62005CC0259
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
PAOLO MENGOZZI
esitatud 15. veebruaril 2007 (
1
)
Kohtuasi C-259/05
Kriminaalasi
Omni Metal Service’i
süüdistuses
„Määrus (EMÜ) nr 259/93 — Jäätmed — Vasest ja PVC-st koosnevad kaablid — Eksport Hiinasse taaskasutamiseks — Märge GC 020 — Segajäätmed — Kahe rohelises nimekirjas loetletud aine kombinatsioon — Nende segajäätmete mainitud nimekirja kandmata jätmine — Tagajärjed”
I. Sissejuhatus
1.
Käesolevas kohtuasjas peab Euroopa Kohus tegema otsuse nõukogu 1. veebruari 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 259/93 jäätmesaadetiste järelevalve ja kontrolli kohta Euroopa Ühenduses, ühendusse sisseveo ning ühendusest väljaveo korral (
2
) (edaspidi „määrus”) tõlgendamise kohta seoses mõningate selle määruse II lisasse kantud jäätmekategooriatega. Eelkõige palub eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul täpsustada, kas juhul, kui taaskasutamise eesmärgil eksporditakse jäätmeid, mis koosnevad kahe erineva aine kombinatsioonist, mida ennast ei ole määruse II lisas mainitud, kuid mille koostisosad eraldi on sellesse kantud, eksisteerib teatamiskohustus.
II. Õiguslik raamistik
Asjakohane ühenduse õigus
2.
Kõnesolev määrus võeti vastu selleks, et kehtestada jäätmesaadetiste järelevalve ja kontrolli süsteem Euroopa Ühenduses, ühendusse sisseveo ning ühendusest väljaveo korral nii seoses EÜ riikidega kui ka kolmandate riikidega, eesmärgiga säilitada, kaitsta ja parandada keskkonna kvaliteeti, ning seda ka kohustuste tõttu, mis ühendus oli võtnud Baseli konventsiooni ja OECD 30. märtsi 1992. aasta otsuse (
3
) (edaspidi „OECD otsus”) raames.
3.
Käesoleval juhul asjakohased määruse põhjendused on järgmised:
„ühendus on alla kirjutanud Baseli konventsioonile 22. märtsist 1989 ohtlike jäätmete üle piiri toimetamise ja kõrvaldamise kontrolli kohta;
[…]
ühendus on heaks kiitnud OECD nõukogu 1992. aasta 30. märtsi otsuse järelevalve kohta taaskasutusse minevate jäätmete üle piiri toimetamisel;
[…]
jäätmesaadetiste järelevalve ja kontroll on tähtis korraldada viisil, mis arvestaks vajadust säilitada, kaitsta ja parandada keskkonna kvaliteeti;
[…]
on tarvis rakendada mitmesuguseid menetlusi sõltuvalt jäätmete liigist ja nende sihtkohast, samuti sellest, kas need on määratud kõrvaldamiseks või taaskasutamiseks;
[…]
taaskasutatavate jäätmete eksport riikidesse, mille suhtes OECD otsust ei kohaldata, peab vastama keskkonnaohutu jäätmekäitluse tingimustele;
[…]
OECD otsuse rohelises nimekirjas loetletud taaskasutatavate jäätmete saadetised jäetakse üldiselt käesoleva määruse järelevalvemenetluste alt välja, sest sellised sihtriigis korralikult ümbertöötatud jäätmed ei tohiks üldjuhul kujutada endast ohtu keskkonnale; […]”.
4.
Menetlused, mis määrusega ühendusesiseste jäätmesaadetiste ning ühendusse sisseveo ning ühendusest väljaveo puhul kehtestati, erinevad peamiselt kolme kriteeriumi poolest, milleks on jäätmete tüüp, see, kas need on mõeldud taaskasutamiseks või kõrvaldamiseks vastavalt nende toimingute klassifikatsioonile, mis kehtestati nõukogu 15. juuli 1975. aasta direktiiviga 75/442/EMÜ jäätmete kohta (
4
), ja sihtriik. Peale mõne erandi, mille hulgas on rohelises nimekirjas loetletud jäätmete vedu, on kõikide saadetisetüüpide puhul nõutav eelnev teatamine nendest.
5.
Esimese kriteeriumi osas on määruses ette nähtud jäätmete klassifitseerimine kolme kategooriasse: „rohelisse nimekirja kantud jäätmed” (II lisa), „kollasesse nimekirja kantud jäätmed” (III lisa) ja „punasesse nimekirja kantud jäätmed” (IV lisa) (edaspidi vastavalt „roheline nimekiri”, „kollane nimekiri” ja „punane nimekiri” või „II lisa”, „III lisa” ja „IV lisa”).
6.
Vastavalt eespool viidatud põhjenduses 14 sätestatule peetakse rohelises nimekirjas loetletud aineid keskkonnale ohutuks, kui need on korralikult ümber töötatud, ning nende saatmise suhtes ei kehti seepärast üldiselt teatamiskohustust, kui need ained lähevad taaskasutusse teises liikmesriigis.
7.
Määruse artikkel 1 sätestab:
„[…]
a)
Selliste jäätmete saadetised, mis on mõeldud ainult taaskasutamiseks ja loetletud II lisas, ei kuulu samuti käesoleva määruse reguleerimisalasse, välja arvatud alapunktides b, c, d ja e, artiklis 11 ning artikli 17 lõigetes 1, 2 ja 3 ettenähtud juhud.
b)
Selliste jäätmete suhtes kohaldatakse kõiki direktiivi 75/442/EMÜ sätteid. […]”.
8.
Hiinas taaskasutusse minevate rohelises nimekirjas loetletud jäätmete saadetiste osas, mille suhtes OECD otsust ei kohaldata, tuleneb komisjoni 12. juuli 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1547/1999 (
5
) lisa D põhikohtuasja faktiliste asjaolude asetleidmise hetkel kohaldatavast versioonist, et selle riigi puhul ei ole nõutav eelnev teatamine, kui veetakse mõningatesse „roheliste jäätmete” kategooriatesse kuuluvaid aineid, nende hulgas aineid, mis on tähistatud märgetega GA 120 7404 00, GC 020 ja GH, kuid CCIC (China Commodities Inspection Corporation) peab need enne saatmist läbi vaatama.
9.
Jäätmete klassifikatsioonide osas meenutan, et iga nimekiri on jaotatud kategooriatesse, mis on loetletud tähestikulises järjekorras (näiteks eespool mainitud üldkategooria GH, millesse kuuluvad tahked plastijäätmed), ning need on omakorda jagatud konkreetsemateks alamkategooriateks, mis on loetletud numbrilises järjekorras. (
6
)
10.
Käesoleval juhul tuleb asjakohaste jäätmetena nimetada alamkategooriaid „GA 120 7404 00 vasejäätmed ja -jäägid”, „GH 013 (ex 3915 30) – vinüülkloriidi polümeerid”, üldkategooriat „GC (Muud metalle sisaldavad jäätmed)” ning selle alamkategooriaid „GC 010 Elektrikoostud, ainult metallidest või sulamitest” ja „GC 020 Elektroonikajäägid (nt trükkskeemplaadid, elektroonikaosad, juhtmed jms) ning väljalammutatud elektroonikaosad, millest saab regenereerida põhi- ja väärismetalle”. (
7
)
11.
Rohelise nimekirja preambulis, mis lisati komisjoni 21. oktoobri 1994. aasta otsusega 94/721/EÜ, millega kohandatakse vastavalt määruse artikli 42 lõikele 3 selle II, III ja IV lisa (
8
), on nähtud ette:
„Olenemata sellest, kas jäätmed on käesolevas nimekirjas nimetatud, ei või neid vedada rohelisse nimekirja kuuluvate jäätmetena, kui need on teiste ainetega saastunud nii, et a) jäätmetega seotud oht on piisavalt suur, et need võiksid sisalduda kollases või punases nimekirjas, või b) jäätmete taaskasutamine keskkonnasõbralikul viisil ei ole võimalik.”
12.
Jäätmete osas, mida ei ole üheski, ei II, III ega IV lisas toodud nimekirjas, sätestab artikli 17 lõige 8:
„Kui III ja IV lisas loetletud taaskasutatavaid jäätmeid või II, III või IV lisasse veel liigitamata taaskasutatavaid jäätmeid eksporditakse neisse riikidesse või läbi nende riikide, mille suhtes ei kehti OECD otsus:
—
kohaldatakse analoogia alusel artiklit 15, välja arvatud selle lõiget 3,
—
võib põhjendatud vastuväiteid esitada ainult artikli 7 lõike 4 alusel,
välja arvatud juhud, kui kahepoolsetes või mitmepoolsetes lepingutes, mis on sõlmitud vastavalt artikli 16 lõike 1 punktile b ja kas käesoleva artikli lõike 4 või 6 või artikli 15 järelevalvemenetluse alusel, on sätestatud teisiti.”
13.
Artikkel 15 näeb ette teatamise ja eelneva loa taotlemise menetluse, mida kohaldatakse punases nimekirjas loetletud jäätmete suhtes.
14.
Lõpuks tuleb meenutada, et määruse artikkel 26 sätestab:
„1.   Igasugust jäätmete vedu, mis toimub:
a)
ilma kõigile asjaomastele pädevatele ametiasutustele käesoleva määruse sätete kohaselt teatamata
või
b)
ilma asjaomaste pädevate ametiasutuste käesoleva määruse sätete kohase nõusolekuta
[…],
loetakse illegaalseks.
2.   Kui sellise illegaalse saadetise eest vastutab jäätmetest teataja, peab lähtekoha pädev ametiasutus tagama, et kõnealused jäätmed:
a)
toimetab lähteriiki tagasi teataja, või kui see on võimatu, teeb seda vajaduse korral pädev ametiasutus ise;
b)
kõrvaldatakse või taaskasutatakse muul keskkonnaohutul viisil 30 päeva jooksul pärast illegaalsest saadetisest pädevale ametiasutusele teatamist või mingi muu ajavahemiku jooksul, milles asjaomased pädevad ametiasutused võivad kokku leppida.
Sellisel juhul saadetakse täiendav teade. Ükski lähteliikmesriik ega transiitliikmesriik ei tohi takistada nende jäätmete tagastamist, kui sihtkoha pädev ametiasutus esitab nõuetekohaselt motiveeritud taotluse ja selgitab põhjusi.”
III. Faktilised asjaolud ja eelotsusetaotlus
15.
Eelotsusetaotlusest ilmneb, et äriühing Omni Metal Service, mille asukoht on Prantsusmaal, loovutas 2004. aasta märtsis ühe partii kaablijääke ühele Hiina ettevõtjale, mis kuulub metallide ringlussevõtule spetsialiseerunud Austraalia äriühingute kontserni.
16.
Omni Metal Service saatis kõnesolevad jäätmed mereteed pidi Hispaaniast Bilbaost läbi Madalmaade Hiinasse. Hiina ametiasutused andsid selleks saadetiseks eelnevalt loa, kui China Commodities Inspection Corporation oli jäätmed üle kontrollinud, kuid transiidist ei teatatud pädevatele Madalmaade asutustele.
17.
Madalmaade tolliasutuste läbi viidud kontrolli käigus selgus, et veetavad kaablid, mis saatedokumentides klassifitseeriti „elektrikaabliteks”, koosnesid vasest sisemusest, mis oli ümbritsetud polüvinüülkloriidiga (PVC), ning nende läbimõõt oli erinev, ulatudes kuni 15 sentimeetrini. Kuna Madalmaade ametiasutused leidsid, et see PVC-d ja vaske sisaldav koostis ei kuulu ühessegi määruse II, III ja IV lisas loetletud kategooriasse, eelkõige mitte rohelisse nimekirja, saatsid nad kõnesoleva jäätmetepartii lähteriiki Hispaaniasse tagasi, väites, et saatmisel ei olnud järgitud määruses ette nähtud teatamise ja eelneva loa taotlemise menetlusi ning see kujutab endast seega illegaalse veo juhtumit eespool viidatud artikli 26 tähenduses.
18.
Samal ajal algatati kriminaalmenetlus Omni Metal Service’i suhtes, kellele heideti ette, et ta saatis jäätmed, teatamata sellest eelnevalt transiitriigi pädevatele asutustele, nagu näeb ette määruse artikkel 15.
19.
Rechtbank te Rotterdami eelotsusetaotluses on mainitud, et Openbaar Ministerie väitis, et kõnesolevad jäätmed ei kuulu rohelises nimekirjas toodud alamkategooriasse GC 020, sest tema meelest on tegemist märkimisväärse läbimõõduga maa-aluste kaablitega, mida ei saa liigitada koduseks kasutamiseks mõeldud kaabliteks ja/või juhtmeteks.
20.
Openbaar Ministerie arvas ka, et kõnesolevate kaablite PVC ja vase kombinatsiooni, mida iseenesest ei ole rohelises nimekirjas, ei saa pidada sellesse kuuluvaks, sest võttes arvesse määruse eesmärke ja asjaolu, et „roheliste” ainete saadetiste suhtes kohaldatav menetlus kujutab endast erandit selle määrusega kehtestatud kontrollikorrast, tuleb seda nimekirja tõlgendada kitsendavalt ja kohaldada piiratud määral. Selle seisukoha põhjendamiseks tugines Openbaar Ministerie kohtuotsusele Beside (
9
), milles Euroopa Kohus sedastas tema meelest, et II lisasse kantud jäätmete saadetiste puhul ette nähtud menetlust võib kohaldada ainult siis, kui tegemist on „sobivalt diferentseeritud roheliste ainetega” või „roheliste” ainete kombinatsioonidega, mis, kui need ei ole eraldatud, on ühendatud kujul loetletud rohelises nimekirjas.
21.
Eraldamata ja kombinatsioonina määruse ühessegi lisasse mittekuuluvate „roheliste” ainete kombinatsioonist koosnevate jäätmete Hiinasse, OECD-sse mittekuuluvasse riiki saatmise suhtes tuleb järelikult kohaldada analoogia alusel määruse artiklit 15, nagu näeb ette artikli 17 lõige 8. Käesoleval juhul oleks Openbaar Ministerie arvates seepärast pidanud saadetisest teatama Madalmaade pädevatele asutustele.
22.
Omni Metal Service vaidles sellele väitele vastu, kinnitades, et kõnesolevad kaablid kuuluvad alamkategooriasse GC 020, sest klassifitseerimisel on määrav kaablite koostis ning nende päritolule ja läbimõõdule ei tule omistada mingit tähtsust. Need PVC-st ja vasest koosnevad kaablid on samastatavad alamkategoorias GC 020 loetletud elektroonikaseadmete jääkidega, mille koostisega samasugune koostis kaablitel ja/või juhtmetel tavaliselt on.
23.
Teise võimalusena väitis Omni Metal Service, et rohelises nimekirjas loetletud kahe aine kombinatsiooni suhtes tuleb igal juhul kohaldada selles näidatud menetlust, isegi kui need ained ei esine nimekirjas kombineeritud kujul. Niisugust tõlgendust kinnitab praktika, mida on järginud suurem osa liikmesriike, nende hulgas Hispaania, kust jäätmed teele saadeti, ja Hiina, mis on sihtriik.
24.
Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohtul oli kahtlusi määruse asjakohaste sätete tõlgenduse osas, otsustas ta peatada selles kohtus poolelioleva menetluse ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas antud kohtuasjas käsitletavaid kaablijääke (osa neist 15 cm läbimõõduga) saab lugeda „elektroonikajää[kideks] (nt juhtmed jne)” rohelise nimekirja märke GC 020 tähenduses?
2.
Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas rohelises nimekirjas loetletud ainete kombinatsiooni, mis ei esine sel kujul rohelises nimekirjas, saab käsitleda ja peab käsitlema rohelises nimekirjas nimetatud ainena ja kas selle ainekombinatsiooni vedu taaskasutamise eesmärgil, teatamismenetlust kohaldamata on lubatud?
3.
Kas siinkohal on vaja, et nimetatud jäätmeid pakutakse või veetakse eraldi?”
25.
Omni Metal Service, komisjon ning Madalmaade ja Portugali valitsus on Euroopa Kohtu põhikirja artikli 23 kohaselt esitanud kirjalikud märkused. Kohtuistungil olid esindatud Omni Metal Service, komisjon ja Madalmaade valitsus.
IV. Õiguslik analüüs
Esimene küsimus
26.
Esimese küsimusega püüab eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt kindlaks teha, kas erineva läbimõõduga PVC-st ja vasest koosnevad kaablid võib kvalifitseerida elektroonikaseadmete jääkidena alamkategooriasse GC 020 ning vedada neid kui rohelises nimekirjas loetletud jäätmeid, ilma et sellest eelnevalt teatataks.
27.
Omni Metal Service väidab selle kohta, et alamkategooria GC 020 ei kujuta endast ammendavat loetelu, vaid jääkkategooriat, mille puhul on jäätmete klassifitseerimisel „elektroonikajääkideks ning väljalammutatud elektroonikaosadeks” määrav nende koostis, ning kaablite ja juhtmete puhul ei ole mingit tähtsust sellel, kas need on majapidamis- või olmejäätmed, või nende mõõtmetel, eelkõige läbimõõdul ja/või pikkusel. Võttes arvesse kõnesolevas määruses kehtestatud keskkonnakaitse eesmärki, piisab selleks, et niisugused kaablid võiksid kuuluda nimetatud alamkategooriasse, sellest, kui ained, millest need koosnevad, ei ole saastunud nii, et see toob nende taaskasutamisel kaasa ohu inimeste tervisele või keskkonnakaitsele. Järelikult tuleb kõnesolevaid kaableid, mis koosnevad nagu enamik elektroonikakaableid ja -juhtmeid vasest ja PVC-st ega ole saastatud teiste ainetega, pidada samastatavaks elektroonikaseadmete jääkidega ning neid võib saata, ilma et nende puhul kehtiks kohustus sellest eelnevalt teatada.
28.
Selle alamkategooria GC 020 laiendava tõlgenduse põhjendamiseks tugineb Omni Metal Service Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiivile 2002/96/EÜ elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete kohta (
10
), milles on nähtud ette elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete käitlemise ühine kord, sest nende kaht tüüpi seadmete kõrvaldamine või taaskasutamine ei kujuta endast erinevaid ohte keskkonnale, kuna nende koostis on samasugune.
29.
Madalmaade valitsus arvab omakorda, et määruse eesmärgi saavutamiseks, mis on toodud selle põhjendustes 1–5 ja 8 ning mida kinnitas Euroopa Kohus oma otsuses parlament vs. nõukogu (
11
), nimelt keskkonna- ja inimeste tervise kaitse kõrge taseme tagamiseks on tarvis: a) kohaldada rohelises nimekirjas loetletud jäätmete taaskasutamise eesmärgil lähetatud saadetiste puhul ette nähtud lihtsustatud menetlust piiratud ulatuses, sest see on erand määrusega kehtestatud tavapärasest kontrollikorrast, ning b) tõlgendada selles loetletud jäätmekategooriaid kitsendavalt.
30.
Selle kitsendava tõlgenduse kohaselt on jäätmete alamkategooriasse GC 020 klassifitseerimisel määrav seega nende „päritolu”, mida tuleb mõista kui „kuuluvust elektroonikaseadmetesse”, mida tuleb tingimata eristada elektriseadmetest, millele viitab vastupidi spetsiaalselt alamkategooria GC 010.
31.
Võttes arvesse, et kõnesolevad jäätmed klassifitseeriti transpordi saatedokumentides elektrikaabliteks ja et viimaste all tuleb mõista „elektri transportimiseks mõeldud maa-aluseid kaableid”, järeldab Madalmaade valitsus seega, et need ei saa kuuluda rohelise nimekirja alamkategooriasse GC 020.
32.
Nagu ka komisjon kohtuistungil märkis, ilmneb minu arvates alamkategooria GC 020 semantilisest analüüsist, et terminitel „jäägid” ja „osad” on lihtsalt kirjeldav väärtus ning seega ei ole see väärtus jäätmete kvalifitseerimisel määrav. Alamkategooriasse GC 020 klassifitseerimisel ei ole määrav ka kõnesolevate jäätmete üldine koostis (käesoleval juhul vask ja PVC, millest koosneb enamik kaableid ja/või juhtmeid), mida ei ole selle alamkategooria tekstis üldse mainitud, ning sama lugu on nende võimaliku „majapidamis- või olmepäritoluga”.
33.
Ainus asjaolu, mis näib nende jäätmete kõnesolevasse alamkategooriasse kvalifitseerimisel asjakohane, on nende laad. Alamkategooria GC 020 hõlmab nimelt elektroonikaseadmete jääke, mille hulgast nimetatakse kaableid ja juhtmeid ainult näiteks. Kvalifitseerimisel näib seega olevat määrava tähtsusega jäätmete „elektroonilisus”, st need peavad kuuluma või olema kuulunud elektroonikaseadmetesse, sõltumata nende koostisest, mõõtmetest või sellest, kas need on majapidamis- või olmejäätmed.
34.
Niisugust tõlgendust kinnitab esiteks keeleversioonide kokkulangevus termini „elektroonika-” osas ning teiseks üldkategooria GC süstemaatiline tõlgendamine (muud metalle sisaldavad jäätmed), millesse alamkategooria GC kuulub. Selle üldkategooria esimene alamkategooria on nimelt GC 010, mille kohaldamise puhul näivad olevat määravad jäätmete pärinemine elektrikoostudest ja nende koostis („ainult metallidest või sulamitest”). (
12
) Sellele vastandub järgmine kategooria, kõnesolev GC 020, mille piiratum ulatus on tingitud sellest, et see hõlmab ainult elektroonilist päritolu jäätmeid, millest saab „regenereerida põhi- ja väärismetalle”.
35.
Sellest järeldub, et alamkategooriasse GC 020 ei kuulu mitte kõik juhtmed või kaablid, mis – nagu juba öeldud – on loetletud ainult näiteks, vaid ainult need, mis on või on olnud elektroonikaseadmeteks kvalifitseeritavate seadmete osad.
36.
Kuigi direktiiviga 2002/96/EÜ kehtestatakse tõesti nii elektroonika- kui ka elektriseadmete jäätmete käitlemise ühine kord – asjaolu, mis paneb arvama, et nende kahe jäätmekategooria vahel pole klassifitseerimise seisukohast rohelise nimekirja mõttes mingit tähtsust –, tuleb kõigest hoolimata lisaks esitada selle kohta mõni kaalutlus.
37.
Esiteks on tarvis meenutada, et mainitud direktiiv on käesoleval juhul vaid vähesel määral asjakohane, võttes arvesse, et selle ülevõtmise tähtaeg ei olnud kohtuasja faktiliste asjaolude asetleidmise hetkel veel möödas.
38.
Teiseks lükkavad nii kronoloogilise järjekorraga kui ka sõltumatu õigusliku aluse ja kohaldamisalaga seotud põhjused Omni Metal Service’i argumentatsiooni ümber. Eelkõige on meelevaldne tõlgendada kõnesoleva määruse sätteid, lähtudes automaatselt hilisemast õigusaktist, eriti direktiivist, mis võeti vastu üheksa aastat hiljem. Lisaks ei mõjuta see direktiiv selle kohaldamisala tõttu kõnesoleva määruse kohaldamist.
39.
Lõpuks on vahetegemine kõnesoleva määruse alamkategoorias GC 010 nimetatud elektrikoostude ja alamkategoorias GC 020 mainitud elektroonikaseadmete vahel säilinud määruses 1013/2006/EÜ (
13
), millega esimene määrus asendati ja mis võeti vastu neli aastat pärast nimetatud direktiivi.
40.
Esitatud põhjendustest lähtudes arvan, et vahetegemine jäätmekategooriate vahel selle põhjal, kas need on elektroonilist või elektrilist „päritolu”, on asjakohane ka siis, kui lähtuda direktiiviga 2002/96 kehtestatud korrast.
41.
Kuna kõik see on välja selgitatud ja kuna tegemist on faktilise asjaoluga, mille tuvastamine ei kuulu Euroopa Kohtu pädevusse, teeb selle, kas kõnesolevad kaablid „pärinevad” elektroonikaseadmetest – asjaolu, milles pooled olid kohtuistungil muide eriarvamusel –, nende määruse alamkategooriasse GC 020 klassifitseerimise eesmärgil, millega kaasneb rohelises nimekirjas ette nähtud lihtsustatud menetluse kohaldamine nende saatmise suhtes, kindlaks eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Teine ja kolmas küsimus
42.
Analüüsin nüüd koos teist ja kolmandat küsimust, milles eelotsusetaotluse esitanud kohus palub sisuliselt Euroopa Kohtul täpsustada, kas rohelises nimekirjas loetletud ainete kombinatsiooni, mida ennast seal ei ole, tuleb või võib pidada sellesse nimekirja kuuluvaks ning kas seejuures on vaja, et sellesse kombinatsiooni kuuluvat kaht koostisosa pakutaks või veetaks eraldi.
43.
See täpsustus on oluline, sest selle põhjal saab teha kindlaks kõnesoleva määrusega kehtestatud kontrollikorra, mida nende saatmise suhtes tuleb kohaldada. Juhul kui rohelises nimekirjas loetletud ainete kombinatsioonid loetakse sellesse nimekirja kuuluvaks, võib asuda seisukohale, et eespool viidatud määruse nr 1547/1999/EÜ lisa D kohaselt ei ole vaja nende saatmisest Hiinale teatada. Kui vastupidi välistada võimalus, et „roheliste” ainete kombinatsioonid kuuluvad rohelisse nimekirja, sest need kombinatsioonid ei ole kantud selle määruse ühessegi lisasse, tuleb võtta seisukoht, et nende suhtes oleks pidanud kohaldama eelneva teatamise korda, mis on kehtestatud punases nimekirjas loetletud ainete saadetiste suhtes (määruse artikkel 15).
44.
Seoses teise ja kolmanda küsimusega tugineb Madalmaade valitsus, viidates uuesti kõnesoleva määruse eesmärkidele, milleks on keskkonna- ja inimeste tervise kaitse, rohelise nimekirja kitsendavale tõlgendusele, mida kinnitab mitu argumenti. Esiteks kuulub tema väitel sellesse nimekirja erinevaid jäätmeid, mis koosnevad kahe „rohelise” aine kombinatsioonist, mis laseb arvata, et see nimekiri on ammendav. Teiseks märgib Madalmaade valitsus, et aine kantakse rohelisse nimekirja selle aine taaskasutamisega seotud ohtude eelneva hindamise tulemusena, kusjuures seda ainet hinnatakse eraldi võetuna, mille tagajärjel jäetakse sellest nimekirjast välja ained kombineeritud kujul, mida seal ei ole, sest nende puhul ei ole nende taaskasutamisega seotud ohtusid analüüsitud.
45.
Lõpuks väidab Madalmaade valitsus, et mitme „rohelise” aine kombinatsioonide puhul võib esineda suurem oht keskkonnale juhul, kui ainult ühte ainet taaskasutatakse ja teine kõrvaldatakse. Niisugune võimalik oht selles olukorras viib kahtlemata selleni, et nende kombinatsioonide puhul välistatakse rohelises nimekirjas ette nähtud kord. Madalmaade valitsuse arvates on see käesoleval juhul just nii, sest tema sõnul eraldatakse Hiinas vask, millest elektrikaablid tavaliselt koosnevad, PVC kontrollimata põletamise abil.
46.
Portugali valitsus toetab seda rohelise nimekirja kitsendavat tõlgendust.
47.
Omni Metal Service arvab seevastu, et kahe rohelises nimekirjas loetletud ja taaskasutusse mineva aine kombinatsioon ei kujuta endast iseenesest sellist ohtu keskkonnale, mis erineks sellesse kombinatsiooni kuuluvate erinevate eraldi vaadeldavate materjalidega seotud ohust, nii et seda tüüpi jääde kuulub rohelisse nimekirja. Seda tõlgendust – nagu juba eespool märgitud – kinnitab praktika, mida järgitakse mitmes liikmesriigis ja Hiinas, mis on kõnesoleva saadetise sihtriik.
48.
Eespool esitatud väidet kinnitab Omni Metal Service’i sõnul lisaks OECD 2001. aasta otsuses (
14
) sätestatu, mille järgi kohaldatakse rohelises nimekirjas ette nähtud korda ka omavahel kombineeritud „roheliste ainete” suhtes, kui nende koostis ei muuda ökoloogiliselt ratsionaalset taaskasutamist. Omni Metal Service arvab, et see otsus on oluline vahend, mis aitab kõnesoleva määrusega kehtestatud korda tõlgendada, kuigiseda korda käesoleval juhul ei kohaldata, võttes arvesse asjaolu, et Hiina ei ole selle osa.
49.
Komisjon omalt poolt jagab küll Omni Metal Service’i laiendavat lähenemist rohelise nimekirja tõlgendamisel, kuid arvab sellegipoolest, et eeskirja, mille kohaselt ei kehti rohelises nimekirjas loetletud ainete kombinatsioonide saadetiste suhtes teatamiskohustus, ei saa kohaldada automaatselt. Kahe omavahel kombineeritud rohelise aine taaskasutamisega seotud ohtu tuleb vastupidi hinnata igal üksikul juhul eraldi. Käesoleval juhul ei saa – võttes arvesse PVC taaskasutamisega seotud ohtu – nõustuda kõnesolevate kaablite rohelisse nimekirja klassifitseerimisega, millega kaasneb see, et seda tüüpi jäätmete puhul on välistatud menetlused, mida kohaldatakse sellesse nimekirja kuuluvate ainete veo suhtes.
50.
Mina omalt poolt arvan, et kuigi esmapilgul näib rohelises nimekirjas toodud loetelu olevat ammendav loetelu juhtumitest, mille puhul on kõnesoleva määrusega kehtestatud jäätmesaadetiste kontrollimise menetlused välistatud, kõneleb mitu asjaolu kõnesoleva nimekirja niisuguse kitsendava tõlgenduse vastu.
51.
Kuigi rohelisse nimekirja kuuluvad jäätmed kujutavad endast tõesti erikategooriat, mis väljub määruse kohaldamisala raamidest, nagu näeb ette selle artikli 1 lõige 3, ning – võttes arvesse nende jäätmete üldist ohutut laadi – nende suhtes kõnesolevate õigusaktidega kehtestatud kontrollikorda ei kohaldata, ei arva ma siiski, et sellest asjaolust peaks järeldama, et kõnesolev nimekiri on ammendav, sest niisugune tõlgendus on minu meelest vastuolus nii määruse eesmärkide kui ka rohelise nimekirja preambuli sõnastusega.
52.
Selles küsimuses näeb see preambul, mis on määruse eesmärkide väljaselgitamisel asjakohane mitte ainult oma sõnastuse, vaid ka tähenduse poolest, nimelt ette, et „[o]lenemata sellest, kas jäätmed on rohelises nimekirjas nimetatud,” ei või neid vedada sellesse nimekirja kuuluvate jäätmetena, „kui need on teiste ainetega saastunud” nii, et jäätmetega seotud oht on piisavalt suur, et need võiksid sisalduda kollases või punases nimekirjas, või kui selle saastumise tõttu muutub nende korrektne taaskasutamine võimatuks.
53.
Teiseks ei ole rohelise nimekirja preambuli avatus, mis tuleneb sellest, et märgitakse, et selles nimekirjas ette nähtud kord on võimalik välistada jäätmete puhul, mis on selles nimetatud või mitte (
15
), eraldiseisev asjaolu: see leiab väljenduse rohelise nimekirja erinevates alamkategooriates kasutatud väljendites, näiteks „sealhulgas”, „muud”, „muud […], näiteks […]” või „muud, sealhulgas, kuid mitte ainult”. Need on väljendid, mis näitavad samuti, et isegi kui aineid ei ole spetsiaalselt rohelises nimekirjas mainitud, võib need arvata sinna kuuluvaks, kui need on kokkuviidavad „roheliste” jäätmete mõne konkreetse alamkategooriaga.
54.
Kolmandaks ja kindlasti mitte viimaseks peab märkima, et rohelise nimekirja preambuli kohta on Euroopa Kohtul olnud võimalus otsus teha eespool viidatud kohtuasjas Beside, milles ta sedastas, et määruse otsusega 94/721 muudetud redaktsioonis toodud kollase nimekirja alamkategoorias AD 160 kasutatud väljend „olme-/majapidamisjäätmed” hõlmab esiteks jäätmeid, mis koosnevad peamiselt määruse rohelises nimekirjas loetletud jäätmetest, mis on segatud teiste sellesse nimekirja kantud jäätmetega, ning need olme-/majapidamisjäätmed lakkavad olemast „kollased” ja hakkavad järelikult kuuluma rohelisse nimekirja ainult siis, kui neid on kogutud diferentseeritult ja sobivalt sorteeritud.
55.
Selle kohtuotsuse punktis 34 sedastas Euroopa Kohus, et: „väljend „olme-/majapidamisjäätmed” määruse […] III lisas toodud kollase nimekirja alamkategoorias AD 160 hõlmab esiteks peamiselt määruse II lisas toodud rohelises nimekirjas loetletud jäätmeid, segatuna teistesse selles nimekirjas loetletud kategooriatesse kuuluvate jäätmetega, ning teiseks rohelises nimekirjas loetletud jäätmeid, segatuna piiratud koguse materjalidega, mida selles ei ole”. Ma ei arva, et selle kohtuotsuse viidatud punktile saaks tugineda nii, nagu seda tegi Madalmaade valitsus käesolevas kohtuasjas ja Openbaar Ministerie põhikohtuasjas, nimelt väites, et rohelises nimekirjas loetletud jäätmete puhul kehtestatud kord on määruse süsteemis erandlik ja järelikult tuleb rohelist nimekirja mõista kitsendavalt.
56.
Niisuguse väite õigesti mõistmiseks tuleb võtta eelkõige arvesse küsimus, millele Euroopa Kohus soovis vaadeldava kohtuotsuse punktidega 32–34 vastata, samuti käsitleda punktis 34 esitatud väidet, lähtudes kogu arutluskäigust, milles see on esitatud.
57.
Esimeses küsimuses ei saa vaadata mööda sellest, et – nagu Euroopa Kohus ise oma otsuse punktis 21 märkis – tal paluti teha otsus seoses jäätmetega, mis on segatud teiste jäätmetega kujul, mida tavaliselt nimetatakse „väliseks saastumiseks”, ning seega mitte seoses seguga, mille võib kvalifitseerida „sisemiseks seguks”, millega on tegemist käesolevas kohtuasjas.
58.
Kuigi kohtuasjas Beside sedastas Euroopa Kohus – nagu nägime –, et kõnesolevad jäätmed on vaja korralikult eraldada, et need võiks kvalifitseerida rohelisse nimekirja kuuluvateks jäätmeteks, tegi ta seda seepärast, et põhikohtuasjas vaadeldi „saastumist” väliste materjalidega, st mitu „roheliseks” klassifitseeritavat ainet ja teised sellesse kategooriasse mittekuuluvad ained olid saatmise ajal omavahel kokku puutunud, mis muutis nende õige klassifitseerimise võimatuks. See tingis vajaduse need korralikult eraldada ja selekteerida, et need saaks kindlaks teha ja kvalifitseerida rohelisteks jäätmeteks, vältimaks seda, et rohelisse nimekirja kuuluvate ainete vahel peituvad tegelikult jäätmed, mille taaskasutamine ei ole keskkonnale ohutu.
59.
Käesoleval juhul on aga hoopis tegemist jäätmete kombinatsiooni vormiga, mille võib kvalifitseerida sisemiseks seguks, st ainete ühenduseks, mille puhul ainete eraldamine, ükskõik kas PVC põletamise või selle mehaanilise vasest eraldamise teel kujutab endast juba taaskasutamise esimest etappi direktiivi 75/442/EMÜ (
16
) tähenduses. Sellest järeldub, et ei jäätmete transportija ega isegi tootja ei oleks saanud neid sorteerida, et kõnesolevad ained eraldada.
60.
Seepärast ei ole võimalik laiendada „sobiva sorteerimise ja korraliku diferentseeritud kogumise” kriteeriumit, mida Euroopa Kohus rõhutas seoses jäätmete nn välise saastatusega, käesolevale juhtumile, milles on tegemist kahe erineva aine „sisemise seguga”.
61.
Konteksti osas, milles Euroopa Kohus sedastas reegli, mis on toodud kohtuotsuse Beside punktis 34, tuleb märkida, et kuigi Euroopa Kohus kinnitas selleni jõudmiseks tõesti punktis 32, et olmejäätmed lakkavad olemast „kollased” ja hakkavad järelikult kuuluma rohelisse kategooriasse ainult siis, kui neid on kogutud diferentseeritult ja sobivalt sorteeritud, tegi ta seda siiski järgmises punktis 33 esitatud põhjenduste alusel, mis lähemal vaatlusel sisaldavad kriteeriumit, mida Euroopa Kohtu arvates selles valdkonnas tuleb kohaldada. Selles punktis 33 on märgitud: „Nagu on nähtud ette jäätmete rohelise nimekirja sissejuhatuses, ei või jäätmeid, olenemata sellest, kas need on selles nimekirjas nimetatud, vedada rohelisse nimekirja kuuluvate jäätmetena, kui need on teiste ainetega saastunud nii, et a) jäätmetega seotud oht on piisavalt suur, et need võiksid sisalduda kollases või punases nimekirjas, või b) jäätmete taaskasutamine keskkonnasõbralikul viisil ei ole võimalik”. Kriteerium, millest Euroopa Kohus niisiis lähtus, on eelkõige kriteerium, mis võib küll kergesti viia selleni, et rohelisest nimekirjast arvatakse välja ainete segu, või segaduseni, kuid mille mõju sisemistele segudele on kindlasti kavandatud väiksemana, ning on muu hulgas ja eelkõige kriteerium, mis sunnib üheselt mõistetavalt välistama seda, et Euroopa Kohtu meelest on roheline nimekiri erandlik või seda tuleb igal juhul tõlgendada kitsendavalt ning seega nii ammendavalt ja üldiselt, et ainsana kohaldatakse selles ette nähtud korda „roheliste” jäätmeainete kombinatsioonide suhtes, mis on selles konkreetselt nimetatud. Sellest kriteeriumist võib järeldada üksnes seda, et rohelises nimekirjas loetletud koostisosade kombinatsiooni tuleb hinnata igal üksikul juhul eraldi, võttes arvesse konkreetse juhtumi asjaolusid.
62.
Need kaalutlused viivad mind järeldusele, et ühenduse seadusandja ei soovinud välistada seda, et rohelises nimekirjas ette nähtud korda kohaldatakse ka muudel juhtudel peale nende, mil rohelised ained on väliselt saastunud teiste materjalidega, st ka roheliste ainete nn sisemise saastatuse juhtumitel, kui saastatuse tulemusena ei suurene nende ainete sihtriigis taaskasutamisega seotud oht.
63.
Seda, et see on nii, võib ka ainult kinnitada asjaolu, et kohtujurist Jacobs, kes tegi ettepaneku samas kohtuasjas Beside, a) täpsustas selle punktis 33 seoses arvamusega, et mingisse üldkategooriasse kuuluvaid rohelisi jäätmeid ei või segada mõnesse muusse üldkategooriasse kuuluvate jäätmetega teatamiskohustusest vabanemiseks, et see arvamus ei saa siiski olla õige, kui tegemist on „sisemise seguga”, ning b) kvalifitseeris sisemiseks seguks niisuguse jäätme nagu paberist sildiga klaasist pudel, millega võib kindlasti samastada sellise juhtumi nagu käesolev, mil on tegemist kaablitega, millel on vasest sisemus ja PVC-st ümbris. (
17
)
64.
Eespool esitatud tõlgendust kinnitavad minu meelest mitte ainult rohelise nimekirja süsteem ja eesmärk, vaid ka üldised eesmärgid, mis ühenduse jäätmete transporti käsitleval regulatsioonil on.
65.
Meenutan, et – nagu on sõnaselgelt mainitud määruse põhjenduses 14 – rohelise nimekirja eesmärk on jätta taaskasutusse minevate ning ümbertöötamisel keskkonda ja inimeste tervist mitteohustavate ainete saadetised tavaliste järelevalvemenetluste kohaldamisalast välja. Selle eesmärgiga püütakse esiteks keskendada pädevate asutuste töö niisuguste jäätmete saadetistele, mis kujutavad endast konkreetset ohtu keskkonnale, ja vältida liiga suurt hulka teateid, mida ei peeta hädavajalikuks, ning teiseks õhutada taaskasutamise „äri” niisuguseks ümbertöötamiseks mõeldud jäätmete transpordi puhul ette nähtud menetluste lihtsustamisega.
66.
Arvamus, et kahe aine suhtes, mis eraldi võetuna ei kujuta endast ohtu nende taaskasutamise keskkonnale, a) ei kohaldata rohelises nimekirjas mainitud korda ainult seepärast, et need esinevad sisemise segu kujul, kuigi nende kombineerimise vorm ei muuda ökoloogiliselt ratsionaalset taaskasutamist, ning b) kohaldatakse igal juhul ja vaatamata ohu puudumisele rangemat kontrollikorda, mis on ette nähtud ohtlikuks peetud ainete puhul (nagu need, mis on loetletud punases nimekirjas), on nende eesmärkidega võrreldes ebaproportsionaalne.
67.
Teisalt on eelmises punktis kirjeldatud kitsendav lähenemine välistatud isegi määruse eesmärkide seisukohast.
68.
Kuigi üldiselt on määruse eesmärk tõesti luua järelevalvemenetluste ühtlustatud kord, mille abil piirata jäätmete liikumist, et tagada loodusvarade kaitse, tuleb siiski märkida, et kogu kontrollimise kord põhineb vahetegemisel jäätmete otstarbe järgi, st sellel, kas need on mõeldud „kõrvaldamiseks” või „taaskasutamiseks”.
69.
Samal ajal kui keskkonnakaitse seisukohast püütakse määrusega piirata järelevalvemenetluste abil kõrvaldamiseks mõeldud jäätmete üle piiri toimetamist, et viia ellu „iseseisvuse ja läheduse” põhimõtted, on nende põhimõtete kohaldamine välistatud ainult taaskasutusse minevate jäätmete juhtumil. (
18
) Nende puhul on ühenduse seadusandja hoopis ette näinud vaba liikumise korra, et nende taaskasutamist õhutada, ning ainus tingimus on see, et nende vedu ei tohi kujutada endast ohtu keskkonnale, nii et ettevõtjale jäetakse võimalus töötada seda tüüpi jäätmed ümber riigis ja ettevõtetes, kus pakutakse majanduslikult kõige soodsamaid tingimusi.
70.
Sellest järeldub, et lähtudes eespool kirjeldatud eesmärkidest, milleks on haldusmenetluste lihtsustamine ja jäätmete taas tootmistsüklisse viimise õhutamine, võib asuda ainult seisukohale, et rohelises nimekirjas eraldi loetletud ainete kombinatsioonide suhtes kohaldatakse ka siis, kui neid ei ole seal nimetatud kombineeritud kujul, sellele omast korda, välja arvatud juhul, kui rohelise nimekirja preambuli punktides a ja b sätestatud tingimused ei ole täidetud.
71.
Eelkõige arvan, et jäätmete kombineeritud vormide saadetiste suhtes kohaldatakse rohelises nimekirjas ette nähtud korda, kui on täidetud mõni tingimus, eelkõige a) kui tegemist on kahe rohelises nimekirjas loetletud aine kombinatsiooniga; b) kui need kombineeritud jäätmete tüübid on mõeldud taaskasutamiseks direktiivi 75/442 alusel ja c) asjaomaste ainete kombineeritud vorm ei kujuta endast nende saastatust, mis suurendab nende taaskasutamisel ohtu keskkonnale võrreldes olukorraga, kui neid töötataks ümber eraldi.
72.
Sellest järeldub, et käesoleval juhtumil tuleb kõigepealt kontrollida, kas kõnesolevad kaablid lähevad sihtriigis taaskasutusse, tehes eelkõige kindlaks, kas nende ümbertöötamise esimene etapp kuulub direktiivi 75/442 (
19
) lisas B toodud klassifikatsiooni kohaselt „taaskasutamistoimingute” hulka. Eriti näiteks juhul, kui kaablite ümbertöötamise esimene etapp kujutab endast vasest sisemuse eraldamist PVC-ümbrisest, peab seda tegema ühel eespool nimetatud direktiivi lisas B mainitud viisil, et seda võiks nimetada „taaskasutamiseks”.
73.
Teiseks on vaja hinnata, kas – võttes arvesse kombineeritud vormi – mõlema kaablite koostisse kuuluva aine ökoloogiliselt ratsionaalne taaskasutamine on siiski võimalik ega esine suuremat ohtu keskkonnale kui olukorras, kus vaske ja PVC-d töötatakse ümber eraldi.
74.
Rohelise nimekirja eespool esitatud tõlgenduse põhjendamiseks tuleb ka meenutada, et mitte üksnes Hispaania õiguskorras, st jäätmete lähteriigis, vaid ka transiitriigis Madalmaades on jäätmeid, mis koosnevad rohelises nimekirjas loetletud ainete kombinatsioonidest, mis ise ei ole oma kombineeritud kujul sinna kantud, käsitletud sinna kuuluvatena vähemalt kohtuotsustes. See ilmneb Hispaania osas Omni Metal Service’i esitatud kirjalikest märkustest ja Madalmaade osas viitest Rechtbank te Rotterdami eelotsusetaotluses Raad Van State 11. mai 2005. aasta otsusele.
75.
Arvan ka, et rohelise nimekirja niisugust tõlgendust ei lükka ümber – nagu väidab Madalmaade valitsus – asjaolu, et selles nimekirjas on spetsiaalselt mainitud kombinatsioone, mis koosnevad selles eraldi nimetatud jäätmetest, näiteks „kasutatud rehvid” alamkategoorias GK 020 või „patareideta ühekorrafotoaparaadid” alamkategoorias GO 050. Need viimased on minu meelest klassikalised jäätmekombinatsioonid, mille puhul võib asuda seisukohale, et ühenduse seadusandja soovis lihtsalt väljenduda asjakohasuse tõttu otse ja tuua lihtsalt näiteid.
76.
Samamoodi ei lükka eespool punktis 70 jj esitatud kaalutlusi ümber ka see, et kõnesolev määrus asendati hiljuti määrusega nr 1013/2006, millega reguleeritakse konkreetselt rohelises nimekirjas eraldi loetletud jäätmete „liitsegusid”, mida seal kombineeritud kujul ei ole, ning selle määrusega nähakse ette rohelises nimekirjas sätestatud korra kohaldamine ainult segude suhtes, mis koosnevad kahest „rohelisest” ainest, kuid on ka kantud konkreetsesse lisasse (IIIA), mida võidakse liikmesriikide ettepanekul ajakohastada nn komitoloogiamenetluse kohaselt. Seda süsteemi muudatust põhjendab nimelt selgelt nõue leida õige tasakaal keskkonnakaitse ja õiguskindluse vahel, mida on kindlasti võimalik paremini saavutada, minnes igal üksikul juhul eraldi antavate hinnangute süsteemilt üle süsteemile, mis põhineb täpselt kohaldatavatel üksikasjalikel eeskirjadel.
77.
Asjaolu, et enne seda õigusaktide arengut olid kohaldataval korral omadused, mis ma siin välja tõin, toob siiski kaasa selle, et jäätmeveo valdkonnas ette nähtud uuele korrale ei saa vana korra kohaldamisel tugineda. Seda eelkõige põhimõtte nulla poena sine lege tõttu, sest kõnesolev kord on – nagu näitavad konkreetselt kohtuasja faktilised asjaolud – mõeldud kombineeritud kohaldamiseks koos kriminaalkaristuste süsteemiga.
V. Ettepanek
78.
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Rechtbank te Rotterdami eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1.
Kaablijäägid kuuluvad määruse (EMÜ) nr 259/93 jäätmesaadetiste järelevalve ja kontrolli kohta Euroopa Ühenduses, ühendusse sisseveo ning ühendusest väljaveo korral (II lisas toodud) rohelise nimekirja alamkategooriasse GC 020, kui need on või on olnud elektroonikaseadmete osad.
2.
Määruse (EMÜ) nr 259/93 rohelises nimekirjas loetletud ainete kombinatsiooni, mis ei esine sel kujul rohelises nimekirjas, saab käsitleda rohelises nimekirjas nimetatud ainena, mille suhtes kehtib vastav saatmiskord, kui ilmneb, et seda jäädet veetakse sihtriiki selle taaskasutamiseks ning rohelise nimekirja preambuli punktides a ja b sätestatud tingimused on täidetud.
3.
Mitme määruse (EMÜ) nr 259/93 rohelises nimekirjas loetletud aine kombinatsioonide puhul ei ole rohelises nimekirjas ette nähtud korra kohaldamiseks nende saatmise suhtes vaja, et nimetatud jäätmeid veetaks või pakutaks eraldi.
(
1
)	Algkeel: itaalia.
(
2
)	EÜT L 30, lk 1; ELT eriväljaanne 15/02, lk 176, asjakohases redaktsioonis, muudetud komisjoni 28. detsembri 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 2557/2001 (EÜT L 349, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 378) ja nüüd tunnistatud kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1013/2006 jäätmesaadetiste kohta (ELT L 190, lk 1).
(
3
)	OECD 30. märtsi 1992. aasta otsus järelevalve kohta taaskasutusse minevate jäätmete üle piiri toimetamisel, C(92)39 lõppredaktsioon.
(
4
)	EÜT L 194, lk 39; ELT eriväljaanne 15/01, lk 23, käesoleval juhul asjakohases redaktsioonis, muudetud komisjoni 24. mai 1996. aasta otsusega 96/350/EÜ (EÜT L 135, lk 32; ELT eriväljaanne 15/03, lk 59), praeguseks konsolideeritud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2006. aasta direktiiviga 2006/12/EÜ jäätmete kohta (ELT L 114, lk 9).
(
5
)	Komisjoni 12. juuli 1999. aasta määrus (EÜ) nr 1547/1999, millega nähakse ette nõukogu määruse (EMÜ) nr 259/93 kohane kontrollimenetlus teatavat liiki jäätmesaadetiste puhul, mis on mõeldud saatmiseks nendesse riikidesse, mille suhtes ei kohaldata OECD otsuse C(92)39 lõppredaktsiooni (EÜT L 185, lk 1; ELT eriväljaanne 15/04, lk 247).
(
6
)	Meenutan lisaks, et viidatud kategooriate täht „G” näitab nende kuulumist II lisas toodud rohelisse nimekirja, nn Green List’i.
(
7
)	Meenutan, et määruse nr 1547/1999 lisas D on loetletud nende määruse nr 259/93 II lisasse kantud jäätmete kategooriad, mille suhtes ei kohaldata järelevalvemenetlusi nende eksportimisel selles lisas D nimetatud kolmandatesse riikidesse, sh Hiinasse. Märgin, et kui alamkategooria GC 010 kohta võib lisast leida väljendi „[e]lektrikoostud, ainult metallidest või sulamitest”, siis lisas D on kasutatud teistsugust sõnastust: „[e]lektrikoostud, mis sisaldavad ainult metalle või puitu”.
(
8
)	EÜT L 288, lk 36.
(
9
)	25. juuni 1998. aasta otsus kohtuasjas C-192/96: Beside ja Besselsen (EKL 1998, lk I-4029).
(
10
)	ELT L 37, lk 24; ELT eriväljaanne 15/07, lk 359, viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. detsembri 2003. aasta direktiiviga 2003/108/EÜ (ELT L 345, lk 106; ELT eriväljaanne 15/07, lk 692).
(
11
)	28. juuni 1994. aasta otsus kohtuasjas C-187/93: parlament vs. nõukogu (EKL 1994, lk I-2857, punktid 18–23).
(
12
)	Vt eespool 7. joonealune märkus.
(
13
)	Viidatud 2. joonealuses märkuses. Rõhutan selles küsimuses, et määruse III lisas (roheline nimekiri) sätestatu kohaselt on alamkategooriates GC 010 ja GC 020 toodud vahetegemine ülimuslik klassifitseerimise suhtes Baseli konventsiooni IX lisa alamkategooriasse B 1100 – mis võeti üle määruse V lisa I osa loeteluga B –, mille järgi kohaldatakse sama korda nii elektri- kui ka elektroonikakoostude suhtes.
(
14
)	21. mai 2002. aasta otsuse C(2001)107 lõppredaktsioon.
(
15
)	Pean selles küsimuses siiski märkima, et määruse erinevad keeleversioonid ei lange kokku: kui nt itaalia-, portugali- ja ingliskeelses versioonis on kasutatud väljendeid indipendentemente dal fatto che vi figuri o meno, regardless of whether or not wastes are included ja independentemente de estarem ou não incluídos, siis hispaania- ja prantsuskeelses versioonis kasutatakse seevastu väljendeid independientemente de su inclusión ja indépendamment de son inclusion, mis on niisugused, et näivad olevat vähem vastuolus rohelises nimekirjas toodud loetelu võimaliku ammendava laadiga.
(
16
)	Eelkõige mainib komisjon direktiivi IIB lisas nimetatud etappe R4–R11, mis on vastavalt „metallide ja metalliühendite ringlussevõtt/taasväärtustamine” ja „ühest toimingust, mida on tähistatud märgetega R1–R10, saadud jäätmete kasutamine”.
(
17
)	Vt kohtujurist Jacobsi 23. oktoobri 1997. aasta ettepanek eespool viidatud kohtuasjas Beside ja Besselsen.
(
18
)	Vt selle kohta mh 25. juuni 1998. aasta otsus kohtuasjas C-203/96: Dusseldorp jt (EKL 1998, lk I-4075, punktid 32–34).
(
19
)	Nagu juba nägime, on üks määruses sätestatud kriteerium, mis võimaldab teha kindlaks, millist kontrollikorda jäätmesaadetise suhtes tuleb kohaldada, selle saadetise eesmärk; selleks on tarvis kvalifitseerida esimene toiming, mida jäätmetega tehakse (vt selle kohta 3. aprilli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-116/01: Sita, EKL 2003, lk I-2969, punktid 40–49). Ainult siis, kui veetavate jäätmetega tehtav esimene ümbertöötamistoiming on kvalifitseeritav „taaskasutamiseks” direktiivi 75/442/EÜ tähenduses, on täidetud esimene tingimus, mis peab olema täidetud, et kohaldada kõnesoleva veo suhtes rohelises nimekirjas ette nähtud korda.