62023CJ0239_RES
Predmet C-239/23
Karl und Georg Anwander GbR Güterverwaltung
protiv
Land Baden-Württemberg
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Sigmaringen)
Presuda Suda (drugo vijeće) od 17. listopada 2024.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednička poljoprivredna politika (ZPP) – Financiranje iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) – Uredba (EU) br. 1305/2013 – Članci 31. i 32. – Plaćanja povezana s područjima s prirodnim ograničenjima ili ostalim posebnim ograničenjima – Planinska područja – Kompenzacijska naknada – Nacionalne administrativne odredbe kojima se plaćanje te naknade isključuje za prihvatljiva područja smještena u nekoj drugoj regiji iste države članice različitoj od one u kojoj se nalazi sjedište poljoprivrednog gospodarstva – Odredbe u kojima se sjedište poljoprivrednog gospodarstva koristi kao uvjet za dodjelu navedene kompenzacijske naknade”
Poljoprivreda – Zajednička poljoprivredna politika – Financiranje iz EPFRR-a – Potpora ruralnom razvoju – Plaćanja povezana s područjima s prirodnim ograničenjima ili ostalim posebnim ograničenjima – Uvjet za dodjelu – Isključenje prihvatljivih područja smještenih izvan područja države članice koja predviđa takvo plaćanje u svojem programu ruralnog razvoja – Dopuštenost – Uvjet povezan s mjestom sjedišta gospodarstva poljoprivrednika – Nedopuštenost
(čl. 40. st. 2. UFEU-a; Uredba br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća, kako je izmijenjena Uredbom 2017/2393, čl. 2. st. 1. podst. 2. t. (b), čl. 31., 32., 60., 65. i 66.)
(t. 46.-51., 57., 58., 60., 61., 63.-65., t. 1. izreke)
Poljoprivreda – Zajednička poljoprivredna politika – Financiranje iz EPFRR-a – Potpora ruralnom razvoju – Plaćanja povezana s područjima s prirodnim ograničenjima ili ostalim posebnim ograničenjima – Pravo na isplatu izravno dodijeljeno pravom Unije – Uvjet
(Uredba br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća, kako je izmijenjena Uredbom 2017/2393, čl. 13. i čl. 31. st. 1. podst. 1. i st. 2.)
(t. 68.-73. i t. 2. izreke)
Poljoprivreda – Zajednička poljoprivredna politika – Financiranje iz EPFRR-a – Potpora ruralnom razvoju – Plaćanja povezana s područjima s prirodnim ograničenjima ili ostalim posebnim ograničenjima – Dužnik plaćanja
(Uredba br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća, kako je izmijenjena Uredbom 2017/2393, čl. 2. st. 1. podst. 2. t. (b) i čl. 31. st. 1.)
(t. 75.-77. i t. 3. izreke)
Kratak prikaz
Povodom zahtjeva za prethodnu odluku koji mu je uputio Verwaltungsgericht Sigmaringen (Upravni sud u Sigmaringenu, Njemačka) Sud pojašnjava uvjete za dodjelu plaćanja planinskim područjima i ostalim područjima s prirodnim ograničenjima ili ostalim vrstama ograničenja predviđene u članku 31. Uredbe br. 1305/2013 (
1
).
Društvo Karl und Georg GbR Anwander Güterverwaltung upravlja mljekarskim gospodarstvom u Njemačkoj, u pograničnom području između Landa Baden-Württemberg (savezna zemlja Baden-Württemberg) i Freistaata Bayern (savezna zemlja Bavarska). Njegovo sjedište nalazi se u Baden-Württembergu. U toj saveznoj zemlji raspolaže s otprilike 100 hektara zemljišta i u Bavarskoj s otprilike 27 hektara. Sve se te površine nalaze u planinskom području i tijela tih saveznih zemalja klasificiraju ih kao površine koje su prihvatljive za dodjelu potpora Europske unije za planinska područja.
Društvo je 2019. nadležnom tijelu savezne zemlje Baden-Württemberg podnijelo zahtjev za potporu za sve te površine. Taj je zahtjev odbijen u pogledu površina koje se nalaze u Bavarskoj jer se one nisu nalazile u Baden-Württembergu.
Nakon što je nadležno tijelo odbilo njegov prigovor protiv djelomičnog odbijanja, društvo je pokrenulo postupak pred sudom koji je uputio zahtjev kako bi ishodilo dodjelu potpore za površine koje se nalaze u Bavarskoj. U tom kontekstu, taj sud pita Sud o opsegu margine prosudbe koju imaju države članice i njihove regije za određivanje uvjeta za dodjelu kompenzacijske naknade za planinska područja i druga područja s prirodnim ograničenjima ili ostalim posebnim ograničenjima. Osim toga, on se pita, s jedne strane, dodjeljuje li se Uredbom br. 1305/2013 izravno predmetnim poljoprivrednicima pravo na plaćanje takve naknade i, s druge strane, u odnosu na koje bi tijelo tada trebalo zahtijevati to pravo na plaćanje.
Ocjena Suda
Kao prvo, što se tiče uvjeta za dodjelu kompenzacijske naknade poljoprivrednicima koji se nalaze u planinskim područjima i ostalim područjima s prirodnim ograničenjima ili ostalim vrstama ograničenja, kao prvo, Sud se izjašnjava o mogućnosti da regija države članice ograniči dodjelu takve naknade na prihvatljiva područja koja se nalaze na njezinu državnom području.
U tom pogledu ističe da su planinska područja i druga područja s ograničenjima za koja poljoprivrednik može ostvariti pravo na kompenzacijsku naknadu ograničena, na temelju članka 32. Uredbe br. 1305/2013, u nacionalnim ili regionalnim programima o kojima je riječ. Iz toga slijedi da je, kada se država članica odluči za uspostavu niza regionalnih programa, na predmetnim regijama da odaberu mjere koje će se koristiti za postizanje ciljeva u području ruralnog razvoja, među kojima je i ona predviđena člankom 31. te uredbe, i da ih uključe u svoje programe. Naime, različiti regionalni programi imaju različit i samostalan karakter.
Stoga, kada se prihvati regionalno programiranje mjera o kojima je riječ, strukturi Uredbe br. 1305/2013 svojstveno je da se margina prosudbe kojom raspolažu regije država članica može provesti samo u njihovim regionalnim programima i, u tom slučaju, samo s obzirom na područje regionalne jedinice o kojoj je riječ. Isto tako, regija države članice ne može ni razgraničiti prihvatljiva područja ni odobriti plaćanje kompenzacijske naknade za takva područja izvan njezina državnog područja, s obzirom na to da je teritorijalno ograničenje dodjele tih naknada svojstveno istom gospodarstvu.
Kao drugo, Sud smatra da dodjela te naknade ipak ne može ovisiti o mjestu sjedišta gospodarstva poljoprivrednika. Naime, kriteriji razgraničavanja područja koja ispunjavaju uvjete utvrđeni člankom 32. Uredbe br. 1305/2013 povezani su s biofizičkim ili prirodnim značajkama područja o kojima je riječ, odnosno s objektivnim elementima koji proizlaze iz prirodnih svojstava područja o kojima je riječ.
Međutim, s jedne strane, sjedište gospodarstva poljoprivrednika nije jedan od tih kriterija i nije ni na kakav način povezano s biofizičkim ili prirodnim značajkama određenog područja, koje dovode do njegove prihvatljivosti kao područja s ograničenjima. S druge strane, uvođenjem dodatnog uvjeta prihvatljivosti u svoj program ruralnog razvoja, država članica ili regija države članice odstupa, pri izvršavanju margine prosudbe koja joj je priznata, od uvjeta taksativno navedenih u člancima 31. i 32. Uredbe br. 1305/2013 koji se odnose na razgraničenje prihvatljivih područja i na status aktivnog poljoprivrednika, čime šteti korisnom učinku tih odredbi i povređuje načelo nediskriminacije iz članka 40. stavka 2. UFEU-a.
Kao drugo, što se tiče postojanja prava na plaćanje takve naknade koje proizlazi izravno iz Uredbe br. 1305/2013, Sud podsjeća na to da je točno da države članice ili njihove regije mogu odabrati što će uključiti ili ne uključiti u svoje programe ruralnog razvoja. Usto, plaćanje kompenzacijske naknade u smislu članka 31. Uredbe br. 1305/2013 ne može se kvalificirati kao mjera koju države članice ili njihove regije moraju obvezno uključiti u svoje programe.
Međutim, iz teksta članka 31. stavka 1. prvog podstavka i članka 31. stavka 2. Uredbe br. 1305/2013 proizlazi da, ako država članica ili regija države članice predviđa plaćanja područjima s ograničenjima koja su utvrđena kao prihvatljiva područja, svaki „aktivni poljoprivrednik” u smislu članka 9. Uredbe br. 1307/2013 ima pravo na plaćanje takve naknade.
Suprotno tomu, ako plaćanje u korist takvih područja nije predviđeno u programu ruralnog razvoja o kojem je riječ, nikakvo pravo na plaćanje kompenzacijske naknade ne može nastati u korist poljoprivrednika koji se bave poljoprivrednim površinama u tim područjima.
Naposljetku, kad je riječ o prihvatljivosti naknade, Sud navodi da pravo aktivnog poljoprivrednika na isplatu kompenzacijske naknade može biti prihvatljivo samo u odnosu na teritorijalnu jedinicu koja je u svojem programu ruralnog razvoja odlučila dodijeliti plaćanje kompenzacijske naknade samo za prihvatljiva područja koja se nalaze na njezinu području.
(
1
)	Uredba (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (SL 2013., L 347, str. 487. i ispravak SL 2016., L 130, str. 1.), kako je izmijenjena Uredbom (EU) 2017/2393 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2017. (SL 2017., L 350, str. 15.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 1305/2013)