62002CJ0411_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C-411/02
par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2002. gada 18. novembrī cēla
Eiropas Kopienu Komisija,
ko pārstāv K. Šmite [ C. Schmidt ] un M. Šoters [ M. Shotter ], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā,
prasītāja,
pret
Austrijas Republiku,
ko pārstāv E. Rīdls [ E. Riedl ] un T. Kramlers [ T. Kramler ], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā,
atbildētāja.
TIESA (otrā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [ C. W. A. Timmermans ], tiesneši K. Gulmans [ C. Gulmann ] (referents), Ž. P. Puisošē [ J.-P. Puissochet ], H. N. Kunja Rodrigess [ J. N. Cunha Rodrigues ] un N. Kolnerika [ N. Colneric ],
ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [ M. Poiares Maduro ],
sekretāre L. Hjūleta [ L. Hewlett ], galvenā administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un tiesas sēdi 2004. gada 12. februārī,
izvērtējusi lietas dalībnieku izklāstītos apsvērumus,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus tiesas sēdē 2004. gada 16. martā,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Ar šo prasības pieteikumu Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu konstatēt, ka Austrijas Republika, pieņemot noteikumus par rēķinu atšifrēšanu pa pozīcijām, kas norāda izdevumu aprēķinu tikai saskaņā ar izdevumu veidu un kas nav pietiekami detalizēts, lai nodrošinātu, ka lietotājs var veiksmīgi pārbaudīt savu rēķinu, nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar 14. panta 2. punktu 1998. gada 26. februāra Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/10/EK par atvērtā tīkla pieejas ( OPN ) piešķiršanu balss telefonam un vispārējiem telekomunikāciju pakalpojumiem konkurējošā vidē (OV L 101, 24. lpp., turpmāk tekstā – "Direktīva").
Atbilstošās tiesību normas
Kopienu tiesiskais regulējums
2. Direktīvas mērķi, kā noteikti tās 1. panta 1. punkta 2. apakšpunktā, ir visā Kopienas teritorijā nodrošināt labas kvalitātes fiksēto sabiedrisko telefonu pakalpojumu pieejamību un noteikt pakalpojumu kopumu, kas vispārējo pakalpojumu kontekstā un speciālas valsts likumdošanas ietvaros būtu pieejami visiem lietotājiem, ieskaitot patērētājus, par to maksājot pieņemamu cenu.
3. Šajā sakarā Direktīvas 14. pants "Rēķinu atšifrēšana pa pozīcijām, numura sastādīšana tonalizācijas režīmā un selektīvais zvanu aizliegums" nosaka:
"1. Lai nodrošinātu, ka lietotājiem pēc iespējas ātrāk ir pieejami šādi pakalpojumi, izmantojot fiksēto sabiedrisko telefonu tīklu:
–	[..];
–	rēķina atšifrējumam pa pozīcijām un, pēc pieprasījuma, selektīvajam zvanu aizliegumam.
Dalībvalsts var izvēlēties vienu vai vairākus operatorus, lai nodrošinātu šos pakalpojumus lielākajai daļai telefona lietotāju līdz 1998. gada 31. decembrim, un tai jānodrošina, ka šis pakalpojums ir pieejams visiem ne vēlāk kā 2001. gada 31. decembrī.
[..]
2. Tā kā rēķina atšifrējums pa pozīcijām ir pakļauts noteiktu personas datu un personīgās informācijas aizsardzības likumdošanai, kā, piemēram, Direktīvas 95/46/EK un Direktīvas 97/66/EK noteikumiem, tas drīkst atainot pietiekoši detalizētu informācijas pakāpi, lai pieļautu izdevumu, kas radušies, lietojot fiksēto sabiedrisko telefona tīklu un/vai fiksētā sabiedriskā telefona pakalpojumus, pārbaudi un kontroli.
Rēķina atšifrējums pa pozīcijām ir pieejams lietotājam bez papildu samaksas. Ja nepieciešams, abonētājs var saņemt vēl detalizētāku rēķina pārskatu par pieņemamu samaksu vai bez maksas. Rēķina atšifrējuma pa pozīcijām pakāpi var fiksēt attiecīgās valsts regulējošās iestādes.
Abonētāja bezmaksas zvani, ieskaitot zvanus uz palīdzības numuriem, nav jāatšifrē zvanītāja – abonētāja pa pozīcijām atšifrētajā rēķinā."
Valsts tiesiskais regulējums
4. Telekomunikazionsgesetz
(Federālais telekomunikāciju likums, BGB1. I, Nr. 10/1997, turpmāk saukts "TKG") un četri likumi transponē direktīvu. It īpaši TKG
94. panta 1. daļa, kas transponē Direktīvas 14. panta 2. punktu, nosaka:
"Abonētāja izdevumiem jābūt izteiktiem tāda rēķina formā, kas sastāv no sadalījuma pa izdevumu veidu summām. Pēc abonētāja pieprasījuma rēķins ir jāatšifrē pa pozīcijām vai ir jāsniedz citādāks detalizēts atšifrējums, kas ir saskaņā ar līguma nosacījumiem. Līgumā var iekļaut punktu, ka rēķins ar augstāku detalizācijas līmeni salīdzinājumā ar standarta rēķinu tiks piegādāts par papildu samaksu. Šī samaksas summa tiek noteikta, pamatojoties uz izdevumiem, kas radušies, veidojot detalizētāku rēķinu.
[..]"
Pirmstiesas procedūra
5. Ar 1998. gada 23. septembra vēstuli Austrijas Republika nosūtīja Komisijai TKG
tekstu un dažādus īstenošanas noteikumus Direktīvas transponēšanai Austrijas likumdošanā.
6. Ar 2001. gada 20. aprīļa vēstuli Komisija konstatēja, ka tai ir iebildumi pret veidu, kādā Austrija transponē Direktīvas 14. panta 2. punktu, un saskaņā ar EKL 226. pantu tā brīdināja Austriju un lūdza sniegt paskaidrojumus divu mēnešu laikā.
7. Ar 2001. gada 20. jūnija vēstuli Austrijas valsts iestādes informēja Komisiju, ka tās uzskata, ka TKG
94. pants izpilda Direktīvas 14. panta 2. punkta prasības. Atbilstoši šo iestāžu viedoklim, standarta rēķins, par kuru ir runa TKG
94. pantā, ir pietiekoši detalizēts un ļauj patērētājam veikt savu telefona izdevumu veiksmīgu pārbaudi un kontroli, kā tas ir noteikts Direktīvā.
8. Uzskatot, ka Austrijas rēķina standarta atšifrējums pa pozīcijām nemaz neļauj patērētājiem sekmīgi kontrolēt savas telefona izmaksas, 2001. gada 20. decembrī Komisija nosūtīja Austrijai argumentētu atzinumu, pieprasot veikt vajadzīgos pasākumus, kas būtu saskaņoti ar Direktīvu, divu mēnešu laikā no atzinuma saņemšanas.
9. Tā kā Austrijas valdība ar 2002. gada 27. februāra vēstuli apstiprināja savu viedokli, saskaņā ar kuru Direktīvas 14. panta 2. punkts valsts likumdošanā ir transponēts pareizi, Komisija nolēma celt šo prasību.
Par prasību
10. Komisija apgalvo, ka Austrijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 14. panta 2. punkta prasības, kas paredz, ka rēķina atšifrējumam pa pozīcijām ir jābūt pietiekami detalizētam, lai varētu veikt pārbaudi un izdevumu, kas radušies, lietojot fiksēto sabiedrisko telefonu, kontroli.
11. Komisija uzskata, ka Austrijas tiesību akti nav saskaņoti ar šo prasību. Pieprasot, lai pakalpojuma sniedzējs izveido rēķinu sistēmu, kas "sastāv [tikai] no summas atšifrējuma pēc izdevumu veida", TKG
94. panta 1. daļa pieļauj, ka operatori rēķinā sagrupē izmaksas pēc zvanu veida, nenorādot katru atsevišķu zvanu.
12. Pamatojoties uz šādu rēķina atšifrējumu, abonētāji var secināt tikai to, ka viņi ir veikuši noteiktu zvanu skaitu, kas maksā noteiktu kopējo summu dažādu tarifu ietvaros tajā periodā, uz kuru attiecas rēķins. Šāds rēķina atšifrējums neļauj pārbaudīt nedz to, kurā datumā ir zvanīts, nedz to, uz kuru numuru ir zvanīts, un tas nenodrošina patērētājam veiksmīgu savu izmaksu pārbaudi un kontroli.
13. Austrijas valdība apstrīd Komisijas veikto Direktīvas interpretāciju un novērtējumu. Tā uzskata, ka TKG
94. panta noteikumi, kas paredz standarta rēķinā iekļaut summu uzskaitījumu pēc tarifu veidiem, atbilst Direktīvas 14. panta 2. punkta prasībām.
14. Nedz Direktīvas 14. panta 2. punkts, nedz tās vispārējais mērķis nepieprasa uzrādīt rēķinā zvanu datumu un zvanītāja numuru, lai patērētāji varētu veiksmīgi pārbaudīt un kontrolēt savas izmaksas.
15. Austrijas valdība uzstāj, ka informācija, ko pieprasa TKG
94. pants, uzreiz ļauj konstatēt kļūdas, šajā rēķinā pēc zvana veida sagrupētās summas salīdzinot ar iepriekšējiem rēķiniem. Tā norāda, ka šāds salīdzinājums ļauj pārbaudīt rēķinus, it īpaši, pārbaudot dārgākos zvanu veidus vai identificējot biežākus vai garākus zvanus, kas nav bijuši iepriekšējā rēķinā.
16. Jāpiebilst, ka, lai gan Direktīvas 14. panta 2. punkts īpaši nenorāda, kādai informācijai jābūt pa pozīcijām atšifrētajā standarta rēķinā, Direktīva nosaka minimālo informācijas līmeni, kuras mērķis ir parādīt nepieciešamo, lai patērētāji varētu veiksmīgi pārbaudīt un kontrolēt sabiedriskā telefona tīkla izmantošanas izdevumus.
17. Komisija uzsver, ka TKG
94. pantā noteiktais rēķina veids, kas patērētājiem ļauj secināt tikai to, ka tie rēķinā norādītajā periodā ir veikuši noteiktu zvanu skaitu un tas maksā noteiktu naudas summu dažādu tarifa veidu ietvaros, neļauj abonētājiem ar rēķina palīdzību pārbaudīt un kontrolēt savas izmaksas.
18. Nenosakot pat to, vai pa pozīcijām atšifrētajā standarta rēķinā vajadzētu ņemt vērā katru faktoru, kas nosaka atsevišķa zvana izmaksas, ir skaidrs, ka, pamatojoties uz Austrijas pa pozīcijām atšifrēto standarta rēķinu, dažādu tarifu veidu ietvaros nav iespējams identificēt katru atsevišķu zvanu, un tādēļ nav iespējams pārbaudīt, vai patiesi ir zvanīts.
19. Rēķinu sistēma, kas parāda tikai zvanu skaitu, kopējo izmantoto tarifa vienību skaitu un atbilstošo kopējo cenu, neļauj veikt fiksēta sabiedriska telefona tīkla lietošanas izdevumu pārbaudi un kontroli, kā tas ir noteikts Direktīvas 14. panta 2. daļā.
20. Šo secinājumu neatspēkoja nedz Austrijas valdības pamatojums, ka tai nav pieņemami noteikt pa pozīcijām atšifrētam rēķinam augstāku detalizācijas pakāpi, nekā prasīts TKG
94. pantā, jo tas padarītu bezjēdzīgu Direktīvas 14. panta 2. punktā skaidri paredzēto iespēju izsniegt rēķinus ar augstāku detalizācijas pakāpi, nedz arī ar Austrijas valdības arguments, ka rēķini ar Komisijas pieprasīto detalizācijas pakāpi noteikti iekļautu informāciju, kas ir pretrunā likumdošanas aktiem par privātās dzīves un personas datu aizsardzību.
21. Pirmkārt, ir jākonstatē, ka, veicot detalizētāku rēķina atšifrējumu pa pozīcijām, nekā noteikts TKG
94. pantā, lai rēķinu saskaņotu ar Direktīvas 14. panta 2. punktu, tas nepadarītu bezjēdzīgu 14. pantā noteikto iespēju izsniegt pa pozīcijām sīkāk atšifrētus rēķinus.
22. Patiesi, pastāv vēl papildu iespēja paredzēt citas standarta rēķina detalizācijas pakāpes, uz kuru pamata abonētāji – kā savu secinājumu 50. un 51. punktā norādīja ģenerāladvokāts – savos rēķinos var ietvert papildu detalizācijas pakāpi, lai atvieglotu izdevumu kontroli vai lai nodrošinātu papildu informāciju par telefona pakalpojumu lietošanu. Otrkārt, nav izslēgts, ka bezmaksas zvani saskaņā ar Direktīvas 14. panta 2. punkta trešo daļu tiek parādīti nevis abonētāja pa pozīcijām atšifrētajā rēķinā, bet detalizētākā rēķinā.
23. Kas attiecas uz apgalvojumu, ka Komisijas pieprasītie rēķini ar paaugstinātu detalizācijas pakāpi noteikti ietvertu informāciju, kas ir pretrunā tiesību aktiem par privātās dzīves un personas datu aizsardzību, ir jānorāda, ka Austrijas valdība šo apgalvojumu nav pamatojusi ar sīkākiem skaidrojumiem, kas ļautu Tiesai izvērtēt tā pamatotību.
24. Šādos apstākļos ir jākonstatē, ka, pieņemot noteikumus par rēķinu atšifrēšanu pa pozīcijām, kas norāda izdevumu aprēķinu tikai saskaņā ar izdevumu veidu un kas nav pietiekami detalizēts, lai nodrošinātu lietotājam iespēju veiksmīgi pārbaudīt un kontrolēt savu rēķinu, Austrijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus atbilstoši Direktīvas 14. panta 2. punktam.
Par tiesāšanās izdevumiem
25. Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kam spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir pieprasījusi piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un spriedums ir Austrijas Republikai nelabvēlīgs, tad tai jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
1) pieņemot noteikumus par rēķinu atšifrēšanu pa pozīcijām, kas norāda izdevumu aprēķinu tikai saskaņā ar izdevumu veidu un kas nav pietiekami detalizēts, lai nodrošinātu lietotājam iespēju veiksmīgi kontrolēt un pārbaudīt savu rēķinu, Austrijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar 14. panta 2. punktu 1998. gada 26. februāra Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/10/EK par atvērtā tīkla pieejas ( OPN ) piešķiršanu balss telefonam un vispārējiem telekomunikāciju pakalpojumiem konkurējošā vidē;
2) Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.