SKLEP SODIŠČA (deseti senat)
z dne 9. januarja 2024(*)
„Predhodno odločanje – Člen 53(2) Poslovnika Sodišča – Člen 267 PDEU – Pravna vprašanja, ki jih vrhovnemu sodišču postavi njegov prvi predsednik – Neobstoj spora pred predložitvenim sodiščem – Očitna nedopustnost“
V zadevi C‑658/22,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska) z odločbo z dne 2. septembra 2021, ki je na Sodišče prispela 19. oktobra 2022, v okviru zadeve, ki jo je Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) predložila prva predsednica tega sodišča,
ob udeležbi
Prokurator Generalny,
SODIŠČE (deseti senat),
v sestavi Z. Csehi, predsednik senata, I. Jarukaitis (poročevalec) in D. Gratsias, sodnika,
generalni pravobranilec: A. Rantos,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–        za Prokurator Generalny R. Hernand,
–        za poljsko vlado B. Majczyna in S. Żyrek, agenta,
–        za dansko vlado M. P. B. Jespersen, J. F. Kronborg in C. A.-S. Maertens, agenti,
–        za nizozemsko vlado M. K. Bulterman in J. Langer, agenta,
–        za švedsko vlado A. Runeskjöld in H. Shev, agentki,
–        za Evropsko komisijo K. Herrmann in P. J. O. Van Nuffel, agenta,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi odločeno z obrazloženim sklepom na podlagi člena 53(2) Poslovnika Sodišča,
sprejema naslednji
Sklep
1        Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 2, člena 6(1) in (3) ter člena 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 267 PDEU in členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).
2        Ta predlog je bil vložen v okviru preučitve pravnih vprašanj, ki jih je prva predsednica Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska) senatu, ki ga sestavljajo vsi sodniki civilnega oddelka tega sodišča, postavila v zvezi z učinki ugotovitve nepoštenosti pogojev, vključenih v kreditne pogodbe, denominirane ali indeksirane v tuji valuti.
Poljsko pravo
Ustava
3        Člen 144(2) in (3) Konstytucja Rzeczypospolitej Polskiej (ustava Republike Poljske, v nadaljevanju: ustava) določa:
„2.      Da bi bili uradni akti predsednika Republike [Poljske (v nadaljevanju: predsednik Republike)] veljavni, jih mora sopodpisati predsednik sveta ministrov, ki ima v zvezi s podpisom akta odgovornost v razmerju do Sejm [(spodnji dom parlamenta, Poljska)].
3.      Odstavek 2 se ne uporablja v naslednjih primerih:
[…]
(17)      imenovanje sodnikov;
[…].“
4        V skladu s členom 179 ustave sodnike na predlog Krajowa Rada Sądownictwa (nacionalni sodni svet, Poljska) (v nadaljevanju: KRS) za nedoločen čas imenuje predsednik Republike.
5        Člen 187 ustave določa:
„1.      [KRS] sestavljajo:
(1)      prvi predsednik [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)], minister za pravosodje, predsednik [Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče, Poljska)] in oseba, ki jo imenuje predsednik Republike,
(2)      petnajst članov, izvoljenih izmed sodnikov [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)], splošnih sodišč, upravnih sodišč in vojaških sodišč,
(3)      štirje člani, ki jih izvoli [Sejm (spodnji dom poljskega parlamenta)] izmed poslancev spodnjega doma, in dva člana, ki ju izvoli Senat [(zgornji dom poljskega parlamenta)] izmed senatorjev.
[…]“
Zakon o vrhovnem sodišču
6        Člen 29(2) in (3) ustawa o Sądzie Najwyższym (zakon o vrhovnem sodišču) z dne 8. decembra 2017 (Dz. U. 2018, pozicija 5), kakor je bil spremenjen z ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych, ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw (zakon o spremembah zakona o organizaciji splošnih sodišč, zakona o vrhovnem sodišču in nekaterih drugih zakonov) z dne 20. decembra 2019 (Dz. U. 2020, pozicija 190) (v nadaljevanju: zakon o vrhovnem sodišču), določa:
„2.      V okviru dejavnosti [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)] ali njegovih organov ni dovoljeno podvomiti o legitimnosti [sodišč], ustavnih organov države in organov za nadzor in zaščito prava.
3.      [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)] ali drug organ oblasti ne more ugotoviti ali presojati zakonitosti imenovanja sodnika ali pristojnosti za opravljanje nalog v zvezi z izvajanjem sodne oblasti, ki izhaja iz tega imenovanja.“
7        Člen 72(1) zakona o vrhovnem sodišču določa:
„Sodnik [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)] disciplinsko odgovarja za neizpolnitve poklicnih obveznosti (disciplinske kršitve), vključno v primeru:
[…]
(3)      dejanj, s katerimi se podvomi o obstoju delovnega razmerja sodnika, učinkovitosti imenovanja sodnika ali legitimnosti ustavnega organa Republike Poljske;
[…].“
8        Člen 83(1) tega zakona določa:
„Če so v sodni praksi splošnih sodišč, vojaških sodišč ali Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) neskladja pri razlagi pravnih določb, na katerih temelji njihova odločitev, lahko prvi predsednik ali predsednik Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) za zagotovitev enotnosti sodne prakse postavi pravno vprašanje Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), ki zaseda v sestavi sedmih sodnikov ali v drugi ustrezni sestavi.“
9        Člen 85(1) navedenega zakona določa:
„O občni seji Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) ali seji senata oddelka ali združenih oddelkov se obvesti Prokurator Generalny [(generalni tožilec, Poljska)].“
10      Člen 87(1), prvi stavek, zakona o vrhovnem sodišču določa:
„Sklepi občne seje Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), senatov združenih oddelkov ali senata, ki ga sestavljajo vsi člani oddelka, s sprejetjem pridobijo status pravnega načela.“
11      Člen 88 tega zakona določa:
„1.      Če namerava kateri od senatov Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) odstopiti od odločitve, ki je pridobila status pravnega načela, pravno vprašanje, ki se postavlja, predloži senatu, ki ga sestavljajo vsi člani oddelka.
2.      Za odstopanje od odločitve oddelka, združenih oddelkov ali občne seje Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), ki je pridobila status pravnega načela, je potrebno sprejetje novega sklepa zadevnega oddelka, združenih oddelkov oziroma občne seje Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče).
3.      Če namerava senat nekega oddelka Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) odstopiti od odločitve drugega oddelka, ki je pridobila status pravnega načela, sklep sprejmeta oba oddelka Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče). Oddelki lahko pravno vprašanje predložijo občni seji Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče).“
Zakon o KRS
12      KRS je urejen z ustawa o Krajowej Radzie Sądownictwa (zakon o nacionalnem sodnem svetu) z dne 12. maja 2011 (Dz. U. 2011, št. 126, pozicija 714), kakor je bil spremenjen med drugim z ustawa o zmianie ustawy o Krajowej Radzie Sadownictwa oraz niektórych innych ustaw (zakon o spremembah zakona o nacionalnem sodnem svetu in nekaterih drugih zakonov) z dne 8. decembra 2017 (Dz. U. 2018, pozicija 3) in z ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych oraz niektórych innych ustaw (zakon o spremembi zakona o organizaciji splošnih sodišč in nekaterih drugih zakonov) z dne 20. julija 2018 (Dz. U. 2018, pozicija 1443) (v nadaljevanju: zakon o KRS).
13      Člen 37(1) zakona o KRS določa:
„Če se je za mesto sodnika prijavilo več kandidatov, [KRS] preuči in oceni vse vložene prijave hkrati. V tem primeru [KRS] sprejme sklep o vložitvi predloga za imenovanje na mesto sodnika, ki vsebuje njegove odločitve glede vseh kandidatov.“
14      Člen 44(1b) tega zakona določa:
„Če sklepa iz člena 37(1) v posamezni zadevi, ki se nanaša na imenovanje na mesto sodnika [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)] niso izpodbijali vsi udeleženci v postopku, postane ta sklep pravnomočen v delu, v katerem vsebuje odločitev o vložitvi predloga za imenovanje na mesto sodnika [Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)], pa tudi v delu, v katerem vsebuje odločitev, da se glede posameznega udeleženca v postopku ne vloži predloga za imenovanje na mesto sodnika Sąd Najwyższy [(vrhovno sodišče)], če ta udeleženec ni vložil pritožbe.
[…]“
15      Člen 3 ustawa o zmianie ustawy o Krajowej Radzie Sądownictwa oraz ustawy – Prawo o ustroju sądów administracyjnych (zakon o spremembi zakona o nacionalnem sodnem svetu in zakona o upravnih sodiščih) z dne 26. aprila 2019 (Dz. U. 2019, pozicija 914), ki je začel veljati 23. maja 2019, določa, da se „[p]ostopki v zvezi s pravnimi sredstvi zoper sklepe [KRS] v posameznih zadevah, ki se nanašajo na imenovanje sodnikov [na Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)], ki so se začeli, vendar niso bili končani pred začetkom veljavnosti tega zakona, končajo po samem zakonu“.
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
16      Prva predsednica Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) je 29. januarja 2021 na podlagi člena 83(1) zakona o vrhovnem sodišču zadevo predložila senatu, ki ga sestavljajo vsi sodniki civilnega oddelka tega sodišča, da bi odgovoril na različna pravna vprašanja v zvezi s posledicami ugotovitve nepoštenosti pogojev o določitvi deviznega tečaja v kreditnih pogodbah, denominiranih ali indeksiranih v tuji valuti.
17      Senat, ki ga sestavljajo vsi sodniki civilnega oddelka Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), je ta vprašanja preučil na seji 2. septembra 2021, ki se je je udeležilo 21 sodnikov, od katerih jih je sedem 10. oktobra 2018 imenoval predsednik Republike na podlagi sklepov št. 330/18 in št. 331/18, ki ju je KRS sprejel 28. avgusta 2018 (v nadaljevanju: sklepa z dne 28. avgusta 2018).
18      Ob upoštevanju udeležbe teh sodnikov na navedeni seji je večina članov omenjenega senata izrazila dvome glede zakonitosti sestave tega senata ter njegovega statusa kot neodvisnega in nepristranskega sodišča.
19      Po presoji senata, ki ga sestavljajo vsi sodniki civilnega oddelka Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), ki je predložitveno sodišče, so namreč zakonodajne spremembe, sprejete v okviru reforme pravosodnega sistema, take, da kažejo na to, da je zakonodajna oblast ravnala z namenom preprečiti vsakršno možnost zagotovitve učinkovitega sodnega nadzora nad sklepoma z dne 28. avgusta 2018.
20      Predložitveno sodišče v zvezi s tem pojasnjuje, da člen 44(1b) zakona o KRS določa, da če v posamezni zadevi, ki se nanaša na imenovanje na mesto sodnika Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), sklepa KRS o vložitvi predloga za imenovanje na mesto sodnika ne izpodbijajo vsi udeleženci v postopku, postane ta sklep pravnomočen v delu, v katerem vsebuje odločitev o vložitvi predloga za imenovanje, in v delu, v katerem vsebuje odločitev, da se glede posameznega udeleženca v postopku ne vloži tak predlog, če ta udeleženec ni vložil pritožbe.
21      Navaja, da sta se sklepa z dne 28. avgusta 2018, ki sta med drugim vsebovala predloge za imenovanje sedmih sodnikov civilnega senata Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), imenovanih 10. oktobra 2018, izpodbijala pred Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče), ki je z odločbama z dne 27. septembra 2018 zadržalo izvršitev teh sklepov.
22      Ugotavlja, da je predsednik Republike kljub temu zadržanju imenoval kandidate, ki jih je predlagal KRS, ter da je poleg tega člen 3 zakona o spremembi zakona o nacionalnem sodnem svetu in zakona o upravnih sodiščih, omenjen v točki 15 tega sklepa, določal, da se postopki v zvezi s pravnimi sredstvi zoper sklepe KRS v posameznih zadevah, ki se nanašajo na imenovanje sodnikov na Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), ki so se začeli, vendar niso bili končani pred začetkom veljavnosti tega zakona, to je 23. maja 2019, končajo po samem zakonu.
23      Predložitveno sodišče pojasnjuje, da je Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče), ki ni ustavilo postopka v zvezi s pravnimi sredstvi zoper sklepa z dne 28. avgusta 2018, po sodbi z dne 2. marca 2021, A. B. in drugi (Imenovanje sodnikov vrhovnega sodišča – Pravno sredstvo) (C‑824/18, EU:C:2021:153), s sodbo z dne 6. maja 2021 ta sklepa odpravilo v delu, ki je vseboval predlog za imenovanje kandidatov na funkcijo sodnika Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče).
24      Presodilo je, da iz tega izhaja, da je predsednik Republike ravnal nezakonito s tem, da je sodnike imenoval kljub pravnemu sredstvu, ki je bilo pri Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče) vloženo zoper sklepa z dne 28. avgusta 2018, in čeprav je še vedno potekal postopek, ki je na koncu privedel do odprave teh sklepov, s katero so ta imenovanja ostala brez pravne podlage, ker člen 179 ustave določa, da sodnike imenuje predsednik Republike na predlog KRS.
25      V teh okoliščinah se s prvim vprašanjem sprašuje, ali je neka sestava Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) lahko opredeljena kot neodvisno in nepristransko sodišče, čeprav so bili nekateri člani te sestave imenovani, ne da bi obvestilo predsednika Republike o prostih sodniških mestih sopodpisal predsednik vlade, čeprav je bil postopek pred imenovanjem teh članov izveden brez upoštevanja načel preglednosti in pravičnosti ter čeprav je predsednik Republike te člane imenoval kljub pravnemu sredstvu, ki je bilo zoper sklepa z dne 28. avgusta 2018 vloženo pri Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče), in sklepu o zadržanju njune izvršitve in nato sklepu o odpravi teh sklepov, ki ju je sprejelo zadnjenavedeno sodišče in sta omenjena v točki 21 oziroma 23 tega sklepa.
26      V zvezi z drugim vprašanjem za predhodno odločanje predložitveno sodišče navaja, da je bil z zakonom o spremembah zakona o organizaciji splošnih sodišč, zakona o vrhovnem sodišču in nekaterih drugih zakonov, omenjenim v točki 6 tega sklepa, v zakon o vrhovnem sodišču vstavljen nov člen 29(2) in (3), ki Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) pod grožnjo disciplinske sankcije prepoveduje vsakršno presojo zakonitosti imenovanja sodnika ali njegove pristojnosti za opravljanje nalog v zvezi z izvajanjem sodne oblasti. Vendar dvomi o združljivosti take prepovedi s pravom Unije in o tem, ali bi zahtevano spoštovanje ustavne identitete držav članic lahko utemeljevalo tako prepoved.
27      Razlogi, zaradi katerih je predložitveno sodišče postavilo tretje vprašanje za predhodno odločanje, so povezani s tem, da je Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) s tem, da se je oprlo na spoznanja iz sodbe z dne 19. novembra 2019, A. K. in drugi (Neodvisnost disciplinskega senata vrhovnega sodišča) (C‑585/18, C‑624/18 in C‑625/18, EU:C:2019:982), 23. januarja 2020 v senatu, ki je bil sestavljen iz sodnikov civilnega oddelka, kazenskega oddelka ter oddelka za delovno pravo in socialno varnost tega sodišča, sprejelo sklep, ki je pridobil status pravnega načela, v katerem je med drugim ugotovilo, da je senat sodišča, ki vključuje sodnike, imenovane na predlog KRS, ki je bil ustanovljen na način, določen z zakonom o spremembah zakona o nacionalnem sodnem svetu in nekaterih drugih zakonov, omenjenim v točki 12 tega sklepa, nepravilno sestavljen. Vendar naj bi bil navedeni sklep razglašen za neustaven s sodbo, ki jo je 20. aprila 2020 izdalo Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče, Poljska), ki naj bi v sklepu z dne 21. aprila 2020 poleg tega odločilo, da Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) ni pristojno, da s sklepom pravotvorno razlaga pravo, ki vodi do spremembe normativnega stanja na področju organizacije pravosodja, in opravlja nadzor nad tem, kako predsednik Republike izvaja pristojnost, ki mu je podeljena s členom 179 ustave.
28      Po mnenju predložitvenega sodišča sodna praksa Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) strankam v sodnem postopku odvzema možnost, da izpodbijajo zakonitost sestave sodišča, pomeni vmešavanje v izvajanje sodne dejavnosti in ne more biti zavezujoča za zadnjenavedeno sodišče, ker jo je izdalo sodišče, ki je sámo nepravilno sestavljeno.
29      V teh okoliščinah je Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.      Ali je treba člen 2, člen 6(1) in (3) ter člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 [Listine] in členom 267 PDEU razlagati tako, da sodišče zadnje stopnje države članice (Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)), katerega kolegijski sestav sestavljajo osebe, ki so bile na sodniško funkcijo imenovane v nasprotju s temeljnimi pravili prava države članice o imenovanju sodnikov (Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)), ni neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče, ki zagotavlja učinkovito pravno varstvo posameznikov na področjih, ki jih ureja pravo Unije, ker:
(a)      je predsednik Republike objavil obvestilo o prostih sodniških mestih na Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) brez predhodnega sopodpisa predsednika vlade,
(b)      je postopek pred imenovanjem brez upoštevanja načel preglednosti in pravičnosti izvedel nacionalni organ (KRS), ki zaradi okoliščin, povezanih z njegovo ustanovitvijo, v delu, v katerem je sestavljen iz sodnikov, in načina njegovega delovanja ne izpolnjuje zahtev, ki jih mora izpolnjevati ustavni organ, ki brani neodvisnost sodišč in nepristranskost sodnikov,
(c)      so bili akti predsednika Republike o imenovanju na mesto sodnika Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) vročeni, čeprav je bil sklep Krajowa Rada Sądownictwa (nacionalni sodni svet), ki vsebuje predlog za imenovanje na sodniško mesto, že prej izpodbijan pred pristojnim nacionalnim sodiščem – Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče), čeprav je Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče) v skladu z nacionalno zakonodajo zadržalo izvajanje tega sklepa, in čeprav je še vedno potekal pritožbeni postopek, po dokončanju katerega je Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče) zaradi nezakonitosti pravnomočno odpravilo izpodbijani sklep KRS, s čimer ga je trajno odstranilo iz pravnega reda, s čimer je akt o imenovanju na mesto sodnika vrhovnega sodišča izgubil podlago, ki je, kot se zahteva s členom 179 [ustave], predlog KRS za imenovanje na sodniško mesto?
2.      Ali je treba člen 2, člen 6(1) in (3) ter člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 47 [Listine] in členom 267 PDEU razlagati tako, da nasprotujejo uporabi določb nacionalnega prava, kot so člen 29(2) in (3), člen 26(3) ter člen 72(1), (2) in (3) [zakona o vrhovnem sodišču], v delu, v katerem Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) pod grožnjo disciplinske sankcije v obliki razrešitve s položaja prepovedujejo, da bi ugotavljalo ali presojalo zakonitost imenovanja sodnika ali iz tega imenovanja izhajajočega pooblastila za opravljanje sodniških nalog ter utemeljenost predlogov za izločitev sodnika, ki temeljijo na teh razlogih, in sicer na podlagi predpostavke, da naj bi bila ta prepoved utemeljena glede na to, da Unija spoštuje ustavne identitete držav članic?
3.      Ali je treba člen 2 ter člen 4(2) in (3) v povezavi s členom 19 PEU in členom 267 PDEU razlagati tako, da sodba ustavnega sodišča države članice (Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče)), s katero je bila odločba nacionalnega sodišča zadnje stopnje (Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče)) razglašena za neskladno z [ustavo], ne more ovirati presoje neodvisnosti in nepristranskosti sodišča ter preverjanja, ali gre za z zakonom ustanovljeno sodišče v smislu prava Unije, ob upoštevanju tega, da je bil namen odločitve Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) izvršitev sodbe Sodišča Evropske unije, v skladu s katero določbe [ustave] in veljavni zakoni (nacionalni zakoni) Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) ne podeljujejo pristojnosti za preizkus sodnih odločb, vključno s sklepi, s katerimi se rešuje neskladja pri razlagi pravnih predpisov, sprejetimi na podlagi člena 83 [zakona o vrhovnem sodišču], in tega, da Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) zaradi načina, kako je trenutno sestavljeno, ni z zakonom ustanovljeno sodišče v smislu člena 6(1) [Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu]?“
Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe
30      Sodišče lahko v skladu s členom 53(2) Poslovnika, kadar sta nek predlog ali zahteva očitno nedopustna, po opredelitvi generalnega pravobranilca kadar koli sklene, da bo odločalo z obrazloženim sklepom, ne da bi nadaljevalo postopek.
31      To določbo je treba uporabiti v tej zadevi.
32      V ta namen je treba opozoriti, da iz ustaljene sodne prakse Sodišča izhaja, da postopek, uveden s členom 267 PDEU, pomeni instrument sodelovanja med Sodiščem in nacionalnimi sodišči, v okviru katerega prvo zagotavlja drugim elemente razlage prava Unije, ki jih ta potrebujejo za rešitev sporov, ki jih obravnavajo. Vendar namen predhodnega odločanja ni oblikovanje posvetovalnih mnenj o splošnih ali hipotetičnih vprašanjih, temveč dejanska potreba po učinkoviti rešitvi spora (sodba z dne 26. marca 2020, Miasto Łowicz in Prokurator Generalny, C‑558/18 in C‑563/18, EU:C:2020:234, točka 44 in navedena sodna praksa).
33      Kot izhaja iz samega besedila člena 267 PDEU, je predhodno odločbo, za katero je zaprošeno, „treba“ sprejeti, da se predložitvenemu sodišču omogoči „izreči sodbo“ v zadevi, v kateri odloča (sodba z dne 26. marca 2020, Miasto Łowicz in Prokurator Generalny, C‑558/18 in C‑563/18, EU:C:2020:234, točka 45 in navedena sodna praksa).
34      Sodišče je tako večkrat opozorilo, da iz besedila in sistematike člena 267 PDEU izhaja, da postopek predhodnega odločanja zlasti predpostavlja, da pred nacionalnimi sodišči dejansko poteka spor, v okviru katerega se od teh sodišč zahteva, da izdajo odločbo, v kateri bo mogoče upoštevati sodbo, izdano v postopku predhodnega odločanja (sodba z dne 26. marca 2020, Miasto Łowicz in Prokurator Generalny, C‑558/18 in C‑563/18, EU:C:2020:234, točka 46 in navedena sodna praksa).
35      V obravnavanem primeru iz predložitvene odločbe izhaja, da pred senatom, ki ga sestavljajo vsi sodniki civilnega oddelka Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), ne poteka noben spor. Kot izhaja iz nacionalnih določb, ki jih je navedlo predložitveno sodišče, ter zlasti iz člena 83(1) in člena 87(1) zakona o vrhovnem sodišču, ta senat, kadar odloča o pravnih vprašanjih, ki ji jih postavi prvi predsednik na podlagi prvega od navedenih členov, da bi se odpravila neskladja pri razlagi med sodišči, ki odločajo o glavni stvari, sprejme splošen sklep, ki pridobi status pravnega načela, ne da bi moralo odločiti o kakršnem koli sporu med strankami.
36      Predložitveno sodišče je v dopisu z dne 25. oktobra 2022 poleg tega pojasnilo, da v okviru tega postopka ni mogoče opredeliti „strank v sporu“ in da status „stranke“ ni priznan ne prvemu predsedniku ne generalnemu tožilcu.
37      Drži, da je predložitveno sodišče v dopisu z dne 19. maja 2023 navedlo, da je bil v skladu z zakonom o vrhovnem sodišču generalni tožilec obveščen o datumu seje senata, ki ga sestavljajo vsi sodniki civilnega oddelka Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče), omenjene v točki 17 tega sklepa, in da se je je udeležil.
38      Vendar dejstvo ostaja, da namen postopka v glavni stvari ni odločiti o sporu med strankami, ampak sprejetje splošnega sklepa, ki pridobi status pravnega načela.
39      V teh okoliščinah predlog za sprejetje predhodne odločbe, vložen v okviru tega postopka, ne ustreza dejanski potrebi po učinkoviti rešitvi spora med strankami.
40      Iz tega izhaja, da je ta predlog očitno nedopusten.
Stroški
41      Ker je ta postopek ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (deseti senat) sklenilo:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska) vložilo z odločbo z dne 2. septembra 2021, je očitno nedopusten.
Podpisi
*      Jezik postopka: poljščina.