62022TJ0793_RES
Дело T‑793/22
TU
срещу
Европейски парламент
Решение (четвърти разширен състав) от 11 септември 2024 година
„Публична служба — Акредитирани парламентарни сътрудници — Освобождаване от изпълнение на задължения — Договор, сключен за определен срок — Неподновяване — Статут на подало сигнал лице — Членове 22а — 22в от Правилника за длъжностните лица — Мерки за защита — Поверителност — Неимуществени вреди“
Съдебно производство — Представяне на доказателствата — Неправомерно получени доказателства — Допустимост — Условия — Решаващи доказателства за осигуряване на съдебния контрол
(член 85 от Процедурния правилник на Общия съд)
(вж. т. 64 и 69)
Съдебно производство — Процесуално-организационни действия — Писмени въпроси, поставени на страните — Самостоятелна преценка на фактите и доказателствата от Общия съд
(член 88 и член 89, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд)
(вж. т. 73 и 74)
Длъжностни лица — Права и задължения — Съобщаване на факти, които могат да водят до предположение за наличието на противозаконна дейност или на сериозно неизпълнение на задължения — Последици за администрацията — Задължение за защита на служителя, подал сигнал за фактите — Обхват — Необходимост от приемане на решение, с което се потвърждава признаването на статута на подало сигнал лице — Липса
(член 22а, параграфи 1—3 от Правилника за длъжностните лица; член 127 от Условията за работа на другите служители)
(вж. т. 78—84)
Длъжностни лица — Права и задължения — Съобщаване на факти, които могат да водят до предположение за наличието на противозаконна дейност или на сериозно неизпълнение на задължения — Последици за администрацията — Задължение за уведомяване на служителя, подал сигнал за фактите — Обхват — Липса на потвърждение за получаването и на информация за предприетите действия — Нарушение — Подаване на сигнал, който е препратен и на Службата за борба с измамите (OLAF) — Липса на последици
(членове 22а и 22б от Правилника за длъжностните лица; член 127 от Условията за работа на другите служители; член 3, параграф 5 от Регламент № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 91—102)
Длъжностни лица — Права и задължения — Съобщаване на факти, които могат да водят до предположение за наличието на противозаконна дейност или на сериозно неизпълнение на задължения — Последици за администрацията — Задължение за защита на служителя, подал сигнал за фактите — Обхват — Приемане на достатъчни мерки за защита при наличието на достоверни доказателства за претърпяна вреда — Право на преценка — Граници — Тежест на доказване
(член 22а, параграф 3, член 22б и член 22в от Правилника за длъжностните лица; член 127 от Условията за работа на другите служители)
(вж. т. 105, 112—117, 128, 136, 138, 140—144 и 158)
Актове на институциите — Директиви — Директива 2019/1937 относно защитата на лицата, които подават сигнали за нарушения на правото на Съюза — Пряко налагане на задължения на институциите на Съюза в отношенията им с техния персонал — Изключване — Възможност за позоваване — Обхват
(член 288, трета алинея ДФЕС; член 21, параграф 5 от Директива 2019/1937 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 106—111)
Длъжностни лица — Права и задължения — Съобщаване на факти, които могат да водят до предположение за наличието на противозаконна дейност или на сериозно неизпълнение на задължения — Последици за администрацията — Задължение за защита на служителя, подал сигнал за фактите — Обхват — Подновяване на договора на акредитиран парламентарен сътрудник на обединение на членове на Парламента при липса на искане от страна на това обединение — Изключване — Нарушаване на принципа на равно третиране и на задължението за полагане на грижа — Липса
(член 127 и член 130, параграф 1 от Условията за работа на другите служители; член 21, параграф 1 от Решение на Европейския парламент за приемане на Устав на членовете на Европейския парламент; член 18, параграф 3 от Решение на Бюрото на Парламента за установяване на мерки по прилагане на устава на членовете на Европейския парламент)
(вж. т. 129—135, 193, 196—200 и 202)
Длъжностни лица — Права и задължения — Съобщаване на факти, които могат да водят до предположение за наличието на противозаконна дейност или на сериозно неизпълнение на задължения — Последици за администрацията — Задължение за защита на служителя, подал сигнал за фактите — Обхват — Задължение за поверителност — Оповестяване на трето лице, че служителят има статут на подало сигнал лице и че е освободен от изпълнение на задължения поради подаването на сигнала — Нарушение
(членове 22а и 22б от Правилника за длъжностните лица; член 127 от Условията за работа на другите служители)
(вж. т. 173 и 176—180)
Резюме
Уважавайки частично жалбата на TU, бивш акредитиран парламентарен сътрудник (наричан по-нататък „АПС“) на Европейския парламент, Общият съд, заседаващ в разширен състав, се произнася по неразглеждания досега въпрос за защитата, която тази институция трябва да предостави на даден АПС въз основа на статута му на лице, сигнализиращо нередности.
Жалбоподателят е назначен като АПС към обединение на членове на Парламента, за да подпомага един от тези членове през периода от август 2019 г. до февруари 2022 г. През юли 2021 г. жалбоподателят подава искане за съдействие и защита на основание член 24 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилникът“) във връзка с тормоз, който твърди, че е претърпял от страна на съответния член на Парламента. В електронното си писмо жалбоподателят посочва също, че желае да защити финансовите интереси на Съюза, като в рамките на това искане предоставя информация за финансови нередности, които твърди, че са допуснати от същия член на Парламента. Жалбоподателят уведомява също така и Европейската служба за борба с измамите (OLAF) за въпросните нередности.
В рамките на същия месец Парламентът приема временна защитна мярка, с която жалбоподателят е поставен под ръководството на председателя на делегация, който също е бил член на обединението, в което участва въпросният член на Парламента. По-късно, вследствие на твърдените ответни действия от страна на ръководството на тази делегация, жалбоподателят е освободен от длъжност към делегацията по негово искане до изтичането на срока на договора му.
Жалбоподателят е поискал също така да бъде прехвърлен на всяка друга длъжност в Парламента и последният да предвиди продължаване на договора му, за да може жалбоподателят да сътрудничи с тази институция и с OLAF по висящите разследвания, като същевременно се ползва от пълна защита. Накрая жалбоподателят отправя няколко молби за подновяване на договора си.
Тъй като тези молби са отхвърлени, жалбоподателят сезира Общия съд с жалба, с която претендира, от една страна, отмяна на решението на Парламента да не поднови договора му на АПС и отмяна на мълчаливия отказ да се признае неговият статут на подало сигнал лице и да се приемат други мерки за защита, допълващи мярката освобождаване от изпълнение на задължения, и от друга страна, поправяне на претърпените вреди.
Съображения на Общия съд
Най-напред Общият съд приема за установено, че Парламентът не е бил длъжен да приеме решение, с което да признае, че жалбоподателят се ползва със статут на подало сигнал лице. Всъщност предвидената в член 22а, параграф 3 от Правилника защита се предоставя без каквито и да било формалности на длъжностните лица, които са предоставили информация за факти, които водят до предположение за наличието на евентуална противозаконна дейност, поради самото обстоятелството, че те са предоставили въпросната информация.
Тази констатация обаче не засяга необходимостта институцията да зачита правата, произтичащи от статута на съответното лице като подало сигнал лице.
В това отношение, първо, независимо от задълженията на жалбоподателя да уведоми OLAF, когато Парламентът — който е компетентният орган да гарантира защитата на служителите си, съобщили за сериозни нарушения в съответствие с членове 22а и 22б от Правилника — е сезиран с посочените в член 22а от Правилника факти, той най-напред трябва да потвърди получаването на този сигнал, а след това, на второ място да уведоми служителя за действията, предприети във връзка със сигнала в съответствие със задължението си за полагане на грижа и с вътрешните правила относно прилагането на член 22в от Правилника.
Второ, що се отнася до тежестта на доказване, че мерките за защита са достатъчни в случай като настоящия, в който жалбоподателят представя достоверни доказателства, че е претърпял вреда вследствие от приемането на мярката за прехвърляне и в който сигналите от негова страна за твърдени ответни действия от страна на ръководството на делегацията все още са в процес на разглеждане, Парламентът трябва да докаже, че е изпълнил задължението си за защита на подалото сигнал лице, като е приел достатъчно мерки за тази цел.
Всъщност, когато институция е длъжна да приведе в изпълнение разпоредбите на членове 22а—22в от Правилника, които целят по-специално да осигурят защита подалите сигнали лица срещу евентуални ответни мерки, тази институция не може да предвиди правила, предполагащи по-слаба защита в сравнение правилата, конкретно приети в това отношение от законодателя на Съюза по отношение на защитата на подалите сигнали лица от държавите членки (
1
).
Трето, що се отнася до обхвата на задължението на институцията да защити подалите сигнали лица, Общият съд отбелязва, че от член 22а, параграф 3 от Правилника следва, че институцията трябва да вземе всички необходими мерки, за да осигури на тези лица балансирана и ефикасна защита срещу всяка форма на ответни действия, включително заплахи и опити за ответни действия.
Разбира се, при липса на изрично искане от страна на един или няколко членове на обединението Парламентът не е имал възможност да поднови договора на АПС. Всъщност инициативата за подновяване на договора на АПС принадлежи единствено на един или няколко членове на Парламента, които не могат да бъдат задължени да сътрудничат или да продължат сътрудничеството си с АПС, които не са били избрани свободно от тях. Между АПС и члена или членовете на Парламента съществува трудово правоотношение, което се характеризира с връзка на доверие.
Освен това задължението за полагане на грижа не предполага, че Парламентът — в нарушение на правилото по член 21 от Устава на членовете на ЕП, съгласно което последните могат свободно да избират личните си сътрудници — ще поднови договора на АПС, независимо дали този АПС е придобил статута на подало сигнал лице.
Тази констатация обаче е ирелевантна за задължението на Парламента да вземе всички необходими мерки, за да осигури на жалбоподателя балансирана и ефикасна защита срещу всяка форма на ответни действия.
В това отношение Общият счита, че като се е ограничил до това да уведоми жалбоподателя, че мярката за освобождаване от изпълнение на задълженията е единствената възможна защитна мярка, Парламентът не е доказал, че е взел всички необходими мерки, за да се увери, че жалбоподателят не търпи никакви вреди от страна на институцията поради статута си на подало сигнал лице съгласно член 22а, параграф 3 от Правилника. Предвид статута на жалбоподателя на подало сигнал лице и съгласно член 22а, параграф 3 от Правилника Парламентът е трябвало да му окаже подкрепа, като се опита да му помогне да намери решение в допълнение към мярката освобождаване от изпълнение на задълженията.
Освен това, тъй като Парламентът се е ограничил до това да посочи на жалбоподателя, че за целите на неговата защита на основание на статута му на подало сигнал лице не е било възможно приемането на каквато и да е друга мярка, различна от освобождаването от изпълнение на задълженията, и че подновяването на договора му не е възможна мярка на това основание, Парламентът не е доказал, че е изпълнил задължението си да предостави на жалбоподателя дължимите съвети и съдействие.
Накрая, Парламентът е нарушил задължението си за поверителност и за защита на самоличността на жалбоподателя като подало сигнал лице, като е уведомил председателя на делегацията, че жалбоподателят ще бъде освободен от изпълнение на задълженията си към него поради подаденото от него искане за съдействие, но също и поради качеството си на подало сигнал лице, без жалбоподателят да е разрешил оповестяването на този статут.
Поради това Общият съд заключава, че жалбоподателят е претърпял неимуществена вреда, която не може да бъде поправена единствено чрез отмяна на мълчаливия отказ, доколкото чрез последния Парламентът е отхвърлил искането му за предоставяне на мярка за защита, различна от мярката за освобождаване от изпълнение на задълженията. При тези условия Общият съд отменя посоченото решение, уважава частично в размер на 10000 евро искането за обезщетение и отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
(
1
)	Директива (ЕС) 2019/1937 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2019 година относно защитата на лицата, които подават сигнали за нарушения на правото на Съюза (ОВ L 305, 2019 г., стр. 17).