Mål C‑481/14
Jørn Hansson
mot
Jungpflanzen Grünewald GmbH
(begäran om förhandsavgörande från Oberlandesgericht Düsseldorf)
”Begäran om förhandsavgörande – Immateriell och industriell äganderätt – Gemenskapens växtförädlarrätt – Förordning (EG) nr 2100/94 – Intrång – Rimlig ersättning – Ersättning för orsakad skada – Rättegångskostnader och andra kostnader”
Sammanfattning – Domstolens dom (femte avdelningen) av den 9 juni 2016
1.        Jordbruk – Enhetlig lagstiftning – Växtförädlarrätt – Överträdelser med avseende på en skyddad sort – Rätt till ersättning – Ersättningsgill skada – Omfattning – Ersättning för de fördelar och vinster som intrångsgöraren har uppnått – Omfattas inte
(Rådets förordning nr 2100/94, artikel 94; Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/48, skälen 17 och 26 samt artikel 13.1)
2.        Jordbruk – Enhetlig lagstiftning – Växtförädlarrätt – Överträdelser med avseende på en skyddad sort – Skälig ersättning – Fastställande – Faktorer som ska beaktas
(Rådets förordning nr 2100/94, artiklarna 14.1 och 94.1)
3.        Jordbruk – Enhetlig lagstiftning – Växtförädlarrätt – Överträdelser med avseende på en skyddad sort – Rätt till ersättning – Ersättningsgill skada – Omfattning – Kostnader hänförliga till ett interimistiskt förfarande och andra kostnader hänförliga till prövningen av talan i sak än rättegångskostnader – Omfattas – Villkor
(Rådets förordning nr 2100/94, artikel 94.2)
1.        Artikel 94 i förordning nr 2100/94 om gemenskapens växtförädlarrätt ska tolkas så, att rätten till ersättning för innehavaren av en skyddad växtsort i vilken intrång gjorts omfattar samtliga skador som rättsinnehavaren har orsakats, utan att artikeln därvid kan utgöra grund för att förplikta intrångsgöraren att betala ett tillägg för intrånget i form av ett engångsbelopp, eller att specifikt ersätta den intrångslidande parten för de vinster och fördelar som intrångsgöraren har uppnått.
Artikel 94 i denna förordning skapar nämligen grund för en rätt till ersättning för innehavaren av en sort för vilken gemenskapens växtförädlarrätt har beviljats, som inte bara är heltäckande utan dessutom vilar på saklig grund. Den ska nämligen enbart täcka den skada som intrångsgöraren har orsakat på grund av intrånget. Nämnda artikel 94 medger därför ingen möjlighet att förplikta en intrångsgörare att betala ett tillägg för intrånget i form av ett engångsbelopp. Ett sådant tillägg avspeglar nämligen inte med nödvändighet den skada som innehavaren av en växtsort som blivit föremål för intrång har orsakats, även om direktiv 2004/48 om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter inte hindrar medlemsstaterna från att införa åtgärder som innebär ett mer långtgående skydd. Inte heller medger denna artikel någon möjlighet för innehavaren av gemenskapens växtförädlarrätt att kräva ersättning för de fördelar och vinster som intrångsgöraren har uppnått. Såväl den rimliga ersättningen som den ersättning som ska utgå enligt artikel 94.2 i förordning nr 2100/94 ska nämligen fastställas i förhållande till den skada som den intrångslidande parten har orsakats och inte i förhållande till den vinst som intrångsgöraren har uppnått.
(se punkterna 33, 40, 41 och 43 samt punkt 1 i domslutet)
2.        Begreppet rimlig ersättning i artikel 94.1 i förordning nr 2100/94 om gemenskapens växtförädlarrätt ska tolkas så, att det – förutom betalning av en sedvanlig avgift för produktion under licens – täcker samtliga skador som har ett nära samband med den uteblivna betalningen av denna avgift, vartill bland annat betalning av dröjsmålsränta hör. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att avgöra vilka omständigheter som innebär att nämnda avgift ska höjas, med vetskap om att var och en av dessa omständigheter endast får beaktas en gång vid bedömningen av vad som är en rimlig ersättning.
I det avseendet utgör – vid fastställande av den rimliga ersättning som ska utgå vid intrång – den avgift som normalt tas ut för att få producera växtsorten under licens inom samma sektor, i den mening som avses i artikel 14.3 i förordning nr 2100/94, en lämplig utgångspunkt för beräkningen. Bland de skador som har ett nära samband med den uteblivna betalningen av denna avgift kan dröjsmålsränta ingå på grund av dröjsmål med betalningen av den avgift som normalt skulle ha betalats. Denna bedömning gör sig i än högre grad gällande när det rör sig om ett avtalsvillkor som förnuftiga och rationella avtalsparter skulle ha ingått, såvida inte sådan ränta ingår i den avgift som används som referens.
(se punkterna 48 och 52–54 samt punkt 2 i domslutet)
3.        Artikel 94.2 i förordning nr 2100/94 om gemenskapens växtförädlarrätt ska tolkas så, att skadeersättningen i denna bestämmelse ska fastställas med beaktande av de konkreta omständigheter som anförts i det avseendet av innehavaren av en växtsort i vilken intrång gjorts, vid behov med tillämpning av en schablonmetod för det fall dessa omständigheter inte är kvantifierbara. Bestämmelsen utgör inte hinder för att kostnader hänförliga till ett interimistiskt förfarande som ogillats inte ska ingå i bedömningen av skadan eller att andra kostnader hänförliga till prövningen av talan i sak än rättegångskostnader inte ska beaktas. Det är emellertid möjligt att underlåta att beakta dessa kostnader endast om de rättegångskostnader som den intrångslidande parten ska bära inte innebär att vederbörande avhålls från att göra gällande sina rättigheter vid domstol, med hänsyn till de belopp som vederbörande själv ska stå för i form av andra kostnader än rättegångskostnader och nyttan av dessa kostnader i samband med huvudtalan om ersättning.
(se punkt 64 samt punkt 3 i domslutet)