62018CJ0128_RES
Zadeva C‑128/18
Dumitru-Tudor Dorobantu
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg)
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 15. oktobra 2019
„Predhodno odločanje – Policijsko in pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep 2002/584/PNZ – Evropski nalog za prijetje – Razlogi za zavrnitev izvršitve – Člen 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Prepoved nečloveškega ali ponižujočega ravnanja – Razmere v zaporu v odreditveni državi članici – Presoja, ki jo opravi izvršitveni pravosodni organ – Merila“
Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami – Predaja obsojenih in osumljenih oseb odreditvenim pravosodnim organom – Člen 1(3) – Obveznost spoštovanja temeljnih pravic in temeljnih pravnih načel – Obseg – Meje
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 4; Okvirni sklep Sveta 2002/584, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom 2009/299, člen 1(3))
(Glej točke od 45 do 49.)
Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami – Člen 15(2) – Predaja obsojenih in osumljenih oseb odreditvenim pravosodnim organom – Posledice ugotovitve nevarnosti nečloveškega ali ponižujočega ravnanja z osebo, za katero je izdan evropski nalog za prijetje
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 4; Okvirni sklep Sveta 2002/584, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom 2009/299, člen 15(2))
(Glej točke od 50 do 57.)
Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami – Predaja obsojenih in osumljenih oseb odreditvenim pravosodnim organom – Obveznost spoštovanja temeljnih pravic in temeljnih pravnih načel – Razmere v zaporu v odreditveni državi članici – Nevarnost nečloveškega ali ponižujočega ravnanja – Preveritev od izvršitvenega pravosodnega organa – Obseg
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 4; Okvirni sklep Sveta 2002/584, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom 2009/299, člen 1(3))
(Glej točke od 60 do 69 in 85 ter izrek.)
Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami – Predaja obsojenih in osumljenih oseb odreditvenim pravosodnim organom – Obveznost spoštovanja temeljnih pravic in temeljnih pravnih načel – Razmere v zaporu v odreditveni državi članici – Nevarnost nečloveškega ali ponižujočega ravnanja – Preveritev od izvršitvenega pravosodnega organa – Osebni prostor, na voljo osebi, ki ji je odvzeta prostost – Načini izračuna
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 4; Okvirni sklep Sveta 2002/584, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom 2009/299, člen 1(3))
(Glej točke od 72 do 77 in 85 ter izrek.)
Temeljne pravice – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Raven varstva – Temeljne pravice, zagotovljene s pravom države članice – Evropski nalog za prijetje, izdan zaradi izvršitve kazni – Možnost države članice, da za predajo določi pogoje, ki temeljijo na višjih minimalnih zahtevah, določenih v njenem kazenskem sistemu – Neobstoj
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 53; Okvirni sklep Sveta 2002/584, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom 2009/299, členi 3,4 in 4a)
(Glej točko 79.)
Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami – Predaja obsojenih in osumljenih oseb odreditvenim pravosodnim organom – Obveznost spoštovanja temeljnih pravic in temeljnih pravnih načel – Razmere v zaporu v odreditveni državi članici – Nevarnost nečloveškega ali ponižujočega ravnanja – Preveritev od izvršitvenega pravosodnega organa – Obstoj ukrepov za okrepitev nadzora nad razmerami v zaporu v državi članici – Možnost izključitve obstoja nevarnosti nečloveškega ali ponižujočega ravnanja zaradi teh ukrepov – Neobstoj
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 4; Okvirni sklep Sveta 2002/584, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom 2009/299, člen 1(3))
(Glej točke 80, 81 in 85 ter izrek.)
Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami – Predaja obsojenih in osumljenih oseb odreditvenim pravosodnim organom – Obveznost spoštovanja temeljnih pravic in temeljnih pravnih načel – Razmere v zaporu v odreditveni državi članici – Nevarnost nečloveškega ali ponižujočega ravnanja – Možnost tehtanja obstoja takega tveganja s preudarki, ki se nanašajo na učinkovitost pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah ter na načeli vzajemnega zaupanja in priznavanja – Neobstoj
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 4; Okvirni sklep Sveta 2002/584, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom 2009/299, točka obrazložitve 6 in člen 1(2) in (3))
(Glej točke od 82 do 85 ter izrek.)
Povzetek
Pravosodni organ, pristojen za izvršitev evropskega naloga za prijetje mora preveriti, ali so razmere v zavodu, v katerem bo zadevna oseba zaprta, v skladu s prepovedjo nečloveškega ali ponižujočega ravnanja
Sodišče (veliki senat) je v sodbi Dorobantu (C‑128/18), izdani 15. oktobra 2019, ob upoštevanju prepovedi mučenja in nečloveškega ali ponižujočega ravnanja ali kaznovanja iz člena 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) razložilo določbo okvirnega sklepa o evropskem nalogu za prijetje, (
1
) ki določa, da ta okvirni sklep ne spreminja obveznosti, ki izhajajo iz spoštovanja temeljnih pravic in temeljnih pravnih načel iz člena 6 EU.
Spor o glavni stvari se nanaša na izvršitve – v Nemčiji – evropskega naloga za prijetje, ki ga je romunsko sodišče izdalo zoper romunskega državljana. Nemško sodišče se kot organ, pristojen za izvršitev tega evropskega naloga za prijetje, sprašuje o merilih, ki jih je treba upoštevati pri presoji, ali razmere v zaporu, v katerem bi bil ta državljan zaprt, če bi bil predan romunskim organom, spoštujejo zahteve, ki izhajajo iz člena 4 Listine. Ta zadeva je Sodišču omogočila, da je pojasnilo sodno prakso, ki izhaja zlasti iz njegovih sodb v zadevah Aranyosi in Căldăraru (
2
) ter Generalstaatsanwaltschaft (Razmere v zaporu na Madžarskem) (
3
).
Na prvem mestu je Sodišče odločilo o intenzivnosti in obsegu nadzora razmer v zaporu v odreditveni državi članici, ki ga opravi izvršitveni pravosodni organ. V zvezi s tem je razsodilo, da mora izvršitveni pravosodni organ, kadar ima na voljo objektivne, zanesljive, natančne in ustrezno posodobljene dokaze, ki potrjujejo obstoj sistemskih ali splošnih pomanjkljivosti glede razmer v zavodih za prestajanje zaporne kazni odreditvene države članice, da bi ugotovil, ali obstajajo resni in utemeljeni razlogi za prepričanje, da obstaja dejanska nevarnost, da bo oseba, za katero je izdan evropski nalog za prijetje, po predaji tej državi članici podvržena nečloveškemu ali ponižujočemu ravnanju, upoštevati vse upoštevne materialne vidike razmer v zavodu za prestajanje zaporne kazni, za katerega je konkretno določeno, da bo ta oseba v njem zaprta. Ta nadzor ni omejena na preverjanje očitnih pomanjkljivosti, ker je prepoved nečloveškega ali ponižujočega ravnanja absolutna.
Poleg tega zaradi konkretne in natančne narave takega nadzora na eni strani in rokov, ki mu jih nalaga okvirni sklep, na drugi ni ustrezno, da izvršitveni pravosodni organ preizkusi razmere v zaporu, ki obstajajo v vseh zaporih odreditvene države članice, v katerih bi zadevna oseba lahko bivala po odvzemu prostosti. Izvršitveni pravosodni organ mora za preverjanje razmer v zavodu za prestajanje zaporne kazni, za katerega je konkretno določeno, da bo ta oseba v njem zaprta, zaprositi odreditveni pravosodni organ za informacije, za katere meni, da so potrebne, in se mora načeloma zanesti na zagotovila zadnjenavedenega organa, če ni natančnih podatkov, na podlagi katerih je mogoče ugotoviti, ali so razmere v zaporu v nasprotju s členom 4 Listine o temeljnih pravicah.
Med materialnimi vidiki, ki jih mora preveriti izvršitveni pravosodni organ, so osebni prostor, na voljo osebi, ki ji je odvzeta prostost, v celici tega zavoda, sanitarni pogoji in obseg svobode gibanja zadevne osebe v navedenem zavodu.
Na drugem mestu, natančneje, glede osebnega prostora, na voljo osebi, ki ji je odvzeta prostost, Sodišče poudarja, da mora izvršitveni pravosodni organ, ker v zvezi s tem trenutno v pravu Unije ni minimalnih zahtev, upoštevati minimalne zahteve, ki izhajajo iz člena 3 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (EKČP) (
4
) v delu, v katerem pravica iz te določba ustreza pravici, ki jo zagotavlja člen 4 Listine. Sodišče je ob sklicevanju na sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice med drugim menilo, da je to, da je osebni prostor zaprte osebe v skupinski celici manjši od 3 m2, podlaga za močno domnevo kršitve člena 3 EKČP, ki jo je običajno mogoče ovreči, zgolj če so zmanjšanja tega osebnega prostora kratka, občasna in minimalna, če so povezana s svobodo gibanja zunaj celice in dejavnostmi zunaj celice ter če so splošne razmere v zaporu v zadevnem zavodu dostojne. Sodišče je poleg tega pojasnilo, da izračun razpoložljivega prostora ne sme vključevati površine sanitarij, vključevati pa mora površino, ki jo zaseda pohištvo, saj morajo osebe, ki jim je odvzeta prostost, ohraniti možnost, da se v celici normalno gibljejo.
Na tretjem mestu je Sodišče razsodilo, da lahko izvršitveni pravosodni organi pri celoviti presoji razmer, v katerih bo odvzeta prostost osebi, zoper katero je izdan evropski nalog za prijetje, upošteva obstoj ukrepov za nadzor, kot je med drugim naknadni sodni nadzor nad razmerami v zaporu v odreditveni državi članici. Vendar izvršitveni pravosodni organ ne more izključiti obstoja dejanske nevarnosti nečloveškega ali ponižujočega ravnanja zgolj zato, ker ima zadevna oseba v tej državi članici na voljo pravno sredstvo, s katerim lahko ugovarja razmeram v zaporu, ali ker obstajajo zakonski ali strukturni ukrepi za okrepitev nadzora nad razmerami v zaporu.
Nazadnje, na četrtem mestu je Sodišče odločilo, da ugotovitve izvršitvenega pravosodnega organa, da obstajajo resni in utemeljeni razlogi za prepričanje, da obstaja taka nevarnost, da bo zadevna oseba po predaji odreditveni državi članici podvržena takemu ravnanju zaradi razmer v zavodu za prestajanje zaporne kazni, za katerega je konkretno določeno, da bo v njem zaprta, pri odločanju o taki predaji ni mogoče tehtati s preudarki, ki se nanašajo na učinkovitost pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah ter na načeli vzajemnega zaupanja in priznavanja. Absolutnost prepovedi nečloveškega ali ponižujočega ravnanja namreč nasprotuje temu, da bi bila lahko temeljna pravica, da se z osebo ne ravna nečloveško in ponižujoče, kakor koli omejena s takimi preudarki. Nujnost, da se zagotovi, da zadevna oseba ni podvržena nikakršnemu nečloveškemu ali ponižujočemu ravnanju, tako izjemoma upravičuje omejitev načel vzajemnega zaupanja in priznavanja.
(
1
)	Člen 1(3) Okvirnega sklepa Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (2002/584/PNZ) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34), kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2009/299/PNZ z dne 26. februarja 2009 (UL 2009, L 81, str. 24).
(
2
)	Sodba Sodišča z dne 25. julija 2018, Generalstaatsanwaltschaft (Razmere v zaporu na Madžarskem) (C‑220/18 PPU, EU:C:2018:589).
(
3
)	Sodba Sodišča z dne 5. aprila 2016, Aranyosi in Căldăraru (C‑404/15 in C‑659/15 PPU, EU:C:2016:198).
(
4
)	Konvencija, podpisana v Rimu 4. novembra 1950.