61997CC0235_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
A Johdanto
1 Kantaja on käsiteltävänä olevassa asiassa riitauttanut EMOTR:sta rahoitettavista menoista tehdyt kiinteät vähennykset.(1) Ne koskevat ensinnäkin viljojen julkista varastointia koskevia interventiotoimenpiteitä ja toiseksi sulatejuuston vientitukea. Vähennyksiä perusteltiin ensimmäisen tapauksen osalta varastointia koskevan valvonnan puutteilla ja toisen tapauksen osalta sillä, ettei tuotetta ollut saatettu markkinoille. Kantaja katsoo, että molemmissa tapauksissa on rikottu yhteisen maatalouspolitiikan(2) rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 729/70. Tarkasteltavia tapauksia käsitellään kumpaakin erikseen.
2 Viljojen julkista varastointia koskevien interventiotoimenpiteiden osalta molemmat asianosaiset viittaavat kannanottoihinsa asiassa C-232/96, Ranska vastaan komissio.(3) Komissio perusteli mainitussa asiassa EMOTR:sta varainhoitovuonna 1992 rahoitettuja menoja koskevaa korjausta viljojen julkista varastointia koskevassa valvonnassa havaitsemillaan puutteilla.
3 Kantajan ilmoitettua vuotta 1993 koskevista parannuksista komissio oli tästä huolimatta todennut joukon puutteita, jotka koskivat muun muassa:
- varastojen muutoksia koskevien kirjanpitomerkintöjen viivästymistä,
- valvonnan puutteellisuutta,
- puutteita varastointioloissa ja merkintäkilpien kiinnittämisessä interventiovarastojen yksilöimisen mahdollistamiseksi,
- puutteita varastotilojen laajuuden määrittämisessä,
- varastokirjanpidon puutteellisuutta.
4 Komissio teki tämän vuoksi varainhoitovuodelle 1993 korjauksen, joka oli suuruudeltaan kaksi prosenttia toteutuskustannuksista, rahoituskustannuksista ja muista kustannuksista koostuvista menoista.
5 Sulatejuuston vientituen korjauksia komissio perustelee seuraavasti:
- tuote ei ole ollut laadultaan myyntikelpoista,
- tuotteen laadun heikentyminen on tapahtunut tuotantovaiheessa ja siten ennen sen vientiä ja
- tuote on hävitetty ilman, että se olisi saatettu vastaanottajamaan markkinoille.
B Tosiseikat
I. Viljojen julkista varastointia koskevat interventiotoimenpiteet
6 Ranskan tasavalta vaatii komission päätöksen(4) kumoamista siltä osin, kuin sillä ei ole hyväksytty 103 286 730 Ranskan frangin (FRF) summaa viljojen interventiotoimenpiteistä aiheutuneina menoina. Komissio perustelee korjauksia viljojen julkisen varastoinnin puutteilla.
7 Kesä- ja heinäkuussa vuonna 1993 suorittamissaan tarkastuksissa komissio havaitsi interventiojärjestelmän hallintoa koskevia puutteita. Ilmoittaessaan näistä Ranskan viranomaisille se samalla kantajan mukaan huomautti, että tulokset saattoivat myöhemmin antaa aihetta rahoituksellisiin seuraamuksiin varainhoitovuoden 1993 tilejä tarkastettaessa ja hyväksyttäessä. Joulukuussa 1993 antamassaan vastauksessa Ranskan viranomaiset luettelivat joukon toimenpiteitä, joihin ne aikoivat ryhtyä viljojen julkisen varastoinnin järjestämisessä.
8 Kantaja väittää, että komissio on tämän jälkeen ilmoittanut, ettei se ryhdy toteuttamaan mitään rahoituksellisia kokonaisseuraamuksia ottaen huomioon varsinkin ilmoitetut hallintojärjestelmän parannukset. Komissio on kuitenkin samanaikaisesti ilmoittanut rahoitusta koskevista korjauksista - mitä kantajakaan ei kiistä -, mikäli ilmenisi, että interventiotoimenpiteiden yhteydessä varastoitua viljaa oli korvattu markkinoilta peräisin olevalla viljalla.
9 Suorittaessaan vuoden 1994 kesä- ja heinäkuussa uuden tarkastuksen komissio totesi, etteivät Ranskan viranomaiset olleet vuoden 1993 lopussa ilmoitetuista parannustoimenpiteistä huolimatta täysin korjanneet vuoden 1993 kesä- ja heinäkuussa havaittuja puutteita. Komissio ilmoitti Ranskan viranomaisille päättävänsä varainhoitovuodesta 1992 lähtien rahoitusta koskevista korjauksista. Komission kanssa käydyn lisäkirjeenvaihdon jälkeen kantaja otti yhteyttä sovitteluelimeen. Sovitteluelin on loppuselvityksessään päätynyt siihen, että rahoitusta koskeva korjaus on ollut perusteltu. Sovitteluelin viittaa myös siihen, etteivät Ranskan viranomaiset kiistä sitä, että ne ovat joutuneet muuttamaan aiempia menettelykäytäntöjään täyttääkseen komission vaatimukset.
10 Vaikka eräisiin muutostoimenpiteisiin olikin ryhdytty, Ranskan hallitus ei kiistä, etteikö tiettyjä säännöksiä olisi paikallisesti rikottu. Kantaja viittaa tämän lisäksi tilintarkastustoimisto Ernst & Youngin lausuntoon, joka sen mielestä vahvistaa Ranskan viranomaisten valvonta- ja varastointijärjestelmän luotettavuuden.
11 Komissio toteaa, että lausunnossa on tutkittu teoreettista tilannetta voimassa olevien säännösten pohjalta, mutta että komission suorittamissa tarkastuksissa on ilmennyt, että menettelykäytännössä on edelleen puutteita.
II. Sulatejuuston vientituet
12 Ranskan tasavalta vaatii komission päätöksen 97/333/EY kumoamista siltä osin, kuin sillä ei ole hyväksytty Saudi-Arabiaan vietyä 73,5 tonnin suuruista sulatejuustoerää koskevaa 720 720 FRF:n määräistä vientitukea.
13 Société des fromageries Bel (jäljempänä Bel) vei Saudi-Arabiaan vuoden 1988 viimeisen neljänneksen aikana 14 256 laatikkoa La Vache qui rit -nimistä juustoa (juustoerän kokonaispaino oli 89 tonnia ja markkina-arvo 883 700 FRF). Belille myönnettiin tämän johdosta vientitukea 780 720 FRF.
14 Saudiarabialainen ostaja on tammikuussa 1989 ilmoittanut juuston valmistajalle juuston koostumuksen poikkeuksellisesta pehmeydestä, minkä jälkeen Bel päätti sisäisen tarkastuksen(5) ja ostajan luona tapahtuneen valvonnan jälkeen tuhota 12 148 laatikollista juustoa. Tämä tapahtui helmikuussa 1989.(6) Bel vastasi yksin tuhoamisesta aiheutuneista kuluista. Kauppahinta suoritettiin takaisin saudiarabialaiselle ostajalle.
15 Vientituen maksamisesta vastaava Ranskan viranomainen on lähtenyt siitä, että juusto oli viety Saudi-Arabiaan voimassa olevien säännösten mukaisesti varsinkin, kun juuston laadusta ei ollut voinut päätellä, että se tuotaisiin uudelleen yhteisön alueelle tai että Saudi-Arabian viranomaiset estäisivät sen markkinoille saattamisen.
16 Komissio kiinnitti vuoden 1995 kuluessa useasti Ranskan viranomaisten huomiota siihen, ettei vientitukeen ollut oikeutta, sillä juustossa oli ollut tuotannosta johtuvia laatuvirheitä eikä sitä ollut saatettu vastaanottajamaan markkinoille.
17 Komissio ei yhtynyt Ranskan viranomaisten käsitykseen, jonka mukaan juusto oli pilaantumatonta ja laadultaan myyntikelpoista, ja että se olisi saatettu asianmukaisesti vastaanottajamaan markkinoille, joten Ranskan hallitus saattoi asian sovitteluelimen tutkittavaksi. Sovitteluelin ei ole saanut asiaa sovitelluksi, joten Ranskan hallitus nosti käsiteltävänä olevan kanteen tehtyjen korjausten vuoksi.
18 Ranskan hallitus vaatii
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta varainhoitovuonna 1993 rahoitettuja menoja koskevien jäsenvaltioiden tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä 23 päivänä huhtikuuta 1997 tehdyn komission päätöksen 97/333/EY(7) kumoamista siltä osin, kuin sillä ei ole hyväksytty
- 720 720 FRF:n summaa Saudi-Arabiaan viedyn 73,5 tonnin suuruisen sulatejuustoerän vientituesta aiheutuneina menoina;
- 103 286 730 FRF:n summaa viljojen julkista varastointia koskevista interventiotoimenpiteistä aiheutuneina menoina;
ja toissijaisesti, että yhteisöjen tuomioistuin
- toteaa, että korjaukset ovat suhteettoman suuria;
- velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
19 Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
- hylkää kanteen;
- velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
C Tapauksen tarkastelu
I. Viljojen julkista varastointia koskevat interventiotoimenpiteet
20 Kantaja riitauttaa komission päätöksen kolmella perusteella. Se huomauttaa, että Ranskan viranomaisten viljojen interventiotoimenpiteiden yhteydessä suorittamat (tarkastus)toimenpiteet ovat olleet riittäviä ja että komissio oli loukannut ainakin oikeusvarmuuden periaatetta ja toissijaisesti suhteellisuusperiaatetta.
21 Aluksi on todettava, että asianosaisten väitteet perustuvat pääosin niiden asiassa C-232/96(8) esittämiin perusteluihin ja että ne toistavat nämä väitteet perusteluineen tässä asiassa.
22 Komissio oli edellä mainitussa asiassa perustellut varainhoitovuotta 1992 koskevia korjauksia sillä, etteivät Ranskan viranomaisten suorittamat toimenpiteet ole olleet riittäviä, vaan että valvontajärjestelmän puutteista oli aiheutunut huomattava rahoituksellinen riski rahastolle. Ranskan hallitus oli vastannut suoritettuun yksityiskohtaiseen puutteiden inventointiin ainoastaan toteamalla, että komission vaatimista erityisistä toimenpiteistä ei ollut säädetty yhteisön lainsäädännössä. Ranskan hallitus väitti, että sen suorittamat tarkastukset olivat olleet riittäviä ja että ne oli suoritettu säännösten mukaisesti. Se ei kuitenkaan kiistänyt, että alkuperäistä järjestelmää oli välttämätöntä muuttaa, jotta se vastaisi komission vaatimuksia.
23 Tämän väitteen osalta, johon myös käsiteltävänä olevassa asiassa vedotaan, on syytä tarkastella interventioelinten suorittaman viljojen haltuunoton menettelyistä 19 päivänä maaliskuuta 1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 689/92
6 artiklaa.(9) Siinä säädetään seuraavaa: "Interventioelimet vahvistavat tarvittaessa tämän asetuksen säännösten mukaisia täydentäviä haltuunottoa koskevia menettelyjä ja edellytyksiä ottaakseen huomioon kyseisessä jäsenvaltiossa vallitsevat erityiset olosuhteet; - - ."
24 Jäsenvaltioiden on suoritettava EMOTR:sta maksettavan rahoituksen kannalta tarpeelliset tarkastukset, vaikkei näitä nimenomaisesti mainittaisikaan sovellettavissa yksittäisissä säädöksissä.(10)
25 Koska yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan(11) jäsenvaltion on osoitettava, että edellytykset komission hylkäämän rahoituksen saamiseksi ovat täyttyneet silloin kun komissio ei ole hyväksynyt tiettyjä menoja EMOTR:sta vastattavaksi sillä perusteella, että ne ovat aiheutuneet jäsenvaltion syyksi luettavasta yhteisön lainsäädännön rikkomisesta, ei ole riittävää, että jäsenvaltio pelkästään esittää tämänsuuntaisia väitteitä.
26 Asiassa C-232/96 esittämiensä väitteiden lisäksi Ranskan hallitus viittaa pääasiallisesti julkisen varastoinnin järjestelmään ja valvontaan tehtyihin muutoksiin sekä katsoo Ernst & Youngin tilintarkastuslausunnon tukevan sen käsitystä. Ranskan hallituksen mukaan tarkastukset voidaan tehdä nykyään tehokkaammin ja suurin osa todetuista puutteista on jo korjattu. Ranskan hallitus tosin myöntää, etteivät kaikki huomautukset ole johtaneet toimenpiteisiin.
27 Komissio viittaa edelleen havaitsemiinsa puutteisiin ja on sillä kannalla, ettei Ranskan hallitus ole osoittanut suoritettujen toimenpiteiden olleen riittäviä.
28 Komission käsitys on oikea. Ranskan hallitus tyytyy esittämään pääasiallisesti pelkkiä väitteitä. Se myöntää itsekin, ettei kaikkia ilmoitettuja julkisen varastoinnin valvontajärjestelmän parannuksia ole toteutettu. Mainittu tilintarkastuslausuntokaan ei osoita toimenpiteiden olleen riittäviä. Ranskan hallituksen perusteluistakin käy ilmi, että lausunto on laadittu teoreettisen tilanteen arvioinnin pohjalta voimassa olevien säännöksien eikä niiden käytännön soveltamisen perusteella. Lausunto ei osoita, että komission esittämät puutteellisuudet olisi korjattu. Täten kantajan esittämää ei voida hyväksyä.
29 Oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamisen osalta Ranskan hallitus viittaa komission ilmoitukseen, jonka mukaan rahoitusta koskevaa korjausta ei tehtäisi Ranskan viranomaisten ilmoittamien parannustoimenpiteiden vuoksi. Jos komissio kuitenkin vuoden 1993 osalta suorittaisi korjauksia, tämä loukkaisi oikeusvarmuutta.(12) Komission väite koskee ensisijaisesti rikkomusta, joka liittyy eri järjestelmissä varastoitujen viljojen vaihtamiseen keskenään.
30 Tähän todettakoon komission ilmoituksen johtuneen ennen muuta Ranskan viranomaisten ilmoittamista tulevista parannustoimenpiteistä. Komission mukaan näitä ei kuitenkaan ollut suoritettu kokonaisuudessaan, ja Ranskan hallitus myöntää tämän.
31 On huomattava, että komissio on ilmoituksensa yhteydessä selkeästi tuonut esiin sen, että rikkomusten jatkuessa nämä johtaisivat huomattaviin rahoitusta koskeviin korjauksiin. Kun todetut rikkomukset ovat myöhemmin johtaneet korjauksiin, kysymyksessä ei voi olla oikeusvarmuuden loukkaaminen.
32 Kantaja huomauttaa edelleen, ettei komissio olisi saanut tukeutua pelkästään huhuihin eri järjestelmissä varastoitujen viljojen vaihtamisesta keskenään. Komission esittämät väitteet ovat tässä suhteessa kuitenkin riittäviä, sillä se on tarkastusten yhteydessä todennut, että eri järjestelmissä varastoituja viljoja oli sekoittunut tai niitä oli vaihdettu keskenään.
33 Lopuksi kantaja vetoaa siihen, ettei komissio ole yhdelläkään esimerkillä osoittanut, että eri järjestelmissä varastoituja viljoja olisi vaihdettu keskenään. Tältä osin viitattakoon yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön. Mikäli komissio ei yksittäistapauksessa pysty esittämään todisteita maataloutta koskevien säännösten noudattamatta jättämisestä, tämä ei merkitse sitä, että jäsenvaltiossa käytössä oleva valvontajärjestelmä (tosiasiallisesti) takaisi säännösten asianmukaisen noudattamisen. Todetut yksittäistapaukset muodostavat lisäperusteen komission jäsenvaltion valvontajärjestelmää kohtaan esittämälle arvostelulle.(13) Tämän lisäksi kantaja ei ole kiistänyt, etteikö tällaista korvaamista olisi tapahtunut. Kysymys ei siten ole oikeusvarmuuden loukkaamisesta.
34 Kantaja väittää toissijaisesti, että päätös loukkaa suhteellisuusperiaatetta. Kantajan mielestä kahden prosentin vähennystä ei missään tapauksessa voida kohdistaa talousarvion 10-13 kohtaan, joka koskee varastoista myydyistä eristä aiheutuneita tappioita. Nämä korvataan kokonaisuudessaan interventioelimien suorittamaan maataloustuotteiden ostoon, varastointiin ja myyntiin johtavia interventiotoimenpiteitä koskevista kirjanpitosäännöistä 12 päivänä joulukuuta 1990 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3597/90(14) perusteella. Näin ollen rahastolle ei synny tappiota tämän talousarviokohdan osalta.
35 Komissio esittää sitä vastoin, että tämä talousarviokohta koskee myynnin yhteydessä syntyviä tappiota. Todetut puuttuvat erät yhdessä tarkastuksissa havaittujen puutteiden kanssa saattavat aiheuttaa rahastolle tappioita.
36 Yhteisöjen tuomioistuimen asettamien, todistustaakkaa koskevien sääntöjen mukaan kantajan asiana on näyttää toteen, ettei sen syyksi väitetty menettely ole johtanut EMOTR:sta rahoitettavien menojen kasvuun.(15)
37 Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan jo yhteisön talousarvioon liittyvään todennäköiseen tappioon voidaan vedota tehtyjen korjausten suhteellisuutta arvioitaessa.(16)
38 Asianosaiset ovat eri mieltä siitä, puuttuiko varastoista viljaeriä. Kuten edellä jo todettiin, lähtökohtana on, että tarkastukset olivat olleet puutteellisia. Kantajan käsitykseen siitä, että tällaiset myynnin yhteydessä syntyvät tappiot korvataan välittömästi, ei voida yhtyä. Tämä olisi edellyttänyt aukotonta valvontaa, jollaista kuitenkaan ei ole ollut olemassa. Siten myös talousarvion 10-13 kohtaa koskevat tappiot olivat mahdollisia. Kantaja ei siten ole voinut osoittaa, että EMOTR:lle ei olisi aiheutunut tappiota.
39 Korjausten määrien osalta komissio viittaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan menot voidaan hylätä kokonaisuudessaankin, kun on mahdotonta osoittaa, missä määrin yhteisön lainsäädännön kanssa ristiriidassa oleva toimenpide on aiheuttanut rahoituksellisia vaikutuksia.(17)
40 Komissio on antanut suuntaviivat yksiköiden välisen työryhmän esityksestä kiinteämääräisiä vähennyksiä varten (Belle-työryhmän selvitys). Suuntaviivoissa ehdotetaan kolmea kiinteämääräistä vähennystä puutteiden vakavuusasteesta riippuen; kahden, viiden tai kymmenen prosentin vähennykset ovat mahdollisia. Pienintä eli kahden prosentin korjausta käytetään silloin, kun kysymyksessä ovat epäoleelliset puutteet valvontajärjestelmässä ja sellaisten tarkastusten suorittamisessa, jotka eivät ole välttämättömiä menojen sääntöjenmukaisuuden takaamisen kannalta siten, että voidaan päätellä, että rahaston tappioriski on vähäinen.
41 Kantaja ei kuitenkaan ole pystynyt osoittamaan komission tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä tekemän rahoitusta koskevan korjauksen perustana olevan arvioinnin olleen virheellinen, koska valvontaa koskevia puutteita oli todellisuudessa esiintynyt.
42 Kysymyksessä ei siten ole suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen varsinkaan, kun kiinteämääräisessä korjauksessa on käytetty alinta prosenttimäärää. Komission päätökseen, siltä osin kuin se koskee viljojen julkista varastointia koskevien interventiotoimenpiteiden aiheuttamien menojen hylkäämistä, kumoamiselle ei siten ole perusteita.
II. Sulatejuuston vientituet
43 Komissio perustelee sulatejuustolle annettuun vientitukeen liittyvien menojen vastattavaksi ottamisen hylkäämistä sillä, ettei tuotetta ollut saatettu vastaanottajamaan markkinoille, koska se ei ollut ollut laadultaan myyntikelpoista jo ennen vientiä tapahtuneen valmistusvirheen vuoksi.
44 Ranskan hallitus lähtee siitä, että juusto oli ollut vientiajankohtana virheetöntä ja myyntikelpoista. Tähän ei ollut vaikuttanut koostumuksen muuttuminen. Tuote oli tuotu maahan saudiarabialaisten määräysten mukaisesti, eivätkä toimivaltaiset viranomaiset olleet esittäneet huomautuksia. Siten 12 148 laatikon tuhoaminen oli johtunut pelkästään pyrkimyksestä säilyttää tavaramerkin hyvä maine sekä hyvän asiakassuhteen ylläpitämisen tärkeydestä.
45 Neuvoston asetuksen N:o 876/68
6 artiklassa(18) säädetään, että vientituki maksetaan, kun on olemassa todiste siitä, että tuotteet on viety yhteisöstä.
46 Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3665/87(19)
3 artiklan 1 kohdassa säädetään, että " - - 'vientipäivällä' tarkoitetaan päivää, jona tulliviranomainen hyväksyy vienti-ilmoituksen, jossa ilmoitetaan, että tukea haetaan".
47 Tämä päivä on 3 artiklan 4 kohdan mukaan ratkaiseva, koska sen " - - mukaan määräytyvät vietävän tuotteen laatu, määrä ja ominaisuudet".
48 Asetuksen N:o 3665/87
5 artiklan 1 kohdassa säädetään, että tuen maksaminen edellyttää
" - - tuotteen yhteisön tullialueelta viennin lisäksi sitä, että tuote on tuotu kolmanteen maahan - - 12 kuukauden kuluessa vienti-ilmoituksen hyväksymispäivästä - - .
Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat lisäksi vaatia lisätodisteita, jotka vakuuttavat toimivaltaiset viranomaiset, että tuote on tosiasiallisesti saatettu markkinoille sellaisenaan tuontimaana olevassa kolmannessa maassa."
49 Asetuksen N:o 3665/87
13 artiklan mukaan vientitukea ei myönnetä tuotteille, " - - jotka eivät ole laadultaan virheettömiä, aitoja ja myyntikelpoisia - - ".
50 Asetuksen 3665/87 17 artiklan 1 kohdassa säädetään, että tuotteen on
" - - oltava tuotu sellaisenaan kolmanteen maahan - - 12 kuukauden kuluessa vienti-ilmoituksen hyväksymispäivästä - - ".
51 Asetuksen 17 artiklan 3 kohdassa säädetään, että tuotetta pidetään tuotuna, " - - kun kulutukseen saattamista koskevat tullimuodollisuudet kolmannessa maassa on täytetty".
52 Käsiteltävänä olevassa tapauksessa ratkaistavana on kaksi kysymystä:
1. Onko Saudi-Arabiaan viety "La Vache qui rit" -niminen sulatejuustoerä ollut laadultaan myyntikelpoista?
2. Onko sulatejuustoerä viety ja saatettu vastaanottajamaan markkinoille asetuksen N:o 3665/87 säännösten mukaisesti?
Myyntikelpoinen laatu
53 Yhteisön sääntöihin ei sisälly käsitteen "myyntikelpoinen laatu" määrittelevää normia, joten periaatteessa on jäsenvaltioiden asiana antaa aiheesta täsmällisemmät säännökset.(20)
54 Tällainen kansallinen säännös ei kuitenkaan saa olla ristiriidassa alalla sovellettavan yhteisön lainsäädännön yleisen rakenteen kanssa. Asetuksen N:o 3665/87 neljännessä perustelukappaleessa lausutaan, että väärinkäytösten välttämiseksi tuen maksamisen " - - edellytyksenä olisi oltava se, että tuote on viety yhteisön tullialueelta ja tuotu kolmanteen maahan ja tarvittaessa tosiasiallisesti saatettu kolmannen maan markkinoille". Yhdeksännessä perustelukappaleessa lausutaan, että tuotteiden, joille vientitukea haetaan, on oltava "laadultaan sellaisia, että niitä voidaan pitää kaupan tavanomaisin edellytyksin".
55 Näin ollen ratkaisevaa ei ole, että esillä olevassa tapauksessa sen paremmin Ranskan kuin Saudi-Arabian tulliviranomaisetkaan eivät ole esittäneet tuotteen laatuun kohdistuvia epäilyjä. Ennemminkin kysymys on tuotteen myyntimahdollisuuksista tavanomaisissa olosuhteissa.
56 Tältä osin Ranskan hallitus esittää, että juustontuottaja Bel oli itse päättänyt tuhota valtaosan toimitetusta juustosta maahantuojan ilmoitettua, että sitä on koostumuksen muuttumisen vuoksi hankalaa myydä. Myös huoli tavaramerkin hyvästä maineesta oli osoituksena siitä, että tuottaja oli ottanut lukuun vaikeudet tuotteen markkinoinnissa.
57 Mikäli tuotteen markkinoille tulo on estetty näillä perusteilla, ei voida lähteä siitä, että se olisi ollut laadultaan myyntikelpoista.
58 Lopuksi on huomautettava, että tavallisuudesta poikkeava koostumus on myös kantajan ilmoituksen mukaan johtunut tuotantovirheestä, vaikka tämä "virhe" onkin havaittu vasta saudiarabialaisen ostajan suorittamassa tarkastuksessa. Tuottajan sisäiset tarkastukset ovat osoittaneet, että kysymyksessä olevan tuote-erän tuotantoajankohtana oli sattunut tuotantovirheitä. Maasta viety juusto on siten ollut jo vientiajankohtana virheellistä eikä siten laadultaan myyntikelpoista. Tähän ei vaikuta se, että kaikkia toimitettuja juustoeriä ei ole tuhottu tai että samankaltaista juustoa on toimitettu myös muihin maihin. Ratkaisevana on konkreettinen yksittäistapaus, jolle vientitukea on haettu.
59 Toimitettu juusto ei siten ole ollut asetuksen N:o 3665/87
13 artiklassa tarkoitetulla tavalla laadultaan myyntikelpoista.
Tuotteen markkinoille saattaminen
60 Ranskan hallituksen käsityksen mukaan vientituen saamisen edellytykseksi riittää, että tuotteet on tuotu vastaanottajamaahan tuontimääräysten mukaisesti ja että tulliviranomaiset eivät ole vastustaneet tuontia.
61 Komissio ei pidä tätä yksistään riittävänä, vaan edellyttää, että on näytettävä toteen tuotteen saattaminen vastaanottajamaan markkinoille.
62 Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan vientitukijärjestelmän tarkoituksena on " - - laajentaa yhteisöstä tapahtuvaa vientiä kohteena olevien kolmansien maiden markkinoille tai ylläpitää tätä - - "(21). Tästä tuomioistuin on päätellyt, että vientitukijärjestelmän tarkoitus ymmärretään väärin, jos oikeus vientitukeen edellyttäisi vain lastin purkamista ilman, että se saavuttaa vastaanottajamaan markkinat. Tullimuodollisuuksien täyttäminen takaa tuotteelle periaatteessa tosiasiallisen markkinoille pääsyn vastaanottajamaassa. Tämä on kuitenkin vain perusedellytys markkinoille pääsemiseksi, eikä se merkitse samaa kuin tavaroiden saattaminen markkinoille.
63 Vientitukijärjestelmän tavoitteet huomioiden oleellista on se, että tukea saaneet tuotteet todellisuudessa saatetaan kohdemarkkinoille niiden markkinoimiseksi.(22)
64 Se seikka, että toimivaltaisilla viranomaisilla on asetuksen N:o 3665/87
5 artiklan 1 kohdan viimeisen virkkeen mukaan mahdollisuus vaatia muita (kuin vientiin tarvittavia) asiakirjoja osoitukseksi siitä, " - - että tuote on tosiasiallisesti saatettu markkinoille - - tuontimaana olevassa kolmannessa maassa",(23) osoittaa, että tuontia koskeva näyttö on kumottavissa oleva osoitus vientituen tavoitteen saavuttamisesta. Tämän tavoitteen sisältönä on nimenomaisesti tuotteen saattaminen vastaanottajamaan markkinoille (ja lopulta myyntiin).(24)
65 Edellä mainitun yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan tuotteen todellinen pääsy kohdemarkkinoille ei ole mahdollinen, " - - mikäli vastaanottajamaan niiden muodollisuuksien täyttämisen jälkeen, jotka se asettaa edellytyksiksi tuotteen laskemiseksi vapaasti liikkeeseen tai markkinoille alueellaan, tuotteet tuhotaan tai jälleenviedään, ja tämä tapahtuu vastaanottajamaan toimivaltaisten viranomaisten muodollisuuksien täyttämistä koskevien päätösten perusteella".(25) Tämä menettely edellyttää tuotteen virheellisyyden olemassaoloa jo ennen tullimuodollisuuksien täyttämistä.
66 Tällaisessa tapauksessa ei ole olemassa oikeutta vientitukeen. Esillä olevassa tapauksessa tuotteiden tuhoaminen ei ole johtunut vastaanottajamaan toimivaltaisten viranomaisten päätöksistä, vaan valmistaja on itse estänyt tuotteiden pääsyn markkinoille.
67 Tuotteita toimitettiin osittain vielä joulukuussa 1988 ja tuhoamispäätös tehtiin jo tammikuussa 1989. Näin ollen tuotteet on kylläkin asianmukaisesti viety vastaanottajamaahan ja ostaja on ottanut ne vastaan, mutta ne ovat tulleet lähes välittömästi tullimuodollisuuksien täyttämisen jälkeen tuhotuiksi valmistajan tekemän päätöksen perusteella, joten ne eivät ole voineet päätyä vastaanottajamaan markkinoille.
68 Komission suorittama EMOTR:sta maksettavia menoja koskeva korjaus on siten perusteltu. Kokonaisuutena on todettava, ettei komission menettelyyn voida kohdistaa moitetta, joten Ranskan tasavallan kanne on perusteeton.
Oikeudenkäyntikulut
69 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska Ranskan tasavalta häviää asian esittämäni ratkaisuehdotuksen mukaan, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
D Ratkaisuehdotus
70. Ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:
1. Kanne hylätään.
2. Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) - Tällä tarkoitetaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastoa.
(2) - EYVL L 94, s. 13.
(3) - Asia C-232/96, Ranska v. komissio, ks. julkisasiamies Alberin tässä asiassa 24.3.1998 esittämä ratkaisuehdotus.
(4) - Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta varainhoitovuonna 1993 rahoitettuja menoja koskevien jäsenvaltioiden tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä 23 päivänä huhtikuuta 1997 tehty komission päätös 97/333/EY (EYVL L 139, s. 30).
(5) - Tarkastus osoitti, että poikkeuksellinen koostumus oli johtunut tuotantovirheestä.
(6) - Loput laatikot myytiin Saudi-Arabiassa.
(7) - Ks. edellä alaviite 4.
(8) - Edellä alaviitteessä 3 mainittu asia Ranska v. komissio.
(9) - EYVL L 74, s. 18.
(10) - Ks. tähän liittyen julkisasiamies Alberin ratkaisuehdotus edellä alaviitteessä 3 mainitussa asiassa C-232/96, Ranska v. komissio, 51 ja 52 kohta viittauksineen.
(11) - Asia C-48/91, Alankomaat v. komissio, tuomio 10.11.1993 (Kok. 1993, s. I-5611, 14 kohta) ja asia 347/85, Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio, tuomio 24.3.1988 (Kok. 1988, s. 1749, 14 kohta).
(12) - Tällä väitteellä toistetaan edellä alaviitteessä 3 mainitussa asiassa C-232/96 esitetty väite.
(13) - Edellä alaviitteessä 11 mainittu asia Alankomaat v. komissio, tuomion 33 kohta.
(14) - EYVL L 350, s. 43.
(15) - Edellä alaviitteessä 11 mainittu asia Alankomaat v. komissio.
(16) - Asia C-49/94, Irlanti v. komissio, tuomio 14.9.1995 (Kok. 1995, s. I-2683, 22 kohta).
(17) - Asia C-50/94, Kreikka v. komissio, tuomio 4.7.1996 (Kok. 1996, s. I-3331, 26 kohta); yhdistetyt asiat 15/76 ja 16/76, Ranska v. komissio, tuomio 7.2.1979 (Kok. 1979, s. 321, 32 kohta ja sitä seuraavat kohdat) ja edellä alaviitteessä 11 mainittu asia Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio, tuomion 13 kohta.
(18) - Maito- ja maitotuotealan vientitukien myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä sekä niiden suuruuden vahvistamisperusteista 28 päivänä kesäkuuta 1968 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 876/68 (EYVL L 155 s. 1).
(19) - Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27 päivänä marraskuuta 1987 annettu komission asetus (ETY) N:o 3665/87 (EYVL L 351, s. 1).
(20) - Asia C-371/92, Ellinika Dimitriaka, tuomio 8.6.1994 (Kok. 1994, s. I-2391, 23 kohta).
(21) - Asia 125/75, Milch-, Fett- und Eier-Kontor, tuomio 2.6.1976 (Kok. 1976, s. 771); asia 44/76, Milch-, Fett- und Eier-Kontor v. neuvosto ja komissio, tuomio 2.3.1977 (Kok. 1977, s. 393); asia 89/83, Dimex, tuomio 11.7.1984 (Kok. 1984, s. 2815) ja asia C-299/94, Anglo Irish Beef Processors International ym., tuomio 28.3.1996 (Kok. 1996, s. I-1925).
(22) - Edellä alaviitteessä 21 mainittu asia Dimex.
(23) - Kursivointi tässä.
(24) - Myös edellä alaviitteessä 21 mainitussa asiassa, Milch-, Fett- und Eier-Kontor v. neuvosto ja komissio (tuomion 16 kohta) yhteisöjen tuomioistuin on ottanut kantaa markkinoinnin toteennäyttämistä koskevaan edellytykseen. Tuomioistuimen mukaan tällaisen selvityksen esittäminen on perusteltua ja välttämätöntä vilpillisten menettelyiden ehkäisemiseksi.
(25) - Edellä alaviitteessä 21 mainittu asia Dimex, tuomion 18 kohta.