62006CC0158
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
JÁN MAZÁK
prednesené 29. marca 2007 (
1
)
Vec C-158/06
Stichting ROM-projecten
proti
Staatssecretaris van Economische Zaken
„Štrukturálne fondy — Vrátenie pomoci Spoločenstva v prípade nezrovnalostí — Neuverejnenie a neoznámenie podmienok poskytnutia pomoci — Neznalosť príjemcu — Dobrá viera — Právna istota — Efektivita — Článok 10 ES“
I — Úvod
1.
Hlavnou otázkou, ktorá sa kladie v danom prípade, je otázka, či právo Spoločenstva bráni tomu, aby členský štát na základe zásady právnej istoty upustil od vymáhania peňažnej pomoci v prípade, keď sa príjemca pomoci dopustil vecného porušenia takého právneho predpisu Spoločenstva, ktorý mu nebol oznámený a ani nebol uverejnený.
II — Právny rámec
2.
Rozhodnutie Komisie K(95) 1753 zo 16. októbra 1995 o poskytnutí príspevku z Európskeho fondu pre regionálny rozvoj (EFRR) a z Európskeho sociálneho fondu (ESF) na operačný program v rámci iniciatívy Spoločenstva týkajúcej sa MSP v prospech oblastí, ktoré spadajú do cieľov č. 1 a 2 v Holandsku [neoficiálny preklad] [ďalej len „rozhodnutie K(95) 1753“], obsahuje tieto relevantné ustanovenia:
„Článok 1
Schvaľuje sa operačný program MSP Holandsko prijatý na obdobie od 30. novembra 1994 do 31. decembra 1999 a opísaný v prílohách, ktorý zahŕňa súvislý súbor viacročných opatrení v rámci iniciatívy Spoločenstva týkajúcej sa MSP v prospech oblastí, ktoré spadajú do cieľov č. 1 a 2 v Holandsku.
…
Článok 6
Podpora Spoločenstva sa vzťahuje na výdavky súvisiace s činnosťami zahrnutými do tohto programu, pre ktoré boli v dotknutom členskom štáte najneskôr do 31. decembra 1999 prijaté právne záväzné opatrenia a boli na ne vyčlenené potrebné finančné prostriedky. Výdavky na tieto činnosti sa zohľadnia len vtedy, ak sa uskutočnia najneskôr do 31. decembra 2001.
…
Článok 9
Toto rozhodnutie je adresované Holandskému kráľovstvu.“ [neoficiálny preklad]
3.
Vzhľadom na terminológiu použitú v článku 6 rozhodnutia K(95) 1753 znie Poznámka č. 3 pripojená k rozhodnutiu Komisie z 23. apríla 1997 o zmene rozhodnutí o schválení podporných rámcov Spoločenstva, jednotných programových dokumentov a programov v rámci iniciatív Spoločenstva prijatých vo vzťahu k Holandsku [neoficiálny preklad] (ďalej len „rozhodnutie 97/320/ES“) (
2
) v časti relevantnej pre túto vec takto:
„‚Právne záväzné ustanovenia‘ a ‚nevyhnutné finančné záväzky‘ sú rozhodnutiami konečných príjemcov na vykonanie činností, ktoré môžu byť financované a vyčlenenie zodpovedajúcich verejných prostriedkov…
Záväzok na úrovni členského štátu musí obsahovať záväzok zo strany konečných príjemcov. Tento záväzok musí byť právne záväzný a sprevádzaný finančným záväzkom, to znamená, že musí predstavovať vyčlenenie potrebných verejných finančných prostriedkov…“ [neoficiálny preklad]
III — Konanie vo veci samej a prejudiciálne otázky
A — Okolnosti predchádzajúce sporu
4.
V auguste 1999 Stichting ROM-projecten (ďalej len „ROM-projecten“) podal žiadosť o poskytnutie pomoci v rámci operačného programu iniciatívy týkajúcej sa MSP v Holandsku pre projekt „Kenniskaart Medische Technologie en Life Sciences“ (ďalej len „projekt“).
5.
Rozhodnutím z 29. decembra 1999 poskytol minister ROM-projecten pomoc vo výške 200000 NLG, čo predstavovalo 45,45 % celkových nákladov vo výške 440000 NLG, ktoré mohli byť financované z tejto pomoci.
6.
Podmienkou bolo okrem iného to, že projekt sa realizuje do 31. decembra 2000 a náklady, ktoré vzniknú pred 1. januárom 2000 a po 31. decembri 2000, nebudú môcť byť predmetom financovania. Rozhodnutím z 25. februára 2000 minister súhlasil so zmenou začiatku projektu z 1. januára 2000 na 1. novembra 1999. Navyše rozhodnutím z 12. decembra 2000 minister na žiadosť ROM-projecten predĺžil lehotu, do ktorej mohli byť oznámené vzniknuté náklady, a to až do 30. júna 2001.
7.
Rozhodnutím z 11. júla 2002 minister ROM-projecten okrem iného oznámil, že nesplnil podmienku Komisie, podľa ktorej mal príjemca pomoci prevziať na seba záväzky pred 31. decembrom 1999 (ďalej len „časová požiadavka“). Minister položil Komisii otázku, či musí byť pomoc z tohto dôvodu stanovená na nulu, a útvary Komisie mu dali na ňu neformálnu zápornú odpoveď. Až do formálneho potvrdenia Komisie v tejto veci stanovil minister pomoc so všeobecnou výhradou na 69788 NLG.
8.
Rozhodnutím z 27. februára 2003 minister (so spätnou účinnosťou) stanovil pomoc na nulu, pretože sa ukázalo, že Komisia v plnom rozsahu trvá na časovej požiadavke. Minister navyše požadoval aj vrátenie zvyšnej sumy 69788 NLG.
9.
Rozhodnutím z 26. mája 2003 vyhlásil minister odvolania podané ROM-projecten proti obidvom uvedeným rozhodnutiam (rozhodnutiam z 11. júla 2002 a z 27. februára 2003) za nedôvodné.
10.
Žalobu podanú proti rozhodnutiu z 26. mája 2003 vyhlásil Rechtbank Roermond za dôvodnú a toto rozhodnutie zrušil. Ministrovi uložil, aby prijal nové rozhodnutie.
11.
Takéto rozhodnutie bolo prijaté 16. augusta 2004. Týmto rozhodnutím sa potvrdilo predchádzajúce rozhodnutie stanovujúce výšku pomoci na nulu z dôvodu, že ROM-projecten nesplnil časovú požiadavku.
12.
ROM-projecten podal žalobu aj proti rozhodnutiu zo 16. augusta 2004. College van Beroep voor het bedrijfsleven (Správny súd pre obchod a priemysel) (Holandsko) uvažoval nad tým, či minister môže vytýkať ROM-projecten, že nesplnil časovú požiadavku stanovenú v článku 6 rozhodnutia K(95) 1753. Práve na základe týchto okolností College van Beroep voor het bedrijfsleven rozhodol, že položí Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky.
B — Prejudiciálne otázky
„1.
Je článok 6 rozhodnutia Komisie K(95) 1753 zo 16. októbra 1995 o poskytnutí príspevku Európskeho fondu pre regionálny rozvoj (EFRR) a Európskeho sociálneho fondu (ESF) na operačný program v rámci iniciatívy Spoločenstva týkajúcej sa MSP v prospech oblastí, ktoré spadajú do cieľov č. 1 a 2 v Holandsku [neoficiálny preklad], nepodmienený a dostatočne určitý, aby mohol byť vo vnútroštátnom právnom poriadku priamo uplatniteľný?
2.
V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:
Má sa článok 249 ES vykladať tak, že článok 6 uvedeného rozhodnutia priamo zaväzuje občana, aby ako konečný príjemca prijal najneskôr do 31. decembra 1999 právne záväzné ustanovenia a konkrétne vyčlenil potrebné prostriedky?
3.
V prípade kladnej odpovede na druhú otázku:
Necháva článok 38 ods. 1 písm. h) nariadenia Rady (ES) č. 1260/1999 z 21. júna 1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch členským štátom s prihliadnutím na zásady práva Spoločenstva možnosť upustiť od vymáhania z dôvodu porušenia právneho predpisu, ak dotknutý príjemca pomoci nemal vedomosť o tomto predpise a jeho neznalosť mu ani nemožno vytýkať?“
C — O konaní na Súdnom dvore
13.
Komisia a ROM-projecten predložili Súdnemu dvoru svoje písomné pripomienky. Na pojednávaní 1. februára 2007 Holandsko a Komisia vystúpili so svojimi prednesmi.
IV — Posúdenie
14.
Prvé dve otázky sa v skutočnosti týkajú toho, či predpis obsiahnutý v rozhodnutí Komisie adresovanom členskému štátu za predpokladu, že je nepodmienený a dostatočne jasný (prvá otázka), možno priamo uplatniť vo vzťahu ku konečnému príjemcovi (druhá otázka), inými slovami, či členský štát môže uplatniť proti príjemcovi takýto predpis, pričom pôjde o tzv. „obrátený priamy účinok“. Tretia otázka sa v podstate týka povinnosti vymáhať protiprávne vyplatenú pomoc v prípade, že by tým došlo k porušeniu zásady právnej istoty.
15.
Otázky vznikajú v súvislosti s tým, že poskytnutá suma pomoci bola so spätnou účinnosťou stanovená na nulu a bolo nariadené jej vrátenie. Dôvodom takéhoto konania bola skutočnosť, že príjemca pomoci nesplnil časovú požiadavku, ktorá je stanovená v článku 6 rozhodnutia K(95) 1753.
16.
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že je preukázané, že v tejto veci nedošlo k zahrnutiu časovej požiadavky uvedenej v rozhodnutí K(95) 1753 do vnútroštátneho rozhodnutia o poskytnutí pomoci alebo do podmienok, povinností a predpisov súvisiacich s poskytnutím pomoci. Takisto ani vo formulári žiadosti o pomoc, ani v súvisiacich dokumentoch nebol žiadny odkaz na takúto požiadavku.
17.
Navyše rozhodnutie K(95) 1753 nebolo uverejnené v úradnom vestníku.
18.
Vnútroštátny súd preto dospel k záveru, že dotknutý príjemca nemal vedomosť o tomto predpise a podľa názoru súdu mu jeho neznalosť ani nemožno vytýkať.
19.
Vzhľadom na kontext, v ktorom sa táto otázka vynorila, považujem za vhodnejšie začať s treťou otázkou. Navyše podľa môjho názoru postačí zaoberať sa len touto otázkou, a to v mierne pozmenenom znení.
20.
Ďalej poznamenávam, že podstatou tretej otázky je odkaz na článok 38 ods. 1 písm. h) nariadenia č. 1260/1999 (
3
), pretože Komisia sa vo svojich písomných pripomienkach domnieva, že takzvané koordinačné nariadenie predstavuje relevantný právny rámec, ktorý možno uplatniť. (
4
) V tejto súvislosti vzhľadom na článok 52 ods. 1 nariadenia č. 1260/1999 súhlasím s Komisiou. V kontexte prejudiciálnej otázky to však spôsobuje malú odlišnosť, pretože bez ohľadu na to, aký predpis sa uplatní, sú členské štáty v každom prípade povinné, ak dôjde k porušeniu, prijať potrebné kroky.
21.
Podľa vysvetlenia vnútroštátneho súdu sa zo zásady právnej istoty v holandskom práve vyvodzuje, že voči príjemcovi pomoci sa nemožno odvolávať na takú podmienku pomoci, ktorá má povahu bremena, pokiaľ mu táto podmienka nebola vopred oznámená.
22.
Požiadavka, aby sa takáto podmienka vopred oznámila, tiež vyplýva z holandského Všeobecného správneho zákona (Algemene wet bestuursrecht). Tak ako to uviedol vnútroštátny súd, článok 4:37 tohto zákona vykladaný v spojení z článkom 4:38 ods. 2 a 3 tohto zákona požaduje, aby akákoľvek povinnosť súvisiaca s pomocou bola upravená v právnom predpise alebo v rozhodnutí o poskytnutí pomoci.
23.
Podľa tohto zákona sa pomoc môže poskytnúť tiež priamo na základe programu prijatého Komisiou. V takomto prípade sa totiž na jej poskytnutie nevyžaduje žiaden osobitný právny základ. Uvedená časová požiadavka však nebola do programu zahrnutá ani vo vzťahu ku kategórii projektov, ku ktorým patrí projekt ROM-projecten.
24.
Podľa holandského práva preto nemožno splnenie takejto časovej požiadavky od príjemcu vymáhať.
25.
Otázkou preto je, či podľa práva Spoločenstva existuje povinnosť vymáhať takúto požiadavku, alebo inak povedané, či zásada právnej istoty môže brániť vymáhaniu finančnej pomoci v tejto veci.
26.
Táto vec nie je prvým prípadom, keď má Súdny dvor rozhodnúť o otázkach týkajúcich sa vymáhania súm vyplatených v rozpore s právom Spoločenstva.
27.
Po prvé z ustálenej judikatúry vyplýva, že v prípade neexistencie predpisov Spoločenstva musia byť spory týkajúce sa vymáhania súm vyplatených v rozpore s právom Spoločenstva rozhodnuté vnútroštátnymi súdmi uplatňujúcimi ich vlastné vnútroštátne právo, a to v medziach stanovených právom Spoločenstva, na základe toho, že uplatnenie pravidiel a konaní upravených vnútroštátnym právom nemôže prakticky znemožniť alebo neprimerane sťažiť vymáhania neoprávnene vyplatenej pomoci a zároveň sa vnútroštátne právo musí uplatňovať takým spôsobom, ktorý nemá diskriminačnú povahu vo vzťahu ku konaniam, v ktorých sa rozhoduje o obdobných vnútroštátnych sporoch. (
5
)
28.
Po druhé zásada právnej istoty je súčasťou právneho poriadku Spoločenstva. V tejto súvislosti odkazujem na rozsudok Huber (
6
). V uvedenej veci týkajúcej sa národného programu pomoci čiastočne financovaného Spoločenstvom v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky Súdny dvor uviedol, že právo Spoločenstva nebráni uplatneniu zásady právnej istoty na účely upustenia od vrátenia neoprávnene vyplatených súm pomoci, keďže táto zásada je tiež súčasťou právneho poriadku Spoločenstva.
29.
Po tretie podľa práva Spoločenstva zásada právnej istoty ako základná zásada znamená, že právne predpisy Spoločenstva musia zúčastneným osobám umožniť presne poznať rozsah záväzkov, ktoré im ukladajú. (
7
)
30.
Tak ako bolo uvedené, uplatnenie vnútroštátneho práva nesmie prakticky znemožniť alebo neprimerane sťažiť vymáhanie neoprávnene vyplatenej pomoci. Navyše sa vnútroštátne právo musí uplatňovať takým spôsobom, ktorý nemá diskriminačnú povahu vo vzťahu ku konaniam, v ktorých sa rozhoduje o obdobných vnútroštátnych sporoch. Z uvedeného vyplýva, že sa zohľadňuje tiež záujem Spoločenstva. (
8
)
31.
Podľa môjho názoru záver, ku ktorému dospel vnútroštátny súd, konkrétne, že zásada právnej istoty podľa holandského práva bráni ministrovi uplatňovať časovú požiadavku na úkor ROM-projecten, pretože táto podmienka nebola príjemcovi pomoci vopred oznámená a navyše od príjemcu pomoci nemožno rozumne očakávať, že by sa s obsahom rozhodnutia K(95) 1753 mohol oboznámiť akýmkoľvek iným spôsobom, nie je v rozpore ani so zásadou efektivity, ani so zásadou rovnocennosti.
32.
Keďže príjemca pomoci nepoznal dotknutý predpis a túto jeho neznalosť mu nemožno ani vytýkať, právo Spoločenstva nebráni uplatneniu zásady právnej istoty.
33.
Nakoniec poznamenávam, že v prípade, ak by bolo možné zodpovednosť za predmetné porušenie pripísať členskému štátu, existuje možnosť uznať dotknutý členský štát finančne zodpovedným za nevymožené sumy pomoci.
V — Návrh
34.
Na základe vyššie uvedených dôvodov zastávam názor, že Súdny dvor by mal na otázky predložené College van Beroep voor het bedrijfsleven odpovedať takto:
Právo Spoločenstva nebráni tomu, aby členský štát uplatnil zásadu právnej istoty na účely upustenia od vymáhania pomoci z dôvodu porušenia právneho predpisu, ak dotknutý príjemca pomoci nemal vedomosť o tomto predpise a jeho neznalosť mu ani nemožno vytýkať.
(
1
)	Jazyk prednesu: angličtina.
(
2
)	Ú. v. ES L 146, 1997, s. 7.
(
3
)	Nariadenie Rady (ES) č. 1260/1999 z 21. júna 1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch (Ú. v. ES L 161, s. 1; Mim. vyd. 14/001, s. 31). Týmto nariadením sa zrušili nariadenia č. 2052/88 a č. 4253/88 s účinnosťou od 1. januára 2000 (pozri článok 54 tohto nariadenia).
(
4
)	Nariadenie Rady (EHS) č. 4253/88 z 19. decembra 1988, ktorým sa vykonáva nariadenie (EHS) č. 2052/88 so zreteľom na koordináciu intervencií rôznych štrukturálnych fondov na strane jednej a medzi týmito intervenciami a intervenciami Európskej investičnej banky a inými existujúcimi finančnými nástrojmi na strane druhej [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 374, 1988, s. 1), zmenené a doplnené nariadením Rady č. 2082/93 z 20. júla 1993 (Ú. v. ES L 193, 1993, s. 20), najmä článok 23 ods. 1 tohto nariadenia. Takisto odkazujem na článok 5 nariadenia (ES) č. 1681/94 z 11. júla 1994 o nezrovnalostiach a získavaní neoprávnene vyplatených čiastok späť v súvislosti s financovaním štrukturálnych politík a o organizácii informačného systému v tejto oblasti (Ú. v. ES L 178, 1994, s. 43, Mim. vyd. 14/001, s. 23), zmeneného a doplneného nariadením (ES) č. 2035/2005 (Ú. v. EÚ L 328, 2005, s. 8).
(
5
)	Rozsudok z 21. septembra 1983, Deutsche Milchkontor a i., 205/82 až 215/82, Zb. s. 2633, bod 19.
(
6
)	Rozsudok z 19. septembra 2002, Huber, C-336/00, Zb. s. I-7699, bod 56 a tam citovaná judikatúra.
(
7
)	Pozri napríklad rozsudok z 1. októbra 1998, Spojené kráľovstvo/Komisia, C-209/96, Zb. s. I-5655, bod 35.
(
8
)	Pozri rozsudok Deutsche Milchkontor, už citovaný v poznámke pod čiarou 5, bod 32.