Väliaikainen versio
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto, jossa asian käsittelyyn osallistuu viisi tuomaria)
28 päivänä tammikuuta 2026 (*)
Ennakkoratkaisupyyntö – Tulliliitto – Unionin tullikoodeksi – Tuonti- ja vientimenettelyt – Tariffikiintiöt – Tariffikiintiön loppuun käyttäminen sen avaamisen ensimmäisenä päivänä – Tilanne, jossa tariffikiintiön numeroa ei ole sisällytetty Taric-koodiin – Tulli-ilmoituksen oikaiseminen myöhemmin tariffikiintiön hyödyntämiseksi – Käsite ”oikaisu, joka mahdollistaa sen, että ilmoittaja voi noudattaa tavaroiden asettamisesta kyseiseen tullimenettelyyn johtuvia velvoitteitaan” – Asetuksen (EU) N:o 952/2013
173 artiklan 3 kohta
Asiassa T‑177/25,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (ylin hallintotuomioistuin, Puola) on esittänyt 30.12.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 24.2.2025, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
C. sp. z o.o. sp.k.
vastaan
Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Gdańsku,
jossa asian käsittelyyn osallistuu
Prokurator Krajowy,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto, jossa asian käsittelyyn osallistuu viisi tuomaria),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Sampol Pucurull sekä tuomarit T. Pynnä, J. Laitenberger (esittelevä tuomari), M. Stancu ja W. Valasidis,
julkisasiamies: J. Martín y Pérez de Nanclares,
kirjaaja: V. Di Bucci,
ottaen huomioon, että unionin tuomioistuin on 12.3.2025 siirtänyt ennakkoratkaisupyynnön unionin yleiselle tuomioistuimelle Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 50 b artiklan kolmannen kohdan mukaisesti,
ottaen huomioon, että asia koskee Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 50 b artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdassa tarkoitettua alaa,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–        C. sp. z o.o. sp.k., edustajinaan G. Flisiak ja P. Kubala, radcowie prawni,
–        Puolan hallitus, asiamiehinään B. Majczyna ja D. Lutostańska,
–        Euroopan komissio, asiamiehinään B. Eggers ja K. Herrmann,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Naczelny Sąd Administracyjnyn (ylin hallintotuomioistuin, Puola) esittämä ennakkoratkaisupyyntö koskee SEU 2 artiklan sekä unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 (EUVL 2013, L 269, s. 1; jäljempänä unionin tullikoodeksi) 22 artiklan 3 kohdan, 120 artiklan 1 kohdan ja 173 artiklan 3 kohdan tulkintaa.
2        Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat Puolan oikeuden mukaan perustettu yhtiö C. Sp. z o.o. Sp. k. (jäljempänä C.), joka tuo muun muassa luonnonhunajaa, ja Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Gdańsku (Gdańskin veroviraston johtaja, Puola; jäljempänä tulliviranomainen) ja jossa on kyse siitä, että kyseinen viranomainen kieltäytyi soveltamasta tullittomuutta C:n Ukrainasta Euroopan unioniin tuomaan tavaraan.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin tullikoodeksi
3        Unionin tullikoodeksin 15 artiklassa säädetään seuraavaa:
”– –
2.      Henkilön tulliviranomaisille osoittaman tulli-ilmoituksen, väliaikaisen varastoinnin ilmoituksen, saapumisen yleisilmoituksen, poistumisen yleisilmoituksen, jälleenvienti-ilmoituksen tai jälleenvientitiedonannon antaminen taikka lupaa tai muuta päätöstä koskevan hakemuksen tekeminen merkitsee kyseisen henkilön sitoutumista vastuuseen kaikista seuraavista:
a)      tulli-ilmoituksessa, tiedonannossa tai hakemuksessa olevien tietojen oikeellisuudesta ja täydellisyydestä;
– –”
4        Unionin tullikoodeksin 22 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Henkilön, joka hakee tullilainsäädännön soveltamista koskevaa päätöstä, on toimitettava toimivaltaisille tulliviranomaisille kaikki päätöksen tekemiseen tarvittavat tiedot.
Hakemuksen tekijänä ja päätöksen kohteena voi olla myös useampi henkilö tullilainsäädännössä esitettyjen edellytysten mukaisesti.
Jollei toisin säädetä, toimivaltainen tulliviranomainen on sen paikan tulliviranomainen, jossa hakijan tullitarkoituksiin soveltuva pääkirjanpito hoidetaan tai jossa se on saatavissa ja jossa ainakin osa päätöksen kattamasta toiminnasta on määrä suorittaa.
– –
3.      Toimivaltaisen tulliviranomaisen on tehtävä 1 kohdassa tarkoitettu päätös ja annettava se tiedoksi hakijalle viipymättä ja viimeistään 120 päivän kuluessa hakemuksen hyväksymispäivästä, jollei toisin säädetä.
Jos tulliviranomaiset eivät pysty noudattamaan päätöksenteolle asetettua määräaikaa, niiden on ilmoitettava asiasta hakijalle ennen kyseisen määräajan päättymistä ja ilmoitettava määräajan pidentämisen perusteet sekä uusi määräaika, jonka ne katsovat tarvitsevansa päätöksen tekemiseen. Jollei toisin säädetä, uusi määräaika on enintään 30 päivää.
Rajoittamatta toisen alakohdan noudattamista tulliviranomaiset voivat jatkaa tullilainsäädännön mukaista päätöksenteolle asetettua määräaikaa, jos hakija pyytää määräajan jatkamista tehdäkseen muutoksia ehtojen ja edellytysten noudattamisen varmistamiseksi. Muutoksista ja muutosten tekemiseksi tarvittavasta määräajan pidennyksestä on ilmoitettava tulliviranomaisille, jotka päättävät määräajan jatkamisesta.
– –”
5        Unionin tullikoodeksin 120 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Muissa kuin 116 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ja 117, 118 ja 119 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa tuonti- tai vientitullin määrä on palautettava tai peruutettava kohtuussyistä, jos tullivelka on syntynyt erityisolosuhteissa, joissa velallisen ei voida osoittaa syyllistyneen vilpilliseen menettelyyn tai ilmeiseen laiminlyöntiin.
2.      Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen erityisolosuhteiden katsotaan vallitsevan, jos asiaan liittyvien seikkojen perusteella on selvää, että velallinen on poikkeuksellisessa tilanteessa muihin saman liiketoiminnan alan toimijoihin verrattuna ja että jos mainitunlaisia olosuhteita ei olisi ollut, hän ei olisi kärsinyt haittaa tuonti- tai vientitullin määrän kantamisen johdosta.”
6        Unionin tullikoodeksin 162 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Vakiomuotoisissa tulli-ilmoituksissa on annettava kaikki tiedot, jotka tarvitaan tavaroille ilmoitettavaa tullimenettelyä koskevien säännösten soveltamiseksi.”
7        Unionin tullikoodeksin 173 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Ilmoittajan on saatava pyynnöstään oikaista yhtä tai useampaa tulli-ilmoituksessa olevaa tietoa sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat hyväksyneet kyseisen ilmoituksen. Oikaisulla ei voida muuttaa tulli-ilmoitusta koskemaan muita kuin siinä alun perin tarkoitettuja tavaroita.
2.      Tällaista oikaisua ei kuitenkaan voida sallia, jos sitä haetaan sen jälkeen, kun jokin seuraavista toimista on suoritettu:
a)      tulliviranomaiset ovat ilmoittaneet ilmoittajalle aikovansa tarkastaa tavarat;
b)      tulliviranomaiset ovat todenneet tulli-ilmoituksen tiedot virheellisiksi;
c)      tulliviranomaiset ovat luovuttaneet tavarat.
3.      Ilmoittajan voidaan hakemuksesta sallia 3 vuoden kuluessa hyväksymispäivästä oikaista tulli-ilmoitusta tavaroiden luovutuksen jälkeen, jotta ilmoittaja voisi noudattaa tavaroiden asettamisesta kyseiseen tullimenettelyyn johtuvia velvoitteitaan.”
Täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/2447
8        Unionin tullikoodeksin tiettyjen säännösten täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 24.11.2015 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/2447 (EUVL 2015, L 343, s. 558) 49 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Sellaisen unionin lainsäädännön mukaisesti avattuja tariffikiintiöitä, jossa viitataan tässä artiklassa ja tämän asetuksen 50–54 artiklassa tarkoitettuun hallinnointimenetelmään, on hallinnoitava vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevien tulli-ilmoitusten hyväksymispäivien aikajärjestyksen mukaisesti.”
9        Täytäntöönpanoasetuksen 2015/2447 50 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tulliviranomaisten on tutkittava, onko ilmoittajan vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevassa tulli-ilmoituksessa tekemä tariffikiintiöpyyntö pätevä kyseisen tariffikiintiön avaamista koskevan unionin lainsäädännön mukaisesti.
2.      Kun vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva tulli-ilmoitus, joka sisältää ilmoittajan pätevän tariffikiintiöpyynnön, hyväksytään ja kaikki tariffikiintiön myöntämiseksi vaadittavat täydentävät asiakirjat on annettu tulliviranomaisille, tulliviranomaisten on viipymättä toimitettava kyseinen pyyntö komissiolle ja mainittava tulli-ilmoituksen hyväksymispäivä sekä tarkka määrä, jota pyyntö koskee.”
10      Täytäntöönpanosetuksen 2015/2447 51 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Komissio jakaa kunkin tariffikiintiön määrät hyväksymiensä tariffikiintiöpyyntöjen perusteella asiaankuuluvien tulli-ilmoitusten hyväksymispäivien aikajärjestyksen mukaisesti ja siinä määrin kuin kiintiössä jäljellä oleva määrä tämän mahdollistaa.”
Asetus (EU) 2017/1566
11      Sellaisten Ukrainaa koskevien väliaikaisten yksipuolisten kauppatoimenpiteiden käyttöönotosta, joilla täydennetään assosiaatiosopimuksen mukaisia kauppamyönnytyksiä, 13.9.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1566 (EUVL 2017, L 254, s. 1) 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Assosiaatiosopimuksessa vahvistettujen tullittomien tariffikiintiöiden lisäksi tämän asetuksen liitteissä I ja II lueteltuja maataloustuotteita saa tuoda unioniin Ukrainasta mainituissa liitteissä säädettyjen unionin tullittomien tariffikiintiöiden rajoissa. Näitä tullittomia tariffikiintiöitä hallinnoidaan seuraavasti:
a)      komissio hallinnoi tämän asetuksen liitteessä I lueteltuja maataloustuotteita koskevia tullittomia tariffikiintiöitä täytäntöönpanoasetuksen – – 2015/2447 49–54 artiklan mukaisesti;
– –”
12      Asetuksen 2017/1566 liitteessä I, jonka otsikko on ”1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen maataloustuotteiden tullittomat tariffikiintiöt”, todetaan seuraavaa:
”Sen estämättä, mitä yhdistetyn nimikkeistön (CN) tulkintasäännöissä määrätään, tavaran kuvauksen sanamuotoa on pidettävä ainoastaan ohjeellisena. Tätä liitettä sovellettaessa etuusjärjestelyn laajuus määräytyy CN-koodien mukaan, sellaisina kuin ne ovat 1 päivänä lokakuuta 2017.”
13      Asetuksen 2017/1566 liite I sisältää taulukon, jossa todetaan seuraavaa:
Järjestysnumero
CN-koodi
Tavaran kuvaus
Vuotuinen kiintiömäärä
(nettotonnia, jollei toisin mainita)
09.6750
0409
Luonnonhunaja
2 500
[– –]
[– –]
[– –]
[– –]
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
14      Asetus 2017/1566, jossa sallitaan muun muassa Ukrainasta peräisin olevan mehiläishunajan tuonti unioniin kyseisen asetuksen liitteessä I täsmennettyjen unionin tullittomien tariffikiintiöiden rajoissa, tuli voimaan 1.10.2017. Koska kyseinen päivä oli sunnuntai eikä siis työpäivä, vastaavaa tariffikiintiön numeroa ei kuitenkaan tallennettu eurooppalaiseen Taric-järjestelmään (Euroopan unionin yhtenäistariffi) eikä Puolan ISZTAR-järjestelmään (Tullitariffeja koskeva integroitu tietokanta).
15      C. yritti 1.10.2017 tehdä Ukrainasta peräisin olevasta mehiläishunajasta tulli-ilmoituksen, jonka yhteydessä se esitti asetuksella 2017/1566 avattua tariffikiintiötä nro 09.6750 koskevan tariffikiintiöpyynnön täyttämällä tulli-ilmoituksen kentän nro 39, mutta tulli-ilmoituksen tekeminen epäonnistui. C. teki 2.10.2017 puuttuvan tariffikiintiön numeron tallennuttua Taric- ja ISZTAR-järjestelmiin tulli-ilmoituksen edellä mainitusta tavarasta ja pyysi tullittomuuden soveltamista laittamalla tariffikiintiön numeron 09.6750 tulli-ilmoituksen kenttään nro 39.
16      Naczelnik Urzędu Celno-Skarbowego w Gdańsku (Gdańskin tulli- ja verotoimiston johtaja, Puola) totesi tulli-ilmoituksen tarkastettuaan, että tariffikiintiö nro 09.6750 oli käytetty loppuun jo sen ensimmäisenä voimassaolopäivänä eli 1.10.2017, ja määritti 27.3.2018 tehdyllä hallinnollisella päätöksellä C:ltä kannettavaksi tulliksi 17,3 prosentin suuruisen kolmansiin maihin sovellettavan yleisen tullin. C. teki oikaisuvaatimuksen kyseisestä päätöksestä, mutta tulliviranomainen piti sen voimassa 29.8.2018 tekemällään päätöksellä.
17      C. valitti tulliviranomaisen päätöksestä Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańskuun (Gdańskissa sijaitseva voivodikunnan hallintotuomioistuin, Puola). Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku kumosi 13.2.2019 antamallaan tuomiolla tulliviranomaisen päätöksen ja velvoitti sen esittämään lisätietoja ja tekemään uudet johtopäätökset kyseisen tariffikiintiön numeron tietojärjestelmiin tallentamiseen liittyvän ongelman syistä ja syntyajasta sekä siitä, koskiko ongelma kaikkia hunajaa Ukrainasta tuoneita ja miten muut maahantuojat tekivät tulli-ilmoitukset, jotka johtivat tariffikiintiön nro 09.6750 loppuun käyttämiseen. Kyseinen tuomioistuin määräsi lisäksi tulliviranomaisen arvioimaan näitä olosuhteita unionin tullikoodeksin 120 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset huomioon ottaen.
18      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańskun 13.2.2019 antaman tuomion johdosta aloitetussa uudelleentarkastelumenettelyssä tulliviranomainen täydensi asiaa koskevaa aineistoa Puolan valtiovarainministerin ja Euroopan komission selvityksillä. Näistä tiedoista ilmenee, että 1.10.2017 hakemusten kokonaismäärä ylitti käytettävissä olevan 2 500 tonnia ja että maahantuojat hyödynsivät tosiasiallisesti tariffikiintiötä nro 09.6750 jättäessään tulli-ilmoituksensa kyseisenä päivänä. Kyseiset maahantuojat näet hakivat 1.10.2017 tavaroiden luovuttamista vapaaseen liikkeeseen suosituimmuustullilla ja oikaisivat sitten tulli-ilmoituksiaan unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohdan nojalla lisätäkseen näihin ilmoituksiin tariffikiintiön numeron 09.6750. Tämän perusteella todettiin, että 165 maahantuojaa olivat jättäneet tulli-ilmoituksen onnistuneesti 1.10.2017.
19      Tulliviranomainen pysyi kannassaan 31.8.2020 tekemässään päätöksessä ja vahvisti toistamiseen Gdańskin tulli- ja verotoimiston johtajan päätöksen. Tulliviranomainen katsoi, että kun otetaan huomioon se, että Taric- ja ISZTAR-järjestelmät päivitettiin 2.10.2017, kaikki maahantuojat olivat olleet samassa tilanteessa ja että niillä oli ollut mahdollisuus tehdä tulli-ilmoitus, jossa pyydetään lupa kyseessä olevan tavaran tuontiin kolmansiin maihin sovellettavalla yleisellä tullilla, ja tehdä sen jälkeen hakemus kyseisen tulli-ilmoituksen oikaisemisesta ja tullittomuuden soveltamisesta tariffikiintiön nro 09.6750 rajoissa. Tulliviranomainen arvioi, ettei tapauksen olosuhteiden vuoksi voida katsoa, että tullien peruuttamiselle olisi unionin tullikoodeksin 120 artiklan 1 kohdassa säädetyt kohtuusyyt, koska yksikään maahantuoja ei voinut tehdä 1.10.2017 hakemuksen tariffikiintiön nro 09.6750 hyödyntämisestä sisältävää tulli-ilmoitusta.
20      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku hylkäsi 17.3.2021 antamallaan tuomiolla C:n tulliviranomaisen päätöksestä tekemän valituksen. Kyseinen tuomioistuin katsoi mainitussa tuomiossa, että unionin tullikoodeksin 56 artiklan 3 kohdalla ja 173 artiklan 3 kohdalla voitiin oikeuttaa tulli-ilmoituksen jättäminen 1.10.2017 yleisellä tullikannalla ja kyseisen ilmoituksen oikaiseminen kyseessä olevan tariffikiintiön numeron tallennuttua Taric-järjestelmään. Mainitun tuomioistuimen mukaan tulliviranomainen oli täyttänyt sille 13.2.2019 annetusta tuomiosta johtuneet velvollisuudet ja täydentänyt asiaa koskevaa aineistoa siinä määrin kuin se oli tarpeen. Kyseinen tuomioistuin katsoi lisäksi, että koska C:tä ei ollut kohdeltu eri tavalla kuin muita maahantuojia, unionin tullikoodeksin 120 artiklan 1 kohdan soveltamisedellytykset eivät täyttyneet.
21      C. teki Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańskun tuomiosta kassaatiovalituksen Naczelny Sąd Administracyjnyyn (ylin hallintotuomioistuin, Puola), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
22      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan on vakavia epäilyjä siitä, voiko toimija oikaista tulli-ilmoitustaan hyötyäkseen etuustullista, jota se tietoisesti päätti olla hakematta kyseistä ilmoitusta jättäessään, kun otetaan huomioon, ettei sen hakeminen ollut teknisistä syistä mahdollista ja että alkuperäinen tulli-ilmoitus on jätetty ainoastaan etusijan saamiseksi suhteessa muihin maahantuojiin. Kyseinen tuomioistuin toteaa, että unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohdan mukainen oikeus oikaista tulli-ilmoitusta muodostaa poikkeuksen tulli-ilmoituksen peruuttamattomuuden periaatteeseen ja että kyseisen säännöksen pääasiallisena tavoitteena on varmistaa, että sovellettavia tullivelvollisuuksia noudatetaan. Mainitun tuomioistuimen mukaan kyseistä oikeutta on sellaisenaan tulkittava suppeasti ja sen on rajoituttava tulli-ilmoituksessa olevien virheiden ja erehdysten korjaamiseen, mikä sulkee pois maahantuojan tulli-ilmoitukseen sisällyttämän tahdonilmaisun muuttamisen. Kyseinen tuomioistuin katsoo, että tullihallinto voi vapaasti arvioida unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohdan mukaisen oikaisuhakemuksen laillisuutta ottamalla huomioon maahantuojan vilpitöntä mieltä koskevan kriteerin.
23      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii myös siinä tapauksessa, että tulli-ilmoituksen oikaiseminen tariffikiintiön hyödyntämiseksi sallitaan, onko kyseessä olevan tariffikiintiön hyödyntämiseksi tehdyllä oikaisuhakemuksella taannehtiva vaikutus joko alkuperäisen tulli-ilmoituksen jättämispäivästä tai siitä päivästä, jona päätös oikaisun hyväksymisestä on tullut lainvoimaiseksi. Kyseinen tuomioistuin toteaa tältä osin, että unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohdan mukaisen oikaisuhakemuksen edellytyksenä on se, että toimivaltainen tulliviranomainen tekee päätöksen kyseisestä hakemuksesta viimeistään 120 päivän kuluessa unionin tullikoodeksin 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti, ja että kyseinen päätös voidaan saattaa tuomioistuinvalvonnan kohteeksi ennen kuin siitä tulee lainvoimainen.
24      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii vielä lopuksi, voidaanko tullivelka palauttaa tai peruuttaa unionin tullikoodeksin 120 artiklan nojalla siinä tapauksessa, että tulli-ilmoituksen oikaiseminen tariffikiintiön hyödyntämiseksi sallitaan.
25      Tässä tilanteessa Naczelny Sąd Administracyjny on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko SEU 2 artiklaa tulkittava siten, että etusijan antaminen tariffikiintiön hyödyntämisessä toimijoille, jotka tekevät tulli-ilmoituksen aikomuksenaan oikaista sitä myöhemmin unionin [tullikoodeksin] – – 173 artiklan 3 kohdan mukaisesti, suhteessa toimijoihin, jotka tekevät oikeansisältöisen tulli-ilmoituksen mahdollisimman aikaisessa vaiheessa, loukkaa yhdenvertaisuuden, oikeudenmukaisuuden ja yhteisvastuun periaatteita?
2)      Onko unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että se mahdollistaa tulli-ilmoituksen oikaisemisen, jotta ilmoittaja voisi ’noudattaa tavaroiden asettamisesta kyseiseen tullimenettelyyn johtuvia velvoitteitaan’, täydentämällä sitä (esim. tariffikiintiön numerolla) ja korvaamalla tulli-ilmoituksella ilmoitettu kolmansiin maihin sovellettava yleinen tulli etuustullilla?
3)      Onko unionin tullikoodeksin 22 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä sen 173 artiklan 3 kohdan kanssa, tulkittava siten, että epätäydellisen tulli-ilmoituksen antavan toimijan tariffikiintiön hyödyntämistä koskevan hakemuksen jättämispäivä on tulli-ilmoituksen alkuperäinen jättämispäivä, vai onko jättämispäivä se päivä, jona hallinnollinen päätös, jolla tulliviranomainen on hyväksynyt ilmoituksen oikaisemisen, on tullut lainvoimaiseksi, olettaen, että enimmäisaika päätöksen antamiselle on 120 päivää?
4)      Onko unionin tullikoodeksin 120 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tullivelan syntymistä erityisolosuhteissa, ’joissa velallisen ei voida osoittaa syyllistyneen vilpilliseen menettelyyn tai ilmeiseen laiminlyöntiin’, koskevaa edellytystä sovelletaan myös silloin, kun tullivelka on syntynyt siitä huolimatta, että oikeansisältöinen tulli-ilmoitus, joka on sisältänyt tariffikiintiöstä seuraavan etuustullin, on tehty mahdollisimman aikaisessa vaiheessa?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Alustavat huomautukset
26      Aluksi on todettava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä, onko se, että aikaisemmin jätettyyn ja vastaanotetuksi hyväksyttyyn tulli-ilmoitukseen lisätään myöhemmin tariffikiintiön numero oikaisemalla kyseistä ilmoitusta unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohdan nojalla, sopusoinnussa SEU 2 artiklassa vahvistettujen yhdenvertaisen kohtelun, syrjintäkiellon ja yhteisvastuun periaatteiden kanssa, kun ilmoittaja pyrkii tällä oikaisulla saamaan etusijan tariffikiintiön jakamisessa. Kysymyksellä pyritään siis tosiasiassa selventämään toisen kysymyksen kohteena olevan unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tulli-ilmoituksen oikaisemista koskevan mahdollisuuden rajoja. Ensimmäiseen kysymykseen ei näin ollen liity Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 50 b artiklan toisessa kohdassa tarkoitettuja SEU 2 artiklan tulkintaa koskevia itsenäisiä kysymyksiä.
Ensimmäinen ja toinen kysymys
27      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään, jotka on siis käsiteltävä yhdessä, lähinnä, onko unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että siinä sallitaan se, että toimija lisää aikaisemmin tekemäänsä tulli-ilmoitukseen tietyn tariffikiintiön numeron korvatakseen ilmoituksessa alun perin ilmoittamansa kolmansiin maihin sovellettavan yleisen tullin etuustullilla.
28      Unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohdassa säädetään tulliviranomaisten mahdollisuudesta sallia ilmoittajan hakemuksesta kolmen vuoden kuluessa päivästä, jona tulli-ilmoitus hyväksyttiin vastaanotetuksi, tulli-ilmoituksen oikaiseminen tavaroiden luovutuksen jälkeen, jotta ilmoittaja voisi noudattaa tavaroiden asettamisesta kyseiseen tullimenettelyyn johtuvia velvoitteitaan.
29      On siis tarpeen tulkita unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua käsitettä ”[oikaisu, joka mahdollistaa sen, että] ilmoittaja voi noudattaa tavaroiden asettamisesta kyseiseen tullimenettelyyn johtuvia velvoitteitaan” sen määrittämiseksi, voidaanko mainittua säännöstä soveltaa tilanteessa, jossa ilmoittaja lisää tulli-ilmoitukseen myöhemmin tietyn tariffikiintiön numeron korvatakseen ilmoituksessa alun perin ilmoittamansa kolmansiin maihin sovellettavan yleisen tullin etuustullilla.
30      On muistutettava, että unionin oikeuden säännöksen tulkitsemisessa on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja sillä säännöstöllä tavoitellut tavoitteet, jonka osa säännös on (ks. tuomio 16.7.2020, Pfeifer & Langen, C‑97/19, EU:C:2020:574, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
31      Unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohdan sanamuodosta on todettava ensinnäkin, että kyseisen artiklan eri kieliversioissa käytetään ilmaisuja ”rectificación” (espanja), ”rectification” (ranska) ja ”sprostowanie” (puola). Kyseiset ilmaisut viittaavat siihen, että mainitussa säännöksessä sallitaan ainoastaan pelkkä tulli-ilmoitukseen sisältyvien virheiden korjaaminen. Muissa kieliversiossa käytetään sitä vastoin laajempia ilmaisuja, jotka lähestyvät tulli-ilmoituksen muuttamisen käsitettä. Esimerkiksi saksankielisessä versiossa käytetään ilmaisua ”Änderung” ja englanninkielisessä versiossa ilmaisua ”amendment”. On todettava, että vaikka tariffikiintiön numeron lisäämistä jo hyväksyttyyn tulli-ilmoitukseen ei voida pitää pelkkänä ilmoitukseen sisältyvän virheen korjaamisena, tällaista lisäystä voidaan kuitenkin pitää ilmoituksen muuttamisena. Unionin tuomioistuin on kuitenkin toistuvasti katsonut, että jossakin kieliversiossa käytettyä unionin oikeuden säännöksen sanamuotoa ei voida käyttää tämän säännöksen ainoana tulkintaperusteena eikä sille voida antaa etusijaa muihin kieliversioihin nähden. Unionin oikeuden säännöksiä on nimittäin tulkittava ja sovellettava yhtenäisesti ottaen huomioon kaikilla unionin kielillä laaditut versiot. Unionin oikeuden tekstin erikielisten versioiden poiketessa toisistaan kyseessä olevaa säännöstä on tulkittava sen asiayhteyden ja sillä säännöstöllä, jonka osa säännös on, tavoiteltujen päämäärien mukaan (ks. tuomio 18.9.2019, VIPA, C‑222/18, EU:C:2019:751, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
32      Unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohdan asiayhteydestä on toiseksi muistutettava, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan unionin tullikoodeksin perustana on ilmoitusjärjestelmä. Kyseisellä järjestelmällä pyritään rajoittamaan tullimuodollisuuksia ja tullitarkastuksia niin pitkälti kuin mahdollista ja ehkäisemään samalla sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia, joista voi aiheutua vahinkoa unionin talousarviolle. Unionin tullikoodeksin 15 artiklassa ilmoittajat velvoitetaan toimittamaan oikeat ja täydelliset tiedot juuri sen merkityksen vuoksi, joka näillä ennakkoilmoituksilla on tulliunionin moitteettoman toiminnan kannalta (ks. tuomio 9.7.2020, Unipack, C‑391/19, EU:C:2020:547, 22 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
33      Tämä ilmoittajille asetettu velvollisuus toimittaa oikeat ja täydelliset tiedot on ainoastaan välitön seuraus siitä periaatteesta, jonka mukaan tulli-ilmoitusta ei voida enää peruuttaa, kun se on hyväksytty vastaanotetuksi, ja jonka poikkeukset on tarkasti rajattu unionin asiaa koskevassa lainsäädännössä (tuomio 17.9.2014, Baltic Agro, C‑3/13, EU:C:2014:2227, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
34      Vaikka periaatetta, jonka mukaan tulli-ilmoitusta ei voida enää peruuttaa, kun se on hyväksytty vastaanotetuksi, lievennetään unionin tullikoodeksissa sen 173 artiklassa säädetyllä mahdollisuudella oikaista tulli-ilmoitusta, tämä mahdollisuus on kuitenkin poikkeus tästä periaatteesta ja sitä on tulkittava suppeasti (tuomio 8.6.2023, Zes Zollner Electronic, C‑640/21, EU:C:2023:457, 43 kohta).
35      Tällainen suppea tulkinta ilmentää lisäksi unionin lainsäätäjän tahtoa. Tämä ilmenee unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohdan säännösten, sellaisina kuin unionin lainsäätäjä on ne hyväksynyt, vertailusta tekstiin, jota komissio oli tältä osin ehdottanut 20.2.2012 antamansa ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi unionin tullikoodeksista COM(2012) 64 final 149 artiklassa. Kyseinen lainsäätäjä nimittäin lisäsi tullikoodeksin 173 artiklaan edellytyksen, jonka mukaan mainitussa säännöksessä säädetyn kaltaista oikaisua voidaan hakea tavaroiden luovutuksen jälkeen ainoastaan, jotta ilmoittaja voisi noudattaa tavaroiden asettamisesta kyseiseen tullimenettelyyn johtuvia velvoitteitaan, mikä ilmentää näin ollen lainsäätäjän tahtoa rajoittaa mahdollisuuksia oikaista tulli-ilmoituksia (tuomio 8.6.2023, Zes Zollner Electronic, C‑640/21, EU:C:2023:457, 44 kohta).
36      Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen säännöstön tavoitteista on kolmanneksi todettava, että ne puoltavat sellaista unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohdan tulkintaa, jossa suljetaan pois mahdollisuus lisätä tulli-ilmoitusta oikaisemalla tietyn tariffikiintiön numero kyseiseen ilmoitukseen sen vastaanotetuksi hyväksymisen ja tavaroiden luovutuksen jälkeen ilmoituksessa alun perin ilmoitetun kolmansiin maihin sovellettavan yleisen tullin korvaamiseksi etuustullilla.
37      Kuten yhtäältä tämän tuomion 32 kohdasta ilmenee, ilmoittajien velvollisuudella antaa ilmoituksissaan oikeat ja täydelliset tiedot on olennainen merkitys tullitarkastusten moitteettomalle toteuttamiselle sekä petosten ja sääntöjenvastaisuuksien torjumiselle. Tämän tavoitteen saavuttamisen kannalta on siis johdonmukaista, että mahdollisuudet tulli-ilmoitusten oikaisemiseen on tiukasti rajattu. On erityisesti niin, että tämän tavoitteen kanssa on tuskin sovitettavissa yhteen se, että tulli-ilmoitusta voidaan sen hyväksymisen ja tavaroiden luovutuksen jälkeen muuttaa ainoastaan etuustullin hyödyntämiseksi alun perin ilmoitetun kolmansiin maihin sovellettavan yleisen tullin asemesta.
38      Tältä osin on myös todettava unionin tuomioistuimen katsoneen luovutuksen jälkeisestä tulli-ilmoitusten tarkistamisesta yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL 1992, L 302, s. 1; jäljempänä yhteisön tullikoodeksi) 78 artiklan, joka edelsi unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohtaa, nojalla, että yhteisön tullikoodeksin 78 artiklan systematiikalla pyrittiin saattamaan tullioikeudellinen menettely vastaamaan todellista tilannetta (ks. tuomio 12.10.2017, Tigers, C‑156/16, EU:C:2017:754, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Unionin tuomioistuin on siten todennut, että yhteisön tullikoodeksin 78 artiklan 3 kohtaa, jossa säädettiin tulliviranomaisten mahdollisuudesta toteuttaa tarvittavat toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi uudet tiedot huomioon ottaen, sovellettiin erityisesti silloin, kun tulli-ilmoituksessa on tehty tahattomia virheitä tai laiminlyöntejä (ks. vastaavasti tuomio 20.10.2005, Overland Footwear, C‑468/03, EU:C:2005:624, 69 ja 70 kohta ja tuomio 10.7.2019, CEVA Freight Holland, C‑249/18, EU:C:2019:587, 38 kohta).
39      Sellaisen tulli-ilmoituksen jättäminen, johon ei sisälly pyyntöä unionin lainsäädännön nojalla avatun tariffikiintiön hyödyntämisestä ennen kyseisen tariffikiintiön numeron tallentamista Taric- ja ISZTAR-järjestelmiin, vaikuttaa kuitenkin ilmoittajan vapaaehtoiselta valinnalta, minkä selvittäminen kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle. Näin ollen ei voida katsoa, että tariffikiintiön numeron lisäämisellä myöhemmin pyrittäisiin saattamaan tullioikeudellinen menettely vastaamaan todellista tilannetta edellä 38 kohdassa mainitun oikeuskäytännön, jolla on edelleen merkitystä unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohtaa tulkittaessa, mukaisesti. Ilmoittaja ei näet pyri tällaisen lisäyksen tekemisellä tullioikeudellisen tilanteensa korjaamiseen vaan hyödyntämään kyseessä olevaan tariffikiintiöön liittyvää etuustullia korvaamalla tällä etuustullilla alkuperäisessä tulli-ilmoituksessa tietoisesti sovellettavaksi tulliksi ilmoittamansa kolmansiin maihin sovellettavan yleisen tullin.
40      On toisaalta muistutettava, että täytäntöönpanoasetuksen 2015/2447 johdanto-osan 20 perustelukappaleesta ilmenee, että kyseisessä täytäntöönpanoasetuksessa olevilla tariffikiintiöiden hallinnointia koskevilla säännöillä pyritään varmistamaan tariffikiintiöiden asianmukainen ja yhdenmukainen soveltaminen. Tulli-ilmoituksen vastaanotetuksi hyväksymisen jälkeen unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohdan mukaista oikaisua käyttämällä tehty pyyntö hyödyntää tiettyä tariffikiintiötä olisi mainitun tavoitteen vastainen.
41      Täytäntöönpanoasetuksen 2015/2447 49 artiklan 1 kohdasta, 50 artiklan 2 kohdasta ja 51 artiklan 3 kohdasta yhdessä luettuina näet ilmenee, että pyyntö, jolla ilmoittaja pyrkii hyödyntämään tiettyä tariffikiintiötä, on esitettävä samaan aikaan kuin alkuperäinen tulli-ilmoitus, jotta sen päivän, jona ilmoitus hyväksyttiin vastaanotetuksi, perusteella voidaan määrittää aikajärjestys kyseisen tariffikiintiön jakamisessa. Vaikuttaa siltä, että jättämällä unionin lainsäädännön nojalla avatun tariffikiintiön voimaantulopäivänä tulli-ilmoituksen, jossa sovellettavaksi tulliksi ilmoitetaan kolmansiin maihin sovellettava yleinen tulli, ja lisäämällä myöhemmin sinä päivänä, jona tariffikiintiön numero tallennetaan Taric- ja ISZTAR-järjestelmiin, tulli-ilmoitukseen mainittu numero oikaisemalla kyseistä ilmoitusta ilmoittaja pyrkii saamaan etusijan tariffikiintiön jakamisessa suhteessa sellaisiin maahantuojiin, jotka ovat tehneet mahdollisimman pian tariffikiintiön numeron tallennuttua kyseisiin järjestelmiin mainitun tariffikiintiön hyödyntämistä koskevan pyynnön sisältävän tulli-ilmoituksen, ja tämän selvittäminen kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle.
42      Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen on vastattava, että unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että siinä ei sallita sitä, että toimija lisää aikaisemmin tekemäänsä tulli-ilmoitukseen tietyn tariffikiintiön numeron korvatakseen ilmoituksessa alun perin ilmoittamansa kolmansiin maihin sovellettavan yleisen tullin etuustullilla.
Kolmas ja neljäs kysymys
43      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kolmannella kysymyksellään lähinnä, onko aikaisemmin jätetyn tulli-ilmoituksen oikaisemisella tehdyllä myöhemmällä pyynnöllä, jolla ilmoittaja pyrkii hyödyntämään tariffikiintiötä, taannehtiva vaikutus kyseisen tariffikiintiön jakamiseen. Kyseinen kysymys perustuu siis oletukseen, jonka mukaan unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että siinä sallitaan tällainen tariffikiintiön numeron lisääminen myöhemmin.
44      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää lopuksi neljännellä kysymyksellään ohjeita unionin tullikoodeksin 120 artiklassa esitettyjen tullivelan palauttamisen tai peruuttamisen edellytysten tulkinnasta. Kyseinen tuomioistuin pohtii erityisesti sitä, voidaanko mainittua artiklaa soveltaa tilanteeseen, jossa tullivelka on syntynyt huolimatta siitä, että tariffikiintiöön liittyvän etuustullin hyödyntämistä koskevan ilmoittajan pyynnön sisältävä tulli-ilmoitus jätettiin mahdollisimman pian tariffikiintiön numeron tallennuttua Taric- ja ISZTAR-järjestelmiin. Tämä kysymys nousee pääasian kaltaisessa asiassa esiin ainoastaan, jos voidaan katsoa, että tulliviranomaisilla on oikeus jakaa tariffikiintiö sellaisten tulli-ilmoitusten perusteella, jotka on tietoisesti jätetty ennen asianomaisen tariffikiintiön numeron tallentamista mainittuihin järjestelmiin ja joita on täydennetty myöhemmin ilmoituksen oikaisemisen muodossa tehdyllä pyynnöllä, jolla ilmoittaja pyrkii hyödyntämään mainittua tariffikiintiötä. Neljäs kysymys perustuu siis niin ikään oletukseen, jonka mukaan unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että siinä sallitaan tällaisen oikaisun tekeminen.
45      Edellä esitetyn perusteella, ja koska toiseen kysymykseen annetusta vastauksesta ilmenee, että unionin tullikoodeksin 173 artiklan 3 kohtaa ei voida tulkita siten, että siinä sallitaan se, että toimija voi oikaista tulli-ilmoitusta lisäämällä siihen tariffikiintiön numeron, kolmanteen ja neljänteen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
Oikeudenkäyntikulut
46      Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin yleisessä tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin yleiselle tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto, jossa asian käsittelyyn osallistuu viisi tuomaria),
on ratkaissut asian seuraavasti:
Unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 173 artiklan 3 kohtaa
on tulkittava siten, että
siinä ei sallita sitä, että toimija lisää aikaisemmin tekemäänsä tulli-ilmoitukseen tietyn tariffikiintiön numeron korvatakseen ilmoituksessa alun perin ilmoittamansa kolmansiin maihin sovellettavan yleisen tullin etuustullilla.
Sampol Pucurull
Pynnä
Laitenberger
Stancu
Valasidis
Julistettiin Luxemburgissa 28 päivänä tammikuuta 2026.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: puola.