62021CJ0545
TIESAS SPRIEDUMS (trešā palāta)
2023. gada 8. jūnijā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Eiropas Savienības struktūrfondi – Regula (EK) Nr. 1083/2006 – 2. panta 7. punkts – “Neatbilstības” jēdziens – 98. panta 1. un 2. punkts – Dalībvalstu veiktās finanšu korekcijas saistībā ar atklātajām neatbilstībām – Piemērojamie kritēriji – Direktīva 2004/18/EK – 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunkts – Jēdziens “nopietns pārkāpums saistībā ar profesionālo darbību”
Lietā C‑545/21
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacio Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija) iesniegusi ar 2021. gada 4. augusta lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2021. gada 31. augustā, tiesvedībā
Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)
pret
Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti,
TIESA (trešā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja K. Jirimēe [K. Jürimäe], tiesneši M. Safjans [M. Safjan], N. Pisarra [N. Piçarra] (referents), N. Jēskinens [N. Jääskinen] un M. Gavalecs [M. Gavalec],
ģenerāladvokāts: A. Rants [A. Rantos],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS) vārdā – R. Bifulco, P. Pittori un E. Scotti, avvocati,
–
Itālijas valdības vārdā – G. Palmieri, pārstāve, kam palīdz D. Di Giorgio, avvocato dello Stato,
–
Eiropas Komisijas vārdā – F. Moro, P. Rossi un G. Wils, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2022. gada 15. decembra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, kas izstrādāta, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K.3. pantu, un kas parakstīta Briselē 1995. gada 26. jūlijā un pievienota Padomes 1995. gada 26. jūlija aktam (OV 1995, C 316, 48. lpp.; turpmāk tekstā – “PIF konvencija”), 1. pantu, Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV 1995, L 312, 1. lpp.) 1. panta 2. punktu, Padomes Regulas (EK) Nr. 1083/2006 (2006. gada 11. jūlijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV 2006, L 210, 25. lpp.), 70. panta 1. punkta b) apakšpunktu, Komisijas Regulas (EK) Nr. 1828/2006 (2006. gada 8. decembris), kas paredz noteikumus par to, kā īstenot Regulu Nr. 1083/2006 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1080/2006 par Eiropas Reģionālās attīstības fondu (OV 2006, L 371, 1. lpp.), 27. panta c) punktu, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2017/1371 (2017. gada 5. jūlijs) par cīņu pret krāpšanu, kas skar Savienības finanšu intereses, izmantojot krimināltiesības (OV 2017, L 198, 29. lpp.), 3. panta 2. punkta b) apakšpunktu un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/18/EK (2004. gada 31. marts) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV 2004, L 134, 114. lpp.), 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunktu.
2
Šis lūgums ir iesniegts strīdā starp Azienda Nazionale Autonoma Autostrade SpA (ANAS) un Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti (Infrastruktūras un transporta ministrija, Itālija) par to, vai likumīgs ir pēdējās minētās lēmums, ar ko ir noteikts atgūt summas, kuras samaksātas ANAS, izpildot darbības programmu, kas ietver līgumu ceļu būvdarbu veikšanai, kurus līdzfinansē Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF), kas apstiprināts ar Komisijas 2007. gada 7. decembra Lēmumu C(2007) 6318, kurš pēdējoreiz grozīts ar Komisijas 2016. gada 13. oktobra Lēmumu C(2016) 6409.
Savienības tiesības
Regula Nr. 2988/95
3
Regulas Nr. 2988/95 1. panta 2. punktā ir noteikts:
““Pārkāpums” nozīmē Kopienas tiesību normas pārkāpumu, ko rada kāda saimnieciskās darbības subjekta rīcība vai nolaidība, kas kaitē vai varētu kaitēt Kopienu budžetam vai to pārvaldītiem budžetiem: mazinot vai zaudējot ienākumus no [Eiropas] Kopienu vārdā tieši izveidotajiem pašu resursiem vai veicot nepamatotus izdevumus.”
4
Šīs regulas 4. pants ir formulēts šādi:
“1.   Pārkāpuma gadījumā nelikumīgi iegūtais labums atgūstams:
–
uzliekot pienākumu samaksāt vai atmaksāt summas, kas nav samaksātas vai ir nelikumīgi saņemtas,
[..].
2.   Piemērojot 1. punktā minētos pasākumus, atgūst tikai iegūtos labumus, un, ja tā paredzēts, procentus, ko var noteikt pēc vienotas likmes.
3.   Ja konstatēts, ka darbības nolūks ir iegūt labumu pretēji attiecīgajā gadījumā piemērojamo Kopienas tiesību aktu mērķiem, labuma saņemšanai vajadzīgos apstākļus radot mākslīgi, šo labumu atbilstoši gadījumam nepiešķir vai atsauc.
4.   Šajā pantā paredzētie pasākumi nav uzskatāmi par sodiem.”
5
Minētās regulas 5. pantā ir uzskaitīti administratīvie sodi, ko var uzlikt par tīšu pārkāpumu vai pārkāpumu nolaidības dēļ.
Regula Nr. 1083/2006
6
Regula Nr. 1083/2006 no 2014. gada 1. janvāra tika atcelta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV 2013, L 347, 320. lpp.), tomēr, ņemot vērā aplūkoto faktu norises datumu, pamatlietu joprojām regulē Regula Nr. 1083/2006. Šīs regulas 2. panta 4. un 7. punktā bija paredzēts:
“Šajā regulā termini lietoti turpmāk norādītajā nozīmē:
[..]
4)
“atbalsta saņēmējs”: publiska vai privāta struktūra vai uzņēmums, kas ir atbildīgs par darbību sākšanu vai to sākšanu un īstenošanu. [..]
[..]
7)
“neatbilstība”: jebkurš Kopienas tiesību aktu pārkāpums, kas noticis saimnieciskās darbības subjekta darbības vai bezdarbības dēļ un kas rada vai varētu radīt kaitējumu Eiropas Savienības vispārējam budžetam, prasot no vispārējā budžeta segt nepamatotu izdevumu daļu.”
7
Šīs regulas 60. panta a) punktā bija noteikts, ka vadošā iestāde “nodrošina, ka darbības finansēšanai izraugās saskaņā ar kritērijiem, ko piemēro darbības programmai, un ka tās visā īstenošanas laikā atbilst spēkā esošajiem Kopienas un attiecīgās valsts noteikumiem”.
8
Minētās regulas 98. pantā “Dalībvalstu veiktās finanšu korekcijas” bija noteikts:
“1.   Pirmām kārtām dalībvalstu pienākums ir izmeklēt neatbilstības, pamatojoties uz jebkurām ievērojamām atkāpēm, kas attiecas uz darbību vai darbības programmu īstenošanas vai kontroles būtību vai apstākļiem un veicot vajadzīgās finanšu korekcijas.
2.   Dalībvalsts veic vajadzīgās finanšu korekcijas saistībā ar konkrētām vai sistemātiskām neatbilstībām, kas konstatētas darbībās vai darbības programmās. Dalībvalsts veiktās korekcijas izpaužas kā visa vai daļēja valsts ieguldījuma darbības programmā atcelšana. Dalībvalsts ņem vērā neatbilstību būtību un nopietnību un Fondam nodarītos finansiālos zaudējumus.
[..]”
Regula Nr. 1828/2006
9
Regulas Nr. 1828/2006 27. panta a) punktā “uzņēmējs [saimnieciskās darbības subjekts]” ir definēts kā “ikviena fiziska vai juridiska persona vai cita vienība, kas piedalās fondu sniegtā atbalsta īstenošanā, izņemot dalībvalsti, kas īsteno valsts varu”. Tā c) punktā “aizdomas par krāpšanu” ir definētas kā “neatbilstība, kuras dēļ ierosina administratīvu vai tiesas procedūru valsts līmenī, lai konstatētu tīšu uzvedību, jo īpaši, krāpšanu, kā minēts [PIF konvencijas] 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā.”
Direktīva 2004/18
10
Direktīvas 2004/18 2. pantā “Līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas principi” ir paredzēts:
“Līgumslēdzējas iestādes pret visiem komersantiem izturas vienādi un nediskriminējoši un rīkojas pārredzami.”
11
Šīs direktīvas 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunkts ir formulēts šādi:
“Dalību līgumā var atteikt tādam komersantam, kas:
[..]
d)
ir vainīgs smagā profesionālās ētikas pārkāpumā, kurš apstiprinājies jebkādā veidā, ko līgumslēdzējas iestādes var pierādīt.”
2013. gada pamatnostādnes
12
Komisijas Lēmuma C(2013) 9527 final (2013. gada 19. decembris), ar ko izstrādā un apstiprina pamatnostādnes par tādu finanšu korekciju noteikšanu, kuras publiskā iepirkuma noteikumu neievērošanas gadījumā Komisija veic attiecībā uz izdevumiem, ko finansē Savienība saskaņā ar dalīto pārvaldību (turpmāk tekstā – “2013. gada pamatnostādnes”), 2. pantā ir noteikts, ka šī iestāde “piemēro pielikumā ietvertās pamatnostādnes, ja tā veic finanšu korekcijas, kas ir saistītas ar neatbilstībām, kuras konstatētas pēc šī lēmuma pieņemšanas dienas”.
13
2013. gada pamatnostādņu pielikuma 1.3. punktā ir norādīts:
“Šajās pamatnostādnēs ir noteikta virkne korekciju (5 %, 10 %, 25 % un 100 %), ko piemēro ar iepirkumu saistītajiem izdevumiem. Tajās ir ņemts vērā neatbilstības smagums un samērīguma princips. Šīs korekciju likmes piemēro, ja nav iespējams precīzi skaitliski noteikt ar attiecīgo iepirkuma līgumu saistītās finansiālās sekas.
Neatbilstības, kas saistīta ar publiskā iepirkuma noteikumu neievērošanu, smagums un ar to saistītā finansiālā ietekme uz Savienības budžetu tiek vērtēta, ņemot vērā šādus faktorus: konkurences līmenis, pārskatāmība un vienlīdzīga attieksme. Ja attiecīgajai neievērošanai ir atturoša iedarbība uz iespējamiem pretendentiem vai tā izraisa iepirkuma līguma piešķiršanu citam pretendentam, nevis tam, kam būtu jāpiešķir līguma slēgšanas tiesības, tas acīmredzami norāda, ka neatbilstība ir nopietna.
[..]
Finanšu korekciju 100 % apmērā var piemērot nopietnākajos gadījumos, ja neatbilstība labvēlīgi ietekmē vienu vai vairākus pretendentus/kandidātus vai arī tad, ja neatbilstība ir saistīta ar krāpšanu, ko ir konstatējusi kompetentā tiesa vai administratīvā iestāde.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
14
Ar 2007. gada 7. decembra Lēmumu C(2007) 6318 Eiropas Komisija apstiprināja valsts darbības programmu “Tīkli un mobilitāte” 2007.–2013. gadam. ANAS kā šīs programmas “atbalsta saņēmējai” Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 4. punkta izpratnē tika piešķirts finansējums autoceļa modernizēšanas projekta īstenošanai.
15
Šajā nolūkā ANAS kā līgumslēdzēja iestāde uzsāka slēgta konkursa procedūru, norādīdama, ka publisks būvdarbu līgums tiks piešķirts atbilstoši saimnieciski visizdevīgākā piedāvājuma kritērijam. Šīs procedūras beigās ar 2012. gada 8. augusta lēmumu šis līgums tika piešķirts uzņēmumu pagaidu apvienībai, kurā ietilpa Aleandri SpA. Būvdarbi tika pabeigti, un autoceļš tika atvērts satiksmei.
16
Pēc tam, kad Infrastruktūras un transporta ministrija uzzināja par kriminālizmeklēšanu, kurā tika atklāta iespējama korupcijas sistēma, kurā ir iesaistītas ANAS amatpersonas, tā ar 2020. gada 10. jūnija lēmumu lika atgūt summas, kas atbilstoši minētajai programmai jau izmaksātas ANAS. Tā arī paziņoja, ka vēl nesamaksātais atlikums netiks izmaksāts, jo jāuzskata, ka, piešķirot attiecīgā līguma slēgšanas tiesības, ir pieļauta krāpnieciska rakstura neatbilstība Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punkta, kā arī Regulas Nr. 2988/95 4. un 5. panta izpratnē.
17
Šis lēmums ir balstīts it īpaši uz apsūdzības izvirzīšanu trīs ANAS amatpersonām, no kurām divas bija konkursa komisijas locekļi, kurā bija pieci locekļi. Amatpersonām tiek pārmests, ka tās ir pieņēmušas naudas summas no Aleandri apmaiņā pret favorītismu konkursa procedūras laikā. Attiecībā uz Aleandri juridisko pārstāvi un pašu šo sabiedrību joprojām tiek veikta kriminālizmeklēšana saistībā ar korupciju.
18
ANAS cēla prasību Tribunale amministrativo
regionale per il Lazio (Lacio Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija), kas ir iesniedzējtiesa, lūdzot atcelt minēto lēmumu. Tā apgalvo, ka tai nav piespriests neviens sods un ka to nevar vainot par konkursa komisijas locekļu nepareizu rīcību. Turklāt nav nekādas saiknes starp prezumēto neatbilstību vai krāpšanu un izdevumiem, kas radušies, jo no Savienības vispārējā budžeta finansētie būvdarbi faktiski ir veikti pareizi. Nav arī pierādīts, ka Aleandri attiecīgo publisko līgumu būtu ieguvusi prettiesiski.
19
Iesniedzējtiesa uzsver, ka vienīgā neatbilstība, kas ir pieļauta pamatlietā aplūkotās konkursa procedūras laikā un par kuru daļēji ir iegūti pierādījumi, ir Aleandri juridiskā pārstāvja rīcība, kuras mērķis bija ietekmēt šīs procedūras iznākumu un kura ir uzskatāma par aktīvu korupciju. Šī tiesa tomēr precizē, ka kriminālprocess attiecībā uz šo pārstāvi joprojām nav pabeigts. ANAS vadītājs esot lūdzis divas amatpersonas, kas ietilpst konkursa komisijā un no kurām viena bija komisijas priekšsēdētāja, dot priekšroku Aleandri. Tomēr kriminālprocess neesot ļāvis noskaidrot nedz to, vai šīs amatpersonas faktiski ir devušas priekšroku šim pretendentam, nedz to, vai šādas iejaukšanās neesamības gadījumā līgums būtu bijis piešķirts Aleandri konkurentam.
20
Tāpēc iesniedzējtiesa uzskata, ka, lai gan ir aizdomas, tā nevar pat pakārtoti nospriest, ka līgums Aleandri ir ticis piešķirts prettiesiski šīs sabiedrības pārstāvja rīcības dēļ, un ka konkursa procedūras norise liedz secināt, ka Aleandri vadītais tehniskais projekts nebija pelnījis iegūto atzīmi vai ka konkursa komisija ir piemērojusi citus, nevis paziņojumā par līgumu minētos kritērijus. Šī tiesa precizē, ka 2012. gadā izsludināto konkursu regulēja Likumdošanas dekrēts Nr. 163/2006, kura 38. panta 1. punkta c) un f) apakšpunktā nebija paredzēta neviena izslēgšanas klauzula attiecībā uz saimnieciskās darbības subjektu, kas ir centies ietekmēt šādas procedūras iznākumu.
21
Šādos apstākļos Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacio Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Regulas Nr. 1083/2006 70. panta 1. punkta b) apakšpunkts, Regulas Nr. 1828/2006 27. panta c) punkts, [PIF konvencijas] 1. pants, Regulas Nr. 2988/95 1. panta 2. punkts un Direktīvas 2017/1371 3. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka rīcība, kura teorētiski var dot saimnieciskās darbības subjektam priekšrocību iepirkuma procedūrā, vienmēr ietilpst “neatbilstības” vai “krāpšanas” jēdzienā, tādējādi veidojot juridisku pamatu subsīdijas atsaukšanai arī tad, ja nav pilnībā pierādīts, ka minētā rīcība faktiski tika īstenota, vai ka tā ir bijusi noteicoša saņēmēja izvēlē?
2)
Vai Direktīvas [2004/18] 45. panta 2. punkta [pirmās daļas] d) apakšpunkts liedz tādu tiesību normu kā Leģislatīvā dekrēta Nr. 163/2006 38. panta 1. punkta f) apakšpunkts, kas neļauj no iepirkuma procedūras izslēgt saimnieciskās darbības subjektu, kas ir mēģinājis ietekmēt līgumslēdzējas iestādes lēmumu pieņemšanas procedūru, jo īpaši, ja mēģinājums izpaudies kā dažu konkursa komisijas locekļu korupcija?
3)
Ja atbilde uz vienu vai abiem iepriekš minētajiem jautājumiem ir apstiprinoša – vai iepriekš minētās tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās vienmēr liek dalībvalstij atsaukt subsīdiju un Komisijai izdarīt finanšu korekciju 100 % apmērā, lai gan šīs subsīdijas ir katrā ziņā tikušas izmantotas to paredzētajam mērķim un būvdarbiem, kuri ir pieļaujami Eiropas finansējumā un praksē ir tikuši īstenoti?
4)
Ja atbilde uz trešo jautājumu ir noliedzoša, proti, ja subsīdijas atsaukšana vai finanšu korekcija 100 % apmērā nav paredzēta, – vai pirmajā jautājumā minētās tiesību normas un samērīguma principa ievērošana ļauj noteikt subsīdijas atsaukšanu un finanšu korekciju, ņemot vērā Eiropas Savienības vispārējam budžetam faktiski nodarītos ekonomiskos zaudējumus? It īpaši – vai tādā situācijā kā pamatlietā “finanšu sekas” Regulas Nr. 1083/2006 [99]. panta 3. punkta izpratnē var tikt noteiktas pēc vienotas likmes, piemērojot kritērijus, kas ir norādīti [2013. gada pamatnostādņu pielikuma] 2. sadaļā ietvertajā tabulā?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
22
Pirmkārt, vispirms ir jāatgādina – lai iesniedzējtiesai sniegtu lietderīgu atbildi, Tiesai var nākties interpretēt Savienības tiesību normas, uz kurām valsts tiesa savu jautājumu izklāstā nav atsaukusies, it īpaši no iesniedzējtiesas nolēmuma pamatojuma izdalot tos Savienības tiesību elementus, kuriem ir nepieciešama interpretācija, ņemot vērā strīda priekšmetu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1990. gada 12. decembris, SARPP, C‑241/89, EU:C:1990:459, 8. punkts, 2017. gada 27. jūnijs, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania, C‑74/16, EU:C:2017:496, 36. punkts, un 2023. gada 2. marts, Åklagarmyndigheten, C‑666/21, EU:C:2023:149, 22. punkts).
23
Otrkārt, ir jākonstatē, ka lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu nav neviena elementa, kas ļautu pieņemt, ka ir notikusi krāpšana. Tā kā joprojām notiek kriminālizmeklēšana, lai noskaidrotu, vai pamatlietā aplūkotos faktus var kvalificēt kā “korupcijas darbības”, šajā stadijā tās ir tikai “aizdomas par krāpšanu” Regulas Nr. 1828/2006 27. panta c) punkta izpratnē, proti, neatbilstība, par kuru valstī ir uzsākts administratīvais process vai tiesvedība, lai noskaidrotu, vai pastāv tīša rīcība.
24
Treškārt, ciktāl iesniedzējtiesai ir jānovērtē, vai likumīgs ir lēmums atgūt summas, kas samaksātas ANAS kā ERAF līdzfinansētās programmas “atbalsta saņēmējai” Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 4. punkta izpratnē, ir svarīgi interpretēt šīs regulas 2. panta 7. punktu, kas attiecas uz “neatbilstības” jēdzienu, uz kuru ir balstīts šis lēmums.
25
Šāds jēdziens, kā ģenerāladvokāts to ir norādījis secinājumu 18. punktā, ietver šaurāko jēdzienu “aizdomas par krāpšanu”, kas ir paredzēts Regulas Nr. 1828/2006 27. panta 1. punkta c) apakšpunktā.
26
Tādējādi ir jāuzskata, ka ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai “neatbilstības” jēdziens Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz rīcību, ko var kvalificēt kā “korupcijas darbību”, kura īstenota publiskā iepirkuma procedūrā, kuras priekšmets ir Savienības struktūrfonda līdzfinansētu būvdarbu veikšana, un saistībā ar kurām ir uzsākts administratīvais process vai tiesvedība, tostarp, ja nav pierādīts, ka šī rīcība reāli ir ietekmējusi pretendentu atlases procedūru, un ja nav konstatēts nekāds faktisks kaitējums Savienības budžetam.
27
“Neatbilstības” jēdziens Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punktā un līdzīgā tekstā arī Regulas Nr. 2988/95 1. panta 2. punktā ir definēts kā jebkurš Savienības tiesību aktu pārkāpums, kas noticis saimnieciskās darbības subjekta darbības vai bezdarbības dēļ un kas rada vai varētu radīt kaitējumu Savienības vispārējam budžetam, prasot no šī budžeta segt nepamatotu izdevumu daļu.
28
Tā kā šis jēdziens ir daļa no sistēmas, kuras mērķis ir nodrošināt Savienības līdzekļu pienācīgu pārvaldību un tās finanšu interešu aizsardzību, tas ir jāinterpretē vienveidīgi un plaši atbilstoši Regulas Nr. 1083/2006 mērķim nodrošināt līdzekļu pareizu un efektīvu izmantošanu, lai aizsargātu Savienības finanšu intereses (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 1. oktobris, ElmeMesser Metalurgs, C‑743/18, EU:C:2020:767, 59. un 63. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
29
“Neatbilstības” Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punkta izpratnē sastāvu veido trīs elementi, proti, Savienības tiesību pārkāpums, tas, ka šis pārkāpums izriet no saimnieciskās darbības subjekta darbības vai bezdarbības, un tas, ka Savienības budžetam faktiski vai iespējami ir nodarīts kaitējums (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 1. oktobris, ElmeMesser Metalurgs, C‑743/18, EU:C:2020:767, 51. punkts).
30
Pirmais nosacījums attiecas ne tikai uz gadījumiem, kad tiek pārkāpta pati Savienības tiesību norma, bet arī uz gadījumiem, kad tiek pārkāptas valsts tiesību normas, kuras ir piemērojamas no Savienības struktūrfondiem atbalstītajām darbībām un šādi palīdz nodrošināt no šiem fondiem finansēto projektu pārvaldību reglamentējošo Savienības tiesību piemērošanu. Tādējādi atbilstoši Regulas Nr. 1083/2006 60. panta a) punktam kompetentā pārvaldības iestāde nodrošina, ka finansēšanai izraudzītās darbības visā īstenošanas laikā atbilst piemērojamajiem Savienības un attiecīgās valsts noteikumiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 1. oktobris, ElmeMesser Metalurgs, C‑743/18, EU:C:2020:767, 52. un 53. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
31
Tādējādi Savienības mērķis ir ar savu fondu starpniecību finansēt tikai tās darbības, kas ir veiktas pilnībā saskaņā ar principiem un noteikumiem publisko iepirkumu jomā (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2016. gada 14. jūlijs, Wrocław – Miasto na prawach powiatu, C‑406/14, EU:C:2016:562, 43. punkts, un 2017. gada 6. decembris, Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere, C‑408/16, EU:C:2017:940, 57. punkts), it īpaši saskaņā ar principu par vienlīdzīgu attieksmi pret pretendentiem un pārskatāmības principu, kas ir garantēti Direktīvas 2004/18 2. pantā.
32
Vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem princips prasa, lai publiskajā iepirkumā ieinteresētiem saimnieciskās darbības subjektiem būtu vienlīdzīgas iespējas savu piedāvājumu izteikšanā un lai tie varētu skaidri zināt procedūras ierobežojumus un būt pārliecināti, ka visiem konkurentiem patiešām tiek izvirzītas vienas un tās pašas prasības (spriedums, 2016. gada 14. decembris, Connexxion Taxi Services, C‑171/15, EU:C:2016:948, 39. punkts un tajā minētā judikatūra). Turklāt pretendentiem jābūt vienādos apstākļos gan brīdī, kad tie sagatavo piedāvājumu, gan brīdī, kad šos piedāvājumus izvērtē līgumslēdzēja iestāde (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2008. gada 16. decembris, Michaniki, C‑213/07, EU:C:2008:731, 45. punkts un tajā minētā judikatūra).
33
Pārskatāmības principa galvenais mērķis ir novērst līgumslēdzējas iestādes favorītisma un patvaļas risku (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 3. oktobris, Irgita, C‑285/18, EU:C:2019:829, 55. punkts).
34
Neskarot pārbaudes, kas ir jāveic iesniedzējtiesai, no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka pamatlietā, ņemot vērā apsūdzības korupcijā, kuras mērķis ir ietekmēt lēmumu par attiecīgā publiskā līguma piešķiršanu pieņemšanas procesu, nevar izslēgt, ka daži ANAS konkursa komisijas locekļi ir devuši priekšroku vienam no pretendentiem un diskriminējuši tā konkurentus, tādējādi pārkāpjot pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem principus, kas ir garantēti Direktīvas 2004/18 2. pantā.
35
Runājot par otro nosacījumu, kam ir jābūt izpildītam, lai pastāvētu “neatbilstība” Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punkta izpratnē, proti, ka šādas neatbilstības avots ir saimnieciskās darbības subjekta darbība vai bezdarbība, Regulas Nr. 1828/2006 27. panta a) punktā, kurā ir paredzēti noteikumi Regulas Nr. 1083/2006 īstenošanai, “saimnieciskās darbības subjekts” ir definēts kā ikviena fiziska vai juridiska persona, kā arī cita vienība, kas piedalās fondu sniegtā atbalsta īstenošanā, izņemot dalībvalsti, kura īsteno valsts varu.
36
Ņemot vērā šo definīciju, nav nekādu šaubu, ka ANAS kā attiecīgā fonda “atbalsta saņēmēja” Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 4. punkta izpratnē, kas kā līgumslēdzēja iestāde organizēja pamatlietā aplūkoto iepirkuma procedūru, ir saimnieciskās darbības subjekts.
37
Šajā ziņā ir jāprecizē – lai darbību vai bezdarbību, kas veido piemērojamo Savienības vai valsts tiesību pārkāpumu, varētu uzskatīt par “neatbilstību” Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punkta izpratnē, nav jāpierāda nekāds attiecīgā saimnieciskās darbības subjekta tīšums vai nolaidība (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 1. oktobris, Elme Messer Metalurgs, C‑743/18, EU:C:2020:767, 65. punkts).
38
Runājot par trešo nosacījumu, kam ir jābūt izpildītam, lai pastāvētu “neatbilstība” šī 2. panta 7. punkta izpratnē, proti, ka saimnieciskās darbības subjekta izdarīts Savienības vai valsts tiesību pārkāpums rada vai varētu radīt kaitējumu Savienības vispārējam budžetam, jāuzsver, kā tas it īpaši izriet no frāzes “varētu radīt”, ka šis nosacījums neliek pierādīt, ka pastāv konkrēta finansiāla ietekme uz Savienības budžetu. Piemērojamo tiesību normu neizpilde ir neatbilstība šīs tiesību normas izpratnē, ciktāl nevar izslēgt iespēju, ka šai neizpildei varētu būt ietekme uz attiecīgā fonda budžetu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 6. decembris, Compania Naţională de Administrare aInfrastructurii Rutiere, C‑408/16, EU:C:2017:940, 60. un 61. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
39
Tādējādi ir jākonstatē, ka rīcība, kas var tikt kvalificēta kā “korupcijas darbība, kura tiek veikta publiskā iepirkuma procedūrā”, sava rakstura dēļ var ietekmēt šī līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu. Līdz ar to nevar izslēgt, ka šī rīcība varētu ietekmēt attiecīgā fonda budžetu.
40
Ņemot vērā iepriekš izklāstītos iemeslus, uz pirmo jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “neatbilstības” jēdziens šīs tiesību normas izpratnē attiecas uz rīcību, kas var tikt kvalificēta kā “korupcija darbība”, kura veikta publiskā iepirkuma procedūrā, kuras priekšmets ir Savienības struktūrfonda līdzfinansētu būvdarbu veikšana, un saistībā ar kurām ir uzsākts administratīvais process vai tiesvedība, tostarp, ja nav pierādīts, ka šai rīcībai ir bijusi reāla ietekme uz pretendenta atlases procedūru, un nav konstatēts nekāds faktisks kaitējums Savienības budžetam.
Par trešo un ceturto jautājumu
41
Ar trešo un ceturto jautājumu, kas ir jāizskata kopā kā otrie, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 1083/2006 98. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka neatbilstības gadījumā, kas ir definēta šīs regulas 2. panta 7. punktā, dalībvalstīm ir automātiski jāpiemēro finanšu korekcija 100 % apmērā, vai arī, lai noteiktu piemērojamo finanšu korekciju, tām katrā konkrētajā gadījumā ir jāveic izvērtējums, it īpaši ņemot vērā samērīguma principu.
42
Saskaņā ar Regulas Nr. 1083/2006 98. panta 1. punktu, kas konkrēti attiecas uz dalībvalstu veiktajām finanšu korekcijām, dalībvalstīm, pirmkārt, jāizmeklē neatbilstības, jārīkojas, ja ir konstatētas būtiskas izmaiņas, kas skar darbību vai darbības programmu īstenošanas vai kontroles būtību vai apstākļus, un jāveic vajadzīgās finanšu korekcijas. Šī panta 2. punktā ir precizēts, pirmām kārtām, ka dalībvalstīm šīs korekcijas ir jāveic saistībā ar konkrētām vai sistemātiskām neatbilstībām, kas konstatētas šajās darbībās vai darbības programmās, un, otrām kārtām, ka minētās korekcijas izpaužas kā visa vai daļēja valsts ieguldījuma darbības programmā atcelšana, ņemot vērā neatbilstību būtību un nopietnību, kā arī fondam nodarītos finansiālos zaudējumus.
43
Šie kritēriji ir samērīguma principa izpausme, kas ir daļa no Savienības tiesību vispārējiem principiem (spriedumi, 1987. gada 18. novembris, Maizena u.c., 137/85, EU:C:1987:493, 15. punkts; 2003. gada 10. jūlijs, Komisija/ECB, C‑11/00, EU:C:2003:395, 156. punkts, kā arī 2017. gada 11. janvāris, Spānija/Padome, C‑128/15, EU:C:2017:3, 71. punkts).
44
No tā izriet, ka šāda Regulas Nr. 1083/2006 98. panta 1. un 2. punkta interpretācija, kas tad, ja ir konstatēta neatbilstība šīs regulas 2. panta 7. punkta izpratnē, sistemātiski liek dalībvalstīm atsaukt visu apstiprināto finansējumu un atgūt jau samaksātās summas, tostarp, ja šis finansējums ir izmantots paredzētajiem mērķiem un būvdarbiem, par kuriem ir tiesības saņemt Eiropas finansējumu un kuri faktiski ir veikti, ne vien nerod pamatojumu šo tiesību normu tekstā, bet arī liek automātiski ieviest finanšu korekciju 100 % apmērā, kas ir pretrunā šī 98. panta 2. punktā paredzētajiem kritērijiem un samērīguma principam.
45
Šādā kontekstā iesniedzējtiesas minētās 2013. gada pamatnostādnes, kurās ir definēta to finanšu korekcijas likmju skala, kas ir piemērojamas atbilstoši Regulas Nr. 1083/2006 99. pantam, kurš attiecas uz kritērijiem, kas ir piemērojami Komisijas veiktajām finanšu korekcijām, var ņemt vērā, lai konkretizētu šīs regulas 98. panta 2. punktā minētos kritērijus, citiem vārdiem sakot, kritērijus, kas ir piemērojami dalībvalstu veiktajām finanšu korekcijām. Lai gan šīs pamatnostādnes dalībvalstīm nav saistošas, tām tomēr pamatnostādņu 1.1. punktā ir ieteikts “ievērot tos pašus kritērijus un likmes, ja tās [it īpaši atbilstoši minētās regulas 98. pantam] koriģē neatbilstības, ko ir atklājuši tās dienesti”.
46
No minēto pamatnostādņu 1.3. punkta pirmās daļas, kura attiecas uz “kritērijiem, kas ir jāņem vērā, lai lemtu par piemērojamo korekcijas likmi”, izriet, ka tad, ja nav iespējams precīzi skaitliski noteikt ar attiecīgo iepirkuma līgumu saistītās finansiālās sekas, 5 %, 10 %, 25 % vai 100 % korekcijas likmes piemērošanā ir jāņem vērā neatbilstības smagums un samērīguma princips.
47
Atbilstoši šī 1.3. punkta otrajai daļai neatbilstību uzskata par smagu, ja publiskajam līgumam piemērojamo tiesību, it īpaši pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principu, neievērošana izraisa līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pretendentam, kas nav tas, kuram būtu bijis jāiegūst šī līguma slēgšanas tiesības. Turklāt no minētā 1.3. punkta pēdējās daļas izriet – ja neatbilstība labvēlīgi ietekmē vienu vai vairākus pretendentus, var piemērot finanšu korekciju 100 % apmērā.
48
Šajā gadījumā iesniedzējtiesa konstatē, ka attiecīgajā publiskā iepirkuma procedūrā konstatētā neatbilstība lika uzsākt administratīvos procesus un tiesvedības valstī, lai noteiktu, vai pastāv krāpnieciska rīcība, kas ir ar korupciju saistīts noziedzīgs nodarījums. Neskarot vērtējumus, kas šajā ziņā ir jāveic iesniedzējtiesai saskaņā ar Regulas Nr. 1828/2006 27. panta 1. punkta c) apakšpunktu, šāda neatbilstība var ietilpt jēdzienā “aizdomas par krāpšanu” un tādējādi atbilstoši 2013. gada pamatnostādņu 1.3. punkta otrajai daļai tikt kvalificēta kā smaga.
49
Ņemot vērā iepriekš izklāstītos iemeslus, uz trešo un ceturto jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 1083/2006 98. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas “neatbilstības” gadījumā, kāda ir definēta šīs regulas 2. panta 7. punktā, lai noteiktu piemērojamo finanšu korekciju, dalībvalstīm katrā konkrētajā gadījumā ir jāveic vērtējums, ievērojot samērīguma principu un it īpaši ņemot vērā konstatēto neatbilstību raksturu un smagumu, kā arī to finanšu ietekmi uz attiecīgo fondu.
Par otro jautājumu
50
Ar otro jautājumu, kas ir jāizskata kā pēdējais, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas neļauj no publiskā iepirkuma procedūras izslēgt saimnieciskās darbības subjektu, kas ir centies ietekmēt šīs procedūras iznākumu it īpaši ar aktīvas korupcijas darbībām attiecībā uz konkursa komisijas locekļiem.
51
Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunkts ļauj izslēgt no dalības publiskā iepirkumā jebkuru saimnieciskās darbības subjektu, kas ir vainīgs smagā profesionālās ētikas pārkāpumā, kurš apstiprinājies jebkādā veidā, ko līgumslēdzējas iestādes var pierādīt.
52
“Smaga [profesionālās ētikas] pārkāpuma” jēdziens ir jāsaprot tā, ka parasti tas attiecas uz jebkuru saimnieciskās darbības subjekta rīcību, kas liecina par tā ļaunprātīgu nodomu vai rupju neuzmanību. Šādu pārkāpjošu rīcību var konstatēt, pat ja nav sprieduma, kam būtu res judicata spēks (spriedums, 2012. gada 13. decembris, Forposta un ABC Direct Contact, C‑465/11, EU:C:2012:801, 27., 28. un 30. punkts).
53
Tomēr, lai šī pārkāpjošā rīcība varētu izraisīt saimnieciskās darbības subjekta, kas to īstenojis, izslēgšanu no publiskā iepirkuma procedūras, tā noteikti ir jākonstatē pirms šīs procedūras pabeigšanas (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2017. gada 20. decembris, Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani un Guerrato, C‑178/16, EU:C:2017:1000, 38. punkts).
54
Šajā gadījumā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka par to, ka, iespējams, pastāv korupcijas sistēma, kurā ir iesaistītas dažas ANAS amatpersonas, ANAS tika brīdināta tikai tad, kad vairākus gadus pēc pamatlietā aplūkotā iepirkuma līguma piešķišanas tika uzsākta kriminālizmeklēšana attiecībā uz šī publiskā iepirkuma procedūru. Tādējādi, nezinādama, ka Aleandri juridiskais pārstāvis varētu būt īstenojis korupcijas darbības attiecībā uz dažām ANAS amatpersonām, tā saistībā ar šo rīcību nevarēja izvirzīt iebildumu par nopietnu pārkāpumu saistībā ar profesionālo darbību un tādējādi izslēgt no attiecīgās procedūras uzņēmumu pagaidu apvienību, kurā šis uzņēmums ietilpa.
55
Šādos apstākļos nav jāizskata jautājums, vai Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kura neļauj izslēgt no publiskā iepirkuma procedūras saimnieciskās darbības subjektu, kas ir centies ietekmēt šīs procedūras iznākumu it īpaši ar aktīvas korupcijas darbībām attiecībā uz konkursa komisijas locekļiem.
Par tiesāšanās izdevumiem
56
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:
1)
Padomes Regulas (EK) Nr. 1083/2006 (2006. gada 11. jūlijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999, 2. panta 7. punkts
ir jāinterpretē tādējādi, ka
“neatbilstības” jēdziens šīs tiesību normas izpratnē attiecas uz rīcību, kas var tikt kvalificēta kā “korupcijas darbība”, kura veikta publiskā iepirkuma procedūrā, kuras priekšmets ir Eiropas Savienības struktūrfonda līdzfinansētu būvdarbu veikšana, un saistībā ar kurām ir uzsākts administratīvais process vai tiesvedība, tostarp, ja nav pierādīts, ka šai rīcībai ir bijusi reāla ietekme uz pretendenta atlases procedūru, un nav konstatēts nekāds faktisks kaitējums Savienības budžetam.
2)
Regulas Nr. 1083/2006 98. panta 1. un 2. punkts
ir jāinterpretē tādējādi, ka
tādas “neatbilstības” gadījumā, kāda ir definēta šīs regulas 2. panta 7. punktā, lai noteiktu piemērojamo finanšu korekciju, dalībvalstīm katrā konkrētajā gadījumā jāveic vērtējums, ievērojot samērīguma principu un it īpaši ņemot vērā konstatēto neatbilstību raksturu un smagumu, kā arī to finanšu ietekmi uz attiecīgo fondu.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – itāļu.