62022CC0227
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
PRIITA PIKAMÄEJA,
predstavljeni 13. julija 2023 (
1
)
Zadeva C‑227/22
IL
proti
Regionalna direktsia „Avtomobilna administratsia“ Pleven
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad - Gabrovo (upravno sodišče v Gabrovu, Bolgarija))
„Predhodno odločanje – Promet – Direktiva 2006/126/ES – Vozniško dovoljenje – Fizična in duševna sposobnost za vožnjo – Pogostost zdravstvenih pregledov za ugotavljanje psihične in duševne sposobnosti voznikov – Dokument, ki potrjuje psihično sposobnost voznikov“
I. Uvod
1.
Predmet predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administrativen sad - Gabrovo (upravno sodišče v Gabrovu, Bolgarija) na podlagi člena 267 PDEU je razlaga določb Direktive 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih. (
2
)
2.
Ta predlog je bila vložen v okviru spora med IL, bolgarskim državljanom, in Regionalna direktsia „Avtomobilna administratsia“ Pleven (območna direkcija uprave za motorna vozila v Plevnu, Bolgarija) v zvezi z odločbo, s katero je bila IL naložena upravna sankcija, ker pri kontroli cestnega prometa ni mogel predložiti veljavnega potrdila o psihični sposobnosti, kot to zahteva nacionalna zakonodaja.
3.
V obravnavani zadevi se Sodišču predlaga, naj odloči o obsegu harmonizacije iz Direktive 2006/126 in o pristojnosti držav članic, da sprejmejo strožje ukrepe za zagotovitev prometne varnosti. Sodišče bo moralo ugotoviti, ali potrdilo o psihični sposobnosti, ki ga zahteva bolgarska zakonodaja, predstavlja ukrep, ki spada med mehanizme, določene s to direktivo, ali pa ga je treba obravnavati kot neupravičeno oviro za prosto gibanje oseb in posledično kot ukrep, ki ni združljiv z enim od glavnih ciljev zakonodajalca Unije. Ključni vidik obravnavane zadeve bo ugotovitev funkcije spornega potrdila o psihični sposobnosti in ugotovitev, ali je ta dokument odveč glede na dokazno vrednost, ki jo že ima vozniško dovoljenje.
II. Pravni okvir
A.
Pravo Unije
4.
Člen 7 Direktive 2006/126 določa:
„1.   Vozniška dovoljenja se izdajo samo tistim kandidatom:
(a)
ki so opravili preizkus spretnosti in ravnanja ter teoretični preizkus in ki izpolnjujejo zdravniške standarde v skladu z določbami prilog II in III;
[…]
(a)
Od 19. januarja 2013 so dovoljenja, ki jih izdajajo države članice za kategorije AM, A1, A2, A, B, B1 in BE, veljavna 10 let.
Posamezna država članica lahko odloči, da taka dovoljenja izdaja z veljavnostjo do 15 let.
(b)
Od 19. januarja 2013 so dovoljenja, ki jih izdajajo države članice za kategorije C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E, veljavna 5 let.
[…]
3.   Pogoji za podaljšanje vozniških dovoljenj po izteku njihove veljavnosti so:
(a)
nadaljnje izpolnjevanje minimalnih standardov fizične in duševne sposobnosti za vožnjo, kakor so določeni v Prilogi III, za vozniška dovoljenja v kategorijah C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E; in
[…]
Države članice lahko omejijo obdobje veljavnosti vozniških dovoljenj, kakor je določeno v odstavku 2, izdanih novim voznikom za katero koli kategorijo, z namenom, da se za te voznike uporabljajo posebni ukrepi, katerih cilj je izboljšanje prometne varnosti.
Države članice lahko omejijo obdobje veljavnosti prvega dovoljenja, ki se izda novim voznikom za kategoriji C in D, na tri leta, z namenom, da bi lahko za te voznike uporabljale posebne ukrepe za izboljšanje prometne varnosti teh voznikov.
Države članice lahko omejijo obdobje veljavnosti posameznih vozniških dovoljenj, določeno v odstavku 2, za katero koli kategorijo, v primeru, da se zdi nujno pogosteje izvajati zdravniške preglede ali druge posebne ukrepe, kot so omejitve za storilce prometnih prekrškov.
[…]“
5.
Priloga III k tej direktivi, naslovljena „Minimalna merila glede psihofizične sposobnosti za vožnjo vozila na motorni pogon“, določa:
„OPREDELITVE POJMOV
1. Za namene te priloge so vozniki razvrščeni v dve skupini:
1.1. Skupina 1:
vozniki vozil kategorij A, A1, A2, AM, B, B1 in BE.
1.2. Skupina 2:
vozniki vozil kategorij C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 in D1E.
[…]
ZDRAVSTVENI PREGLEDI
[…]
4.
Skupina 2:
Kandidati morajo pred prvo izdajo vozniškega dovoljenja opraviti zdravstvene preglede, nato pa je treba voznike pregledati v skladu z veljavnim nacionalnim sistemom v državi članici običajnega prebivališča ob vsakem podaljšanju vozniškega dovoljenja.
5.
Merila, ki jih države članice določijo za izdajo ali vsako poznejše podaljšanje vozniških dovoljenj, so lahko strožja od tistih, ki so določena v tej prilogi.
[…]
DUŠEVNE MOTNJE
Skupina 1:
13.1. Vozniških dovoljenj se ne sme izdati ali podaljšati kandidatom oziroma voznikom, ki trpijo zaradi:
resne duševne motnje, bodisi prirojene ali pridobljene zaradi bolezni, šoka ali nevrokirurških operacij,
resne duševne zaostalosti,
resnih vedenjskih težav zaradi staranja; ali osebnostnih napak, ki vodijo v resno poslabšanje razsodnosti, vedenja ali prilagodljivosti,
razen če je njihova vloga podprta s pooblaščenim zdravniškim mnenjem in po potrebi z rednimi zdravstvenimi pregledi.
Skupina 2:
13.2. Pristojen zdravstveni organ mora ustrezno pretehtati dodatna tveganja in nevarnosti, povezana z vožnjo vozil, ki jih zajema opredelitev te skupine.
[…]“
B.
Bolgarsko pravo
6.
Člen 51(4) Zakon za balgarskite lichni dokumenti (zakon o bolgarskih osebnih dokumentih) določa:
„Obdobje veljavnosti vozniških dovoljenj za kategorije C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E in T je pet let.“
7.
Člen 8(1) Naredba no 36 ot 15.05.2006 za iziskvaniyata za psikhologicheska godnost i usloviyata i reda za provezhdane na psikhologicheskite izsledvaniya na kandidati za pridobivane na pravosposobnost za upravlenie na MPS, na vodachi na MPS i na predsedateli na izpitni komisii i za izdavane na udostovereniya za registratsiya za izvarshvane na psikhologicheski izsledvaniya (uredba št. 36 z dne 15. maja 2006 o zahtevah glede psihične sposobnosti ter pogojih in postopku za opravljanje psiholoških pregledov pri kandidatih za vozniški izpit, voznikih in predsednikih komisij za vozniški izpit ter postopku za izdajo potrdil o prijavi na psihološke preglede, v nadaljevanju: uredba št. 36) določa:
„Posamezniki morajo potrdilo o psihični sposobnosti predložiti ob vsaki novi zaposlitvi in opravljanju dela kot taksisti ali vozniki, ki opravljajo javni prevoz oseb in blaga, ali kot predsedniki komisij za vozniški izpit.“
8.
Člen 8(2) uredbe št. 36 določa:
„Potrdilo o psihični sposobnosti velja tri leta od datuma izdaje […].“
9.
Člen 8(4) te uredbe določa:
„Osebe iz odstavka 1 morajo vsaka tri leta od datuma izdaje zadnjega potrdila o psihični sposobnosti opraviti psihološki pregled.“
10.
Člen 13(1) Naredba no 1-157 ot 1.10.2002 za usloviyata i reda za izdavane na svidetelstvo za upravlenie na motorni prevozni sredstva, otcheta na vodachite i tyahnata distsiplina (uredba št. 1-157 z dne 1. oktobra 2002 o pogojih in postopku za izdajo vozniških dovoljenj, registru voznikov in njihovi disciplini, v nadaljevanju: uredba št. 1-157) določa:
„Vozniško dovoljenje se prvič izda na podlagi originalnega zapisnika o opravljenem vozniškem izpitu, ki ga posreduje pristojni območni oddelek Drzhavna avtomobilna inspektsiya (državni inšpektorat za motorna vozila, Bolgarija), pri čemer mora posameznik predložiti:
1. standardno vlogo s prilogami v skladu s Pravilnik za izdavane na balgarskite lichni dokumenti (pravilnik o izdaji bolgarskih osebnih dokumentov);
[…]
3. potrdilo o fizični sposobnosti voznika/kandidata za vozniško dovoljenje, ki ga izdajo splošni zdravnik, območne komisije zdravstvenih izvedencev na področju prometa (TOLEK) ali osrednja komisija zdravstvenih izvedencev na področju prometa (TTSLEK);
4. kopijo potrdila o psihični sposobnosti za izdajo vozniškega dovoljenja za kategorije C1, С, D1, D in Ttm (tramvaj);
5. kopijo potrdila o opravljenem tečaju prve pomoči pri prometnih nesrečah za voznike;
6. izjavo, da nima običajnega prebivališča v drugi državi članici Evropske unije in da nima veljavnega vozniškega dovoljenja, ki ga je izdala država članica Evropske unije;
7. kopijo zaključnega spričevala vsaj nižjega sekundarnega izobraževanja, v primeru šolanja v tujini pa potrdilo na podlagi člena 110(2) Naredba no 11 ot 1 septembri 2016 g. za otsenyavane na rezultatite ot obuchenieto na uchenitsite (uredba št. 11 z dne 1. septembra 2016 o vrednotenju učnih dosežkov učencev) […]“.
11.
Člen 15(2) uredbe št. 1-157 določa:
„Vozniki morajo za zamenjavo iz odstavka 1 predložiti dokumente iz člena 13(1), točke 1, 3 in 6, ter staro vozniško dovoljenje.“
12.
V skladu s členom 178c(5) Zakon za Dvizhenieto po patishtata (zakon o cestnem prometu) se voznik, ki brez veljavnega potrdila o psihični sposobnosti opravlja taksi prevoze, prevoze za svoj račun ali javni prevoz potnikov ali blaga, kaznuje z globo v višini 500 bolgarskih levov (BGN) (približno 255 EUR).
13.
V skladu s členom 35, točka 3, Dopalnitelnite razporedbi na Zakona za izmenenie i dopalnenie na Zakona za dvizhenieto po patishtata (dodatne določbe k zakonu o spremembi in dopolnitvi zakona o cestnem prometu) se z zakonom o cestnem prometu izvajajo zahteve Direktive 2006/126.
III. Dejansko stanje, postopek v glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
14.
IL ima vozniško dovoljenje, ki velja za vozila kategorij A, A1, A2, AM, B, B1, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E in TCT. Njegovo dovoljenje velja od 28. novembra 2019 do 28. novembra 2024.
15.
Kontrolni organ je IL 4. avgusta 2021 ustavil zaradi kontrole, ko je z vlečnim vozilom, na katerem je bil priklopljen polpriklopnik, opravljal javni prevoz blaga. Pri kontroli je bilo ugotovljeno, da ni imel veljavnega potrdila o psihični sposobnosti. Njegovo zadnje potrdilo o psihični sposobnosti je bilo izdano 7. oktobra 2017 in je veljalo do 7. decembra 2020.
16.
Kontrolni organ je ugotovil prekršek zaradi kršitve člena 8(1) uredbe št. 36, ker IL ni predložil veljavnega potrdila o psihični sposobnosti. Na podlagi tega je direktor območne direkcije uprave za motorna vozila v Plevnu 24. avgusta 2021 izdal odločbo, s katero je IL naložil upravno sankcijo, na podlagi katere mu je bilo za ugotovljeno kršitev iz člena 8(1) uredbe št. 36 in na podlagi člena 178c(5) zakona o cestnem prometu naloženo plačilo globe v višini 500 BGN (približno 255 EUR).
17.
IL je to globo izpodbijal pri Rayonen sad Sevlievo (okrajno sodišče v Sevlievu, Bolgarija), pri čemer je v bistvu trdil, da sta člen 8 uredbe št. 36 in kazen iz člena 178c(5) zakona o cestnem prometu v nasprotju z določbami Direktive 2006/126. Navedeno sodišče je ob sklicevanju na točko 4 Priloge III k tej direktivi presodilo, da lahko država članica voznikom naloži dodatne, strožje zahteve glede pogostosti rednih pregledov. Rayonen sad Sevlievo (okrajno sodišče v Sevlievu) je na podlagi te ugotovitve s sodbo z dne 10. decembra 2021, da ni nasprotja med nacionalnim pravom in pravom Unije, ter potrdilo odločbo o naložitvi upravne sankcije.
18.
IL je vložil kasacijsko pritožbo pri predložitvenem sodišču Administrativen sad – Gabrovo (upravno sodišče v Gabrovu) z utemeljitvijo, da je sodišče prve stopnje napačno uporabilo Direktivo 2006/126.
19.
Predložitveno sodišče meni, da so določbe Direktive 2006/126 dvoumne in do neke mere protislovne. Po eni strani poudarja, da bi morali v skladu z uvodno izjavo 9 navedene direktive vozniki vozil, ki se uporabljajo za prevoz oseb ali blaga, ob izdaji vozniškega dovoljenja in nato v rednih presledkih predložiti dokaz o izpolnjevanju minimalnih standardov psihofizične sposobnosti za vožnjo. Izrecno je priporočeno, da bi morali zdravstveni pregledi v zvezi s tem sovpadati s podaljšanjem vozniškega dovoljenja in bi morali biti zato vezani na obdobje veljavnosti dovoljenja. Po drugi strani navaja, da točka 4 Priloge III k Direktivi 2006/126 državam članicam omogoča, da v svoji nacionalni ureditvi določijo pogostost zdravstvenih pregledov, ki se jim zdi primerna za voznike vozil iz skupine 2 (kategorije C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 in D1E), in da se ta pogostost lahko razlikuje od obdobja veljavnosti vozniškega dovoljenja.
20.
Glede na navedeno se predložitveno sodišče sprašuje, ali lahko države članice v skladu z določbami Direktive 2006/126 od voznikov teh kategorij zahtevajo, da opravijo zdravstvene preglede za ugotavljanje njihove psihične in duševne sposobnosti v presledkih, krajših od obdobja veljavnosti vozniškega dovoljenja, in da predložijo ločen dokument, ki ni vozniško dovoljenje in ki potrjuje to sposobnost, ali pa za potrditev te sposobnosti zadostuje posedovanje vozniškega dovoljenja, veljavnega za te kategorije, saj je bila ta sposobnost ugotovljena že ob izdaji ali podaljšanju vozniškega dovoljenja.
21.
Predložitveno sodišče navaja, da je bilo pred njim postavljeno tudi vprašanje, ali je sankcija, ki jo bolgarska zakonodaja določa za voznika, katerega vozniško dovoljenje za kategorije C, CE, Cl, C1E, D, DE, D1, D1E in Tkt je veljavno, vendar kontrolnemu organu ne more predložiti potrdila o psihični sposobnosti, ker mu je potekla veljavnost, v nasprotju s časovno usklajenostjo obdobja veljavnosti vozniških dovoljenj in zdravstvenih pregledov fizične in duševne sposobnosti iz Direktive 2006/126, ali če bi uporaba nacionalnih predpisov s strani organa za izrekanje kazni povzročila kršitev prava Unije.
22.
V teh okoliščinah je Administrativen sad – Gabrovo (upravno sodišče v Gabrovu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali določbe Direktive 2006/126 državam članicam omogočajo, da od voznikov vozil kategorij С, CE, C1, C1E, D, DE, D1 in D1E zahtevajo, da v časovnih presledkih, ki so krajši od obdobja veljavnosti vozniškega dovoljenja, opravljajo zdravniški pregled, s katerim se ugotavlja njihova psihična in duševna sposobnost, v zvezi s tem pa zahtevajo poseben dokument (poleg vozniškega dovoljenja), ki potrjuje njihovo sposobnost? Ali pa veljavno vozniško dovoljenje za navedene kategorije potrjuje tudi psihično in duševno sposobnost voznika, saj je bila ta sposobnost ugotovljena že pri prvi izdaji oziroma podaljšanju vozniškega dovoljenja?
2.
Ali je v skladu s členom 7(1) Direktive [2006/126] ter uvodnima izjavama 8 in 9 te direktive dopustna nacionalna ureditev, kot je obravnavana v tem postopku, ki – poleg minimalnih zahtev za vozniški izpit (Priloga II k Direktivi 2006/126) in minimalnih meril glede psihofizične sposobnosti (Priloga III k Direktivi [2006/126]) – določa dodatne pogoje, s katerimi se ugotavlja psihična sposobnost voznikov, ki prevažajo potnike in/ali blago?
3.
Če je odgovor na [drugo] vprašanje pritrdilen: ali se za te zahteve uporablja ureditev o časovni usklajenosti administrativne veljavnosti vozniških dovoljenj in zdravniških pregledov pri uporabi minimalnih meril glede psihofizične sposobnosti, ki jo določa Direktiva 2006/126, zlasti njena uvodna izjava 9, četrti stavek, in njen člen 7(3)?“
IV. Postopek pred Sodiščem
23.
Predložitvena odločba z dne 22. marca 2022 je v sodno tajništvo Sodišča prispela 31. marca 2022.
24.
Predložitveno sodišče je s sklepom z dne 27. maja 2022, vpisanim v sodnem tajništvu 30. maja 2022, poslalo dopolnitev svoje predložitvene odločbe.
25.
IL, bolgarska vlada in Evropska komisija so v roku, določenem v členu 23 Statuta Sodišča Evropske unije, predložili pisna stališča.
26.
V skladu s členom 61(1) Poslovnika je Sodišče 14. februarja 2023 bolgarsko vlado pozvalo, naj pisno odgovori na vprašanje. Odgovor na to vprašanje je bil predložen v predpisanem roku.
27.
Zastopnik ad litem osebe IL ter zastopniki bolgarske vlade in Komisije so na obravnavi 3. maja 2023 predstavili ustna stališča.
V. Pravna analiza
A.
Uvodne opombe
28.
Pravila o vozniških dovoljenjih so bistveni del skupne prometne politike, saj prispevajo k izboljšanju prometne varnosti in olajšujejo prosto gibanje oseb. Sodišče je v svoji sodni praksi priznalo, da lahko posedovanje vozniškega dovoljenja, ki ga ustrezno priznava država gostiteljica, vpliva na učinkovito opravljanje številnih poklicnih dejavnosti, ki jih opravljajo osebe, za katere velja pravo Unije, ne glede na to, ali so zaposlene ali samozaposlene. (
3
) Sodišče je tudi odločilo, da lahko imetnik vozniškega dovoljenja z njim dokaže svoje državljanstvo pred organi države gostiteljice, kot da bi bilo enakovredno osebni izkaznici ali potnemu listu. (
4
) Ta vidik je treba poudariti, saj je posedovanje teh dokumentov formalna zahteva, določena v zakonodaji, da se lahko uveljavlja pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic. S tega vidika je mogoče trditi, da vozniška dovoljenja prispevajo k uresničevanju pravic državljanov Unije na notranjem trgu.
29.
Kljub napredku, doseženem pri harmonizaciji predpisov o vozniških dovoljenjih, še vedno obstajajo znatne razlike med predpisi držav članic v zvezi s periodičnostjo podaljševanja vozniških dovoljenj in glede podkategorij vozil, zato je bilo treba te predpise bolj harmonizaciji, da bi se prispevalo k izvajanju politik Unije. To je cilj, ki ga je zakonodajalec Unije želel doseči s sprejetjem Direktive 2006/126. Zato je razumljivo, da se nacionalni ukrepi, za katere se zdi, da odstopajo od ukrepov, določenih v navedeni direktivi, temeljito preučijo. To velja zlasti za zahteve v zvezi z izdajo vozniškega dovoljenja, ne glede na pristojnost držav članic, da v nekaterih primerih določijo strožje zahteve.
30.
Kot sem navedel v uvodu, predložitveno sodišče v bistvu želi izvedeti, katere zahteve izhajajo iz Direktive 2006/126 in ali potrdilo o psihični sposobnosti, ki ga določa bolgarska zakonodaja, spada med mehanizme, določene s to direktivo, ali pa ga je treba obravnavati kot neupravičeno oviro za prosto gibanje oseb in posledično kot ukrep, ki ni združljiv z enim od zgoraj navedenih zakonodajnih ciljev. (
5
) To je v bistvu odvisno od funkcije, ki je bila dokumentu dodeljena. Zdi se, da drugo vprašanje, ki ga je naknadno postavilo predložitveno sodišče, nekoliko pojasnjuje prvo, medtem ko je tretje vprašanje postavljeno le, če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen. Menim, da je logično, da se vprašanja preučijo v vrstnem redu, v katerem so bila postavljena.
B.
Prvo vprašanje za predhodno odločanje
31.
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem sprašuje, ali določbe prava Unije, zlasti Direktiva 2006/126, državam članicam dajejo možnost, da od voznikov vozil kategorij C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 in D1E zahtevajo, da opravijo zdravstvene preglede za ugotavljanje njihove psihične in duševne sposobnosti v časovnih presledkih, krajših od obdobja veljavnosti vozniškega dovoljenja, in da v zvezi s tem zahtevajo, da se poleg vozniškega dovoljenja predloži še ločen dokument, ki potrjuje njihovo sposobnost, oziroma prosi, da se potrdi, da posedovanje vozniškega dovoljenja potrjuje tudi psihično in duševno sposobnost voznika, ker je bila ta preverjena ob izdaji ali podaljšanju tega dovoljenja.
32.
Za preučitev tega vprašanja je treba najprej ugotoviti, ali zahteva po psihični sposobnosti, določena v bolgarski zakonodaji, spada na področje uporabe Direktive 2006/126. Šele ko bo ta vidik ugotovljen, bo treba v drugem koraku določiti, katere zahteve mora izpolnjevati zadevna bolgarska zakonodaja.
1. Uporaba Direktive 2006/126 ratione materiae
a) Zdravstveni pregledi za ugotavljanje fizične in duševne sposobnosti za vožnjo motornega vozila
33.
Kot izhaja iz člena 4(1) Direktive 2006/126, vozniško dovoljenje dovoljuje vožnjo vozil na motorni pogon, ki spadajo v kategorije, opredeljene v navedeni direktivi. Z drugimi besedami, za opravljanje poklicne dejavnosti na področju cestnega prevoza oseb in blaga mora imeti voznik vozniško dovoljenje ustrezne kategorije.
34.
V skladu s členom 7(1)(a) Direktive 2006/126 se vozniška dovoljenja izdajo le kandidatom, ki so opravili preizkus spretnosti in ravnanja ter teoretični preizkus in ki izpolnjujejo minimalne standarde fizične in duševne sposobnosti, določene v Prilogi III k Direktivi. Poleg tega člen 7(3)(a) navedene direktive zahteva, da je podaljšanje vozniškega dovoljenja pogojeno z izpolnjevanjem teh minimalnih standardov fizične in duševne sposobnosti za imetnike vozniških dovoljenj kategorij C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 in D1E.
35.
Iz uporabe upoštevnih določb Direktive 2006/126 izhaja, da je bila duševna sposobnost imetnikov vozniških dovoljenj za vozila kategorij C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 in D1E ter zlasti oseb, ki delajo kot poklicni vozniki, ocenjena in potrjena že ob izdaji in podaljšanju teh dovoljenj. Glede na to ugotovitev se zdi nenavadno, da se od imetnikov veljavnega vozniškega dovoljenja zahteva, da imajo poleg tega še ločeno potrdilo o duševni sposobnosti.
36.
Zahteva po posedovanju takega potrdila je dodatna omejitev, saj so cilji teh potrdil že zajeti z zdravstvenimi pregledi v zvezi z duševnim zdravjem, ki jih predpisuje Direktiva 2006/126. Potreba po zagotavljanju prometne varnosti, prosto gibanje oseb, potreba po preprečevanju izkrivljanja konkurence in posebna odgovornost voznikov, ki so vsi cilji iz uvodnih izjav 8 in 9 Direktive 2006/126, ki upravičujejo dokazovanje, da so bili ob izdaji vozniškega dovoljenja izpolnjeni minimalni standardi duševne sposobnosti, so že harmonizirano zaščiteni na podlagi člena 7(1) in (3) navedene direktive ter Priloge III k tej direktivi.
37.
Ni objektivnega razloga za domnevo, da je dejavnost poklicnega voznika povezana s posebnimi težavami glede prometne varnosti, ki niso zajete že v preizkusu duševne sposobnosti, določenem v Direktivi 2006/126. V zvezi s tem je treba opozoriti, da imetniki vozniških dovoljenj kategorij C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 in D1E večinoma pridobijo vozniška dovoljenja ravno za opravljanje dejavnosti poklicnega voznika. Ker Direktiva 2006/126 določa tudi minimalne standarde glede duševne sposobnosti voznikov vozil teh kategorij, je jasno, da te zahteve vključujejo tudi standarde, ki jih morajo vozniki izpolnjevati v zvezi z duševno sposobnostjo, da lahko opravljajo svojo poklicno dejavnost.
38.
Prav tako ni mogoče trditi, da harmonizacija, izvedena z Direktivo 2006/126, dopušča uvedbo zahtev v zvezi s „psihično sposobnostjo“, ki ne spadajo v kategorijo duševne sposobnosti. Duševno zdravje in posledično duševna sposobnost navsezadnje vključujeta čustveno, psihično in socialno dobro počutje ter s tem pojma „psihično zdravje“ in „psihična sposobnost“.
39.
Direktiva 2006/126 je namenjena harmonizaciji minimalnih standardov glede duševne sposobnosti in v točkah 13.1 in 13.2 Priloge III določa duševne motnje, ki jih je treba pri tem upoštevati. Natančneje, točka 13.1 posebej omenja „resne duševne motnje […] zaradi […] šoka“, pri čemer se lahko izraz „šok“ razlaga širše in vključuje zlasti akutne ali kronične dogodke čustvene, psihične in socialne narave. To kaže, po eni strani, da je „psihična sposobnost“ element, ki lahko spada na področje uporabe te direktive kot element „duševne sposobnosti“, in po drugi strani, da je zakonodajalec Unije že ocenil, v kolikšni meri je treba duševne motnje upoštevati pri izdaji vozniških dovoljenj.
b) Bolgarska zakonodaja o preizkusu psihične sposobnosti
40.
Trditve bolgarske vlade ne izpodbijejo te ugotovitve, kot pojasnjujem v nadaljevanju.
41.
Prvič, bolgarska vlada trdi, da „psihične sposobnosti“ v smislu nacionalne ureditve ne bi smeli razumeti kot „duševno zdravje“ in odsotnost duševne motnje ali bolezni, temveč kot sposobnost za opravljanje poklica/dejavnosti. Bolgarska vlada navaja, da psihološki pregledi niso zdravstveni pregledi. Šlo naj bi za ločen postopek in povsem drugačno vrsto strokovne presoje. Natančneje, šlo naj bi za postopek strokovne izbire, ki ga izvedejo psihologi na podlagi izključno psiholoških in ne medicinskih meril, in sicer z uporabo metod eksperimentalne in diferencialne psihologije.
42.
Vendar je treba opozoriti, da bolgarska vlada priznava, da je namen bolgarske zakonodaje „ugotoviti psihično sposobnost za vožnjo motornih vozil brez tveganja povzročitve prometne nesreče glede na psihološke lastnosti, pomembne za poklic“. Zato se zdi, da je namen preizkusa psihične sposobnosti tudi potrditev čustvenega, psihičnega in socialnega dobrega počutja zadevne osebe, kar je nujna zahteva za vožnjo vozil kategorij C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 in D1E. Ker sta obe vrsti preizkusov neločljivo povezani z vožnjo določenega vozila, je njun namen zagotoviti prometno varnost. Gledano s tega vidika se zdi, da se vrsta preizkusa psihične sposobnosti, ki je predmet bolgarske zakonodaje, ne razlikuje bistveno od preizkusa, ki ga določa Direktiva 2006/126.
43.
Drugič, bolgarska vlada trdi, da je zadevna nacionalna ureditev veljala že pred sprejetjem te direktive. Čeprav pojasnjuje, da se zadevna nacionalna ureditev „nikjer ne sklicuje na Direktivo 2006/126“, ne navaja, ali so bolgarski organi ob prenosu Direktive opravili preizkus združljivosti, da bi ugotovili, ali zadevna zakonodaja spada v okvir mehanizmov, določenih z navedeno direktivo. Ob neobstoju takega preizkusa združljivosti ostajajo dvomi glede tega vidika.
44.
Tretjič, rad bi opozoril na določeno nedoslednost trditev bolgarske vlade, saj po eni strani pojasnjuje, da morajo poklicni vozniki pri psihološkem pregledu, določenem v nacionalni ureditvi, „predložiti veljavno vozniško dovoljenje, kar implicitno pomeni izpolnjevanje vseh osnovnih zahtev, vključno z minimalnimi standardi fizične in duševne sposobnosti za vožnjo“. Po drugi strani pa bolgarska vlada vztraja, da je treba opraviti psihološko presojo, da se pridobi napoved prihodnjega ravnanja zadevne osebe na cesti in tveganja, da bo tam povzročila nesrečo.
45.
Argumenti, ki jih je bolgarska vlada navedla v podporo tezi, da se preizkus psihične sposobnosti, ki ga določa nacionalna ureditev, bistveno razlikuje od preizkusa duševne sposobnosti, ki ga določa Direktiva 2006/126, se mi ne zdijo prepričljivi, saj je očitno, da se funkciji obeh vrst dokumentov (vozniškega dovoljenja in potrdila o psihični sposobnosti) prekrivata in da zato obstaja tveganje zmede glede njune praktične uporabnosti. Ta okoliščina bistveno ogroža funkcijo vozniškega dovoljenja kot dokumenta, ki potrjuje sposobnost za vožnjo motornega vozila. Kot je bolgarska vlada potrdila na obravnavi, se namreč na bolgarskem ozemlju zahtevata oba dokumenta, medtem ko bi moralo za pridobitev dovoljenja za vožnjo motornega vozila po vsej Uniji zadostovati le vozniško dovoljenje.
46.
Iz navedenega izhaja, da je treba šteti, da zadevna bolgarska zakonodaja spada na področje uporabe Direktive 2006/126, ker se ta zakonodaja v bistvu nanaša na vidike, ki so že predmet minimalne harmonizacije. Glede na to, da navedena direktiva harmonizira minimalne standarde duševne sposobnosti za vožnjo vozil v zgoraj navedeni kategoriji, ne vidim objektivnega razloga, ki bi upravičeval uvedbo dodatnih zahtev, kadar je vožnja poklicna dejavnost.
47.
Kot bom podrobneje pojasnil, menim, da člen 7(1) in (3) Direktive 2006/126 in Priloga III k tej direktivi ne dovoljujeta nacionalnih ukrepov, ki od voznikov, ki opravljajo določene prevozne storitve, zahtevajo tudi ločeno dodatno potrdilo o psihični sposobnosti, saj veljavno vozniško dovoljenje že potrjuje duševno sposobnost voznika.
2. Zahteve, ki jih Direktiva 2006/126 določa za nacionalne zakonodaje
a) Možnost, da se ob podaljšanju vozniškega dovoljenja zahteva dokaz o dodatnih psihičnih in duševnih sposobnostih
48.
Ob izdaji vozniškega dovoljenja se običajno preveri psihična in duševna sposobnost voznika. Vendar se postavlja vprašanje, ali lahko države članice tudi naknadno zahtevajo dokaz o dodatni psihični in duševni sposobnosti, zlasti ob podaljšanju vozniškega dovoljenja.
49.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da točka 4 Priloge III k Direktivi 2006/126 določa (v francoski različici), da „[l]es candidats doivent faire l’objet d’un examen médical avant la délivrance initiale d’un permis et [que], par la suite, les conducteurs sont contrôlés conformément au système national en vigueur dans l’État membre de résidence normale où a lieu le renouvellement de leur permis de conduire“ (morajo „[k]andidati […] pred prvo izdajo vozniškega dovoljenja opraviti zdravstvene preglede, nato pa je treba voznike pregledati v skladu z veljavnim nacionalnim sistemom v državi članici običajnega prebivališča ob vsakem podaljšanju vozniškega dovoljenja“). Na podlagi primerjalne analize različnih jezikovnih različic je mogoče ugotoviti, da je treba ta stavek razlagati tako, da je treba zadevni pregled opraviti ob podaljšanju vozniškega dovoljenja. (
6
)
50.
Opozoriti je treba, da različica te določbe v bolgarskem jeziku ne ustreza v celoti drugim jezikovnim različicam Direktive 2006/126, saj manjka zadnji del stavka. Vendar ta opustitev ne sme povzročiti drugačne razlage prava Unije. V skladu z ustaljeno sodno prakso nujnost enotne uporabe in zato enotne razlage akta Unije izključuje, da bi se obravnaval ločeno v eni od svojih različic, in zahteva, da je treba akt razlagati na podlagi resnične volje njegovega avtorja in cilja, ki mu ta sledi, zlasti ob upoštevanju različic v vseh jezikih. (
7
)
51.
Zato je kljub opustitvi v določbi v bolgarskem jeziku iz drugih jezikovnih različic Direktive 2006/126 jasno razvidno, da si zakonodajalec Unije prizadeva zagotoviti, da zdravstveni pregledi sovpadajo s podaljšanjem vozniških dovoljenj. Kot je pravilno poudarilo predložitveno sodišče v predlogu za sprejetje predhodne odločbe, četrti stavek uvodne izjave 9 navedene direktive podpira to razlago, saj izrecno določa, da „bi morali ti pregledi sovpadati s podaljšanjem vozniških dovoljenj in bi zato morali biti vezani na obdobje veljavnosti dovoljenja“.
52.
Iz tega izhaja, da med uvodno izjavo 9 in točko 4 Priloge III k Direktivi 2006/126 ni protislovja, saj se ti določbi nanašata na potrebo, da zdravstveni pregledi sovpadajo s podaljšanjem vozniških dovoljenj.
b) Možnost, da se zahteva dokaz o dodatni psihični in duševni sposobnosti v časovnih presledkih, ki so krajši od obdobja veljavnosti vozniškega dovoljenja
53.
Nato je treba preučiti, ali ta okoliščina državam članicam preprečuje, da bi zahtevale dokaz o dodatni psihični in duševni sposobnosti v časovnih presledkih, ki so krajši od obdobja veljavnosti vozniškega dovoljenja. (
8
)
54.
V zvezi s tem je treba razlikovati med različnimi kategorijami vozil. V skladu s členom 7(2)(b) Direktive 2006/126 dovoljenja, ki so jih izdale države članice za kategorije C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 in D1E, ki so v središču obravnavane zadeve, veljajo pet let.
55.
Kot sem poudaril v teh sklepnih predlogih, točka 4 Priloge III k Direktivi 2006/126 določa, da „[morajo kandidati] pred prvo izdajo vozniškega dovoljenja opraviti zdravstvene preglede, nato pa je treba voznike pregledati v skladu z veljavnim nacionalnim sistemom […] ob vsakem podaljšanju vozniškega dovoljenja“. Ob predpostavki, da je besedilo določbe izhodišče za vsako razlago, je treba navesti, da po mojem mnenju povezana razlaga zgoraj navedenih določb ne dopušča nobenega polja proste razlage. V zadevnih določbah namreč ni navedena možnost, da lahko države članice določijo krajše presledke med zdravstvenimi pregledi za voznike iz skupine 2.
56.
Čeprav točka 5 Priloge III k Direktivi 2006/126 določa, da „[so lahko m]erila, ki jih države članice določijo za izdajo ali vsako poznejše podaljšanje vozniških dovoljenj […], strožja od tistih, ki so določena v tej prilogi“ (moj poudarek), je treba pojasniti, da se ta določba nanaša na možnost uvedbe zahtev, ki presegajo „minimalna merila glede psihofizične sposobnosti za vožnjo vozila na motorni pogon“, določena v navedeni prilogi. Z drugimi besedami, že sam naslov priloge razkriva, kateri vidiki so predmet minimalne harmonizacije na podlagi Direktive 2006/126. To so standardi, ki se nanašajo na fizično in duševno sposobnost. (
9
)
57.
Države članice lahko torej določijo način izvajanja zdravstvenih pregledov in so strožje glede duševne sposobnosti voznikov iz skupine 2, da bi upoštevale posebne varnostne potrebe v zvezi s to kategorijo vozil. Ni pa mogoče enostransko odstopati od obdobja veljavnosti vozniškega dovoljenja, urejenega s členom 7(2)(b) Direktive 2006/126, da bi se zahteval dokaz o dodatni psihični in duševni sposobnosti.
58.
Čeprav člen 7(3), peti odstavek, Direktive 2006/126 državam članicam izjemoma dovoljuje, da v posameznih primerih omejijo obdobje veljavnosti vozniških dovoljenj za katero koli kategorijo „v primeru, da se zdi nujno pogosteje izvajati zdravniške preglede“, da se zagotovi prometna varnost, je treba opozoriti, da ta določba potrjuje že navedeno načelo, v skladu s katerim morajo zdravstveni pregledi sovpadati s podaljšanjem vozniškega dovoljenja in biti torej določeni z obdobjem veljavnosti tega dovoljenja.
59.
Iz navedenega izhaja, da države članice nimajo pristojnosti, da bi zahtevale dokaz o dodatni psihični in duševni sposobnosti v časovnih presledkih, ki so krajši od obdobja veljavnosti vozniškega dovoljenja.
c) Možnost, da se zahteva ločen dokument (ki ni vozniško dovoljenje), ki potrjuje psihično in duševno sposobnost
60.
Sklepi zgornje analize omogočajo odgovor na vprašanje, ali lahko države članice zahtevajo ločen dokument (ki ni vozniško dovoljenje), ki potrjuje psihično in duševno sposobnost.
61.
Prvič, kot sem pojasnil v teh sklepnih predlogih, so cilji potrdila o duševni sposobnosti, ki ga predpisuje bolgarska zakonodaja, že zajeti v zdravstvenih pregledih v zvezi z duševnim zdravjem, ki jih določa Direktiva 2006/126. Zato ima vozniško dovoljenje, kot ga ureja navedena direktiva, potrebno dokazno vrednost glede psihične in duševne sposobnosti za vožnjo motornega vozila ustrezne kategorije.
62.
Drugič, poudaril sem, da Direktiva 2006/126 zahteva, da se zdravstveni pregledi opravijo pred prvo izdajo in ob podaljšanju vozniških dovoljenj. Zato po mojem mnenju ni prostora, da bi se dokument, kot je potrdilo o psihični sposobnosti, izdal ob drugem času, kot je določen v navedeni direktivi.
63.
Tretjič, opozoriti je treba, da Direktiva 2006/126 sicer predvideva le minimalno harmonizacijo nacionalnih določb v zvezi s pogoji za izdajo vozniškega dovoljenja, vendar določa izčrpno harmonizacijo dokumentov, ki dokazujejo pravico do vožnje in ki jih morajo države članice priznati v skladu s členom 2(1) Direktive. (
10
) Ta okoliščina logično izključuje soobstoj vozniškega dovoljenja s katerim koli drugim nacionalnim dokumentom, ki izpolnjuje isto funkcijo.
64.
Ob upoštevanju zgornjih preudarkov se ne zdi potrebno od voznikov zahtevati predložitev posebnega dokumenta, ki potrjuje psihično in duševno sposobnost. Poleg tega se mi zdi, da ni mogoče izključiti, da zahteva po takem potrdilu pomeni dodatno upravno breme, ki bi lahko predstavljalo neupravičeno oviro in bi zato lahko posegalo v prosto gibanje oseb, o čemer mora presoditi predložitveno sodišče. Obstoj take ovire je očiten, kadar upravni postopek zahteva plačilo dodatne dajatve, (
11
) kot je v obravnavanem primeru, kar je potrdila bolgarska vlada na obravnavi v odgovoru na vprašanje Sodišča.
3. Odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje
65.
Glede na zgornje preudarke predlagam, da se na prvo vprašanje odgovori, da je treba člen 7(1) in (3) Direktive 2006/126 in Prilogo III k tej direktivi razlagati tako, da nasprotujeta temu, da država članica od imetnika vozniškega dovoljenja, ki velja za kategorije C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 in D1E, zahteva, da opravi zdravstveni pregled za ugotovitev duševne sposobnosti v časovnih presledkih, krajših od obdobja veljavnosti vozniškega dovoljenja, in da v zvezi s tem poleg vozniškega dovoljenja zahteva ločen dokument, ki potrjuje njegovo duševno sposobnost.
C.
Drugo vprašanje za predhodno odločanje
1. Pristojnost držav članic, da sprejmejo strožje ukrepe
66.
Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem sprašuje, ali je člen 7(1) Direktive 2006/126 združljiv z nacionalno ureditvijo, ki poleg minimalnih zahtev za vozniške izpite (Priloga II k navedeni direktivi) in minimalnih meril glede psihofizične sposobnosti za vožnjo vozila na motorni pogon (Priloga III) določa dodatne pogoje za potrditev psihične sposobnosti voznikov vozil, namenjenih prevozu oseb ali blaga.
67.
Uvodoma je treba ugotoviti, da je obrazložitev, zakaj je predložitveno sodišče postavilo dopolnilni vprašanji, zelo kratka, zaradi česar je težko razumljiva. Kljub temu je jasno, da je namen drugega vprašanja preoblikovati in pojasniti prvo. Tako se zdi, da želi predložitveno sodišče pridobiti informacije o naravi pregledov, ki jih lahko država članica uvede v okviru svoje nacionalne zakonodaje, kot je to v postopku v glavni stvari. Na podlagi teh informacij bo predložitveno sodišče lahko presodilo, ali je nacionalna ureditev v skladu z določbami Direktive 2006/126. Dejstvo, da navedeno sodišče izrecno navaja, da zadevna bolgarska zakonodaja določa „dodatne pogoje“ k tistim, ki jih določa navedena direktiva, se mi zdi pomemben dejavnik, ki ga je treba upoštevati pri obravnavi tega vprašanja.
68.
Kot sem že navedel, iz člena 7(1)(a) Direktive 2006/126 izhaja, da se vozniška dovoljenja izdajo le kandidatom, ki so opravili preizkus spretnosti in ravnanja ter teoretični preizkus in ki izpolnjujejo zdravniške standarde v skladu z določbami prilog II in III k navedeni direktivi. Člen 7(3)(a) navedene direktive zahteva, da je podaljšanje vozniškega dovoljenja pogojeno s stalnim izpolnjevanjem minimalnih standardov fizične in duševne sposobnosti za vožnjo iz Priloge III k Direktivi.
69.
Glede na to, da določbe iz prilog II in III k Direktivi 2006/126 državam članicam nalagajo obveznosti, menim, da jih je treba natančno preučiti. Priloga II vsebuje minimalne zahteve, ki se uporabljajo za vozniške izpite, da se zagotovi, da kandidati pokažejo ustrezno znanje, spretnosti in ravnanje, ki so potrebni za vožnjo. Tako vzpostavljen izpit mora biti sestavljen iz teoretičnega preizkusa ter preizkusa spretnosti in ravnanja.
70.
Priloga III k Direktivi 2006/126 določa minimalne standarde fizične in duševne sposobnosti. Oddelek o „duševnih motnjah“, točki 13.1 in 13.2, določa minimalne standarde glede duševne sposobnosti za vožnjo motornega vozila. V točki 13.1 so navedene okoliščine, v katerih se vozniško dovoljenje ne izda ali podaljša kandidatom ali voznikom iz skupine 1, tj. v primeru resne duševne motnje, resne duševne zaostalosti, resnih vedenjskih težav zaradi staranja ali osebnostnih napak, ki vodijo v resno poslabšanje razsodnosti, vedenja ali prilagodljivosti. Takim kandidatom ali voznikom se vozniško dovoljenje lahko izda ali podaljša le, „če je njihova vloga podprta s pooblaščenim zdravniškim mnenjem in po potrebi z rednimi zdravstvenimi pregledi“.
71.
Kar zadeva voznike iz skupine 2, ki so predmet tega predloga za sprejetje predhodne odločbe, točka 13.2 navedene Priloge III dopolnjuje določbo iz točke 13.1 in pristojnim zdravstvenim organom držav članic omogoča, da pretehtajo dodatna tveganja in nevarnosti, povezane z vožnjo vozil, ki jih zajema opredelitev te skupine.
72.
Glede na zgoraj navedeno je upravičeno trditi, da Direktiva 2006/126 državam članicam ne preprečuje uvedbe strožjih pogojev za preizkuse duševne sposobnosti za voznike vozil kategorij C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 in D1E le za voznike iz skupine 2, če so ti strožji pogoji potrebni za potrditev neobstoja duševnih motenj zaradi dodatnih tveganj in nevarnosti, povezanih z vožnjo vozil teh kategorij.
73.
Iz točke 4 navedene Priloge III je namreč razvidno, da morajo vozniki iz skupine 2 ob podaljšanju vozniškega dovoljenja opraviti redne zdravstvene preglede, ki jih določa nacionalna zakonodaja. Najpomembnejše pa je dejstvo, da je v točki 5 iste Priloge III izrecno navedeno, da so lahko standardi, ki jih države članice določijo za izdajo ali poznejše podaljšanje vozniškega dovoljenja, strožji od tistih, ki so navedeni v tej prilogi.
74.
Zato lahko države članice pri določanju zdravstvenih pregledov, ki jih morajo opraviti vozniki iz skupine 2, uvedejo strožje zahteve za voznike iz skupine 2 kot za voznike iz skupine 1, da bi se odkrile morebitne „duševne motnje“, kot so navedene v točki 13.2 Priloge III k Direktivi 2006/126. Cilj takega pristopa je prilagoditi zdravstvene preglede za potrditev duševne sposobnosti voznikov posebnim varnostnim potrebam v zvezi z vozili te kategorije.
2. Omejitve, ki jih pravo Unije določa glede pristojnosti držav članic
75.
Vendar bi bilo napačno iz tega sklepati, da Direktiva 2006/126 državam članicam podeljuje neomejeno pristojnost. Nasprotno, ukrepi, ki jih sprejmejo države članice, morajo biti skladni s cilji te direktive. Povezana razlaga člena 7 in Priloge III k navedeni direktivi kaže, da to izključuje zlasti uvedbo samovoljnih dodatnih zahtev, razen zdravstvenih pregledov, določenih v navedeni direktivi, za ugotavljanje sposobnosti za vožnjo motornega vozila.
76.
Države članice prav tako ne smejo določiti novih kategorij zahtev, razen tistih, ki so predvidene v prilogah II in III k Direktivi 2006/126, saj bi s tem lahko ogrozile cilj te direktive glede harmonizacije. V drugem stavku uvodne izjave 8 je izrecno navedeno, da „bi bilo [treba] uskladiti standarde v zvezi z vozniškimi izpiti in podelitvijo vozniškega dovoljenja“. Z oblikovanjem novih zahtev glede duševne sposobnosti bi države članice ravnale ravno v nasprotju s tem ciljem.
77.
Prav tako je treba opozoriti, da države članice pri določanju zahtev, ki presegajo minimalno harmonizacijo, zavezujejo splošna načela prava Unije, vključno s temeljnimi pravicami in svoboščinami na notranjem trgu. (
12
) Če se torej nacionalni organi odločijo za uvedbo strožjega preverjanja, da bi zagotovili neobstoj duševnih motenj, ki bi lahko ogrozile prometno varnost, morajo zagotoviti, da je vsaka posledična omejitev prostega gibanja oseb ustrezno utemeljena in v skladu z načelom sorazmernosti. (
13
)
78.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da bolgarska vlada v obravnavani zadevi izhaja iz premise, da se psihološki test, predviden v njeni nacionalni ureditvi, bistveno razlikuje od preizkusa duševne sposobnosti, določenega v Direktivi 2006/126, ne da bi predložila dokaz, da je njena trditev resnična, oziroma ne da bi zadevni psihološki test dejansko zagotavljal dodano vrednost za prometno varnost. Poleg tega je treba opozoriti, da bolgarska vlada ni zavzela stališča glede izjave Komisije na obravnavi, da pravo Unije že vsebuje zadostno ureditev, in sicer na področju priznavanja poklicnih kvalifikacij, da se upoštevajo varnostne zahteve v zvezi s prevozom blaga in potnikov. (
14
) S pridržkom preverjanja, ki ga mora opraviti predložitveno sodišče, se mi iz teh razlogov zdi, da je težko upravičiti dodatno upravno breme, ki ga za voznike pomeni pridobitev potrdila o psihični sposobnosti.
79.
Poleg tega dvomim, da je tudi ob predpostavki, da bi se psihološki test, predviden v bolgarski nacionalni zakonodaji, dejansko bistveno razlikoval od preizkusa duševne sposobnosti, določenega v Direktivi 2006/126, kar mora preveriti predložitveno sodišče, mogoče šteti, da je uvedba psihološkega testa, namenjenega pridobitvi napovedi o prihodnjem ravnanju zadevne osebe na cesti in o tveganju povzročitve nesreče, ki ne temelji na zahtevah Direktive 2006/126, v skladu s pravom Unije. Zadevni psihološki test je namreč dejansko namenjen vzpostavitvi nove kategorije zahtev in pregledov, ki niso zdravstveni pregledi, namenjeni preverjanju neobstoja duševnih motenj, ki bi lahko predstavljale nevarnost za prometno varnost, kar Direktiva 2006/126 dejansko izključuje.
3. Odgovor na drugo vprašanje za predhodno odločanje
80.
Iz zgoraj navedenih razlogov predlagam, da se na drugo vprašanje za predhodno odločanje odgovori, da je treba člen 7(1) in (3) Direktive 2006/126 in Prilogo III k tej direktivi razlagati tako, da nasprotujeta temu, da bi se z nacionalno ureditvijo uvedle nove kategorije dodatnih pogojev poleg minimalnih standardov duševne sposobnosti iz Priloge III, ki so namenjeni potrjevanju psihične sposobnosti voznikov motornih vozil za prevoz oseb in blaga.
D.
Tretje vprašanje za predhodno odločanje
81.
Predložitveno sodišče želi s svojim tretjim vprašanjem izvedeti, ali morajo dodatne zahteve, ki jih dovoljuje Direktiva 2006/126, trajati enako dolgo kot obdobje veljavnosti vozniških dovoljenj. Zdi se, da se to vprašanje prekriva s prvim vprašanjem predložitvenega sodišča in je bilo že vsebinsko odgovorjeno v okviru preučitve prvega in drugega vprašanja.
82.
Analiza teh vprašanj je namreč pokazala, da je treba vse strožje zahteve, ki se – v skladu s cilji Direktive 2006/126 in načelom sorazmernosti (
15
) – uvedejo na nacionalni ravni v zvezi s fizično in duševno sposobnostjo voznikov vozil za prevoz potnikov in blaga, uskladiti z veljavnostjo vozniških dovoljenj in zdravstvenimi pregledi, ki se opravijo ob njihovi izdaji ali podaljšanju. (
16
)
83.
Glede na podrobno analizo v teh sklepnih predlogih in odgovore, ki jih predlagam na prvi dve vprašanji, menim, da ni treba posebej ločeno odgovoriti na tretje vprašanje.
VI. Predlog
84.
Ob upoštevanju zgoraj navedenega Sodišču predlagam, naj na vprašanja, ki mu jih je predložilo Administrativen sad - Gabrovo (upravno sodišče v Gabrovu, Bolgarija), odgovori:
1.
Člen 7(1) in (3) Direktive 2006/126/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vozniških dovoljenjih ter Prilogo III k tej direktivi
je treba razlagati tako, da
nasprotujeta temu, da država članica od imetnika vozniškega dovoljenja, ki velja za kategorije C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 in D1E, zahteva, da opravi zdravstveni pregled za ugotovitev duševne sposobnosti v časovnih presledkih, krajših od obdobja veljavnosti vozniškega dovoljenja, in da v zvezi s tem poleg vozniškega dovoljenja zahteva ločen dokument, ki potrjuje njegovo duševno sposobnost.
2.
Člen 7(1) in (3) Direktive 2006/126 ter Prilogo III k tej direktivi
je treba razlagati tako, da
nasprotujeta temu, da bi se z nacionalno ureditvijo uvedle nove kategorije dodatnih pogojev poleg minimalnih standardov duševne sposobnosti iz Priloge III, ki so namenjeni potrjevanju psihične sposobnosti voznikov motornih vozil za prevoz oseb in blaga. Vendar to državam članicam ne preprečuje, da bi sprejele strožje ukrepe v zvezi z zdravstvenimi pregledi iz te direktive.
(
1
)	Jezik izvirnika: francoščina.
(
2
)	UL 2006, L 403, str. 18.
(
3
)	Glej sodbo z dne 29. aprila 2004, Kapper (C‑476/01, EU:C:2004:261, točka 71).
(
4
)	Glej sodbo z dne 17. februarja 2005, Oulane (C‑215/03, EU:C:2005:95, točke od 28 do 35).
(
5
)	V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča minimalna harmonizacija državam članicam ne preprečuje, da ohranijo ali sprejmejo strožje ukrepe, a le če ti resno ne ogrožajo rezultata, določenega z zadevno direktivo, in če so v skladu s Pogodbo DEU. V zvezi z zadnjenavedenim je Sodišče navedlo, da je take ukrepe, čeprav so omejevalni, mogoče upravičiti, če ustrezajo nujnemu razlogu v splošnem interesu, če je z njimi mogoče zagotoviti uresničitev cilja, ki mu sledijo, in če ne presegajo tega, kar je potrebno za njegovo dosego (glej sodbo z dne 7. julija 2016, Muladi, C‑447/15, EU:C:2016:533, točki 43 in 44).
(
6
)	Glej različice v španščini („cada vez que renueven su permiso de conducción“), danščini („ved hver fornyelse af kørekortet“), nemščini („bei jeder Erneuerung ihrer Fahrerlaubnis“), estonščini („igal juhiloa uuendamisel“), angleščini („whenever their driving license is renewed“), italijanščini („in occasione del rinnovo della patente“), nizozemščini („bij elke verlenging van het rijbewijs“), poljščini („przy okazji przedłużania ważności prawa jazdy“) in portugalščini („sempre que a carta de condução seja renovada“).
(
7
)	Glej sodbi z dne 12. decembra 2013, X (C‑486/12, EU:C:2013:836, točka 19), in z dne 15. maja 2014, Timmel (C‑359/12, EU:C:2014:325, točka 63).
(
8
)	Bolgarska vlada je v svojem pisnem odgovoru navedla, da je bila zadevna nacionalna ureditev pozneje spremenjena, tako da je obdobje veljavnosti potrdila o psihični sposobnosti postalo neomejeno. Poleg tega je navedeno potrdilo mogoče razveljaviti in ponovno izdati le v nekaterih posebnih primerih. Kljub temu, kot je pojasnila tudi bolgarska vlada, ta regulativna sprememba ne učinkuje tako, da bi odpravila predmet spora v postopku v glavni stvari, saj ne zajema primerov, kot je primer tožeče stranke v postopku v glavni stvari, v katerem je nesporno, da ta ob izreku upravne sankcije ni imela veljavnega potrdila. Iz teh razlogov menim, da je treba vprašanja za predhodno odločanje preučiti na podlagi nacionalne ureditve, ki se uporablja ratione temporis za okoliščine, zaradi katerih je nastal spor v postopku v glavni stvari.
(
9
)	V zvezi s tem glej Rebler, A., „Die gegenseitige Anerkennung von Fahrerlaubnissen in der EU“, Neue Zeitschrift für Verkehrsrecht, zvezek 25, št. 11, 2021, str. 517.
(
10
)	Glej sodbi z dne 26. oktobra 2017, I (C‑195/16, EU:C:2017:815, točka 57), in z dne 29. aprila 2021, Stadt Pforzheim (Podatki na vozniškem dovoljenju) (C‑56/20, EU:C:2021:333, točka 42).
(
11
)	Glej sodbi z dne 15. julija 2010, Bâtiments et Ponts Construction in WISAG Produktionsservice (C‑74/09, EU:C:2010:431, točka 54), in z dne 18. junija 2019, Avstrija/Nemčija (C‑591/17, EU:C:2019:504, točka 164), v zvezi z omejitvami temeljnih svoboščin, povezanimi z zaračunavanjem dajatve in naložitvijo dodatnih/prekomernih upravnih stroškov.
(
12
)	Glej v zvezi s tem točko 30 teh sklepnih predlogov in navedeno sodno prakso.
(
13
)	Glej v tem smislu Szydło, M., „EU Legislation on Driving Licenses: Does It Accelerate or Slow Down the Free Movement of Persons?“, German Law Journal, zvezek 13, št. 3, 2012, str. 365.
(
14
)	Komisija se je konkretno sklicevala na Direktivo 2003/59/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2003 o temeljnih kvalifikacijah in rednem usposabljanju voznikov nekaterih cestnih vozil za prevoz blaga ali potnikov, o spremembi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 in Direktive Sveta št. 91/439/EGS ter o razveljavitvi Direktive Sveta 76/914/EGS (UL 2003, L 226, str. 4). Navedena direktiva, ki je veljala do 11. januarja 2023, je bila razveljavljena in nadomeščena z Direktivo (EU) 2022/2561 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. decembra 2022 o temeljnih kvalifikacijah in rednem usposabljanju voznikov nekaterih cestnih vozil za prevoz blaga ali potnikov (UL 2022, L 330, str. 46).
(
15
)	Glej točko 75 in naslednje teh sklepnih predlogov.
(
16
)	Glej točko 53 in naslednje teh sklepnih predlogov.