62005CC0458_CS
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Projednávanou žádostí o rozhodnutí o předběžné otázce je Soudní dvůr opětovně vyzván k výkladu pojmu „hospodářská jednotka“ ve smyslu směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů(2) .
2. Podstatou otázky Oberster Gerichtshof (Rakousko) položené Soudnímu dvoru je, zda seskupení tvořené z části z administrativních pracovníků a z části z dočasně přidělených zaměstnanců podniku pro dočasnou práci může představovat hospodářskou jednotku, a tudíž podléhat použití směrnice 2001/23 v případě převodu do jiného podniku pro dočasnou práci.
I – Právní rámec
A – Právo Společenství
3. Podle svého třetího bodu odůvodnění je cílem směrnice 2001/23 chránit zaměstnance pro případ změny zaměstnavatele, zejména zajistit zachování jejich práv.
4. Tato směrnice nahrazuje směrnici Rady 77/187/EHS(3), jejíž obsah byl změněn v zájmu přehlednosti a racionality.
5. Na základě čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice 2001/23, jehož obsah v podstatě přebírá obsah čl. 1 odst. 1 směrnice 77/187, se směrnice 2001/23 vztahuje „na veškeré převody podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu na jiného zaměstnavatele, které vyplývají ze smluvního převodu nebo sloučení“. Podle čl. 1 odst. 1 písm. b) této směrnice se převodem rozumí „převod hospodářské jednotky, která si zachovává svou identitu, považované za organizované seskupení prostředků, jehož cílem je vykonávat hospodářskou činnost jako činnost hlavní nebo doplňkovou“(4) .
6. Podle čl. 2 odst. 2 druhého pododstavce písm. c) uvedené směrnice nemohou členské státy vyloučit z oblasti působnosti směrnice 2001/23 dočasné pracovní poměry, je-li převáděn podnik pro dočasnou práci.
7. Za účelem zajištění kontinuity pracovních smluv nebo pracovních poměrů s nabyvatelem(5) stanoví čl. 3 odst. 1 první pododstavec uvedené směrnice zásadu, podle které, převádí-li se podnik, závod nebo část podniku nebo závodu, jsou v důsledku převodu převedeny na nabyvatele práva a povinnosti, které pro převodce(6) vyplývají z pracovní smlouvy nebo pracovního poměru platných ke dni tohoto převodu.
B – Vnitrostátní právo
8. V Rakousku byla směrnice 2001/23 provedena zákonem o přizpůsobení pracovní smlouvy (Arbeitsvertragsrechts-Anpassungsgesetz, dále jen „AVRAG“)(7) .
9. Článek 3 odst. 1 AVRAG stanoví, že v případě, že je část závodu převedena na jiného majitele, stane se tento zaměstnavatelem a jsou na něj převedena všechna práva a závazky vyplývající z pracovních poměrů, které existují ke dni převodu. Z toho vyplývá odpovědnost nabyvatele za neuhrazené závazky vyplývající z pracovních poměrů, které existují ke dni převodu.
10. Podle ustálené judikatury Oberster Gerichtshof musí být toto ustanovení vykládáno v souladu se směrnicí 2001/23 a s přihlédnutím k judikatuře Soudního dvora v této oblasti.
II – Skutkový stav a původní řízení
A – Skutkový rámec
11. Podnik Mayer & Co. GmbH (dále jen „Mayer“) je podnikem pro dočasnou práci. Před převodem dotčeným v původním řízení byl tvořen zejména ředitelem, p. S., asistentkou ředitele, pí S., manželkou p. S., jednatelem a pracovníky pro styk se zákazníky.
12. Mayer rovněž zaměstnával 180 dočasných pracovníků. Z těchto 180 pracovníků bylo přibližně 60 přiděleno ke společnosti Fa. Industrie Logistik Linz GmbH & Co. KG (dále jen „ILL“), hlavnímu zákazníkovi podniku Mayer.
13. Vzhledem k finančním obtížím podniku Mayer navrhla ILL v roce 2001 pí S. založit nový podnik pro dočasnou práci. Za účelem uspokojování potřeb ILL byl tedy založen Princess Personal Service GmbH (dále jen „PPS“). V důsledku toho se pan S. stal průmyslovým ředitelem a pí S. obchodní ředitelkou PPS. ILL ukončila pracovní poměry s Mayer a stala se hlavním zákazníkem PPS.
14. PPS převzal 40 ze 60 dočasných pracovníků zaměstnaných Mayer, kteří byli přiděleni k ILL, na účet téhož zákazníka. Mimoto byli jednatel podniku Mayer, pracovníci pro styk se zákazníky, ostatní zákazníci a dočasní pracovníci, kteří byli přidělení k těmto zákazníkům, převedeni do nového podniku. Celkem PPS převzal třetinu zaměstnanců zaměstnaných podnikem Mayer.
15. Pracovní poměry mezi podnikem Mayer a jeho zaměstnanci byly ukončeny k 30. listopadu 2002 a pracovní poměry mezi PPS a týmiž zaměstnanci vznikly k 1. prosinci 2002.
16. Usnesením ze dne 19. prosince 2002 byl na podnik Mayer prohlášen konkurs.
B – Procesní rámec
17. Vzhledem k tomu, že podnik Mayer neuhradil poslední mzdy svým 25 zaměstnancům, kteří nebyli převzati PPS, uvedení zaměstnanci se rozhodli podat proti PPS žalobu na zaplacení těchto mezd k Landesgericht Wels.
18. Zaměstnanci opírají své nároky o skutečnost, že protože PPS převzal administrativní pracovníky podniku Mayer, jakož i jeho zákazníky a pracovníky, kteří byli přiděleni k těmto zákazníkům, došlo k převodu části podniku Mayer na podnik PPS. V důsledku toho mají tito zaměstnanci za to, že na podnik PPS byla převedena všechna práva a závazky vyplývající z původních pracovních poměrů podniku Mayer a že má podnik PPS povinnost uhradit mzdy, které nebyly podnikem Mayer zaplaceny.
19. Rozsudkem ze dne 4. května 2004 vyhověl Landesgericht Wels žalobě žalobců. Podle soudu prvního stupně došlo k převodu části závodu podle čl. 3 odst. 1 AVRAG. V důsledku toho musí PPS zajistit zaplacení mezd neuhrazených podnikem Mayer.
20. PPS podal proti tomuto rozhodnutí odvolání k Oberlandesgericht Linz, který rozsudkem ze dne 12. října 2004 potvrdil rozhodnutí vydané v prvním stupni.
21. PPS tedy podal opravný prostředek „Revision“ k Oberster Gerichtshof. Domnívá se, že k převodu části závodu nedošlo, protože pouze převod pevně organizované hospodářské jednotky může mít za následek převod práv a povinností vyplývajících z pracovních poměrů. V projednávaném případě má PPS za to, že taková hospodářská jednotka neexistuje.
III – Předběžná otázka
22. Oberster Gerichtshof se rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Jedná se o převod závodu nebo části závodu ve smyslu článku 1 [směrnice 2001/23], když jsou administrativní pracovník, ředitel dceřiné společnosti, pracovníci pro styk se zákazníky a jednatel v rámci spolupráce mezi dvěma podniky pro dočasnou práci převedeni prvním podnikem pro dočasnou práci, ve kterém není vymezena organizační struktura, do druhého podniku, aby zde vykonávali srovnatelné činnosti, a zároveň s nimi je rovněž v rámci této spolupráce mezi oběma podniky částečně nebo zcela převedena přibližně třetina dočasně přidělených pracovníků (podle dočasného přidělení v rozsahu tří až 50 pracovníků), jakož i zákazníci, ke kterým byli přiděleni?“
IV – Analýza
23. Podstatou otázky předkládajícího soudu Soudnímu dvoru je, zda se směrnice 2001/23 použije v situaci, kdy je seskupení tvořené z části z administrativních pracovníků a z části z dočasně přidělených zaměstnanců podniku pro dočasnou práci převedeno do jiného podniku pro dočasnou práci, aby zde vykonávalo srovnatelné činnosti pro stejné zákazníky.
24. Oberster Gerichtshof tak chce vědět, zda převzetí tohoto seskupení jiným podnikem pro dočasnou práci může být považováno za převod hospodářské jednotky ve smyslu této směrnice.
25. Tento soud má pochybnosti ohledně použití kritéria hospodářské jednotky na podnik pro dočasnou práci, protože tento typ podniku má již pojmově málo zaměstnanců ve svém provozu ve smyslu organizační jednotky a jeho hospodářská činnost spočívá především ve zprostředkování zaměstnání pracovníkům pro podniky využívající jeho služby.
26. Podle čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 2001/23 převod podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu předpokládá, že jsou splněny tři podmínky. Převod se musí především týkat hospodářské jednotky. Dále si tato jednotka musí po uvedeném převodu zachovat svou identitu. Takto uskutečněný převod musí konečně vyplývat ze smluvního převodu.
27. Otázky, které vyvstávají, jsou tudíž otázky, zda část administrativních pracovníků podniku pro dočasnou práci a část jeho dočasně přidělených zaměstnanců může představovat hospodářskou jednotku, zda si tato jednotka může zachovat svou identitu po takovém převodu, jako je převod dotčený v původním řízení, a konečně, zda tento převod vyplývá ze smluvního převodu.
A – Stávající poznatky vyplývající z judikatury
1. Existence hospodářské jednotky
28. Jak jsem uvedl, podle svého čl. 1 odst. 1 písm. a) se směrnice 2001/23 vztahuje „na veškeré převody podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu na jiného zaměstnavatele, které vyplývají ze smluvního převodu nebo sloučení“.
29. Za účelem vyjasnění pojmů „podnik“, „závod“ a „část podniku nebo závodu“ shrnul Soudní dvůr tyto pojmy pod jediný pojem „hospodářská jednotka“(8) . Poznamenávám, že část podniku nebo závodu je také definována jako hospodářská jednotka.
30. Soudní dvůr následně upřesnil, že hospodářskou jednotkou je pevně organizovaná hospodářská jednotka, jejíž činnost není omezena na provedení určitého díla. Tento pojem „jednotka“ odkazuje tedy na organizované seskupení osob a prostředků, které umožňuje výkon hospodářské činnosti, která sleduje vlastní cíl(9) .
31. Soudní dvůr také rozhodl, že i když taková jednotka musí být dostatečně strukturovaná a samostatná, nezahrnuje nutně značný hmotný či nehmotný majetek(10) .
32. Z judikatury Soudního dvora rovněž vyplývá, že vnitrostátní soud musí při svém posuzování podmínek existence převodu vzít v úvahu typ podniku nebo závodu, o který se jedná. Z toho vyvozuji, že význam, který má být přiznán těmto jednotlivým podmínkám ve smyslu směrnice 2001/23, se nezbytně liší v závislosti na vykonávané činnosti, ba dokonce na výrobních nebo provozních postupech(11) .
33. V tomto ohledu Soudní dvůr připustil, že v odvětvích, ve kterých spočívá hospodářská činnost především v lidských zdrojích, může skupina pracovníků provádějících trvale společnou činnost, v případě neexistence jiných výrobních činitelů, představovat hospodářskou jednotku(12) .
34. Soudní dvůr navíc rozhodl, že okolnost, že je daná činnost zajišťována pouze jedním zaměstnancem, nemůže stačit k tomu, aby se směrnice 77/187 nepoužila(13) . Hospodářská jednotka může být tudíž omezena pouze na jediného zaměstnance.
35. Jsem proto toho názoru, že v případě převodu podniku nebo části podniku, jehož činnost spočívá především v lidských zdrojích, není natolik rozhodující organizační struktura jednotky, jako spíše činnost samostatné hospodářské činnosti.
2. Zachování identity hospodářské jednotky
36. Rozhodujícím kritériem pro stanovení existence převodu ve smyslu směrnice 2001/23 je, zda si dotčená jednotka zachovala po převodu svou identitu, což vyplývá zejména ze skutečnosti, že její provoz skutečně pokračuje nebo byl převzat nabyvatelem(14) .
37. Za účelem určení, zda jsou splněny podmínky převodu a zda je zachována identita hospodářské jednotky, je třeba vzít v úvahu specifičnost dotčeného podniku nebo závodu a ověřit, zda je převedeno seskupení prostředků nezbytných k výkonu hospodářské činnosti(15) .
38. V rámci převodu hospodářské jednotky, jejíž provozní prostředky spočívají především v lidských zdrojích, je třeba ověřit, zda zaměstnavatel převzal co do počtu a pravomocí podstatnou část zaměstnanců, které jeho předchůdce pověřil zvláště výkonem hospodářské činnosti(16) .
39. Rovněž bude třeba vzít v úvahu stupeň podobnosti činností vykonávaných před a po převodu(17) .
3. Převod vyplývající ze smluvního převodu
40. Soudní dvůr rozhodl, že pojem „smluvní převod“ musí být posouzen s přihlédnutím k systematice a účelu směrnice 77/187(18) . Za účelem zachování užitečného účinku této směrnice Soudní dvůr vyložil tento pojem velmi široce.
41. Existuje mnoho různých případů, kdy Soudní dvůr rozhodl, že se uvedená směrnice použije(19) . Soudní dvůr například rozhodl, že ani neexistence smluvního vztahu mezi převodcem a nabyvatelem, ani neexistence převodu vlastnictví nemohou mít pro použití směrnice 77/187 rozhodující význam(20) .
42. Soudní dvůr se tak domnívá, že se tato směrnice vztahuje na všechny případy změny v rámci smluvních vztahů fyzické nebo právnické osoby odpovědné za provozování podniku, která přebírá závazky zaměstnavatele vůči zaměstnancům podniku(21) .
43. Rozhodujícím kritériem pro stanovení smluvního převodu tedy není existence smluvního vztahu mezi převodcem a nabyvatelem, ale existence změny osoby odpovědné za provoz podniku.
44. Po upřesnění těchto poznatků je třeba přezkoumat, zda převod dotčený v původním řízení splňuje podmínky vyžadované pro účely použití směrnice 2001/23.
B – Použití judikatury v projednávaném případě
1. K existenci hospodářské jednotky
45. Článek 1 bod 2 směrnice Rady 91/383/EHS(22) definuje dočasné pracovní poměry jako poměry mezi podnikem pro dočasnou práci, který je zaměstnavatelem, a zaměstnancem, který je přidělen k výkonu práce pro podnik využívající služeb podniku pro dočasnou práci, zákazníka, a podléhá jeho kontrole. Zvláštnost takového podniku tedy spočívá na trojstranném vztahu mezi zaměstnavatelem, zaměstnancem a zákazníkem.
46. Jiná zvláštnost podniku pro dočasnou práci spočívá ve skutečnosti, že jeho činnost spočívající v poskytování služeb, která spočívá v obstarávání lidských zdrojů, vyžaduje jen málo zaměstnanců v jeho vlastním provozu a velmi omezený nehmotný majetek.
47. Podle mého názoru není i přes tyto zvláštnosti pochyb, že podnik pro dočasnou práci může být považován za hospodářskou jednotku.
48. Nejprve totiž připomínám, že čl. 2 odst. 2 druhý pododstavec písm. c) směrnice 2001/23 ukládá členským státům nevyloučit z její oblasti působnosti pracovní smlouvy nebo pracovní poměry pouze z důvodu, že se jedná o dočasné pracovní poměry a převáděný podnik je podnikem pro dočasnou práci.
49. Jak jsem uvedl výše, existence hospodářské jednotky dále předpokládá výkon hospodářské činnosti. V projednávaném případě tomu tak přitom je, protože seskupení tvořené z části z administrativních pracovníků a z části z dočasně přidělených zaměstnanců podniku pro dočasnou práci poskytuje za odměnu lidské zdroje podnikům, které využívají jeho služeb, a umožňuje tak realizovat část obratu podniku Mayer(23) .
50. Zdá se mi konečně, že jednotka tvořená z administrativních a dočasně přidělených pracovníků nadále zcela samostatně fungovala v rámci PPS. Tato jednotka, která byla oddělena od podniku Mayer, totiž vykonávala svou hospodářskou činnost v PPS. Uvedená jednotka tedy funguje v podniku Mayer, stejně jako v rámci PPS. Je soběstačná a existuje mimo podnik Mayer.
51. V důsledku toho se domnívám, že seskupení tvořené z části z administrativních pracovníků a z části z dočasně přidělených zaměstnanců podniku pro dočasnou práci, které vykonává samostatnou hospodářskou činnost, představuje hospodářskou jednotku ve smyslu části závodu.
2. K zachování identity hospodářské jednotky
52. Ukázal jsem, že podle judikatury Soudního dvora je třeba za účelem určení, zda byla po převodu zachována identita hospodářské jednotky, jejíž provozní prostředky spočívají především v lidských zdrojích, ověřit, zda zaměstnavatel převzal co do počtu a pravomocí podstatnou část zaměstnanců, kteří byli před uvedeným převodem pověřeni výkonem hospodářské činnosti.
53. Ve věci v původním řízení byli administrativní pracovníci, pracovníci pro styk se zákazníky a pracovníci, kterým byly svěřeny zvláštní úkoly na účet zákazníků, pověřeni výkonem stejných činností na účet stejných zákazníků. Mimoto ze spisu rovněž vyplývá, že všichni pracovníci převedení z podniku Mayer na podnik PPS byli pověřeni úkoly, které vyžadují zvláštní pravomoci, jako je například jeřábník nebo řidič zdvižného vozíku. Z toho tedy vyvozuji, že tito pracovníci byli převedeni z důvodu jejich know-how.
54. Skupina pracovníků tedy existovala i po převodu dotčeném v původním řízení, protože administrativní a dočasně přidělení pracovníci zůstali ve svých funkcích a nezměnili se ani zákazníci, ke kterým byli dočasně přidělení pracovníci přiděleni.
55. V důsledku toho mám za to, že identita hospodářské jednotky byla po převodu zachována.
3. K převodu vyplývajícímu ze smluvního převodu
56. Jak jsem uvedl, smluvní převod ve smyslu směrnice 2001/23 předpokládá existenci změny osoby odpovědné za provoz podniku podle širokého výkladu tohoto pojmu provedeného Soudním dvorem za účelem zajištění užitečného účinku této směrnice.
57. Znaky věci v původním řízení zcela odpovídají tomuto výkladu Soudního dvora, protože z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že když podnik PPS převzal činnost hospodářské jednotky podniku Mayer a pokračoval v jeho provozu ve stejné formě, stal se odpovědným za tuto hospodářskou jednotku a založil nové pracovní poměry se zaměstnanci a pracovníky, kteří byli původně zaměstnáni podnikem Mayer.
58. Ostatně i úzké pojetí pojmu „smluvní převod“ by v projednávaném případě vedlo k témuž řešení. Ve své otázce položené Soudnímu dvoru totiž předkládající soud uvádí, že k převodu dotčenému v původním řízení dochází „v rámci spolupráce mezi dvěma podniky pro dočasnou práci“.
59. I  kdyby ostatně existovaly důvody pochybovat o existenci takového smluvního převodu, které by ukládaly povinnost vzít v úvahu další skutečnosti, vedly by ke stejnému řešení.
60. Lze totiž pouze konstatovat shodu mezi datem prohlášení konkursu na podnik Mayer a datem uskutečnění výše uvedeného převodu podniku.
61. Nelze tudíž vyloučit případ, že se jednalo o operaci za účelem opětovného zahájení hospodářské činnosti a jejího provozování za účelem zisku při současném vyloučení již dříve vzniklé a neuhrazené ztráty.
62. Na základě zásady fraus omnia corrumpit
nemůže mít taková situace při takovém pochopení vnitrostátním soudem za následek, bez ohledu na právní konstrukci použitou za účelem obejití použití relevantních pravidel, zejména pravidel směrnice 2001/23, porušení práv pracovníků.
63. S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem mám za to, že směrnice 2001/23 se použije v situaci, kdy je seskupení tvořené z části z administrativních pracovníků a z části z dočasně přidělených zaměstnanců podniku pro dočasnou práci převedeno do jiného podniku pro dočasnou práci, aby zde vykonávalo srovnatelné činnosti pro stejné zákazníky.
V – Závěry
64. Za těchto podmínek navrhuji Soudnímu dvoru, aby na otázku položenou Oberster Gerichtshof odpověděl následovně:
„Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů se použije v situaci, kdy je seskupení tvořené z části z administrativních pracovníků a z části z dočasně přidělených zaměstnanců podniku pro dočasnou práci převedeno do jiného podniku pro dočasnou práci, aby zde vykonávalo srovnatelné činnosti pro stejné zákazníky.“
(1) .
(2)  –	Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98.
(3)  –	Směrnice ze dne 14. února 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodu podniků, závodů nebo částí závodů
(Úř. věst. L 61, s. 26). ( neoficiální překlad )
(4)  –	Podle osmého bodu odůvodnění směrnice 2001/23 představuje čl. 1 odst. 1 písm. b) této směrnice vyjasnění významu převodu v souvislosti s judikaturou Soudního dvora. Toto vyjasnění nemění oblast působnosti směrnice 77/187.
(5)  –	Podle čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 2001/23 je nabyvatel definován jako „jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která se v důsledku převodu […] stává zaměstnavatelem ve vztahu k podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu“.
(6)  –	Podle čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice 2001/23 je převodce definován jako „jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která v důsledku převodu […] přestává být zaměstnavatelem ve vztahu k podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu“.
(7)  –	BGBl. 456/1993.
(8)  –	Ukázal jsem, že směrnice 2001/23 následně převzala tento pojem ve svém čl. 1 odst. 1 písm. b).
(9)  –	Viz zejména rozsudky ze dne 19. září 1995, Rygaard (C‑48/94, Recueil, s. I‑2745, bod 20); ze dne 11. března 1997, Süzen (C‑13/95, Recueil, s. I‑1259, bod 13), a ze dne 15. prosince 2005, Güney‑Görres a Demir (C‑232/04 a C‑233/04, Sb. rozh. s. I‑11237, bod 32).
(10)  –	Viz zejména rozsudek ze dne 10. prosince 1998, Hernández Vidal a další (C‑127/96, C‑229/96 a C‑74/97, Recueil, s. I‑8179, bod 27).
(11)  –	Viz zejména rozsudek ze dne 10. prosince 1998, Hidalgo a další (C‑173/96 a C‑247/96, Recueil, s. I‑8237, bod 31).
(12)  –	Výše uvedený rozsudek Süzen (bod 21).
(13)  –	Viz rozsudek ze dne 14. dubna 1994, Schmidt (C‑392/92, Recueil, s. I‑1311, bod 15).
(14)  –	Viz zejména rozsudek ze dne 18. března 1986, Spijkers (24/85, Recueil, s. 1119, body 11 a 12), jakož i výše uvedené rozsudky Rygaard (bod 15) a Süzen (bod 10).
(15)  –	Viz zejména výše uvedený rozsudek Hidalgo a další (bod 31 a uvedená judikatura).
(16)  –	Viz zejména výše uvedený rozsudek Hidalgo a další (bod 32 a uvedená judikatura).
(17)  –	Viz zejména rozsudek ze dne 20. listopadu 2003, Abler a další (C‑340/01, Recueil, s. I‑14023, bod 33).
(18)  –	Viz zejména rozsudek ze dne 7. února 1985, Abels (135/83, Recueil, s. 469, body 12 a 13).
(19)  –	Viz zejména bod 30 stanoviska generálního advokáta Ruiz‑Jaraba Colomera ve věci Allen a další (rozsudek ze dne 2. prosince 1999, C‑234/98, Recueil, s. I‑8643).
(20)  –	Viz výše uvedený rozsudek Hidalgo a další (body 22 a 23, jakož i uvedená judikatura), ohledně neexistence smluvního vztahu, a rozsudek ze dne 17. prosince 1987, Ny Mølle Kro (287/86, Recueil, s. 5465, bod 12), ohledně neexistence převodu vlastnictví.
(21)  –	Viz zejména rozsudky ze dne 15. června 1988, Bork International (101/87, Recueil, s. 3057, bod 13) a ze dne 7. března 1996, Merckx a Neuhuys (C‑171/94 a C‑172/94, Recueil, s. I‑1253, bod 28 a uvedená judikatura).
(22)  –	Směrnice ze dne 25. června 1991, kterou se doplňují opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou nebo v dočasném pracovním poměru (Úř. věst. L 206, s. 19; Zvl. vyd. 05/01, s. 418).
(23)  –	V tomto ohledu Soudní dvůr ostatně v rozsudku ze dne 11. prosince 1997, Job Centre (C‑55/96, Recueil, s. I‑7119) rozhodl, že v kontextu práva hospodářské soutěže zahrnuje pojem „podnik“ jakoukoli jednotku vykonávající hospodářskou činnost a že činnost spočívající ve zprostředkování zaměstnání pracovníkům je hospodářskou činností (body 21 a 25).