62023CC0654
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
MACIEJA SZPUNARJA,
predstavljeni 27. marca 2025 (
1
)
Zadeva C-654/23
Inteligo Media SA
proti
Autoritatea Naţională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal (ANSPDCP)
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Bucureşti (višje sodišče v Bukarešti, Romunija))
„Predhodno odločanje – Direktiva 2002/58/ES – Člen 13(1) – Uporaba elektronske pošte za namene neposrednega trženja – Člen 13(2) – Pojem ‚komercialno sporočilo‘ – Uredba (EU) 2016/679 – Člen 95 – Člen 83(2) – Obveznost obrazložitve“
Uvod
1.
Ta predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Bucureşti (višje sodišče v Bukarešti, Romunija), se primarno nanaša na vprašanje, v kolikšni meri in pod katerimi pogoji člen 13(2) Direktive 2002/58/ES (
2
) omogoča pošiljanje sporočil, kot so informativna obvestila, poslana po elektronski pošti, ter ali se uporabljajo določbe Uredbe (EU) 2016/679 (
3
).
2.
Menim, da v obravnavani zadevi prakse zadevnega gospodarskega subjekta na področju trženja niso v neskladju z ureditvijo Evropske unije na področju varstva podatkov. Kot bom pokazal, se pri trženjskih praksah neizogibno uporabljajo osebni podatki, pri čemer ni neobičajno, da posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, ponudi osebne podatke v zameno za prejeto korist.
Pravni okvir
Pravo Evropske unije
3.
Člen 95 SUVP, naslovljen „Razmerje z Direktivo 2002/58/ES“, določa:
„Ta uredba ne uvaja dodatnih obveznosti za fizične ali pravne osebe v zvezi z obdelavo, povezano z zagotavljanjem javno dostopnih elektronskih komunikacijskih storitev v javnih komunikacijskih omrežjih v Uniji v povezavi z zadevami, za katere veljajo posebne obveznosti z istim ciljem iz Direktive 2002/58/ES.“
4.
Člen 13 Direktive 2002/58, naslovljen „Neželena sporočila“, določa:
„1.   Uporaba avtomatičnih klicnih in komunikacijskih sistemov brez človekovega posega (klicni avtomati), faksimilnih naprav (faksov) ali elektronske pošte za namene neposrednega trženja je dovoljena samo za naročnike ali uporabnike, ki v to prej privolijo.
2.   Ne glede na odstavek 1, kadar fizična ali pravna oseba v smislu prodaje proizvoda ali storitve in v skladu z Direktivo 95/46/ES[ (
4
)] od svojih odjemalcev pridobi podatke o njihovem elektronskem naslovu za elektronsko pošto, lahko ista fizična ali pravna oseba uporablja te podatke o elektronskem naslovu za neposredno trženje podobnih lastnih proizvodov ali storitev pod pogojem, da je odjemalcem dana jasna in izrecna možnost, da na brezplačen in enostaven način ugovarjajo takšni uporabi podatkov o elektronskem naslovu takrat, ko so kontaktni podatki pridobljeni in ob vsakem sporočilu, v primeru, če odjemalec ni zavrnil takšne uporabe že na začetku.
[…]“
Romunsko pravo
5.
Predložitveno sodišče se med določbami romunskega prava sklicuje na člen 1(2) ter člena 12 in 13 Legea nr. 506/2004 privind prelucrarea datelor cu caracter personal și protecția vieții private în sectorul comunicaților electronice (zakon št. 506/2004 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij) in na člen 1(8) Legea nr. 365/2002 privind comerțul electronic (zakon št. 365/2002 o elektronskem poslovanju). Slednja določba opredeljuje pojem „komercialno sporočilo“ kot „vsako obliko sporočila, namenjena neposredni ali posredni promociji blaga, storitev, podobe […] trgovca ali člana zakonsko urejenega poklica […]“.
Spor v postopku v glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
6.
Družba Inteligo Media SA je izdajatelj spletne novinarske publikacije avocatnet.ro, namenjene obveščanju širše javnosti o zakonodajnih spremembah, ki se dnevno objavljajo v Romuniji.
7.
Uporabniki spletne publikacije si lahko brezplačno in brez izvedbe dodatnih postopkov ogledajo največje število člankov, ki ga določi izdajatelj publikacije (šest člankov v času dejanskega stanja).
8.
Družba Inteligo Media je 27. julija 2018 uvedla shemo plačljive naročnine, poimenovano „Serviciu Premium“ (v nadaljevanju: storitev Premium), zasnovano za uporabnike, ki želijo dostopati do dodatnih člankov spletne publikacije, ko presežejo omejitev prikaza šestih člankov.
9.
V primeru naročnine na storitev Premium mora uporabnik najprej ustvariti brezplačen uporabniški račun na platformi. Za ustvarjanje računa mora uporabnik navesti svoj elektronski naslov in sprejeti pogodbene pogoje, ki veljajo za zagotavljanje storitve Premium s strani družbe Inteligo Media.
10.
Z naročnino na storitev Premium uporabnik pridobi dostop do dodatnih dveh člankov na mesec in pravico do prejemanja dnevnih informativnih obvestil po elektronski pošti, imenovanih „Personal Update“ (osebno obveščanje o novostih; razen če uporabnik navede, da ne želi izkoristiti te storitve), proti plačilu in kot dodatno možnost pa tudi dostop do vseh člankov publikacije in do prejemanja vrste dnevnih informativnih obvestil, poimenovanih „Sinteze Informative“ (informativni pregled), prek elektronske pošte.
11.
Storitev osebnega obveščanja o novostih (Personal Update) je v osnovi vsebovala podrobnosti o zakonodajnih novostih prejšnjega dne in hiperpovezave na ustrezne članke, ki so bili objavljeni v publikaciji.
12.
Z namenom omogočanja uporabnikom, da ob navedbi elektronskega naslova izberejo možnost izklopa storitve osebnega obveščanja o novostih (Personal Update), je obrazec za ustvarjanje računa vseboval navedbo „Nu vreau să primesc Personal Update, informarea transmisă zilnic gratuit pe e-mail de avocatnet.ro“ („Ne želim prejemati informativnih obvestil ‚Personal Update‘, ki jih avocatnet.ro vsak dan brezplačno pošilja po elektronski pošti“), ki so jo zadevni uporabniki morali označiti. Uporabniki, ki niso več želeli prejemati informativnih obvestil „Personal Update“, so ob prejemu vsakega takšnega obvestila po elektronski pošti prav tako lahko izbrali možnost „Dezabonare“ (odjava).
13.
Za uporabnike, ki so svoje račune na platformi ustvarili za drug namen in ne za naročnino na brezplačno storitev Premium ter dostop do dodatnih vsebin, je bila navedba glede informativnih obvestil „Personal Update“ programirana tako, da se ni pojavila, dnevna informativna obvestila „Personal Update“ pa se tej skupini uporabnikov niso pošiljala.
14.
Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal (nacionalni nadzorni organ za obdelavo osebnih podatkov, Romunija; v nadaljevanju: nadzorni organ) je 26. septembra 2019 sestavil zapisnik o ugotovitvi prekrška, s katerim je družbi Inteligo Media naložil upravno globo v višini 42.714 romunskih levov (RON) (kar ustreza znesku 9.000 EUR); v zapisniku je bilo ugotovljeno, da je družba Inteligo Media od julija 2018 obdelovala osebne podatke (elektronske naslove, gesla, uporabniška imena) 4.357 uporabnikov (fizičnih oseb) na podlagi pravne podlage, ki ni bila ustrezna za namen zadevne obdelave, tj. dnevnega pošiljanja informativnih obvestil „Personal Update“ po elektronski pošti, saj ni predložila dokazil, da je pridobila izrecno privolitev zadevnih uporabnikov za obdelavo njihovih osebnih podatkov v ta namen. Nadzorni organ je ugotovil, da je družba Inteligo Media kršila člen 5(1)(a) in (b), člen 6(1)(a) in člen 7 SUVP.
15.
Družba Inteligo Media je vložila tožbo pri Tribunalul București - Secția a II-a de Contencios Administrativ și Fiscal (okrožno sodišče v Bukarešti – drugi senat za upravne in davčne spore, Romunija), s katero je primarno zahtevala razglasitev ničnosti zapisnika nadzornega organa in oprostitev odgovornosti za prekršek.
16.
Navedeno sodišče je 5. junija 2020 izdalo sodbo, s katero je zavrnilo tožbo tožeče stranke, na podlagi pritožbe zoper navedeno sodbo pa je Curtea de Apel București (pritožbeno sodišče v Bukarešti, Romunija) sodbo razveljavilo in jo vrnilo v ponovno obravnavo.
17.
Na podlagi ponovne presoje zadeve je Tribunalul București, Secția a II-a de Contencios Administrativ și Fiscal (okrožno sodišče v Bukarešti – drugi senat za upravne in davčne spore) 15. decembra 2021 izdalo sodbo, s katero je delno ugodilo tožbi in znižalo znesek naložene globe, vendar pa je potrdilo ugotovljeni prekršek zaradi kršitve zahteve po pridobitvi izrecne privolitve za obdelavo podatkov v okviru storitve „Personal Update“ v skladu s SUVP.
18.
Zoper navedeno sodbo sta tožeča in tožena stranka vložili pritožbo pri predložitvenem sodišču Curtea de Apel București (pritožbeno sodišče v Bukarešti).
19.
Predložitveno sodišče meni, da je odločitev v sporu v glavni stvari odvisna od opredelitve pravne podlage za obdelavo osebnih podatkov, ki je ustrezna glede na obravnavano zadevo, ter od opredelitve pogojev, ki morajo biti izpolnjeni za zakonito obdelavo v skladu z Direktivo 2002/58 in SUVP.
20.
Predložitveno sodišče meni, da je treba pojasniti, prvič, pogoje, pod katerimi se lahko šteje, da je bil elektronski naslov uporabnika pridobljen „v smislu prodaje proizvoda ali storitve“ v smislu člena 13(2) Direktive 2002/58, drugič, pojem „neposredno trženje“ iz člena 13 Direktive 2002/58, in, tretjič, ali je navedeni pojem enak pojmu „komercialno sporočilo“, kot je uporabljen v nacionalni zakonodaji za prenos člena 13 Direktive 2002/58.
21.
Nadalje, če se v obravnavani zadevi šteje, da elektronski naslovi uporabnikov niso bili pridobljeni „v smislu prodaje proizvoda ali storitve“ v smislu člena 13(2) Direktive 2002/58, bi bilo treba opredeliti, ali se na podlagi pošiljanja informativnih obvestil „Personal Update“ po elektronski pošti uporablja člen 13(1) navedene direktive, ki se nanaša na predhodno privolitev uporabnikov, ter ugotoviti, katere določbe urejajo globe za morebitno kršitev navedene določbe.
22.
Nazadnje, predložitveno sodišče meni, da je treba pojasniti obveznosti, ki jih ima nadzorni organ pri uporabi člena 83(2) SUVP, v kolikor te niso jasno razvidne iz besedila navedenega člena.
23.
V teh okoliščinah je predložitveno sodišče prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Če izdajatelj spletnih novinarskih publikacij, namenjenih obveščanju širše nestrokovne javnosti glede področja zakonodajnih sprememb, ki se dnevno objavljajo v Romuniji, pridobi elektronski naslov uporabnika, kadar ta brezplačno ustvari uporabniški račun, ki mu omogoča: (i) brezplačen dostop do dodatnih člankov zadevne publikacije; (ii) prejemanje dnevnih informativnih obvestil po elektronski pošti, ki vsebujejo pregled zakonodajnih novosti, obravnavanih v člankih publikacije, poleg tega pa tudi hiperpovezave do zadevnih člankov, ter (iii) plačljiv dostop do člankov in analiz, objavljenih v publikaciji, ki so dodatni in/ali obsežnejši glede na poslana brezplačna dnevna informativna obvestila:
(a)
Ali ta elektronski naslov pridobi izdajatelj spletnih novinarskih publikacij „v smislu prodaje proizvoda ali storitve“ v skladu s členom 13(2) [Direktive 2002/58]?
Ali izdajatelj informativna obvestila, kot so opisana v točki (ii), pošilja „za neposredno trženje podobnih lastnih proizvodov ali storitev“ v smislu člena 13(2) [Direktive 2002/58]?
2.
Če sta odgovora na vprašanji 1(a) in (b) pritrdilna, katere pogoje, določene v členu 6(1) od (a) do (f) [SUVP], je treba razlagati tako, da se uporabljajo, če izdajatelj uporablja elektronski naslov uporabnika za pošiljanje dnevnih informativnih obvestil, kot so opisana v vprašanju 1(ii), v skladu z zahtevami iz člena 13(2) [Direktive 2002/58]?
3.
Ali je treba člen 13(1) in (2) [Direktive 2002/58] razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v kateri je uporabljen pojem „komercialno sporočilo“ iz člena 2(f) Direktive 2000/31/ES[ (
5
)], namesto pojma „neposredno trženje“ iz [Direktive 2002/58]? Če je odgovor nikalen, ali informativno obvestilo, kot je opisano v vprašanju 1(ii), pomeni „komercialno sporočilo“ v smislu člena 2(f) [Direktive 2000/31]?
4.
Če sta odgovora na vprašanji 1(a) in (b) nikalna:
(a)
Ali pošiljanje dnevnih informativnih obvestil, kot so opisana v vprašanju 1(ii) zgoraj, po elektronski pošti, pomeni „[u]porab[o] [...] elektronske pošte za namene neposrednega trženja“ v smislu člena 13(1) [Direktive 2002/58]? Zlasti:
(b)
Ali je treba člen 95 [SUVP] v povezavi s členom 15(2) [Direktive 2002/58] razlagati tako, da se neizpolnjevanje pogojev glede pridobitve veljavne privolitve uporabnika v smislu člena 13(1) [Direktive 2002/58] kaznuje v skladu s členom 83 [SUVP] ali v skladu z določbami nacionalnega prava iz akta o prenosu [Direktive 2002/58], ki vsebuje posebne kazni, ki se uporabijo?
5.
Ali je treba člen 83(2) [SUVP] razlagati tako, da mora nadzorni organ, ki odloči o naložitvi denarne upravne kazni in določi njeno višino za vsak posamezen primer, v upravnem aktu o naložitvi kazni analizirati in pojasniti vpliv vsakega merila iz točk od (a) do (k) na odločitev o naložitvi denarne upravne kazni in na odločitev o višini naložene upravne kazni?“
24.
Pisna stališča so predložile stranki v postopku v glavni stvari, Romunija in Evropska komisija. Družba Inteligo Media in Komisija sta se udeležili obravnave, ki je potekala 27. novembra 2024.
Presoja
Prvo in četrto vprašanje
25.
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem in prvim delom četrtega vprašanja, ki ju bom obravnaval skupaj, v bistvu sprašuje, ali je mogoče šteti, da je bil uporabnikov elektronski naslov, pridobljen, ko ta ustvari spletni račun, ki mu omogoča (i) brezplačen dostop do določenega števila člankov zadevne publikacije, (ii) prejemanje dnevnih informativnih obvestil po elektronski pošti s povzetkom nove zakonodaje, obravnavane v člankih zadevne publikacije, ter povezave do navedenih člankov, in (iii) plačljiv dostop do dodatnih in/ali podrobnejših člankov in analiz publikacije, pridobljen „v smislu prodaje proizvoda ali storitve“ ter ali pošiljanje dnevnih informativnih obvestil, opisanih v točki (ii), pomeni „neposredno trženje“„podobnih [...] proizvodov ali storitev“ v smislu člena 13(2) Direktive 2002/58.
26.
Člen 13 te direktive ureja zakonitost neželenih sporočil.
27.
V zvezi s tem člen 13(1) Direktive 2002/58 dovoljuje uporabo avtomatičnih klicnih in komunikacijskih sistemov brez človekovega posega (klicni avtomati), faksimilnih naprav (faksov) ali elektronske pošte za namene neposrednega trženja le v primeru naročnikov ali uporabnikov, ki v to prej privolijo, torej tistih, ki so izbrali ustrezno možnost.
28.
Po drugi strani pa člen 13(2) Direktive 2002/58 določa izjemo, v skladu s katero se lahko elektronske kontaktne informacije, pridobljene od uporabnikov v skladu s SUVP ter v okviru prodaje proizvoda ali storitve, uporabijo za neposredno trženje podobnih proizvodov ali storitev brez predhodne privolitve, če je uporabnikom dana možnost, da ob navedbi svojih kontaktnih podatkov navedejo tudi, da tega ne želijo. Če uporabnik ob prvi navedbi svojih kontaktnih podatkov te možnosti ne izbere, mu mora biti ta na voljo v vsakem prejetem sporočilu v okviru neposrednega trženja.
29.
Navedeni določbi skupaj urejata pogoje, pod katerimi so sporočila, poslana v okviru neposrednega trženja, dovoljena. Če bi Sodišče ugotovilo, da sporočila, kot so ta v postopku v glavni stvari, ne pomenijo neposrednega trženja, vprašanje ne bi spadalo na področje urejanja nobene od navedenih določb, analiza Sodišča pa bi bila omejena na področje uporabe SUVP. Zato je najprej treba ugotoviti, ali sporočila, kot je storitev „Personal Update“, pomenijo neposredno trženje.
30.
Sodišče je že ugotovilo, da je v zvezi z vprašanjem, ali je namen sporočila neposredno trženje, treba najprej preveriti, ali ima takšno sporočilo komercialni namen, nato pa, ali je neposredno in posamično naslovljeno na potrošnika. (
6
)
31.
Sporočilo s komercialnim namenom je tisto, ki se nanaša na „nakup in prodajo [...] za ustvarjanje prihodkov ali dobička“. (
7
) Vprašanje, ali je imela storitev „Personal Update“ tak namen, je med strankami sporno. Nadzorni organ in romunska vlada trdita, da je bila vsebina zadevnega biltena uredniška (
8
), zato je ni mogoče uvrstiti med neposredno trženje. Družba Inteligo Media in Komisija pa trdita, da so imela informativna obvestila komercialni namen, v kolikor so promovirala članke na platformi.
32.
Bolj me prepriča slednji argument. Jasno je, da namen navedenih elektronskih sporočil ni bil brezplačno zagotavljanje informacij o zakonodajnih spremembah v Romuniji, ki bi jih uporabnik lahko v celoti prebral kar iz spletnega nabiralnika. S povezavami na članke na spletišču publikacije je storitev „Personal Update“ ponujala predoglede člankov „za pokušino“, da bi uporabnike spodbudila k čimprejšnji porabi osmih brezplačnih člankov na mesec.
33.
Na tem mestu je koristno opozoriti na razliko med dvema sistemoma plačevanja za vsebino, ki jih uporabljajo spletne medijske publikacije. Pri prvem (hard pawall) mora uporabnik plačati naročnino še pred prvim dostopom do vsebine. Ta način založnikom sicer zagotavlja neposreden dobiček ob vsakem dostopu uporabnika do vsebine, vendar pa lahko tudi odvrača potencialne stranke. Pri drugem načinu (metered paywall) pa založniki uporabnikom omogočajo brezplačen dostop do omejenega števila člankov, preden zahtevajo plačilo, in jih s tem spodbudijo k plačilu naročnine. (
9
)
34.
Komercialni namen drugega načina, ki ga je uporabila družba Inteligo Media, je očiten, če upoštevamo predvidene naslovnike storitve „Personal Update“. Domneva se, da ima vsak uporabnik, ki na spletni strani avocatnet.ro navede svoje elektronske kontaktne podatke z namenom dostopa do več kot šestih brezplačnih člankov na mesec in prejemanja elektronskih informativnih obvestil, vsaj osnovni interes ostati na tekočem z zakonodajnimi spremembami v Romuniji. Storitev „Presonal Update“ zagotavlja, da taki uporabniki vsak dan neposredno prejmejo več povezav do člankov o temah, ki jih zanimajo. Verjetno je, da bodo taki uporabniki omejitev osmih člankov izkoristili v nekaj dneh ali tednih, nato pa jim ne bo preostalo drugega, kot da plačajo polno naročnino, če želijo prebrati še kak dodaten članek v zadevnem mesecu.
35.
Storitev „Presonal Update“ s spodbujanjem uporabnikov k plačilu polne naročnine ima komercialni namen ustvarjanja prihodkov na podlagi modela „metered paywall“ za plačevanje za dostop.
36.
Storitev „Presonal Update“ se šteje za neposredno trženje, če je ob tem neposredno in posamično naslovljena na določenega potrošnika. (
10
) Sodišče je ugotovilo, da je ta pogoj izpolnjen, če je sporočilo neposredno prikazano v nabiralniku zasebne storitve zagotavljanja elektronskih sporočil zadevnega uporabnika. Iz predložitvene odločbe izhaja, da so bila sporočila, poslana v okviru storitve „Personal Update“, uporabnikom, ki so svoje elektronske kontaktne podatke sporočili družbi Inteligo Media, prikazana točno tako.
37.
V skladu s sodno prakso Sodišča se torej sporočilo, kot je to v postopku v glavni stvari, šteje za neposredno trženje.
38.
Nadalje, preveriti je treba, ali so bila zadevna elektronska sporočila pridobljena „v smislu prodaje proizvoda ali storitve“ v smislu člena 13(2) Direktive 2002/58. Če je tako, predhodna privolitev ni potrebna.
39.
Sama Direktiva 2002/58 ne zagotavlja veliko smernic glede natančnega pomena te fraze. Če za opredelitev pomena in obsega pojma ni izrecno napoteno na pravo držav članic, ga je treba običajno v vsej Uniji razlagati avtonomno in enotno. (
11
)
40.
V skladu s splošno sprejeto opredelitvijo pojem „prodaja“ pomeni dogovor, ki nujno vključuje plačilo v zameno za blago ali storitev. (
12
)
41.
Ker se obravnavana zadeva nanaša na storitve, je mogoče smernice najti tudi v sodni praksi Sodišča v zvezi z Direktivo 2000/31 in upoštevnimi določbami Pogodbe.
42.
V zvezi z Direktivo 2000/31 je Sodišče ugotovilo, da plačila za storitev ne plačajo nujno osebe, ki imajo od nje korist. (
13
) Sodišče je navedlo, da je tako v primeru, ko ponudnik storitev, ki je opravljena brezplačno, zagotovi z namenom oglaševanja, pri čemer je strošek takega ravnanja vključen v prodajno ceno oglaševanega proizvodov ali storitev. (
14
)
43.
Točno za to gre v postopku v glavni stvari. Kot je navedeno zgoraj, je bil namen „brezplačne“ storitve, ki jo je zagotavljala družba Inteligo Media (storitev „Personal Update“ in dostop do dodatnih člankov), promocija plačila polne naročnine, kar je bil tudi cilj oglaševanja. Kot je navedeno v sodbi McFadden, je strošek zagotavljanja take storitve vključen v ceno glavne storitve, ki je v obravnavani zadevi polna naročnina. Ta posredna oblika nadomestila izpolnjuje zahteve glede plačila na podlagi pojma „prodaja“, kot ga je opredelilo Sodišče.
44.
Poleg tega v okviru svobode opravljanja storitev na podlagi členov 56 in 57 PDEU ni pomembno, kdo ponudniku plača storitev. (
15
) Iz ustaljene sodne prakse torej izhaja, da se na podlagi člena 57 PDEU ne zahteva, da mora za storitev plačati tisti, ki ima od nje koristi. (
16
)
45.
Poleg tega ne smemo pozabiti, da so v moderni digitalni dobi že sami podatki blago. (
17
) Zato si je mogoče predstavljati, da za ugotovitev, da so bili podatki zbrani „v smislu prodaje“, zadošča, da uporabnik namesto finančnega nadomestila navede svoje osebne podatke v zameno za blago ali storitev, ki ima zanj določeno vrednost.
46.
Na podlagi navedenega predlagam, naj Sodišče na prvo vprašanje in na prvi del četrtega vprašanja odgovori tako, da je treba člen 13(2) Direktive 2002/58 razlagati tako, da se šteje, da je bil uporabnikov elektronski naslov, pridobljen, ko ta ustvari spletni račun, ki mu omogoča (i) brezplačen dostop do določenega števila člankov zadevne publikacije, (ii) prejemanje dnevnih informativnih obvestil po elektronski pošti s povzetkom nove zakonodaje, obravnavane v člankih zadevne publikacije, ter povezave do navedenih člankov, in (iii) plačljiv dostop do dodatnih in/ali podrobnejših člankov in analiz publikacije, pridobljen „v smislu prodaje proizvoda ali storitve“. Pošiljanje dnevnih informativnih obvestil, kot so opisana v točki (ii), pomeni „neposredno trženje“„podobnih [...] proizvodov ali storitev“ v smislu navedene določbe.
47.
Glede na predlagani odgovor na prvo vprašanje in na prvi del četrtega vprašanja, ni potrebe po odgovoru na drugi del četrtega vprašanja.
Drugo vprašanje
48.
Predložitveno sodišče z drugim vprašanje v bistvu sprašuje, kateri pogoji iz člena 6(1) od (a) do (f) SUVP se uporabljajo, kadar upravljavec podatkov uporabi uporabnikov elektronski naslov za pošiljanje dnevnih informativnih obvestil, kot je storitev „Personal Update“, v skladu s členom 13(2) Direktive 2002/58.
49.
Člen 95 SUVP določa, da navedena uredba ne uvaja dodatnih obveznosti za fizične ali pravne osebe v zvezi z obdelavo, povezano z zagotavljanjem javno dostopnih elektronskih komunikacijskih storitev v javnih komunikacijskih omrežjih v Evropski uniji v povezavi z zadevami, za katere veljajo posebne obveznosti z istim ciljem iz Direktive 2002/58. Razmerje med navedeno direktivo in SUVP torej ureja načelo lex specialis derogat legi generali: če v Direktivi 2002/58 obstaja podrobnejša določba o obveznostih z istim ciljem kot ustrezna določba v SUVP, je treba uporabiti določbo iz Direktive 2002/58.
50.
Menim, da v zvezi s samodejnim in neposrednim trženjem v okviru prodaje proizvodov ali storitev člen 13(2) Direktive 2002/58 celovito ureja pogoje in namene obdelave ter pravice posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, upravljavcu pa nalaga „posebne obveznosti“ v smislu člena 95 SUVP v zvezi. Zlasti menim, da člen 13(2) Direktive 2002/58 celovito ureja vprašanje privolitve. To še zlasti izhaja iz dejstva, da je navedena določba izjema od člena 13(1) te direktive, ki zahteva predhodno privolitev.
51.
Posledično je torej zakonitost obdelave mogoče presojati na podlagi člena 13(2) Direktive 2002/58. Sklicevanje na SUVP, zlasti na člen 6(1) od (a) do (f) navedene uredbe, ni niti mogoče niti potrebno.
52.
Na podlagi navedenega Sodišču predlagam, naj na drugo vprašanje odgovori, da je treba člen 13(2) Direktive 2002/58 v povezavi s členom 95 SUVP razlagati tako, da če upravljavec uporabi uporabnikov elektronski naslov za pošiljanje dnevnih informativnih obvestil v skladu s členom 13(2) Direktive 2002/58, pri čemer je bilo ugotovljeno, da je obdelava osebnih podatkov na podlagi navedene določbe zakonita, se člen 6 SUVP ne uporablja.
Tretje vprašanje
53.
Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem sprašuje, ali je treba člen 13(1) in (2) Direktive 2002/58 razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki pri prenosu navedene direktive nadomešča pojem „neposredno trženje“ s pojmom „komercialno sporočilo“, kot je opredeljen v členu 2, točka (f), Direktive 2000/31.
54.
Člen 2, točka (f), Direktive 2000/31 določa, da je „komercialno sporočilo“ vsaka oblika sporočila, namenjena neposredni ali posredni promociji blaga, storitev ali podobe podjetja, organizacije ali osebe, ki opravlja trgovsko, industrijsko ali obrtno dejavnost ali zakonsko urejeni poklic.
55.
Na podlagi navedene določbe pa se podatki, ki omogočajo neposreden dostop do dejavnosti podjetja, organizacije ali osebe, predvsem ime domene ali elektronski naslov, sami po sebi ne štejejo za komercialno sporočilo, prav tako se za komercialno sporočilo ne štejejo sporočila v zvezi z blagom, storitvami ali podobo podjetja, organizacije ali osebe, ki se zagotavljajo neodvisno in brez finančnega nadomestila.
56.
Vendar pa mora sporočilo, kot je navedeno zgoraj, ki pomeni „neposredno trženje“ v smislu Direktive 2002/58, imeti komercialni namen ter biti naslovljeno neposredno in posamično na potrošnika. V tem okviru je pojem komercialno sporočilo širše, saj vključuje pojem neposrednega trženja, iz česar izhaja, da se vsi primeri neposrednega trženja štejejo za komercialna sporočila, vsi primeri komercialnih sporočil pa ne pomenijo neposrednega trženja.
57.
Posledično menim, da je tretje vprašanje hipotetično v obravnavani zadevi iz postopka v glavni stvari, zato v okviru zadevnega predloga za sprejetje predhodne odločbe ni dopustno. Ni namreč potrebno za rešitev spora v postopku v glavni stvari. Predložitveno sodišče lahko o zadevi, ki mu je predložena, odloči tudi brez odgovora na tretje vprašanje. V okviru obravnavanega predloga za sprejetje predhodne odločbe namreč nacionalno sodišče ne more in abstracto ugotavljati, ali je država članica pravilno prenesla sekundarno zakonodajo. O tem je bolje presojati v postopku za ugotavljanje kršitev.
Peto vprašanje
58.
Predložitveno sodišče s petim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali mora nadzorni organ, kadar naloži upravno globo, v zadevnem upravnem aktu analizirati in obrazložiti učinek vsakega od meril iz člena 83(2) od (a) do (k) SUVP.
59.
Ker se to vprašanje nanaša na domnevo, da se SUVP v obravnavani zadevi uporablja, in ker iz moje analize izhaja, da obravnavana zadeva spada zgolj na področje uporabe člena 13(2) Direktive 2002/58, odgovor na to vprašanje ni potreben.
60.
Naslednje navedbe ponujam le za primer, če bi Sodišče ugotovilo, da se SUVP uporablja.
61.
V skladu s členom 83(2) SUVP velja, da je treba pri odločanju o tem, ali naj se naloži upravna globa in v kolikšni višini, za vsak posamezen primer ustrezno
upoštevati seznam iz navedene določbe. (
18
)
62.
Člen 83(2) SUVP primarno določa obveznosti pristojnih organov (in ne pravice posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki), člen 83(8) SUVP pa določa, da nadzorni organ izvaja pooblastila iz navedenega člena na podlagi ustreznih postopkovnih zaščitnih ukrepov v skladu s pravom Unije in pravom države članice, vključno z učinkovitim pravnim sredstvom in ustreznim pravnim postopkom. (
19
)
63.
Nadalje, člen 83(2) SUVP je treba razlagati na podlagi splošnih načel prava Unije, v skladu s katerimi pravica do dobrega upravljanja vključuje obveznost uprave, da svoje odločitve obrazloži. Ta obveznost uprave, da odločbo dovolj specifično in konkretno obrazloži, da zadevni osebi omogoči seznanitev z razlogi za individualni ukrep, ki posega v njen položaj, je tako korelat načela spoštovanja pravice do obrambe, ki je splošno načelo prava Unije. (
20
)
64.
Posledično torej velja, da če posameznik razume razloge za izrek posamičnega ukrepa, ki negativno vpliva nanj, se šteje, da je to načelo upoštevano, pri tem pa ni treba podrobno obravnavati vsakega od meril iz člena 83(2) SUVP.
Predlog
65.
Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj na vprašanja za predhodno odločanje, ki jih je predložilo Curtea de Apel Bucureşti (pritožbeno sodišče v Bukarešti, Romunija), odgovori:
1.
Člen 13(2) Direktive 2002/58 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah)
je treba razlagati tako, da
se šteje, da je bil uporabnikov elektronski naslov, pridobljen, ko ta ustvari spletni račun, ki mu omogoča (i) brezplačen dostop do določenega števila člankov zadevne publikacije, (ii) prejemanje dnevnih informativnih obvestil po elektronski pošti s povzetkom nove zakonodaje, obravnavane v člankih zadevne publikacije, ter povezave do navedenih člankov, in (iii) plačljiv dostop do dodatnih in/ali podrobnejših člankov in analiz publikacije, pridobljen „v smislu prodaje proizvoda ali storitve“. Pošiljanje dnevnih informativnih obvestil, kot so opisana v točki (ii), pomeni „neposredno trženje“„podobnih [...] proizvodov ali storitev“ v smislu navedene določbe.
2.
Člen 13(2) Direktive 2002/58 v povezavi s členom 95 Uredbe (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov)
je treba razlagati tako, da
če upravljavec uporabi uporabnikov elektronski naslov za pošiljanje dnevnih informativnih obvestil v skladu s členom 13(2) Direktive 2002/58, pri čemer je bilo ugotovljeno, da je obdelava osebnih podatkov na podlagi navedene določbe zakonita, se člen 6 Uredbe 2016/679 ne uporablja.
(
1
)	Jezik izvirnika: angleščina.
(
2
)	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 13, zvezek 29, str. 514, in popravek v UL 2013, L 241, str. 9), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/136/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 (UL 2009, L 337, str. 11).
(
3
)	Uredba Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL 2016, L 119, str. 1, in popravek v UL 2018, L 127, str. 2) (v nadaljevanju: SUVP).
(
4
)	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 13, zvezek 15, str. 355).
(
5
)	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju) (UL, posebna izdaja v slovenščini: poglavje 13, zvezek 25, str. 399).
(
6
)	Glej sodbo z dne 25. novembra 2021, StWL Städtische Werke Lauf a.d. Pegnitz (C-102/20, EU:C:2021:954, točka 47).
(
7
)	Slovar Oxford English Dictionary, geslo „commerce“, na voljo na naslovu: https://www.oed.com/dictionary/commerce_n?tab=meaning_and_use#8735085.
(
8
)	Pojem „uredniški“ se nanaša na „tisto vsebino časopisa, revije itd., ki jo napišejo ali uredijo uredniki in ki se razlikuje od oglasov“. Slovar Oxford English Dictionary, na voljo na naslovu: https://www.oed.com/dictionary/editorial_adj?tab=meaning_and_use#5741224.
(
9
)	Glej Papadopoulos, P., Snyder, P. Athanasakis, D., in Livshits, B., „Keeping out the Masses: Understanding the Popularity and Implications of Internet Paywalls“, v ‘WWW ’20: Proceedings of The Web Conference 2020’, Association for Computing Machinery’, New York, NY, United States, str. 1433-1444, na voljo na naslovu: https://doi.org/10.1145/3366423.3380217.
(
10
)	Glej sodbo z dne 25. novembra 2021, StWL Städtische Werke Lauf a.d. Pegnitz (C-102/20, EU:C:2021:954, točka 47
(
11
)	Glej sodbo z dne 22. junija 2021, Latvijas Republikas Saeima (Kazenske točke) (C-439/19, EU:C:2021:504, točka 81 in navedena sodna praksa).
(
12
)	V zvezi z okoliščinami, ki se nanašajo na prenos lastninskih upravičenj na opredmetenem ali neopredmetenem blagu, glej sodbi z dne 3. julija 2012, UsedSoft (C-128/11, EU:C:2012:407, točka 42), in z dne 16. septembra 2021, The Software Incubator (C-410/19, EU:C:2021:742, točka 40).
(
13
)	Glej sodbo z dne 15. septembra 2016, McFadden (C-484/14, EU:C:2016:689, točki 41 in 42 ter navedena sodna praksa).
(
14
)	Glej sodbo z dne 15. septembra 2016, McFadden (C-484/14, EU:C:2016:689, točka 42).
(
15
)	Glej na primer Müller-Graff, P.-Chr., v Streinz, R. (ur.), EUV/AEUV Kommentar, C.H. Beck, München, 3. izdaja, 2018, člen 56 AEUV, točka 21.
(
16
)	Glej sodbo z dne 23. februarja 2016, Komisija/Madžarska (C-179/14, EU:C:2016:108, točka 155 in navedena sodna praksa).
(
17
)	Za podrobnejšo razpravo o preoblikovanju podatkov v digitalno premoženje glej Noto La Diega, G. v Bakhoum, M., Conde Gallego, B., Mackenrodt, M., in Gintarė Surblytė-Namavičienė, G. (ur.), Personal Data in Competition, Consumer Protection and Intellectual Property Law: Towards a Holistic Approach?, Berlin, 2018, str. 452. V zvezi s tem je revija The Economist objavila stališče, da najdragocenejši vir na svetu „ni več nafta, ampak so to podatki“, glej Regulating the Internet Giants: The World’s Most Valuable Resource Is No Longer Oil, but Data, Economist (6. maj 2017), http://www.economist.com/news/leaders/21721656-data-economy-demands-new-approach-antitrust-rules-worlds-most-valuable-resource.
(
18
)	Navedena določba je odraz uvodne izjave 150 SUVP, v kateri je navedeno, da pristojni nadzorni organ določi upravne globe za vsak posamezni primer posebej, ob upoštevanju vseh zadevnih okoliščin v določeni situaciji ter zlasti narave, teže in trajanja kršitve ter njenih posledic in sprejetih ukrepov za zagotavljanje skladnosti z obveznostmi iz SUVP ter za preprečitev ali ublažitev posledic kršitve.
(
19
)	Navedena določba odraža uvodno izjavo 148 SUVP, ki ima skoraj enako besedilo. Pri tem je zanimivo, da se uvodna izjava sklicuje na Listino Evropske unije o temeljnih pravicah in ne na pravo držav članic.
(
20
)	Glej sodbo z dne 8. maja 2019, PI (C-230/18, EU:C:2019:383, točka 57).