62012CC0198
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
NIILA JÄÄSKINENA,
predstavljeni 14. novembra 2013 (
1
)
Zadeva C‑198/12
Evropska komisija
proti
Republiki Bolgariji
„Neizpolnitev obveznosti države članice — Notranji trg z energijo — Prenos plina — Operater prenosnega sistema (OPS) — Obveznost zagotavljanja največje možne zmogljivosti — Virtualni tok plina v nasprotni smeri (backhaul) — Člena 14(1) ter 16(1) in (2)(b) Uredbe št. 715/2009 — Dopustnost“
I – Uvod
1.
V primerih, v katerih je fizičen prenos plina v obeh smereh znotraj omrežja tehnično nemogoč, bo operater prenosnega sistema v plinskem omrežju (v nadaljevanju: OPS) morda lahko zagotovil „tok plina v nasprotni smeri“ ali „backhaul“ na virtualni podlagi. Pri tem se plin dejansko ne prenaša v nasprotni smeri, ampak se tok plina, ki se zahteva v nasprotno smer, odšteje od toka v glavno smer. Izraz za to je „izravnavanje“.
2.
Člen 14(1) Uredbe (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1775/2005 (
2
) OPS nalaga obveznost ponujanja storitve vsem uporabnikom omrežja brez diskriminacije in ponujanja zagotovljenih in prekinljivih storitev za dostop tretjih strani.
3.
Člen 16(1) Uredbe št. 715/2009 določa, da se udeležencem na trgu zagotovi največja možna zmogljivost glede vseh relevantnih točk iz člena 18(3), pri tem pa se upoštevata celovitost sistema in učinkovito obratovanje omrežja, medtem ko člen 16(2)(b) OPS nalaga obveznost izvajanja in objave nediskriminatornih in preglednih mehanizmov za dodeljevanje zmogljivosti, ki vključujejo fizične trge (spot markets) in trgovalna vozlišča (trading hubs), hkrati pa prožnosti in sposobnosti prilagoditve spreminjajočim se tržnim razmeram.
4.
Komisija meni, da te določbe skupaj, zlasti pa zahteva v členu 16(1) Uredbe št. 715/2009 za zagotavljanje „največje možne zmogljivosti“, vsebujejo obveznost zagotovitve storitve backhaul vsaj na virtualni podlagi, kot je opisana v točki 1 teh sklepnih predlogov, kadar država članica ne more zagotoviti fizične dvosmerne zmogljivosti, tako da bi bil tok plina mogoč v obeh smereh. Republika Bolgarija meni, da Uredba št. 715/2009 takšne zahteve za zadevne OPS ne vsebuje.
5.
Komisija zato Sodišču predlaga, naj ugotovi, da je Republika Bolgarija kršila obveznosti, ki izhajajo iz člena 14(1) Uredbe št. 715/2009 v povezavi s členom 16(1) in (2)(b) te uredbe, za zagotavljanje največje možne zmogljivosti vsem udeležencem na trgu in zlasti zmogljivosti virtualnega prenosa plina v nasprotni smeri, in naj ji naloži plačilo stroškov.
6.
Stranki se ne strinjata o mnogih dejstvih in okoliščinah kot podlagi za obstoj zatrjevane kršitve, ki bi jih bilo treba upoštevati, če bi Sodišče ugotovilo, da v pravu EU obstaja obveznost zagotavljanja virtualnega prenosa plina v nasprotni smeri. Bolgarija trdi tudi, da je tožba nedopustna.
7.
Komisija se je v upravnem postopku, ki ga je uvedla proti Bolgariji, sklicevala na ukrep prava EU pred Uredbo št. 715/2009, in sicer na Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1775/2005 z dne 28. septembra 2005 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina (
3
). Ta uredba je bila na podlagi člena 31 Uredbe št. 715/2009 razveljavljena z učinkom od 3. marca 2011. Komisija je tožbo pri Sodišču vložila 26. aprila 2012, njen predlog pa se nanaša izključno na Uredbo št. 715/2009. Zakaj je to pomembno, bom preučil kmalu v okviru obravnave dopustnosti tožbe Komisije in pomena ciljev tretjega energetskega svežnja, ki je vključeval Uredbo št. 715/2009 (seveda pa ne Uredbe št. 1775/2005), za razlago določb, na katere se nanaša predlog.
8.
Vendar pa tožba Komisije temelji tako na Uredbi št. 1775/2005 kot na Uredbi št. 715/2009, katerih vsebina je po njenem mnenju z vidika pravnega vprašanja, ki je predmet obravnavane zadeve, enaka, razen razlik, ki so obravnavane v nadaljevanju v točki 38. Ti sklepni predlogi bodo torej temeljili na preučitvi Uredbe št. 715/2009, na Uredbo št. 1775/2005 pa se bom skliceval, kjer bo to primerno.
II – Predhodni postopek in postopek pred Sodiščem
9.
Komisija je 26. junija 2009 Republiki Bolgariji poslala uradni opomin, v katerem je med drugim zatrjevala, da navedena država članica ni izpolnila obveznosti na podlagi členov 4(1) ter 5(1) in (2) Uredbe št. 1775/2005 (zdaj člena 14(1) ter 16(1) in (2)(b) Uredbe št. 715/2009). Bolgarska vlada je v odgovoru z dne 26. avgusta 2009 izpodbijala očitke Komisije.
10.
Nezadovoljna z odgovorom je Komisija 28. junija 2010 na Republiko Bolgarijo naslovila obrazloženo mnenje, ki je temeljilo na Uredbi št. 1775/2005. V njem je bilo med drugim navedeno, da bi bilo mogoče zagotavljati backhaul kot nadomestek fizične dvosmerne zmogljivosti. Bolgarski organi so odgovorili z dopisom z dne 27. avgusta 2010, dodatne informacije pa so Komisiji predložili z dopisi z dne 24. avgusta 2011, z dne 28. decembra 2011 in z dne 19. januarja 2012.
11.
Nezadovoljna z odgovorom Bolgarije je Komisija 26. aprila 2012 pri Sodišču na podlagi člena 258 PDEU vložila to tožbo zaradi neizpolnitve obveznosti.
12.
Obravnave 4. septembra 2013 so se udeležili zastopniki Republike Bolgarije in Komisije.
III – Povzetek bistvenih trditev
13.
Komisija je med drugim trdila, da bolgarski OPS Bulgartransgaz ni zagotovil zmogljivosti dobave plina v obeh smereh na vseh vstopnih in izstopnih točkah v Bolgariji, zlasti pa na točkah, kjer se bolgarski sistem poveže z romunskim in grškim. To je za Grčijo v kraju Sidirokastro, za Romunijo pa v kraju Negru Voda.
14.
Komisija torej zatrjuje, da obveznost iz člena 16(1) Uredbe št. 715/2009 (člen 5(1) Uredbe št. 1775/2005) za zagotovitev največje možne zmogljivosti udeležencem na trgu v povezavi z obveznostjo ponujanja zagotovljenih in prekinljivih storitev za dostop tretjih strani iz člena 14 Uredbe št. 715/2009 (člen 4 Uredbe št. 1775/2005) pomeni, da mora OPS ponujati dvosmerno zmogljivost na plinovodu. Kadar fizičen prenos plina v obeh smereh ni mogoč, po mnenju Komisije OPS lahko še vedno ponudi zmogljivost „toka v nasprotni smeri“ ali „backhaul“ na virtualni podlagi. Po trditvah Komisije to OPS omogoča ponujanje zmogljivosti, ki celo presega tehnično zmogljivost omrežja. (
4
)
15.
Komisija dalje trdi, da bi OPS v primeru nezagotovitve prekinljive zmogljivosti toka v nasprotni smeri kršili obveznosti, ki izhajajo iz Uredbe št. 715/2009, za uvedbo mehanizmov za dodeljevanje zmogljivosti, združljivih s tržnimi mehanizmi, vključno s trgovalnimi vozlišči. Komisija je opozorila, da člen 16(2)(b) Uredbe št. 715/2009 (člen 5(2)(b) Uredbe št. 1775/2005) od OPS zahteva, naj izvajajo in objavijo nediskriminatorne in pregledne mehanizme za dodeljevanje zmogljivosti, ki „so združljivi s tržnimi mehanizmi, ki vključujejo fizične trge (spot markets) in trgovalna vozlišča (trading hubs), hkrati pa so prožni in sposobni prilagoditve spreminjajočim se tržnim razmeram“.
16.
Po mnenju Komisije likvidnost trgov s plinom zahteva pretok cenovnih signalov v obeh smereh omrežja, ne samo v smeri fizičnega toka, ko gre za enosmerno omrežje. Poleg tega naj bi učinkovito obratovanje omrežja, ki je navedeno v členu 16(1) Uredbe št. 715/2009, zahtevalo, da mora biti v celotno zmogljivost omrežja, ki naj bo največja možna, vključena nasprotna zmogljivost.
17.
Omeniti je treba še, da se stranki ne strinjata glede dejanskega stanja. Stališče Komisije očitno temelji na dejanski ugotovitvi, da Bolgarija ne zagotavlja prekinljive virtualne zmogljivosti prenosa plina v nasprotni smeri med krajema Sidirokastron in Negru Voda in da pristojni regulativni organi niso sprejeli konkretnih ukrepov za zagotovitev izpolnjevanja te obveznosti. Bolgarska vlada je, nasprotno, kot podredni argument navedla, da te storitve so zagotovljene. Trdi, da je to razvidno iz informacij, ki so objavljene na spletni strani operaterja Bulgartransgaz o storitvi backhaul. (
5
)
18.
Vseeno pa Republika Bolgarija primarno zatrjuje, da na podlagi člena 14(1) v povezavi s členom 16(1) in (2)(b) Uredbe št. 715/2009 (člena 4(1) ter 5(1) in (2)(b) Uredbe št. 1775/2005) ni dolžna zagotoviti zmogljivosti toka v nasprotni smeri, bodisi virtualnega bodisi v kakšni drugačni obliki. Trdi, da je ta sklep neizogiben, ne glede na to, ali se upoštevne določbe Uredbe št. 1775/2005 razlagajo jezikovno, zgodovinsko, sistemsko ali teleološko.
19.
Republika Bolgarija dodaja, da izrecno določena obveznost držav članic v Uredbi (EU) št. 994/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. oktobra 2010 o ukrepih za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe s plinom in o razveljavitvi Direktive Sveta 2004/67/ES (
6
), da zagotavljajo stalno in fizično dvosmerno dobavo plina, nasprotuje takšni razlagi členov 14(1) ter 16(1) in (2)(b) Uredbe št. 715/2009, na podlagi katere bi bile države članice dolžne zagotavljati to storitev na virtualni podlagi.
20.
Republika Bolgarija v nadaljevanju trdi, da ji obstoj dveh ločenih plinskih sistemov v Bolgariji, domačega in tranzitnega, onemogoča zagotavljanje storitve virtualnega prenosa plina v nasprotni smeri, obstajajo pa tudi tehnične težave v kraju Negru Voda, ker OPS v sosednjih državah niso sprejeli potrebnih usklajevalnih ukrepov.
21.
Republika Bolgarija navaja tudi več sporazumov, ki so bili sklenjeni z ZSSR leta 1986 in po tem, vendar pred pristopom Republike Bolgarije k Evropski uniji, ki ji onemogočajo opravljanje storitev virtualnega prenosa plina v nasprotni smeri med krajema Sidirokastron in Negru Voda.
IV – Analiza
1. Dopustnost tožbe
22.
Najprej bi opozoril, da je ključni datum za presojo zakonitosti ravnanja Bolgarije 28. avgust 2010, torej dva meseca po obrazloženem mnenju Komisije, (
7
) tako da je zakonodajni akt EU, ki ratione temporis ureja zadevni spor, Uredba št. 1775/2005. Zato se mi zdi problematično, da se predlog Komisije nanaša zgolj na Uredbo št. 715/2009, saj je ta ukrep za Bolgarijo postal zavezujoč šele 3. marca 2011.
23.
Vendar je Sodišče vsaj enkrat že spremenilo predlog Komisije, in sicer na podlagi ustaljenega načela, da „ob spremembi prava Skupnosti, ki se zgodi med predhodnim postopkom, Komisija lahko predlaga, naj se ugotovi, da država članica ni izpolnila obveznosti, ki izvirajo iz prvotnega besedila ukrepa Skupnosti, ki je bil pozneje spremenjen ali razveljavljen, in ki so ohranjene z novimi določbami“ (
8
).
24.
Zato se zdi, da ni podlage za to, da bi bila dopustnost tožbe Komisije vprašljiva, ker se predlog v njej nanaša na uredbo, ki še ni veljala, saj so upoštevne vsebinske določbe Uredbe št. 1775/2005 in Uredbe št. 715/2009 v bistvu enake.
25.
Vendar, ker je bila zadnjenavedena uredba sprejeta v okviru tretjega energetskega svežnja, ki je pomenil ambicioznejši pristop k uresničitvi notranjega trga s plinom, je cilje prejšnje uredbe, torej Uredbe št. 1775/2005, pri razlagi členov 14(1) ter 16(1) in (2)(b) Uredbe št. 715/2009, oziroma njunih predhodnih določb, torej členov 4(1) ter 5(1) in (2)(b) Uredbe št. 1775/2005, mogoče upoštevati zgolj s teleološkega vidika.
26.
Republika Bolgarija Sodišču to, naj tožbo kot nedopustno zavrže, predlaga iz drugih razlogov. Trdi, da zaradi razhajanj med očitki, ki jih je Komisija zatrjevala med upravnim postopkom, in med očitki, ki jih je navedla v tožbi pred Sodiščem, ni mogla opredeliti obveznosti, ki naj je ne bi izpolnila, in da zato ni mogla pripraviti učinkovite obrambe zoper očitke Komisije.
27.
Republika Bolgarija v bistvu trdi, da sta uradni opomin in obrazloženo mnenje, ki ju je izdala Komisija, temeljila na tem, da Bolgarija ni zagotovila fizične zmogljivosti toka v nasprotni smeri, tožba, ki jo je Komisija vložila pri Sodišču, pa se nanaša na nezagotovitev virtualne zmogljivosti toka v nasprotni smeri (backhaul). Tako naj bi bil predmet tožbe drugačen od predmeta v upravnem postopku.
28.
Menim, da tožbe Komisije nikakor ni mogoče razglasiti za nedopustno zaradi razlik med upoštevnimi dokumenti. To menim zato, ker je sklicevanje na virtualni backhaul omenjeno v uradnem opominu, obrazloženem mnenju in v tožbi, ki je bila vložena pri Sodišču. Poleg tega Komisija v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča v tožbi, ki jo vloži pri Sodišču, lahko omeji očitke glede na trditve, ki jih je podala v obrazloženem mnenju in v uradnem opominu. (
9
)
29.
Opozarjam tudi, da se v sodni praksi Sodišča nikakor ne zahteva, da so tri faze postopka (uradni opomin, obrazloženo mnenje in tožba pri Sodišču) med seboj popolnoma skladne. Če predmet spora, kakor je predstavljen v obrazloženem mnenju, v tožbi, ki je vložena pri Sodišču, ni razširjen ali spremenjen, Komisija izpolni procesne zahteve, ki so ji naložene v pravu EU. (
10
) Komisija je v obravnavani zadevi to pravilo upoštevala, čeprav zdaj zatrjuje, da so bile kršene določbe Uredbe št. 715/2009.
30.
Zaradi celovitosti dodajam, da navedbo Komisije v repliki, da Republika Bolgarija med upravnim postopkom ni izpodbijala, da člena 4(1) ter 5(1) in (2)(b) Uredbe št. 1775/2005 (člena 14(1) ter 16(1) in (2)(b) Uredbe št. 715/2009) od nje zahtevata, naj zagotovi prekinljive zmogljivosti toka v nasprotni smeri, bodisi virtualnega bodisi drugačnega, štejem za neupoštevno. Kot je bilo poudarjeno v odgovoru na tožbo Republike Bolgarije, država članica zaradi izvrševanja pravice do obrambe v kontradiktorni fazi postopka lahko poda trditve, ki jih v predhodnem postopku ni navedla. (
11
)
31.
Iz teh razlogov menim, da je tožba Komisije dopustna.
2. Vprašanja v zvezi z razlago členov 14(1) ter 16(1) in (2)(b) Uredbe št. 715/2009
32.
V tem sporu je treba v bistvu ugotoviti, ali obveznost zagotavljanja največje možne zmogljivosti ob upoštevanju učinkovitosti obratovanja omrežja vključuje posebno obveznost zagotovitve virtualne nasprotne zmogljivosti. V primeru nikalnega odgovora na to vprašanje so vse trditve, ki sta jih navedli stranki pred Sodiščem in na katere sem opozoril zgoraj, odvečne. Zato se obravnavana zadeva vsaj na začetku osredotoča na razlago členov 14(1) ter 16(1) in (2)(b) Uredbe št. 715/2009. Opozarjam, da je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča pri določitvi pomena določbe prava EU upoštevati njen okvir, besedilo in cilje. (
12
)
– Okvir in besedilo
33.
Kot je bilo navedeno v pisnih stališčih Republike Bolgarije, niti v Uredbi št. 715/2009 niti v Uredbi št. 1775/2005 obveznost OPS, da zagotovijo virtualni prenos plina v nasprotni smeri, ni izrecno navedena.
34.
K temu bi dodal, da je v členu 2(1), točka 3, Uredbe št. 715/2009 „zmogljivost“ opredeljena kot „največji možni pretok, izražen v normalnih kubičnih metrih na časovno enoto ali energijskih enotah na časovno enoto, do katerega je upravičen uporabnik omrežja v skladu z določbami pogodbe o prenosu“. Poleg tega v členu 2(1), točka 18, „tehnična zmogljivost“ pomeni največjo zagotovljeno zmogljivost, ki jo operater prenosnega sistema lahko ponudi uporabnikom omrežja, pri čemer upošteva celovitost sistema in obratovalne zahteve prenosnega omrežja. Niti na podlagi teh niti katerih drugih številnih določb, v katerih je v Uredbi št. 715/2009 uporabljen izraz „zmogljivost“, ni mogoče sklepati, da bi bil s tem pojmom zajet tudi virtualni pretok. Kot sem pojasnil zgoraj v točki 1, to v fizičnem smislu pomeni, da plin ne potuje.
35.
Opredelitev razpoložljive zmogljivosti v členu 2(1), točka 20, Uredbe št. 715/2009 pove največ. V skladu z njo „razpoložljiva zmogljivost“ pomeni tisti del tehnične zmogljivosti, torej največje zagotovljene zmogljivosti, ki ni dodeljena in je v tem trenutku še vedno na razpolago v sistemu. Ker je namen virtualnega toka v nasprotni smeri povečati razpoložljivo zmogljivost v glavni smeri, tako da se od nje odšteje prodani plin v nasprotno smer, bi bilo pričakovati, da bi bil v opredelitvi „razpoložljive zmogljivosti“ omenjen tok v nasprotni smeri, ne pa zgolj tehnična zmogljivost. To velja še toliko bolj, ker zagotavljanje virtualnega toka v nasprotni smeri, kot je poudarila Komisija, dejansko omogoča, da se v glavni smeri omrežja zagotavlja zmogljivost, ki je večja od tehnične zmogljivosti tega omrežja.
36.
Posebej težko sprejmem stališče, da je zmanjšanje fizičnega pretoka plina z virtualno dobavo lahko združljivo z običajnim pomenom povečanja prenosne zmogljivosti omrežja ali plinovoda. Menim, da je to podobno, kot če bi zatrjevali, da bi se z odvračanjem pošiljateljev tovora od fizične uporabe železniških omrežij lahko povečala zmogljivost teh za prevoz blaga. Resda so se v Evropi že od srednjega veka dalje uporabljali različni tržni prijemi za zmanjšanje potrebe po transportu blaga, vrednostnih papirjev ali denarja iz kraja A v kraj B, tako da so se tokovi iz kraja B v kraj A odštevali od tokov iz kraja A v kraj B. Vendar ti prijemi niso sredstvo za zagotovitev največje možne zmogljivosti prenosnih omrežij, ampak zgolj tržni ukrepi za odpravljanje težav v primeru omejenosti prenosa.
37.
Po mojem mnenju se največja možna zmogljivost v smislu člena 16(1) Uredbe št. 715/2009 nanaša na razpoložljivo zmogljivost v smislu tehnične zmogljivosti omrežja, ki še ni bila dodeljena in je torej na razpolago, ali pa je na razpolago zaradi neizkoriščene pogodbene zmogljivosti pri uporabnikih omrežja. Povedano drugače, OPS ne smejo pustiti dela tehnične zmogljivosti neizkoriščenega. Ta zmogljivost mora biti udeležencem na trgu ponujena brez diskriminacije. To razlago potrjujejo naslov člena, ki se nanaša na načela mehanizmov za dodeljevanje zmogljivosti in postopkov upravljanja prezasedenosti za OPS (člen 16 Uredbe št. 715/2009), in določbe člena, ki ureja težave v zvezi s pogodbeno ali fizično prezasedenostjo omrežja.
38.
Odstavek 5 člena 16 Uredbe št. 715/2009 se posredno res nanaša na „doseganje največje možne“ zmogljivosti omrežja v smislu ustvarjanja novih prenosnih zmogljivosti z novimi naložbami, povpraševanje po katerih morajo OPS redno ocenjevati. Vendar se ta določba, ki v členu 5 Uredbe št. 1775/2005 ni obstajala, očitno nanaša na tehnično zmogljivost omrežja, poleg tega pa ne vsebuje nikakršne zakonske obveznosti za povečanje te zmogljivosti.
39.
V zvezi z razmerjem med členom 14(1) ter členom 16(1) in (2)(b) Uredbe št. 715/2009 opozarjam, da morajo na podlagi prvonavedene določbe OPS ponujati storitve vsem uporabnikom omrežja brez diskriminacije in ponujati zagotovljene in prekinljive storitve za dostop tretjih strani. Ti obveznosti ne potrjujeta, da je treba člen 16(1) in (2)(b) Uredbe št. 715/2009 razlagati tako, kot predlaga Komisija.
40.
Menim, da prepoved diskriminacije od OPS ne zahteva ponujanja novih storitev. Od njih zahteva samo, da pri ponujanju obstoječih storitev ne diskriminirajo med uporabniki omrežja. Prav tako dolžnost OPS, da ponujajo prekinljive storitve, ne pomeni, da morajo ponujati vse storitve omrežja, ki se lahko ponujajo kot prekinljive. Na tem mestu bi opozoril, da je iz tehničnih razlogov backhaul mogoče ponujati zgolj kot prekinljivo storitev. (
13
) Iz navedenih razlogov dolžnosti ponujanja storitve backhaul na podlagi virtualnega toka plina v nasprotni smeri iz člena 16(1) in (2)(b) v povezavi s členom 14(1) Uredbe št. 715/2009 ni mogoče razbrati.
41.
Nazadnje, omemba učinkovitosti omrežja v členu 16(1) Uredbe št. 715/2009, s katero Komisija utemeljuje očitek, je na tem mestu skupaj s celovitostjo sistema navedena kot mogoč dejavnik, ki ga je treba upoštevati pri zagotavljanju največje možne zmogljivosti udeležencem na trgu na vseh relevantnih točkah omrežja, med katerimi so v skladu s členom 18(3) vstopne in izstopne točke. Po mojem mnenju omemba učinkovitosti omrežja dejansko pomeni pogoj, ki omejuje razpoložljivo zmogljivost, ne pa dejavnik, na podlagi katerega mora biti ta največja možna. Povedano drugače, OPS ni treba obremeniti razpoložljive zmogljivosti do te mere, da bi bila ogrožena učinkovitost omrežja.
– Cilji
42.
Iz pripravljalnega gradiva Uredbe št. 1775/2005 ali Uredbe št. 715/2009 ni razvidno, da bi bila obveznost zagotavljanja storitve backhaul v obliki virtualnega toka plina v nasprotni smeri zajeta s katero od teh uredb. (
14
) V nasprotju z navedbami Komisije na obravnavi menim, da cilji tretjega energetskega svežnja ne morejo biti upoštevni za presojanje obveznosti držav članic glede zagotavljanja storitve backhaul. To pa zato, ker so bili zakonodajni predlogi, ki tvorijo ta sveženj, sprejeti septembra 2007. (
15
) Zato ne morejo vplivati na razlago Uredbe št. 1775/2005, na kateri sta temeljila uradni opomin in obrazloženo mnenje. V nasprotnem primeru bi prišlo do neskladja med upravnim postopkom in tožbo Komisije, s čimer bi bila Republiki Bolgariji kršena pravica do obrambe.
43.
Poleg tega, kot je bilo poudarjeno v pisnih stališčih Bolgarije, člen 6(5) Uredbe št. 994/2010 OPS nalaga obveznost, da čim prej in najpozneje do 3. decembra 2013 omogočijo stalno dvosmerno zmogljivost na vseh čezmejnih medsebojnih povezavah med državami članicami, razen v primerih, v katerih veljajo opredeljene izjeme. Težko je torej zanikati, da bi zakonodajalec EU, če bi želel uvesti dvosmerno zmogljivost, bodisi virtualno ali drugačno, v Uredbi št. 715/2009 ali v Uredbi št. 1775/2005, to izrecno določil enako kot v Uredbi št. 994/2010.
44.
Kot je poudarila Komisija, je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča v primeru, ko za določbo prava EU obstaja več razlag, dati prednost pomenu, na podlagi katerega bo ta določba skladna s Pogodbo, pred kakršnim koli pomenom, ki s Pogodbo ne bi bil združljiv. (
16
)
45.
Upoštevam tudi to, da je zakonska podlaga za Uredbo št. 1775/2005 notranji trg, saj je njen cilj vzpostavitev takega trga z zemeljskim plinom. Opozarjam tudi, da je v uvodni izjavi 12 Uredbe št. 715/2009 navedeno, da bi bilo treba „[z]a vzpostavitev notranjega trga z zemeljskim plinom […] doseči zadostno raven čezmejne povezovalne zmogljivosti za plin in spodbujati povezovanje trgov z zemeljskim plinom“. Vendar se ta uvodna izjava v Uredbi št. 1775/2005 ni pojavila in je zato ni mogoče upoštevati pri presoji kršitve, ki naj bi jo storila Republika Bolgarija, ker je upoštevno obdobje avgust leta 2010 (glej točko 22 zgoraj). Upoštevati je treba tudi, da se obveznost OPS, da spodbujajo „čezmejno izmenjavo zemeljskega plina“, ki je vključena v člen 16(2)(a), in fine, Uredbe št. 715/2009, v ekvivalentni določbi Uredbe št. 1775/2005, in sicer v njenem členu 5(2)(a), ne pojavi.
46.
V skladu s sodno prakso Sodišče v primeru jasnega in natančnega besedila zakonodajnega akta EU ne more podati razlage določbe z namenom, da jo popravi, in s tem razširiti zadevne obveznosti držav članic. (
17
)
47.
Zato ne morem ugotoviti, da je mogoče iz člena 14(1) v povezavi s členom 16(1) in (2)(b) Uredbe št. 715/2009 razbrati zahtevo po zagotovitvi zmogljivosti povratnega toka, bodisi virtualne bodisi drugačne, ne glede na to, katera metoda razlage se uporabi. Kot sem že omenil, je zaradi izrecno navedene obveznosti v Uredbi št. 994/2010 za fizično dvosmerno zmogljivost prenosa plina iz členov 14(1) ter 16(1) in (2)(b) Uredbe št. 715/2009 še toliko težje razbrati dolžnost zagotavljanja virtualne zmogljivosti povratnega toka.
48.
Nazadnje, ker sem ugotovil, da v pravu EU OPS ni naložena obveznost zagotovitve storitve backhaul v obliki virtualne zmogljivosti toka v nasprotni smeri, ni treba presojati, ali je Komisija zadostno dokazala neizpolnitev obveznosti, (
18
) niti preostalih trditev Republike Bolgarije v zvezi s težavami, s katerimi se sooča pri zagotavljanju prekinljivega virtualnega toka v nasprotni smeri, tako s tehničnega vidika kot zaradi njenih obveznosti na podlagi mednarodnega prava do Ruske federacije iz časa pred pristopom.
V – Predlog
49.
Zato Sodišču predlagam, naj tožbo Komisije zavrne in ji naloži plačilo stroškov.
(
1
)	Jezik izvirnika: angleščina.
(
2
)	UL L 211, str. 36. Glej tudi popravek Uredbe (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1775/2005 (UL L 229, str. 29).
(
3
)	UL L 289, str. 1.
(
4
)	V položaju, v katerem bi bil že dogovorjen povratni virtualni tok 20 enot, bi OPS lahko sprejemal rezervacije za zmogljivosti v glavni smeri do 120 enot, čeprav bi bila fizična zmogljivost plinovoda zgolj 100 enot (ker se prvonavedenih 20 enot odšteje od rezerviranega glavnega toka zmogljivosti 120 enot).
(
5
)	Spis ne vsebuje prepisa referenčne strani, kakor je bila dostopna na upoštevni datum, torej 28. avgusta 2010, dva meseca po vročitvi obrazloženega mnenja Komisije. Zdaj se zdi, da naslov, ki je naveden v tožbi in v odgovoru na tožbo Republike Bolgarije, ni dostopen javnosti. Glej http://www.bulgartransgaz.bg/UserFiles/File/reverse_bg.pdf.
(
6
)	UL L 295, str. 1.
(
7
)	Sodba z dne 12. junija 2003 v zadevi Komisija proti Italiji (C-363/00, Recueil, str. I-5767, točka 21).
(
8
)	Zgoraj navedena sodba Komisija proti Italiji z dne 12. junija 2003, točka 22. Naj omenim, da se je v drugih zadevah, v katerih je bila upoštevna zakonodaja EU spremenjena med upravnim ali sodnim postopkom v zvezi s tožbo zaradi neizpolnitve obveznosti, ki jo je Komisija vložila proti državi članici, prva v predlogih sklicevala tako na različico zakonodaje EU, ki je veljala med upravnim postopkom, kot na različico, navedeno med sodnim postopkom. Glej, na primer, sodbe z dne 24. maja 2011 v zadevi Komisija proti Avstriji (C-53/08, ZOdl., str. I-4309, točka 1) in predlogi, objavljeni v UL C 107, str. 15; z dne 24. maja 2011 v zadevi Komisija proti Nemčiji (C-54/08, ZOdl., str. I-4355, točka 1) in predlogi, objavljeni v UL C 107, str. 16, in z dne 10. septembra 2009 v zadevi Komisija proti Grčiji (C-416/07, ZOdl., str. I-7883, točka 1) ter predlogi, objavljeni v UL C 283, str. 16.
(
9
)	Sodišče je v sodbi z dne 16. septembra 1997 v zadevi Komisija proti Italiji (C‑279/94, str. I‑4743, točka 25) navedlo, da „[…] ta zahteva [da morata obrazloženo mnenje in tožba Komisije temeljiti na istih očitkih] ne gre tako daleč, da bi v vsakem primeru zahtevala popolno skladnost med očitki, navedenimi v obrazloženem mnenju, in predlogi tožbe, pod pogojem, da predmet spora ni razširjen ali spremenjen, pač pa nasprotno, preprosto omejen“. Glej tudi sodbe z dne 1. februarja 2005 v zadevi Komisija proti Avstriji (C-203/03, ZOdl., str. I-935, točka 29); z dne 14. marca 2006 v zadevi Komisija proti Franciji (C-177/04, ZOdl., str. I-2461, točka 37), in z dne 27. aprila 2006 v zadevi Komisija proti Nemčiji (C-441/02, ZOdl., str. I-3449, točka 61).
(
10
)	Sodba z dne 8. julija 2010 v zadevi Komisija proti Portugalski (C-171/08, ZOdl., str. I-6817).
(
11
)	Na primer sodba z dne 16. septembra 1999 v zadevi Komisija proti Španiji (C-414/97, Recueil, str. I-5585, točka 19).
(
12
)	Glej sodbi z dne 29. oktobra 2009 v zadevi NCC Construction Danmark (C-174/08, ZOdl., str. I-10567, točka 23) in z dne 19. julija 2012 v zadevi A Oy (C‑33/11, točka 27); glej tudi točko 28 mojih sklepnih predlogov z dne 27. novembra 2012 v zadevi Komisija proti Irski (C‑85/11).
(
13
)	Virtualni pretok v nasprotni smeri je odvisen od glavnega pretoka enake ali večje količine. Zato se lahko ponuja le kot prekinljiva storitev.
(
14
)	Agent Komisije je bil na obravnavi naprošen, naj navede, kje v zakonodajni zgodovini teh uredb je mogoče najti namen zakonodajalca EU za naložitev obveznosti zagotavljanja storitve backhaul na virtualni podlagi. Agent dokaza za to ni uspel navesti.
(
15
)	Glej zlasti predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 1775/2005 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina (COM(2007) 532).
(
16
)	Sodba z dne 13. decembra 1983 v zadevi Komisija proti Svetu (C‑218/82, Recueil, str..4063, točka 15).
(
17
)	Sodba z dne 15. julija 2010 v zadevi Komisija proti Združenemu kraljestvu (C-582/08, ZOdl., str. I-7195, točka 51).
(
18
)	Glej na primer sodbi z dne 25. maja 1982 v zadevi Komisija proti Nizozemski (96/81, Recueil, str. 1791, točka 6), in z dne 29. oktobra 2009 v zadevi Komisija proti Finski (C-246/08, ZOdl., str. I-10605, točka 52).