62023CC0146
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
ANTHONYJA MICHAELA COLLINSA,
predstavljeni 13. junija 2024 (
1
)
Združeni zadevi C‑146/23 in C‑374/23
XL
proti
Sąd Rejonowy w Białymstoku
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sąd Rejonowy w Białymstoku (Poljska))
ter
SR,
RB
proti
Lietuvos Respublika
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva))
„Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Načelo pravne države – Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU – Obveznost držav članic vzpostaviti pravna sredstva, potrebna za zagotovitev učinkovitega pravnega varstva na področjih, ki jih ureja pravo Unije – Načelo neodvisnosti sodstva – Plačilo sodnikov“
Uvod
1.
Vprašanje plačila sodnikov je neizogibno predmet pomislekov, odkar obstajajo državni sistemi, ki temeljijo na načelu delitve oblasti. Kot je Alexander Hamilton preroško navedel v zbirki esejev The Federalist: „POLEG imenovanja za nedoločen čas nič ne prispeva bolj k neodvisnosti sodnikov kot stalno plačilo. […] V človeški naravi je, da NADZOR NAD ČLOVEKOVIM PREŽIVLJANJEM POMENI NADZOR NAD NJEGOVO VOLJO. Popolna ločitev sodne veje oblasti od zakonodajne v praksi ni mogoča, če je sistem oblikovan tako, da so premoženjski viri prve odvisni od občasnih prispevkov druge.“ (
2
)
2.
Ta dva predloga za sprejetje predhodne odločbe omogočata Sodišču, da ponovno obravnava in razširi svojo sodno prakso glede plačila sodnikov na podlagi člena 19(1), drugi pododstavek, PEU (
3
) v okviru načel neodvisnosti sodstva in učinkovitega pravnega varstva. (
4
)
3.
Sodišče je v sodbah z dne 27. februarja 2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses (
5
), in z dne 7. februarja 2019, Escribano Vindel, (
6
) ugotovilo, da je to, da sodniki prejemajo plačo, ki ustreza pomembnosti funkcij, ki jih izvajajo, jamstvo, ki je neločljivo povezano z neodvisnostjo sodnikov. Da bi izpolnilo to zahtevo, mora sodišče (
7
) svoje funkcije izvajati povsem samostojno, ne da bi bilo kakor koli hierarhično vezano ali komur koli podrejeno in ne da bi prejemalo kakršne koli ukaze ali navodila, ter da je s tem zaščiteno pred zunanjimi posegi ali pritiski, ki lahko ogrozijo neodvisnost presoje njegovih članov in vplivajo na njihove odločitve. (
8
) Sodišče Evropske unije je to zahtevo obravnavalo kot enakovredno varstvu sodnikov pred odpoklicem, s čimer je opozorilo na neposredno povezavo med nezamenljivostjo sodnikov in njihovo materialno varnostjo. (
9
)
4.
Zmanjšanje plačila vpliva tudi na sodnike – tako kot na druge nosilce javnih funkcij in javne uslužbence. (
10
) Sodišče je v sodbah v zadevah Juízes Portugueses in Escribano Vindel ugotovilo, da načelo neodvisnosti sodstva iz člena 19(1), drugi pododstavek, PEU državam članicam ne preprečuje sprejemanja ukrepov za zmanjšanje plačila sodnikov v nekaterih okoliščinah. Portugalska republika in Kraljevina Španija (
11
) sta, da bi odpravili domnevno čezmerni proračunski primanjkljaj, zmanjšali plače vsem nosilcem javnih funkcij in zaposlenim v javnem sektorju, vključno s tistimi, ki so bili zaposleni v okviru zakonodajne, izvršilne in sodne veje oblasti. (
12
) Ukrepi se niso posebej nanašali na sodnike in ti v okviru ukrepov niso bili drugače obravnavani kot ostali. Prav tako so bili ukrepi začasni in omejeni. (
13
)
5.
Obravnavana predloga za sprejetje predhodne odločbe izhajata iz uporabe splošno veljavnih ukrepov glede plačil sodnikov na Poljskem in v Litvi ter se ne nanašata na zmanjšanje plačil posameznih sodnikov, na primer v okviru disciplinskega postopka. Poleg tega so ukrepi širši, kot so bili tisti, ki jih je Sodišče obravnavalo v zadevah Juízes Portugueses in Escribano Vindel. Predložitveni sodišči prosita Sodišče za presojo vloge zakonodajne in izvršilne veje oblasti v postopku določanja plačil sodnikov ter njihovega morebitnega zmanjšanja. Prav tako sprašujeta, ali iz člena 19(1), drugi pododstavek, PEU izhajajo upoštevna merila v zvezi s takim postopkom.
Pravni okvir – nacionalno pravo
Poljsko pravo
6.
Člen 178 Konstytucja Rzeczypospolitej Polskiej (ustava Republike Poljske) določa:
„1.   Sodniki so pri opravljanju svoje funkcije neodvisni in podvrženi le ustavi in zakonom.
2.   Sodnikom so zagotovljeni delovni pogoji in plačilo, ki ustrezajo dostojanstvu njihove funkcije in obsegu njihovih nalog.
[…]“
7.
Člen 91 ustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zakon o organizaciji splošnih sodišč) z dne 27. julija 2001 (
14
) določa:
„[…]
Odstavek 1c. Osnova za določitev osnovne plače sodnikov v posameznem letu je povprečna plača v drugem četrtletju prejšnjega leta, kot jo v uradnem listu Republike Poljske ‚Monitor Polski‘ objavi predsednik centralnega statističnega urada […], ob upoštevanju odstavka 1d.
Odstavek 1d. Če je povprečna plača iz odstavka 1c nižja od povprečne plače, objavljene za drugo četrtletje predhodnega leta, se sprejme osnova za določitev osnovne plače sodnikov v prejšnjem znesku.
Odstavek 2. Osnovna plača sodnikov se izrazi v razredih, pri čemer se njihova raven določi z uporabo multiplikatorjev na osnovo za določitev osnovne plače iz odstavka 1c. Osnovni plačni razredi za posamezna sodniška mesta in multiplikatorji, ki se uporabijo za določitev višine osnovne plače v posameznih razredih, so določeni v prilogi k temu zakonu.
[…]
Odstavek 7. Poleg tega se plačilo za sodnike razlikuje še glede na dodatek za delovno dobo, ki od šestega leta zaposlitve znaša 5 % osnovne plače in se vsako leto poveča za 1 %, dokler ne doseže 20 % osnovne plače.“
8.
Poljski zakonodajalec je 17. decembra 2021 sprejel ustawa o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2022 (zakon z dne 17. decembra 2021 o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leto 2022). (
15
) Navedeni zakon je začel veljati 1. januarja 2022. Člen 8 navedenega zakona določa:
„1.   V letu 2022 je osnova za določitev osnovne plače sodnikov iz člena 91(1c) zakona z dne 27. julija 2001 o organizaciji splošnih sodišč (Dz. U. iz leta 2020, točka 2072, in iz leta 2021, točki 1080 in 1236) povprečna plača v drugem četrtletju leta 2020, objavljena v sporočilu predsednika Główny Urząd Statystyczny (centralni statistični urad, Poljska).
2.   Osnova iz odstavka 1 se poveča za znesek 26 PLN (poljski zlot).
3.   Če ločene določbe vsebujejo sklic na osnovo za določanje osnovne plače sodnikov iz člena 91(1c) zakona z dne 27. julija 2001 o organizaciji splošnih sodišč, se za leto 2022 to nanaša na povprečno plačo v drugem četrtletju leta 2020, objavljeno v sporočilu predsednika Główny Urząd Statystyczny (centralni statistični urad), povečano za 26 PLN.
4.   Če ločene določbe vsebujejo sklic na plačo sodnikov, za leto 2022 navedena plača ustreza plači, določeni v skladu z odstavkoma 1 in 2.“
9.
Poljski zakonodajalec je 1. decembra 2022 sprejel ustawa o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2023 (zakon z dne 1. decembra 2022 o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leto 2023). (
16
) Navedeni zakon je začel veljati 1. januarja 2023. Člen 8 navedenega zakona določa:
„1.   V letu 2023 je osnova za določitev osnovne plače sodnikov iz člena 91(1c) Ustawa z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zakon z dne 27. julija 2001 o organizaciji splošnih sodišč) (Dz. U. iz leta 2020, točka 2072, kakor je bil spremenjen) 5444,42 PLN.
2.   Če se ločene določbe sklicujejo na osnovo za določanje osnovne plače sodnikov iz člena 91(1c) Ustawa z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zakon z dne 27. julija 2001 o organizaciji splošnih sodišč), je upoštevni znesek za leto 2023 določen pri 5444,42 PLN.“
Litovsko pravo
10.
Člen 3 Lietuvos Respublikos teisėjų darbo apmokėjimo įstatymas (zakon Republike Litve o plačilu sodnikov) v različici, ki je veljala od 1. januarja 2022 do 30. junija 2023, (
17
) določa, da se plačila sodnikov izračunajo ob upoštevanju osnovnega zneska za plače (plačila) državnih politikov, sodnikov, državnih uradnikov, javnih uslužbencev in zaposlenih v institucijah, ki jih financira država, in občine Republike Litve za zadevno leto, ki ga je sprejel Lietuvos Respublikos Seimas (parlament Republike Litve). Osnovni znesek za prihajajoče leto se določi v nacionalni kolektivni pogodbi, pri čemer se upoštevajo povprečna stopnja inflacije za prejšnje leto (kot je izračunana v skladu z veljavnim nacionalnim indeksom cen), stopnja minimalne mesečne plače in vpliv drugih dejavnikov na stopnjo in rast povprečne plače v javnem sektorju. Lietuvos Respublikos Seimas (parlament Republike Litve) odobri osnovni znesek, določen v nacionalni kolektivni pogodbi. Če nacionalna kolektivna pogodba ni sklenjena ali ni spremenjena do 1. junija tekočega leta, osnovni znesek za prihajajoče finančno leto sprejme Seimas na predlog Lietuvos Respublikos Vyriausybė (vlada Republike Litve), potem ko je presojal in upošteval okoliščine, ki jih določa ta člen. Novi odobreni osnovni znesek ne sme biti nižji od obstoječega osnovnega zneska, razen če so ugotovljene izredne okoliščine in razglašene v skladu s postopkom iz Lietuvos Respublikos fiskalinės sutarties įgyvendinimo konstitucinis įstatymas Nr XII-1289 (ustavni zakon Republike Litve o izvajanju fiskalne pogodbe) z dne 6. novembra 2014 (TAR, 2014, št. 17028).
11.
Člen 4(2) zakona o plačilu sodnikov določa, da je plačilo sodnikov (
18
) sestavljeno iz (
19
): (i) plače, (ii) dodatka za delovno dobo pri litovski državi, (iii) plačila za delo in za pripravljenost na delo ob dnevih počitka in praznikih ter za nadomeščanje in (iv) dodatka zaradi povečanega obsega dela. V poglavju II priloge k zakonu o plačilu sodnikov je določeno, da se plača sodnikov (
20
) izračuna tako, da se koeficient plače, določen v prilogi k zakonu o plačilu sodnikov, pomnoži z osnovnim zneskom. V letu 2022 je bil osnovni znesek 181 EUR, v letu 2023 pa 186 EUR. Koeficient plače za sodnika regionalnega sodišča je bil 17,2. (
21
)
12.
Člen 3 Lietuvos Respublikos pareiginės algos (atlyginimo) bazinio dydžio nustatymo ir asignavimų darbo užmokesčiui perskaičiavimo įstatymas Nr. XIV‑2011 (zakon Republike Litve št. XIV-2011 o določitvi osnovnega zneska plače (plačila) in o spremembi odobritev plač) z dne 25. maja 2023 (TAR, 2023, št. 11589), določa:
„Osnovni znesek plače (plačila)
1.   Za izračun plače (plačila) delavcev, kot je navedeno v členu 2 tega zakona, velja, da je osnovni znesek plače (plačila) enak povprečni mesečni plači v državi (vključno z zasebnimi družbami) za leto 2022, kot jo objavi Valstybės duomenų agentūra (državna podatkovna agencija, Litva), in znaša 1785,4 EUR.
2.   Za namene uporabe osnovnega zneska plače (plačila) iz odstavka 1 tega člena velja, da spremenjena plača ne sme biti nižja od plače (plačila), kot je veljala pred spremembo.“
13.
Nov sistem plačil sodnikov pri sodiščih s splošno pristojnostjo in specializiranih sodiščih Republike Litve je začel veljati 1. julija 2023. S sklepom št. 1R-85 Lietuvos Respublikos teisingumo ministras (minister za pravosodje Republike Litve) z dne 2. aprila 2004 in z resolucijo Lietuvos advokatų taryba (odvetniško druženje Litve) z dne 26. marca 2004 so bila odobrena priporočila glede najvišje višine nagrade za pravne storitve odvetnikov v civilnih zadevah.
Postopek v glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Zadeva C‑146/23
14.
XL je bil 4. decembra 2003 imenovan za sodnika pri Sąd Rejonowy w Suwałkach (okrožno sodišče, Suwałki, Poljska). Nato je bil 3. aprila 2007 premeščen k Sąd Rejonowy w Białymstoku (okrožno sodišče, Białystok, Poljska), kjer še danes opravlja sodniško funkcijo. Od 5. avgusta 2021 je XL uvrščen v peti plačni razred. Njegova mesečna plača se izračuna tako, da se njegova osnovna plača 5050,48 PLN v letu 2022 oziroma 5444,42 PLN v januarju 2023 pomnoži s koeficientom 2,5, čemur se prišteje 20 % osnovne plače kot dodatek za delovno dobo. (
22
) XL je vložil tožbo zoper svojega delodajalca, Sąd Rejonowy w Białymstoku (okrožno sodišče, Białystok), s katero je zahteval plačilo 10.000 PLN za delo, ki ga je opravil med 1. julijem 2022 in 31. januarjem 2023, ter zakonske zamudne obresti na navedeni znesek. Navedeni znesek je razlika med plačo, ki jo je XL prejemal med 1. julijem 2022 in 31. januarjem 2023, in plačo, ki mu pripada na podlagi mehanizma iz člena 91 zakona o organizaciji splošnih sodišč. Po navedbah XL navedena razlika znaša 1362,12 PLN na mesec – od vključno julija do novembra 2022, 1053,90 PLN za december 2022 (
23
) in 2135,50 PLN za januar 2023.
15.
XL v bistvenem trdi, da zakoni o posebnih ukrepih za izvajanje zakonov o proračunu za leta 2021, 2022 in 2023 niso skladni z zakonom o organizaciji splošnih sodišč, ustavo Republike Poljske in pravom Unije, saj z zmanjšanjem njegovega plačila spodkopavajo načelo neodvisnosti sodstva in ustvarjajo pogoje, v katerih lahko zakonodajna in izvršilna veja oblasti vplivata na vsebino sodnih odločb. Delodajalec XL trdi, da mu je izplačal plačilo v skladu z zakonom in da plačil sodnikov ne more določati po svoje.
16.
Obe stranki se sklicujeta na obrazložitev vlade glede osnutka zakonov o posebnih ukrepih za izvajanje zakonov o proračunu za leta 2021, 2022 in 2023, vendar iz nje prihajata do povsem nasprotnih ugotovitev. XL poudarja „zamrznitev“ plač sodnikov v primerjavi s povišanjem plačila direktorjev nekaterih javnih subjektov (za od 40 % do 60 %). Delodajalec XL se sklicuje na pomanjkanje razpoložljivih virov, saj naj bi imel na voljo le sredstva, ki so zagotovljena v proračunu.
17.
Predložitveno sodišče navaja, da člen 91 zakona o organizaciji splošnih sodišč določa mehanizem za izračun osnovne plače sodnikov v posameznem letu s sklicevanjem na povprečno plačo v drugi četrtini predhodnega leta. Namen navedenega mehanizma, ki je bil uveden 22. aprila 2009, je zagotoviti, da sistem plačil sodnikov izpolnjuje standarde iz člena 178(2) ustave Republike Poljske. Namen spremembe iz leta 2009 je bil zagotoviti bolj objektivno izračunavanje plač sodnikov ter zmanjšati vpliv drugih organov pri določanju osnovne plače sodnikov. Pred navedeno spremembo je sistem izračuna plač sodnikov med drugim temeljil na osnovnem znesku, določenem v letnem državnem proračunu.
18.
Predložitveno sodišče ugotavlja, da „je bil na pobudo izvršilne veje oblasti mehanizem za izračunavanje osnovne plače sodnikov trikrat spremenjen z zakoni o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leta 2021, 2022 in 2023“. (
24
) Leta 2021 so bile plače sodnikov „zamrznjene“, njihova osnovna plača pa se je izračunavala na podlagi povprečne plače v drugem četrtletju leta 2019, in ne na podlagi povprečne plače v drugem četrtletju leta 2020. V letu 2022 se je osnovna plača sodnikov izračunavala na podlagi povprečne plače v drugem četrtletju leta 2020. To je pomenilo povišanje v primerjavi s povprečno plačo iz drugega četrtletja leta 2021. V letu 2023 so se plače sodnikov izračunavale na podlagi fiksnega osnovnega zneska (
25
), in ne na podlagi povprečne plače iz druge četrtine leta 2022.
19.
Spremembe državnega proračuna za leto 2021 so bile posledica ekonomskih razmer na Poljskem po izbruhu covida-19. V določbah v zvezi z državnim proračunom za leto 2022 niso bile omenjene nobene posebne okoliščine, v določbah v zvezi z državnim proračunom za leto 2023 pa je bil omenjen velik vpliv na proračun zaradi pandemije covida-19 in ruske invazije na Ukrajino.
20.
Decembra 2022 so prva predsednica Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska), (
26
) predsednik Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče, Poljska) (
27
) in Krajowa Rada Sądownictwa (nacionalni sodni svet) (
28
) vložili ločene predloge pri Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče, Poljska) za ugotovitev neskladnosti proračunskih določb glede plač sodnikov za leto 2023 z ustavo. Predložitveno sodišče se strinja s pomisleki, ki so jih izrazili predlagatelji v navedenih postopkih. Meni, da triletna „zamrznitev“ sistema, po katerem se plačila sodnikov izračunavajo na podlagi objektivnega parametra, torej povprečne plače v drugem četrtletju predhodnega leta, spodkopava neodvisnost sodstva. Pomeni grožnjo trajnega, ponavljajočega se in stalnega zmanjševanja plačil sodnikov, da se sodna veja oblasti podredi izvršilni in zakonodajni. Ta grožnja je še zlasti očitna glede na nedavno krizo pravne države na Poljskem. Poleg tega je to povsem nerazumljivo glede na stabilne finančne razmere na Poljskem. Predložitveno sodišče tudi meni, da bi spreminjanje pravil za določanje plačil sodnikov v njihovo škodo – zlasti ob hkratnem zvišanju življenjskih stroškov – lahko negativno vplivalo na pobude za izboljšanje delovanja sodišč. (
29
) Obstaja veliko tveganje, da bodo sodniki vložili večje število tožb zoper višino plač, ki so jih prejeli v letih 2021, 2022 in 2023.
21.
Sąd Rejonowy w Białymstoku (okrožno sodišče, Białystok) je zato prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo naslednje vprašanje:
„Ali je treba člen 2 Pogodbe o Evropski uniji, ki določa vrednote, na katerih temelji Evropska unija, s sklicevanjem na spoštovanje pravne države, in drugi pododstavek člena 19(1) Pogodbe o Evropski uniji v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki zahteva, da države članice zagotavljajo učinkovito sodno varstvo, ki temelji na pravici do dostopa do neodvisnega in nepristranskega sodišča, razlagati tako, da načelo neodvisnosti sodstva nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki zaradi omejevanja proračunskih izdatkov uvaja odstopanje od mehanizma določanja plač sodnikov na podlagi objektivnih meril, ki niso odvisna od samovoljnega vmešavanja izvršilne in zakonodajne oblasti, in ima za posledico trajno znižanje ravni plač sodnikov, s čimer so kršena ustavna jamstva za to, da so sodnikom zagotovljene plačila v skladu z dostojanstvom njihove funkcije in obsegom njihovih nalog ter da pravosodne naloge opravljajo neodvisna sodišča in neodvisni sodniki?“
Zadeva C‑374/23
22.
Tožeči stranki, SR in RB, sta sodnika Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče, Vilna, Litva). Tožeči stranki sta vložili odškodninsko tožbo zaradi nedelovanja za škodo, ki jo je povzročila Lietuvos Respublika (Republika Litva). (
30
) SR zahteva 74.286,09 EUR odškodnine, RB pa 95.620,17 EUR. (
31
) V predložitveni odločbi ni navedeno, kako sta tožeči stranki oblikovali navedena zneska.
23.
SR in RB trdita, da je znesek njunih prejemkov odvisen od politične volje zakonodajne in izvršilne veje oblasti. To ni skladno z načelom neodvisnosti sodnikov iz člena 109 Lietuvos Respublikos Konstitucija (Ustava Republike Litve) in z mednarodnimi obveznostmi Republike Litve.
24.
Republika Litva trdi, da bi bilo treba tožbo SR in RB zavrniti. Med drugim trdi, da se osnovni znesek prejemkov zaposlenih v javnem sektorju določi letno glede na finančna sredstva in obveznosti države. Med letoma 2018 in 2023 je osnovni znesek stalno naraščal ob upoštevanju gospodarskih in socialnih razmer, obveznosti države in finančnih sredstev, za katera se je pričakovalo, da bodo na voljo. Osnovni znesek „ima neposreden ekonomski vpliv tudi na zasebni sektor in nacionalno povprečno plačo“. Republika Litva tudi trdi, da sistem plačil sodnikov spada na področje izključne ustavne diskrecije države in njenih institucij.
25.
Po navedbah Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče, Vilna) je bilo mesečno bruto plačilo sodnika regionalnega sodišča 2440,85 EUR leta 2008 in 2362 EUR leta 2021. (
32
) Čeprav se zdi, da se je plačilo sodnikov v 13-letnem obdobju med letoma 2008 in 2021 povečalo za približno 8 %, pa se je že samo zaradi davčnih sprememb v resnici nominalno znižalo za 3,2 %. Predložitveno sodišče je navedlo, da se od konca leta 2021 plačilo sodnikov približuje ravni povprečne plače v državi. V prvem četrtletju leta 2022 je povprečna mesečna plača v državi znašala 1729,90 EUR, povprečna mesečna plača sodnika pa 3113,20 EUR. (
33
)
26.
Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče, Vilna) ugotavlja, da je priporočena urna postavka za storitve odvetnika 179,90 EUR, (
34
) bruto plača sodnika regionalnega sodišča na uro (
35
) pa znaša približno 20 EUR. Republika Litva s tem da med drugim potrjuje najvišji znesek nagrade odvetnikov, diskriminira med odvetniki in sodniki glede njihovih prejemkov, s čimer krši člena 29 in 48 ustave Republike Litve o prepovedi diskriminacije in enakega obravnavanja glede na človekove pravice (
36
) ter člen 2 PEU. Litovska vlada implicitno priznava, da osnovni znesek plačila sodnikov ne bi smel biti odvisen od politične volje zakonodajne ali izvršilne veje oblasti, ampak od nacionalnih ekonomskih kazalnikov (
37
). V tem okviru je litovska vlada začela reformo plačil v javnem sektorju, da se zagotovi, da se plačila državnih uradnikov izračunajo na podlagi takih ekonomskih kazalnikov.
27.
Na podlagi navedenega je Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče, Vilna) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo naslednji vprašanji:
„1.
Ali je treba vrednote demokracije, pravne države, spoštovanja človekovih pravic in pravičnosti iz člena 2 PEU in določbe člena 19(1), drugi pododstavek, PEU razlagati tako, da je z njimi zakonodajni in izvršilni veji oblasti držav članic dana neomejena in izključna diskrecijska pravica, da z nacionalno zakonodajo določijo plačila sodnikov v znesku, ki je odvisen zgolj od volje zakonodajne in izvršilne veje oblasti?
2.
Ali je treba določbe člena 19(1), drugi pododstavek, PEU in določbe člena 47 Listine, ki med drugim urejajo neodvisnost sodstva, razlagati tako, da je državam članicam dovoljeno, da z nacionalno zakonodajo uvedejo pravila, s katerimi so plačila sodnikov določena nižje od plačil ali nagrad, ki jih država določi za druge pravniške poklice?“
Postopek pred Sodiščem
28.
V zadevi C‑146/23 so pisna stališča predložili XL, poljska vlada in Evropska komisija.
29.
Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) je v svoji sodbi z dne 8. novembra 2023, K 1/23, med drugim ugotovilo, da člena 8 in 9 ustawa z dnia 1 grudnia 2022 r. o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2023 (zakon o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leto 2023) z dne 1. decembra 2022„nista skladna“ s členom 178(2) ustave Republike Poljske.
30.
Predsednik Sodišča je s sklepom z dne 16. novembra 2023 prosil Sąd Rejonowy w Białymstoku (okrožno sodišče, Białystok), prvič, naj sporoči, ali vztraja pri delu predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki se nanaša na obdobje med 1. januarjem 2023 in 31. januarjem 2023, ter drugič, naj opredeli morebiten vpliv sodbe Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) na zakonitost člena 8(1) in (2) ustawa o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2022 (zakon o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leto 2022).
31.
Sąd Rejonowy w Białymstoku (okrožno sodišče, Białystok) je v odgovoru z dne 30. novembra 2023 potrdilo, da je Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) ugotovilo, da sta člena 8 in 9 ustawa z dnia 1 grudnia 2022 r. o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2023 (
38
) (zakon o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leto 2023) „neskladna“ med drugim s členom 178(2) ustave Republike Poljske, zato navedeni določbi ne veljata več. (
39
)
32.
Sąd Rejonowy w Białymstoku (okrožno sodišče, Białystok) je navedlo, da vztraja pri celotnem predlogu za sprejetje predhodne odločbe, vključno z delom, ki se nanaša na obdobje med 1. januarjem 2023 in 31. januarjem 2023. Sąd Rejonowy w Białymstoku (okrožno sodišče, Białystok) je navedlo, da je sodba Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) omejena na odločitev o ustavnosti členov 8 in 9 ustawa z dnia 1 grudnia 2022 r. o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2023 (zakon o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leto 2023) v zvezi s členom 178(2) ustave Republike Poljske glede dostojanstva funkcije sodnika v zvezi z obsegom sodnikovih nalog. Navedena sodba pa se ne nanaša na načelo neodvisnosti sodstva in prepovedi poseganja v sodstvo s strani zakonodajne in/ali izvršilne veje oblasti. Nadalje, Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) ni obravnavalo ustawa o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2022 (zakon o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leto 2022).
33.
V zadevi C‑374/23 so pisna stališča predložile litovska in poljska vlada ter Komisija.
34.
Sodišče je s sklepom z dne 23. januarja 2024 združilo zadevo C‑146/23 in zadevo C‑374/23 za ustni in pisni postopek ter izrek sodbe.
35.
Na obravnavi, ki je potekala 12. marca 2024, so ustna stališča predstavile litovska in poljska vlada ter Komisija, ki so tudi odgovarjale na vprašanja Sodišča.
Presoja
Pristojnost Sodišča v zadevi C‑374/23
36.
Litovska vlada (
40
) navaja, da imajo v skladu z nacionalno zakonodajo države članice izključno pristojnost pri urejanju plačil sodnikov ter drugih nosilcev javnih funkcij in javnih uslužbencev. Pri tem pravo Unije nima nobene vloge. Pri pripravi zakonodaje v zvezi s proračunom mora litovska vlada med drugim upoštevati družbeno-ekonomske okoliščine v Litvi, potrebe in sredstva države ter njene finančne obveznosti. Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče, Vilna) z vprašanji, ki jih je predložilo Sodišču, to prosi, naj odloči o mejah polja proste presoje litovske zakonodajne in izvršilne veje oblasti, kot je to polje opredeljeno v ustavi Republike Litve in kot ga razlaga Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (ustavno sodišče Republike Litve). Sodišče nima nobene pristojnosti za to.
37.
V skladu z ustaljeno sodno prakso je organizacija pravosodja v državah članicah sicer v njihovi pristojnosti, vendar mora biti izvrševanje navedene pristojnosti v skladu s pravom Unije, zlasti s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU. (
41
) V skladu s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU morajo države članice zagotoviti, da sodišča, ki lahko odločajo o uporabi ali razlagi prava Unije, (
42
) izpolnjujejo zahteve po učinkovitem pravnem varstvu. (
43
) Ta določba preprečuje sprejetje nacionalnih določb v zvezi z organizacijo pravosodja, ki pomenijo poslabšanje varstva vrednote pravne države. (
44
) Države članice morajo torej organizacijo pravosodja zasnovati tako, da zagotovijo njeno skladnost z zahtevami prava Unije. Te vključujejo zlasti neodvisnost sodišč, ki odločajo o vprašanjih, povezanih z uporabo ali razlago prava Unije, da pravnim subjektom zagotovijo učinkovito sodno varstvo pravic, ki izhajajo iz tega prava. (
45
)
38.
Iz navedene sodne prakse ter zlasti iz sodb v zadevah Juízes Portugueses in Escribano Vindel izhaja, da je Sodišče pristojno za razlago prava Unije v zadevah, ki se nanašajo na organizacijo pravosodnega sistema v državah članicah, vključno z vprašanjem plačil sodnikov.
Dopustnost vprašanj, postavljenih v zadevi C‑374/23
39.
Litovska vlada trdi, da predlog za sprejetje predhodne odločbe v zadevi C‑374/23 ni dopusten, saj vprašanji, ki ju je postavilo Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče, Vilna), nista povezani z dejanskim stanjem in predmetom spora, ki ga obravnava navedeno sodišče. Odgovor Sodišča na vprašanji za predhodno odločanje torej ni potreben za rešitev spora v postopku v glavni stvari.
40.
Člen 267 PDEU določa, da se vprašanje postavi, če predložitveno sodišče meni, da „je treba“ glede vprašanja sprejeti odločitev, ki mu bo omogočila „izreči sodbo“ v zadevi, v kateri odloča. V skladu s tem je Sodišče večkrat ugotovilo, da iz besedila in sistematike člena 267 PDEU izhaja, da nacionalno sodišče ne more zahtevati izdaje predhodne odločbe, če pred njim ne poteka postopek, v okviru katerega se od njega zahteva, da izda odločbo, v kateri bo mogoče upoštevati predhodno odločbo Sodišča. (
46
)
41.
Postopek v glavni stvari v zadevi C‑374/23 se nanaša na odškodninsko tožbo zoper Republiko Litvo, ki sta jo vložila dva sodnika, SR in RB, v kateri trdita, da pristojnost zakonodajne in izvršilne veje oblasti določati njuno plačilo ni skladna z načelom neodvisnosti sodstva. To je povezujoči dejavnik med sporom, ki poteka pred Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče, Vilna), in razlago prava Unije, za katero prosi navedeno sodišče. Zato menim, da je odgovor Sodišča „potreben“, da lahko predložitveno sodišče odloči o sporu, ki ga obravnava. (
47
)
Upoštevnost člena 2 PEU in člena 47 Listine v združenih zadevah C‑146/23 in C‑374/23
42.
Litovska vlada trdi, da ker urejanje plačil sodnikov spada v izključno pristojnost držav članic, se pri določanju plačil ne uporablja pravo Unije. Iz tega sledi, da se Listina na podlagi člena 51(1) Listine v postopku v glavni stvari ne uporablja.
43.
Člen 51(1) Listine določa, da se njene določbe uporabljajo za države članice samo, ko te izvajajo pravo Unije. Iz predložitvenih odločb v zadevah C‑146/23 in C‑374/23 ni razvidno, da se XL ali SR in RB sklicujejo na pravico, ki jim je podeljena z določbo prava Unije, ali da je zoper njih uveden postopek, s katerim se izvaja pravo Unije. V predložitvenih odločbah prav tako ni navedeno, da se zastavlja vprašanje razlage ali uporabe pravila prava Unije. Iz predlogov za sprejetje predhodne odločbe tudi ne izhaja, da se katera koli oseba sklicuje na pravico do učinkovitega pravnega sredstva iz člena 47 Listine. Zato se zdi, da se v okviru postopka v glavni stvari ni mogoče sklicevati na člen 47 Listine. (
48
)
44.
S členom 19 PEU se uresničuje vrednota pravne države iz člena 2 PEU. V skladu s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU morajo države članice določiti sistem pravnih sredstev in postopkov, ki posameznikom zagotavljajo spoštovanje njihove pravice do učinkovitega pravnega varstva na področjih, ki jih ureja pravo Unije. Učinkovito pravno varstvo pravic posameznikov na podlagi prava Unije je splošno načelo prava Unije, ki izhaja iz ustavnih tradicij, ki so skupne državam članicam (
49
) in ki ga potrjuje člen 47 Listine. (
50
) V navedenih okoliščinah Sodišču predlagam, naj člena 2 PEU ne razlaga ločeno od člena 19 PEU. (
51
)
Vsebinska presoja
45.
Sąd Rejonowy w Białymstoku (okrožno sodišče, Białystok) in Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče, Vilna) s predloženimi vprašanji prosita za razlago člena 19(1), drugi pododstavek, PEU v zvezi z dvema vidikoma. Prvič, ali lahko na podlagi navedene določbe zakonodajna in/ali izvršilna veja oblasti zakonsko določa oziroma zmanjša plačilo sodnikov. Drugič, katera merila morajo države članice upoštevati pri sprejemanju takih zakonov, da se zagotovi skladnost z navedeno določbo.
46.
Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da pravo Unije od držav članic ne zahteva sprejetja določenega ustavnega modela za urejanje razmerij in interakcij med različnimi vejami oblasti, zlasti ne glede opredelitve in razmejitve njihovih pristojnosti. Pri izbiri svojih ustavnih modelov pa morajo države članice med drugim upoštevati člen 19(1), drugi pododstavek, PEU, s tem da preprečijo ogrožanje neodvisnosti sodstva oziroma poseganje v sodniško funkcijo. (
52
) Ker se politična in ustavna struktura in tradicija med državami članicami zelo razlikujeta, se lahko zelo razlikujejo tudi vloge akterjev, ki sodelujejo pri določanju višine in elementov plačila sodnikov. (
53
) V demokraciji velja, da načelo delitve oblasti in potreba po varstvu sodne veje pred neupravičenim zunanjim vplivom, med drugim tudi s strani zakonodajne in/ali izvršilne veje, ne pomenita, da slednji ne moreta določati številnih vidikov strukture pravosodja v državi članici, vključno s plačilom sodnikov.
47.
Da se zagotovijo preglednost, objektivnost in pravna varnost, (
54
) morajo države članice določiti pravni okvir za olajšanje določitve plačila sodnikov, vključno z opredelitvijo akterjev v tem postopku in njihovih vlog. (
55
) Namen tega okvira je zaščititi neodvisnost sodstva tako, da zagotovi, da je višina plačil sodnikov skladna s pomembnostjo njihovih funkcij. Nacionalno pravo, ki ureja plačila sodnikov, mora biti določeno na podlagi relevantnih, objektivnih in preverljivih meril, ki spoštujejo načelo sorazmernosti. Iz tega sledi, da se plačilo sodnikov ne more določiti ali zmanjšati na podlagi diskrecije ali na podlagi okoliščin posameznika. Nacionalna zakonodaja za znižanja višine plačil sodnikov mora to jasno utemeljiti. Takšna zmanjšanja plačil sodnikov, kot lahko iz nje izhajajo, morajo biti začasna, njihov znesek in trajanje pa morata biti prilagojena trajanju in resnosti okoliščin, ki upravičujejo njihovo sprejetje. Nikakor takšna zmanjšanja v plačilih ne smejo biti usmerjena v sodstvo, zaradi neugodne obravnave (
56
). Pri presoji, ali je zmanjšanje plačila sodnikov usmerjeno v sodstvo, je treba upoštevati razvoj plačil sodnikov in plačil primerljivih nosilcev javnih funkcij, pri čemer je treba zlasti upoštevati morebitna nedavna zvišanja plačil. (
57
) Da se zagotovi upoštevanje teh načel in njihova stabilnost, morajo biti pravila o plačilu sodnikov ali njihovem morebitnem zmanjšanju podvržena sodni presoji. (
58
)
48.
Predloga za sprejetje predhodne odločbe se nanašata na raven osnovnega plačila sodnikov na Poljskem in v Litvi. (
59
) Glede na opredelitev pojma „plačilo“ v členu 157(2), prvi pododstavek, PDEU je treba pri presoji, ali je plačilo sodnikov skladno s pomembnostjo njihove funkcije, upoštevati vse sedanje ali prihodnje prejemke v denarju ali naravi, ki jih sodniki prejmejo neposredno ali posredno iz naslova zaposlitve. (
60
) Primeri prejemkov v denarju ali naravi, ki jih je treba upoštevati, so povišanja ali dodatki za opravljanje določenih funkcij ali dodatnih nalog oziroma prevzemanje dodatne odgovornosti, (
61
) za delovno dobo, izkušnje, neprispevna ali subvencionirana poklicna pokojnina (
62
) ter dodatno zdravstveno zavarovanje, poleg tistega, ki se zagotavlja delavcem na splošno v okviru nacionalnega sistema socialnega varstva, stanovanje ter uporaba vozila ali telefona v zasebne namene. (
63
) Pri presoji ustreznosti plačila sodnikov je treba upoštevati tudi omejitve ali ovire, ki veljajo za sodnike pri opravljanju drugih gospodarskih dejavnosti. (
64
), (
65
)
49.
Ker to področje v Uniji ni harmonizirano in ker se družbeno-ekonomske okoliščine v Uniji razlikujejo, posamezne države članice pa se spoprijemajo z različnimi proračunskimi omejitvami, je navadno najprimerneje, da države članice same določajo plačila sodnikov v okviru svojih pravosodnih sistemov. Ob upoštevanju obveznosti iz člena 19(1), drugi pododstavek, PEU imajo torej države članice določeno polje proste presoje pri določanju višine plačila sodnikov. Vendar to polje proste presoje ni neomejeno. Objektivni elementi, kot je povprečna ali minimalna plača v državi – pomnožena z določenim koeficientom – ali plače drugih nosilcev javnih funkcij in javnih uslužbencev v državi, ki imajo enakovredno odgovornost, so primeri sprejemljivih izhodišč za izračun plačila sodnikov, na katere se lahko sklicujejo države članice, ob upoštevanju drugih družbeno-ekonomskih parametrov, kot so življenjski stroški (indeks cen življenjskih potrebščin v državi članici), stopnja inflacije itd. (
66
) Preprosta primerjava plačil v denarnih zneskih ni ustrezna, saj višine plač, vključno z minimalnimi plačami, v Evropski uniji niso harmonizirane (
67
) in se med državami zelo razlikujejo zaradi razlik v družbeno-ekonomskih razmerah (
68
). Plačila sodnikov je torej treba presojati glede na nacionalne družbeno-ekonomske okoliščine v posamezni državi članici. (
69
)
50.
Pri presoji ustreznosti plačil sodnikov je treba preveriti, ali glede na nacionalne družbeno-ekonomske okoliščine dosegajo raven, s katero je mogoče privabiti, zadržati in motivirati visoko moralne osebe z različnimi ozadji, ki imajo potrebne poklicne kvalifikacije in/ali izkušnje. (
70
) Neustrezno plačilo lahko slabo vpliva na moralo, zmanjša produktivnost in ovira pridobivanje novih kadrov, saj kvalificiranih kandidatov ne spodbuja k vstopu v sodniško službo. Poleg tega lahko vpliva tudi na zadržanje sodnikov, saj se lahko posamezniki zaradi nizkega plačila odločijo zapustiti poklic ali se upokojiti še pred koncem mandata ali pred dosego obvezne upokojitvene starosti, s čimer se zmanjša splošna raven izkušenosti sodnikov. (
71
)
51.
Če ni dokazov o nezakonitem ali nesorazmernem obdavčenju plačil sodnikov, (
72
) načelo učinkovitega pravnega varstva ni ovira, da država članica ne bi mogla zakonito uvesti katerega koli davka ali druge dajatve – kot so na primer prispevki za socialno varnost – na plačila sodnikov, če se pri tem sklicuje na objektivna in nediskriminatorna merila. Breme takih splošnih dajatev se torej ne presoja pri pregledu skladnosti sistema plačil sodnikov v okviru člena 19(1), drugi pododstavek, PEU.
52.
Primerjava plačil sodnikov z višino nagrad, odvetnikov, ko svetujejo državi ali jih ta pooblasti, je izključena, tudi če lestvico teh nagrad določa zakon. Čeprav višine plačil sodnikov ni mogoče ločiti od plačil v zasebnem sektorju (
73
) na podobnih področjih, pa je sodniška funkcija po svoji naravi javna služba in ne zasebno podjetje. (
74
) Delo v javnem sektorju je zavestna poklicna odločitev, ki se med drugim sprejme tudi v zameno za varnost funkcije in stabilno denarno plačilo. (
75
) Čeprav to lahko pomeni nižje plačilo, kot ga lahko v nekaterih primerih zaračunavajo odvetniki v zasebni praksi, pa sodniki niso izpostavljeni poslovnemu tveganju, (
76
) ni jim treba pokrivati splošnih stroškov, (
77
) ne plačujejo DDV ter so načeloma plačani ne glede na rezultat postopka, svoj vložek ali produktivnost. (
78
) Nazadnje naj dodam, da je plačilo sodnikov redno in predvidljivo, rok, v katerem stranke plačajo nagrado odvetnikov, pa je lahko dolg in izredno nepredvidljiv. (
79
)
53.
Pri presoji ustreznosti plačil sodnikov je torej treba uporabiti oboje – celovit pristop, z upoštevanjem vseh upoštevnih družbeno-ekonomskih dejavnikov, in dinamičen oziroma časovni pristop, pri katerem se upošteva razvoj navedenih plačil v času. Čeprav države članice niso zavezane določiti samodejnega usklajevanja plačil sodnikov z inflacijo in/ali naraščajočimi življenjskimi stroški oziroma redno preverjati višine plačil, pa lahko trajno neukrepanje v zvezi s tem povzroči zmanjšanje njihovih vrednosti. Vsako pomembnejše zmanjšanje plačil sodnikov škodi neodvisnosti sodstva in dostojanstvu sodniške funkcije. Razen če gre za nenaden padec vrednosti plačil sodnikov, bi se morala presoja plačil izvajati v reprezentativnem obdobju vsaj deset let.
54.
V obeh obravnavanih zadevah poljska in litovska zakonodaja določata okvir za določanje plačil sodnikov. (
80
) Iz postopka pred Sodiščem nikakor ne izhaja, da bi poljska ali litovska zakonodajna in/ali izvršilna veja oblasti prevzela vlogo ali pristojnosti katerega koli drugega legitimnega akterja. (
81
) Iz predlogov za sprejetje predhodne odločbe izhaja tudi, da so v navedenih dveh državah članicah vsa pravila, ki urejajo plačila sodnikov, in vsa morebitna zmanjšanja takih plačil podvržena sodni presoji.
55.
Zadeva C‑146/23 izhaja iz zakonov o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leta 2021, 2022 in 2023, (
82
) s katerimi je bil spremenjen člen 91 zakona o organizaciji splošnih sodišč in se je zmanjšalo plačilo sodnikov. Ni zatrjevano, da poljska zakonodajna in/ali izvršilna veja oblasti na podlagi poljske zakonodaje nimata pristojnosti spremeniti člena 91 zakona o organizaciji splošnih sodišč z zakoni o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leta 2021, 2022 in 2023. Celoten vpliv sodbe Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) z dne 8. novembra 2023, K 1/23, (
83
) na navedene zakone o proračunu ostaja nekoliko nejasen. Na obravnavi je poljska vlada, v odgovor na vprašanje Sodišča, potrdila, da je bilo plačilo, ki ga je treba sodnikom plačati na podlagi navedene sodbe, izplačano. V zadevi C‑374/23 sta SR in RB vložila odškodninsko tožbo zoper Republiko Litvo zaradi nedelovanja, saj ni na voljo noben drug pravni postopek, s katerim bi bilo mogoče od zakonodajne in izvršilne veje oblasti zahtevati, naj bodo plačila sodnikov skladna z dostojanstvom njihove funkcije. Iz sodbe v zadevi Savickas (
84
) jasno izhaja, da je zmanjšanje plačil sodnikov mogoče izpodbijati pred litovskimi sodišči in da so na voljo finančna pravna sredstva za izterjavo neupravičeno neplačanih zneskov.
56.
Predložitveno sodišče v zadevi C‑146/23 meni, da so spremembe člena 91 zakona o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leti 2022 in 2023 v nasprotju s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU. V nasprotju z ukrepi v zadevi Juízes Portugueses (
85
) poljske spremembe niso splošne narave, ampak se nanašajo posebej na sodnike in pomenijo trajno odstopanje od mehanizma iz člena 91(1) zakona o organizaciji splošnih sodišč.
57.
Ni sporno, da so bila plačila sodnikov (
86
) na Poljskem v letih 2022 in 2023 nižja, kot če bi bila izračunana v skladu s členom 91 zakona o organizaciji splošnih sodišč. Hkrati so se v navedeni državi članici močno zvišali življenjski stroški. Vendar je mogoče ugotoviti, da v navedenem obdobju plačila sodnikov niso bila nižja kot v predhodnih letih, zdi se celo, da so se v letu 2022 zvišala za 4,37 % v primerjavi z letom 2021, v letu 2023 pa za 7,8 % v primerjavi z letom 2022. Poljska vlada je trdila, da se z zadevnimi spremembami plačilo sodnikov ni „zamrznilo“, ampak da se je le upočasnilo njegovo naraščanje. Čeprav je XL navedel dolg seznam javnih uslužbencev, ki so se jim v letu 2022 plačila bolj povečala kot sodnikom, je na obravnavi poljska vlada poudarila, da običajni javni uslužbenci v navedeni državi članici zaslužijo bistveno manj kot sodniki in da za razliko od sodnikov niso bili deležni nedavnega zvišanja plačil.
58.
Glede domnevno trajne narave sprememb na Poljskem pa, da čeprav je bil člen 91 zakona o organizaciji splošnih sodišč spremenjen tri leta zapored, (
87
) navedena določba še vedno velja. Poljska vlada je na obravnavi potrdila, da se vsaka od sprememb navedene določbe, uvedena z zakoni o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leta 2021, 2022 in 2023, nanaša na posamezno proračunsko leto in da vsaka velja le eno leto. Iz spisa, predloženega Sodišču, prav tako ne izhaja, da so predlagane podobne spremembe člena 91 zakona o organizaciji splošnih sodišč tudi za leto 2024. (
88
) Iz tega torej izhaja, da so učinki sprememb člena 91 zakona o organizaciji splošnih sodišč in plačil sodnikov omejeni glede na trajanje in zneske.
59.
Na prvi pogled se morda zdi, da se sporne spremembe nanašajo le na plačila sodnikov in tožilcev na Poljskem, saj plače drugih nosilcev javnih funkcij in javnih uslužbencev niso bile predmet podobnih ukrepov. Poljska vlada je v svojih pisnih stališčih in na obravnavi navedla, da so bili sodniki in tožilci predhodno deležni prednostne obravnave v okviru te državne politike glede nagrajevanja nosilcev javnih funkcij in javnih uslužbencev. Poljska vlada je trdila tudi, da so bili sodniki in tožilci izvzeti iz zamrznitve plačil v javnem sektorju med letoma 2013 in 2018. Ta dejstva kažejo na to, da med letoma 2013 in 2023 plačila sodnikov niso utrpela negativnih vplivov oziroma niso bila deležna nesorazmernih ukrepov kot plačila drugih nosilcev javnih funkcij in javnih uslužbencev. (
89
) Nadalje se zdi, da v navedenem obdobju ni prišlo do pomembnega zmanjšanja njihovih plačil. (
90
)
60.
Poljska vlada je spremembe za leti 2022 in 2023 utemeljila s sklicevanjem na pandemijo covida-19 ter rusko invazijo na Ukrajino februarja 2022. Menim, da gre za upoštevne, objektivne, preverljive in izredne okoliščine, ki so nedvomno zelo vplivale na proračune vseh držav članic, vključno z Republiko Poljsko, in upravičujejo zmanjšanje plačila nosilcev javnih funkcij in javnih uslužbencev, vključno s sodniki. Za zagotavljanje skladnosti zmanjšanja plačil sodnikov s členom 19(1), drugi pododstavek, PEU ni potrebno, da gre za nacionalno proračunsko krizo ali začetek postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem na podlagi člena 126(2) PDEU in Protokola št. 12 o postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem. (
91
) Zmanjšanja plačil sodnikov in drugi rezi v proračun so lahko upravičeni ukrepi za preprečevanje čezmernega primanjkljaja v državi članici. (
92
) Glede sorazmernosti ukrepov, sprejetih v odgovor na navedene okoliščine, iz predloga za sprejetje predhodne odločbe v zadevi C‑146/23 izhaja, da je bilo plačilo XL v letih 2022 in 2023 veliko višje od dvakratnika povprečne plače na Poljskem. (
93
)
61.
Čeprav je to vprašanje, o katerem mora odločiti predložitveno sodišče, pa se zdi, da iz točk od 56 do 60 teh sklepnih predlogov izhaja, da je bilo plačilo sodnikov na Poljskem v letih 2022 in 2023 skladno z njihovo neodvisnostjo in pomembnostjo njihove funkcije.
62.
V zadevi C‑374/23 je Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče, Vilna) navedlo, da se je v 13-letnem obdobju med letoma 2008 in 2021 plačilo sodnikov zgolj zaradi davčnih sprememb nominalno znižalo za 3,2 %. Predložitveno sodišče ni navedlo nobenih podrobnosti glede davčne reforme v Litvi iz leta 2019. Vsekakor pa, kot izhaja iz točke 51 teh sklepnih predlogov, obdavčitev plačil sodnikov na splošno ni upoštevno vprašanje za presojo v okviru člena 19(1), drugi pododstavek, PEU.
63.
Litovska vlada in Komisija trdita, da v skladu s členom 3 zakona o plačilu sodnikov osnovni znesek za izračun plač sodnikov in drugih nosilcev javnih funkcij oziroma javnih uslužbencev temelji na jasnih in objektivnih parametrih, povezanih z družbeno-ekonomskimi razmerami v Republiki Litvi. (
94
) Načeloma se letno posodablja in ne more biti nižji od predhodnega leta. Iz zadeve C‑374/23 nikakor ne izhaja, da gre v Litvi za usmerjenost zoper plačila sodnikov ali nesorazmeren vpliv nanje v primerjavi s plačili drugih nosilcev javnih funkcij ali javnih uslužbencev. Iz člena 3 zakona o plačilu sodnikov med drugim jasno izhaja, da se njihova plačila določijo skupaj s plačili drugih nosilcev javnih funkcij in javnih uslužbencev. Enako velja za reformo plačil v javnem sektorju, ki je bila sprejeta 25. maja 2023. (
95
) Dejstvo, da so se plačila sodnikov s to reformo (znatno) zvišala, plačila drugih nosilcev javnih funkcij in javnih uslužbencev pa ne, na podlagi člena 19(1), drugi pododstavek, PEU vzbuja dvom o zakonitosti zneskov, ki so bili predhodno izplačani sodnikom.
64.
Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče, Vilna) je navedlo, da se je relativna raven plačila sodnikov v Litvi sčasoma zniževala in da se od konca leta 2021 približuje povprečni plači v državi. Litovska vlada je na obravnavi trdila, da podatki, ki jih je navedlo predložitveno sodišče, niso točni, saj v njih niso upoštevana zaostala plačila, izplačana sodnikom med letoma 2016 in 2019, na podlagi sodbe Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (ustavno sodišče Republike Litve), ki je ugotovilo, da je znižanje plačil sodnikov neustavno. (
96
)
65.
Čeprav mora o ustreznosti plačil sodnikov v postopku v glavni stvari nazadnje odločiti Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče, Vilna), iz slike 3.36 poročila CEPEJ za leto 2020 (
97
) in slike 3.46 poročila CEPEJ za leto 2022 (
98
) izhaja, da je bila povprečna bruto plača sodnika Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (vrhovno sodišče, Litva) 2,2- (2018) oziroma 2.1-krat (2020) višja od povprečne bruto plače v državi. (
99
) Iz primerjave s podatki iz drugih držav članic izhaja, da je bilo leta 2018 plačilo litovskih sodnikov (
100
) na začetku kariere pri vrhovnem sodišču Republike Litve relativno gledano povprečno ali višje kot v primerljivih državah: Avstrija (1,5), Belgija (1,6), Finska (1,5), Francija (1,3), Hrvaška (1,7), Nizozemska (1,3), Nemčija (0,9), Madžarska (1,8), Italija (1,9), Luksemburg (1,4), Latvija (1,9), Slovenija (1,6), Švedska (1,8) in Španija (2,1). (
101
)
Predlog
66.
Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj na vprašanja, ki sta jih postavili Sąd Rejonowy w Białymstoku (okrožno sodišče, Białystok, Poljska) in Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče, Vilna, Litva), odgovori:
Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU je treba razlagati tako,
da zakonodajni in/ali izvršilni veji oblasti držav članic ne preprečuje sprejemanja zakonov za določitev in/ali zmanjšanje plačil sodnikov, kar velja tudi za kolektivno pogodbo, dogovorjeno v skladu z nacionalno zakonodajo;
da od držav članic zahteva, da določijo pravni okvir za olajšanje določitve plačila sodnikov, s katerim se želi zaščititi neodvisnost sodstva in ki zagotavlja, da je višina plačila sodnikov skladna s pomembnostjo njihove funkcije. Zakoni, ki urejajo plačilo sodnikov, se morajo opirati na upoštevna, objektivna in preverljiva merila, in sicer ob upoštevanju načela sorazmernosti;
da zahteva, da je treba pri vsaki presoji ustreznosti višine plačila sodnikov upoštevati vse upoštevne družbeno-ekonomske dejavnike in razvoj tega plačila v času;
da zahteva, da mora biti vsaka nacionalna zakonodaja za zmanjšanje višine plačila sodnikov jasno utemeljena. Takšna zmanjšanja plačil sodnikov, kot lahko iz nje izhajajo, morajo biti začasna, njihov znesek in trajanje pa morata biti prilagojena trajanju in resnosti okoliščin, ki upravičujejo njihovo sprejetje. Nikakor takšna zmanjšanja plačil ne smejo biti usmerjena v sodstvo zaradi neugodne obravnave;
da zahteva, da so pravila glede plačil sodnikov ali kakršno koli zmanjšanje teh plačil predmet sodnega nadzora.
(
1
)	Jezik izvirnika: angleščina.
(
2
)	Št. 79, prvi odstavek. The Federalist, pogosto imenovana tudi Federalist Papers, je zbirka 85 esejev, ki so jih med oktobrom 1787 in majem 1788 napisali Alexander Hamilton, John Jay in James Madison. Objavljeni so bili anonimno pod psevdonimom „Publius“ v raznih časopisih v zvezni državi New York (Združene države Amerike) v tistem času. Citirana različica je iz raziskovalnih smernic Kongresne knjižnice (Združene države Amerike): https://guides.loc.gov/federalist-papers/introduction. Pristop, ki ga je zagovarjal Hamilton, in sicer da se „plačilo sodnih uradnikov lahko občasno po potrebi spremeni, vendar se za posameznega sodnika nikoli ne sme zmanjšati pod višino plačila, ki ga je tak sodnik prejel, ko je nastopil svojo funkcijo“ (The Federalist, št. 79, drugi odstavek), je bil upoštevan v Ustavi Združenih držav Amerike. Oddelek III, prvi člen, te ustave določa, da sodniki vrhovnega sodišča in nižjih sodišč „v zameno za svoje delo prejmejo plačilo, ki se v času njihovega opravljanja funkcije ne bo zmanjšalo“. V ustavah nekaterih držav članic je bil uporabljen podoben pristop: glej ustavo Republike Ciper, člen 133.12, ali ustavo Irske, člen 35.5, kakor je bil spremenjen z zakonom iz leta 2011 o 29. spremembi ustave (29th Amendment of the Constitution Act, 2011).
(
3
)	Kot se razlaga na podlagi člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina). Medsebojno povezana imperativa neodvisnosti sodstva in učinkovitega pravnega varstva sta samo dva izmed mnogih dejavnikov, ki lahko legitimno vplivajo na plačilo sodnikov. Plačilo nosilcev javnih funkcij in javnih uslužbencev, vključno s sodniki, spada na področje uporabe člena 21 Listine ter Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79). Glej sodbo z dne 7. februarja 2019, Escribano Vindel (C‑49/18, EU:C:2019:106, točke od 38 do 60; v nadaljevanju: sodba v zadevi Escribano Vindel).
(
4
)	Zahteva po neodvisnosti sodišč, ki je bistvena za opravljanje sodniške funkcije, je del pravice do učinkovitega pravnega varstva, ki je del temeljne pravice do nepristranskega sodišča na podlagi člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina). Sodba z dne 20. aprila 2021, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, točke od 48 do 51 in navedena sodna praksa).
(
5
)	Sodba z dne 27. februarja 2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses (C‑64/16, EU:C:2018:117, točka 45; v nadaljevanju: sodba v zadevi Juízes Portugueses).
(
6
)	Glej točko 66.
(
7
)	In s tem neizbežno tudi sodniki.
(
8
)	Glej sodbo v zadevi Juízes Portugueses, točka 44.
(
9
)	Glej sodbo v zadevi Juízes Portugueses, točka 45, in sodbo v zadevi Escribano Vindel, točka 66. Načelo neodstavljivosti zlasti zahteva, da lahko sodniki ostanejo na položaju, dokler ne dopolnijo obvezne upokojitvene starosti ali dokler jim ne poteče mandat, če je ta začasen. Navedeno načelo sicer ni popolnoma absolutno, vendar je v zvezi z njim mogoče določiti izjeme le, če to upravičujejo legitimni in nujni razlogi, pri čemer je treba spoštovati načelo sorazmernosti. Tako je splošno priznano, da je sodnike mogoče razrešiti, če niso več primerni za opravljanje svoje funkcije zaradi nezmožnosti ali hude kršitve, pri tem pa je treba spoštovati ustrezne postopke. Glej sodbo z dne 5. novembra 2019, Komisija/Poljska (Neodvisnost splošnih sodišč) (C‑192/18, EU:C:2019:924, točka 113). Glej tudi sodbo z dne 6. oktobra 2021, W. Ż. (Senat za izredni nadzor in javne zadeve pri vrhovnem sodišču – imenovanje) (C‑487/19, EU:C:2021:798, točki 115 in 116), v kateri je opredeljen vpliv nekaterih odločitev v zvezi z življenjem in poklicno potjo posameznih sodnikov na neodvisnost sodstva.
(
10
)	Generalni pravobranilec H. Saugmandsgaard Øe je v svojih sklepnih predlogih v zadevi Associação Sindical dos Juízes Portugueses (C‑64/16, EU:C:2017:395, točka 78) navedel, da „[č]eprav […] mora biti višina plače sodnikov ustrezna glede na pomembnost javnih nalog, ki jih ti opravljajo, se ta znesek kljub vsemu ne bi smel ločiti od ekonomske in socialne resničnosti – in zlasti ne od povprečnega življenjskega standarda – v državi, v kateri zadevne osebe opravljajo poklicno dejavnost. Poleg tega po mojem mnenju razumna stabilnost njihovega dohodka pomeni, da se ta skozi čas ne spreminja tako, da bi to ogrozilo njihovo neodvisnost sojenja, ne pa, da mora ostati popolnoma nespremenljiv.“
(
11
)	Portugalski zakonodajalec je ukrepe, ki so bili predmet sodbe v zadevi Juízes Portugueses, sprejel v okviru programa finančne pomoči Unije. Španski zakonodajalec in izvršna oblast sta sprejela ukrepe, ki so bili predmet sodbe v zadevi Escribano Vindel.
(
12
)	V primeru Portugalske so se ukrepi nanašali na nosilce javnih funkcij in javne uslužbence, med njimi na predsednika republike, predsednika Assembleia da República (parlament), predsednika vlade, poslance Assembleia da República, člane vlade, sodnike Tribunal Constitucional (ustavno sodišče), sodnike Tribunal de Contas (računsko sodišče), generalnega državnega tožilca in pravobranilca, sodnike na sodiščih splošne pristojnosti, državne tožilce, državne pravobranilce in sodnike na upravnih in davčnih sodiščih ter sodnike na mirovnih sodiščih.
(
13
)	Glej sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice (v nadaljevanju: ESČP) z dne 15. oktobra 2013, Savickas in drugi proti Litvi (CE:ECHR:2013:1015DEC006636509, točke od 90 do 94; v nadaljevanju: sodba v zadevi Savickas). Navedeno sodišče je pritožbo služečih oziroma nekdanjih sodnikov ali njihovih dedičev, da so bili prikrajšani za premoženje v nasprotju s členom 1 Protokola št. 1 k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisani v Rimu dne 4. novembra 1950 (v nadaljevanju: EKČP) zavrnilo kot očitno neutemeljeno v smislu člena 35(3) EKČP in jo zavrglo kot nedopustno na podlagi člena 35(4) EKČP. Pritožba se je nanašala na zmanjšanje plač pritožnikov za približno 30 %. Zmanjšanje je bilo utemeljeno „s posebno težkim ekonomskim in finančnim položajem v Litvi“ leta 1999 ter s „potrebo po financiranju izobraževanja, zdravstva, socialne varnosti in drugih potreb družbe“. ESČP je ugotovilo, da imajo nacionalni zakonodajalci široko polje proste presoje pri izvajanju socialnih in ekonomskih politik.
(
14
)	Dz. U. iz leta 2001, št. 98, točka 1070. Prečiščeno besedilo z dne 14. decembra 2022, Dz. U. iz leta 2023, točka 217.
(
15
)	Dz. U. iz leta 2021, točka 2445.
(
16
)	Dz. U. iz leta 2022, točka 2666.
(
17
)	Člen 3 zakona iz leta 2008 m. lapkričio 6 d. Lietuvos Respublikos teisėjų atlyginimų įstatymas Nr. X-1771 (zakon št. X-1771 Republike Litve o plačilu sodnikov) z dne 6. novembra 2008 (Žin., 2008, št. 131-5022), spremenjen z zakonom iz leta 2021 m. lapkričio 25 d. Lietuvos Respublikos teisėjų atlyginimų įstatymo Nr. X-1771 pakeitimo įstatymas Nr. XIV-708 (zakon Republike Litve o plačilu sodnikov št. XIV-708 o spremembi zakona Republike Litve o plačilu sodnikov št. X-1771) z dne 25. novembra 2021 (TAR, 2021, št. 25134).
(
18
)	Pri „sodiščih s splošno pristojnostjo in specializiranih sodiščih“.
(
19
)	V različici, ki je veljala od 1. januarja 2022 do 30. junija 2023.
(
20
)	Pri „sodiščih s splošno pristojnostjo in specializiranih regionalnih sodiščih“.
(
21
)	Koeficient plače je določen v Lietuvos Respublikos teisėjų atlyginimų įstatymo priedėlio pakeitimo įstatymas Nr. XI-235 (zakon št. XI-235 o spremembi priloge k zakonu Republike Litve o plačilu sodnikov) z dne 28. aprila 2009 (Žin., 2009, št. 49-1940), ki je začel veljati 1. oktobra 2013. Iz pisnih stališč Komisije izhaja, da se je z Lietuvos Respublikos teisėjų darbo apmokėjimo įstatymo Nr. X-1771 pakeitimo įstatymas Nr. XIV-2015 (zakon Republike Litve št. XIV-2015 o spremembi zakona Republike Litve št. X-1771 o plačilu sodnikov) z dne 25. maja 2023 (TAR, 2023, št. 11594), spremenil sistem koeficientov plač sodnikov pri sodiščih s splošno pristojnostjo in specializiranih sodiščih iz poglavja II priloge, ki določa, da je uradna plača sodnika regionalnega sodišča „3,6“ (osnovni znesek).
(
22
)	XL je od julija do novembra 2022 prejemal 15.151,44 PLN na mesec; decembra 2022 je prejel 15.033,51 PLN, januarja 2023 pa 16.333,26 PLN.
(
23
)	Ob upoštevanju bolniške odsotnosti.
(
24
)	Glej točko 5.6 predloga za sprejetje predhodne odločbe v zadevi C‑146/23.
(
25
)	Določen v posebnih določbah za izvajanje zakona o proračunu za leto 2023.
(
26
)	Prva predsednica Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) je med drugim trdila, da zakon o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leto 2023 krši zagotovilo, da bo plačilo sodnikov ustrezalo dostojanstvu njihove funkcije in obsegu njihovih nalog. Navedene določbe med drugim kršijo načelo neodvisnosti sodstva, načelo pridobljenih pravic ter zaupanje v državo in veljavno pravo. Poudarila je, da je namen metod, uvedenih za izračun plačila sodnikov, izogniti se pravnim načelom, ki se uporabljajo. Plačila sodnikov tako temeljijo na vsakoletni in nekoliko nepredvidljivi presoji zakonodajne veje oblasti. To pomeni, da sprejeti model za oblikovanje sodniških plač ni več samodejen in objektiviziran.
(
27
)	Predsednik Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče) je trdil, da so izpodbijane določbe „priložnostna ureditev“ in odstop od stalnih zakonskih pravil za določanje plač sodnikov. Ustava Republike Poljske določa delovne pogoje in plačilo določene skupine državnih uslužbencev: sodnikov. Na podlagi navedenega je bilo treba uvesti sistem za določanje plačila sodnikov, ki bi bil ločen od sistema, ki se uporablja za druge javne uslužbence. V navedenem ločenem sistemu bi bilo treba upoštevati potrebo po varstvu neodvisnosti sodišč, dostojanstvo funkcije in breme odgovornosti sodnikov. Dejanski prejemki sodnikov so se v obdobju med letoma 2021 in 2023 zmanjšali za približno 23,6 %, kar pomeni veliko razliko v primerjavi s povečanjem povprečne bruto plače v javnem sektorju za 6,74 % v letih 2020 in 2021.
(
28
)	Nacionalni sodni svet je trdil, da ima člen 178(2) ustave Republike Poljske, ki omejuje pristojnosti zakonodajne veje oblasti za poseganje v določanje plačila sodnikov, pomembno vlogo pri zagotavljanju neodvisnosti in nepristranskosti sodnikov. Plačila sodnikov bi morala temeljiti na objektivnih merilih, ki jih je mogoče količinsko opredeliti, prav tako bi morala zanje veljati samodejna indeksacija.
(
29
)	Glede na vse večje število obravnavanih primerov gre za naraščajoče število nerešenih zadev in dejansko podaljšanje postopkov.
(
30
)	Tožeči stranki trdita, da sodišču ali sodniku ni na voljo noben pravni mehanizem, s katerim bi bilo mogoče od izvršilne in zakonodajne veje oblasti zahtevati, da so prejemki sodnikov ustrezni glede na dostojanstvo in odgovornost funkcije oziroma glede na stroge omejitve, ki sodnikom med drugim preprečujejo opravljanje drugega dela.
(
31
)	Iz pisnih stališč Komisije izhaja, da se zahtevki nanašajo na obdobje med marcem 2020 in marcem 2023.
(
32
)	Te podatke je priskrbelo predložitveno sodišče. Gre za bruto zneske, ki ne vključujejo dodatka zaradi delovne dobe. Pri znesku za leto 2021 je upoštevana davčna reforma iz leta 2019 (koeficient 17,2 x osnovni znesek 177 EUR/1.289 sprememba davka).
(
33
)	Predložitveno sodišče tudi poudarja, da za sodnike veljajo posebno stroge zahteve. Med drugim morajo delati za enako plačilo ne glede na delovno obremenitev, saj njihov delovni čas ni reguliran. Člen 113 ustave Republike Litve prav tako določa, da „sodnik ne sme opravljati nobene druge funkcije, v katero bi bil izvoljen ali imenovan, in ne sme delati za nobeno zasebno podjetje. Prav tako ne sme prejemati nobenega drugega plačila, razen plačila za svoje delo sodnika in plačila za pedagoško ali ustvarjalno delo. Sodnik ne sme sodelovati pri dejavnostih političnih strank in drugih političnih organizacij.“
(
34
)	Na podlagi povprečne bruto mesečne plače v četrtletju pred predhodnim četrtletjem, kot jo je objavila Valstybės duomenų agentūra (državna agencija za podatke, Litva) (prej znana kot Lietuvos statistikos departamentas (litovski urad za statistiko)), in ob uporabi koeficienta 0,1.
(
35
)	Dodatek za delovno dobo ni upoštevan.
(
36
)	Na podlagi navedenih določb mora Republika Litva vzpostaviti primerljiv sistem plačil sodnikov za podobno delo.
(
37
)	Navedeni program je bil potrjen z resolucijo št. XIV-72 parlamenta Republike Litve z dne 11. decembra 2020.
(
38
)	Dz. U. iz leta 2022, točka 2666.
(
39
)	Na obravnavi je poljska vlada v odgovor na vprašanje Sodišča potrdila, da sodba Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) učinkuje od dneva njene objave.
(
40
)	Poljska vlada je v pisnih stališčih navedla več ugovorov zoper pristojnost Sodišča odločati o vprašanjih za predhodno odločanje v zadevi C‑146/23 in zoper njihovo dopustnost. Na obravnavi pa je navedene ugovore umaknila.
(
41
)	Sodbi z dne 26. marca 2020, Miasto Łowicz in Prokurator Generalny (C‑558/18 in C‑563/18, EU:C:2020:234, točka 36 in navedena sodna praksa), in z dne 9. januarja 2024, G. in drugi (Imenovanje sodnikov splošnih sodišč na Poljskem) (C‑181/21 in C‑269/21, EU:C:2024:1, točka 57; v nadaljevanju: sodba v zadevi G.). Glej tudi sklep z dne 2. julija 2020, S.A.D. Maler und Anstreicher (C‑256/19, EU:C:2020:523, točke od 35 do 40).
(
42
)	Drugi pododstavek člena 19(1) PEU se nanaša na „področj[a], ki jih ureja pravo Unije“, ne glede na to, ali države članice izvajajo pravo Unije v smislu člena 51(1) Listine.
(
43
)	Sodba z dne 2. marca 2021, A. B. in drugi (Imenovanje sodnikov vrhovnega sodišča – pravno sredstvo) (C‑824/18, EU:C:2021:153, točka 112 in navedena sodna praksa).
(
44
)	Sodba z dne 20. aprila 2021, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, točke od 63 do 65).
(
45
)	Glej po analogiji sodbo z dne 18. maja 2021, Asociaţia Forumul Judecătorilor din România in drugi (C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 in C‑397/19, EU:C:2021:393, točka 230). Jamstvi neodvisnosti in nepristranskosti, ki se zahtevata na podlagi prava Unije, narekujeta obstoj pravil, ki se nanašajo zlasti na sestavo organa ter na imenovanje, trajanje funkcije in razloge za vzdržanje, izločitev in razrešitev njegovih članov ter na podlagi katerih je mogoče zavrniti vsak legitimen dvom pri pravnih subjektih o zavarovanosti navedenega organa pred zunanjimi dejavniki in o njegovi nevtralnosti glede nasprotujočih si interesov. Glej sodbo z dne 20. aprila 2021, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, točka 53 in navedena sodna praksa). Na obravnavi je Komisija poudarila, da je treba zagotoviti ustrezno plačilo sodnikom, da se prepreči vtis, da je nanje mogoče neupravičeno vplivati od zunaj.
(
46
)	Sodba z dne 26. marca 2020, Miasto Łowicz in Prokurator Generalny (C‑558/18 in C‑563/18, EU:C:2020:234, točki 45 in 46 ter navedena sodna praksa).
(
47
)	Obstajajo jasne vzporednice med postopkom v glavni stvari v zadevi C‑374/23 ter postopkoma v glavni stvari v zadevah Juízes Portugueses in Escribano Vindel, ki se nanašata na tožbe sindikata portugalskih sodnikov in španskega sodnika zoper ukrepe za zmanjšanje plačila portugalskih oziroma španskih sodnikov. Glej za primerjavo sklep z dne 8. novembra 2023, Habonov (C‑333/23, EU:C:2023:858; v nadaljevanju: sklep v zadevi Habonov). V sklepu v zadevi Habonov je Sodišče kot nedopusten zavrnilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgericht Gießen (upravno sodišče, Giessen, Nemčija), v zvezi s členom 19 PEU in členom 47 Listine glede plačila sodnikov v zvezni deželi Hessen, Nemčija. Ker je bil predlog vložen v okviru nujnega azilnega postopka med ruskim državljanom in Zvezno republiko Nemčijo, je Sodišče ugotovilo, da odgovor ni potreben, da bi predložitveno sodišče lahko izdalo sodbo, s čimer je navedeni predlog razlikovalo od predlogov v zadevah Juízes Portugueses in Escribano Vindel.
(
48
)	Ker člen 19(1), drugi pododstavek, PEU vsem državam članicam nalaga, da vzpostavijo pravna sredstva, potrebna za zagotovitev učinkovitega pravnega varstva na področjih, ki jih ureja pravo Unije, zlasti v smislu člena 47 Listine, je treba pri vsaki razlagi prvonavedene določbe ustrezno upoštevati drugonavedeno. Sodba z dne 22. februarja 2022, RS (Učinki odločb ustavnega sodišča) (C‑430/21, EU:C:2022:99, točke od 34 do 37 in navedena sodna praksa).
(
49
)	Kot je zagotovljeno v členih 6 in 13 EKČP.
(
50
)	Sodba z dne 5. junija 2023, Komisija/Poljska (Neodvisnost in zasebno življenje sodnikov) (C‑204/21, EU:C:2023:442, točka 69).
(
51
)	Sodba z dne 13. julija 2023, YP in drugi (Odvzem sodnikove imunitete in njegov suspenz) (C‑615/20 in C‑671/20, EU:C:2023:562, točka 55 in navedena sodna praksa).
(
52
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 22. februarja 2022, RS (Učinek sodb ustavnega sodišča) (C‑430/21, EU:C:2022:99, točka 43 in navedena sodna praksa).
(
53
)	Plačila sodnikov lahko na primer določajo pravosodni ali neodvisni organi, ali pa so določena v kolektivni pogodbi, v skladu z nacionalno zakonodajo.
(
54
)	Načelo pravne varnosti ni absolutno. Pravila glede plačil sodnikov se lahko spremenijo glede na objektivne, legitimne okoliščine, če sta upoštevani načeli neodvisnosti sodstva in sorazmernosti.
(
55
)	Člen 53 Priporočila CM/Rec(2010)12 Odbora ministrov držav članic o neodvisnosti, učinkovitosti in odgovornosti sodnikov (ki ga je sprejel Odbor ministrov Sveta Evrope 17. novembra 2010 na 1098. seji namestnikov ministrov) (v nadaljevanju: Priporočilo Odbora ministrov Sveta Evrope) določa, da „morajo biti glavna pravila sistema nagrajevanja poklicnih sodnikov določena v zakonodaji“. Glej tudi člen 11 Basic Principles on the Independence of the Judiciary (Osnovna načela glede neodvisnosti pravosodja), ki so bila sprejeta 6. septembra 1985 na sedmem kongresu Združenih narodov o preprečevanju kriminala in obravnavi storilcev, ki je potekal v Milanu med 26. avgustom in 6. septembrom 1985 in ki določa, da „morajo biti mandat sodnika, njegova neodvisnost, varnost, ustrezno plačilo, pogoji opravljanja funkcije, pokojnina in upokojitvena starost ustrezno zavarovani v zakonodaji“. https://www.ohchr.org/en/instruments-mechanisms/instruments/basic-principles-independence-judiciary.
(
56
)	V sodbi v zadevi Savickas, točka 93, je ESČP ugotovilo, da je „odločilnega pomena, da se zmanjšanje plač v javnem sektorju ne nanaša samo na sodno vejo oblasti“ v Litvi, ampak je del programa varčevalnih ukrepov, ki vplivajo na plače v vsem javnem sektorju. ESČP je spomnilo tudi na ugotovitev Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (ustavno sodišče Republike Litve), da „bi bilo nepošteno do sodnikov, če bi bili ti obravnavani kot izjeme in če bi bili izvzeti s področja uporabe varčevalnih ukrepov“. ESČP pa je dodalo tudi pridržek, da niti navedeni pomislek morda ni odločilen, če bi zmanjšanje vplivalo na neodvisnost sodstva.
(
57
)	V sodbi v zadevi Savickas, točke 3, 4 in 93, je ESČP proučilo zmanjšanje plačila sodnikov leta 1999 v okviru zvišanja njihovega plačila leta 1997 in ugotovilo, da zmanjšanje ni vplivalo na splošno raven plačila.
(
58
)	Glej po analogiji sodbo v zadevi Savickas in sodbo ESČP z dne 22. junija 2023, Kubát in drugi proti Češki republiki (CE:ECHR:2023:0622JUD006172119; v nadaljevanju: sodba v zadevi Kubát). Navedena zadeva se je med drugim nanašala na plačilo sodnikov in pravico do premoženja na podlagi člena 1 Dodatnega protokola k EKČP.
(
59
)	Ne pa tudi na druga povišanja ali dodatke sodnikom v navedenih državah članicah.
(
60
)	Sodba z dne 22. februarja 2024, Randstad Empleo in drugi (C‑649/22, EU:C:2024:156, točka 44).
(
61
)	To se nanaša bodisi na stopnjo pristojnosti ali odgovornost znotraj posamezne pristojnosti, na primer kot predsednik sodišča.
(
62
)	V zadevi C‑146/23 je poljska vlada navedla, da za sodnike in tožilce velja posebno ugodna pokojninska ureditev, saj jim ni treba plačevati prispevkov za socialno varnost v ta namen.
(
63
)	Glej na primer člen 91 zakona o organizaciji splošnih sodišč in člen 4(2) zakona Republike Litve o plačilu sodnikov. Čeprav bi bilo treba pri presoji ustreznosti plačil sodnikov upoštevati vse finančne in druge prejemke sodnikov, pa Beneška komisija odsvetuje dodeljevanje „nefinančnih sredstev“ sodnikom, na primer stanovanja, na podlagi socialnih potreb, saj je „pri njihovem razdeljevanju potrebna skrbna presoja. So namreč potencialna grožnja neodvisnosti sodstva.“Report on the Independence of the Judicial System Part I: The Independence of Judges (Poročilo o neodvisnosti pravosodnega sistema, 1. del: neodvisnost sodnikov), ki ga je sprejela Beneška komisija na svojem 82. plenarnem zasedanju (Benetke, 12.–13. marec 2010), CDL-AD(2010)004, https://www.venice.coe.int/webforms/documents/?pdf=CDL-AD(2010)004-e.
(
64
)	V pristojnostih, kjer je sodnikom morda prepovedano vrniti se k opravljanju zasebne prakse oziroma odpreti zasebno prakso.
(
65
)	V skladu z nacionalno zakonodajo je lahko izvrševanje sodniške funkcije morda nezdružljivo z opravljanjem drugih dejavnosti ali vlog. Nekatere zahteve glede ekskluzivnosti so morda objektivno potrebne, da se preprečijo nasprotja interesov in zagotovi poklicna zavezanost sodniški funkciji. Druge omejitve ali ovire, kot je prepoved lastništva delnic v gospodarskih družbah ali prejemanja licenčnin, dividend ali plačila za predavanja, pa morda niso vedno upravičene z vidika neodvisnosti sodstva in lahko v določenih okoliščinah celo pomenijo kršitev lastninske pravice iz člena 17 Listine.
(
66
)	Države članice lahko sodnikom izplačujejo tudi fiksno letno plačo, ne da bi natančno opredelile merila, na katerih je bila ta določena. Plačila drugim nosilcem javnih funkcij in javnim uslužbencem z enakovrednimi odgovornostmi so lahko izhodišče za primerjavo primernosti plačil sodnikov v takih okoliščinah.
(
67
)	Glej člen 153(5) PDEU in sodbo z dne 7. julija 2022, Coca-Cola European Partners Deutschland (C‑257/21 in C‑258/21, EU:C:2022:529, točka 47). Glej tudi Direktivo (EU) 2022/2041 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. oktobra 2022 o ustreznih minimalnih plačah v Evropski uniji (UL 2022, L 275, str. 33).
(
68
)	Januarja 2024 so minimalne plače v državah članicah segale od 477 EUR na mesec v Bolgariji do 2571 EUR na mesec v Luksemburgu: https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title=Minimum_wage_statistics.
(
69
)	Upoštevni so lahko tudi objektivni ekonomski dejavniki v državah članicah, kot so bruto domači proizvod, stopnja inflacije, proračunski primanjkljaj/presežek, javni dolg, skupni stroški sodstva itd. Litovska vlada je navedla, da mora pri pripravi osnutka državnega proračuna „upoštevati funkcije države, kot jih določa ustava, trenutne gospodarske in socialne okoliščine, potrebe in možnosti družbe in države, razpoložljiva in načrtovana finančna sredstva, obveznosti države ter druge pomembne dejavnike“.
(
70
)	Člen 54 Priporočila Odbora ministrov Sveta Evrope) določa: „Plačila sodnikov bi morala biti skladna z njihovim poklicem in odgovornostmi ter bi morala biti dovolj visoka, da jih zaščitijo pred spodbudami, s katerimi bi se poskušalo vplivati na njihove odločitve. Zagotoviti bi bilo treba jamstva, da se ohrani razumno plačilo v primeru bolezni, materinskega ali očetovskega dopusta ter plačilo pokojnine, ki bi morala biti ustrezno visoka glede na raven plačila v času delovne dobe. Sprejeti bi bilo treba specifične pravne določbe za varstvo pred zmanjšanjem plačil, ki bi se nanašalo zlasti na sodnike.“ https://www.icj.org/wp-content/uploads/2014/06/CMRec201012E.pdf. Glej tudi člen 6 Evropske Listine o statutu za sodnike, Strasbourg, 8.–10. julij 1998. https://rm.coe.int/16807473ef.
(
71
)	Ta pomen je lepo zajet v naslednjem citatu: „srž prava ni v logiki, ampak v izkušnjah“, Holmes, O. W., The Common Law, Little, Brown & Co., Boston MA, 1881, 1. izdaja.
(
72
)	V zvezi s tem Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče, Vilna) ni predložilo nobenih podatkov o davčni reformi iz leta 2019. Glej točko 25 teh sklepnih predlogov.
(
73
)	Neustrezno plačilo sodnikov v primerjavi z zasebnim sektorjem lahko spodkopava dostojanstvo sodniške funkcije ter ovira zaposlovanje, motivacijo in zadrževanje sodnikov, in sicer na škodo učinkovitega pravnega varstva in neodvisnosti sodstva. Iz poročila za leto 2020 o pregledu evropskega sistema sodstva, ki ga je pripravila Komisija Sveta Evrope za učinkovitost pravosodja (CEPEJ), ki jo je septembra 2002 ustanovil Odbor ministrov Sveta Evrope (v nadaljevanju: poročilo CEPEJ za leto 2020), str. 67 (https://rm.coe.int/rapport-evaluation-partie-1-francais/16809fc058), in iz poročila za leto 2022 o pregledu evropskega sistema sodstva, ki ga je pripravila CEPEJ (v nadaljevanju: poročilo CEPEJ za leto 2022), str. 79 (https://rm.coe.int/cepej-report-2020-22-e-web/1680a86279), izhaja, da „vprašanje plačil sodnikov zahteva celovito obravnavo, pri kateri se poleg zgolj ekonomskih vidikov upošteva tudi vpliv, ki ga plačilo lahko ima na učinkovitost sodstva ter na njegovo neodvisnost v boju zoper korupcijo znotraj in zunaj pravosodnega sistema. Pri oblikovanju politik s področja sodstva bi bilo treba upoštevati tudi plače drugih delavcev v pravniških poklicih, da se zagotovi privlačnost sodniškega poklica za visoko kvalificirane pravnike.“
(
74
)	Sodniška funkcija vključuje tudi izvrševanje državnih pooblastil, ki jih ni mogoče primerjati z delom v drugih pravniških poklicih. Če ne gre za primerljiv položaj, je mogoče izključiti vsako vprašanje diskriminacije.
(
75
)	Tudi ugled sodniške funkcije ima določeno nepremoženjsko vrednost.
(
76
)	Predvideni znesek nagrade odvetnikov ni nujno enak znesku, ki ga plačajo njihove stranke. Odvetniki tekmujejo z drugimi odvetniki in v nekaterih primerih z drugimi ponudniki storitev, kot so računovodje in davčni svetovalci.
(
77
)	Na primer poslovni prostori, zavarovanje poklicne odgovornosti ali zaposlovanje pravnih asistentov.
(
78
)	Glej člen 55 Priporočila Odbora ministrov Sveta Evrope, ki določa: „Izogibati bi se bilo treba sistemom, pri katerih je osnovno plačilo sodnikov odvisno od uspešnosti, saj lahko to povzroči težave na področju neodvisnosti sodnikov.“ Glej po analogiji Mnenje Sodišča 1/17 z dne 30. aprila 2019, Celoviti gospodarski in trgovinski sporazum med Kanado in EU (EU:C:2019:341, točka 98).
(
79
)	V nekaterih primerih zakon določa nagrade odvetnikov in/ali se lahko pri njihovi izterjavi upošteva „obdavčitev stroškov“. Nagrade odvetnikov so lahko odvisne od rezultata postopka ali uspeha v pravdi. Odvetniki torej včasih ne morejo zaračunati vsega časa, ki ga porabijo za posamezno zadevo, in včasih ne morejo zaračunati ničesar.
(
80
)	Litovska vlada je na obravnavi potrdila, da se „osnovni znesek“, na katerega se nanaša člen 3 zakona o plačilu sodnikov, z dogovorom na podlagi pogajanj določi v kolektivni pogodbi. V navedenih pogajanjih litovsko sodstvo zastopa nacionalni sodni svet, ki ga sestavljajo izključno sodniki z vseh ravni sodišč.
(
81
)	To morata predložitveni sodišči še preveriti.
(
82
)	Upoštevni sta spremembi, ki se nanašata na leti 2022 in 2023.
(
83
)	Postopek v navedeni zadevi se je nanašal na zakon o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leto 2023.
(
84
)	Točke od 1 do 20.
(
85
)	Glej točko 49 navedene sodbe.
(
86
)	Poljska vlada in Komisija ugotavljata, da zakona o posebnih ukrepih za izvajanje zakona o proračunu za leti 2022 in 2023 vsebujeta določbe o plačilu sodnikov splošnih sodišč, Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) in Trybunał Konstytucyjny (ustavno sodišče) ter tožilcev.
(
87
)	Glej točki 15 in 16 teh sklepnih predlogov.
(
88
)	Ugotovljeno je bilo, da spremembe, ki se nanašajo na leto 2023, niso ustavne.
(
89
)	Glej po analogiji sodbo v zadevi Juízes Portugueses, točka 48.
(
90
)	Iz tega sledi, da nedavna kriza pravne države na Poljskem ni negativno vplivala na raven plačil sodnikov.
(
91
)	Zdi se, da je bil proračunski primanjkljaj Poljske v zadevnem obdobju nižji od 60 % „za razmerje med javnim dolgom in bruto domačim proizvodom po tržnih cenah“, kot je navedeno v členu 126(2) PDEU in členu 1 Protokola št. 12 o postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Preseganje razmerja 60 % se šteje za „večjo napako“.
(
92
)	Člen 126(1) PDEU določa, da se morajo države članice „izogiba[ti] čezmernemu javnofinančnemu primanjkljaju“.
(
93
)	Komisija je ugotovila, da je bilo plačilo XL skoraj trikrat višje, če se prištejejo še dodatki k plači in nadomestila iz člena 91 zakona o organizaciji splošnih sodišč. Poljska vlada je trdila, da je med letoma 2018 in 2022 povprečno plačilo sodnikov na podlagi primerljivih okoliščin znašalo več kot 300 % povprečne plače v državi. ESČP je ugotovilo, da je bila v letih 2012 in 2014 povprečna „bruto letna plača“ sodnikov v vseh državah Sveta Evrope 2,3- oziroma 2,4-kratnik povprečne plače v državi. Glej sodbo v zadevi Kubát, točka 33.
(
94
)	Zadevni koeficient je tudi določen z zakonom.
(
95
)	Glej točki 10 in 12 teh sklepnih predlogov. Glej tudi točko 39 pisnih stališč Komisije.
(
96
)	Komisija je v svojih pisnih stališčih navedla, da se je od leta 2017 plačilo sodnikov vsako leto rahlo zviševalo.
(
97
)	Na strani 67.
(
98
)	Na strani 80.
(
99
)	Tako je na začetku njihove kariere, „na najvišji stopnji“ je 3,3- (2018) oziroma 2,9-krat (2020) višje.
(
100
)	Glede na povprečno bruto plačo v državi.
(
101
)	Leta 2020 je bilo plačilo litovskih sodnikov na začetku kariere pri vrhovnem sodišču višje kot v primerljivih državah: Avstrija (1,6), Belgija (1,6), Finska (1,6), Francija (1,3), Hrvaška (1,9), Nizozemska (1,3), Nemčija (0,9), Madžarska (1,7), Italija (1,8), Luksemburg (1,5), Poljska (1,9), Slovenija (1,5) in Švedska (1,9). Trditve SR in RB se nanašajo na obdobje med letoma 2020 in 2023. Glej tudi sliko 34: Razmerje med letnimi plačami sodnikov in tožilcev v primerjavi s povprečno letno bruto plačo v državi v letu 2021, kot je navedeno v Sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropski centralni banki, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij; Pregled stanja na področju pravosodja v EU za leto 2023 (COM(2023) 309 final). CEPEJ je Komisiji zagotovila kvantitativne podatke, ki se nanašajo na obdobje med letoma 2012 in 2021. Po navedbah Komisije iz slike 34 izhaja, da čeprav je začetna plača litovskih sodnikov v primerjavi z letno bruto plačo v državi ena najnižjih v Uniji, pa je relativno gledano še vedno višja od plače v Belgiji, Nemčiji, na Finskem, v Franciji, na Madžarskem, v Luksemburgu, na Nizozemskem, Poljskem in v Sloveniji.