62023CJ0572
SODBA SODIŠČA (tretji senat)
z dne 5. februarja 2026 (
*1
)
„Pritožba – Institucionalno pravo – Člani Evropskega parlamenta – Privilegiji in imunitete – Sklep o odvzemu poslanske imunitete članom Parlamenta – Člen 41(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Načelo dobrega upravljanja – Parlamentarni Odbor za pravne zadeve – Zahteva po nepristranskosti poročevalca“
V zadevi C‑572/23 P,
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča Evropske unije, vložene 15. septembra 2023,
Carles Puigdemont i Casamajó, stanujoč v Waterlooju (Belgija),
Antoni Comín i Oliveres, stanujoč v Waterlooju,
Clara Ponsatí i Obiols, stanujoča v Waterlooju,
ki jih zastopajo P. Bekaert, S. Bekaert, advocaten, in G. Boye, abogado,
pritožniki,
drugi stranki v postopku sta
Evropski parlament, ki ga zastopajo N. Görlitz, N. Lorenz in J.‑C. Puffer, agenti,
tožena stranka v postopku na prvi stopnji,
Kraljevina Španija, ki jo zastopa A. Gavela Llopis, agentka,
intervenientka v postopku na prvi stopnji,
SODIŠČE (tretji senat),
v sestavi C. Lycourgos, predsednik senata, O. Spineanu‑Matei (poročevalka), S. Rodin, N. Piçarra in N. Fenger, sodniki,
generalni pravobranilec: M. Szpunar,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 4. septembra 2025
izreka naslednjo
Sodbo
1
Carles Puigdemont i Casamajó, Antoni Comín i Oliveres in Clara Ponsatí i Obiols (v nadaljevanju: pritožniki) s pritožbo predlagajo razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 5. julija 2023, Puigdemont i Casamajó in drugi/Parlament (T‑272/21, EU:T:2023:373; v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to zavrnilo njihov predlog za razglasitev ničnosti sklepov Evropskega parlamenta P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 in P9_TA(2021)0061 z dne 9. marca 2021 o zahtevi za odvzem njihove imunitete (v nadaljevanju: sporni sklepi).
Pravni okvir
Pravo Unije
Protokol (št. 7)
2
Člen 9 Protokola (št. 7) o privilegijih in imunitetah Evropske unije (v nadaljevanju: Protokol št. 7) določa:
„Med zasedanjem Evropskega parlamenta nje[govi] člani uživajo:
(a)
na ozemlju svoje države imunitete, priznane članom parlamenta te države;
(b)
na ozemlju vseh drugih držav članic imuniteto pred kakršnim koli priporom in sodnim postopkom.
Za člane velja imuniteta tudi medtem, ko potujejo do kraja zasedanja Evropskega parlamenta in nazaj.
Kadar je član zaloten pri storitvi kaznivega dejanja, sklicevanje na imuniteto ni mogoče in Evropskemu parlamentu ne preprečuje uresničevanja pravice do odvzema imunitete svojemu članu.“
Poslovnik
3
Poslovnik Evropskega parlamenta, ki se uporablja za deveto parlamentarno obdobje (2019–2024), je v različici, ki je veljala pred njegovo spremembo s sklepom Parlamenta z dne 17. januarja 2023 (v nadaljevanju: Poslovnik), v členu 5, naslovljenem „Privilegiji in imunitete“, določal:
„1.   Poslanci uživajo privilegije in imunitete, določene v Protokolu št. 7 […]
2.   Parlament pri izvajanju svojih pooblastil v zvezi s privilegiji in imunitetami ohranja integriteto kot demokratična zakonodajna skupščina in zagotavlja neodvisnost poslancev pri opravljanju njihovih obveznosti. Parlamentarna imuniteta ni osebni privilegij poslanca, temveč je jamstvo neodvisnosti Parlamenta kot celote in njegovih poslancev.
[…]“
4
Člen 6 Poslovnika, naslovljen „Odvzem imunitete“, je določal:
„1.   Vsaka zahteva za odvzem imunitete se oceni v skladu s členi 7, 8 in 9 Protokola št. 7 ter v skladu z načeli iz člena 5(2) tega poslovnika.
[…]“
5
Člen 9 Poslovnika, naslovljen „Postopki v zvezi z imuniteto“, je določal:
„1.   Vsaka zahteva za odvzem imunitete poslancu, ki jo na predsednika [Parlamenta] naslovi pristojni organ države članice ali evropski glavni tožilec, ali za zaščito privilegijev in imunitete, ki jo na predsednika naslovi poslanec ali nekdanji poslanec, se razglasi na plenarnem zasedanju in posreduje pristojnemu odboru.
[…]
13.   Odbor določi načela za uporabo tega člena.
[…]“
Sporočilo št. 11/2019
6
Točka 6 Sporočila poslancem z dne 19. novembra 2019 o načelih, ki se uporabljajo za zahteve za odvzem imunitete (v nadaljevanju: Sporočilo št. 11/2019), ki ga je sprejel Odbor Evropskega parlamenta za pravne zadeve (v nadaljevanju: odbor JURI), določa:
„Odbor [JURI] za vsak primer imunitete določi poročevalca.“
7
Točka 7 Sporočila št. 11/2019 določa:
„V ta namen vsaka politična skupina imenuje po enega poslanca za stalnega poročevalca za primere imunitete, ki deluje kot koordinator in zagotovi, da primere imunitete obravnavajo izkušeni poslanci. Politične skupine poskrbijo, da imenujejo stalne poročevalce, ki ustrezajo najvišjim standardom poštenosti.“
8
Točka 8 Sporočila št. 11/2019 določa:
„Politične skupine si položaj poročevalca za primere imunitete enakovredno izmenjujejo. Vendar poročevalec ne sme biti iz iste politične skupine ali izvoljen v isti državi kot poslanec, ki je v postopku v zvezi z imuniteto.“
9
Točka 43 Sporočila št. 11/2019 določa:
„Kadar zadevni postopek ni povezan z mnenjem ali glasom, izrečenim pri opravljanju poslanskih dolžnosti, bi morali poslancu odvzeti imuniteto, razen če se upravičeno domneva, da je bil sodni postopek sprožen z namenom, da bi se politično škodovalo poslancu oziroma neodvisnosti Parlamenta (fumus persecutionis).“
Dejansko stanje
10
Dejansko stanje je navedeno v točkah od 2 do 19 izpodbijane sodbe in ga je za potrebe te sodbe mogoče povzeti tako.
11
Ob sprejetju Ley 19/2017 del Parlamento de Cataluña, reguladora del referéndum de autodeterminación (zakon 19/2017 katalonskega parlamenta o referendumu o samoodločbi) z dne 6. septembra 2017 (DOGC št. 7449A z dne 6. septembra 2017, str. 1) in Ley 20/2017 del Parlamento de Cataluña, de transitoriedad jurídica y fundacional de la República (zakon 20/2017 katalonskega parlamenta o pravnem prehodu in ustanovitvi republike) z dne 8. septembra 2017 (DOGC št. 7451A z dne 8. septembra 2017, str. 1) ter ob izvedbi referenduma o samoodločbi 1. oktobra 2017, ki je bil določen s prvim od teh dveh zakonov, katerega izvrševanje določb je bilo v tem času ustavljeno z odločbo Tribunal Constitucional (ustavno sodišče, Španija), je bil C. Puigdemont i Casamajó predsednik Generalitat de Cataluña (avtonomna skupnost Katalonija, Španija), A. Comín i Oliveres in C. Ponsatí i Obiols pa člana Gobierno autonómico de Cataluña (avtonomna vlada Katalonije, Španija).
12
Po sprejetju navedenih zakonov in izvedbi tega referenduma so Ministerio Fiscal (državno tožilstvo, Španija), Abogado del Estado (državni pravobranilec, Španija) in politična stranka VOX sprožili kazenski postopek zoper več oseb, med njimi tudi proti pritožnikom, ker naj bi storili dejanja, ki po mnenju zadevnih oseb spadajo med drugim med kazniva dejanja upora, vstajništva in poneverbe javnih sredstev (v nadaljevanju: zadevni kazenski postopek).
13
Tribunal Supremo (vrhovno sodišče, Španija) je 21. marca 2018 izdalo sklep, s katerim je pritožnike obdolžilo storitve domnevnih kaznivih dejanj upora in poneverbe javnih sredstev. Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) je s sklepom z dne 9. julija 2018 ugotovilo, da se pritožniki niso udeležili postopka, ker so pobegnili iz Kraljevine Španije, in je zadevni kazenski postopek zoper njih prekinilo, dokler jih ne najdejo.
14
Pritožniki so kandidirali na volitvah za člane Evropskega parlamenta, ki so v Španiji potekale 26. maja 2019.
15
Preiskovalni sodnik kazenskega oddelka Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) je 14. oktobra 2019 zoper C. Puigdemonta i Casamajója izdal nacionalni nalog za prijetje, evropski nalog za prijetje in mednarodni nalog za prijetje, da bi mu lahko sodili v zadevnem kazenskem postopku. Isti sodnik je 4. novembra 2019 izdal podobne naloge za prijetje A. Comína i Oliveresa in C. Ponsatí i Obiols.
16
Evropski parlament se je na plenarnem zasedanju 13. januarja 2020 na podlagi sodbe z dne 19. decembra 2019, Junqueras Vies (C‑502/19, EU:C:2019:1115) seznanil z izvolitvijo C. Puigdemonta i Casamajója in A. Comína i Oliveresa za poslanca Evropskega parlamenta z učinkom od 2. julija 2019.
17
Predsednik Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) je 13. januarja 2020 Parlament obvestil o zahtevi z dne 10. januarja 2020, ki je bila posredovana po pooblastilu predsednika kazenskega senata navedenega sodišča na podlagi sklepa preiskovalnega sodnika tega senata z istega dne, za odvzem poslanske imunitete C. Puigdemontu i Casamajóju in A. Comínu i Oliveresu.
18
Parlament se je 10. februarja 2020 – potem ko je Združeno kraljestvo Velike Britanije in Severne Irske 31. januarja 2020 izstopilo iz Evropske unije – seznanil z izvolitvijo C. Ponsatí i Obiols za poslanko z učinkom od 1. februarja 2020.
19
Predsednik Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) je 10. februarja 2020 Parlament obvestil o zahtevi z dne 4. februarja 2020, ki je bila posredovana po pooblastilu predsednika kazenskega senata navedenega sodišča na podlagi sklepa preiskovalnega sodnika tega senata z istega dne, za odvzem poslanske imunitete C. Ponsatí i Obiols.
20
Podpredsednik Parlamenta je na plenarnem zasedanju obvestil o zahtevah za odvzem imunitete, ki sta navedeni v točkah 17 in 19 te sodbe, in ju poslal odboru JURI.
21
Odbor JURI je 23. februarja 2021 sprejel poročila A 9‑0020/2021, A 9‑0021/2021 in A 9‑0022/2021 o teh zahtevah.
22
Parlament je s spornimi sklepi navedenima zahtevama ugodil.
Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
23
Pritožniki so v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 19. maja 2021 vložili tožbo za razglasitev ničnosti spornih sklepov.
24
Pritožniki so 26. maja 2021 z ločeno vlogo v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložili predlog za izdajo začasne odredbe na podlagi členov 278 in 279 PDEU, s katerim so predlagali odlog izvršitve spornih sklepov.
25
Podpredsednik Splošnega sodišča je s sklepom z dne 2. junija 2021, Puigdemont i Casamajó in drugi/Parlament (T‑272/21 R), odredil odlog izvršitve spornih sklepov do dneva izdaje sklepa, s katerim se konča postopek za izdajo začasne odredbe. S sklepom podpredsednika Splošnega sodišča z dne 30. julija 2021, Puigdemont i Casamajó in drugi/Parlament (T‑272/21 R, EU:T:2021:497), je bil predlog za izdajo začasne odredbe, naveden v prejšnji točki, zavrnjen, sklep z dne 2. junija 2021 pa razveljavljen.
26
S sklepom podpredsednika Sodišča z dne 24. maja 2022, Puigdemont i Casamajó in drugi/Parlament in Španija (C‑629/21 P(R), EU:C:2022:413), je bil sklep z dne 30. julija 2021, Puigdemont i Casamajó in drugi proti Parlamentu (T‑272/21 R, EU:T:2021:497), razveljavljen, izvršitev spornih sklepov odložena in odločitev o stroških pritožnikov v postopku na prvi stopnji pridržana.
27
Pritožniki so v utemeljitev tožbe navedli osem tožbenih razlogov.
28
Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo to tožbo zavrnilo, potem ko je zavrnilo:
–
na prvem mestu, prvi tožbeni razlog, ki se je nanašal na nezadostno obrazložitev spornih sklepov;
–
na drugem mestu, drugi tožbeni razlog, ki se je nanašal na nepristojnost nacionalnega organa, ki je izdal in Parlamentu poslal zahteve za odvzem imunitete pritožnikom;
–
na tretjem mestu, peti tožbeni razlog, ki se je nanašal na kršitev načel pravne varnosti in lojalnega sodelovanja, pravice do učinkovitega sodnega varstva in pravice do obrambe zaradi nejasnosti spornih sklepov;
–
na četrtem mestu, šesti tožbeni razlog v delu, v katerem se je nanašal na kršitev člena 343 PDEU, člena 9 Protokola št. 7 in člena 5(2) Poslovnika ter nekaterih temeljnih pravic pritožnikov;
–
na petem mestu, šesti tožbeni razlog v delu, v katerem se je nanašal na napačno ugotovljeno dejansko stanje in napačno uporabo prava pri preučitvi fumus persecutionis s strani Parlamenta, in sedmi tožbeni razlog, ki se je nanašal na kršitev načel dobrega upravljanja in enakega obravnavanja ter očitne napake, ki naj bi jih Parlament storil pri presoji fumus persecutionis;
–
na šestem mestu, osmi tožbeni razlog, ki se je nanašal na kršitev načel dobrega upravljanja in enakega obravnavanja, ker je Parlament zavrnil uporabo določb člena 9(7) Poslovnika;
–
na sedmem mestu, četrti tožbeni razlog, ki se je v bistvu nanašal na kršitev pravice do izjave, in
–
na osmem mestu, tretji tožbeni razlog, ki se je nanašal na kršitev načela nepristranskosti.
Predlogi strank v pritožbenem postopku
29
Pritožniki s pritožbo Sodišču predlagajo, naj:
–
izpodbijano sodbo razveljavi;
–
sporne sklepe razglasi za nične ali, podredno, zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, in
–
Parlamentu in Kraljevini Španiji naloži plačilo stroškov ali, podredno, pridrži odločitev o stroških.
30
Parlament in Kraljevina Španija Sodišču predlagata, naj:
–
pritožbo zavrne in
–
plačilo stroškov naloži pritožnikom.
Pritožba
31
Pritožniki v utemeljitev pritožbe navajajo deset pritožbenih razlogov, od katerih se:
–
prvi nanaša na to, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je zavrnilo prvi tožbeni razlog z utemeljitvijo, da naj z izpodbijanimi sklepi ne bi bila kršena obveznost obrazložitve iz člena 296 PDEU in člena 41(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina);
–
drugi nanaša na to, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je drugi tožbeni razlog za razglasitev ničnosti zavrnilo tako, da je ugotovilo, da v skladu s sodbo z dne 19. decembra 2018, Berlusconi in Fininvest (C‑219/17, EU:C:2018:1023), ne Splošno sodišče ne Parlament nista pristojna za nadzor zakonitosti zahteve za odvzem imunitete, zlasti njene dopustnosti;
–
tretji nanaša na to, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je ugotovilo, da njihova pravica, da Parlament njihove zadeve obravnava nepristransko in pravično, ni bila kršena;
–
četrti nanaša na to, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je presodilo, da Parlament ni kršil njihove pravice do izjave iz člena 41(2) Listine;
–
peti nanaša na to, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je zavrnilo peti tožbeni razlog za razglasitev ničnosti, ki se je nanašal na kršitev načela pravne varnosti, kot posledica nejasnosti spornih sklepov;
–
šesti nanaša na to, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je zavrnilo šesti tožbeni razlog za razglasitev ničnosti, ki se je nanašal na kršitev imunitet iz člena 343 PDEU in člena 9 Protokola št. 7 v povezavi s členom 6, členom 39(2) in členom 45 Listine ter členom 5(2) Poslovnika, in ker je zavrnilo sedmi tožbeni razlog za razglasitev ničnosti, ki se je nanašal na kršitev načel dobrega upravljanja in enakega obravnavanja;
–
sedmi nanaša na to, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je izkrivilo dokaze s tem, da je zavrnilo osmi tožbeni razlog za razglasitev ničnosti v zvezi s prejšnjimi sklepi Parlamenta, iz katerih izhaja, da ta institucija svojim članom ne odreka imunitete v primerih, ko obstaja tveganje, da bi bili ti člani aretirani brez obsodbe, ter v okviru svoje presoje o uporabi člena 9(7) Poslovnika;
–
osmi nanaša na to, da naj bi Splošno sodišče kršilo člen 47 Listine v povezavi s členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu, sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice, člen 296 PDEU ter členov 36 in 53 Statuta Sodišča Evropske unije, in sicer s tem, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker izpodbijane sodbe ni zadostno in ustrezno obrazložilo;
–
deveti nanaša na to, da je Splošno sodišče kršilo člen 47 Listine, razlagan v smislu členov 6 in 13 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, in sicer s tem, da je zavrnilo sprejetje ukrepov procesnega vodstva in pripravljalnih ukrepov, ki so jih ti predlagali, in
–
deseti nanaša na to, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker ni po uradni dolžnosti preučilo, ali je bilo še vedno treba odločiti o ničnostni tožbi, zlasti ob upoštevanju sklepa, ki ga je preiskovalni sodnik pri Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) izdal 12. januarja 2023 in ki se nanaša na kršitev načela pravne varnosti.
32
Poudariti je treba, da je tretji pritožbeni razlog razdeljen na štiri dele.
33
Pritožniki s prvim delom tretjega pritožbenega razloga trdijo, da je Splošno sodišče v točkah od 234 do 238 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo, ker je ugotovilo, da to, da je bil za tri zadeve o odvzemu poslanske imunitete imenovan zgolj en sam poročevalec, ni v nasprotju ne s členom 41(1) ne s členom 39(2) Listine, niti s točkama 6 in 8 Sporočila št. 11/2019.
34
Pritožniki z drugim delom tretjega pritožbenega razloga trdijo, da je Splošno sodišče v točkah od 239 do 257 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo in izkrivilo dokaze s tem, da je trdilo, da njihova trditev o pristranskosti poročevalca ni utemeljena, ter kršilo člen 41(1) in člen 39(2) Listine oziroma načela, ki izhajajo iz točke 8 Sporočila št. 11/2019.
35
Pritožniki s tretjim delom tretjega pritožbenega razloga trdijo, da je Splošno sodišče v točkah od 258 do 262 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo in izkrivilo dokaze s tem, da je navedlo, da njihova trditev, da je bil predsednik odbora JURI pristranski, ni utemeljena.
36
Pritožniki s četrtim delom tretjega pritožbenega razloga trdijo, da je Splošno sodišče s tem, da je četrti del tretjega tožbenega razloga iz ničnostne tožbe napačno razlagalo in ga zavrnilo, v točkah 219 in 262 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo in storilo napako pri razlogovanju, kršilo pravico do učinkovitega sodnega varstva in pravico do obrambe ter kršilo obveznost obrazložitve.
37
Sodišče ugotavlja, da je primerno, da se drugi del tretjega pritožbenega razloga preuči.
Trditve strank
38
Pritožniki v uvodu k tretjemu pritožbenemu razlogu navajajo, da je „politično“ naravo spornih sklepov, kot jo je opredelilo Splošno sodišče, mogoče razumeti le tako, da izhaja iz „politične narave“ Parlamenta, ki se nikakor ne razlikuje od politične narave Sveta Evropske unije ali Evropske komisije, ki sta politični instituciji. Po mnenju pritožnikov je bil Parlament zato v celoti dolžan spoštovati člen 41(1) in člen 39(2) Listine.
39
Drugi del tretjega pritožbenega razloga je razdeljen na pet očitkov.
40
Pritožniki s prvim očitkom trdijo, da je Splošno sodišče v točkah od 244 do 246 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo, ker je ugotovilo, da to, da poročevalec, ki je pristojen za preučitev zahtev za odvzem imunitete, pripada isti politični skupini kot poslanci nacionalne politične stranke, ki je – s tem, da je vložila popularno tožbo v zadevnem kazenskem postopku – sprožila kazenski pregon v tem postopku (v nadaljevanju: politična stranka, ki je sprožila zadevni kazenski postopek), ni v nasprotju s členom 41(1) Listine v povezavi s točko 8 Sporočila št. 11/2019.
41
V zvezi s tem pritožniki opozarjajo, da zahteva po nepristranskosti, določena v členu 41(1) Listine, zajema subjektivno in objektivno nepristranskost.
42
Trdijo, da je glede na točko 8 Sporočila št. 11/2019 in v nasprotju s tem, kar je Splošno sodišče navedlo v točki 244 izpodbijane sodbe, Parlament sam menil, da že sama pripadnost politični skupini v tej instituciji vpliva na oceno nepristranskosti poročevalca. Iz te točke 8 naj bi namreč jasno izhajalo, da Parlament meni, da pripadnost poročevalca isti politični skupini, ki ji pripada poslanec, na katerega se nanaša zahteva za odvzem imunitete, objektivno vzbuja legitimne dvome o nepristranskosti tega poročevalca. Po mnenju pritožnikov enako velja – v nasprotju s tem, kar je Splošno sodišče ugotovilo v točkah 245 in 246 izpodbijane sodbe – kadar je poročevalec član politične skupine, ki ji pripadajo poslanci politične stranke, ki so sprožili zadevni kazenski postopek.
43
Poleg tega naj bi Splošno sodišče v točki 246 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo in napačno razlagalo stališča pritožnikov, ker je ugotovilo, da so ti trdili, da naj bi bil edini razlog za to, da se članu politične skupine, ki ji pripadajo poslanci te stranke, zavrne možnost, da bi bil poročevalec, njegovi politični pogledi. Po mnenju pritožnikov imajo člani različnih političnih skupin lahko enake politične poglede. Zato trditve, da poročevalec ne more biti član iste politične skupine kot poslanci navedene stranke, ni mogoče enačiti s trditvijo, da oseba ne more biti poročevalec zgolj zato, ker ima enake politične poglede kot ta politična skupina.
44
Pritožniki z drugim očitkom trdijo, da Splošno sodišče v točkah od 247 do 251 izpodbijane sodbe ni hotelo priznati, da naj bi bila z okoliščino, da je poročevalec organiziral dogodek, ki je potekal 6. marca 2019 v prostorih Parlamenta (v nadaljevanju: dogodek z dne 6. marca 2019) in na katerem je eden od govornikov izrekel slogan „Puigdemont v zapor!“, dokazana poročevalčeva pristranskost oziroma da ta okoliščina vzbuja legitimen dvom glede njegove nepristranskosti. Po mnenju pritožnikov v zvezi s tem ni pomembno, da ta poročevalec svoje podpore temu govoru ni izrazil ustno, kot to poudarja Splošno sodišče v točki 250 izpodbijane sodbe, ampak z aplavzom.
45
Na prvem mestu, pritožniki trdijo, da je Splošno sodišče v točkah 249 in 250 izpodbijane sodbe izkrivilo dokaze in posledično napačno uporabilo pravo, ker ni upoštevalo dejstva, da poročevalec ni le organiziral ta dogodek, ampak je bil na njem prisoten za govorniško mizo in je z aplavzom izrecno podprl govor, omenjen v prejšnji točki.
46
Na drugem mestu, pritožniki trdijo, da je Splošno sodišče v točki 251 izpodbijane sodbe izkrivilo dokaze tudi s tem, da je trdilo, da je bila edina tema navedenega dogodka – glede na njegov naslov – „politična situacija v Kataloniji“, medtem ko se je več kot polovica govora govorca nanašala na kazenske postopke, ki so bili v Španiji uvedeni zlasti zoper njih.
47
Na tretjem mestu, pritožniki trdijo, da je Splošno sodišče v tej točki 251 napačno uporabilo pravo, ker je dopustilo razlago, da bi bila pristranskost poročevalca upoštevna le, če bi Parlament moral ugotoviti, ali so bila očitana dejstva dokazana.
48
Pritožniki s tretjim očitkom trdijo, da je Splošno sodišče v točkah 253 in 254 izpodbijane sodbe kršilo po eni strani člen 85(2) svojega poslovnika ter pravico do učinkovitega sodnega varstva in pravico do obrambe v smislu člena 41(1) in člena 39(2) Listine ter po drugi strani obveznost obrazložitve, ker je kot nedopusten zavrglo dokaz o intervjuju poročevalca, ki je bil objavljen v bolgarskem časopisu, z obrazložitvijo, da pritožniki niso utemeljili prepozne predložitve tega intervjuja.
49
Pritožniki s četrtim očitkom trdijo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je presodilo, da na podlagi elementov, navedenih v točki 255 izpodbijane sodbe, ki jih je navedeno sodišče izkrivilo, in na podlagi drugih zgoraj navedenih elementov ni mogoče ugotoviti pristranskosti poročevalca.
50
Pritožniki s petim očitkom Splošnemu sodišču očitajo, da je v točki 256 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo, ker je ugotovilo, da niso navedli nobenega osebnega interesa poročevalca, zaradi katerega bi lahko bila ogrožena njegova nepristranskost. Za ugotovitev, da sta bila v obravnavanem primeru kršena člena 41(1) in 39(2) Listine, naj bi vsekakor zadostovala objektivna pristranskost.
51
Pritožniki v repliki vztrajajo pri tem, da njihove trditve o pristranskosti poročevalca niso temeljile zgolj na preprostem političnem nasprotovanju njim, ampak na povsem posebnem položaju, ki izhaja iz tega, da je bila politična stranka – katere člani so kot člani Parlamenta pripadali isti politični skupini kot poročevalec – neposredno vpletena v zadevni kazenski postopek.
52
Poleg tega, da je to objektivno primerljivo s situacijo iz točke 8 Sporočila št. 11/2019, naj bi bilo očitno, da zaradi navzkrižja interesov, ki izhaja iz dejstva, da poročevalec pripada isti politični skupini kot poslanci te politične stranke, ta poročevalec ni več dajal vtisa nepristranskosti.
53
Poleg tega, kar zadeva dogodek z dne 6. marca 2019, naj bi bil namen tega, da Splošno sodišče dejansko stanje predstavi ohlapno – pri čemer je šlo tako daleč, da je bila izpuščena prava tema in narava tega dogodka – to, da se ta dogodek prikaže kot nevtralen.
54
Parlament izpodbija trditve pritožnikov, navedene v drugem delu tretjega pritožbenega razloga.
55
Parlament v odgovoru na tožbo na prvem mestu izpodbija trditve pritožnikov, s katerimi ti izpodbijajo preudarke Splošnega sodišča glede politične narave spornih sklepov iz točk od 243 do 246 izpodbijane sodbe.
56
Po eni strani Parlament meni, da trditve pritožnikov, ki se nanašajo na točko 244 izpodbijane sodbe, niso utemeljene. Situacije iz točke 8 Sporočila št. 11/2019 naj namreč ne bi bilo mogoče primerjati s situacijo, v kateri poročevalec pripada skupini, ki s političnega vidika nasprotuje poslancu, na katerega se nanaša zahteva za odvzem imunitete. Parlament trdi, da – kot je Splošno sodišče opozorilo v točkah 225 in 226 izpodbijane sodbe – so sklepi o zahtevah za odvzem imunitete politične narave in da poslanci, ki so člani odbora JURI, po definiciji niso politično nevtralni. Če bi bilo za poročevalce mogoče imenovati le politično nevtralne člane tega odbora, bi navedeni odbor postal neoperativen. Ker so pritožniki opozorili javnost na svoj primer, bi se lahko štelo, da so vsi člani tega odbora zavzeli politično stališče, ki je do njih in do njihovega primera bodisi pozitivno bodisi negativno.
57
Po drugi strani pa Parlament meni, da nenatančne trditve pritožnikov – ki se nanašajo na točko 246 izpodbijane sodbe in s katerimi trdijo, da njihov očitek ne temelji le na političnih pogledih, ampak tudi na gospodarskih, finančnih in strateških interesih, ki so skupni članom politične skupine – niso dopustne. Ta argumentacija naj vsekakor ne bi bila utemeljena, saj so pritožniki na prvi stopnji navedli le to, da je poročevalec član politične skupine, ki ji pripadajo člani politične stranke VOX.
58
Na drugem mestu, Parlament izpodbija trditve, s katerimi so bile izpodbijane ugotovitve Splošnega sodišča glede dogodka z dne 6. marca 2019, navedene v točkah od 247 do 251 izpodbijane sodbe.
59
Najprej poudarja, da se je ta dogodek zgodil v nekem drugem zakonodajnem obdobju, še preden je poročevalec sploh vedel, da bo na volitvah leta 2019 izvoljen v Parlament, in vsekakor veliko prej, preden je bil imenovan za poročevalca za zadevne zahteve za odvzem imunitete.
60
Prvič, trdi, da trditev pritožnikov, ki se nanaša na točki 249 in 250 izpodbijane sodbe in s katero trdijo, da je Splošno sodišče izkrivilo dokaze, ni dopustna, saj pritožniki v bistvu predlagajo novo presojo dejstev. Vsekakor naj ta trditev ne bi bila utemeljena, saj je generalni sekretar politične stranke VOX, kot je ugotovilo Splošno sodišče, svoj govor končal z navedbo „Živela Španija, živela Evropa, Puigdemont v zapor“, in v posnetku dogodka z dne 6. marca 2019 naj ne bi nič kazalo na to, da je poročevalec izrecno podprl te zadnje tri besede tega govora. Ta posnetek naj bi kazal bolj na običajno vljudnostno gesto do govorca po koncu njegovega govora.
61
Drugič, trdi, da ugotovitev Splošnega sodišča iz točke 250 izpodbijane sodbe, v skladu s katero poročevalec na navedenem dogodku ni govoril, ni nepomembna.
62
Tretjič, trditev pritožnikov, da je Splošno sodišče v točki 251 izpodbijane sodbe izkrivilo dokaze s tem, da je trdilo, da je bila tema dogodka z dne 6. marca 2019 zgolj „politična situacija v Kataloniji“, naj bi temeljila na napačnem razumevanju navedene sodbe, saj naj Splošno sodišče nikakor ne bi izključilo, da je bil s to temo zajet tudi zadevni kazenski postopek. Poleg tega naj Splošno sodišče s tem, da je na kratko predstavilo temo tega dogodka, ne bi izkrivilo posnetka tega dogodka. Vsekakor naj ta trditev ne bi bila dopustna, ker naj bi pritožniki predlagali novo presojo dejanskega stanja.
63
Četrtič, trdi, da so trditve pritožnikov, s katerimi izpodbijajo tretji in četrti stavek točke 251 izpodbijane sodbe, brezpredmetne, saj so bili preudarki v teh točkah navedeni podredno. Vsekakor naj bi bilo treba te trditve zavrniti. Najprej, trditev pritožnikov, v skladu s katero Splošno sodišče ni upoštevalo ustreznih meril za presojo fumus persecutionis, naj bi temeljila na napačnem razumevanju izpodbijane sodbe. Dalje, Splošno sodišče naj ne bi napačno uporabilo prava s tem, da je v tretjem in četrtem stavku v bistvu poudarilo, da se vprašanja, o katerih se je razpravljalo na dogodku z dne 6. marca 2019, niso nanašala na vprašanja, o katerih mora Parlament odločiti v okviru postopka odvzema imunitete. Nazadnje, Parlament trdi, da naj ta trditev v delu, v katerem pritožniki trdijo, da je poročevalec s svojim aplavzom izrazil strinjanje s sporočilom, da so oni zaradi spornih sklepov, evropskih nalogov za prijetje in razpisov ukrepov v Schengenskem informacijskem sistemu, obravnavanih kot celota, izpostavljeni večjemu tveganju prijetja, ne bi bila dopustna, ker pritožniki Sodišču v bistvu predlagajo, naj ugotovi dejansko stanje. Ta trditev naj vsekakor ne bi bila utemeljena, saj naj poročevalec tega sporočila ne bi podprl z aplavzom.
64
Na tretjem mestu, Parlament nasprotuje trditvam pritožnikov, s katerimi ti izpodbijajo ugotovitve Splošnega sodišča o drugih dogodkih iz točk od 252 do 255 izpodbijane sodbe. Po eni strani Parlament nasprotuje trditvi pritožnikov, da je Splošno sodišče kršilo člen 85(2) svojega poslovnika in obveznost obrazložitve, ker je kot nedopustne zavrglo njihove trditve, ki so temeljile na intervjuju s poročevalcem, objavljenem v bolgarskem časopisu. Po drugi strani pa izpodbija trditev pritožnikov, da je Splošno sodišče s tem, da je ugotovilo, da odzivi politične stranke VOX glede sprejetja spornih sklepov ne dokazujejo pristranskosti poročevalca, napačno uporabilo pravo in izkrivilo dokaze.
65
Na četrtem mestu, Parlament izpodbija trditve pritožnikov, s katerimi izpodbijajo ugotovitve Splošnega sodišča o neobstoju navzkrižja interesov pri poročevalcu, navedene v točki 256 izpodbijane sodbe. Po eni strani naj bi trditev pritožnikov, da je Splošno sodišče ugotovilo, da se pristranskost lahko izrazi le s podanimi izjavami, temeljila na napačnem razumevanju navedene točke 256. Po drugi strani pa naj trditev pritožnikov glede obstoja osebnega interesa poročevalca, ki bi lahko ogrozil njegovo nepristranskost, ne bi bila dopustna, ker ni utemeljena. Ta trditev naj vsekakor ne bi bila utemeljena.
66
Parlament v dupliki trdi, prvič, da čeprav se pritožniki sklicujejo na tožbo politične stranke VOX, vloženo zoper njih pred španskimi sodišči, nikakor ne navajajo, kako bi bilo mogoče ravnanje te stranke očitati politični skupini, ki ji pripada poročevalec. Glede na to, da so bili v tej skupini poslanci, ki so podpirali pritožnike, in drugi, ki so jim nasprotovali, naj sama pripadnost poročevalca tej skupini ne bi utemeljila trditve, da naj bi bil poročevalec pristranski.
67
Na drugem mestu, Parlament trdi, da Splošno sodišče ni izkrivilo teme dogodka z dne 6. marca 2019. Poudarja, da čeprav je bil naslov posnetka navedenega dogodka, na katerega se pritožniki sklicujejo v prilogah k tožbi na prvi stopnji, „Katalonija je Španija“, je bila tema sestanka, na katerem je govoril generalni sekretar politične stranke VOX, „Vloga nacionalnih držav v Evropski uniji in zaščita državljanskih svoboščin“. Parlament pojasnjuje, da pri evropskih nalogih za prijetje, ki jih je generalni sekretar te stranke navajal v svojem govoru, ni šlo za naloge, ki so bili izdani po tem, ko so bili pritožniki izvoljeni za poslance.
68
Kraljevina Španija izpodbija trditve pritožnikov, navedene v drugem delu tretjega pritožbenega razloga.
69
Kraljevina Španija najprej poudarja, da mora Parlament v postopku obravnave zahteve za odvzem imunitete spoštovati člen 39 in člen 41(1) Listine, kar je bilo pri sprejetju spornih sklepov storjeno.
70
Na prvem mestu, Kraljevina Španija trdi, da trditve pritožnikov, ki se nanašajo na domnevno napačno uporabo prava pri razlagi točke 8 Sporočila št. 11/2019 v povezavi s členom 41 Listine, ne morejo omajati obrazložitve iz točk 245 in 246 izpodbijane sodbe, ki se nanaša na ugotovitev na podlagi točk od 242 do 244 navedene sodbe, ki niso izpodbijane. Splošno sodišče naj bi v navedenih točkah od 242 do 244 pojasnilo, da zgolj pripadnost politični skupini ne vpliva na nepristranskost posameznika, ki je njen član.
71
Na drugem mestu, Kraljevina Španija poudarja, da čeprav se pritožniki sklicujejo, da je Splošno sodišče v točkah od 249 do 251 izpodbijane sodbe izkrivilo dejstva, z njihovimi trditvami ni mogoče dokazati, da je Splošno sodišče očitno napačno presodilo ta dejstva.
72
Na tretjem mestu, trditev pritožnikov, da je Splošno sodišče na koncu točke 251 izpodbijane sodbe domnevno napačno uporabilo pravo, naj bi se nanašala na dopolnilni premislek.
73
Na četrtem mestu, trditev pritožnikov, s katero Splošnemu sodišču očitajo, da je napačno uporabilo pravo, ker je štelo, da dokument, predložen v okviru njihove replike, ni bil dopusten, naj ne bi bila dovolj natančna in naj bi jo bilo treba zavrniti.
Presoja Sodišča
Uvodne ugotovitve
74
Kot izhaja iz člena 343, prvi stavek, PDEU, Unija v skladu s pogoji iz Protokola št. 7 uživa privilegije in imunitete, ki jih potrebuje za opravljanje svojih nalog.
75
Namen imunitet je institucijam Unije zagotoviti popolno in učinkovito varstvo pred ovirami ali nevarnostjo škode za njihovo nemoteno delovanje in njihovo neodvisnost (glej v tem smislu sodbo z dne 19. decembra 2019, Junqueras Vies, C‑502/19, EU:C:2019:1115, točka 82).
76
V primeru Parlamenta ta namen ne pomeni le, da v skladu z načelom predstavniške demokracije, ki uresničuje vrednoto demokracije iz člena 2 PEU in se izvaja v členu 14(3) PEU, sestava te institucije zvesto in popolnoma odraža svoboden izraz izbire državljanov Unije na splošnih in neposrednih volitvah glede oseb, za katere želijo, da bi jih zastopale v danem parlamentarnem obdobju, temveč tudi, da je Evropski parlament pri opravljanju svojih dejavnosti zaščiten pred ovirami ali nevarnostjo škode za njegovo nemoteno delovanje. S tega dvojnega vidika je namen imunitet, ki so določene v korist članov Parlamenta, zagotoviti neodvisnost te institucije (glej v tem smislu sodbo z dne 19. decembra 2019, Junqueras Vies, C‑502/19, EU:C:2019:1115, točke 63, 83 in 84).
77
Ta namen imunitet, določenih v korist članov Parlamenta, je omenjen tudi v členu 5 Poslovnika. Ta člen, ob tem, da je v njegovem odstavku 1 pojasnjeno, da poslanci uživajo privilegije in imunitete iz Protokola št. 7, v odstavku 2 določa, da Parlament pri izvajanju svojih pooblastil v zvezi s privilegiji in imunitetami ohranja integriteto kot demokratična zakonodajna skupščina in zagotavlja neodvisnost poslancev pri opravljanju njihovih obveznosti ter da parlamentarna imuniteta ni osebni privilegij poslanca, temveč je jamstvo neodvisnosti Parlamenta kot celote in njegovih poslancev.
78
Parlament ima na podlagi člena 9, tretji odstavek, Protokola št. 7 pravico, da svojemu članu odvzame imuniteto. Postopek odvzema imunitete tako poteka v Parlamentu. Čeprav ta postopek vodijo politični odločevalci, ta postopek in sklep, s katerim se Parlament odloči za odvzem imunitete, nista politične narave, kot je Splošno sodišče navedlo v točkah 112, 225 in 242 izpodbijane sodbe, ampak sta pravne narave.
79
Glede na to, da je odločitev o odvzemu imunitete v pristojnosti Parlamenta, ima ta institucija nedvomno široko diskrecijsko pravico pri določanju pravil, ki se uporabljajo pri obravnavanju zahtev za odvzem imunitete. Ta pravila torej sprejmejo in uporabljajo člani Parlamenta, ki pripadajo političnim skupinam, ustanovljenim v Parlamentu.
80
Vendar mora Parlament v skladu z vrednotama pravne države in spoštovanja človekovih pravic, ki sta določeni v členu 2 PEU, pri preučitvi zahteve za odvzem imunitete spoštovati pravna pravila in načela, ki se uporabljajo za to imuniteto, ter Listino, katere določbe se uporabljajo za Parlament kot eno od institucij Unije iz člena 51(1) te listine. Izvrševanje mandata zadevnega poslanca, ki je glavni atribut statusa člana Parlamenta in izhaja iz dejstva, da je izvoljen s splošnim, neposrednim, svobodnim in tajnim glasovanjem, ki ga določa pravo Unije (sodba z dne 19. decembra 2019, Junqueras Vies, C‑502/19, EU:C:2019:1115, točka 65), je lahko ovirano s sklepom o odvzemu imunitete. Iz tega sledi, da je treba zahteve za odvzem imunitete, ki lahko ogrozijo tako mandat zadevnega poslanca kot – kot je bilo opozorjeno v točki 76 navedene sodbe – dobro delovanje Parlamenta v celoti, preučiti glede na pravice zadevnega posameznika ter v skladu z načeli predstavniške demokracije in delitve oblasti, ne pa glede na politične usmeritve.
81
Glede na navedene ugotovitve je treba preučiti prvi in drugi očitek pritožnikov, s katerima ti Splošnemu sodišču v bistvu očitajo, da je v točkah od 244 do 246 oziroma v točkah od 247 do 251 izpodbijane sodbe kršilo člen 41(1) Listine, ker je razsodilo, da njihova trditev glede pristranskosti poročevalca, ki je bil v odboru JURI zadolžen za preučitev zahtev za odvzem imunitete, ki so se nanašale nanje, ni utemeljena.
Prvi očitek
82
Splošno sodišče je v točki 244 izpodbijane sodbe v bistvu ugotovilo, da nepristranskosti poročevalca, ki sodeluje v fazi preučitve zahteve za odvzem imunitete, ki jo vodi parlamentarni odbor, načeloma ni mogoče presojati niti z vidika njegove politične ideologije niti z vidika primerjave med njegovo politično ideologijo in ideologijo poslanca, na katerega se nanaša zahteva za odvzem imunitete. Najprej je pojasnilo, da pripadnost tega poročevalca nacionalni politični stranki ali politični skupini, oblikovani v Parlamentu, ne glede na njune vrednote in ideje, in tudi ob predpostavki, da te vrednote in ideje lahko razkrivajo občutljivost, ki je a priori nenaklonjena položaju tega poslanca, na katerega se nanaša zahteva za odvzem imunitete, načeloma ni imela vpliva na presojo nepristranskosti poročevalca. Splošno sodišče je na podlagi svoje sodne prakse ugotovilo, da razlika v politični ideologiji med navedenim poročevalcem in navedenim poslancem sama po sebi ni bila takšna, da bi lahko omajala pravilnost postopka sprejetja spornih sklepov.
83
Dalje, Splošno sodišče je v točki 245 navedene sodbe ugotovilo, da v obravnavanem primeru pripadnost poročevalca evropski politični skupini evropskih konzervativcev in reformistov načeloma ni vplivala na presojo njegove nepristranskosti.
84
Nazadnje, Splošno sodišče je v točki 246 navedene sodbe pojasnilo, da so v tej politični skupini res poslanci politične stranke VOX, ki je glede pritožnikov v povsem posebnem položaju, saj je bila pobudnica zadevnega kazenskega postopka. Po mnenju Splošnega sodišča pa se je ta posebni položaj nanašal na poslance, ki so člani politične stranke VOX, in ga načeloma ni mogoče razširiti na vse člane navedene politične skupine zgolj zato, ker so zaradi pripadnosti isti skupini imeli podobne politične poglede.
85
Kot je Splošno sodišče poudarilo v točkah 225 in 226 izpodbijane sodbe, mora biti postopek, ki lahko pripelje do sprejetja sklepa o odvzemu imunitete, združljiv s pravico do dobrega upravljanja, določeno v členu 41(1) Listine.
86
Ta določba Listine določa, da ima vsakdo pravico, da institucije, organi, uradi in agencije Unije njegove zadeve obravnavajo nepristransko, pravično in v razumnem roku. Ta pravica, ki je priznana vsakomur, je zato priznana tudi vsakemu članu Parlamenta, na katerega se nanaša zahteva za odvzem imunitete.
87
Zahteva po nepristranskosti ima dva vidika, in sicer, na eni strani subjektivno nepristranskost, v skladu s katero noben uslužbenec zadevne institucije, ki vodi postopek v zadevi, ne sme biti pristranski in ne sme imeti osebnih predsodkov, ter na drugi strani objektivno nepristranskost, v skladu s katero mora ta institucija zagotoviti zadostna jamstva, da se izključi vsak legitimni dvom o morebitnem predsodku (glej v tem smislu sodbo z dne 20. decembra 2017, Španija/Svet, C‑521/15, EU:C:2017:982, točka 91).
88
Parlament lahko v okviru izvajanja svoje široke diskrecijske pravice, navedene v točki 79 te sodbe, sprejme pravila, s katerimi se uresničuje varstvo pred tveganjem pristranskosti, ki ga nalaga člen 41 Listine.
89
Parlament je tako v členu 6 Poslovnika določil, da se vsaka zahteva za odvzem imunitete preuči v skladu s Protokolom št. 7 in načeli iz člena 5(2) tega poslovnika.
90
V členu 9 navedenega poslovnika, natančneje v odstavkih 1 in 13, je določeno, da se vsaka zahteva za odvzem imunitete poslancu, ki jo na predsednika Parlamenta naslovi pristojni organ države članice, razglasi na plenarnem zasedanju in posreduje pristojnemu odboru, ki določi načela za uporabo tega člena 9.
91
Tako je odbor JURI, ki je bil imenovan za obravnavo zahtev za odvzem imunitete, sprejel Sporočilo št. 11/2019, ki se je uporabljalo v času dejanskega stanja obravnavane zadeve in v katerem so določena pravila, ki se uporabljajo za te zahteve.
92
V tem sporočilu so bila po eni strani določena pravila za vsebinsko preučitev zahteve za odvzem imunitete. V točki 43 tega sporočila je bilo tako v bistvu določeno, da je treba, kadar se zahteva nanaša na odvzem imunitete iz člena 9 tega protokola, imuniteto odvzeti, razen če se izkaže, da je namen sodnega pregona škodovati politični dejavnosti poslanca in s tem neodvisnosti Parlamenta (fumus persecutionis).
93
Po drugi strani pa so bila določena postopkovna pravila za obravnavo zahtev za odvzem imunitete.
94
Najprej, v skladu s točko 6 Sporočila št. 11/2019 odbor JURI imenuje poročevalca za vsako zahtevo za odvzem imunitete.
95
Dalje, točka 7 tega sporočila med drugim določa, da vsaka politična skupina za to določi poslanca, ki deluje kot stalni poročevalec za zadeve v zvezi z imuniteto in je znan po svoji izjemni poštenosti.
96
Nazadnje, v skladu s točko 8 navedenega sporočila funkcija poročevalca za vsako zadevo v zvezi z imuniteto enakopravno rotira med političnimi skupinami, vendar poročevalec ne sme pripadati isti politični skupini kot poslanec, čigar imuniteta se obravnava, niti ne sme biti izvoljen v isti državi članici kot ta poslanec.
97
Iz točke 8 Sporočila št. 11/2019 je razvidno, da je Parlament menil, da poročevalec iz iste politične skupine, kot je tista, ki ji pripada poslanec, čigar imuniteta se obravnava, ne sme obravnavati zahteve za odvzem te imunitete. Ta pristop tako temelji na preudarku, da bi ta poročevalec in ta poslanec zaradi svoje pripadnosti isti politični skupini lahko imela nekatere skupne poglede, zlasti politične, tako da legitimnih dvomov o morebitni pristranskosti poročevalca v prid navedenega poslanca v smislu sodne prakse, navedene v točki 87 te sodbe, ne bi bilo mogoče izključiti. Parlament je zato na podlagi svoje široke diskrecijske pravice menil, da je treba za zagotovitev nepristranskosti poročevalca, kot to zahteva člen 41(1) Listine, določiti pravilo, ki preprečuje, da bi poročevalec pripadal dani politični skupini.
98
Spoštovanje člena 41(1) Listine zahteva dosledno uporabo jamstev, ki jih je določila zadevna institucija, da se prepreči vsak legitimen dvom o pristranskosti in da se omogoči pravična obravnava zahtev za odvzem imunitete.
99
Za tako uporabo je treba zahtevo po nepristranskosti, ki je konkretizirana v točki 8 Sporočila št. 11/2019, izvajati tudi tako, da se poročevalec, ki pripada politični skupini, ki ni politična skupina poslanca, čigar imuniteta se obravnava, izkaže za objektivno nepristranskega.
100
Glede na namene imunitet članov Parlamenta, ki so navedeni v točkah od 75 do 77 te sodbe, ta zahteva po nepristranskosti poročevalca pomeni, da zadevni poslanec ne sme imeti nobenih legitimnih dvomov o tem, ali poročevalec, ki naj bi obravnaval navedeno zahtevo, ravna po preudarkih, ki bi mu preprečevali, da objektivno izpolni svoje naloge priprave sklepa Parlamenta o morebitnem obstoju fumus persecutionis, kot je navedeno v točki 92 te sodbe.
101
Čeprav to, da tak poročevalec nima enakih političnih idej kot poslanec, čigar imuniteta se obravnava, samo po sebi ne more pomeniti, da je ta poročevalec pristranski, pa to ne velja za pripadnost poročevalca politični skupini, katere del so tudi člani politične stranke, ki je zoper tega poslanca sprožila kazenski postopek, na katerem temelji zahteva za odvzem imunitete, in sicer stranke, ki ima poseben interes za rezultat tega postopka.
102
Kot je bilo navedeno v točki 97 te sodbe, lahko v skladu s pravilom iz točke 8 Sporočila št. 11/2019 pripadnost poročevalca dani politični skupini vpliva na možnost, da je imenovan za poročevalca, da bi preučil zlasti zahtevo za odvzem imunitete. Ni mogoče šteti, da zahteva po nepristranskosti, ki se izvaja s tem pravilom, velja le v primeru, v katerem poročevalec pripada isti politični skupini kot poslanec, na katerega se nanaša takšna zahteva, in ne v primeru, v katerem poročevalec pripada drugi politični skupini.
103
Iz tega sledi, da glede na to, da je Parlament v točki 8 Sporočila št. 11/2019 določil pravilo, da se v sistemu rotacije, ki se uporablja za imenovanje poročevalca, izključi vsak poročevalec, ki je član politične skupine, ki ji pripada poslanec, na katerega se nanaša zahteva za odvzem imunitete, mora ta institucija v skladu s členom 41(1) Listine izključiti tudi poročevalca, ki je član politične skupine, ki ji pripadajo poslanci politične stranke, ki je zoper tega poslanca sprožila kazenski postopek, na katerem temelji ta zahteva, in sicer stranke, ki ima poseben interes za rezultat tega postopka. Za takega poročevalca bi bilo namreč mogoče šteti, da je pristranski v smislu sodne prakse, navedene v točki 87 te sodbe.
104
V zvezi s tem ni mogoče sprejeti trditve Parlamenta, da naj povezave med njegovimi člani – ki izhajajo iz različnih nacionalnih političnih strank in se združujejo, da bi tvorile politično skupino znotraj Parlamenta – ne bi bile dovolj tesne, da bi lahko ogrozile objektivno nepristranskost člana te politične skupine, ki naj bi opravljal funkcijo poročevalca, ki je zadolžen za preučitev zahteve za odvzem imunitete, ki se nanaša na drugega člana navedene skupine. Tej trditvi namreč nasprotuje okoliščina, da je Parlament sam s sprejetjem točke 8 Sporočila št. 11/2019 menil, da to, da poročevalec pripada isti politični skupini kot poslanec, čigar imuniteta se obravnava, ni združljivo z objektivno nepristranskostjo tega poročevalca.
105
Zato, kadar je v odboru JURI za poročevalca za preučitev zahteve za odvzem imunitete imenovan član, ki pripada politični skupini, ki ji pripadajo člani politične stranke, ki je zoper tega poslanca sprožila kazenski postopek, na katerem temelji ta zahteva, v položaju, kakršen je ta, naveden v točkah 101 in 103 te sodbe, tak poročevalec ne zagotavlja zadostnih jamstev, na podlagi katerih bi bilo mogoče izključiti vsak legitimni dvom, ki ga ima poslanec, na katerega se nanaša navedena zahteva, o morebitnem predsodku glede tega poročevalca, in ga zato ni mogoče šteti za nepristranskega v skladu s standardom, ki ga je določil sam Parlament na podlagi svoje široke diskrecijske pravice, kot je bilo opozorjeno v točki 97 te sodbe. Za takšno imenovanje je treba šteti, da je bilo izvedeno v nasprotju s členom 41(1) Listine.
106
Glede na vse navedene preudarke je treba ugotoviti, da je Splošno sodišče v točkah 245 in 246 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo, ker je presodilo, da to, da poročevalec, ki je imenovan za preučitev zahteve za odvzem imunitete poslancu, pripada isti politični skupini kot člani politične stranke, ki je zoper tega poslanca sprožila kazenski postopek, na katerem temelji ta zahteva, ne vpliva na presojo nepristranskosti tega poročevalca, in da je tako član te politične skupine v bistvu lahko imenovan za poročevalca.
107
Prvi očitek drugega dela tretjega pritožbenega razloga je zato treba sprejeti.
Drugi očitek
108
Splošno sodišče je v točki 249 izpodbijane sodbe navedlo, da ni sporno, da je poročevalec v okviru svojih funkcij člana Parlamenta organiziral dogodek z dne 6. marca 2019, na katerem je generalni sekretar politične stranke VOX imel govor na temo „Katalonija je Španija“, ki ga je zaključil z besedami „Živela Španija, živela Evropa in Puigdemont v zapor“.
109
Splošno sodišče je v točki 250 navedene sodbe ugotovilo, da je iz posnetka tega dogodka razvidno, da je bil poročevalec navzoč pri govorniški mizi skupaj z dvema drugima članoma Parlamenta in tem generalnim sekretarjem, ki je edini imel govor.
110
Splošno sodišče je v točki 251 navedene sodbe ugotovilo, da je pripravo takega dogodka mogoče šteti za izraz poročevalčeve podpore idejam, ki jih zagovarja politična stranka VOX, zlasti – ob upoštevanju teme tega dogodka – glede na politični položaj Katalonije in njegovo nasprotovanje političnim idejam pritožnikov.
111
Poleg tega je Splošno sodišče v točki 251 izpodbijane sodbe ugotovilo, da – čeprav drži, da se dejanja, ki se pritožnikom očitajo v okviru zadevnega kazenskega postopka, nanašajo na politični položaj v Kataloniji, ker so povezana s sprejetjem zakonov, navedenih v točki 2 zgoraj, in izvedbo referenduma o samoodločbi, navedenega v isti točki – to, da je poslanec, kot bodoči poročevalec za primere odvzema imunitete pritožnikom, izrazil svoje stališče glede tega položaja, iz razlogov, navedenih v točkah 244 in 246 izpodbijane sodbe, ne more zadoščati, da bi šlo za kršitev načela nepristranskosti.
112
Dejstva, ki jih je Splošno sodišče ugotovilo v točkah 249 in 250 izpodbijane sodbe, pa so bila pomembna za oceno, ali je bilo v tej zadevi ravnanje poročevalca, imenovanega za preučitev zahtev za odvzem imunitete pritožnikom, takšno, da je bila s tem ravnanjem kršena zahteva po nepristranskosti, saj bi bilo to ravnanje mogoče razumeti kot izraz pristranskosti, in sicer – v nasprotju s tem, kar trdi Parlament – čeprav so se ta dejstva zgodila, preden je poročevalec lahko vedel, da bo izvoljen na volitvah leta 2019, preden je Parlament prejel te zahteve in preden je bil zadevni poslanec v okviru enakopravne rotacije med političnimi skupinami imenovan za poročevalca za preučitev navedenih zahtev. Dejansko bi bilo treba pri presoji možnosti njegovega imenovanja za poročevalca za preučitev teh zahtev upoštevati obstoj navedenih dejstev.
113
V zvezi s tem je treba poudariti, da je Splošno sodišče v točki 251 navedene sodbe potrdilo, da ni pomembno, da je poročevalec podprl stališče politične stranke VOX glede položaja v Kataloniji, pri čemer se je v utemeljitev svoje ugotovitve, da z organizacijo dogodka z dne 6. marca 2019 ni bilo kršeno načelo nepristranskosti, sklicevalo na točki 244 in 246 izpodbijane sodbe. Po eni strani je bilo v zadnjenavedeni točki napačno uporabljeno pravo, kot je bilo ugotovljeno v točki 106 te sodbe. Po drugi strani pa Splošno sodišče s trditvijo, v kateri se sklicuje na točko 244 izpodbijane sodbe, v skladu s katero ni pomembno, da je poročevalec podprl to stališče, ni odgovorilo na trditev pritožnikov, ki se ni nanašala na mnenje bodočega poročevalca o položaju v Kataloniji, ampak na aktivno podporo, ki jo je ta dal tej politični stranki, ki je sprožila zadevni kazenski postopek.
114
Kot je razvidno iz časovnega zaporedja dejanskega stanja, ki ga je Splošno sodišče ugotovilo v okviru izpodbijane sodbe, zlasti tistega, ki je povzeto v točkah od 11 do 13 te sodbe, je ta politična stranka že v času organizacije dogodka z dne 6. marca 2019 sprožila zadevni kazenski postopek. Dejstvo, da je ta dogodek organizirala oseba, ki je bila pozneje imenovana za poročevalca, torej ni kazalo le na podporo političnim idejam navedene stranke glede situacije v Kataloniji, ampak tudi na naklonjenost kazenskemu pregonu pritožnikov. Splošno sodišče s tem, da je pri svoji analizi izključilo ta vidik, ni upoštevalo elementa, ki je bil še posebej pomemben za presojo, ali je organizator tega dogodka lahko pozneje imenovan za poročevalca v postopku preučitve zahtev za odvzem imunitete, ki temeljijo na tem kazenskem pregonu, ne da bi bila s tem kršena zahteva po nepristranskosti.
115
Iz navedenih preudarkov izhaja, da je pravna opredelitev dejanskega stanja v točki 251 izpodbijane sodbe napačna, ker je Splošno sodišče zlasti v točki 246 izpodbijane sodbe, v kateri je samo napačno uporabilo pravo in ni ustrezno upoštevalo časovnega zaporedja dejanskega stanja, ugotovilo, da to, da je oseba, ki je bila pozneje imenovana za poročevalca, organizirala dogodek z dne 6. marca 2019, ne povzroči, da ta oseba ni primerna, da se jo imenuje za poročevalca, in da torej s tem ni bila kršena zahteva po nepristranskosti v smislu člena 41(1) Listine.
116
V teh okoliščinah je treba sprejeti tudi drugi očitek drugega dela tretjega pritožbenega razloga.
117
Ker so napačne uporabe prava, ugotovljene v točkah 106 in 115 te sodbe, take narave, da povzročijo razveljavitev izpodbijane sodbe, je treba pritožbi ugoditi, ne da bi bilo treba preučiti druge očitke iz drugega dela tretjega pritožbenega razloga in druge pritožbene razloge.
Tožba pred Splošnim sodiščem
118
V skladu s členom 61, prvi odstavek, drugi stavek, Statuta Sodišča Evropske unije lahko Sodišče v primeru razveljavitve odločitve Splošnega sodišča samo dokončno odloči o zadevi, če stanje postopka to dovoljuje.
119
V obravnavani zadevi Sodišče meni, da je treba dokončno odločiti o tem sporu. Stanje postopka to dovoljuje, ker ničnostna tožba pritožnikov pred Splošnim sodiščem temelji na razlogih, ki so bili predmet kontradiktorne razprave pred tem sodiščem in za katerih preučitev ni treba sprejeti nobenega dodatnega ukrepa procesnega vodstva ali preučitve spisa (glej v tem smislu sodbo z dne 8. septembra 2020, Komisija in Svet/Carreras Sequeros in drugi, C‑119/19 P in C‑126/19 P, EU:C:2020:676, točka 130).
120
Kot je bilo navedeno v točki 28 te sodbe, so pritožniki v utemeljitev tožbe pred Splošnim sodiščem navedli osem tožbenih razlogov.
121
Tretji tožbeni razlog, ki je razdeljen na tri dele, se nanaša na kršitev pravice pritožnikov, da se njihove zadeve obravnavajo nepristransko in pravično v skladu s členom 41(1) Listine v povezavi s členom 296, drugi odstavek, PDEU in členom 41(2)(c) Listine.
122
Pritožniki z drugim delom tretjega tožbenega razloga trdijo, da je Parlament s tem, da je imenoval pristranskega poročevalca, kršil člen 41(1) in člen 39(2) Listine ter kršil bistveno postopkovno zahtevo.
123
S prvim očitkom trdijo, da pristranskost tega poročevalca izhaja iz njegove pripadnosti politični skupini, v kateri so bili člani Parlamenta, ki so člani politične stranke VOX, ki jim nasprotuje in ki je sprožila zadevni kazenski postopek.
124
Z drugim očitkom trdijo, da ta pristranskost izhaja iz dejstva, da je navedeni poročevalec s to politično stranko organiziral dogodek z dne 6. marca 2019, v okviru katerega je z aplavzom podprl slogan „Puigdemont v zapor“, izrečen v govoru na tem dogodku.
125
Parlament ob podpori Kraljevine Španije izpodbija trditve pritožnikov. Po eni strani trdi, da nobeno pravilo ali načelo ne nasprotuje temu, da poročevalec pripada politični skupini, ki ji pripadajo tudi poslanci nacionalne stranke, ki imajo politične cilje, ki so nasprotni ciljem poslanca, na katerega se nanaša zahteva za odvzem imunitete. Poudarja, da pripadnost politični skupini izhaja iz politične narave Parlamenta in odločitev o taki zahtevi, ter poudarja heterogenost političnih skupin znotraj Parlamenta. Po drugi strani trdi, da tudi če bi bile trditve pritožnikov glede ravnanja zadevnega poročevalca dopustne, te trditve nikakor ne zadostujejo za izpodbijanje nepristranskosti tega poročevalca.
126
V zvezi s tem, kot je bilo opozorjeno v točkah 86 in 87 te sodbe, pravica do dobrega upravljanja, določena v členu 41(1) Listine, zagotavlja, da ima vsakdo pravico, da institucije, organi, uradi in agencije Unije njegove zadeve obravnavajo nepristransko, pravično in v razumnem roku. Ta zahteva po nepristranskosti zajema subjektivno in objektivno nepristranskost.
127
Kot je navedeno v točki 79 te sodbe, ima Parlament glede obravnave zahtev za odvzem imunitete široko diskrecijsko pravico, ki vključuje pristojnost za določitev postopkovnih pravil, ki se uporabljajo, kadar Parlament odloča o takih zahtevah.
128
Parlament je v okviru izvajanja svoje široke diskrecijske pravice v okviru dela odbora JURI sprejel Sporočilo št. 11/2019, v katerem so opredeljena načela, ki jih ta odbor uporablja pri obravnavi zahteve za odvzem imunitete, vključno z načeli, ki so navedena v točki 8 tega sporočila, ki urejajo zlasti imenovanje – v okviru enakopravne rotacije med političnimi skupinami – poročevalca, ki naj bi preučil tako zahtevo.
129
V obravnavani zadevi ni sporno, da je bil poročevalec, ki je bil zadolžen za preučitev zahtev za odvzem imunitete v zvezi s pritožniki, član politične skupine, ki so ji pripadali člani politične stranke, ki je sprožila zadevni kazenski postopek.
130
Iz razlogov, navedenih v točkah od 97 do 105 in 114 te sodbe, je treba ugotoviti, da ta poročevalec ni zagotovil zadostnih jamstev, da bi bil izključen vsak legitimni dvom pritožnikov glede morebitne pristranskosti poročevalca do njih, in zato ni bilo mogoče šteti, da izpolnjuje zahtevo po nepristranskosti. Zato je treba šteti, da je bil pri imenovanju tega poročevalca kršen člen 41(1) Listine.
131
Iz tega izhaja, da gre pri tem imenovanju za napako v postopku sprejemanja poročil v odboru JURI. Posledično je pri postopku sprejetja spornih sklepov podana kršitev procesnega prava.
132
V zvezi s tem iz ustaljene sodne prakse izhaja, da nespoštovanje postopkovnih pravil v zvezi s sprejetjem akta, ki posega v položaj, pomeni bistveno kršitev postopka v smislu člena 263, drugi odstavek, PDEU, tako da mora sodišče Unije, če ugotovi, da izpodbijani akt ni bil pravilno sprejet, izpeljati posledice iz bistvene kršitve postopka in zato ta akt razglasiti za ničen (sodba z dne14. marca 2024, D & A Pharma/Komisija in EMA, C‑291/22 P, EU:C:2024:228, točka 158 in navedena sodna praksa). Ker so bili v obravnavani zadevi sporni sklepi sprejeti na podlagi poročil odbora JURI, ki bi jih bilo treba šteti za nične, so tudi ti sklepi nični.
133
Zato je treba drugi del tretjega pritožbenega razloga razglasiti za utemeljen in sporne sklepe razglasiti za nične v skladu s predlogi, ki so jih pritožniki v tem smislu navedli pred Splošnim sodiščem, ne da bi bilo treba preučiti druge dele tretjega pritožbenega razloga in druge pritožbene razloge.
Stroški
134
V skladu s členom 184(2) Poslovnika Sodišča Sodišče odloči o stroških, če je pritožba utemeljena in Sodišče samo dokončno odloči v sporu.
135
V skladu s členom 138(1) tega poslovnika, ki se uporablja za pritožbeni postopek na podlagi člena 184(1) navedenega poslovnika, se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki.
136
Ker v obravnavani zadevi Parlament s svojimi predlogi ni uspel ne v postopku pred Splošnim sodiščem ne v pritožbenem postopku, se mu v skladu s predlogi pritožnikov naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške pritožnikov v zvezi s tema postopkoma.
137
Poleg tega lahko Sodišče v skladu s členom 184(4) Poslovnika Sodišča v zvezi z intervenientko na prvi stopnji, ki ni vložila pritožbe, vendar je sodelovala pri pisnem ali ustnem delu postopka pred Sodiščem, odloči, da nosi svoje stroške. V obravnavani zadevi je treba odločiti, da Kraljevina Španija kot intervenientka na prvi stopnji, ki je sodelovala v pisnem delu postopka v okviru pritožbe, nosi svoje stroške.
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:
1.
Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 5. julija 2023, Puigdemont i Casamajó in drugi/Parlament (T‑272/21, EU:T:2023:373), se razveljavi.
2.
Sklepi P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 in P9_TA(2021)0061 Evropskega parlamenta z dne 9. marca 2021 se razglasijo za nične.
3.
Evropski parlament poleg svojih stroškov v zvezi s postopkom pred Splošnim sodiščem Evropske unije in pritožbenim postopkom nosi tudi stroške, ki so v okviru teh dveh postopkov nastali Carlesu Puigdemontu i Casamajóju, Antoniu Comínu i Oliveresu in Clari Ponsatí i Obiols.
4.
Kraljevina Španija nosi svoje stroške v zvezi s postopkom na prvi stopnji pred Splošnim sodiščem Evropske unije in pritožbenim postopkom.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.