62014TJ0639(01)_RES
Vec T‑639/14 RENV II
Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)protiEurópskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (šiesta rozšírená komora) z 12. novembra 2025
„Štátna pomoc – Sadzba za dodávky elektrickej energie – Uzavretie rozhodcovskej zmluvy s cieľom stanoviť sadzbu – Rozhodnutie o odložení sťažnosti – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje neexistencia pomoci – Právo byť vypočutý – Výhoda – Kritérium súkromného investora – Komplexné ekonomické posúdenie“
Žaloba o neplatnosť – Podanie návrhu na Všeobecný súd – Zrušenie rozsudku Všeobecného súdu Súdnym dvorom a vrátenie veci Všeobecnému súdu na ďalšie konanie – Posúdenie všetkých uplatnených žalobných dôvodov smerujúcich k zrušeniu zo strany Všeobecného súdu – Výnimka – Právne otázky, o ktorých s konečnou platnosťou rozhodol Súdny dvor
(Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 191)
(pozri body 36 – 41)
Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Posúdenie podľa kritéria súkromného investora – Spor o sadzbu medzi dodávateľom elektrickej energie kontrolovaným štátom a jeho hlavným odberateľom – Rozhodnutie dodávateľa elektrickej energie zveriť urovnanie sporu rozhodcovskému súdu – Preskúmanie poskytnutia výhody hlavnému odberateľovi týmto rozhodnutím – Uplatniteľnosť kritéria súkromného investora – Nemožnosť dodávateľa elektrickej energie predvídať sadzbu za dodávku elektrickej energie stanovenú rozhodcovským rozsudkom – Chýbajúca relevantnosť
(Článok 107 ods. 1 ZFEÚ)
(pozri body 46, 51 – 54, 67 – 85)
Pomoc poskytovaná štátmi – Preskúmanie Komisiou – Fáza predbežného preskúmania a kontradiktórna fáza – Povinnosť Komisie začať kontradiktórne konanie v prípade závažných ťažkostí – Spor o sadzbu medzi dodávateľom elektrickej energie kontrolovaným štátom a jeho hlavným odberateľom – Rozhodnutie dodávateľa elektrickej energie zveriť urovnanie sporu rozhodcovskému súdu – Preskúmanie poskytnutia výhody hlavnému odberateľovi týmto rozhodnutím – Posúdenie podľa kritéria súkromného investora – Rozhodnutie Komisie konštatujúce neexistenciu štátnej pomoci bez začatia konania vo veci formálneho zisťovania – Neexistencia závažných ťažkostí, ktoré by mali za následok povinnosť Komisie začať konanie vo veci formálneho zisťovania
(Článok 108 ZFEÚ)
(pozri body 102 – 111, 148, 154, 161, 166, 170, 174 – 200)
Akty inštitúcií – Späťvzatie – Protiprávne akty – Rozhodnutie Komisie o odložení sťažnosti smerujúcej k určeniu, že došlo k porušeniu ustanovení Zmluvy o FEÚ v oblasti štátnej pomoci – Prijatie nového rozhodnutia, ktorým sa zrušuje a nahrádza rozhodnutie o odložení – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje neexistencia štátnej pomoci – Rozhodnutie prijaté na konci fázy predbežného preskúmania – Povinnosť Komisie opätovne začať toto konanie v celom rozsahu – Neexistencia
(Článok 108 ZFEÚ)
(pozri body 223 – 226)
Pomoc poskytovaná štátmi – Správne konanie – Právo dotknutých osôb byť vypočutý – Obmedzenia
(Článok 108 ZFEÚ; nariadenie Rady 2015/1589, článok 24 ods. 2)
(pozri body 227 – 233)
Akty inštitúcií – Odloženie – Protiprávne akty – Rozhodnutie Komisie o odložení sťažnosti smerujúcej k určeniu, že došlo k porušeniu ustanovení Zmluvy o FEÚ v oblasti štátnej pomoci – Prijatie nového rozhodnutia, ktorým sa zrušuje a nahrádza rozhodnutie o odložení – Prípustnosť – Podmienky
(Článok 108 ZFEÚ)
(pozri body 252 – 259)
Zhrnutie
Všeobecný súd zasadajúci v rozšírenej komore potvrdil rozhodnutie Európskej komisie konštatujúce, že obrátenie sa gréckeho štátneho podniku na rozhodcovský súd s cieľom vyriešiť obchodný spor medzi ním a iným podnikom nezahŕňalo poskytnutie štátnej pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Všeobecný súd tým spresnil uplatnenie zásady súkromného subjektu v trhovom hospodárstve s cieľom určiť, či grécky štátny podnik svojím rozhodnutím zveriť vyriešenie ich sporu rozhodcovskému súdu poskytol hospodársku výhodu druhému dotknutému podniku.
Spoločnosť Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), výrobca a dodávateľ elektrickej energie kontrolovaný gréckym štátom, a jej hlavný odberateľ, spoločnosť Metlen Energy & Metals AE (ďalej len „Metlen“), viedli spor týkajúci sa sadzby za dodávku elektrickej energie, ktorú DEI účtovala spoločnosti Metlen.
V roku 2011 DEI a Metlen uzavreli rozhodcovskú zmluvu, ktorou dobrovoľne rozhodli, že riešením ich sporu poveria stály Rozhodcovský súd pri Rythmistiki Archi Energeias (RAE, Úrad pre reguláciu energií, Grécko). Vyriešenie sporu tak bolo zverené rozhodcovskému súdu zriadenému v súlade s rozhodcovskou zmluvou a pravidlami upravujúcimi stály rozhodcovský súd RAE.
Podľa rozhodcovskej zmluvy úloha zverená rozhodcovskému súdu spočívala v tom, aby na základe rokovaní, ktoré sa uskutočnili medzi spoločnosťou DEI a spoločnosťou Metlen, určil sadzbu za dodávku elektrickej energie zodpovedajúcu osobitným charakteristikám spoločnosti Metlen, ktorá by pokrývala aspoň náklady znášané spoločnosťou DEI. Okrem toho mal rozhodcovský súd zohľadniť právny rámec spresnený stranami zmluvy, ktorý zahŕňal najmä rozhodnutie RAE, ktorým sa stanovujú základné zásady tvorby cien odberateľov vysokého napätia.
Medzitým Metlen naďalej neuhrádzala mesačné faktúry spoločnosti DEI v plnej výške, keďže účastníci konania sa nezhodli na sadzbe, ktorá sa mala uplatniť. DEI tak pohrozila spoločnosti Metlen, že ak nezaplatí sporné faktúry, prestane jej dodávať elektrickú energiu, čo viedlo Metlen k podaniu sťažnosti na RAE, v ktorej požiadala o prijatie predbežných opatrení.
V nadväznosti na túto sťažnosť rozhodnutím z 9. mája 2012 RAE predbežne stanovil sadzbu za dodávku elektrickej energie uplatniteľnú na Metlen.
Dňa 15. júna 2012 predložila DEI Európskej komisii sťažnosť proti tomuto rozhodnutiu (ďalej len „sťažnosť z roku 2012“), v ktorej uviedla. že dočasná sadzba stanovená zo strany RAE ukladá povinnosť dodávať elektrickú energiu spoločnosti Metlen za cenu nižšiu, ako sú jej náklady, a predstavuje protiprávnu štátnu pomoc.
Rozhodnutím z 31. októbra 2013 rozhodcovský súd stanovil sadzbu za elektrickú energiu uplatniteľnú na Metlen na obdobie od 1. júla 2010 do 31. decembra 2013 (ďalej len „rozhodcovský rozsudok“).
Dňa 23. decembra 2013 predložila DEI Komisii druhú sťažnosť za porušenie pravidiel v oblasti štátnej pomoci, keďže sadzba stanovená v rozhodcovskom rozsudku bola nižšia ako sadzba, ktorú predbežne stanovil RAE.
Listom z 12. júna 2014 Komisia informovala DEI o odložení tejto sťažnosti (ďalej len „sporný list“). V dôsledku toho podala DEI na Všeobecný súd žalobu o neplatnosť sporného listu, ktorá bola zapísaná do registra pod číslom T‑639/14.
V priebehu tohto konania Komisia rozhodnutím z 25. marca 2015 (ďalej len „prvé sporné rozhodnutie“) (
1
) zamietla sťažnosti spoločnosti DEI, pričom konštatovala jednak, že sťažnosť z roku 2012 sa stala bezpredmetnou, a jednak, že spoločnosti Metlen nebola poskytnutá žiadna výhoda v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keďže rozhodnutie spoločnosti DEI predložiť ich spor na rozhodcovské konanie bolo v súlade so zásadou súkromného investora.
DEI následne podala na Všeobecný súd žalobu o neplatnosť tohto prvého sporného rozhodnutia, zapísanú pod číslom T‑352/15.
Uznesením z 9. februára 2016 (
2
) Všeobecný súd rozhodol, že konanie vo veci T‑639/14 sa zastavuje. V odvolacom konaní však Súdny dvor rozsudkom z 31. mája 2017 (
3
) toto uznesenie zrušil a vrátil vec Všeobecnému súdu, ktorý ju zapísal pod číslom T‑639/14 RENV.
Komisia vydala 14. augusta 2017 druhé rozhodnutie, ktorým tak zrušila a nahradila sporný list, ako aj svoje prvé sporné rozhodnutie (ďalej len „druhé sporné rozhodnutie“) (
4
). Na základe dôvodov, ktoré sú totožné s dôvodmi uvedenými v prvom spornom rozhodnutí, toto druhé rozhodnutie potvrdzuje na jednej strane, že sťažnosť z roku 2012 sa stala bezpredmetnou, keďže sadzba stanovená rozhodcovským rozsudkom retroaktívne nahradila dočasnú sadzbu stanovenú rozhodnutím RAE z 9. mája 2012, a na druhej strane, že rozhodcovský rozsudok nezahŕňa poskytnutie štátnej pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
DEI takisto podala na Všeobecný súd žalobu o neplatnosť tohto prvého sporného rozhodnutia, zapísanú pod číslom T‑740/17.
Rozsudkom z 22. septembra 2021 (
5
) Všeobecný súd zrušil tak sporný list, ako aj prvé a druhé sporné rozhodnutie, pričom konštatoval, že rozhodcovský rozsudok mohol spoločnosti Metlen poskytnúť protiprávnu výhodu pripísateľnú gréckemu štátu, a tým umožniť alebo zachovať poskytnutie protiprávnej pomoci.
Súdny dvor, na ktorý bolo podané odvolanie proti tomuto rozsudku, okrem iného konštatoval, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že rozhodcovský rozsudok je štátnym opatrením, ktoré môže predstavovať štátnu pomoc. (
6
)
Podľa Súdneho dvora sa Komisia na jednej strane správne domnievala, že za okolností prejednávanej veci bolo jediným štátnym opatrením, ktoré môže predstavovať štátnu pomoc, rozhodnutie spoločnosti DEI uzavrieť so spoločnosťou Metlen rozhodcovskú zmluvu, a na druhej strane, že bolo potrebné overiť, či by súkromný subjekt za bežných trhových podmienok prijal uvedené rozhodnutie za rovnakých podmienok, aby sa zistilo, či toto rozhodnutie poskytlo spoločnosti Metlen výhodu.
V dôsledku toho Súdny dvor zrušil napadnutý rozsudok a vrátil veci Všeobecnému súdu, aby rozhodol o žalobných dôvodoch a tvrdeniach, ktoré mu boli predložené a o ktorých Súdny dvor nerozhodol.
Posúdenie Všeobecným súdom
DEI na podporu svojej žaloby o neplatnosť druhého sporného rozhodnutia spochybňuje tak uplatniteľnosť, ako aj subsidiárne konkrétne uplatnenie kritéria súkromného investora použitého v tomto rozhodnutí na účely preskúmania, či bola spoločnosti Metlen poskytnutá výhoda.
Všeobecný súd na úvod pripomenul, že pojem „pomoc“ v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ nemôže zahŕňať opatrenie poskytnuté podniku zo štátnych prostriedkov, ak by tento podnik mohol za okolností zodpovedajúcich bežným trhovým podmienkam získať rovnakú výhodu. Hoci sa posúdenie podmienok, za ktorých bola takáto výhoda poskytnutá, v zásade vykonáva na základe zásady súkromného subjektu v trhovom hospodárstve, kritérium, ktoré sa má konkrétne použiť v danom prípade, musí byť určené najmä v závislosti od povahy konania zamýšľaného dotknutým verejným subjektom. Medzi konkrétne kritériá, ktoré možno v tomto kontexte uplatniť, patrí kritérium súkromného investora.
S prihliadnutím na túto skutočnosť Všeobecný súd v prvom rade zamietol jednotlivé tvrdenia spoločnosti DEI spochybňujúce uplatniteľnosť kritéria súkromného investora v prejednávanej veci.
Pokiaľ ide konkrétne o tvrdenie spoločnosti DEI, podľa ktorého jej rozhodnutie súhlasiť s rozhodcovským konaním nemožno preskúmať z hľadiska kritéria súkromného investora, keďže toto rozhodnutie nepredstavuje hospodársku činnosť, Všeobecný súd uviedol, že podľa judikatúry sa správanie súkromného subjektu v trhovom hospodárstve v zásade riadi vyhliadkami na ziskovosť. Tým, že DEI predložila spor rozhodcovskému konaniu RAE, sa snažila dosiahnuť určitú ziskovosť v zmysle tejto judikatúry, keďže táto procesná voľba jej podľa jej vlastných vysvetlení umožňovala získať späť aspoň časť dlžných súm od spoločnosti Metlen, a to v čo najkratšej možnej lehote.
Keďže práve rozhodnutie spoločnosti DEI využiť rozhodcovské konanie treba preskúmať z hľadiska kritéria súkromného investora, Všeobecný súd na základe rozsudku o odvolaní zamietol aj tvrdenie spoločnosti DEI, podľa ktorého by sa malo vykonať porovnanie jej správania so správaním hypotetického súkromného subjektu, vo vzťahu k sadzbe stanovenej v rozhodcovskom rozsudku. Preto skutočnosť, že DEI nemohla predvídať sadzbu stanovenú rozhodcovským rozsudkom, nestačí v prejednávanej veci na vylúčenie uplatniteľnosti kritéria súkromného investora.
Pokiaľ ide o uplatnenie kritéria súkromného investora na skutkové okolnosti prejednávanej veci, Všeobecný súd ďalej preskúmal tvrdenia spoločnosti DEI, ktoré mali preukázať, že Komisia pri uplatnení uvedeného kritéria v druhom spornom rozhodnutí vychádzala zo zjavne nesprávneho posúdenia jednak skutkového stavu a jednak vhodného rámca a skutočností, ktoré treba posúdiť z hľadiska uvedeného kritéria.
Na účely preskúmania týchto tvrdení Všeobecný súd najprv pripomenul, že Komisia prijala druhé sporné rozhodnutie po skončení fázy predbežného preskúmania v zmysle článku 108 ods. 3 ZFEÚ. V súlade s účelom tohto ustanovenia a povinnosťou riadnej správy vecí verejných, ktorá jej prináleží, mala Komisia prijať potrebné opatrenia a overenia s cieľom prekonať prípadné ťažkosti, s ktorými sa stretla, a to tak, aby rozptýlila všetky existujúce pochybnosti o zlučiteľnosti posudzovaného opatrenia s vnútorným trhom. Ak predbežné preskúmanie tohto opatrenia neumožní prekonať všetky ťažkosti spojené s posúdením jeho zlučiteľnosti s vnútorným trhom, Komisia je povinná začať konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ bez toho, aby v tejto súvislosti disponovala voľnou úvahou.
Vzhľadom na toto spresnenie Všeobecný súd overil, či tvrdenia predložené spoločnosťou DEI umožňujú identifikovať pochybnosti o zlučiteľnosti jej rozhodnutia uzavrieť rozhodcovskú zmluvu s právom v oblasti štátnej pomoci, ktoré by mali za následok povinnosť Komisie začať konanie vo veci formálneho zisťovania.
V tejto súvislosti Všeobecný súd na jednej strane skonštatoval, že DEI nepredložila nepriame dôkazy, ktoré by mohli spochybniť posúdenie skutkových okolností sporu, ktoré vykonala Komisia, a podmienok, za ktorých sa obrátila na rozhodcovský súd, ako vyplývajú z druhého sporného rozhodnutia.
Na druhej strane Všeobecný súd odmietol tvrdenie spoločnosti DEI, podľa ktorého Komisia mala mať závažné ťažkosti pri posúdení kontextu, v ktorom DEI prijala rozhodnutie využiť rozhodcovské konanie, a najmä situácie spoločnosti Metlen a dotknutého trhu.
Po prvé zastával názor, že rozhodnutie spoločnosti DEI predložiť svoj spor rozhodcovskému konaniu je v súlade s kritériom „ziskovosti“, ktoré by hľadal hypotetický obozretný súkromný investor, ktorý by sa nachádzal v situácii spoločnosti DEI a ktorý by konal za obvyklých trhových podmienok, keďže táto voľba umožňovala podľa vlastných vysvetlení spoločnosti DEI dosiahnuť zaplatenie súm, ktoré jej Metlen dlhovala, v čo najkratšej lehote.
Po druhé Všeobecný súd uviedol, že v súlade s požiadavkami uvedenými Súdnym dvorom v rozsudku o odvolaní Komisia jednak preskúmala okolnosti, za ktorých DEI prijala rozhodnutie využiť rozhodcovské konanie, a jednak overila, či by súkromný subjekt prijal uvedené rozhodnutie za rovnakých podmienok. V tejto súvislosti DEI okrem toho nepredložila nijaký dôkaz, ktorý by naznačoval, že Komisia mala mať pochybnosti, pokiaľ ide o využitie rozhodcovského konania zo strany primerane opatrného a starostlivého súkromného subjektu nachádzajúceho sa v rovnakej situácii ako DEI.
Po tretie Všeobecný súd zdôraznil, že preskúmanie kritéria súkromného investora neznamená, že Komisia bola povinná preukázať, že súkromný subjekt by prijal presne rovnaké rozhodnutie ako DEI, ale že jej rozhodnutie je primerané v trhovom hospodárstve vzhľadom na okolnosti, za ktorých bolo prijaté.
Vzhľadom na vyššie uvedené Všeobecný súd dospel k záveru, že DEI nepreukázala, že Komisia mala mať pochybnosti pri uplatnení kritéria súkromného investora na skutkové okolnosti prejednávanej veci, ktoré by mali za následok jej povinnosť začať konanie vo veci formálneho zisťovania. V dôsledku toho zamietol tvrdenia spoločnosti DEI spochybňujúce uplatnenie uvedeného kritéria Komisiou v druhom spornom rozhodnutí.
Všeobecný súd konštatoval, že v čase prijatia druhého sporného rozhodnutia Komisia mohla oprávnene dospieť k záveru, že sťažnosť z roku 2012 sa stala bezpredmetnou v dôsledku rozhodcovského rozsudku, a okrem toho zamietol výhrady týkajúce sa rozhodnutia Komisie nevyhovieť sťažnosti z roku 2012.
Napokon Všeobecný súd zamietol žalobný dôvod spoločnosti DEI spochybňujúci zákonnosť nahradenia sporného listu a prvého sporného rozhodnutia druhým sporným rozhodnutím, keďže Komisia týmto posledným uvedeným rozhodnutím nielen vzala späť sporný list a prvé sporné rozhodnutie, ale tiež spresnila protiprávnosť, ktorá mala vplyv na jej akty a ktorú chcela napraviť v súlade s požiadavkami stanovenými Súdnym dvorom v rozsudku DEI/Komisia (C‑228/16 P).
Vzhľadom na tieto úvahy Všeobecný súd zamietol žalobu vo veci T‑740/17 RENV a konštatoval, že konanie o žalobách vo veciach T‑639/14 RENV II a T‑352/15 RENV sa zastavuje.
(
1
)	Rozhodnutie Komisie C(2015) 1942 final z 25. marca 2015 [vec SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Grécko – Údajná štátna pomoc v podobe nižších sadzieb elektrickej energie, než sú náklady, poskytnutá spoločnosti Alouminion SA v dôsledku rozhodcovského rozsudku] (Ú. v. EÚ C 219, 2015, s. 2).
(
2
)	Uznesenie z 9. februára 2016, DEI/Komisia (T‑639/14, EU:T:2016:77).
(
3
)	Rozsudok z 31. mája 2017, DEI/Komisia (C‑228/16 P, EU:C:2017:409).
(
4
)	Rozhodnutie C(2017) 5622 final zo 14. augusta 2017 [vec SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Grécko – Údajná štátna pomoc v podobe nižších sadzieb elektrickej energie, než sú náklady, poskytnutá spoločnosti Alouminion SA v dôsledku rozhodcovského rozsudku] (Ú. v. EÚ C 291, 2017, s. 2).
(
5
)	Rozsudok z 22. septembra 2021, DEI/Komisia (T‑639/14 RENV, T‑352/15 a T‑740/17, EU:T:2021:604).
(
6
)	Rozsudok z 22. februára 2024, Mytilinaios/DEI a Komisia (C 701/21 P a C 739/21 P, EU:C:2024:146) (ďalej len „rozsudok o odvolaní“).