62023TJ0379
BENDROJO TEISMO (aštuntoji kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėties) SPRENDIMAS
2026 m. kovo 4 d. (
*1
)
„Dempingas – Tam tikrų iš Turkijos siunčiamų karštai valcuotų nerūdijančiojo plieno lakštų ir ritinių importas – Galutinio antidempingo muito, nustatyto tam tikriems Indonezijos kilmės karštai valcuotiems nerūdijančiojo plieno lakštams ir ritiniams, taikymo išplėtimas tokiam importui – Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2023/825 – Vengimas – Sąvoka „surinkimo operacija“ – Sąvoka „užbaigimo operacija“ – Reglamento (ES) 2016/1036 13 straipsnio 2 dalis – Teisės klaida“
Byloje T‑379/23
Çolakoğlu Metalurji AŞ, įsteigta Stambule (Turkija), atstovaujama advokatų J. Cornelis ir F. Graafsma,
ieškovė,
prieš
Europos Komisiją, atstovaujamą L. Di Masi, R. Pethke ir J. Zieliński,
atsakovę,
palaikomą
Eurofer, Association européenne de l’acier, AISBL, įsteigtos Briuselyje (Belgija), atstovaujamos advokatų O. Prost, C. Bouvarel, M. Parys ir O. Chef,
įstojusios į bylą šalies,
BENDRASIS TEISMAS (aštuntoji kolegija, kurioje posėdžiauja penki teisėjai),
kurį per pasitarimus sudarė kolegijos pirmininko pareigas einantis G. De Baere (pranešėjas), teisėjai D. Petrlík, K. Kecsmár, S. Kingston ir H. Cassagnabère,
posėdžio sekretorė I. Kurme, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
įvykus 2025 m. rugsėjo 11 d. posėdžiui,
priima šį
Sprendimą
1
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu ieškovė Çolakoğlu Metalurji AŞ prašo panaikinti 2023 m. balandžio 17 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2023/825, kuriuo antidempingo muito, nustatyto Įgyvendinimo reglamentu (ES) 2020/1408 tam tikriems importuojamiems Indonezijos kilmės karštai valcuotiems nerūdijančiojo plieno lakštams ir ritiniams, taikymas išplečiamas tam tikriems importuojamiems karštai valcuotiems nerūdijančiojo plieno lakštams ir ritiniams, siunčiamiems iš Turkijos ir deklaruojamiems arba nedeklaruojamiems kaip Turkijos kilmės (OL L 103, 2023, p. 12; toliau – ginčijamas reglamentas), kiek šis reglamentas su ja susijęs.
Ginčo aplinkybės
2
Ieškovė yra Turkijos eksportuojanti karštai valcuotų nerūdijančiojo plieno lakštų ir ritinių (toliau – SSHR) gamintoja. SSHR gaminami iš nerūdijančiojo plieno plokščių.
3
2020 m. spalio 6 d. Europos Komisija priėmė Įgyvendinimo reglamentą (ES) 2020/1408, kuriuo tam tikriems importuojamiems Indonezijos, Kinijos Liaudies Respublikos ir Taivano kilmės karštai valcuotiems nerūdijančiojo plieno lakštams ir ritiniams nustatomas galutinis antidempingo muitas ir galutinai surenkamas laikinasis antidempingo muitas (OL L 325, 2020, p. 26; toliau – pirminis reglamentas). Galutiniai antidempingo muitai, nustatyti pirminiu reglamentu visiems Indonezijos eksportuojantiems gamintojams, sudarė 17,3 %.
4
Gavusi įstojusios į bylą šalies Eurofer, Association européenne de l’acier, AISBL skundą, 2022 m. liepos 26 d. Komisija priėmė Įgyvendinimo reglamentą (ES) 2022/1310, kuriuo inicijuojamas tyrimas dėl galimo antidempingo priemonių, nustatytų Įgyvendinimo reglamentu 2020/1408 Indonezijos kilmės tam tikriems importuojamiems karštai valcuotiems nerūdijančiojo plieno lakštams ir ritiniams, vengimo importuojant iš Turkijos siunčiamus tam tikrus karštai valcuotus nerūdijančiojo plieno lakštus ir ritinius, deklaruojamus arba nedeklaruojamus kaip Turkijos kilmės, ir įpareigojama tokius importuojamus produktus registruoti (OL L 198, 2022, p. 8), pagal, be kita ko, 2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/1036 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (OL L 176, 2016, p. 21; toliau – pagrindinis reglamentas) 13 straipsnio 3 dalį.
5
Užbaigusi šį tyrimą Komisija priėmė ginčijamą reglamentą. Šiame reglamente ji konstatavo, kad pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje numatytos sąlygos, būtinos galiojančių antidempingo priemonių vengimui konstatuoti, yra įvykdytos.
6
Konkrečiai dėl sąlygos, kad prekybos tarp trečiosios šalies ir Europos Sąjungos pobūdžio pasikeitimą turi lemti vykdoma praktika, procesas ar veikla, kurių negalima paaiškinti jokia kita pakankamai pagrįsta priežastimi ar pateisinamomis ekonominėmis aplinkybėmis, išskyrus muito nustatymą, Komisija pažymėjo, kad ieškovė ir pagal Italijos teisę įsteigta bendrovė Marcegaglia Specialties SpA sudarė žaliavų perdirbimo susitarimą. Pagal šį susitarimą Marcegaglia Specialties pirko nerūdijančiojo plieno plokštes Indonezijoje, gabeno jas į Turkiją, kad ieškovė juos perdirbtų į SSHR, prieš importuodama šiuos SSHR į Sąjungą.
7
Komisija konstatavo, kad šis žaliavų perdirbimo susitarimas laikytinas užbaigimo operacija, kuri patenka į „surinkimo operacijos“ sąvoką pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalį. Šiuo klausimu ji iš esmės patikslino, kad šioje nuostatoje įtvirtintas terminas „surinkimo operacija“„apima ne tik operacijas, susijusias su sudėtinio gaminio dalių surinkimu, bet taip pat gali apimti ir tolesnio perdirbimo, t. y. produkto užbaigimo, operacijas“.
8
Komisija taip pat pažymėjo, pirma, kad Indonezijos kilmės nerūdijančiojo plieno plokštės sudarė beveik 100 % visos surinkto arba užbaigto produkto dalių vertės ir, antra, kad surinkimo arba užbaigimo operacijai panaudotų dalių pridėtinė vertė buvo mažesnė nei 25 % gamybos sąnaudų, kaip reikalaujama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punktą.
9
Manydama, kad buvo įvykdytos visos pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nustatytos sąlygos, Komisija padarė išvadą, kad pirminiame reglamente importuojamiems Indonezijos kilmės SSHR nustatyto antidempingo muito vengiama importuojant tam tikrus iš Turkijos ieškovės siunčiamus SSHR.
10
Atsižvelgdama į tai, kad su ieškove susijusios išvados dėl vengimo veiksmų buvo tipiškos visam importui iš Turkijos, Komisija nusprendė išplėsti 17,3 % galutinio antidempingo muito, taikomo „visoms kitoms Indonezijos bendrovėms“, nustatyto pirminiu reglamentu, taikymą tam tikriems iš Turkijos siunčiamiems importuojamiems SSHR, deklaruojamiems arba nedeklaruojamiems kaip Turkijos kilmės.
Šalių reikalavimai
11
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamą reglamentą, kiek jis su ja susijęs,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
12
Komisija, palaikoma įstojusios į bylą šalies, Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
13
Grįsdama ieškinį ieškovė nurodo du pagrindus, susijusius, pirma, su pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 ir 2 dalių pažeidimu ir, antra, su to paties reglamento 13 straipsnio 1 ir 4 dalių, proporcingumo principo ir pagrindinių procesinių teisių pažeidimu, taip pat piktnaudžiavimu įgaliojimais.
14
Pirmajame pagrinde ieškovė teigia, kad SSHR gamyba Turkijoje nėra „surinkimo operacija“, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies ketvirtos pastraipos d punktą ir 2 dalį. Taigi Komisija neįrodė, kad egzistuoja „veiksmai, procesas ar veikla“, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą. Todėl viena iš kumuliacinių sąlygų, kurių reikalaujama pagal šią nuostatą, kad būtų galima konstatuoti galiojančių antidempingo priemonių vengimą, nėra įvykdyta.
15
Komisija, palaikoma įstojusios į bylą šalies, mano, kad ji teisingai nusprendė, jog nerūdijančiojo plieno plokščių perdirbimas į SSHR yra užbaigimo operacija, patenkanti į sąvoką „surinkimo operacija“, kaip ji suprantama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies ketvirtos pastraipos d punktą ir 2 dalį.
16
Šiuo klausimu pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį, kai galiojančių priemonių yra vengiama, pagal šį reglamentą nustatyti antidempingo muitai gali būti išplečiami panašaus produkto, kuris gali būti ir nežymiai pakeistas, ir nepakeistas, importui iš trečiųjų valstybių arba nežymiai pakeisto panašaus produkto importui iš valstybės, kuriai taikomos priemonės, arba tų produktų sudedamosioms dalims.
17
Pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį antidempingo priemonių vengimas yra nustatomas, kai įvykdomos keturios sąlygos. Pirma, turi pasikeisti trečiosios šalies ir Sąjungos arba šalies bendrovių, kurioms taikomos priemonės, ir Sąjungos tarpusavio prekybos pobūdis. Antra, šį pokytį turi lemti veiksmai, procesas ar veikla, kurių negalima paaiškinti jokiomis kitomis pagrįstomis priežastimis ar ekonominiu pagrindimu, kaip tik muito nustatymu. Trečia, turi būti įrodymų, patvirtinančių, kad Sąjungos pramonei padaryta žala ar kad taisomasis antidempingo muito poveikis yra mažinamas. Ketvirta, turi būti dempingo buvimo įrodymų (2023 m. birželio 21 d. Sprendimo Hangzhou Dingsheng Industrial Group ir kt. / Komisija, T‑748/21, EU:T:2023:346, 28 punktas (nepaskelbtas Rink.); pagal analogiją taip pat žr. 2017 m. sausio 26 d. Sprendimo Maxcom / Chin Haur Indonesia, C‑247/15 P, C‑253/15 P ir C‑259/15 P, EU:C:2017:61, 55 punktą).
18
Kiek tai susiję su šio sprendimo 17 punkte priminta antrąja sąlyga, iš pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies ketvirtos pastraipos d punkto matyti, kad veiksmai, procesas ar veikla, kurių negalima paaiškinti jokia kita pakankamai pagrįsta priežastimi ar pateisinamomis ekonominėmis aplinkybėmis, išskyrus muito nustatymą, apima, be kita ko, „esant [pagrindinio reglamento 13 straipsnio] 2 dalyje nurodytoms aplinkybėms, dalių surinkimą surinkimo operacijomis Sąjungoje ar trečiojoje valstybėje“.
19
Pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalį surinkimo operacija trečiojoje valstybėje laikoma galiojančių priemonių vengimu, jei atitinka šioje nuostatoje išvardytas sąlygas. Tarp šių sąlygų yra sąlyga, kylanti kartu skaitant šio reglamento 13 straipsnio 2 dalies a punktą ir minėto reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punktą, pagal kurį reikalaujama, kad sudedamosios dalys, sudarančios 60 % ar daugiau visos surenkamo produkto sudedamųjų dalių vertės, būtų iš šalies, kuriai taikomos priemonės (toliau – sąlyga dėl 60 % ribos), ir sąlyga, kylanti iš šio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkto in fine, pagal kurią vengimu nelaikomas atvejis, kai surinkimo ar užbaigimo operacijų metu įvežtų sudedamųjų dalių pridėtinė vertė sudaro daugiau nei 25 % gamybos sąnaudų (toliau – sąlyga dėl 25 % ribos).
Dėl pirmojo pagrindo reikšmingumo
20
Įstojusi į bylą šalis tvirtina, kad pirmasis pagrindas yra nereikšmingas, nes net jei nerūdijančiojo plieno plokščių perdirbimas į SSHR neturėtų būti surinkimo ar užbaigimo operacija, tai bet kuriuo atveju būtų veiksmai, procesas ar veikla, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalyje numatytą antrąją sąlygą.
21
Vis dėlto, kaip Komisija pripažino atsakydama į Bendrojo Teismo proceso organizavimo priemonę, iš Įgyvendinimo reglamento 2022/1310 ir ginčijamo reglamento, visų pirma iš jo 4, 26 ir 44 konstatuojamųjų dalių, matyti, kad tyrimas dėl vengimo buvo inicijuotas, atliktas ir užbaigtas motyvuojant tuo, kad ieškovės Turkijoje atliktos nerūdijančiojo plieno plokščių perdirbimo į SSHR operacijos yra surinkimo ar užbaigimo operacijos, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalį. Iš minėtų reglamentų nematyti, kad Komisija ketino šias operacijas kvalifikuoti kitaip nei būtent surinkimo ar užbaigimo operacijas. Todėl ieškovė per administracinę procedūrą pasinaudojo savo procesinėmis teisėmis tik tiek, kiek tai susiję su šiuo kvalifikavimu.
22
Taigi reikia konstatuoti, kad jei pirmasis ieškinio pagrindas būtų pripažintas pagrįstu, dėl jo ginčijamas reglamentas būtų panaikintas tiek, kiek jis susijęs su ieškove. Todėl įstojusios į bylą šalies argumentai, susiję su tuo, kad pirmasis pagrindas yra nereikšmingas, turi būti atmesti.
Dėl pirmojo pagrindo pagrįstumo
23
Ieškovė teigia, jog tam, kad būtų surinkimo operacija, kaip ji suprantama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies ketvirtos pastraipos d punktą ir 2 dalį, reikia, kad būtų kelios sudedamosios dalys ir kad jos būtų surinktos. Nagrinėjamu atveju nerūdijančiojo plieno plokštės perdirbamos į SSHR, nepridedant kitų „sudedamųjų dalių“ viename gamybos etape.
24
Be to, Komisija klaidingai nusprendė, kad nerūdijančiojo plieno plokščių perdirbimas į SSHR yra užbaigimo operacija, patenkanti į sąvoką „surinkimo operacija“, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalį. Šiuo klausimu ieškovė mano, kad atsižvelgiant į tai, jog pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies ketvirtos pastraipos d punkte ir 2 dalyje minimos tik surinkimo operacijos, o nuoroda į surinkimo ar užbaigimo operacijas yra tik šio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkte numatytos sąlygos dėl 25 % ribos dalis, negalima konstatuoti, kad minėtos nuostatos apima užbaigimo operacijas, kai neatliekamas joks surinkimas.
25
Pirma, ieškovė priduria, kad sąlygoje dėl 25 % ribos vartojami žodžiai „sudedamosios dalys“ daugiskaita, todėl bet kuriuo atveju užbaigiant gamybą reikėjo kelių sudedamųjų dalių. Antra, dėl sąlygos dėl 60 % ribos pažymėtina, kad ji netektų prasmės, jei būtų taikoma gamybos užbaigimo operacijoms, kuriose naudojama tik viena „sudedamoji dalis“, kaip antai nerūdijančiojo plieno plokščių perdirbimui į SSHR.
26
Ieškovės teigimu, jos pateiktas pagrindinio reglamento 13 straipsnio aiškinimas nekenkia nei antidempingo muitų veiksmingumui, nei tikslui, kad jų nebūtų vengiama. Priešingai, nei teigia Komisija, sąvoka „vengimas“, o ne sąvoka „surinkimo operacija“ pagal jurisprudenciją turi būti aiškinama plačiai.
27
Dėl pagrindinio reglamento 13 straipsnio genezės ieškovė mano, kad jei teisės aktų leidėjas būtų norėjęs, jog sąvoka „surinkimo operacija“ apimtų ir užbaigimo operacijas, kuriose neatliekamas joks surinkimas, jis būtų vartojęs sąvoką „surinkimo ar užbaigimo operacija“ ir pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies ketvirtos pastraipos d punkte ir 2 dalyje.
28
Komisija tvirtina, kad sąvoka „surinkimo operacija“, kaip ji suprantama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies ketvirtos pastraipos d punktą ir 2 dalį, apima du skirtingus scenarijus, t. y. pirma, surinkimo operaciją – suprantamą siaurai, – kurią sudaro gamybos procesas, kai gaminant galutinį produktą sumontuojamos skirtingos sudedamosios dalys, ir, antra, gamybos užbaigimo operaciją. Sąvoka „gamybos užbaigimas“ apima visas operacijas, kurios apima tolesnį perdirbimą, t. y. produkto apdirbimą. Kitaip tariant, ši sąvoka reiškia veiksmus, kuriais pusgaminis ar medžiaga, t. y. vienintelė žaliava, perdirbami į galutinį produktą.
29
Komisijos teigimu, tai, kad pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies ketvirtos pastraipos d punkte nurodyta, jog veiksmai, procesas ar veikla, dėl kurių vengiama priemonių, apima surinkimo operacijas „esant [13 straipsnio] 2 dalyje nurodytoms aplinkybėms“, reiškia, kad reikia ieškoti sąvokos „surinkimo operacija“ reikšmės minėto reglamento 13 straipsnio 2 dalies tekste. Šioje nuostatoje konkrečiai minimos surinkimo ar užbaigimo operacijos pagal sąlygą dėl 25 % ribos. Jungtuko „ar“ vartojimas rodo, kad surinkimo ir užbaigimo operacijoms turėtų būti suteikta atskira reikšmė.
30
Turėtų būti laikoma, kad sąvoka „sudedamosios dalys“ apima ir įvairias surenkant naudojamas sudedamąsias dalis, ir pusgaminius ar kitas žaliavas, naudojamas „užbaigimo“ operacijoms, neatsižvelgiant į tai, ar jos yra vienintelės, kaip šiuo atveju, ar jų yra daugiau.
31
Be to, remdamasi, be kita ko, 2019 m. rugsėjo 12 d. Sprendimu Komisija / Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:717), Komisija teigia, kad pagrindinio reglamento 13 straipsnis turi būti aiškinamas plačiai, siekiant išsaugoti jo veiksmingumą. Jame pateiktas pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies aiškinimas leistų kovoti su visa produktų, be kita ko, su juodųjų ir spalvotųjų metalų (geležies, plieno, aliuminio) produktų iš vienintelių pusgaminių, kurie buvo perkelti į trečiąsias šalis, gamybos praktika, užtikrinant sistemos proporcingumą ir įmonių teisinį saugumą.
32
Dėl pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies genezės pažymėtina, jog ji įrodo, kad sąvoka „surinkimas“ visada buvo plati ir kad kovos su vengimu nuostata buvo parengta taip, kad būtų lanksti ir apribota tik kiekybinėmis ribomis, susijusiomis su sudedamųjų dalių, importuotų iš šalies, kuriai taikomos priemonės, dalimi ir šių sudedamųjų dalių pridėtine verte vykdant operaciją.
33
Pirmiausia reikia pažymėti, kad įprasta „surinkimo“ reikšmė yra kelių sudedamųjų dalių surinkimas siekiant suformuoti daiktą. Be to, šalys sutaria dėl šios apibrėžties.
34
Neginčijama, kad SSHR gamyba vykdoma viename gamybos etape, kurį sudaro vienintelės sudedamosios dalies, t. y. nerūdijančiojo plieno plokščių, šildymas, paskui karštas valcavimas. Taigi, kaip šalys patvirtino per teismo posėdį, nerūdijančiojo plieno plokščių perdirbimo į SSHR procesas nėra surinkimas, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 33 punkte pateiktą apibrėžtį.
35
Vis dėlto iš ginčijamo reglamento 87 ir 88 konstatuojamųjų dalių matyti, kad Komisija konkrečiai kvalifikavo nerūdijančiojo plieno plokščių perdirbimą į SSHR kaip užbaigimo operaciją, kurią apima sąvoka „surinkimo operacija“, kaip ji suprantama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalį (žr. šio sprendimo 7 punktą).
36
Todėl reikia patikrinti, ar nerūdijančiojo plieno plokščių perdirbimas į SSHR gali būti laikomas užbaigimo operacija, patenkančia į „surinkimo operacijos“ sąvoką, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalyje.
37
Taigi šalys iš esmės nesutaria dėl klausimo, ar sąvoka „užbaigimo operacija“, patenkanti į sąvoką „surinkimo operacija“, turi būti suprantama kaip apimanti vienos žaliavos perdirbimo į galutinį produktą operacijas, kurios neapima jokio surinkimo, kaip antai nerūdijančiojo plieno plokščių perdirbimo į SSHR, kaip teigia Komisija, palaikoma įstojusios į bylą šalies, ar kaip apimanti tik operacijas, susijusias su kelių sudedamųjų dalių surinkimu, kaip teigia ieškovė.
38
Todėl būtina nustatyti pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkte vartojamos sąvokos „baigimo operacija“ apimtį.
39
Šiuo klausimu pagal suformuotą jurisprudenciją aiškinant Sąjungos teisės nuostatą būtina atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į jos kontekstą bei aktu, kuriame ji įtvirtinta, siekiamus tikslus. Sąjungos teisės nuostatos genezė taip pat gali suteikti svarbios informacijos ją aiškinant (žr. 2024 m. rugsėjo 3 d. Sprendimo Illumina ir Grail / Komisija, C‑611/22 P ir C‑625/22 P, EU:C:2024:677, 116 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2025 m. gegužės 8 d. Sprendimo Provincie Oost-Vlaanderen ir Sogent, C‑236/24, EU:C:2025:321, 21 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Dėl pažodinio ir kontekstinio aiškinimo
40
Pirmiausia, kaip ginčijamo reglamento 88 konstatuojamojoje dalyje pažymėjo Komisija, reikia konstatuoti, kad pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkte vartojama sąvoka „baigimo operacija“ šiame reglamente neapibrėžta.
41
Be to, reikia konstatuoti, kaip tai daro Komisija, kad pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkto tam tikrų kalbinių versijų formuluotės skiriasi dėl sąvokos „baigimo operacija“, kiek tai susiję su sąlyga dėl 25 % ribos. Iš tiesų, pavyzdžiui, šios nuostatos versijose anglų (completion operation), italų (operazione di completamento), nyderlandų (voltooiingswerkzaamheden), vokiečių (Fertigstellung) ir graikų (diadikasia symplírosis) kalbomis vartojami žodžiai daro nuorodą tik į sąvoką „baigimas“. Tačiau šios nuostatos versijose prancūzų (opération d’achèvement de la fabrication) ir slovėnų (končne izdelave) kalbomis patikslinama, kad tai yra „gamybos“ užbaigimas. Tos pačios nuostatos versijose portugalų (operação de fabrico), estų (valmistamise) ir suomių (valmistuksessa) kalbomis daroma nuoroda į sąvoką „gamybos operacijos“, o ne į užbaigimo idėją.
42
Remiantis suformuota jurisprudencija, vienoje kalbinių versijų vartojama Sąjungos teisės nuostatos formuluotė negali būti vienintelis šios nuostatos aiškinimo pagrindas ar įgyti prioritetą kitų kalbinių versijų atžvilgiu. Toks požiūris nebūtų suderinamas su vienodo Sąjungos teisės taikymo reikalavimu. Jei kalbinės versijos nesutampa, nuostata turi būti aiškinama atsižvelgiant į teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, bendrą struktūrą ir tikslą (žr. 2025 m. rugsėjo 4 d. Sprendimo Hakamp, C‑203/24, EU:C:2025:662, 34 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
43
Dėl konteksto Bendrasis Teismas jau yra nusprendęs, kad, priešingai nei surinkimo operacijos, užbaigimo operacijos nepatenka į pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies ketvirtos pastraipos a–d punktuose išvardytus veiksmus, procesą ar veiklą, kurie gali būti laikomi vengimu, kaip tai suprantama pagal to paties reglamento 13 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą. Nuoroda į sąvoką „baigimo operacija“ pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkto dalyje, kurioje nurodytos sąlygos, kuriomis laikoma, kad surinkimo operacija vengiama galiojančių priemonių, vis dėlto leidžia konstatuoti, kad užbaigimo operacijos patenka į minėto reglamento 13 straipsnio 2 dalies taikymo sritį. Šiomis sąlygomis baigimo operacijos gali būti aiškinamos kaip surinkimo operacijų atmaina (šiuo klausimu žr. 2024 m. gruodžio 4 d. Sprendimo PGTEX Morocco / Komisija, T‑245/22, EU:T:2024:879, 112–114 punktus ir 2024 m. gruodžio 4 d. Sprendimo PGTEX Morocco / Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, 133–135 punktus).
44
Be to, Bendrasis Teismas nusprendė, kad nors tiesa, jog sąvokos „surinkimo operacija“ ir „baigimo operacija“ yra skirtingos, o tai patvirtina jungtuko „ar“ vartojimas tarp šių dviejų sąvokų pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkte, tai netrukdo sąvokos „užbaigimas“ laikyti sąvoka, kurią galima įtraukti į sąvoką „surinkimas“, taigi ir pripažinti, kad užbaigimo operacijos gali būti įtrauktos į surinkimo operacijas, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalį (šiuo klausimu žr. 2024 m. gruodžio 4 d. Sprendimo PGTEX Morocco / Komisija, T‑245/22, EU:T:2024:879, 116 punktą ir 2024 m. gruodžio 4 d. Sprendimo PGTEX Morocco / Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, 137 punktą).
45
Atsižvelgiant į tai, kad, remiantis šio sprendimo 43 ir 44 punktuose nurodyta jurisprudencija, užbaigimo operacijos yra įtrauktos į surinkimo operacijas ir yra jų atmaina, reikia konstatuoti, kaip tai daro ieškovė, kad užbaigimo operacijos negali apimti vienos žaliavos perdirbimo į galutinį produktą operacijų, kuriose nėra jokio surinkimo, suprantamo kaip kelių sudedamųjų dalių, sudarančių daiktą, sujungimas (žr. šio sprendimo 33 punktą).
46
Be to, priešingai, nei teigia Komisija, iš to, kad sąvoka „užbaigimo operacija“ turi kitokią reikšmę nei „surinkimo operacija“, negalima daryti išvados, kad užbaigimo operacijos gali apimti vienos žaliavos perdirbimo į galutinį produktą operacijas, kuriose nėra jokio surinkimo.
47
Iš tiesų, kaip matyti iš šio sprendimo 43 ir 44 punktuose nurodytos jurisprudencijos, net jei sąvoka „užbaigimas“ skiriasi nuo sąvokos „surinkimas“, vis dėlto ji ir toliau patenka į šią sąvoką.
48
Šiuo klausimu, neatsižvelgiant į ieškovės teiginį, kad gamybos užbaigimo operacija vykdoma po surinkimo operacijos, reikia konstatuoti, kad pagal jurisprudenciją yra įvairių operacijų, kurias apima sąvoka „surinkimas“ (šiuo klausimu žr. 2024 m. gruodžio 4 d. Sprendimo PGTEX Morocco / Komisija, T‑245/22, EU:T:2024:879, 116 punktą ir 2024 m. gruodžio 4 d. Sprendimo PGTEX Morocco / Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, 137 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
49
Bet kuriuo atveju pakanka pažymėti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 43 ir 44 punktuose nurodytos jurisprudencijos, užbaigimo operacijų apimtis negali viršyti kategorijos, kuriai jos priklauso, t. y. surinkimo operacijų, apimties.
50
Pirma, išvadą, kad užbaigimo operacijos yra surinkimo operacijų atmaina ir todėl negali apimti vienos žaliavos perdirbimo operacijų, kuriose nėra surinkimo operacijų, patvirtina pagrindinio reglamento 20 konstatuojamoji dalis, kurioje kaip praktikos, leidžiančios išvengti antidempingo priemonių, pavyzdys nurodytas „produktų surinkimas Sąjungoje ar trečiojoje valstybėje“, kuriam Sąjungos teisės aktais siekiama užkirsti kelią, neminint sąvokos „užbaigimo operacija“.
51
Antra, šio sprendimo 50 punkte padarytą išvadą taip pat patvirtina žodžio „sudedamosios dalys“ vartojimas, kiek tai susiję su sąlyga dėl 60 % ribos ir sąlyga dėl 25 % ribos.
52
Iš tiesų, kaip matyti iš šio sprendimo 19 punkto, pagal šias sąlygas, siekiant įrodyti, kad surinkimo operacija vengiama galiojančių antidempingo priemonių, pirma, „sudedamosios dalys“, kurių kilmės šalis yra valstybė, kuriai taikomos priemonės, turi sudaryti 60 % ar daugiau visos „surenkamo produkto dalių“ vertės ir, antra, iš esmės surinkimo ar užbaigimo operacijos metu „įtrauktų dalių“ pridėtinė vertė turi būti mažesnė nei 25 % gamybos sąnaudų.
53
Kaip teisingai teigia ieškovė, sąvokos „sudedamosios dalys“ vartojimas daugiskaita pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkte, siejamas su vienaskaitos forma vartojamu žodžių junginiu „surenkamas produktas“, patvirtina aiškinimą, kad ši nuostata susijusi su surinkimo ar užbaigimo operacijomis, kai kelios dalys surenkamos, kad sudarytų vieną daiktą.
54
Todėl reikia atmesti Komisijos argumentą, kad žodis „sudedamosios dalys“ gali reikšti ne tik daug žaliavų, bet, kaip šiuo atveju, vieną žaliavą.
55
Be to, nors tiesa, kad, kaip teigia Komisija, sąvokos „sudedamosios dalys“ vartojimas daugiskaita pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkte nebūtinai reiškia, kad ji turi būti aiškinama kaip reiškianti kitokio tipo sudedamąsias dalis, vis dėlto tai reiškia, kad yra kelios sudedamosios dalys, neatsižvelgiant į tai, ar jos yra tapačios, ar ne.
56
Taip pat pažymėtina, kad sąvokos „[įtrauktos] sudedamosios dalys“ vartojimas, kiek tai susiję su sąlyga dėl 25 % ribos, taip pat reiškia, kad vykdant gamybos užbaigimo operaciją turi būti pridėta keletas sudedamųjų dalių.
57
Trečia, šio sprendimo 50 punkte padarytą išvadą patvirtina sąlygos dėl 60 % ribos analizė, pagal kurią reikia patikrinti, ar 60 % ar daugiau visos surenkamo produkto sudedamųjų dalių vertės yra iš šalies, kuriai taikomos priemonės.
58
Iš tiesų, kaip teisingai teigia ieškovė, ši sąlyga praranda veiksmingumą vienos žaliavos perdirbimo atveju, nes 60 % riba būtinai įvykdoma perdirbant vieną žaliavą iš šalies, kuriai taikomos priemonės, arba ji netaikoma, kai perdirbama viena žaliava ne iš šalies, kuriai taikomos priemonės. Tokiu atveju, nesant kelių sudedamųjų dalių surinkimo, nereikia skaičiuoti sudedamųjų dalių iš šalies, kuriai taikomos priemonės, dalies, palyginti su bendra nagrinėjamojo produkto sudedamųjų dalių verte.
59
Šiuo klausimu reikia priminti, kad kai Sąjungos teisės nuostatą galima aiškinti įvairiai, pirmenybę reikia teikti tam aiškinimui, kuris užtikrintų jos veiksmingumą (žr. 2025 m. rugpjūčio 1 d. Sprendimo Tradeinn Retail Services, C‑76/24, EU:C:2025:593, 43 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2025 m. birželio 25 d. Sprendimo RWE Supply & Trading / ACER, T‑95/23, EU:T:2025:632, 38 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
60
Be to, Komisijos argumentą, kad sąlyga dėl 60 % ribos gali būti vertinama bendros įmonės gamybos lygmeniu, atsižvelgiant į visas gamybos sąnaudas, naudotas produkto gamybos procese per priemonių vengimo tiriamąjį laikotarpį, paneigia pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkte vartojama sąvoka „vis[a] surenkamo produkto sudedamųjų dalių vert[ė]“. Iš tiesų šie žodžiai reiškia, kad sudedamųjų dalių iš šalies, kuriai taikomos priemonės, dalis turi būti apskaičiuojama atsižvelgiant į bendrą sudedamųjų dalių, naudojamų kiekvieno atskiro produkto gamybai, vertę.
61
Galiausiai reikia pažymėti, kad negalima pritarti Komisijos argumentui, pateiktam atsakant į Bendrojo Teismo proceso organizavimo priemonę, pagal kurį 2024 m. gruodžio 4 d. Sprendimas PGTEX Morocco / Komisija (T‑245/22, EU:T:2024:879) ir 2024 m. gruodžio 4 d. Sprendimas PGTEX Morocco / Komisija (T‑246/22, EU:T:2024:880) patvirtina, kad žaliavų perdirbimas patenka į sąvoką „užbaigimo operacija“. Iš tiesų pakanka konstatuoti, kad šiuose sprendimuose Bendrasis Teismas nepriėmė sprendimo dėl klausimo, ar ši sąvoka gali reikšti vienos žaliavos perdirbimo operacijas, kurios nesusijusios su jokiu surinkimu. Be to, nors šiuose sprendimuose Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad Komisija galėjo nagrinėti bylose, kuriose buvo priimti minėti sprendimai, aptariamą stiklo pluošto pusverpalių audimo ar siuvimo procesą remdamasi sąvoka „užbaigimas“, pakanka konstatuoti, kad, kaip per teismo posėdį pripažino Komisija, per audimo ar siuvimo procesą sujungiami keli stiklo pluošto pusverpaliai. Atsižvelgiant į tai, kad šis procesas susijęs su surinkimo forma, iš šių sprendimų negalima daryti jokios išvados dėl klausimo, ar vienos žaliavos perdirbimo operacijos, kuriose neatliekamas joks surinkimas, kaip šiuo atveju, gali būti laikomos užbaigimo operacijomis, kurias apima sąvoka „surinkimo operacija“.
62
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Komisijos teiginys, jog užbaigimo operacijos, patenkančios į „surinkimo operacijų“ sąvoką, gali reikšti vienos žaliavos perdirbimo operacijas, kurioms nereikia atlikti jokio surinkimo, nėra pagrįstas pažodiniu ir kontekstiniu pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies aiškinimu.
63
Komisijos teiginio taip pat nepatvirtina pagrindinio reglamento tikslo analizė.
Dėl teleologinio aiškinimo
64
Pagal jurisprudenciją reglamento, nustatančio antidempingo muito taikymo išplėtimą, vienintelis tikslas yra užtikrinti jo veiksmingumą ir užkirsti kelią jo vengimui (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 12 d. Sprendimo Komisija / Kolachi Raj Industrial, C‑709/17 P, EU:C:2019:717, 96 punktą; 2024 m. gruodžio 4 d. Sprendimo PGTEX Morocco / Komisija, T‑245/22, EU:T:2024:879, 46 punktą ir 2024 m. gruodžio 4 d. Sprendimo PGTEX Morocco / Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, 42 punktą).
65
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad tarptautinės prekybos globalizacija suteikia įmonėms galimybę perkelti prekių gamybą į skirtingas šalis. Taigi Sąjungai svarbu turėti prekybos apsaugos priemones, kad būtų galima veiksmingai reaguoti į problemas, kylančias dėl tokios verslo aplinkos, užtikrinant veiksmingą Sąjungos pramonės apsaugą nuo dempingo kaina importuojamų produktų. Tarp šių priemonių kovos su priemonių vengimu taisyklės atlieka esminį vaidmenį užtikrinant Sąjungos priimtų antidempingo priemonių veiksmingumą (generalinio advokato G. Pitruzzella išvados byloje Komisija / Kolachi Raj Industrial, C‑709/17 P, EU:C:2019:303, 1 punktas).
66
Vis dėlto būtinybė užtikrinti galiojančių antidempingo priemonių veiksmingumą negali pateisinti plataus sąvokos „užbaigimo operacija“, patenkančios į pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytą „surinkimo operacijų“ sąvoką, pagal kurią užbaigimo operacijos gali reikšti vienos žaliavos perdirbimo operacijas, nesusijusias su jokiu surinkimu, aiškinimo.
67
Iš tiesų, net darant prielaidą, kad nuostatų dėl vengimo nepakanka tam tikroms operacijoms, galinčioms turėti didelį poveikį antidempingo priemonių veiksmingumui, kontroliuoti, reikia pažymėti, kad aiški pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies ketvirtos pastraipos d punkto ir 2 dalies formuluotė, susijusi su surinkimo operacijomis, kurios apibūdina kelių sudedamųjų dalių surinkimo operacijas vienam daiktui sudaryti (žr. šio sprendimo 33 punktą), iš esmės negali būti paneigta teleologiniu sąvokos „užbaigimo operacija“, kurią apima sąvoka „surinkimo operacija“, aiškinimu, nes dėl to gali būti išplėsta jos taikymo sritis, o tai turi nuspręsti tik Sąjungos teisės aktų leidėjas (pagal analogiją žr. 2020 m. spalio 1 d. Sprendimo Entoma, C‑526/19, EU:C:2020:769, 42 punktą; šiuo klausimu pagal analogiją taip pat žr. 2024 m. rugsėjo 3 d. Sprendimo Illumina ir Grail / Komisija, C‑611/22 P ir C‑625/22 P, EU:C:2024:677, 216 punktą). Toks teleologinis aiškinimas negali būti taikomas contra legem (pagal analogiją žr. 2020 m. spalio 1 d. Sprendimo Entoma, C‑526/19, EU:C:2020:769, 43 punktą).
68
Bet kuriuo atveju reikėtų pažymėti, kad pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalyje pateiktas veiksmų, procesų ar veiklos, kurie gali būti laikomi vengimu, sąrašas, įskaitant surinkimo operacijas. Tačiau šios įvairios vengimo praktikos rūšys yra tik kaip pavyzdžiai, kaip matyti iš žodžių junginio „inter alia“ (šiuo klausimu žr. 2018 m. balandžio 19 d. Sprendimo Asia Leader International (Cambodia) / Komisija, T‑462/15, EU:T:2018:196, 56 ir 57 punktus ir 2024 m. gruodžio 4 d. Sprendimo PGTEX Morocco / Komisija, T‑246/22, EU:T:2024:880, 109 punktą).
69
Be to, reikia priminti, kad pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalyje sąvoka „vengimas“ suformuluota labai bendrai, todėl Sąjungos institucijoms suteikiama plati diskrecija (2014 m. rugsėjo 4 d. Sprendimo Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:2154, 48 punktas ir 2023 m. birželio 21 d. Sprendimo Hangzhou Dingsheng Industrial Group ir kt. / Komisija, T‑748/21, EU:T:2023:346, 44 punktas).
70
Todėl, kaip teisingai teigia ieškovė, naudodamasi plačia diskrecija Komisija gali išnagrinėti, kiek vienos žaliavos iš atitinkamos šalies, kuriai taikomos galiojančios antidempingo priemonės, perdirbimas trečiojoje šalyje, siekiant sudaryti produktą, tapatų ar panašų į tą, kuriam taikomos minėtos priemonės, gali būti laikomas vengimu, net jei tokia praktika neatitinka užbaigimo operacijų, kurias apima sąvoka „surinkimo operacija“, jeigu tenkinamos kitos pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje reikalaujamos sąlygos.
71
Taigi Komisija nepagrįstai teigia, kad jos pateikto sąvokos „užbaigimo operacija“ aiškinimo atmetimas labai pakenktų Sąjungos gebėjimui veiksmingai kovoti su vengimu.
72
Todėl Komisijos teiginys, kad užbaigimo operacijos, patenkančios į „surinkimo operacijų“ sąvoką, gali reikšti vienos žaliavos perdirbimo operacijas, kurioms nereikia atlikti jokio surinkimo, nėra pagrįstas pažodiniu ir kontekstiniu pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies aiškinimu.
73
Komisijos teiginio taip pat nepatvirtina šios nuostatos genezės analizė.
Dėl istorinio aiškinimo
74
Reikia pažymėti, kad, siekiant kovoti su praktika, kai galutinių produktų eksportas pakeičiamas atsarginėmis dalimis, kurios vėliau surenkamos valstybės narės teritorijoje „surinkimo gamyklose“, 1987 m. birželio 22 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 1761/87, iš dalies keičiančiu Reglamentą (EEB) Nr. 2176/84 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina ir subsidijuoto importo iš Europos ekonominės bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 167, 1987, p. 9), į 1984 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2176/84 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina ir subsidijuoto importo iš Europos ekonominės bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 201, 1984, p. 1) 13 straipsnį buvo įtraukta 10 dalis, kurioje tam tikromis sąlygomis numatyta nustatyti galutinį antidempingo muitą produktams, kurie buvo surinkti arba pagaminti Sąjungoje (generalinio advokato Y. Bot išvados byloje Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:261, 9 punktas).
75
Konkrečiau kalbant, Reglamente Nr. 1761/87 buvo numatyta galimybė nustatyti galutinį antidempingo muitą į Sąjungą importuojamiems produktams po to, kai juos surinko ar pagamino įmonė, susijusi su vienu iš gamintojų (ar jai priklausanti), kurių panašių produktų eksportui taikomas galutinis antidempingo muitas, su sąlyga, kad, be kita ko, „surinkimuose ar gamybos operacijose naudojamų sudedamųjų dalių arba medžiagų vertė ne mažiau kaip 50 % viršija visų kitų naudojamų dalių ar medžiagų vertę“.
76
Vėliau antidempingo priemonių vengimo klausimas buvo aptartas derybose iki 1994 m. Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (OL L 336, 1994, p. 11; toliau – 1994 m. GATT) ir Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) steigimo sutarties priede esančios Sutarties dėl 1994 m. GATT VI straipsnio įgyvendinimo (OL L 336, 1994, p. 103), patvirtintos 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimu 94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994) priimtų susitarimų patvirtinimo Europos bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu (OL L 336, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 21 t., p. 80) sudarymo. Visų pirma, 1991 m. gruodžio 20 d. GATT derybų dėl Prekybos komiteto baigiamojo akto projekte, kuriame pateikiami daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde rezultatai (MTN.TNC/W/FA) (toliau – Dunkel projektas), buvo numatyta nuostata, pagal kurią valstybės gali į importuojamai prekei taikomos galiojančios antidempingo priemonės taikymo sritį įtraukti dalis ar komponentus, skirtus galutiniam surinkimui ar apdorojimui importuojančioje valstybėje, jei laikomasi kelių sąlygų. Tačiau, kadangi PPO lygmens susitarimas dėl priemonių vengimo nebuvo pasiektas, GATT 1994 galiausiai nėra jokių nuostatų šiuo klausimu (šiuo klausimu žr. generalinio advokato Y. Bot išvados byloje Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:261, 10 punktą ir generalinio advokato G. Pitruzzella išvados byloje Komisija / Kolachi Raj Industrial, C‑709/17 P, EU:C:2019:303, 37 punktą).
77
Šiomis aplinkybėmis 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 3283/94 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 349, 1994, p. 1) Sąjunga nusprendė vienašališkai nustatyti naujas priemones, kurios skyrėsi nuo ankstesnių priemonių, nes, pirma, jos apima ir kitas vengimo formas nei surinkimo operacijos ir, antra, kiek tai susiję su surinkimo operacijomis, apima tiek vykdomas trečiosiose šalyse, tiek valstybėje narėje (šiuo klausimu žr. generalinio advokato Y. Bot išvados byloje Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:261, 11 punktą).
78
Reglamento Nr. 3283/94 13 straipsnio 1 dalyje pateikta bendra vengimo apibrėžtis, o minėto reglamento 13 straipsnio 2 dalis konkrečiai skirta surinkimo operacijoms. Pastarojoje dalyje buvo numatyta, kad „surinkimo operacijos Bendrijoje ar trečiojoje valstybėje [buvo] laikomos galiojančių priemonių vengimu, jeigu: <…> ii) dalys sudar[ė] ne mažiau kaip 60 % visos surinkto produkto dalių vertės, išskyrus atvejus, kai surinkimo arba gamybos užbaigimo proceso metu įtrauktų dalių pridėtinė vertė buvo didesnė nei 25 % gamybos sąnaudų“.
79
Reglamento Nr. 3283/94 13 straipsnio turinys vėliau be esminių pakeitimų buvo perkeltas į vėliau priimtus reglamentus, įskaitant pagrindinį reglamentą.
80
Reikia pažymėti, kad, priešingai, nei teigia Komisija, iš pagrindinio reglamento 13 straipsnio genezės nematyti, kad šiuo metu pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkte numatytos užbaigimo operacijos, kurias apima sąvoka „surinkimo operacija“, gali reikšti vienos žaliavos perdirbimo į galutinį produktą operacijas, kurioms nereikia atlikti jokio surinkimo.
81
Žinoma, nors pirminė nuostata dėl vengimo buvo įtvirtinta siekiant kovoti su praktika, kai galutinių produktų eksportas pakeičiamas atsarginių dalių, surenkamų valstybės narės teritorijoje „surinkimo gamyklose“, eksportu, tiesa, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 75 punkto, sąvokos „surinkimas ar gamyba“ ir „sudedamosios dalys ar medžiagos“ buvo vartojamos Reglamento Nr. 2176/84, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 1761/87, 13 straipsnyje. Kaip teigia Komisija, atrodo, kad šių sąvokų taikymo sritis yra platesnė nei sąvokų „surinkimo operacija“ ir „sudedamosios dalys“, dabar vartojamų pagrindinio reglamento 13 straipsnyje.
82
Vis dėlto reikia konstatuoti, kaip tai daro ieškovė, kad pirminė nuostatos dėl vengimo formuluotė Reglamento Nr. 3283/94 priėmimo momentu pasikeitė. Iš tiesų Reglamento Nr. 3283/94 13 straipsnio 2 dalyje, kurioje numatytos sąlygos, leidžiančios konstatuoti, kad Sąjungoje arba trečiojoje šalyje vykdoma surinkimo operacija vengiama galiojančių antidempingo priemonių, teisės aktų leidėjas atsisakė sąvokų „gaminimas“ ir „medžiagos“. Taigi, išskyrus sąlygą dėl 25 % ribos, jis tik nurodė, kad šioje nuostatoje nurodyta vengimo forma yra surinkimo iš „sudedamųjų dalių“ operacijos.
83
Konkrečiau kalbant apie Reglamente Nr. 3283/94 nustatytą sąlygą dėl 25 % ribos, kurioje minimi žodžiai „surinkimo ar užbaigimo operacijos“, reikia konstatuoti, kad, kaip matyti iš Komisijos teisės akto pasiūlymo COM(94) 414 final, kuriuo remiantis buvo priimtas Reglamentas Nr. 3283/94, „nuostatos, susijusios su surinkimu importuojančioje valstybėje arba trečiojoje šalyje, kiek įmanoma grindžiamos „Dunkel projekte“ esančia nuostata dėl importuojančios šalies“ (žr. šio sprendimo 76 punktą).
84
Pagal Dunkel projekto 12 straipsnį „institucijos [galėjo] įtraukti į galiojančio galutinio antidempingo muito, taikomo importuojamam produktui galutiniam surinkimui ar apdorojimui importuojančioje valstybėje, taikymo sritį“, jei buvo nustatytos kelios sąlygos. Konkrečiai kalbant, pagal vieną iš šių sąlygų, nurodytų Dunkel projekto 12.1 straipsnio v punkte, „dalys ir komponentai jokiu būdu nepatenka į galutinių priemonių taikymo sritį, jeigu galutinės surinkimo ar apdorojimo operacijos pridėtinė vertė [buvo] didesnė nei 25 % panašaus produkto, surinkto arba baigto gaminti importuojančios valstybės teritorijoje, gamybos sąnaudų“.
85
Sąlygos dėl 25 % ribos įtraukimas į Reglamento Nr. 3283/94 13 straipsnio 2 dalį, kurioje yra žodžiai „surinkimo ar užbaigimo operacija“, gali būti laikomas paremtu Dunkel projekto 12.1 straipsnio v punkte vartojama sąvoka „surinkimas ar galutinis apdorojimas“.
86
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad sąvoka „surinkimas ar galutinis apdorojimas“ buvo sistemingai vartojama kartu Dunkel projekto 12 straipsnyje. Taigi šie žodžiai bendrai apibūdina vengimo formą, kuriai Dunkel projektu buvo siekiama užkirsti kelią.
87
Tačiau Reglamento Nr. 3283/94 13 straipsnio 2 dalis susijusi ne su surinkimo ar gamybos užbaigimo operacijomis, o tik su surinkimo operacijomis. Tik sąlygoje dėl 25 % ribos buvo vartojama sąvoka „surinkimo arba gamybos užbaigimo operacija“.
88
Taip pat reikėtų pažymėti, kad Dunkel projekto 12 straipsnio 1 dalyje buvo numatyta galimybė išplėsti galiojančių antidempingo muitų taikymą produkto, kuris buvo surinktas ar galutinai apdorotas iš sudedamųjų dalių ar komponentų importuojančioje valstybėje, „sudedamosioms dalims ar komponentams“. Tačiau Reglamento Nr. 3283/94 13 straipsnio 2 dalyje buvo vartojama tik sąvoka „sudedamosios dalys“.
89
Taigi niekas nerodo, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas, remdamasis Dunkel projektu ir į pagrindinį reglamentą įtraukęs sąlygą dėl 25 % ribos, ketino sąvokai „užbaigimo operacija“ suteikti kitokią ir platesnę taikymo sritį nei sąvoka „surinkimas“.
90
Be to, kitiems Komisijos argumentams, susijusiems su istoriniu pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies aiškinimu, negalima pritarti.
91
Pirma, Komisija negali remtis tuo, kad Reglamentas Nr. 3283/94 išplėtė kovos su vengimu nuostatos taikymo sritį, kad konstatuotų, jog sąvoka „surinkimas“ taip pat yra plati. Iš tiesų šiuo reglamentu teisės aktų leidėjas nusprendė išplėsti kovos su vengimu nuostatos taikymo sritį, kad ji apimtų kitas vengimo formas nei surinkimo operacijos ir, kalbant konkrečiau apie surinkimo operacijas, kad ji apimtų tiek trečiosiose šalyse, tiek valstybėje narėje vykdomas operacijas. Vis dėlto, kaip teigia ieškovė, tai nereiškia, kad surinkimo operacijų apibrėžtis taip pat buvo išplėsta. Priešingai, Reglamento Nr. 3283/94 priėmimo momentu ši sąvoka buvo taikoma tik „sudedamųjų dalių“„surinkimui“, kaip matyti iš šio sprendimo 82 punkto.
92
Antra, Komisija negali remtis tuo, kad kovos su vengimu nuostatoje nuo pat pradžių buvo numatyta kiekybinė riba kaip sąlyga konstatuoti, kad surinkimo operacija apeinamos galiojančios antidempingo priemonės ir kad ši riba buvo lemiamas šios nuostatos elementas.
93
Žinoma, kovos su priemonių vengimu nuostatoje visada buvo numatyta kiekybinė riba, susijusi su sudedamųjų dalių iš šalies, kuriai taikomos antidempingo priemonės, dalimi (žr. šio sprendimo 75 punktą), o pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalyje taip pat nustatytos sąlygos dėl 60 % ir 25 % ribų.
94
Vis dėlto reikia skirti, pirma, etapą, kuriuo konkreti operacija kvalifikuojama kaip surinkimo ar užbaigimo operacija, ir, antra, vėlesnį etapą, kuriuo siekiama patikrinti, ar šia surinkimo operacija apeinamos galiojančios antidempingo priemonės. Priešingai, nei teigia Komisija, negalima konstatuoti, kad sąlygų dėl 60 % ir 25 % ribų laikymasis lemia konkrečios operacijos kvalifikavimą kaip surinkimo ar užbaigimo operacijos.
95
Taigi iš pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies genezės nematyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas ketino sąvokai „užbaigimo operacija“ arba „surinkimo operacija“ suteikti plačią taikymo sritį – tokią, kad ji apimtų vienos žaliavos perdirbimo operacijas, per kurias neatliekamas joks surinkimas. Todėl Komisijos teiginys nepagrįstas istoriniu pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies aiškinimu.
Išvada
96
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, ir nesant reikalo priimti sprendimo dėl muitų teisės, kuria ieškovė remiasi kaip konteksto elementu aiškindama sąvoką „užbaigimo operacija“, svarbos, darytina išvada, kad Komisijos teiginys, jog „užbaigimo operacijos“, patenkančios į sąvoką „surinkimo operacijos“, gali reikšti vienos žaliavos perdirbimo į galutinį produktą operacijas, kai nereikia atlikti jokio surinkimo, nėra pagrįstas pažodiniu, kontekstiniu, teleologiniu ir istoriniu pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies aiškinimu.
97
Taigi ginčijamame reglamente Komisija klaidingai nusprendė, kad nerūdijančiojo plieno plokščių perdirbimas į SSHR, t. y. vienos žaliavos perdirbimas į galutinį produktą, kuris neapima jokio surinkimo (žr. šio sprendimo 33 punktą), yra užbaigimo operacija, patenkanti į „surinkimo operacijos“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalį.
98
Todėl Komisija klaidingai nusprendė, kad šio sprendimo 17 punkte nurodyta antroji sąlyga, kurios reikalaujama siekiant konstatuoti galiojančių antidempingo priemonių vengimą, yra įvykdyta.
99
Atsižvelgiant į tai, reikia pritarti pirmajam pagrindui, taigi ir visam ieškiniui, nesant reikalo nagrinėti antrojo pagrindo.
100
Taigi reikia panaikinti ginčijamą reglamentą, kiek jis susijęs su ieškove.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
101
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
102
Kadangi Komisija pralaimėjo bylą, be savo bylinėjimosi išlaidų, ji turi padengti ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas pagal jos pateiktus reikalavimus.
103
Pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 3 dalį įstojusios į bylą šalys padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais,
Bendrasis Teismas (aštuntoji kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėties)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2023 m. balandžio 17 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2023/825, kuriuo antidempingo muito, nustatyto Įgyvendinimo reglamentu (ES) 2020/1408 tam tikriems importuojamiems Indonezijos kilmės karštai valcuotiems nerūdijančiojo plieno lakštams ir ritiniams, taikymas išplečiamas tam tikriems importuojamiems karštai valcuotiems nerūdijančiojo plieno lakštams ir ritiniams, siunčiamiems iš Turkijos ir deklaruojamiems arba nedeklaruojamiems kaip Turkijos kilmės, kiek jis susijęs su Çolakoğlu Metalurji AŞ.
2.
Europos Komisija padengia savo ir Çolakoğlu Metalurji bylinėjimosi išlaidas.
3.
Eurofer
,
Association européenne de l’acier, AISBL
padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
De Baere
Petrlík
Kecsmár
Kingston
Cassagnabère
Paskelbtas 2026 m. kovo 4 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.