EUROOPA KOHTU OTSUS (kolmas koda)
12. veebruar 2026(*)
Eelotsusetaotlus – Lennundus – Määrus (EÜ) nr 549/2004 – Ühtne Euroopa taevas – Määrus (EÜ) nr 550/2004 – Aeronavigatsiooniteenuste osutamine ühtses Euroopa taevas – Artikkel 8 – Lennuliiklusteenuste osutajad – Artiklid 14 ja 15 – Tasu, mida peavad maksma õhuruumi kasutajad – Lennunduse sõnumivahetusserveri rike – Lendude tühistamine – Asjaomase teenuseosutaja väidetav süüline rikkumine – Õhuruumi kasutajad – Nende kasutajate kaitse sellisest rikkumisest tingitud majandusliku kahju eest
Kohtuasjas C‑408/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Oberster Gerichtshofi (Austria kõrgeim üldkohus) 27. mai 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 12. juunil 2024, menetluses
Republik Österreich
versus
Austrian Airlines AG,
EUROOPA KOHUS (kolmas koda),
koosseisus: koja president C. Lycourgos, kohtunikud O. Spineanu‑Matei, S. Rodin, N. Piçarra (ettekandja) ja N. Fenger,
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: ametnik G. Chiapponi,
arvestades kirjalikku menetlust ja 21. mai 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–        Republik Österreich, esindajad: C. Nemeth ja S. Ullreich,
–        Austrian Airlines AG, esindaja: Rechtsanwältin J. Eichmeyer,
–        Austria valitsus, esindajad: A. Posch, J. Schmoll ja G. Kunnert,
–        Belgia valitsus, esindajad: S. Baeyens ja P. Cottin,
–        Prantsuse valitsus, esindajad: B. Herbaut ja B. Travard,
–        Euroopa Komisjon, esindajad: R. Álvarez Vinagre ja G. Meessen,
olles 4. septembri 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1        Eelotsusetaotlusega palutakse tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määruse (EÜ) nr 550/2004 aeronavigatsiooniteenuste osutamise kohta ühtses Euroopa taevas (teenuse osutamise määrus) (ELT 2004, L 96, lk 10; ELT eriväljaanne 07/08, lk 31), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 1070/2009 (ELT 2009, L 300, lk 34) (edaspidi „määrus nr 550/2004“), artiklit 8 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määruse (EÜ) nr 549/2004, millega sätestatakse raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks (raammäärus) (ELT 2004, L 96, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 23), mida on muudetud määrusega nr 1070/2009 (edaspidi „määrus nr 549/2004“), artikli 2 punkti 4.
2        Taotlus on esitatud Republik Österreichi (Austria Vabariik), keda esindab Finanzprokuratur, ja Austrian Airlines AG vahelises kohtuvaidluses majandusliku kahju hüvitamise üle, mis tekkis sellele lennuettevõtjale lendude tühistamise tõttu, mille põhjustas Austro Controli hallatava lennunduse sõnumivahetusserveri rike.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Määrus nr 549/2004
3        Määruse nr 549/2004 põhjenduses 7 on märgitud:
„Õhuruum on piiratud ressurss, mille optimaalne ja tõhus kasutamine on võimalik ainult siis, kui võetakse arvesse kõikide kasutajate nõudeid ja need on vajadusel esindatud kõikides ühtset Euroopa taevast käsitlevates arendustegevustes, otsustamisprotsessis ja rakendamises, sealhulgas ühtse taeva komitees.“
4        Määruse artikli 1 „Eesmärk ja kohaldamisala“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Ühtset Euroopa taevast käsitleva algatuse eesmärk on edasi arendada olemasolevaid lennuliikluse ohutusstandardeid, aidata kaasa lennutranspordi süsteemi jätkusuutlikule arengule ja parandada üldlennuliikluse lennuliikluse korraldamise (ATM) ja aeronavigatsiooniteenuste (ANS) üldist toimivust Euroopas eesmärgiga rahuldada kõikide õhuruumi kasutajate nõudmised. Ühtne Euroopa taevas koosneb sidusast üleeuroopalisest marsruutide, marsruutide haldamise ja lennuliikluse korraldamise süsteemide võrgustikust, mis põhineb õhuruumi kasutajate huvides üksnes turvalisusel, tõhususel ja tehnilistel kaalutlustel. Selle eesmärgi saavutamiseks kehtestatakse käesoleva määrusega ühtne õiguslik raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks.“
5        Sama määruse artikkel 2 sisaldab muu hulgas järgmisi mõisteid:
„1.      lennujuhtimine – teenindus, mille eesmärk on
a)      kokkupõrgete vältimine:
–        õhusõidukite vahel ja
–        manööverdusalal olevate õhusõidukite ja takistuste vahel; ning
b)      lennuliikluse sujuvuse parandamine ja säilitamine;
[…]
4.      aeronavigatsiooniteenindused – lennuliiklusteenindused; sidepidamis-, navigatsiooni- ja jälgimisteenindused; meteoroloogiateenindused aeronavigatsiooni jaoks; aeronavigatsioonialase teabe teenindused;
[…]
8.      õhuruumi kasutajad – üldiseks lennuliikluseks kasutatavate õhusõidukite käitajad;
[…]
10.      lennuliikluse korraldamine – kõik õhus ja maa peal tehtavad toimingud (lennuliiklusteenused, õhuruumi korraldamine ja lennuliikluse voogude juhtimine), mis on nõutavad õhusõiduki ohutu ja tõhusa liikumise tagamiseks kõikides lennuetappides;
11.      lennuliiklusteenindused – erinevad lennuinfoteenindused, häireteenindused, lennuliikluse nõustamisteenindused ja lennujuhtimisteenindused (piirkondlik, lähenemis- ja lähilennujuhtimine);
[…]
23a.      „lennuinfoteenus“ – lendude ohutuse ja tõhususe tagamiseks vajalike nõuannete ja teabe andmiseks osutatav teenus;
23b.      „häireteenus“ – teenused, mille eesmärgiks on teatada asjaomastele organisatsioonidele lennukitest, mis vajavad otsimis- ja päästeabi, ning vajaduse korral abistada neid organisatsioone;
[…]“.
6        Määruse artikli 3 „Ühenduse tegutsemise valdkonnad“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Käesoleva määrusega kehtestatakse ühtne reguleeriv raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks koostoimes:
[…]
b)      [määrusega nr 550/2004]; […]
[…]
ning rakenduseeskirjadega, mille [Euroopa K]omisjon võtab vastu käesoleva määruse ning eespool osutatud määruste põhjal.“
Määrus nr 550/2004
7        Määruse nr 550/2004 põhjendustes 4 ja 10 on sätestatud:
„(4)      Ühtse Euroopa taeva loomiseks tuleks võtta meetmed, millega tagatakse aeronavigatsiooniteenuste ohutu ja tõhus osutamine ja mis on kooskõlas õhuruumi korraldamise ja kasutamisega, nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määruses (EÜ) nr 551/2004 õhuruumi korraldamise ja kasutamise kohta ühtses Euroopa taevas (õhuruumi määrus) [(ELT 2004, L 96, lk 20; ELT eriväljaanne 07/08, lk 41)]. Selliste teenuste osutamise ühtne korraldamine on oluline selleks, et arvestada piisavalt õhuruumi kasutajate nõudmistega ning reguleerida lennuliiklust ohutult ja tõhusalt.
[…]
(10)      Tuleks kehtestada aeronavigatsiooniteenuse osutajate sertifitseerimise ühine süsteem, mille abil saab määrata kindlaks selliste teenuste osutajate õigused ja kohustused ning kontrollida korrapäraselt nende vastavust sellistele nõuetele, tagades samas teenuste osutamise järjepidevuse.“
8        Määruse nr 550/2004 artikli 1 „Kohaldamisala ja eesmärk“ lõikes 1 on sätestatud:
„Käesolev määrus käsitleb [määruse nr 549/2004] kohaldamisala piires aeronavigatsiooniteenuste osutamist ühtses Euroopa taevas. Käesoleva määruse eesmärk on kehtestada ühised nõuded aeronavigatsiooniteenuste ohutuks ja tõhusaks osutamiseks ühenduses.“
9        Määruse nr 550/2004 artikkel 6 „Ühised nõuded“, mis avab selle määruse II peatüki, milles sätestatakse nende teenuste osutamist käsitlevad eeskirjad, on sõnastatud järgmiselt:
„Aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised eeskirjad kehtestatakse [määruse nr 549/2004] artikli 5 lõikes 3 osutatud korras. Ühised nõuded sisaldavad järgmist:
–        tehniline ja tegevuspädevus ning suutelisus,
–        süsteemid ja menetlused ohutuse ja kvaliteedi korralduseks,
–        aruandlussüsteemid,
–        teenuste kvaliteet,
–        majanduslik tugevus,
–        vastutus ja kindlustuskaitse,
–        omandiline kuuluvus ja organisatsiooniline struktuur, sealhulgas huvikonfliktide vältimine,
–        inimressursid, sealhulgas piisavad töölevõtmise kavad,
–        julgeolek.“
10      Määruse nr 550/2004 artiklis 7 „Aeronavigatsiooniteenuse osutajate sertifitseerimine“ on ette nähtud:
„1.      Igasuguste aeronavigatsiooniteenuste osutamise suhtes kohaldatakse liikmesriikide sertifitseerimist.
[…]
3.      Siseriiklikud järelevalveasutused väljastavad sertifikaadid aeronavigatsiooniteenuse osutajatele, kui nad vastavad artiklis 6 osutatud ühistele nõuetele. […]
[…]
7.      Riiklikud järelevalveasutused kontrollivad, kas ühiseid nõudeid ja sertifikaatidega seotud tingimusi täidetakse. Sellise seire üksikasjad märgitakse liikmesriikide poolt [määruse nr 549/2004] artikli 12 lõike 1 kohaselt esitatavatesse aastaaruannetesse. Kui riiklik järelevalveasutus leiab, et sertifikaadi omanik ei täida enam selliseid nõudeid või tingimusi, võtab ta asjakohased meetmed, tagades samas teenuste järjepidevuse, tingimusel, et ohutus on tagatud. Selliste meetmete hulka võib kuuluda sertifikaadi tühistamine.“
11      Määruse nr 550/2004 artiklis 8 „Aeronavigatsiooniteenuse osutajate määramine“ on sätestatud:
„1.      Liikmesriigid tagavad, et nende vastutusalasse kuuluva õhuruumi igas konkreetses osas osutab lennuliiklusteenuseid ainult üks teenuseosutaja. Selleks määravad liikmesriigid lennuliiklusteenuste osutaja, kellel on ühenduses kehtiv sertifikaat.
[…]
3.      Liikmesriigid määratlevad määratud lennuliiklusteenuste osutajate õigused ja kohustused. […]
4.      Liikmesriikidel on lennuliiklusteenuste osutaja valimisel diskretsiooniõigus, tingimusel et teenuseosutaja vastab artiklites 6 ja 7 osutatud nõuetele ja tingimustele.
[…]“.
12      Määruse III peatükis „Maksustamisskeemid“ asuvas artiklis 14 „Üldosa“ on sätestatud:
„Kooskõlas artiklite 15 ja 16 nõuetega aitab aeronavigatsiooniteenuste maksustamiskava saavutada suuremat läbipaistvust õhuruumi kasutajatele maksude kehtestamisel ja nende sissenõudmisel ning aitab saavutada aeronavigatsiooniteenuste osutamise kulutõhusust ja lendude efektiivsust, säilitades samal ajal optimaalse ohutustaseme. […]“.
13      Määruse artiklis 15 „Põhimõtted“ on ette nähtud:
„1.      Maksustamiskava põhineb aeronavigatsiooniteenuste kuludel, mis tekivad teenuseosutajatel õhuruumi kasutajate nimel toimides. Need kulud jaotatakse kavaga kasutajate kategooriate vahel.
[…]
3.      Lõike 2 kohaselt maksude kehtestamisel järgivad liikmesriigid järgmisi põhimõtteid:
[…]
f)      maksudega soodustatakse aeronavigatsiooniteenuste ohutut, tulemuslikku, tõhusat ja jätkusuutlikku osutamist, et saavutada ohutuse ja kulutõhususe kõrge tase ja ning tulemuslikkuse eesmärgid ja nendega soodustatakse teenuste integreeritud osutamist, vähendades samal ajal lennunduse keskkonnamõju. […]“.
Rakendusmäärus nr 1035/2011
14      Komisjoni 17. oktoobri 2011. aasta rakendusmäärus (EL) nr 1035/2011, milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised nõuded ja millega muudetakse määrusi (EÜ) nr 482/2008 ja (EL) nr 691/2010 (ELT 2011, L 271, lk 23), muudetud komisjoni 2. mai 2014. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 448/2014 (ELT 2014, L 132, lk 53) (edaspidi „rakendusmäärus nr 1035/2011“), sisaldab I lisa „Aeronavigatsiooniteenuste osutamise üldnõuded“, mis on sõnastatud järgmiselt:
„1.      TEHNILINE NING OPERATIIVNE PÄDEVUS JA TEGUTSEMISVÕIME
Aeronavigatsiooniteenuste osutajad on suutelised osutama oma teenuseid ohutul, tõhusal, järjepideval ja säästlikul moel vastavalt asjaomase õhuruumi üldise nõudluse mõistlikule tasemele. Sel eesmärgil säilitavad nad piisavat tehnilist ning operatiivset suutlikkust ja asjatundlikkust.
[…]
3.      OHUTUS- JA KVALITEEDIJUHTIMINE
[…]
3.2.      Kvaliteedijuhtimissüsteem
Aeronavigatsiooniteenuste osutajatel peab olema järgmistele põhimõtetele vastav kvaliteedijuhtimissüsteem, mis hõlmab kõiki nende pakutavaid aeronavigatsiooniteenuseid.
Kvaliteedijuhtimissüsteemis:
a)      määratletakse kvaliteedijuhtimise põhimõtted viisil, mis arvestaks eri tarbijate vajadusi nii suurel määral kui võimalik;
[…]
7.      VASTUTUS JA KINDLUSTUSKAITSE
Aeronavigatsiooniteenuste osutajad peavad võtma kindlustusmeetmed, mis hõlmavad nende suhtes kohaldatavatel õigusaktidel põhinevaid kohustusi.
[…]“.
Austria õigus
Lennundusseadus
15      2. detsembri 1957. aasta föderaalse lennundusseaduse (Bundesgesetz über die Luftfahrt) (BGBl. nr 253/1957) põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „lennundusseadus“) on §‑s 120 ette nähtud:
„(1)      Kui rahvusvahelistes lepingutes, liidu õigusnormides või käesolevas föderaalseaduses ei ole sätestatud teisiti, vastutab föderatsiooni avaliku võimu teostamise ülesannete hulka kuuluva lennuohutuse tagamise eest Austro Control GmbH. Austro Control GmbH on määratud ainsaks lennuliiklusteenuste osutajaks vastavalt [käesoleva seaduse] § 119 lõike 2 punkti 1 alapunktile a ja meteoroloogiateenuste osutajaks vastavalt § 119 lõike 2 punkti 1 alapunktile c [määruse nr 550/2004] artiklite 8 ja 9 tähenduses.
[…]
(5)      Aeronavigatsiooniteenuste osutajatel peavad neile usaldatud aeronavigatsiooniülesannete nõuetekohaseks ja ohutuks täitmiseks olema vajalikud ja rahvusvahelisele standardile vastavad aeronavigatsioonirajatised ning neid tuleb hoida töökorras ning käitada nõuetekohaselt.
[…]“.
Austro Controli seadus
16      Föderaalseaduse osaühingu Austro Control kohta (Bundesgesetz über die Austro Control Gesellschaft mit beschränkter Haftung) (BGBl. nr 898/1993) põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „Austro Controli seadus“) on § 2 sõnastatud järgmiselt:
„(1)      Austro Control peab täitma kõiki Bundesamt für Zivilluftfahrtile [(föderaalne tsiviillennundusamet, Austria)] lennundusseadusega ning selle seaduse alusel antud määruste ja marsruudi navigatsioonitasude seadusega [(Flugsicherungsstreckengebührengesetz) (BGBl. nr 137/1986)] seni delegeeritud ülesandeid, välja arvatud need, mis on delegeeritud [lennundusseaduse] § 140b alusel antud määrusega. Austro Control peab lisaks täitma ülesandeid, mis on talle delegeeritud föderaalseadustega või föderaalseaduste alusel antud määrustega. Nende ülesannete puhul kehtib pideva teenindamise kohustus. Austro Control peab võtma kõik korralduslikud meetmed, et täita neid ülesandeid riigiasutuste järelevalve all.
[…]“.
17      Austro Controli seaduse § 10 „Vastutus“ lõikes 1 on sätestatud:
„Vastavalt riigivastutuse seaduse [(Amtshaftungsgesetz) (BGBl. nr 20/1949)] sätetele vastutab föderatsioon kahju eest, mille Austro Controli teenistujad käesoleva föderaalseaduse § 2 lõigetega 1 ja 3 neile delegeeritud ülesandeid täites kellelegi põhjustavad. Teenistuja ei vastuta kahju kannatanud isiku ees. […]“.
Riigivastutuse seadus
18      Riigivastutuse seaduse põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „riigivastutuse seadus“) on § 1 lõikes 1 sätestatud:
„Föderatsioon, liidumaad, kohalikud omavalitsused, teised avalik-õiguslikud isikud ja sotsiaalkindlustusasutused […] vastutavad tsiviilõiguse sätete kohaselt varale või isikule tekitatud kahju eest, mille nende organitena tegutsevad isikud on seaduste rakendamisel õigusvastase käitumisega süüliselt kellelegi tekitanud; organ ei vastuta kahju kannatanud isiku ees. Kahju eest tuleb maksta rahalist hüvitist.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
19      Austro Control on osaühing, mille ainuosanik on Austria Vabariik. Austro Control haldab talle seadusest tulenevate ülesannete täitmisel lennunduse sõnumivahetusserverit (Aeronautical Fixed Telecommunication Network; edaspidi „AFTN‑server“), mis tagab eelkõige lennuliiklust puudutava tehnilise teabe edastamise lennuettevõtjate, Austro Controli ja Brüsselis (Belgia) asuva Euroopa koordineerimisasutuse Eurocontrol vahel.
20      Lennuettevõtja Austrian Airlines, kelle kodulennujaam on Schwechatis asuv Viini (Austria) lennujaam, kasutab sellest lennujaamast väljuvate ja sinna suunduvate lendude puhul Austro Controli osutatavaid lennuliiklusteenuseid ja maksab nende teenuste eest ette nähtud tasu.
21      28. augustil 2016 vähenes AFTN‑serveri tehnilise rikke tõttu selles lennujaamas maandunud ja sealt väljunud lendude arv märkimisväärselt. Austrian Airlines väidab, et see rike sundis teda tühistama 60 lendu, põhjustades talle 373 140,46 euro suuruse kahju, mis tulenes piletite tagastamisest, ümberbroneerimisest teiste lennuettevõtjate lendudele, koodijagamislendude tasaarvestuse ärajäämisest, lennureisijate toitlustamisest, majutamisest ja transportimisest, pagasi järelesaatmisest ning töötajate ületunnitööst.
22      Austrian Airlines leidis, et Austro Control vastutas AFTN‑serveri rikke eest, kuna ta oli jätnud tarvitusele võtmata selle serveri nõuetekohaseks toimimiseks vajalikud tehnilised ja personali puudutavad ettevaatusabinõud, mistõttu Austrian Airlines esitas Austria Vabariigi vastu kahju hüvitamise hagi Austro Controli seaduse § 10 lõike 1 ja riigivastutuse seaduse § 1 lõike 1 alusel.
23      Austria Vabariik, keda esindab Finanzprokuratur, väitis vastu, et Austro Control ei käitunud AFTN‑serveri haldamisel mingil juhul õigusvastaselt ega süüliselt. Lisaks märkis ta, et asjakohased aeronavigatsiooni käsitlevad riigisisesed ja liidu õigusnormid teenivad üksnes üldsuse huvi, et lennuliiklus oleks ohutu, mitte aga õhuruumi kasutajate varalisi huve, mida kinnitab asjaolu, et puuduvad sätted, mis näeksid ette vastutuse korra selles valdkonnas.
24      Esimese astme kohus jättis Austrian Airlinesi kahju hüvitamise hagi rahuldamata põhjendusel, et aeronavigatsiooni käsitlevate riigisiseste ja liidu õigusnormide ainus eesmärk on reguleerida lennuliiklust, mitte kaitsta lennuettevõtjate vara. Neil asjaoludel asus see kohus seisukohale, et ei ole vaja kontrollida, kas Austro Controli töötajad tegutsesid õigusvastaselt ja süüliselt.
25      Apellatsioonikohus, kelle poole Austrian Airlines pöördus, jõudis seevastu järeldusele, et kuigi aeronavigatsiooni käsitlevate liidu õigusnormide peamine eesmärk on tagada lennuohutus, kaitsevad need ka lennuettevõtjate kui õhuruumi kasutajate majanduslikke huve, seda enam, et viimased maksavad tasu aeronavigatsiooniteenuste eest, mida osutavad sellised teenuseosutajad nagu Austro Control.
26      Eelotsusetaotluse esitanud kohus, Oberster Gerichtshof (Austria kõrgeim üldkohus), kellele Austria Vabariik, keda esindab Finanzprokuratur, esitas kassatsioonkaebuse apellatsioonikohtu otsuse peale, märgib, et tema kohtupraktika kohaselt, mis käsitleb riigivastutuse seaduse § 1 lõiget 1, saab isegi riigisisese õigusnormi süülise rikkumise korral hüvitada ainult kahju, mille vältimine on vähemalt üks rikutud õigusnormi eesmärkidest. Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et riigi vastutuse tekkimise otsustav kriteerium on rikutud sätte kaitse-eesmärk, mis määratakse kindlaks tõlgendamise teel.
27      Nimetatud kohus möönab põhimõtteliselt, et riigisisese õigusnormi eesmärk on kaitsta isiku huve, kui seda sätet rikkunud üksuse ja kahjustatud isiku vahel on eriline õigussuhe. Ta kaldub aga arvama, et selline eesmärk puudub, kui üksuse poolt avaliku teenuse osutamise ülesannete täitmine puudutab nii suurt ja määratlemata arvu isikuid, et see tuleb võrdsustada üldsusega, mis välistab võimaluse kohaldada riigivastutust isegi õigusvastase ja süülise käitumise korral.
28      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et põhikohtuasja pooled on eriarvamusel küsimuses, kas aeronavigatsiooni käsitlevad liidu õigusnormid, mille peamine eesmärk on tagada lennuohutus, kaitsevad õhuruumi kasutajaid varalise kahju eest, mille on põhjustanud määruse nr 550/2004 artikli 8 kohaselt määratud lennuliiklusteenuse osutaja – käesoleval juhul Austro Controli – õigusvastane ja süüline rikkumine. Kohus on seisukohal, et selle määrusega taotletav eesmärk on määrava tähtsusega ning see tuleb liidu õigusest ja selle tõlgendamismeetoditest lähtudes autonoomselt kindlaks määrata.
29      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul nähtub 2. juuni 2022. aasta kohtuotsusest Skeyes (C‑353/20, EU:C:2022:423), et määruse nr 550/2004 artikli 8 sätted koostoimes määruse nr 549/2004 artikli 2 punktiga 4, milles on määratletud aeronavigatsiooniteenused, annavad õhuruumi kasutajatele õigused, mida õhuruumi sulgemine võib mõjutada, ning et aeronavigatsiooni käsitlevate liidu õigusnormide eesmärk ei piirdu lennuohutusega kitsas tähenduses.
30      Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus, kas nende kasutajate varalised huvid on kõnealuste sätetega taotletava kaitse-eesmärgiga hõlmatud, kuna see võimaldaks kohaldada riigivastutuse seaduse alusel Austria Vabariigi vastutust Austro Controli õigusvastase ja süülise käitumisega tekitatud varalise kahju eest.
31      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Austrian Airlinesi kohustus maksta Austro Controli osutatavate lennuliiklusteenuste eest tasu kinnitab seda, et nende kahe ettevõtja vahel on eriline õigussuhe. Eelkõige just sel põhjusel kaldub ta arvama, et määruse nr 550/2004 artikkel 8 koostoimes määruse nr 549/2004 artikli 2 punktiga 4 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 kaitseb ka konkreetse õhuruumi kasutaja varalisi huve.
32      Neil asjaoludel otsustas Oberster Gerichtshof (kõrgeim üldkohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [määruse nr 550/2004] artiklit 8 koostoimes [määruse nr 549/2004] artikli 2 punktiga 4 tuleb tõlgendada nii, et lennuliiklusteenuste osutamise eesmärk on kaitsta ka õhuruumi kasutajat puhtalt varalise kahju tekkimise eest aeronavigatsiooniteenuste osutaja õigusvastaste ja süüliste rikkumiste tõttu?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
Sissejuhatavad märkused
33      Eelotsusetaotlusest nähtub, et esitatud küsimus, mis puudutab eelkõige määruse nr 550/2004 artikliga 8 taotletava kaitse-eesmärgi ulatust, tuleneb asjaolust, et riigivastutuse seaduse kohaselt, nagu seda on tõlgendanud eelotsusetaotluse esitanud kohus, on selle vastutuse kohaldamise määrav kriteerium rikutud sätte kaitse-eesmärk. Käesoleval juhul on see säte lennundusseaduse § 120, milles on ette nähtud, et vastavalt nimetatud artiklile 8 osutab lennuliiklusteenuseid ainult Austro Control.
34      Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et põhikohtuasjas saab Austria Vabariiki pidada vastutavaks Austro Controli võimaliku süülise rikkumise tõttu Austrian Airlinesile tekitatud majandusliku kahju eest üksnes siis, kui liidu õiguse asjakohaste sätete eesmärk on muu hulgas kaitsta sellise kahju eest õhuruumi kasutajaid määruse nr 549/2004 artikli 2 punkti 8 tähenduses.
35      Esitatud küsimuse analüüsimisel tuleb neid sissejuhatavaid märkusi arvesse võtta.
Esitatud küsimus
36      Oma ainsa küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 549/2004 artikli 2 punkti 4 ja määruse nr 550/2004 artiklit 8 koostoimes viimati nimetatud määruse sätetega, mis reguleerivad aeronavigatsiooniteenuste osutamist ja nende teenuste eest tasu kehtestamist, tuleb tõlgendada nii, et kõigi nende sätete eesmärk on ka õhuruumi kasutajate kaitse majandusliku kahju eest, mille põhjuseks on lennuliiklusteenuste osutajale nimetatud sätetest tulenevate kohustuste süüline rikkumine.
37      Kõigepealt tuleb esiteks märkida, et määruse nr 549/2004 artikli 1 lõike 1 kohaselt kehtestatakse selle määrusega ühtne õiguslik raamistik „ühtse Euroopa taeva“ loomiseks, mille eesmärk on edasi arendada olemasolevaid lennuliikluse ohutusstandardeid, aidata kaasa lennutranspordi süsteemi jätkusuutlikule arengule ja parandada üldlennuliikluse lennuliikluse korraldamise ja aeronavigatsiooniteenuste üldist toimivust Euroopas eesmärgiga rahuldada kõikide õhuruumi kasutajate nõudmised.
38      Selles sättes on veel täpsustatud, et ühtne Euroopa taevas koosneb sidusast üleeuroopalisest marsruutide, marsruutide haldamise ja lennuliikluse korraldamise süsteemide võrgustikust, mis põhineb õhuruumi kasutajate huvides üksnes turvalisusel, tõhususel ja tehnilistel kaalutlustel, kusjuures mõiste „õhuruumi kasutajad“ tähendab selle määruse artikli 2 punktil 8 kohaselt üldiseks lennuliikluseks kasutatavate õhusõidukite käitajaid.
39      Teiseks tuleb märkida, et vastavalt määruse nr 550/2004 artikli 1 lõikele 1 käsitleb see määrus „[määruse nr 549/2004] kohaldamisala piires“ aeronavigatsiooniteenuste ohutut ja tõhusat osutamist ühtses Euroopa taevas, kehtestades selleks ühised nõuded. Määruse nr 550/2004 III peatükis on olulise elemendina ette nähtud ka nende teenuste tasude süsteem, mis hõlmab õhuruumi kasutajate makstavaid tasusid.
40      Lisaks nähtub määruse nr 549/2004 artikli 3 lõikest 1, et ühtne reguleeriv raamistik „ühtse Euroopa taeva“ loomiseks hõlmab ka rakenduseeskirju, mille komisjon võtab vastu muu hulgas selle määruse ning määruse nr 550/2004 alusel. Nende rakenduseeskirjade hulgas on rakendusmäärus nr 1035/2011.
41      Olles õigusliku raamistiku paika pannud, tuleb esiteks tõdeda, et määruse nr 549/2004 artikli 2 punkti 4 kohaselt hõlmab mõiste „aeronavigatsiooniteenused“ lennuliiklusteenuseid, millele on esitatud küsimuses sõnaselgelt viidatud, samuti sidepidamis-, navigatsiooni- ja jälgimisteenuseid, meteoroloogiateenuseid aeronavigatsiooni jaoks ning aeronavigatsioonialase teabe teenuseid.
42      Lennuliiklusteenused on „lennuliikluse korraldamise“ lahutamatu osa, mis määruse nr 549/2004 artikli 2 punkti 10 kohaselt hõlmab kõiki õhus ja maa peal tehtavaid toiminguid, mis on nõutavad õhusõiduki ohutu ja tõhusa liikumise tagamiseks kõikides lennuetappides. Selle artikli punkti 11 kohaselt kuuluvad lennuliiklusteenuste hulka lennujuhtimisteenused, lennuinfoteenused ja häireteenused, kusjuures need kolm mõistet on määratletud vastavalt selle artikli punktis 1, punktis 23a ja punktis 23b.
43      „Lennujuhtimisteenuste“ eesmärk on ühelt poolt kokkupõrgete vältimine õhusõidukite vahel ja manööverdusalal olevate õhusõidukite ja takistuste vahel ning teiselt poolt lennuliikluse sujuvuse parandamine ja säilitamine. „Lennuinfoteenused“ on lendude ohutuse ja tõhususe tagamiseks vajalike nõuannete ja teabe andmiseks osutatavad teenused. „Häireteenused“ on teenused, mille eesmärgiks on teatada asjaomastele organisatsioonidele lennukitest, mis vajavad otsimis- ja päästeabi, ning vajaduse korral abistada neid organisatsioone.
44      Eeltoodust tuleneb, et „lennuliiklusteenused“ määruse nr 549/2004 artikli 2 punkti 11 tähenduses ei ole lennuliikluse korraldamisel äärmiselt olulised mitte ainult õhuruumi ohutuse ja optimaalse toimimise seisukohast, vaid ka õhuruumi kasutajate jaoks, kelle tegevus sõltub nende teenuste nõuetekohasest osutamisest (vt selle kohta 2. juuni 2022. aasta kohtuotsus Skeyes, C‑353/20, EU:C:2022:423, punkt 43).
45      Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 39 märkis, ei teeni aeronavigatsiooniteenuste, sealhulgas lennuliiklusteenuste osutamine mitte ainult üldsuse huve tõhusa ja ohutu ühtse Euroopa taeva tagamisel, vaid toetab ka õhuruumi kasutajate, st lennuettevõtjate huve ja majandustegevust.
46      Siinkohal on määruse nr 549/2004 põhjenduses 7 täpsustatud et õhuruum on piiratud ressurss, mille optimaalne ja tõhus kasutamine on võimalik ainult siis, kui võetakse arvesse kõikide kasutajate vajadusi.
47      Teiseks on määruse nr 550/2004 artikli 8 lõigetega 1, 3 ja 4 pandud igale liikmesriigile kohustus määrata lennuliiklusteenuse osutaja ning määratleda selle teenuseosutaja – kes peab artikli 8 lõike 4 kohaselt vastama sama määruse artiklis 6 loetletud aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühistele nõuetele ja olema sertifitseeritud vastavalt nimetatud määruse artiklile 7 – õigused ja kohustused.
48      Artikli 6 kohaselt peavad need ühised nõuded hõlmama eelkõige tehnilist ja tegevuspädevust ning suutelisust, teenuste kvaliteeti ning vastutust ja kindlustuskaitset. Vastavalt sama määruse artikli 7 lõigetele 1 ja 3 kohaldatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise suhtes liidus liikmesriikide sertifitseerimist, mille tingimuseks on see, et teenuseosutaja täidab nimetatud ühiseid nõudeid. Artikli 7 lõikes 7 on sätestatud, et kui liikmesriigi järelevalveasutus leiab, et sertifikaadi omanik ei täida enam selliseid nõudeid, võtab ta asjakohased meetmed, tagades samas teenuste järjepidevuse.
49      Nagu on märgitud määruse nr 550/2004 põhjenduses 4, on liikmesriikide määratud teenuseosutajad kohustatud osutama lennuliiklusteenuseid viisil, mis arvestaks aeronavigatsiooniteenuste ühtse korraldamise raames piisavalt õhuruumi kasutajate nõudmistega ning reguleeriks lennuliiklust ohutult ja tõhusalt.
50      Euroopa Kohus on otsustanud, et määruse nr 550/2004 põhjendusest 10, artikli 1 lõikest 1 ning artikli 7 lõigetest 1 ja 7 tuleneb, et selle määruse eesmärk on tagada ka kõigi aeronavigatsiooniteenuste osutamise järjepidevus ühtses Euroopa taevas (2. juuni 2022. aasta kohtuotsus Skeyes, C‑353/20, EU:C:2022:423, punkt 44), ilma milleta õhuruumi kasutajad ei saaks tegutseda kohastes tingimustes.
51      Lisaks on rakendusmääruse nr 1035/2011, milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised nõuded ja täiendatakse „ühtse Euroopa taeva“ loomise ühtlustatud õigusraamistikku, I lisas – nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 40 – täpsustatud, et aeronavigatsiooniteenuste osutajad peavad suutma osutada neid teenuseid ohutul, tõhusal, järjepideval ja säästlikul moel vastavalt asjaomase õhuruumi üldise nõudluse mõistlikule tasemele (selle lisa punkt 1), määratlema kvaliteedijuhtimise põhimõtted viisil, mis arvestaks eri tarbijate vajadusi nii suurel määral kui võimalik (nimetatud lisa punkti 3.2 alapunkt a), ning võtma kindlustusmeetmed, mis hõlmavad nende suhtes kohaldatavatel õigusaktidel põhinevaid kohustusi (sama lisa punkt 7).
52      Kolmandaks reguleerivad määruse nr 550/2004 artiklid 14–16 nende tasude kehtestamist ja sissenõudmist, mida õhuruumi kasutajad peavad neile osutatavate aeronavigatsiooniteenuste eest maksma. Artikli 14 kohaselt peab see maksustamiskava aitama saavutada aeronavigatsiooniteenuste osutamise kulutõhusust ja lendude efektiivsust, säilitades samal ajal optimaalse ohutustaseme.
53      Artikli 15 lõikes 1 on sätestatud, et maksustamiskava põhineb aeronavigatsiooniteenuste kuludel, mis tekivad teenuseosutajatel õhuruumi kasutajate nimel toimides. Selle artikli lõike 3 punktis f on täpsustatud, et tasud peavad soodustama aeronavigatsiooniteenuste ohutut, tulemuslikku, tõhusat ja jätkusuutlikku osutamist, et saavutada ohutuse ja kulutõhususe kõrge tase.
54      Eeltoodust tuleneb, et määrused nr 549/2004 ja nr 550/2004 ning rakendusmäärus nr 1035/2011 nõuavad, et lennuliiklusteenuste osutajad arvestaksid piisavalt õhuruumi kasutajate vajadusi, tagades nende teenuste ohutuse, järjepidevuse, säästlikkuse, tulemuslikkuse ja kulutõhususe ning pidades silmas, et need teenused on hädavajalikud nende kasutajate tegevuseks, kes kannavad sellega seotud majanduslikku kulu.
55      Nii otsustas Euroopa Kohus 2. juuni 2022. aasta kohtuotsuses Skeyes (C‑353/20, EU:C:2022:423, punktid 39 ja 49) sisuliselt, et määruste nr 549/2004 ja nr 550/2004 sätted võivad anda õhuruumi kasutajatele teatud õigused, mida õhuruumi sulgemine võib mõjutada.
56      Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et Austro Controli kui Austria Vabariigi määratud lennuliiklusteenuste osutaja hallatava AFTN‑serveri tehnilise rikke tõttu vähenes märkimisväärselt Schwechatis asuvas Viini lennujaamas maandunud ja sealt väljunud lendude arv ning tühistati Austrian Airlinesi teostatavad lennud, mis illustreerib käesoleva kohtuotsuse punktis 44 rõhutatud sõltuvussuhet ühelt poolt nende teenuste osutamise ja teiselt poolt õhuruumi kasutajate tegevuse võimalikkuse vahel.
57      Liikmesriigi kohus, kes on ainsana pädev tuvastama ja hindama põhikohtuasja faktilisi asjaolusid ning tõlgendama ja kohaldama riigisisest õigust (4. juuni 2013. aasta kohtuotsus ZZ, C‑300/11, EU:C:2013:363, punkt 36, ja 29. juuli 2024. aasta kohtuotsus protectus, C‑185/23, EU:C:2024:657, punkt 36), peab kindlaks tegema, kas Euroopa Kohtu vastust esitatud küsimusele arvestades võib Austria Vabariik olla vastutav lennufirmale Austrian Airlines tekitatud majandusliku kahju eest, mille põhjustas Austro Controli võimalik süüline rikkumine.
58      Kõiki eeltoodud põhjendusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse nr 549/2004 artikli 2 punkti 4 ja määruse nr 550/2004 artiklit 8 koostoimes viimati nimetatud määruse sätetega, mis reguleerivad aeronavigatsiooniteenuste osutamist ja nende teenuste eest tasu kehtestamist, tuleb tõlgendada nii, et kõigi nende sätete eesmärk on ka õhuruumi kasutajate kaitse majandusliku kahju eest, mille põhjuseks on lennuliiklusteenuste osutajale nimetatud sätetest tulenevate kohustuste süüline rikkumine.
Kohtukulud
59      Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määruse (EÜ) nr 549/2004, millega sätestatakse raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks (raammäärus), artikli 2 punkti 4 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määruse (EÜ) nr 550/2004 aeronavigatsiooniteenuste osutamise kohta ühtses Euroopa taevas (teenuse osutamise määrus) artiklit 8, mida on mõlemat muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 1070/2009, koostoimes määruse nr 550/2004 sätetega, mis reguleerivad aeronavigatsiooniteenuste osutamist ja nende teenuste eest tasu kehtestamist,
tuleb tõlgendada nii, et
kõigi nende sätete eesmärk on ka õhuruumi kasutajate kaitse majandusliku kahju eest, mille põhjuseks on lennuliiklusteenuste osutajale nimetatud sätetest tulenevate kohustuste süüline rikkumine.
Allkirjad
*      Kohtumenetluse keel: saksa.