62006CC0314
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 18. juulil 2007 (
1
)
Kohtuasi C-314/06
Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)
versus
Administration des douanes et droits indirects
ja
Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
„Direktiiv 92/12/EMÜ — Aktsiis — Mineraalõlid — Kahju — Aktsiisivabastus — Vääramatu jõud”
I. Sissejuhatus
1.
Société Pipeline Méditerrannée et Rhône (edaspidi „SPMR”) ning Prantsuse tolliamet (
2
) vaidlevad Cour de Cassation’is käsitletavas põhikohtuasjas kütuse aktsiisimaksust vabastamise üle, mis on tehnilise rikke tõttu välja voolanud nafta torujuhtmest.
2.
Nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 92/12/EMÜ aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta (
3
) artikli 14 lõikes 1 sätestatud aktsiisist vabastamise eelduseks on, et aktsiisi peatamise korra tingimustes tekkinud kahju põhjuseks on juhuslikud sündmused või vääramatu jõud või kui kahju „on põhjustanud kauba omadused”. Cour de Cassation palub Euroopa Kohtult nende mõistete tõlgendust.
II. Õiguslik raamistik
A. Direktiiv 92/12
3.
Direktiivi 92/12 artikli 3 kohaselt kohaldatakse direktiivi muu hulgas sellistele mineraalõlidele, mis on määratletud asjaomastes direktiivides.
4.
Artikli 5 lõikes 1 on aktsiisimaksukohustuse tekkimine sätestatud järgmiselt:
„Artikli 3 lõikes 1 nimetatud kaup maksustatakse aktsiisiga valmistamise ajal ühenduse territooriumil, nagu see on kindlaks määratud artiklis 2, või nimetatud territooriumile importimise ajal.
„Aktsiisiga maksustatava kauba import” on nimetatud kauba saabumine ühenduse territooriumile […]”.
5.
Artikli 6 lõige 1 reguleerib seevastu aktsiisimaksu tegelikku tasumist ehk maksunõude tekkimist:
„1.   Aktsiis tuleb tasuda tarbimiseks ringlusse lubamise hetkest või juhul, kui registreeritakse artikli 14 lõike 3 kohaselt aktsiisiga maksustatav puudujääk.
Aktsiisiga maksustatava kauba tarbimiseks ringlusse lubamine on:
a)
mis tahes viisil, sealhulgas eeskirjade vastaselt kõrvalekaldumine aktsiisi peatamise korrast;
b)
toodete mis tahes viisil, sealhulgas eeskirjade vastaselt tootmine väljaspool aktsiisi peatamise korda;
c)
nimetatud toodete mis tahes viisil, sealhulgas eeskirjade vastaselt importimine juhul, kui kaubale ei kohaldata aktsiisi peatamise korda.”
6.
Direktiivi artikkel 14 sätestab, millistel tingimustel vabastatakse aktsiisi tasumisest kahjude puhul:
„1.   Volitatud laopidajad vabastatakse aktsiisist aktsiisi peatamise korra alusel tekkinud kahjude puhul, mille põhjuseks on juhuslikud sündmused või vääramatu jõud ning mille liikmesriigi pädev asutus on kindlaks teinud. Ka vabastatakse nad aktsiisi peatamise korra alusel aktsiisist kahjude puhul, mille tootmise, töötlemise, ladustamise ja vedamise käigus on põhjustanud kauba omadused. Iga liikmesriik kehtestab nimetatud maksuvabastuse andmise tingimused. Vabastust kohaldatakse samamoodi ka aktsiisiga maksustatava kauba aktsiisi peatamise korra alusel vedamisele artiklis 16 osutatud ettevõtjate poolt.
2.   Lõikes 1 nimetatud kahju, mis tekib aktsiisi peatamise korraga hõlmatud kauba ühendusesisese vedamise käigus, tuleb kindlaks teha sihtliikmesriigi kehtestatud korras.
3.   Ilma et see piiraks artikli 20 kohaldamist, kogutakse aktsiisi lõikes 1 nimetamata kahjude puhul ning kahjude puhul, millele lõikes 1 nimetatud maksuvabastust ei ole antud, pädeva asutuse poolt nõuetekohaselt kindlakstehtud kahju tekkimise ajal või vajaduse korral puudujäägi registreerimise ajal vastavalt asjaomases liikmesriigis kohaldatavale aktsiisimäärale.”
B. Siseriiklik õigus
7.
Prantsuse tolliseadustiku artikli 158 C, mis eelotsusetaotluse esitanud kohtu andmetel on kehtestatud direktiivi 92/12 rakendamiseks, sõnastus on järgmine:
„Naftatoodete maksulaos ladustatud toodetele tekkinud kahju ei kuulu maksustamisele, kui ametiasutusele tõendatakse:
1.
et nende põhjuseks on juhuslikud sündmused või vääramatu jõud [cas fortuit ou de force majeure];
2.
või et need on põhjustatud kauba omadustest. Rahandusministri määrusega võib selleks otstarbeks iga toote ja iga transpordiliigi jaoks sätestada maksuvaba kahju lubatud kindlasummalise piirmäära.”
III. Asjaolud ja eelotsuse küsimused
8.
Saint-Just-Chaleyssin’i vallas (Isère’i departemang) lekkis mõne päeva jooksul nafta torujuhtmest kütust. Selles torujuhtmes transportis SPMR kütust aktsiisi peatamise korra alusel Šveitsi. Pärast seda purunes torujuhe 1. jaanuaril 1997. Seejuures voolas torujuhtmest naftat, millest õnnestus maapinnalt tagasi saada ainult osa.
9.
SPMR taotles seejärel aktsiisist vabastamist 795201 liitri kütuse osas, mis oli väidetavalt kao suurus. Pärast taotluse rahuldamata jätmist esitas toll kõigepealt hagi aktsiisi maksmise nõudes, mis jäeti rahuldamata. Cour d’appel rahuldas hiljem hagi osaliselt ja tegi kindlaks, et tegu ei olnud tolliseadustiku artiklis 158 C sätestatud juhusliku sündmuse ega vääramatu jõuga. Prantsuse õiguses käsitatakse vääramatu jõuna ainult selliseid sündmusi, mida ei ole võimalik ette näha ega ära hoida ning mis on tekkinud puudutatud isikust sõltumatutel põhjustel.
10.
Selle argumendi vaidlustas SPMR Cour de Cassation’ile esitatud kassatsioonkaebuses. Teise võimalusena väidab SPMR, et kahju on igal juhul põhjustatud kauba omadustest. Cour de Cassation esitas 11. juuli 2006. aasta otsusega Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas vääramatu jõu mõistet, mille tõttu on aktsiisi peatamise korra tingimustes tekkinud kahju nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 92/12/EMÜ aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta artikli 14 lõike 1 tähenduses, tuleb käsitleda nii, et selleks on volitatud laopidajast, kes aktsiisist vabastamise avalduses neile asjaoludele tugineb, sõltumatutel põhjustel tekkinud asjaolud, mida ei olnud võimalik ette näha ega ära hoida, või piisab sellest, et volitatud laopidaja ei saanud neid asjaolusid ära hoida?
2.
Kas naftajuhtme lekkimisest toote vedela konsistentsi ja pinnase omaduste tõttu, millele toode sattus ja mis takistas selle kokkukorjamist ning tõi kaasa maksustamise, tekkinud osalist kadu saab käsitada kauba omadustest põhjustatud kahjuna eespool viidatud direktiivi 92/12 artikli 14 lõike 1 tähenduses?”
11.
SPMR, Prantsuse, Itaalia ja Poola valitsus ning Euroopa Ühenduste Komisjon esitasid Euroopa Kohtule oma märkused.
IV. Hinnang
A. Sissejuhatavad märkused
12.
Direktiivi 92/12 artikli 6 lõige 1 sätestab, et sellise maksustatava kauba nagu mineraalõli aktsiis tuleb tasuda mitte ainult tarbimiseks ringlusse lubamise hetkest, vaid ka juhul, kui registreeritakse direktiivi 92/12 artikli 14 lõike 3 kohaselt aktsiisiga maksustatav puudujääk. Puudujääk on aga artikli 14 lõike 1 alusel aktsiisist vabastatud, kui see tekkis aktsiisi peatamise korra tingimustes ja selle on põhjustanud
—
juhuslikud sündmused (cas fortuit),
—
vääramatu jõud (force majeure) või
—
kauba omadused.
13.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib esimese eelotsuse küsimusega välja selgitada, kas lekkinud kütus kujutab endast kadu vääramatu jõu tõttu, ja teise küsimusega, kas lekkinud kütust võib käsitada „puudujäägina” aktsiisimaksust vabastatud kolmanda kahjuliigi tähenduses.
14.
Selle kohta tuleb teha kaks sissejuhatavat märkust. Kõigepealt tuleb rõhutada, et artikli 14 lõikes 1 nimetatud mõisteid tuleb käsitada ühenduse õiguse autonoomsete mõistetena.
15.
Direktiivi 92/12 artikli 14 lõike 1 kolmas lause näeb küll ette, et iga liikmesriik kehtestab selle, millistel tingimustel selliseid maksuvabastusi kohaldatakse. Nagu komisjon aga õigesti rõhutab, ei tohi direktiivi 92/12 artikli 14 lõike 1 kolmandat lauset mõista nii, et liikmesriikidel on õigus määratleda asjaomaseid mõisteid „vääramatu jõud” ja „kahju” oma siseriikliku õiguse kohaselt.
16.
Direktiivi 92/12 neljanda põhjenduse kohaselt tuleb aktsiisid siseturu loomise ja toimimise tagamiseks kõikides liikmesriikides sisse nõuda samal viisil. Direktiivi selline eesmärk oleks ohus, kui maksuvabastuse alused sõltuksid ainuüksi siseriiklikus õiguses määratletud tingimustest. Liikmesriikide pädevus maksuvabastuse tingimuste määramisel piirdub maksuvabastuse andmise selliste seikadega – nagu näiteks haldusmenetluse üksikasjad –, mida direktiiv ei reguleeri, kuid see ei puuduta vabastuste sisu. (
4
)
17.
Muus osas on Euroopa Kohus „vääramatu jõu” mõistet siiani ka teistes õigusvaldkondades tõlgendanud alati ühenduse õiguse mõistena, tuginemata siseriiklikele arusaamadele. (
5
)
18.
Teise märkusena tuleb sedastada, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu kirjeldatud asjaolude kohaselt on kahtlemata tegu kütust puudutava „kahjuga” direktiivi 92/12 tähenduses. Nagu komisjon õigustatult märgib, kehtib see ka siis, kui tõlgendada seda mõistet vastavalt direktiivi 79/623/EMÜ (
6
) artiklis 4 sätestatud sarnasele mõistele. Selle mõiste kohta on Euroopa Kohus otsustanud, et tegu ei ole kahjuga, kui on oht, et puuduv kaup pääseb ühenduse kaubandusse, mis on võimalik eriti varguse puhul. (
7
) Käesoleval juhul on kütus imbunud pöördumatult maapinda nii, et maapinna ja kütuse segu tuli kõrvaldada jäätmetena. Seega on välistatud, et kütus pääseb kaubandusse.
B. Esimene eelotsuse küsimus
19.
Esimese eelotsuse küsimusega esitab eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtule valikuna kaks alternatiivi vääramatu jõu mõiste täpsustamiseks. Ta küsib, kas kahju põhjustanud sündmus peab olema selline, mida ei olnud võimalik ette näha ega ära hoida ja mis toimus volitatud laopidajast sõltumatutel põhjustel, või on oluline ainult see, et seda ei olnud võimalik ära hoida.
20.
Küsimuse sõnastuse aluseks on ilmselgelt Prantsuse õiguse kohane vääramatu jõu kontseptsioon. Võttes arvesse asjaolu, et tegu on ühenduse õiguse autonoomse mõiste tõlgendamisega, ei saa aga, nagu komisjon õigustatult väidab, kasutada siseriiklikust arusaamast mõjutatud terminoloogiat, nagu seda on tehtud eelotsusetaotluses. Seetõttu tuleb siin välja töötada mõiste „vääramatu jõud” autonoomne määratlus.
21.
Ehkki eelotsusetaotluse esitanud kohus ei esita otseselt küsimust juhusliku sündmuse (cas fortuit) kohta, tuleb kõigepealt selgitada, milline on selle mõiste ja vääramatu jõu tõttu põhjustatud kahju vaheline suhe.
1. Juhusliku sündmuse (cas fortuit) mõiste ja vääramatu jõu mõiste suhe
22.
Direktiivi 92/12 saksakeelse versiooni kohaselt toob vääramatust jõust põhjustatud kahju kõrval ka hävimine (Untergang) endaga kaasa maksust vabastamise. Sealjuures tähendab Untergang sõnastuse mõttest tulenevalt asja igasugust pöördumatut kaotust, ilma et see sõltuks täpsematest asjaoludest või laopidaja vastutusest sellise kaotuse eest. Kuna lekkinud kütus imbus maapinda ja seda ei saa enam selle otstarbe kohaselt kasutada, oleks tegu hävimisega, kui vaadelda ainult saksakeelset versiooni. Seega tuleks välja voolanud kogus aktsiisist vabastada, ilma et oleks oluline, kas tegu oli vääramatu jõuga.
23.
Saksakeelne versioon erineb aga direktiivi teistest keeleversioonidest. Niipalju kui on aru saada, seavad need vääramatu jõu mõiste kõrvale mitte hävimise, vaid prantsuskeelsele cas fortuit’le vastava mõiste, mille kõige täpsem saksakeelne vaste on „juhus” (Zufall). (
8
) Kui õigusakti eri keeleversioonid üksteisest erinevad või jätavad igatahes ruumi erinevatele tõlgendustele, siis tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et vaidlusalust sätet tuleb tõlgendada vastavalt seda normi sisaldava õigusakti üldisele ülesehitusele ja eesmärgile. (
9
)
24.
Direktiivi üldist ülesehitust arvesse võttes tuleb hävimise mõistet tõlgendada nagu ka teistes keeleversioonides, nimelt juhusliku hävimise tähenduses. (
10
) Juhul kui hävimise all tuleks mõista igasugust lõplikku kadumist – süüliselt või mitte –, kaotaks vääramatu jõu mõiste selle kõrval oma iseseisva tähenduse. Kadumine vääramatu jõu tõttu toob enamasti endaga kaasa kauba hävimise. (
11
)
25.
Peale selle leidub sama mõistepaar ka teistes õigusaktides, näiteks Euroopa Kohtu põhikirja artikli 45 teises lõigus. (
12
) Seal on see aga saksa keelde tõlgitud kui „vääramatu jõud või juhus” (höhere Gewalt oder Zufall). Seega tuleb lähtuda eeldusest, et maksuvabastus tuleb anda ainult kahju osas, mille on põhjustanud juhus või vääramatu jõud, mitte lihtsalt kauba hävimine.
26.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib otseselt ainult „vääramatu jõu” mõiste tõlgendust, käsitlemata juhusliku sündmuse (cas fortuit) mõistet. See on ilmselt seletatav asjaoluga, et erinevalt näiteks Saksa õigusest (
13
) on Prantsuse õiguses need mõisted üldlevinud seisukoha järgi osaliselt kattuvad ja neid ei saa teineteisest täpselt eristada. (
14
)
27.
Euroopa Kohus ei ole ka ühenduse õiguses neid mõisteid siiani teineteisest eristanud, (
15
) vaid on nii vääramatut jõudu kui ka juhuslikku sündmust kontrollinud tihti täpsema selgituseta samade kriteeriumide alusel. (
16
) Enamasti on Euroopa Kohus keskendunud vääramatu jõu mõistele ega ole andnud juhusliku sündmuse mõistele iseseisvat tähendust. (
17
) Järelikult tuleb ka käesoleval juhul pöörata tähelepanu põhiliselt vääramatu jõu mõiste tõlgendusele.
2. Vääramatu jõu mõiste tõlgendus
28.
Euroopa Kohus ei ole senini vääramatu jõu mõistet direktiivi 92/12 artikli 14 lõike 1 tähenduses täpsemalt tõlgendanud. Tal oli aga korduvalt võimalus seda mõistet selgitada muude õigusaktide kontekstis. Esmajärjekorras esitan järgnevalt kohtupraktikat muude õigusvaldkondade kohta ja uurin seejärel, kas seda saab piiranguteta või kohandatult üle kanda direktiivile 92/12.
a) Euroopa Kohtu praktika muudes valdkondades
29.
Suur osa vääramatut jõudu käsitlevast kohtupraktikast puudutab põllumajanduse ühist turukorraldust reguleerivaid õigusakte. Euroopa Kohus pidi seda mõistet tõlgendama juba ka oma põhikirja artiklit 45 käsitlevas kohtupraktikas.
30.
Selle kohtupraktika järgi tuleb ühenduse õiguses vääramatu jõu või juhusliku sündmuse mõiste all mõista ainult ebatavalisi ja ettenägematuid asjaolusid, mis ei ole vääramatule jõule tugineva isiku kontrolli all ja mille tagajärgi ei olnud kogu rakendatud hoolsusele vaatamata võimalik vältida. (
18
) Sellest järeldub, et nii vääramatu jõu kui ka juhusliku sündmuse mõiste hõlmavad ühte objektiivset ja ühte subjektiivset tunnust, millest esimene puudutab ebatavalisi asjaolusid, mis ei ole ettevõtja mõjusfääris, ja teine puudutatud isiku kohustust kaitsta ennast ebatavaliste asjaolude tagajärgede eest, võttes tarvitusele asjakohased meetmed ülemäärast kahju kandmata. (
19
)
31.
Euroopa Kohus rõhutab küll korduvalt, et mõistel on ühenduse õiguse kohaldamise erinevates valdkondades erinev sisu ja et selle tähendus tuleb seetõttu määrata sõltuvalt õiguslikust raamistikust, milles seda kohaldatakse. (
20
) Siiski kehtib eespool toodud määratlus, „välja arvatud erisused spetsiifilistes valdkondades, milles seda rakendatakse”. (
21
) Seega on selge, et määratlust ei pea igas valdkonnas uuesti välja töötama, vaid üldist määratlust tuleb ainult teatud juhtudel kohandada.
b) Kohaldamine käesolevas asjas
32.
Tuleb küsida, kas käesoleva juhtumi asjaolude näol on tavapärase mõiste kohaselt tegu vääramatu jõuga.
33.
Subjektiivsest seisukohast nõuab see, et ka vajaliku hoolsuse korral ei oleks saanud sündmuse tagajärgi vältida. Antud juhul ei ole põhikohtuasja menetlusosaliste vahel vaidlust ka selles, et süü või hooletuse puudumine on vääramatu jõu põhieelduseks ja et tegu ei ole igal juhul vääramatu jõuga, kui vääramatule jõule tuginev isik ei ole üksikjuhul üles näidanud vajalikku hoolsust.
34.
Sellega seoses väidab Itaalia valitsus, et kuna SPMR-i hooletu käitumine torujuhtme hooldamise käigus ei ole välistatud, ei saa olla tegu vääramatu jõuga juba sel põhjusel. Nagu komisjon ning Prantsuse ja Poola valitsus õigustatult rõhutavad, on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne hinnata, kas SPMR-ile saab hooletust ette heita.
35.
Eespool nimetatud mõiste kohaselt ei piisa ainuüksi süü puudumisest. Kahju põhjustanud sündmus peab peale selle olema ebatavaline ja ettenägematu ning tekkinud vääramatule jõule tuginevast isikust sõltumatutel põhjustel. Seega peab olema täidetud ka kriteerium, mida Euroopa Kohus nimetab objektiivseks: asjaolud peavad olema ebatavalised ja väljaspool ettevõtja mõjusfääri.
36.
Kütuse lekke põhjustas käesoleval juhul torujuhtme pragunemine ja eelkõige sellele järgnev torujuhtme purunemine. Seega on lekke põhjuseks torujuhtme tehniline rike. Vahejuhtumid, mis on tihedalt seotud torujuhtme haldaja kasutatavate tehniliste seadmete korrasolekuga, on aga põhimõtteliselt tema mõjusfääris, sest tal on otsene mõju nende seadmete valikule ja hooldusele ning tegu on (kuigi ehk väikese) ekspluatatsiooniriski realiseerumisega.
37.
Sellise tehnilise rikke ebatavalisuses ja ettenägematuses võib samuti kahelda, sest Euroopa Kohus on selles osas kohaldanud varem suhteliselt rangeid kriteeriume. Näiteks ei ole sündmust peetud ebatavaliseks ja ettenägematuks juhul, kui tegu on olnud haruldase nähtusega. (
22
) Ka seadme suhteliselt haruldast tehnilist riket ei saaks seetõttu pidada ebatavaliseks ja ettenägematuks, kuna tehnilise rikke oht kuulub loomuliku osana iga tehnilise seadme juurde. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on aga hinnata faktilist asjaolu, kas torujuhtme pragunemine on niivõrd haruldane nähtus, et ükski torujuhtme haldaja ei pea mõistlikult sellega arvestama.
38.
Kui põhikohtuasjas ei tuvastata muid faktilisi asjaolusid, tuleb sedastada, et tegemist ei ole vääramatu jõuga, kui kohaldada tavapärast vääramatu jõu mõistet sellisele olukorrale nagu käesolevas asjas.
3. Mõiste kohandamine vastavalt direktiivi 92/12 eesmärgile?
39.
Komisjoni ja SPMR-i arvates on kirjeldatud mõistet vaja kohandada direktiivi üldise ülesehituse ja eesmärkide erisuste järgi. Nende arvates ei ole sündmus juba siis enam laopidaja vastutusel, kui tal ei ole võimalik seda ära hoida vajalikku hoolsust ilmutades. Juhul kui nõutaks veel, et torujuhtmele tekitaks kahju väline sündmus, mida ei olnud võimalik ette näha, tooks see endaga kaasa riski ühekülgse jaotamise laopidaja kahjuks. See ei ole õigustatud ka seetõttu, et laopidajatel on direktiivi 92/12 artikli 12 kohaselt vastav luba.
40.
SPMR rõhutab, et käesoleval juhul on kaup esiteks vaieldamatult hävinud ja seega on kindel, et see ei saa enam ühenduse kaubandusse sattuda. Teiseks ei ole SPMR kui laopidaja hävimises süüdi. Selliste asjaolude puhul ei nähtu aga direktiivi eesmärgist põhjust aktsiisiga maksustamiseks.
41.
Selle argumendi vastu räägib aga direktiivi 92/12 artikli 14 selge sõnastus. Selles on puudujäägi tuvastamine sätestatud kui iseseisev maksustamise alus ja ei püstitata ainult oletust – mida on võimalik ümber lükata –, et puuduv kaup on sattunud ühenduse kaubandusse.
42.
Isegi arvestades õiglast riskijaotust puudutavaid komisjoni argumente ei tundu vajalik vääramatu jõu mõiste eriti lai tõlgendus.
43.
Tuleb arvesse võtta, et direktiiv näeb reeglina ette puudujääkide maksustamise ja et maksuvabastus on ainult erand sellest reeglist. Erandeid tuleb aga tõlgendada kitsalt. Pealegi viitab ka vääramatu jõu mõiste üldises keelepruugis sellele, et tegu on vaid harvade juhtumitega.
44.
SPMR-i ja komisjoni arvamuste põhisisu oli tegelikult vääramatu jõu kriteeriumi võrdsustamine süü puudumisega, mis on oluliselt laiem mõiste. Süü kui kriteerium on aga maksuõigusele võõras. Tarbekaupade maksustamisel jaotatakse risk pigem mõjusfääride järgi, mitte aga teatud hoolsuskriteeriumide järgimise kohaselt. Käesolevas asjas on küsimus eelkõige selles, kes vastutab tavapärase kasutamisriski realiseerumisega seotud maksualaste tagajärgede eest. Laopidaja kasutatava transpordivahendi tehniline rike on sealjuures ka laopidaja risk.
45.
Komisjonil ja SPMR-il on õigus selles osas, et laopidaja vastutus on suhteliselt suur, kui ta peab tasuma maksud kadunud kauba eest. Selline riski jaotus on õigustatud, kuna laopidaja transpordib ja kontrollib kaupa, mis on maksustatav juba alates valmistamisest või importimisest ühenduse territooriumile. (
23
) Võimaldamaks kaupade takistusteta transiiti kolmandatesse riikidesse, peatatakse maksu tasumise kohustuse täitmine transpordi ajaks läbi ühenduse territooriumi. Kuna laopidaja võib niisiis kasutada tema jaoks soodsat korda, tundub ka õiglane, et ta kannab sellise korra kasutamise ajal tema mõjusfäärist tulenevad riskid.
46.
Asjaolu, et laopidajal peab direktiivi 92/12 artikli 12 kohaselt olema sellekohane luba ja et tal lasuvad artikli 13 kohaselt teatud kohustused, ei saa viia selleni, et ta vabastatakse osaliselt maksuriskist seoses aktsiisiga maksustatavate kaupade transpordiga torujuhtmes ning et need maksuriskid jäävad riigi kanda. Luba peab ainult tagama, et laopidaja on piisavalt usaldusväärne aktsiisi peatamise korra rakendamisel osalemiseks.
47.
Ka tagatise andmise kohustusest vabastamise võimalus aktsiisi peatamise korra rakendamise kestel, mida lubab artikli 15 lõike 3 teine lõik torujuhtmetranspordi korral, on sätestatud ainult arvestusega, et sellise transpordiliigi korral on manipuleerimise ja kadumise risk väike. Juhul kui vastupidiselt oodatule tekib siiski puudujääk, jääb riskide jaotus aga selliseks, nagu on eespool kirjeldatud. See, et riik annab loa torujuhtme ehitamiseks ja kasutamiseks, ei ole samuti põhjus, miks riik peaks olema kaasvastutajaks aktsiisimaksude eest puudujääkide osas, mis tekivad tehnilise rikke tõttu torujuhtmest lekkimisel.
48.
Lõpuks tuleb tagasi lükata argument, et kaup ei sattunud tegelikult tarbimisse, vaid kadus juba varem. Maksu tasumise kohustus ei teki aktsiisiga maksustatava kauba otstarbekohasest tarbimisest. Juhul kui see nii oleks, peaks kauba ostja, kes on maksu juba tasunud, saama selle tagasi, kui maksustatud kaup hävib enne selle otstarbekohast tarbimist. Seda direktiiv aga ette ei näe. Näiteks ei teki maksu tagastamise nõuet, kui pärast veinipudeli ostmist libiseb see ostja kotist välja ja vein voolab tänavale, mis kahtlemata ei ole otstarbekohane tarbimine.
4. Vahejäreldus
49.
Kokkuvõtvalt tuleb sedastada, et ka käesolevas olukorras näib asjakohane kohtupraktikas väljakujunenud vääramatu jõu mõiste.
50.
Esimesele küsimusele tuleb seega vastata, et vääramatu jõu eelduseks, mille tõttu on aktsiisi peatamise korra tingimustes tekkinud kahju direktiivi 92/12 artikli 14 lõike 1 tähenduses, on kahju tekkimine asjaolude tõttu, mis on ebatavalised ja mida ei ole võimalik ette näha, mis on tekkinud vääramatule jõule tuginevast isikust sõltumatutel põhjustel ja mille tagajärgi tal ei olnud võimalik ära hoida kogu rakendatud hoolsusele vaatamata.
C. Teine küsimus
51.
Teise küsimuse sisuks on see, kas lekkinud kütuse pinnasesse imbumist võib pidada puudujäägiks, mille on põhjustanud kauba omadused ehk asjaolu, et tegu on vedelikuga.
52.
Kõik asjaosalised, välja arvatud SPMR, on ühel meelel, et tegu ei ole aktsiisist vabastatud kahjuga direktiivi 92/12 artikli 14 lõike 1 tähenduses. Mõiste „kahjude puhul, mille […] on põhjustanud kauba omadused” hõlmab juba sõnastuse kohaselt ainult selliseid puudujääke, mis tekivad ainult loomulikel põhjustel ilma eriliste asjaolude lisandumiseta. (
24
) Selleks võib olla näiteks aurustumine teatud ainete lenduvuse tõttu.
53.
Käesoleval juhul tekkis kahju torujuhtme pragunemise ja sellele järgneva purunemise ehk õnnetuse tõttu. Seega on esmajoones tegu õnnetusest tuleneva kahjuga, mitte loomuliku kaoga tavapärase transpordi käigus, mis tuleneks ainult kauba omadustest.
54.
Seda ei muuda ka asjaolu, et kütus võis maapinda imbuda ainult seetõttu, et ta on vedel. Vastasel juhul oleks lõpuks iga mineraalõli leke ja sellele järgnev maapinda imbumine, sõltumata sellele eelnevast lekke põhjusest, põhjendatav kauba omadustega ja seega aktsiisist vabastatud – isegi kui selle põhjustas transportija tahtlikult või oma taunitava käitumisega. (
25
) See oleks vastuolus eespool selgitatud laopidaja vastutusega tema mõjusfääri eest.
55.
Seda tõlgendust kinnitab asjaolu, et mitmed liikmesriigid on kehtestanud õigusnorme, et sätestada kogemusel põhinevad loomuliku kao maksuvabad piirnormid, nagu väidab Prantsuse valitsus.
56.
Samuti ei ole asjassepuutuv SPMR-i viide kohtujuristi ettepanekule kohtuasjas Esercizio Magazzini Generali. (
26
) Sõltumata sellest, kas selles toodud näide (
27
) direktiivi 69/74 (
28
) artikli 11 selgituseks on õige, puudutas see kohtuasi sätet, mille sõnastus ei kattu käesolevas asjas käsitletava sättega: kui selles tõlgendatav artikkel 11 kõneleb „määradest, mis […] kaupade omadustest tulenevatel põhjustel on hävinud” ehk prantsuse keeles lihtsalt „pertes […] dues […] à des causes dépendant de la nature des marchandises”, siis käesolevas asjas toimub aktsiisivabastus ainult „loomuliku kao” ehk pertes naturelles’I puhul.
V. Ettepanek
57.
Tuginedes eelnevale, teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1.
Vääramatu jõu eelduseks, mille tõttu on aktsiisi peatamise korra tingimustes tekkinud kahju nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 92/12/EMÜ aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta artikli 14 lõike 1 tähenduses, on kahju tekkimine asjaolude tõttu, mis on ebatavalised ja mida ei ole võimalik ette näha, mis on tekkinud vääramatule jõule tuginevast isikust sõltumatutel põhjustel ja mille tagajärgi tal ei olnud võimalik ära hoida kogu rakendatud hoolsusele vaatamata.
2.
Naftajuhtme lekkimisest toote vedela konsistentsi ja pinnase omaduste tõttu, millele toode sattus ja mis takistas selle kokkukorjamist, tekkinud osalist kadu ei saa käsitada kauba omadustest põhjustatud kahjuna eespool viidatud direktiivi 92/12 artikli 14 lõike 1 tähenduses.
(
1
)	Algkeel: saksa.
(
2
)	Täpsemalt: Administration des douanes et droits indirects (tolli- ja kaudsete maksude amet) ja Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (tolliteabe ja -uurimise riiklik talitus, edaspidi „DNRED”).
(
3
)	Nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiiv 92/12/EMÜ aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta (EÜT L 76, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 179). Direktiivi on vahepeal mitu korda muudetud, muudatused ei puuduta aga vaidlusaluseid sätteid.
(
4
)	Vt 15. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas C-494/04: Heintz van Landewijck (EKL 2006, lk I-5381, punkt 41) ja nõukogu kuuenda direktiivi 77/338/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta sarnase sõnastusega artikli 13 A osa lõike 1 kohta . aasta otsus kohtuasjas C-498/03: Kingscrest Associates ja Montecello (EKL 2005, lk I-4427, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika), samuti minu . aasta ettepanek liidetud kohtuasjades C-443/04 ja C-444/04: Solleveld ja van den Hout-van Eijnsbergen (EKL 2006, lk I-3617, punkt 21).
(
5
)	Vt 18. ja 19. joonealuses märkustes viidatud kohtuotsused.
(
6
)	Nõukogu 25. juuni 1979. aasta direktiiv tollivõlaga seonduvate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta (EÜT L 179, lk 31).
(
7
)	5. oktoobri 1983. aasta otsus liidetud kohtuasjades 186/82 ja 187/82: Esercizio Magazzini Generali (EKL 1983, lk 2951, punkt 14).
(
8
)	Vt nt järgmised keeleversioonid, milles direktiiv algselt vastu võeti: EN: fortuitous events; ES: caso fortuito; IT: casi fortuiti; DK: haendelige begivenheder; NL: toevallige omstandigheden; PT: casos fortuitos; GR: τυχαία περιστατικά.
(
9
)	27. märtsi 1990. aasta otsus kohtuasjas C-372/88: Cricket St. Thomas (EKL 1990, lk I-1345, punkt 19), . aasta otsus kohtuasjas C-174/05: Zuid-Hollandse Milieufederatie ja Natuur en Milieu (EKL 2006, lk I-2443, punkt 20) ja . aasta otsus kohtuasjas C-300/05: ZVK (EKL 2006, lk I-11169, punkt 16).
(
10
)	Austrias ja Saksamaal on direktiiv selles osas sõna-sõnalt tõlgitud, mis toob nendes õiguskordades kehtiva hävimiste mõiste tähenduse tõttu endaga ilmselt kaasa sisulisi erinevusi direktiivist (vt nt mineraalõli makse reguleeriv Austria seadus Mineralölsteuergesetz (BGBl. 1994, lk 630), artikkel 38, ja energiamaksu reguleeriv Saksa seadus Energiesteuergesetz (BGBl. 2006 I, lk 1534), artikli 14 lõige 1).
(
11
)	Ainult juhul, kui kadumine on toimunud varguse tõttu (eeldades, et see kujutab endast vääramatut jõudu), ei ole asi samal ajal ka „hävinud”.
(
12
)	Vt nt Euroopa Kohtu põhikirja artikli 45 teine lõik.
(
13
)	Saksa õiguses eristatakse sageli „lihtsat juhust” (einfacher Zufall) ja vääramatut jõudu (gesteigerter Zufall) kui „erilist juhust” ehk ületamatut takistust.
(
14
)	Vt ka Terré/Simler/Lequette, Droit civil – Les obligations, Éditions Dalloz, 9. tr, 2005, punkt 581 ja selles viidatu.
(
15
)	Nende mõistete vahelise erinevuse küsimuse jättis Euroopa Kohus sõnaselgelt lahtiseks oma 15. detsembri 1994. aasta otsuses kohtuasjas C-195/91 P: Bayer vs. komisjon (EKL 1994, lk I-5619, punkt 33).
(
16
)	Vt 2. märtsi 1967. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-25/65 ja C-26/65: SIMET vs. Ülemamet (EKL 1967, lk 39, punkt 56), . aasta määrus kohtuasjas C-102/92: Ferriere Acciaierie Sarde vs. komisjon (EKL 1993, lk I-801, punkt 20) ja eespool 15. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Bayer vs. komisjon, punkt 32.
(
17
)	Euroopa Kohus on eeldanud ainult (eespool 16. joonealuses märkuses viidatud) väga varajases ja selles küsimuses üksikjuhtumiks jäänud otsuses SIMET vs. Ülemamet (lk 56) põhikirja artikli 45 osas, et tegu on juhusega, eristamata seda vääramatu jõu mõistest, kui hagi saabus Euroopa Kohtusse alles neli päeva pärast Luxembourgi jõudmist.
(
18
)	Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika, vt nt 5. veebruari 1987. aasta otsus kohtuasjas C-145/85: Denkavit (EKL 1987, lk 565, punkt 11), . aasta otsus kohtuasjas C-12/92: Huygen (EKL 1993, lk I-6381, punkt 31), . aasta otsus kohtuasjas C-105/02: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2006, lk I-9659, punkt 89) ja . aasta otsus kohtuasjas C-377/03: komisjon vs. Belgia (EKL 2006, lk I-9733, punkt 95).
(
19
)	Eespool 15. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Bayer vs. komisjon, punkt 32; 18. jaanuari 2005. aasta määrus kohtuasjas C-325/03 P: Zuazaga Meabe vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (EKL 2005, lk I-403, punkt 25).
(
20
)	Eespool 18. joonealuses märkuses viidatud otsus Huygen, punkt 30; 29. septembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C-263/97: First City Trading jt (EKL 1998, lk I-5537, punkt 41).
(
21
)	Eespool 16. joonealuses märkuses viidatud määrus Ferriere Acciaierie Sarde vs. komisjon, punkt 20.
(
22
)	13. oktoobri 1993. aasta otsuses kohtuasjas C-124/92: An Bord Bainne ja Inter-Agra (EKL 1993, lk I-5061, punkt 15) leidis Euroopa Kohus näiteks seda, et ebatavaline ega ettenägematu ei ole see, kui ilma eelneva avaldamise ja teatamiseta muudetakse eksportriigi õigusakte, mis on kehtinud 30 aastat muutumatul kujul.
(
23
)	Vt direktiivi 92/12 artikli 5 lõige 1.
(
24
)	Prantsuskeelses mõistes perte naturelle avaldub see eriti selgelt.
(
25
)	Seda mõttekäiku saaks isegi veel edasi arendada: lõppkokkuvõttes võib iga kauba hävitamist põhjendada tema omadustega, näiteks põlemise puhul põlevusega, purunemise puhul purunevusega jne.
(
26
)	Kohtujurist Mancini 6. juuli 1983. aasta ettepanek liidetud kohtuasjades 186/82 ja 187/82: Esercizio Magazzini Generali (EKL 1983, lk 2951).
(
27
)	Kohtujurist Mancini toob ettepaneku punktis 3 näite kahju kohta, mille on põhjustanud kauba omadused: tänavale voolanud kütteõli selle transpordiks kasutatava paakauto kahjustumise tõttu.
(
28
)	Nõukogu 4. märtsi 1969. aasta direktiiv tolliladudega seonduvate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta (EÜT L 58, lk 7).