61987CC0280_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
1 . Ved dom af 23 . marts 1988 frifandt Domstolen Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber under det annullationssoegsmaal, som André Hecq, der er teknisk overassistent i loenklasse B 3, havde anlagt vedroerende Kommissionens beslutning om "forflytte" ham fra sektionen "Bygninger", hvor han var leder for et hold teknikere, og placere ham som eneansvarlig for omraaderne varme og sanitet i fem nye bygninger, som Kommissionen havde overtaget eller stod for at skulle overtage ( sag 19/87 ).
2 . Naervaerende forslag til afgoerelse vedroerer det andet soegsmaal, som Hecq har anlagt, og hvorunder han paastaar annullation at "den udaterede beslutning, med uangiven ophavsmand, om at fratage ham ansvaret for varme og sanitet i Kommissionens bygning paa Square Frère Orban i Bruxelles" ( en af de fem bygninger, som han i begyndelsen af 1986 havde faaet ansvaret for ) og annullation af "den stiltiende afvisning af sagsoegerens administrative klage i henhold til tjenestemandsvedtaegtens artikel 90, stk . 2 ".
3 . Kommissionen har paa et spoergsmaal fra Domstolen oplyst, at beslutningen om at fratage Hecq ansvaret for "Orban"-bygningen blevet truffet den 27 . januar 1987 af chefen for den saerlige tjenestegren "Bygninger" inden for generaldirektoratet for Personale og Administration . Chefen for sektionen "Bygninger" gennemfoerte allerede samme dag den naevnte beslutning . Det er i oevrigt uomtvistet, at beslutningen blev meddelt sagsoegeren mundtligt .
4 . Jeg vil tillade mig at henvise til retsmoederapporten, der indeholder en mere detaljeret redegoerelse for sagens faktiske omstaendigheder . I det foelgende vil jeg hver for sig gennemgaa de tre grupper anbringender, som sagsoegeren stoetter sin annullationspaastand paa .
I - Vedroerende anbringenderne om, at princippet om aekvivalens mellem loenklasse og stilling er kraenket, og at den tjenestemand, der traf den anfaegtede beslutning, var inkompetent
5 . I vedtaegtens artikel 5, stk . 4, bestemmes, at "sammenhaengen mellem stillingsbetegnelserne og stillingsgrupperne fremgaar af oversigten i bilag I . Hver institution opstiller paa grundlag af denne oversigt ... en beskrivelse af hver stillingsbetegnelses arbejds - og kompetenceomraade ".
6 . Vedtaegtens artikel 7, stk . 1, indeholder foelgende bestemmelse : "Ansaettelsesmyndigheden skal ved udnaevnelse eller forflyttelse, idet der udelukkende tages hensyn til tjenstlige synspunkter og uden hensyntagen til statsborgerskab, ansaette den enkelte tjenestemand i en stilling i hans kategori eller tjenestegruppe, som svarer til hans loenklasse ".
7 . Sagsoegeren havde i staevningen anfoert, at "de under naervaerende sag anfaegtede retsakter foelger af de retsakter, der anfaegtes i sag 19/87 ". De haevdedes alle at vaere retsstridige af samme grund ( kraenkelse af princippet om aekvivalens mellem loenklasse og stilling ), og foelgelig skulle de i naervaerende sag anfaegtede retsakter ogsaa vaere retsstridige . Eftersom Domstolen ved dom af 23 . marts 1988 ikke gav Hecq medhold under det foerste soegsmaal, kan de beslutninger, som soegsmaalet drejede sig om, foelgelig ikke anses for retsstridige . Sagsoegeren har da ogsaa frafaldet dette anbringende under den mundtlige forhandling .
8 . Ved min videre droeftelse af sagen maa jeg imidlertid noedvendigvis tage stilling til, om den under naervaerende sag anfaegtede kommissionsbeslutning ikke i sig selv udgoer en tilsidesaettelse af de to foernaevnte bestemmelser i vedtaegten .
9 . Efter min opfattelse finder de grundsaetninger, som Domstolen lagde til grund for den foerste dom, ligeledes anvendelse med hensyn til den indskraenkning af Hecqs arbejdsopgaver, der skete den 27 . januar 1987 .
10 . I praemisserne 6 og 7 i dommen af 23 . marts 1988 bemaerkede Domstolen foelgende vedroerende anbringendet om tilsidesaettelse af tjenestemandsvedtaegtens artikler 5 og 7 :
"... det skal i den forbindelse bemaerkes, at det i Domstolens praksis er anerkendt, at Faellesskabets institutioner har et vidt skoen ved organisationen af deres tjenestegrene, alt efter de opgaver, som er overdraget dem, og - under hensyntagen til disse opgaver - ved placeringen af det personale, som de har til raadighed, dog paa den betingelse, at denne placering sker i tjenestens interesse og med respekt af stillingernes aekvivalens ( Domstolens dom af 23 . juni 1984, Lux, 69/83, Sml . s . 2447 ).
Det fremgaar af vedtaegtens artikel 5 og artikel 7, at en tjenestemand har krav paa, at det arbejde, der tildeles ham, i det hele svarer til en stilling i den loenklasse, han hierarkisk er indplaceret i . En foranstaltning til reorganisering af tjenestegrenene udgoer imidlertid ikke en tilsidesaettelse af tjenestemandens rettigheder i saa henseende, blot fordi den giver anledning til en aendring eller endog en formindskelse af en eller anden art af tjenestemandens arbejdsopgaver; hertil kraeves, at de nye opgaver i det hele ligger klart under de opgaver, der svarer til tjenestemandens loenklasse og stilling, naar henses til beskaffenheden, betydningen og omfanget af disse opgaver" ( 1 ).
11 . Den foretagne aendring med hensyn til sagsoegerens arbejdsopgaver er klart ikke tilstraekkelig dybtgaaende til, at de nye arbejdsopgaver i det hele ikke skulle stemme overens med den loenklasse som sagsoegeren hierarkisk er indplaceret i .
12 . For det foerste er foranstaltningen - der bestod i, at en bygning blev taget ud af sagsoegerens ansvarsomraade - ikke lige saa indgribende som den i sag 19/87 omhandlede aendring af hans arbejdsopgaver, og for det andet medfoerer foranstaltningen ingen aendring i det forhold, at sagsoegeren er eneansvarlig for de bygninger, der fortsat er henlagt til ham, og at han stadig kan betragtes som ansvarlig for en sektion inden for den administrative enhed, hvor han goer tjeneste . I en skrivelse, som sagsoegeren havde sendt til direktoeren for Generel Administration den 11 . marts 1986, havde sagsoegeren i oevrigt anfoert, at fire bygninger efter direktoerens og hans egen opfattelse udgjorde et maksimum, og at han med flere bygninger "ikke laengere med rimelighed ville kunne udfoere et samvittighedsfuldt og fejlfrit arbejde ".
13 . Det kan herefter laegges til grund, at de arbejdsopgaver, der saaledes stadig er henlagt til sagsoegeren, fortsat svarer til arbejdsopgaverne for en teknisk overassistent i loenklasse B 2 eller B 3, saaledes som disse beskrives i Kommissionens beslutning om stillingsbeskrivelserne for stillingsbetegnelserne i vedtaegtens artikel 5, stk . 4, ( 2 ), samt at sagsoegerens tjenesteretlige stilling ikke er blevet skadet .
14 . Under den mundtlige forhandling fremsatte sagsoegeren imidlertid et nyt anbringende, som han har betegnet som et "ex officio-anbringende", nemlig at den person, der traf den kritiserede beslutning, ikke havde kompetence hertil . Hecq kunne alene vaere frataget ansvaret for en bygning af direktoeren for Generel Administration, men ikke af chefen for den saerlige tjenestegren, hvor Hecq goer tjeneste .
15 . Jeg skal hertil fremsaette tre bemaerkninger . For det foerste kan Domstolen efter min mening ex officio kun rejse spoergsmaal vedroerende sin egen eventuelle inkompetence eller inkompetence hos den institution, som har udstedt den omtvistede akt . I naervaerende sag kan der dog ikke rejses tvivl med hensyn til Kommissionens kompetence til som institution at organisere sine tjenestegrene .
16 . For det andet indebaerer de normale befoejelser for en kontorchef eller en chef for en saerlig tjenestegren - efter min mening - at chefen har befoejelse til at fordele det arbejde, som en saadan administrativ enhed skal udfoere, mellem sine forskellige medarbejdere . Domstolens dom i Albertini og Montagnani-sagen ( dom af 17 . maj 1984, sag 338/82, jfr . Sml . s . 2144 og 2145 ) drejede sig ogsaa om en tjenestlig meddelelse fra en kontorchef . Domstolen fastslog, at en saadan meddelelse hoerte til den administrative ledelses normale befoejelser, forudsat at den paagaeldende sagsoegers tjenesteretlige stilling ikke var blevet skadet . Som naevnt er denne betingelse opfyldt i naervaerende sag .
17 . Endelig kan den omstaendighed, at beslutningen i forbindelse med omlaegningen af arbejdsopgaver, som sag 19/87 drejede sig om, blev truffet af direktoeren, ikke anfoeres til stoette for det modsatte synspunkt . Efter min mening finder princippet om parallelitet med hensyn til den formelle procedure kun anvendelse, saafremt en tidligere beslutning, der er truffet hoejere i hierarkiet, skal tilbagekaldes . I naervaerende sag er der alene tale om en delvis indskraenkning af arbejdsopgaverne, som direktoeren allerede tidligere havde overvejet som mulig paa et senere tidspunkt .
18 . Af alle disse grunde kunne chefen for den saerlige tjenestegren med foeje traeffe den omtalte beslutning, og anbringendet herom skal derfor afvises .
II - Anbringendet om tilsidesaettelse af tjenestens interesse og om den manglende angivelse af begrundelse i den omtvistede beslutning
19 . Sagsoegeren har indfoert, at tjenestemandsvedtaegtens artikel 7, stk . 1, afsnit 1, er blevet tilsidesat, idet den anfaegtede beslutning savner enhver begrundelse i tjenestlige hensyn . Det er i oevrigt umuligt at fastslaa beslutningens egentlige genstand, idet den som stiltiende ikke angav nogen begrundelse . Enhver forvaltningsakt, der indebaerer et klagepunkt overfor en tjenestemand, skal i henhold til vedtaegtens artikel 25 begrundes .
20 . Jeg skal foerst tage stilling til spoergsmaalet om begrundelsen .
21 . Vedtaegtens artikel 25, stk . 2, indeholder foelgende bestemmelse :
"Enhver afgoerelse, der traeffes i henhold til denne vedtaegt om en bestemt person, skal straks meddeles den paagaeldende tjenestemand skriftligt . Enhver afgoerelse, der indebaerer et klagepunkt, skal begrundes ."
22 . For saa vidt angaar det forhold, at beslutningen ikke blev meddelt skriftligt, skal jeg anfoere, at Domstolen i en fast praksis har statueret, at
"da meddelelsen foerst skal gives, efter at afgoerelsen er truffet, og den derfor ikke har nogen indflydelse paa afgoerelsens indhold, kan denne overtraedelse ... ikke medfoere annullation af den anfaegtede afgoerelse" ( jfr . navnlig dom af 29 . oktober 1981, sag 125/80, Arning mod Kommissionen, Sml . s . 2539, 2552, praemis 9 ).
23 . For det andet er den omtvistede foranstaltning hverken en forflyttelse ( hvorved en tjenestemand overfoeres til en ledig stilling ) eller en omplacering ( hvorved en tjenestemand overfoeres sammen med sin stilling fra én administrativ enhed til en anden ). Der er ganske enkelt tale om en delvis omfordeling af arbejdsopgaverne inden for en administrativ enhed . Som netop anfoert i forbindelse med det foerste anbringende, kraenker foranstaltningen ikke tjenestemandens vedtaegtsmaessige rettigheder og tilsidesaetter heller ikke princippet om overensstemmelse mellem en tjenestemands loenklasse og den stilling, hvori han er placeret .
24 . Domstolen har saaledes - nemlig i praemis 46 i den tidligere naevnte dom i sagen Albertini og Montagnani mod Kommissionen - udtalt, at
"... en foranstaltning vedroerende intern organisation, som ikke kan skade de paagaeldendes tjenesteretlige stilling eller kraenke princippet om et passende forhold mellem tjenestemaendenes loenklasse og det arbejde, de saettes til at udfoere, (( kan )) ikke ... anses for en akt, der indeholder et klagepunkt, jfr . vedtaegtens artikel 25, der som saadan skal begrundes af den administrative myndighed . ... Fordelingen af arbejdsopgaverne mellem tjenestemaendene under hensyntagen til deres saerlige kvalifikationer og under overholdelse af ovennaevnte princip er omfattet af den kompetence, der normalt tillaegges den overordnede myndighed i interne spoergsmaal; foranstaltninger paa dette omraade kraever ikke en saerlig begrundelse ."
25 . Sagsoegerens anbringende om, at der alligevel foreligger en beslutning, der indeholder et klagepunkt, allerede fordi Kommissionen afgav et skriftligt svar paa hans klage og herved gik ind paa sagens realitet, kan heller ikke tiltraedes . Enhver retsakt skal nemlig bedoemmes paa grundlag af sit virkelige indhold .
26 . Jeg kan saaledes konkludere, at anbringendet om begrundelsesmangel maa afvises .
27 . Hertil kommer, at en foranstaltning, der ikke indeholder et klagepunkt, og derfor "ikke kraever en saerlig begrundelse" ( som det udtrykkes i Albertini og Montagnani-dommen ), saa at sige formodes at vaere truffet i tjenestens interesse . Under den mundtlige forhandling bekraeftede sagsoegeren i oevrigt, at han ikke betragter den omtvistede beslutning som en skjult disciplinaer sanktion .
28 . Anbringendet om, at princippet om tjenestens interesse skal vaere tilsidesat, kan saaledes heller ikke laegges til grund, og det andet anbringende maa i det hele forkastes .
III - Anbringendet om tilsidesaettelse af det almindelige princip om god forvaltningsskik og af administrationens bistandspligt over for institutionens tjenestemaend
29 . Sagsoegeren kritiserer, at han ikke blev hoert af ansaettelsesmyndigheden, og at beslutningen derfor blev truffet uden at tage hensyn til hans interesser .
30 . Vedroerende dette anbringende bemaerkes, at under kontakterne mellem sagsoegeren og direktoeren for Generel Administration den 21 . februar, den 5 . marts og den 20 . marts 1986 udtrykte sidstnaevnte oenske om kun at have ansvaret for fire bygninger . Der havde dog fortsat vaeret tale om fem bygninger, men direktoeren havde i skrivelserne af 5 . marts og 24 . marts 1986 anfoert, at det var blevet aftalt, at Hecq' s arbejdsbyrde skulle vurderes, efterhaanden som lejemaalene vedroerende de nye bygninger blev overtaget, og om fornoedent aendres .
31 . Hecq kunne saaledes ikke vaere uvidende om, at omfanget af hans arbejdsopgaver ikke var blevet endeligt fastlagt, og at det muligvis ville blive aendret . Administrationen kunne endog mene, at sagsoegeren snarere stillede sig positivt med hensyn til en begraensning af det antal ejendomme, som han var ansvarlig for . Denne begraensning kunne under ingen omstaendigheder vaere noget uforudseligt og uforklarligt i forhold til sagsoegeren .
32 . Jeg skal endelig - ligesom Domstolen i praemis 20 i den foerste Hecq-dom - bemaerke, at det
"foelger ... af Domstolens faste praksis, at Faellesskabets institutioners administration, selv om vedtaegten indeholder praecise garantier for tjenestemaendenes vedtaegtsmaessige rettigheder, ikke er forpligtet til at indhente udtalelse fra hver enkelt tjenestemand, hvis forhold i tjenesten kan blive beroert af reorganiseringsforanstaltninger ".
33 . Foelgelig kan heller ikke det tredje anbringende tiltraedes . Sagsoegte vil herefter i det hele vaere at frifinde .
34 . Vedroerende sagsomkostningerne foreslaar jeg Domstolen at anvende procesreglementets artikel 70 .
(*) Oversat fra fransk .
( 1 ) Dom af 23 . marts 1988, A . Hecq mod Kommissionen, Sml . s . 1681 .
( 2 ) Beslutning af 28 . maj 1973, med senere aendringer, offentliggjort i Personaleposten, administrative meddelelser, nr . 373 af 9 . juli 1982 .