62023TJ0036
BENDROJO TEISMO (didžioji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. gegužės 14 d. (
*1
)
„Galimybė susipažinti su dokumentais – Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 – Dokumentai, susiję su tekstiniais pranešimais, kuriais pasikeitė Komisijos pirmininkė ir farmacijos įmonės Pfizer generalinis direktorius – Atsisakymas leisti susipažinti – Pareiškimo dėl dokumentų neturėjimo teisingumo prezumpcija – Įtikinamų paaiškinimų, leidžiančių nustatyti dokumentų neegzistavimo ar neturėjimo priežastis, nebuvimas – Dokumentų saugojimas – Gero administravimo principas“
Byloje T‑36/23
Matina Stevi, gyvenanti Briuselyje (Belgija),
The New York Times Company, įsteigta Niujorke (Jungtinės Valstijos),
atstovaujamos advokačių B. Kloostra ir P.‑J. Schüller,
ieškovės,
prieš
Europos Komisiją, atstovaujamą P. Stancanelli, A. Spina ir M. Burón Pérez
atsakovę,
BENDRASIS TEISMAS (didžioji kolegija),
kurį sudaro Bendrojo Teismo pirmininkas M. van der Woude, teisėjai S. Papasavvas, R. da Silva Passos, J. Svenningsen, L. Truchot, R. Mastroianni, H. Kanninen, J. Schwarcz, P. Nihoul, J. Martín y Pérez de Nanclares, G. Hesse, M. Sampol Pucurull (pranešėjas), M. Stancu, I. Nõmm ir K. Kecsmár,
posėdžio sekretorius A. Marghelis, administratorius,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį, visų pirma į 2024 m. rugsėjo 11 d. proceso organizavimo priemonę ir į šalių atsakymus, kuriuos Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2024 m. spalio 4 ir 7 d.,
įvykus 2024 m. lapkričio 15 d. posėdžiui,
priima šį
Sprendimą
1
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu ieškovės Matina Stevi ir The New York Times Company prašo panaikinti 2022 m. lapkričio 15 d. Europos Komisijos sprendimą C(2022) 8371 final, priimtą pagal 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331) įgyvendinimo taisyklių 4 straipsnį, dėl paraiškos leisti susipažinti su visais tekstiniais pranešimais, kuriais nuo 2021 m. sausio 1 d. iki 2022 m. gegužės 11 d. pasikeitė Komisijos pirmininkė ir farmacijos įmonės Pfizer generalinis direktorius (toliau – ginčijamas sprendimas).
Ginčo aplinkybės
2
2022 m. gegužės 11 d. elektroniniu laišku dienraštyje The New York Times įdarbinta žurnalistė M. Stevi, remdamasi Reglamentu Nr. 1049/2001, paprašė Komisijos leisti susipažinti su visais tekstiniais pranešimais, kuriais nuo 2021 m. sausio 1 d. iki 2022 m. gegužės 11 d. pasikeitė Komisijos pirmininkė ir farmacijos įmonės Pfizer generalinis direktorius. 2022 m. gegužės 12 d. ši paraiška užregistruota numeriu GESTDEM 2022/2678 (toliau – pirminė paraiška).
3
Negavusi Komisijos atsakymo per Reglamento Nr. 1049/2001 7 straipsnio 1 dalyje numatytą terminą, 2022 m. birželio 28 d. ieškovių atstovė, remdamasi minėto reglamento 7 straipsnio 4 dalimi, „The New York Times [Company] vardu veikiančios Matina Stevi vardu“ pateikė pirmąją kartotinę paraišką leisti susipažinti su dokumentais.
4
2022 m. liepos 20 d. raštu, skirtu M. Stevi, Komisija atsakė į pirminę paraišką ir nurodė, kad neturi dokumentų, atitinkančių minėtoje paraiškoje pateiktą aprašymą, todėl negali jos patenkinti.
5
2022 m. rugpjūčio 9 d. raštu ieškovių atstovė, remdamasi Reglamento Nr. 1049/2001 7 straipsnio 2 dalimi, „The New York Times [Company] vardu veikiančios Matina Stevi vardu“ pateikė antrą kartotinę paraišką leisti susipažinti su dokumentais (toliau – kartotinė paraiška); ją Komisija užregistravo tą pačią dieną.
6
2022 m. rugpjūčio 31 d. elektroniniu laišku Komisija pranešė M. Stevi, kad kartotinė paraiška vis dar nagrinėjama ir kad pagal Reglamento Nr. 1049/2001 8 straipsnio 2 dalį jos nagrinėjimo terminą būtina pratęsti 15 darbo dienų, t. y. iki 2022 m. rugsėjo 21 d.
7
2022 m. rugsėjo 21 d. elektroniniu laišku Komisija pranešė M. Stevi, kad kartotinės paraiškos vertinimas baigtas, tačiau jos Teisės tarnyba dar turi patvirtinti sprendimo projektą; ji taip pat užtikrino, kad kaip įmanoma greičiau pateiks atsakymą.
8
2022 m. lapkričio 16 d. Komisija persiuntė M. Stevi ginčijamą sprendimą, jame nurodė, kad neturi dokumentų, atitinkančių pirminėje paraiškoje pateiktą aprašymą, todėl negali jos patenkinti.
Šalių reikalavimai
9
Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamą sprendimą,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
10
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovių bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Dėl priimtinumo
Dėl „The New York Times Company“„locus standi“
11
Atsiliepime į ieškinį Komisija tvirtina, kad The New York Times Company neturi locus standi. Šiuo klausimu ji pažymi, kad pirminę paraišką pateikė tik M. Stevi ir kad vėlesnes kartotines paraiškas pateikė Bondine Kloostra, kuri nurodė atstovaujanti „The New York Times [Company] vardu veikiančiai [M.] Stevi“. Be to, Komisija teigia, kad M. Stevi yra vienintelė ginčijamo sprendimo adresatė.
12
Reikia pažymėti, kad ieškinys yra priimtinas tiek, kiek jį pareiškė M. Stevi, ir Komisija to neginčija. Pagal suformuotą jurisprudenciją, kai pareiškiamas vienas ieškinys, jei vienas ieškovas turi locus standi, nėra reikalo nagrinėti kitų ieškovų locus standi (šiuo klausimu žr. 2011 m. birželio 9 d. Sprendimo Comitato Venezia vuole vivere ir kt. / Komisija, C‑71/09 P, C‑73/09 P ir C‑76/09 P, EU:C:2011:368, 37 punktą ir 2013 m. gruodžio 11 d. Sprendimo Cisco Systems ir Messagenet / Komisija, T‑79/12, EU:T:2013:635, 40 punktą).
13
Taigi, kadangi M. Stevi turi locus standi dėl ginčijamo sprendimo, šį ieškinį reikia pripažinti priimtinu, nesant reikalo nagrinėti The New York Times Company„locus standi“.
Dėl ieškovių pirmą kartą dubliko priede pateiktų įrodymų priimtinumo
14
Ieškovių pateikto dubliko priede Nr. R.1 ir R.2 pateikiamos 2021 m. balandžio 25 d. M. Stevi atskirai su Komisijos pirmininke ir farmacijos įmonės Pfizer generaliniu direktoriumi surengtų pokalbių stenogramos (toliau – pokalbių stenogramos).
15
Triplike Komisija teigia, kad ieškovės nepateisino vėlavimo pateikti pokalbių stenogramas, kaip to reikalaujama pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 85 straipsnio 2 dalį, todėl šios stenogramos yra nepriimtinos. Komisija patikslina, kad šie įrodymai jau egzistavo ieškinio pareiškimo dieną, todėl galėjo būti nesunkiai pateikti jo priede.
16
Pagal Procedūros reglamento 85 straipsnio 1 dalį įrodymai ir pasiūlymai pateikti įrodymų pateikiami pirmą kartą pasikeičiant pareiškimais. Pagal šio Procedūros reglamento 85 straipsnio 2 dalį dublike arba triplike pagrindinės šalys gali papildomai pateikti įrodymų ar pasiūlymų pateikti įrodymų, kad pagrįstų savo argumentus, su sąlyga, kad vėlavimas juos pateikti yra pagrįstas.
17
Reikia pažymėti, kad M. Stevi su Komisijos pirmininke ir farmacijos įmonės Pfizer generaliniu direktoriumi kalbėjo 2021 m. balandžio 25 d., t. y. beveik prieš dvejus metus iki ieškovių ieškinio pareiškimo dienos. Taigi ieškovės galėjo stenografuoti minėtus pokalbius ir pateikti jų stenogramas Bendrajame Teisme jau pareikšdamos ieškinį.
18
Vadinasi, reikia išnagrinėti, ar nagrinėjamu atveju vėlavimas pateikti pokalbių stenogramas buvo pagrįstas pagal Procedūros reglamento 85 straipsnio 2 dalį.
19
Šiuo klausimu dubliko 3 puslapyje esančioje 2 išnašoje ieškovės nurodo, kad ieškinyje Komisijos pirmininkei klaidingai priskirti farmacijos įmonės Pfizer generalinio direktoriaus pareiškimai ir kad, siekiant išvengti bet kokios painiavos, pokalbių stenogramos Bendrajam Teismui pateikiamos dubliko priede. Be to, atsakydamos į rašytinį Bendrojo Teismo klausimą, užduotą taikant proceso organizavimo priemonę, ieškovės tvirtina, kad nors ieškinio pareiškimo dieną iš tikrųjų turėjo pokalbių įrašus, vis dėlto šiuos pokalbius jos stenografavo tik tada, kai pateikė dubliką, kad išsklaidytų bet kokias abejones dėl asmens, padariusio aptariamus pareiškimus, tapatybės.
20
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, šios bylos aplinkybėmis darytina išvada, kad pavėluotas prie dubliko pridėtų pokalbių stenogramų pateikimas yra pagrįstas, todėl šie įrodymai turi būti pripažinti priimtinais, kaip tai suprantama pagal Procedūros reglamento 85 straipsnio 2 dalį.
Dėl esmės
21
Grįsdamos savo ieškinį ieškovės nurodo tris pagrindus, grindžiamus, pirma, Reglamento Nr. 1049/2001 3 straipsnio a punkto ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 11 straipsnio pažeidimu, antra, Reglamento Nr. 1049/2001 2 straipsnio 3 dalies pažeidimu ir, trečia, gero administravimo principo pažeidimu.
22
Bendrasis Teismas mano, kad pirmiausia reikia išnagrinėti trečiąjį pagrindą.
23
Pateikdamos trečiąjį pagrindą ieškovės iš esmės ginčija Komisijos atsisakymo atskleisti prašomus dokumentus teisėtumą.
24
Grįsdamos šį pagrindą ieškovės Komisijai priekaištauja, kad ši pažeidė gero administravimo principą, nes atsisakydama patenkinti jų paraiškas leisti susipažinti su dokumentais rėmėsi tik tuo, kad prašomi dokumentai neegzistuoja, tačiau nepateikė jokio paaiškinimo, leidžiančio suprasti priežastį, dėl kurios prašomų dokumentų nebuvo galima rasti. Šiuo klausimu ieškovės pažymi, kad nepakanka vien to, jog ginčijamame sprendime Komisija neigia prašomų dokumentų egzistavimą.
25
Konkrečiau kalbant, ieškovės teigia, kad 2021 m. balandžio 28 d.The New York Times paskelbtas straipsnis ir M. Stevi pokalbiai su Komisijos pirmininke ir farmacijos įmonės Pfizer generaliniu direktoriumi įrodo, kad prašomi dokumentai faktiškai egzistavo. Taigi, kadangi Komisijos pareiškimo, kad ji neturi prašomų dokumentų, tikrumo prezumpcija yra paneigta, Komisija turi įrodyti šių dokumentų nebuvimą ar neturėjimą, pateikdama įtikinamų paaiškinimų, leidžiančių nustatyti tokio neegzistavimo ar neturėjimo priežastis.
26
Vis dėlto ieškovės teigia, kad ginčijamame sprendime esantis teiginys, jog buvo „iš naujo [atlikta] nuodugni“ prašomų dokumentų paieška, neleidžia suprasti, ar ši paieška buvo susijusi tik su Komisijos įrašų tvarkymo sistemoje užregistruotais dokumentais, ar ji taip pat apėmė dokumentų, neįrašytų į minėtą tvarkymo sistemą, paiešką. Be to, ginčijamame sprendime nepatikslintos galimos saugojimo vietos, kurios buvo patikrintos, nenurodyta, ar atlikta paieška apėmė Komisijos pirmininkės mobiliojo ryšio telefoną ar telefonus, taip pat nenurodytos priežastys, dėl kurių nebuvo surasti prašomi tekstiniai pranešimai.
27
Komisija ginčija ieškovių argumentus.
28
Pirmiausia Komisija triplike pažymi, jog ieškovių argumentai, kad jos pareiškimo dėl prašomų dokumentų neturėjimo tikrumo prezumpcija buvo paneigta ir kad dėl to ji turi pateikti įtikinamų paaiškinimų, leidžiančių įrodyti šių dokumentų egzistavimą ar neturėjimą, pirmą kartą buvo pateikti dublike. Taigi Komisija teigia, kad tai yra naujas pagrindas, kurio pavėluotas pateikimas draudžiamas pagal Procedūros reglamento 84 straipsnį.
29
Bet kuriuo atveju, net jei šis naujas pagrindas būtų priimtinas, Komisija iš esmės mano, kad ieškovės nepateikė jokių įrodymų, galinčių paneigti jos teiginio, kad ji neturi prašomų dokumentų, tikrumo prezumpciją. Šiuo klausimu Komisija pažymi, kad yra tik viena nuoroda į jos pirmininkės ir farmacijos įmonės Pfizer generalinio direktoriaus susirašinėjimą – ji yra dubliko R.2 priede ieškovių pateikto dokumento 15 puslapyje (t. y. tame dokumente esančiame pareiškime). Be to, Komisijos teigimu, iš minėto pareiškimo matyti tik tai, kad tekstiniai pranešimai, kuriais pasikeitė Komisijos pirmininkė ir farmacijos įmonės Pfizer generalinis direktorius, atliko tik pagalbinį vaidmenį jų tarpusavio pokalbiuose.
30
Be to, Komisija teigia, kad net darant prielaidą, jog farmacijos įmonės Pfizer generalinio direktoriaus pareiškimo pakanka paneigti teiginio, kad ji neturi prašomų dokumentų, tikrumo prezumpciją, ji vis tiek gali pateikti įtikinamų paaiškinimų, leidžiančių patvirtinti tuos teiginius. Šiuo klausimu ji tvirtina, kad minėti paaiškinimai pateikti ginčijamame sprendime, jame nurodyta: pirma, kad buvo atliktos naujos nuodugnios, bet, deja, nesėkmingos paieškos; ir, antra, kad tekstiniai pranešimai būtų buvę užregistruoti, taigi identifikuoti, jeigu juose būtų esminės ir netrumpalaikės informacijos arba jeigu juose esanti informacija būtų susijusi su jos ar vienos iš jos tarnybų esamais ar tolesniais veiksmais.
Dėl nepriimtinumo, kuriuo remiasi Komisija
31
Remiantis Procedūros reglamento 84 straipsnio 1 dalimi, vykstant procesui negalima remtis naujais pagrindais, nebent jie pagrindžiami teisinėmis ir faktinėmis aplinkybėmis, kurios tapo žinomos vykstant procesui. Vis dėlto pagrindas ar argumentas, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai išplėtojamas anksčiau ieškinyje nurodytas pagrindas ir kuris su juo yra glaudžiai susijęs, turi būti pripažintas priimtinu (žr. 2013 m. liepos 11 d. Sprendimo Ziegler / Komisija, C‑439/11 P, EU:C:2013:513, 46 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
32
Šioje byloje ieškovės ieškinyje nurodė, kad Komisijos pirmininkė ir farmacijos įmonės Pfizer generalinis direktorius keitėsi tekstiniais pranešimais ir pateikė įrodymų, kad prašomi dokumentai egzistuoja. Jos taip pat priekaištavo Komisijai, kad ši nepateikė nė menkiausio paaiškinimo, leidžiančio suprasti, kodėl ji neturi šių tekstinių pranešimų.
33
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad teisiniai elementai, kuriais grindžiamas trečiasis ieškinio pagrindas, t. y. institucijų pareiškimams taikoma teisingumo prezumpcija ir nurodytas galimas trūkumas motyvų, galinčių paaiškinti prašomų tekstinių pranešimų nebuvimą, jau buvo nurodyti ieškinyje.
34
Taigi, nors atsakydamos į Komisijos atsiliepime į ieškinį pateiktas pastabas ieškovės savo dublike į patikslintas faktines aplinkybes įtraukė šiuos teisinius elementus, išlieka faktas, kad dubliko argumentai yra glaudžiai susiję su ieškinyje pateiktais argumentais.
35
Vadinasi, Komisijos argumentą dėl nepriimtinumo reikia atmesti.
Dėl ieškinio pagrindo pagrįstumo
– Pirminės pastabos
36
Reikia priminti, kad, kaip matyti iš Reglamento Nr. 1049/2001 1 straipsnio, siejamo, be kita ko, su to paties reglamento 4 konstatuojamąja dalimi, juo siekiama padaryti visuomenės teisę susipažinti su institucijų turimais dokumentais kaip galima veiksmingesnę ir kad pagal šio reglamento 11 konstatuojamąją dalį „[i]š esmės visi institucijų dokumentai turėtų būti prieinami visuomenei“.
37
Bet kokį atsisakymą leisti susipažinti su prašomais Europos Sąjungos institucijos dokumentais galima ginčyti teisme. Tai galima padaryti, kad ir kokia būtų to atsisakymo priežastis. Kitu atveju sprendimo atsisakyti leisti susipažinti su institucijų dokumentais pagrįstumo kontrolė, kurią turi vykdyti Sąjungos teismas, taptų neįmanoma, nes, norint išvengti teisminės kontrolės, atitinkamai institucijai pakaktų tvirtinti, kad dokumentas neegzistuoja. Taigi reikia konstatuoti, kad dokumento, su kuriuo prašoma leisti susipažinti, nebuvimas arba aplinkybė, kad atitinkama institucija jo neturi, nereiškia, kad neturi būti taikomi skaidrumo principas ir teisė susipažinti su dokumentais. Priešingai, atitinkama institucija turi atsakyti paraišką pateikusiam asmeniui ir prireikus savo atsisakymą leisti susipažinti su dokumentais pagrįsti teisme (žr. 2019 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Dehousse / Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, T‑433/17, EU:T:2019:632, 35 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
38
Be to, bet kurio suinteresuotojo asmens teisės susipažinti su dokumentais įgyvendinimas neišvengiamai reiškia, kad prašomi dokumentai turi egzistuoti, o atitinkama institucija turi juos turėti, net jei teise susipažinti su dokumentais negalima remtis, siekiant priversti instituciją sukurti dokumentą, kurio nėra. Be to, reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją, kai institucija tvirtina, jog paraiškoje leisti susipažinti nurodytas dokumentas neegzistuoja, pagal šiam pareiškimui taikomą tikrumo prezumpciją preziumuojama, kad tokio dokumento nėra (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Dehousse / Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, T‑433/17, EU:T:2019:632, 36 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją; 2021 m. kovo 24 d. Sprendimo BK / EASO, T‑277/19, nepaskelbtas Rink., EU:T:2021:161, 60 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2023 m. kovo 15 d. Sprendimo Basaglia / Komisija, T‑597/21, nepaskelbtas Rink., EU:T:2023:133, 25 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
39
Vis dėlto tokią prezumpciją galima paneigti bet kokiomis priemonėmis, remiantis reikšmingais ir neprieštaringais įrodymais, kuriuos pateikia paraišką leisti susipažinti su dokumentais pateikęs asmuo. Ši prezumpcija turi būti taikoma pagal analogiją tuo atveju, kai institucija nurodo neturinti prašomų dokumentų (žr. 2019 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Dehousse / Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, T‑433/17, EU:T:2019:632, 37 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
40
Jei ši prezumpcija paneigiama ir Komisija nebegali ja remtis, ji turi įrodyti, kad prašomi dokumentai neegzistuoja arba kad ji jų neturi, pateikdama įtikinamų paaiškinimų, leidžiančių nustatyti tokio neegzistavimo ar neturėjimo priežastis (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Dehousse / Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, T‑433/17, EU:T:2019:632, 49 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
41
Be to, teisė susipažinti su dokumentais suponuoja, kad institucijos turi imtis būtinų veiksmų, kad palengvintų veiksmingą naudojimąsi šia teise. Tai reiškia, kad atitinkamos institucijos turi parengti ir saugoti dokumentus, susijusius su jų veikla, kiek tai įmanoma, ne savavališkai ir nuspėjamai (žr. 2019 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Dehousse / Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, T‑433/17, EU:T:2019:632, 38 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
– Dėl neegzistavimo prezumpcijos paneigimo
42
Šiuo atveju ginčijamame sprendime Komisija nurodė, kad neturi dokumento, atitinkančio paraiškoje leisti susipažinti su dokumentais pateiktą aprašymą, todėl negalėjo patenkinti šios paraiškos.
43
Vis dėlto svarbu pabrėžti, kad iš paaiškinimų, kuriuos Komisija pateikė atsakydama į Bendrojo Teismo taikant proceso organizavimo priemonę jai pateiktą klausimą, matyti, jog ji „neneigia, kad per pirmuosius 2021 m. mėnesius Komisijos pirmininkė ir [farmacijos įmonės] Pfizer generalinis [direktorius] pasikeitė tekstiniais pranešimais“, ji net tvirtino, kad „niekada [neneigė] šios aplinkybės“.
44
Per teismo posėdį Komisija nei patvirtino, nei paneigė tokio pasikeitimo tekstiniais pranešimais praeityje egzistavimą ir galėjo tik daryti prielaidą, kad toks pasikeitimas galėjo įvykti. Šiuo klausimu Komisija teigė nežinanti, ar prašomi dokumentai iš tikrųjų egzistavo, nes ji jų neturi. Be to, Komisija taip pat nurodė, kad jos pirmininkės ir farmacijos įmonės Pfizer generalinio direktoriaus darbo grafikas įtemptas, o jų susitikimus paprastai planuoja jų sekretoriatai, padėjėjai ar darbuotojai, tačiau konkrečiomis COVID‑19 pandemijos aplinkybėmis jie negalėjo susitikimo suorganizuoti tokiu būdu, todėl pasikeitė tekstiniais pranešimais, kad organizuotų ir planuotų savo žodinius pokalbius.
45
Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad Komisijos atsakymai grindžiami arba prielaidomis, arba kintančia ir netikslia informacija.
46
Vis dėlto Komisija, nepaisydama šių netikslumų, teigia neturinti prašomų dokumentų, todėl ieškovės turi pateikti reikšmingų ir neprieštaringų įrodymų, leidžiančių paneigti šių dokumentų neturėjimo prezumpciją, remiantis šio sprendimo 38 ir 39 punktuose nurodyta jurisprudencija.
47
Šiuo klausimu sąvokos „buvimas jos žinioje“ (pranc. possession) ir „turėjimas“ (pranc. détention) negali apsiriboti tik tuo, kad institucija turi dokumentus ar kad jie yra jos žinioje atsakymo į kartotinę paraišką momentu, nes teisės susipažinti su dokumentais įgyvendinimas netektų dalyko, jei atitinkama institucija, siekdama išvengti savo pareigų, galėtų tiesiog remtis tuo, kad prašomų dokumentų nebuvo galima surasti.
48
Taigi šiuo atveju reikia patikrinti, ar ieškovės pateikė reikšmingų ir neprieštaringų įrodymų, patvirtinančių, kad Komisija tam tikru momentu turėjo prašomus tekstinius pranešimus, o tai, atsižvelgiant į Komisijos teiginius, reiškia, kad reikia patikrinti, ar tokie dokumentai galėjo egzistuoti.
49
Šiuo klausimu, pirma, ieškovės pažymi, kad prašomų dokumentų egzistavimas buvo atskleistas 2021 m. balandžio 28 d.The New York Times paskelbtame straipsnyje, parengtame remiantis M. Stevi pokalbiais su Komisijos pirmininke ir farmacijos įmonės Pfizer generaliniu direktoriumi.
50
Iš minėto spaudos straipsnio, be kita ko, matyti, kad „vieną mėnesį [Komisijos pirmininkė] keitėsi SMS žinutėmis ir telefono skambučiais su <…> [farmacijos bendrovės] Pfizer generaliniu direktoriumi“.
51
Be to, iš minėto spaudos straipsnio taip pat matyti, kad „[Komisijos pirmininkė] ir [farmacijos įmonės Pfizer generalinis direktorius] pirmą kartą susisiekė [2021 m.] sausio mėn., kai [farmacijos įmonės Pfizer generalinis direktorius] turėjo paaiškinti, kodėl jo įmonė turėjo laikinai nutraukti vakcinų tiekimą [Sąjungoje] tuo metu, kai ji atnaujino savo gamybos įrenginius Belgijoje“. Be to, šiame straipsnyje pažymėta: „kadangi Belgijos gamyklos pagerinimo darbai buvo gana lengvai atliekami, [Komisijos pirmininkės] ir [farmacijos įmonės Pfizer generalinio direktoriaus] diskusijos buvo tęsiamos, kaip jie abu nurodė per interviu [dienraščiui] The New York Times“. Be to, iš to paties spaudos straipsnio matyti, kad „šie skambučiai lėmė tai, kad buvo sudaryta nemažai susitarimų tarp Sąjungos ir [farmacijos bendrovių Pfizer ir BioNTech]“. Galiausiai iš minėto spaudos straipsnio taip pat matyti, kad farmacijos įmonės Pfizer generalinis direktorius pareiškė, jog „palaikė ryšius su [Komisijos pirmininke]“.
52
Antra, ieškovės mano, kad prašomų dokumentų egzistavimą taip pat patvirtina M. Stevi pokalbiai su Komisijos pirmininke ir farmacijos įmonės Pfizer generaliniu direktoriumi.
53
Šiuo klausimu, be kita ko, iš M. Stevi pokalbio su farmacijos įmonės Pfizer generaliniu direktoriumi stenogramos, matyti, kad jis nurodė: „esant sunkumams, [Komisijos pirmininkė ir jis] vis [dažniau] pradėjo dirbti“; „[Komisijos pirmininkė] jam atsiuntė savo telefono numerį“; „[jie galėjo] susisiekti, jei [Komisija] turėtų klausimų“; ir kad „[jie] keitėsi tekstinėmis žinutėmis [kai turėjo] aptartinų klausimų“. Be to, farmacijos įmonės Pfizer generalinis direktorius pažymėjo, kad „aplinkybė, kad [jie] galėjo susisiekti ir kad [Komisijos pirmininkė] galėjo jam paskambinti, labai nuramino [Komisijos pirmininkę] ir [kad ji turėjo galimybę] susisiekti su [juo] dėl savo prašymų“. Galiausiai farmacijos įmonės Pfizer generalinis direktorius yra pareiškęs, kad „skirtumas su [Komisijos pirmininke] buvo tas, kad [jie] įgijo didelį pasitikėjimą, dėl kurio galėjo išsamiai diskutuoti“.
54
Be to, iš M. Stevi pokalbio su Komisijos pirmininke matyti, kad atsakydama į M. Stevi klausimą dėl to, ar „per šį laikotarpį ji atsimena telefoninį skambutį <…> arba pasikeitimą elektroniniu laišku, kurie būtų likę atmintyje kaip kertiniai, keičiantis [jos] atliekamam situacijos valdymo būdui“, Komisijos pirmininkė paminėjo kontaktus su farmacijos įmonės Pfizer generaliniu direktoriumi, kurio „asmeninį reagavimą“ ji labai vertino.
55
Trečia, ieškovės mano, kad Europos Audito Rūmų specialioji ataskaita dėl Sąjungos vykdyto vakcinų pirkimo per COVID‑19 pandemiją patvirtina neoficialų derybų proceso, vedant derybas dėl vakcinų sutarčių per COVID‑19 pandemiją, pobūdį, kaip jį apibūdino Komisijos pirmininkė ir farmacijos bendrovės Pfizer generalinis direktorius pokalbiuose su M. Stevi. Šiuo klausimu ieškovės pažymi, kad Audito Rūmai įvertino derybas dėl minėtų sutarčių ir konstatavo, kad Komisija nepateikė jokios informacijos apie preliminarias derybas dėl jų, kaip antai derybų tvarkaraščio, diskusijų protokolų ir išsamios informacijos apie sutartą tvarką.
56
Iš minėtos ataskaitos, be kita ko, matyti, kad „2021 m. kovo mėnesį Komisijos pirmininkė vedė preliminarias derybas dėl sutarties su Pfizer / BioNTech“. Be to, Audito Rūmai savo ataskaitoje pažymi, kad „[jie] negavo jokios informacijos apie preliminarias derybas dėl didžiausios [Sąjungos] sutarties“.
57
Nagrinėjamu atveju iš visų šių įrodymų matyti, kad ieškovės pateikė reikšmingų ir neprieštaringų įrodymų, apibūdinančių Komisijos pirmininkės ir farmacijos įmonės Pfizer generalinio direktoriaus susirašinėjimą, visų pirma tekstinius pranešimus, Komisijai perkant vakcinas iš minėtos įmonės per COVID‑19 pandemiją.
58
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad ieškovėms pavyko paneigti prezumpciją dėl neegzistavimo, taigi ir, kaip matyti iš šio sprendimo 48 punkto, dėl prašomų dokumentų neturėjimo.
– Dėl Komisijos pateiktų paaiškinimų
59
Reikia priminti, kad veiksmingam teisės susipažinti su dokumentais, išplaukiančios iš skaidrumo reikalavimo, įgyvendinimui reikia, kad atitinkamos institucijos, kiek tai įmanoma, ne savavališkai ir nuspėjamai parengtų ir saugotų su savo veikla susijusius dokumentus. Kitaip tariant, iš teisės susipažinti su atitinkamos institucijos turimais dokumentais matyti, kad ji taip pat turi pareigą, siejamą su Chartijos 41 straipsnyje įtvirtinta gero administravimo pareiga, juos saugoti tam tikrą laiką, žinoma, nepažeisdama kitų taikytinų teisės sąlygų, kaip antai susijusių su duomenų apsauga (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Dehousse / Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, T‑433/17, EU:T:2019:632, 47 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Be to, rūpestingumo pareiga, kuri neatsiejama nuo gero administravimo principo ir pagal kurią reikalaujama, kad Sąjungos administracija, palaikydama santykius su visuomene, veiktų rūpestingai ir apdairiai, reiškia, kad siekdama išsklaidyti bet kokias abejones ir išsiaiškinti situaciją minėta administracija kuo kruopščiau atliktų dokumentų, su kuriais prašoma susipažinti, paiešką (pagal analogiją žr. 2017 m. balandžio 4 d. Sprendimo Ombudsmenas / Staelen, C‑337/15 P, EU:C:2017:256, 34 ir 114 punktus).
60
Taigi, kaip matyti iš šio sprendimo 40 punkto, kai Komisija nebegali remtis savo pareiškimo, kad neturi prašomų dokumentų, tikrumo prezumpcija, pagal skaidrumo principą ir rūpestingumo pareigą, kuriais grindžiama teisė susipažinti su dokumentais ir kurie reiškia, kad Sąjungos administracija turi veikti rūpestingai ir apdairiai, ji privalo pateikti įtikinamų paaiškinimų, leidžiančių paraišką leisti susipažinti pateikusiam asmeniui ir Bendrajam Teismui suprasti priežastį, dėl kurios prašomų dokumentų nebuvo galima rasti.
61
Nagrinėjamu atveju iš ginčijamo sprendimo matyti, kad Komisija teigia neturinti prašomų dokumentų, nepaisant naujų nuodugnių paieškų. Šiuo klausimu ji konstatavo, kad Reglamentu Nr. 1049/2001 negalima remtis, siekiant įpareigoti instituciją sukurti dokumentą, kuris neegzistuoja. Be to, Komisija nurodė minėto reglamento 3 straipsnio a punktą, kuriame apibrėžta sąvoka „dokumentas“, kaip ji suprantama pagal šį reglamentą, ir 2020 m. liepos 6 d. Komisijos sprendimo (ES) 2021/2121 dėl įrašų tvarkymo ir archyvų (OL L 430, 2021, p. 30) 7 straipsnio 1 dalį, iš kurios matyti, kad „[Komisijos] dokumentai registruojami, jeigu juose yra svarbios informacijos, kuri nėra trumpalaikė, arba jeigu jie gali būti susiję su Komisijos arba vienos iš jos tarnybų veiksmais, įskaitant tolesnius veiksmus“. Komisija pažymėjo, kad tekstiniai pranešimai būtų buvę įrašyti, jeigu būtų atitikę Sprendimo 2021/2121 7 straipsnio 1 dalyje numatytus kriterijus. Ji nurodė, kad nebuvo galima nustatyti jokio dokumento, patenkančio į paraiškos leisti susipažinti su dokumentais taikymo sritį. Taigi Komisija padarė išvadą, kad neturi jokio paraišką leisti susipažinti atitinkančio dokumento, todėl negalėjo leisti susipažinti su prašomais dokumentais.
62
Pirma, ginčijamame sprendime Komisija tik pažymėjo, kad, nepaisant naujų nuodugnių paieškų, ji negalėjo nustatyti jokio paraiškoje leisti susipažinti su dokumentais minimo dokumento, tačiau nenurodė šių paieškų apimties ar tvarkos. Iš tiesų ginčijamame sprendime ji nenurodė nei to, kaip buvo atliktos paieškos, nei to, kur galimai buvo saugomi dokumentai.
63
Atsakydama į Bendrojo Teismo raštu pateiktą klausimą Komisija pažymėjo, kad ginčijamame sprendime esantis pareiškimas, kad ji atliko „naują nuodugnią paiešką“, reiškia, kad ji atliko papildomas paieškas, be tų, kurios buvo atliktos gavus pirminę paraišką. Be to, ji pažymėjo, kad paieška iš pradžių buvo atlikta bylose, susijusiose su derybomis dėl sutarčių dėl vakcinų pirkimo per COVID‑19 pandemiją, tačiau kadangi šios paieškos nedavė rezultatų, jos Generalinis sekretoriatas susisiekė su savo pirmininkės kabinetu. Šis kabinetas pirmiausia patikrino, pirma, ar prašomi dokumentai buvo įrašyti į kokią nors reikšmingą bylą, ir, antra, ar tokie dokumentai galėjo būti ne Komisijos įrašų tvarkymo sistemoje.
64
Be to, tripliko priede Komisija pateikė savo pirmininkės kabineto vadovo pareiškimą, kuriame nurodyta, kad „[jos] kabinetas neturi jokio dokumento, patenkančio į ieškovių paraiškos leisti susipažinti su dokumentais taikymo sritį“.
65
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad per teismo posėdį Komisija nurodė negalinti patikslinti, kokias dokumentų saugojimo vietas apieškojo jos pirmininkės kabinetas. Be to, Komisija nepateikė jokios informacijos apie patikrintas vietas, nesusijusias su jos įrašų tvarkymo sistema. Galiausiai Komisija nepatikslino, ar jos pirmininkės kabinetas ieškojo prašomų dokumentų pirmininkės turimame mobiliajame telefone (‑uose), ar į juos buvo atsižvelgta, atliekant paieškas pagal pirminę ir kartotinę paraiškas.
66
Paklausta apie tai per teismo posėdį, Komisija tvirtino, kad negali pateikti naujos informacijos apie atliktas paieškas arba nurodyti, kaip jos buvo atliktos, taip pat, ar Komisijos pirmininkės buvo pasiteirauta apie prašomų dokumentų egzistavimą.
67
Komisija teigia, kad prašomų dokumentų paieškos tvarka neturi jokios įtakos klausimui, ar ji turi šiuos dokumentus. Vis dėlto, nesant tikslių paaiškinimų dėl to, kaip buvo ieškoma prašomų dokumentų, atitinkama institucija nevykdo savo pareigos pateikti įtikinamų paaiškinimų dėl to, kad praeityje neturėjo tų dokumentų (šiuo klausimu žr. 2020 m. spalio 28 d. Sprendimo Dehousse / Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, T‑857/19, nepaskelbtas Rink., EU:T:2020:513, 97 punktą).
68
Vadinasi, ginčijamame sprendime ir šiame procese Komisijos pateiktų paaiškinimų dėl paieškos, atliktos siekiant surasti prašomus dokumentus, nepakanka, kad būtų galima įtikinamai paaiškinti priežastis, dėl kurių šių dokumentų nebuvo galima rasti.
69
Antra, ginčijamame sprendime Komisija konstatavo, kad Reglamentu Nr. 1049/2001 negalima remtis siekiant įpareigoti instituciją parengti dokumentą, kurio nėra, taip leidžiant manyti, kad šių dokumentų nėra arba jie jau neegzistuoja, tačiau nenurodė tokio neegzistavimo priežasčių.
70
Atsakydama į Bendrojo Teismo raštu pateiktą klausimą Komisija nurodė, kiek tai susiję su tekstiniais pranešimais, kad tokio pobūdžio pranešimai, kitaip nei elektroniniai laiškai, kuriais buvo keičiamasi Komisijoje, po pagrįsto laikotarpio nebuvo automatiškai pašalinti, tačiau duomenų subjektas galėjo juos ištrinti rankiniu būdu. Vis dėlto Komisija nenurodė, ar prašomi tekstiniai pranešimai buvo pašalinti.
71
Be to, atsakydama į kitą Bendrojo Teismo raštu pateiktą klausimą Komisija pažymėjo, kad jos narių mobilieji telefonai saugumo sumetimais privalomai keičiami praėjus pagrįstam naudojimo laikotarpiui. Vis dėlto Komisija nepatvirtino, ar Komisijos pirmininkei suteiktas (‑i) mobilusis telefonas (‑ai) buvo pakeistas (‑i) po to, kai buvo pateikta paraiška leisti susipažinti su dokumentais arba laikotarpiu nuo vienos paieškos iki kitos, atliktų pateikus pirminę ir kartotinę paraiškas. Paklausta apie tai per teismo posėdį, Komisija tvirtino preziumuojanti, kad jos pirmininkės mobilusis telefonas buvo pakeistas po to, kai buvo pateikta pirminė paraiška, nes tai yra privaloma taisyklė dėl saugumo priežasčių. Be to, ji nurodė mananti, kad šiuo metu jos pirmininkei suteiktas mobilusis telefonas nėra tas pats telefonas, kurį ji turėjo 2021 m. balandžio mėn., tačiau negali patvirtinti, ar šio naujo mobiliojo telefono turinys atitinka ankstesniojo mobiliojo telefono turinį.
72
Taigi vis dar neįmanoma tiksliai žinoti: pirma, ar prašomi tekstiniai pranešimai vis dar egzistuoja, ar jie buvo pašalinti, ir, jei taip, ar jie ištrinti savanoriškai, ar automatiškai, ir, antra, ar Komisijos pirmininkės mobilusis telefonas (‑ai) buvo pakeistas (‑i), ir tokiu atveju to, kas atsitiko su šiais prietaisais, arba aplinkybės, ar jų buvo ieškoma per paieškas, atliktas pagal pirminę ir kartotinę paraiškas.
73
Tokiomis aplinkybėmis prielaidomis pagrįsti Komisijos paaiškinimai negali būti laikomi įtikinamais.
74
Trečia, ginčijamame sprendime minima Sprendimo 2021/2121 7 straipsnio 1 dalis ir padaryta išvada, kad, „remiantis Komisijos dokumentų registravimo taisyklėmis, tekstiniai pranešimai būtų buvę užregistruoti, jeigu juose būtų esminės [ir] netrumpalaikės informacijos arba jei juose esanti informacija būtų susijusi su Komisijos ar vienos iš jos tarnybų [esamais] ar tolesniais veiksmais“.
75
Reikia pažymėti, kad ginčijamame sprendime aiškiai nenurodyta, ar Komisija neturi prašomų dokumentų dėl to, kad jie nebuvo įtraukti į jos įrašų tvarkymo sistemą. Be to, ji taip pat vienareikšmiškai nenurodo, ar prašomi dokumentai nebuvo užregistruoti dėl to, kad jie trumpalaikiai ir neesminiai ir kad Komisija arba viena iš jos tarnybų neprivalėjo imtis veiksmų dėl jų.
76
Tik savo rašytinėse pastabose ir per posėdį Komisija pažymėjo, kad prašomuose tekstiniuose pranešimuose nebuvo svarbios ar netrumpalaikės informacijos arba tokios informacijos, dėl kurios ji ar jos tarnybos turėtų imtis tolesnių veiksmų, o tai paaiškina, kodėl atliekant paiešką po pirminės ir kartotinės paraiškų nebuvo identifikuoti M. Stevi pateiktoje paraiškoje leisti susipažinti su dokumentais nurodyti tekstiniai pranešimai.
77
Komisija tvirtina, kad faktiškai neįmanoma užregistruoti ir saugoti visų jos parengtų dokumentų, kuriuos gauna, atsižvelgiant į didelį skaičių skaitmeninių rinkmenų, kurios sukuriamos vykdant kasdienę veiklą, todėl pagal jos vidaus įrašų tvarkymo politiką registruojami ir saugomi tik tie dokumentai, kuriuose yra esminės netrumpalaikės informacijos arba tokios informacijos, dėl kurios reikia imtis tolesnių veiksmų.
78
Šiuo klausimu Komisija, grįsdama savo argumentus per teismo posėdį, nurodė, kad byloje, kurioje priimtas 2024 m. lapkričio 13 d. Sprendimas Kargins / Komisija (T‑110/23, nepaskelbtas Rink., EU:T:2024:805), Bendrasis Teismas pažymėjo, kad nors veiksmingas naudojimasis teise susipažinti su dokumentais reiškia, kad atitinkamos institucijos privalo, kiek tai įmanoma, ne savavališkai ir nuspėjamai parengti ir saugoti su savo veikla susijusius dokumentus, vidaus pranešimai ir tokių dokumentų, kaip antai laiškų, projektai negali būti laikomi svarbiais ar ypatingo pobūdžio, o tai pateisintų jų registraciją ir saugojimą.
79
Reikia priminti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 41 punkto, veiksmingam teisės susipažinti su dokumentais įgyvendinimui reikia, kad atitinkamos institucijos, kiek tai įmanoma, ne savavališkai ir nuspėjamai parengtų ir saugotų su savo veikla susijusius dokumentus. Taigi institucijos negali atimti iš asmens teisės susipažinti su jų turimais dokumentais, neregistruodamos su savo veikla susijusių dokumentų (šiuo klausimu žr. 2024 m. rugsėjo 25 d. Sprendimo Herbert Smith Freehills / Komisija, T‑570/22, nepaskelbtas Rink., EU:T:2024:644, 76 punktą).
80
Be to, šios bylos faktinės aplinkybės skiriasi nuo faktinių aplinkybių byloje, kurioje priimtas 2024 m. lapkričio 13 d. Sprendimas Kargins / Komisija (T‑110/23, nepaskelbtas Rink., EU:T:2024:805). Iš tiesų, priešingai nei ieškovėms šioje byloje, ieškovei minėtoje byloje nepavyko paneigti prašomų dokumentų neegzistavimo prezumpcijos (žr. šio sprendimo 57 punktą).
81
Be to, nagrinėjamu atveju Komisija nenurodė priežasties, dėl kurios padarė išvadą, kad tekstiniai pranešimai, kuriais pasikeitė jos pirmininkė ir farmacijos įmonės Pfizer generalinis direktorius, šiai institucijai įsigyjant vakcinas per COVID‑19 pandemiją, nebuvo laikomi turinčiais esminės informacijos, kuri nėra trumpalaikė arba dėl kurios ji ar viena iš jos tarnybų turėtų imtis tolesnių veiksmų, kiek tai susiję su jos kompetencijai priklausančia politika, veikla ir sprendimais.
82
Bet kuriuo atveju, net darant prielaidą, kad tokiuose pranešimuose nebuvo esminės, netrumpalaikės informacijos, dėl kurios ji ar viena iš jos tarnybų turėjo imtis tolesnių veiksmų ir kuri būtų pateisinusi jų registravimą ir saugojimą, Komisija vis dėlto turėjo pateikti įtikinamų paaiškinimų, leidžiančių padaryti tokią išvadą.
83
Šiuo klausimu visų pirma reikia konstatuoti, kad Komisija negali remtis tik tuo, kad prašomi dokumentai nebuvo užregistruoti jos įrašų tvarkymo sistemoje, kad įrodytų, jog neturėjo minėtų dokumentų, nepateikdama jokio kito paaiškinimo. Be to, kaip matyti iš šio sprendimo 62–73 punktų, Komisijos paaiškinimai dėl dokumentų, kurie egzistavo arba turėjo egzistuoti praeityje, yra pagrįsti netiksliomis prielaidomis ar teiginiais, todėl negali būti laikomi įtikinamais.
– Išvada
84
Taigi reikia konstatuoti, kad ginčijamame sprendime Komisija nepateikė jokio įtikinamo paaiškinimo, leidžiančio suprasti priežastį, dėl kurios ji negalėjo surasti prašomų dokumentų. Komisijos paaiškinimai, pateikti atsakant į taikant proceso organizavimo priemonę pateiktus klausimus ir pakartoti per posėdį, darant prielaidą, kad jie svarbūs vertinant ginčijamo sprendimo teisėtumą, taip pat neatsako į tai, ko konkrečiai klausiama, nes iš jų neaišku, kas būtent atsitiko prašomiems dokumentams.
85
Kadangi prašomų dokumentų neegzistavimo prezumpcija buvo paneigta, Komisija, kaip matyti iš šio sprendimo 40 punkto, turėjo pateikti įtikinamą paaiškinimą, leidžiantį suprasti, kodėl negalėjo rasti prašomų dokumentų, kurie, kaip buvo manoma, egzistavo praeityje, tačiau jau nebeegzistavo paraiškos leisti susipažinti su dokumentais pateikimo dieną arba bent jau jų nebuvo galima rasti. Vis dėlto, kaip matyti iš to, kas išdėstyta, Komisija tik nurodė, kad neturi prašomų dokumentų. Šiomis aplinkybėmis darytina išvada, kad nagrinėdama paraišką leisti susipažinti su dokumentais Komisija neįvykdė jai tenkančių pareigų, primintų šio sprendimo 59 punkte, ir taip pažeidė Chartijos 41 straipsnyje įtvirtintą gero administravimo principą.
86
Taigi reikia pritarti trečiajam pagrindui ir panaikinti ginčijamą sprendimą, nesant reikalo priimti sprendimo nei dėl kitų ieškinio pagrindų, nei dėl ieškovių prašymo taikyti tyrimo priemonę.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
87
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija pralaimėjo bylą, iš jos priteisiamos bylinėjimosi išlaidos pagal ieškovių pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (didžioji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2022 m. lapkričio 15 d. Europos Komisijos sprendimą C(2022) 8371 final, priimtą pagal 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais įgyvendinimo taisyklių 4 straipsnį.
2.
Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
van der Woude
Papasavvas
da Silva Passos
Svenningsen
Truchot
Mastroianni
Kanninen
Schwarcz
Nihoul
Martín y Pérez de Nanclares
Hesse
Sampol Pucurull
Stancu
Nõmm
Kecsmár
Paskelbta 2025 m. gegužės 14 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.