan i förevarande fall detta förhållande i sig inte påverka relevansen av de frågor som den hänskjutande domstolen har ställt.
21. Domstolen erinrar om att det följer av artikel 24 i gemenskapens tullkodex att varor vars tillverkning skett inom mer än ett land skall anses ha sitt ursprung i det land där de genomgick den sista väsentliga och ekonomiskt berättigade bearbetning eller behandling som skedde i ett företag utrustat för det ändamålet och som resulterade i tillverkningen av en ny produkt eller innebar ett viktigt steg i tillverkningen.
22. Denna artikel har samma lydelse som artikel 5 i rådets förordning (EEG) nr 802/68 av den 27 juni 1968 om en gemensam definition av begreppet varors ursprung (EGT L 148, s. 1) som var tillämplig innan gemenskapens kodex trädde i kraft. För tolkning av denna förordning har domstolen slagit fast att det följer av artikel 5 att det avgörande kriteriet består i den sista väsentliga bearbetningen eller behandlingen (dom av den 13 december 1989 i mål C‑26/88, Brother International, REG 1989, s. 4253, punkt 15).
23. Domstolen erinrar vidare om att artikel 249 i gemenskapens tullkodex utgör en tillräcklig grund för bemyndigande för kommissionen att anta tillämpningsföreskrifter för tullkodexen (dom av den 11 november 1999 i mål C‑48/98, Söhl & Söhlke, REG 1999, s. I‑7877, punkt 35).
24. Det följer av domstolens rättspraxis att kommissionen har befogenhet att vidta alla nödvändiga eller lämpliga tillämpningsåtgärder för verkställande av de grundläggande föreskrifterna, såvida åtgärderna inte strider mot dessa föreskrifter eller rådets tillämpningsföreskrifter (se bland annat domen i det ovannämnda målet Söhl & Söhlke, punkt 36).
25. För utövandet av den befogenhet som rådet anförtrott kommissionen för tillämpning av artikel 24 i gemenskapens tullkodex förfogar kommissionen vidare över ett utrymme för skönsmässig bedömning som ger den möjlighet att precisera de abstrakta begreppen i denna bestämmelse med avseende på specifik bearbetning eller behandling (se dom av den 23 mars 1983 i mål 162/82, Cousin, REG 1983, s. 1101, punkt 17).
26. Vad gäller frågan huruvida en sammansättning av olika delar utgör en väsentlig bearbetning eller behandling, har domstolen redan slagit fast att en sådan sammansättning kan anses ge varan ursprungsstatus när den, betraktat ur teknisk synvinkel och med hänsyn till hur den berörda varan definieras, motsvarar det avgörande skedet i tillverkningen under vilket de använda delarnas ändamål konkretiseras och under vilket den berörda varan får sina specifika kvalitativa egenskaper (dom av den 31 januari 1979 i mål 114/78, Yoshida, REG 1979, s. 151, och domen i det ovannämnda målet Brother International, punkt 19).
27. Domstolen har emellertid slagit fast att med hänsyn till de olika slags förfaranden som omfattas av begreppet sammansättning finns det situationer när en bedömning på grundval av tekniska kriterier inte kan vara avgörande för fastställandet av en varas ursprung. I dessa fall skall den värdestegring som är resultatet av sammansättningen beaktas som ett alternativt kriterium (domen i det ovannämnda målet Brother International, punkt 20).
28. Domstolen har angett att relevansen av detta kriterium för övrigt bekräftades genom den internationella konventionen om förenkling och harmonisering av tullförfaranden (Kyotokonventionen), beträffande vilken flera bilagor godkändes på gemenskapens vägnar genom rådets beslut 77/415/EEG av den 3 juni 1977 (EGT L 166, s. 1 och 3; svensk specialutgåva, område 11, volym 3, s. 66), där det i anmärkningarna till standard 3 i bilaga D 1 anges att normen väsentlig bearbetning i praktiken kan uttryckas som en värdeprocentregel, när antingen det procentuella värdet av använt material eller procentandelen av tilläggsvärdet uppgår till en bestämd nivå (domen i det ovannämnda målet Brother International, punkt 21).
29. Det skall även framhållas att rådet genom sitt beslut 94/800/EG av den 22 december 1994 om ingående, på Europeiska gemenskapens vägnar – vad beträffar frågor som omfattas av dess behörighet – av de avtal som är resultatet av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan (1986–1994) (EGT L 336, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 38, s. 3) bland annat godkände avtalet om ursprungsregler, som bilagts slutakten som undertecknats i Marrakech den 15 april 1994 (EGT L 336, s. 144; svensk specialutgåva, område 11, volym 38, s. 146), enligt vilket värdeprocentkriteriet kan tillämpas under utarbetandet av dessa regler.
30. Domstolen erinrar i detta hänseende om att internationella avtal utgör en integrerad del av gemenskapens rättsordning från och med avtalens ikraftträdande (se bland annat dom av den 10 januari 2006 i mål C‑344/04, IATA och ELFAA, REG 2006, s. I‑403, punkt 36). Enligt fast rättspraxis skall gemenskapsrättsakter så långt möjligt tolkas mot bakgrund av dessa avtal (se bland annat dom av den 9 januari 2003 i mål C‑76/00 P, Petrotub och Republica mot rådet, REG 2003, s. I‑79, punkt 57).
31. Det följer av ovanstående överväganden att värdestegringskriteriet i sig inte är oförenligt med artikel 24 i gemenskapens tullkodex, och en tillämpning av detta kriterium innebär inte i sig att kommissionen har överskridit sin behörighet att anta tillämpningsföreskrifter enligt artikel 249 i nämnda kodex.
32. Sökandena i målen vid den nationella domstolen kan även anses göra gällande att situationen inom den sektor av industrin som omfattar tillverkning av televisionsmottagare är sådan att bedömningen av sammansättningen av sådana mottagare på grundval av tekniska kriterier kan vara avgörande för att fastställa ursprunget på dessa varor och utgör hinder för att kommissionen, såsom den gjort i de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 i förordning nr 2454/93, beaktar värdestegringskriteriet, eftersom detta endast är av alternativ art.
33. Det skall i detta hänseende erinras om att kommissionen för tillämpningen av förordning nr 802/68 hade antagit förordning (EEG) nr 2632/70 av den 23 december 1970 om fastställandet av ursprunget för televisions- och radiomottagare (EGT L 279, s. 35) och att bestämmelserna i denna förordning som hänvisar till värdestegringskriteriet i huvudsak återgetts i de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 till förordning nr 2454/93.
34. Enligt andra skälet i förordning nr 2632/70 kan sammansättningen av radio- och televisionsmottagare omfatta mer eller mindre utvecklade förfaranden beroende på vilket slags apparat som sätts samman och i förhållande till det tillverkningssätt som tillämpas och de omständigheter under vilka sammansättningen äger rum. I tredje skälet i denna förordning anges vidare att sammansättning ”med den teknik som för närvarande används inom denna industrisektor” i allmänhet inte ensam utgör ett viktigt skede i tillverkningen i den mening som avses i artikel 5 i förordning nr 802/68, men att det kan vara annorlunda i vissa fall, exempelvis när sammansättningen avser apparater med hög prestanda eller apparater som kräver noggrann kontroll av de delar som används eller när sammansättningen även avser hopsättning av de delar som ingår i apparaterna. I fjärde skälet i förordning nr 2632/70 anges vidare att de olika slags förfaranden som omfattas av begreppet sammansättning omöjliggör en bedömning på grundval av tekniska kriterier av när dessa förfaranden utgör ett viktigt skede i tillverkningen. Det är således i dessa fall nödvändigt att beakta den värdestegring som är resultatet av dessa förfaranden.
35. Dessa skäl är således av sådan art att de kan motivera bibehållandet av värdestegringskriteriet i de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 till förordning nr 2454/93.
36. Det ankommer nämligen på kommissionen att inom ramen för det utrymme för skönsmässig bedömning som den förfogar över i samband med antagandet av bestämmelser som är nödvändiga för tillämpningen av bestämmelserna i gemenskapens tullkodex, och särskilt tillämpningen av bestämmelserna om varors ursprung, anta allmänna bestämmelser som av rättssäkerhetsskäl tar hänsyn till situationen för en hel industrisektor på lång sikt och som därigenom inte kan påverkas av en särskild situation som vid ett givet tillfälle gäller ett visst företag inom denna sektor.
37. Mot denna bakgrund var det motiverat att kommissionen tillämpade värdestegringskriteriet vid beaktandet av den stora mängd olika förfaranden som omfattas av begreppet sammansättning inom hela den berörda industrisektorn.
38. Det skall för övrigt påpekas att sökandena i målen vid den nationella domstolen själva i sina skriftliga inlagor har framhållit att sammansättningen av olika delar av de ifrågavarande apparaterna ingår i en komplex industriell process. Av de handlingar som ingetts till domstolen framgår inte att denna process är identisk för alla tillverkare av televisionsmottagare. Av handlingarna går det i vart fall inte att sluta sig till att det inte skulle föreligga en stor mängd olika slags förfaranden som omfattas av begreppet sammansättning inom hela den berörda industrisektorn.
39. Mot denna bakgrund innebär kravet på en enhetlig tillämpning av tullbestämmelserna inom hela gemenskapens tullområde att det abstrakta begreppet sista väsentliga bearbetning eller behandling, som anges i artikel 24 i gemenskapens tullkodex för samtliga varor, måste preciseras för specifika varor, som exempelvis televisionsmottagare, genom särskilda bestämmelser som beaktar de olika tillverkningsförfarandena för dessa apparater. Det kan således inte utgöra felaktig rättstillämpning att föreskriva ett klart och objektivt kriterium, såsom värdestegringskriteriet, som gör det möjligt att beträffande denna typ av varor med komplexa beståndsdelar ange vad som utgör en sådan väsentlig bearbetning som ger varorna ursprungsstatus.
40. Den omständigheten att kommissionen av ovannämnda skäl har preciserat reglerna om fastställande av ursprunget för televisionsmottagare genom tillämpningen av värdestegringskriteriet innebär varken att detta kriterium som sådant allmänt skulle vara strängare än de allmänna kriterier som anges i artikel 24 i gemenskapens tullkodex eller att detta kriterium nödvändigtvis skulle medföra att dessa produkter hamnar i en sämre situation än de produkter av jämförbart slag på vilka de allmänna kriterierna eller andra kriterier skall tillämpas. Sökandena i målen vid den nationella domstolen kan således inte med framgång ifrågasätta giltigheten av de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 till förordning nr 2454/93 genom att åberopa domstolens bedömning i domen i det ovannämnda målet Cousin m.fl. angående bestämmelser i en förordning som ansågs diskriminerande på grund av att kriterier tillämpats som var betydligt strängare vad avser definitionen av en produkts ursprung än den definition som tillämpats på en jämförbar produkt.
41. Dessutom framgår det inte av de handlingar som ingetts till domstolen, såsom sökandena i målen vid den nationella domstolen har hävdat, att det skulle vara svårare att genomföra värdestegringskriteriet än att genomföra en tillämpning av de allmänna begreppen i artikel 24 i gemenskapens tullkodex. Det har inte anförts att de tullmyndigheter som är ansvariga för handläggningen av begäran om ursprungsbesked från berörda parter skulle ha haft några svårigheter i detta avseende när nämnda myndighet i förevarande fall genomförde värdestegringskriteriet i de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 till förordning nr 2454/93.
42. Det är visserligen sant, vilket även sökandena i målen vid den nationella domstolen har hävdat, att även om katodstråleröret i fortsättningen alltid motsvarar minst 35 procent av televisionsmottagarnas pris fritt fabrik, riskerar denna del att oftast avgöra televisionsmottagarnas ursprung. Det är emellertid endast om katodstråleröret skulle ha motsvarat minst 55 procent av priset fritt fabrik som det villkor som erinrats om ovan inte i något fall skulle ha kunnat tillämpas. Däremot innebär inte de exempel som angetts vid den hänskjutande domstolen att detta villkor inte i något fall kan uppfyllas. Tillämpningen av de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 i förordning nr 2454/93 får således inte till resultat att televisionsmottagarnas ursprung likställs med katodstrålerörets ursprung.
43. De ifrågavarande bestämmelserna har en allmän lydelse och lägger inte någon avgörande betydelse vid en särskild del av den berörda produkten, såsom katodstråleröret, för fastställande av den berörda varans ursprung. Dessa bestämmelser är, i motsats till vad sökandena i målen vid den nationella domstolen har hävdat, således inte jämförbara med dem som var aktuella i domen i det ovannämnda målet Yoshida, vilka föreskrev just att en av delarna i den berörda produkten i det målet hade en sådan betydelse.
44. Det skall för övrigt påpekas att även om den situation som har åberopats av sökandena i målen vid den nationella domstolen är en följd av den tekniska utvecklingen för tillverkning av televisionsmottagare, framgår det inte att denna situation under dessa förhållanden skulle bero på annat än omständigheter i det enskilda fallet, eftersom det vidare framgår av de synpunkter som framkommit under förhandlingen att den nuvarande tekniska utvecklingen för tillverkning, exempelvis av plasmaskärmar, är sådan att den i förkommande fall väsentligen kan förändra den av sökandena åberopade situationen. Härav följer att denna situation inte med framgång kan åberopas för att ifrågasätta det välgrundade i att tillämpa värdestegringskriteriet.
45. Det skall slutligen konstateras att kravet i de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 till förordning nr 2454/93, att sammansättningen och, om så är tillämpligt, insättningen av delar som har sitt ursprung i sammansättningslandet skall utgöra minst 45 procent av apparaternas pris fritt fabrik, för att tillverkningen skall medföra att de erhåller ursprungsstatus i det land där sammansättningen av materiel från flera länder äger rum, utgör en tillräckligt hög procentsats för att sammansättningen skall anses medföra en väsentlig ökning av den slutliga varans värde (se, för ett liknade resonemang, domen i det ovannämnda målet Brother International, punkt 22). En sådan procentsats kan således inte vara grundad på en uppenbart oriktig bedömning.
46. Med hänsyn till ovanstående överväganden skall de frågor som ställts besvaras så att det vid prövningen av dessa inte har framkommit någon omständighet som kan påverka giltigheten av de omtvistade bestämmelserna i bilaga 11 till förordning nr 2454/93.
Rättegångskostnader
47. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Domslut
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (fjärde avdelningen) följande:
Vid prövningen av de frågor som ställts har det inte framkommit någon omständighet som kan påverka giltigheten av bestämmelserna i kolumn 3 under tulltaxenummer 8528 i Kombinerade nomenklaturen, vilka anges i bilaga 11 till kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen.