62020TJ0727_RES
Asia T-727/20 RENV
Nigar Kirimova
vastaan
Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (laajennettu toinen jaosto) 25.9.2024
Sisämarkkinat – Edustaminen EUIPOssa – Merkitseminen hyväksyttyjen edustajien luetteloon – Hakemuksen hylkääminen – Hakija, joka ei ole ETAn jäsenvaltion kansalainen – Poikkeaminen kansalaisuutta koskevasta edellytyksestä – Asetuksen (EU) 2017/1001 120 artiklan 4 kohdan b alakohta – Erittäin pätevän ammatinharjoittajan käsite – Oikeusvarmuuden periaate – Oikeus tulla kuulluksi – Päätöksen muuttaminen – Unionin yleisen tuomioistuimen toimivallan puuttuminen
Euroopan unionin tavaramerkki – Menettelysäännöt – Edustaminen virastossa – Merkitseminen hyväksyttyjen edustajien luetteloon – Vaatimukset – ETA:n jäsenvaltion kansalaisuus – Poikkeaminen – Edellytys – Erittäin pätevän ammatinharjoittajan asema – Käsite – Pätevyyden hankkiminen muussa valtiossa kuin edustusoikeuden antaneessa jäsenvaltiossa – Hyväksyttävyys
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 120 artiklan 4 kohdan b alakohta)
(ks. 30–38 kohta)
Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Ajallinen soveltaminen – Menettelysäännöt – Aineelliset säännöt – Erottelu – Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ohjeet – Tosiseikkojen tapahtuma-aikana voimassa olleiden ohjeiden soveltaminen – Ohjeet, jotka eivät ole olleet voimassa – Oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen
(ks. 46, 50 ja 62–66 kohta)
Tiivistelmä
Unionin yleinen tuomioistuin tulkitsee tässä tuomiossa ensi kertaa asetuksen 2017/1001 (
1
) 120 artiklan 4 kohdan b alakohdan käsitettä ”erittäin pätevä ammatinharjoittaja”, kun kyseessä on henkilön merkitseminen hyväksyttyjen edustajien luetteloon tavaramerkkioikeuden yhteydessä.
Kantaja Kirimova, joka on Azerbaidzhanin tasavallan kansalainen, esitti Euroopan unionin teollisoikeuksien virastolle 10.10.2019 hakemuksen siitä, että hänet merkittäisiin tämän viraston pitämään hyväksyttyjen edustajien luetteloon, ja haki samaan aikaan asetuksen 2017/1001 120 artiklan 4 kohdan b alakohdan nojalla poikkeusta vaatimuksesta, jonka mukaan asianomaisen on oltava Euroopan talousalueen (ETA) jonkin jäsenvaltion kansalainen.
EUIPO ilmoitti kantajalle kirjeitse, että hänen hakemuksensa hyväksymisedellytykset eivät täyttyneet. Kantaja esitti huomautuksia tähän kirjeeseen antamassaan vastauksessa. EUIPO:n pääjohtaja hylkäsi kantajan hakemuksen 30.9.2020 tekemällään päätöksellä (jäljempänä riidanalainen päätös).
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa ensinnäkin, että ”erittäin pätevän ammatinharjoittajan” käsitettä ei määritellä missään asetuksessa, ja tulkitsee tätä käsitettä siten, että se ottaa huomioon säännöksen, johon se sisältyy, sanamuodon, asiayhteyden, johon se kuuluu, sekä tavoitteet, joihin pyritään lainsäädännöllä, jonka osana se on.
Unionin yleinen tuomioistuin korostaa riidanalaisen säännöksen sanamuodosta ja asiayhteydestä yhtäältä, että asetuksen 2017/1001 120 artiklan 4 kohdan b alakohdan käsitteellä ”erittäin pätevä ammatinharjoittaja” tarkoitetaan erityisasiantuntijaa, jolla on erityisen suurta lahjakkuutta, osaamista, taipumuksia tai tietämystä tavaramerkkien osalta, eikä vaikuta siltä, että siinä asetettaisiin yksityiskohtaisia rajoituksia sille, miten ne on hankittu. Toisaalta kyseisestä säännöksestä ilmenee, että sen lisäksi, että kolme vaatimusta, jotka on asetettu sille, että henkilö merkitään hyväksyttyjen edustajien luetteloon, ja joista säädetään asetuksen 2017/1001 120 artiklan 2 kohdassa, eli kansalaisuutta, kotipaikkaa ja edustusoikeutta koskevat vaatimukset, eivät ole päällekkäisiä, ne ovat myös itsenäisiä. Sekä luonnollisten henkilöiden, jotka täyttävät kansalaisuusvaatimuksen, että luonnollisten henkilöiden, jotka hakevat siitä poikkeusta ”erittäin pätevän ammatinharjoittajan” asemansa perusteella, on näet täytettävä edustusoikeutta koskeva vaatimus. Vaikuttaa siis siltä, että tämä asema itsenäinen ja ylimääräinen vaatimus edustusoikeutta koskevaan vaatimukseen nähden eikä liity edellytyksiin, joiden on täytyttävä tämän vaatimuksen täyttämiseksi. Siten henkilö, joka ei ole ETAn kansalainen, on voinut hankkia lahjakkuuden, osaamisen, taipumukset tai tietämyksen, joiden avulla voidaan osoittaa ”erittäin pätevän ammatinharjoittajan” asema, sekä ETAn jäsenvaltiossa että kolmannessa maassa ennen edustusoikeuden saamista ETAssa tai sen jälkeen.
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa edustamista EUIPOssa koskevien sääntöjen tavoitteista, joihin kuuluu Euroopan unionin tavaramerkkijärjestelmän sujuvan, vaikuttavan ja tehokkaan toiminnan varmistaminen, (
2
) että tällaisiin tavoitteisiin pyrkiminen ei edellytä sitä, että ”erittäin pätevän ammatinharjoittajan” asema vaatisi tietyn mittaista ammatillista kokemusta tietyssä jäsenvaltiossa. Vaikuttaa sitä vastoin samantekevältä, onko poikkeusta hakevan erityisasiantuntijan erityisen korkea lahjakkuus, osaaminen, taipumukset tai tietämys hankittu mieluummin tietyssä jäsenvaltiossa kuin jossain toisessa jäsenvaltiossa tai jopa jossain kolmannessa maassa, koska hakijan, joka ei ole ETAn jäsenvaltion kansalainen, on myös täytettävä kotipaikkaa ja edustusoikeutta koskevat vaatimukset, jotka edellyttävät yhteyttä ETAn jäsenvaltioon.
Siten pääjohtajan riidanalaisessa päätöksessä soveltama vaatimus, joka liittyy siihen, että on välttämätöntä, että asianomaisella on ammatillista kokemusta edustusoikeuden antaneessa jäsenvaltiossa, perustuu liian rajoittavaan ja virheelliseen ”erittäin pätevän ammatinharjoittajan” käsitteen tulkintaan. Mistään tulkintaperusteesta ei näet voida päätellä, että tämä asema edellyttäisi välttämättä ammatillista kokemusta edustusoikeuden antaneessa jäsenvaltiossa.
Unionin yleinen tuomioistuin tutkii toiseksi, onko pääjohtaja noudattanut oikeusvarmuuden periaatetta arvioidessaan kantajan hakemusta. Se korostaa aluksi, että viimeksi mainitun on noudatettava menettelysääntöjä, jotka sisältyvät EUIPOn ohjeisiin, jotka koskevat asetuksen 2017/1001 120 artiklan 4 kohdan b alakohdan soveltamista, sekä periaatteita, jotka koskevat näiden sääntöjen ajallista soveltamista, oikeusvarmuuden periaatteen mukaisesti. Näin ollen ei voida kuitenkaan sulkea pois sitä, että pääjohtaja voisi poiketa näistä säännöistä esittämällä perustelut, joissa otetaan huomioon yhdenvertaisen kohtelun periaate, ja että hakija osoittaa ”erittäin pätevän ammatinharjoittajan” aseman muiden kuin EUIPOn ohjeissa esitettyjen seikkojen perusteella.
Unionin yleinen tuomioistuin korostaa tämän jälkeen, että vuonna 2020 annetuissa EUIPOn ohjeissa vahvistetaan kansalaisuusedellytystä koskevien poikkeushakemusten arviointiperusteet, joita ei sisälly vuonna 2017 annettuihin EUIPOn ohjeisiin ja jotka muodostavat siis pääjohtajan tätä koskevan uuden ja rajoittavamman käytännön. Näillä eroavaisuuksilla saattaa olla merkittävä vaikutus sekä siihen, miten pääjohtaja arvioi poikkeushakemusta, että tällaisen hakemuksen sisältöön, koska EUIPOn ohjeissa olevien tietojen perusteella hakijat voivat ennakoida, minkä seikkojen perusteella poikkeushakemusta voidaan arvioida. Siten se, että on ”poikkeuksellisten olosuhteiden” perusteella osoitettava, että henkilöllä on ”erittäin pätevän ammatinharjoittajan” asema, mikä edellyttää vuonna 2020 annettuihin EUIPOn ohjeisiin sisältyvien vaatimusten täyttämistä, poikkeaa ilmeisellä tavalla siitä, että tämä sama asema osoitetaan sellaisten ”tiettyjen olosuhteiden” perusteella, jotka ovat merkityksellisiä vuonna 2017 annetuissa EUIPOn ohjeissa tarkoitetulla tavalla.
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa lopuksi, että vaikka pääjohtaja ei ole virallisesti täsmentänyt riidanalaisessa päätöksessä sovellettuja EUIPOn ohjeita, hän on tutkinut kantajan hakemuksen vuonna 2020 annetuissa EUIPOn ohjeissa vahvistettujen vaatimusten ja seikkojen kannalta. Oikeusvarmuuden periaatetta koskevan oikeuskäytännön nojalla poikkeushakemusta arvioitaessa on sovellettava menettelysääntöjä, jotka ovat voimassa riidanalaisten tosiseikkojen tapahtuma-aikana eli päivänä, jona poikkeushakemus esitetään, eikä sääntöjä, jotka olivat voimassa riidanalaisen päätöksen tekemispäivänä. Tässä tapauksessa vuonna 2020 annettuja EUIPOn ohjeita ei ollut vielä hyväksytty hakemuksen esittämispäivänä, joten ohjeita, jotka olivat tuolloin voimassa, olivat vuonna 2017 annetut ohjeet.
Edellä esitetyn perusteella unionin yleinen tuomioistuin päättelee, että pääjohtaja on loukannut oikeusvarmuuden periaatetta arvioidessaan kantajan poikkeushakemusta vuonna 2020 annettuihin EUIPOn ohjeisiin sisältyvien menettelysääntöjen perusteella, vaikka ne eivät olleet voimassa hakemuksen esittämispäivänä.
(
1
)	Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/1001 (EUVL 2017, L 154, s. 1).
(
2
)	Kuten ilmenee asetuksen 2017/1001 johdanto-osan 43 perustelukappaleesta sekä Euroopan unionin tavaramerkistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 täydentämisestä ja delegoidun asetuksen (EU) 2017/1430 kumoamisesta 5.3.2018 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 (EUVL 2018, L 104, s. 1) johdanto-osan 18 perustelukappaleesta.