62002CO0446_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-446/02,
angående en anmodning, som Bundesfinanzhof (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
Hauptzollamt Hamburg-Jonas
mod
Gouralnik & Partner GmbH,
at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af reglerne for eksportrestitutioner,
har
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas (refererende dommer), og dommerne R. Schintgen og N. Colneric,
generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
justitssekretær: R. Grass,
efter at den forelæggende ret er blevet underrettet om, at Domstolen har til hensigt at træffe afgørelse ved begrundet kendelse i henhold til procesreglementets artikel 104, stk. 3,
efter at de parter eller andre, der er nævnt i artikel 23 i statutten for Domstolen, er blevet anmodet om at fremkomme med deres eventuelle bemærkninger hertil,
og efter at have hørt generaladvokaten,
afsagt følgende
Kendelse
Dommens præmisser
1. Ved kendelse af 29. oktober 2002, indgået til Domstolen den 10. december 2002, har Bundesfinanzhof i medfør af artikel 234 EF forelagt en række præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af reglerne for eksportrestitutioner.
2. Spørgsmålene er blevet rejst under en sag, der føres mellem Hauptzollamt Hamburg-Jonas (herefter »Hauptzollamt«) og selskabet Gouralnik & Partner GmbH (herefter »Gouralnik«) om retten til at modtage eksportrestitutioner for hamburgerryg, der er angivet under en forkert underposition i toldtariffen.
Relevante retsforskrifter
De fællesskabsretlige bestemmelser
Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1, herefter »EF-toldkodeksen«)
3. EF-toldkodeksens artikel 65 har følgende ordlyd:
»Klarereren kan efter anmodning få tilladelse til at berigtige en eller flere oplysninger i angivelsen, efter at toldvæsenet har antaget den. Dog må dette ikke bevirke, at angivelsen kommer til at vedrøre andre varer end de oprindeligt omfattede.
Der kan imidlertid ikke længere tillades berigtigelse, hvis anmodning herom fremsættes, efter at toldmyndighederne
a) har meddelt klarereren, at de agter at undersøge varerne
b) har konstateret, at de givne oplysninger er urigtige
c) har frigivet varerne.«
4. EF-toldkodeksens artikel 78, stk. 1 og 3, bestemmer følgende:
»1. Toldmyndighederne kan uden videre eller efter anmodning fra klarereren foretage en revision af angivelsen efter varernes frigivelse.
[…]
3. Fremgår det af en revision af angivelsen eller af den efterfølgende kontrol, at de bestemmelser, der gælder for den pågældende toldprocedure, er blevet anvendt på grundlag af ukorrekte eller ufuldstændige oplysninger, træffer toldmyndighederne under overholdelse af eventuelle gældende bestemmelser de nødvendige foranstaltninger til at få afklaret situationen under hensyntagen til de foreliggende nye oplysninger.«
Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (EFT L 351, s. 1)
5. Artikel 3, stk. 2, 5 og 6, i forordning nr. 3665/87 bestemmer følgende:
»2. Datoen for antagelse af udførselsangivelsen lægges til grund ved bestemmelse af:
a) restitutionssatsen […]
[…]
5. For at der kan ydes en restitution, skal det dokument, der anvendes ved udførslen, indeholde alle de oplysninger, der er nødvendige for beregningen af restitutionen, herunder:
a) en varebeskrivelse i overensstemmelse med restitutionsnomenklaturen
[…]
6. Når denne antagelse eller denne handling foreligger, anbringes produkterne under toldkontrol, indtil de forlader Fællesskabets toldområde.«
6. Samme forordnings artikel 4, stk. 1, har følgende ordlyd:
»Uden at dette i øvrigt berører bestemmelserne i artikel 5 og 16, udbetales restitutionen kun, hvis der føres bevis for, at de produkter, for hvilke udførselsangivelsen er blevet antaget, senest 60 dage efter denne antagelse har forladt Fællesskabets toldområde i uforandret stand.«
7. Artikel 11, stk. 1 og 3, i forordning nr. 3665/87 i dens ændrede affattelse i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 2945/94 af 2. december 1994 om ændring af forordning nr. 3665/87 for så vidt angår tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb og sanktionsbeløb (EFT L 310, s. 57), der anvendes for eksportforretninger, for hvilke de i artikel 3 i forordning nr. 3665/87 omhandlede formaliteter afsluttes fra den 1. april 1995, bestemmer følgende:
»1. Hvis det konstateres, at en eksportør med henblik på at opnå en eksportrestitution har ansøgt om en restitution, der er større end den, vedkommende har ret til, er restitutionen for den pågældende udførsel den restitution, der gælder for den faktiske udførsel, nedsat med et beløb svarende til:
a) halvdelen af forskellen mellem den restitution, der er ansøgt om, og den restitution, der gælder for den faktiske udførsel
b) to gange forskellen mellem den restitution, der er ansøgt om, og den gældende restitution, hvis eksportøren forsætligt har afgivet urigtige oplysninger.
Den restitution, der er ansøgt om, anses for at være det beløb, der fremkommer ved en beregning på grundlag af de oplysninger, der er givet i henhold til artikel 3 eller artikel 25, stk. 2. […]
[…]
3. Uden at forpligtelsen til at betale et negativt beløb som omhandlet i stk. 1, fjerde afsnit, berøres heraf, skal modtageren, når der uretmæssigt udbetales en restitution, tilbagebetale de uretmæssigt modtagne beløb, inklusive eventuelle sanktionsbeløb ifølge stk. 1, første afsnit, forhøjet med en rente, der beregnes på grundlag af den periode, der er forløbet mellem betalingen og tilbagebetalingen. […]«
De nationale bestemmelser
8. […]
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
9. Gouralnik angav den 21. juni 1994, den 10. oktober 1994 og den 9. juni 1995 kogte skinker uden ben af tamsvin til udførsel til Rusland under underposition 1602 4110 2100 i toldtariffen og ansøgte samtidig om betaling af eksportrestitution, hvilket Hauptzollamt imødekom ved afgørelser af 26. august 1994, 9. marts 1995 og 25. august 1995 med i alt 35 999,06 DEM. I forbindelse med en kontrol inden for rammerne af den fælles markedsordning, der blev foretaget hos Gouralniks leverandør, blev det konstateret, at der i et vist omfang var tale om hamburgerryg (underposition 1602 4911 1900 i den kombinerede nomenklatur).
10. På denne baggrund krævede Hauptzollamt ved afgørelse om tilbagebetaling af 17. marts 1998 den eksportrestitution, der svarede til den andel af hamburgerryg, som var blevet konstateret ved toldmyndighernes kontrol, tilbagebetalt med i alt 8 069,22 DEM. Efter Hauptzollamts opfattelse havde Gouralnik ikke krav på eksportrestitution for den hamburgerryg, der indgik i de omhandlede forsendelser. Eftersom Gouralnik ikke havde indgivet en udførselsangivelse herfor, var hamburgerryggen ifølge Hauptzollamt ikke blevet undergivet toldkontrol, og der forelå dermed heller ikke noget bevis for udførslen.
11. […]
12. […]
13. […]
14. […]
15. Den forelæggende ret finder, at sagens udfald afhænger af, om den hamburgerryg, der var indeholdt i de udførte forsendelser, kan anses for angivet til udførsel, og om der under alle omstændigheder skal udbetales eksportrestitution til Gouralnik i henhold til gældende restitutionssatser for hamburgerryg. […]
16. Den forelæggende ret finder ikke, at der er tvivl med hensyn til retsgrundlaget for et tilbagebetalingskrav. I denne henseende har Finanzgericht ifølge den forelæggende ret korrekt bemærket, at med hensyn til restitutionsafgørelserne af 26. august 1994 og 9. marts 1995 finder den nationale bestemmelse i § 10, stk. 1, første punktum, i Gesetz zur Durchführung der gemeinsamen Marktorganisationen (lov om gennemførelse af de fælles markedsordninger, herefter »MOG«, som bekendtgjort den 27. august 1986) i mangel af en fællesskabsretlig ordning anvendelse med hensyn til et eventuelt krav om tilbagebetaling af den eksportrestitution, der er blevet udbetalt for hamburgerryggen. Det er ifølge den forelæggende ret ligeledes korrekt, at der med hensyn til afgørelsen af 25. august 1995 findes et tilsvarende retsgrundlag i artikel 11, stk. 3, i forordning nr. 3665/87, der gælder for udførsler, der finder sted fra og med den 1. april 1995.
17. Der opstår det spørgsmål, om der – som antaget af Hauptzollamt – overhovedet ikke består noget krav på udbetaling af eksportrestitution for den andel af hamburgerryg, der ifølge toldmyndighedernes kontrolrapport indgik i de forskellige omhandlede forsendelser, eller om et sådant krav – som anført af Finanzgericht – i hvert fald skal fastsættes på grundlag af den restitutionssats, der gælder for hamburgerryg. Dette afhænger af, om betingelserne i artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 3665/87 er opfyldt for så vidt angår hamburgerryggen. Da det må antages, at de omtvistede forsendelser er blevet udført inden for fristen i henhold til denne bestemmelse, skal det alene afgøres, om den andel af hamburgerryg, der indgik i de enkelte forsendelser, er omfattet af udførselsangivelsen i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 3665/87. Den forelæggende ret finder, at dette er tilfældet.
18. Ifølge Bundesfinanzhof skal udførselsangivelsen i henhold til artikel 3, stk. 5, litra a), i forordning nr. 3665/87 bl.a. indeholde en varebeskrivelse i overensstemmelse med restitutionsnomenklaturen. Dette betyder, at beskrivelsen skal være korrekt. Såfremt varebeskrivelsen imidlertid afviger fra den korrekte beskrivelse, medfører dette ikke nødvendigvis, at den angivne forsendelse ikke er omfattet af udførselsangivelsen. Dette er i hvert fald tilfældet, såfremt den vare, der faktisk er indeholdt i den pågældende forsendelse, ikke er fuldstændig forskellig fra den varebeskrivelse, der er anført i udførselsangivelsen. Som Finanzgerichthof ifølge Bundesfinanzhof korrekt har anført, er dette tilfældet i den foreliggende sag. Såvel den kogte skinke, som blev angivet, som hamburgerryg er nemlig svinekød, som henhører under en og samme position, nemlig position 1602, i det harmoniserede system, og afviger kun indbyrdes i henseende til underpositioner inden for dette system. Den omstændighed, at der gælder forskellige restitutionssatser for kogt skinke og hamburgerryg, kan i hvert fald ikke begrunde en formodning om, at udførselsangivelsen ikke tillige har omfattet hamburgerryggen.
19. Den omstændighed, at den andel af hamburgerryg, der indgik i forsendelserne, med urette var angivet som kogt skinke, bør tages i betragtning i det foreliggende tilfælde, eftersom den omtvistede angivelse skal gøres til genstand for en revision i forbindelse med toldmyndighedernes ex officio-kontrol i henhold til EF-toldkodeksens artikel 78, stk. 3, og eftersom den del af eksportrestitutionen, der er blevet udbetalt med urette, kræves tilbagebetalt. Bundesfinanzhof har anført, at revisionen af angivelsen ikke er udelukket, fordi der i medfør af EF-toldkodeksens artikel 65, stk. 2, litra c), ikke længere kan tillades berigtigelse, efter at toldmyndighederne har frigivet varerne. Toldmyndighedernes kontrol og revision af udførselsangivelsen kan nemlig i henhold til kodeksens artikel 78, stk. 3, finde sted når som helst.
20. Den forelæggende ret har udtalt, at den under hensyn til dommen af 21. januar 1999 i sagen Tyskland mod Kommissionen (sag C-54/95, Sml. I, s. 35, præmis 75), som Hauptzollamt har henvist til, ikke ganske kan udelukke tvivl med hensyn til, om dens ræsonnement er korrekt. Såfremt den regel, der er angivet i nævnte doms præmis 75, anvendes på tvisten i hovedsagen, betyder det, at Gouralnik i det foreliggende tilfælde ikke har et krav på betaling af eksportrestitution på grundlag af den restitutionssats, der gælder for hamburgerryg, såfremt den fejlagtige angivelse kan tilregnes selskabet.
21. Det er imidlertid den forelæggende rets opfattelse, at det af de betragtninger, der er anført i nævnte doms præmis 75, kan udledes, at denne regel alene gælder, såfremt angivelsen hverken er blevet berigtiget af modtageren af eksportrestitution eller af toldmyndighederne. Da toldmyndighederne imidlertid i hovedsagen foretog en revision af angivelsen som omhandlet i EF-toldkodeksens artikel 78, hvorved sammensætningen af de forsendelser, der var angivet til udførsel, blev fastslået, nærer retten tvivl om, hvorvidt det i det foreliggende tilfælde er foreneligt med fællesskabsretten at meddele et fuldstændigt afslag på eksportrestitution for hamburgerryggen. Denne tvivl forstærkes yderligere af, at der i bestemmelsen i artikel 11 i forordning nr. 3665/87 er fastsat en sanktionsordning for tilfælde, hvor en eksportør har ansøgt om en restitution, der er større end den, vedkommende har ret til. Denne ordning kan også dække tilfælde som det foreliggende, i hvert fald for så vidt angår afgørelsen om restitutioner af 25. august 1995, uden at der fuldstændig skal nægtes eksportrestitution for ukorrekt angivne varer.
22. Bundesfinanzhof finder således, at følgende spørgsmål skal forelægges Domstolen:
»1) Består der i det mindste et krav på eksportrestitution i henhold til den sats, der finder anvendelse på det faktisk udførte produkt, når det i forbindelse med en toldkontrol konstateres, at den angivne og udførte forsendelse ikke udelukkende består af den angivne vare, men i et vist omfang indeholder en anden vare, for hvilken der gælder en lavere restitutionssats?
2) Er det af væsentlig betydning, såfremt den ukorrekt angivne vare er en vare, der ligner den, der faktisk er angivet?
3) Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende: Efter hvilke kriterier skal det afgøres, hvorvidt også ukorrekt angivne varer er omfattet af angivelsen?«
De præjudicielle spørgsmål
Parternes indlæg
23. […]
24. […]
25. […]
26. […]
27. […]
28. [Kommissionen] har ligeledes anført, at EF-toldkodeksens artikel 78 finder anvendelse, og at toldmyndighederne i henhold t il denne bestemmelse kan revidere angivelsen for så vidt angår uretmæssigt udbetalte restitutioner, men at toldmyndighederne i mangel af yderligere retsgrundlag ikke kan pålægge sanktioner som inddragelse af al restitution for de omhandlede varer.
29. Kommissionen har endvidere gjort proportionalitetsbetragtninger gældende og har anført, at et fuldstændigt afslag på at yde restitution i tilfælde af ukorrekte oplysninger ikke forekommer nødvendigt for at opnå det formål, der konkret forfølges, nemlig at forhindre svig. Efter Kommissionens opfattelse bør der snarere, ligesom i forordning nr. 2945/94, fastsættes sanktioner i forhold til det for meget udbetalte beløb og graden af den culpa, som eventuelt er udvist.
30.
Ifølge Kommissionen er denne fortolkning i overensstemmelse med Domstolens praksis med hensyn til eksportrestitutioner. […]
31. […]
32. […]
Domstolens svar
33. Da Domstolen er af den opfattelse, at svarene på spørgsmålene ikke giver anledning til nogen rimelig tvivl, har den i henhold til procesreglementets artikel 104, stk. 3, underrettet den forelæggende ret om, at den vil træffe afgørelse ved begrundet kendelse, og givet de parter eller andre, der er nævnt i artikel 23 i statutten for Domstolen, lejlighed til at fremkomme med deres eventuelle bemærkninger hertil.
34. […]
35. Den forelæggende rets argumentation, som er gengivet i denne kendelses præmis 18-21, er afgørende for besvarelsen af de præjudicielle spørgsmål. Den bestyrkes af Kommissionens indlæg for Domstolen.
36. Hvad angår præmis 75 i dommen i sagen Tyskland mod Kommissionen skal den fortolkes på baggrund af omstændighederne i den sag, den vedrører, og den kan ikke anvendes på omstændighederne i hovedsagen. Det bemærkes, at Domstolen i samme doms præmis 77 fastslog, at en hensyntagen til de foretagne udbetalinger til den sats, der gælder for slagtekvæg, kun ville være mulig, hvis toldangivelserne for udførslen af racerene avlsdyr efterfølgende var blevet berigtiget ved fremlæggelsen af de dokumenter, der er foreskrevet i fællesskabsreglerne for udførsel af slagtekvæg (veterinærcertifikater, transportdokumenter og tolddokumenter fra importlandet osv.). Der var tilsyneladende heller ikke blevet foretaget en revision af toldangivelserne i henhold til EF-toldkodeksens artikel 78, mens spørgsmålet om en sådan revision ifølge den forelæggende ret er blevet rejst i hovedsagen.
37. De forelagte spørgsmål skal herefter besvares således:
– Hvad angår restitutioner, som der er ansøgt om før den 1. april 1995, skal EF-toldkodeksens artikel 78, stk. 3, og artikel 3, stk. 5, litra a), i forordning nr. 3665/87 fortolkes således, at der i det mindste består et krav på eksportrestitution i henhold til den sats, der finder anvendelse på det faktisk udførte produkt, når det i forbindelse med en toldkontrol konstateres, at den angivne og udførte forsendelse ikke udelukkende består af den angivne vare, men i et vist omfang indeholder en anden vare, for hvilken der gælder en lavere restitutionssats, og toldmyndighederne har foretaget en revision af angivelsen i overensstemmelse med EF-toldkodeksens artikel 78, stk. 3.
– Det er ikke relevant for afgørelsen, hvorvidt den ukorrekt angivne vare er en vare, der ligner den, der faktisk er angivet.
– Hvad angår restitutioner, som der er ansøgt om fra og med den 1. april 1995, finder artikel 11 i forordning nr. 3665/87, som affattet ved forordning nr. 2945/94, anvendelse.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
38. […]
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser
kender
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
vedrørende de spørgsmål, der er forelagt af Bundesfinanzhof ved kendelse af 29. oktober 2002, for ret:
1) Hvad angår restitutioner, som der er ansøgt om før den 1. april 1995, skal artikel 78, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks og artikel 3, stk. 5, litra a), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter fortolkes således, at der i det mindste består et krav på eksportrestitution i henhold til den sats, der finder anvendelse på det faktisk udførte produkt, når det i forbindelse med en toldkontrol konstateres, at den angivne og udførte forsendelse ikke udelukkende består af den angivne vare, men i et vist omfang indeholder en anden vare, for hvilken der gælder en lavere restitutionssats, og toldmyndighederne har foretaget en revision af angivelsen i overensstemmelse med EF-toldkodeksens artikel 78, stk. 3.
2) Det er ikke relevant for afgørelsen, hvorvidt den ukorrekt angivne vare er en vare, der ligner den, der faktisk er angivet.
3) Hvad angår restitutioner, som der er ansøgt om fra og med den 1. april 1995, finder artikel 11 i forordning nr. 3665/87, som affattet ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2945/94 af 2. december 1994 om ændring af forordning nr. 3665/87, for så vidt angår tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb og sanktionsbeløb anvendelse i et sådant tilfælde.