61994CC0093_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1 I det aktuella målet har kommissionen yrkat att domstolen skall fastställa att Konungariket Nederländerna har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EEG-fördraget, genom att inom föreskrivna tidsfrister inte vidta de åtgärder som krävs för att uppfylla rådets direktiv 90/667/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av veterinära bestämmelser för kvittblivning och bearbetning av animaliskt avfall och för att släppa ut detta på marknaden samt förebyggande av patogener i foder av animaliskt ursprung och om ändring av direktiv 90/425/EEG(1).
2 Enligt artikel 21.1 i detta direktiv är medlemsstaterna förpliktade att säkerställa dess införlivande i den interna rättsordningen senast den 31 december 1991.
Då Konungariket Nederländerna inom denna tidsfrist inte har vidtagit några åtgärder för att genomföra direktivet, har kommissionen genom en skriftlig uppmaning den 20 maj 1992 inlett det förfarande vid överträdelse som föreskrivs i artikel 169 i fördraget. Trots de försäkringar som de nederländska myndigheterna lämnat på denna punkt, hade direktivet fortfarande inte införlivats vid utgången av den tvåmånadersfrist som fastställs i det motiverade yttrandet av den 14 april 1993. Kommissionen har därför åter tagit upp saken, genom att väcka talan den 17 mars 1994.
3 Det bör här preciseras att kommissionen i uppmaningen och yttrandet begränsade sig till att lägga den nederländska regeringen till last att ha brutit mot de skyldigheter som åligger denna enligt själva direktivet, och mot bakgrund av de sammankopplade bestämmelserna i artiklarna 189 tredje stycket och 5 första stycket i fördraget. I ansökan har däremot samma institution framhållit att underlåtenheten att införliva direktivet till den 31 december 1992 var av sådan art att den kunde äventyra upprättandet av den inre marknaden, och att den därför även innebar en kränkning av de sammankopplade bestämmelserna i artiklarna 7a och 5 i fördraget.
I detta hänseende räcker det med en påminnelse om att innehållet i en talan som förs på grundval av artikel 169 i fördraget är, enligt domstolens fasta praxis(2), avgränsat genom den fas av administrativ processförberedelse som avses i denna bestämmelse och av sakframställningen i målet, samt att det motiverade yttrandet och talan skall vila på samma skäl och grunder. Därav följer att kommissionens talan bör avvisas för såvitt den hänvisar till artikel 7a i fördraget.
4 Jag övergår till saken. Den nederländska regeringen bestrider inte den klandrade överträdelsen. Den inskränker sig nämligen till att dels förklara underlåtenheten att införliva inom föreskrivna tidsfrister med de komplexa lagändringar som måste antas och förseningarna i de parlamentariska förfaranden som är knutna till dessa ändringar, dels understryka att åtgärderna för genomförande troligen kommer att träda i kraft mycket snart.
Eftersom det är klart att direktiv 90/667 inte har genomförts inom den tidsfrist som fastställs i artikel 21 i detsamma, finns det anledning att vidkänna den underlåtenhet som åberopats av kommissionen.
5 Vad beträffar det åberopade brottet mot de skyldigheter som följer av artiklarna 5 och 189 i fördraget, vill jag åter påminna om att enligt rättspraxis på området(3), innebär omständigheten att en medlemsstat har underlåtit att uppfylla de särskilda skyldigheter som åligger denna enligt ett direktiv, att det är överflödigt att undersöka om staten även har underlåtit att uppfylla de skyldigheter som följer av artikel 5 i fördraget(4).
Det räcker därför att faställa att Konungariket Nederländerna har underlåtit att uppfylla de skyldigheter som föreskrivs i själva direktivet, särskilt artikel 21 i detta.
6 Mot bakgrund av övervägandena ovan föreslår jag att domstolen
- förklarar att Konungariket Nederländerna, genom att inte inom föreskrivna tidsfrister ha vidtagit de åtgärder som krävs för att uppfylla rådets direktiv 90/667/EEG, har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt nämnda direktiv, och
- förpliktar den svarande staten att ersätta rättegångskostnaderna.
(1) - EGT nr L 363, s. 1.
(2) - Se dom av den 22 juni 1993, kommissionen mot Danmark (C-243/89, Rec. s. I-3353, punkt 13).
(3) - Se till sist domen av den 28 september 1994, kommissionen mot Belgien (C-65/94, ännu inte offentliggjord i Recueil).
(4) - I detta hänseende kan det konstateras att ett sådant resonemang även skulle kunna tillämpas på den påstådda kränkningen av artiklarna 7A och 5 i fördraget, i de fall då hänvisning till en sådan rättslig grund gjorts redan under den processförberedande fasen och inte, som i det aktuella fallet, i stämningsansökan.