62022CJ0123_RES
Kohtuasi C‑123/22
Euroopa Komisjon
versus
Ungari
Euroopa Kohtu (neljas koda) 13. juuni 2024. aasta otsus
Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala – Direktiivid 2008/115/EÜ, 2013/32/EL ja 2013/33/EL – Rahvusvahelise kaitse äravõtmise menetlused – Tegelik juurdepääs – Menetlus piiril – Menetluslikud tagatised – Riigis ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmine – Rahvusvahelise kaitse taotluse rahuldamata jätmise haldusotsuse peale esitatud kaebused – Õigus jääda riigi territooriumile – Euroopa Kohtu otsus, millega tuvastati liikmesriigi kohustuste rikkumine – Täitmata jätmine – ELi toimimise lepingu artikli 260 lõige 2 – Rahatrahvid – Proportsionaalsus ja hoiatav mõju – Põhisumma – Trahv
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Täitmise tähtaeg – Kuupäev, mille seisuga hinnata liikmesriigi kohustuste rikkumise olemasolu – Ametlikus kirjas määratud tähtaja lõpukuupäev
(ELTL artikli 260 lõige 2)
(vt punkt 56)
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Mõju – Rikkumise toime pannud liikmesriigi kohustused – Kohtuotsuse täielik täitmine – Seadusandlikku pädevust teostavate asutuste kohustused – Riigisiseste õigusnormide muutmine nii, et need oleks kooskõlas liidu õiguse nõuetega
(ELTL artikli 260 lõige 1)
(vt punkt 57)
Liikmesriigid – Kohustused – Kohustuste rikkumine – Riigisisesel õigusel põhinev õigustus – Praktilistele, halduslikele või rahalistele raskustele tuginev õigustus – Lubamatus
(ELL artikli 4 lõige 3; ELTL artikli 260 lõige 2)
(vt punktid 74, 121 ja 122)
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Mõju – Rikkumise toime pannud liikmesriigi kohustused – Kohtuotsuse täielik täitmine – Kohustus muuta riigisiseseid õigusnorme nii, et need oleks kooskõlas liidu õiguse nõuetega – Lihtsalt halduspraktika muutmine – Liikmesriigi kohustuste rikkumine
(ELTL artikli 260 lõige 1)
(vt punktid 80 ja 81)
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Eesmärk – Sarnaste rikkumiste kordumise ärahoidmine
(ELTL artikli 260 lõige 2)
(vt punktid 96 ja 97)
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Põhisumma määramine – Euroopa Kohtu kaalutlusõigus – Hindamiskriteeriumid – Tulevikus sarnaste rikkumiste kordumise tõhus ärahoidmine
(ELTL artikli 260 lõige 2)
(vt punktid 98–101)
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Põhisumma – Summa kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Euroopa Kohtu otsuse pika aja jooksul täitmata jätmine – Tuvastatud rikkumise esemeks olevate sätete põhisätteks olemine – Ühise poliitika süstemaatiliselt ja tahtlikult tervikuna kohaldamata jätmine – Liikmesriigi kohustuste rikkumine, mis tuleneb üldisest ja jätkuvast praktikast, millega rikutakse solidaarsuse põhimõtet ja liikmesriikidevalise vastutuse jagamise õiglast jaotust – Puudutatud liikmesriigi poolse rikkumise korduvus
(ELTL artikli 260 lõige 2)
(vt punktid 102, 104–118 ja 120)
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Põhisumma – Summa kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise kestus – Hindamine Euroopa Kohtu poolt faktiliste asjaolude analüüsimise seisuga
(ELTL artikli 260 lõige 2)
(vt punktid 126 ja 127)
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Täitmise tähtaeg – Täitmine, mida tuleb alustada viivitamata ja mis tuleb lõpule viia võimalikult lühikese tähtaja jooksul
(ELTL artikli 260 lõige 1)
(vt punkt 130)
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Põhisumma – Summa kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Maksevõime – Asjaomase liikmesriigi sisemajanduse koguprodukt – Hindamise kuupäev
(ELTL artikli 260 lõige 2)
(vt punkt 131)
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Trahv – Põhisumma – Kahe karistuse kumuleerimine – Lubatavus
(ELTL artikli 260 lõige 2)
(vt punkt 134)
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Trahv – Maksmiseks kohustamine – Tingimus – Kohustuste rikkumise vältamine kuni asjaolude analüüsimiseni Euroopa Kohtu poolt
(ELTL artikli 260 lõige 2)
(vt punkt 135)
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Trahv – Vormi ja summa kindlaksmääramine – Euroopa Kohtu kaalutlusõigus – Kriteeriumid
(ELTL artikli 260 lõige 2)
(vt punktid 138–141)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus mõistis Ungarilt välja põhisumma 200000000 eurot ja karistusmakse kogusummas 1000000 eurot päevas kohtuotsuse komisjon vs. Ungari (rahvusvahelise kaitse taotlejate vastuvõtmine) täitmata jätmise eest selle liikmesriigi poolt (
1
).
Selles 17. detsembril 2020 kuulutatud kohtuotsuses leidis Euroopa Kohus, et Ungari on rikkunud varjupaigamenetluste direktiivist (
2
), vastuvõtudirektiivist (
3
) ja tagasisaatmisdirektiivist (
4
) tulenevaid kohustusi. Täpsemalt on Ungari rikkunud oma kohustusi, mis puudutavad esiteks juurdepääsu rahvusvahelise kaitse menetlusele, teiseks rahvusvahelise kaitse taotlejate kinnipidamist Röszke ja Tompa transiiditsoonis, kolmandaks ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike väljasaatmist ning neljandaks rahvusvahelise kaitse taotlejate õigust jääda Ungari territooriumile kuni nende õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile kasutamiseks ette nähtud tähtaja möödumiseni ning kui seda õigust kasutati ette nähtud tähtaja jooksul, siis õiguskaitsevahendi üle otsuse tegemiseni.
Euroopa Komisjon saatis 9. juunil 2021 Ungarile ELTL artikli 260 lõikes 2 (
5
) ette nähtud menetluse kohaselt ametliku kirja, milles ta leidis, et Ungari ei ole võtnud 2020. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Ungari täitmiseks vajalikke meetmeid. Seejärel palus ta, et liikmesriik esitaks kahe kuu jooksul oma märkused.
Kuna Ungari vastused komisjoni ei rahuldanud, esitas ta Euroopa Kohtule ELTL artikli 260 lõike 2 alusel liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi, paludes tuvastada, et vaatamata Röszke ja Tompa transiiditsooni sulgemisele ei ole kõnealune liikmesriik seda kohtuotsust täitnud, ning mõista temalt välja põhisumma ja karistusmakse iga päeva eest kuni Euroopa Kohtu otsuse täieliku täitmiseni.
Euroopa Kohus rahuldas komisjoni hagi.
Euroopa Kohtu hinnang
Tänases kohtuotsuses tuvastas Euroopa Kohus, et ametlikus kirjas määratud tähtaja möödumisel ehk 9. augustil 2021 ei olnud Ungari võtnud meetmeid 2020. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Ungari täitmiseks. Need meetmed peavad nimelt tingimata olema kooskõlas liidu õigusnormidega, mille rikkumine selles kohtuotsuses tuvastati, ja võimaldama nende sätete nõuetekohast kohaldamist. Ametlikus kirjas määratud tähtaja lõppemise kuupäeval ei muudetud lisaks Röszke ja Tompa transiiditsooni sulgemisele riigisiseseid õigusnorme, mida käsitleti 2020. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Ungari, nii, et need oleksid nende nõuetega kooskõlas. Riigisiseste õigusnormide, mida käsitleti kohtuotsuses komisjon vs. Ungari (sooviavaldus enne varjupaigataotluse esitamist) (
6
), muutmist ei saa eelkõige pidada meetmeks, mis hõlmab 2020. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Ungari täitmist, kuna see ei ole kooskõlas kohustustega, mis tulenevad direktiivi 2013/32 artiklist 6, mille rikkumine viimati nimetatud kohtuotsuses tuvastati.
Lisaks mõjutab Ungari poolt selle kohtuotsuse täitmata jätmine erakordselt tõsiselt nii avalikku huvi kui ka teatavaid erahuve, eelkõige kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute huve, kes soovivad taotleda rahvusvahelist kaitset.
Kõigepealt tuleb nimelt rõhutada nende sätete tähtsust, mis on tuvastatud liikmesriigi kohustuste rikkumise esemeks. Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et varjupaigamenetluste direktiivi alussätte, milleks on artikkel 6, rikkumine takistab süstemaatiliselt igasugust juurdepääsu rahvusvahelise kaitse menetlusele, muutes võimatuks kohaldada Ungari puhul ühist varjupaigapoliitikat tervikuna. Asjaolu, et liikmesriik hoidub süstemaatiliselt ja tahtlikult ühise poliitika tervikuna kohaldamisest, kujutab endast liidu õiguse seni käsitlemata ja äärmiselt rasket rikkumist, mis on märkimisväärne oht liidu õiguse ühtsusele ja liikmesriikide võrdsuse põhimõttele, mida on meenutatud ELL artikli 4 lõikes 2. Teiseks on varjupaigamenetluste direktiivi artikli 46 lõike 5 järgimine hädavajalik, et tagada rahvusvahelise kaitse taotlejate puhul isikutele liidu õigusest tulenevate õiguste tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtte tõhusus, mis on liidu õiguse üldpõhimõte, mis tuleneb liikmesriikide ühistest põhiseaduslikest tavadest. Kolmandaks moodustavad tagasisaatmisdirektiivi artiklites 5, 6, 12 ja 13 ette nähtud põhitagatised olulise osa ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmise suhtes kohaldatavatest nõuetest – see on küsimus, mis kujutab endast ühise sisserändepoliitika keskset osa.
Seejärel on Ungari käitumise tagajärg eelkõige see, et teistele liikmesriikidele läheb üle vastutus, sealhulgas rahaline vastutus, mis seisneb liidus rahvusvahelist kaitset taotlevate isikute vastuvõtmise tagamises, taotluste läbivaatamises selle kaitse andmise ja äravõtmise menetluses ning ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmise korra liidu õigusega kooskõla tagamises. Selline käitumine kahjustab äärmiselt tõsiselt solidaarsuse ja vastutuse liikmesriikide vahel õiglase jagamise põhimõtet varjupaiga küsimustes. Sellega seoses tuletas Euroopa Kohus meelde, et solidaarsuse põhimõte on üks liidu õiguse aluspõhimõtteid ja kuulub liikmesriikide ühiste väärtuste hulka, millel liit ELL artikli 2 kohaselt rajaneb. Asjaolu, et liikmesriik ühepoolselt rikub tasakaalu tema liitu kuulumisest tulenevate eeliste ja kulude vahel, seab kahtluse alla selle, kas on järgitud põhimõtet, mille kohaselt liikmesriigid on liidu õiguses võrdsed. See solidaarsuskohustuse rikkumine, mida liikmesriigid on liiduga ühinemise tõttu tunnustanud, mõjutab kuni põhialusteni liidu õiguskorda.
Lisaks kujutab Ungari rikkumise kordumine, mille osas Euroopa Kohus on mitu korda tuvastanud rikkumise rahvusvahelise kaitse valdkonnas (
7
), endast raskendavat asjaolu. Ungari käitumine pärast 2020. aasta kohtuotsust komisjon vs. Ungari näitab, et see liikmesriik ei täitnud oma lojaalse koostöö kohustust, et lõpetada Euroopa Kohtu tuvastatud rikkumine, mis kujutab endast täiendavat raskendavat asjaolu.
Neil asjaoludel, võttes eelkõige arvesse kõnealuste rikkumiste erakordset raskust ja Ungari lojaalse koostöö puudumist nende lõpetamiseks, rikkumise kestust ja selle liikmesriigi maksevõimet, mõistis Euroopa Kohus nimetatud liikmesriigilt komisjoni kasuks välja põhisumma 200000000 eurot ja karistusmakse kogusummas 1000000 eurot päevas alates sellest päevast kuni 2020. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Ungari täitmise kuupäevani.
(
1
)	17. detsembri 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (rahvusvahelise kaitse taotlejate vastuvõtmine) (C‑808/18, EU:C:2020:1029; edaspidi „2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari“).
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv 2013/32/EL rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta (ELT 2013, L 180, lk 60; edaspidi „varjupaigamenetluste direktiiv“). Euroopa Kohus tuvastas selle direktiivi artiklist 6, artikli 24 lõikest 3, artiklist 43 ja artikli 46 lõikest 5 tulenevate kohustuste rikkumise.
(
3
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv 2013/33/EL, millega sätestatakse rahvusvahelise kaitse taotlejate vastuvõtu nõuded (ELT 2013, L 180, lk 96; edaspidi „vastuvõtutingimuste direktiiv“). Euroopa Kohus tuvastas selle direktiivi artiklitest 8, 9 ja 11 tulenevate kohustuste rikkumise.
(
4
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiiv 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (ELT 2008, L 348, lk 98; parandus ELT 2019, L 240, lk 17; edaspidi „tagasisaatmisdirektiiv“). Euroopa Kohus tuvastas, et Ungari on rikkunud selle direktiivi artiklist 5, artikli 6 lõikest 1, artikli 12 lõikest 1 ja artikli 13 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
(
5
)	ELTL artikli 260 lõigete 1 ja 2 kohaselt on liikmesriik, kelle puhul on Euroopa Kohus leidnud, et ta on jätnud täitmata mõne aluslepingutest tuleneva kohustuse, kohustatud võtma Euroopa Kohtu otsuse täitmiseks vajalikud meetmed, ja kui komisjon on arvamusel, et asjaomane liikmesriik ei ole võtnud vajalikke meetmeid, siis võib ta pärast seda, kui ta on andnud liikmesriigile võimaluse esitada oma märkused, pöörduda Euroopa Kohtu poole. Kui kohus leiab, et asjasse puutuv liikmesriik ei ole tema otsust täitnud, võib ta sellele määrata põhisumma või trahvi.
(
6
)	22. juuni 2023. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (sooviavaldus enne varjupaigataotluse esitamist) (C‑823/21, EU:C:2023:504).
(
7
)	2. aprilli 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola, Ungari ja Tšehhi Vabariik (ajutine mehhanism rahvusvahelise kaitse taotlejate ümberpaigutamiseks) (C‑715/17, C‑718/17 ja C‑719/17, EU:C:2020:257), 16. novembri 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (varjupaigataotlejate abistamise kriminaliseerimine) (C‑821/19, EU:C:2021:930) ja 22. juuni 2023. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (sooviavaldus enne varjupaigataotluse esitamist) (C‑823/21, EU:C:2023:504).