SKLEP 
Višje sodišče v Ljubljani je v senatu, ki so ga sestavljali višji sodnici in sodnik Metoda Orehar  
Ivanc kot predsednica senata, Bojan Breznik kot poročevalec in Tanja Kumer članica,
v pravdni zadevi tožeče stranke: R. S., ..., zoper tožene stranke: 1. T. S., ..., ki ga zastopa  
Odvetniška družba Č., o.p., d.o.o. iz G., 2. R. W., ..., ki ga zastopa Odvetniška pisarna K, d.o.o.  
iz M., 3. T. G., ..., in 4. N. G., ..., ki ju zastopa B. Z., odvetnica v L., 
zaradi odvzema premoženja nezakonitega izvora (vsp 605.728,56 EUR), 
o pritožbi tožeče stranke zoper sklep Okrožnega sodišča v Ljubljani V P 2519/2016 z dne 29. 5.  
2017,   
na seji 29. junija 2017
1
I Cp 1518/2017
SKLENILO:
Pritožbi se ugodi in se sklep razveljavi. 
OBRAZLOŽITEV:
1. Sodišče  prve  stopnje  je  z  izpodbijanim  sklepom  zavrglo  tožbo,  ker  je  ugotovilo,  da  
slovensko sodišče ni pristojno za odločanje o delu tožbe, ki se nanaša na tretje in četrto  
toženo  stranko,1 s  katero  tožeča  stranka  zahteva,  da  se  ugotovi,  da  je  stanovanje  na  
Hrvaškem, ki je v lasti toženih strank do  ½, delež 11/100 nepremičnine parc. št. …, ki je  
vpisana v zk vložek št. ..., podvložek 4 k.o. ..., 2 v vrednosti 112.728,00 EUR, do celote  
premoženje nezakonitega izvora,  da se nepremičnina toženima  strankama  odvzame  in  s  
pravnomočnostjo sodbe postane last tožeče stranke (točka I in II izreka sklepa). Sodišče je  
tudi ugotovilo, da slovensko sodišče ni pristojno za odločanje o predlogu tožeče stranke za  
začasno zavarovanje premoženja nezakonitega izvora zoper toženi stranki, 3 v katerem tožeča 
stranka predlaga, da se do pravnomočne odločitve o tožbenem zahtevku toženima strankama  
prepove  odtujitev  in  obremenitev  nepremičnine,  zato  je  predlog  zavrglo.  Sodišče  je  v  
obrazložitvi sklepa pojasnilo, da je tožbo in predlog zavrglo iz razloga, ker je ugotovilo, da  
se  tožbeni  zahtevek  in  predlog  nanašata  na  nepremičnino,  ki  je  na  ozemlju  Republike  
Hrvaške4 in ker gre za spor o stvarnih pravicah na nepremični z mednarodnim elementom, je  
na podlagi 1. tč. prvega odstavka 24. člena Uredbe Bruselj I izključno pristojno sodišče v R  
Hrvaški. V zvezi z razlogi zaradi katerih je zavrglo predlog, je sodišče še pojasnilo, da 35.  
člen Uredbe Bruselj I določa, da se pri sodiščih države članice lahko vloži zahteva za  
začasne ukrepe, vključno z ukrepi zavarovanja, ki jih predvideva pravo te države članice,  
tudi v primeru, ko so za odločanje o glavni stvari pristojna sodišča druge članice. Uredba  
Bruselj I torej predvideva za izdajo začasnih odredb dvotirnost, ker jih lahko izda sodišče v  
državi, ki je pristojno za meritorno odločanje o zahtevku po določbah bruseljske uredbe, kot  
sodišče  v  državi  članici,  katere  notranje  pravo  utemeljuje  pristojnost  za  izdajo  ukrepa  
zavarovanja. Vendar se glede na veljavne slovenske pravne predpise 5 določba o atrakciji  
pristojnosti za odločitev o ukrepu zavarovanja z začasno odredbo lahko uporabi le v primeru, 
ko je tako za odločitev v sporu, kot odreditev in opravo izvršbe pristojno slovensko sodišče o 
ukrepu zavarovanja z začasno odredbo. Ker se zavarovanje dovoljuje in opravlja na ozemlju  
R Hrvaške, je to okoliščina, ki po mnenju sodišča izključuje pristojnost slovenskega sodišča  
za odločanje o predlogu. Sodišče še ugotavlja, da kršitev pravil o izključni pristojnosti iz  
Uredbe Bruselj I pomeni razlog, zaradi katerega lahko država zavrne predlog za priznanje in  
1 V nadaljevanju toženi stranki.
2 V nadaljevanju nepremičnina.
3 V nadaljevanju predlog.
4 V nadaljevanju R Hrvaška.
5 Sodišče prve stopnje se pri odločitvi sklicuje na 239., drugi odstavek 266. in 268. čl. Zakona o izvršbi in  
zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) ter na 29. člen ZPP; podrobneje glej 11. točko obrazložitve sklepa. 
2
izvršitev sodne odločbe, ki je bila izdana v drugi državi, kar pomeni, da tudi v primeru, če bi  
sodišče izdalo odločbo s katero bi ugodilo tožbi in predlogu, tožeči stranki odločbi ne bi  
koristili, zato tožeča stranka po mnenju sodišča ne izkazuje pravnega interesa za takšno  
sodno varstvo. 
2. Tožeča stranka v pritožbi navaja, da bi bilo nevzdržno, če država ne bi mogla poseči na  
premoženje nezakonitega izvora, ki se nahaja v tujini. V tovrstnih primerih velja enako kot  
za  protipravno premoženjsko korist  po kazenski zakonodaji, da nihče ne more obdržati  
premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem, zato premoženje, ki se nahaja v  
tujini, ni ovira za odvzem, niti za začasno zavarovanje. V postopku odvzema premoženja  
nezakonitega izvora gre za kazenskocivilni postopek in ne za klasični spor med dvema  
enakovrednima  pravdnima  strankama.  V  48.  členu  Zakona  o  odvzemu  premoženja  
nezakonitega izvora (v nadaljevanju ZOPNI) je določeno, da se mednarodno sodelovanje za  
namene tega zakona izvaja na podlagi mednarodnih sporazumov ali pravnih aktov Evropske  
unije, ki se v Republiki Sloveniji 6 uporabljajo neposredno, če teh ni, ali ne rešujejo odprtih  
vprašanj, se mednarodno sodelovanje izvaja na podlagi določb tega zakona. Mednarodno  
sodelovanje iz ZOPNI vključuje zagotavljanje pomoči pri iskanju, začasnem zavarovanju ali  
odvzemu premoženja nezakonitega izvora. ZOPNI določa postopek zagotavljanja pomoči  
pristojnemu organu tuje države v zvezi s predlogom za začasno zavarovanje premoženja  
nezakonitega  izvora,  kakor  tudi  izvršitev  odločbe  o  odvzemu  premoženja  nezakonitega  
izvora  v  R  Sloveniji.  Pravno  podlago  za  ravnanje  skladno  s  predlogom  za  začasno  
zavarovanje dopolnjuje tudi Varšavska konvencija (Zakon o ratifikaciji konvencije Sveta  
Evrope  o  pranju,  odkrivanju,  zasegu  in  zaplembi  premoženjske  koristi,  pridobljene  s  
kaznivim dejanjem, in o financiranju terorizma (Ur. l. RS – mednarodne pogodbe, št. 4/10),  
ki v tretjem odstavku 23. člena določa, da pogodbenice sodelujejo v največji možni meri v  
skladu  s  svojim  notranjim  pravom  s  tistimi  strankami,  ki  zahtevajo  izvedbo  ukrepov,  
enakovrednih  odvzemu,  ki  vodi  k  odvzemu  premoženja.  Prvi   odstavek  21.  člena  te  
konvencije pa daje podlago za uvedbo začasnih ukrepov. Na zahtevo druge pogodbenice, ki  
je uvedla kazenski postopek, ali postopek za odvzem premoženja, se pogodbenica zavezuje  
sprejeti potrebe začasne ukrepe, kot je zamrznitev ali zaseg, da prepreči kakršnekoli posle,  
prenos ali razpolaganje s premoženjem, ki je v kasnejši fazi lahko predmet zahtevka za  
odvzem. Zmotna je ugotovitev sodišča, ko se sklicuje na Uredbo Bruselj I, saj se ta uredba  
uporablja v civilnih in gospodarskih zadevah, ne pa v primeru sporov, ko se izvaja oblastna  
funkcija države. Civilnopravna razmerja v katerih so močno prisotni javnopravni elementi  
niso predmet bruseljske uredbe, čeprav se morda odloča v pravdnih postopkih. Navedeno  
konvencijo  je  treba  razlagati  evroavtonomno,  za  katere  je  značilno,  da  med  civilne  in  
gospodarske zadeve ne spadajo postopki, v katerih ni elementa spora. 
3. Toženi stranki sta v odgovoru na pritožbo predlagali njeno zavrnitev.
6 V nadaljevanju R Slovenija.
3
4. Pritožba je utemeljena. 
5. V tem pravdnem postopku je sporno vprašanje, ali iz razloga, ker se  nepremičnina v lasti  
toženih strank nahaja na ozemlju R Hrvaške, ni podana pristojnost slovenskih sodišč za  
odločanje o tožbi in o predlogu, ki ju tožeča stranka utemeljuje na podlagi ZOPNI, ker je  
izključno pristojno sodišče v R Hrvaški. V nadaljevanju so povzete določbe Uredbe (EU) št.  
1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. 12. 2012 o pristojnosti in priznavanju  
ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, 7 ki so pravna podlaga, na  
kateri sodišče prve stopnje ugotavlja, da v sporu ni pristojno sodišče R Slovenije. 
6. Prvi člen Uredbe Bruselj I: „Ta uredba se uporablja v civilnih in gospodarskih zadevah, ne  
glede  na  naravo  sodišča.  Zlasti  ne  zajema  davčnih,  carinskih  ali  upravnih  zadev  ali  
odgovornosti države za dejanja in opustitve pri izvajanju državne oblasti (acta iure imperii).“  
24. člen Uredbe Bruselj I: „Ne glede na stalno prebivališče strank so izključno pristojna  
naslednja sodišča države članice: 1. v postopkih, predmet katerih so stvarne pravice na  
nepremičninah  ali  najem/zakup  nepremičnin,  sodišča  držav  članic,  v  katerih  se  nahaja  
nepremičnina.“ 35. člen Uredbe Bruselj I: “Pri sodiščih države članice se lahko vloži zahteva  
za začasne ukrepe, vključno z ukrepi zavarovanja, ki jih predvideva pravo te države članice,  
tudi v primeru, ko so za odločanje o glavni stvari pristojna sodišča druge države članice.“
7. ZOPNI  določa  pogoje,  postopek  in  pristojne  organe  za  finančno  preiskavo,  začasno  
zavarovanje  odvzema,  začasen  odvzem,  hrambo,  upravljanje  in  odvzem  premoženja  
nezakonitega  izvora,  odgovornost  R  Slovenije  ter  mednarodno  sodelovanje  v  zvezi  s  
postopki po tem zakonu (1. člen ZOPNI). Postopek, ki se vodi po določbah ZOPNI, je  
specifičen,  ker  se  v  postopku  finančne  preiskave,  začasnega  zavarovanja  in  začasnega  
odvzema  premoženja  nezakonitega  izvora  smiselno  uporabljajo  določbe  Zakona  o  
kazenskem postopku, v postopku za odvzem premoženja nezakonitega izvora pa smiselno  
določbe Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP), glede prenosa premoženja  
brezplačno ali za plačilo, ki ne ustreza dejanski vrednosti, ter glede domneve brezplačnosti  
prenosa  pa  se  smiselno  uporabljajo  določbe  KZ-1  o  odvzemu   premoženjske  koristi,  
pridobljene s kaznivim dejanjem ali zaradi njega (glej 9. člen ZOPNI). Postopek se  prične s  
finančno preiskavo, če se v predkazenskem ali kazenskem postopku izkažejo razlogi za sum,  
da posamezne osebe razpolagajo s premoženjem nezakonitega izvora in njihova vrednost  
presega 50.000,00 EUR (glej 3. člen ZOPNI), nadaljuje pa se s pravdnim postopkom za  
odvzem premoženja nezakonitega izvora, ki se začne s tožbo, ki jo vloži Specializirano  
državno  tožilstvo  RS, ki  zastopa  v postopku R Slovenijo (glej  drugi  odstavek  7. člena  
ZOPNI), zoper lastnika kot toženo stranko (glej 26. člen ZOPNI). Postopek se vodo zoper  
stvar (in rem) in ne zoper osebo (in personam). Okoliščina, da se v postopku ugotavlja tudi  
ali je toženec ravnal protipravno, nima nobenih kazenskopravnih posledic zoper toženca  
(osebno).  Postopek  ni  namenjen  ugotavljanju  njegove  kazensko  pravne  odgovornosti.  
7 V nadaljevanju Uredba Bruselj I.
4
Ugotovljena protipravnost je le pravna podlaga za morebitni odvzem premoženja, ki je bil  
pridobljen  s  takšnimi  nezakoniti  ravnanji.  Pravna  podlaga  tožbenega  zahtevka  je  torej  
nezakonita pridobitev premoženja, pravna posledica pa odvzem tega premoženja in prenos  
lastninske  pravice  na  stvari  na  državo.  Spor  med  državo  in  tožencem  nima  podlage  v  
pogodbenem  (obligacijskem)  ali  stvarnopravnem  razmerju  ali  kakšnem  drugem  
zasebnopravnem razmerju za katere veljajo klasična civilna oziroma zasebnopravna pravila.  
Tožba, ki ima pravno podlago v ZOPNI, je pravno dejanje, s katero se želi doseči (le) zaščita  
javnopravnega interesa, ki je v tem, da se prepreči pridobivanje in uporaba premoženja  
nezakonitega  izvora  zaradi  varstva  pridobivanja  premoženja  na  zakonit  način  ter  zaradi 
zaščite gospodarske, socialne in ekološke funkcije lastnine, ki ga zagotavlja pridobivanje  
premoženja v skladu s predpisi (glej 2. člen ZOPNI in 67. člen Ustave RS). Država s  
tožbenim zahtevkom, da se tožencu odvzame  nezakonito pridobljeno premoženje, uveljavlja  
civilnopravno sankcijo, ki pa nima  pravne podlage v veljavnih civilnopravnih predpisih  
oziroma uzakonjenih klasičnih mehanizmih civilnega prava (npr. v neupravičeni obogatitvi  
ali odškodninskih zahtevkih).8 Predmet spora je premoženje nezakonitega izvora, ker obstaja  
sum,  da  je  toženec  storil  kataloško  kaznivo  dejanje,  zaplemba  tega  premoženja  je  le  
posledica.9 Ali povedano drugače; tožbeni zahtevek predstavlja oblastni ukrep, s katerim želi  
država  preprečiti  pridobivanje  in  uživanje  nezakonitega  premoženja  ter  uporabo  tega  
premoženja za nadaljnja protipravna ravnanja. 
8. Ustavno sodišče RS je v odločbi U-I-91/15 z dne 16. 3. 2017 pojasnilo, da gre pri odvzemu  
premoženja  nezakonitega  izvora  za  oblastni  ukrep  države,  ki  ima  jasen  in  nedvoumen  
javnopravni namen: tj. doseči, da posameznik ne more obdržati premoženja, ki ga je pridobil  
na nezakonit način oziroma z nezakonito dejavnostjo, če ob vzpostavljenem sumu storitve  
določenih  hudih  kaznivih  dejanj  ne  more  izkazati  zakonitosti  izvora  premoženja.  Kljub 
formalni ločitvi ukrepa odvzema premoženja nezakonitega izvora od ukrepov kazenskega  
prava in kljub smiselni uporabi ZPP v postopku za odvzem premoženja nezakonitega izvora  
je odvzem premoženja nezakonitega izvora po ZOPNI oblastni ukrep države, s katerim  
država zasleduje javnopravne interese. Njegov namen je namreč preprečevanje pridobivanja  
in  uporabe  premoženja  nezakonitega  izvora  zaradi  varstva  pridobivanja  premoženja  na  
zakonit način ter zaradi zaščite gospodarske, socialne in ekološke funkcije lastnine, ki ga  
zagotavlja  pridobivanje  premoženja  v  skladu  s  predpisi.  Ta  namen  pa  se  zagotavlja  z  
odvzemom premoženja tistim, ki so ga pridobili na nezakonit način ali na katere je bilo tako  
premoženje preneseno brezplačno ali za plačilo, ki ne ustreza dejanski vrednosti, ali ki so  
vedeli ali bi morali vedeti, da je nanje preneseno premoženje nezakonitega izvora. ZOPNI 
temelji na predpostavki, da ukrepi kazenskega prava, ki omogočajo odvzem predmetov in  
protipravne premoženjske koristi, ne zadoščajo za dosego cilja, da posameznik ne more  
obdržati premoženja, ki ga je pridobil na nezakonit način oziroma z nezakonito dejavnostjo, 
če  ob  vzpostavljenem  sumu  storitve  določenih  hudih  kaznivih  dejanj  ne  more  izkazati  
8 Primerjaj s Predlogom ZOPNI-A z dne 27. 11. 2013 tč. 2.2 tč. „Načela zakonskega predloga“.  
9 Glede povezanih oseb glej 6. člen ZOPNI.
5
zakonitosti izvora premoženja. Zato ukrepi po ZOPNI pomenijo dodatno poseganje države v  
civilnopravno sfero posameznika, ki presega kazenskopravne ukrepe. 10 Pravico do varstva  
lastnine zagotavlja tudi 1. člen Prvega protokola k EKČP. Po presoji Evropskega sodišča za  
človekove pravice (v nadaljevanju ESČP) pomeni konfiskacijski ukrep poseg v to pravico.  
Tak poseg, naložen neodvisno od kazenske obsodbe v posebnem postopku, katerega namen  
je povrnitev nezakonito pridobljenega premoženja, pomeni po presoji ESČP nadzor nad  
uporabo premoženja v smislu drugega odstavka 1. člena Prvega protokola k EKČP (sodba v  
zadevi Gogitidze in drugi proti Gruziji z dne 12. 5. 2015, 94. točka obrazložitve). 11 Ustavno 
sodišče še pojasnjuje, da presojani zakonodajalčev namen temelji na premisleku, da je treba  
onemogočiti materialno okoriščanje, izvirajoče iz ravnanj, ki so javnopravno prepovedana  
zaradi varstva vrednot skupnosti. Preprečiti oziroma onemogočiti ga je treba že zato, ker  
bogatenje  z  nezakonito,  javnopravno  protipravno  dejavnostjo  ni  pravično.  Oškodovanec  
takih protipravnih dejanj je v širšem smislu celotna družbena skupnost, zato država v njenem  
imenu to premoženje vzame iz rok tistih, ki so neupravičeno obogateli z njegovo protipravno  
pridobitvijo. Prvi cilj je onemogočiti materialno okoriščanje posameznikov s protipravno  
dejavnostjo,  ki  je  v  škodo  skupnosti.  Drugi  cilj  je  preprečiti  investiranja  premoženja  
nezakonitega izvora v nadaljnjo protipravno dejavnost oziroma preprečitev širjenja takih  
dejavnosti. Prvi cilj je usmerjen k (izravnalni) pravičnosti kot gradniku ustavnega načela  
pravne države. Drugi cilj je usmerjen k preprečevanju širjenja družbeno škodljivih (in zato)  
javnopravno protipravnih dejavnosti ter pomeni udejanjanje z Ustavo zapovedane socialne  
vezanosti lastnine.  Oba cilja sta ustavno dopustna. 12 Podobno je tudi stališče ESČP, po  
katerem je ukrep odvzema premoženja lahko v splošnem interesu zagotavljanja, da uporaba  
premoženja posameznikom ne omogoča ugodnosti na škodo skupnosti (prim. sodbo v zadevi  
Gogitidze in drugi proti Gruziji, 103. točka obrazložitve).13 
9. Sodišče  prve  stopnje  zato  zmotno  ugotavlja,  da  sodi  spor  med  pravdnimi  strankami  v  
skupino sporov o stvarnih pravicah. Pravilne pa so ugotovitve  sodišča prve stopnje, da se  
predlog za začasno zavarovanje in tožba nanašata na nepremičnino, ki se nahaja v R Hrvaški, 
da sta R Slovenija in R Hrvaška članici Evropske unije, za kateri veljajo enotna pravila o  
mednarodni pristojnosti ter medsebojnem priznanju in izvršitvi sodnih odločb, da so na  
podlagi 1. točke prvega odstavka 24. člena Uredbe Bruselj I v postopkih, katerih predmet so  
stvarne pravice na nepremičninah, izključno pristojna sodišča držav, kjer se nepremičnina  
nahaja in da so sodišča dolžna uporabiti  Uredbo Bruselj I, ki je zavezujoča in se neposredno  
uporablja v državah članicah EU. 
10. Uredba Bruselj I se na podlagi 1. tč. 1. člena uporablja v civilnih in gospodarskih zadevah,  
ne glede na naravo sodišča. Ne zajema pa dejanj pri izvajanju državne oblasti (acta iure  
imperii).  Spori iz  ZOPNI niso civilni  ali  gospodarski  spori,  kot  jih  opredeljuje  Uredba  
10 V tem delu (glej 16. in 17. tč. obrazložitve) se Ustavno sodišče sklicuje na Predlog ZOPNI z dne 30. 6. 2011.
11 Prav tam 37. tč. obrazložitve.
12 Prav tam 41. tč. obrazložitve.
13 Prav tam 42. tč. obrazložitve.
6
Bruselj I, ker je njihov temelj v izvajanju državne oblasti, ko država zaradi javnopravnega  
varstva preko civilnih sankcij izreka ukrepe, s katerimi posega v lastninsko pravico toženca,  
ki je pridobil premoženje na nezakonit način. Za uvrstitev med javnopravne zadeve, ki ne  
spadajo pod uredbo, je odločilna okoliščina, da je v zadevi s spornim predmetom podano  
izvajanje javnih pooblastil oziroma gre za oblastna ravnanja, za katera veljajo drugačna  
pravila, ne civilnopravna. Ocena, da gre za izvajanje javnih oblastnih pooblastil, je ustrezna,  
če  ravnanje  tudi  formalno  izraža  javnopravno  naravo,  katere  značilnost  je  razmerje  
nadrejenosti  subjekta  na  položaju  oblasti.  Kot  civilne  zadeve  se  obravnavajo  pravna  
razmerja, kjer država nastopa enakopravno z zasebnopravnimi subjekti na podlagi splošnih  
pravil zasebnega prava, pravna podlaga tožbe pa so civilni predpisi in način njene vložitve  
tudi temelji na civilnih predpisih in ne na javnopravnih predpisih. 14 Tožba iz ZOPNI, ki jo  
uveljavlja država zoper toženca je po svoji vsebini penalna, kar je posledično tudi podlaga za  
reipersekutorni  oziroma  vrnitveni  zahtevek  in  prenos  lastninske  pravice  na  državo,  kar  
dodatno  potrjuje,  da  pravna  podlaga  tožbenega  zahtevka  niso  (klasični)  civilnopravni  
oziroma zasebnopravni predpisi. Glede na opisano naravo spora je uporaba Uredbe Bruselj I  
v sporih iz ZOPNI izključena. 
11. Pa  tudi,  če  bi  veljala  teza  sodišča  prve  stopnje, 15 da  gre  v  obravnavanem  sporu  za 
stvarnopravna razmerja, to ne velja glede vseh zahtevkov, ki jih uveljavlja tožeča stranka s  
tožbenim  zahtevkom.  Tožeča  stranka  je  postavila  tožbeni  zahtevek  v  skladu  s  prvim  
odstavkom 34. člena ZOPNI, ki določa, da sodišče v obsodilni sodbi ne odloči le, da se  
premoženje  nezakonitega  izvora  tožencu  odvzame  in  da  po  pravnomočnosti  sodbe  to  
premoženje   postane  last  R  Slovenije,  saj  mora  predhodno  v  sodbi  ugotoviti,  da  je  
premoženje nezakonitega izvora. V tem delu pa zagotovo ne gre za spor o stvarnih pravicah,  
tudi če se upošteva sicer (preozka) razlaga sodišča prve stopnje, da naravo spora določa (le)  
tožbeni zahtevek. 16 Tožeča stranka torej izkazuje pravni interes glede ugotovitvenega dela  
tožbenega zahtevka, da bo lahko pred sodiščem R Hrvaške vložila predlog za priznanje tuje  
sodne odločbe, tudi če se upoštevajo sicer že pojasnjena zmotna materialno procesno pravna  
stališča sodišča prve stopnje.  
12. Mednarodno sodelovanje za namene ZOPNI se izvaja na podlagi mednarodnih sporazumov  
in pravnih aktov Evropske unije, ki se v R Sloveniji uporabljajo neposredno. Če teh ni ali ne  
rešujejo  odprtih  vprašanj,  se  mednarodno  sodelovanje  izvaja  po  določbah  ZOPNI  (prvi 
odstavek 48. člena ZOPNI). Mednarodno sodelovanje v smislu določb tega zakona vključuje  
zagotavljanje  pomoči  pri  iskanju,  začasnem  zavarovanju  ali  odvzemu  premoženja  
nezakonitega izvora (drugi odstavek 48. člena ZOPNI). Premoženje nezakonitega izvora v R  
14 Glej  dr.  Vesna  Rijavec:  Pomen  sodb  sodišča  ES  za  opredelitev  pojma  civilne  ali  gospodarske  zadeve  z  
mednarodnim elementom, Podjetje in delo, 6-7/2007, 3. Razmejitev med področjema javnega in zasebnega prava 
(prvi odstavek 1. člena BU I) str. 1153-1155; podrobneje glej tudi v članku predstavljeno sodno prakso sodišča  
ES (EU).
15 Ki jo pritožbeno sodišče ne sprejema, kot je bilo že pojasnjeno.
16 Primerjaj z razlogi iz 8. točke obrazložitve sklepa sodišča prve stopnje.
7
Sloveniji se na podlagi prvega odstavka 54. člena ZOPNI odvzame, ko pristojni organ druge  
države sodišču predloži pravnomočno odločbo o odvzemu premoženja nezakonitega izvora v 
svoji državi (prvi odstavek 54. člena ZOPNI). Z odvzetim premoženjem nezakonitega izvora  
se postopa po določbah tega zakona, če ni z mednarodnimi pogodbami ali pravnimi akti EU,  
ki se v R Sloveniji uporabljajo neposredno, določeno drugače (tretji odstavek 54. člena  
ZOPNI). Predlagatelj je v Predlogu ZOPNI-A pojasnil, 17 da se z novelo zakona urejajo tudi  
tisti primeri, ko mednarodni sporazumi ali pravni akti EU, ki se uporabljajo v R Sloveniji  
neposredno,  določenega  dejanskega  stanja  z  vidika  mednarodnega  sodelovanja  ne  bodo 
urejali.  Zato  je  predvidena  subsidiarna  uporaba  ZOPNI  v  primeru  mednarodnega  
sodelovanja.  Drugi  odstavek  54.  člena  ZOPNI  določa,  da  se  za  postopek  priznanja  in  
izvršitve tuje sodne odločbe uporabljajo pravila Zakona o mednarodnem zasebnem pravu in  
postopku (v nadaljevanju ZMZPP), če mednarodni sporazum ali pravni akt EU, ki se v R  
Sloveniji uporablja neposredno, ne določa drugače. 
13. Glede na predstavljeno zakonsko ureditev tožeča stranka izkazuje pravni interes, da v tem  
postopku  pridobi  obsodilno  sodbo  oziroma  sklep  o  začasnem  zavarovanju  premoženja  
nezakonitega izvora. Navedeni odločbi sta namreč formalnopravni predpostavki, s katerima  
bo tožeča stranka lahko predlagala sodišču v R Hrvaški priznanje in izvršitev teh odločb.  
Pritožbeno sodišče je upoštevalo, da je pristojnost sodišč R Slovenije izključena, če obstoji  
med zadevo in neko tujo državo takšna zveza, ki bi bila v primeru, če bi obstajala med  
zadevo in R Slovenijo, podlaga za izključno pristojnost sodišč R Slovenije (drugi odstavek  
50. člena Zakona o mednarodnem zasebnem pravu in postopku). Takšna zveza med zadevo  
in R Hrvaško ni izkazana, pa tudi nobena mednarodna pogodba ali konvencija ne določa, da  
v  obravnavanem  sporu  ni  pristojno  sodišče  R  Slovenije  oziroma  je  podana  izključna  
pristojnost sodišča v R Hrvaški. Sprejete so bile sicer številne konvencije, s katerimi se želi  
na mednarodni ravni onemogočiti pridobivanje in ohranjanje protipravno pridobljene koristi  
s kaznivimi dejanji, predvsem pa preprečiti uporabo tega premoženja za nova protipravna  
(kazniva)  dejanja.  V  konvencijah 18 se  posebej  poudarja   medsebojno  sodelovanje  med  
državami, da se vzpostavijo učinkovite metode za odvzem premoženjske koristi oziroma  
nezakonito pridobljenega premoženja, med katere pa spada tudi priznanju in izvršitev sodnih  
17 Glej Predlog ZOPNI-A z dne 27. 11. 2013 str. 22.
18 Konvencije z obravnavanega pravnega področja, ki sta jih ratificirali R Hrvaška in R Slovenija: Konvencija  
Združenih narodov zoper nezakonit promet mamil in psihotropnih snovi, Konvencija Združenih narodov proti  
mednarodnemu  organiziranemu  kriminalu,  Konvencija  o  zatiranju  financiranja  terorizma,  Civilnopravna  
konvencija  o  korupciji,  Kazenskopravna  konvencija  o  korupciji  in  Konvencija  Sveta  Evrope  o  pranju,  
odkrivanju,  zasegu  in  zaplembi  premoženjske  koristi,  pridobljene  s  kaznivim  dejanjem,  ter  financiranju  
terorizma. Glej tudi: Okvirni sklep Sveta 2006/783/PNZ o uporabi načela vzajemnega priznavanja odredb o  
zaplembi in  Direktivo 2014/42/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. 4. 2014 o začasnem zavarovanju in  
odvzemu predmetov, ki so bili uporabljeni za kazniva dejanja, in premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim  
dejanjem.
8
odločb druge države. Ker gre za vrednote, ki so hkrati temeljni postulat delovanja  EU, se  
pričakuje od vsake države članice EU, da sprejme ukrepe zoper pridobivanje premoženja  
nezakonitega izvora, ob hkratnem zagotavljanju spoštovanja temeljnih pravic do poštenega  
sojenja, ki pripada vsakemu posamezniku.19  
14. Odločanje  o tožbi  spada  v sodno pristojnost  sodišča  prve  stopnje,  zato je  na   podlagi  drugega  
odstavka 266. člena ZIZ pristojno tudi za odločanje o predlogu, s katerim tožeča stranka zahteva  
začasno zavarovanje premoženja nezakonitega izvora, s tem, da se toženima strankama  prepove  
odtujitev in obremenitev nepremičnine.
15. Pritožbeni  razlogi  so  utemeljeni,  zato  je  pritožbeno  sodišče  pritožbi  ugodilo  in  sklep  
razveljavilo (3. točka prvega odstavka 365. člena ZPP). 
Ljubljana, 29. 6. 2017
Predsednica senata:
mag. Metoda Orehar Ivanc l.r.
19 Glej 95. - 101. čl. ZMZPP v katerih so navedene predpostavke na podlagi katerih slovensko sodišče lahko zavrne 
zahtevo za priznanje tuje sodne odločbe. Na podlagi prvega odstavka 97. člena ZMZPP sodišče ne prizna tuje  
sodne odločbe v primeru, če je za zadevo, za katero gre, izključno pristojno sodišče ali drug organ R Slovenije.  
Pritožbeno sodišče glede na obravnavano sporno razmerje in glede na že obrazložene razloge pojasnjuje, da 57.  
člen ZPP določa izključno pristojnost slovenskega sodišča (le) v primeru, če gre za spor o stvarnih pravicah na  
podlagi splošnih pravil zasebnega prava, ne pa v primeru izvajanja oblastnih pooblastil države. ZMZPP v prvem  
odstavku 101. člena tudi določa, da se tuja sodna odločba ne prizna, če ni vzajemnosti. Glej tudi Zakon o  
sodelovanju v kazenskih zadevah v državah članicah EU, 21. poglavje Posredovanje odločbe domačega sodišča s 
katero je izrečen zaseg predmetov in začasno zavarovanje odvzema premoženjske koristi, v priznanje in izvršitev 
drugi državi članici (posebej glej 210. člen - Razlogi za zavrnitev priznanja in izvršitve). 
9