62015TO0584(01)
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (toinen jaosto)
14 päivänä syyskuuta 2016 (
*1
)
”Kumoamiskanne — Suojatun alkuperänimityksen rekisteröintihakemus (”Halloumi” tai ”Hellim”) — Päätös julkaista suojatun alkuperänimityksen rekisteröintihakemus virallisen lehden C-sarjassa asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti — Valmisteleva toimi — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Tutkimatta jättäminen”
Asiassa T‑584/15,
Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA), kotipaikka Latsia (Kypros), edustajanaan asianajaja N. Korogiannakis,
kantajana,
vastaan
Euroopan komissio, asiamiehinään A. Lewis ja J. Guillem Carrau,
vastaajana,
jossa on kyse SEUT 263 artiklaan perustuvasta kanteesta, jossa vaaditaan unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan komission päätös julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä (EUVL 2015, C 246, s. 9) Kyproksen tasavallan tekemä rekisteröintihakemus CY/PDO/0005/01243, koska komissio katsoi tämän hakemuksen täyttävän maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21.11.2012 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1151/2012 (EUVL 2012, L 343, s. 1) asetetut edellytykset, sellaisina kuin ne on määritelty mainitun asetuksen 50 artiklan 1 kohdassa,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. E. Martins Ribeiro sekä tuomarit S. Gervasoni ja L. Madise (esittelevä tuomari),
kirjaaja: E. Coulon,
on antanut seuraavan
määräyksen
Asiaa koskevat oikeussäännöt
1
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21.11.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (EUVL 2012, L 343, s. 1) 4 artiklassa otetaan käyttöön suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen järjestelmä, johon tietyt maataloustuotteet ja tietyt elintarvikkeet voivat kuulua.
2
Asetuksen N:o 1151/2012 5 artiklan 1 kohdassa määritellään käsitteellä ”alkuperänimitys” tarkoitettavan nimeä, jolla yksilöidään tuote, joka on peräisin tietyltä alueelta, tietystä paikasta tai poikkeustapauksissa jostakin maasta, jonka laatu tai ominaisuudet johtuvat olennaisesti tai yksinomaan tietystä maantieteellisestä ympäristöstä luontoineen ja inhimillisine tekijöineen ja jonka kaikki tuotantovaiheet tapahtuvat rajatulla maantieteellisellä alueella.
3
Maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimen rekisteröiminen suojatuksi alkuperänimitykseksi, jonka täytyy täyttää asetuksen N:o 1151/2012 mukaiset edellytykset ja jonka on erityisesti oltava kyseisen asetuksen 7 artiklassa määritellyn eritelmän mukainen, antaa mainitulle nimelle suojan Euroopan unionissa. Tämä suoja määritellään mainitun asetuksen 13 artiklan 1 kohdassa.
4
Rekisteröintimenettely tapahtuu kahdessa vaiheessa. Ensimmäisessä vaiheessa nimien rekisteröintihakemus tutkitaan kansallisella tasolla. Tätä vaihetta säännellään asetuksen N:o 1151/2012 49 artiklassa, jossa todetaan seuraavaa:
”1.   Nimien rekisteröintiä 48 artiklassa tarkoitetuissa laatujärjestelmissä voivat hakea ainoastaan ryhmät, jotka työskentelevät niiden tuotteiden parissa, joiden nimi on määrä rekisteröidä. – –
2.   – – hakemus osoitetaan kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
Jäsenvaltion on tutkittava hakemus asianmukaisin keinoin tarkistaakseen, että se on perusteltu ja täyttää kyseisen järjestelmän edellytykset.
3.   Jäsenvaltion on osana tämän artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua tutkimusta pantava vireille kansallinen vastaväitemenettely, jolla taataan hakemuksen riittävä julkaiseminen ja johon sisältyy kohtuullinen aika, jonka kuluessa luonnolliset tai oikeushenkilöt, joiden oikeutettua etua asia koskee ja jotka ovat sijoittautuneet jäsenvaltion alueelle tai asuvat siellä, voivat esittää hakemusta koskevan vastaväitteen.
Jäsenvaltion on tarkasteltava – – vastaväitteiden tutkittavuutta.
4.   Jos jäsenvaltio saatujen vastaväitteiden tarkastelun jälkeen katsoo, että tämän asetuksen vaatimukset täyttyvät, se voi tehdä myönteisen päätöksen ja esittää komissiolle hakemusasiakirjan. Sen on tällaisessa tapauksessa ilmoitettava komissiolle vastaväitteistä, jotka voidaan ottaa tutkittaviksi ja jotka on saatu luonnolliselta tai oikeushenkilöltä, joka on laillisesti pitänyt kaupan kyseisiä tuotteita käyttäen asianomaisia nimiä, jatkuvasti vähintään viiden vuoden ajan ennen 3 kohdassa tarkoitettua julkaisupäivää.
Jäsenvaltion on varmistettava, että sen tekemä myönteinen päätös julkistetaan ja että luonnollisilla ja oikeushenkilöillä, joiden oikeutettua etua asia koskee, on mahdollisuus valittaa päätöksestä.
Jäsenvaltion on varmistettava, että myönteisen päätöksen perusteena ollut tuote-eritelmä julkaistaan, ja huolehdittava siitä, että tuote-eritelmä on sähköisesti saatavilla.
Suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen osalta jäsenvaltioiden on myös taattava tuote-eritelmän sen version, josta komissio tekee päätöksen 50 artiklan 2 kohdan nojalla, riittävä julkaiseminen.”
5
Toisessa vaiheessa Euroopan komissio tutkii hakemuksen, ja jos asetuksessa N:o 1151/2012 määritellyt edellytykset täyttyvät, se julkistaa vastaväitteet. Nyt käsiteltävässä kanteessa tarkoitettua tällaista menettelyä komissiossa säännellään 50 artiklassa, jonka otsikko on ”Tarkastelu komissiossa ja vastaväitteiden julkistaminen” ja jossa säädetään seuraavaa:
”1.   Komissio tutkii kaikki 49 artiklan mukaisesti sille toimitetut hakemukset asianmukaisin keinoin tarkistaakseen, että hakemus on perusteltu ja täyttää kyseisen järjestelmän edellytykset – –
2.   Kun komissio 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti suoritetun tutkimuksen perusteella katsoo, että tässä asetuksessa säädetyt edellytykset täyttyvät, se julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä
a)
II osastossa [Suojatut alkuperänimitykset ja suojatut maantieteelliset merkinnät] vahvistettua järjestelmää koskevien hakemusten osalta yhtenäisen asiakirjan sekä tuote-eritelmän julkaisuviitteet;
– –”
6
Julkaisu Euroopan unionin virallisessa lehdessä aloittaa ”vastaväitemenettelyn”, josta säädetään asetuksen N:o 1151/2012 51 artiklassa seuraavaa:
”1.   Kolmen kuukauden kuluessa Euroopan unionin virallisessa lehdessä tapahtuneesta julkistamisesta jäsenvaltion tai kolmannen maan viranomaiset taikka luonnolliset tai oikeushenkilöt, joiden oikeutettua etua asia koskee ja jotka ovat sijoittautuneet kolmanteen maahan, voivat esittää komissiolle vastaväiteilmoituksen.
Luonnolliset tai oikeushenkilöt, joiden oikeutettua etua asia koskee ja jotka ovat sijoittautuneet muun kuin hakemuksen vastaanottaneen jäsenvaltion alueelle tai asuvat siellä, voivat esittää vastaväiteilmoituksen sijoittautumisjäsenvaltioille määräajassa, joka mahdollistaa vastaväitteen esittämisen ensimmäisen alakohdan nojalla.
Vastaväiteilmoitukseen on sisällytettävä ilmoitus siitä, että hakemus saattaisi rikkoa tässä asetuksessa säädettyjä edellytyksiä. – –
Komissio toimittaa vastaväiteilmoituksen viipymättä edelleen hakemuksen toimittaneelle viranomaiselle ja elimelle.
2.   Jos komissiolle esitetään vastaväiteilmoitus, jota seuraa kahden kuukauden kuluessa perusteltu vastaväite, komissio tarkastaa tämän perustellun vastaväitteen tutkittavuuden.
3.   Kahden kuukauden kuluessa tutkittavaksi otettavan perustellun vastaväitteen vastaanottamisesta komissio kehottaa vastaväitteen esittänyttä viranomaista tai henkilöä sekä hakemuksen esittänyttä viranomaista tai elintä käymään tarvittavia neuvotteluja kohtuullisen ajan, joka on enintään kolme kuukautta.
Vastaväitteen esittäneen viranomaisen tai henkilön sekä hakemuksen esittäneen viranomaisen tai elimen on aloitettava tällaiset tarvittavat neuvottelut ilman aiheetonta viivytystä. Niiden on annettava toisilleen asiaankuuluvat tiedot sen arvioimiseksi, onko rekisteröintihakemus tämän asetuksen edellytysten mukainen. Jos sopimukseen ei päästä, nämä tiedot toimitetaan myös komissiolle.
– –
4.   Jos 50 artiklan 2 kohdan mukaisesti julkaistuja tietoja on tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen tarvittavien neuvottelujen seurauksena muutettu huomattavasti, komissio tekee uudestaan 50 artiklassa tarkoitetun tutkimuksen – –”
7
Asetuksen N:o 1151/2012 52 artiklassa, jonka otsikko on ”Rekisteröintipäätös”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jos komissio 50 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan nojalla tehdystä tutkimuksesta saamiensa tietojen perusteella katsoo, etteivät rekisteröintiedellytykset täyty, se hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joilla hakemus hylätään. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 57 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2.   Jos komissiolle ei esitetä 51 artiklan mukaisia vastaväiteilmoituksia eikä tutkittavaksi otettavia perusteltuja vastaväitteitä, se hyväksyy 57 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä soveltamatta täytäntöönpanosäädöksiä, joilla nimi rekisteröidään.
3.   Jos komissiolle esitetään perusteltu vastaväite, joka voidaan ottaa tutkittavaksi, se 51 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen tarvittavien neuvottelujen jälkeen ja otettuaan huomioon niiden tulokset joko
a)
rekisteröi nimen täytäntöönpanosäädöksillä, jotka on hyväksytty soveltamatta 57 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä, jos sopimukseen on päästy, ja muuttaa tarvittaessa 50 artiklan 2 kohdan nojalla julkaistuja tietoja edellyttäen, etteivät muutokset ole merkittäviä; tai
b)
hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joilla rekisteröinnistä päätetään, jos sopimukseen ei ole päästy. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 57 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
4.   Komission rekisteröintisäädökset ja hylkäyspäätökset julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.”
8
Asetuksen N:o 1151/2012 57 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Komissiota avustaa maataloustuotteiden laatupolitiikkakomitea. Kyseinen komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
Jos komitea ei anna lausuntoa, komissio ei hyväksy ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi, ja sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa.”
9
Yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16.2.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (EUVL 2011, L 55, s. 13) 5 artiklassa täsmennetään seuraavaa:
”1.   Jos sovelletaan tarkastelumenettelyä, komitea antaa lausuntonsa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 16 artiklan 4 ja 5 kohdassa ja, soveltuvissa tapauksissa, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 238 artiklan 3 kohdassa määrätyllä enemmistöllä, kun on kyse säädöksistä, jotka hyväksytään komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainituissa artikloissa määrätyin tavoin.
2.   Jos komitea antaa puoltavan lausunnon, komissio hyväksyy ehdotuksen täytäntöönpanosäädökseksi.
3.   Jos komitea antaa kielteisen lausunnon, komissio ei hyväksy kyseessä olevaa ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan soveltamista. Jos täytäntöönpanosäädös katsotaan tarpeelliseksi, puheenjohtaja voi joko toimittaa muutetun ehdotuksen täytäntöönpanosäädökseksi samalle komitealle kahden kuukauden kuluessa kielteisen lausunnon antamisesta tai toimittaa ehdotuksen täytäntöönpanosäädökseksi muutoksenhakukomitean käsiteltäväksi kuukauden kuluessa tällaisen lausunnon antamisesta.
4.   Jos lausuntoa ei anneta, komissio voi, toisessa alakohdassa säädettyjä tapauksia lukuun ottamatta, hyväksyä ehdotuksen täytäntöönpanosäädökseksi. Jos komissio ei hyväksy ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi, puheenjohtaja voi esittää komitealle sitä koskevan muutetun ehdotuksen.
– –”
Asian tausta
10
Kantajana oleva Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA) on lehmänmaitoa ja lihaa tuottavien naudankasvattajien järjestö. Se perustettiin ja rekisteröitiin vuonna 2004 ja sillä on 157 jäsentä, mikä vastaa noin 75 prosenttia kyproslaisten lehmänmaidontuottajien kokonaislukumäärästä. Keskimäärin 54 miljoonaa litraa tätä maitoa käytetään Kyproksella vuosittain halloumi-nimisen juuston tuotantoprosessissa. Kyseessä on erityinen kyproslainen juusto, joka valmistetaan tietyllä tavalla ja jolla on erityinen maku, rakenne ja kulinaariset ominaisuudet. Kantaja on halloumi-juuston valmistuksessa käytetyn lehmänmaidon pääasiallinen tuottaja Kyproksella. Se harjoittaa myös halloumi-juuston tuotantotoimintaa omilla tavaramerkeillään ja jakelijoiden merkeillä tytäryhtiön kautta, jonka omistaa kokonaan Papouis Dairies Ltd.
11
Useat kyproslaiset yhtiöt ja järjestöt, jotka toimivat juustontuotantoalalla, erityisesti halloumin tuotannossa, tekivät 5.4.2012 Kyproksen viranomaisille hakemuksen halloumin rekisteröimiseksi suojatuksi alkuperänimitykseksi. Tämä hakemus perustui vuoden 1985 Kyproksen valmistusnormiin (jäljempänä vuoden 1985 normi), ja sen tavoitteena oli, että tämän normin tulkittaisiin velvoittavan halloumin tuottajia käyttämään yli 50 prosenttia lampaan- tai vuohenmaitoa. Toisin sanoen, kun lehmänmaitoa lisättäisiin lampaan- tai vuohenmaitoon tai näiden kahden sekoitukseen, ei olisi sallittua käyttää halloumin valmistukseen lehmänmaitoa määrää, joka ylittää lampaan- tai vuohenmaidon tai näiden sekoituksen määrän.
12
Nyt käsiteltävässä asiassa rekisteröintihakemus julkaistiin 30.11.2012 Episimi Efimerida tis Kypriakis Dimokratiasissa, ja kantaja esitti asetuksen N:o 1151/2012 49 artiklan perusteella kansallisen väitemenettelyn puitteissa väitteitä riitauttamalla kiellon käyttää halloumin valmistuksessa lehmänmaitoa määrän, joka ylittää lampaan- tai vuohenmaidon määrän. Kantaja väitti tältä osin, että vuoden 1985 normin mukaisesti halloumia voidaan tuottaa käyttämällä suurimmaksi osaksi lehmänmaitoa, jos lampaan- tai vuohenmaitoa käytetään huomattavat määrät.
13
Kyproksen viranomaisten ja väitteen esittäneiden yksiköiden välillä pidettiin 14.11.2013 kokous sopimukseen pääsemättä.
14
Kyproksen maatalousministeriö hylkäsi 9.7.2014 väitteet ja julkaisi Episimi Efimerida tis Kypriakis Dimokratiasissa samana päivänä hakemuksen halloumin rekisteröimiseksi suojatuksi alkuperänimitykseksi.
15
Kyproksen viranomaiset jättivät 17.7.2014 komissiolle hakemuksen CY/PDO/0005/01243 halloumin rekisteröimiseksi suojatuksi alkuperänimitykseksi (jäljempänä hakemus), ja siinä täsmennettiin, että eritelmässä vaadittu maidon koostumus viittasi lampaan- tai vuohenmaidon tai näiden sekoituksen hallitsevaan määrään.
16
Sen jälkeen, kun Kyproksen maatalousministeriö oli hylännyt kantajan esittämät väitteet, tämä saattoi asian 22.7.2014 Anatato Dikastirio tis Kypriakis Dimokratiasin (Kyproksen tasavallan ylin tuomioistuin) käsiteltäväksi.
17
Kantaja ilmoitti 25.3. ja 25.6.2015 päivätyillä kirjeillään huolensa komission maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosastolle. Kantaja väitti 25.3.2015 päivätyssä kirjeessään, että vuoden 1985 normin tulkinta hakemuksessa oli virheellinen, koska se perustui virheelliseen ja vahvistamattomaan tieteelliseen näyttöön.
18
Komissio ilmoitti 20.7.2015 päivätyllä kirjeellään kantajalle, että tämä voi olla väliintulijana rekisteröintimenettelyssä vain kansallisessa väitemenettelyssä ja ettei komissio näin ollen voi tutkia sen väitteen hylkäämistä kansallisella tasolla.
19
Tutkittuaan hakemuksen komissio päätti 28.7.2015 antamallaan toimella (EUVL 2015, C 246, s. 9; jäljempänä riidanalainen toimi) julkaista hakemuksen asetuksen N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdan perusteella esittämällä yhteenvedon Kyproksen viranomaisten halloumin rekisteröimiseksi suojatuksi alkuperänimitykseksi esittämästä eritelmästä. Tällä julkaisemisella aloitettiin komissiossa käytävän hallinnollisen menettelyn toinen vaihe eli asetuksen N:o 1151/2012 51 artiklassa säädetty rajat ylittävä vastaväitemenettely.
Menettely ja asianosaisten vaatimukset
20
Kantaja nosti esillä olevan kanteen unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 7.10.2015 jättämällään kannekirjelmällä. Se vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
—
kumoaa riidanalaisen toimen
—
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
21
Kantaja teki unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 8.10.2015 jättämällään erillisellä toimella välitoimihakemuksen, jossa se vaati lähinnä, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentti lykkää riidanalaisen toimen täytäntöönpanoa, mukaan lukien asetuksen N:o 1151/2012 51 artiklassa säädetyn vastaväitemenettelyn aloittamista, tai kaikkien muiden myöhempien halloumin rekisteröintiä suojatuksi alkuperänimitykseksi koskevien päätösten täytäntöönpanoa kyseisen asetuksen 52 artiklan mukaisesti ja toteaa, että oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
22
Unionin yleisen tuomioistuimen presidentti hylkäsi 7.12.2015 antamallaan määräyksellä välitoimihakemuksen kiireellisyysedellytyksen puuttuessa. Oikeudenkäyntikuluista määrättiin päätettäväksi myöhemmin.
23
Komissio esitti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 15.1.2016 toimittamallaan erillisellä asiakirjalla oikeudenkäyntiväitteen unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 130 artiklan 1 kohdan perusteella. Komissio vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
—
jättää kanteen tutkimatta
—
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
24
Kantaja esitti 9.3.2016 huomautuksensa komission esittämästä oikeudenkäyntiväitteestä. Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
—
ottaa kanteen tutkittavaksi
—
tutkii asiakysymyksen
—
kumoaa riidanalaisen toimen
—
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen arviointi
25
Työjärjestyksen 130 artiklassa määrätään, että jos asianosainen pyytää erillisellä asiakirjalla unionin yleistä tuomioistuinta ratkaisemaan pääasian käsittelyä aloittamatta, onko kanne jätettävä tutkimatta tutkittavaksi ottamisen edellytysten tai toimivallan puuttumisen vuoksi, unionin yleinen tuomioistuin voi, asian käsittelyä jatkamatta, ratkaista sen perustellulla määräyksellä.
26
Käsiteltävänä olevassa asiassa unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että se on saanut tarpeeksi selvitystä asiakirjojen perusteella ja sen vuoksi vaatimus on syytä ratkaista jatkamatta asian käsittelyä.
27
Komissio väittää, että kantajan esittämä kumoamiskanne on jätettävä tutkimatta, koska yhtäältä riidanalainen toimi ei ole kannekelpoinen toimi, koska se on luonteeltaan valmisteleva eikä siinä vahvisteta lopullisesti komission kantaa, eikä se toisaalta se vaikuta oikeudellisesti riittävällä tavalla kantajan oikeudelliseen tilanteeseen tai menettelyllisiin oikeuksiin.
28
Kantaja kiistää riidanalaisen toimen valmistelevan luonteen. Se väittää, että riidanalainen toimi voi olla tuomioistuinvalvonnan kohteena, koska kyseessä on toimenpide, joka sisältää komission ”päätöksen”, jonka mukaan Halloumin rekisteröintihakemus täyttää kaikki suojatuksi alkuperänimikkeeksi rekisteröinnin edellytykset, jotka on vahvistettu asetuksessa N:o 1151/2012, ja sillä on sitovia oikeusvaikutuksia.
29
Komission esittämän oikeudenkäyntiväitteen ratkaisemiseksi on ensinnäkin määriteltävä, onko riidanalainen toimi komission väittämällä tavalla valmisteleva toimi lopulliseen päätökseen nähden, jolloin se ei olisi kannekelpoinen.
30
Aluksi on muistutettava, että SEUT 263 artiklan neljännen kohdan mukaan ”luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi ensimmäisessä ja toisessa kohdassa määrätyin edellytyksin nostaa kanteen hänelle osoitetusta säädöksestä tai säädöksestä, joka koskee häntä suoraan ja erikseen, sekä sääntelytoimesta, joka koskee häntä suoraan ja joka ei edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä”.
31
Sen määrittämiseksi, ovatko riidanalaiset toimenpiteet SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettuja toimia, on otettava huomioon niiden sisältö (tuomio 11.11.1981, IBM v. komissio, 60/81, EU:C:1981:264, 9 kohta).
32
Tältä osin SEUT 263 artiklassa tarkoitettuja kumoamiskanteen kohteeksi kelpaavia toimia tai päätöksiä ovat vain sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi (ks. tuomio 19.1.2010, Co-Frutta v. komissio, T-355/04 ja T-446/04, EU:T:2010:15, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
33
Jos kyse on toimista, jotka laaditaan sisäisen menettelyn useammassa vaiheessa, kannekelpoisia toimia ovat lähtökohtaisesti ainoastaan sellaiset toimenpiteet, joilla vahvistetaan lopullisesti toimielimen kanta menettelyn päätteeksi, pois lukien väliaikaiset toimenpiteet, joiden tavoitteena on valmistella lopullista päätöstä ja joiden lainvastaisuuteen voitaisiin tehokkaasti vedota lopullisesta päätöksestä nostetun kanteen yhteydessä (ks. määräys 3.9.2015, Espanja v. komissio, T-676/14, EU:T:2015:602, 13 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
34
Nyt käsiteltävässä asiassa asetuksen N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ”vastaväitteiden julkistamista” koskevan päätöksen tavoitteena on, kuten mainitun artiklan otsikosta ilmenee, kyseisen asetuksen 51 artiklassa säädetyn vastaväitemenettelyn aloittaminen ja siten mainitun asetuksen 52 artiklassa tarkoitetun, lopullisen rekisteröintipäätöksen valmisteleminen.
35
Tästä seuraa, että asetuksen N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu vastaväitteiden julkistamista koskeva päätös on luonteeltaan valmisteleva rekisteröintipäätökseen nähden, joten vain viimeksi mainittu päätös voi saada aikaan oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin, ja siten olla SEUT 263 artiklaan perustuvan kumoamiskanteen kohteena (ks. vastaavasti määräys 10.9.2014, Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks v. komissio, T-354/13, ei julkaistu, EU:T:2014:775, 30 kohta).
36
Toisaalta tällaisiin valmisteleviin toimiin mahdollisesti liittyviin lainvastaisuuksiin voidaan vedota sellaisen kanteen tueksi, joka on nostettu tällaisen valmistelevan toimenpiteen perusteella toteutettua lopullista tointa vastaan (ks. vastaavasti tuomio 11.11.1981, IBM v. komissio, 60/81, EU:C:1981:264, 12 kohta), kunhan kantaja osoittaa SEUT 263 artiklan neljännen kohdan mukaisesti, että kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttyvät.
37
Edellä todetun perusteella asetuksen N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdassa säädetty vastaväitteiden julkistamista koskeva päätös ei ole kannekelpoinen toimi.
38
Tätä päätelmää ei voida horjuttaa kantajan väitteillä.
39
Ensinnäkin kantaja väittää, että riidanalainen toimi saa aikaan sitä koskevia sitovia oikeusvaikutuksia ja erittäin negatiivisia taloudellisia vaikutuksia. Se korostaa, että oikeudelliselta näkökannalta riidanalainen toimi tekee välittömästi sen tuotteista yhteensopimattomia vuoden 1985 normin kanssa, koska riidanalaisen rekisteröintihakemuksen julkaisemisesta lähtien niitä ei enää pidetä ”siedettävinä” markkinoilla eivätkä kuluttajat enää pidä niitä ”perinteisinä” tuotteina. Se toteaa tältä osin, että vaikka komissio ei rekisteröisi Halloumi-nimitystä suojatuksi alkuperänimitykseksi, riidanalainen toimi on sille vastainen, koska siinä todetaan, että kyseessä oleva rekisteröintihakemus täyttää asetuksessa N:o 1151/2012 määritellyt kriteerit. Se vetoaa huomattavaan taloudelliseen vahinkoon, joka liittyy muun muassa markkinaosuuksien, asiakkaiden ja halloumi-juuston valmistukseen käytetyn lehmänmaidon myyntiä koskevien sopimusten menettämiseen. Se toteaa, että ellei riidanalaista toimea kumota, sen jäsenten tuottamat liki 30 miljoonaa maitolitraa tulevat välittömästi ylijäämäisiksi, mikä johtaa väistämättä niiden häviämiseen.
40
Tältä osin on todettava, että kantajan väitteiden perusteella ei voida todeta sellaisten oikeusvaikutusten olemassaoloa, jotka voisivat vaikuttaa sen intresseihin. Kun yhtäältä otetaan huomioon riidanalaisen toimen valmisteleva luonne, sillä ei ole mitään sitovaa oikeusvaikutusta, joka voisi vaikuttaa kantajan tuotteiden lainmukaisuuteen vuoden 1985 normiin nähden. Erityisesti sen tavoitteena tai vaikutuksena ei ole sellaisenaan tehdä mainitun normin tulkinnasta sitova. Vaikka toisaalta kantajan esiin tuoma taloudellinen vahinko näytettäisiinkin toteen, se jää vaille vaikutusta riidanalaisen päätöksen oikeudellisen luonteen analyysissä (ks. vastaavasti ja analogisesti määräys 3.9.2015, Espanja v. komissio, T-676/14, EU:T:2015:602, 18 kohta).
41
Toiseksi on hylättävä perusteettomana kantajan esiin tuoma, yhtäältä asetuksen N:o 1151/2012 52 artiklan 1 kohdan perusteella tehdyn rekisteröintihakemuksen hylkäävän päätöksen, joka tapahtuisi mainitun asetuksen 50 artiklan 1 kohdassa säädetyn tarkastelun johdosta ja joka olisi luonteeltaan lopullinen, ja toisaalta kyseisen asetuksen 50 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun vastaväitteiden julkistamispäätöksen, joka myös tehtäisiin tämän tarkastelun johdosta, välinen analogia.
42
Kuten asetuksen N:o 1151/2012 52 artiklan 1 kohdasta ja mainitun asetuksen 50 artiklan 2 kohdasta ilmenee, ensin mainitussa artiklassa tarkoitetun rekisteröintihakemuksen hylkäävä päätös päättää rekisteröintimenettelyn, kun taas sitä vastoin viimeksi mainitussa artiklassa tarkoitettu vastaväitteiden julkistamispäätös aloittaa mainitun menettelyn uuden vaiheen.
43
Kolmanneksi kantaja väittää, että asetuksen N:o 1151/2012 50 artiklan 1 kohtaan perustuva komission tarkastelu on lopullinen, koska komissio voi hyvän hallinnon, oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden mukaisesti evätä rekisteröinnin väitemenettelyn johdosta vain tässä menettelyssä saatujen lisätietojen perusteella, joten mainitun tarkastelun johdosta tehty päätös on mainitun asetuksen 50 artiklan 2 kohdan nojalla itsessään lopullinen. Tältä osin kantaja väittää, että komissio itse ei voi muuttaa asetuksen N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan perusteella tehtyä päätöstä.
44
Näillä seikoilla ei kuitenkaan ole yhtäältä vaikutusta edellä 35 kohdassa esitettyyn toteamukseen, jonka mukaan asetuksen N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päätös on luonteeltaan vain valmisteleva. Toisaalta rekisteröintimenettelyn tässä vaiheessa mikään ei sulje pois sitä, että komissio hylkää asetuksen N:o 1151/2012 52 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla rekisteröintihakemuksen väitemenettelyn päätteeksi mainitun asetuksen 57 artiklan 2 kohdassa säädetyn maataloustuotteiden laatupolitiikkakomitean lausuntomenettelyn puitteissa.
45
Toisin kuin kantaja väittää, tältä osin velvollisuus odottaa lopullista päätöstä tähän valmistelevaan toimeen liittyvien mahdollisten lainvastaisuuksien riitauttamiseksi ei ole ”ajan ja varojen tuhlausta”. Tällaisesta valmistelevasta toimesta nostetun kanteen hyväksyminen olisi vastoin komission ja unionin tuomioistuinten toimivallan jakoa koskevaa järjestelmää ja oikeussuojakeinojen järjestelmää, joista määrätään perustamissopimuksessa, sekä hyvän oikeudenhoidon ja hallinnollisen menettelyn sääntöjenmukaisen kulun vaatimuksia (ks. vastaavasti tuomio 13.10.2011, Deutsche Post ja Saksa v. komissio, C‑463/10 P ja C‑475/10 P, EU:C:2011:656, 51 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
46
Lopuksi se, että komissiolla ei ole mitään harkintavaltaa asetuksen N:o 1151/2012 52 artiklan 2 kohdan tai mainitun asetuksen 52 artiklan 3 kohdan a alakohdan perusteella hylätäkseen rekisteröintihakemuksen ja että sillä on velvollisuus rekisteröidä haettu nimike, ei poista rekisteröintitoimen kannekelpoisuutta eikä kantajalta tämän oikeutta Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan mukaiseen tehokkaaseen oikeussuojaan. Riidanalaisen toimen kaltaiseen valmistelevaan toimeen liittyviin mahdollisiin lainvastaisuuksiin voidaan hyödyllisesti vedota lopullisesta toimesta nostetun kanteen tueksi varmistaen siten riittävä oikeussuoja (ks. vastaavasti määräys 27.11.2013, MAF v. EIOPA, T-23/12, ei julkaistu, EU:T:2013:632, 33 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
47
Neljänneksi on niin, että siltä osin kuin kantaja väittää 11.11.1981 annetun tuomion IBM v. komissio (60/81, EU:C:1981:264, 11 kohta) perusteella, että riidanalainen toimi on ”erillinen” toimista, jotka voidaan toteuttaa asetuksen N:o 1151/2012 52 artiklan nojalla, koska se edeltää toimia, jotka toteutetaan väitemenettelyn johdosta, ja riippumaton niistä, on todettava, että – toisin kuin edellä mainitun tuomion 11 kohdassa asetetut vaatimukset – riidanalainen toimi ei muodosta ”erityisen erillisen menettelyn viimeistä vaihetta”, vaan päinvastoin, menettelyn yhden vaiheen eli asetuksen N:o 1151/2012 50 artiklassa säädetyn vaiheen ”tarkastelu komissiossa ja vastaväitteiden julkistaminen” päättymisen (ks. edellä 34 kohta).
48
Näin ollen kanne on jätettävä tutkimatta ilman, että komission esittämää toista oikeudenkäyntiväitettä tarvitsee tutkia.
Oikeudenkäyntikulut
49
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantaja on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut komission vaatimusten mukaisesti, mukaan lukien välitoimimenettelyyn liittyvät kulut.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto)
on määrännyt seuraavaa:
1)
Kanne jätetään tutkimatta.
2)
Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien välitoimimenettelyyn liittyvät kulut.
Annettiin Luxemburgissa 14 päivänä syyskuuta 2016.
E. Coulon
kirjaaja
M. E. Martins Ribeiro
jaoston puheenjohtaja
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.