61982CJ0008_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 8 . oktober 1981, indgaaet til Domstolen den 8 . januar 1982, har Verwaltungsgericht Frankfurt am Main i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt fire praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen og eventuelt gyldigheden af Raadets forordning nr . 1358/77 af 20 . juni 1977 om fastlaeggelse af almindelige regler for udligning af lageromkostninger, for saa vidt angaar sukker ( EFT L 156, s . 4 ) og Kommissionens forordning nr . 1998/78 af 18 . august 1978 om gennemfoerelsesbestemmelser til ordningen med udligning af lageromkostninger for sukker ( EFT L 231, s . 5 ), under henvisning til forbudet mod forskelsbehandling i traktatens artikel 40, stk . 3, 2 . afsnit .
2 Disse spoergsmaal var blevet rejst under en sag mellem virksomheden Hans-Otto Wagner GmbH Agrarhandel og det tyske interventionsorgan Bundesanstalt fuer Landwirtschaftliche Marktordnung ( BALM ).
3 Raadets forordning nr . 3330/74 af 19 . december 1974 om den faelles markedsordning for sukker ( EFT L 359, s . 1 ) bestemmer i artikel 8, at medlemsstaterne med et fast beloeb skal refundere lageromkostningerne for visse former for sukker, som forarbejdes paa grundlag af sukkerroer eller sukkerroer hoestet inden for Faellesskabet . Forordning nr . 1358/77, som erstatter Raadets forordning nr . 750/68 af 18 . juni 1968 ( EFT 1968 I, s . 125 ), bestemmer i artikel 3,
stk . 1, at der ydes refusion for sukker, der er anbragt paa et lager, som er godkendt af den medlemsstat, paa hvis omraade lageret ligger . Artikel 3, stk . 2, bestemmer, at under saerlige omstaendigheder kan der i overensstemmelse med den fremgangsmaade, der er fastsat i artikel 36 i forordning nr . 3330/74 ( den saakaldte forvaltningskomité-procedure ) traeffes saerlige foranstaltninger for sukker, der er under transport i begyndelsen af den i artikel 4, stk . 2, omhandlede periode .
4 Artikel 4, stk . 1, bestemmer, at beregningen af refusionen sker paa grundlag af maanedlige opgoerelser over de oplagrede maengder . Artikel 4, stk . 2, bestemmer, at den maengde, der indgaar i beregningen, svarer til det aritmetiske gennemsnit af de maengder, der var paa lager ved begyndelsen og afslutningen af den paagaeldende maaned .
5 Artikel 10 i forordning nr . 1998/78 bestemmer :
»1 . Lageromkostningerne refunderes for roersukker, der hidroerer fra de franske oversoeiske departementer, og som den foerste dag i en maaned kl . 0.00 befinder sig under soetransport, og som oplagres paa et godkendt lager ved ankomsten .
2 . For det i stk . 1 naevnte sukker begraenses refusionen dog til et tidsrum, der svarer til tre fjerdedele af en maaned.«
6 Artikel 11 i samme forordning bestemmer :
»1 . Naar raasukker eller hvidt sukker, der kommer fra et godkendt lager i en medlemsstat, er under anden transport end den i artikel 10 omhandlede den foerste dag i en maaned kl . 0.00 og ved ankomsten oplagres i et andet godkendt lager i samme medlemsstat, indroemmes der refusion af lageromkostningerne .
2 . Ved beregningen af den maengde, for hvilken der ydes refusion af lageromkostningerne i overensstemmelse med artikel 4, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1358/77, anses det i stk . 1 omhandlede sukker paa én gang som stadig vaerende opbevaret paa afgangslageret kl . 24.00 den sidste dag i en maaned og som allerede vaerende opbevaret paa ankomstlageret kl . 0.00 den foerste dag i den foelgende maaned.«
7 Sagsoegeren i hovedsagen ansoegte om refusion af sine lageromkostninger for nogle sukkerpartier, der var koebt hos en virksomhed i Frankrig, og som var under transport fra et godkendt lager i Frankrig til et godkendt lager i Forbundsrepublikken Tyskland den sidste dag i den paagaeldende maaned . Den kompetente tyske myndighed ( BALM ) afslog ansoegningen med den begrundelse, at det ifoelge artikel 11 i forordning nr . 1998/78 kun er varer, der er under transport mellem godkendte lagre i samme medlemsstat, der kan komme i betragtning .
8 Sagen blev indbragt for Verwaltungsgericht Frankfurt am Main, der fandt, at refusionen i henhold til forordning nr . 1358/77 kun skulle ydes for sukker, der er unddraget markedet, paa betingelser der kan sammenlignes med dem, der gaelder for statslig oplagring . Retten forelagde derfor Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
»1 . Opfylder sukker, der er under transport fra et lager, som er godkendt efter artikel 3, stk . 1, 1 . punktum, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1358/77 af 20 . 6 . 1977 om fastlaeggelse af almindelige regler for udligning af lageromkostninger for saa vidt angaar sukker samt om ophaevelse af forordning ( EOEF ) nr . 750/68 ( EFT L 156 af 25 . 6 . 1977, s . 4 ), til et andet godkendt lager, ogsaa betingelsen i naevnte bestemmelse om, at det skal vaere ' anbragt paa et lager ', selv om de to lagre befinder sig i forskellige medlemsstater?
2 . I benaegtende fald :
Kraever det generelle forbud mod vilkaarlig behandling eller forbudet mod forskelsbehandling i EOEF-traktatens artikel 40, stk . 3, 2 . afs ., at der ydes den forfordelte erhvervsdrivende den samme refusion i hvert fald lige saa laenge, som refusion retsstridigt ydes den erhvervsdrivende, der herved stilles gunstigere?
3 . I bekraeftende fald :
Er den saerlige regel i artikel 11, stk . 1, i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1998/78 af 18 . 8 . 1978 om gennemfoerelsesbestemmelser til ordningen med udligning af lageromkostninger for sukker ( EFT L 231 af 23 . 8 . 1978, s . 5 ) omfattet af bemyndigelsen i artikel 3, stk . 2, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1358/77 af 20 . 6 . 1977?
4 . I benaegtende fald :
Er den herefter retsstridige begunstigelse af transport mellem godkendte lagre i samme medlemsstat i forhold til transport mellem godkendte lagre i forskellige medlemsstater, enten en forskelsbehandling, der er forbudt efter EOEF-traktatens artikel 40, stk . 3, 2 . afs ., eller i hvert fald i strid med det generelle forbud mod vilkaarlig behandling, som gaelder ifoelge almindelige retsprincipper?«
9 Det foerste spoergsmaal vedroerer problemet, om sukker, der er under transport mellem et godkendt lager og et andet godkendt lager, opfylder betingelsen i artikel 3, stk . 1, i forordning nr . 1358/77 om anbringelse paa et lager . Sagsoegeren i hovedsagen har gjort gaeldende, at artikel 11, stk . 1, i Kommissionens forordning nr . 1998/78 ikke kan vaere baseret paa artikel 3, stk . 2, i Raadets forordning . Denne bestemmelse danner grundlag for artikel 10 i Kommissionens forordning, der vedroerer sukker hidroerende fra de franske oversoeiske departementer, og kan derfor ikke danne grundlag for artikel 11, stk . 1 . Sagsoegeren er foelgelig af den opfattelse, at sidstnaevnte bestemmelse kun er en fortolkning af artikel 3, stk . 1, i Raadets forordning, for saa vidt som sukker, der er under transport mellem godkendte lagre, principielt opfylder betingelsen om anbringelse paa et lager .
10 Det fastslaas ganske vist i den tiende betragtning til forordning nr . 1998/78, at der i henhold til artikel 3, stk . 2, i Raadets forordning under saerlige omstaendigheder kan fastsaettes saerlige bestemmelser for sukker, der er under transport i begyndelsen af en maaned ; saadanne saerlige omstaendigheder goer sig gaeldende for det raasukker, der produceres i de franske oversoeiske departementer, idet naesten intet af produktionen forbruges paa selve stedet ; den store afstand mellem disse departementer og Europa medfoerer, at transporten varer flere uger, saaledes at det i almindelighed ikke kan undgaas, at sukkeret er under transport den foerste dag i en kalendermaaned ; . . . i tilfaelde af at sukker transporteres fra et godkendt lager til et andet godkendt lager i en og samme medlemsstat, boer der, med de noedvendige aendringer, fastsaettes en ordning, der svarer til den, der gaelder for roersukker fra de franske oversoeiske departementer . Denne betragtning kan give det indtryk, at Kommissionen var af den opfattelse, at Raadets forordning kun gav den bemyndigelse til at fastsaette saerlige bestemmelser for sukker fra de franske oversoeiske departementer, og at den mente, at den burde anvende denne
bemyndigelse analogt paa sukker, der er under transport mellem to godkendte lagre .
11 En gennemgang af de tidligere forordninger viser imidlertid, at dette ikke er tilfaeldet . Raadets forordning nr . 750/68 af 18 . juni 1968 ( EFT 1968 I, s . 125 ) fastlagde de almindelige regler for udligning af lageromkostninger for sukker . Artikel 3, stk . 1, i denne forordning bestemmer, at refusionen ydes for sukkerpartier, der anbringes paa et lager, der er godkendt af den medlemsstat, paa hvis omraade lageret befinder sig . Artikel 3, andet afsnit, bestemmer, at der under saerlige omstaendigheder kan traeffes saerlige foranstaltninger, for saa vidt angaar sukker, der er under transport i begyndelsen af en maaned .
12 Sidstnaevnte bestemmelse er ganske som den tilsvarende bestemmelse i forordning nr . 1358/77 almengyldig og saetter ingen graenser for, hvilke omstaendigheder der skal betragtes som saerlige . Kommissionen har gjort brug af den i forordning nr . 442/70 af 9 . marts 1970 om gennemfoerelsesbestemmelser til ordningen med udligning af lageromkostninger for sukker ( EFT 1970 I, s . 122 ) idet den i naevnte forordnings artikel 5 har fastsat bestemmelser, der ligner bestemmelserne i artikel 10 i forordning nr . 1998/78 .
13 I betragtningerne til forordning nr . 1688/74 af 28 . juni 1974 ( EFT L 176, s . 5 ) har Kommissionen anfoert, at det for sukker, som kommer fra et godkendt lager i en medlemsstat, og som er under transport kl . 0.00 den foerste dag i en maaned, og som endvidere efter dets ankomst oplagres i et andet godkendt lager i samme medlemsstat, er passende at fastlaegge en ordning, der i vaesentlig grad svarer til den, som gaelder for roersukker hidroerende fra de franske oversoeiske departementer i medfoer af forordning nr . 442/70 . Forordningen indfoejer derfor en ny artikel 5a i forordning nr . 442/70, som i det vaesentlige har samme virkning som artikel 11, stk . 1, i forordning nr . 1998/78 .
14 Heraf fremgaar, at Kommissionen havde gjort brug af den ovenfor beskrevne bemyndigelse til de to anfoerte formaal, endog foer Raadet i forordning
nr . 1358/77 udtrykkelig havde givet den bemyndigelse til at traeffe saerlige foranstaltninger af samme karakter, hvorfor det maa fastslaas, at denne bemyndigelse ikke skal fortolkes saa restriktivt, som sagsoegeren i hovedsagen har gjort gaeldende, men saadan, at den berettiger artiklerne 10 og 11, stk . 1, i forordning nr . 1998/78 .
15 Heraf foelger, at artikel 11, stk . 1, i ovennaevnte forordning har sit retsgrundlag i artikel 3, stk . 2, i Raadets forordning, og at den ikke, som sagsoegeren i hovedsagen haevder, blot skal opfattes som en fortolkning af artikel 3, stk . 1, i Raadets forordning, i den forstand, at sukker, der er under transport mellem godkendte lagre, i princippet opfylder betingelsen om anbringelse paa et lager .
16 Det foerste spoergsmaal maa derfor besvares benaegtende og det tredje spoergsmaal bekraeftende .
17 De to andre spoergsmaal vedroerer problemet, om artikel 11, stk . 1, i forordning nr . 1998/78 udgoer en overtraedelse af forbudet mod forskelsbehandling i traktatens artikel 40, stk . 3, eller faellesskabsrettens almindelige princip om forbud mod forskelsbehandling, og i bekraeftende fald hvilke retsfoelger en saadan overtraedelse kan have .
18 Traktatens artikel 40, stk . 3, omhandler den faelles markedsordning for landbruget, herunder oplagringsordninger, og bestemmer i andet afsnit, at den faelles ordning boer udelukke enhver form for forskelsbehandling af Faellesskabets producenter eller forbrugere . Ifoelge Domstolens praksis bestaar forskelsbehandling i at behandle ensartede situationer forskelligt eller forskellige situationer ens .
19 Selv om begrebet enhedsmarked angiveligt er til hinder for, at der ydes stoette til sukker, der er under transport mellem to godkendte lagre i én medlemsstat, mens den naegtes ydet til sukker, der er under transport mellem to godkendte lagre i forskellige medlemsstater, er dette dog ikke tilfaeldet . Der
ligger objektivt begrundede kontrolhensyn til grund for forskelsbehandlingen . Raadets forordning understreger noedvendigheden af kontrol og bestemmer derfor, at udbetalingen af refusionen normalt skal foretages af den medlemsstat, paa hvis omraade det oplagrede sukker befinder sig .
20 Kommissionen har med rette anfoert, at den kontrol, som ville vaere noedvendig, hvis der skulle ydes refusion ved internationale transporter, ville medfoere uforholdsmaessigt store administrationsomkostninger . Afgangslageret og bestemmelseslageret henhoerer nemlig under forskellige administrationsgrenes kompetenceomraade . Hvis der ikke er oprettet et samarbejde med henblik paa gennemfoerelse af den noedvendige kontrol, skal den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten kontrollere, om den handlende er blevet ejer af varen, fastslaa hvornaar han er blevet ejer af den, naar han ogsaa goer krav paa refusion ved maanedens afslutning, for saa vidt angaar afgangslageret, samt kontrollere, om sukkeret var anbragt paa et godkendt lager i afgangsmedlemsstaten .
21 Det fremgaar af disse betragtninger, at situationen med hensyn til sukker, der er under transport mellem to godkendte lagre i samme medlemsstat i begyndelsen af en maaned, ikke er den samme, som naar lagrene ligger i forskellige medlemsstater . Herefter, da forskellen mellem de to situationer kan begrunde en forskelsbehandling, er denne ikke forbudt i henhold til faellesskabsretten .
22 Det andet og det fjerde spoergsmaal maa derfor besvares saaledes, at det forhold, at der ydes refusion at lageromkostninger for sukker, som i begyndelsen af en maaned er under transport mellem to godkendte lagre i samme medlemsstat, og at der ikke ydes refusion for sukker, som er under transport mellem to godkendte lagre i forskellige medlemsstater, ikke er en forskelsbehandling, der er forbudt i henhold til faellesskabsretten .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
23 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da
sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, som er forelagt den af Verwaltungsgericht Frankfurt am Main ved kendelse af 8 . oktober 1981, for ret :
1 . Sukker, som er under transport fra et godkendt lager til et andet godkendt lager, opfylder ikke betingelsen i artikel 3, stk . 1, i Raadets forordning nr . 1358/77 af 20 . juni 1977 om, at det skal vaere anbragt paa et lager .
2.Den saerlige regel i artikel 11, stk . 1, i Kommissionens forordning nr . 1998/78 af 18 . august 1978 er omfattet af bemyndigelsen i artikel 3, stk . 2, i forordning nr . 1358/77 .
3.Det forhold, at der ydes refusion af lageromkostninger for sukker, som i begyndelsen af en maaned er under transport mellem to godkendte lagre i samme medlemsstat, og at der ikke ydes refusion for sukker, som er under transport mellem to godkendte lagre i forskellige medlemsstater, er ikke en forskelsbehandling, der er forbudt i henhold til faellesskabsretten .