62023CC0560
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JEAN RICHARD DE LA TOUR
8 päivänä toukokuuta 2025 (
1
)
Asia C‑560/23 [Tang] (
i
)
H (DRC Dansk Flygtningehjælp)
vastaan
Udlændingestyrelsen
(Ennakkoratkaisupyyntö – Flygtningenævnet (pakolaislautakunta, Tanska))
Ennakkoratkaisupyyntö – Asetus (EU) N:o 604/2013 – Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteet ja ‑menettelyt – 29 artiklan 1 kohta – Siirron määräaika – Muutoksenhaun johdosta annetun lopullisen päätöksen tekemisestä laskettavan kuuden kuukauden määräajan alkamisajankohdan määrittäminen – Uuden olosuhteen saattaminen sen oikeusviranomaisen tietoon, jossa siirtopäätöksestä tehty muutoksenhaku on vireillä – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan oikeusviranomainen voi palauttaa siirtopäätöksen toimivaltaisen hallintoviranomaisen uudelleen käsiteltäväksi
I Johdanto
1.
Käsiteltävä ennakkoratkaisupyyntö tarjoaa unionin tuomioistuimelle jälleen mahdollisuuden tulkita siirron määräaikojen laskemista koskevia säännöksiä, jotka sisältyvät asetuksen (EU) N:o 604/2013 (
2
) 29 artiklan 1 kohtaan, jonka mukaan kansainvälistä suojelua hakevan siirron pyynnön esittäneestä jäsenvaltiosta hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon on tapahduttava viimeistään kuuden kuukauden kuluessa siirtopäätöstä koskevan muutoksenhaun tai sen uudelleen käsittelyn johdosta annetun lopullisen päätöksen tekemisestä, jos sillä on lykkäävä vaikutus. (
3
)
2.
Pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat kansainvälistä suojelua hakeva H, joka on kotoisin Afganistanista, ja Udlændingestyrelsen (ulkomaalaisvirasto, Tanska) ja joka koskee Udlændingestyrelsenin päätöstä siirtää H Romaniaan, joka on suostunut ottamaan tämän takaisin Dublin III ‑asetuksen mukaisesti. Flygtningenævnet (pakolaislautakunta, Tanska) käsitteli valitusta tästä siirtopäätöksestä, kun sen tietoon tuli, että Romania keskeyttää maahan suuntautuvien siirtojen toteuttamisen sinne tulevien pakolaisten määrän kasvun vuoksi. Se palautti tästä syystä asian uudelleen käsiteltäväksi Udlændingestyrelseniin, joka teki uuden siirtopäätöksen, jonka lainmukaisuuden Flygtningenævnet vahvisti uuden valituksen yhteydessä.
3.
Käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuinta pyydetään täsmentämään, milloin muutoksenhausta annetusta päätöksestä tulee Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla lopullinen kansallisessa menettelyjärjestelmässä, jossa oikeusviranomaisella, jonka käsiteltävänä on sellaisesta siirtopäätöksestä tehty muutoksenhaku, jonka tekemisen jälkeen olosuhteissa on tapahtunut merkittävä muutos, on oikeus kumota päätös lausumatta sen asiasisällöstä ja palauttaa se uudelleen käsiteltäväksi toimivaltaiselle hallintoviranomaiselle, jonka on tehtävä uusi siirtopäätös, johon kohdistetaan uusi oikeussuojakeino, jolla on lykkäävä vaikutus.
4.
Selitän tässä ratkaisuehdotuksessa, miksi katson, että tällaisessa menettelyjärjestelmässä Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kuuden kuukauden määräajan, jonka kuluessa pyynnön esittäneen jäsenvaltion on siirrettävä hakija, on alettava kulua päätöksestä, jolla oikeusviranomainen, jonka käsiteltäväksi on saatettu valitus uudelleenkäsittelyä koskevan menettelyn päätteeksi tehdyn siirtopäätöksen kumoamiseksi, ratkaisee lopullisesti tämän päätöksen lainmukaisuuden ja päättää siirtopäätösmenettelyn joko kumoamalla päätöksen tai sallimalla sen täytäntöönpanon.
5.
Täsmennän kuitenkin, että kyseisen jäsenvaltion on mukautettava kansallista oikeuttaan siten, että kun asia on palautettu toimivaltaisen hallintoviranomaisen uudelleen käsiteltäväksi, uusi siirtopäätös ja lopullinen päätös siitä tehdystä muutoksenhausta tehdään nopeasti, jotta voidaan taata kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten nopea käsittely.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A
Unionin oikeus
6.
Dublin III ‑asetuksen 1 artiklan mukaisesti siinä vahvistetaan ne perusteet ja menettelyt, joiden mukaisesti määritellään kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio. Kyseisen asetuksen johdanto-osan 4, 5 ja 19 perustelukappaleessa todetaan tältä osin seuraavaa:
”(4)
[Eurooppa-neuvoston Tampereella 15. ja 16.10.1999 pidetyn erityiskokouksen] päätelmissä todetaan, että yhteiseen eurooppalaiseen turvapaikkajärjestelmään olisi lyhyellä aikavälillä sisällyttävä selkeä ja toimiva menettely turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan valtion määrittämiseksi.
(5)
Tällaisen menettelyn perusteiden olisi sekä jäsenvaltioiden että asianomaisten henkilöiden kannalta oltava puolueettomat ja oikeudenmukaiset. Menettelyn mukaisesti olisi erityisesti voitava määrittää nopeasti hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, jotta voidaan taata hakijoille tehokas pääsy kansainvälisen suojelun myöntämistä koskeviin menettelyihin ja jotta ei vaaranneta kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten nopeaa käsittelyä koskevan tavoitteen saavuttamista.
– –
(19)
Asianomaisten henkilöiden oikeuksien tehokkaan suojelun varmistamiseksi olisi erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan[ (
4
)] 47 artiklan mukaisesti otettava käyttöön oikeudelliset takeet ja tehokkaat oikeussuojakeinot, jotka koskevat päätöksiä siirtää hakija hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon. Jotta voidaan varmistaa, että kansainvälistä oikeutta noudatetaan, tällaisia päätöksiä koskevien tehokkaiden oikeussuojakeinojen olisi katettava sekä tämän asetuksen soveltamisen tarkastelu että oikeudellisiin seikkoihin ja tosiseikkoihin perustuvan tilanteen tarkastelu siinä jäsenvaltiossa, johon hakija siirretään.”
7.
Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”3.   Siirtopäätöksiin kohdistuvien muutoksenhaun ja uudelleen käsittelyä koskevien hakemusten osalta jäsenvaltioiden on kansallisessa laissaan säädettävä, että
a)
muutoksenhaku tai uudelleen käsittely antaa asianomaiselle henkilölle oikeuden jäädä asianomaiseen jäsenvaltioon, kunnes muutoksenhaun tai uudelleen käsittelyn tulos on selvillä; tai
b)
siirto lykkääntyy automaattisesti tietyn kohtuullisen ajan, jonka kuluessa tuomioistuimen on päätettävä tarkasteltuaan asiaa perusteellisesti, onko muutoksenhaulla tai uudelleen käsittelyllä lykkäävä vaikutus; tai
c)
asianomaisella henkilöllä on mahdollisuus pyytää kohtuullisen ajan kuluessa tuomioistuinta lykkäämään siirtopäätöksen täytäntöönpanoa, kunnes hänen muutoksenhakunsa tai uudelleen käsittelyn tulos on selvillä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytettävissä on tehokkaat oikeussuojakeinot, lykkäämällä siirtoa, kunnes päätös ensimmäisestä lykkäyspyynnöstä on tehty. Päätös siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämisestä on tehtävä kohtuullisen ajan kuluessa siten, että lykkäyspyyntöä voidaan tarkastella perusteellisesti. Päätös siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämättä jättämisestä on perusteltava.
4.   Jäsenvaltiot voivat säätää, että toimivaltaiset viranomaiset voivat viran puolesta lykätä siirtopäätöksen täytäntöönpanoa kunnes muutoksenhaun tai uudelleen käsittelyn tulos on selvillä.”
8.
Kyseisen asetuksen 29 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Hakijan – – siirto pyynnön esittäneestä jäsenvaltiosta hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon tapahtuu pyynnön esittäneen jäsenvaltion kansallisen lain mukaisesti ja sen jälkeen kun asianomaiset jäsenvaltiot ovat päässeet asiasta yhteisymmärrykseen ja heti kun se on käytännössä mahdollista, kuitenkin viimeistään kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun toinen jäsenvaltio on suostunut pyyntöön ottaa asianomainen henkilö vastaan tai takaisin tai muutoksenhaun tai uudelleen käsittelyn johdosta annetun lopullisen päätöksen tekemisestä, jos sillä on lykkäävä vaikutus 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
– –
2.   Jos siirtoa ei toteuteta kuuden kuukauden määräajan kuluessa, hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio vapautuu velvoitteestaan ottaa asianomainen henkilö vastaan tai takaisin, ja vastuu siirtyy pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle. Määräaikaa voidaan jatkaa enintään yhteen vuoteen, jos siirtoa ei voida suorittaa asianomaisen henkilön vangitsemisen vuoksi, tai enintään kahdeksaantoista kuukauteen, jos asianomainen henkilö on paennut viranomaisia.”
B
Tanskan oikeus
1. Yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän täytäntöönpanoa koskeva Tanskan kuningaskunnan erityisasema
9.
Tanskan kuningaskunnalla on muista jäsenvaltioista poiketen erityisasema EU-sopimukseen ja EUT-sopimukseen liitetyn Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan (N:o 22) nojalla siltä osin kuin on kyse EUT‑sopimuksen kolmannen osan V osastosta, johon kuuluvat muun muassa rajavalvontaa, turvapaikkaa ja maahanmuuttoa koskevat politiikat. Tanska ei siis osallistu yhteiseen eurooppalaiseen turvapaikkajärjestelmään (jäljempänä yhteinen turvapaikkajärjestelmä), koska direktiivit 2011/95 (
5
) ja 2013/32 (
6
) eivät sido sitä. Se kuitenkin soveltaa Dublin III ‑asetusta 13.3.2005 Euroopan unionin kanssa tehdyn kansainvälisen sopimuksen nojalla. (
7
)
2. Ulkomaalaislaki
10.
Ulkomaalaislain (Udlændingelov) (
8
) 53–56 § sisältävät Flygtningenævnetiä koskevat säännökset.
11.
Tämän lain 53 a §:n mukaan Flygtningenævnet on pysyvä hallinnollinen muutoksenhakutaho Udlændingestyrelsenin ensimmäisenä asteena turvapaikka-asioissa tekemissä hallinnollisissa päätöksissä.
12.
Saman lain 56 §:n 8 momentin mukaan Flygtningenævnetin päätökset ovat lopullisia eikä niistä siten voi valittaa toiselle hallintoviranomaiselle.
13.
Ennakkoratkaisupyynnön sisältämästä oikeussääntöjen kuvauksesta ilmenee, että Tanskan hallinto-oikeuden mukaan muutoksenhakuelin voi palauttaa asian toimivaltaisen hallintoviranomaisen uudelleen käsiteltäväksi kolmessa tapauksessa: 1) asiaa ei ole selvitetty riittävästi ennen ensimmäisen asteen ratkaisun antamista, 2) ensimmäisessä asteessa on tapahtunut olennainen menettelyvirhe tai 3) on ilmennyt olennaisia uusia tietoja, jotka ovat alkuperäisen päätöksen kannalta merkityksellisiä.
14.
Tanskan hallinto-oikeuden mukaan palauttaminen uudelleen käsiteltäväksi tarkoittaa näin ollen, että asia on edelleen vireillä viranomaiskäsittelyssä ja että ensimmäisen asteen tekemään uuteen päätökseen on mahdollista hakea muutosta.
III Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymys
15.
Afganistanista kotoisin oleva H tuli Tanskaan 25.4.2021 ja jätti siellä samana päivänä kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen. Eurodac-järjestelmän tietojen mukaan H oli jo rekisteröity kansainvälisen suojelun hakijaksi Romaniassa 5.3.2021.
16.
Udlændingestyrelsen pyysi näin ollen 24.6.2021 Romanian viranomaisia ottamaan H:n takaisin Dublin III ‑asetuksen 18 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti; Romanian viranomaiset hyväksyivät pyynnön määräajassa 7.7.2021.
17.
Udlændingestyrelsen päätti 19.7.2021 siirtää H:n Romaniaan tämän säännöksen nojalla (jäljempänä ensimmäinen siirtopäätös). H valitti samana päivänä päätöksestä Flygtningenævnetille. Valituksella oli täytäntöönpanoa lykkäävä vaikutus Dublin-asetuksen 27 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti.
18.
Valituksen ollessa vireillä Romania ilmoitti 28.2.2022 kaikille jäsenvaltiolle keskeyttävänsä Ukrainan konfliktin ja sen aiheuttaman Romaniaan tulevien pakolaisten määrän kasvun vuoksi kaikkien Dublin III ‑asetuksen nojalla maahan suuntautuvien siirtojen toteuttamisen 1.3.2022 lukien.
19.
Flygtningenævnet päätti tästä syystä 15.3.2022 palauttaa asian Udlændingestyrelsenin uudelleen käsiteltäväksi, jotta tämä voisi arvioida, miten tällainen ilmoitus vaikuttaa asian kohteena olevaan päätökseen siirtää H Romaniaan. Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että tällainen palauttaminen uudelleen käsiteltäväksi tarkoitti 19.7.2021 tehdyn päätöksen kumoamista.
20.
Udlændingestyrelsen teki 8.4.2022 uuden päätöksen H:n siirtämisestä Romaniaan Dublin III ‑asetuksen 18 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla (jäljempänä toinen siirtopäätös). H valitti samana päivänä päätöksestä Flygtningenævnetille. Valituksella oli täytäntöönpanoa lykkäävä vaikutus Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti.
21.
Romania ilmoitti 24.5.2022 kaikille jäsenvaltioille luopuneensa Dublin III ‑asetuksen nojalla maahan suuntautuvien siirtojen toteuttamisen keskeyttämisestä.
22.
Flygtningenævnet vahvisti 2.12.2022 tekemällään lopullisella päätöksellä toisen siirtopäätöksen.
23.
H vaati 2.2.2023 asian käsittelemistä uudelleen sillä perusteella, että Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdassa säädetty kuuden kuukauden määräaika takaisinottopyyntöön suostumisesta oli umpeutunut, kun toinen siirtopäätös tehtiin, minkä seurauksena Tanskan kuningaskunta oli nyt kyseisen asetuksen 29 artiklan 2 kohdan mukaisesti vastuussa hänen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksensa käsittelystä.
24.
Flygtningenævnet aloitti käsittelyn uudelleen ja vahvisti toisen siirtopäätöksen 19.4.2023 tekemällään päätöksellä. Tästä päätöksestä, josta osa sisältyy ennakkoratkaisupyyntöön, ilmenee Flygtningenævnetin katsoneen, että Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdassa säädetty kuuden kuukauden siirron määräaika alkoi kulua vasta sen 2.12.2022 tekemästä lopullisesta päätöksestä; tähän oli kaksi syytä. Yhtäältä päätöksestä palauttaa asia uudelleen käsiteltäväksi seurasi, että asia oli edelleen vireillä Udlændingestyrelsenissä, mikä esti H:n siirtämisen Romaniaan. Toisaalta toisen siirtopäätöksen täytäntöönpanoa oli lykätty Flygtningenævnetissä vireillä olevan valituksen käsittelyn ajaksi siihen saakka, että se teki lopullisen päätöksensä 2.12.2022.
25.
Flygtningenævnet päätti 4.5.2023 H:ta edustavan kansalaisjärjestön DRC Dansk Flygtningehjælpin (Tanskan pakolaisapu, jäljempänä Flygtningehjælp) pyynnöstä ottaa asian jälleen uudelleen käsiteltäväksi tarkastellakseen uudelleen siirron määräaikaa koskevien, Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 ja 2 kohtaan, luettuna yhdessä 27 artiklan kanssa, sisältyvien sääntöjen tulkintaa. Flygtningehjælp viittasi asian uudelleen käsiteltäväksi ottamista koskeneessa vaatimuksessaan unionin tuomioistuimen tuomioon Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Siirron määräajan lykkääminen toisessa oikeusasteessa) ja väitti vastuun H:n kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä siirtyneen toisen siirtopäätöksen myötä Dublin III ‑asetuksen mukaisesti Tanskalle.
26.
Tässä tilanteessa Flygtningenævnet on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko Dublin [III] ‑asetuksen 29 artiklan 1 ja 2 kohtaan sisältyviä määräaikasääntöjä tulkittava siten, että 1 kohdan toisen tapauksen mukainen kuuden kuukauden määräaika lasketaan asiassa annetusta lopullisesta asiaratkaisusta lukien, jos [kyseisen] asetuksen 27 artiklassa tarkoitettu pyynnön esittävän jäsenvaltion tuomioistuin on palauttanut siirtoasian toimivaltaiselle ensimmäisen asteen viranomaiselle, ja tämä on sen jälkeen tehnyt uuden siirtopäätöksen yli kuuden kuukauden kuluttua siitä, kun asian käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio ilmoitti siirron hyväksymisestä, esimerkiksi silloin, kun käsittelyyn palauttamisen syynä on se, että asian käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, joka aluksi oli hyväksynyt siirron, päätti myöhemmin keskeyttää yleisesti [samaan] asetukseen perustuvat siirrot, ja asianomaisen ulkomaalaisen maasta poistamista koskee lykkäävä vaikutus?”
27.
Flygtningenævnet pyysi, että käsiteltävään asiaan sovelletaan unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 105 artiklassa tarkoitettua nopeutettua menettelyä. Tämä pyyntö hylättiin unionin tuomioistuimen presidentin 15.12.2023 antamalla päätöksellä. (
9
)
28.
Unionin tuomioistuin toimitti 27.11.2023 ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle tietopyynnön, joka koski tämän luonnetta SEUT 267 artiklassa tarkoitettuna tuomioistuimena ja johon tämä vastasi.
29.
H:n lisäksi kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet Tanskan, Ranskan, Itävallan ja Sveitsin hallitukset sekä Euroopan komissio. Istunnossa, joka pidettiin 6.2.2025, kuultiin H:ta, Tanskan ja Ranskan hallitusta sekä komissiota, joita pyydettiin erityisesti vastaamaan unionin tuomioistuimen esittämiin suullisesti vastattaviin kysymyksiin.
IV Asian tarkastelu
30.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään unionin tuomioistuimelta, onko siinä tapauksessa, että jäsenvaltion menettelyjärjestelmässä oikeusviranomaisella, jonka käsiteltävänä on sellaisesta siirtopäätöksestä tehty muutoksenhaku, jonka tekemisen jälkeen olosuhteissa on tapahtunut merkittävä muutos, on oikeus kumota tämä päätös lausumatta sen asiasisällöstä ja palauttaa se uudelleen käsiteltäväksi toimivaltaiselle hallintoviranomaiselle, jonka on tehtävä uusi siirtopäätös, johon kohdistetaan uusi oikeussuojakeino, jolla on lykkäävä vaikutus, Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 ja 2 kohtaa tulkittava siten, että kuuden kuukauden siirron määräaika alkaa kulua lopullisesta päätöksestä, jonka oikeusviranomainen tekee viimeksi mainitun päätöksen lainmukaisuudesta.
31.
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on ensin muistutettava, että Dublin III ‑asetuksen 29 artiklassa määritellään yksityiskohtaiset säännöt ja määräajat, joita pyynnön esittäneen jäsenvaltion on noudatettava siirtäessään kansainvälistä suojelua hakevan henkilön hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon, joka on suostunut pyyntöön ottaa tämä henkilö vastaan tai takaisin.
32.
Kyseisen asetuksen 29 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, että siirtäminen tapahtuu pyynnön esittäneen jäsenvaltion kansallisen lain mukaisesti ja sen jälkeen, kun asianomaiset jäsenvaltiot ovat päässeet asiasta yhteisymmärrykseen, ja heti kun se on käytännössä mahdollista, kuitenkin viimeistään kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun toinen jäsenvaltio on suostunut pyyntöön ottaa asianomainen henkilö vastaan tai takaisin tai muutoksenhaun tai uudelleen käsittelyn johdosta annetun lopullisen päätöksen tekemisestä, jos sillä on lykkäävä vaikutus 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
33.
H viittaa tuomion Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Siirron määräajan lykkääminen toisessa oikeusasteessa) 29 kohtaan ja väittää, että sen jälkeen, kun Flygtningenævnet oli 15.3.2022 tekemällään päätöksellä kumonnut ensimmäisen siirtopäätöksen ja palauttanut asian Udlændingestyrelsenin uudelleen käsiteltäväksi, ei enää ollut siirtopäätöstä, jonka täytäntöönpanoa olisi voitu lykätä, ja että siirron määräaika alkoi kulua takautuvasti 7. päivästä heinäkuuta 2021, jolloin Romania suostui pyyntöön ottaa hänet takaisin. (
10
)
34.
Totean kuitenkin ensinnäkin, että tällainen lähestymistapa olisi vastoin Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdan sanamuotoa ja logiikkaa, sillä säännöksestä ilmenee, että kaksi ajankohtaa, joista siirron määräaika voi alkaa kulua, on ymmärrettävä toisensa pois sulkeviksi.
35.
Onkin niin, että ensimmäisessä tapauksessa siirtopäätökseen ei haeta muutosta tai jos muutosta haetaan, muutoksenhaulla ei ole lykkäävää vaikutusta. Siirron määräaika alkaa näin ollen kulua siitä, kun hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio on suostunut pyyntöön ottaa asianomainen henkilö vastaan tai takaisin. Toisessa tapauksessa siirtopäätökseen haetaan muutosta ja muutoksenhaulla on lykkäävä vaikutus. Määräaika alkaa siis kulua muutoksenhaun johdosta annetun lopullisen päätöksen tekemisestä sen jälkeen, kun kaikki asianomaisen jäsenvaltion oikeusjärjestyksessä säädetyt oikeussuojakeinot on käytetty. (
11
)
36.
Muu ratkaisu olisi vastoin perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistettua tehokkaan oikeussuojan tavoitetta. Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyt kaksi tapausta mahdollistavat nimittäin sen, että saman asetuksen 27 artiklan 3 kohdassa säädetyllä siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämisellä on täysimääräinen vaikutus. Jos siirtopäätöksestä tehdyn muutoksenhaun yhteydessä päätöksen täytäntöönpanoa lykättäisiin mutta siirron määräaika kuluisi edelleen, ei voitaisi varmistaa asianosaisten prosessuaalista yhdenvertaisuutta ja muutoksenhakumenettelyjen tehokkuutta takaamalla, ettei kyseinen määräaika pääty silloin, kun siirtopäätöksen täytäntöönpano on tullut mahdottomaksi tähän päätökseen kohdistetun oikeussuojakeinon käytön seurauksena. (
12
)
37.
Toiseksi totean, että käsiteltävän asian tosiseikat eroavat tuomioon Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Siirron määräajan lykkääminen toisessa oikeusasteessa) johtaneista tosiseikoista. Tuossa asiassa unionin tuomioistuimelta kysyttiin, onko siirtopäätöksen kumonneesta tuomiosta tehdyllä valituksella lykkäävä vaikutus. Unionin tuomioistuin katsoi, että yhtäältä Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohdalla ei ole tarkoitus säännellä väliaikaista oikeussuojaa, josta voidaan mahdollisesti määrätä toimivaltaisten viranomaisten tehtyä valituksen siirtopäätöksen kumonneesta tuomiosta, ja toisaalta, että väliaikaisesta oikeussuojasta, jonka seurauksena siirron määräaika lykkääntyy, kunnes valituksen tulos on selvillä, voidaan määrätä vain, jos siirtopäätöksen täytäntöönpanoa lykättiin, kunnes ensimmäisessä oikeusasteessa nostetun kanteen tulos olisi selvillä. (
13
)
38.
Käsiteltävässä asiassa Udlændingestyrelsenin tekemän H:ta koskevan ensimmäisen siirtopäätöksen täytäntöönpanoa kuitenkin lykättiin ensimmäisessä oikeusasteessa Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti. Lisäksi Flygtningenævnet kumosi tämän ensimmäisen päätöksen ja palautti asian Udlændingestyrelsenin uudelleen käsiteltäväksi, jotta se tutkisi uudelleen H:n siirtoasian, ja Udlændingestyrelsen tekikin toisen siirtopäätöksen, johon H haki muutosta, millä oli lykkäävä vaikutus.
39.
Tästä seuraa, että on olemassa siirtopäätös (toinen siirtopäätös), jonka täytäntöönpanoa lykättiin siihen kohdistuvalla muutoksenhaulla. Siirron määräaika alkoi siis kulua tästä muutoksenhausta tehdystä lopullisesta päätöksestä Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
40.
Tämä 29 artikla ei sisällä määräaikojen laskemista koskevia erityisiä sääntöjä, koska olosuhteiden muututtua merkittävästi siirtopäätöksen tekemisen jälkeen oikeusviranomainen kumoaa päätöksen arvioimatta sen asiasisältöä ja palauttaa sen uudelleen käsiteltäväksi toimivaltaiselle hallintoviranomaiselle, jonka on tehtävä uusi siirtopäätös, johon kohdistetaan uusi oikeussuojakeino.
41.
Istunnossa käydyt keskustelut ovat osoittaneet, että tällöin on erityisen vaikeaa ratkaista, milloin muutoksenhausta tehdystä päätöksestä tulee Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla lopullinen. Lopullinen päätös on nimittäin joko päätös, jolla oikeusviranomainen on kumonnut käsiteltävänään olevan ensimmäisestä siirtopäätöksestä nostetun kumoamiskanteen arvioimatta sen asiasisältöä, tai päätös, jolla kyseinen oikeusviranomainen, jonka käsiteltävänä on toisesta siirtopäätöksestä nostettu uusi kumoamiskanne, ratkaisee siirtopäätöksen lainmukaisuuden. (
14
)
42.
Mielestäni Tanskan hallituksen huomautuksissaan kuvaamassa menettelyjärjestelmässä Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdassa säädetyn kuuden kuukauden siirron määräajan on alettava kulua lopullisesta päätöksestä, joka koskee toisesta siirtopäätöksestä tehtyä muutoksenhakua ja johon ei voida enää kohdistaa tavanomaista oikeussuojakeinoa.
43.
Tässä ratkaisussa otetaan ensinnäkin huomioon Tanskan menettelyjärjestelmän erityispiirteet: asiat käsitellään siinä ”kahdessa asteessa” siten, että tuomioistuinmenettelyyn liittyy palauttaminen toimivaltaisen hallintoviranomaisen uudelleen käsiteltäväksi, kun ilmenee ”olennaisia uusia tietoja”, (
15
) jotka ovat merkityksellisiä päätöksen, esimerkiksi siirtopäätöksen, täytäntöönpanon kannalta.
44.
On totta, että käsiteltävässä asiassa on kyseessä kaksi siirtopäätöstä, joista on tehty kaksi eri muutoksenhakua. Näillä päätöksillä on kuitenkin sama kohde (hakijan siirto), ne on tehty samasta hakijasta saman tapahtuman (hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion suostumus takaisinottoon) seurauksena, ja niiden tekijänä on sama hallintoviranomainen, joten voidaan katsoa, että kyseessä on vain yksi menettely. Päätös, jolla oikeusviranomainen kumosi ensimmäisen siirtopäätöksen lausumatta edes sen asiasisällöstä ja palautti asian hallintoviranomaisen uudelleen käsiteltäväksi, on näin ollen väliaikainen päätös, jonka ansiosta toimivaltainen hallintoviranomainen voi arvioida uusien merkittävien seikkojen vaikutusta kyseisen henkilön siirtomenettelyyn ja tarvittaessa tehdä siitä toisenlaisen harkinnan.
45.
Muistutan kuitenkin, että unionin tuomioistuin on katsonut Dublin III ‑asetuksella kumotun asetuksen (EY) N:o 343/2003 (
16
) tulkinnasta, ettei määräajan pidä alkaa siitä tuomioistuimen väliaikaisesta päätöksestä, jolla siirtomenettelyn täytäntöönpanoa lykätään, vaan vasta siitä tuomioistuimen päätöksestä lukien, jossa siirtomenettelyä koskeva asiaratkaisu tehdään ja joka ei enää voi estää tätä täytäntöönpanoa. (
17
) Näin ollen on ratkaisevaa, että muutoksenhausta tehtävässä lopullisessa päätöksessä lausutaan siirtopäätöksen lainmukaisuudesta. Unionin lainsäätäjä on säätänyt, että siirron määräaika alkaa kulua siirtopäätöksestä tehtyä muutoksenhakua koskevasta lopullisesta päätöksestä, jolla tarkoitetaan lopullista asiaratkaisua, jolla siirtopäätösmenettely päätetään joko kumoamalla päätös tai sallimalla sen täytäntöönpano.
46.
Toiseksi tässä ratkaisussa voidaan ottaa huomioon periaatteet ja vaatimukset, jotka johtuvat Dublin III ‑asetuksen 27 artiklassa ja perusoikeuskirjan 47 artiklassa tarkoitetusta tarpeesta taata oikeus tehokkaaseen tuomioistuinvalvontaan. Unionin tuomioistuin muistuttaa nimittäin toistuvasti, että vaikka unionin lainsäätäjän tarkoituksena on ollut edistää siirtopäätösten nopeaa täytäntöönpanoa, sen tarkoituksena ei silti ole ollut asettaa kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten nopean käsittelyn vaatimusta tällaisen suojelun hakijoiden oikeussuojan edelle. (
18
)
47.
Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 1 kohdassa säädetäänkin, että siirtopäätöksen kohteena olevalla henkilöllä on oltava oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin niin, että hänellä on mahdollisuus hakea muutosta siirtopäätökseen tai sen uudelleen käsittelyä tuomioistuimessa sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen osalta. (
19
) Oikeussuojakeinojen laajuus täsmennetään kyseisen asetuksen johdanto-osan 19 perustelukappaleessa. Siinä todetaan, että sen varmistamiseksi, että kansainvälistä oikeutta noudatetaan, siirtopäätöksiä koskevien tehokkaiden oikeussuojakeinojen olisi katettava sekä tämän asetuksen soveltamisen tarkastelu että oikeudellisiin seikkoihin ja tosiseikkoihin perustuvan tilanteen tarkastelu siinä jäsenvaltiossa, johon hakija siirretään. (
20
)
48.
Tuomiossa Belgian valtio (Siirtopäätöksen tekemisen jälkeiset seikat) unionin tuomioistuin on katsonut, että siirtopäätöksen kumoamiseksi nostettu kanne, jonka yhteydessä asiaa käsittelevä tuomioistuin ei voi ottaa huomioon sellaisia siirtopäätöksen tekemisen jälkeisiä olosuhteita, jotka ovat ratkaisevia Dublin III ‑asetuksen asianmukaista soveltamista varten, ei ole oikeussuojakeinona tehokas eikä takaa riittävää oikeussuojaa, kun otetaan huomioon kyseisen asetuksen 27 artiklassa ja perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistetut oikeudet. (
21
)
49.
Unionin tuomioistuin on kuitenkin todennut unionin lainsäätäjän yhdenmukaistaneen vain jotkin niistä menettelysäännöistä, jotka koskevat mahdollisuutta, joka asianomaisella henkilöllä on oltava, hakea muutosta siirtopäätökseen, eikä jäsenvaltioiden tarvitse Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan nojalla välttämättä järjestää oikeussuojakeinojärjestelmäänsä siten, että vaatimus siirtopäätöksen tekemisen jälkeisten ratkaisevien olosuhteiden huomioon ottamisesta taattaisiin käsiteltäessä oikeussuojakeinoa, jonka avulla siirtopäätöksen lainmukaisuus on riitautettavissa. (
22
) Unionin tuomioistuin on katsonut, että kun siirtopäätöksen jälkeinen olosuhde voi kyseenalaistaa asianomaisen henkilön siirtämisen hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon, jäsenvaltiot voivat tämän säännöksen mukaan päättää, missä määrin kyseinen oikeusviranomainen voi ottaa huomioon tämän olosuhteen suorittaessaan siirtopäätöksen lainmukaisuuden ex nunc ‑tutkimisen kaikilta osin, vai onko oikeussuoja varmistettava muulla tavoin, esimerkiksi ottamalla käyttöön erityinen oikeussuojakeino tai jokin muu menettelysääntö. (
23
)
50.
Mielestäni Tanskan menettelyjärjestelmä asettuu tähän asiayhteyteen, eikä Tanskaa voida moittia siitä, että se on kytkenyt siirtopäätöksen kumoamista koskevaan valitusmenettelyyn menettelyn, jossa asia palautetaan uudelleen käsiteltäväksi ja jonka tarkoituksena on ottaa huomioon olosuhteiden merkittävä muutos, joka on tapahtunut hakemuksen käsittelystä vastuussa olevassa jäsenvaltiossa siirtopäätöksen tekemisen jälkeen. Jos vastuun kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä katsotaan siirtyvän kyseiselle jäsenvaltiolle palautettaessa asia uudelleen käsiteltäväksi, vähennetään sen halukkuutta ottaa huomioon nämä uudet olosuhteet, vaikka ne ovat ratkaisevia arvioitaessa siirtomenettelyn lainmukaisuutta ja toteutettavuutta.
51.
Lisään kuitenkin, että oikeuskäytännössä on vakiintuneesti todettu, että kun kyseessä olevasta alasta ei ole annettu unionin sääntöjä, kunkin jäsenvaltion on annettava sisäisessä oikeusjärjestyksessään menettelysäännöt sellaisia oikeussuojakeinoja varten, joilla pyritään turvaamaan yksityisten oikeudet, menettelyllistä itsemääräämisoikeutta koskevan periaatteen nojalla, kuitenkin sillä edellytyksellä, että nämä menettelysäännöt eivät ole epäedullisempia kuin ne, jotka koskevat samankaltaisia kansallisen oikeuden piiriin kuuluvia tilanteita (vastaavuusperiaate), eivätkä ne ole sellaisia, että unionin oikeudessa vahvistettujen oikeuksien käyttäminen on käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa (tehokkuusperiaate). (
24
)
52.
Ensinnäkin on todettava vastaavuusperiaatteen edellyttävän, että kaikkia muutoksenhakuun sovellettavia sääntöjä sovelletaan samalla tavalla riippumatta siitä, onko kyse muutoksenhausta unionin oikeuden rikkomisen perusteella vai samankaltaisesta muutoksenhausta kansallisen oikeuden rikkomisen perusteella. (
25
)
53.
Toiseksi on todettava tehokkuusperiaatteen edellyttävän, että käsiteltävän kaltaisessa menettelyssä toimivaltainen oikeusviranomainen antaa lopullisen ratkaisunsa toimivaltaisen hallintoviranomaisen uudelleen käsittelemän siirtopäätöksen lainmukaisuudesta ilman perusteetonta viivästystä, jotta varmistetaan tehokas pääsy kansainvälisen suojelun myöntämistä koskeviin menettelyihin ja taataan kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten nopea käsittely Dublin III ‑asetuksen johdanto-osan viidennen perustelukappaleen mukaisesti. (
26
) Tämä tarkoittaa, ettei menettely saa kokonaisuudessaan kestää kauemmin kuin on ehdottoman välttämätöntä uudelleen käsittelyn tarkoituksia varten.
54.
Käsiteltävän kaltaisessa tilanteessa kaikkien jäsenvaltioiden on mukautettava kansallista oikeuttaan siten, että ensimmäisen päätöksen kumoamisen jälkeen ja jos asia palautetaan toimivaltaiselle hallintoviranomaiselle sellaisten uusien olosuhteiden vuoksi, jotka ovat ratkaisevia siirtomenettelyn kannalta, tämän viranomaisen päätös ja tarvittaessa oikeusviranomaisen ratkaisu annetaan pikaisesti. (
27
)
55.
Järjestelmä ei siis saisi johtaa siihen, että pyynnön esittänyt jäsenvaltio voi väistää vastuunsa välttämällä päätymistä hakemuksen käsittelystä vastaavaksi jäsenvaltioksi siten, että se palauttaa asian toistuvasti toimivaltaisen hallintoviranomaisen uudelleen käsiteltäväksi ilman, että kansainvälisen suojelun myöntämismenettelystä koskaan annetaan ratkaisua. Tällainen järjestelmä saattaisi johtaa Dublin III ‑asetuksen johdanto-osan viidennessä perustelukappaleessa ilmaistun asetuksen tarkoituksen vastaiseen tilanteeseen, koska seurauksena olisi sen ajankohdan yhtäläinen lykkääntyminen, josta siirron määräaika voisi alkaa kulua, ja näin ollen myös sen ajankohdan lykkääntyminen, josta alkaen kansainvälistä suojelua koskeva hakemus voitaisiin käsitellä, jolloin hakija menettää suojelun myöntämiseen liittyvät oikeudet. Unionin tuomioistuin on muistuttanut tuomiossa 13.11.2018, X ja X, (
28
) olevan tärkeää, että nämä hakemukset käsittelee tarvittaessa jokin muu kuin kyseisen asetuksen III luvussa ilmaistujen perusteiden mukaan vastuussa olevaksi määritetty jäsenvaltio. (
29
)
56.
Käsiteltävässä asiassa mikään viranomainen ei ole vielä antanut ratkaisua H:n 25.4.2021 jättämästä kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta. Sen jälkeen, kun Romania 7.7.2021 suostui ottamaan H:n takaisin käsitelläkseen hänen hakemuksensa, H:ta ei ole siirretty eikä hänen hakemuksestaan ole tehty asiaratkaisua. Pääasiassa kyseessä olevasta menettelystä (joka ei sisällä asian uudelleen käsittelemistä koskevia kahta vaatimusta, joista ensimmäisen esitti H ja toisen Flygtningehjælp) totean, että Flygtningenævnet teki lopullisen päätöksen, jolla se vahvisti toisen siirtopäätöksen, vasta lähes 17 kuukauden kuluttua siitä, kun Romania oli suostunut ottamaan H:n takaisin. Muistutan, että Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 2 kohdassa säädetään ainoastaan kahdesta tapauksesta, joissa siirron määräaikaa voidaan lykätä: sitä voidaan jatkaa enintään yhteen vuoteen, jos siirtoa ei voida suorittaa asianomaisen henkilön vangitsemisen vuoksi, tai enintään kahdeksaantoista kuukauteen, jos asianomainen henkilö on paennut viranomaisia. (
30
) Käsiteltävässä asiassa on selvää, että Romanian päätös keskeyttää kaikkien Dublin III ‑asetuksen nojalla maahan suuntautuvien siirtojen toteuttaminen vaikutti väistämättä menettelyn kestoon, koska siitä seurasi asian palauttaminen uudelleen käsiteltäväksi, mutta kesti lähes kahdeksan kuukautta ennen kuin Flygtningenævnet lausui toisen siirtopäätöksen lainmukaisuudesta, vaikka, kuten edellä on todettu, toisen siirtopäätöksen kohde oli sama kuin ensimmäisen päätöksen, se oli tehty samasta hakijasta saman tapahtuman seurauksena, ja sen tekijänä oli sama hallintoviranomainen. Mielestäni tällainen kesto vaikuttaa olevan ristiriidassa sen kanssa, että kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset on käsiteltävä nopeasti.
57.
Kaikkien näiden seikkojen perusteella katson, että jos jäsenvaltion menettelyjärjestelmässä oikeusviranomaisella, jonka käsiteltävänä on sellaisesta siirtopäätöksestä tehty muutoksenhaku, jonka tekemisen jälkeen olosuhteissa on tapahtunut merkittävä muutos, on oikeus kumota tämä päätös lausumatta sen asiasisällöstä ja palauttaa se uudelleen käsiteltäväksi toimivaltaiselle hallintoviranomaiselle, jonka on tehtävä uusi siirtopäätös, johon kohdistetaan uusi oikeussuojakeino, jolla on lykkäävä vaikutus, Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä saman asetuksen 27 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että kuuden kuukauden siirron määräaika alkaa kulua päätöksestä, jolla kyseinen oikeusviranomainen tekee asiaratkaisun ja päättää siirtopäätösmenettelyn joko kumoamalla päätöksen tai sallimalla sen täytäntöönpanon.
58.
Käsiteltävässä asiassa kyseessä on 2.12.2022 tehty päätös, jolla Flygtningenævnet antoi lopullisen asiaratkaisun toisesta siirtopäätöksestä. Koska H:n käyttämällä oikeussuojakeinolla oli lykkäävä vaikutus Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti, siirron määräaika alkoi kulua tästä päivästä.
V Ratkaisuehdotus
59.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Flygtningenævnetin esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja ‑menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 29 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä tämän asetuksen 27 artiklan kanssa,
on tulkittava siten, että
–
jos jäsenvaltion menettelyjärjestelmässä oikeusviranomaisella, jonka käsiteltävänä on sellaisesta siirtopäätöksestä tehty muutoksenhaku, jonka tekemisen jälkeen olosuhteissa on tapahtunut merkittävä muutos, on oikeus kumota tämä päätös lausumatta sen asiasisällöstä ja palauttaa se uudelleen käsiteltäväksi toimivaltaiselle hallintoviranomaiselle, jonka on tehtävä uusi siirtopäätös, johon kohdistetaan uusi oikeussuojakeino, jolla on lykkäävä vaikutus, kuuden kuukauden siirron määräaika alkaa kulua lopullisesta päätöksestä, jolla kyseinen oikeusviranomainen ratkaisee asian ja päättää siirtopäätösmenettelyn joko kumoamalla päätöksen tai sallimalla sen täytäntöönpanon.
–
Kyseisen jäsenvaltion on mukautettava kansallista oikeuttaan siten, että kun asia on palautettu toimivaltaisen hallintoviranomaisen uudelleen käsiteltäväksi, uusi siirtopäätös ja lopullinen päätös siitä tehdystä muutoksenhausta tehdään nopeasti, jotta voidaan taata kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten nopea käsittely.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: ranska.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
(
2
)	Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja ‑menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2013, L 180, s. 31; jäljempänä Dublin III ‑asetus).
(
3
)	Ks. erityisesti tuomio 30.3.2023, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Siirron määräajan lykkääminen toisessa oikeusasteessa) (C‑556/21, jäljempänä tuomio Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Siirron määräajan lykkääminen toisessa oikeusasteessa), EU:C:2023:272). Ks. myös tuomio 12.1.2023, B. ja F. (Siirron määräaika – Useita hakemuksia) (C‑323/21–C‑325/21, EU:C:2023:4) ja tuomio 30.3.2023, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Siirron määräaika – Ihmiskauppa) (C‑338/21, EU:C:2023:269).
(
4
)	Jäljempänä perusoikeuskirja.
(
5
)	Vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2011, L 337, s. 9).
(
6
)	Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2013, L 180, s. 60).
(
7
)	Euroopan [unionin] ja Tanskan kuningaskunnan välinen sopimus niistä perusteista ja menettelyistä, joilla ratkaistaan Tanskassa tai jossakin muussa Euroopan unionin jäsenvaltiossa jätetyn turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva valtio, sekä Eurodac-järjestelmästä sormenjälkien vertailua varten Dublinin yleissopimuksen tehokkaaksi soveltamiseksi (EUVL 2006, L 66, s. 38).
(
8
)	Laki sellaisena kuin se on 10.8.2023 annetussa kodifiointipäätöksessä nro 1079 (lovbekendtgørelse nr. 1079).
(
9
)	Ks. unionin tuomioistuimen presidentin määräys 15.12.2023, Tang (C‑560/23, EU:C:2023:1035).
(
10
)	Vaikuttaa kuitenkin siltä, että H:n edustaja poikkesi istunnossa tästä väitteestä selittäessään, että siirron määräajan pitäisi alkaa kulua päivästä, jolloin Flygtningenævnet päätti kumota ensimmäisen siirtopäätöksen ja palauttaa asian Udlændingestyrelsenin uudelleen käsiteltäväksi, eli 15. päivästä maaliskuuta 2022.
(
11
)	Ks. tuomio Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Siirron määräajan lykkääminen toisessa oikeusasteessa) (24 kohta).
(
12
)	Ks. tuomio Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Siirron määräajan lykkääminen toisessa oikeusasteessa) (35 kohta).
(
13
)	Ks. tuomio Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Siirron määräajan lykkääminen toisessa oikeusasteessa) (27 ja 34 kohta).
(
14
)	Tanskalaista menettelyä ei voida rinnastaa kaksiasteiseen tuomioistuinmenettelyyn, johon kuuluu muutoksenhakumenettely, jossa ensimmäisessä oikeusasteessa annetusta ratkaisusta voidaan valittaa ylemmän oikeusasteen tuomioistuimeen, joka ratkaisee hallinnollisen toimen lainmukaisuuden; Tanskan järjestelmässä on käytössä vain yksi menettely, jossa kumotaan tai vahvistetaan sama siirtopäätös.
(
15
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 13 kohta.
(
16
)	Niiden perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio 18.2.2003 annettu neuvoston asetus (EUVL, L 50, s. 1).
(
17
)	Ks. tuomio 29.1.2009, Petrosian (C‑19/08, EU:C:2009:41, 46 kohta).
(
18
)	Ks. tuomio 30.3.2023, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Siirron määräaika – Ihmiskauppa) (C‑338/21, EU:C:2023:269, 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Siirron määräajan lykkääminen toisessa oikeusasteessa) (19 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
19
)	Ks. tuomio 15.4.2021, Belgian valtio (Siirtopäätöksen tekemisen jälkeiset seikat) (C‑194/19, jäljempänä tuomio Belgian valtio (Siirtopäätöksen tekemisen jälkeiset seikat), EU:C:2021:270, 32 kohta).
(
20
)	Ks. tuomio Belgian valtio (Siirtopäätöksen tekemisen jälkeiset seikat) (33 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
21
)	Ks. tuomio Belgian valtio (Siirtopäätöksen tekemisen jälkeiset seikat) (49 kohta).
(
22
)	Ks. tuomio Belgian valtio (Siirtopäätöksen tekemisen jälkeiset seikat) (37 ja 38 kohta).
(
23
)	Ks. tuomio Belgian valtio (Siirtopäätöksen tekemisen jälkeiset seikat) (46–48 kohta).
(
24
)	Ks. tuomio Belgian valtio (Siirtopäätöksen tekemisen jälkeiset seikat) (42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio 30.11.2023 Ministero dell’Interno ym. (Yhteinen tiedote – Epäsuora palauttaminen) (C‑228/21, C‑254/21, C‑297/21, C‑315/21 ja C‑328/21, EU:C:2023:934, 113 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
25
)	Ks. tuomio Belgian valtio (Siirtopäätöksen tekemisen jälkeiset seikat) (44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja määräys 4.10.2024, Komise pro rozhodování ve věcech pobytu cizinců (C‑761/23, EU:C:2024:879, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
26
)	Ks. tältä osin tuomio 13.11.2018, X ja X (C‑47/17 ja C‑48/17, EU:C:2018:900, 69 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio Belgian valtio (Siirtopäätöksen tekemisen jälkeiset seikat) (35 ja 36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
27
)	Ks. vastaavasti tuomio 25.7.2018, Alheto (C‑585/16, EU:C:2018:584, 148 kohta).
(
28
)	C‑47/17 ja C‑48/17, EU:C:2018:900.
(
29
)	Ks. tuomio 13.11.2018, X ja X (C‑47/17 ja C‑48/17, EU:C:2018:900, 70 kohta).
(
30
)	Vangitsemisen käsite on määritelty tuomiossa 31.3.2022, Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl ym. (Turvapaikanhakijan määrääminen tahdosta riippumattomaan psykiatriseen sairaalahoitoon) (C‑231/21, EU:C:2022:237, 55 ja 58 kohta) ja pakenemisen käsite tuomiossa 19.3.2019, Jawo (C‑163/17, EU:C:2019:218, 56 ja 57 kohta). Kokonaiskuvan täydentämiseksi muistutan unionin tuomioistuimen itse vahvistaneen, että muut olosuhteet, jotka tekevät siirtopäätöksen täytäntöönpanon käytännössä mahdottomaksi, kuten Covid-19-pandemia, eivät oikeuta katkaisemaan Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdassa säädettyä siirron määräaikaa (tuomio 22.9.2022, Saksan liittotasavalta (Viranomaisen päätös lykätä siirtopäätöksen täytäntöönpanoa) (C‑245/21 ja C‑248/21, EU:C:2022:709)).