Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
ANDREA BIONDI IŠVADA,
pateikta 2026 m. kovo 26 d.(1)
Byla C‑888/24
Adão da Fonseca-Engenheiros Consultores, Lda
prieš
Metro do Porto, S.A.,
Betar Consultores, Lda
(Supremo Tribunal Administrativo (Aukščiausiasis administracinis teismas, Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Viešieji pirkimai – Direktyva 2014/24/ES – 82 straipsnis – Projekto konkurso procedūra – Neišklausymas iš anksto – Kandidatų anonimiškumo apsauga – Teisė būti išklausytam “
I.      Įvadas
1.        Gavęs šį prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kurį pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Supremo Tribunal Administrativo (Aukščiausiasis administracinis teismas, Portugalija), Teisingumo Teismas turi galimybę pirmą kartą išaiškinti Direktyvos 2014/24/ES(2) dėl viešųjų pirkimų nuostatas, konkrečiai skirtas „projekto konkursams“.
2.        Projekto konkursai yra nuo pirkimo konkursų atskirtos procedūros, kurių tikslas – perkančiajai organizacijai pateikti idėjos pasiūlymą, planą ar projektą (dažniausiai urbanizacijos, inžinerijos ar architektūros srityje), vertinimo komisijos atrinktą konkurso būdu. Projekto konkursų ypatumas yra teikiamų planų ar projektų kūrybiškumas ir konceptualumas, o vertinant lemiamą reikšmę turi siūlomų sprendimų kokybė ir originalumas.
3.        Trumpai tariant, šioje byloje keliamas klausimas dėl būtinumo ar bent jau priimtinumo vykstant tokioms procedūroms išklausyti kandidatus prieš vertinimo komisijai priimant galutinį sprendimą. Šis klausimas bus nagrinėjamas tiek pagal Direktyvą 2014/24, tiek atsižvelgiant į bendrąjį Sąjungos teisės principą, kuriuo pripažįstama teisė būti išklausytam.
4.        Šioje išvadoje nagrinėjamas prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas nagrinėjant inžinerijos bendrovės Adão da Fonseca -Engenheiros Consultores, Lda (toliau – Adão da Fonseca) inicijuotą ginčą dėl bendrovės Metro do Porto, S.A., kaip perkančiosios organizacijos, paskelbto konkurso tilto per Duero upę statybos projektui parengti.
5.        Adão da Fonseca projektas nebuvo priskirtas prie trijų šio konkurso vertinimo komisijos atrinktų projektų. Dėl to ši bendrovė kreipėsi į Portugalijos administracinius teismus su prašymu panaikinti šios komisijos sprendimą ir vėlesnį sprendimą skirti viešojo paslaugų pirkimo sutartį kitam ekonominės veiklos vykdytojui.
6.        Po to, kai žemesnės instancijos administraciniai teismai du kartus atmetė Adão da Fonseca skundą, ji kreipėsi į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą, kaip paskutinę instanciją. Šiame teisme ši bendrovė, be kita ko, nurodo, kad buvo pažeista tariama jos teisė būti išklausytai(3). Ji teigia, kad nesurengus išankstinės apklausos, būtent vertinimo komisijoje, buvo pažeistas esminis procedūros reikalavimas, taigi, tiek projekto konkurso procedūra, tiek vėlesnis sutarties skyrimas(4) turėjo trūkumų.
7.        Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar konkurso kandidatams turi būti suteikiama teisė būti išklausytiems vertinimo komisijos prieš jai priimant sprendimą dėl jai pateiktų planų ar projektų vertinimo ir klasifikavimo. Šis teismas pažymi, kad tai, jog suinteresuotųjų šalių išklausymas pagal Portugalijos teisę yra esminis bet kokios procedūros etapas, nereiškia, kad tam tikrais tinkamai pagrįstais atvejais išankstinio išklausymo nebuvimas negali būti pateisinamas. Jis pabrėžia, kad vykstant projekto konkursams draudimas iš anksto išklausyti kandidatus gali būti pateisinamas atsižvelgiant į kandidatų anonimiškumo principą, kuris yra ypač svarbus šios rūšies procedūrose, nes jų tapatybė gali būti atskleista tik vertinimo komisijai parengus ataskaitą. Atsižvelgdamas į tai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad nors Portugalijos teisėje nėra jokios specialios taisyklės, susijusios su projekto konkurso procedūra, vis dėlto toks išankstinis išklausymas yra numatytas atviriems konkursams taikomoje bendroje tvarkoje, į kurią papildomai daroma nuoroda atitinkamuose nacionalinės teisės aktuose.
8.        Tokiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar Direktyvos 2014/24 82 straipsnio 4 dalyje numatyta kandidatų anonimiškumo taisyklė, siejama su šio straipsnio 5 ir 6 dalyse nustatyta vertinimo komisijos ir kandidatų dialogo galimybe siekiant gauti paaiškinimų dėl pateiktų projektų, ir su minėtos direktyvos 80 straipsnio 1 dalyje pateikta nuoroda į I antraštinės dalies nuostatas, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama privalomai rengti išankstinį suinteresuotųjų šalių išklausymą?“
II.    Analizė
9.        Kaip jau nurodžiau, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimas susijęs su kandidatų anonimiškumo taisyklės, kuri turi esminę reikšmę reglamentuojant projekto konkursus, ir tokioje procedūroje dalyvaujančių kandidatų teisės būti išklausytiems tarpusavio sąsaja.
10.      Pirmiausia reikia pažymėti, kad prejudicinis klausimas nėra hipotetinis, kaip savo pastabose teigia Metro do Porto S. A. Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą aiškiai matyti, kad Adão da Fonseca jame teigė, jog tariamas neteisėtumas, pasireiškiantis tuo, kad projekto konkurso etape nebuvo iš anksto apklaustos suinteresuotosios šalys, yra esminių procedūros reikalavimų pažeidimas, dėl kurio turėtų būti panaikinta visa procedūra(5). Taigi, pateiktas prejudicinis klausimas turi lemiamą reikšmę prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamai bylai, todėl yra priimtinas.
11.      Antra, pažymiu, kad nagrinėjamo projekto konkurso procedūra yra susijusi su tilto per Duero upę statybos projektu, kurį inicijavo viešosios teisės reglamentuojama bendrovė Metro do Porto S.A., atsakinga už Porto metro sistemos infrastruktūros valdymą. Vis dėlto nei nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, nei šalių pastabose aiškiai nenurodyta, ar šiame projekte numatoma, jog aptariamu tiltu eis metro linija, ar ne. Taigi neaišku, ar nagrinėjamas projekto konkursas susijęs su „veiklos [rūšimis], [susijusiomis] su tinklų, kuriais teikiama paslauga visuomenei vežimo geležinkeliais <...> srityje, suteikimu“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2014/25/EU(6) 11 straipsnį. Jeigu taip būtų, tuomet minėtam projekto konkursui būtų taikomos pastarosios direktyvos, o ne Direktyvos 2014/24 nuostatos. Vis dėlto šiuo klausimu reikia pažymėti, kad abiejų direktyvų nuostatos, susijusios su šioje byloje nagrinėjama projekto konkursų tvarka, iš esmės yra identiškos(7), taigi, net jei būtų taikoma Direktyva 2014/25, Teisingumo Teismo analizė nepasikeistų.
12.      Siekdamas atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimą, pirmiausia nurodysiu Direktyvoje 2014/24 reglamentuojamų projekto konkurso procedūrų ypatumus, kad suprasčiau konkrečius jų aspektus, kuriais grindžiamas joms taikomas teisinis režimas (A); paskui išnagrinėsiu, ar pagal Direktyvą 2014/24 turi būti pripažinta teisė būti iš anksto išklausytam vykstant tokios rūšies procedūroms (B); galiausiai išnagrinėsiu, ar teisė būti išklausytam vykstant tokioms procedūroms turi būti suteikiama remiantis teise būti išklausytam, kaip bendrojo Sąjungos teisės principo išraiška (C).
A.      Projekto konkursai pagal Direktyvą 2014/24
13.      Direktyvos 2014/24 2 straipsnio 1 dalies 21 punkte „projekto konkursai“ apibrėžti kaip „procedūros, kai perkančiajai organizacijai suteikiama teisė įsigyti konkursui, per kurį gali būti skiriami prizai, pateiktą ir vertinimo komisijos atrinktą planą ar projektą (daugiausia miestų planavimo ir teritorijų planavimo, architektūros, inžinerijos ar duomenų tvarkymo srityse)“(8).
14.      Projekto konkursai – tai „lanksčios priemonės“(9), kuriomis perkančiosios organizacijos naudojasi atrinkdamos vieną ar daugiau projektavimo darbų konkrečiose srityse. Jie padeda surinkti idėjas ir gauti geriausią idėjos pasiūlymą, bet procedūra nebūtinai baigiasi pavedimu vykdyti projektą ar projektavimo paslaugos teikimo sutarties skyrimu.
15.      Taigi, projekto konkursai skiriasi nuo viešųjų pirkimų, kurie Direktyvoje 2014/24 apibrėžti kitaip(10). Iš tikrųjų projekto konkursų tikslas – ne sudaryti paslaugų teikimo sutartį, o tik, už atlygį arba be jo, atrinkti vieną ar kelis projektavimo darbus. Vis dėlto tai nereiškia, kad projekto konkursas negali būti surengtas vykdant viešojo paslaugų pirkimo sutarčių skyrimo procedūrą(11).
16.      Taigi, kaip jau minėta, projekto konkursų ypatumas yra būtent jų kūrybinis ir konceptualus pobūdis, kai siūlomų sprendimų kokybinė vertė ir novatoriškumas turi lemiamą reikšmę. Kitaip nei konkurso atveju, vykstant projekto konkursams kandidatai neteikia ekonominių pasiūlymų, bet pateikia projekto viziją atspindinčius rezultatus (t. y. miestų planavimo, inžinerinius, architektūrinius ar kitus planus ar schemas). Vadinasi, perkančioji organizacija ne skiria viešąją sutartį tiesiogine prasme, o tiesiog pasirenka idėjos pasiūlymą ir galbūt atlygį už jį. Taigi, lyginimo objektas yra ne sutarties pasiūlymas, o pateiktų projektų techninis turinys. Perkančioji organizacija, vykdydama šių rūšių procedūras, siekia galutinio projektavimo ir planavimo rezultato, kuris turi atitikti iš anksto nustatytus subjekto poreikius. Jos tikslas yra ne nustatyti subjektą, atitinkantį profesionalumo reikalavimus, būtinus patikėtai užduočiai įvykdyti.
17.      Projekto konkursams buvo taikomos specialios taisyklės, nustatytos dar Direktyva 2004/18/EB(12). Vis dėlto Direktyvoje 2014/24 jų reglamentavimas buvo sugriežtintas ir jiems buvo skirtas specialus skyrius – II skyrius (78–82 straipsniai), esantis III antraštinėje dalyje, skirtoje specialioms pirkimo procedūroms(13).
18.      Šio skyriaus nuostatose nenumatyta speciali bendra projekto konkursų procedūra. Jose yra tik kelios procedūrinės nuostatos, kuriomis siekiama atsižvelgti į minėtus šios rūšies konkursų ypatumus, taip pat į prejudiciniame klausime nurodytą, Direktyvos 2014/24 80 straipsnio 1 dalyje įtvirtintą perkančiųjų organizacijų pareigą taikyti procedūras, pritaikytas prie tos pačios direktyvos I antraštinės dalies nuostatų, apimančių bendruosius principus ir nuostatas. Iš šio gana riboto reglamentavimo matyti, kad Direktyva 2014/24 nesiekiama visiškai suderinti projekto konkursų tvarkos.
19.      Direktyvos 2014/24 78 straipsnio nuostatose patikslinama projekto konkursų taisyklių taikymo sritis. Skaitant šią nuostatą matyti, kad projekto konkursai gali būti organizuojami trimis būdais: pirma, visiškai nepriklausomai nuo jokios viešųjų pirkimų procedūros(14); antra, preliminariu etapu iki viešųjų pirkimų procedūros, kuri gali būti surengta vėliau(15); trečia, tiesiogiai kaip viešojo paslaugų pirkimo sutarties skyrimo procedūros sudedamoji dalis(16). Be to, projekto konkursai gali būti atviri visiems ekonominės veiklos vykdytojams arba juose gali dalyvauti tam tikras ribotas kandidatų skaičius(17).
20.      Direktyvos 2014/24 79 straipsnyje numatyta perkančiosios organizacijos, ketinančios surengti projekto konkursą, pareiga apie savo ketinimą pranešti skelbime apie konkursą(18). Direktyvos 2014/24 80 straipsnyje nustatytos tam tikros projekto konkursų rengimo ir dalyvių atrankos taisyklės(19). Direktyvos 2014/24 81 straipsnyje išdėstytos specialios nuostatos dėl vertinimo komisijos sudėties(20).
21.      Galiausiai Direktyvos 2014/24 82 straipsnyje, kurį prejudiciniame klausime prašoma išaiškinti, numatytos nuostatos dėl vertinimo komisijos sprendimų.
22.      Konkrečiai kalbant, šio straipsnio 2 ir 4 dalyse įtvirtinta anonimiškumo taisyklė. Pagal Direktyvos 2014/24 82 straipsnio 2 dalį vertinimo komisija kandidatų pateiktus planus ir projektus turi nagrinėti anonimiškai ir remdamasi tik skelbime apie konkursą nurodytais kriterijais. Pagal 4 dalį anonimiškumas užtikrinamas iki tol, kol vertinimo komisija priima nuomonę ar sprendimą.
23.      Anonimiškumo priežastis ir tikslas – užtikrinti pateiktų projektų vertinimo procedūros objektyvumą ir nešališkumą. Išlaikant anonimiškumą garantuojama, kad vertinimo komisija tokius projektus vertintų remdamasi tik jiems būdingais pranašumais, remdamasi iš anksto nustatytais, aiškiais ir nediskriminaciniais atrankos kriterijais, ir kad ji nebūtų sąmoningai ar nesąmoningai paveikta kandidatų reputacijos. Kadangi, kaip minėta, konkurso tikslas – įvertinti kūrybinius darbus pagal jų estetines, koncepcijos, funkcines ar technines savybes, atsižvelgiant į šių darbų meniškumą ir konceptualumą, jų vertinimas neišvengiamai reiškia tam tikrą subjektyvumą, visų pirma konkrečiai susijusį su estetinių aspektų ir idėjinio turinio vertinimu. Taigi kyla didesnė vertinimo komisijos šališkumo rizika, kuri net ir netyčia galėtų būti naudinga plačiai žinomiems specialistams. Anonimiškumu užtikrinamas vertinimo komisijos objektyvumas ir vienodo požiūrio bei sąžiningos konkurencijos principų laikymasis. Taigi griežtai anonimiškai vertinant projektus užtikrinamas vienodas požiūris į dalyvius bei padidinamas procedūros teisėtumas bei skaidrumas, taigi anonimiškumo vaidmuo šių rūšių procedūrose yra labai svarbus.
24.      Be to, Direktyvoje 2014/24 absoliučiai neatmetama galimybė, kad tarp vertinimo komisijos ir kandidatų galimas kokios nors formos dialogas. Jos 82 straipsnio 5 dalyje nurodyta, kad „[p]rireikus kandidatų gali būti prašoma atsakyti į klausimus, kuriuos vertinimo komisija įrašė į protokolą, siekiant išsiaiškinti bet kokius projektų aspektus“. To paties straipsnio 6 dalyje nurodyta, kad „[p]arengiamas išsamus vertinimo komisijos narių ir kandidatų dialogo protokolas“.
25.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prejudicinį klausimą reikia nagrinėti atsižvelgiant į pirmesniuose punktuose apibrėžtą Direktyvoje 2014/24 nustatytą reglamentavimo sistemą.
B.      Dėl teisės būti išklausytam iš anksto vykstant projekto konkursams pripažinimo pagal Direktyvą 2014/24
26.      Siekiant atsakyti į šį klausimą, pirmiausia reikia patikrinti, ar pagal šiuos teisės aktus gali būti privaloma iš anksto išklausyti projekto konkurso kandidatus, prieš vertinimo komisijai priimant sprendimą dėl vertinimo.
27.      Šiuo aspektu, pirma, reikia pažymėti, kad minėtose Direktyvos 2014/24 III antraštinės dalies II skyriaus nuostatose nėra aiškiai numatytas išankstinis suinteresuotųjų asmenų išklausymas vykstant projekto konkursams.
28.      Pakartojant Adão da Fonseca argumentą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui vis dėlto kyla klausimas, ar Direktyvos 2014/24 82 straipsnio 5 ir 6 dalyse numatyta galimybe inicijuoti kandidatų ir vertinimo komisijos dialogą negalima pateisinti galimybės per klausymą išnagrinėti kandidatų pasiūlytus projektus ir su jais susipažinti nepažeidžiant konfidencialumo ir anonimiškumo principų.
29.      Vis dėlto šiuo klausimu manau, kad Direktyvos 2014/24 82 straipsnio 5 ir 6 dalių nuostatų negalima aiškinti taip, kad pagal jas kandidatams suteikiama teisė į išankstinį klausymą vykstant projekto konkursams.
30.      Iš šio straipsnio 5 dalies teksto matyti, kad „prireikus“ kandidatų „gali“ būti prašoma atsakyti į vertinimo komisijos į protokolą įrašytus klausimus, siekiant gauti projektų paaiškinimus. Vadinasi, šioje nuostatoje aiškiai įtvirtinta vertinimo komisijos diskrecija prašyti kandidatų paaiškinimų dėl projektų, o ne kandidatų teisė reikalauti, kad tokie paaiškinimai būtų pateikti.
31.      Prognozuojant šį galimą prašymą pateikti paaiškinimus siekiama išsklaidyti galimas vertinimo komisijos abejones dėl konkrečių pateikto projekto aspektų, taip prisidedant prie labiau informacija pagrįsto ir teisingesnio vertinimo. Be to, tai yra paprastas prašymas pateikti paaiškinimus. Bet kuriuo atveju, šia nuostata tikrai nesiekiama leisti kandidatams papildyti projektą ex post, neapsiribojant vertinimo komisijos prašymais dėl paaiškinimo.
32.      Be to, įgyvendindama turimą diskreciją, perkančioji organizacija turi skirtingus kandidatus vertinti vienodai ir sąžiningai, todėl pasibaigus pasiūlymų atrankos procedūrai ir atsižvelgiant į jos rezultatą prašymas pateikti paaiškinimus negali atrodyti nepagrįstai palankus ar nepalankus kandidatui ar kandidatams, kuriems jis adresuotas(21).
33.      Taip pat akivaizdu, kad vertinimo komisijos galimybė pateikti minėtą prašymą pateikti paaiškinimus vienam ar keliems kandidatams turi būti derinama su anonimiškumo taisykle, kurios, kaip matyti iš Direktyvos 2014/24 82 straipsnio 4 dalies, turi būti laikomasi iki sprendimo priėmimo. Jei taip nebūtų, kaip teisingai pažymi Portugalijos vyriausybė, dėl prašymo pateikti paaiškinimus galėtų išnykti anonimiškumo taisyklės veiksmingumas. Kaip savo pastabose siūlo Komisija, kandidatų anonimiškumo taisyklės laikymąsi galima užtikrinti, pavyzdžiui, pasitelkiant tarpininką (pvz., perkančiąją organizaciją arba nepriklausomą trečiąją šalį) arba naudojant technines ir (arba) IT priemones (pvz., IT platformą).
34.      Antra, apie būtinybę iš anksto išklausyti suinteresuotuosius asmenis vykstant projekto konkursams prieš vertinimo komisijai priimant sprendimą taip pat nekalbama nė vienoje tos pačios Direktyvos 2014/24 I antraštinės dalies, į kurią daroma nuoroda jos 80 straipsnio 1 dalyje, nuostatoje.
35.      Konkrečiai kalbant, tokio poreikio nepavyksta pagrįsti nė vienu iš pagrindinių viešojo pirkimo principų, įtvirtintų Direktyvos 2014/24 18 straipsnyje, ir konkrečiai vienodo požiūrio bei skaidrumo principais, kurie, atrodo, prieštarauja kandidatų teisės būti iš anksto išklausytiems vykstant šioms procedūroms pripažinimui.
36.      Iš jurisprudencijos matyti, kad, taikant vienodo požiūrio principą, siekiama tikslo paskatinti sveiką ir veiksmingą konkurenciją tarp konkurse dalyvaujančių subjektų, kurie turi turėti vienodas galimybes tiek tuomet, kai jie rengia projektus, tiek tuomet, kai šie projektai vertinami. Skaidrumo principu siekiama užtikrinti, kad nebūtų perkančiosios organizacijos favoritizmo ir savivalės rizikos(22).
37.      Išankstinis klausymas, kad ir kokia būtų jo forma, visada kelia pavojų, bent jau potencialų, kad bus pakenkta dalyvių anonimiškumui, kuris, kaip jau minėta, dėl ypatingo jų pobūdžio atlieka esminį vaidmenį projekto konkurso procedūrose(23). Atsižvelgiant į konkrečias projekto konkursų aplinkybes, iš anksto išklausius kandidatus visada kyla pavojus, kad bus pažeistas vienodas požiūris į kandidatus ir paveiktas atrankos komisijos vertinimo nepriklausomumas, pažeidžiant abu minėtus principus.
38.      Trečia, kyla klausimas, ar, Direktyvoje 2014/24 nesant konkrečios nuostatos šiuo klausimu, pagal šią direktyvą, visų pirma anonimiškumo taisyklę, valstybei narei leidžiama arba draudžiama savo nacionalinėje teisėje numatyti privalomą išankstinį suinteresuotųjų asmenų išklausymą vykstant projekto konkursui prieš vertinimo komisijai priimant sprendimą dėl vertinimo.
39.      Kadangi, kaip pažymėjau šios išvados 18 punkte, Direktyvoje 2014/24 iki galo nėra suderintos projekto konkursams taikomos taisyklės, pagal suformuotą jurisprudenciją kiekviena valstybė narė nustato administracines procedūras, laikydamasi valstybių narių procesinės autonomijos principo ir visada laikydamasi Direktyvos 2014/24 18 straipsnyje nurodytų pagrindinių viešojo pirkimo sutarčių sudarymo principų. Vis dėlto šios procesinės taisyklės neturi būti nepalankesnės, nei taikomos panašiems iš nacionalinės teisės sistemos kylančių teisių apsaugai numatytiems ieškiniams (lygiavertiškumo principas), ir dėl jų naudojimasis Sąjungos teisėje nustatytomis teisėmis neturi tapti praktiškai neįmanomas arba pernelyg sudėtingas (veiksmingumo principas)(24).
40.      Vis dėlto laikausi nuomonės, kad teisės į privalomą išankstinį projekto konkurso kandidatų išklausymą pripažinimas nacionalinės teisės aktuose prieštarautų Direktyvoje 2014/24 numatytų tokių konkursų reglamentavimo logikai, visų pirma remiantis pamatiniu reikalavimu užtikrinti anonimiškumą iki vertinimo komisijos sprendimo priėmimo.
41.      Iš tikrųjų, kaip paminėta pirmesniuose punktuose, net kalbant abstrakčiai, negalima atmesti galimybės, kad gali būti rasta išankstinio išklausymo formų, kuriomis būtų galima užtikrinti anonimiškumą, bet koks vertinimo komisijos ir kandidatų kontaktas didina jo pažeidimo riziką, taip pakenkdamas anonimiškumo taisyklės veiksmingumui.
42.      Žvelgiant iš tokios perspektyvos, Direktyvoje 2014/24 vertinimo komisijos ir kandidatų kontakto galimybė neatsitiktinai numatyta tik tokiu atveju, kai tai „būtina“(25). Taigi, visomis Direktyvos 2014/24 82 straipsnio nuostatomis atskleidžiamas Sąjungos teisės aktų leidėjo ketinimas rasti pusiausvyrą tarp, viena vertus, anonimiškumo principo, kuris iš esmės svarbus siekiant užtikrinti vertinimo komisijos vertinimo nešališkumą, ir, kita vertus, lankstumo, kuris būtinas siekiant visapusiškai perprasti pristatytus darbus, kartu nepažeidžiant esminio reikalavimo išlaikyti anonimiškumą, kuris, kaip vertinimo nešališkumo garantas, turi būti laikomas neliečiamu.
43.      Be to, net atsižvelgiant į laisvę nustatyti procesines taisykles, valstybėms narėms paliktą pagal procesinės autonomijos principą, laikantis pagrindinių viešojo pirkimo principų, kandidatų pateiktas projektas turi būti išsamus ir suprantamas bei, vienaip ar kitaip, „savarankiškas“ ir savaime suprantamas. Būtent kandidatas yra atsakingas už viso projekto pateikimą ir jam tenka pareiga rūpestingai parengti savo projektą, kad jis taptų aiškus(26). Direktyvoje 2014/24 apibrėžtoje procedūroje, išskyrus prašymą pateikti paaiškinimus pagal 82 straipsnio 5 dalį, nenumatyti paskesni projekto pakeitimai ar papildomi procedūros etapai. Taigi, privalomo išklausymo pripažinimas po projekto pateikimo taip pat prieštarautų Direktyvoje 2014/24 apibrėžtai procedūros sistemai.
44.      Atsižvelgiant į tai, pagal analogiją taikant jurisprudenciją dėl viešųjų pirkimų, pagal Direktyvos 2014/24 18 straipsnyje, kaip matėme, taikomą ir projekto konkursams, numatytus vienodo požiūrio ir skaidrumo principus draudžiamos bet kokios vertinimo komisijos ir kandidato derybos per konkurso procedūrą, o tai reiškia, kad iš principo pateiktas projektas po jo pateikimo negali būti keičiamas nei perkančiosios organizacijos, nei kandidato iniciatyva(27).
45.      Taigi manau, kad iš visų pirmiau išdėstytų argumentų matyti, jog pagal Direktyvą 2014/24 valstybei narei draudžiama savo nacionalinėje teisėje numatyti privalomą suinteresuotųjų asmenų išankstinį išklausymą per projekto konkursus prieš vertinimo komisijai priimant sprendimą dėl vertinimo.
C.      Dėl būtinybės iš anksto išklausyti per projekto konkursus, remiantis teise būti išklausytam
46.      Dar reikia patikrinti, ar projekto konkurso dalyvių teisė būti išklausytiems prieš vertinimo komisijai priimant sprendimą dėl vertinimo gali būti suteikta remiantis kiekvieno asmens teise būti išklausytam prieš priimant bet kokią jam nepalankią individualią priemonę.
47.      Ši teisė aiškiai numatyta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkte – tuo savo pastabose remiasi Komisija ir Portugalijos Vyriausybė – kaip konkreti teisės į gerą administravimą išraiška.
48.      Vis dėlto Chartijos 41 straipsnis skirtas Sąjungos institucijoms, įstaigoms ir organams, o ne valstybių narių įstaigoms ar subjektams, todėl privatus asmuo negali remtis šiuo straipsniu prieš nacionalines perkančiąsias organizacijas. Kai valstybė narė įgyvendina Sąjungos teisę, iš gero administravimo principo, kaip bendrojo Sąjungos teisės principo, kylančios teisės, visų pirma kiekvieno asmens teisė būti išklausytam vykstant administracinėms procedūroms, įgyvendinamos per kompetentingų nacionalinių perkančiųjų organizacijų vykdomas procedūras(28).
49.      Dėl teisės būti išklausytam jurisprudencijoje nurodoma, kad šia teise bet kuriam asmeniui užtikrinama galimybė vykstant administracinei procedūrai iki sprendimo, galinčio neigiamai paveikti jo interesus, priėmimo tinkamai ir veiksmingai pareikšti savo nuomonę, įskaitant atvejus, kai tokio formalumo nenumatyta taikytinuose teisės aktuose(29). Minėta teisė taip pat reiškia, kad administracinė institucija, rūpestingai ir nešališkai išnagrinėjusi visą aptariamam atvejui reikšmingą informaciją ir nurodžiusi išsamius sprendimo motyvus, turi atidžiai susipažinti su suinteresuotojo asmens pateiktomis pastabomis(30). Teise būti išklausytam siekiama užtikrinti, kad bet koks sprendimas asmens nenaudai būtų priimamas žinant visas bylos aplinkybes(31).
50.      Konkrečiau kalbant, Teisingumo Teismas aiškiai nustatė, kad tvarka, pagal kurią suinteresuotasis asmuo gali pasinaudoti teise būti išklausytam prieš priimant su juo susijusį sprendimą, turi būti vertinama atsižvelgiant į susijusį teisės aktą(32).
51.      Be to, pagrindinės teisės, kaip antai teisė būti išklausytam, nėra absoliučios, joms gali būti taikomi apribojimai su sąlyga, kad jie iš tikrųjų atitinka bendrojo intereso tikslus, kurių siekiama nagrinėjama priemone, ir, atsižvelgiant į siekiamą tikslą, nėra neproporcingas ir netoleruotinas kišimasis, pažeidžiantis užtikrinamų teisių esmę(33).
52.      Nagrinėjamu atveju pirmiausia reikia pažymėti, kad vertinimo komisijos sprendimas, priimtas vykstant tokiai projekto konkurso procedūrai, kokia nagrinėjama šioje byloje, gali būti nepalankus konkurso dalyviui, kaip antai Adão da Fonseca. Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad toks sprendimas yra privalomas perkančiajai organizacijai ir kad tik tie projektai, kurie užėmė pirmąsias tris minėtos komisijos nustatytos klasifikacijos vietas, atrenkami dalyvauti tiesioginio sutarties skyrimo procedūroje. Taigi dėl to, kad šie trys projektai neskirstomi į kategorijas, su projektu susijusi paslaugų pirkimo sutartis tikrai neskiriama, todėl prarandami ekonominio pobūdžio šansai.
53.      Be to, reikia pažymėti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamu atveju Sąjungos teisėje, visų pirma Direktyvoje 2014/24, yra apibrėžtos tam tikros neišsamios taisyklės, kuriose nustatomos projekto konkursų organizavimo sąlygos ir tvarka.
54.      Kadangi, kaip matyti iš šios išvados 50 punkte nurodytos jurisprudencijos, naudojimosi teise būti išklausytam tvarka turi būti vertinama atsižvelgiant į atitinkamą sritį reglamentuojančias teisės normas ir jų tikslą, mechanizmai, kuriais naudodamiesi projekto konkurso kandidatai turi galėti pasinaudoti teise būti išklausytiems prieš vertinimo komisijai priimant sprendimą, turi būti vertinami atsižvelgiant į Direktyvos 2014/24 III antraštinės dalies II skyriaus nuostatas. Šiomis nuostatomis, be kita ko, siekiama įtvirtinti minimalius projekto konkursų procedūrų suderinimo standartus, visų pirma siekiant užtikrinti vienodą ir nediskriminacinį požiūrį į kandidatus.
55.      Iš šioje išvadoje išdėstytų argumentų šiuo klausimu dėl tokių nuostatų matyti, pirma, kad, norėdama priimti sprendimą dėl per konkursą pateiktų projektų, vertinimo komisija turi išnagrinėti kandidatų nuasmeninta forma pateiktus planus ir projektus, remdamasi tik pranešime apie konkursą nurodytais kriterijais(34). Antra, taip pat atrodo, kad anonimiškumo taisyklė yra nekintama, nes dėl konkurso procedūros ypatumų ji yra būtina siekiant užtikrinti komisijos nepriklausomumą ir vienodą požiūrį į kandidatus(35). Trečia, jau pažymėjau, kad kandidatas, rengdamas savo projektą, privalo elgtis rūpestingai: projektas turi būti aiškus, suprantamas, išsamus ir savaime suprantamas(36). Ketvirta, Direktyvos 2014/24 nuostatose vis dėlto yra numatyta ir aiškiai apibrėžta galimybė užmegzti dialogą tarp kandidatų ir vertinimo komisijos, išimtinai komisijos iniciatyva ir laikantis anonimiškumo taisyklės, siekiant išsiaiškinti bet kurį projekto aspektą(37). Kaip matėme, tai yra sprendinys, kurį teisės aktų leidėjas pasirinko siekdamas užtikrinti pusiausvyrą tarp anonimiškumo principo išlaikymo ir lankstumo, būtino vertinimo komisijai siekiant visiškai suprasti pateiktus darbus.
56.      Šiomis aplinkybėmis manau, kad pagal visas šias nuostatas kandidatas gali išreikšti savo požiūrį į visus reikšmingus projekto, kurį pateikia vykstant projekto konkursui, elementus, todėl galima laikytis nuomonės, jog per tokių rūšių procedūras iš tikrųjų paisoma teisės būti išklausytam prieš vertinimo komisijai priimant sprendimą.
57.      Konkrečiai kalbant, aplinkybė, kad kandidatas gali iš esmės atskleisti šį požiūrį pristatydamas savo projektą ir tik tuo atveju, kai tai būtina vertinimo komisijos požiūriu, galbūt kitomis formomis, kurios visada turi atitikti anonimiškumo taisyklę, netrukdo veiksmingai užtikrinti jo teisės būti išklausytam prieš priimant sprendimą dėl projekto konkurso, kuriame jis dalyvauja(38).
58.      Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad pagal bendrąjį Sąjungos teisės principą, kuriuo pripažįstama teisė būti išklausytam, nereikalaujama iš anksto išklausyti projekto konkurso dalyvių prieš vertinimo komisijai priimant sprendimą dėl vertinimo.
D.      Išvada
59.      Taigi dėl pirmiau nurodytų priežasčių siūlau Teisingumo Teismui į Supremo Tribunal Administrativo (Aukščiausiasis administracinis teismas, Portugalija) pateiktą prejudicinį klausimą atsakyti taip:
2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB, 82 straipsnio 4, 5 ir 6 dalys bei 80 straipsnio 1 dalis, siejamos su bendruoju Sąjungos teisės principu, kuriuo pripažįstama teisė būti išklausytam vykstant administracinėms procedūroms,
turi būti aiškinamos taip:
pagal jas draudžiama, vykstant minėtoje direktyvoje numatytiems projekto konkursams, iš anksto privalomai išklausyti suinteresuotuosius asmenis.
1      Originalo kalba: italų.
2      2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB (OL L 94, 2014 3 28, p. 65–242).
3      Adão da Fonseca taip pat ginčija, kad nagrinėjama procedūra yra projekto konkursas, bet prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas šį argumentą atmeta. Žr. nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą III.B skirsnio 14 punktą.
4      Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuoja, kad jo nagrinėjamas ginčas nesusijęs su vėlesne šios viešojo paslaugų pirkimo sutarties skyrimo procedūra. Žr. nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą III.B skirsnio 15.2 punktą.
5      Žr. nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 4 punktą, kuriame daroma nuoroda į Adão da Fonseca skundo 63 punktą.
6      2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/25/ES dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/17/EB (OL L 94, 2014, p. 243).
7      Žr., be kita ko, Direktyvos 2014/24 80 straipsnio 1 dalį ir 82 straipsnį bei Direktyvos 2014/25 97 straipsnio 1 dalį ir 98 punktą.
8      Taip pat žr. Direktyvos 2014/25 2 straipsnio 17 punktą.
9      Žr. Direktyvos 2014/24 120 konstatuojamąją dalį.
10      Direktyvos 2014/24 2 straipsnio 1 dalies 5 ir 9 punktuose pateiktos sąvokų „viešosios sutartys“ ir „viešojo paslaugų pirkimo sutartys“ apibrėžtys.
11      Žr. šios išvados 19 punktą.
12      2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, 2004 04 30, p. 114; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7. t., p. 132). Žr. konkrečiai 66–74 straipsnius.
13      Projekto konkursai taip pat reglamentuojami Direktyvos 2014/25 III antraštinės dalies II skyriuje (95–98 straipsniai).
14      Žr. Direktyvos 2014/24 78 straipsnio 1 dalies b punktą.
15      Žr. Direktyvos 2014/24 78 straipsnio trečią pastraipą, siejamą su šios direktyvos 32 straipsnio 4 dalimi.
16      Žr. Direktyvos 2014/24 78 straipsnio 1 dalies a punktą.
17      Žr. Direktyvos 2014/24 80 straipsnio 3 dalį.
18      Žr. taip pat Direktyvos 2014/25 96 straipsnį.
19      Žr. taip pat Direktyvos 2014/25 97 straipsnį.
20      Pagal Direktyvos 2014/24 81 straipsnį vertinimo komisiją turi sudaryti tik nuo konkurso dalyvių nepriklausomi fiziniai asmenys. Be to, kai iš konkurso dalyvių reikalaujama konkrečios profesinės kvalifikacijos, tą arba lygiavertę kvalifikaciją turi turėti bent trečdalis vertinimo komisijos narių. Šiuo klausimu taip pat žr. Direktyvos 2014/25 97 straipsnio 4 dalį.
21      Pagal analogiją žr. 2012 m. kovo 29 d. Sprendimą SAG ELV Slovensko ir kt. (C‑599/10, EU:C:2012:191, 41 punktas).
22      Žr. 2024 m. birželio 13 d. Sprendimą BibMedia (C‑737/22, EU:C:2024:495, 30 ir 31 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija). Taip pat žr. 2026 m. kovo 5 d. Sprendimą AESTE (C‑210/24, EU:C:2026:145, 52 punktas).
23      Žr. šios išvados 18 ir 25 punktus.
24      Žr. 2015 m. kovo 12 d. Sprendimą eVigilo (C‑538/13, EU:C:2015:166, 39 punktas) ir 2021 m. rugsėjo 7 d. Sprendimą Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras (C‑927/19, EU:C:2021:700, 146 punktas).
25      Žr. Direktyvos 2014/24 82 straipsnio 5 dalį ir šios išvados 31 punktą.
26      Pagal analogiją šiuo klausimu žr. 2012 m. kovo 29 d. Sprendimą SAG ELV Slovensko ir kt. (C‑599/10, EU:C:2012:191, 38 punktas).
27      Pagal analogiją žr. 2024 m. birželio 13 d. Sprendimą BibMedia (C‑737/22, EU:C:2024:495, 32 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
28      Šiuo klausimu ex multis ir pagal analogiją žr. 2025 m. kovo 6 d. Sprendimą Obshtina Veliko Tarnovo ir Obshtina Belovo (C‑471/23 ir C‑477/23, EU:C:2025:155, 73 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
29      Šiuo klausimu žr. ex multis, ibidem, 74 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
30      2012 m. lapkričio 22 d. Sprendimas M. M. (C‑277/11, EU:C:2012:744, 88 punktas) ir 2014 m. lapkričio 5 d. Sprendimas Mukarubega (C‑166/13, EU:C:2014:2336, 48 punktas).
31      Šiuo klausimu žr. generalinio advokato P. Mengozzi išvadą byloje M (C‑560/14, EU:C:2016:320, 30 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
32      Pagal analogiją žr. 2017 m. vasario 9 d. Sprendimą M (C‑560/14, EU:C:2017:101, 33 punktas).
33      Žr., ex multis, 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimą Prequ' Italia (C‑276/16, EU:C:2017:1010, 50 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
34      Žr. Direktyvos 2014/24 82 straipsnio 2 dalį ir šios išvados 22 punktą.
35      Žr. šios išvados 22, 23 ir 42 punktus.
36      Žr. šios išvados 43 punktą.
37      Žr. šios išvados 24 punktą ir 29–33 punktus.
38      Pagal analogiją žr. 2017 m. vasario 9 d. Sprendimą M (C‑560/14, EU:C:2017:101, 38 punktas).