62023TJ0295_RES
Predmeti T-295/23 i T-1176/23
WUprotivAgencije Europske unije za suradnju u kaznenom pravosuđu
Presuda Općeg suda (deveto vijeće) od 15. listopada 2025. (ulomci)
„Javna služba – Privremeno osoblje – Administrativna istraga – Članak 12.a Pravilnika o osoblju – Uznemiravanje – Zahtjev za pomoć – Odbijanje zahtjeva – Članak 24. Pravilnika o osoblju – Obveza dužne pažnje – Odgovornost”
Dužnosnici – Obveza uprave da pruži pomoć – Doseg – Dužnost uprave da ispita pritužbe u području uznemiravanja – Zahtjevi brižnog postupanja i brzine – Obveza obavještavanja podnositelja zahtjeva o daljnjem postupanju nakon njegova zahtjeva
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 12.a i 24.)
(t. 37.-42.)
Dužnosnici – Uznemiravanje – Pojam – Ukupno ispitivanje nekoliko događaja
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 12.a)
(t. 44.)
Dužnosnici – Obveza uprave da pruži pomoć – Doseg – Dužnost uprave da ispita pritužbe u području uznemiravanja – Zahtjevi brižnog postupanja i brzine – Imenovanje dvaju vanjskih istražitelja bez ovlasti za donošenje odluka o davanju mišljenja o odgovornosti navodnog uznemiravatelja – Nedopuštenost
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 12.a i 24.)
(t. 47.)
Dužnosnici – Obveza uprave da pruži pomoć – Doseg – Dužnost uprave da ispita pritužbe u području uznemiravanja – Zahtjevi brižnog postupanja i brzine – Podjela pritužbe na dijelove koji su povjereni različitim tijelima na razmatranje navoda – Nepostojanje opće ocjene prijavljenih činjenica – Nedopuštenost – Posljedice – Poništenje
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 12.a i 24.)
(t. 48.-54.)
Dužnosnici – Izvanugovorna odgovornost institucija – Pretpostavke – Nezakonitost – Pojam – Primjena u sporovima uređenima Pravilnikom o osoblju – Kriteriji
(čl. 268., 270. i 340. st. 2. UFEU-a; Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 90. i 91.)
(t. 60.-63.)
Dužnosnici – Izvanugovorna odgovornost institucija – Pretpostavke – Nezakonitost – Elementi koji se moraju uzeti u obzir – Opseg margine prosudbe uprave
(čl. 270. UFEU-a)
(t. 64.)
Dužnosnici – Obveza uprave da pruži pomoć – Doseg – Dužnost uprave da ispita pritužbe u području uznemiravanja – Poštovanje razumnog roka – Doseg
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 12.a i 24.)
(t. 70.-77.)
Dužnosnici – Obveza uprave da pruži pomoć – Doseg – Dužnost uprave da ispita pritužbe u području uznemiravanja – Obveza povjerljivosti – Doseg
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 12.a i 24.)
(t. 82., 85., 86., 88.)
Kratak prikaz
Prihvaćajući tužbe koje je član privremenog osoblja Agencije Europske unije za suradnju u kaznenom pravosuđu (Eurojust) podnio protiv dviju odluka o odbijanju njegova zahtjeva za pomoć, Opći sud pojašnjava sadržaj obveze dužne pažnje koju uprava ima kada izvršava svoju obvezu pružanja pomoći na temelju članka 24. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju).
U svibnju 2021. tužitelj je podnio zahtjev za pomoć na temelju članka 24. Pravilnika o osoblju navodeći opetovano uznemiravanje koje je provodilo deset članova osoblja Eurojusta, ali koje proizlazi iz ponašanja upravnog direktora te agencije. On je odgovoran za izvršavanje ovlasti u vezi s osobljem Eurojusta koje su dodijeljene tijelu za imenovanje i tijelu ovlaštenom za sklapanje ugovora. Na tužiteljev zahtjev upravni se direktor izuzeo iz postupka ispitivanja zahtjeva za pomoć.
Nakon tog izuzeća Eurojust je razdvojio ispitivanje zahtjeva za pomoć na način da je ovlasti tijela nadležnog za sklapanje ugovora povjerio dvama različitim tijelima. Kolegij Eurojusta, imenovan za razmatranje optužbi protiv upravnog direktora (u daljnjem tekstu: dio 1), delegirao je svoje ovlasti tijela nadležnog za sklapanje ugovora trima nacionalnim članovima koji su ga činili. Izvršni odbor Eurojusta imenovan je pak za odlučivanje o optužbama protiv ostalih devet članova osoblja (u daljnjem tekstu: dio 2).
U lipnju 2021. nacionalni ovlašteni članovi i Izvršni odbor pokrenuli su upravnu istragu u pogledu prethodno navedenih dijelova 1 i 2, čije su vođenje povjerili vanjskim istražiteljima. Na temelju izvješća o istrazi koje su sastavili potonji, Kolegij i Izvršni odbor odlučili su obustaviti tu istragu bez daljnjih mjera u pogledu njihovih dijelova. Nakon toga su odbili dvije žalbe koje je tužitelj podnio protiv tih odluka.
Svojim dvjema tužbama pred Općim sudom tužitelj zahtijeva poništenje odluka o odbijanju žalbi i naknadu navodno pretrpljene štete.
Ocjena Općeg suda
Opći sud najprije podsjeća na to da se člankom 24. Pravilnika o osoblju institucijama, tijelima, uredima i agencijama Unije nalaže obveza pružanja pomoći kako bi se dužnosnici Unije zaštitili od napada i lošeg postupanja ne samo od trećih osoba, nego i od drugih dužnosnika ili službenika Unije, neovisno o njihovu hijerarhijskom položaju, ili od članova institucije. Kada su iznesene optužbe za uznemiravanje, ta obveza pružanja pomoći sastoji se osobito od dužnosti uprave da ozbiljno, brzo i povjerljivo ispita zahtjev za pomoć zbog uznemiravanja i da podnositelja zahtjeva obavijesti o ishodu njegove prijave.
Pravo na dobru upravu, utvrđeno u članku 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, sadržava i obvezu dužne pažnje uprave Unije, koja mora postupati s pažnjom i oprezom.
Službenički sud u tom pogledu ističe da, s obzirom na to da uznemiravanje koje je dio kontinuiranog procesa po definiciji može biti rezultat niza različitih ponašanja koja, promatrana zasebno, ne bi nužno sama po sebi predstavljala uznemiravanje, ali koja se, ocijenjena zajedno i kontekstualno, uključujući zbog njihova nakupljanja tijekom vremena, mogu smatrati takvima. Takve činjenice stoga treba ocjenjivati zasebno i zajedno kao elemente cjelokupne radne okoline.
S obzirom na ta razmatranja, Opći sud utvrđuje da je u ovom slučaju izvršni odbor od vanjskih istražitelja zatražio da istraže samo činjenice iz dijela 2, a ne sve činjenice navedene u zahtjevu za pomoć. Tek su naknadno nacionalni ovlašteni članovi Kolegija proširili zadaću koja je prvotno povjerena vanjskim istražiteljima na činjenice obuhvaćene dijelom 1.
Međutim, s jedne strane, to što su vanjski istražitelji izradili jedinstveno izvješće o istrazi, čak i pod pretpostavkom da su oni bili nepristrani, nije dovoljna da bi se ispunili svi zahtjevi koji su Eurojustu nametnuti na temelju njegove obveze pružanja pomoći. Naime, tim istražiteljima nisu dodijeljene ovlasti tijela za imenovanje ili tijela nadležnog za sklapanje ugovora i njihova je jedina nadležnost bila sastaviti izvješće o istrazi i, prema potrebi, dati mišljenje o odgovornosti osoba na koje se ta istraga odnosi.
S druge strane, budući da je uznemiravanje koje se navodi u zahtjevu za pomoć moglo počiniti više osoba koje obnašaju dužnosti u Eurojustu i koje djeluju usklađeno ili barem istodobno, ispitivanje tvrdnji iz tog zahtjeva koje je izvršilo tijelo nadležno za sklapanje ugovora u odnosu na jedan dio njih i ispitivanje koje je izvršilo različito tijelo nadležno za sklapanje ugovora za drugi dio njih, povređuje obvezu uprave da pažljivo i oprezno ispita sve relevantne elemente konkretnog slučaja koji joj je podnesen. Naime, takvo ispitivanje tvrdnji može biti prepreka tome da se provede opća i kontekstualna ocjena svih navedenih činjenica prema kojoj one obilježavaju postojanje navedenog uznemiravanja i dovesti do toga da se zanemare, prilikom ocjene tih činjenica, interakcije koje su mogle postojati između osoba kojima se te činjenice pripisuju i između ponašanja koja im se stavljaju na teret.
Opći sud smatra da u ovom slučaju, time što je zahtjev za pomoć podijelio na dva različita dijela, povjerena dvama različitim tijelima nadležnima za sklapanje ugovora i time što im nije omogućio da sveukupno i kontekstualno ocijene sve činjenice navedene u tom zahtjevu, Eurojust nije ispunio obvezu dužne pažnje koja je svojstvena načelu dobre uprave, s obzirom na koje je dužan provesti obvezu pružanja pomoći koju ima na temelju članka 24. Pravilnika o osoblju.
Što se tiče posljedica postupovnih nepravilnosti i nepoštovanja načela dobre uprave po zakonitost pobijanih odluka, valja podsjetiti da je, kako bi one dovele do poništenja navedenih odluka, potrebno da je, u nedostatku tih nepravilnosti i nepoštovanja tog načela, postupak mogao imati drukčiji ishod. Međutim, podijelivši ga na dva različita dijela i povjeravajući postupanje dvama različitim tijelima nadležnima za sklapanje ugovora, Eurojust nije tim dvama tijelima nadležnima za sklapanje ugovora dao mogućnost ispitivanja interakcija koje su mogle postojati između upravnog direktora i drugih osoba na koje se odnosi zahtjev za pomoć.
Stoga se ne može isključiti da je bez povrede obveze dužne pažnje sadržaj odluke koju je pravilno donijelo tijelo nadležno za sklapanje ugovora mogao biti drukčiji i da je mogao dovesti do priznanja postojanja uznemiravanja. Slijedom toga, Opći sud poništava pobijane odluke i odbija tužbu u preostalom dijelu.