62023CO0220
TEISINGUMO TEISMO (septintoji kolegija) NUTARTIS
2024 m. sausio 11 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis – Valstybės pagalba – Parama atsinaujinančiųjų išteklių energijai – Pareiga tiekti atsinaujinančiųjų išteklių elektros energiją – Su vidaus rinka suderinama pagalba – Išankstinis pranešimas apie pagalbą – SESV 108 straipsnio 3 dalis – Galimybė skirti piniginę baudą už pareigos tiekti elektros energiją pažeidimą, padarytą iki šio pranešimo“
Byloje C‑220/23
dėl Sąd Apelacyjny w Warszawie Wydział Gospodarczy i Własności Intelektualnej (Varšuvos apeliacinio teismo Komercinių ir intelektinės nuosavybės bylų skyrius, Lenkija) 2022 m. kovo 22 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2023 m. balandžio 5 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
R. sp. z o.o.
prieš
Prezes Urzędu Regulacji Energetyki
TEISINGUMO TEISMAS (septintoji kolegija),
kurį sudaro septintosios kolegijos pirmininko pareigas einanti antrosios kolegijos pirmininkė A. Prechal (pranešėja), teisėjai N. Wahl ir M. L. Arastey Sahún,
generalinis advokatas M. Campos Sánchez‑Bordona,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į tai, kad išklausius generalinį advokatą nuspręsta priimti sprendimą motyvuota nutartimi pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnį,
priima šią
Nutartį
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl SESV 108 straipsnio 3 dalies paskutinio sakinio, siejamo su ESS 4 straipsnio 3 dalimi, išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant R. sp. z o.o ir Prezes Urzędu Regulacji Energetyki (Energetikos reguliavimo tarnybos pirmininkas, Lenkija; toliau – URE pirmininkas) ginčą dėl R. skirtos piniginės baudos už pareigų gauti ir pateikti kilmės sertifikatus, kurios jai taikomos pagal paramos Lenkijoje įsikūrusiems atsinaujinančiųjų išteklių elektros energijos gamintojams schemą, nevykdymą.
Lenkijos teisė
3
Ginčui pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 1997 m. balandžio 10 d.Ustawa – Prawo energetyczne (Energetikos įstatymas) 9a straipsnyje buvo nurodyta:
„1.   1a dalyje nurodytos energetikos sektoriaus įmonės, galutiniai vartotojai ir tarpininkavimo prekybos žaliavomis bendrovės arba brokerių bendrovės remiantis 9 dalimi priimtose nuostatose apibrėžta apimtimi privalo:
1)
gauti ir URE pirmininkui panaikinimo proceso tikslais pateikti kilmės sertifikatą <…>, išduotą dėl Lenkijos Respublikos teritorijoje esančių [atsinaujinančiųjų] išteklių elektros energijos; arba
2)
per 5 dalyje nustatytą terminą sumokėti pakeitimo mokestį, apskaičiuotą 2 dalyje nustatyta tvarka.
1a.   1 ir 8 dalyse nurodytą pareigą turi vykdyti:
1)
energetikos sektoriaus įmonė, kuri gamina elektros energiją ar ja prekiauja ir kuri ją parduoda galutiniams vartotojams;
<…>
5.   Pakeitimo mokesčiai, nurodyti 1 dalies 2 punkte <…>, yra Nacionalinio aplinkos apsaugos ir vandentvarkos fondo pajamos ir turi būti sumokėti į šio fondo banko sąskaitą kasmet iki kiekvienų metų kovo 31 d. už praėjusius kalendorinius metus.
<…>
9.   Ekonomikos ministras įsakymu nustato išsamią pareigų, nurodytų [1 dalyje] <…>, taikymo sritį
<…>“
4
Energetikos įstatymo 56 straipsnio 1 dalies 1a punkte buvo numatyta:
„Už pareigos gauti ir URE pirmininkui panaikinimo proceso tikslais pateikti kilmės sertifikatą, biodujų kilmės sertifikatą arba sumokėti pakeitimo mokestį nevykdymą skiriama piniginė baudą.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
5
2005 m. Lenkijos Respublika nustatė kilmės sertifikatų sistemą, skirtą atsinaujinančiųjų išteklių elektros energijos (žaliosios elektros energijos) gamintojams remti. Pagal šią sistemą tokie sertifikatai šiems gamintojams suteikiami nemokamai, atsižvelgiant į jų pagamintą žaliąją elektros energiją, o kitoms energetikos sektoriaus įmonėms, be kita ko, toms, kurioms parduoda elektros energiją galutiniams vartotojams, taikoma pareiga ją pirkti iš minėtų gamintojų ir pateikti sertifikatus URE pirmininkui, kad jie būtų panaikinti; jų kiekis turi atitikti parduotos elektros energijos kiekio procentinę dalį.
6
2013 m. elektros energijos prekyba užsiimanti įmonė R., kuriai taikoma Energetikos įstatymo 9a straipsnio 1 dalies 1 punkte numatyta pareiga gauti ir pateikti kilmės sertifikatus dėl parduodamos elektros energijos kiekio, pardavė elektros energiją ferolydinius gaminančiai bendrovei H. S.A. ir kitiems klientams.
7
Siekdama įvykdyti šią pareigą dėl elektros energijos kiekio, kurį 2013 m. pardavė galutiniams vartotojams, R. pateikė URE pirmininkui kilmės sertifikatus, atitinkančius šį kiekį, tačiau sertifikatai neapėmė H. patiektos elektros energijos kiekio.
8
R. laikėsi nuomonės, kad H. patiekta elektros energija nebuvo skirta vartoti savo reikmėms, todėl H. nebuvo galutinė vartotoja, kiek tai susiję su šiuo elektros energijos kiekiu. Taigi šiai bendrovei pateiktam kiekiui netaikoma Energetikos įstatymo 9a straipsnio 1 dalies 1 punkte numatyta pareiga.
9
Manydamas, kad H. parduotos elektros energijos kiekis iš tikrųjų buvo skirtas vartoti savo reikmėms, todėl jam taikoma ši pareiga, URE pirmininkas 2018 m. gruodžio 20 d. sprendimu, viena vertus, konstatavo, kad R. neįvykdė minėtos pareigos ir nesumokėjo pakeitimo mokesčio, ir, kita vertus, pagal šio įstatymo 56 straipsnio 1 dalies 1a punktą už tai skyrė R. 19898182,35 Lenkijos zlotų (PLN) (maždaug 4476096,12 EUR) piniginę baudą.
10
Gavęs R. skundą, Sąd Okręgowy w Warszawie – Sąd Ochrony Konkurencji i Konsumentów (Varšuvos apygardos teismas – Konkurencijos ir vartotojų apsaugos teismas, Lenkija) iš dalies jį patenkino ir panaikino tą sprendimą, kiek juo skirta piniginė bauda.
11
Tas teismas konstatavo, kad nors URE pirmininkas iš esmės pagrįstai pagal Energetikos įstatymo 56 straipsnio 1 dalies 1a punktą skyrė R. piniginę baudą už pareigos pateikti kilmės sertifikatus dėl H. patiektos elektros energijos kiekio, pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį tai daryti draudžiama.
12
To teismo teigimu, iš 2016 m. rugpjūčio 2 d. Komisijos sprendimo C(2016) 4944 final dėl valstybės pagalbos SA. 37345 (2015/NN) – Lenkija – Lenkijos kilmės sertifikatų sistema, skirta atsinaujinančiųjų išteklių energijai remti, ir naštos, susijusios su daug energijos suvartojančių naudotojų pareiga dėl atsinaujinančiųjų išteklių energijos, mažinimas (OL C 471, 2016, p. 1; toliau – 2016 m. rugpjūčio 2 d. galutinis sprendimas) matyti, kad Lenkijos kilmės sertifikatų sistema yra valstybės pagalba. Nors tuo sprendimu Europos Komisija pripažino šią sistemą suderinama su vidaus rinka, jos įgyvendinimas laikotarpiu iki minėto sprendimo priėmimo prieštarauja SESV 108 straipsnio 3 daliai.
13
URE pirmininkas dėl šio teismo sprendimo pateikė apeliacinį skundą Sąd Apelacyjny w Warszawie Wydział Gospodarczy i Własności Intelektualnej (Varšuvos apeliacinio teismo Komercinių ir intelektinės nuosavybės bylų skyrius, Lenkija) ir jame, be kita ko, nurodė, kad buvo pažeista SESV 108 straipsnio 3 dalis.
14
Remdamasis 2016 m. rugpjūčio 2 d. galutiniu sprendimu prašymą priimti prejudicinį pateikęs teismas konstatavo, kad nuostatos, kuriomis nustatyta pareiga dėl kilmės sertifikatų, į Lenkijos teisės sistemą įtrauktos pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalį.
15
Vis dėlto jis laikosi nuomonės, kad Teisingumo Teismo jurisprudencijoje dar nėra išspręstas klausimas, ar galima įmonei skirti piniginę baudą remiantis nacionalinėmis nuostatomis, susijusiomis su pagalbos schema, įgyvendinta pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalį, be kita ko, tuo atveju, jei ši pagalbos schema vėliau buvo pripažinta suderinama su vidaus rinka.
16
Šiuo aspektu, jo nuomone, galima manyti, kad kaip ir pagalbos, apie kurią nepranešta, gavėjas turi atsižvelgti į būtinybę ją grąžinti, įmonė, kuriai taikomos iš tokios pagalbos schemos kylančios pareigos ir kuri yra įsitikinusi, kad apie šią schemą nepranešta, turi galėti tikėtis, kad nebus baudžiama už šių pareigų pažeidimą.
17
Šį argumentą patvirtina SESV 108 straipsnio 3 dalyje nustatyto draudimo veiksmingumas, taip pat aplinkybė, kad lėšos, gaunamos iš Energetikos įstatymo 9a straipsnio 1 dalies 2 punkte ir 5 dalyje nurodyto pakeitimo mokesčio, ir lėšos, gaunamos iš baudų už šio mokesčio nesumokėjimą, yra skirtos pagalbai finansuoti, o pakeitimo mokestis – priešingai, nei teigia URE pirmininkas, – yra sudėtinė pagalbos dalis.
18
Šiomis aplinkybėmis Sąd Apelacyjny w Warszawie Wydział Gospodarczy i Własności Intelektualnej (Varšuvos apeliacinio teismo Komercinių ir intelektinės nuosavybės bylų skyrius) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [SESV] 108 straipsnio 3 dalis, siejama su [ESS] 4 straipsnio 3 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad nepranešus [Komisijai] apie valstybės pagalbą, nors Komisija vėliau savo sprendimu pripažino, kad ši pagalba yra suderinama su vidaus rinka, draudžiama skirti piniginę baudą įmonei, kuri neįvykdė pareigos, kylančios iš nacionalinės nuostatos, įgyvendinančios šią pagalbą laikotarpiu iki Komisijos sprendimo priėmimo?“
Dėl prejudicinio klausimo
19
Remiantis Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsniu, jeigu, be kita ko, atsakymą į pateiktą prejudicinį klausimą galima aiškiai nustatyti iš jurisprudencijos, Teisingumo Teismas, vadovaudamasis teisėjo pranešėjo siūlymu ir išklausęs generalinį advokatą, bet kada gali nuspręsti priimti sprendimą motyvuota nutartimi.
20
Šią nuostatą reikia taikyti šioje byloje.
21
Savo vieninteliu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar SESV 108 straipsnio 3 dalies paskutinis sakinys, siejamas su ESS 4 straipsnio 3 dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama skirti įmonei piniginę baudą už pareigos, kuri yra valstybės pagalbos priemonės, įgyvendintos prieš Komisijai priimant galutinį sprendimą, kuriuo konstatuojamas šios pagalbos suderinamumas su vidaus rinka, dalis, pažeidimą, jeigu atitinkamas pažeidimas padarytas laikotarpiu iki to sprendimo priėmimo.
22
Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad šis klausimas kyla dėl 2005 m. nustatytos Lenkijos kilmės sertifikatų sistemos, skirtos atsinaujinančiųjų išteklių elektros energijos gamintojams Lenkijoje remti. Nors, Komisijos teigimu, ši schema yra valstybės pagalbos schema, kuriai taikoma SESV 108 straipsnio 3 dalis, Lenkijos valdžios institucijos apie šią schemą jai pranešė tik 2013 m., nes iš pradžių manė, kad tokia schema negali būti laikoma valstybės pagalba. 2016 m. rugpjūčio 2 d. galutiniu sprendimu Komisija pripažino šią schemą suderinama su vidaus rinka ir kritikavo išankstinį jos įgyvendinimą.
23
Šiomis aplinkybėmis pateiktas klausimas, kaip jį motyvavo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, susijęs su piniginės baudos, skirtos įmonei už tai, kad ji, be kita ko, neįvykdė pareigos gauti ir pateikti kilmės sertifikatus dėl visos parduodamos elektros energijos, t. y. pareigos, dėl kurios remiantis 2016 m. rugpjūčio 2 d. galutiniu sprendimu nekyla abejonių, kad ji yra tos pačios valstybės pagalbos schemos dalis, atitiktimi Sąjungos teisei.
24
Tai nurodžius, pirma, reikia priminti, kad SESV 108 straipsnio 3 dalyje nustatyta prevencinė kontrolė, taikoma naujos pagalbos projektams. Tokia prevencija siekiama, kad būtų įgyvendinta tik suderinama pagalba. Siekiant šio tikslo, pagalbos projekto įgyvendinimas atidedamas iki to laiko, kai Komisijai priėmus galutinį sprendimą išnyks abejonės dėl jo suderinamumo (2019 m. kovo 5 d. Sprendimo Eesti Pagar, C‑349/17, EU:C:2019:172, 84 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
25
Šiuo klausimu pažymėtina, kad pareiga pranešti yra viena iš pagrindinių SESV įtvirtintų kontrolės sistemos sudedamųjų dalių valstybės pagalbos srityje. Pagal šią sistemą valstybės narės privalo, viena vertus, pranešti Komisijai apie kiekvieną priemonę, kuria siekiama teikti ar keisti pagalbą, kaip ji suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, ir, kita vertus, pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį neįgyvendinti šios priemonės, kol ši Europos Sąjungos institucija nepriėmė galutinio sprendimo dėl jos (2020 m. lapkričio 24 d. Sprendimo Viasat Broadcasting UK, C‑445/19, EU:C:2020:952, 19 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
26
Šio 108 straipsnio 3 dalyje numatytu draudimu siekiama užtikrinti, kad pagalbos padariniai nepasireikštų, kol Komisija neturės protingo termino projektui detaliai išnagrinėti ir prireikus SESV 108 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrai pradėti (2020 m. lapkričio 24 d. Sprendimo Viasat Broadcasting UK, C‑445/19, EU:C:2020:952, 20 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
27
Taikant šią valstybės pagalbos kontrolės sistemą nacionalinių teismų ir Komisijos funkcijos yra viena kitą papildančios, tačiau skirtingos; nacionaliniai teismai visų pirma, kol bus priimtas galutinis Komisijos sprendimas, užtikrina teisės subjektų teisių apsaugą valstybės institucijoms galbūt pažeidus SESV 108 straipsnio 3 dalyje nustatytą draudimą (2016 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo PGE, C‑574/14, EU:C:2016:686, 30 ir 31 punktai).
28
Šių taisyklių taikymas grindžiamas lojalaus bendradarbiavimo pareiga, pagal kurią, kaip matyti iš ESS 4 straipsnio 3 dalies, be kita ko, nacionaliniai teismai turi imtis visų reikiamų bendrųjų ar specialiųjų priemonių, tinkamų užtikrinti iš Sąjungos teisės kylančių pareigų vykdymą, ir nesiimti priemonių, kurios gali trukdyti įgyvendinti Sutarties tikslus (šiuo klausimu žr. 2013 m. lapkričio 21 d. Sprendimo Deutsche Lufthansa, C‑284/12, EU:C:2013:755, 41 punktą).
29
Antra, iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad, viena vertus, pagalbos priemonė, įgyvendinta pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas pareigas, yra neteisėta (2011 m. gruodžio 8 d. Sprendimo Residex Capital IV, C‑275/10, EU:C:2011:814, 28 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
30
Kita vertus, esant tokiai situacijai, kai Komisija dėl pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalį įgyvendintos pagalbos, kaip nagrinėjamu atveju, priima galutinį sprendimą, kuriuo ši pagalba pripažįstama suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnį, šis sprendimas a posteriori neįteisina įgyvendinimo priemonių, kurios buvo neteisėtos dėl to, kad patvirtintos pažeidžiant šio 108 straipsnio 3 dalies paskutiniame sakinyje nustatytą draudimą. Bet koks kitas aiškinimas skatintų atitinkamą valstybę narę pažeidinėti šią nuostatą ir ji netektų savo veiksmingumo (2020 m. lapkričio 24 d. Sprendimo Viasat Broadcasting UK, C‑445/19, EU:C:2020:952, 21 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
31
Darytina išvada, kad pagalba, įgyvendinta prieš priimant galutinį sprendimą, kuriuo ji pripažįstama suderinama su vidaus rinka, turi būti laikoma neteisėta atsižvelgiant į SESV 108 straipsnio 3 dalį laikotarpiu iki šio sprendimo priėmimo (šiuo klausimu žr. 2022 m. gruodžio 15 d. Sprendimo Veejaam ir Espo, C‑470/20, EU:C:2022:981, 54 punktą).
32
Trečia, Teisingumo Teismas, neapribodamas šios išvados konkrečia Sąjungos teisės sritimi, taip pat yra nusprendęs, kad sankcijų režimas, pagal kurį numatytos baudos ar kitos prievartos priemonės, skirtos nacionalinės teisės aktų, pripažintų prieštaraujančiais Sąjungos teisei, vykdymui užtikrinti, vien dėl šios aplinkybės turi būti laikomas prieštaraujančiu šiai teisei (2003 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo Safalero, C‑13/01, EU:C:2003:447, 45 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
33
Taigi sankcijos, taikomos už SESV 108 straipsnio 3 dalies paskutiniam sakiniui prieštaraujančios pareigos nevykdymą, nes, kaip nurodyta šios nutarties 31 punkte, ji yra valstybės pagalbos schemos, įgyvendintos prieš priimant galutinį sprendimą, kuriuo konstatuojamas jos suderinamumas su vidaus rinka, dalis, pačios savaime prieštarauja šiai nuostatai, jeigu skiriamos už šios pareigos pažeidimą, padarytą laikotarpiu iki to sprendimo priėmimo.
34
Nagrinėjamu atveju iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo padarytų išvadų matyti, kad, pirma, Energetikos įstatymo 9a straipsnio 1 dalies 1 punkte numatyta pareiga gauti kilmės sertifikatus ir juos pateikti URE pirmininkui, kad jie būtų panaikinti, yra valstybės pagalbos schemos, nustatytos Lenkijos teisės sistemoje pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies paskutinį sakinį, nes ši schema buvo įgyvendinta prieš Komisijai priimant galutinį sprendimą, kuriuo ji buvo pripažinta suderinama su vidaus rinka, dalis; antra, dėl to tokia pareiga laikotarpiu iki to sprendimo priėmimo prieštaravo šio 108 straipsnio 3 dalies paskutiniam sakiniui; galiausiai sankcija R. buvo skirta už pažeidimą, padarytą šiuo neteisėtumo laikotarpiu.
35
Tokiomis aplinkybėmis, kurias prireikus turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, tokia sankcija, kokia buvo skirta R., atsižvelgiant į šios nutarties 24–32 punktuose nurodytą jurisprudenciją, turėtų būti pripažinta prieštaraujančia SESV 108 straipsnio 3 dalies paskutiniam sakiniui.
36
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti: SESV 108 straipsnio 3 dalies paskutinis sakinys, siejamas su ESS 4 straipsnio 3 dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama skirti įmonei piniginę baudą už pareigos, kuri yra valstybės pagalbos priemonės, įgyvendintos prieš Komisijai priimant galutinį sprendimą, kuriuo konstatuojamas šios pagalbos suderinamumas su vidaus rinka, dalis, pažeidimą, jeigu atitinkamas pažeidimas padarytas laikotarpiu iki to sprendimo priėmimo.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
37
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (septintoji kolegija) nutaria:
SESV 108 straipsnio 3 dalies paskutinis sakinys, siejamas su ESS 4 straipsnio 3 dalimi,
turi būti aiškinamas taip:
pagal jį draudžiama skirti įmonei piniginę baudą už pareigos, kuri yra valstybės pagalbos priemonės, įgyvendintos prieš Europos Komisijai priimant galutinį sprendimą, kuriuo konstatuojamas šios pagalbos suderinamumas su vidaus rinka, dalis, pažeidimą, jeigu atitinkamas pažeidimas padarytas laikotarpiu iki to sprendimo priėmimo.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: lenkų.