62023CJ0471
TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. kovo 6 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Ekonominė, socialinė ir teritorinė sanglauda – Europos Sąjungos nuosavi ištekliai – Sąjungos finansinių interesų apsauga – Reglamentas (ES) Nr. 1303/2013 – 2 straipsnio 10 punktas – Sąvoka „paramos gavėjas“ – Finansinė pataisa dėl nacionalinės teisės aktų viešųjų pirkimų srityje pažeidimo – Sprendimo dėl finansinės pataisos adresatas – Atsakomybės už šią pataisą nustatymas ir sutartinis šios atsakomybės paskirstymas valstybės pagalbos gavėjui ir jos valdytojui – Dalyvavimas su šiuo sprendimu susijusiuose administraciniuose ir teismo procesuose – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 ir 47 straipsniai“
Sujungtose bylose C‑471/23 ir C‑477/23
dėl Varhoven administrativen sad (Aukščiausiasis administracinis teismas, Bulgarija) 2023 m. liepos 13 d. nutartimis, kurias Teisingumo Teismas gavo 2023 m. liepos 25 d., pagal SESV 267 straipsnį pateiktų prašymų priimti prejudicinį sprendimą bylose
Obshtina Veliko Tarnovo (C‑471/23),
Obshtina Belovo (C-477/23)
prieš
Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa „Regioni v rastezh“ 2014-2020 (C‑471/23),
Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa „Оkolna sreda“ 2014-2020 (C‑477/23),
dalyvaujant:
Varhovna administrativna prokuratura,
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro aštuntosios kolegijos pirmininko pareigas einantis devintosios kolegijos pirmininkas N. Jääskinen, teisėjai M. Gavalec (pranešėjas) ir J. Passer,
generalinė advokatė T. Ćapeta,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Obshtina Belovo, atstovaujamos A. A. Kecheva,
–
Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa „Оkolna sreda“ 2014-2020, atstovaujamo G. Simeonova,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos D. Drambozova, C. Ehrbar ir J. Hradil,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymai priimti prejudicinį sprendimą pateikti dėl 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013, p. 320 ir klaidų ištaisymas OL L 200, 2016, p. 140), iš dalies pakeisto 2018 m. liepos 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES, Euratomas) 2018/1046 (OL L 193, 2018, p. 1) (toliau – Reglamentas Nr. 1303/2013), 2 straipsnio 10, 36 ir 37 punktų, taip pat Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 41 ir 47 straipsnių išaiškinimo.
2
Šie prašymai pateikti nagrinėjant du ginčus: pirmasis ginčas kilo tarp Obshtina Veliko Tarnovo (Veliko Tirnovo savivaldybė, Bulgarija) ir Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa „Regioni v rastezh“ 2014-2020 (2014–2020 m. veiksmų programos „Besivystantys regionai“ valdymo institucijos vadovas) (C‑471/23), o antrasis – tarp Obshtina Belovo (Belovo savivaldybė, Bulgarija) ir Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa „Okolna sreda“ 2014-2020 (2014–2020 m. veiksmų programos „Aplinka“ valdymo institucijos vadovas) (C‑477/23) dėl sprendimų dėl finansinių pataisų priėmimo tvarkos po pažeidimų, nustatytų įgyvendinant Europos Sąjungos fondų bendrai finansuojamus projektus.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamentas (EB) Nr. 1370/2007
3
2007 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1370/2007 dėl keleivinio geležinkelių ir kelių transporto viešųjų paslaugų ir panaikinančio Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 1191/69 ir (EEB) Nr. 1107/70 (OL L 315, 2007, p. 1) 5, 33 ir 36 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(5)
<…> Jei valstybės narės pagal šį reglamentą nusprendžia jo netaikyti tam tikroms bendrosioms taisyklėms, turėtų būti taikomas bendras valstybės pagalbos režimas.
<…>
(33)
Europos Bendrijų Teisingumo Teismas [2003 m. liepos 24 d. Sprendimo Altmark Trans ir Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)] 87–95 punktuose nurodė, kad kompensacijos už viešųjų paslaugų teikimą nelaikomos nauda pagal [SESV 107] straipsnį, jei tenkinamos visos keturios viena kitą papildančios sąlygos. Jeigu tos sąlygos nėra tenkinamos ir yra įvykdytos bendrosios [SESV 107 straipsnio] 1 dalies taikymo sąlygos, kompensacijos už viešąsias paslaugas yra laikomos valstybės pagalba ir joms taikomi [SESV 93, 106, 107 ir 108] straipsniai.
<…>
(36)
<…> Už keleivinio transporto viešųjų paslaugų, kurioms šis reglamentas netaikomas, teikimą skirtai kompensacijai, kuri galėtų būti palaikyta valstybės pagalba pagal [SESV 107] straipsnio 1 dalį, turėtų būti taikomi [SESV 93, 106, 107 ir 108] straipsniai, įskaitant bet kokius susijusius Europos Bendrijų Teisingumo Teismo išaiškinimus, visų pirma jo [2003 m. liepos 24 d. Sprendimą Altmark Trans ir Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)]. <…>“
Reglamentas Nr. 1303/2013
4
Reglamento Nr. 1303/2013 65 ir 66 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(65)
tam, kad valstybės narės galėtų garantuoti teisėtą ir tinkamą [Europos struktūriniai ir investicijų fondai (ESI)] fondų naudojimą, jos turėtų patvirtinti reikiamas priemones, kad užtikrintų tinkamą savo valdymo ir kontrolės sistemų struktūrą ir veikimą. <…>
(66)
pagal pasidalijamojo valdymo principą už programų valdymą ir kontrolę turėtų būti atsakingos valstybės narės ir [Europos] Komisija. Už programų veiksmų įgyvendinimą ir kontrolę pirmiausia turėtų būti atsakingos valstybės narės, naudodamosi savo valdymo ir kontrolės sistemomis. Siekiant veiksmingiau kontroliuoti veiksmų atranką ir įgyvendinimą bei valdymo ir kontrolės sistemų veikimą, reikėtų nustatyti vadovaujančiosios institucijos funkcijas. <…>“
5
Šio reglamento 1 straipsnis „Dalykas“ suformuluotas taip:
„Šiuo reglamentu nustatomos bendros taisyklės, taikomos Europos regioninės plėtros fondui (ERPF), Europos socialiniam fondui (ESF), Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai (EŽŪFKP) ir Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondui (EJRŽF), kurių veiklos gairės pateiktos bendroje programoje (toliau – Europos struktūriniai ir investicijų (ESI) fondai). <…>
<…>“
6
Minėto reglamento 2 straipsnyje „Apibrėžtys“ numatyta:
„Šiame reglamente taikomos šios terminų apibrėžtys:
<…>
10)
paramos gavėjas – viešasis arba privatusis subjektas arba fizinis asmuo, atsakingas už veiksmų inicijavimą arba inicijavimą ir įgyvendinimą; ir
a)
valstybės pagalbos atveju – subjektas, kuris gauna pagalbą, išskyrus tuos atvejus, kai pagalba vienai įmonei nesiekia 200000 [eurų] – tokiu atveju atitinkama valstybė narė gali nuspręsti, kad paramos gavėjas yra pagalbą teikianti institucija, nedarant poveikio [2013 m. gruodžio 18 d. Komisijos reglamentui (ES) Nr. 1407/2013 dėl [SESV] 107 ir 108 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (OL L 352, 2013, p. 1), 2013 m. gruodžio 18 d. Komisijos reglamentui (ES) Nr. 1408/2013 dėl [SESV] 107 ir 108 straipsnių taikymo de minimis pagalbai žemės ūkio sektoriuje (OL L 352, 2013, p. 9) ir 2014 m. birželio 27 d. Komisijos reglamentui (ES) Nr. 717/2014 dėl [SESV] 107 ir 108 straipsnių taikymo de minimis pagalbai žuvininkystės ir akvakultūros sektoriuje (OL L 190, 2014, p. 45)]; ir
b)
finansinių priemonių pagal šio reglamento antros dalies IV antraštinę dalį atveju – subjektas, kuris įgyvendina finansinę priemonę arba atitinkamai fondų fondą;
<…>
36)
pažeidimas – bet koks įgyvendinant ESI fondus padarytas Sąjungos teisės ar nacionalinės teisės, susijusios su jos taikymu, pažeidimas dėl ekonominės veiklos vykdytojo veiksmų ar neveikimo, kai nepagrįstas išlaidas įtraukus į Sąjungos biudžetą padaroma ar būtų padaryta žala Sąjungos biudžetui.
37)
Ekonominės veiklos vykdytojas – fizinis ar juridinis asmuo arba kitas subjektas, dalyvaujantis įgyvendinant ESI fondų paramą, išskyrus valstybę narę, besinaudojančia savo, kaip viešosios valdžios institucijomis, išimtinėmis teisėmis;
<…>“
7
Reglamento Nr. 1303/2013 143 straipsnyje „Valstybių narių atliekamos finansinės pataisos“ nustatyta:
„1.   Atsakomybė už pažeidimų tyrimą, reikiamas finansines pataisas ir lėšų susigrąžinimą visų pirma tenka valstybėms narėms. Sisteminio pažeidimo atveju valstybė narė atlieka visų veiksmų, kuriems pažeidimas galėjo turėti įtakos, tyrimą.
2.   Valstybės narės atlieka reikiamas finansines pataisas, kurias reikia atlikti dėl veiksmuose arba veiksmų programose nustatytų pavienių ar sisteminių pažeidimų. Atliekant finansines pataisas panaikinamas visas veiksmui arba veiksmų programai skirtas viešasis įnašas arba jo dalis. Valstybė narė atsižvelgia į pažeidimų pobūdį, sunkumą ir fondų arba EJRŽF finansinius nuostolius ir taiko proporcingą pataisą. Finansinė pataisa įtraukiama į tų ataskaitinių metų, kuriais priimtas sprendimas dėl panaikinimo, sąskaitas.
<…>“
Bulgarijos teisė
ZUSEFSU
8
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Zakon za upravlenie na sredstvata ot evropeyskite fondove pri spodeleno upravlenie (Įstatymas dėl Europos fondų, kuriems taikomas pasidalijamasis valdymas, lėšų valdymo; DV Nr. 101, 2015 m. gruodžio 22 d.; jo pavadinimas iki pakeitimo, paskelbto DV Nr. 51, 2022 m., ir įsigaliojusio 2022 m. liepos 1 d. buvo toks: Zakon za upravlenie na sredstvata ot evropeyskite strukturni i investitsionni fondove (Įstatymas dėl Europos struktūrinių ir investicinių fondų išteklių valdymo); toliau – ZUSEFSU) 70 straipsnyje nustatyta:
„1.   ESI fondų finansinė parama gali būti visiškai arba iš dalies panaikinta atliekant finansinę pataisą dėl toliau nurodytų priežasčių:
<…>
9)
dėl pažeidimo, kuris yra konkurso laimėtojo paskyrimo taisyklių pagal 4 skyrių pažeidimas, padaryto dėl paramos gavėjo veiksmų ar neveikimo, dėl kurio Europos struktūriniams ir investicijų fondams padaroma arba gali būti padaryta žala;
<…>
2.   Pažeidimo, dėl kurio taikomos 1 dalies 9 punkte nurodytos finansinės pataisos, atvejai nurodomi Ministrų Tarybos norminiame akte.“
9
ZUSEFSU 73 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:
„Finansinės pataisos pagrindas ir jos suma nustatomi valdymo institucijos, patvirtinusios projektą, vadovo motyvuotu sprendimu.“
Viešųjų pirkimų įstatymas
10
Pagal Zakon za obshtestvenite porachki (Viešųjų pirkimų įstatymas, DV Nr. 13, 2016 m. vasario 16 d.) 2 straipsnio 2 dalį perkančiosioms organizacijoms neleidžiama riboti konkurencijos, įtraukiant sąlygas ar reikalavimus, kuriais suteikiamas nepagrįstas pranašumas arba nepagrįstai apribojamas ekonominės veiklos vykdytojų dalyvavimas viešuosiuose pirkimuose ir kurie neatitinka viešojo pirkimo sutarties dalyko, vertės, sudėtingumo, kiekio ar masto.
Pagrindinės bylos ir prejudiciniai klausimai
Byla C‑471/23
11
Pasibaigus sutarčių skyrimo procedūrai pagal 2014–2020 m. veiksmų programą „Besivystantys regionai“, kuri yra Bulgarijos Respublikos partnerystės susitarimo dalis 2014–2020 m. programavimo laikotarpiu, subsidija „2014–2020 m. integruotų miestų atkūrimo ir plėtros planų įgyvendinimas“ buvo tiesiogiai skirta Veliko Tirnovo savivaldybei.
12
2018 m. rugpjūčio 24 d. ši savivaldybė sudarė partnerystės susitarimą su „Organizatsia na dvizhenieto, parkingi i garazhi“ EOOD (eismo, automobilių stovėjimo aikštelių ir garažų organizacija, toliau – savivaldybės bendrovė). Šiame partnerystės susitarime numatyta, kad įgyvendinant projektą „Integruotas Veliko Tirnovo miesto transportas“ minėta savivaldybė ir savivaldybės bendrovė atitinkamai vadinamos „vadovaujančiąja partnere“ ir „partnere“ pagal šią veiksmų programą.
13
Pagal minėtą partnerystės susitarimą vadovaujančioji partnerė ir partnerė patvirtinus šį projektą privalo sudaryti administravimo sutartį. Partnerė, t. y. šiuo atveju savivaldybės bendrovė, kaip perkančioji organizacija privalo vykdyti viešojo pirkimo procedūrą dėl riedmenų tiekimo pagal Viešųjų pirkimų įstatymą. Be to, tame pačiame susitarime numatyta, kad jeigu per šią procedūrą padaroma pažeidimų, pateisinančių finansinės pataisos taikymą, su šia pataisa susijusius išteklius turi padengti perkančioji organizacija, kuri yra sutarties, dėl kurios buvo atlikta minėta pataisa, šalis.
14
2019 m. liepos 19 d. Veliko Tirnovo savivaldybė, kaip subsidijos „2014–2020 m. integruotų miestų atkūrimo ir plėtros planų įgyvendinimas“ gavėja sudarė administravimo sutartį su 2014–2020 m. veiksmų programos „Besivystantys regionai“ valdymo institucija dėl minėto projekto pasiūlymo įgyvendinimo; šios sutarties bendra vertė – 11133732,51 Bulgarijos levų (BGN) (apie 5700000 EUR), įskaitant 10409573,31 BGN (apie 5300000 EUR) dydžio subsidiją ir 724159,20 BGN (apie 370000 EUR) gavėjo nuosavą įnašą.
15
Šioje administravimo sutartyje nurodyta, kad dalis nagrinėjamos subsidijos sumos yra valstybės pagalba viešojo keleivinio transporto paslaugų operatoriui kompensacijos už viešąją paslaugą forma pagal Reglamentą Nr. 1370/2007. Šios pagalbos administratorė yra Veliko Tirnovo savivaldybė, ji privalo užtikrinti taikytinos sistemos įgyvendinimą pagal šio reglamento reikalavimus, įskaitant tinkamų jų laikymosi kontrolės mechanizmų sukūrimą ir taikymą.
16
Pagal šios administravimo sutarties bendrąsias sąlygas paramos gavėjas yra atsakingas 2014–2020 m. veiksmų programos „Besivystantys regionai“ valdymo institucijai už partnerių ir išorės rangovų veiksmus įgyvendinant aptariamą projektą ir „savo vardu prisiima visą riziką, įskaitant netinkamas finansuoti išlaidas ir finansines pataisas, taikomas projekto biudžetui subsidijuoti“.
17
Pradėjusi viešojo pirkimo procedūrą kaip visuotinės ekonominės svarbos paslaugos teikėja ir asmuo, kuris, kaip nustatyta, gauna valstybės pagalbą iš ESI fondų išteklių, 2020 m. kovo 31 d. savivaldybės bendrovė su konkurso laimėtoja „Excelor-Alfa“ DZZD sudarė viešojo pirkimo sutartį dėl trijų elektrinių autobusų tiekimo.
18
Gavusi pranešimą apie pažeidimą, 2014–2020 m. veiksmų programos „Besivystantys regionai“ valdymo institucija 2022 m. gegužės 11 d. priėmė sprendimą dėl Veliko Tirnovo savivaldybės finansinės pataisos (toliau – 2022 m. gegužės 11 d. sprendimas dėl finansinės pataisos) dėl savivaldybės bendrovės padaryto pažeidimo, kaip tai suprantama pagal ZUSEFSU 70 straipsnio 1 dalies 9 punktą. Ši finansinė pataisa siekė 25 % išteklių, tinkamų finansuoti iš ESI fondų pagal šią viešojo pirkimo sutartį.
19
Veliko Tirnovo savivaldybė apskundė šį sprendimą Administrativen sad Veliko Tarnovo (Veliko Tirnovo administracinis teismas, Bulgarija).
20
2022 m. lapkričio 1 d. sprendimu tas teismas atmetė šį skundą, motyvuodamas tuo, kad ši savivaldybė buvo vienintelė nagrinėjamos subsidijos gavėja, nes ji buvo šio sprendimo 14 punkte nurodytos administravimo sutarties šalis, ir kad minėta savivaldybė, kaip šios sutarties šalis, pagrįstai galėjo būti laikoma administracinio akto, kuriuo nustatoma atitinkama finansinė pataisa, adresatė. Minėtas teismas taip pat pažymėjo, jog tai, kad ta pati savivaldybė, kaip šios subsidijos gavėja, sudarė partnerystės sutartis dėl tam tikros veiklos, neatleidžia jos, kaip šios sutarties šalies, tiesiogiai susijusios su 2014–2020 m. veiksmų programos „Besivystantys regionai“ valdymo institucija, nuo atsakomybės. Galiausiai tas pats teismas konstatavo, kad sąlyga dėl atsakomybės už pažeidimus ir riziką, įskaitant finansines pataisas, yra atgręžtinio pobūdžio, nes ja siekiama partnerių vidaus santykiuose nustatyti, kam tenka atsakomybė už tokias pataisas.
21
Veliko Tirnovo savivaldybė dėl šio sprendimo pateikė kasacinį skundą Varhoven administrativen sad (Aukščiausiasis administracinis teismas, Bulgarija), t. y. prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
22
Šio teismo teigimu, visų pirma siekiant atsakyti į klausimą, ar Veliko Tirnovo savivaldybė yra vienintelė nagrinėjamos subsidijos gavėja ir ar dėl šio statuso ji pažeidė Bulgarijos teisę ir dėl to buvo atlikta finansinė pataisa, reikia išaiškinti sąvoką „paramos gavėjas“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 10 punktą.
23
Be to, kyla klausimas, ar Veliko Tirnovo savivaldybė gali būti laikoma 2022 m. gegužės 11 d. sprendimo dėl finansinės pataisos adresate dėl savivaldybės bendrovės padaryto pažeidimo, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 36 punktą, todėl turi prisiimti atsakomybę už pažeidimus, padarytus per šios bendrovės pradėtą viešojo pirkimo procedūrą, nors ši savivaldybė nenaudoja ESI fondų lėšų pagal viešojo pirkimo sutartį, sudarytą pasibaigus šiai procedūrai.
24
Galiausiai, jei būtų nustatyta, kad savivaldybės bendrovė yra subsidijos, kuriai taikoma ši finansinė pataisa, gavėja, kaip šią subsidiją gavęs asmuo ir viešasis subjektas, atsakingas už konkrečios riedmenų įsigijimo operacijos pradžią ir vykdymą, taip pat kiltų klausimas, kodėl jai nebuvo užtikrinta teisė dalyvauti šios finansinės pataisos nustatymo procedūroje ir ar ji turėjo turėti galimybę įstoti į bylą kaip šios pataisos panaikinimo procedūros Administrativen sad Veliko Tarnovo (Veliko Tirnovo administracinis teismas) šalis.
25
Šiomis aplinkybėmis Varhoven administrativen sad (Aukščiausiasis administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar valstybės pagalbos, teikiamos [ESI fondų lėšomis], administratorius, kuris nėra paramos gavėjas, valstybės pagalbos kontekste patenka į „paramos gavėjo“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal [Reglamento Nr. 1303/2013] [2] straipsnio 10 punktą?
2.
Ar valstybės pagalbos, teikiamos ESI fondų lėšomis, administratorius, kuris nėra asmuo, naudojantis pagalbą pagal viešojo pirkimo sutartį, gali būti tikrasis sprendimo, kuriuo nustatoma finansinė pataisa už nacionalinės ar Sąjungos teisės pažeidimą, padarytą sudarant viešojo pirkimo sutartį, adresatas?
3.
Ar asmuo, kuriam skirta administracinė priemonė „finansinė pataisa“ dėl pažeidimo, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 36 punktą, valstybės pagalbos ESI fondų lėšomis atveju turi atitikti dvi kumuliatyvias sąlygas: būti subsidijos iš atitinkamų lėšų gavėjas ir būti tas asmuo, kuris panaudojo atitinkamas lėšas?
4.
Ar atsakomybė už įstatymų pažeidimus naudojant ESI fondų lėšomis suteiktą valstybės pagalbą gali būti reglamentuojama ar perskirstoma pagalbos gavėjo ir jos administratoriaus sutartimi, ar atsakomybė tenka pagalbą neteisėtai panaudojusiam jos gavėjui?
5.
Ar egzistuoja solidari pagalbos gavėjo ir pagalbos administratoriaus atsakomybė ir ar tokia atsakomybė turi būti numatyta sutartyje dėl pagalbos skyrimo?
6.
Ar [Chartijos] 41 ir 47 straipsniams prieštarauja nacionalinių institucijų praktika ir jurisprudencija tokiu atveju, kaip nagrinėjamas pagrindinėje byloje, kai „visuotinės ekonominės svarbos paslaugų operatoriui“, kaip antai savivaldybės bendrovei, tariamai pažeidusiam Viešųjų pirkimų įstatymą vykdant viešųjų pirkimų procedūrą, susijusią su ESI fondų lėšų panaudojimu, [kuris yra valstybės pagalba] nesuteikiama nei teisė dalyvauti finansinės pataisos dėl jo sudarytos sutarties nustatymo procedūroje, nei teisė dalyvauti teismo procese ginčijant šį administracinį aktą, motyvuojant tuo, kad šiam operatoriui, kaip savivaldybės partneriui pagal partnerystės susitarimą, civilinės teisės aktuose numatyta tvarka gali būti pareikštas atgręžtinis reikalavimas?“
Byla C‑477/23
26
Byla C‑477/23 susijusi su ESI fondų naudojimu 2014–2020 m. laikotarpiu vykdant „jungtinę kompostavimo įrenginių ir buitinių atliekų pirminio apdorojimo įrenginių projektavimo ir statybos procedūrą“, kuria siekiama sumažinti sąvartynuose šalinamų atliekų kiekį suteikiant papildomų pajėgumų nediferencijuotų atliekų pirminiam apdorojimui ir atskiram žaliųjų ir (arba) biologiškai skaidžių atliekų surinkimui ir perdirbimui kompostuojant.
27
Vykstant procedūrai dėl tiesioginės subsidijos skyrimo Pazardžiko (Bulgarija) regionui kelios savivaldybės, įskaitant, be kita ko, Pazardžiko ir Belovo savivaldybes, parengė bendro projekto pasiūlymą dėl tokios subsidijos skyrimo. Atitinkamos savivaldybės turėjo pasirašyti administravimo sutartį dėl subsidijos skyrimo pagal 2014–2020 m. veiksmų programą „Aplinka“. Šioje sutartyje nustatyta, kad savivaldybės, kurios yra jos šalys, nustato Pazardžiko savivaldybę kaip „vadovaujančiąją savivaldybę“. Be to, minėtoje sutartyje numatyta, kad visos joje nurodytos savivaldybės yra paramos gavėjos, nepaisant to, kad šalia kiekvienos iš šių savivaldybių pavadinimo taip pat nurodomas jų, kaip „partnerių“, statusas.
28
Iš per šią procedūrą patvirtinto projekto įgyvendinimo tvarkos, kuri yra pirmesniame punkte minėtos administravimo sutarties sudedamoji dalis, matyti, kad Pazardžiko savivaldybė, kaip „vadovaujančioji savivaldybė“, yra atsakinga už šio projekto valdymą ir turi teisę į savo banko sąskaitą gauti nurodytas lėšas ir jas paskirstyti savivaldybėms partnerėms, o pastarosios kartu su vadovaujančiąja savivaldybe dalyvauja rengiant ir techniškai bei finansiškai įgyvendinant šį projektą. Šiomis aplinkybėmis Belovo savivaldybė privalėjo vykdyti viešojo pirkimo skyrimo procedūrą ir skirti viešojo pirkimo sutartį dėl atskirai surenkamų žaliųjų ir (arba) biologiškai skaidžių buitinių atliekų kompostavimo įrenginio, kurio pajėgumas – 2 000 tonų per metus, statybos.
29
Vykstant šiai viešojo pirkimo sutarties skyrimo procedūrai Belovo savivaldybė, kaip perkančioji organizacija, sudarė viešojo pirkimo sutartį su „Delchev Engineering“ EOOD.
30
2022 m. kovo 21 d. sprendimu 2014–2020 m. veiksmų programai „Aplinka“ vadovaujanti institucija Pazardžiko savivaldybei nustatė 10 % finansinę pataisą išlaidoms, tinkamoms finansuoti iš ESI fondų pagal šią viešojo pirkimo sutartį (toliau – 2022 m. kovo 21 d. sprendimas dėl finansinės pataisos). Ši finansinė pataisa buvo nustatyta dėl Belovo savivaldybės padaryto pažeidimo, kaip tai suprantama pagal ZUSEFSU 70 straipsnio 1 dalies 9 punktą.
31
Belovo savivaldybė, kuriai nėra skirtas 2022 m. kovo 21 d. sprendimas dėl finansinės pataisos, dėl jo pateikė skundą Administrativen sad Pazardzhik (Pazardžiko administracinis teismas, Bulgarija). 2022 m. spalio 26 d. sprendimu šis teismas atmetė šį skundą ir nusprendė, kad nors tame sprendime kaip jo adresatė nurodyta tik Pazardžiko savivaldybė, Belovo savivaldybė, kaip perkančioji organizacija, pasirašė viešojo pirkimo sutartį ir turėjo teisinį interesą pateikti minėtą skundą. Vis dėlto minėtas teismas padarė išvadą, kad minėtas sprendimas buvo priimtas laikantis Bulgarijos teisės.
32
Belovo savivaldybė dėl šio sprendimo pateikė kasacinį skundą Varhoven administrativen sad (Aukščiausiasis administracinis teismas), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
33
Šio teismo teigimu, skiriasi nacionalinė jurisprudencija dėl faktinių aplinkybių, analogiškų nagrinėjamoms šioje byloje ir susijusių su ta pačia ESI fondų finansavimo procedūra.
34
Iš tiesų, viena vertus, iš tam tikrų nacionalinių sprendimų matyti, kad tik savivaldybė, vadovaujanti atitinkamam projektui, turi „paramos gavėjos“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 10 punktą, statusą ir kad jai yra skirtas sprendimas dėl finansinės pataisos, nes kitos savivaldybės partnerės tokio statuso neturi. Taigi bylose, kuriose buvo priimti šie nacionaliniai sprendimai, savivaldybėms partnerėms, išskyrus vadovaujančiąją savivaldybę, nebuvo leista dalyvauti nei procedūroje dėl nagrinėjamos finansinės pataisos nustatymo, nei teismo procese dėl akto, kuriuo ji taikoma, panaikinimo, net jei šios savivaldybės partnerės lėmė pažeidimą, dėl kurio buvo atlikta ši finansinė pataisa.
35
Kita vertus, kai kurie nacionaliniai teismai mano, kad tuo atveju, kai viešojo pirkimo sutarčių sudarymo taisykles pažeidžia savivaldybė, naudojanti lėšas iš ESI fondų, ši savivaldybė turi būti laikoma nagrinėjamos finansinės pataisos akto adresate ir turi teisę dalyvauti procedūroje, per kurią nustatoma atitinkama finansinė pataisa, ir gintis teisme.
36
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl to, kaip reikia nustatyti atsakomybę už finansines pataisas, kylančias dėl viešųjų pirkimų taisyklių pažeidimų naudojant ESI fondus.
37
Šiomis aplinkybėmis Varhoven administrativen sad (Aukščiausiasis administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 10, 36 ir 37 punktų aiškinimui prieštarauja nacionalinės teisės nuostata arba tokia šios nuostatos aiškinimo ir taikymo praktika, pagal kurią tokiu atveju, kaip nagrinėjamas pagrindinėje byloje, tik viena iš savivaldybių partnerių (administravimo sutarties dėl subsidijos šalių), kuri pasirašė subsidijos administravimo sutartį kaip pagrindinė partnerė, laikytina ESI fondų lėšų gavėja? Kokias sąlygas turi atitikti organizacija, kad tokiu atveju, kaip nagrinėjamas, ji galėtų būti laikoma „paramos gavėja“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 10 punktą?
2.
Ar Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 10, 36 ir 37 punktų aiškinimui prieštarauja nacionalinės teisės nuostata arba tokia šios nuostatos aiškinimo ir taikymo praktika, pagal kurią tokiu atveju, kaip nagrinėjamas pagrindinėje byloje, finansinė pataisa dėl ekonominės veiklos vykdytojo padaryto viešųjų pirkimų taisyklių pažeidimo nustatoma sprendimu, kurio adresatas yra kitas ekonominės veiklos vykdytojas, kuris nepadarė pažeidimo, tačiau sutartyje dėl finansinės subsidijos yra nurodytas kaip pagrindinis partneris?
3.
Ar Reglamentui Nr. 1303/2013 prieštarauja nacionalinės teisės nuostata ar tokia šios nuostatos aiškinimo ir taikymo praktika, pagal kurią atsakomybė už finansinę pataisą gali būti perskirstoma projekto partneriams pagal sutartį, ar kiekvienas ekonominės veiklos vykdytojas turi prisiimti atsakomybę už finansines pataisas, susijusias su pažeidimais, kuriuos jis padarė naudodamas ESI fondų lėšas pagal sutartis, kurių šalis jis yra?
4.
Ar [Chartijos] 41 ir 47 straipsniams prieštarauja nacionalinė administracinė praktika ar jurisprudencija tokiu atveju, kaip nagrinėjamas pagrindinėje byloje, kai savivaldybei, dėl kurios teigiama, kad sudarydama viešojo pirkimo sutartį pagal ESI fondų lėšų panaudojimo procedūrą ji pažeidė Viešųjų pirkimų įstatymą, nesuteikiama nei teisė dalyvauti vienos iš jos sudarytų sutarčių finansinės pataisos nustatymo procedūroje, nei teisė dalyvauti teismo procese ginčijant šį administracinį aktą, motyvuojant tuo, kad ji, kaip partnerė, gali imtis veiksmų civiline tvarka, remdamasi partnerystės susitarimu su pagrindiniu partneriu?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo byloje C‑471/23 ir pirmojo klausimo byloje C‑477/23
38
Pirmuoju klausimu byloje C‑471/23 ir pirmuoju klausimu byloje C‑477/23, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 10 punktas turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „paramos gavėjas“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, gali apimti subjektą, kuris yra atsakingas už atitinkamų veiksmų inicijavimą arba inicijavimą ir įgyvendinimą, tačiau negauna šio 2 straipsnio 10 punkto a papunktyje nurodytos valstybės pagalbos, ir subjektą, kuris nepasirašė subsidijos administravimo sutarties kaip „vadovaujantysis“.
39
Šio reglamento 2 straipsnio 10 punkte sąvoka „paramos gavėjas“ apibrėžiama pirmiausia kaip viešasis arba privatusis subjektas arba fizinis asmuo, atsakingas už veiksmų inicijavimą arba inicijavimą ir įgyvendinimą. Antra, šios nuostatos a ir b punktuose patikslinta, kad šis subjektas valstybės pagalbos atveju – subjektas, kuris gauna pagalbą, išskyrus tuos atvejus, kai pagalba vienai įmonei nesiekia 200000 EUR – tokiu atveju atitinkama valstybė narė gali nuspręsti, kad paramos gavėjas yra pagalbą teikianti institucija, nedarant poveikio reglamentams Nr. 1407/2013, Nr. 1408/2013 ir Nr. 717/2014, o finansinių priemonių pagal Reglamento Nr. 1303/2013 antros dalies IV antraštinę dalį atveju – subjektas, kuris įgyvendina finansinę priemonę arba atitinkamai fondų fondą.
40
Iš šio 2 straipsnio 10 punkte pateiktos šios sąvokos apibrėžties pirmos dalies formuluotės matyti, kad valstybės narės turi tam tikrą diskreciją nustatyti, ar paramos gavėjas, kaip viešasis ar privatusis subjektas arba fizinis asmuo, yra atsakingas tik už atitinkamų veiksmų inicijavimą ar už jų inicijavimą ir įgyvendinimą.
41
Dėl šios nuostatos antros dalies pažymėtina, kad joje numatytos paramos gavėjo nustatymo taisyklės valstybės pagalbos ir finansinių priemonių, kurioms taikoma Reglamento Nr. 1303/2013 antros dalies IV antraštinė dalis, atvejais.
42
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad šio reglamento 2 straipsnio 10 punkto pirmoje dalyje ir 2 straipsnio 10 punkto a ir b papunkčiuose numatytas sąlygas atskiria jungtukas „ir“. Vis dėlto jo vartojimas nereiškia, kad šios sąlygos yra kumuliacinės. Priešingai, šioje pirmoje dalyje esančiose nuostatose numatyta bendroji taisyklė, o minėto 2 straipsnio 10 punkto a ir b papunkčių nuostatos yra papildomos taisyklės, susijusios su specifinėmis situacijomis.
43
Taigi reikia konstatuoti, kad Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 10 punkto formuluotėje visiškai neatmetama galimybė, kad dėl tų pačių veiksmų gali būti keli paramos gavėjai.
44
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš šio reglamento 66 konstatuojamosios dalies, atsakomybė už programų veiksmų įgyvendinimą visų pirma tenka valstybėms narėms, todėl jos gali laisvai nustatyti, be kita ko, subjektą, atsakingą už atitinkamų veiksmų inicijavimą arba jų inicijavimą ir įgyvendinimą, kaip ir atitinkamą paramą gaunantis subjektas.
45
Priešingas aiškinimas galėtų lemti situacijas, kai joks subjektas negalėtų būti laikomas paramos gavėju, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 10 punktą, nes jis negalėtų įvykdyti dviejų šio 2 straipsnio 10 punkto pirmoje dalyje ir 10 punkto a arba b papunkčiuose numatytų sąlygų.
46
Be to, kaip savo rašytinėse pastabose iš esmės pažymėjo Komisija, kiek tai susiję su Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 10 punkto a papunktyje numatyta konkrečia situacija, kadangi subsidija gali apimti įvairias formas, iš kurių kai kurios yra valstybės pagalba, pagal tokį aiškinimą dėl operacijos, su kuriomis susijusi pagalba, dalių reikėtų, kad šią paramą gaunantis subjektas būtų paramos gavėjas, kaip jis suprantamas pagal šio 2 straipsnio 10 punkto a papunktį, o dėl kitų tos pačios operacijos dalių subjektas, atsakingas už jos inicijavimą arba inicijavimą ir įgyvendinimą, būtų paramos gavėjas, kaip jis suprantama pagal minėto 2 straipsnio 10 punkto pirmą dalį. Tačiau dėl tokio aiškinimo galėtų kilti praktinių sunkumų, susijusių su dažnai tarpusavyje susijusiu subsidijų pobūdžiu ir su subsidijų, galinčių būti valstybės pagalbos forma, identifikavimu.
47
Nagrinėjamu atveju iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad byloje C‑471/23, remiantis administravimo sutartimi, sudaryta su 2014–2020 m. veiksmų programos „Besivystantys regionai“ valdymo institucija, siekiant įgyvendinti toje byloje nagrinėjamo projekto pasiūlymą, Veliko Tirnovo savivaldybė buvo paskirta atsakinga už šio projekto įgyvendinimą, o savivaldybės bendrovė buvo nurodyta kaip asmuo, gaunantis valstybės pagalbą. Šiuo klausimu dalis subsidijos pagal minėtą projektą yra valstybės pagalba, tačiau prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nepatikslina, ar šios pagalbos suma yra mažesnė nei 200000 EUR. Byloje C‑477/23 Pazardžiko savivaldybė, kaip „vadovaujančioji“ savivaldybė, atsakinga už toje byloje nagrinėjamo projekto valdymą, kartu su kitomis savivaldybėmis, įskaitant Belovo savivaldybę, dalyvauja rengiant ir techniškai bei finansiškai įgyvendinant tą projektą.
48
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kuris vienintelis kompetentingas vertinti pagrindinės bylos faktines aplinkybes ir aiškinti atitinkamus nacionalinės teisės aktus, turės nustatyti tai, ar byloje C‑471/23 Veliko Tirnovo savivaldybė ir byloje C‑477/23 Pazardžiko bei Belovo savivaldybės yra atsakingos už atitinkamų veiksmų inicijavimą arba inicijavimą ir įgyvendinimą, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 10 punkto pirmą dalį, tai, ar savivaldybės bendrovės byloje C‑471/23 gauta pagalba patenka į sąvoką „valstybės pagalba“, kaip ji suprantama pagal šio reglamento 2 straipsnio 10 punkto a papunktį, ir prireikus – šios pagalbos sumą.
49
Šiuo klausimu reikia priminti, kaip tai daro Komisija, kad iš Reglamento Nr. 1370/2007 5, 33 ir 36 konstatuojamųjų dalių ir Teisingumo Teismo suformuotos jurisprudencijos matyti, jog kompensacija už viešąją paslaugą, skirta laikantis visų šiame reglamente nustatytų sąlygų, nėra valstybės pagalba.
50
Be to, kaip matyti iš šio sprendimo 43 punkto, nors pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 10 punkto a papunktį valstybės pagalbos atveju pagalbą gaunantis subjektas turi būti laikomas paramos gavėju, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą, niekas nedraudžia, kad subjektas, kuris atitinka to paties 2 straipsnio 10 punkto pirmoje dalyje numatytas sąlygas, taip pat galėtų būti laikomas paramos gavėju, kaip jis suprantamas pagal pastarąją nuostatą.
51
Kiek tai susiję su prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimu byloje C‑477/23, ar tik viešasis subjektas, pasirašęs subsidijos administravimo sutartį kaip „vadovaujantysis“, turi būti laikomas atitinkamos paramos gavėju, reikia konstatuoti, kad Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 10 punkte nenumatyta konkrečių galimų paramos gavėjų kategorijų.
52
Taigi, jei subjektas yra atsakingas už veiksmų inicijavimą arba inicijavimą ir įgyvendinimą, jis gali būti laikomas „paramos gavėju“, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą, neatsižvelgiant į tai, ar toks subjektas buvo paskirtas „vadovaujančiuoju“.
53
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad į pirmąjį klausimą byloje C‑471/23 ir pirmąjį klausimą byloje C‑477/23 reikia atsakyti: Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 10 punktas turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „paramos gavėjas“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, gali apimti subjektą, kuris yra atsakingas už atitinkamų veiksmų inicijavimą arba inicijavimą ir įgyvendinimą, tačiau negauna šio 2 straipsnio 10 punkto a papunktyje nurodytos valstybės pagalbos, ir subjektą, kuris nepasirašė subsidijos administravimo sutarties kaip „vadovaujantysis“.
Dėl antrojo–penktojo klausimų byloje C‑471/23 ir dėl antrojo bei trečiojo klausimų byloje C‑477/23
54
Antruoju–penktuoju klausimais byloje C‑471/23 ir antruoju bei trečiuoju klausimais byloje C‑477/23, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 36 ir 37 punktai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiami, pirma, nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos sprendimas dėl finansinės pataisos dėl viešojo pirkimo sutarčių sudarymo taisyklių pažeidimo gali būti skirtas kitam ekonominės veiklos vykdytojui nei tas, kuris padarė šį pažeidimą, ir antra, tai, kad atsakomybė už šią finansinę pataisą būtų solidari arba kad ši atsakomybė galėtų būti paskirstyta pagal sutartį šiam ekonominės veiklos vykdytojui ir pažeidimą padariusiam ekonominės veiklos vykdytojui arba kad pastarasis ekonominės veiklos vykdytojas prisiimtų šią atsakomybę.
55
Pirmiausia reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 36 punktą Sąjungos teisės ar nacionalinės teisės, susijusios su jos taikymu, pažeidimas, padarytas įgyvendinant ESI fondus dalyvaujančio ekonominės veiklos vykdytojo veiksmais ar neveikimu, yra pažeidimas, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą, kai dėl nepagrįstų išlaidų Sąjungos biudžetui padaroma arba gali būti padaryta žala.
56
Be to, šio reglamento 143 straipsnio 1 dalyje, be kita ko, numatyta, kad atsakomybė už pažeidimų tyrimą, reikiamas finansines pataisas ir lėšų susigrąžinimą visų pirma tenka valstybėms narėms. Šiuo tikslu, kaip nurodyta šio straipsnio 2 dalyje, valstybės narės atlieka reikiamas finansines pataisas, kurias reikia atlikti dėl veiksmuose arba veiksmų programose nustatytų pavienių ar sisteminių pažeidimų.
57
Vis dėlto jokioje minėto reglamento nuostatoje nenumatyta taisyklių, susijusių su finansinių pataisų akto adresatų apibrėžimu.
58
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pareiga grąžinti neteisėtais veiksmais nepagrįstai gautą naudą yra ne sankcija, o tiesiog pripažinimo, kad nesilaikyta sąlygų, reikalingų norint gauti pagal Sąjungos taisykles kylančią naudą, ir kad dėl to nauda suteikta nepelnytai, pasekmė (2020 m. spalio 1 d. Sprendimo Elme Messer Metalurgs, C‑743/18, EU:C:2020:767, 64 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
59
Darytina išvada, kad iš tokį pažeidimą, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 36 punktą, padariusio subjekto nebūtinai turi būti pareikalauta grąžinti dėl pažeidimo nepagrįstai gautą naudą.
60
Nagrinėjamu atveju iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad byloje C‑471/23 Veliko Tirnovo savivaldybė pasirašė atitinkamą subsidijos administravimo sutartį su 2014–2020 m. veiksmų programos „Besivystantys regionai“ valdymo institucija ir jai buvo skirtas 2022 m. gegužės 11 d. sprendimas dėl finansinės pataisos, nepaisant to, kad savivaldybės bendrovė tariamai padarė nagrinėjamą pažeidimą. Byloje C‑477/23 visos atitinkamos savivaldybės, įskaitant Belovo, tariamai padariusios nagrinėjamą pažeidimą, ir Pazardžiko, kaip „vadovaujančioji savivaldybė“, pasirašė atitinkamą subsidijos administravimo sutartį, o pastarajai savivaldybei buvo skirtas 2022 m. kovo 21 d. sprendimas dėl finansinės pataisos.
61
Reikia konstatuoti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 59 punkto, viešosios teisės reguliuojamoms įstaigoms, kaip antai pagrindinėse bylose nagrinėjamoms savivaldybėms, gali būti skirtas finansinės pataisos aktas, nepaisant to, kad jos nepadarė pažeidimo, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 36 punktą.
62
Dėl atsakomybės už finansines pataisas, kylančios dėl viešųjų pirkimų taisyklių pažeidimų naudojant ESI fondus, reikia priminti, kad, nesant Sąjungos nuostatų, ginčus dėl pagal Sąjungos teisę netinkamai išmokėtų sumų grąžinimo turi nagrinėti nacionaliniai teismai pagal savo nacionalinę teisę, nepažeisdami Sąjungos teisės apribojimų (2022 m. lapkričio 17 d. Sprendimo Avicarvil Farms, C‑443/21, EU:C:2022:899, 37 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
63
Taigi, kadangi Reglamente Nr. 1303/2013 nėra nuostatos dėl šios atsakomybės, ji nustatoma pagal nacionalinę teisę ir konkretaus veiksmo dalyvių sutartinius įsipareigojimus.
64
Todėl, atsižvelgiant į šių sutartinių įsipareigojimų turinį, nors kiekvienas atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas gali būti laikomas solidariai atsakingu kompetentingai nacionalinei institucijai už tą patį sandorį, tokia finansinė atsakomybė taip pat gali būti paskirstyta atitinkamiems ekonominės veiklos vykdytojams arba tekti tik vienam atitinkamą pažeidimą padariusiam ekonominės veiklos vykdytojui.
65
Vis dėlto, Teisingumo Teismas taip pat nusprendė, kad pagal teisinio saugumo principą reikalaujama, kad, pirma, teisės normos būtų aiškios ir tikslios ir, antra, jų taikymas būtų nuspėjamas teisės subjektams, ypač kai jos gali turėti neigiamų pasekmių. Konkrečiai kalbant, pagal minėtą principą reikalaujama, kad teisės norma leistų suinteresuotiesiems asmenims tiksliai žinoti ja nustatytų pareigų turinį, kad jie galėtų aiškiai žinoti savo teises ir pareigas ir imtis atitinkamų veiksmų (2024 m. spalio 4 d. Sprendimo Lietuva ir kt. / Parlamentas ir Taryba (Mobilumo paketas), C‑541/20–C‑555/20, EU:C:2024:818, 158 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
66
Be to, teisinio saugumo principas itin griežtai taikomas tuomet, kai teisės aktas gali turėti finansinių pasekmių (šiuo klausimu žr. 2021 m. balandžio 29 d. Sprendimo Banco de Portugal ir kt., C‑504/19, EU:C:2021:335, 52 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
67
Nagrinėjamu atveju iš nutarčių dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad byloje C‑471/23 Veliko Tirnovo savivaldybė prisiima visą riziką, įskaitant, be kita ko, finansines pataisas, atliktas dėl nagrinėjamo projekto biudžeto subsidijos, o savivaldybės bendrovė neturi tokios finansinės atsakomybės 2014–2020 m. veiksmų programos „Besivystantys regionai“ valdymo institucijai. Tačiau byloje C‑477/23 atitinkamos savivaldybės kartu dalyvauja, be kita ko, finansiškai įgyvendindamos nagrinėjamą projektą, o Pazardžiko savivaldybė, kaip „vadovaujančioji savivaldybė“, turi teisę į savo banko sąskaitą gauti nurodytas lėšas ir jas paskirstyti savivaldybėms partnerėms.
68
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės patikrinti, pirma, kokie ekonominės veiklos vykdytojai prisiima finansinę atsakomybę atitinkamoms vadovaujančiosioms institucijoms pagal nacionalinę teisę ir nagrinėjamų sutarčių sąlygas ir, antra, ar šie ekonominės veiklos vykdytojai galėjo žinoti, kad atitinkamo projekto įgyvendinimo pažeidimo atveju jie patys solidariai ar kitais būdais būtų atsakingi už finansinę pataisą šioms vadovaujančiosioms institucijoms.
69
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad į antrąjį–penktąjį klausimus byloje C‑471/23, taip pat į antrąjį ir trečiąjį klausimus byloje C‑477/23 reikia atsakyti: Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 36 ir 37 punktai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiami nei nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos sprendimas dėl finansinės pataisos dėl viešojo pirkimo sutarčių sudarymo taisyklių pažeidimo gali būti skirtas kitam ekonominės veiklos vykdytojui nei tas, kuris padarė šį pažeidimą, nei tai, kad atsakomybė už šią finansinę pataisą būtų solidari, kad ši atsakomybė galėtų būti paskirstyta šiam ekonominės veiklos vykdytojui ir pažeidimą padariusiam ekonominės veiklos vykdytojui arba kad jis prisiimtų šią atsakomybę, su sąlyga, kad finansiškai atsakingi ekonominės veiklos vykdytojai gali žinoti, kad pažeidimo vykdant nagrinėjamą projektą atveju jie bus atsakingi atitinkamai valdymo institucijai už minėtą finansinę pataisą.
Dėl šeštojo klausimo byloje C‑471/23 ir ketvirtojo klausimo byloje C‑477/23
70
Šeštuoju klausimu byloje C‑471/23 ir ketvirtuoju klausimu byloje C‑477/23, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Chartijos 41 ir 47 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama nacionalinė praktika, pagal kurią ekonominės veiklos vykdytojas, padaręs pažeidimą, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 36 punktą, dėl kurio buvo atlikta finansinė pataisa, neturi teisės dalyvauti nei procedūroje, kurioje nustatoma ši finansinė pataisa, nei teismo procese dėl jos panaikinimo, motyvuojant tuo, kad šis ekonominės veiklos vykdytojas turi teisę pareikšti civilinį ieškinį pagal partnerystės sutartį.
71
Pirmiausia reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš šio reglamento 65 konstatuojamosios dalies, tam, kad valstybės narės galėtų garantuoti teisėtą ir tinkamą ESI fondų naudojimą, jos turėtų patvirtinti reikiamas priemones, kad užtikrintų tinkamą savo valdymo ir kontrolės sistemų struktūrą ir veikimą, ir kad pagal minėto reglamento 143 straipsnio 1 dalį atsakomybė už pažeidimų tyrimą ir reikiamas finansines pataisas visų pirma tenka valstybėms narėms.
72
Priimdamos tokias Sąjungos teisės įgyvendinimo priemones valstybės narės privalo laikytis bendrųjų šios teisės principų ir Chartijos nuostatų (2024 m. sausio 30 d. Sprendimo Agentsia Patna infrastruktura (Kelių infrastruktūros finansavimas iš Europos lėšų), C‑471/22, EU:C:2024:99, 40 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
73
Kadangi šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas visų pirma remiasi Chartijos 41 straipsniu, susijusiu su teise į gerą administravimą, svarbu pabrėžti, kad šis straipsnis skirtas Sąjungos institucijoms, įstaigoms ir organams, o ne valstybių narių įstaigoms ar subjektams, todėl privatus asmuo negali remtis šiuo straipsniu prieš nacionalines valdžios institucijas. Vis dėlto, kai valstybė narė įgyvendina Sąjungos teisę, reikalavimai, kylantys iš gero administravimo principo, kaip bendrojo Sąjungos teisės principo, be kita ko, kiekvieno asmens teisė į tai, kad jo bylos būtų nagrinėjamos nešališkai ir per protingą laikotarpį, taikomi kompetentingos nacionalinės institucijos vykdomoje procedūroje (2024 m. sausio 30 d. Sprendimo Agentsia Patna infrastruktura (Kelių infrastruktūros finansavimas iš Europos lėšų), C‑471/22, EU:C:2024:99, 41 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
74
Kadangi šis teismas taip pat remiasi teise dalyvauti procedūroje, reikia pažymėti, kad tokia teisė tiek, kiek ji leidžia pasinaudoti teise būti išklausytam, yra neatsiejama teisės į gynybą, kuri yra bendrasis Sąjungos teisės principas, užtikrinimo dalis. Teisė būti išklausytam bet kuriam asmeniui užtikrina galimybę vykstant administracinei procedūrai iki sprendimo, galinčio neigiamai paveikti jo interesus, priėmimo tinkamai ir veiksmingai pareikšti savo nuomonę, įskaitant atvejus, kai tokio formalumo nenumatyta taikytinuose teisės aktuose. Taisykle, pagal kurią asmeniui, kurio nenaudai priimtas sprendimas, turi būti suteikta galimybė prieš jį priimant pateikti pastabas, siekiama leisti kompetentingai institucijai tinkamai atsižvelgti į visas svarbias aplinkybes (2024 m. sausio 30 d. Sprendimo Agentsia Patna infrastruktura (Kelių infrastruktūros finansavimas iš Europos lėšų), C‑471/22, EU:C:2024:99, 42 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
75
Ši taisyklė taikoma administracinei finansinės pataisos nustatymo procedūrai, kurią atlieka nacionalinės valdžios institucijos dėl padaryto pažeidimo, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 36 punktą.
76
Be to, Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintą teisę į veiksmingą teisminę gynybą sudaro įvairūs elementai, tarp kurių yra teisė į gynybą, procesinio lygiateisiškumo principas, teisė kreiptis į teismą ir teisė gauti teisinę pagalbą, būti ginamam ir atstovaujamam (2024 m. sausio 30 d. Sprendimo Agentsia Patna infrastruktura (Kelių infrastruktūros finansavimas iš Europos lėšų), C‑471/22, EU:C:2024:99, 46 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
77
Nagrinėjamu atveju, kaip pažymėta šio sprendimo 67 punkte, su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, byloje C‑471/23 tariamai pažeidimą padariusi savivaldybės bendrovė neturėjo sutartinių santykių su 2014–2020 m. veiksmų programos „Besivystantys regionai“ valdymo institucija ir nėra finansiškai atsakinga šiai institucijai už nagrinėjamo projekto įgyvendinimą. Kiek tai susiję su byla C‑477/23, šis teismas nenurodo, kuri iš atitinkamų savivaldybių prisiima tokią finansinę atsakomybę.
78
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad jeigu minėtas teismas padaro išvadą, kad pažeidimą padaręs ekonominės veiklos vykdytojas nėra finansiškai atsakingas atitinkamai valdymo institucijai už nagrinėjamo projekto įgyvendinimą, pagal bendruosius Sąjungos teisės gero administravimo ir teisės į gynybą paisymo principus ir Chartijos 47 straipsnį nedraudžiama, kad šis ekonominės veiklos vykdytojas neturėtų teisės dalyvauti nei finansinės pataisos nustatymo procedūroje, nei teismo procese dėl jos panaikinimo.
79
Tokiu atveju, kai sprendimas dėl finansinės pataisos turėtų tiesioginį poveikį ne minėto ekonominės veiklos vykdytojo, o to, kuris finansiškai atsakingas atitinkamai valdymo institucijai už šio projekto įgyvendinimą, interesams, būtent pastarajam ekonominės veiklos vykdytojui turi būti suteikta teisė dalyvauti šios finansinės pataisos nustatymo procedūroje ir teismo procese dėl jos panaikinimo.
80
Vis dėlto, jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuoja, kad pažeidimą padaręs ekonominės veiklos vykdytojas yra finansiškai atsakingas atitinkamai valdymo institucijai už nagrinėjamo projekto įgyvendinimą, todėl sprendimas dėl finansinės pataisos, priimtas konstatavus šį pažeidimą, turi tiesioginį poveikį jo interesams, pagal bendruosius Sąjungos teisės gero administravimo ir teisės į gynybą užtikrinimo principus ir Chartijos 47 straipsnį draudžiama, kad šis ekonominės veiklos vykdytojas negalėtų nei pareikšti savo nuomonės per šios finansinės pataisos nustatymo procedūrą, nei kreiptis į teismą, kad ją užginčytų.
81
Šiuo klausimu šio teismo nurodyta aplinkybė, kad minėtam ekonominės veiklos vykdytojui tenka regresinė civilinė atsakomybė ir kad jis gali turėti teisių atskirame civiliniame procese prieš pagrindinį paramos gavėją pagal partnerystės susitarimą su pagrindiniu partneriu, neturi reikšmės, nes tokia civilinio pobūdžio teisių gynimo priemonė neleidžia tam pačiam ekonominės veiklos vykdytojui ginčyti paties tokio sprendimo dėl finansinės pataisos, kuris jam nepalankus, priėmimo.
82
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad į šeštąjį klausimą byloje C‑471/23 ir ketvirtąjį klausimą byloje C‑477/23 reikia atsakyti: bendrieji Sąjungos teisės gero administravimo ir teisės į gynybą paisymo principai ir Chartijos 47 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama nacionalinė praktika, pagal kurią ekonominės veiklos vykdytojas, padaręs pažeidimą, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1303/2013 2 straipsnio 36 punktą, dėl kurio buvo atlikta finansinė pataisa, neturi teisės dalyvauti nei procedūroje, kurioje nustatoma ši finansinė pataisa, nei teismo procese dėl jos panaikinimo, motyvuojant tuo, kad šis ekonominės veiklos vykdytojas turi teisę pareikšti civilinį ieškinį pagal partnerystės sutartį, jeigu tas ekonominės veiklos vykdytojas yra finansiškai atsakingas atitinkamai valdymo institucijai už atitinkamo projekto įgyvendinimą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
83
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:
1.
2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006, iš dalies pakeisto 2018 m. liepos 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES, Euratomas) 2018/1046, 2 straipsnio 10 punktas
turi būti aiškinamas taip:
sąvoka „paramos gavėjas“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, gali apimti subjektą, kuris yra atsakingas už atitinkamų veiksmų inicijavimą arba inicijavimą ir įgyvendinimą, tačiau negauna šio 2 straipsnio 10 punkto a papunktyje nurodytos valstybės pagalbos, ir subjektą, kuris nepasirašė subsidijos administravimo sutarties kaip „vadovaujantysis“.
2.
Reglamento Nr. 1303/2013, iš dalies pakeisto Reglamentu 2018/1046, 2 straipsnio 36 ir 37 punktai
turi būti aiškinami taip:
pagal juos nedraudžiami nei nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos sprendimas dėl finansinės pataisos dėl viešojo pirkimo sutarčių sudarymo taisyklių pažeidimo gali būti skirtas kitam ekonominės veiklos vykdytojui nei tas, kuris padarė šį pažeidimą, nei tai, kad atsakomybė už šią finansinę pataisą būtų solidari, kad ši atsakomybė galėtų būti paskirstyta šiam ekonominės veiklos vykdytojui ir pažeidimą padariusiam ekonominės veiklos vykdytojui arba kad jis prisiimtų šią atsakomybę, su sąlyga, kad finansiškai atsakingi ekonominės veiklos vykdytojai gali žinoti, kad pažeidimo vykdant nagrinėjamą projektą atveju jie bus atsakingi atitinkamai valdymo institucijai už minėtą finansinę pataisą.
3.
Bendrieji Sąjungos teisės gero administravimo ir teisės į gynybą paisymo principai ir Europos Sąjungos pagrindinių teisų chartijos 47 straipsnis
turi būti aiškinami taip:
pagal juos draudžiama nacionalinė praktika, pagal kurią ekonominės veiklos vykdytojas, padaręs pažeidimą, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1303/2013, iš dalies pakeisto Reglamentu 2018/1046, 2 straipsnio 36 punktą, dėl kurio buvo atlikta finansinė pataisa, neturi teisės dalyvauti nei procedūroje, kurioje nustatoma ši finansinė pataisa, nei teismo procese dėl jos panaikinimo, motyvuojant tuo, kad šis ekonominės veiklos vykdytojas turi teisę pareikšti civilinį ieškinį pagal partnerystės sutartį, jeigu tas ekonominės veiklos vykdytojas yra finansiškai atsakingas atitinkamai valdymo institucijai už atitinkamo projekto įgyvendinimą.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: bulgarų.