62008CC0141
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
ELEANOR SHARPSTON,
predstavljeni 14. maja 2009 (
1
)
proti
Zadeva C-141/08 P
Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd
proti
Svetu Evropske unije
„Pritožba — Trgovinska politika — Damping — Uvoz likalnih desk s poreklom iz Kitajske — Uredba (ES) št. 384/96 — Člena 2(7)(c) ter 20(4) in (5) — Tržnogospodarska obravnava podjetja — Pravica do obrambe — Protidampinška preiskava — Roki, odobreni podjetjem za predstavitev stališč“
1.
Če povzamem, gre pri tej pritožbi (
2
) za kitajskega izvoznika, glede katerega je bila opravljena protidampinška preiskava in čigar zahtevo, da se njegove normalne cene presodijo na enak način kot cene izvoznika, ki deluje v tržnem gospodarstvu, je Komisija sprva zavrnila, nato bolj naklonjeno ponovno obravnavala, nazadnje pa nepričakovano dokončno zavrnila.
2.
Izvoznik je pred Sodiščem prve stopnje trdil, da je Komisija (i) napačno menila, da ne more spremeniti svoje prvotne presoje, in (ii) dala izvozniku premalo časa za odgovor na končno odločitev.
3.
Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da (i) je bilo stališče Komisije, da ne sme ponovno presojati starih dejstev, drugotnega pomena in da posledično, (ii) tudi če bi izvoznik imel dovolj časa za odgovor, bi se ta lahko nanašal le na stališče drugotnega pomena, in ne na vsebinske razloge zavrnitve, kar pomeni, da njegove pravice do obrambe niso bile kršene.
4.
Izvoznik sedaj trdi, da je ugotovitev o razlogih Komisije posledica očitno napačne razlage dokazov, tako da če bi imel na voljo dovolj časa, bi lahko bilo njegovo ravnanje upoštevno.
5.
Sodišče bo zlasti moralo ugotoviti, ali je Sodišče prve stopnje „izkrivilo dokaze“. Sicer pa načeloma ni pristojno za presojo njihove vrednosti. (
3
) Samo če so bili dokazi dejansko izkrivljeni, bo lahko proučilo argumente tožeče stranke, da ni imela na voljo dovolj časa za odziv.
Protidampinški postopki in zakonodaja
6.
Zaščito industrije Skupnosti pred dampinškim uvozom v bistvu ureja Uredba Sveta (ES) št. 384/96 (
4
) („osnovna uredba“).
7.
V skladu s členom 1(1) in (2) te uredbe se protidampinška dajatev lahko uporabi za vsak dampinški izdelek, katerega sprostitev v prosti promet v Skupnosti povzroča škodo. Izdelek šteje kot dampinški, če je njegova izvozna cena pri izvozu v Skupnost nižja kot primerljiva cena podobnega izdelka, ki se pojavlja v običajnem poteku trgovanja, uveljavljenim za državo izvoznico.
8.
V skladu s členom 5(1) se začne preiskava za določitev obstoja, stopnje in učinka dampinga na pisno pritožbo v imenu industrije Skupnosti. Člen 6 ureja preiskovalne postopke, medtem ko členi od 2 do 4 v bistvu določajo merila, ki jih je treba uporabiti.
9.
Člen 2 zadeva opredelitev dampinga. Vsebuje pravila za določitev normalne vrednosti (del A, odstavki od 1 do 7) in izvozne cene (del B, odstavka 8 in 9), ki se ju medsebojno primerja (del C, odstavek 10), da bi se ugotovilo stopnjo dampinga (del D, odstavka 11 in 12). V obravnavani zadevi je relevanten samo del A.
10.
V skladu s prvim pododstavkom člena 2(1) normalna vrednost temelji na cenah, ki so jih neodvisne stranke plačale ali jih plačujejo v običajnem poteku trgovanja v državi izvoznici. Določi se v skladu s pravili, navedenimi v odstavkih od 1 do 6, ki so primerna za podjetja, ki delujejo v tržnem gospodarstvu.
11.
Za druga podjetja prvi pododstavek člena 2(7)(a) določa: „V primeru uvoza iz držav brez tržnega gospodarstva se določi normalna vrednost na podlagi cene ali računsko določene vrednosti v tretji državi s tržnim gospodarstvom ali cene, ki velja pri izvozu iz te tretje države v druge države, vključno s Skupnostjo, ali, kjer to ni mogoče, na kateri koli drugi razumni osnovi, vključno s ceno, ki se je dejansko plačevala ali se plačuje v Skupnosti za podoben proizvod, po potrebi primerno prilagojeni, tako da vsebuje razumno profitno maržo.“
12.
Vendar člen 2(7)(b) pravi, da se bo v preiskavah v zvezi z uvozom iz med drugim Ljudske republike Kitajske (ki se šteje za državo brez tržnega gospodarstva) „normalna vrednost [določila] v skladu z odstavki od 1 do 6, če se na podlagi ustrezno utemeljenih zahtevkov enega ali več proizvajalcev, vključenih v preiskavo, in v skladu z merili in postopki, določenimi v pododstavku (c), pokaže, da za tega proizvajalca ali proizvajalce prevladujejo pogoji tržnega gospodarstva glede proizvodnje in prodaje zadevnega podobnega proizvoda. Kadar ni tako, se uporabljajo pravila, določena v skladu s pododstavkom (a).“
13.
Člen 2(7)(c), ki je bil odločilen pri ugotavljanju, ali je izvoznik v obravnavani zadevi upravičen do zgoraj navedene obravnave (znane kot „tržnogospodarska obravnava“, uporablja se tudi kratica TGO), določa več meril, ki morajo biti vsa prepričljivo izpolnjena za takšno obravnavo. Med njimi druga alinea prvega pododstavka določa, da imajo podjetja „jasno določeno zbirko računovodskih evidenc, ki se pregledujejo neodvisno, v skladu z mednarodnimi računovodskimi standardi in se uporabljajo v vse namene“. (
5
)
14.
Zadnji pododstavek člena 2(7)(c) določa: „Ocena, ali proizvajalec izpolnjuje zgornja merila, je sprejeta v treh mesecih po sprožitvi preiskave, po podrobnem posvetovanju Svetovalnega odbora in po tem, ko je dobila industrija Skupnosti priložnost podati svoje pripombe. Ta ocena ostane v veljavi ves čas preiskave.“ (
6
)
15.
V sodbi v zadevi Nanjing Metalink (
7
) je Sodišče prve stopnje to določbo razlagalo v smislu, da je „njen namen zlasti zagotoviti, da se ta presoja [dodelitev tržnogospodarske obravnave] ne sprejme na podlagi njenega vpliva na izračun stopnje dampinga“. Poleg tega je še ugotovilo, da „je treba zadnji stavek člena 2(7)(c) osnovne uredbe razlagati v smislu, da institucijam onemogoča ponovno oceno dejstev, ki so jih imele na voljo pri prvotni določitvi tržnogospodarske obravnave podjetja. Vendar ta določba ne nasprotuje temu, da se dodelitev tržnogospodarske obravnave podjetja ne ohrani, kadar sprememba dejanskega stanja, na podlagi katerega se je ta obravnava dodelila, ne omogoča več presoje, da zadevni proizvajalec deluje v tržnogospodarskih razmerah.“ (
8
)
16.
Med preiskavo se lahko v skladu s členom 7 uvedejo začasne dajatve. Samo če končno ugotovljena dejstva kažejo na to, da gre za damping in škodo, ki jo ta povzroča, in je treba v interesu Skupnosti intervenirati, Svet uvede dokončno protidampinško dajatev na predlog Komisije in po posvetovanju s Svetovalnim odborom, in sicer ne kasneje kot en mesec pred prenehanjem veljavnosti začasnih dajatev (člen 9(4)). Ves postopek v primeru uvedbe dokončne protidampinške dajatve se vsekakor konča v 15 mesecih po njegovem začetku (člen 6(9)).
17.
Zadnja določba, pomembna za našo zadevo, je člen 20(4) in (5). V skladu s členom 20 stranke lahko v preiskavi od Komisije zahtevajo razkritje podrobnosti, na katerih temeljijo bistvena dejstva in premisleki, na osnovi katerih so bili uvedeni začasni ukrepi (odstavek 1), ter „končno razkritje“ bistvenih dejstev in premislekov, na osnovi katerih se namerava priporočiti uvedbo dokončnih ukrepov (odstavek 2). Člen 20(4) in (5) določa:
„4.   Končno razkritje je podano v pisni obliki. Izda se v najkrajšem možnem času ob ustreznem upoštevanju zaščite zaupnih informacij in običajno ne kasneje kot en mesec pred dokončno odločitvijo ali pred trenutkom, ko Komisija predloži kakršen koli predlog za dokončne ukrepe v skladu s členom 9. Če Komisija ob tem času še ne more razkriti nekaterih dejstev ali premislekov, se ta razkrijejo kasneje v najkrajšem možnem času. To razkritje ne vpliva na katero koli kasnejšo odločitev, ki jo lahko sprejme Komisija ali Svet, toda če ta odločitev temelji na kakih drugačnih dejstvih ali premislekih, se ta razkrijejo v najkrajšem možnem času.
5.   Pripombe, ki so dane po končnem razkritju, se upoštevajo samo v primeru, če se prejmejo v roku, ki ga v vsakem posameznem primeru določi Komisija in ki znaša vsaj 10 dni, pri čemer se na ustrezen način upošteva nujnost primera.“
Dejansko stanje
18.
Dejstva so navedena v točkah od 4 do 23 izpodbijane sodbe. V nadaljevanju jih povzemam, pri čemer se sklicujem na nekatere Sodišču prve stopnje predložene in v pritožbi navedene listine ter jih citiram.
19.
Komisija je 4. februarja 2006 začela preiskavo uvoza likalnih desk, tudi tistih, ki jih je proizvedla in izvozila družba Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd (v nadaljevanju: Yongjian) s sedežem v Foshanu v Ljudski republiki Kitajski.
20.
Yongjian je 23. februarja 2006 zahteval tržnogospodarsko obravnavo. Po opravljenih poizvedbah je Komisija odgovorila, da meni, da merilo iz druge alineje prvega pododstavka člena 2(7)(c) osnovne uredbe ni izpolnjeno, ker Yongjianove računovodske evidence in revizorjeva poročila niso skladna z mednarodnimi računovodskimi standardi. Dopisovanje se je nadaljevalo še septembra 2006, vendar je Komisija vztrajala pri svojem stališču.
21.
Komisija je nato sprejela Uredbo (ES) št. 1620/2006 (
9
), s katero je potrdila zavrnitev Yongjianovega zahtevka za tržnogospodarsko obravnavo in uvedla začasno 18,1-odstotno dajatev za uvoz likalnih desk njegove proizvodnje.
22.
Yongjian je še naprej pošiljal pripombe in statistične podatke, da bi z njimi podprl svoj zahtevek za tržnogospodarsko obravnavo. V nadaljevanju, kot je navedeno v točki 13 izpodbijane sodbe, se je dogajalo naslednje:
„Komisija je z dopisom z dne 20. februarja 2007 tožeči stranki poslala dokument o splošnem končnem razkritju in tudi dokument o posebnem razkritju. V prvem dokumentu je izrazila namen, da tožeči stranki odobri tržnogospodarsko obravnavo.[ (
10
)] Menila je namreč, da pomanjkljivosti računovodskih praks podjetja, ugotovljene v fazi začasnih ukrepov, niso bistveno vplivale na finančne rezultate, evidentirane v računovodskih izkazih, ter da nepopolnost računovodskih izkazov, prvič, ne povzroča težav v zvezi s podatki o izvozu, ker je Komisija že sprejela te podatke, ko je lahko preverila njihovo zanesljivost, in, drugič, ni bila odločilna pri notranji prodaji, ker ta ni bila tako velika, da bi bila reprezentativna. Komisija je tako navedla, da je treba v teh okoliščinah normalno vrednost določiti na podlagi proizvodnih stroškov in da je bila cena jekla pri tem bistveni element. Glede tega je sklepala, da kitajski uradni statistični podatki o uvozu jekla, predloženi v upravnem postopku, potrjujejo zanesljivost računovodskih podatkov podjetja glede cene jekla in tako omogočajo izračun normalne vrednosti na podlagi vrednosti, določene na Kitajskem.“
23.
Končno splošno razkritje je temu ustrezno določalo, da se uvede dokončna 0-odstotna dajatev za uvoz Yongjianovih likalnih desk.
24.
Marca 2007 je Komisija prejela pripombe pritožnikov, ki so, če citiram točko 14 izpodbijane sodbe, trdili, „da tožeča stranka ne izpolnjuje merila iz člena 2(7)(c), prvi pododstavek, druga alinea, osnovne uredbe in da zadnja poved člena 2(7)(c) osnovne uredbe v vsakem primeru nasprotuje temu, da institucije med postopkom spremenijo določitev tržnogospodarske obravnave podjetja.“
25.
Svetovalni odbor je 6. in proučil predlog Komisije z dne . Točka 15 izpodbijane sodbe pravi: „Številni člani Odbora so nasprotovali dodelitvi tržnogospodarske obravnave tožeči stranki.“
26.
Morda bo v pomoč, če na tem mestu navedem točke od 13 do 18 izjave italijanske vlade med prvostopenjsko intervencijo: (
11
)
„13
Na zasedanjih protidampinškega odbora 6. in je več članov nasprotovalo, da se družbi, tožeči stranki, dodeli tržnogospodarska obravnava.
14
Zlasti je bila Komisija obtožena, da je kršila člen 7(2)(c) [sic] osnovne protidampinške uredbe, kot je bil razložen v sodbi z dne 14. novembra 2006 v zadevi Metalink (T-138/02).
15
V bistvu tržnogospodarske obravnave ni mogoče dodeliti podjetjem iz tretjih držav, ki so predmet protidampinške preiskave, po preteku treh mesecev preiskave, razen če pride do upoštevne spremembe razmer.
16
Do tega ni prišlo pri kitajskih podjetij, ki jim je Komisija nameravala naknadno dodeliti tržnogospodarsko obravnavo. Poleg tega so bili tudi razlogi, iz katerih je takšno obravnavo zavrnila v fazi začasnih ukrepov, tehtni in ne hitro rešljivi: nepravilno računovodstvo, vodeno v nasprotju z načeli MRS.
17
To stališče je italijanska delegacija odločno izrazila protidampinškemu odboru na zasedanju 6. marca 2007, sledile pa so ji delegacije Portugalske, Litve, Francije, Španije, Poljske, Grčije, Belgije in Češke.
18
Komisija je – glede na močan odpor držav članic in očitno kršitev sodne prakse Metalink – 23. marca 2007 izdala spremenjeno končno razkritje, v katerem je s potrditvijo stališča iz začasne uredbe zavrnila dodelitev tržnogospodarske obravnave zadevnim trem kitajskim podjetjem, vključno s tožečo stranko.“
27.
Komisija je 23. marca 2007 zvečer Yongjianu po faksu poslala spremenjena dokumenta o splošnem končnem razkritju in posebnem končnem razkritju. V teh dokumentih je potrdila svojo prvotno zavrnitev dodelitve tržnogospodarske obravnave iz bistvenega razloga, da je Yongjianova računovodska praksa očitno v nasprotju z mednarodnimi računovodskimi standardi. Posledično je predlagala, da se uvede 18,1-odstotna dajatev za Yongjianove izdelke. Komisija se je sklicevala na Yongjianove argumente za dodelitev tržnogospodarske obravnave, ki jih je zavrnila, ničesar pa ni navedla glede svojega pred tem izraženega namena predlagati dodelitev takšne obravnave, prav tako pa ni navedla razlogov za spremembo svojega stališča z dne .
28.
Sprva je bil Yongjianu kot zadnji rok za predložitev pripomb določen četrtek, 29. marec 2007 (šest koledarskih dni). V ponedeljek, , je zaprosil za vpogled v spis, kar mu je bilo odobreno v torek, . V sredo, , je zaprosil za enotedensko podaljšanje roka za predložitev stališč.
29.
Komisija je odgovorila 29. marca in poudarila, da je Yongjian že štirikrat vpogledal v spis in da je edina nova informacija v njem informacija o spremembi dokumentov o razkritju. Dodala je, da ta dokumenta „v bistvu ne vsebujeta novih ugotovitev […], ampak potrjujeta prvotne ugotovitve [Komisije]“, in sklenila: „Zato menimo, da so razlogi, s katerimi utemeljujete prošnjo za podaljšanje, nezadostni. Ne glede na to bi izjemoma rok lahko podaljšali do ponedeljka, .“ Tako je bilo Yongjianu nazadnje danih 10 koledarskih dni za predložitev stališč.
30.
Komisija je medtem, 23. marca 2007, Svetovalnemu odboru že poslala delovno različico spremenjenega dokumenta o končnem razkritju. Odbor jo je po opravljenem pisnem postopku odobril . je Komisija predložila Svetu predlog dokončnih ukrepov, pripravljen na osnovi spremenjenega dokumenta splošnega končnega razkritja.
31.
Yongjian je 2. aprila 2007 Komisiji predložil svoje pripombe, s katerimi je izpodbijal ugotovitev, da ne izpolnjuje pogojev za tržnogospodarsko obravnavo, in od nje zahteval, da ne sprejme trditve pritožnikov, da ji zadnji stavek člena 2(7)(c) osnovne uredbe prepoveduje spremembo prvotne odločitve.
32.
Komisija je odgovorila z dopisom z dne 4. aprila 2007, naslovljenim na odvetnika te družbe. V njem je, kolikor je za nas pomembno, navedla:
„Službe Komisije so 20. februarja 2007 razkrile svoj namen, da spremenijo presojo o tržnogospodarski obravnavi in temu ustrezno stopnjo dampinga in stopnje dajatev za tri kitajske proizvajalce izvoznike, vključno z vašo stranko, ki so bili vsi povabljeni k predložitvi pripomb. To razkritje v nobenem primeru ne predstavlja nove presoje o tržnogospodarski obravnavi.
Kot je jasno navedeno v spremenjenem dokumentu o končnem splošnem razkritju, je Komisija nadaljevala zbiranje in preverjanje vseh informacij, potrebnih za dokončne ugotovitve (glej uvodno izjavo 4). S tem ni nobeni od zainteresiranih strank kratila pravice, da predloži utemeljene pripombe.
V skladu z zgoraj navedenim načelom in pripombami industrije Skupnosti so se službe Komisije odločile, da ne spremenijo presoje o tržnogospodarski obravnavi, pač pa potrdijo svoje prvotne ugotovitve. Dejansko je bilo dokončno ugotovljeno, da posledice zadevne računovodske prakse, ki je bila, kot rečeno, v nasprotju z MRS, niso brez pomena.
Obrazložitve vaše stranke, predložene po začasnem razkritju, so se presojale skupaj s pripombami, ki jih je industrija Skupnosti predložila po končnem razkritju z dne 20. februarja 2007, in ugotovljeno je bilo, da računovodski izkazi vaše stranke niso bili revidirani v skladu z MRS, ker vaša stranka ne upošteva računovodskega načela nastanka poslovnih dogodkov (v nasprotju z MRS 1.25), uporablja pobotanja (v nasprotju z MRS 1.32) in združuje transakcije, namesto da bi jih predstavljala posebej (v nasprotju z MRS 1.13 in MRS 1.29). Revizorji niso komentirali nobenega od navedenih odstopanj.
Vaša stranka v svojih pripombah z dne 2. aprila 2007 ponavlja enake argumente glede računovodskih odstopanj in njihove (ne)skladnosti z MRS, ki jih je že predložila pred končnim razkritjem, čeprav, kot dobro veste, sodna praksa glede presojanja zahtevkov za tržnogospodarsko obravnavo ne dovoljuje ponovne presoje starih dejstev.
Glede novih podatkov o cenah jekla, ki jih je vaša stranka predložila po začasnem razkritju, pa naj povemo, da so se tudi te informacije že presojale skupaj s pripombami, ki jih je industrija Skupnosti predložila po končnem razkritju z dne 20. februarja 2007, in ugotovljeno je bilo, da novi podatki o cenah jekla ne omogočajo ponovne ocene pomanjkljivosti računovodskih izkazov vaše stranke.
Ker torej nova dejstva o cenah jekla niso mogla vplivati na določitev tržnogospodarske obravnave, se je glede vaše stranke normalno vrednost določilo v skladu z ustreznimi določbami člena 2(7) osnovne uredbe, torej na osnovi cene ali računsko določene vrednosti v primerljivi državi.
Glede določitve izvozne cene naj omenimo, da vaša stranka v svojih izjavah o začasnem ali končnem razkritju ni nikoli izpodbijala temeljnih načel, ki so jih službe Komisije upoštevale pri določitvi obsega izvoza, opravljenega neposredno za neodvisne stranke. Pripombe vaše stranke so se nanašale le na uporabljene menjalne tečaje ali tehnične podrobnosti iz Excelove preglednice združenih kontrolnih številk proizvodov, uporabljenih za izračun dampinga (nanje je bilo odgovorjeno tako v dokumentu o splošnem kot tudi o posebnem končnem razkritju). Logičen sklep je, da se je vaša stranka strinjala z ugotovitvami služb Komisije. Zato novih trditev v zvezi s tem ni mogoče upoštevati.
Člen 20(4) osnovne uredbe določa, da končno razkritje ne vpliva na nobeno kasnejšo odločitev, ki jo sprejme Komisija ali Svet, toda če ta odločitev temelji na drugačnih dejstvih ali premislekih, se ta razkrijejo v najkrajšem možnem času. To je bil namen spremenjenega dokumenta o končnem splošnem razkritju z dne 23. marca 2007.
Ne glede na to je Komisija čez leto dni pripravljena ponovno preučiti položaj TGO vaše stranke, če bo za to posredovanih dovolj dokazov.“
33.
Glede razlogov, zakaj je Komisija spremenila svojo presojo, je morda koristno navesti, kaj je v točki 23 odgovora na tožbo pred Sodiščem prve stopnje (
12
) napisal Svet:
„Komisija je februarja 2007 dejansko nameravala spremeniti svoje stališče glede tržnogospodarske obravnave na podlagi dejstev, ki jih je takrat štela za ‚pomembna‘. V prvem razkritju je navedla, da bi lahko predlagala takšno spremembo na podlagi ponovne ocene podatkov in potrditve nekaterih uvoznih cen jekla, ki jih je štela za nova dejstva. Bila je pripravljena skleniti, da je bilo ‚novih podatkov in razlag‘ dovolj, da se upraviči sprememba sprejete odločitve glede TGO. Vseeno je Komisija po prejemu stališč zainteresiranih strank in posvetovanju s protidampinškim odborom ponovila presojo in potrdila prvotno sprejeto rešitev, in sicer da tožeča stranka glede na drugo alinejo člena 2(7)(c), premalo novih dokazov in jasen zadnji stavek člena 2(7)(c) ni upravičena do TGO. Sklenila je, da za spremembo prvotno sprejete odločitve sprejeti pogoji, kot so določeni v sodbi Nanjing Metalink International, niso izpolnjeni, zato je treba uporabiti osnovno obveznost, določeno v zadnjem stavku člena 2(7)(c), kot je razložena v navedeni sodbi. […]“
34.
V dopisu z dne 5. aprila 2007 je Yongjian zaprosil Komisijo, naj predlaga dokončne ukrepe na podlagi končnega splošnega razkritja z dne, ker je po njegovem mnenju presoja o tržnogospodarski obravnavi temeljila na nepravilni uporabi prava.
35.
Vendar je Svet 23. aprila 2007 sprejel izpodbijano uredbo (
13
), ki je med drugim uvedla dokončno 18,1-odstotno protidampinško dajatev za uvoz likalnih desk proizvajalca Yongjian.
Postopek in sodba na prvi stopnji
36.
Yongjian je zahteval razveljavitev dela te uredbe, ki se nanaša nanj. Komisija, trije pritožniki, ki so predstavljali industrijo Skupnosti (
14
), in Italijanska republika so vsi intervenirali v podporo Svetu.
37.
Yongjian je navedel dva tožbena razloga: (i) napačno razlago člena 2(7)(c) osnovne uredbe ter (ii) kršitev člena 20 osnovne uredbe in pravic do obrambe.
Prvi tožbeni razlog: napačna razlaga člena 2(7)(c) osnovne uredbe
38.
Yongjian je trdil, da je edino pojasnilo Komisije za nenadno spremembo stališča v dopisu z dne 4. aprila 2007 bilo, „da sodna praksa ne dovoljuje ponovne ocene starih dejstev“. (Če je bil pravi razlog drugačen, potem predlog Svetu ni bil obrazložen, kar je v nasprotju s členom 253 ES.)
39.
Edino možno sklicevanje na sodno prakso je sklicevanje na sodbo Nanjing Metalink. Vendar pa je v skladu z njo namen zadnjega stavka člena 2(7)(c) osnovne uredbe zagotoviti, da se na vprašanje statusa tržnogospodarske obravnave odgovori objektivno, ne pa na podlagi vpliva te obravnave na izračun stopnje dampinga. Institucijam je torej prepovedano ponovno ocenjevati informacije, ki so jih imele na voljo že med prvotno presojo, ne pa tudi preklicati tržnogospodarsko obravnavo, če spremenjene okoliščine ali nova dejstva kažejo, da zadevno podjetje več ne izpolnjuje zahtevanih meril. Takšno pravilo predvideva, da se odločitev glede tržnogospodarske obravnave sprejme pred določitvijo normalne vrednosti.
40.
V obravnavani zadevi je Komisija oba koraka naredila hkrati. Torej ni bilo razloga za drugačno obravnavo Yongjianovega statusa glede na člen 2(7)(c) in glede na druge vidike začasne presoje, ki so se morda spremenili. Ker je Komisija sklenila, da je bila prvotna presoja tržnogospodarske obravnave neupravičena iz razlogov, ki jih je navedla v dokumentu o končnem razkritju z dne 20. februarja 2007, in ni pojasnila, zakaj naj bi bili ti razlogi napačni, je bila ne samo upravičena, temveč dolžna spremeniti svojo presojo. Predlog dokončnih ukrepov je bil tako v nasprotju s členom 2(7)(c) osnovne uredbe in s tem v nasprotju z izpodbijano uredbo.
41.
Sodišče prve stopnje je najprej ugotovilo, da uvodne izjave od 12 do 14 izpodbijane uredbe kažejo, da „zavrnitev spremembe določitve tržnogospodarske obravnave podjetja iz začasne uredbe ni bila utemeljena s tem, da ni dovoljena nova ocena starih dejstev, kot je določeno v zadnji povedi člena 2(7)(c) osnovne uredbe, ampak s tem, da računovodske evidence tožeče stranke niso skladne s standardi MRS in da ne obstaja nov dokaz, ki bi lahko vplival na to oceno. Ta zavrnitev je zato posledica uporabe vsebinskih meril iz člena 2(7)(c), prvi pododstavek, druga alinea, te uredbe.“ (
15
)
42.
Tudi iz spremenjenih dokumentov o razkritjih ni izhajalo, da je razlog za zavrnitev dodelitve tržnogospodarske obravnave prepoved ponovne ocene starih dejstev; argumenti Komisije so se nanašali le na neskladnost Yongjianove računovodske prakse. (
16
)
43.
Sodišče prve stopnje se je nato sklicevalo na dopis Komisije z dne 4. aprila 2007 kot na „edini dokument, v katerem Komisija trdi, da sodna praksa o določitvi tržnogospodarske obravnave podjetja ne dovoljuje ponovne ocene starih dejstev“. V ustreznem odstavku je navedla: „Vaša stranka v pripombah z dne spet ponavlja enake argumente o računovodskih nepravilnostih in njihovi skladnosti oziroma neskladnosti s standardi MRS, ki jih je navedla že pred končnim razkritjem, vendar kot dobro veste, sodna praksa o preučitvi zahtevkov za odobritev tržnogospodarske obravnave ne dovoljuje ponovne ocene starih dejstev.“ (
17
)
44.
Sodišče je tako nadaljevalo v odstavkih od 47 do 50 svoje sodbe:
„47.
Kot je razvidno iz tega dopisa, se je Komisija sklicevala na sodno prakso, ki prepoveduje ponovno oceno starih dejstev za zavrnitev trditev, ki jih je tožeča stranka že navedla pred prejemom dokumenta o dokončnem razkritju. Komisija je v odgovoru na vprašanje Sodišča prve stopnje na obravnavi pojasnila, ne da bi ji tožeča stranka pri tem nasprotovala, da so bile trditve, na katere se nanaša ta ugotovitev, navedene v dopisu z dne 1. septembra 2006, ki ga je tožeča stranka poslala pred prvotno določitvijo tržnogospodarske obravnave podjetja, ki je bila sprejeta in se je izvajala v začasni uredbi.
48.
Vendar je treba poudariti, da je Komisija v dopisu z dne 4. aprila 2007 zavrnitev priznanja tržnogospodarske obravnave podjetja utemeljila s tem, da tožeča stranka v računovodskih izkazih ni upoštevala načela računovodstva na podlagi nastanka poslovnih dogodkov, izvajala pobote in evidentirala transakcije skupaj namesto ločeno, s čimer je kršila standarde MRS. Komisija je v zvezi s tem opozorila, da opravljene revizije niso privedle do nobenih pripomb glede tega. Sodišče prve stopnje ugotavlja, da je Komisija tudi navedla, da informacije o ceni jekla ne omogočajo nove presoje pomanjkljivosti, ugotovljenih v računovodskih izkazih tožeče stranke.
49.
Tako iz tega celotnega dopisa izhaja, da je ugotovitev Komisije o nezmožnosti ponovne ocene starih dejstev posredna, saj je institucija svojo zavrnitev predlagati odobritev tržnogospodarske obravnave oprla na presojo vprašanja, ali je tožeča stranka izpolnjevala veljavna vsebinska merila.
50.
Treba je ugotoviti, da je trditev tožeče stranke, da naj bi se Komisija v obravnavani zadevi oprla na prepoved ponovne ocene starih dejstev, brez dejanske podlage. Ker prvega tožbenega razloga zato ni mogoče sprejeti, razprava o razlagi zadnje povedi člena 2(7)(c) osnovne uredbe in točke 44 zgoraj navedene sodbe Nanjing Metalink proti Svetu zato ni pomembna.“
45.
Po kratki obravnavi številnih drugih vprašanj, ki niso predmet pritožbe, je Sodišče prve stopnje zavrnilo Yongjianov prvi tožbeni razlog.
Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 20 osnovne uredbe in pravic do obrambe
46.
Yongjian je trdil, da mora Komisija dokument o končnem razkritju bistvenih dejstev in presoj, na osnovi katerih namerava priporočiti uvedbo dokončnih ukrepov, v skladu s členom 20(4) in (5) osnovne uredbe izdati vsaj 10 dni pred predložitvijo predloga Svetu, s čimer se strankam omogoči, da predložijo svoje pripombe, in Komisiji, da jih upošteva. V tej zadevi je Komisija predlog dokončnih ukrepov na podlagi spremenjenega dokumenta o končnem razkritju predložila samo šest dni po tem, ko je dokument poslala Yongjianu, in štiri dni pred datumom, določenim za predložitev pripomb.
47.
Glede tega se je Sodišče prve stopnje v bistvu strinjalo z Yongjianom. Najprej je ugotovilo, da čeprav člen 20(5) osnovne uredbe ne določa, da mora Komisija počakati na iztek desetdnevnega roka, da predloži svoj predlog Svetu, pa ga ni mogoče razlagati v nasprotju s členom 20(4), ki od Komisije zahteva izdajo dokumenta o končnem razkritju najkasneje en mesec, preden predlaga dokončne ukrepe Svetu. Posledično Komisija ne more predložiti svojega predloga Svetu pred iztekom desetdnevnega roka. (
18
)
48.
Sodišče prve stopnje je zato zavrnilo argument Sveta, da bi Komisija lahko upoštevala pripombe s tem, da bi spremenila svoj predlog Svetu. Člen 250(2) ES Komisiji dovoljuje spremembo predloga, če to pripomore k zbližanju stališč v instituciji ali med institucijami, vključenimi v odločanje, kar pa ni primerno za enakovredno upoštevanje pripomb strank. (
19
) Poleg tega lahko pripombe zainteresiranih strank pomembno vplivajo na vsebino dokončnega dokumenta. Že samo dejstvo, da je predlog dokončnih ukrepov bil predložen Svetu, lahko vpliva na morebitne sklepe na podlagi takšnih pripomb. Možnost, da Komisija svoj predlog predloži Svetu, preden prejme pripombe zainteresiranih strank, bi torej lahko negativno vplivala na učinkovitost upoštevanja teh pripomb. (
20
)
49.
V obravnavani zadevi je bilo Komisiji naloženo, naj obvesti Yongjiana o svojem novem stališču, sprejetem na podlagi nove ali različne presoje v smislu člena 20(4) osnovne uredbe, in sicer da informacija o uvoznih cenah jekla ne spreminja sklepa glede njegove tržnogospodarske obravnave, ker Yongjian ni spoštoval pravil MRS. Stališče Komisije, da samo sprememba ocene nespremenjenih dejstev ne zahteva obveščanja zainteresiranih strank, ni podprto s členom 20(4). Ko se prvič namerava oceniti upoštevna dejstva, jih je treba poslati zainteresiranim strankam, da lahko predložijo pripombe. Ker sta bila spremenjena dokumenta o končnem razkritju poslana Yongjianu 23. marca 2007, predlog dokončnih ukrepov pa je bil predložen Svetu, torej šest dni pozneje, Komisija ni spoštovala zahtev iz člena 20(5). (
21
)
50.
Čeprav se je Sodišče prve stopnje strinjalo s takim stališčem, je zavrnilo Yongjianov drugi tožbeni razlog.
51.
Menilo je, da bi nespoštovanje desetdnevnega roka iz člena 20(5) osnovne uredbe lahko privedlo do razglasitve ničnosti izpodbijanje uredbe samo, če bi obstajala možnost, da je zaradi te nepravilnosti izid administrativnega postopka drugačen, kar bi konkretno vplivalo na Yongjianove pravice do obrambe. (
22
) Vendar pa spremenjena dokumenta o končnem razkritju nista vsebovala novih dejstev, na katere Yongjian ne bi bil že opozorjen, tako da je ta v zgodnejši fazi postopka imel priložnost dati mnenje o stališču, ponovno navedenem v spremenjenih dokumentih o končnem razkritju z dne 23. marca 2007. Poleg tega Yongjian v svojem dopisu z dne ni – razen argumentov, ki so se nanašali na zadnji stavek člena 2(7)(c) – posredoval nobenih novih argumentov v odgovor na novo stališče Komisije. Njegove pripombe v navedenem dopisu glede zadnjega stavka člena 2(7)(c) in sodbe Nanjing Metalink niso imele nobenega vpliva na vsebino izpodbijane uredbe. Kot je bilo ugotovljeno v okviru obravnave prvega tožbenega razloga, je zavrnitev dodelitve tržnogospodarske obravnave temeljila na uporabi vsebinskih meril iz druge alineje prvega pododstavka člena 2(7)(c). (
23
)
Pritožba
52.
Yongjian uveljavlja dva pritožbena razloga, ki ju povzemam spodaj, skupaj s pisnimi in ustnimi stališči Sveta, Komisije in pritožnikov ter s pisnimi stališči Italijanske republike.
Prvi pritožbeni razlog: očitna neskladnost med ugotovitvami in vsebino spisa
53.
Yongjian v bistvu trdi, da je Sodišče prve stopnje napačno uporabilo pravo s tem, da je sklenilo, da je razlaga člena 2(7)(c) osnovne uredbe in točke 44 sodbe Nanjing Metalink neupoštevna, če je ta sklep očitno v nasprotju z vsebino spisa. Posledično je bilo narobe tudi, da ni odločalo o temeljnem vprašanju, ali je zadnji stavek člena 2(7)(c) Komisiji onemogočal ponovno presojo prvotne odločitve, da ne dodeli tržnogospodarske obravnave.
54.
Njegovi argumenti so osredotočeni na prvi del te trditve in se veliko sklicujejo na izjave italijanske vlade in Sveta, predložene v njunih vlogah na prvi stopnji, (
24
) da je Komisija ponovno zavzela prvotno stališče zaradi pripomb, da naj bi bila ponovna ocena v nasprotju z zadnjim stavkom člena 2(7)(c) osnovne uredbe, kot je bil razložen v sodbi Nanjing Metalink. Po mnenju Yongjiana je iz spisa zelo očitno, da to vprašanje ni nepomembno, ampak je odločilno prispevalo k temu, da si je Komisija v zadnjem trenutku premislila in posledično na koncu odločila, da uvede 18,1-odstotno, in ne 0-odstotno protidampinško dajatev. Nasprotna ugotovitev Sodišča prve stopnje pomeni očitno izkrivljanje dokazov v smislu sodne prakse in je zato predložena v odločanje Sodišču.
55.
Svet, Komisija in pritožniki vsi poudarjajo sodno prakso, v skladu s katero je Sodišče prve stopnje izključno pristojno za ugotovitev dejstev, razen če iz predložene spisovne dokumentacije ne izhaja, da njegove ugotovitve niso pravilne, in za presojo teh dejstev, (
25
) in v skladu s katero mora pritožnica, ki uveljavlja izkrivljanje dokazov Sodišča prve stopnje, natančno opredeliti dokaze, ki naj bi jih to sodišče izkrivilo, in dokazati napake pri presoji, ki naj bi po njenem mnenju povzročile, da je Sodišče prve stopnje izkrivilo dokaze. (
26
)
56.
Svet nato opozori, da se Yongjian sklicuje le na izjave Sveta (argument na podlagi dokaza, predloženega že Sodišču prve stopnje) in italijanske vlade (ki jo je Sodišče prve stopnje povzelo v izjavi, da so „številni člani Odbora […] nasprotovali dodelitvi tržnogospodarske obravnave tožeči stranki“). Ne sklicuje pa se na dokazna besedila, na osnovi katerih je Sodišče prve stopnje v resnici sprejelo svoj sklep, namreč na uvodne izjave izpodbijane uredbe, na razloge, navedene v spremenjenem dokumentu o končnem razkritju, in na razlago Komisije v njenem dopisu z dne 4. aprila 2007.
57.
Komisija dodaja, da stališča Sveta in italijanske vlade ne morejo dokazovati njenih razlogov za zavzetje prvotnega stališča. Navedla jih je v predlogu Svetu, temeljili pa so na Yongjianovem neizpolnjevanju veljavnih vsebinskih meril.
58.
Italijanska vlada poudarja, da Yongjian ni izpodbijal dejstev, na podlagi katerih je Sodišče prve stopnje sklenilo, da se Komisija pri zavzetju svojega prvotnega stališča ni sklicevala na zadnji stavek člena 2(7)(c) osnovne uredbe.
59.
Na obravnavi so pritožniki trdili, da je Komisija spremenila svoje stališče v resnici zato, ker je v dokumentu o končnem razkritju z dne 20. februarja 2007 sprejela Yongjianovo stališče, da je neskladnost z mednarodnimi računovodskimi standardi lahko ovira za dodelitev tržnogospodarske obravnave samo, če vpliva na izračun dampinga, vendar so nato z argumentom, da formalna kršitev – ne glede na njene posledice – pomeni oviro, odpravili to stališče, kar je bilo podlaga za spremenjeni dokument o razkritju z dne .
60.
Italijanska vlada in pritožniki poudarjajo, da se glede na sodbo Nanjing Metalink zavrnitev dodelitve tržnogospodarske obravnave lahko izpodbija le, če se spremenijo znana dejstva, medtem ko je Yongjian skušal dokazati le, da računovodske nepravilnosti, ki jih je priznal, ne vplivajo na cene.
Drugi pritožbeni razlog: napačen sklep o posledicah kršitve člena 20(5) osnovne uredbe
61.
Yongjian poudarja temeljno značilnost, ki jo ima pravica do poštenega sojenja v zakonodaji Skupnosti, zlasti v protidampinških postopkih. (
27
) Yongjian, ki priznava, da kršitev te pravice lahko vpliva na veljavnost zadevnega ukrepa le, če bi bil izid brez te nepravilnosti lahko drugačen, (
28
) trdi, da je to res samo, če ni sploh nobene možnosti za drugačen izid. (
29
)
62.
V obravnavani zadevi Yongjian večkrat ponavlja, da je bila razlaga zadnjega stavka člena 2(7)(c) osnovne uredbe odločilna za določitev 18,1-odstotne, in ne 0-odstotne protidampinške dajatve. Zato je dejstvo, da Yongjian ni imel nobene možnosti Komisiji dokazati napačnost take razlage, pomenilo kršitev pravice do poštenega sojenja. Če bi to pravico izvrševal, bi bil izid lahko povsem drugačen.
63.
Svet poudarja, da je Sodišče prve stopnje presodilo, da kršitev člena 20(5) osnovne uredbe ni vplivala na vsebino izpodbijane uredbe ali posledično na Yongjianovo pravico do poštenega sojenja. Zato je Yongjianov argument v veliki meri brez pomena. Vsekakor je podlaga za ta argument predpostavka, da bo uspel s prvim pritožbenim razlogom. Yongjianova pravica do izjave v zvezi z zavrnitvijo zahteve za tržnogospodarsko obravnavo ni bila kršena, ker je imel možnost biti slišan že prej. Poleg tega je Sodišče prve stopnje ugotovilo – česar Yongjian ne izpodbija s pritožbo – da Yongjian v odgovor na stališče Komisije ni predložil novih argumentov niti ni podrobno navedel, katere argumente bi bilo mogoče predložiti.
64.
Komisija trdi, da ta pritožbeni razlog temelji na napačnih predpostavkah. Zlasti na predpostavkah, da bi Yongjian lahko predložil nove in odločilne argumente, če bi Komisija počakala in svoj predlog predložila Svetu po 2. aprilu 2007, in da je bila Komisija prepričana, da si Yongjian zasluži dodelitev tržnogospodarske obravnave, vendar je presodila, da ji sodba Nanjing Metalink onemogoča, da mu dodeli takšen status. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da ni resnična nobena od teh predpostavk, vendar Yongjian tega ne izpodbija kot izkrivljanje dokazov.
65.
Italijanska vlada in pritožniki se v bistvu strinjajo z argumenti Sveta in Komisije.
Razlaga člena 20(4) in (5) osnovne uredbe
66.
Poleg tega Svet, Komisija in pritožniki nasprotujejo stališču Sodišča prve stopnje, da člen 20(5) osnovne uredbe nalaga desetdnevni rok za predložitev stališč v vseh primerih, ko Komisija svoje sklepe utemelji z dejstvi ali argumenti, različnimi od dejstev ali argumentov v dokumentih o končnem razkritju.
67.
Na obravnavi sta instituciji razlikovali med (i) dokumentom o končnem razkritju iz prvega in drugega stavka člena 20(4), (ii) dejstvi in presojami, ki jih Komisija ne more razkriti ob izdaji dokumenta o končnem razkritju, o čemer tretji stavek člena 20(4), ter (iii) drugačnimi dejstvi in presojami, navedenimi v zadnjem stavku te določbe, ki so lahko bili podlaga za kasnejšo odločitev. Trdijo, da desetdnevni rok velja le za primere, navedene pod (i), ki se nanašajo na celotno preiskavo in so zato bistveno pomembnejši kot katera koli kasnejša sprememba. V primerih, navedenih pod (ii) in (iii), vedno obstaja pravica do odgovora (
30
), pri čemer je edino pravilo, da je dodeljeni rok za odgovor razumen glede na značilnosti dejstev ali premislekov.
68.
Obe instituciji in pritožniki poudarjajo, da za protidampinške postopke veljajo stroge omejitve (
31
), ki bi jih bilo težko spoštovati, če bi že manjše spremembe vodile v podaljšanje rokov. Komisija dodaja, da bi lahko spremenila svoj predlog Svetu in ga tudi bi, če bi Yongjian predložil upoštevne pripombe po predložitvi prvotnega predloga. Pritožniki trdijo, da če je Komisija spremenila svoje stališče zaradi Yongjianovih pripomb z dne 2. aprila 2007, bi bilo treba industriji Skupnosti odobriti dodaten desetdnevni rok za pripombe, s tem pa bi bil prekoračen skupni časovni okvir. Kakor koli, Komisija je dolžna obvestiti stranke le v primeru novih odločilnih dejstev, glede katerih prej niso imele priložnosti dati pripomb, in jim dodeliti desetdnevni rok za pripombe, če spremeni svoje stališče, ne pa, kot v konkretni zadevi, če so vsa odločilna dejstva že bila predmet izčrpnih razprav.
Presoja
Prvi pritožbeni razlog: očitna neskladnost med ugotovitvami in vsebino spisa
69.
Osrednja in bistvena sestavina tega pritožbenega razloga je trditev, da je Komisija v nasprotju z ugotovitvijo Sodišča prve stopnje svoje končno stališče glede tržnogospodarske obravnave dejansko utemeljila na premisleku, da ji zadnji stavek člena 2(7)(c) onemogoča spreminjanje prvotne presoje.
70.
Yongjian ne izpodbija pravilnosti nobene ugotovitve dejstev Sodišča prve stopnje, temveč njegovo presojo ugotovljenih dejstev in sklep na njihovi podlagi.
71.
Iz obsežne in dosledne sodne prakse izhaja, da Sodišče „ni pristojno za ugotavljanje dejstev niti načeloma za presojo dokazov, ki jih je Sodišče prve stopnje sprejelo v podporo tem dejstvom. Če so bili ti dokazi pravilno pridobljeni in če so bila spoštovana splošna pravna načela ter pravila postopka, ki veljajo v zvezi z dokaznim bremenom in izvedbo dokazov, mora Sodišče prve stopnje presoditi dokazno vrednost predloženih dokazov. Ta presoja tako razen ob izkrivljanju teh dokazov ni pravno vprašanje, ki bi bilo predmet nadzora Sodišča […].“ (
32
)
72.
„Izkrivljanje dokazov“ je izraz, ki ga je Sodišče prvič uporabilo v sodbi v zadevi Hilti. (
33
) Zdi se, da izhaja iz izraza dénaturation, ki se uporablja v francoskem pravu in predstavlja razlog za kasacijsko pritožbo. Do dénaturation pride, če sodišče pri obravnavi vsebine zadeve preseže svoje pristojnosti z razlago jasnega in nedvoumnega besedila (na primer pogodbe, oporoke, poročila, sodbe ali tuje zakonodaje), ki ne ustreza temu besedilu. Nasprotno je razlaga nejasnega ali dvoumnega besedila v pristojnosti sodišča in je ni mogoče izpodbijati s tako pritožbo. (
34
)
73.
V obravnavani zadevi se je Sodišče prve stopnje v presoji sklicevalo na uvodne izjave izpodbijane uredbe, na spremenjen dokument o končnem splošnem razkritju in na dopis Komisije z dne 4. aprila 2007.
74.
Na podlagi prvih dveh dokumentov je Sodišče prve stopnje ugotovilo, da se je edini znani razlog za dokončno presojo o tržnogospodarski obravnavi nanašal na Yongjianovo računovodsko prakso, ki ni bila v skladu z MRS. (
35
)
75.
Ta ugotovitev se zdi neizpodbitna, vsekakor pa ne izkrivlja dejstev. Yongjian dejansko tega nikjer ne trdi.
76.
Sodišče prve stopnje je na podlagi dopisa z dne 4. aprila 2007 ugotovilo, da čeprav je Komisija izjavila, da „kot dobro veste, sodna praksa o preučitvi zahtevkov za odobritev tržnogospodarske obravnave ne dovoljuje ponovne ocene starih dejstev“, je upravičila zavrnitev dodelitve tržnogospodarske obravnave, ker Yongjianovi računovodski izkazi kršijo MRS, ker ne upoštevajo računovodskega načela nastanka poslovnih dogodkov, uporabljajo pobotanje in združujejo transakcije, namesto da bi jih predstavljali posebej, česar pa revizorji niso komentirali. Sodišče prve stopnje je tudi opozorilo na izjavo Komisije, da podatki o cenah jekla ne omogočajo ponovne ocene pomanjkljivosti računovodskih izkazov tožeče stranke. Skladno z navedenim je sklenilo, da je bila ugotovitev Komisije, da ne sme ponovno ocenjevati starih dejstev, samo postranskega pomena, ker je zavrnitev dodelitve tržnogospodarske obravnave temeljila na presoji, ali Yongjian izpolnjuje ustrezna vsebinska merila. (
36
)
77.
V teh ugotovitvah ali sklepih ne morem najti ničesar, kar bi izkrivljalo upoštevne dele dopisa z dne 4. aprila 2007, (
37
) v smislu strogih meril, sprejetih v sodni praksi Sodišča.
78.
Res je mogoče trditi, da bi bilo mogoče na podlagi dopisa z dne 4. aprila 2007 sklepati tudi, da je bil glavni razlog za nepričakovano spremembo stališča Komisije dejansko njena domneva, da ji je prepovedano spreminjati prvotno odločitev. Glede te domneve se bom omejila samo na komentar, da očitno ni edini možni sklep, ki ga lahko naredimo na podlagi besedila dopisa. Posledično sklep, do katerega je dejansko prišlo Sodišče prve stopnje, izhaja iz presoje dokazov, ki ob neobstoju izkrivljanja dokazov ni predmet nadzora Evropskega sodišča.
79.
Na to ne more vplivati vsebina izjav, ki sta jih na prvi stopnji dala italijanska vlada in Svet. Tudi če bi omenjeni izjavi (
38
) bilo mogoče šteti za dokaz, in ne argument, je jasno, da ni mogoče, da je katera od strank vedela, kaj je dejansko povzročilo spremembo stališča Komisije med končnim in spremenjenim dokumentom o končnem razkritju.
80.
Dejansko je Komisija, ki je edina lahko zanesljivo seznanila Sodišče prve stopnje s svojimi razlogi, v svojih stališčih na prvi stopnji posebej izjavila, da so glede na nasprotovanje več držav članic tako člani kot osebje Komisije še naprej razmišljali – tudi po izdaji dokumentov – o končnih razkritij ter sklenili, da so pomanjkljivosti Yongjianovega računovodstva takšne, da merila iz druge alinee prvega pododstavka člena 2(7)(c) osnovne uredbe ni mogoče šteti za izpolnjenega. Namen navedbe sodbe Nanjing Metalink v dopisu z dne 4. aprila 2007 je bil samo opozoriti, da novi dokazi niso bili predloženi. (
39
)
81.
Zato menim, da je treba prvi pritožbeni razlog zavrniti. Očitka, da je Sodišče prve stopnje izkrivilo dokaze, ni mogoče sprejeti. Če obvelja presoja Sodišča prve stopnje glede dejstev, in sicer v delu, v katerem je ugotovilo, da sprememba stališča Komisije ne temelji na zadnjem stavku člena 2(7)(c) osnovne uredbe, kot je razložen v sodbi Nanjing Metalink, potem je očitno, da argument glede razlage te zakonodaje in sodne prakse ni relevanten niti na prvi stopnji niti po pritožbi.
82.
Ob tej priložnosti želim povedati, da se mi zdi pristop Sodišča prve stopnje, naveden v točkah od 44 do 47 sodbe Nanjing Metalink in opisan v točki 15 zgoraj, pravilen v vseh pojasnjenih točkah.
83.
Menim, da pravilno razlikuje med ponovno presojo že presojanih dokazov (kar je prepovedano) in spremembo sklepa na podlagi spremembe okoliščin pomembnih dejstev (kar je dovoljeno). Dodala bi še – kot je Komisija priznala v svojih pisnih izjavah in potrdila na obravnavi – da mora možnost spremembe sklepa veljati v obeh smereh: dovoljevati mora spremembo odločitve, ki je za izvoznika ugodna ali (kot v sodbi Nanjing Metalink) neugodna.
84.
Zato je torej res, da bi Yongjian, če bi dokazal, da se je dejansko stanje spremenilo, Komisija pa, sklicujoč se na zadnji stavek člena 2(7)(c) osnovne uredbe, tega ne bi upoštevala, lahko verodostojno zahteval sodno presojo določitve tržnogospodarske obravnave v izpodbijani uredbi.
Drugi pritožbeni razlog: napačen sklep o posledicah kršitve člena 20(5) osnovne uredbe
85.
Menim, da zavrnitev Yongjianovega prvega pritožbenega razloga privede tudi do zavrnitve drugega pritožbenega razloga.
86.
Sodišče prve stopnje je na podlagi dejstev sklenilo, da je sprememba stališča Komisije med končnim in spremenjenim dokumentom o končnem razkritju v celoti izvirala iz vprašanj, glede katerih je Yongjian že imel priložnost dati pripombe, in da nanjo ni vplivala razlaga Komisije zadnjega stavka člena 2(7)(c) osnovne uredbe.
87.
Če je to res – in menim, da je – potem Yongjianu ni bila omejena pravica do izjave glede ničesar, kar bi lahko vplivalo na izid v zadevi. Sklep Sodišča prve stopnje, da čeprav je bil člen 20(5) osnovne uredbe kršen, to ni vplivalo na vsebino izpodbijane uredbe ali na pravice do obrambe tožeče stranke, tako da ta nepravilnost ne more povzročiti nezakonitosti in razveljavitve izpodbijane uredbe, je povsem skladna z navajano sodno prakso. (
40
)
88.
Yongjian tudi ni predložil nobenega argumenta, ki se ni skliceval na domnevo, da je sprememba stališča Komisije dejansko temeljila na domnevi, da ji zadnji stavek člena 2(7)(c) prepoveduje spremembo prvotne ocene glede tržnogospodarske obravnave, tako da bi Yongjian lahko predložil stališča, s katerimi bi to domnevo izpodbijal. Komisija, ki se sklicuje na sodbo v zadevi Alrosa (
41
), skuša dokazati, da je kršitev pravice do izjave mogoče izključiti, kot da je povsem formalna, samo če ne obstaja nobena možnost, da bi bil izid v zadevi lahko drugačen; vendar pa gre za vsebinsko napako v zvezi z veljavnostjo sprejetega ukrepa, če je nemogoče natančno določiti možen vpliv na izid. Ta argument ni upošteven, če se edine pripombe, ki jih zadevna stranka, kot trdi, ni imela priložnosti predložiti, nanašajo na zadeve, glede katerih bi se ugotovilo, da ne morejo vplivati na izid v zadevi.
Razlaga člena 20(4) in (5) osnovne uredbe
89.
Ostane nam še vprašanje, ki so ga postavili Svet, Komisija in pritožniki, namreč glede pravilnosti domneve Sodišča prve stopnje, da člen 20(5) osnovne uredbe Komisiji nalaga, naj strankam določi deset dni za odgovor na vsako novo razkritje dejstev ali premislekov, preden svoj predlog predloži Svetu.
90.
To vprašanje ni bilo postavljeno kot nasprotna pritožba (
42
) niti ni pomembno za presojo te pritožbe. Če stališča o razlagi člena 2(7)(c) osnovne uredbe ne bi mogla vplivati na izid Komisijine presoje o tržnogospodarski obravnavi in s tem na vsebino izpodbijane uredbe, bi bilo dejstvo, da Yongjianu ni bila dana priložnost za take pripombe, nepomembno, ne glede na to, ali je dejstvo, da se ne da priložnosti za take pripombe, formalna kršitev člena 20(5) osnovne uredbe.
91.
Ne glede na vse je to vprašanje očitno pomembno za institucije in vse stranke, vključene v protidampinške postopke. Zato bom glede tega dala kratek komentar.
92.
Prvič, sklicevanje institucij in pritožnikov na strog skupni rok, ki velja za protidampinške preiskave, name ni naredilo posebnega vtisa. Zakonodaja Skupnosti je določila ta rok skupaj z nekaterimi krajšimi roki, ki se spoštujejo v okviru skupnega roka. Institucije same morajo sprejeti primerne ukrepe za spoštovanje teh omejitev, zato ni razloga, da se jim oprosti nespoštovanje delnega roka, češ da bi zaradi njegovega nespoštovanja težje spoštovale skupni rok.
93.
Drugič, strinjam se s sklepom Sodišča prve stopnje, da mora Komisija prejeti pripombe zainteresiranih strank, preden predloži svoj predlog Svetu, kot tudi z razmišljanjem, ki ga je pripeljalo do tega sklepa. (
43
) Pripombe o dejstvih ali premislekih, ki se razlikujejo od tistih v dokumentu o končnem razkritju in na katerih temelji spremenjena odločitev, si očitno zaslužijo najmanj takšno upoštevanje, kot pripombe na končno razkritje. Njihova praktična teža bi bila očitno manjša, če bi jih Komisija prejela šele po pripravi in predložitvi svojega predloga Svetu – obstajalo bi veliko tveganje, da ne bi bile upoštevane v enaki meri.
94.
Tretjič, ugotavljam, da je Komisija v obravnavani zadevi določila rok, v katerem je imel Yongjian priložnost dati pripombe na spremenjena dokumenta, zato je nepomembno, ali ji je osnovna uredba to nalagala ali ne. Komisija je z določitvijo roka vsekakor postala dolžna spoštovati zahtevo iz člena 20(5), da mora biti rok najmanj desetdneven. Najprej te zahteve ni izpolnila, ker je določila le šestdnevni rok. Ko je to pomanjkljivost s podaljšanjem roka na deset dni odpravila, je bila logično zavezana, da počaka na pripombe (in jih upošteva), preden predlog posreduje Svetu.
95.
S tem v zvezi ugotavljam, da je bil predlog predložen 2. aprila 2007, kar je skoraj 14 mesecev po začetku preiskave, in da je bila izpodbijana uredba sprejeta, kar je 14 mesecev in devet dni po začetku preiskave. Torej je bilo do izteka 15-mesečnega roka, določenega v osnovni uredbi, na voljo še nekaj časa. Vsekakor je dovolj očitno, da mora Komisija, ki se zaveda naloženih ji časovnih omejitev, ob vodenju protidampinških preiskav upoštevati tako te omejitve kot potrebno spoštovanje pravic do obrambe. Po potrebi mora računati nazaj od postavljenih rokov, da bi lahko strankam omogočila predložitev potrebnih pripomb.
96.
Četrtič, zdi se mi, da lahko ravnanje Komisije v obravnavani zadevi (še zlasti, če upoštevamo, da sta spremenjena dokumenta o končnem razkritju vsebovala radikalno in povsem nenapovedano spremembo stališča, ki je bistveno vplivala na Yongjianove interese, ter da sta bila poslana po faksu v petek zvečer zunaj običajnih uradnih ur) označimo kot neskladno z načeli dobrega upravljanja. Komisija je – ne glede na to, ali je kršila člen 20(5) osnovne uredbe ali ne – očitno ravnala brez prevelikega upoštevanja stranke, katere interesi so bili prizadeti in ki bi si zaslužila, da je institucija Skupnosti učinkovitejša in da jo bolj upošteva.
97.
Nazadnje, kljub vsemu se moram strinjati z institucijami in pritožniki, da vsaka sprememba dejstev ali premislekov, na katerih temelji predlog Komisije Svetu, še ne zahteva določitve roka za predložitev dodatnih pripomb. Nekatere spremembe so lahko tako nepomembne, da pripombe niso potrebne ali pa ne bi vplivale na izid v zadevi. V slednjem primeru je tako vseeno, ali gre za formalno kršitev člena 20(5) osnovne uredbe ali ne, ker nemožnost vpliva na izid pomeni, da veljavnost dokončnega ukrepa ni ogrožena.
98.
V obravnavani zadevi je bila sprememba stališča dovolj radikalna in nepričakovana ter je imela zadosten vpliv, da bi bilo treba podaljšati rok za pripombe. Tudi če Yongjian ni mogel dati pripomb, ki bi lahko vplivale na izid v zadevi, tega ni bilo mogoče domnevati od vsega začetka.
Stroški
99.
V skladu s členom 122 Poslovnika Sodišča Evropskih skupnosti Sodišče samo odloči o stroških, če je pritožba neutemeljena. V skladu s členom 69(2) se plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni, naloži neuspeli stranki. V skladu s členom 69(4) države članice in institucije, ki se kot intervenienti udeležijo postopka, morajo nositi svoje stroške, medtem ko Sodišče intervenientu lahko naloži, da nosi svoje stroške.
100.
Menim, da je treba pritožbo v obravnavani zadevi zavrniti. Svet je priglasil stroške. Pritožniki so prav tako priglasili stroške, njihovo sodelovanje v pritožbenem postopku pa se zdi upravičeno, ker so bili prizadeti tudi njihovi interesi. Temu ustrezno se Yongjianu naloži plačilo stroškov Sveta in pritožnikov, medtem ko italijanska vlada in Komisija nosita svoje stroške.
Predlog
101.
Glede na vse zgoraj navedene ugotovitve menim, da bi Sodišče moralo:
—
pritožbo zavrniti;
—
družbi Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd naložiti plačilo stroškov Sveta Evropske unije ter družb Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA in Colombo New Scal SpA;
—
Italijanski republiki in Komisiji Evropskih skupnosti naložiti plačilo svojih stroškov.
(
1
)	Jezik izvirnika: angleščina.
(
2
)	Proti sodbi Sodišča prve stopnje v zadevi Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware proti Svetu iz leta 2008 (izpodbijana sodba) (T-206/07, ZOdl., str. II-1).
(
3
)	Glej novejšo sodbo v zadevi British Aggregates Association proti Komisiji in Združenemu kraljestvu, (C-487/06 P, ZOdl., str. I-10505, točka 97).
(
4
)	Uredba sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL 1996, L 56, str. 1), kakor je bila spremenjena.
(
5
)	Zdi se, da se to nanaša na Uredbo Komisije (ES) št. 1725/2003 z dne 29. septembra 2003 o sprejetju nekaterih mednarodnih računovodskih standardov v skladu z Uredbo (ES) št. 1606/2002 Evropskega parlamenta in Sveta (UL 2003, L 261, str. 1). Mednarodni računovodski standard (MRS) 1 zadeva predstavljanje računovodskih izkazov.
(
6
)	Svetovalni odbor, ustanovljen s členom 15 osnovne uredbe, je sestavljen iz predstavnikov držav članic, predsednik tega odbora pa je predstavnik Komisije.
(
7
)	Zadeva Nanjing Metalink International proti Svetu (T-138/02, Zodl., str. II-4347, zlasti točki 44 in 47).
(
8
)	V tej sodbi Sodišče prve stopnje ni imelo razloga za proučitev (in torej ni proučilo) nasprotne situacije, kadar sprememba dejanskega stanja, na podlagi katerega je bila taka obravnava zavrnjena, ne omogoča več presoje, da zadevni proizvajalec ne deluje v tržnogospodarskih razmerah.
(
9
)	Z dne 30. oktobra 2006, o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz likalnih desk s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Ukrajine (UL 2006, L 300, str. 13) („začasna uredba“).
(
10
)	Posebno razkritje je zadevalo le izračun dampinga in ne vprašanj, ki so se v tej zadevi obravnavala na prvi stopnji ali sedaj po pritožbi.
(
11
)	Yongjianova navedba v pritožbi; moj prevod iz izvirnika v italijanščini.
(
12
)	Yongjianova navedba v pritožbi; moj prevod iz izvirnika v francoščini.
(
13
)	Uredba (ES) št. 452/2007 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz likalnih desk s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Ukrajine (UL 2007, L 109, str. 12).
(
14
)	Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA in Colombo New Scal SpA („tožniki“).
(
15
)	Točka 44 izpodbijane sodbe.
(
16
)	Točka 45.
(
17
)	Točka 46; ustrezni del pisma je v celoti naveden v točki 32 zgoraj.
(
18
)	Odstavek 65, v katerem je navedena sodba v zadevi Champion Stationery in drugi proti Svetu (T-147/97, Recueil, str. II-4137, točke od 81 do 83).
(
19
)	Točka 66, v kateri je navedena sodba v zadevi Nemčija proti Svetu (C-280/93, Recueil, str. I-4973, točka 36).
(
20
)	Točka 67.
(
21
)	Točke od 68 do 70.
(
22
)	Točka 71, v kateri sta navedeni sodbi v zadevi Distillers Company proti Komisiji (30/78, Recueil, str. 2229, točka 26) in v zadevi Shanghai Teraoka Electronic proti Svetu (T-35/01, Recueil, str. II-3663, točka 331).
(
23
)	Točke od 72 do 75.
(
24
)	Navedeno v točkah 26 in 33 zgoraj.
(
25
)	Zadeva Antillean Rice Mills in drugi proti Komisiji (C-390/95 P, Recueil, str. I-769, točka 29).
(
26
)	Združene zadeve Aalborg Portland in drugi proti Komisiji iz leta 2004 (C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P in C-219/00 P, Recueil, str. I-123, točka 50).
(
27
)	Zadeva Al-Jubail Fertilizer proti Svetu (C-49/88, Recueil, str. I-3187, točka 16).
(
28
)	Glej sodno prakso, navedeno v opombi 22 zgoraj.
(
29
)	Zadeva Alrosa proti Komisiji (T-170/06, ZOdl., str. II-2601, točka 203).
(
30
)	Uvodna izjava 5 osnovne uredbe kaže, da temelji na Protidampinškem sporazumu WTO iz leta 1994, katerega člen 6(9) določa: „Pred dokončno ugotovitvijo oblasti obvestijo vse zainteresirane strani o bistvenih dejstvih v obravnavi, ki pomenijo podlago za odločitev o tem, ali naj se uporabijo dokončni ukrepi. Tako obvestilo mora biti dano tako, da imajo vse strani možnost zagovarjati svoje interese.“
(
31
)	Člen 6(9) določa skupni 15-mesečni rok za konec preiskave, člen 7(7) pa 9-mesečni rok za trajanje začasnih dajatev, medtem ko člen 9(4) zahteva predložitev predloga za dokončne dajatve en mesec pred prenehanjem veljavnosti začasnih dajatev.
(
32
)	Sodba v zadevi British Aggregates, navedena v opombi 3 zgoraj, točka 97; glej tudi sodno prakso, omenjeno v točki 55 zgoraj.
(
33
)	Zadeva Hilti proti Komisiji (C-53/92 P, Recueil, str. I-667, točka 42).
(
34
)	Glej na primer opredelitve v: Cornu, Vocabulaire juridique, Pariz 1987, ali http://www.dictionnaire-juridique.com.
(
35
)	Točke od 43 do 45 izpodbijane sodbe.
(
36
)	Točke od 46 do 49 izpodbijane sodbe.
(
37
)	Dobesedno navedeno v točki 32 zgoraj.
(
38
)	Navedeno v točkah 26 in 33 zgoraj.
(
39
)	Glej še zlasti točki 10 in 11 izjave Komisije na prvi stopnji.
(
40
)	Glej točko 51 zgoraj in opombo 22 zgoraj.
(
41
)	Glej točko 61 zgoraj in opombo 29 zgoraj.
(
42
)	Na obravnavi je Svet izjavil, če sem prav razumela, da se njegov ugovor nanaša na načelno izjavo Sodišča prve stopnje, in ne na ugotovitev, da je Komisija kršila člen 20(5) osnovne uredbe.
(
43
)	Glej točko 48 zgoraj.