62023CJ0313_RES
Yhdistetyt asiat C‑313/23, C‑316/23 ja C‑332/23
Inspektorat kam Visshia sadeben savet
(Ennakkoratkaisupyyntö – Sofiyski rayonen sad)
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 30.4.2025
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeusvaltio – Tuomareiden riippumattomuus – SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta – Tehokas oikeussuoja unionin oikeuteen kuuluvilla aloilla – Lainkäyttöelin, jolla on toimivalta ehdottaa kurinpitomenettelyn aloittamista tuomareita, syyttäjiä ja tutkintatuomareita vastaan kurinpitoseuraamusten määräämiseksi – Lainkäyttöelimen jäsenten tehtävien jatkaminen heidän toimikautensa päättymisen jälkeen – Luonnollisten henkilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Asetus (EU) 2016/679 – Tietoturva – Lainkäyttöelimen pääsy tietoihin, jotka koskevat tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden sekä heidän perheenjäsentensä pankkitilejä – Tuomioistuimen lupa pankkisalaisuuden piiriin kuuluvien tietojen luovuttamiselle – Tuomioistuin, joka antaa luvan pankkisalaisuuden piiriin kuuluvien tietojen luovuttamiselle – 4 artiklan 7 alakohta – Rekisterinpitäjän käsite – 51 artikla – Valvontaviranomaisen käsite
Ennakkoratkaisukysymykset – Asian saattaminen unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi – SEUT 267 artiklassa tarkoitettu kansallinen tuomioistuin – Käsite – Määrittäminen rakenteellisten ja toiminnallisten kriteerien perusteella – Tuomioistuin, jolle lainkäyttöelin on esittänyt hakemuksen, joka koskee pääsyä tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden sekä heidän perheenjäsentensä pankkitilitietoihin – Tuomioistuimen lupa pankkisalaisuuden piiriin kuuluvien tietojen luovuttamiselle – Tuomioistuin, joka hoitaa tuomiovallan käyttöön liittyviä tehtäviä – Kuuluminen soveltamisalaan
(SEU 19 artiklan 1 kohdan 2 d alakohta; SEUT 267 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artikla
(ks. 59–63 kohta)
Ennakkoratkaisukysymykset – Unionin tuomioistuimen toimivalta – Rajat – Jäsenvaltioiden velvollisuus säätää tarvittavista muutoksenhakukeinoista tehokkaan oikeussuojan takaamiseksi – Kysymykset, jotka liittyvät lainkäyttöelimen organisaatiota ja toimintaa koskeviin sääntöihin – Kuuluminen soveltamisalaan
(SEU 19 artiklan 1 kohdan 2 d alakohta; SEUT 267 artikla)
(ks. 71–73 kohta)
Jäsenvaltiot – Velvoitteet – Tarvittavista oikeussuojakeinoista säätäminen tehokkaan oikeussuojan takaamiseksi – Tuomareiden riippumattomuutta koskevan periaatteen noudattaminen – Lainkäyttöelimen, jolla on toimivalta ehdottaa kurinpitomenettelyn aloittamista tuomareita, syyttäjiä ja tutkintatuomareita vastaan, jäsenten tehtävien jatkaminen heidän toimikautensa päättymisen jälkeen – Tällaiselle jatkamiselle ei ole nimenomaista oikeusperustaa tai se on ajallisesti rajoittamaton – Ei voida hyväksyä
(SEU 2 artikla ja SEU 19 artiklan 1 kohdan 2 d alakohta; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla)
(ks. 81–97 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)
Luonnollisten henkilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Asetus 2016/679 – Soveltamisala – Poikkeukset – Tietojenkäsittely sellaisessa toiminnassa, joka ei kuulu unionin oikeuden soveltamisalaan – Käsite – Tuomareita, syyttäjiä ja tutkintatuomareita sekä heidän perheenjäseniään koskevien, pankkisalaisuuden piiriin kuuluvien henkilötietojen luovuttaminen lainkäyttöelimelle – Luovuttaminen varallisuusilmoituksia koskevan tarkastuksen yhteydessä – Ei kuulu soveltamisalaan
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2016/679 2 artiklan 1 kohta, 2 kohdan a alakohta ja 3 kohta)
(ks. 99–106 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Luonnollisten henkilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Asetus 2016/679 – Rekisterinpitäjän käsite – Tuomioistuin, jolla on toimivalta antaa lainkäyttöelimen pyynnöstä lupa siihen, että pankki luovuttaa kyseiselle elimelle tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden sekä heidän perheenjäsentensä pankkitilitietoja – Ei kuulu soveltamisalaan
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2016/679 4 artiklan 7 alakohta)
(ks. 108–117 kohta ja tuomiolauselman 3 kohta)
Luonnollisten henkilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Asetus 2016/679 – Kansalliset valvontaviranomaiset – Käsite – Tuomioistuin, jolla on toimivalta antaa lainkäyttöelimen pyynnöstä lupa siihen, että pankki luovuttaa kyseiselle elimelle tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden sekä heidän perheenjäsentensä pankkitilitietoja – Ei kuulu soveltamisalaan
(SEUT 16 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 8 artiklan 3 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2016/679 51 artiklan 1, 2 ja 4 kohta, 57 artiklan 1 kohdan a ja g alakohta sekä 58 artikla)
(ks. 119–123 kohta ja tuomiolauselman 4 kohta)
Luonnollisten henkilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Asetus 2016/679 – Oikeussuojakeinot – Tuomioistuin, jolla on toimivalta antaa lupa siihen, että lainkäyttöelimelle luovutetaan henkilötietoja – Kyseinen elin on esittänyt tuomioistuimelle pyynnön tutustua kyseisiin tietoihin, eikä kyseessä ole rekisterinpitäjää vastaan nostettu kanne – Velvollisuus taata viran puolesta tietoturvallisuutta koskevien sääntöjen noudattaminen – Ei ole – Kyseinen elin on aikaisemmin rikkonut näitä sääntöjä – Vaikutuksettomuus
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2016/679 79 artiklan 1 kohta)
(ks. 128–138 kohta ja tuomiolauselman 5 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, jolle Sofiyski rayonen sad (Sofian kaupungin piirituomioistuin, Bulgaria) on esittänyt ennakkoratkaisupyynnön, katsoo, että tuomareiden riippumattomuuden periaate on esteenä jäsenvaltion käytännölle, jonka mukaan sellaisen lainkäyttöelimen jäsenet, jolla on toimivalta ehdottaa kurinpitomenettelyjen aloittamista tuomareita, syyttäjiä ja tutkintatuomareita vastaan, voivat jatkaa tehtävissään heidän toimikautensa lakisääteisen keston yli ilman nimenomaista oikeusperustaa tai ilman tälle jatkamiselle asetettua ajallista rajoitusta. Lisäksi unionin tuomioistuin täsmentää yleisessä tietosuoja-asetuksessa (
1
) säädettyjen rekisterinpitäjän ja valvontaviranomaisen käsitteiden ulottuvuutta silloin, kun on kyse tuomareiden ja heidän perheenjäsentensä pankkisalaisuuden piiriin kuuluvien henkilötietojen luovuttamisesta, mihin kansallinen tuomioistuin antaa luvan kyseisen lainkäyttöelimen pyynnöstä.
Inspektorat kam Visshia sadeben savet (ylin tuomarineuvosto, Bulgaria; jäljempänä valvontavirasto) esitti toukokuussa 2023 ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle pyynnön saada tutustua useiden tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden ja heidän perheenjäsentensä pankkitilitietoihin sen jälkeen, kun tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden ja heidän perheidensä vuotuisten varallisuusilmoitusten jättämiselle varattu määräaika oli päättynyt vuonna 2022 (
2
).
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että valvontavirasto perustettiin vuonna 2007 annetulla Bulgarian perustuslain muutoksella, ja sen tehtävänä on lainkäyttöelimenä tutkia tuomareihin, syyttäjiin ja tutkintatuomareihin kohdistuvaa sopimatonta vaikuttamista, tarkastaa heidän varallisuusilmoituksensa ja selvittää mahdolliset eturistiriidat ja oikeuslaitoksen riippumattomuuden loukkaamiset. Se täsmentää lisäksi, että kansallisen parlamentin neljäksi tai viideksi vuodeksi valitsemien valvontaviraston jäsenten toimikaudet päättyivät vuonna 2020, eikä uusia jäseniä ole valittu. Konstitutsionen sad (perustuslakituomioistuin, Bulgaria) on tosin todennut oikeuskäytännössään, että valvontaviraston jäsenet jatkavat tehtäviensä hoitamista siihen saakka, kunnes valitaan uudet jäsenet, koska valvontavirastolle annetun tehtävän säilyttäminen on merkittävämpää kuin sen jäsenten toimivallan väärinkäytön vaara.
Näissä olosuhteissa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, voiko valvontaviraston jäsenten toimikausien jatkaminen loukata takeita, jotka koskevat kyseisen viranomaisen riippumattomuutta viranomaisena, ja jos voi, minkä kriteerien perusteella voidaan arvioida, onko tällainen jatkaminen sallittua, ja mikäli näin on, kuinka kauan.
Lisäksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii kansallisten tuomioistuinten, jotka antavat valvontavirastolle oikeuden tutustua tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden henkilötietoihin, asemaa ja velvollisuuksia. Se pohtii erityisesti, kuuluuko sen toiminta, jossa se antaa valvontavirastolle luvan tutustua pankkisalaisuuden piiriin kuuluviin henkilötietoihin, yleisen tietosuoja-asetuksen soveltamisalaan, ja jos kuuluu, miten tämä vaikuttaa valvontaan, jota sen on harjoitettava. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii tältä osin, onko valvonnan, jota sen on suoritettava ennen kuin se antaa valvontavirastolle luvan tutustua kyseisiin tietoihin, oltava puhtaasti muodollista ja rajoituttava sen tarkastamiseen, ovatko henkilöt, joiden osalta pankkisalaisuuden piiriin kuuluvien tietojen luovuttamista pyydetään, henkilöitä, joita koskee ilmoitusvelvollisuus, eli ovatko he tuomareita, syyttäjiä tai tutkintatuomareita taikka henkilöitä, joilla on perhesuhde tai muu kyseisessä lainsäädännössä säädetty suhde viimeksi mainittuihin, vai olisiko sen pikemminkin varmistettava kyseessä olevien tietojen turvallisuus yleisen tietosuoja-asetuksen nojalla.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin katsoo ensinnäkin, että SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta, luettuna tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden (
3
) ja erityisesti tuomioistuinten riippumattomuuden periaatteen valossa, on esteenä jäsenvaltion käytännölle, jonka mukaan kyseisen jäsenvaltion lainkäyttöelimen jäsenet, jotka tämän valtion parlamentti on valinnut tietyksi toimikaudeksi ja joilla on toimivalta valvoa tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden toimintaa heidän hoitaessa tehtäviään, heidän integriteettiään ja eturistiriitojen puuttumista sekä ehdottaa toiselle lainkäyttöelimelle kurinpitomenettelyn aloittamista kurinpitoseuraamusten määräämiseksi heille, jatkavat tehtäviensä hoitamista kyseisen jäsenvaltion perustuslain mukaisen lakisääteisen toimikautensa päätyttyä siihen saakka, kunnes kyseinen parlamentti valitsee uudet jäsenet. Edellä esitettyä sovelletaan silloin, kun päättyneiden toimikausien jatkaminen ei perustu kansallisen oikeuden nimenomaiseen oikeusperustaan, joka sisältää selkeät ja täsmälliset säännöt, joilla voidaan rajata kyseistä tehtävien hoitamista, ja kun ei varmisteta, että kyseinen jatkaminen on käytännössä ajallisesti rajoitettu.
Tältä osin unionin tuomioistuin muistuttaa vakiintuneesta oikeuskäytännöstään, jonka mukaan tuomioistuinten riippumattomuuden vaatimus (
4
) edellyttää, että tuomareita koskevaan kurinpitojärjestelmään on sisällyttävä tarvittavat takeet, jotta vältetään vaara siitä, että tällaista järjestelmää käytetään tuomioistuinratkaisujen sisällön poliittisen valvonnan järjestelmänä. Tässä yhteydessä sellaisten sääntöjen laatiminen, joissa määritellään sekä kurinpitosääntöjen rikkomista merkitsevät toiminnat että konkreettisesti sovellettavat seuraamukset ja joissa säädetään riippumattoman elimen asiaan puuttumisesta sellaisen menettelyn mukaisesti, jossa taataan täysimääräisesti oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolustautumisoikeudet (
5
), sekä joissa vahvistetaan mahdollisuus riitauttaa tuomioistuimessa kurinpitoelinten päätökset, muodostaa tällaiset takeet.
On nimittäin olennaista, että tällaiset elimet toimivat tehtäviään hoitaessaan objektiivisesti ja puolueettomasti ja että ne ovat ulkopuolisen vaikutusvallan ulottumattomissa. Näin on erityisesti sellaisen lainkäyttöelimen osalta, jolla on valvontaviraston tavoin laaja toimivalta valvoa tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden toimintaa heidän hoitaessa tehtäviään, heidän integriteettiään ja sitä, ettei heillä ole eturistiriitoja, sekä ehdottaa tällaisten tarkastusten jälkeen toiselle lainkäyttöelimelle (käsiteltävässä asiassa Bulgarian ylin tuomioistuinneuvosto) kurinpitomenettelyn aloittamista kurinpitoseuraamusten määräämiseksi heille. Näin ollen on tärkeää, että kaikki tällaisen elimen organisaatiota ja toimintaa koskevat säännöt, mukaan lukien säännöt, jotka koskevat sen jäsenten nimittämismenettelyä, on laadittava siten, etteivät ne voi antaa yksityisille perusteltua aihetta epäillä, että kyseisen elimen toimivaltuuksia ja tehtäviä käytetään lainkäyttötoimintaan kohdistuvan poliittisen valvonnan ja painostuksen välineinä.
Valvontaviraston jäsenten toimikausien, jotka ovat päättynyt ilman, että parlamentti on valinnut uusia jäseniä, osalta unionin tuomioistuin katsoo, että kansalliseen lainsäädäntöön ei näytä sisältyvän mitään sääntöä siitä, voivatko valvontaviraston jäsenet, joiden toimikausi on päättynyt, mahdollisesti jatkaa tehtäviensä hoitamista. Vaikka on totta, että perustuslakituomioistuimen oikeuskäytännön mukaan valvontaviraston jäsenet jatkavat tehtäviensä hoitamista uusien jäsenten valintaan saakka, on myös niin, ettei kyseinen kansallinen säännöstö sisällä sääntöjä, joilla asetettaisiin rajat tehtävien tällä tavalla jatketulle hoitamiselle, eikä oikeudellista järjestelyä, jolla voitaisiin poistaa mahdolliset umpikujat valvontaviraston uusien jäsenten nimittämismenettelyssä. Valvontaviraston entisten jäsenten toimikausien jatkaminen näyttää käytännössä siis voivan jatkua ilman ajallisia rajoituksia.
Tässä yhteydessä on yksinomaan jäsenvaltioiden asiana päättää, sallivatko ne sen, että lainkäyttöelimen, jolla on toimivalta valvoa tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden toimintaa ja ehdottaa heitä koskevien kurinpitomenettelyjen aloittamista, jäsenet hoitavat tehtäviään lakisääteisen toimikautensa päätyttyä kyseisen elimen toiminnan jatkuvuuden varmistamiseksi. Jäsenvaltioiden on kuitenkin silloin, kun ne valitsevat tällaisen toimikausien jatkumisen, huolehdittava siitä, että tehtävien hoitaminen toimikauden päätyttyä perustuu kansallisen oikeuden nimenomaiseen oikeusperustaan, joka sisältää selkeät ja täsmälliset säännöt, joilla voidaan rajata kyseistä tehtävien hoitamista. Jäsenvaltioiden on lisäksi huolehdittava siitä, että tällaista tehtävien hoitamista koskevat edellytykset ja yksityiskohtaiset säännöt on laadittu siten, että kyseisen lainkäyttöelimen asianomaiset jäsenet voivat tehtäviään hoitaessaan toimia objektiivisesti ja puolueettomasti. Näin ollen on niin, että vaikka tietyissä olosuhteissa toimikausien jatkaminen voi osoittautua tarpeelliseksi, kun otetaan huomioon asianomaisen lainkäyttöelimen hoitamien tehtävien merkittävyys, kyseinen toimikausien jatkaminen voi olla ajateltavissa vain poikkeuksellisesti ja sillä edellytyksellä, että tätä jatkamista säännellään selkeillä ja täsmällisillä säännöillä, jotka käytännössä sulkevat pois sen mahdollisuuden, että kyseinen jatkaminen olisi ajallisesti rajoittamaton.
Toiseksi unionin tuomioistuin katsoo, että tuomareita, syyttäjiä ja tutkintatuomareita sekä heidän perheenjäseniään koskevien pankkisalaisuuden piiriin kuuluvien henkilötietojen luovuttaminen lainkäyttöelimelle näiden tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden sekä heidän perheenjäsentensä varallisuutta koskevien ilmoitusten tarkastamiseksi, kun nämä ilmoitukset julkaistaan, on henkilötietojen käsittelyä, joka kuuluu kyseisen asetuksen aineelliseen soveltamisalaan.
Tähän johtopäätökseen päätyäkseen unionin tuomioistuin huomauttaa, että vaikka tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden asemaan ja heidän tehtäviensä hoitamiseen sovellettavien sääntöjen antaminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, on kuitenkin niin, että tietojenkäsittely, jonka tarkoituksena on tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden integriteetin valvonta ja mahdollisten eturistiriitojen tarkistaminen, ei kuulu yleisen tietosuoja-asetuksen aineellista soveltamisalaa koskeviin poikkeuksiin (
6
), koska kyse ei ole toiminnasta, jonka tarkoituksena on kansallisen turvallisuuden turvaaminen, eikä toiminnasta, jonka voidaan katsoa kuuluvan samaan ryhmään. Tuomareita, syyttäjiä ja tutkintatuomareita sekä heidän perheenjäseniään koskevien pankkisalaisuuden piiriin kuuluvien henkilötietojen luovuttaminen merkitsee nimittäin kyseisten henkilötietojen asettamista kyseisen elimen saataville.
Kolmanneksi unionin tuomioistuin lausuu yleisessä tietosuoja-asetuksessa (
7
) tarkoitettujen rekisterinpitäjän ja valvontaviranomaisen käsitteiden tulkinnasta.
Rekisterinpitäjän käsitteestä unionin tuomioistuin katsoo, että tuomioistuin, jolla on toimivalta antaa toisen lainkäyttöelimen pyynnöstä lupa siihen, että pankki luovuttaa kyseiselle elimelle tuomareiden ja heidän perheenjäsentensä pankkitilitietoja, ei kuulu kyseisen käsitteen alaan.
Kansallisen säännöstön nojalla valvontavirastolla on toimivalta suorittaa muun muassa tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden integriteettiä ja eturistiriitojen puuttumista sekä heidän varallisuusilmoituksiaan koskevia tarkastuksia. Tässä tarkoituksessa kyseisessä säännöstössä annetaan valvontavirastolle yhtäältä mahdollisuus pyytää pääsyä tuomareiden, syyttäjien ja tutkintatuomareiden sekä heidän perheenjäsentensä pankkitilitietoihin ja toisaalta toimivalta pyytää tuomioistuimen ennakkolupaa näihin tietoihin pääsylle silloin, kun asianomaiset henkilöt eivät ole antaneet suostumustaan tällaiseen pääsyyn. Tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi tietojen luovuttamista koskeva hakemus on saatettu, toimii siten ainoastaan valvontaviraston pyynnöstä ja tutkii ainoastaan, täyttyvätkö kansallisessa oikeudessa asetetut laillisuusedellytykset. Samoin on niin, että valvontavirasto, ei kyseinen tuomioistuin, määrittää sovellettavien kansallisten sääntöjen perusteella ne henkilöt, joita koskeviin tietoihin se aikoo tutustua kyseistä toimivaltaa käyttäessään ja joiden osalta se hakee lupaa kyseiseltä tuomioistuimelta. Näin ollen on niin, että vaikka kyseinen tuomioistuin tutkii, täyttyvätkö käsittelyn laillisuusedellytykset tietyssä yksittäistapauksessa ja missä määrin, se ei määritä oma-aloitteisesti käsittelyn tarkoitusta eikä asianomaisia henkilöitä ja tietoja. Näin ollen rekisterinpitäjänä ei ole mainittu tuomioistuin vaan tavoiteltujen päämäärien toteuttamiseen toimivaltainen elin.
Valvontaviranomaisen käsitteen osalta unionin tuomioistuin katsoo, että tuomioistuin, jolla on toimivalta antaa lupa henkilötietojen luovuttamiseen toiselle lainkäyttöelimelle, ei kuulu tämän käsitteen piiriin, jos jäsenvaltio, johon kyseinen tuomioistuin kuuluu, ei ole antanut sen tehtäväksi valvoa kyseisen asetuksen soveltamista muun muassa luonnollisten henkilöiden perusoikeuksien ja ‑vapauksien suojaamiseksi heidän henkilötietojensa käsittelyssä.
Lopuksi unionin tuomioistuin toteaa, että tuomioistuimen, jolla on toimivalta antaa lupa henkilötietojen luovuttamiseen toiselle lainkäyttöelimelle, ei ole, jos sen käsiteltäväksi ei ole saatettu kyseiseen säännökseen perustuvaa oikeussuojakeinoa (
8
), varmistettava viran puolesta niiden henkilöiden, joita tiedot koskevat, suojaamista kyseisen asetuksen henkilötietojen turvallisuutta koskevien säännösten noudattamisen osalta. Näin on myös, vaikka kyseinen elin on aiemmin rikkonut näitä säännöksiä.
Unionin tuomioistuin nimittäin täsmentää, että kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi ei ole saatettu valvontaviranomaista tai rekisterinpitäjää vastaan vireille pantua oikeussuojakeinoa (
9
), ei ole velvollinen varmistamaan yleisen tietosuoja-asetuksen aineellisten säännösten noudattamista, jos sille ei ole annettu nimenomaisesti valvontavaltuuksia. Tällaisen oikeussuojakeinon tehokkuuden takaamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisessä tietosuoja-asetuksessa säädettyjen oikeussuojakeinojen käyttöä koskevat konkreettiset säännöt vastaavat tosiasiallisesti oikeudesta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin johtuvia vaatimuksia (
10
). Rekisterinpitäjän eli toimivaltaisen lainkäyttöelimen, jolle on myönnetty pääsy henkilötietoihin, on siten annettava henkilöille, joiden tiedoista on kyse, yleisen tietosuoja-asetuksen 14 artiklan 1 ja 2 kohdassa (
11
) luetellut tiedot, koska kyseiset tiedot ovat tarpeen, jotta kyseiset henkilöt voivat tarvittaessa käyttää oikeuttaan vastustaa henkilötietojensa käsittelyä (
12
) sekä oikeuttaan nostaa kanne, jos heille aiheutuu vahinkoa (
13
).
(
1
)	Luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta 27.4.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/679 (yleinen tietosuoja-asetus) (EUVL 2016, L 119, s. 1).
(
2
)	Luottolaitoksista annetun lain (Zakon za kreditnite institutii) (DV nro 59, 21.7.2006) 62 §:n 6 momentin 12 kohdan nojalla.
(
3
)	Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artikla.
(
4
)	Sellaisena kuin se ilmenee SEU 19 artiklan 1 kohdan toisesta alakohdasta.
(
5
)	Perusoikeuskirjan 47 ja 48 artikla.
(
6
)	Erityisesti yleisen tietosuoja-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa, jonka mukaan kyseistä asetusta ei sovelleta henkilötietojen käsittelyyn, joka suoritetaan ”sellaisen toiminnan yhteydessä, joka ei kuulu unionin lainsäädännön soveltamisalaan”, säädetty poikkeus. Kyseisen poikkeuksen tarkoituksena on sulkea yleisen tietosuoja-asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle sellainen henkilötietojen käsittely, jota valtion viranomaiset suorittavat sellaisen toiminnan puitteissa, jonka tarkoituksena on turvata kansallinen turvallisuus, tai joka voidaan luokitella samaan ryhmään.
(
7
)	Yleisen tietosuoja-asetuksen 4 artiklan 7 alakohdan ja 51 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(
8
)	Yleisen tietosuoja-asetuksen 79 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(
9
)	Yleisen tietosuoja-asetuksen 78 artiklan 1 kohta ja 79 artiklan 1 kohta.
(
10
)	Perusoikeuskirjan 47 artikla.
(
11
)	Tarkemmin sanottuna kyseisen säännöksen 1 ja 2 kohdassa.
(
12
)	Yleisen tietosuoja-asetuksen 21 artikla.
(
13
)	Yleisen tietosuoja-asetuksen 79 ja 82 artikla.