62023CJ0313_RES
Združene zadeve C‑313/23, C‑316/23 in C‑332/23
Inspektorat kam Visshia sadeben savet
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sofiyski rayonen sad)
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 30. aprila 2025
„Predhodno odločanje – Pravna država – Neodvisnost sodnikov – Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU – Učinkovito sodno varstvo na področjih, ki so zajeta s pravom Unije – Pravosodni organ, pristojen za predlaganje uvedbe disciplinskih postopkov zoper sodnike in državne tožilce za naložitev disciplinskih sankcij – Ohranitev funkcij članov pravosodnega organa po koncu njihovega mandata – Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov – Uredba (EU) 2016/679 – Varnost podatkov – Dostop pravosodnega organa do podatkov o bančnih računih sodnikov in državnih tožilcev ter njihovih družinskih članov – Sodna odobritev odprave bančne tajnosti – Sodišče, ki odobri odpravo bančne tajnosti – Člen 4, točka 7 – Pojem ‚upravljavec‘ – Člen 51 – Pojem ‚nadzorni organ‘“
Vprašanja za predhodno odločanje – Predložitev Sodišču – Nacionalno sodišče v smislu člena 267 PDEU – Pojem – Opredelitev na podlagi strukturnih in funkcionalnih meril – Sodišče, ki mu je pravosodni organ predložil zahtevo za dostop do podatkov bančnih računih sodnikov in državnih tožilcev ter njihovih družinskih članov – Sodna odobritev odprave bančne tajnosti – Sodišče, ki opravlja sodniške naloge – Vključitev
(člen 19(1), drugi pododstavek, PEU; člen 267 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 7 in 8)
(Glej točke od 59 do 63.)
Vprašanja za predhodno odločanje – Pristojnost Sodišča – Meje – Obveznost držav članic, da vzpostavijo potrebna pravna sredstva za zagotovitev učinkovitega sodnega varstva – Vprašanja, ki se nanašajo na nacionalna pravila o organizaciji in delovanju pravosodnega organa – Vključitev
(člen 19(1), drugi pododstavek, PEU; člen 267 PDEU)
(Glej točke od 71 do 73.)
Države članice – Obveznosti – Vzpostavitev pravnih sredstev, potrebnih za zagotovitev učinkovitega pravnega varstva – Spoštovanje načela neodvisnosti sodnikov – Ohranitev funkcije članov pravosodnega organa, pristojnega, da predlaga začetek disciplinskih postopkov zoper sodnike in državne tožilce, po koncu mandata teh članov – Neobstoj izrecne pravne podlage za to podaljšanje ali časovne omejitve tega podaljšanja – Nedopustnost
(člena 2 in 19(1), drugi pododstavek, PEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47)
(Glej točke od 81 do 97 in točko 1 izreka.)
Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov – Uredba 2016/679 – Področje uporabe – Odstopanja – Obdelava podatkov v okviru dejavnosti zunaj področja uporabe prava Unije – Pojem – Razkritje osebnih podatkov, za katere velja bančna tajnost in ki se nanašajo na sodnike in državne tožilce ter člane njihovih družin, pravosodnemu organu – Razkritje v okviru preverjanja izjav o premoženju – Izključitev
(Uredba 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 2(1), (2)(a) in (3))
(Glej točke od 99 do 106 in točko 2 izreka.)
Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov – Uredba 2016/679 – Odgovornost upravljavca – Sodišče, ki je pristojno, da na zahtevo pravosodnega organa odobri, da banka razkrije podatke o bančnih računih sodnikov in državnih tožilcev ter njihovih družinskih članov – Izključitev
(Uredba 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 4, točka 7)
(Glej točke od 108 do 117 in točko 3 izreka.)
Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov – Uredba 2016/679 – Nacionalni nadzorni organi – Pojem – Sodišče, ki je pristojno, da na zahtevo pravosodnega organa odobri, da banka razkrije podatke o bančnih računih sodnikov in državnih tožilcev ter njihovih družinskih članov – Izključitev
(člen 16 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 8(3); Uredba 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta, členi 51(1), (2) in (4), 57(1)(a) in (g) ter 58)
(Glej točke od 119 do 123 in točko 4 izreka.)
Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov – Uredba 2016/679 – Pravna sredstva – Sodišče, ki je pristojno, da odobri razkritje osebnih podatkov pravosodnemu organu – Sodišče, ki odloča o zahtevi za dostop do teh podatkov, ki jo je vložil ta organ, ne pa o pravnem sredstvu, vloženem zoper upravljavca – Obveznost po uradni dolžnosti zagotoviti spoštovanje pravil o varnosti podatkov – Neobstoj – Kršitev teh pravil, ki jo je navedeni organ storil v preteklosti – Neobstoj vpliva
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47; Uredba 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 79(1))
(Glej točke od 128 do 138 in točko 5 izreka.)
Povzetek
Sodišče je v zvezi s predlogom za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je pri njem vložilo Sofiyski rayonen sad (sodišče prve stopnje v Sofiji, Bolgarija), razsodilo, da načelo neodvisnosti sodnikov nasprotuje praksi države članice, ki članom pravosodnega organa, pristojnega za predlaganje uvedbe disciplinskih postopkov zoper sodnike in državne tožilce, omogoča, da nadaljujejo opravljanje svoje funkcije po poteku zakonsko določenega trajanja svojega mandata, kadar za to ni izrecne pravne podlage in kadar ni časovne omejitve tega podaljšanja. Poleg tega je Sodišče pojasnilo obseg pojmov „upravljavec“ in „nadzorni organ“, določenih v Splošni uredbi o varstvu podatkov, (
1
) v primeru razkritja osebnih podatkov, ki so zaščiteni z bančno tajnostjo in se nanašajo na sodnike in državne tožilce ter njihove družinske člane, ki ga odobri nacionalno sodišče na zahtevo tega pravosodnega organa.
Inspektorat kam Visshia sadeben savet (inšpektorat pri vrhovnem sodnem svetu, Bolgarija, v nadaljevanju: inšpektorat) je maja 2023 po izteku roka za letno predložitev izjav o premoženjskem stanju sodnikov in državnih tožilcev ter njihovih družin za leto 2022 pri predložitvenem sodišču vložil zahtevo za odpravo bančne tajnosti v zvezi z bančnimi računi več sodnikov in državnih tožilcev ter njihovih družinskih članov. (
2
)
Predložitveno sodišče navaja, da je bil inšpektorat ustanovljen leta 2007 s spremembo bolgarske ustave in da je kot pravosodni organ pristojen za preiskovanje izvajanja neprimernega vplivanja na sodnike in državne tožilce, za preverjanje izjav o njihovem premoženju ter za odkrivanje morebitnih nasprotij interesov in posegov v neodvisnost sodstva. Poleg tega pojasnjuje, da naj bi se mandati članov inšpektorata, ki jih je nacionalni parlament izvolil za obdobje štirih oziroma petih let, iztekli leta 2020, ne da bi bili izvoljeni novi člani. Vendar v skladu s sodno prakso Konstitutsionen sad (ustavno sodišče, Bolgarija) člani inšpektorata nadaljujejo opravljanje svoje funkcije do izvolitve novih članov, saj se je štelo, da je nadaljevanje opravljanja nalog tega organa pomembnejše od tveganj zlorabe njegovih članov.
V teh okoliščinah se predložitveno sodišče sprašuje, ali lahko podaljšanje mandatov članov inšpektorata posega v jamstva neodvisnosti tega organa, in če je odgovor pritrdilen, na podlagi katerih meril je mogoče presoditi, ali je tako podaljšanje dopustno in za kakšno obdobje.
Poleg tega se predložitveno sodišče sprašuje o vlogi in obveznostih, ki jih imajo nacionalna sodišča, kadar morajo inšpektoratu odobriti dostop do osebnih podatkov sodnikov in državnih tožilcev. Natančneje, sprašuje se, ali njegovo ravnanje, s katerim inšpektoratu omogoči dostop do osebnih podatkov, zaščitenih z bančno trajnostjo, spada na področje uporabe SUVP, in če je odgovor pritrdilen, kakšne posledice ima to za nadzor, ki ga mora izvajati. V zvezi s tem se predložitveno sodišče sprašuje, ali bi moral biti nadzor, ki ga mora opraviti, preden inšpektoratu dovoli dostop do zadevnih podatkov, zgolj formalen in omejen na preverjanje, ali imajo osebe, v zvezi s katerimi se zahteva odprava bančne tajnosti, status oseb, za katere velja obveznost predložitve izjave, in sicer ali so te osebe sodniki in državni tožilci oziroma osebe, ki so s temi sodniki in državnimi tožilci v družinskem ali drugem razmerju, ali pa bi, nasprotno, moralo zagotoviti varnost zadevnih podatkov na podlagi SUVP.
Presoja Sodišča
Sodišče je, na prvem mestu, ugotovilo, da člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s pravico do učinkovitega sodnega varstva (
3
) in, natančneje, z načelom neodvisnosti sodnikov nasprotuje praksi države članice, da člani pravosodnega organa – ki jih parlament te države članice izvoli za časovno omejen mandat in ki so pristojni za nadzor nad ravnanjem sodnikov in državnih tožilcev pri opravljanju njihove funkcije, nad njihovo integriteto in nad tem, da v zvezi z njimi ni podano nasprotje interesov, ter za podajanje predlogov drugemu pravosodnemu organu, naj uvede disciplinski postopek za naložitev disciplinskih sankcij zoper te sodnike in državne tožilce – nadaljujejo opravljanje svojih funkcij tudi po poteku zakonsko določenega trajanja svojega mandata, določenega z ustavo te države članice, dokler ta parlament ne izvoli novih članov. To velja, kadar podaljšanje zapadlih mandatov ne temelji na izrecni zakonski podlagi v nacionalnem pravu, ki vsebuje jasna in natančna pravila, ki lahko uokvirjajo opravljanje teh funkcij, in kadar ni zagotovljeno, da bo to podaljšanje v praksi časovno omejeno.
V zvezi s tem je Sodišče opozorilo na svojo ustaljeno sodno prakso, v skladu s katero zahteva po neodvisnosti sodišč (
4
) nalaga, da mora disciplinska ureditev za sodnike vsebovati potrebna jamstva, da se prepreči, da bi se ta ureditev uporabljala kot sistem političnega nadzora nad vsebino sodnih odločb. Taka jamstva lahko tako pomeni to, da se določijo pravila, s katerimi so opredeljena ravnanja, ki pomenijo disciplinske kršitve, in tudi sankcije, ki se konkretno uporabljajo, ter s katerimi je določeno posredovanje neodvisnega organa v skladu s postopkom, v katerem sta v celoti zagotovljeni pravica do učinkovitega pravnega sredstva in pravica do obrambe, (
5
) ter s katerimi je dana možnost sodnega izpodbijanja odločb disciplinskih organov.
Bistveno je namreč, da taki organi pri opravljanju svojih nalog delujejo objektivno in nepristransko ter da so pri tem brez kakršnih koli zunanjih vplivov. To velja zlasti za pravosodni organ, ki ima tako kot inšpektorat široka pooblastila za nadzor nad ravnanjem sodnikov in državnih tožilcev pri opravljanju njihove funkcije, nad njihovo integriteto ter nad tem, da v zvezi z njimi ni podano nasprotje interesov, in za to, da po takem nadzoru drugemu pravosodnemu organu (v obravnavni zadevi bolgarskemu višjemu sodnemu svetu) predlaga uvedbo disciplinskega postopka za naložitev disciplinskih sankcij zoper te sodnike in državne tožilce. Zato je potrebno, da so vsa pravila, ki urejajo organizacijo in delovanje takega organa, vključno s pravili, ki urejajo postopek imenovanja njegovih članov, oblikovana tako, da pri pravnih subjektih ne morejo vzbuditi nobenega legitimnega dvoma o uporabi pristojnosti in nalog takega organa kot instrumenta za izvajanje pritiska na pravosodno dejavnost ali za politični nadzor nad to dejavnostjo.
Kar zadeva mandate članov inšpektorata, ki so potekli, nacionalni parlament pa ni izvolil novih članov, je Sodišče poudarilo, da nacionalna ureditev ne vsebuje nobenega pravila o morebitnem nadaljevanju opravljanja funkcije članov inšpektorata po poteku trajanja njihovega mandata. Čeprav je res, da v skladu s sodno prakso ustavnega sodišča člani inšpektorata še naprej opravljajo svoje funkcije, dokler nacionalni parlament ne izvoli novih članov, pa je res tudi, da ta nacionalna ureditev ne vsebuje pravil, ki bi urejala opravljanje tako podaljšanih funkcij, niti nobene zakonske določbe, ki bi omogočala premostitev morebitne blokade v postopku imenovanja novih članov inšpektorata. Tako je mogoče, da podaljšanje mandatov nekdanjih članov inšpektorata v praksi ne bi imelo nobene časovne omejitve.
V tem okviru lahko države članice same odločijo, ali dovolijo opravljanje funkcij članov pravosodnega organa, ki je pristojen za nadzor nad dejavnostjo sodnikov in državnih tožilcev ter za predlaganje uvedbe disciplinskih postopkov zoper te sodnike in državne tožilce, po izteku zakonsko določenega mandata teh članov, da se zagotovi neprekinjeno delovanje tega organa. Vendar morajo te države članice, kadar se odločijo za tako podaljšanje mandatov, zagotoviti, da opravljanje funkcije po izteku mandata temelji na izrecni zakonski podlagi v nacionalnem pravu, ki vsebuje jasna in natančna pravila, ki urejajo to opravljanje funkcije. Zagotoviti morajo tudi, da so pogoji in pravila, ki veljajo za tako opravljanje funkcije, oblikovani tako, da zadevnim članom takega pravosodnega organa omogočajo, da pri opravljanju svoje funkcije delujejo objektivno in nepristransko. Čeprav se torej lahko v nekaterih okoliščinah podaljšanje mandatov izkaže za potrebno glede na pomembnost funkcij, ki jih opravlja zadevni pravosodni organ, pa je to podaljšanje mogoče le izjemoma in pod pogojem, da je urejeno z jasnimi in natančnimi pravili, ki v praksi izključujejo možnost, da bi bilo časovno neomejeno.
Na drugem mestu, Sodišče je ugotovilo, da razkritje osebnih podatkov, ki so zaščiteni z bančno tajnostjo in ki se nanašajo na sodnike in državne tožilce ter na njihove družinske člane, pravosodnemu organu zaradi preverjanja izjav teh sodnikov in državnih tožilcev v zvezi z njihovim premoženjem ter s premoženjem njihovih družinskih članov, pri čemer so te izjave objavljene, pomeni obdelavo osebnih podatkov, ki spada na stvarno področje uporabe SUVP.
Sodišče je v obrazložitvi te ugotovitve navedlo, da čeprav določitev pravil, ki se uporabljajo za status sodnikov in državnih tožilcev ter za opravljanje njihovih funkcij, spada v pristojnost držav članic, ostaja dejstvo, da obdelava podatkov, katere cilj je nadzor integritete sodnikov in državnih tožilcev ter preverjanje obstoja morebitnih nasprotij interesov v zvezi z njimi, ne spada med izjeme od stvarnega področja uporabe SUVP, (
6
) ker ne gre za dejavnost, katere namen je ohraniti nacionalno varnost, niti za dejavnost, ki jo je mogoče uvrstiti v isto kategorijo. Razkritje osebnih podatkov, ki so zavarovani z bančno tajnostjo in ki se nanašajo na sodnike in državne tožilce ter njihove družinske člane, pravosodnemu organu namreč pomeni dajanje teh osebnih podatkov na voljo temu organu.
Na tretjem mestu, Sodišče se je izreklo o razlagi pojmov „upravljavec“ in „nadzorni organ“ v smislu SUVP. (
7
)
Kar zadeva pojem „upravljavec“, je Sodišče ugotovilo, da sodišče, ki je pristojno, da na zahtevo drugega pravosodnega organa odobri, da banka temu organu razkrije podatke o bančnih računih sodnikov in državnih tožilcev ter njihovih družinskih članov, ne spada v okvir tega pojma.
V skladu z nacionalno ureditvijo je inšpektorat pristojen, da med drugim opravi nadzor nad integriteto sodnikov in državnih tožilcev, nad tem, da ni nasprotja interesov v zvezi z njimi, in nad njihovimi izjavami o premoženju. V ta namen ta ureditev inšpektoratu daje možnost, na eni strani, da zaprosi za dostop do podatkov o bančnih računih sodnikov in državnih tožilcev ter njihovih družinskih članov in, na drugi strani – kadar zadevni posamezniki niso privolili v tak dostop – da zaprosi za predhodno sodno odobritev za dostop do navedenih podatkov. Sodišče, ki mu je predložena zahteva za odobritev razkritja, torej deluje le na zahtevo inšpektorata in zgolj preverja, ali so izpolnjeni pogoji za zakonitost, določeni z nacionalnim pravom. Prav tako ni to sodišče, temveč je inšpektorat tisti, ki glede na nacionalna pravila, ki se uporabljajo, določi osebe, do podatkov katerih želi imeti dostop za izvajanje te pristojnosti in v zvezi s katerimi pri navedenem sodišču vloži zahtevo za odobritev. Čeprav torej sodišče preuči, ali in v kolikšnem obsegu so pogoji za zakonitost obdelave v konkretnem primeru izpolnjeni, na lastno pobudo ne določa niti namena obdelave niti zadevnih oseb in podatkov. V teh okoliščinah upravljavec ni to sodišče, temveč organ, pristojen za uresničitev namenov, ki se jim sledi.
Kar zadeva pojem „nadzorni organ“, je Sodišče ugotovilo, da sodišče, ki je pristojno za odobritev razkritja osebnih podatkov drugemu pravosodnemu organu, ni nadzorni organ, če tega sodišča država članica, v kateri je, ne pooblasti za nadzor nad uporabo SUVP, da bi med drugim zaščitilo temeljne pravice in svoboščine posameznikov pri obdelavi njihovih osebnih podatkov.
Na zadnjem mestu, Sodišče je ugotovilo, da sodišču, ki je pristojno za odobritev razkritja osebnih podatkov drugemu pravosodnemu organu, kadar pri njem ni vloženo pravno sredstvo zoper upravljavca, (
8
) ni treba po uradni dolžnosti zagotoviti varstva posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, kar zadeva spoštovanje določb te uredbe v zvezi z varnostjo osebnih podatkov. Enako velja, če je ta organ v preteklosti te določbe kršil.
Sodišče je namreč pojasnilo, da nacionalno sodišče, ki ne odloča o pravnem sredstvu, vloženem zoper nadzorni organ ali upravljavca, (
9
) kadar ni pravil, ki bi mu izrecno podeljevala nadzorna pooblastila, ni dolžno nadzorovati spoštovanja materialnih določb SUVP. Za zagotovitev učinkovitosti takega pravnega sredstva se morajo države članice prepričati, da konkretna podrobna pravila za uveljavljanje pravnih sredstev, določenih v SUVP, dejansko izpolnjujejo zahteve, ki izhajajo iz pravice do učinkovitega pravnega sredstva. (
10
) Za to mora upravljavec, in sicer pristojni pravosodni organ, ki mu je bil odobren dostop do osebnih podatkov, osebam, na katere se nanašajo osebni podatki, zagotoviti informacije, naštete v členu 14 SUVP, (
11
) saj so te informacije potrebne, da se navedenim osebam omogoči, da po potrebi uveljavljajo, kadar je to potrebno, svojo pravico do ugovora zoper obdelavo svojih osebnih podatkov (
12
) in svojo pravico do pravnega sredstva v primeru nastale škode. (
13
)
(
1
)	Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL 2016, L 119, str. 1, v nadaljevanju: SUVP).
(
2
)	Na podlagi člena 62(6), točka 12, Zakon za kreditnite institutsii (zakon o kreditnih institucijah) (DV št. 59 z dne 21. julija 2006).
(
3
)	Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).
(
4
)	Kot izhaja iz člena 19(1), drugi pododstavek, PEU.
(
5
)	Člena 47 in 48 Listine.
(
6
)	Zlasti ne v okvir izjeme iz člena 2(2)(a) SUVP, ki določa, da se ta uredba ne uporablja za obdelavo osebnih podatkov „v okviru dejavnosti zunaj področja uporabe prava Unije“. Namen te izjeme je s področja uporabe te uredbe izključiti obdelave osebnih podatkov, ki jih državni organi izvajajo v okviru dejavnosti, katere namen je ohraniti nacionalno varnost, ali v okviru dejavnosti, ki jo je mogoče uvrstiti v isto kategorijo.
(
7
)	V smislu člena 4, točka 7, in člena 51(1) SUVP.
(
8
)	V skladu s členom 79(1) SUVP.
(
9
)	Člen 78(1) in člen 79(1) SUVP.
(
10
)	Člen 47 Listine.
(
11
)	Natančneje, v odstavkih 1 in 2 te določbe.
(
12
)	Člen 21 SUVP.
(
13
)	Člena 79 in 82 SUVP.