SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE (četrti senat)
z dne 15. marca 2007
Zadeva T-402/03
Georgios Katalagarianakis
proti
Komisiji Evropskih skupnosti
„Uradniki – Imenovanje – Revizija razvrstitve v naziv in plačilni razred – Uporaba sodne prakse Sodišča – Členi 5, 31(2), 32, drugi odstavek, 45 in 62 Kadrovskih predpisov“
Predmet: Tožba za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je bila opravljena revizija in je bila tožeča stranka ob imenovanju
razvrščena v naziv A 6, prvi plačilni razred, s katero je bila opravljena revizija in tožeča stranka razvrščena v naziv A 5,
tretji plačilni razred, s 1. aprilom 2000 ter s katero je bilo določeno, da finančni učinki nastopijo s 5. oktobrom 1995.
Odločitev: Odločba Komisije z dne 14. aprila 2003 se razglasi za nično v delu, v katerem določa, da ima finančne učinke od 5. oktobra 1995.
Komisija bo opravila primerjalno oceno uspešnosti tožeče stranke in uradnikov, ki so napredovali v naziv A 5, v vsakem napredovalnem
obdobju od 1. maja 1993 naprej. Po opravljeni oceni in če Komisija tožeči stranki ne bo mogla omogočiti napredovanja v naziv,
ki bi bil upravičen, se stranki pozove, naj se sporazumeta o primerni odškodnini. Stranki bosta Sodišče prve stopnje v treh
mesecih od izreka te sodbe obvestili o vsebini sporazuma, ki ga bosta po potrebi dosegli, ali, če sporazuma ne bosta dosegli,
o njunih predlogih glede višine nastale škode. V preostalem se tožba zavrne. Odločitev o stroških se pridrži.
Povzetek
1.      Uradniki – Odločba, ki posega v položaj – Odločba o razvrstitvi v naziv in plačilni razred – Obveznost obrazložitve najpozneje
ob zavrnitvi pritožbe
(Kadrovski predpisi za uradnike, členi 25, drugi odstavek, 31(2), 32, drugi odstavek, in 90(2))
2.      Uradniki – Vpoklic – Imenovanje v naziv in razvrstitev v plačilni razred
(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 31(2) in 32, drugi odstavek)
3.      Uradniki – Vpoklic – Enako obravnavanje – Razvrstitev v plačilni razred
(Kadrovski predpisi za uradnike, členi 5(3), 31(2) in 32, drugi odstavek)
4.      Uradniki – Vpoklic – Imenovanje v naziv
(Kadrovski predpisi za uradnike, členi 31(2), 45(1) in 62, prvi odstavek)
5.      Uradniki – Nepogodbena obveznost institucij – Napaka pri izvrševanju javnih nalog
1.      Kar zadeva odločbo o razvrstitvi v naziv in plačilni razred, se obrazložitev lahko učinkovito navede v fazi odločbe o pritožbi
in dovolj je, da se nanaša na izpolnitev zakonskih pogojev, ki so v Kadrovskih predpisih določeni za pravilnost postopka,
ter na posamični in upoštevni razlog, ki upravičuje odločitev, sprejeto glede zadevnega uradnika.
Organu za imenovanja v odločbi o zavrnitvi pritožbe, vložene zoper odločbo o določitvi razvrstitve novo vpoklicanega uradnika
v višji naziv kariere, ni treba navesti, kakšna izobrazba in posebne poklicne izkušnje so potrebne za upravičenost do ugodnosti
v plačilnem razredu iz naslova delovne dobe v višjem nazivu. Ob upoštevanju diskrecijske pravice, ki je temu organu podeljena
za odločanje o razvrstitvi v naziv, in kazuističnosti ocene izjemnosti izobrazbe in poklicnih izkušenj, potrebnih za upravičenost
do prerazvrstitve v višji naziv kariere, temu organu ni treba na splošno opredeliti izobrazbe in trajanja poklicnih izkušenj,
zahtevanih za upravičenost do ugodnosti v plačilnem razredu iz naslova delovne dobe v zadevnem nazivu.
(Glej točke 39, 42 in 43.)
Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 17. december 2003, Chawdhry proti Komisiji, T‑133/02, RecFP, str. I‑A‑329 in II‑1617,
točka 121; Sodišče prve stopnje, 26. oktober 2004, Brendel proti Komisiji, T‑55/03, ZOdl. JU, str. I‑A‑311 in II‑1437, točka
120; Sodišče prve stopnje, 16. februar 2005, Aycinena proti Komisiji, T‑284/03, ZOdl. JU, str. I‑A‑29 in II‑125, točka 33;
Sodišče prve stopnje, 15. november 2005, Righini proti Komisiji, T‑145/04, ZOdl. JU, str. I‑A‑349 in II‑1547, točka 55.
2.      Organ za imenovanja ima v okviru, določenem v členih 31 in 32, drugi odstavek, Kadrovskih predpisov, široko diskrecijsko pravico
pri presoji prejšnjih poklicnih izkušenj osebe, zaposlene kot uradnik, kar zadeva vrsto in trajanje teh izkušenj ter bolj
ali manj tesno povezavo, ki jo lahko imajo z zahtevami prostega delovnega mesta. Iz tega sledi, da sodišče pri nadzoru nad
odločbo o razvrstitvi uradnika, imenovanega v višji naziv kariere, v plačilni razred ne more s svojo oceno nadomestiti ocene
tega organa.
Posledično lahko sodišče, kadar je ta organ upošteval izobrazbo in posebne poklicne izkušnje novo vpoklicanega uradnika pri
njegovem imenovanju v višji naziv kariere ob vpoklicu, sklepa, da ta uradnik ne more zahtevati ugodnosti v plačilnem razredu
iz naslova delovne dobe v tem nazivu, ker so se njegova izobrazba in poklicne izkušnje upoštevale pri njegovem imenovanju
v naziv.
(Glej točki 59 in 61.)
Napotitev na: Sodišče, 5. oktober 1988, De Szy‑Tarisse in Feyaerts proti Komisiji, združeni zadevi 314/86 in 315/86, Recueil,
str. 6013, točka 26; Sodišče prve stopnje, 7. februar 1991, Ferreira de Freitas proti Komisiji, T‑2/90, Recueil, str. II‑103,
točka 56; zgoraj navedena sodba Aycinena proti Komisiji, točka 72.
3.      Ker uradniki, zaposleni v višjem nazivu kariere, in tisti, zaposleni v osnovnem nazivu v svoji kategoriji, niso v enakem dejanskem
in pravnem položaju, okoliščine, da so uradniki, zaposleni v osnovnem nazivu kariere, lahko upravičeni do ugodnosti v plačilnem
razredu iz naslova delovne dobe, medtem ko bi bili uradniki, imenovani v višji naziv, prikrajšani za to prednost prav zaradi
svoje razvrstitve v naziv, ni mogoče šteti za neenako obravnavanje teh uradnikov.
(Glej točko 71.)
4.      Organ za imenovanja s tem, da ob reviziji razvrstitve uradnika v naziv ob njegovem vpoklicu razlikuje med spremembo določitve
razvrstitve na dan imenovanja uradnika in finančnimi učinki te odločitve, ki se začnejo na poznejši datum, v obdobju med tema
datumoma samovoljno omejuje pravico zainteresirane osebe do osebnih prejemkov, ki je subjektivna pravica, zagotovljena s Kadrovskimi
predpisi, in je lahko omejena samo z izrecnimi določbami teh predpisov v smislu njihovega člena 62, prvi odstavek.
Poleg tega ta organ s takim razlikovanjem ne upošteva razlike med zahtevo za prerazvrstitev, katere namen je revizija prvotne
razvrstitve v naziv ob imenovanju uradnika, in odobritvijo napredovanja, s katerim je uradnik v skladu s členom 45(1) Kadrovskih
predpisov med kariero imenovan v višji naziv kategorije, ki ji pripada.
V zvezi s tem okoliščina, da se prvotna odločba o razvrstitvi ni izpodbijala v rokih za pritožbo, ni upoštevna, ker je namen
odločbe o prerazvrstitvi v višji naziv na dan imenovanja, sprejete na podlagi sodbe Gevaert proti Komisiji (C‑389/98 P), da
z vsemi učinki nadomesti prvotno odločbo o razvrstitvi.
(Glej točke 80, 84, 85, 87, 88 in 90.)
Napotitev na: Sodišče, 11. januar 2001, Gevaert proti Komisiji, C‑389/98 P, Recueil, str. I‑65, točka 39; Sodišče prve stopnje,
27. junij 2001, X proti Komisiji, T‑214/00, RecFP, str. I‑A‑143 in II‑663, točka 29.
5.      Dejstvo, da je organ za imenovanja iz več primerjalnih ocen uspešnosti, opravljenih pred odobritvijo napredovanja, izločil
uradnika, čigar razvrstitev v naziv ob njegovem vpoklicu je revidiral šele pozneje na podlagi sodbe Gevaert proti Komisiji
(C‑389/98 P), pomeni napako pri izvrševanju javnih nalog, zaradi katere lahko ta organ postane odgovoren, saj je s tem zainteresirani
osebi odvzel možnost, da se njena kandidatura upošteva v zadevnih napredovalnih obdobjih.
Vendar ta organ kljub tej napaki postane dejansko odgovoren šele, ko se ugotovita resničnost in vsebina zatrjevane škode.
Da se ta škoda lahko dokaže, je treba v obravnavanem primeru najprej opraviti primerjalno oceno uspešnosti tožeče stranke
in uradnikov, ki so napredovali v napredovalnih obdobjih, iz katerih je bila tožeča stranka nezakonito izločena, na podlagi
te ocene pa bo mogoče ugotoviti, ali je bila dejansko prikrajšana za napredovanje, za katerega bi se lahko legitimno potegovala,
in v tem primeru oceniti višino škode.
(Glej točke od 101 do 106.)
Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 12. december 1996, Stott proti Komisiji, T‑99/95, Recueil, str. II‑2227, točka 72.