62023CC0621
ĢENERĀLADVOKĀTES JULIANAS KOKOTES [JULIANE KOKOTT]
SECINĀJUMI,
sniegti 2024. gada 14. novembrī (
1
)
Lieta C‑621/23 P
Luossavaara–Kiirunavaara AB
pret
Eiropas Komisiju
Apelācija – Atcelšanas prasība – Vide – Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma – Bezmaksas kvotu sadale – Kvotu sadales apjoms – Dzelzsrūdas granulu ražošana – Aglomerētas rūdas ražošanai noteiktās līmeņatzīmes piemērojamība – Aglomerētas rūdas līmeņatzīmes likumība – Komisijas rīcības brīvība – CO2 emisiju pārvirzes risks
I. Ievads
1.
Ar Direktīvu 2003/87/EK (
2
) izveido sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai, lai veicinātu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanos rentablā un ekonomiski efektīvā veidā. Iekārtām, uz kurām attiecas sistēma, siltumnīcas efektu izraisošo gāzu, praksē gandrīz tikai CO2, emisijai, ir jābūt emisijas kvotām, kuras tās, veicot emisiju, zināmā mērā “patērē”.
2.
Saskaņā ar Direktīvas 2003/87 9. pantu emisijas kvotu daudzums Savienībā ir ierobežots un katru gadu tiek samazināts. Atsevišķos gadījumos dalībvalstis iekārtu operatoriem emisiju kvotas piešķir bez maksas. Pārējos gadījumos operatoriem vajadzīgās kvotas saskaņā ar 10. pantu jāiegādājas dalībvalstu rīkotās izsolēs.
3.
Šī apelācijas sūdzība ir vērsta pret pārsūdzēto Vispārējās tiesas 2023. gada 26. jūlija spriedumu lietā Luossavaara–Kiirunavaara/Komisija (T‑244/21, EU:T:2023:428). Tā attiecas uz emisijas kvotu bezmaksas piešķiršanu.
4.
Šī strīda pamatā ir tas, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja Luossavaara–Kiirunavaara AB (turpmāk tekstā – “LKAB”) no iegūtās dzelzsrūdas ražo granulas un par to vēlas saņemt bezmaksas emisijas kvotas tādā pašā apjomā, kāds tai piešķirts aglomerētas rūdas ražošanai. Granulas un aglomerētā rūda ir starpprodukti tajā pašā čuguna ražošanas posmā, bet granulu ražošanā rodas daudz mazāk siltumnīcas efektu izraisošo gāzu nekā aglomerētās rūdas ražošanā.
5.
Līdz šim LKAB saņem mazāk bezmaksas emisijas kvotu par tās granulām, jo šo kvotu sadales apjoms tiek noteikts saskaņā ar noteikumiem, kas atšķiras no tiem, ko piemēro kvotu sadalei par aglomerēto rūdu. Attiecībā uz aglomerēto rūdu kvotu sadale ir balstīta uz tā saucamo līmeņatzīmi, ko aprēķina, pamatojoties uz visefektīvākajām aglomerētās rūdas ražošanas iekārtām. Savukārt kvotu sadale par granulām ir balstīta uz siltumnīcas efektu izraisošajām gāzēm, kuras faktiski rodas attiecīgajā iekārtā (siltuma un kurināmā līmeņatzīmes). Tomēr LKAB vēlas panākt, lai tai tiktu iedalītas kvotas, pamatojoties uz algomerētās rūdas līmeņatzīmi, kuru skaits būtu ievērojami lielāks nekā līdzšinējās kvotu sadales par granulām gadījumā.
6.
Ja LKAB prasījums sekmētos, rastos stimuls granulas čuguna ražošanā izmantot lielākā apjomā emisiju samazināšanas nolūkā. Lai gan papildu kvotas, visticamāk, zemākas emisiju intensitātes dēļ ražošanai nebūtu vajadzīgas pilnā apmērā, taču pārpalikušās kvotas varētu pārdot.
7.
Tomēr esošā aglomerētās rūdas līmeņatzīme nevar tikt piemērota granulām. Proti, līmeņatzīmei, kas ir kopēja abiem starpproduktiem, būtu jābalstās uz emisijām, kas rodas granulu ražošanā, kura ir ievērojami efektīvāka nekā aglomērētās rūdas ražošana. Tāpēc saskaņā ar šādu regulējumu par abiem starpproduktiem tiktu piešķirts ievērojami mazāk emisijas kvotu nekā tās, kas piešķirtas saskaņā ar esošo aglomerētās rūdas līmeņatzīmi.
8.
Tādēļ zemāko emisijas intensitāti, kas ir granulām, var ņemt vērā, tikai izvērtējot aglomerētās rūdas līmeņatzīmes derīgumu. Šajā ziņā būtiska nozīme ir Komisijas plašajai rīcības brīvībai.
II. Atbilstošās tiesību normas
A. Līmeņatzīmes bezmaksas emisijas kvotu piešķiršanai
9.
Pamats emisijas kvotu bezmaksas sadalei ir noteikts Direktīvas 2003/87 10.a pantā:
“1.   Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 23. pantu, lai šo direktīvu papildinātu attiecībā uz Savienības mēroga un pilnībā saskaņotiem noteikumiem par šā panta 4., 5., 7. un 19. punktā minēto kvotu sadali.
Pirmajā daļā minētajos noteikumos pēc iespējas paredz Savienības mēroga ex ante līmeņatzīmes, lai panāktu, ka kvotu sadale rosina samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas un izmantot energoefektīvas tehnoloģijas, uzmanību pievēršot vislietderīgākajiem paņēmieniem, aizstājējiem, alternatīviem ražošanas procesiem, augstas efektivitātes koģenerācijai, energoefektīvai dūmgāzu izmantošanai, biomasas izmantošanai un CO2 uztveršanai, transportēšanai un uzglabāšanai, ja šādas iekārtas ir pieejamas; kvotu sadale nerada stimulu palielināt emisijas. [..]
Katrai nozarei un apakšnozarei līmeņatzīmes parasti aprēķina attiecībā uz galaproduktu, nevis izejmateriāliem, lai tādējādi attiecīgajā nozarē vai apakšnozarē visā ražošanas procesā iespējami vairāk samazinātu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas un palielinātu energoefektīvus ietaupījumus.
Nosakot principus ex ante līmeņatzīmes izstrādei atsevišķās nozarēs un apakšnozarēs, Komisija apspriežas ar attiecīgajām ieinteresētajām pusēm, tostarp attiecīgajām nozarēm un apakšnozarēm.
[..]
2.   Nosakot principus ex ante līmeņatzīmes izstrādei atsevišķās nozarēs un apakšnozarēs, par sākuma punktu pieņem nozares vai apakšnozares 10 % efektīvāko iekārtu darbības vidējo rādītāju Savienībā 2007. un 2008. gadā. Komisija apspriežas ar attiecīgajām ieinteresētajām pusēm, tostarp attiecīgajām nozarēm un apakšnozarēm.
[..]
Komisija pieņem īstenošanas aktus, lai noteiktu pārskatītās līmeņatzīmju vērtības bezmaksas kvotu piešķiršanai. Minētie akti ir saskaņā ar deleģētajiem aktiem, ko pieņem, ievērojot šā panta 1. punktu, un atbilst turpmāk izklāstītajiem nosacījumiem:
a)
laikposmam no 2021. līdz 2025. gadam līmeņatzīmju vērtības nosaka, balstoties uz informāciju, kas, ievērojot 11. pantu, iesniegta par 2016. un 2017. gadu. Pamatojoties uz salīdzinājumu starp minētajām līmeņatzīmju vērtībām, kas balstītas uz šo informāciju, un līmeņatzīmju vērtībām, kas iekļautas Komisijas Lēmumā 2011/278/ES [..], kas pieņemts 2011. gada 27. aprīlī, Komisija katrai līmeņatzīmju vērtībai nosaka ikgadējā samazinājuma likmi un to piemēro līmeņatzīmju vērtībām, kas piemērojamas laikposmā no 2013. līdz 2020. gadam, attiecībā uz katru gadu laikā starp 2008. un 2023. gadu, lai noteiktu līmeņatzīmju vērtības laikposmam no 2021. līdz 2025. gadam.
b)
ja ikgadējā samazinājuma likme pārsniedz 1,6 % vai ir mazāka nekā 0,2 %, līmeņatzīmju vērtības laikā no 2021. līdz 2025. gadam ir līmeņatzīmju vērtības, kas piemērojamas laikposmā no 2013. līdz 2020. gadam, tās samazinot par vienu no abiem minētajiem procentuālajiem daudzumiem par katru gadu laikā starp 2008. un 2023. gadu;
c) [..].”
B. Produkta līmeņatzīme aglomerētajai dzelzsrūdai
10.
Direktīvas 2003/87 10.a pantā paredzētās līmeņatzīmes Komisija sākotnēji noteica Lēmumā 2011/278/ES (
3
) un tagad – Deleģētajā regulā (ES) 2019/331 (
4
).
11.
Lēmuma 2011/278 4., 5., 8. un 9. apsvērumā Komisija ir paskaidrojusi savu pieeju, nosakot līmeņatzīmes:
“(4)
[..] Principā katram produktam jādefinē viena līmeņatzīme. Ja produkts ir kāda cita produkta tiešs aizstājējs, uz abiem jāattiecas tai pašai produkta līmeņatzīmei un saistītajai produkta definīcijai.
(5)
Komisija uzskatīja, ka līmeņatzīmes noteikšana produktam ir iespējama, ja, ņemot vērā ražošanas procesu sarežģītumu, bija pieejamas produktu definīcijas un klasifikācijas, kas ļauj pārbaudīt ražošanas datus un emisiju kvotu sadalei vienoti piemērot šā produkta līmeņatzīmi visā Savienībā. Netika veikta nekāda diferencēšana atkarībā no ģeogrāfiskā izvietojuma vai tehnoloģijām, izmantotajiem izejmateriāliem vai kurināmā, lai nekropļotu oglekļa dioksīda emisiju efektivitātes salīdzinošās priekšrocības visas Savienības tautsaimniecībā un lai uzlabotu emisijas kvotu pagaidu bezmaksas sadali.
[..]
(8)
Lai noteiktu līmeņatzīmes, Komisija kā atskaites punktu ir izmantojusi to 10 % 2007. un 2008. gadā siltumnīcefekta gāzu emisijas ziņā efektīvāko iekārtu vidējo aritmētisko rādītāju, par kurām ir apkopoti dati. Turklāt Komisija saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 1. punktu ir analizējusi visas nozares, kurām I pielikumā ir iekļauta produkta līmeņatzīme, pamatojoties uz papildu informāciju, kas saņemta no vairākiem avotiem, un uz īpašu pētījumu, kurā analizēti efektīvākie paņēmieni un samazinājuma potenciāls Eiropas un starptautiskā līmenī, lai noskaidrotu, vai minētais atskaites punkts pietiekami atspoguļo efektīvākos paņēmienus, aizstājējus, alternatīvus ražošanas procesus, augstas efektivitātes koģenerāciju, dūmgāzu energoefektīvu izmantošanu, biomasas izmantošanu un oglekļa dioksīda uztveršanu, transportēšanu un uzglabāšanu, ja šādas iekārtas ir pieejamas. Līmeņatzīmju vērtību noteikšanā izmantotie dati ir iegūti no plaša avotu klāsta, lai aptvertu pēc iespējas vairāk iekārtu, kas 2007. un 2008. gadā ražojušas līmeņatzīmes produktu. Pirmkārt, datus par to ETS iekārtu siltumnīcefekta gāzu rādītājiem, kuras ražo līmeņatzīmju produktus, ir savākušas attiecīgās Eiropas nozaru asociācijas, pamatojoties uz noteiktiem noteikumiem, tā sauktajiem nozaru noteikumu krājumiem, vai arī dati ir savākti to vārdā. Kā atsauci šiem noteikumu krājumiem Komisija sniedza norādījumus par līmeņatzīmju datu kvalitāti un verifikācijas kritērijiem ES ETS. Otrkārt, lai papildinātu Eiropas nozaru asociāciju savāktos datus, konsultanti Eiropas Komisijas vārdā vāca datus no iekārtām, par kuriem nozarē nebija datu, kā arī datus un analīzi sniedza dalībvalstu kompetentās iestādes.
(9)
Lai nodrošinātu, ka līmeņatzīmju vērtības pamatojas uz pareiziem un atbilstīgiem datiem, Komisija ar konsultantu palīdzību veica nozaru noteikumu krājumu atbilstības pārbaudes, kā arī no datiem iegūto atskaites punktu vērtību ticamības pārbaudes. Kā norādīts vadlīnijās par kvalitāti un verifikāciju, neatkarīgie verificētāji datus ir verificējuši nepieciešamajā līmenī.”
12.
Deleģētās regulas 2019/331 I pielikuma 1. punktā bija paredzēta produkta līmeņatzīme 0,171 kvota par tonnu aglomerētās dzelzsrūdas, ko Komisija vēlāk samazināja līdz 0,157 kvotai par tonnu (
5
). Aglomerētās dzelzsrūdas produkts ir aprakstīts šādi:
“Aglomerēts dzelzi saturošs produkts, kas satur dzelzs rūdas smalkumus, kušņi un dzelzi saturoši reciklēšanas materiāli ar tādām ķīmiskajām un fizikālajām īpašībām kā bāziskums, mehāniskā stiprība un caurlaidība, kas nepieciešamas dzelzs un vajadzīgo kušņu ievadīšanai dzelzs rūdas reducēšanas procesos. Tonnās aglomerētas rūdas aglomerēšanas stacijas izvadpunktā.”
13.
Attiecībā uz iekļautajiem procesiem un emisijām (sistēmas robežas) tajā ir norādīts:
“Te ietilpst visi procesi, kas tieši vai netieši saistīti ar šādiem procesu blokiem: aglomerēšanas līnija, aizdedzināšana, ievadmateriālu sagatavošanas bloki, karstās sijāšanas bloks, aglomerējumu dzesēšanas bloks, aukstās sijāšanas bloks un tvaika ražošanas bloks.”
C. Bezmaksas kvotu sadale CO2 emisiju pārvirzes riska dēļ
14.
Saskaņā ar Direktīvas 2003/87 10.b panta 1. punktu dažās nozarēs, kurās pastāv CO2 emisiju pārvirzes risks, emisijas kvotas, kas nosakāmas saskaņā ar attiecīgo līmeņatzīmi, līdz 2030. gadam piešķir pilnībā bez maksas.
15.
Šajā ziņā Direktīvas 2009/29/EK (
6
), ar kuru šis regulējums tika ieviests pirmo reizi, 24. un 25. apsvērumā ir noteikts:
“(24)
[..] Ja pārējās attīstītās valstis un citi lielākie siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju radītāji nav [..] [Kioto protokola] dalībnieki, tas var izraisīt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju pieaugumu trešās valstīs, kur rūpniecībai netiktu piemēroti līdzvērtīgi oglekļa emisiju ierobežojumi (“CO2 emisiju pārvirze”); tajā pašā laikā dažas energoietilpīgas nozares un apakšnozares Kopienā, kuras konkurē starptautiskajā tirgū, varētu nokļūt ekonomiski neizdevīgā pozīcijā. Tas varētu mazināt ieguvumus no Kopienas pasākumiem un apdraudētu vides integritāti. Lai novērstu ar CO2 emisiju pārvirzi saistīto risku, Kopienai būtu jāpiešķir bezmaksas kvotas 100 % apjomā nozarēm un apakšnozarēm, kas atbilst attiecīgiem kritērijiem. [..]
(25)
Tādēļ Komisijai līdz 2010. gada 30. jūnijam būtu jāpārskata stāvoklis, jāapspriežas ar visiem attiecīgajiem sociālajiem partneriem un, ņemot vērā starptautisko sarunu iznākumu, jāiesniedz ziņojums, kam pievieno attiecīgus priekšlikumus. Šajā sakarā Komisijai līdz 2009. gada 31. decembrim būtu jānoskaidro, kuras energoietilpīgās nozares vai apakšnozares varētu skart CO2 emisiju pārvirze. Sagatavojot šo analīzi, būtu jāizvērtē, vai ražotājiem ir iespējams vajadzīgo kvotu iegādes izmaksas iekļaut ražojuma cenā, nezaudējot būtisku tirgus daļu ārpuskopienas iekārtām, kas neveic līdzvērtīgus emisiju samazināšanas pasākumus. Energoietilpīgām nozarēm, par kurām konstatēts, ka tās apdraud ievērojams CO2 emisiju pārvirzes risks, varētu piešķirt vairāk bezmaksas kvotu, [..].”
16.
Komisija gan dzelzsrūdas ieguvi, gan čuguna, tērauda un dzelzs sakausējumu ražošanu ir atzinusi par nozarēm, kurās pastāv CO2 emisiju pārvirzes risks Direktīvas 2003/87 10.b panta 1. punkta izpratnē (
7
).
III. Tiesvedības fakti un priekšvēsture
A. Pamati
17.
Lai no dzelzsrūdas saražotu čugunu, rūda vispirms jāpārstrādā starpproduktā, kuru pēc tam ievada domnā. Šis starpprodukts daļēji ir aglomerēta rūda, kas parasti tiek saražota pašā tērauda ražošanas rūpnīcā. Tie ir salīdzinoši lieli dzelzsrūdas un citu materiālu gabali (
8
):
18.
Tomēr dažos gadījumos dzelzsrūdu jau tūlīt pēc ieguves pārstrādā granulās, kas ir mazākas lodītes ar līdzīgu sastāvu (
9
).
19.
Saskaņā ar LKAB sniegto informāciju 2020. gadā Savienībā tika saražoti aptuveni 29 miljoni tonnu granulas, no tā aptuveni 25 miljoni tonnu savās iekārtās, un aptuveni 77 miljoni tonnu aglomerētas rūdas (
10
).
20.
Šī strīda pamatā ir apstāklis, ka emisijas intensitāte, ražojot aglomerētu rūdu, ir aptuveni sešas līdz septiņas reizes lielāka nekā intensitāte, ražojot granulas (
11
). Tas nozīmē, ka aglomerētas rūdas ražošanā tiek emitēts attiecīgi lielāks daudzums siltumnīcas efektu izraisošo gāzu – saskaņā ar LKAB sniegto informāciju vidēji 265 kg CO2 uz tonnu aglomerētas rūdas. Savukārt, LKAB ražojot granulas, tiek emitēts tikai 29,3 kg CO2 uz tonnu granulu (
12
).
21.
Lai, ražojot aglomerētu rūdu vai granulas, emitētu CO2, iekārtas operatoram ir jābūt attiecīgām emisijas kvotām, kuras tas, veicot emisiju, zināmā mērā “patērē”. Kā lietas dalībnieki kopīgi norāda, šīs tiesības principā arvien biežāk ir jāiegādājas izsolēs. Tomēr dzelzsrūdas ieguve un čuguna ražošana ir nozares, kurās pastāv CO2 emisiju pārvirzes risks. Līdz ar to pastāv bažas, ka šo darbību veikšana Savienībā tiks pārtraukta un tā vietā tās turpinās veikt vietās, kas atrodas ārpus Savienības. Tādēļ aglomerētas rūdas (
13
) un granulu (
14
) ražošanai nepieciešamās emisijas kvotas līdz 2030. gadam principā tiek piešķirtas pilnībā bez maksas (
15
).
22.
Piešķiramo emisijas kvotu daudzums izriet no tā saucamās līmeņatzīmes, kuru Komisija principā ir noteikusi, pamatojoties uz nozares vai apakšnozares 10 % efektīvāko iekārtu darbības vidējo rādītāju.
23.
Aglomerētās dzelzsrūdas ražošanai Komisija ir noteikusi šādu līmeņatzīmi (
16
). Tā galvenokārt ir balstīta uz aglomerētās rūdas iekārtu darbību, taču Komisija ir iekļāvusi arī vienu kādā Nīderlandes tērauda ražošanas rūpnīcā esošu iekārtu, kas paredzēta kombinētai granulu un aglomerētās rūdas ražošanai (
17
).
24.
Tomēr Komisija nav noteikusi atsevišķu līmeņatzīmi dzelzsrūdas granulu ražošanai. Emisijas kvotu daudzums, kas piešķirams attiecīgajām iekārtām, drīzāk tiek noteikts, pamatojoties uz siltuma un kurināmā līmeņatzīmēm (
18
). Tā kā granulu ražošana rada mazāk emisiju nekā aglomerētās rūdas ražošana, granulu ražotāji, izmantojot šo metodi, saņem attiecīgi mazāku, bet joprojām pietiekamu (
19
) bezmaksas emisijas kvotu daudzumu nekā aglomerētās rūdas ražotāji, uz kuriem attiecas iepriekš minētā līmeņatzīme.
B. Tiesvedība un prasījumi
25.
LKAB saistībā ar dzelzsrūdas ieguvi ekspluatē trīs dzelzsrūdas granulu ražošanas iekārtas un lūdz piešķirt emisijas kvotas, pamatojoties uz aglomerētās rūdas līmeņatzīmi. Zviedrijas Karaliste, kas ir LKAB īpašniece (
20
), iesniedza Komisijai attiecīgu priekšlikumu.
26.
Komisija noraidīja šo priekšlikumu ar apstrīdētā Lēmuma 2021/355 (
21
) 1. panta 3. punktu. Lēmuma 13. apsvērumā Komisija norādīja:
“[..] Zviedrija ierosināja attiecībā uz dzelzsrūdas granulu ražošanu izmantot aglomerētas rūdas līmeņatzīmes apakšiekārtu, lai gan 3. periodā tika izmantotas siltuma un kurināmā līmeņatzīmes. Tomēr aglomerētas rūdas līmeņatzīme ir definēta Deleģētās regulas (ES) 2019/331 I pielikumā, un šīs produkta līmeņatzīmes aptvertā produktu definīcija un procesu un emisiju definīcija ir pielāgota aglomerētas rūdas ražošanai un neietver dzelzsrūdas granulas. Turklāt Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 2. punktā noteikts, ka līmeņatzīmju vērtības 4. periodā ir jāatjaunina, turklāt tajā nav paredzēti nekādi līmeņatzīmju definīciju interpretācijas pielāgojumi. Tāpēc iesniegtie dati par dzelzsrūdas granulu ražošanu, kuru pamatā ir aglomerētas rūdas apakšiekārtas, ir noraidāmi.”
27.
LKAB ar Zviedrijas atbalstu cēla prasību par apstrīdēto lēmumu Vispārējā tiesā, kas to noraidīja ar pārsūdzēto spriedumu.
28.
Savā apelācijas sūdzībā LKAB lūdz Tiesu:
–
atcelt pārsūdzēto spriedumu;
–
atcelt 1. panta 3. punktu Eiropas Komisijas Lēmumā (ES) 2021/355 (2021. gada 25. februāris) par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu iedali saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu;
–
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
29.
Zviedrijas Karaliste atbalsta LKAB prasījumus.
30.
Savukārt Eiropas Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:
–
apelācijas sūdzību noraidīt un
–
piespriest LKAB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
31.
Luossavaara–Kiirunavaara AB, Zviedrijas Karaliste un Eiropas Komisija ir iesniegušas rakstiskus apsvērumus. Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 76. panta 2. punktu Tiesa nolēma nerīkot tiesas sēdi, jo tās skatījumā tā ir pietiekami informēta, lai pieņemtu nolēmumu.
IV. Juridiskā analīze
32.
LKAB galvenais mērķis šajā tiesvedībā ir panākt, lai bezmaksas emisijas kvotu daudzums, kas piešķirams tās iekārtām dzelzsrūdas granulu ražošanai, tiktu aprēķināts, pamatojoties uz līmeņatzīmi aglomerētas dzelzsrūdas ražošanai. Ja tai izdotos sasniegt šo mērķi, tad rezultātā tai par šīm iekārtām būtu jāsaņem sešas līdz septiņas reizes vairāk emisijas kvotu, nekā pamatojoties uz līdz šim piemēroto siltuma un kurināmā līmeņatzīmi, kurai būtu jābalstās uz faktiski radītajām emisijām. Tādēļ LKAB ar apelācijas sūdzību turpina vērsties pret apstrīdēto lēmumu, ar kuru Komisija noraidīja aglomerētās rūdas līmeņatzīmes piemērošanu.
33.
Savukārt atšķirībā no Vispārējā tiesā celtās prasības LKAB ar atsevišķu apelācijas sūdzības pamatu vairs nenorāda uz Deleģētajā regulā 2019/331 noteiktās līmeņatzīmes, kas piemērojama aglomerētās rūdas ražošanai, prettiesiskumu. LKAB izvirzīja šo pamatu gadījumā, ja Vispārējā tiesa noraidītu tās argumentāciju par līmeņatzīmes interpretāciju. Šajā gadījumā saskaņā ar LKAB norādīto līmeņatzīme nav saderīga ar tās juridisko pamatu – Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta pirmo daļu, jo atbilstoši šai tiesību normai tai ir jāietver granulu ražošana.
34.
Tomēr pretēji Komisijas argumentācijai (
22
) tas, ka LKAB nav izvirzījusi atsevišķu apelācijas sūdzības pamatu, nenozīmē, ka apelācijas sūdzībā tā ir atteikusies no šī, celtajā prasībā izvirzītā pakārtotā mērķa. Gluži pretēji, LKAB ar visiem pieciem apelācijas sūdzības pamatiem skaidri vēršas arī pret pārsūdzētā sprieduma 166. punktā izdarītajiem konstatējumiem, ar kuriem Vispārējā tiesa noraidīja šo pakārtoti izvirzīto iebildumu pret Deleģēto regulu 2019/331.
35.
Šī LKAB pieeja, jāatzīst, ir neveikla un maldinoša, jo tā aicina apelācijas tiesvedībā šo iebildumu neņemt vērā. Komisijas argumentācija uzskatāmi atspoguļo šo risku. Tomēr apelācijas sūdzības formulējums atbilst pārsūdzētajā spriedumā sniegtajam izklāstam. Tajā Vispārējā tiesa šo iebildumu noraida, tikai beigu daļā salīdzinoši īsi, vispārīgi atsaucoties uz iepriekš minētajiem apsvērumiem par apstrīdēto lēmumu. Jau tādēļ vien nav pamatoti apelācijas sūdzībā neņemt vērā pakārtoti izvirzīto iebildumu.
36.
Drīzāk ir jānoskaidro, vai apelācijas sūdzības pamati norāda uz tiesību kļūdu pārsūdzētā sprieduma 166. punktā, kas ir būtiska lēmuma pieņemšanai. Ja pārsūdzētais spriedums šajā punktā būtu jāatceļ, tad pakārtoti izvirzītais iebildums atgūtu spēku un būtu nepieciešams jauns tiesas nolēmums.
37.
Tādēļ apelācijas sūdzības pamatus vispirms izvērtēšu attiecībā uz to, vai tie ļauj apšaubīt pārsūdzētajā spriedumā izdarītos konstatējumus tiktāl, ciktāl tie apstiprina atteikuma aglomerētās rūdas līmeņatzīmi piemērot granulām likumību (par to A iedaļā). Pēc tam izvērtēšu, vai šie apelācijas sūdzības pamati pamato šaubas par aglomerētās rūdas līmeņatzīmes saderību ar tās juridisko pamatu (par to B iedaļā).
A. Aglomerētās rūdas līmeņatzīmes piemērošana granulām
38.
LKAB izvirzītie iebildumi pret apstrīdēto lēmumu kā tādu ir par to, ka līmeņatzīme aglomerētas rūdas ražošanai saskaņā ar augstāka juridiskā spēka tiesību aktiem, it īpaši Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta otro daļu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas ne tikai uz aglomerēto rūdu, bet arī uz granulām.
39.
Tomēr atšķirībā no vēl Vispārējā tiesā paustā viedokļa LKAB vairs neapgalvo, ka granulas ir uzskatāmas par aglomerētu rūdu līmeņatzīmes izpratnē. Tādēļ tā neapstrīd šī viedokļa noraidījumu pārsūdzētā sprieduma 25. un 26. punktā. LKAB arī neapstrīd Vispārējās tiesas konstatējumus, ka līmeņatzīme nebija izstrādāta, lai ietvertu granulu ražošanu. Tas it īpaši attiecas uz pārsūdzētā sprieduma 55.–57. punktā izdarītajiem konstatējumiem, saskaņā ar kuriem līmeņatzīme, ja būtu ņemta vērā granulu ražošana, būtu bijusi zemāka.
40.
Tomēr, it īpaši pamatojoties uz šo pēdējo konstatējumu, ir izslēgts līmeņatzīmi interpretēt tādējādi, ka tā ietver granulu ražošanu. Proti, šāda interpretācija nozīmētu, ka saskaņā ar šo līmeņatzīmi visām iekārtām, uz kurām tā attiecas, tiktu piešķirts pārāk daudz bezmaksas emisijas kvotu.
41.
Tas ir saistīts ar to, ka līmeņatzīmes vērtības saskaņā ar Direktīvas 2003/87 10.a panta 2. punkta pirmo daļu tiek noteiktas, pamatojoties uz nozares efektīvākajām iekārtām. Ja aglomerētā rūda un granulas tiktu aplūkotas kopā, tad tās būtu granulu ražošanas iekārtas, kā Vispārēja tiesa to ir konstatējusi pārsūdzētā sprieduma 57. punktā. Tā kā LKAB saskaņā ar pašas sniegto informāciju, ražojot granulas, emitē aptuveni 30 kg CO2 uz tonnu (
23
), līmeņatzīmes vērtībai vajadzētu būt nevis 0,157 kvotas uz tonnu, bet tikai aptuveni 0,03 kvotas uz tonnu.
42.
Ja līmeņatzīme ar šobrīd paredzētajām kvotu sadales vērtībām tiktu piemērota arī granulām, kvotu sadales rezultāts tādējādi būtu kļūdains gan attiecībā uz granulu ražošanu, gan attiecībā uz aglomerētās rūdas ražošanu. Šīs kļūdas iemesls būtu iekšēja pretruna, ka piešķiramo emisijas kvotu daudzums ir aprēķināts, pamatojoties tikai uz aglomerētās rūdas ražošanu, taču tas tiktu piešķirts arī granulu ražošanai, kas rada ievērojami mazākas emisijas.
43.
Pretruna būtu novēršama tikai tad, ja Tiesa arī līmeņatzīmes vērtību, tātad, piešķiramo emisijas kvotu daudzumu, ar interpretācijas palīdzību varētu pielāgot tā, ka tiek ņemta vērā granulu ražošana. Tomēr neviens no lietas dalībniekiem to neierosina, un arī es uzskatu, ka šāda interpretācija ir izslēgta. Līmeņatzīmes aprakstā tam nevar rast pamatojumu, tātad tā būtu contra legem. Turklāt Tiesai nav nedz pilnvaru, nedz tai ir nepieciešamās tehniskās un zinātniskās zināšanas attiecībā uz emisijām, kas rodas, un līmeņatzīmes vērtības aprēķināšanas metodi, lai šo pielāgošanu veiktu ticami. Saskaņā ar Direktīvas 2003/87 10.a pantu šis uzdevums drīzāk pamatoti ir uzticēts Komisijai.
44.
LKAB un Zviedrijas uzsvērtie Direktīvas 2003/87 mērķi, it īpaši mērķis samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas, izmantojot efektīvākus procesus, tajā neko nemaina. Arī šie mērķi neļauj novērst konstatēto pretrunu starp līmeņatzīmes aprēķināšanas bāzi un granulu iekļaušanu.
45.
Turklāt, lai gan bezmaksas emisijas kvotu piešķiršanas mērķis ir segt attiecīgo iekārtu vajadzības, tomēr tai nevajadzētu pārsniegt šīs vajadzības. Taču tieši tāds būtu rezultāts, ja aglomerētās rūdas līmeņatzīmi attiecinātu uz granulām.
46.
Tas nebūt neizslēdz iespēju līmeņatzīmes interpretēt plaši, līdz ar to ietverot konkrētus produktus, kuri, iespējams, netika ņemti vērā, nosakot līmeņatzīmi. Tomēr nav iespējams līmeņatzīmes piemērot produktiem, kuru iekļaušana būtu radījusi zemāku līmeņatzīmes vērtību, jo šādā gadījumā līmeņatzīmes piemērošana novestu pie tikko atspoguļotā pretrunīgā rezultāta.
47.
Tādēļ nevar atbalstīt LKAB argumentāciju, ka pārsūdzētais spriedums un apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, jo tie ir balstīti uz kļūdainu aglomerētas rūdas līmeņatzīmes interpretāciju. Šajā ziņā apelācijas sūdzības pamati ir neefektīvi. Proti, pat pieņemot, ka LKAB argumentācija šajā ziņā ir pareiza, tā nevarētu novest pie atšķirīgas līmeņatzīmes interpretācijas. Šajā sakarā turpinājumā sīkāks izklāsts:
1.
Pirmais apelācijas sūdzības pamats – aizstājamību
48.
Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu LKAB apstrīd Vispārējās tiesas konstatējumus, ka granulas nevar tieši aizstāt aglomerēto rūdu.
49.
Šie Vispārējās tiesas konstatējumi ir balstīti uz to, ka pārsūdzētā sprieduma 85.–88. punktā Vispārējā tiesa apstiprināja LKAB viedokli, ka līmeņatzīmi var piemērot arī granulām, ja tās var tieši aizstāt aglomerēto rūdu. No šāda viedokļa raugoties, jautājumam par to, vai granulas var tieši aizstāt aglomerēto rūdu, ir izšķiroša nozīme.
50.
Tomēr pēdējie minētie konstatējumi par tiešās aizstājamības nozīmi līmeņatzīmes interpretācijā, ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, ir juridiski kļūdaini. Tomēr šī tiesību kļūda nav iemesls atcelt pārsūdzēto spriedumu, jo Vispārējā tiesa galu galā ir pamatoti noraidījusi līmeņatzīmes piemērošanu granulām.
51.
Tā kā tam, vai granulas var tieši aizstāt aglomerēto rūdu, nav nozīmes līmeņatzīmes interpretācijā, attiecīgie Vispārējās tiesas konstatējumi par iebildumiem, kas izvirzīti ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu, nav efektīvi, ciktāl šis apelācijas sūdzības pamats attiecas uz aglomerētās rūdas līmeņatzīmes interpretāciju.
52.
Tomēr jautājumam par aizstājamību ir zināma nozīme attiecībā uz līmeņatzīmes derīgumu (
24
).
2.
Otrais apelācijas sūdzības pamats – Vispārējās tiesas pašas pamatojums
53.
Ar otro apelācijas sūdzības pamatu LKAB pārmet Vispārējai tiesai, ka pārsūdzētā sprieduma 93.–99. punktā Komisijas pamatojumu tā ir aizstājusi ar savu pamatojumu. Komisija esot vienīgi atsaukusies uz to, ka līmeņatzīme bija izstrādāta aglomerētās rūdas ražošanai, savukārt Vispārējā tiesa esot sniegusi apsvērumus par aglomerētās rūdas aizstājamību ar granulām.
54.
Tomēr, kā jau tika norādīts, šai aizstājamībai nav izšķirošas nozīmes attiecībā uz līmeņatzīmes piemērojamību granulām. Tādēļ tam, vai attiecīgie Vispārējās tiesas apsvērumi atšķiras no Komisijas pamatojuma vai tikai to precizē, nav nozīmes lietas izspriešanā.
3.
Trešais apelācijas sūdzības pamats – pierādījumu sagrozīšana
55.
Tāpat arī LKAB iesniegtā atzinuma iespējamā sagrozīšana pārsūdzētā sprieduma 116. un 117. punktā jautājumā par līmeņatzīmes piemērošanu granulām nebūtu būtiska lēmuma pieņemšanai. Proti, šis atzinums arī attiecas uz aglomerētās rūdas aizstājamību ar granulām.
4.
Ceturtais apelācijas sūdzības pamats – Komisijas izmeklēšanas pienākumi
56.
Ar ceturto apelācijas sūdzības pamatu LKAB norāda uz iespējamu pretrunu pārsūdzētajā spriedumā. Pārsūdzētā sprieduma 85. punktā Vispārējā tiesa izklāsta lietas dalībnieku saskanīgo viedokli, ka tiešai aglomerētās rūdas aizstājamībai ar granulām būtu sekas attiecībā uz aglomērētās rūdas līmeņatzīmes piemērošanas jomu. Tādēļ 88. punktā Vispārējā tiesa konstatē, ka Komisijai ir rūpīgi jāpārbauda aglomerētās dzelzsrūdas aizstājamība ar dzelzsrūdas granulām, un saskaņā ar 89. punktu nav norāžu par šādas pārbaudes veikšanu.
57.
Tomēr pārsūdzētā sprieduma 145. un 146. punktā Vispārējā tiesa atzīst aizstājamības pārbaudes neesamību par nebūtisku, jo atteikums līmeņatzīmi piemērot granulām nav uzskatāms par acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
58.
Kā jau norādīts iepriekš, pārsūdzētā sprieduma 88. punktā izdarītajā konstatējumā jau ir pieļauta tiesību kļūda (
25
), jo aizstājamība nevarētu novest pie tā, ka līmeņatzīme tiek piemērota granulu ražošanai, jo, kā jau iepriekš paskaidrots, paredzētā līmeņatzīmes vērtība būtu pārāk augsta (
26
). Tādēļ Komisijai apstrīdētā lēmuma pieņemšanas procedūrā arī nebija jāpārbauda, vai granulas var tieši aizstāt aglomerētu rūdu.
59.
Tomēr šī tiesību kļūda nav būtiska lēmuma pieņemšanai, jo Vispārējā tiesa tomēr nonāk pie pareizā secinājuma, ka līmeņatzīme nav piemērojama granulām, un šo secinājumu arī pareizi pamato ar iepriekš minētajiem apsvērumiem, kas apelācijas sūdzībā nav apstrīdēti (
27
). Juridiski kļūdaina ir tikai pārmērīgā argumentācija attiecībā uz aglomerētās rūdas aizstājamību ar granulām.
60.
Līdz ar to arī šis apelācijas sūdzības pamats šajā ziņā uzskatāms par neefektīvu.
5.
Piektais apelācijas sūdzības pamats – apstrīdētā lēmuma pamatojuma neesamība
61.
Visbeidzot, neefektīvi ir arī iebildumi pret pārsūdzētā sprieduma 157.–159. punktā izklāstītajiem konstatējumiem, ar kuriem tika pamatots apstrīdētais lēmums. Šie iebildumi arī ir balstīti uz to, ka, pēc LKAB domām, Komisijai bija jāsniedz apsvērumi par aglomerētās rūdas tiešo aizstājamību ar granulām un ka Vispārējā tiesa nav kritizējusi šādu apsvērumu neesamību.
62.
Tomēr arī šajā gadījumā ir tā, ka Komisijai šādi apsvērumi nebija jāsniedz jau tādēļ, ka pat tieša aizstājamība nevarētu pamatot aglomerētai rūdai noteiktās līmeņatzīmes piemērošanu granulām.
6.
Starpsecinājumi
63.
Līdz ar to apelācijas sūdzība ir jānoraida, ciktāl ar to tiek apstrīdēti Vispārējās tiesas konstatējumi, kuri attiecas uz atteikumu aglomerētās dzelzsrūdas līmeņatzīmi piemērot dzelzsrūdas granulām.
B. Iebildumi pret aglomerētās rūdas līmeņatzīmi
64.
Līdz ar to apelācijas sūdzības pamati ir nozīmīgi tikai tiktāl, ciktāl ar tiem tiek norādīts uz pārsūdzētajā spriedumā pieļautajām tiesību kļūdām saistībā ar aglomerētās dzelzsrūdas līmeņatzīmes likumības novērtējumu.
65.
LKAB interese celt prasību saistībā ar šo apelācijas sūdzības aspektu ir balstīta uz to, ka līmeņatzīmes atcelšanas gadījumā apstrīdētājam lēmumam zustu juridiskais pamats. Iespējams, Komisijai pat būtu jānosaka jauna līmeņatzīme, kas ietver granulu ražošanu, un pēc tam attiecīgi jālemj par strīdīgo Zviedrijas pieteikumu.
66.
Līmeņatzīmes likumība ir jāpārbauda, pamatojoties uz augstāka juridiskā spēka tiesību aktiem, tātad, it īpaši pamatojoties uz tās juridisko pamatu Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta otrās daļas pirmajā teikumā. Saskaņā ar šo tiesību normu, nosakot līmeņatzīmi, Komisijai cita starpā ir jāņem vērā aizstājēji. Ar šo pazīmi ir saistīts apelācijas sūdzības trešais un pirmais pamats, ar kuriem LKAB vēlas parādīt, ka dzelzsrūdas granulas čuguna ražošanā var aizstāt aglomerēto rūdu un ka tādēļ Komisijai abi starpprodukti bija jāiekļauj kopējā produkta līmeņatzīmē. Tādējādi ar savu trešo apelācijas sūdzības pamatu LKAB Vispārējai tiesai pārmet, ka pēdējā minētā ir sagrozījusi tās iesniegto atzinumu par šo aizstājamību (par to 1. punktā). Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu LKAB kritizē Vispārējās tiesas konstatējumu, ka aglomerētu rūdu nevar tieši aizstāt ar granulām (par to 2. punktā).
67.
Ir taisnība, ka LKAB arī pārējos apelācijas sūdzības pamatus izvirza par pārsūdzētā sprieduma 166. punktu, kas attiecas uz pakārtoti izvirzīto iebildumu pret līmeņatzīmes nelikumību. Tomēr otrais, ceturtais un piektais apelācijas sūdzības pamats šajā ziņā ir neefektīvi, jo ar tiem LKAB nepārprotami iebilst pret apstrīdētā lēmuma kā tāda šķietamo pamatojuma neesamību vai likumību, nevis pret līmeņatzīmi, uz kuru Komisija ir balstījusi apstrīdēto lēmumu (par to 3.–5. punktā).
1.
Trešais apelācijas sūdzības pamats – pierādījumu sagrozīšana
68.
Ar trešo apelācijas sūdzības pamatu LKAB pārmet, ka pārsūdzētā sprieduma 116. un 117. punktā Vispārējā tiesa ir sagrozījusi kopā ar prasību iesniegto eksperta atzinumu. Šis atzinums ir par to, vai aglomerētu rūdu var aizstāt ar granulām, un tādēļ tas ir potenciāli nozīmīgs, lai novērtētu līmeņatzīmes likumību.
69.
Vispārējās tiesas veiktais faktu un pierādījumu vērtējums, izņemot gadījumos, kad tie ir sagrozīti, saskaņā ar LESD 256. panta 1. punkta otro daļu un Eiropas Savienības Tiesas statūtu 58. panta pirmo daļu nav tiesību jautājums, kas kā tāds ir pakļauts pārbaudei Tiesā apelācijas sūdzības ietvaros (
28
).
70.
Savukārt pierādījumu sagrozīšana ir notikusi tad, ja, neiesniedzot jaunus pierādījumus, jau iesniegto pierādījumu vērtējums ir acīmredzami kļūdains (
29
), jo Vispārējā tiesa ir acīmredzami pārsniegusi šo pierādījumu saprātīgas novērtēšanas robežas (
30
).
71.
Pārsūdzētā sprieduma 116. un 117. punktā Vispārējā tiesa minētajam atzinumam piedēvē apgalvojumu, ka tērauda ražošanas rūpnīcas pārorientēšana no aglomerētas dzelzsrūdas uz granulām vai granulu proporcijas palielināšana prasa izmēģinājumus un būtiskus pielāgojumus, kā arī sagatavošanās darbus, tostarp iekšējās loģistikas pielāgošanu jaunai materiālu plūsmai. Katrā ziņā pārorientēšanās neesot iespējama “tūlīt un uzreiz”.
72.
Lai gan atzinumā arī patiešām nav skaidri apstiprināts, ka pārorientēšanās ir iespējama “tūlīt un uzreiz”, taču Vispārējā tiesa citādi sagroza šī dokumenta pamata vēstījumus.
73.
Proti, atzinuma 15., 18. un 19. punktā, uz kuriem norāda LKAB, ir konstatēts, ka pārorientēšanās ir vienkārša un lielākajā daļā tērauda ražošanas rūpnīcu notiek regulāri. Aglomerētās rūdas un granulu proporcija tiek koriģēta katru dienu, un šīs korekcijas neatšķiras no korekcijām, kas tiek veiktas, mainoties aglomerētās rūdas ražošanai izmantotās dzelzsrūdas materiāla īpašībām. Patiesībā izmaiņas aglomerētās rūdas materiāla īpašībās biežāk izraisa korekcijas nekā izmaiņas granulu gadījumā. Noteiktas izmaiņas patiešām var ņemt vērā, ievadot jaunās vērtības datorsistēmā, kas nepieciešamās korekcijas veic automātiski.
74.
Tādējādi šis atzinums apstiprina, ka domnā aglomerētās rūdas vietā samērā vienkārši var ievadīt dzelzsrūdas granulas. Tas, vai šis eksperta atzinumā ietvertais apgalvojums ir pareizs, nav būtiski attiecībā uz jautājumu, vai Vispārējā tiesa ir sagrozījusi atzinuma saturu.
75.
Tas, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi atzinumu, iespējams, ir saistīts ar to, ka tā pārmērīgu nozīmi piešķīra jautājumam, vai granulas var tieši aizstāt aglomerēto rūdu, kā es paskaidrošu turpinājumā, izvērtējot pirmo apelācijas sūdzības pamatu. Tomēr turpinot arī parādīšu, kāpēc šeit aplūkotā sagrozīšana neizraisa apstrīdētā lēmuma atcelšanu.
2.
Pirmais apelācijas sūdzības pamats – aizstājamība
76.
Pirmais apelācijas sūdzības pamats ir izšķirošs, lai LKAB pakārtoti izvirzītais iebildums būtu sekmīgs. Ar to LKAB apstrīd pārsūdzētā sprieduma 69. un 88. punktā izdarītos Vispārējās tiesas konstatējumus par līmeņatzīmes juridiskā pamata interpretāciju (par to a) apakšpunktā) un 93.–99. punktā izdarītos konstatējumus par šīs tiesību normas piemērošanu līmeņatzīmes noteikšanā (par to b) apakšpunktā). Šīs argumentācijas mērķis ir parādīt, ka Komisijai bija jānosaka kopīga līmeņatzīme aglomerētai rūdai un dzelzsrūdas granulām, līdz ar to noteikt līmeņatzīmi tikai aglomerētai dzelzsrūdai bija nelikumīgi.
a)
Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta otrās daļas pirmā teikuma interpretācija
77.
Attiecībā uz līmeņatzīmes juridiskā pamata, proti, Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta otrās daļas pirmā teikuma, interpretāciju LKAB apstrīd pārsūdzētā sprieduma 69. punktu. Tajā Vispārējā tiesa apstiprināja Komisijas nostāju, saskaņā ar kuru, izvērtējot, vai divus produktus ietvert kopīgā līmeņatzīmē, Komisija nedrīkst ņemt vērā tikai to, vai produkti ir savstarpēji aizstājami. Gluži pretēji, Komisijai ir jāņem vērā dažādi aspekti. Savukārt LKAB uzskata, ka aizstājamībai ir izšķiroša nozīme.
78.
LKAB ir jāpiekrīt, ka saskaņā ar Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta otrās daļas pirmo teikumu Komisijai ir jāņem vērā “aizstājēji”. Tādēļ tas, vai produkti var viens otru aizstāt, ir svarīgs aspekts, lai noteiktu, vai tie ir jāiekļauj kopējā līmeņatzīmē. LKAB arī pareizi precizē, ka šī tiesību norma neattiecas uz to, vai produkti var tieši aizstāt viens otru, bet tikai uz aizstājējiem kopumā.
79.
Tomēr Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta otrās daļas pirmais teikums ir samērā sarežģīta tiesību norma. Tajā Komisija pēc iespējas paredz Savienības mēroga ex ante līmeņatzīmes, lai panāktu, ka kvotu sadale rosina samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas un izmantot energoefektīvas tehnoloģijas. Tām (līmeņatzīmēm) būtu jāņem vērā vislietderīgākie paņēmieni, aizstājēji, alternatīvi ražošanas procesi, augstas efektivitātes koģenerācija, energoefektīva dūmgāzu izmantošana, biomasas izmantošana un CO2 uztveršana, transportēšana un uzglabāšana, ja šādas iekārtas ir pieejamas, un nevajadzētu radīt stimulu palielināt emisijas.
80.
Tādēļ jau no tiesību normas formulējuma izriet, ka Komisijai papildus aizstājējiem patiešām ir jāņem vērā arī citi aspekti, piemēram, vislietderīgākie paņēmieni un alternatīvi ražošanas procesi. Kā saistībā ar formulējumu “pēc iespējas” uzsver pati LKAB, līmeņatzīmju noteikšanas mērķis ir rosināt izmantot energoefektīvas tehnoloģijas un samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas.
81.
Turklāt novērtējumā, ko nepieciešams veikt, nosakot līmeņatzīmi, ir jāietver arī citi Direktīvas 2003/87 mērķi, tādi kā 5. un 7. apsvērumā (
31
) minētā ekonomiskās izaugsmes un nodarbinātības saglabāšana, kā arī iekšējā tirgus integritātes un konkurences nosacījumu saglabāšana, lai gan tie nav skaidri minēti 10.a panta 1. punkta otrās daļas pirmajā teikumā, kā arī augstāka juridiskā spēka tiesību aktu prasības, it īpaši pamattiesības, piemēram, vienlīdzīgas attieksmes princips (
32
).
82.
Tajā neko nemaina Lēmuma 2011/278 ceturtais apsvērums, uz kuru jau ir atsaukusies Tiesa (
33
) un Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 86. punktā. Ir taisnība, ka tajā Komisija bija norādījusi, ka tad, ja produkts ir kāda cita produkta tiešs aizstājējs, produkta līmeņatzīmei un saistītajai produkta definīcijai būtu jāattiecas uz abiem produktiem. Taču tā nav tiesību norma, kas pieļautu atkāpi no Lēmuma 2011/278 augstāka spēka juridiskā pamata, proti, Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta otrās daļas pirmā teikuma. Kā norāda pati Komisija, šajā apsvērumā drīzāk ir izteikta tikai pamatnostādne, kuru tā ne visos gadījumos ir īstenojusi.
83.
Attiecīgi, pretēji LKAB viedoklim, līmeņatzīmes noteikšana paredz visaptveroši ņemt vērā Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta otrās daļas pirmajā teikumā minētos aspektus un mērķus, kā arī citus direktīvas mērķus. Protams, nedrīkst neievērot arī augstāka juridiskā spēka tiesību aktu prasības, piemēram, pamattiesības.
84.
Kā Tiesa jau ir konstatējusi, Komisijai, veicot šo sarežģīto vērtējumu, ir plaša rīcības brīvība līmeņatzīmju noteikšanā (
34
). Proti, lai īstenotu šādu vērtējumu, Komisija ir daudz izdevīgākā situācijā nekā Tiesa (
35
). Tiesas ieskatā šajā jomā veiktā pasākuma tiesiskumu (pēc būtības) var ietekmēt tikai šā pasākuma acīmredzami nepiemērotais raksturs (
36
).
85.
Šajā kontekstā ir jāizvērtē LKAB iebildumi, kas ir vērsti pret pārsūdzētā sprieduma 69. punktā izdarīto konstatējumu, ka mērķis samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas, atbalstot efektīvākas tehnoloģijas, saskaņā ar Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta otrās daļas pirmo teikumu Komisijai ir jāīsteno tikai “pēc iespējas”. Tādēļ Vispārējās tiesas ieskatā nepastāv pienākums sasniegt konkrētu rezultātu.
86.
Savukārt LKAB apgalvo, ka nosacījums, ka Komisijai “pēc iespējas” ir jānosaka līmeņatzīmes, attiecas tikai uz jautājumu, vai līmeņatzīme tiek noteikta. Savukārt to produktu loku, kuri viens otru var aizstāt un uz kuriem tādēļ būtu jāattiecas vienai un tai pašai līmeņatzīmei, nedrīkstētu ierobežot. Šajā ziņā drīzāk ir jāņem vērā šajā tiesību normā noteiktais mērķis rosināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas samazināšanu un energoefektīvu tehnoloģiju izmantošanu.
87.
Tomēr šis viedoklis nepārliecina. Ņemot vērā, ka līmeņatzīmes noteikšanā nozīme ir tik daudziem faktoriem, tās izstrāde un it īpaši tās piemērošanas jomas definēšana paredz sarežģītu visu būtisko apstākļu novērtējumu. Tas nevar aprobežoties tikai ar jautājumu, vai līmeņatzīme tiek noteikta, bet gan it īpaši ietver jautājumu par to, kurus produktus līmeņatzīme apvieno. Arī šajā ziņā Komisijai ir jāizvērtē, vai ir iespējams produktiem piemērot kopēju līmeņatzīmi.
b)
Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta otrās daļas pirmā teikuma piemērošana
88.
Tādējādi, ņemot vērā šo Komisijai noteikto plašo rīcības brīvību, ir jāizskata pirmā apelācijas sūdzības pamata otrā daļa, kas attiecas uz LKAB iebildumiem pret Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta otrās daļas pirmā teikuma piemērošanu. LKAB šos iebildumus galvenokārt pamato ar viedokli, ka tās iekārtās saražotās granulas ir aglomerētas rūdas aizstājējs, un ar mazākām CO2 emisijām.
89.
Vispārējā tiesa šo argumentāciju noraidīja pārsūdzētā sprieduma 93.–99. punktā, ko LKAB apstrīdēja, un tādēļ 166. punktā secināja, ka līmeņatzīme nav acīmredzami nesaderīga ar tās juridisko pamatu.
90.
Pret to LKAB patiešām ir nopietni iebildumi. Tomēr, visaptveroši izvērtējot būtiskos aspektus, tie nav pietiekami, lai līmeņatzīmes noteikšanu uzskatītu par acīmredzami neatbilstošu.
1) LKAB argumenti
91.
Būtiskākais LKAB arguments ir tāds, ka aglomerētas rūdas ražošanā neapstrīdami tiek emitēts ievērojami vairāk CO2 nekā granulu ražošanā, ko Vispārējā tiesa ir minējusi pārsūdzētā sprieduma 98. punktā.
92.
Tādēļ kopējas līmeņatzīmes gadījumā par granulām un aglomerēto rūdu tiktu piešķirts tikai tik daudz bezmaksas emisijas kvotu, cik nepieciešams granulu ražošanai. Tas rosinātu aglomerētās rūdas vietā izmantot granulas, kas galu galā atbilstu Direktīvas 2003/87 galvenajam mērķim – samazināt siltumnīcas efekta izraisošo gāzu emisijas.
93.
Pastiprināta granulu izmantošana principā ir arī iespējama, jo pārsūdzētā sprieduma 94. punktā Vispārējā tiesa ir atzinusi, ka dzelzsrūdas granulas (kā aglomerētā dzelzsrūda) ar zināmiem pielāgojumiem var izmantot tērauda ražošanai domnās. Šajā ziņā Vispārējā tiesa min līdzības (ressemblances). Tātad pastāv vismaz arī zināma aizstājamības pakāpe.
94.
Attiecībā uz jau konstatēto LKAB iesniegtā atzinuma sagrozīšanu (
37
), es arī neuzskatu par neiespējamu, ka Vispārējā tiesa ir pārspīlējusi atšķirības starp aglomerēto rūdu un granulām, tās izmantojot domnās. Par to liecina arī tas, ka pārsūdzētā sprieduma 97. punktā Vispārējā tiesa min fragmentu no Dzelzsrūdas ziņojuma (
38
), saskaņā ar kuru aglomerēta rūda un granulas ir salīdzināmas, ciktāl tās čuguna ražošanā izmanto vienādi. Uz šo ziņojumu un Dzelzs un tērauda ziņojumu (
39
) Komisija balstījās, sākotnēji nosakot līmeņatzīmi Lēmumā 2011/278 (
40
).
95.
Ņemot vērā šos aspektus, šķiet iespējams, ka Komisija būtu varējusi noteikt kopēju līmeņatzīmi, lai veicinātu granulu kā efektīvākas tehnoloģijas izmantošanu.
2) Pietiekams līmeņatzīmes pamats
96.
Tomēr, ņemot vērā Komisijas rīcības brīvību regulējuma ziņā, nepietiek ar to, ka kopējas līmeņatzīmes noteikšana šķiet iespējama, lai apšaubītu faktiski noteikto līmeņatzīmi, kurā granulas nav iekļautas. LKAB drīzāk būtu jāparāda, ka šaurāk definētā līmeņatzīme būtu acīmredzami nepiemērota (
41
), lai sasniegtu Direktīvas 2003/87 un it īpaši 10.a panta 1. punkta otrās daļas pirmajā teikumā noteiktos mērķus.
97.
Šajā ziņā vispirms jāatzīmē, ka galīgo lēmumu par to, cik viegli ar granulām var aizstāt aglomerēto rūdu, ja tās izmanto domnās, nevar balstīt vienīgi uz LKAB iesniegto atzinumu un minēto Dzelzsrūdas ziņojuma fragmentu. Drīzāk būtu nepieciešams daudz rūpīgāk izskatīt Vispārējai tiesai iesniegto informāciju. Šajā ziņā iepriekš minētajam Dzelzsrūdas ziņojumam, kā arī Dzelzs un tērauda ziņojumam prima facie būtu lielāka nozīme nekā LKAB iesniegtajam atzinumam. Proti, šie ziņojumi tika sagatavoti neatkarīgi no dažu ražotāju interesēm Komisijas uzdevumā līmeņatzīmes izstrādei. Abos ziņojumos jau tika ierosināts granulas neiekļaut aglomerētās rūdas līmeņatzīmē (
42
).
98.
Tomēr šāds atkārtots pierādījumu izvērtējums nav nepieciešams, jo Vispārējā tiesa ir norādījusi pietiekami daudz citu faktoru, kuri pamato Komisijas noteikto līmeņatzīmi.
99.
Pirmkārt, saskaņā ar pārsūdzētā sprieduma 95. apsvērumu LKAB granulas un aglomerētā dzelzsrūda tiek ražota no dažādām rūdām, kuras arī tiek atšķirīgi pārstrādātas. Pati LKAB Vispārējā tiesā ir norādījusi, ka tās rūda ir īpaši piemērota granulu ražošanai (
43
).
100.
Zviedrijas rūdas īpašo kvalitāti apstiprina Dzelzsrūdas ziņojumā ietvertā informācija par plānoto granulu ražošanas projektu Austrijā, ko Vispārējā tiesa nav skaidri minējusi. Saskaņā ar to tur iegūtās rūdas izmantošana radītu aptuveni četras reizes lielākas CO2 emisijas nekā granulu ražošana no LKAB Zviedrijā iegūtās rūdas (
44
).
101.
Ir taisnība, ka LKAB it īpaši apstrīd to, ka, pieņemot lēmumu par kopējo līmeņatzīmi, drīkst ņemt vērā izmantotos izejmateriālus, un atsaucas uz Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta trešo daļu. Saskaņā ar šo tiesību normu līmeņatzīmes aprēķina attiecībā uz produktiem, nevis izejmateriāliem. Tomēr tas nepārprotami nozīmē, ka attiecīgajā nozarē vai apakšnozarē visā ražošanas procesā iespējami vairāk jāsamazina siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas un jāpalielina energoefektīvi ietaupījumi. Tātad runa ir par to, ka līmeņatzīmē tiek ņemti vērā visi ražošanas posmi. Tomēr ar šo tiesību normu netiek izslēgta iespēja, nosakot līmeņatzīmi, ņemt vērā arī attiecīgo ražošanas procesu izejmateriālus – šajā gadījumā dzelzsrūdu.
102.
Turklāt atšķirības izejmateriālos attiecībā uz to īpašībām un to pieejamību arī saskaņā ar vienlīdzīgas attieksmes principu var attaisnot atšķirīgu attieksmi pret attiecīgajiem procesiem (
45
).
103.
Otrkārt, saskaņā ar pārsūdzētā sprieduma 96. un 97. punktu aglomerētas rūdas ražošana ir integrēta tērauda ražošanā, jo šajā procesā var tikt pārstrādāts noteikta veida kokss, tā saucamie koksa putekļi, un dzelzi saturoši atlikumi, kas abi rodas tērauda ražošanas rūpnīcās. Tas nebūtu vienlīdz iespējams granulu ražošanas gadījumā.
104.
Treškārt, pārsūdzētā sprieduma 98. punktā no tā, ka aglomerētas rūdas ražošanā rodas sešas līdz septiņas reizes vairāk CO2 emisiju nekā granulu ražošanā, Vispārējā tiesa secina, ka kopēja līmeņatzīme varētu izraisīt ievērojamu nelīdzsvarotību (déséquilibre significatif) starp dažādajām aptvertajām iekārtām.
105.
Pirmajā mirklī šis arguments šķiet pretrunīgs, jo šī nelīdzsvarotība tieši atspoguļo granulu ražošanas samazināto emisijas intensitāti. Tomēr, kā uzsver LKAB un Zviedrija, Direktīvas 2003/87, it īpaši 10.a panta 1. punkta otrās daļas mērķis ir samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas, tādēļ šķistu loģiski granulu ražošanu kā efektīvāku tehnoloģiju iekļaut līmeņatzīmē.
106.
Tomēr ar jēdzienu “nelīdzsvarotība” tiek izteikti citi Direktīvas 2003/87 mērķi, kurus Vispārējā tiesa diemžēl nav precizējusi. Kā norāda Komisija (
46
), runa ir par ekonomiskās izaugsmes un nodarbinātības saglabāšanu (
47
), kā arī par CO2 emisijas pārvirzes novēršanu, ko jācenšas panākt saskaņā ar 10.b pantu (
48
).
107.
Pamatojoties uz šiem mērķiem, dzelzsrūdas ieguvei un čuguna ražošanai saskaņā ar Direktīvas 2003/87 10.b panta 1. punktu tiek piešķirtas bezmaksas emisijas kvotas 100 % no daudzuma, kas atzīts ar attiecīgo līmeņatzīmi. Mērķis ir nodrošināt, lai ne granulu ražotājiem, ne aglomerētās rūdas ražotājiem, ja tie izmanto visefektīvākās tehnoloģijas, nebūtu jāiegādājas emisijas kvotas un lai tie emisijas kvotu izmaksu dēļ nepārtrauktu ražošanu vai nepārceltu ražošanu no Savienības uz citām valstīm. Savukārt, ja ražošana noteiktu Savienībā, turpinātos siltumnīcefekta gāzu izplūde, kas ietekmē klimata pārmaiņas.
108.
Kopēja līmeņatzīme aglomerētai dzelzsrūdai un granulām nesasniegtu pārcelšanas novēršanas mērķi, jo aglomerētās rūdas ražošanai tiktu piešķirta tikai daļa no nepieciešamajām emisijas kvotām. Tas rezultātā varētu būtiski nelabvēlīgi ietekmēt ne tikai aglomerētās rūdas ražošanu, bet arī pakārtoto čuguna un tērauda ražošanu Savienībā. Tas, vai šo nelabvēlīgo ietekmi varētu novērst, veicot plaša mēroga vai pilnīgu pārorientēšanos uz granulām, ir apšaubāms, it īpaši ņemot vērā izmantotās dzelzsrūdas (
49
) nozīmi.
109.
Lai gan LKAB apgalvo, ka minēto nelīdzsvarotību jau var ņemt vērā, pamatojoties uz Direktīvas 2003/87 10.a panta 2. punkta trešās daļas b) apakšpunktu, tomēr šī tiesību norma attiecas uz pavisam citu jautājumu. Tā attiecas uz līmeņatzīmju vērtību samazināšanu, pamatojoties uz ražošanas procesu pakāpenisku uzlabošanu.
110.
Šādi uzlabojumi saskaņā ar Direktīvas 2003/87 10.a panta 2. punkta trešās daļas a) apakšpunktu ir jāņem vērā, attiecīgi samazinot atbilstošo līmeņatzīmi. Tomēr, ja uzlabojumi ir īpaši lieli vai īpaši mazi, to ņemšana vērā tiek ierobežota ar b) apakšpunktu. Nozares, kurās uzlabojumi ir īpaši mazi, par to nav jāatbalsta. Gluži pretēji, līmeņatzīmes vērtība ir jāsamazina par vismaz 0,2 % gadā. Tādēļ, nepastāvot attiecīgiem uzlabojumiem, attiecīgajiem uzņēmumiem ir jāiegādājas papildu emisijas kvotas. Savukārt, ja uzlabojumi ir īpaši lieli, samazinājums nedrīkst pārsniegt 1,6 % gadā. Līdz ar to lielāku uzlabojumu gadījumā attiecīgie uzņēmumi iegūst bezmaksas emisijas kvotas, kuras tiem nav vajadzīgas un kuras tie tādēļ var pārdot citur.
111.
Savukārt ar Direktīvas 2003/87 10.a panta 2. punkta trešās daļas b) apakšpunktu netiek pieļauts kontrolēt “nelīdzsvarotības” risku, ko rada kopēja līmeņatzīme aglomerētai rūdai un granulām.
112.
Līdz ar to Vispārējā tiesa rezultātā ir pamatoti nospriedusi, ka aglomerētai dzelzsrūdai un dzelzsrūdas granulām kopējas līmeņatzīmes noraidījums nav acīmredzami nepiemērots, lai sasniegtu Direktīvā 2003/87 un it īpaši 10.a panta 1. punkta otrās daļas pirmajā teikumā noteiktos mērķus. Līdz ar to pirmais apelācijas sūdzības pamats ir nepamatots, ciktāl tas ir vērsts pret pārsūdzētā sprieduma 166. punktu.
3.
Otrais apelācijas sūdzības pamats – Vispārējās tiesas pašas pamatojums
113.
Ar otro apelācijas sūdzības pamatu LKAB pārmet Vispārējai tiesai, ka pārsūdzētā sprieduma 93.–99. punktā Komisijas sniegto apstrīdētā lēmuma pamatojumu tā ir aizstājusi ar savējo. Tomēr apstrīdētā lēmuma pamatojumam nav nekādas nozīmes attiecībā uz līmeņatzīmes, uz kuru Komisija ir balstījusi savu lēmumu, likumību. Tādēļ šī pakārtoti izvirzītā iebilduma argumentācija nevar būt sekmīga un arī šajā ziņā ir neefektīva.
4.
Ceturtais apelācijas sūdzības pamats – Komisijas izmeklēšanas pienākums
114.
Ceturtais apelācijas sūdzības pamats ir balstīts uz pārsūdzētā sprieduma 88. punktā veikto konstatējumu, ka Komisijai, lemjot par līmeņatzīmes piemērošanu granulām, bija rūpīgi jāpārbauda aglomerētās dzelzsrūdas tiešā aizstājamība ar dzelzsrūdas granulām. Tomēr, neraugoties uz šajā konstatējumā pieļauto tiesību kļūdu (
50
), lai pārbaudītu, vai līmeņatzīme ir noteikta likumīgi, nav nozīmes tam, kādas pārbaudes Komisija ir veikusi, novērtējot līmeņatzīmes piemērojamību. Tādēļ šī argumentācija ir neefektīva arī attiecībā uz pakārtoti izvirzīto iebildumu.
115.
Savukārt tas, vai Komisija, nosakot līmeņatzīmi, ir pietiekami pārbaudījusi aglomerētās rūdas aizstājamību ar granulām, nav šīs lietas priekšmets.
5.
Piektais apelācijas sūdzības pamats – apstrīdētā lēmuma pamatojuma neesamība
116.
Iebildumi, kas izvirzīti pret pārsūdzētā sprieduma 157.–159. punktā veiktajiem konstatējumiem par apstrīdētā lēmuma pamatojumu, arī attiecībā uz pakārtoti izvirzīto iebildumu, ir neefektīvi. Tam, vai Komisija apstrīdētajā lēmumā ir sniegusi apsvērumus par aglomerētās rūdas aizstājamību ar granulām, nav nozīmes attiecībā uz lēmuma pamatojuma, tātad, līmeņatzīmes likumību.
117.
Pilnīgas skaidrības labad jānorāda, ka LKAB neapstrīd līmeņatzīmes pamatojumu, it īpaši Lēmuma 2011/278 apsvērumos un tajā minētajos ziņojumos.
6.
Starpsecinājumi
118.
Līdz ar to apelācijas sūdzība ir arī jānoraida, ciktāl ar to tiek apstrīdēti pārsūdzētā sprieduma 166. punktā ietvertie Vispārējās tiesas konstatējumi par aglomerētās dzelzsrūdas līmeņatzīmes likumību.
V. Tiesāšanās izdevumi
119.
Atbilstoši Tiesas Reglamenta 184. panta 2. punktam, ja apelācijas sūdzība ir pamatota un Tiesa lietā taisa galīgo spriedumu, tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Atbilstoši 138. panta 1. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kam spriedums ir labvēlīgs.
120.
Tā kā LKAB spriedums ir nelabvēlīgs un tā kā Komisija ir prasījusi piespriest LKAB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, LKAB sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.
121.
Atbilstoši Reglamenta 140. panta 1. punktam, kurš saskaņā ar Reglamenta 184. panta 1. punktu ir piemērojams apelācijas tiesvedībā, dalībvalstis, kas iestājušās lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas. Līdz ar to Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.
VI. Secinājumi
122.
Tādēļ ierosinu Tiesai spriest šādi:
1)
Apelācijas sūdzību noraidīt.
2)
Luossavaara-Kiirunavaara AB sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.
3)
Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.
(
1
)	Oriģinālvaloda – vācu.
(
2
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (2003. gada 13. oktobris), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV 2003, L 275, 32. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2018/410 (2018. gada 14. marts), ar ko groza Direktīvu 2003/87/EK, lai sekmētu emisiju izmaksefektīvu samazināšanu un investīcijas mazoglekļa risinājumos, un Lēmumu (ES) 2015/1814 (OV 2018, L 76, 3. lpp.).
(
3
)	Komisijas Lēmums (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV 2011, L 130, 1. lpp.).
(
4
)	Komisijas Deleģētā regula (ES) 2019/331 (2018. gada 19. decembris), ar ko nosaka Savienības mēroga pārejas noteikumus saskaņotai bezmaksas emisijas kvotu iedalei saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 10.a pantu (OV 2019, L 59, 8. lpp.).
(
5
)	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2021/447 (2021. gada 12. marts), ar ko nosaka pārskatītās līmeņatzīmju vērtības bezmaksas emisijas kvotu iedalei 2021.–2025. gada periodam saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 2. punktu (OV 2021, L 87, 29. lpp.).
(
6
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (2009. gada 23. aprīlis), ar ko Direktīvu 2003/87/EK groza, lai uzlabotu un paplašinātu Kopienas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu (OV 2009, L 140, 63. lpp.).
(
7
)	Nesen ar NACE kodiem 0710 un 2410 uzskaitītas Komisijas Deleģētā lēmuma (ES) 2019/708 (2019. gada 15. februāris), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK, 2021.–2030. gada periodam nosakot sarakstu ar nozarēm un apakšnozarēm, kuras uzskatāmas par pakļautām oglekļa emisiju pārvirzes riskam, (OV 2019 L 120, 20. lpp.) pielikuma 1. punktā.
(
8
)	Aglomerēta rūda, attēls no Borvan53, CC BY-SA 4.0 <https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0>, via Wikimedia Commons.
(
9
)	Granulas, attēls no Arnoldius, CC BY-SA 3.0 <https://creativecommons.org/licenses/by-sa/3.0>, via Wikimedia Commons.
(
10
)	Prasības pieteikuma lietā T‑244/21 35. punkts.
(
11
)	Ecofys, Fraunhofer und Öko-Institut, 2009. gada novembris, “Sector report for the iron ore industry” (turpmāk tekstā – “Dzelzsrūdas ziņojums”), 6. lpp., minēts pārsūdzētā sprieduma 46. punktā.
(
12
)	Prasības pieteikuma lietā T‑244/21 37. punkts.
(
13
)	Eiropas Komisija, Update of benchmark values for the years 2021 – 2025 of phase 4 of the EU ETS, 2021. gada 12. oktobris, (climate.ec.europa.eu/system/files/2021-10/policy_ets_allowances_bm_curve_factsheets_en.pdf, 10. lpp., apmeklēts 2024. gada 26. septembrī).
(
14
)	Prasības pieteikuma lietā T‑244/21 25. punkts.
(
15
)	Tā, šķiet, arī prasības pieteikuma 18. punkts un iebildumu raksta 9. punkts lietā T‑244/21.
(
16
)	Vispirms Lēmumā 2011/278, tagad Deleģētajā regulā 2019/331, kas atjaunināta ar Deleģēto regulu 2021/447.
(
17
)	Skat. spriedumu, 2017. gada 26. jūlijs, ArcelorMittal Atlantique et Lorraine (C‑80/16, EU:C:2017:588, 41. un 42. punkts).
(
18
)	13. apsvērums apstrīdētajā Komisijas Lēmumā (ES) 2021/355 (2021. gada 25. februāris) par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu iedali saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (OV 2021, L 68, 221. lpp.).
(
19
)	Prasības pieteikuma lietā T‑244/21 25. punkts.
(
20
)	lkab.com/en/who-we-are/our-organisation/, apmeklēts 2024. gada 26. septembrī.
(
21
)	Minēts 18. zemsvītras piezīmē.
(
22
)	Atbildes raksta uz apelācijas sūdzību 15. un 18. punkts.
(
23
)	Skat. iepriekš 20. punktu.
(
24
)	Šajā sakarā skat. turpmāk 76. un nākamos punktus.
(
25
)	Skat. iepriekš 50. punktu.
(
26
)	Skat iepriekš 40. un nākamos punktus.
(
27
)	Skat. iepriekš 39. punktu.
(
28
)	Spriedumi, 2004. gada 7. oktobris, Mag Instrument/HABM (C‑136/02 P, EU:C:2004:592, 39. punkts), un 2024. gada 10. septembris, Google un Alphabet/Komisija (Google Shopping) (C‑48/22 P, EU:C:2024:726, 61. punkts).
(
29
)	Spriedumi, 2007. gada 18. janvāris, PKK un KNK/Padome (C‑229/05 P, EU:C:2007:32, 37. punkts); 2007. gada 22. novembris, Sniace/Komisija (C‑260/05 P, EU:C:2007:700, 37. punkts); 2010. gada 17. jūnijs, Lafarge/Komisija (C‑413/08 P, EU:C:2010:346, 17. punkts), un 2024. gada 30. maijs, Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics un Jushi Egypt for Fiberglass Industry/Komisija (C‑261/23 P, EU:C:2024:440, 60. punkts).
(
30
)	Spriedumi, 2013. gada 4. jūlijs, Komisija/Aalberts Industries u.c. (C‑287/11 P, EU:C:2013:445, 52. punkts), un 2019. gada 17. oktobris, Alcogroup un Alcodis/Komisija (C‑403/18 P, EU:C:2019:870, 64. punkts).
(
31
)	Spriedums, 2016. gada 22. jūnijs, DK Recycling un Roheisen/Komisija (C‑540/14 P, EU:C:2016:469, 49. punkts).
(
32
)	Skat. spriedumus, 2019. gada 20. jūnijs, ExxonMobil Production Deutschland (C‑682/17, EU:C:2019:518, 90. punkts), un 2020. gada 3. decembris, Ingredion Germany (C‑320/19, EU:C:2020:983, 63. punkts).
(
33
)	Spriedums, 2017. gada 26. jūlijs, ArcelorMittal Atlantique et Lorraine (C‑80/16, EU:C:2017:588, 39. punkts).
(
34
)	Spriedums, 2017. gada 26. jūlijs, ArcelorMittal Atlantique et Lorraine (C‑80/16, EU:C:2017:588, 31. punkts, kā arī konkrēti par granulu ražošanas ņemšanu vērā, 37. un 44. punkts).
(
35
)	Spriedums, 2017. gada 26. jūlijs, ArcelorMittal Atlantique et Lorraine (C‑80/16, EU:C:2017:588, 44. punkts).
(
36
)	Spriedumi, 2016. gada 8. septembris, Borealis u.c. (C‑180/15, EU:C:2016:647, 45. punkts); 2017. gada 26. jūlijs, ArcelorMittal Atlantique et Lorraine (C‑80/16, EU:C:2017:588, 31. punkts).
(
37
)	Skat. iepriekš 68.–75. punktu.
(
38
)	Minēts 11. zemsvītras piezīmē, 6. lpp.
(
39
)	Ecofys, Fraunhofer und Öko–Institut, 2009. gada novembris, “Sector report for the iron and steel industry”.
(
40
)	Lēmuma 2011/278 8. un 9. apsvērums un pārsūdzētā sprieduma 41. punkts, kā arī Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta ceturtā daļa un 2. punkta pirmā daļa.
(
41
)	Spriedumi, 2016. gada 8. septembris, Borealis u.c. (C‑180/15, EU:C:2016:647, 45. punkts); 2017. gada 26. jūlijs, ArcelorMittal Atlantique et Lorraine (C‑80/16, EU:C:2017:588, 31. punkts).
(
42
)	Dzelzsrūdas ziņojums, 6. lpp., kā arī Dzelzs un tērauda ziņojums, 10. lpp.
(
43
)	Skat. arī prasības pieteikuma lietā T‑244/21 18. un 21. punktu.
(
44
)	Dzelzsrūdas ziņojums, 6. un 7. lpp.
(
45
)	Skat. spriedumus, 2019. gada 20. jūnijs, ExxonMobil Production Deutschland (C‑682/17, EU:C:2019:518, 90. punkts), un 2020. gada 3. decembris, Ingredion Germany (C‑320/19, EU:C:2020:983, 63. punkts).
(
46
)	Atbildes raksta uz apelācijas sūdzību 38. un 39. punkts.
(
47
)	Skat. spriedumu, 2016. gada 22. jūnijs, DK Recycling un Roheisen/Komisija (C‑540/14 P, EU:C:2016:469, 49. punkts).
(
48
)	Skat. arī Direktīvas 2009/29 24. un 25. apsvērumu.
(
49
)	Skat. iepriekš 99. un 100. punktu.
(
50
)	Skat. iepriekš 58. punktu.