62023TJ0590_RES
Lieta T‑590/23
Emilio De Capitani
pret
Eiropas Savienības Padomi
Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2025. gada 29. oktobra spriedums
Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Padomes Ģenerālsekretariāta darba dokumenti par diviem tiesību aktu priekšlikumiem, kas pieteikuma par piekļuvi laikā vēl nebija izskatīti – Daļējs piekļuves atteikums – Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību – Atcelšanas prasība – Dokumentu, kuriem piekļuve piešķirta, pamatojoties uz pieteikumu, nepublicēšana Padomes reģistrā – Apstrīdama tiesību akta neesība – Nepieņemamība
Atcelšanas prasība – Pārsūdzami tiesību akti – Jēdziens – Tiesību akti, kas rada saistošas tiesiskās sekas – Iestādes klusēšana vai bezdarbība – Apstiprinošs lēmums par atteikumu piekļūt dokumentiem – Pielīdzināšana netiešam lēmumam atteikties publicēt reģistrā dokumentus, kuriem ir piešķirta piekļuve – Izslēgšana
(LESD 263. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1049/2001 2. panta 1. punkts, 8. panta 3. punkts un 12. pants)
(skat. 46.–55. punktu)
Eiropas Savienības iestādes – Sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem – Regula Nr. 1049/2001 – Izņēmumi no tiesībām piekļūt dokumentiem – Lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzība – Jēdziens – Apjoms – Leģislatīvie dokumenti – Iekļaušana
(LES 15. panta 3. punkts; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 42. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa)
(skat. 70.–74. punktu)
Eiropas Savienības iestādes – Sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem – Regula Nr. 1049/2001 – Izņēmumi no tiesībām piekļūt dokumentiem – Lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzība – Nosacījumi – Konkrēts, faktisks un būtisks minētā procesa aizskārums – Būtiska kaitējuma jēdziens – Būtiska ietekme uz lēmumu pieņemšanas procesu – Vērtēšanas kritēriji
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa)
(skat. 93.–98. un 109.–114. punktu)
Eiropas Savienības iestādes – Sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem – Regula Nr. 1049/2001 – Izņēmumi no tiesībām piekļūt dokumentiem – Lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzība – Nosacījumi – Konkrēts, faktisks un būtisks minētā procesa aizskārums – Vispārējs un abstrakts šī aizskāruma pamatojums – Nepieļaujamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa)
(skat. 106., 115., 119. un 120. punktu)
Rezumējums
Vispārējā tiesa, izskatot atcelšanas prasību, kuru tā daļēji apmierina, lemj par saistību starp tiesībām piekļūt dokumentiem pēc pieprasījuma (
1
), no vienas puses, un iestāžu pienākumiem cik vien iespējams darīt dokumentus pieejamus tieši, it īpaši likumdošanas dokumentus, no otras puses.
Prasītājs Emilio De Capitani iesniedza pieteikumu par piekļuvi 33 Eiropas Savienības Padomes darba dokumentiem, ar kuriem notika apmaiņa vairākās likumdošanas procedūrās, kas bija daļa no Migrācijas un patvēruma pakta (turpmāk tekstā – “WK dokumenti”). Atbildot uz šo pieteikumu, Padomes viņam piešķīra pilnīgu piekļuvi 27 WK dokumentiem un daļēju piekļuvi trim WK dokumentiem. Savukārt tā viņam atteica piekļuvi trim WK dokumentiem ar pamatojumu, ka to izpaušana rada būtisku kaitējumu tās lēmumu pieņemšanas procedūrai (
2
).
Pēc prasītāja atkārtota pieteikuma attiecībā uz dokumentiem, kuriem atteikta piekļuve (turpmāk tekstā – “strīdīgie dokumenti”), Padome pieņēma apstrīdēto lēmumu (
3
), ar kuru tā apstiprināja atteikumu piešķirt tiem piekļuvi.
Tāpēc prasītājs Vispārējā tiesā cēla prasību būtībā atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl, no vienas puses, ar to viņam ir atteikta piekļuve strīdīgajiem dokumentiem un, no otras puses, ar to netieši ir atteikta to leģislatīvo dokumentu publicēšana reģistrā, kuriem viņam tika piešķirta piekļuve.
Vispārējās tiesas vērtējums
Izvērtējot otro prasījumu daļu, Vispārējā tiesa pārbauda, vai apstrīdētajā lēmumā ir ietverts netiešs Padomes atteikums publicēt reģistrā dokumentus, kas prasītājam tika darīti pieejami, atbildot uz viņa pieteikumu par piekļuvi, un kas var būt apstrīdams tiesību akts.
Vispirms Vispārējā tiesa norāda, ka apstrīdētajā lēmumā nav minēta prasītājam izsniegto dokumentu publicēšana reģistrā, un atgādina, ka principā iestādes klusēšanu nevar pielīdzināt netiešam lēmumam, izņemot, ja pastāv skaidri noteikumi, kas nosaka termiņu pēc kura beigām tiek uzskatīts, ka iestāde ir pieņēmusi šādu lēmumu, netiešajā lēmumā nosakot šī lēmuma saturu.
Turpinājumā Vispārējā tiesa norāda, ka piekļuves dokumentiem jomā iestādes klusēšana ir skaidri ņemta vērā tikai Regulas Nr. 1049/2001 8. panta 3. punktā, kurš attiecas tikai uz atkārtotiem pieteikumiem, ko iesniegušas personas, kurām jau ir šīs regulas 2. panta 1. punktā garantētās tiesības piekļūt dokumentiem.
Tādējādi Vispārējā tiesa izvērtē jautājumu, vai tiesības piekļūt dokumentiem šīs regulas 2. panta 1. punkta izpratnē ietver dokumentu publicēšanu attiecīgās iestādes reģistrā, pamatojoties uz Regulas Nr. 1049/2001 12. panta 2. punktu. Šajā nozīmē tā norāda, ka Tiesa ir jau nospriedusi, ka ar šo regulu tās 2. panta 1. punktā paredzētās tiesības piekļūt dokumentiem netiek tieši sasaistītas ar iestādēm noteikto pienākumu izveidot publisku reģistru, kas paredzēts minētās regulas 11. pantā, tādējādi nav iespējams ar pieteikumu par piekļuvi dokumentiem noteikt pienākumu reģistrēt šos dokumentus (
4
). Vispārējā tiesa uzskata, ka šie apsvērumi ir transponējami uz paredzētajiem pienākumiem Regulas Nr. 1049/2001 12. pantā, kurā ir aprakstīta administratīvā prakse, kas attiecīgajām iestādēm ir jāpieņem attiecībā uz dokumentu publiskošanu un kas nav saistīta ar piekļuves tiesībām kā tādām. Turklāt Vispārējā tiesa uzsver, ka šajā pantā attiecīgajām iestādēm nav noteikts beznosacījumu pienākums, jo, no vienas puses, tās, “ciktāl iespējams”, dara dokumentus pieejamus sabiedrībai tieši un, no otras puses, likumdošanas dokumenti jāpadara tieši pieejami, ievērojot minētās regulas 4. un 9. pantu.
Visbeidzot Vispārējā tiesa no tā secina, ka nav iespējams likt iestādei publicēt dokumentu savā reģistrā, iesniedzot pieteikumu par piekļuvi dokumentiem, un ka tiesības piekļūt dokumentiem saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 2. panta 1. punktu neietver dokumentu publicēšanu attiecīgās iestādes reģistrā. Līdz ar to Padomes klusēšanu apstrīdētajā lēmumā attiecībā uz to WK dokumentu publicēšanu reģistrā, kuriem prasītājam tika piešķirta piekļuve, tātad nevar pielīdzināt tādam netiešam lēmumam atteikt šādu publicēšanu, kas pieņemts, pamatojoties uz Regulas Nr. 1049/2001 8. panta 3. punktu.
Ņemot vērā iepriekš minēto, Vispārējā tiesa noraida šo prasījumu kā nepieņemamu apstrīdama tiesību akta neesības dēļ.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) 2. panta 1. punkta izpratnē.
(
2
)	Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmās daļas izpratnē.
(
3
)	Eiropas Savienības Padomes 2023. gada 14. jūlija Lēmums SGS 23/002579 (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
(
4
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2014. gada 2. oktobris, Strack/Komisija (C‑127/13 P, EU:C:2014:2250, 44. punkts).