62022TJ0713_RES
Kohtuasjad T‑713/22 ja T‑720/22
Portumo – Madeira – Montagem e Manutenção de Tubaria, SA (Zona Franca da Madeira) jtjaNova Ship Invest, Unipessoal, Lda (Zona Franca da Madeira)
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu (viies koda) 6. novembri 2024. aasta otsus
Riigiabi – Madeira vabatsoon – Portugali rakendatud abikava – Otsus, millega tunnistatakse abikava vastuolu otsustega K(2007) 3037 (lõplik) ja C(2013) 4043 (final), tunnistatakse abikava siseturuga kokkusobimatuks ja kohustatakse selle kava alusel antud abi tagasi nõudma – Mõiste „olemasolev abi“ määruse (EL) 2015/1589 artikli 1 punkti b alapunkti ii tähenduses – Tagasi nõudmine – Õiguspärane ootus – Õiguskindlus – Teenuste osutamise vabadus – Asutamisvabadus – Töötajate vaba liikumine
Riigiabi – Olemasolev abi ja uus abi – Meede, millega muudetakse olemasolevat abikava – Kava rakendamine komisjoni heakskiitvas otsuses kehtestatud tingimusi rikkudes – Abikava sisu mõjutavad muudatused – Uue abina määratlemine
(ELTL artikkel 108; nõukogu määrus 2015/1589, artikli 1 punkt c)
(vt punktid 19, 80 ja 81)
Riigiabi – Keeld – Erandid – Abi, mida võidakse pidada siseturuga kokkusobivaks – Teatud piirkondade arendamiseks mõeldud abi – Äärepoolseimatele piirkondadele antav regionaalne tegevusabi – Komisjoni otsus, millega kiidetakse heaks abikava, mille eesmärk on edendada Madeira saare arengut – Kavas ette nähtud abi andmise tingimused – Kitsas tõlgendamine – Madeira saarel registreeritud äriühingute tegevus väljaspool seda saart – Tegevus, millele ei saa anda heakskiidetud kavas ette nähtud abi
(ELTL artikli 107 lõike 3 punkt a; komisjoni teatis 2006/C 54/08)
(vt punktid 33–60)
Riigiabi – Keeld – Erandid – Abi, mida võidakse pidada siseturuga kokkusobivaks – Teatud piirkondade arendamiseks mõeldud abi – Äärepoolseimatele piirkondadele antav regionaalne tegevusabi – Komisjoni otsus, millega kiidetakse heaks abikava, mille eesmärk on edendada Madeira saare arengut – Kavas ette nähtud abi andmise tingimused – Kitsas tõlgendamine – Tingimus, et Madeira autonoomses piirkonnas tuleb luua või säilitada töökohti – Täitmata tingimus
(ELTL artikli 107 lõike 3 punkt a; komisjoni teatis 2006/C 54/08)
(vt punktid 66–76)
Riigiabi – Keeld – Erandid – Komisjoni kaalutlusõigus – Tema poolt suuniste vastuvõtmine abi siseturuga kokkusobivuse hindamiseks – Tagajärjed – Enda kaalutlusõiguse piiramine – Kohustus analüüsida erandlikke asjaolusid, millele liikmesriik tugineb, et taotleda abi kokkusobivuse hindamist üksnes ELTL artikli 107 lõike 3 alusel
(ELTL artikli 107 lõige 3; komisjoni teatis 2006/C 54/08)
(vt punktid 85–90)
Riigiabi – Keeld – Erandid – Abi, mida võidakse pidada siseturuga kokkusobivaks – Teatud piirkondade arendamiseks mõeldud abi – Äärepoolseimatele piirkondadele antav regionaalne tegevusabi – Siseturuga kokkusobivus – Tingimus – Proportsionaalsuse põhimõtte järgimine
(ELTL artikli 107 lõike 3 punkt a; komisjoni teatis 2006/C 54/08)
(vt punktid 91–97)
Riigiabi – Keeld – Erandid – Abi, mida võidakse pidada siseturuga kokkusobivaks – Hindamine ELTL artikli 107 lõike 3 punkti b alusel – Võimaliku siseturuga kokkusobimatust tunnistava otsuse mõju, mis piirab põhivabadusi – Asjakohasuse puudumine
(ELTL artikli 107 lõige 3)
(vt punktid 98–103)
Riigiabi – Ebaseadusliku abi tagasinõudmine – Abi, mis on antud vastuolus ELTL artiklis 108 sätestatud menetlusnormidega – Abisaajate võimalik õiguspärane ootus – Puudumine juhul, kui ei esine erandlikke asjaolusid
(ELTL artikkel 108)
(vt punktid 112–119)
Riigiabi – Ebaseadusliku abi tagasinõudmine – Õiguskindluse põhimõtte rikkumine – Puudumine
(ELTL artikkel 108)
(vt punktid 122–134)
Kokkuvõte
Üldkohus jättis rahuldamata tühistamishagid, mille mitu äriühingut esitasid Euroopa Komisjoni otsuse peale tunnistada siseturuga kokkusobimatuks teatud abi, mis anti Madeira saarel asutatud ettevõtjatele eelnevalt heakskiidetud kava alusel, ja kohustati see tagasi nõudma. Sellega seoses täpsustas Üldkohus, kuidas suhestuvad EL toimimise lepinguga tagatud põhivabadused selle aluslepingu riigiabi eeskirjadega.
Selleks et edendada Madeira saare regionaalarengut ja mitmekesistada majandusstruktuuri, kehtestas Portugali Vabariik abikava sellel saarel piiritletud ala jaoks, mida nimetatakse Madeira vabatsooniks.
Euroopa Komisjon kiitis selle kava ühisturuga kokkusobiva regionaalabina heaks kõigepealt 1987. aastal ja kava muudeti 2002. aastal. 2007. aastal kiitis komisjon heaks kolmanda kava, mida 2013. aastal uuesti muudeti ja mis heaks kiideti (edaspidi „III kava“) (
1
).
Komisjoni heakskiidetud III kava seisnes juriidiliste isikute suhtes kohaldatava tulumaksu vähendamises tegelikult ja füüsiliselt Madeiral toimunud tegevusest saadud kasumi suhtes, vabastuses munitsipaalmaksust ja kohalikest maksudest ning vabastuses Madeira vabatsoonis ettevõtte asutamiseks vajaliku kinnisvara võõrandamismaksust Madeira vabatsoonis, makstes maksimaalseid abisummasid, mille ülemmäärad kehtestati abisaaja töökohtade arvu põhjal.
Pärast selle kava järelevalvet 2012. ja 2013. aasta osas otsustas komisjon algatada ELTL artikli 108 lõikes 3 ette nähtud ametliku uurimismenetluse. Menetluse tulemusel tuvastas komisjon 4. detsembri 2020. aasta otsuses (
2
), et III kava niisugusena, nagu Portugal seda rakendas, erineb oluliselt 2007. ja 2013. aasta otsusega lubatud kavast. Kuna komisjon kvalifitseeris selle kava „uueks abiks“, mis viidi ellu ebaseaduslikult, ja siseturuga kokkusobimatuks, andis ta korralduse see abisaajatelt tagasi nõuda.
Neli äriühingut, kes said abi rakendatud III kava alusel, paluvad oma hagides Üldkohtul see otsus tühistada.
Üldkohtu hinnang
Oma hagide põhjendamiseks väitsid hagejad eelkõige, et see, kuidas komisjon tõlgendas vaidlustatud otsuses III kava alusel abi saamise tingimusi, rikub kodanike ja töötajate vaba liikumise, asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse põhimõtteid, muutes nende vabaduste kasutamise III kava alusel abi saanud ettevõtjatele või nende töötajatele keerulisemaks või kulukamaks.
Sellega seoses tuleb märkida, et sarnaselt kohtuotsustega T‑95/21 (
3
) ja T‑131/21 (
4
) tõdes Üldkohus siin, et komisjon ei teinud vigu III kava alusel abi saamise tingimuste tõlgendamisel ja leides, et see kava niisugusena, nagu seda rakendas Portugal, erines oluliselt 2007. ja 2013. aasta otsusega lubatud kavast ning kujutas endast seetõttu uut abikava.
Seejärel märkis Üldkohus, et hagejate argumentidega kodanike ja töötajate vaba liikumise, asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse põhimõtete rikkumise kohta soovitakse sisuliselt kahtluse alla seada vaidlustatud otsuse põhjenduses 198 esitatud järeldus, mille komisjon tegi ELTL artikli 107 lõike 3 punkti a alusel ja mille kohaselt rakendatud III kava on siseturuga kokkusobimatu.
Ent osas, milles nende argumentidega vaidlustatakse rakendatud III kava kokkusobimatuse tuvastamine, märkis Üldkohus, et kohtupraktikast tuleneb tõepoolest, et kui komisjon kavatseb tunnistada abi siseturuga kokkusobivaks, peab ta veenduma, et see kokkusobivaks tunnistamine, mis lubab liikmesriigil asjaomast abi anda, ei too kaasa muude liidu õigusnormide, eelkõige vaba liikumise põhimõtete rikkumist.
See kohtupraktika ei saa siiski panna kohustust komisjonile – juhul, kui ta kavatseb tunnistada abi kokkusobimatuks – tunnistada abi kokkusobivaks ja seega lubada selle andmist põhjusel, et võimalikul siseturuga kokkusobimatust tunnistaval otsusel oleks piirav mõju seda abi saavatele ettevõtjatele, olgu siis abi väljamaksmist takistades või kohustades seda tagasi nõudma.
Teisisõnu oleks siseturuga kokkusobimatu riigiabi andmise keeld nurjatud kodanike ja töötajate vaba liikumise, asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse põhimõtete tõttu, ja seda vaatamata sellele, et EL toimimise lepingu konkurentsi käsitlevad sätted, eriti riigiabi käsitlevad sätted, on fundamentaalse tähtsusega ja kujutavad endast liidule pandud olulise ülesande väljendust.
Seetõttu järeldas Üldkohus, et hagejad ei saanud tulemuslikult tugineda kodanike ja töötajate vaba liikumise, asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse põhimõtetele vaidlustatud otsuse vastu osas, milles sellega tuvastatakse ELTL artikli 107 lõike 3 punkti a alusel, et rakendatud III kava on kokkusobimatu, ja kohustatakse see tagasi nõudma.
Üldkohus lisas, et isegi kui eeldada, et hagejad võivad neile põhimõtetele tugineda ja et vaidlustatud otsus – kuivõrd see tõlgendab III kava alusel abi saamise tingimusi nii, et rakendatud kava osutub kokkusobimatuks, ja kohustab selle kava alusel antud abi tagasi nõudma – piirab viidatud vabadusi, on see piirav mõju põhjendatud III kavaga taotletava õiguspärase eesmärgiga edendada regionaalarengut ja mitmekesistada majandusstruktuuri Madeiral kui äärepoolseimas piirkonnas, ja on selle eesmärgiga proportsionaalne. Sellega seoses rõhutas Üldkohus, et järeldus, et rakendatud III kava on siseturuga kokkusobimatu, ja selle kava alusel ebaseaduslikult antud abi tagasinõudmine ei takista Madeira vabatsoonis registreeritud äriühingutel asuda tegutsema või osutada teenuseid väljaspool Madeira autonoomset piirkonda või isegi võtta tööle töötajaid, kes elavad või tegutsevad väljaspool seda piirkonda. Lõpuks tõdes Üldkohus, et komisjon ei olnud kohustatud võtma seisukohta hagejate välja pakutud alternatiivse abikava kohta. Selles küsimuses meenutas Üldkohus, et kohtupraktika kohaselt ei pea komisjon tegema abstraktset otsust kõigi alternatiivsete meetmete kohta, mida oleks võimalik kavandada, sest kuigi asjaomane liikmesriik peab üksikasjalikult esitama põhjused, miks kõnealune abikava vastu võeti, eelkõige valitud abikõlblikkuse tingimuste osas, ei pea ta positiivselt tõendama, et ükski muu mõeldav meede, mis juba olemuselt on hüpoteetiline, ei võimalda taotletavat eesmärki paremini saavutada. Kui liikmesriigil sellist kohustust ei ole, siis ei saa hagejatel olla alust nõuda, et Üldkohus kohustaks komisjoni asuma liikmesriigi ametiasutuste asemele selle normatiivse uurimise ülesande täitmisel, et analüüsida kõiki mõeldavaid alternatiivseid meetmeid.
Neid kaalutlusi arvestades lükkas Üldkohus hagejate argumendid põhjendamatuse tõttu tagasi. Ta lükkas tagasi ka kõik ülejäänud väited ja jättis seetõttu hagid tervikuna rahuldamata.
(
1
)	Komisjoni 27. juuni 2007. aasta otsus juhtumi N 421/2006 kohta ja 2. juuli 2013. aasta otsus juhtumi SA.34160 (2011/N) kohta (edaspidi „2007. ja 2013. aasta loa andmise otsus“).
(
2
)	Komisjoni 4. detsembri 2020. aasta otsus (EL) 2022/1414 abikava SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) kohta, mida Portugal on rakendanud Madeira vabatsooni (ZFM) puhul – III kava (ELT 2022, L 217, lk 49; edaspidi „vaidlustatud otsus“).
(
3
)	21. septembri 2022. aasta kohtuotsus Portugal vs. komisjon (Madeira vabatsoon) (T‑95/21, EU:T:2022:567).
(
4
)	21. juuni 2023. aasta kohtuotsus Região Autónoma da Madeira vs. komisjon (T‑131/21, EU:T:2023:348).