62010CP0149_ET
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Sissejuhatus
1. Käesolev eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada lapsehoolduspuhkuse raamkokkulepet, mis jõustatakse direktiiviga 96/34/EÜ(2) .
2. Asjas tuleb selgitada, kui pikk on lapsehoolduspuhkus, mida liikmesriigid peavad tagama kaksikute sünni korral. Kas mõlema kaksiku eest tuleb anda eraldi lapsehoolduspuhkust? Või on raamkokkuleppe nõuetega kooskõlas, kui kaksikute sündi käsitatakse sarnaselt ühe lapse sünnile, andes sellisel juhul vaid ühe lapsehoolduspuhkuse?
II – Õiguslik raamistik
A – Liidu õigus
3. Direktiiviga 96/34/EÜ jõustatakse raamkokkulepe lapsehoolduspuhkuse kohta, mis sõlmiti 14. detsembril 1995 tööandjate ja töövõtjate vaheliste üldorganisatsioonide (Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni) vahel ja mis on ära toodud direktiivi lisas.
4. Lapsehoolduspuhkuse raamkokkuleppe eesmärk on määrata kindlaks lapsehoolduspuhkuse miinimumnõuded, kuna tööandjate ja töövõtjate vahelised üldorganisatsioonid leiavad, et lapsehoolduspuhkus on oluline vahend sobitamaks töö- ja perekonnaelu ning edendamaks meeste ja naiste võrdseid võimalusi ja võrdset kohtlemist.(3)
5. Seejuures on raamkokkuleppe aluseks kaalutlus, et ühenduse töötajate sotsiaalsete põhiõiguste harta näeb punktis 16 ette meetmete väljatöötamise, et võimaldada meestel ja naistel sobitada oma ametialaseid ja perekondlikke kohustusi.(4)
6. Raamkokkuleppe klauslis 2 on sätestatud:
„1. Käesolev kokkulepe tagab vastavalt klausli 2 punktile 2 mees- ja naistöötajatele individuaalse õiguse saada lapsehoolduspuhkust lapse sünni või lapsendamise korral, et võimaldada neil hoolitseda lapse eest vähemalt kolm kuud kuni lapse teatud vanuseni, kuid mitte rohkem kui 8‑aastaseks saamiseni; nimetatud vanuse määravad kindlaks liikmesriigid ja/või tööturu osapooled.
2. Meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise edendamiseks on käesoleva kokkuleppe osapooled arvamusel, et klausli 2 punktis 1 ettenähtud õigus saada vanemate puhkust tuleks põhimõtteliselt tagada nii, et seda ei oleks võimalik üle kanda.
3. Lapsehoolduspuhkuse saamise tingimused ja üksikasjalikud kohaldamiseeskirjad määratakse kindlaks liikmesriikide seaduse ja/või kollektiivlepinguga, tingimusel et käesoleva kokkuleppe miinimumnõuded on arvesse võetud. Eelkõige võivad liikmesriigid ja/või tööturu osapooled
a) otsustada, kas lapsehoolduspuhkust antakse täistööaja või osalise tööaja alusel, osade kaupa või avansina;
b) muuta lapsehoolduspuhkuse saamise õiguse sõltuvaks üldisest tööstaažist ja/või pidevast tööstaažist ühe tööandja juures, mis peab olema vähemalt üks aasta;
c) kohandada lapsehoolduspuhkuse saamise tingimusi ja üksikasjalikke kohaldamiseeskirju lapsendamisega seotud konkreetsete asjaoludega;
[…]”
7. Raamkokkuleppe klausli 4 punktis 1 on sätestatud:
„Liikmesriigid võivad kohaldada või kehtestada soodsamaid tingimusi, kui on sätestatud käesolevas kokkuleppes.”
8. Raamkokkuleppe tõlgendamise kohta on selle klausli 4 punktis 6 sätestatud:
„Ilma et see piiraks komisjoni, siseriiklike kohtute ja Euroopa Kohtu osa, peab komisjon kõik käesoleva kokkuleppe Euroopa tasandil tõlgendamisega seotud küsimused suunama esmajärjekorras allakirjutanutele, kes avaldavad oma arvamuse.”
B – Siseriiklik õigus
9. Direktiivi 96/34 sätted võeti Kreeka avalike teenistujate õigusesse üle uue seadustiku, mis käsitleb riigiametnike ja avalik‑õiguslike juriidiliste isikute ametnike personalieeskirju (seadus 3528/2007), artikliga 53 („Soodustused perekondlike kohustustega ametnikele”), milles on muu hulgas sätestatud:
„[…] (2) Lapsevanemast ametniku tööaega lühendatakse päevas kahe tunni võrra, kui tal on kuni 2‑aastased lapsed ning ühe tunni võrra, kui tal on 2‑4‑aastased lapsed. Lapsevanemast ametnikul on õigus saada lapse kasvatamiseks 9 kuud tasulist lapsehoolduspuhkust, kui ta ei kasuta eelmises lauses nimetatud lühendatud tööaega. Üksikvanema, lesestunud või lahutatud vanema või vanema, kelle puude raskusaste on vähemalt 67 %, esimeses lauses nimetatud lühendatud tööaeg pikeneb kuue kuu võrra ja teises lauses nimetatud puhkus ühe kuu võrra. Neljanda lapse sünni korral pikeneb lühendatud tööaeg veel kahe aasta võrra. […]”
10. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et siseriiklikus õiguses puuduvad erisätted lapsehoolduspuhkuse andmise kohta kaksikute sünni korral.
III – Asjaolud ja menetlus põhikohtuasjas
11. Põhikohtuasja kaebuse esitaja Z. Chatzi töötab ametnikuna Thessaloníki maksuametis nr 1. 21. mail 2007 sündisid tal kaksikud. Tema ülemus andis talle Kreeka avalike teenistujate õiguses lapse sünni korral ette nähtud üheksakuulise tasulise lapsehoolduspuhkuse alates 20. septembrist 2007.
12. 30. jaanuaril 2009 taotles Z. Chatzi teist lapsehoolduspuhkust alates 1. märtsist 2009. Ta viitas sellele, et kaksikute sünni korral peab tal olema õigus saada lapsehoolduspuhkust iga sündinud lapse eest. Taotlus jäeti 14. mail 2009 rahuldamata. Selle rahuldamata jätmise otsuse peale esitas Z. Chatzi kaebuse Dioikitiko Efeteio Thessalonikisele(5) (eelotsusetaotluse esitanud kohus).
13. Eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitab, et Symvoulio tis Epikrateias(6) tõlgendab lapsehoolduspuhkuse sätet laste puhul, kes ei ole kaksikud, nii, et vanematel on iga lapse eest õigus saada eraldi lapsehoolduspuhkust. Sellest lähtudes on kaks kõrgemat halduskohust(7) otsustanud, et ka kaksikute sünni korral tuleb anda mõlema kaksiku eest eraldi lapsehoolduspuhkust, kuna erisätted puuduvad. Kreeka Riiginõukogu ei ole sellega aga nõustunud.
IV – Eelotsusetaotlus ja menetlus Euroopa Kohtus
14. 17. veebruari 2010. aasta määrusega, mis saabus Euroopa Kohtu kantseleisse 29. märtsil 2010, peatas eelotsusetaotluse esitanud kohus oma menetluse ning esitas Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas on võimalik väita, et lapsehoolduspuhkuse raamkokkuleppe klausli 2 punktiga 1 – tõlgendatuna, arvestades Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 24 (lapse õiguste kohta) ja nende õiguste kaitsetaseme tõstmist nimetatud hartaga – kehtestatakse paralleelselt lapse õigus lapsehoolduspuhkusele, nii et ühe lapsehoolduspuhkuse andmine kaksikute sünni korral rikub põhiõiguste harta artiklit 21 sünni alusel diskrimineerimise tõttu ja kujutab endast kaksikute õiguste proportsionaalsuse põhimõttega vastuolus olevat piiramist?
2. Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas lapsehoolduspuhkuse raamkokkuleppe klausli 2 punktis 1 sisalduvat mõistet „sünd” tuleb tõlgendada nii, et töötavatele vanematele kehtestatakse topeltõigus lapsehoolduspuhkusele, lähtuvalt asjaolust, et kaksikute ootamine päädib kahe järjestikuse sünnitusega (mõlemad kaksikud), või siis nii, et lapsehoolduspuhkus antakse ühe sünnituse kohta, sõltumata sündinud laste arvust, ilma et viimasel juhul rikutaks harta artiklis 20 ette nähtud võrdsust seaduse ees?”
15. Euroopa Kohtu president rahuldas eelotsusetaotluse esitanud kohtu kiirendatud menetluse taotluse Euroopa Kohtu kodukorra artikli 62 punkti a alusel 12. mai 2010. aasta määrusega. Euroopa Kohtu menetluses esitasid Eesti, Kreeka, Poola, Tšehhi ja Ühendkuningriigi valitsus ning Euroopa Komisjon kirjalikke märkusi ning 7. juuli 2010. aasta kohtuistungil suulisi märkusi. Lisaks esitasid kirjalikke märkusi Saksamaa ja Küprose valitsus.
V – Hinnang
A – Sissejuhatavad märkused
1. Euroopa Kohtu tõlgendamispädevuse ulatus
16. Kõigepealt käsitlen lühidalt Euroopa Kohtu tõlgendamispädevuse ulatust vaidlusaluse raamkokkuleppe osas. Saksamaa valitsus rõhutab, et raamkokkuleppe tõlgendamisel tuleb lähtuda eelkõige tööturu osapoolte soovist, kuna vastasel korral rikutakse nende õigusi, mida on tunnustatud põhiõiguste harta artiklis 28 ja ELTL artiklis 155.
17. Tööturu osapoolte tähtsus raamkokkuleppe tõlgendamisel väljendub ka raamkokkuleppe klausli 4 punktis 6. Seal on öeldud, et „komisjon [peab] kõik käesoleva kokkuleppe Euroopa tasandil tõlgendamisega seotud küsimused suunama esmajärjekorras allakirjutanutele, kes avaldavad oma arvamuse.”
18. Juhul kui raamkokkuleppele alla kirjutanute arvamus puudub, ei saa eeltoodust siiski järeldada, et Euroopa Kohtu tõlgendamispädevus on piiratud.
19. ELTL artikli 267 alusel on Euroopa Kohtu ülesanne tõlgendada direktiive eelotsusemenetluse raames. Direktiivi 96/34 lisas ära toodud raamkokkulepe on küll sõlmitud tööturu osapoolte vahel, kuid direktiivi 96/34 artikliga 1 muutus see direktiivi lahutamatuks osaks, jagades selle õiguslikku olemust.(8) Ka raamkokkuleppe klausli 4 punkt 6 rõhutab, et see säte kehtib „ilma et see piiraks Euroopa Kohtu osa”. Seega ei erine Euroopa Kohtu tõlgendamispädevuse ulatus raamkokkuleppe osas ulatuslikust pädevusest, mis on Euroopa Kohtul muude direktiivi sätete tõlgendamisel. Pealegi ei saaks esmasest õigusest tulenevat Euroopa Kohtu tõlgendamispädevust nagunii piirata sellise direktiivis sisalduva sättega nagu raamkokkuleppe klausli 4 punkt 6.
2. Direktiivi 96/34 kohaldatavus ametnikele
20. Lisaks on seoses asjaoluga, et põhikohtuasja kaebuse esitaja on ametnik, vaja rõhutada, et ka ametnikud võivad kuuluda direktiivi 96/34 ja selle lisas sisalduva raamkokkuleppe isikulisse kohaldamisalasse.
21. Klausli 1 punktis 2 on küll sätestatud, et raamkokkulepet kohaldatakse kõikide töötajate suhtes, mis näib välistavat ametnikud. Direktiiv ega raamkokkulepe ei sisalda aga sätteid, mis võimaldaksid järeldada, et neid kohaldatakse vaid töötajate ja erasektori tööandjate vahel sõlmitud töölepingute suhtes, seega kehtivad need aktid ka avalikule teenistusele.(9) Ka EÜ artiklis 141 (nüüd ELTL artikkel 157, meeste ja naiste võrdne tasustamine) sisalduvat mõistet „töötaja” on Euroopa Kohus tõlgendanud laialt, hõlmates sellega ka ametnikud.(10) Seejuures lähtus Euroopa Kohus sellest, et nimetatud sättesse koondatud võrdse tasustamise põhimõte on üks ühenduse alustaladest ning seega ei saa avalikku teenistust selle kohaldamisalast kõrvale jätta. Samamoodi on Euroopa Kohus otsustanud ka direktiivide 76/207/EMÜ(11) ja 75/117/EMÜ(12) osas, kuna nendes sätestatud meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte tõttu on need direktiivid üldiselt kohaldatavad.(13) Kuna ka direktiivi 96/34 eesmärk on soodustada meeste ja naiste võrdset kohtlemist,(14) tuleb ka siin töötaja mõistet laialt tõlgendada ning hõlmata sellega ka ametnikud.
B – Esimene eelotsuse küsimus
22. Esimese eelotsuse küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas raamkokkuleppe klausli 2 punkt 1 annab lastele individuaalse õiguse saada lapsehoolduspuhkust, mistõttu teise lapsehoolduspuhkuse andmisest keeldumine kaksikute sünni korral rikuks kaksikute õigusi.
23. Sellele küsimusele vastavad kõik menetlusosalised õigusega eitavalt. Raamkokkuleppe sõnastusest ei anna tuletada lapse individuaalset nõudeõigust. Raamkokkulepe annab üksnes vanematele individuaalse õiguse saada lapsehoolduspuhkust. See nähtub selgelt raamkokkuleppe klausli 2 punktist 1. Seal on sõnaselgelt öeldud, et mees- ja naistöötajatel on individuaalne õigus saada lapsehoolduspuhkust.
24. Seda grammatilist tõlgendust toetavad ka teleoloogilised kaalutlused. Lapsehoolduspuhkuse eesmärk on raamkokkuleppe preambuli ja klausli 1 punkti 1 kohaselt hõlbustada töötavatel vanematel sobitada töö- ja perekonnaelu ning soodustada meeste ja naiste võrdset kohtlemist. Selleks annab raamkokkulepe töötavatele vanematele individuaalse õiguse saada lapsehoolduspuhkust, reguleerides seega vanemate ja nende tööandjate vahelist suhet.(15) Töö- ja perekonnaelu paremaks sobitamiseks ei ole lapsele vaja anda õigust saada lapsehoolduspuhkust.
25. Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab Euroopa Liidu põhiõiguste hartale, kuid ka selle artiklist 24 ei tulene raamkokkuleppe teistsugust tõlgendust. Nimetatud artiklis on sätestatud, et lastel on õigus heaoluks vajalikule kaitsele ja hoolitsusele. Õigus kaitsele ja hoolitsusele ei eelda aga, et lapsel oleks endal õigus nõuda, et tema vanematele antaks lapsehoolduspuhkust. Piisab, kui selline nõudeõigus on ainult vanematel, sest nemad otsustavad, mil moel nad laste eest hoolitsevad, võides tagada laste heaolu ja hoolitsuse muul viisil, lapsehoolduspuhkust kasutamata.
C – Teine eelotsuse küsimus
26. Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas raamkokkuleppe alusel tuleb anda lapsehoolduspuhkust mõlema kaksiku eest või on raamkokkuleppe nõuetega kooskõlas, kui kaksikute sündi käsitatakse sarnaselt ühe lapse sünnile, andes sellisel juhul vaid ühe lapsehoolduspuhkuse.
27. Sama küsimus kerkib muidugi kõigi mitmikute (kolmikute, nelikute jne) sünni korral. Kuna põhikohtuasjas on aga tegemist kaksikute sünniga, siis lähtun edaspidi ka ainult sellest.
1. Raamkokkuleppe klausli 2 punkti 1 tõlgendamine
28. Vastavalt raamkokkuleppe klausli 2 punktile 1 on „mees- ja naistöötajatel individuaalne õigus saada lapsehoolduspuhkust lapse sünni või lapsendamise korral, et võimaldada neil hoolitseda lapse eest vähemalt kolm kuud”. Sarnaselt on sõnastatud ka põhiõiguste harta artikli 33 lõige 2, milles on muu hulgas sätestatud, et „selleks et oleks võimalik perekonna- ja tööelu kokku sobitada, on igaühel õigus […] lapsehoolduspuhkusele lapse sünni või lapsendamise järel”.
29. Seda sätet järgnevalt seletades lähtun esialgu direktiivis ette nähtud minimaalsest kolmekuulisest lapsehoolduspuhkusest. Alles seejärel uurin, milline on olukord siis, kui liikmesriik näeb ette pikema lapsehoolduspuhkuse.
30. Ühendkuningriigi ja Küprose valitsus viitavad õigusega sellele, et ainsuse kasutamine („lapse sünd”, „lapse eest hoolitseda”) näitab, et iga lapse eest on õigus saada lapsehoolduspuhkust.(16) Raamkokkulepe ei räägi üldistatult sellest, et lapsehoolduspuhkuse eesmärk on „laste eest hoolitsemine”, vaid seob puhkuse saamise õiguse konkreetse lapsega, nimelt lapsega, kelle sünnist on jutt. Seda tuleb mõista nii, et iga lapse sünniga tekib eraldiseisev õigus saada vähemalt kolmekuulist lapsehoolduspuhkust.
31. Seega võib raamkokkuleppe sõnastust mõista nii, et ka kaksikute sünni korral tekib õigus saada lapsehoolduspuhkust mõlema kaksiku eest eraldi.
32. Mind ei veena teiste menetlusosaliste seisukoht, mille kohaselt on lapsehoolduspuhkuse saamise õigus seotud „sünni” faktiga, sõltumata sündinud laste arvust. Minu arvates ei kinnita sellist arvamust raamkokkuleppe klausli 2 punkti 1 sõnastus. Seal ei ole nimelt juttu sünnijärgsest lapsehoolduspuhkusest üldiselt, vaid „lapse sünnist” ja selle „lapse eest hoolitsemise” võimaldamisest. Õigusnormi tekst seab seega tähelepanu keskmesse lapse, mitte sünni, lähtudes põhimõttest, et iga lapse eest tuleb anda lapsehoolduspuhkust.
33. Tõlgendust, mille kohaselt klausli 2 punkt 1 ei lähtu sünnist (sõltumata sündinud laste arvust), vaid sündinud lastest, kinnitab ka Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas komisjon vs . Luksemburg.(17) Euroopa Kohus rõhutas selles otsuses lapsehoolduspuhkuse direktiivi ajalise kohaldatavuse osas, et õigus saada lapsehoolduspuhkust on ka siis, kui laps sündis juba enne direktiivi jõustumist. Euroopa Kohus põhjendas seda sellega, et lapsehoolduspuhkuse saamise õiguse tekkimiseks ei ole määrav sünd ja selle kuupäev, vaid ainuüksi lapse olemasolu taotluse esitamise hetkel.(18) Kui aga lähtuda lapsest, mitte aga sünnist, näib lubamatu luua põhimõte, mille kohaselt iga sünniga tekib ainult ühe lapsehoolduspuhkuse saamise õigus, sõltumata sellest, mitu last sündis. Pigem tuleb lähtuda mõlemast kaksikust, mis nõuab omakorda kahe eraldiseisva lapsehoolduspuhkuse andmist.
34. Vahekokkuvõttena olgu seega öeldud, et raamkokkuleppe klausli 2 punkti 1 sõnastuse kohaselt tekib iga lapse sünniga eraldiseisev õigus saada lapsehoolduspuhkust. Raamkokkuleppe sõnastusest ei nähtu, et kaksikute sünni korral oleks olukord teine.
2. Teleoloogiline tõlgendamine
35. Raamkokkuleppe mõte ja eesmärk ei piira sõnastusest lähtuvat tõlgendust.
36. Raamkokkuleppe eesmärk on soodustada töö- ja perekonnaelu sobitamist, andes vanematele teatud ajaks võimaluse hoolitseda ise oma laste eest, ilma et see paneks nad tööalaselt ebasoodsamasse olukorda.(19) Vanematel peab olema võimalik sobitada oma ametialaseid ja perekondlikke kohustusi.(20) Sel moel soovitakse rahvastiku muutusi silmas pidades avaldada ka sündimusele positiivset mõju.(21) Ühtlasi tuleks lapsehoolduspuhkuse abil edendada naiste tööelus osalemist ning meeste ja naiste võrdset kohtlemist.(22)
37. Grammatilise tõlgenduse abil saadud tulemus, mille kohaselt mõlema kaksiku eest on õigus saada eraldi lapsehoolduspuhkust, on eriti sobiv eespool nimetatud raamkokkuleppe eesmärkide saavutamiseks. Mõlema kaksiku eest antav kolmekuuline lapsehoolduspuhkus võimaldab kaksikute eest hoolitsemise tõttu eriti suurt koormust kandvatel vanematel ühitada oma ametialaseid ja perekondlikke kohustusi parimal moel. Samuti võib see kaksikute eest hoolitseva vanema – ka tänapäeval veel tavaliselt ema – jaoks olla stiimul mitte loobuda tööl käimisest kaksikute sünniga kaasnevate raskuste tõttu.
38. Mõned menetlusosalised väidavad seevastu, et kaksikute eest hoolitsetakse samaaegselt, mistõttu raamkokkuleppe mõtet ja eesmärki on piisavalt järgitud ka siis, kui kaksikute vanematele anda ainult üks lapsehoolduspuhkus.
39. See vastuväide ei ole lõppkokkuvõttes siiski veenev. Liidu õigusest tulenevat võrdse kohtlemise põhimõtet järgiv tõlgendus keelab anda kaksikute sünni korral vaid ühe lapsehoolduspuhkuse.
40. Tunnistan, et kaksikute eest hoolitsemine tekitab sünergia. Samas on kaksikute hoolitsemisega seonduv vaev oluliselt suurem ning seda ei saa võrrelda ühe lapse eest hoolitsemisega. Samas vanuses lastel on küll põhimõtteliselt samad vajadused, kuid neid tuleb ka topelt rahuldada ning pealegi ei ole kuskil kirjas, et kaksikud tahavad alati samal ajal süüa või magada. Andes kaksikute vanematele sarnaselt ühe lapse vanematega ainult ühe lapsehoolduspuhkuse, eirame seda erinevust ning kohtleme erinevaid olukordi lubamatult ühtmoodi.
41. Järgnevalt esitan kaks näidet ilmestamaks, et vaid ühe lapsehoolduspuhkuse andmine kaksikute sünni korral rikub võrdse kohtlemise põhimõtet.
42. Komisjon juhib õigusega tähelepanu sellele, et raamkokkuleppe idee kohaselt ei pea lapsehoolduspuhkus järgnema vahetult rasedus- ja sünnituspuhkusele, vaid seda võib kasutada ka hiljem. Klausli 2 punktis 1 on lapse 8‑aastaseks saamine ajaliseks piiriks, mille raames liikmesriigid võivad ette näha lapsehoolduspuhkuse andmise. Sellest tulenevalt võib üksteise järel sündinud laste puhul võtta lapsehoolduspuhkust esimesena sündinud lapse eest ka alles pärast teise lapse sündi.
43. Sellisel juhul on vanematel aga samuti võimalik hoolitseda mõlema lapse eest ainult ühe lapse eest saadud lapsehoolduspuhkuse ajal, ilma et raamkokkulepe annaks alust teise lapse eest antav lapsehoolduspuhkus ära jätta. Seega ei saa samaaegse hoolitsemise argumendiga ka kaksikute puhul piirata lapsehoolduspuhkuse saamise õigust ainult ühe puhkusega.
44. Ka järgnev näide ei toeta ainult ühe lapsehoolduspuhkuse andmist kaksikute sünni korral. Kui lähtuda raamkokkuleppe aluseks olevast 8‑aastasest perioodist, mille vältel on võimalik võtta lapsehoolduspuhkust, saavad vanemad, kelle lapsed ei ole kaksikud, võtta ühe lapsehoolduspuhkuse lapse imikueas, tegelemaks lapsega intensiivselt selles arenguetapis, kasutades samas teist lapsehoolduspuhkust lapse kooliminekueas, et teda siis rohkem toetada. Kaksikute vanematele ei võimaldata sellist paindlikkust, kui neile anda üksnes üks lapsehoolduspuhkus. Ka siin oleks tegemist lubamatu ebavõrdse kohtlemisega.
45. Kreeka valitsus rõhutas kohtuistungil, et kaksikute puhul lõpeb intensiivse hoolitsemise vajadus üheaegselt ning seega on õigus saada ainult üks lapsehoolduspuhkus, kuid sellele saab vastu väita, et Kreeka õigusnormide kohaselt on lapsehoolduspuhkust võimalik võtta lapse esimese nelja eluaasta jooksul. Seega lähtub ka Kreeka seadusandja pikemast perioodist, mille jooksul on vanematel õigus määrata kindlaks lapsehoolduspuhkusel oleku aeg. Seda võimalust ei oleks neil kaksikute sünni korral, kui neile antakse ainult üks lapsehoolduspuhkus.
46. Järgnevalt käsitlen veel Saksamaa valitsuse vastuväidet. Viimane juhib tähelepanu sellele, et alles lapsehoolduspuhkuse raamkokkuleppe uus redaktsioon(23) sisaldab erisätteid puudega ja pikaajalist haigust põdevate laste olukorra kohta. Selle klausli 3 punktis 3 on sätestatud, et liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid peavad hindama vajadust kohandada vanemapuhkuse saamise tingimusi ja selle kohaldamiseeskirju puudega või pikaajalist haigust põdevate laste vanemate vajadustele. Asjaolust, et uus redaktsioon ei maini mitmikute sünniga seotud eriolukorda, järeldab Saksamaa valitsus, et seda olukorda ei reguleeri direktiivi vana ega uus redaktsioon. Järelikult saavad tööturu osapooled kehtestada üksnes tuleviku jaoks asjaomaseid sätteid.
47. See argument ei veena mind. Niisama hästi võib mitmikute sünni nimetamata jätmine raamkokkuleppe uues redaktsioonis tähendada seda, et mitmikute sünnile kohaldatakse sarnaselt minu seisukohale raamkokkuleppe esialgse redaktsiooni klausli 2 punktis 1 sätestatud lapsehoolduspuhkuse üldreeglit. Sellisel juhul ei ole erisätteid vajagi, mida tõendaks omakorda mitmikute nimetamata jätmine 2010. aasta raamkokkuleppe uues redaktsioonis.
48. Mõned menetlusosalised viitavad lisaks komisjoni ettepanekule(24) emade kaitset käsitleva direktiivi 92/85/EMÜ(25) muutmise kohta. Viimast tuleb komisjoni arvates muuta selliselt, et liikmesriike kohustataks võtma vajalikke meetmeid tagamaks, et muu hulgas mitmikute sünni korral antakse täiendavat rasedus- ja sünnituspuhkust. Asjaolust, et antud juhul on kõne all üksnes puhkuse pikendamine, mitte aga kahekordistamine, ei saa teha järeldusi lapsehoolduspuhkuse raamkokkuleppe tõlgendamise kohta. Komisjon rõhutas kohtuistungil õigesti, et mõlemal direktiivil on erinev eesmärk. Direktiiv 92/85/EMÜ kaitseb eelkõige naise kehalist seisundit,(26) direktiiv 96/34/EÜ puudutab aga lapse eest hoolitsemist töö- ja perekonnaelu sobitamist silmas pidades. Kaksikud sünnitanud naise kehalise seisundi kaitseks piisab ehk rasedus- ja sünnituspuhkuse pelgast pikendusest, kuid seda lähenemist ei saa üle kanda teistsuguste eesmärkidega lapsehoolduspuhkuse nõuetele.
49. Menetlusosalised nimetasid ka Euroopa Kohtu praktikat, mille kohaselt ühenduse õigusega tagatud puhkus ei saa mõjutada õigust võtta muud, samuti ühenduse õigusega tagatud puhkust.(27) Need otsused käsitlesid aga erineva eesmärgiga puhkusi, näiteks kohtuasjas Merino Gómez oli jutt rasedus- ja sünnituspuhkusest ning iga-aastasest puhkusest.(28) Käesolevas asjas ei ole aga tegemist erinevate puhkuseliikidega. Siiski võib kaaluda, kas kõnealustel puhkusenõuetel on tõepoolest erinev eesmärk. Võib väita, et ühe lapsehoolduspuhkuse eesmärk on esimese lapse eest hoolitsemine ja teise eesmärk teise lapse eest hoolitsemine. Sellisel juhul oleks puhkuste eesmärk erinev. Kõik sõltub sellest, kui laialt või kitsalt tõlgendada mõistet „erinev eesmärk”. Minu arvates ei ole aga siinkohal vaja lõplikult selgitada, kas ülaltoodud kohtupraktikat saab käesolevale asjale üle kanda, kuna selletagi on piisavalt argumente, mis kinnitavad, et raamkokkuleppe klausli 2 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et lapsehoolduspuhkust peab andma iga lapse eest, sõltumata sellest, kas tegemist on kaksikutega või mitte.
50. Lõpetuseks jääb üle analüüsida liikmesriikide pädevust määrata raamkokkuleppes ette antud 8‑aastase perioodi raames omal äranägemisel kindlaks ajavahemik, mille jooksul saab lapsehoolduspuhkust võtta. See pädevus tuleneb raamkokkuleppe klausli 2 punktist 1. Selle lõigu lõpus on saksakeelses versioonis öeldud: „Die genauen Bestimmungen sind von den Mitgliedstaaten und/oder Sozialpartnern festzulegen (nimetatud vanuse määravad kindlaks liikmesriigid ja/või tööturu osapooled).” Esmapilgul ei selgu saksakeelsest versioonist, mille kohta see lisalause käib. Selguse saamiseks tuleb heita pilk raamkokkuleppe teistesse keeleversioonidesse. Seal on taolise lisalause asemel lisatud pärast 8‑aastast vanusepiiri kõrvallause, mis paneb liikmesriikidele kohustuse määrata kindlaks lapsehoolduspuhkuse kasutamise vanusepiir.(29) Seega määravad liikmesriigid või tööturu osapooled kindlaks ajavahemiku, mille jooksul on kaheksa aasta piires võimalik võtta lapsehoolduspuhkust.
51. Lähtudes liikmesriikide pädevusest määrata kindlaks lapse maksimaalne vanus lapsehoolduspuhkuse kasutamisel, võib tekkida olukord, kus lapsehoolduspuhkust saab võtta ainult kolme esimese kuu jooksul pärast rasedus- ja sünnituspuhkuse lõppemist. Teoorias oleks vanematel sellisel juhul küll õigus saada eraldi puhkust mõlema kaksiku eest, praktikas oleks aga võimalik kasutada ainult ühte lapsehoolduspuhkust, kuna seda tuleks võtta mõlema lapse eest korraga. Lapsehoolduspuhkuse kasutamise tingimuste kindlaksmääramisel on liikmesriikidel ja/või tööturu osapooltel ulatuslik kaalutlusruum lapsehoolduspuhkuse kasutamise perioodi kindlaksmääramisel. Seda kaalutlusõigust kasutades peavad liikmesriigid siiski jälgima, et ei vähendataks raamkokkuleppe kasulikku mõju. Nimetatud periood ei tohi seega olla kindlaks määratud selliselt, et kaksikute vanematele ette nähtud kahte kolmekuulist lapsehoolduspuhkust ei ole praktikas võimalik kasutada.
52. Vahekokkuvõttena olgu seega öeldud, et raamkokkuvõtte kohaselt tuleb kaksikute vanematele anda õigus saada kaks vähemalt kolmekuulist lapsehoolduspuhkust.
3. Miinimumnõudeid ületav lapsehoolduspuhkuse kestus
53. Nagu eespool mainitud, lähtusin eelnevas analüüsis lapsehoolduspuhkuse raamkokkuleppes miinimumnõudena sätestatud kolmekuulisest kestusest.
54. Jääb üle selgitada, milline mõju on eelneval tõlgendusel olukorras, kus liikmesriik on sätestanud miinimumkestust ületava lapsehoolduspuhkuse. Liikmesriikides ette nähtud lapsehoolduspuhkuste pikkus on väga erinev: näiteks Ühendkuningriigis on lapsehoolduspuhkuse pikkuseks 13 nädalat, Kreeka avalikel teenistujatel üheksa kuud, mõnes liikmesriigis kolm aastat (nt Saksamaal, Prantsusmaal, Leedus, Hispaanias ja Tšehhis(30) ).
55. Seega tekib küsimus, kas kaksikute sünni korral on õigus saada kaks korda siseriiklikus õiguses ette nähtud pikkusega lapsehoolduspuhkust.
56. Sellele küsimusele vastamisel tuleb kõigepealt lähtuda faktist, et raamkokkulepe kehtestab üksnes miinimumnõuded.(31) Raamkokkulepe nõuab vaid, et liikmesriik näeks iga lapse eest ette vähemalt kolmekuulise lapsehoolduspuhkuse. Kui liikmesriik näeb ette pikema lapsehoolduspuhkuse, on tal selles osas ulatuslik kaalutlusruum. Põhimõtteliselt peab aga ka see miinimumnõudeid ületav puhkus kehtima samadel tingimustel kõikide isikute suhtes, kes kuuluvad direktiivi isikulisse kohaldamisalasse, välja arvatud juhul, kui selline erinev kohtlemine on objektiivselt põhjendatud.(32)
57. Kui liikmesriik näeb ette pikema lapsehoolduspuhkuse, siis ei hõlma tema kaalutlusruum mitte ainult lapse eest antava lapsehoolduspuhkuse pikema absoluutse kestuse kindlaksmääramist. Pigem on liikmesriigil pikema lapsehoolduspuhkuse andmisel õigus kehtestada sätteid reguleerimaks olukorda, kus erinevate laste eest võetavad lapsehoolduspuhkused ajaliselt kattuvad. See õigus tuleneb raamkokkuleppe mõttest ja eesmärgist hõlbustada töö- ja perekonnaelu ühitamist. Seega on võimalik üksikute laste sündide ebavõrdset kohtlemist kaksikute sünniga võrreldes objektiivselt põhjendada. Ühendkuningriigi valitsus väitis kohtuistungil sellega seoses, et pikema lapsehoolduspuhkuse puhul võib ebavõrdne kohtlemine olla õigustatud ja seda peavad eelkõige hindama liikmesriigid ise.
58. Eesti ja Saksamaa valitsus väidavad õigesti, et just pikema lapsehoolduspuhkuse puhul tähendaks sellise täispika puhkuse mitmekordne andmine lapsehoolduspuhkuse nii pikka katkematut kestust, et selline lapsehoolduspuhkus mitte enam ei soodusta sellega taotletavat tööle naasmise eesmärki, vaid avaldab pigem vastupidist mõju või muudab tööle tagasipöördumise igal juhul oluliselt raskemaks. Sellega seoses on ka raamkokkuleppe üldkaalutluste punktis 6 rõhutatud, et töö- ja perekonnaelu sobitamist käsitlevad meetmed peaksid võtma arvesse nii ettevõtjate kui ka töötajate vajadusi.
59. Pealegi ei ole ilmne, et kaksikute eest hoolitsemisega seotud täiendav koormus nõuab lapsehoolduspuhkuse kahekordistamist ka siis, kui see on juba üksiklapse sünni puhul liidu õiguses nõutavast kolmekuulisest miinimumpuhkusest oluliselt pikem. Pigem mängib siin rolli asjaolu, et kaksikute eest hoolitsemine tekitab sünergiat. Mida pikem on ühe lapse sünni korral antav lapsehoolduspuhkus, seda enam kompenseerib see kaksikutega seotud täiendavat koormust, mida kolmekuuline miinimumpuhkus kahtlemata ei suudaks.
60. Seega olgu öeldud, et põhimõtteliselt on vanematel õigus saada mõlema kaksiku eest lapsehoolduspuhkust ka siis, kui liikmesriigis on ette nähtud pikem lapsehoolduspuhkus kui raamkokkuleppes miinimumina sätestatud kolm kuud. Võrdse kohtlemise põhimõte ei nõua siiski, et kolme kuud ületavat lapsehoolduspuhkuse osa tuleks tingimata kahekordistada, vaid raamkokkuleppe eesmärke silmas pidades võib olla õigustatud ajaline kärpimine, mis lühendab lapsehoolduspuhkust võrreldes kahekordse puhkusega. Liikmesriik peab siinkohal leidma vajaliku tasakaalu, pidades silmas raamkokkuleppe eesmärki hõlbustada töö- ja perekonnaelu ühitamist.
61. Kreeka seadusandja ei ole kaksikute sünni puhuks ette näinud sõnaselget korda puhkuse lühendamise kohta. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kontrollima, kas siseriiklikust õigusest on tõlgendamise abil võimalik tuletada sellist puhkuse lühendamise korda, mis vastaks siin esitatud nõuetele. Kui see ei õnnestu, tuleb lapsehoolduspuhkust direktiivi alusel põhimõtteliselt kahekordistada.
VI – Ettepanek
62. Eeltoodud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Dioikitiko Efeteio Thessalonikise küsimustele järgmiselt:
1. Nõukogu 3. juuni 1996. aasta direktiivi 96/34/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe kohta (muudetud nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiiviga 97/75/EÜ) lisas ära toodud 14. detsembril 1995 sõlmitud lapsehoolduspuhkuse raamkokkuleppe klausli 2 punkti 1 ei saa tõlgendada nii, et see annab lastele individuaalse õiguse saada lapsehoolduspuhkust.
2. Nõukogu 3. juuni 1996. aasta direktiivi 96/34/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe kohta (muudetud nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiiviga 97/75/EÜ) lisas ära toodud 14. detsembril 1995 sõlmitud lapsehoolduspuhkuse raamkokkuleppe klausli 2 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et mees- ja naistöötajatel on individuaalne õigus saada mõlema kaksiku eest vähemalt kolme kuu pikkust lapsehoolduspuhkust.
(1) .
(2)  –	Nõukogu 3. juuni 1996. aasta direktiiv 96/34/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe kohta (EÜT L 145, lk 4; ELT eriväljaanne 05/02, lk 285), mida on muudetud nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiiviga 97/75/EÜ (EÜT L 10, lk 24; ELT eriväljaanne 05/03, lk 263), edaspidi „direktiiv 96/34”. Nõukogu 8. märtsi 2010. aasta direktiiv 2010/18/EL, millega rakendatakse Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühenduse, Euroopa Käsitööga Tegelevate Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtete Keskliidu, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt vanemapuhkuse kohta sõlmitud muudetud raamkokkulepet ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/34/EÜ, tuleb üle võtta 8. märtsiks 2012 ega ole käesolevas asjas kohaldatav. Pealegi ei mõjuta nimetatud muudatused siinkohal esitatud küsimustele vastamist.
(3)  –	Vt raamkokkuleppe preambuli esimene lõik.
(4)  –	Raamkokkuleppe üldkaalutluste punkt 4.
(5)  –	Thessaloníki kõrgem halduskohus.
(6)  –	Riiginõukogu.
(7)  –	Dioikitiko Efeteio Athinon ja Dioikitiko Efeteio Thessalonikis.
(8)  –	Vt 15. aprilli 2008. aasta otsus kohtuasjas C‑268/06: Impact (EKL 2008, lk I‑2483, punkt 58, viitega minu 9. jaanuari 2008. aasta ettepanekule selles asjas, ettepaneku punkt 87).
(9)  –	Vt selle kohta 4. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑212/04: Adeneler (EKL 2006, lk I‑6057, punkt 54 jj) ning 7. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑180/04: Vassallo (EKL 2006, lk I‑7251, punkt 32).
(10)  –	Vt 2. oktoobri 1997. aasta otsus kohtuasjas C‑1/95: Gerster (EKL 1997, lk I‑5253, punkt 18).
(11)  –	Nõukogu 9. veebruari 1976. aasta direktiiv 76/207/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega (EÜT L 39, lk 40; ELT eriväljaanne 05/01, lk 187).
(12)  –	Nõukogu 10. veebruari 1975. aasta direktiiv 75/117/EMÜ meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte kohaldamisega seotud õigusaktide ühtlustamise kohta liikmesriikides (EÜT L 45, lk 19; ELT eriväljaanne 05/01, lk 179).
(13)  –	21. mai 1985. aasta otsus kohtuasjas 248/83: komisjon vs . Saksamaa (EKL 1985, lk 1459, punkt 16).
(14)  –	Raamkokkuleppe üldkaalutluste punktid 4 ja 7 ning preambuli esimene lõik.
(15) –	14. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑519/03: komisjon vs . Luksemburg (EKL 2005, lk I‑3067, punkt 46).
(16)  –	Prantsuskeelses versioonis on vastavalt
„naissance d'un enfant / pour pouvoir s'occuper de cet enfant”, inglise keeles: „the birth of a child / to enable them to take care of that child”, kreeka keeles: „λόγω γέννησης ή υιοθεσίας παιδιού / ώστε να μπορέσουν να ασχοληθούν με το παιδί αυτό”.
(17) –	Eespool 15. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs . Luksemburg.
(18)  –	Eespool 15. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs . Luksemburg, punkt 47.
(19)  –	Vt raamkokkuleppe klausli 1 punkt 1.
(20)  –	Raamkokkuleppe üldkaalutluste punkt 4.
(21) –	Raamkokkuleppe üldkaalutluste punkt 7.
(22)  –	Raamkokkuleppe üldkaalutluste punktid 4 ja 7 ning preambuli esimene lõik.
(23)  –	Lisatud eespool 2. joonealuses märkuses viidatud direktiivile 2010/18/EL.
(24)  –	KOM(2008) 637 (lõplik).
(25)  –	Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiv 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta (kümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (EÜT L 348, lk 1; ELT eriväljaanne 05/02, lk 110; edaspidi „direktiiv 92/85/EMÜ”).
(26)  –	Vt eespool 15. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs . Luksemburg, punkt 32.
(27)  –	20. jaanuari 2009. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑350/06 ja C‑520/06: Schultz-Hoff (EKL 2009, lk I‑179, punkt 26); 18. märtsi 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑342/01: Merino Gómez (EKL 2004, lk I‑2605, punktid 32 ja 33); eespool 15. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs . Luksemburg, punkt 33, ning
20. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑116/06: Kiiski (EKL 2007, lk I‑7643, punkt 56).
(28)  –	Eespool 27. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Merino Gómez.
(29) –	Vt nt prantsuse keeles („[…] au moins trois mois jusqu'à un âge déterminé pouvant aller jusqu'à huit ans, à définir par les États membres et/ou les partenaires sociaux.”), inglise keeles („[…] for at least three months, until a given age up to 8 years to be defined by Member States and/or management and labour.”) või kreeka keeles („[…] τουλάχιστον επί τρεις μήνες, μέχρι μιας ορισμένης ηλικίας, η οποία μπορεί να φθάσει μέχρι τα 8 έτη και προσδιορίζεται από τα κράτη μέλη ή/και τους κοινωνικούς εταίρους.”).
(30)  –	Saksamaal on see õigus kummalgi vanemal lapse kolmeaastaseks saamiseni, teistes liikmesriikides mõlemal vanemal ühiselt.
(31)  –	Vt vaid direktiivi 96/34 põhjendus 10.
(32)  –	Vt kohtujurist Tizzano 18. jaanuari 2005. aasta ettepanek kohtuasjas C‑519/03: komisjon vs . Luksemburg (EKL 2005, lk I‑3067, ettepaneku punkt 49).