62023CJ0265
DOMSTOLENS DOM (Sjette Afdeling)
11. juli 2024 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – bekæmpelse af organiseret kriminalitet – rammeafgørelse 2008/841/RIA – adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol – artikel 47 og 52 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU – uforholdsmæssigt lang indledende fase af straffesagen – væsentlige, men afhjælpelige tilsidesættelser af procedureregler, som anklageskriftet er behæftet med – tiltaltes ret til indstilling af den straffesag, der er indledt mod den pågældende«
I sag C-265/23 [Volieva] (
i
),
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Okrazjen sad – Sliven (den regionale domstol i Sliven, Bulgarien) ved afgørelse af 12. april 2023, indgået til Domstolen den 25. april 2023, i straffesagen mod
DM,
AV,
WO,
AQ,
procesdeltager:
Okrazjna prokuratura – Sliven,
har
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, T. von Danwitz, Domstolens vicepræsident, L. Bay Larsen (refererende dommer), som fungerende dommer i Sjette Afdeling, og dommer P.G. Xuereb,
generaladvokat: P. Pikamäe,
justitssekretær: A. Calot Escobar,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
DM ved KS og ZY,
–
Europa-Kommissionen ved M. Wasmeier og I. Zaloguin, som befuldmægtigede,
og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 4 i Rådets rammeafgørelse 2008/841/RIA af 24. oktober 2008 om bekæmpelse af organiseret kriminalitet (EUT 2008, L 300, s. 42), sammenholdt med artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU og artikel 47 og 52 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«).
2
Anmodningen er blevet indgivet i forbindelse med en straffesag mod DM og andre fysiske personer for deltagelse i en organiseret kriminel gruppe og korruption.
Retsforskrifter
EU-retten
3
Artikel 4 i rammeafgørelse 2008/841 med overskriften »Særlige omstændigheder« bestemmer:
»Hver medlemsstat kan træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de straffe, der er omhandlet i artikel 3, kan nedsættes, eller at gerningsmanden kan fritages for straf, hvis han f.eks.:
a)
opgiver sin kriminelle virksomhed og
b)
giver de administrative eller retslige myndigheder oplysninger, som de ikke kunne have skaffet sig på anden vis, og som hjælper dem med:
i)
at forebygge, begrænse eller bringe virkningerne af den strafbare handling til ophør
ii)
at identificere eller retsforfølge de andre gerningsmænd
iii)
at fremskaffe bevismateriale
iv)
at fratage den kriminelle organisation ulovlige ressourcer eller udbyttet af dens kriminelle virksomhed, eller
v)
at forhindre, at andre af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 2, bliver begået.«
Bulgarsk ret
4
I den affattelse, der var gældende fra den 29. april 2006 til den 28. maj 2010, fastsatte artikel 334, stk. 4, i Nakazatelno protsesualen kodeks (strafferetsplejeloven, herefter »NPK«) med overskriften »Appeldomstolens beføjelser«, at appeldomstolen kunne ophæve dommen og indstille straffesagen, bl.a. når retten i første instans ikke havde udøvet sine beføjelser i henhold til NPK’s artikel 369, stk. 4.
5
NPK’s artikel 368 med overskriften »Anmodning fra den tiltalte til retten« i den affattelse, der var gældende fra den 29. april 2006 til den 28. maj 2010, havde følgende ordlyd:
»(1)
Hvis der er gået mere end to år, siden der blev rejst tiltale mod en person for en alvorlig strafbar handling i forbindelse med efterforskningen, og hvis der i andre tilfælde er gået mere end et år, kan tiltalte anmode om, at sagen behandles af retten.
(2)
I de i stk. 1 omhandlede tilfælde indgiver den tiltalte en anmodning til den kompetente ret i første instans, som behandler sagen uden ophold.«
6
NPK’s artikel 369 med overskriften »Sagens behandling« bestemte følgende i den affattelse, der var gældende fra den 29. april 2006 til den 28. maj 2010:
»(1)
Retten træffer ved en enkelt dommer afgørelse om anmodningen inden for syv dage, og hvis den konstaterer, at betingelserne i artikel 368, stk. 1, er opfyldt, hjemviser den sagen til anklagemyndigheden og giver denne mulighed for at forelægge den for retten til prøvelse inden for en frist på to måneder ved at indgive et anklageskrift eller et forslag om at fritage gerningsmanden for strafansvar og pålægge vedkommende en administrativ sanktion, for at indgå en tilståelsesaftale eller for at indstille straffesagen og underrette retten herom.
(2)
Hvis anklagemyndigheden ved udløbet af fristen på to måneder ikke har udøvet de beføjelser, der er tillagt den i henhold til stk. 1, eller hvis retten ikke har godkendt tilståelsesaftalen, behandler retten ved en enkelt dommer sagen og indstiller straffesagen ved kendelse afsagt for lukkede døre. Efter afsigelsen af kendelsen fortsætter straffesagen mod medgerningsmændene og vedrørende de øvrige lovovertrædelser, som den tiltalte er tiltalt for.
(3)
Hvis anklagemyndigheden har udøvet sine beføjelser i henhold til stk. 1, men væsentlige tilsidesættelser af procedurereglerne er blevet begået i forbindelse med efterforskningen, indstiller retten ved en enkelt dommer sagen for lukkede døre og hjemviser sagen til anklagemyndigheden med henblik på, at denne afhjælper tilsidesættelserne, og sagen indbringes for retten inden for en måned.
(4)
Hvis anklagemyndigheden ikke indbringer sagen for retten inden for den frist, der er omhandlet i stk. 3, hvis den væsentlige tilsidesættelse af procedurereglerne ikke afhjælpes, eller hvis der begås yderligere tilsidesættelser, indstiller retten ved en enkelt dommer ved kendelse straffesagen for lukkede døre.
(5)
De i stk. 2 og 4 omhandlede retsafgørelser er endelige.«
7
Med virkning fra den 28. maj 2010 ophævede den bulgarske lovgiver i NPK’s artikel 334, stk. 4, appeldomstolens mulighed for at ophæve dommen og indstille straffesagen, hvis retten i første instans ikke havde udøvet sine beføjelser i henhold til denne lovs artikel 369, stk. 4. Den nationale lovgiver ophævede ligeledes bestemmelserne i den nævnte lovs kapitel 26, dvs. lovens artikel 368 og 369, idet det blev præciseret, at allerede verserende sager ville blive indstillet på den tidligere fastsatte måde.
8
I den affattelse, der var gældende fra den 13. august 2013 til den 5. november 2017, bestemte NPK’s artikel 334, stk. 4, på samme måde som i den affattelse, der var gældende fra den 29. april 2006 til den 28. maj 2010, på ny, at appeldomstolen kunne ophæve dommen og indstille straffesagen, bl.a. når retten i første instans ikke havde udøvet sine beføjelser i henhold til NPK’s artikel 369, stk. 4.
9
I den affattelse, der var gældende fra den 13. august 2013 til den 5. november 2017, indeholdt NPK også et kapitel 26, som indeholdt lovens artikel 368 og 369. Den første artikel var affattet med samme ordlyd som i den affattelse af loven, der var gældende fra den 29. april 2006 til den 28. maj 2010. Det samme gjorde sig gældende for lovens artikel 369, idet alene den i sidstnævnte artikels stk. 1 fastsatte frist blev forlænget til tre måneder i stedet for to.
10
I den affattelse, der har været gældende fra den 5. november 2017, fastsætter NPK’s artikel 334, stk. 4, ikke længere, at appeldomstolen kan ophæve dommen og indstille straffesagen, hvis de væsentlige tilsidesættelser af procedurereglerne ikke er blevet afhjulpet ved retten i første instans, eller hvis der er begået nye tilsidesættelser.
11
NPK’s artikel 368 med overskriften »Fremskyndelse af efterforskningen« har følgende ordlyd i den affattelse, der har været gældende fra den 5. november 2017:
»(1)
Hvis der er gået mere end to år, siden der blev rejst tiltale mod en person for en alvorlig strafbar handling i forbindelse med efterforskningen, og hvis der i andre tilfælde er gået mere end seks måneder, kan tiltalte, offeret eller den skadelidte juridiske person anmode om, at efterforskningen af sagen fremskyndes. Disse frister omfatter ikke det tidsrum, hvori sagen verserer for retten eller er blevet udsat i medfør af artikel 25.
(2)
Den i stk. 1 omhandlede anmodning indgives via anklagemyndigheden, som videresender sagen til retten uden ophold.
(3)
Retten træffer ved en enkelt dommer afgørelse for lukkede døre inden for en frist på 15 dage.«
12
NPK’s artikel 369 med overskriften »Rettens afgørelse. Foranstaltninger til fremskyndelse af straffesagen« bestemmer følgende i den affattelse, der har været gældende fra den 5. november 2017:
»(1)
Retten træffer afgørelse på grundlag af en vurdering af sagens faktiske og retlige kompleksitet, eventuelle forsinkelser i forbindelse med udførelsen af foranstaltningerne til indsamling, kontrol og vurdering af beviser og bevismidler samt årsagerne til disse forsinkelser.
(2)
Hvis retten konstaterer, at der foreligger en ubegrundet forsinkelse, fastsætter den en passende frist for udførelsen af foranstaltningerne. Kendelsen er endelig.
(3)
Der kan indgives nye anmodninger om fremskyndelse efter udløbet af den frist, der er omhandlet i stk. 2.«
13
I samme version af NPK er disse to sidstnævnte artikler stadig omfattet af lovens kapitel 26.
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
14
Den 5. juli 2013 blev fem personer, herunder DM, tiltalt for at have deltaget i en organiseret kriminel gruppe i henhold til artikel 321, stk. 3, i Nakazatelen Kodeks (straffeloven) og for korruption i henhold til samme lovs artikel 301, stk. 1.
15
Den 31. august 2015 indgav DM på grund af den uforholdsmæssigt lange strafferetlige efterforskning en anmodning til Spetsializiran nakazatelen sad (særlig domstol i straffesager, Bulgarien) om, at sagen skulle behandles af denne ret i overensstemmelse med bestemmelsen i NPK’s artikel 368, stk. 1, i den affattelse, der var gældende fra den 13. august 2013 til den 5. november 2017.
16
Ved kendelse af 30. september 2015 hjemviste den nævnte ret på grundlag af NPK’s artikel 369, stk. 1, i den affattelse, der var gældende fra den 13. august 2013 til den 5. november 2017, straffesagen til Spetsializirana prokuratura (særlig anklagemyndighed, Bulgarien), idet den fastsatte en frist på tre måneder til at indgive et anklageskrift, et forslag om at fritage gerningsmanden for strafansvar og pålægge vedkommende en administrativ sanktion, en tilståelsesaftale eller til at indstille straffesagen og underrette retten herom.
17
Den 8. januar 2016 indbragte den særlige anklagemyndighed sagen for Spetsializiran nakazatelen sad (særlig domstol i straffesager), idet den indgav et anklageskrift mod fire tiltalte, herunder DM, for de strafbare handlinger, der er nævnt i nærværende doms præmis 14.
18
Ved kendelse af 3. februar 2016 indstillede den refererende dommer sagen på grund af væsentlige, men afhjælpelige tilsidesættelser af procedurereglerne og hjemviste sagen til den særlige anklagemyndighed med henblik på, at denne myndighed afhjalp disse tilsidesættelser.
19
Den særlige anklagemyndighed udfærdigede et nyt anklageskrift inden for fristen på en måned og indgav dette til Spetsializiran nakazatelen sad (særlig domstol i straffesager) den 22. marts 2016.
20
Under sagen for denne ret nedlagde DM påstand om, at straffesagen mod DM blev indstillet i medfør af NPK’s artikel 369, stk. 4, tredje tilfælde, i den affattelse, der var gældende fra den 13. august 2013 til den 5. november 2017, på grund af nye tilsidesættelser af procedurereglerne begået under den strafferetlige efterforskning. Anklageskriftet var nemlig ikke blevet formuleret klart og præcist, således at tiltalte kunne forstå det, tilrettelægge sit forsvar effektivt og fremlægge relevante beviser.
21
Spetsializiran nakazatelen sad (særlig domstol i straffesager) afslog imidlertid den 27. juni 2016 denne anmodning, idet den fandt, at anklageskriftet var i overensstemmelse med de lovbestemte krav om præcision og klarhed, der er fastsat i NPK’s artikel 246.
22
Ved afgørelse af 19. november 2019 kendte Spetsializiran nakazatelen sad (særlig domstol i straffesager) DM skyldig i de strafbare handlinger, som hun var tiltalt for, og idømte hende en frihedsstraf samt en bøde og fratog hende de rettigheder, der var forbundet med hendes hverv.
23
Apelativen spetsializiran nakazatelen sad (særlig appeldomstol i straffesager, Bulgarien), ved hvilken der blev iværksat appel, ophævede ved dom af 9. november 2020 denne afgørelse i sin helhed på grund af væsentlige, men afhjælpelige tilsidesættelser af procedurereglerne, som bestod i, at anklageskriftet af 22. marts 2016 ikke var i overensstemmelse med de lovbestemte krav om klarhed og præcision, der er fastsat i NPK’s artikel 246, og hjemviste sagen til Spetsializiran nakazatelen sad (særlig domstol i straffesager).
24
Den 3. februar 2021 hjemviste sidstnævnte ret sagen til anklagemyndigheden med henblik på, at denne afhjalp de væsentlige tilsidesættelser af procedurereglerne, der var blevet begået under den strafferetlige efterforskning med hensyn til forberedelsen af anklageskriftet.
25
Den 7. juli 2022 indgav den særlige anklagemyndighed et nyt anklageskrift mod DM og de tre øvrige tiltalte.
26
Efter lovændringer og processuelle spørgsmål blev sagen i sidste ende henvist til Okrazjen sad – Sliven (den regionale domstol i Sliven, Bulgarien), som er den forelæggende ret.
27
Den forelæggende ret har anført, at fra den 5. november 2017 er muligheden for at indstille straffesagen i tilfælde af, at den strafferetlige efterforskning har strakt sig over uforholdsmæssigt lang tid, og i tilfælde af gentagne væsentlige, men afhjælpelige tilsidesættelser af procedurereglerne, blevet ophævet. Apelativen spetsializiran nakazatelen sad (særlig appeldomstol i straffesager), som ophævede afgørelsen truffet af retten i første instans den 9. november 2020, netop på grund af tilsidesættelser begået i forbindelse med udarbejdelsen af anklageskriftet af 22. marts 2016 og dette dokuments manglende overensstemmelse med de lovbestemte krav om præcision og klarhed, der er fastsat i NPK’s artikel 246, kunne således ikke indstille straffesagen mod DM.
28
Hvis retten i første instans havde foretaget en korrekt anvendelse af NPK’s artikel 369, stk. 4, tredje tilfælde, i den affattelse, der var gældende fra den 13. august 2013 til den 5. november 2017, ville straffesagen mod DM have været indstillet i 2016.
29
I denne henseende er den forelæggende ret af den opfattelse, at det, henset til praksis fra Konstitusionen sad (forfatningsdomstol, Bulgarien), hvorefter forbuddet mod lovens tilbagevirkende kraft tilsidesættes, når en ny retlig vurdering af konsekvenserne af en allerede erhvervet rettighed, om end inden for en anden retlig ramme, medfører tilbagekaldelse af rettigheder, eller når der opstår negative konsekvenser i allerede opståede situationer, er forfatningsstridigt, henset til retsstatsprincippet, at lovgiver efterfølgende pålægger negative konsekvenser for borgere, der har erhvervet rettigheder og handlet i overensstemmelse med de eksisterende retlige rammer.
30
Denne retspraksis finder anvendelse i det foreliggende tilfælde, netop på grund af de væsentlige forskelle i de relevante bestemmelser i NPK før og efter den 5. november 2017. Siden den 22. marts 2016 har DM i henhold til NPK i den affattelse, der var gældende fra den 13. august 2013 til den 5. november 2017, erhvervet ret til at få straffesagen mod hende indstillet i medfør af lovens artikel 369, stk. 4, tredje tilfælde. Det er med henblik på udøvelsen af denne ret uden betydning, at denne ret som følge af en retslig fejl først opstod næsten fem år senere på grundlag af en anden lov, som ikke regulerer verserende sager, og som derfor har negative konsekvenser for disse. Dette er nemlig, som det fremgår af ovenstående betragtninger, i strid med de forfatningsmæssige principper, der gælder i Bulgarien.
31
Ifølge den forelæggende ret har NPK’s artikel 368 og 369 i den affattelse, der var gældende fra den 13. august 2013 til den 5. november 2017, gennemført den mulighed, som medlemsstaterne i henhold til artikel 4 i rammeafgørelse 2008/841 har for at fritage gerningsmanden for straf under visse omstændigheder, i det foreliggende tilfælde på grund af manglende handling fra efterforskningsmyndighedernes side eller væsentlige tilsidesættelser af procedurereglerne begået under den strafferetlige efterforskning, når der er tale om lovovertrædelser med forbindelse til organiseret kriminalitet.
32
Efter den forelæggende rets opfattelse bevirker ordlyden af NPK’s artikel 368 og 369 i den affattelse, der har været gældende fra den 5. november 2017, for så vidt som den er væsentligt anderledes end den ordlyd, der fulgte af den tidligere affattelse af denne lov, uden at der imidlertid er fastsat overgangsbestemmelser heri for så vidt angår verserende sager, der blev indledt i henhold til den tidligere affattelse, at en tiltalt fratages muligheden for at nyde godt af den erhvervede ret til indstilling af den strafforfølgning, der er indledt mod vedkommende, hvilket er i strid med EU-retten.
33
Disse bestemmelser i NPK er i strid med artikel 4 i rammeafgørelse 2008/841, eftersom de er til hinder for anvendelsen i Bulgarien af foranstaltninger, der sikrer, at gerningsmanden til en lovovertrædelse, der er knyttet til organiseret kriminalitet, under visse omstændigheder kan fritages for straf, efter at sådanne foranstaltninger er blevet vedtaget, og tiltalte har erhvervet ret til at være omfattet heraf. De er ligeledes i strid med artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, for så vidt som de fratager personer, der er tiltalt for lovovertrædelser som omhandlet i rammeafgørelse 2008/841, det retsmiddel, som de har til rådighed, for at der kan træffes afgørelse om deres sag inden for en rimelig frist. Endelig er de i strid med chartrets artikel 52, sammenholdt med dets artikel 47, for så vidt som de begrænser anvendelsen af effektive retsmidler, der er fastsat i national ret til gennemførelse af en EU-rammeafgørelse, hvorved der rejses tvivl om den retfærdige behandling af hele straffesagen.
34
På denne baggrund har Okrazjen sad – Sliven (den regionale domstol i Sliven) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Skal [chartrets] artikel 52, sammenholdt med [dets] artikel 47 [...], samt artikel 4 i [rammeafgørelse 2008/841] og artikel 19, stk. 1, [andet afsnit], TEU, når der er tale om straffesager på grund af handlinger, der er omfattet af EU-rettens anvendelsesområde, fortolkes således, at de er til hinder for nationale bestemmelser som [de i hovedsagen omhandlede bestemmelser], som ophæver en [tiltalts] ret til indstilling af straffesagen mod den pågældende, såfremt denne ret opstod på et tidspunkt, hvor en lov, som indeholdt en sådan mulighed, var gældende, men på grund af en retsfejl først blev konstateret, efter at denne lov var ophævet?
2)
Hvilke effektive retsmidler som omhandlet i chartrets artikel 47 skal være til rådighed for en sådan [tiltalt], og navnlig, skal en national domstol indstille hele straffesagen mod en sådan [tiltalt], hvis et dommerkollegium, som tidligere behandlede sagen, undlod at gøre dette, selv om betingelserne for det i henhold til den på daværende tidspunkt gældende nationale lov var opfyldt?«
Om de præjudicielle spørgsmål
Det første spørgsmål
35
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om rammeafgørelse 2008/841, og navnlig dennes artikel 4, sammenholdt med chartrets artikel 47 og 52 samt artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national lovgivning, som under den straffesag, der er indledt mod en tiltalt, ophæver den tiltaltes ret til at få sagen indstillet, når væsentlige, men afhjælpelige tilsidesættelser af procedurereglerne, som anklageskriftet var behæftet med, ikke er blevet afhjulpet.
36
I denne henseende bemærkes, at chartrets anvendelsesområde er fastlagt i chartrets artikel 51, stk. 1, hvorefter chartrets bestemmelser for så vidt angår medlemsstaternes virke kun er rettet til medlemsstaterne, når de gennemfører EU-retten (dom af 19.11.2019, TSN og AKT, C-609/17 og C-610/17, EU:C:2019:981, præmis 42).
37
Det skal derfor efterprøves, om en sådan national lovgivning skal anses for at foretage en gennemførelse af rammeafgørelse 2008/841 som omhandlet i chartrets artikel 51, stk. 1, og om chartrets artikel 47 følgelig finder anvendelse på situationer som den i hovedsagen omhandlede (jf. analogt dom af 19.11.2019, TSN og AKT, C-609/17 og C-610/17, EU:C:2019:981, præmis 45).
38
Som det fremgår af første og tredje betragtning til rammeafgørelse 2008/841, bygger denne på en fælles tilgang til grænseoverskridende problemer såsom organiseret kriminalitet og bør dels omfatte forbrydelser, der typisk begås inden for en kriminel organisation, dels fastsætte straffe og sanktioner over for fysiske og juridiske personer, som har begået sådanne strafbare handlinger eller er ansvarlige herfor, som svarer til disse strafbare handlingers grovhed.
39
I medfør af denne rammeafgørelses artikel 2 og 3 træffer hver medlemsstat de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at bl.a. en type af handlinger i forbindelse med en kriminel organisation betragtes som strafbare handlinger, når denne handling er begået af en person, som forsætligt og med kendskab til enten formålet med den kriminelle organisation og dennes almindelige kriminelle virksomhed eller dens hensigt om at begå de pågældende strafbare handlinger aktivt deltager i organisationens kriminelle virksomhed, herunder ved at tilvejebringe oplysninger eller materielle midler, ved at rekruttere nye medlemmer og ved enhver form for finansiering af dens aktiviteter, vel vidende, at denne deltagelse vil bidrage til udførelsen af denne organisations kriminelle virksomhed. I denne henseende træffer hver medlemsstat de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at en sådan strafbar handling kan straffes med en maksimumsfrihedsstraf på mindst mellem to og fem år.
40
Hvad angår den nævnte rammeafgørelses artikel 4 bestemmer den, at hver medlemsstat kan træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de straffe, der er omhandlet i rammeafgørelsens artikel 3, kan nedsættes, eller at gerningsmanden kan fritages for straf, hvis den pågældende f.eks. opgiver sin kriminelle virksomhed og giver de administrative eller retslige myndigheder oplysninger, som de ikke kunne have skaffet sig på anden vis, og som hjælper dem med at forebygge, begrænse eller bringe virkningerne af den strafbare handling til ophør, at identificere eller retsforfølge de andre gerningsmænd, at fremskaffe bevismateriale, at fratage den kriminelle organisation ulovlige ressourcer eller udbyttet af dens kriminelle virksomhed, eller at forhindre, at andre af de strafbare handlinger, der er omhandlet i rammeafgørelsens artikel 2, bliver begået.
41
En national lovgivning, der fastsætter en tiltalts ret til, at straffesagen mod den pågældende indstilles, når væsentlige, men afhjælpelige tilsidesættelser af procedurereglerne, som anklageskriftet var behæftet med, ikke er blevet afhjulpet, er imidlertid hverken omfattet af artikel 4 i rammeafgørelse 2008/841 eller af andre bestemmelser heri. En sådan national lovgivning fastsætter nemlig, at straffesagen mod den tiltalte på visse betingelser indstilles, mens denne rammeafgørelses artikel 4 bestemmer, at medlemsstaterne kan fastsætte, at gerningsmanden på visse betingelser kan få nedsat sin straf eller kan fritages herfor.
42
Artikel 4 i rammeafgørelse 2008/841 forudsætter således, at den pågældende person er gerningsmand til den strafbare handling, og at vedkommende kan indrømmes en nedsat straf eller en straffritagelse, mens den nævnte nationale lovgivning kun vedrører en tiltalt, der på visse betingelser har ret til, at straffesagen mod den pågældende indstilles.
43
Den nationale lovgivning, der bevirker, at sidstnævnte ret ophæves, kan derfor heller ikke henhøre under artikel 4 i rammeafgørelse 2008/841 eller andre bestemmelser heri.
44
Det følger af ovenstående betragtninger, at eftersom den i hovedsagen omhandlede lovgivning ikke kan anses for at foretage en gennemførelse af rammeafgørelse 2008/841 som omhandlet i chartrets artikel 51, stk. 1, finder chartrets artikel 47, ligesom chartrets øvrige bestemmelser, ikke anvendelse på en situation som den i hovedsagen omhandlede.
45
Hvad angår artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU bemærkes, at denne bestemmelse fastsætter, at medlemsstaterne tilvejebringer den nødvendige adgang til domstolsprøvelse for at sikre en effektiv retsbeskyttelse på de områder, der er omfattet af EU-retten.
46
Inden for rammerne af en præjudiciel procedure skal der foreligge en forbindelse mellem den tvist, der er indbragt for den forelæggende ret, og de EU-retlige bestemmelser, der ønskes fortolket, således at denne fortolkning fremstår som objektivt nødvendig for den afgørelse, som den forelæggende ret skal træffe (jf. i denne retning dom af 26.3.2020, Miasto Łowicz og Prokurator Generalny, C-558/18 og C-563/18, EU:C:2020:234, præmis 47 og 48).
47
I det foreliggende tilfælde fremviser tvisten i hovedsagen, således som det fremgår af nærværende doms præmis 43 og 44, ingen forbindelse med de EU-retlige bestemmelser, der ønskes fortolket. Navnlig har denne tvist ikke nogen forbindelse med artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, som det første spørgsmål vedrører. Den forelæggende ret skal derfor ikke anvende denne bestemmelse ved afgørelsen af realiteten i den nævnte retstvist (jf. analogt dom af 26.3.2020, Miasto Łowicz og Prokurator Generalny, C-558/18 og C-563/18, EU:C:2020:234, præmis 49).
48
Henset til samtlige ovenstående betragtninger skal det første spørgsmål besvares med, at rammeafgørelse 2008/841, og navnlig dennes artikel 4, sammenholdt med chartrets artikel 47 og 52 samt artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for en national lovgivning, som under den straffesag, der er indledt mod en tiltalt, ophæver den tiltaltes ret til at få sagen indstillet, når væsentlige, men afhjælpelige tilsidesættelser af procedurereglerne, som anklageskriftet var behæftet med, ikke er blevet afhjulpet.
Det andet spørgsmål
49
Henset til besvarelsen af det første spørgsmål er det ufornødent at besvare det andet spørgsmål.
Sagsomkostninger
50
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Sjette Afdeling) for ret:
Rådets rammeafgørelse 2008/841/RIA af 24. oktober 2008 om bekæmpelse af organiseret kriminalitet, og navnlig dennes artikel 4, sammenholdt med artikel 47 og 52 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU,
skal fortolkes således, at
denne bestemmelse ikke er til hinder for en national lovgivning, som under den straffesag, der er indledt mod en tiltalt, ophæver den tiltaltes ret til at få sagen indstillet, når væsentlige, men afhjælpelige tilsidesættelser af procedurereglerne, som anklageskriftet var behæftet med, ikke er blevet afhjulpet.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: bulgarsk.
(
i
) – Den foreliggende sags navn er et vedtaget navn. Det svarer ikke til et navn på en part i sagen.