62024CO0372
TEISINGUMO TEISMO (septintoji kolegija) NUTARTIS
2025 m. gruodžio 12 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis – Atsakymas, kuris aiškiai matyti iš jurisprudencijos – Pirmosios instancijos teisėjų atlyginimas – ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis – Teisėjų nepriklausomumo principas – Valstybių narių įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios valdžių kompetencija įtvirtinti teisėjų atlyginimo nustatymo tvarką – Atlyginimo, atitinkančio vykdomų funkcijų svarbą, reikalavimas – Pareiga atsižvelgti į nacionalines socialines ir ekonomines aplinkybes“
Byloje C‑372/24
dėl Upravni sud u Rijeci (Rijekos administracinis teismas, Kroatija) 2024 m. gegužės 22 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. gegužės 24 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
B. B.
prieš
Ministarstvo pravosuđa, uprave i digitalne transformacije Republike Hrvatske,
TEISINGUMO TEISMAS (septintoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas F. Schalin, teisėjai M. Gavalec (pranešėjas) ir Z. Csehi,
generalinis advokatas D. Spielmann
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į išklausius generalinį advokatą priimtą sprendimą išspręsti bylą motyvuota nutartimi pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnį,
priima šią
Nutartį
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Kroatijos teisėjo B. B. ir Ministarstvo pravosuđa, uprave i digitalne transformacije Republike Hrvatske (Kroatijos Respublikos teisingumo, administravimo ir skaitmeninės transformacijos ministerija) ginčą dėl jo atlyginimo apskaičiavimo.
Teisinis pagrindas
3
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Zakon o plaći i drugim materijalnim pravima pravosudnih dužnosnika (Įstatymas dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo ir kitų materialinių teisių; toliau – Įstatymas dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo) 4 straipsnio pirmose trijose pastraipose nustatyta:
„Teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimas nustatomas atlyginimo apskaičiavimo bazę padauginus iš atitinkamo tarnautojo koeficiento.
Teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo apskaičiavimo bazė yra 706,50 [euro] neatskaičius mokesčių.
Teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo apskaičiavimo koeficientai yra:
[...]
8.
a)
apylinkės teismų teisėjų – 4,21;
b)
administracinių teismų teisėjų – 4,21,
c)
komercinių bylų teismų teisėjų – 4,21,
d)
apylinkės prokuroro pavaduotojų – 4,21.“
Pagrindinė byla, procesas Teisingumo Teisme ir prejudiciniai klausimai
4
B. B. yra teisėjas, einantis pareigas Upravni sud u Zagrebu (Zagrebo administracinis teismas, Kroatija). 2023 m. lapkričio 22 d. jis kreipėsi į Upravni sud u Rijeci (Rijekos administracinis teismas, Kroatija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą, prašydamas, be kita ko, panaikinti 2023 m. spalio 9 d. Kroatijos Respublikos teisingumo, administravimo ir skaitmeninės transformacijos ministerijos nutarimą atmesti jo skundą dėl 2023 m. liepos 10 d.Upravni sud u Zagrebu (Zagrebo administracinis teismas) pirmininkės nutarties, kuria jo atlyginimas buvo nustatytas pagal Įstatymo dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo 4 straipsnio pirmą pastraipą. B. B. teigia, kad šia nuostata pažeidžiamas teisėjų nepriklausomumo principas, kylantis iš ESS 19 straipsnio 2 dalies ir Chartijos 47 straipsnio antros pastraipos.
5
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad nuo 2023 m. liepos 1 d. iki 2025 m. kovo 1 d. B. B. mėnesinis atlyginimas neatskaičius mokesčių buvo 2974,37 euro, o ši suma gauta Teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo apskaičiavimo bazę 706,50 euro padauginus iš Įstatymo dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo 4 straipsnio 3 pastraipoje numatyto koeficiento 4,21.
6
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, iš Kroatijos nacionalinio statistikos instituto pateiktų duomenų ir žinomų faktų matyti, kad iki Įstatymo dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo įsigaliojimo pirmosios instancijos teisėjų, kaip antai B. B., atlyginimas buvo 2295,75 euro, o ši suma apskaičiuojama teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo apskaičiavimo bazę 652,20 euro padauginus iš koeficiento 3,52. Tas teismas priduria, kad per pastaruosius dvidešimt metų, pirma, pirmosios instancijos teisėjų bruto atlyginimas padidėjo nuo 2187,72 euro iki 3063,61 euro ir, antra, pasiekus šešerių metų stažą, jų atlyginimas didinamas nuo 0,5 % iki 20 % už kiekvienus išdirbtus metus. Per pastaruosius 20 metų vidutinis mėnesinis neto darbo užmokestis Kroatijoje padidėjo 125 % – nuo 522,93 euro iki 1163,00 euro. Taigi, jei Kroatijos Respublikos įstojimo į Europos Sąjungą metais pirmosios instancijos teisėjo 2187,72 euro siekiantis bruto atlyginimas buvo 2,08 karto didesnis už juridinio asmens darbuotojo bruto darbo užmokestį, kuris tuo metu buvo 1053,69 euro, tai dabar šis atlyginimas, kuris siekia 2974,37 euro, yra tik 1,77 karto didesnis už juridiniame asmenyje dirbančio darbuotojo darbo užmokestį, kuris siekia 1679 eurus. Pirmosios instancijos teismo teisėjo neto atlyginimas yra 2020,79 euro, taigi 1,67 karto didesnis už juridinio asmens darbuotojo darbo užmokestį.
7
Be to, dėl kitų teisingumo sistemos profesijų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, pirma, kad teisėjo atlyginimas priklauso dvyliktajai iš šešiolikos nustatytų valstybės valdymo ir viešojo administravimo institucijų atlyginimo kategorijų ir atitinka općinski sud (apylinkės teismas, Kroatija) prokuroro pavaduotojų atlyginimą. Antra, Kroatijoje taikomoje advokatų honorarų tarifų lentelėje numatyta, kad už administracinio skundo parengimą administracinėje byloje ir dalyvavimą teismo posėdyje advokatas turi teisę į 2500 eurų dydžio atlygį, įskaitant pridėtinės vertės mokestį (PVM).
8
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad Įstatymo dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo 4 straipsnis pažeidžia teisėjų nepriklausomumo principą, kylantį iš ESS 19 straipsnio 1 ir 2 dalių ir Chartijos 47 straipsnio antros pastraipos. Kroatijos pirmosios instancijos teisėjų atlyginimo dydis yra per mažas, palyginti su kitų teisinių profesijų atstovų atlyginimu, vidutiniu darbo užmokesčiu ir vidutiniu gyvenimo lygiu Kroatijoje, taip pat atsižvelgiant į teisėjų atlyginimo ir juridinio asmens darbuotojo vidutinio mėnesinio darbo užmokesčio, kuris buvo mokamas Kroatijos Respublikos įstojimo į Sąjungą metais, santykį. Pirmosios instancijos teisėjų atlyginimas yra neadekvatus, o tai kenkia jų nepriklausomumui ir veiksmingos teisminės gynybos principui. Be to, teisėjų atlyginimas mokamas iš Kroatijos valstybės biudžeto, ir tai netiesiogiai pažeidžia teisminės valdžios savarankiškumo ir nepriklausomumo principą, nes jo dydis priklauso nuo vykdomosios ir įstatymų leidžiamosios valdžios sprendimų.
9
B. B. teigia, kad nepriklausomo teisėjo atlyginimas turi atitikti jam tenkančią atsakomybę, tai, kad jis asmeniškai vykdo Konstitucijoje apibrėžtas teisėjo pareigas, ir šalies, kurioje jis vykdo savo funkcijas, gyvenimo lygį bei socialinę padėtį. Tačiau Įstatymo dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo 4 straipsnis neatitinka šių reikalavimų. Pareiškėjas pažymi, kad jo atlyginimas per pastaruosius 20 metų padidėjo mažiau nei 30 %, o vidutinis mėnesinis neto darbo užmokestis per tą laiką Kroatijos Respublikoje padidėjo net 125 % ir siekia 1160 eurų. B. B. pabrėžia, kad nuo tada, kai pareiškė ieškinį, naujomis nuostatomis buvo siekiama gerokai padidinti visų valstybės ir viešojo administravimo institucijose dirbančių asmenų, išskyrus teisėjus, atlyginimą. Be to, 2023 m. gerokai padidinus advokatų honorarų tarifus, tik prie dviejų bylų dirbantis advokatas gali gauti tokį pat atlyginimą kaip teisėjas.
10
Šiomis aplinkybėmis Upravni sud u Rijeci (Rijekos administracinis teismas) 2024 m. gegužės 22 d. nutartyje nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui penkis prejudicinius klausimus.
11
2024 m. rugpjūčio 27 d. Teisingumo Teismo pirmininko sprendimu šios bylos nagrinėjimas buvo sustabdytas, kol bus priimtas 2025 m. vasario 25 d. Sprendimas Sąd Rejonowy w Białymstoku ir Adoreikė (C‑146/23 ir C‑374/23, EU:C:2025:109).
12
2025 m. kovo 13 d. raštu Teisingumo Teismo kanceliarija perdavė šio sprendimo kopiją Upravni sud u Rijeci (Rijekos administracinis teismas) ir paprašė jo nurodyti, ar, atsižvelgdamas į jį, jis nenorėtų atsiimti savo prašymo priimti prejudicinį sprendimą.
13
2025 m. balandžio 24 d. atsakyme tas teismas informavo Teisingumo Teismą, kad neketina atsiimti savo prašymo, motyvuodamas tuo, kad ši byla labai skiriasi nuo bylų, kuriose priimtas tas Teisingumo Teismo sprendimas. To teismo teigimu, skirtingai nei bylose, kuriose priimtas tas sprendimas, nagrinėtose nacionalinės teisės nuostatose, Įstatyme dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo nenumatyta, kad teisėjų atlyginimas nustatomas remiantis objektyviais kriterijais. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo Kroatijos situacijos specifiką. Jis teigia, kad ekonominė krizė, dėl kurios buvo sumažintas teisėjų atlyginimas, pasibaigė 2016 m., todėl nėra jokių teisėtų priežasčių atidėti jų atlyginimo adaptavimą. Tas teismas iš esmės pagal analogiją su 2021 m. balandžio 20 d. Sprendimu Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, 64 ir 65 punktai) taip pat mano, kad pablogėjęs pirmosios instancijos teisėjo bruto atlyginimo ir juridinio asmens darbuotojo vidutinio darbo užmokesčio santykis laikotarpiu nuo Kroatijos Respublikos įstojimo į Sąjungą iki dienos, kai B. B. pareiškė ieškinį, reiškia, kad sumažėjo teisėjų nepriklausomumo apsauga.
14
Galiausia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad, kaip žinoma, Įstatymas dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo buvo dar kartą nuo 2025 m. kovo 1 d. iš dalies pakeistas, ir tuo pakeitimu siekiama teisėjų atlyginimo apskaičiavimo bazę suderinti su valstybės valdymo ir viešojo administravimo institucijų darbuotojams taikomu atlyginimu. Vis dėlto, nepaisant šios reformos, pirmosios instancijos teisėjų bruto atlyginimas yra lygus bruto atlyginimui, atitinkančiam valstybės valdymo ir viešojo administravimo institucijų atlyginimo trečią kategoriją, netgi neatsižvelgiant į visus atlyginimo priedus, kuriuos gauna tam tikrų kategorijų tarnautojai. Be to, nepaisant šio naujo Įstatymo dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo pakeitimo, teisėjai ir toliau negali vykdyti jokios kitos veiklos, gauti dovanų ir kitų pajamų. Be to, jie vis dar negauna tokios pačios ligos išmokos, kokia mokama valstybės pareigūnams ir tarnautojams. Galiausia, Kroatijos teisėjui ir toliau mokamas mažesnis atlyginimas nei daugeliui jo aukštojo mokslo kolegų, neatsižvelgiant į jų profesiją.
15
Atsižvelgdamas į naujas aplinkybes, kurias nurodė 2025 m. balandžio 24 d. atsakyme, Upravni sud u Rijeci (Rijekos administracinis teismas) patikslino savo prejudicinius klausimus, ir jie dabar yra suformuluoti taip:
„1)
Ar ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje ir [Chartijos] 47 straipsnio antroje pastraipoje įtvirtintas teisėjų nepriklausomumo principas turi būti aiškinamas taip, kad jam prieštarauja [Įstatymo dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo] 4 straipsnio nuostatos, dėl kurių buvo priimtas pareiškėjo [pagrindinėje byloje] skundžiamas administracinis nutarimas ir kuriose nustatytas bazinis atlyginimas (be priedų), t. y. nustatytas [Kroatijos] pirmosios instancijos teismo teisėjo atlyginimo bazinis dydis ir koeficientas?
2)
Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar ESS 19 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa ir Chartijos 47 straipsnio antra pastraipa tuo atveju, jei dėl [šio] įstatymo 4 straipsnio netaikymo susiklostytų dar mažiau palanki padėtis pirmosios instancijos teismų teisėjų nepriklausomumui ir kai valstybė narė nuosekliai vengia nustatyti atlyginimo sistemą, kuri atitiktų nepriklausomos teismų valdžios reikalavimus, turi būti aiškinamos taip, kad nacionalinis teismas privalo padaryti viską, kas teisiškai leidžiama, kad užtikrintų teisėjų nepriklausomumą, be kita ko, taip pat nustatyti laikotarpiu nuo 2023 m. liepos 1 d. iki 2025 m. kovo 1 d. pareiškėjo, kaip pirmosios instancijos teismo teisėjo, bazinį bruto atlyginimą be priedų, lygų einamųjų metų bruto mėnesiniam atlyginimui, kuris gaunamas [Kroatijos] juridinių asmenų darbuotojų vidutinį mėnesinį bruto darbo užmokestį padauginus iš koeficiento (2,08), atitinkančio specializuoto pirmosios instancijos teismo teisėjo bruto atlyginimo ir [Kroatijos] juridinių asmenų darbuotojų vidutinio bruto atlyginimo, buvusio Kroatijos Respublikos įstojimo į [Sąjungą] metu, santykį?
3)
Ar ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje ir Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje įtvirtintą teisėjų nepriklausomumo principą reikia aiškinti taip, kad pagal jį draudžiama nacionalinės teisės nuostata (įskaitant paskutinį 2025 m. kovo 1 d. įsigaliojusį Įstatymo dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo pakeitimą), pagal kurią nėra įgyvendinamas Sąjungos nustatytas kriterijus, susijęs su teisėjų atlyginimo lygiais, ir nenustatomi valstybės pareigūnų ir tarnautojų atlyginimo lygiai (iš [šešiolikos] atlyginimo lygių), kurie būtų tinkami pirmosios instancijos teismo teisėjo atlyginimui?
4)
Jei į pirmesnį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje ir Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje įtvirtintas teisėjų nepriklausomumo principas turi būti aiškinamas taip, kad jam prieštarauja nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias teisėjų atlyginimą leidžiama mokėti iš valstybės biudžeto, kurį tvirtina ir kuriuo disponuoja Kroatijos Respublikos vyriausybė ir Kroatijos Respublikos parlamentas kaip vykdomosios ir įstatymų leidžiamosios valdžios subjektai, ir taip netiesiogiai daro poveikį teismų valdžios nepriklausomumui?
5)
Ar ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje ir Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje įtvirtintas teisėjų nepriklausomumo principas turi būti aiškinamas taip, kad Kroatijos Respublikos įstatymų leidėjas, priimdamas nuostatas, kuriomis reglamentuojamas teisėjų atlyginimas, privalo nustatyti teisėjų atlyginimą taip, kad per tą patį laikotarpį jis didėtų lygiagrečiai [Kroatijos] vidutiniam darbo užmokesčiui?“
Dėl prejudicinių klausimų
16
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnį, jeigu atsakymą į klausimą, dėl kurio pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą, galima aiškiai nustatyti iš jurisprudencijos arba jeigu atsakymas į tokį klausimą nekelia jokių pagrįstų abejonių, Teisingumo Teismas, vadovaudamasis teisėjo pranešėjo siūlymu ir išklausęs generalinį advokatą, bet kada gali nuspręsti priimti sprendimą motyvuota nutartimi.
17
Taip pat reikia priminti, kad teismų bendradarbiavimas, įtvirtintas SESV 267 straipsnyje, grindžiamas aiškiu nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo funkcijų atskyrimu. Pirma, Teisingumo Teismas turi įgaliojimus ne taikyti Sąjungos teisės nuostatas konkrečiam atvejui, o tik pateikti nuomonę dėl Sutarčių ir Sąjungos institucijų priimtų teisės aktų aiškinimo (šiuo klausimu žr. 2021 m. gegužės 18 d. Sprendimą Asociația Forumul Judecătorilor din România ir kt., C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 ir C‑397/19, EU:C:2021:393, 201 punktą jame nurodytą jurisprudenciją). Antra, pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo rekomendacijų nacionaliniams teismams dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikimo (OL C 380, 2019, p. 1) 11 punktą nacionaliniai teismai savo nagrinėjamoje byloje, atsižvelgdami į Teisingumo Teismo pateiktas aiškinimo gaires, turi nuspręsti dėl konkrečių pasekmių (šiuo klausimu žr. 2018 m. spalio 25 d. Sprendimo Roche Lietuva, C‑413/17, EU:C:2018:865, 43 punktą).
18
Šiuo atveju, nepaisant prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo abejonių, Teisingumo Teismas mano, kad to teismo prašomą Sąjungos teisės išaiškinimą galima aiškiai nustatyti iš 2025 m. vasario 25 d. Sprendimo Sąd Rejonowy w Białymstoku ir Adoreikė (C‑146/23 ir C‑374/23, EU:C:2025:109). Taigi, šioje byloje reikia taikyti Procedūros reglamento 99 straipsnį.
19
Kaip matyti iš šios nutarties 17 punkto, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės nustatyti šioje Teisingumo Teismo jurisprudencijoje pateikto aiškinimo konkrečias pasekmes pagrindinei bylai.
Dėl pirmojo ir trečiojo–penktojo klausimų
20
Pirmuoju ir trečiuoju–penktuoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su ESS 2 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad pagal teisėjų nepriklausomumo principą draudžiamos valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias teisėjų atlyginimą nustato tos valstybės narės įstatymų leidžiamoji ir vykdomoji valdžios, teisėjų ir kitų teisingumo sistemos tarnautojų bazinį atlyginimą padaugindamos iš koeficiento, atitinkančio teisėjo kategoriją.
21
Pirma, nors pagal valdžių padalijimo principą, būdingą teisinės valstybės veikimui, turi būti užtikrintas teismų nepriklausomumas nuo valstybės narės įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios valdžių, vien dėl to, kad valstybės narės įstatymų leidžiamoji ir vykdomoji valdžios dalyvauja nustatant teisėjų atlyginimą, teisėjai savaime netampa priklausomi nuo šių valdžių ir negali kilti abejonių dėl jų nepriklausomumo ar nešališkumo. Sudarydamos savo biudžetą ir spręsdamos dėl įvairių valstybės išlaidų eilučių, valstybės narės turi plačią diskreciją, kuri apima tų išlaidų apskaičiavimo metodo ir, be kita ko, teisėjų atlyginimo nustatymą. Iš tiesų nacionalinės įstatymų leidžiamoji ir vykdomoji valdžios gali geriausiai atsižvelgti į konkrečias socialines ir ekonomines aplinkybes valstybėje narėje, kurioje turi būti rengiamas biudžetas ir užtikrinamas teisėjų nepriklausomumas (2025 m. vasario 25 d. Sprendimo Sąd Rejonowy w Białymstoku ir Adoreikė, C‑146/23 ir C‑374/23, EU:C:2025:109, 51 punktas ir 2025 m. birželio 5 d. Sprendimo Curtea de Apel Bucureşti (Teisėjų išeitinės išmokos panaikinimas), C‑762/23, EU:C:2025:400, 22 punktas).
22
Vis dėlto nacionalinės teisės normos dėl teisėjų atlyginimo neturi sukelti teisės subjektams pagrįstų abejonių dėl to, ar teisėjams nedaro įtakos išorės veiksniai, ir dėl šių teisėjų neutralumo, kai susikerta interesai. Šiuo tikslu Europos Tarybos ar Jungtinių Tautų sistemai priklausančių organų parengtose chartijose, ataskaitose ir kituose dokumentuose pateikiamos gairės, kurios gali būti svarbios aiškinant Sąjungos teisę, kai šioje srityje priimtos ir nacionalinės teisės nuostatos (2025 m. vasario 25 d. Sprendimo Sąd Rejonowy w Białymstoku ir Adoreikė, C‑146/23 ir C‑374/23, EU:C:2025:109, 52 bei 53 punktai ir 2025 m. birželio 5 d. Sprendimo Curtea de Apel Bucureşti (Teisėjų išeitinės išmokos panaikinimas), C‑762/23, EU:C:2025:400, 23 punktas).
23
Antra, pagal teisėjų nepriklausomumo principą, siejamą su teisinio saugumo principu, reikalaujama, kad jų atlyginimo nustatymo tvarka būtų objektyvi, nuspėjama, stabili ir skaidri, t. y. tokia, kad būtų užkirstas kelias atitinkamos valstybės narės įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios valdžių savavališkam kišimuisi (2025 m. vasario 25 d. Sprendimo Sąd Rejonowy w Białymstoku ir Adoreikė, C‑146/23 ir C‑374/23, EU:C:2025:109, 56 punktas).
24
Atrodo, kad Įstatymo dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo 4 straipsnio pirma pastraipa, kurioje numatyta, kad teisėjų atlyginimo dydis nustatomas padauginus bazinį dydį iš koeficiento, kuris turi atspindėti teisėjo vykdomų funkcijų svarbą, atitinka pirmesniame punkte nurodytas sąlygas, tačiau tai dar turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
25
Be to, bylose, kuriose priimtas 2025 m. vasario 25 d. Sprendimas Sąd Rejonowy w Białymstoku ir Adoreikė (C‑146/23 ir C‑374/23, EU:C:2025:109, 10 ir 25 punktai), Teisingumo Teismas neginčijo tokios Lenkijos ir Lietuvos teisėjų atlyginimo apskaičiavimo tvarkos. Bet kuriuo atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą neina suprasti, dėl kokių priežasčių Įstatymo dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo nustatyta Kroatijos teisėjų atlyginimo apskaičiavimo tvarka nėra objektyvi.
26
Trečia, teisėjai turi gauti atlyginimą, kurio dydis atitiktų jų vykdomų funkcijų svarbą, o tai reiškia, kad reikia atsižvelgti į atitinkamos valstybės narės socialines ir ekonomines aplinkybes, kitaip tariant, į jos ekonominę, socialinę ir finansinę padėtį. Atsižvelgiant į tai, yra tinkama palyginti vidutinį teisėjų atlyginimą su vidutiniu darbo užmokesčiu toje valstybėje. Be to, nors reikia atsižvelgti į kitų teisinių profesijų atstovų atlyginimus, tai nereiškia, kad teisėjų atlyginimas negali būti mažesnis už vidutinį kitų teisės specialistų, visų pirma besiverčiančiųjų laisvąja profesija, kaip antai advokatų, atlyginimą, nes šių padėtis akivaizdžiai skiriasi nuo teisėjų padėties. Be to, reikia atsižvelgti į įvairius priedus ir priemokas, kuriuos teisėjai gauna greta pagrindinės atlyginimo dalies (2025 m. vasario 25 d. Sprendimo Sąd Rejonowy w Białymstoku ir Adoreikė, C‑146/23 ir C‑374/23, EU:C:2025:109, 58 ir 61–64 punktai ir 2025 m. birželio 5 d. Sprendimo Curtea de Apel Bucureşti (Teisėjų išeitinės išmokos panaikinimas), C‑762/23, EU:C:2025:400, 35 ir 36 punktai).
27
Nors vykstant SESV 267 straipsnyje numatytai procedūrai Teisingumo Teismas neturi taikyti Sąjungos teisės normų konkrečiam atvejui, siekdamas pateikti naudingą atsakymą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui jis, remdamasis pagrindinės bylos medžiaga ir turimomis rašytinėmis pastabomis, gali pateikti gaires, kurios leistų tam teismui priimti sprendimą (šiuo klausimu žr. 1991 m. birželio 20 d. Sprendimo Newton, C‑356/89, EU:C:1991:265, 10 punktą ir 2025 m. vasario 25 d. Sprendimo Sąd Rejonowy w Białymstoku ir Adoreikė, C‑146/23 ir C‑374/23, EU:C:2025:109, 77 punktą).
28
Šiuo atveju visų pirma reikia pažymėti, kad pirmosios instancijos teisėjų bazinis bruto atlyginimas lygus 1,77 juridinio asmens darbuotojo darbo užmokesčiui, tačiau neaišku, ar jis atitinka vidutinį bruto darbo užmokestį toje valstybėje narėje, ir kad šis santykis yra reikšmingas.
29
Be to, atrodo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas neatsižvelgė į Kroatijos pirmosios instancijos teisėjams mokamas išmokas, be kita ko, į priedą už darbo stažą, kai, pasiekus šešerių metų stažą, teisėjų atlyginimas didinamas nuo 0,5 % iki 20 % už kiekvienus išdirbtus metus, ir taip gerokai padidėja jų atlyginimas.
30
Beje, siekdamas patikrinti, kiek teisėjų atlyginimas atitinka jų vykdomų funkcijų svarbą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas gali atsižvelgti į 2025 m. liepos 1 d. Komisijos komunikate Europos Parlamentui, Tarybai, Europos Centriniam Bankui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui COM(2025) 375 final„2025 m. [Europos Sąjungos] teisingumo rezultatų suvestinė“ pateiktus duomenis (pagal analogiją žr. 2025 m. birželio 5 d. Sprendimo Curtea de Apel Bucureşti (Teisėjų išeitinės išmokos panaikinimas) (C‑762/23, EU:C:2025:400, 43 punktas). Iš šiame komunikate pavaizduotos 35 diagramos matyti, kad santykis tarp Kroatijos pirmosios instancijos teisėjų bruto atlyginimo karjeros pradžioje ir vidutinio darbo užmokesčio šioje valstybėje narėje yra 1,77 ir jis panašus į santykį kitose valstybėse narėse, kaip antai Belgijos Karalystėje, Italijos Respublikoje, Lietuvos Respublikoje, Vengrijoje, Austrijos Respublikoje, Lenkijos Respublikoje, Suomijos Respublikoje ar Švedijos Karalystėje. Šis santykis yra netgi didesnis nei Vokietijoje, Prancūzijoje, Liuksemburge, Nyderlanduose ar Slovėnijoje.
31
Be to, tai, kad dėl su biudžetu susijusių priežasčių valstybės narės teisės aktų leidėjas nedidino teisėjų atlyginimo, ir tas santykis sumažėjo, nebūtinai turi būti suprantama kaip teisinės valstybės vertybės apsaugos šioje valstybėje narėje sumažinimas. ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos ir Chartijos 47 straipsnio pažeidimą galima įrodyti tik ypatingomis aplinkybėmis, kai yra aiškus teisės aktų leidėjo noras pakenkti teismų nepriklausomumo principui, visų pirma priimant nacionalinės teisės nuostatas, susijusias su teisingumo vykdymo sistemos organizavimu ir pažeidžiančias teisėjų nepriklausomumo garantijas (šiuo klausimu žr. 2021 m. balandžio 20 d. Sprendimo Repubblika, C‑896/19, EU:C:2021:311, 64 ir 65 punktus).
32
Galiausia, dėl argumento, kad už skundo parengimą administracinėje byloje ir dalyvavimą teismo posėdyje advokatas Kroatijoje gauna 2500 eurų atlygį, įskaitant PVM, pažymėtina, kad, kaip matyti iš Europos veiksmingo teisingumo komisijos (CEPEJ) 2020 m. parengtos Europos teismų sistemų vertinimo ataskaitos (67 puslapis), siekiant užtikrinti teisėjų nepriklausomumą ir apskritai teisingumo kokybę teisinėje valstybėje, „[f]ormuojant teisingumo politiką taip pat turėtų būti atsižvelgiama į kitų teisininkų atlyginimą, kad teisėjo profesija būtų patraukli aukštos kvalifikacijos teisininkams“. Vis dėlto, kaip pažymėta šios nutarties 26 punkte, pagal teisėjų nepriklausomumo principą nedraudžiama nustatyti teisėjams mažesnį atlyginimą nei vidutinis kitų teisės specialistų atlyginimas, nes šių padėtis akivaizdžiai skiriasi nuo teisėjų padėties.
33
Taigi, su sąlyga, kad tai dar patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, neatrodo, kad Įstatymo dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo 4 straipsnio pirma pastraipa pažeistų iš teisėjų nepriklausomumo principo, įtvirtinto ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, siejamoje su ESS 2 straipsniu, kylančius reikalavimus (pagal analogiją žr. 2025 m. vasario 25 d. Sprendimo Sąd Rejonowy w Białymstoku ir Adoreikė, C‑146/23 ir C‑374/23, EU:C:2025:109, 83 punktą).
34
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį ir trečiąjį–penktąjį klausimus reikia atsakyti, kad ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su ESS 2 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad pagal teisėjų nepriklausomumo principą nedraudžiamos valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias teisėjų atlyginimą nustato tos valstybės narės įstatymų leidžiamoji ir vykdomoji valdžios, teisėjų ir kitų teisingumo sistemos tarnautojų bazinį atlyginimą padaugindamos iš koeficiento, atitinkančio teisėjo kategoriją, jeigu jį nustatydamos jos neveikia savavališkai, o remiasi tvarka, kuri yra objektyvi, nuspėjama, stabili ir skaidri bei užtikrina teisėjų vykdomų funkcijų svarbą atitinkantį atlyginimo dydį, atsižvelgiant į tos valstybės narės ekonominę, socialinę ir finansinę padėtį bei vidutinį atlyginimą joje.
Dėl antrojo klausimo
35
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, kaip jis galėtų atkurti teisėjų teisę į atlyginimą, atitinkantį jų vykdomų funkcijų svarbą, jeigu Įstatymo dėl teisingumo sistemos tarnautojų atlyginimo 4 straipsnis pažeistų teisėjų nepriklausomumo principą, kylantį iš ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, siejamos su ESS 2 straipsniu.
36
Atsižvelgiant į atsakymą į pirmąjį ir trečiąjį–penktąjį klausimus ir į tai, kad nėra įrodymų, patvirtinančių, jog to įstatymo 4 straipsnis pažeidžia šį teisėjų nepriklausomumo principą, į antrąjį klausimą atsakyti nereikia.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
37
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (septintoji kolegija) nusprendžia:
ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su ESS 2 straipsniu,
turi būti aiškinama taip:
pagal teisėjų nepriklausomumo principą nedraudžiamos valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias teisėjų atlyginimą nustato tos valstybės narės įstatymų leidžiamoji ir vykdomoji valdžios, teisėjų ir kitų teisingumo sistemos tarnautojų bazinį atlyginimą padaugindamos iš koeficiento, atitinkančio teisėjo kategoriją, jeigu jį nustatydamos jos neveikia savavališkai, o remiasi tvarka, kuri yra objektyvi, nuspėjama, stabili ir skaidri bei užtikrina teisėjų vykdomų funkcijų svarbą atitinkantį atlyginimo dydį, atsižvelgiant į tos valstybės narės ekonominę, socialinę ir finansinę padėtį bei vidutinį darbo užmokestį joje.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: kroatų.