62005TO0420(01)_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje T‑420/05 R II
Vischim Srl,
įsteigta Čezane Maderne (Italija), atstovaujama advokatų C. Mereu ir K. Van Maldegem,
ieškovė,
prieš
Europos Bendrijų Komisiją,
atstovaujamą B. Doherty ir L. Parpala,
atsakovę,
dėl prašymo sustabdyti 2005 m. rugsėjo 16 d. Komisijos direktyvos 2005/53/EB, iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 91/414/EB, įtraukiant chlorotalonilą, chlorotoluroną, cipermetriną, daminozidą ir tiofanatmetilą kaip veikliąsias medžiagas (OL L 241, 2005, p. 51), 3 straipsnyje numatyto besibaigiančio 2006 m. rugpjūčio 31 d. termino galiojimą ir taikyti tam tikras kitas laikinąsias apsaugos priemones
EUROPOS BENDRIJŲ PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO PIRMININKAS
priima šią
Nutartį
Sprendimo motyvai
Teisinis pagrindas
1. 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyva 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką (OL L 230, 1991, p. 1), be kita ko, nustato Bendrijos tvarką, taikomą augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką leidimui ir tokio leidimo panaikinimui.
2. Direktyvos 91/414 4 straipsnis numato, jog „valstybės narės užtikrina, kad augalų apsaugos produktas nebūtų registruojamas, kol < ... > jo veikliosios medžiagos neįrašytos į I priedo sąrašą“.
3. 2005 m. rugsėjo 16 d. Komisijos direktyva 2005/53/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 91/414, įtraukiant chlorotalonilą, chlorotoluroną, cipermetriną, daminozidą ir tiofanatmetilą kaip veikliąsias medžiagas (OL L 241, 2005, p. 51, toliau – ginčijama direktyva), iš dalies pakeičia pastarosios I priedą, įtraukdama į jį 0,01 g/kg grynumo heksachlorobenzeno chlorotalonilą. Ginčijama direktyva įsigaliojo 2006 m. kovo 1 dieną.
4. Ginčijamos direktyvos 2 straipsnis numato:
„Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2006 m. rugpjūčio 31 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įsigalioję įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai šių nuostatų tekstus ir tų nuostatų bei šios direktyvos koreliacijos lentelę.
Jos taiko šias nuostatas nuo 2006 m. rugsėjo 1 dienos < ... > “
5. Ginčijamos direktyvos 3 straipsnis numato:
„1. Valstybės narės iki 2006 m. rugpjūčio 31 d., jeigu būtina, atsižvelgdamos į Direktyvą 91/414/EEB, iš dalies keičia arba panaikina galiojančius leidimus, išduotus chlorotalonilo < ... > – veikliųjų medžiagų – turintiems augalų apsaugos produktams.
Valstybės narės iki tos dienos pirmiausia patvirtina, kad laikomasi tos direktyvos I priede nurodytų sąlygų, susijusių su chlorotalonilu < ... > .
2. < ... > Priėmusios šį sprendimą valstybės narės < ... >, jei tai chlorotalonilo < ... > – vienintelės veikliosios medžiagos – turintis produktas, jeigu būtina, iš dalies pakeičia arba panaikina leidimą iki 2010 m. vasario 28 d. < ... > “
Bylos aplinkybės
6. 1993 m. liepos 8 d. Vischim Srl, Italijos bendrovė, gaminanti chlorotalonilą, pranešė Komisijai apie savo pageidavimą, kad ši medžiaga būtų įrašyta į Direktyvos 91/414 I priedą, ir šiuo tikslu pateikė ataskaitos rengėjai 1992 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3600/92, nustatančio išsamias darbų programos, minėtos Direktyvos 91/414/EEB 8 straipsnio 2 dalyje, pirmojo etapo įgyvendinimo taisykles (OL L 366, 1991, p. 10), 6 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatytus dokumentus.
7. Nors ieškovė pranešime nurodė 0,072 g/kg grynumo heksachlorobenzeno veikliojoje medžiagoje, per žodinę proceso dalį (žr. 20 punktą) ji nurodė, kad galėtų gaminti ne daugiau nei 0,04 g/kg grynumo heksachlorobenzeno chlorotalonilą.
8. Pagal Direktyvoje 91/414 numatytą procedūrą 2005 m. rugsėjo 16 d. Komisija priėmė ginčijamą direktyvą, įtraukiančią į Direktyvos 91/414 I priedą 0,01 g/kg grynumo heksachlorobenzeno chlorotalonilą, taip prisiderindama prie tuo metu Maisto ir žemės ūkio organizacijos (FAO, Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacija) patvirtinto standarto.
9. 2006 m. balandžio 26 d. ataskaitoje pagal Reglamento Nr. 3600/92 5 straipsnio 2 dalies b punktą paskirta valstybė narė ataskaitos rengėja konstatavo, kad ieškovės produktas buvo tolygus Direktyvoje 91/414 nurodytam produktui, išskyrus heksachlorobenzeno grynumo laipsnį.
10. 2005 m. gruodžio mėnesį FAO priėmė naują chlorotalonilo, kurio heksachlorobenzeno grynumo laipsnis buvo lygus 0,04 g/kg, standartą.
11. Komisija, atsižvelgusi į šio naujo FAO standarto priėmimą, pradėjo naujai direktyvai, iš dalies keičiančiai ginčijamą direktyvą numatant heksachlorobenzeno grynumo laipsnį 0,04 g/kg, priimti reikalingas procedūras.
12. Galiausiai 2006 m. rugsėjo 22 d. Komisija priėmė Direktyvą 2006/76/EB, iš dalies keičiančią Direktyvą 91/414/EEB dėl veikliosios medžiagos chlortalonilo specifikacijos (OL L 263, 2006, p. 9), kuri pagal jos 3 straipsnį įsigaliojo 2006 m. rugsėjo 23 dieną. Ši direktyva numato 0,04 g/kg heksachlorobenzeno grynumo laipsnį.
Procesas ir šalių reikalavimai
13. Ieškovė 2005 m. lapkričio 25 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu pareiškimu pareiškė pagal EB 230 straipsnio ketvirtąją pastraipą ieškinį, kuriuo siekiama iš dalies panaikinti ginčijamą direktyvą ir chlorotalonilo vertinimo ataskaitą, bei papildomai ieškinį dėl neveikimo pagal EB 232 straipsnį. Ieškovė taip pat pareiškė ieškinį dėl žalos atlyginimo pagal EB 288 straipsnį.
14. Atskiru dokumentu, užregistruotu Pirmosios instancijos teismo kanceliarijoje 2005 m. gruodžio 12 d., ieškovė pateikė prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones (toliau – pirmasis prašymas taikyti laikinąsias apsaugos priemones).
15. 2006 m. balandžio 4 d. Nutartimi Pirmosios instancijos teismo pirmininkas, konstatavęs, kad ieškovė teisiniu požiūriu nepakankamai įrodė prašomų laikinųjų apsaugos priemonių reikalingumą siekiant, kad būtų išvengta rimtos ir nepataisomos žalos (toliau – 2006 m. balandžio 4 d. Nutartis), atmetė pirmąjį prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
16. Atskiru dokumentu, užregistruotu Pirmosios instancijos teismo kanceliarijoje 2006 m. rugpjūčio 21 d., ieškovė pateikė šį prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones. Jame ieškovė Pirmosios instancijos teismo pirmininko prašo, remiantis Pirmosios instancijos teismo darbo reglamento 105 straipsnio 2 dalimi, priimti sprendimą Komisijai dar nepateikus savo pastabų.
17. 2006 m. rugpjūčio 28 d. Komisija pateikė savo pastabas dėl šio naujo prašymo taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
18. Pirmosios instancijos teismo pirmininko raginimu 2006 m. rugsėjo 4 d. ieškovė pateikė savo pastabas dėl Komisijos pastabų.
19. Pirmosios instancijos teismo pirmininko raginimu 2006 m. rugsėjo 13 d. Komisija pateikė direktyvos, iš dalies keičiančios ginčijamą direktyvą, pirminio projekto kopiją.
20. 2006 m. rugsėjo 14 d. buvo išklausytos šalių žodinės pastabos.
21. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijoje 2006 m. rugsėjo 26 d. užregistruotu laišku Komisija informavo Pirmosios instancijos teismą, kad 2006 m. rugsėjo 22 d. ji priėmė Direktyvą 2006/76.
22. Ieškovė Pirmosios instancijos teismo pirmininko prašo:
– pripažinti prašymą priimtinu ir pagrįstu,
– konstatuoti, kad, jei ginčijamos direktyvos numatytas 2006 m. rugpjūčio 31 d. terminas įsigalios, ji rizikuoja patirti rimtą ir nepataisomą žalą,
– sustabdyti ginčijamoje direktyvoje nustatyto termino įsigaliojimą 2006 m. rugpjūčio 31 d. ieškovės produktų atžvilgiu, kol ginčas bus išspręstas iš esmės, arba
– sustabdyti ginčijamoje direktyvoje nustatyto termino įsigaliojimą 2006 m. rugpjūčio 31 d., kol Komisija pateiks Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniam komitetui pasiūlymą nustatyti naują suderinimo su naujomis įtraukimo į I priedą sąlygomis terminą ir kol šis terminas įsigalios,
– priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
23. Komisija prašo, kad Pirmosios instancijos teismo pirmininkas atmestų prašymą kaip nepriimtiną arba nepagrįstą ir kad priteistų iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Šalių argumentai
Dėl priimtinumo
24. Komisija ginčija prašymo taikyti laikinąsias apsaugos priemones priimtinumą. Pirmiausia prašymas, pažeisdamas Procedūros reglamento 104 straipsnio 1 dalį, nėra susijęs su nagrinėjama byla.
25. Be to, Komisijos nuomone, prašyme nėra jokių įrodymų, leidžiančių konstatuoti fumus boni iuris buvimą.
26. Galiausiai Komisija mano, kad, priešingai nei numato Procedūros reglamento 109 straipsnis, naujas prašymas taikyti laikinąsias apsaugos priemones nėra grindžiamas naujais faktais.
27. Savo ruožtu ieškovė mano, kad prašymas yra priimtinas. Viena vertus, Bendrijos teismo praktikoje įtvirtintas principas, pagal kurį su priimtinumu susijusios nuostatos turi būti aiškinamos plačiai, kad užtikrintų privačių asmenų teisinę apsaugą.
28. Kita vertus, ieškovė mano, kad po 2006 m. balandžio 4 d. Nutarties priėmimo, atsirado keli nauji faktai, pateisinantys naujo prašymo pateikimą.
Dėl fumus boni juris
29. Viena vertus, ieškovė pakartoja pirmame prašyme taikyti laikinąsias apsaugos priemones jau nurodytus argumentus, kuriais siekiama įrodyti, kad, pirma, pagrindinis ieškinys yra priimtinas ir, antra, kad ginčijama direktyva prima facie
yra neteisėta.
30. Kita vertus, ieškovė priduria, kad Komisija, atsižvelgusi į ieškovės pareikštus ieškinius ir į valstybės narės ataskaitos rengėjos parengtą naują balanso įvertinimą, ketina iš dalies pakeisti ginčijamą direktyvą ir leisti 0,04 g/kg grynumo heksachlorobenzeną pagal naujus FAO standartus. Ši aplinkybė patvirtina, bent prima facie, kad ginčijamoje direktyvoje numatytas grynumo lygis nėra teisingas.
31. Komisija mano, kad ieškovė neįrodė, jog šis prašymas taikyti laikinąsias apsaugos priemones yra pagrįstas.
Dėl skubos
32. Ieškovė mano, kad pagal ginčijamos direktyvos 3 straipsnį nuo 2006 m. rugpjūčio 31 d. ji praras turimus leidimus ir, nebegalėdama parduoti savo produktų, kuriuose yra chlorotalonilo, rizikuoja patirti rimtą ir nepataisomą žalą.
33. Kad įrodytų, jog nacionalinės valdžios institucijos, nagrinėjamu atveju – kompetentingos Jungtinės Karalystės valdžios institucijos, jau pradėjo procedūras dėl nacionalinių leidimų panaikinimo, ieškovė prideda prie prašymo jai skirtą 2006 m. liepos 28 d. laišką ir kai kuriems jos klientams skirtus 2006 m. rugpjūčio 2 ir 17 d. laiškus, kuriuose šios institucijos praneša apie savo ketinimą atšaukti leidimus todėl, kad ieškovė negalėjo pateikti pilno dokumentų rinkinio su visa Direktyvos 91/414 II priede reikalaujama informacija ir tyrimais.
34. Šiuo atžvilgiu ieškovė taip pat pateikia 2006 m. liepos 13 d. laišką, kuriuo ji siekia įrodyti, kad jos konkurentė Syngenta
atsisakė patenkinti jos prašymą jai leisti susipažinti su savo dokumentais, pateiktą pagal Direktyvos 91/414 13 straipsnį.
35. Be to, ieškovė teigia, kad ji patirs rimtą ir nepataisomą žalą, kuri, visų pirma, pasireikš rinkos dalies praradimu, antra, jos gamyklos uždarymu ir, trečia, grėsmės jos pačios išlikimui atsiradimu.
36. Pirmiausia, kalbėdama apie savo rinkos dalies praradimą, ieškovė teigia, kad panaikinus leidimus, pirma, ji negalės parduoti savo produktų Europos Sąjungoje, antra, ji nebegalės tiekti savo produktų klientams, trečia, dėl negalėjimo laikytis komercinių įsipareigojimų savo klientams jai bus pareikšti ieškiniai dėl sutarčių nevykdymo ir, ketvirta, ji neteks savo rinkos dalies įmonės Syngenta, kuri vienintelė turi būtinus leidimus prekiauti chlorotalonilu ir produktais, kuriame yra chlorotalonilo, naudai.
37. Be to, kalbėdama apie savo gamyklą Italijoje, ieškovė teigia, kad ji negalės jos išsaugoti, nes ši gamykla, jos teigimu, yra specialiai pastatyta vien chlorotalonilo gamybai. 80 % jos pajėgumų skirta Europos rinkai ir dėl dabartinės situacijos gamykloje techniškai būtų neįmanoma pereiti nuo chlorotalonilo prie kito produkto gamybos be rimtų investicijų.
38. Galiausiai ieškovė, laukdama galutinio sprendimo pagrindinėje byloje, rizikuotų nustoti egzistavusi, nes, viena vertus, ji gamintų ir pardavinėtų tik chlorotalonilo pagrindu pagamintus produktus, o, antra vertus, 80 % jos apyvartos realizuojama Europos Sąjungoje. Turint omenyje, kad jos vieninteliai aktyvai, jos teigimu, yra leidimai prekiauti jos unikaliu produktu, jei juos prarastų, ji neišvengiamai būtų priversta bankrutuoti.
39. Komisija mano, kad ieškovei nepavyko teisės požiūriu pakankamai įrodyti aplinkybių, leidžiančių daryti išvadą dėl rizikos, kad ji patirs rimtą ir nepataisomą žalą, jei nebus skirtos jos prašomos priemonės, buvimo.
Dėl interesų įvertinimo
40. Ieškovės teigimu, interesų įvertinimas krypsta prašomų priemonių skyrimo link.
41. Visų pirma, prašomas sustabdymas tiesiog apsiribotų išlaikydamas status quo
chlorotalonilo ir ieškovės produktų atžvilgiu.
42. Antra, ieškovė padarė dideles investicijas į Europos rinką ir siekia, kad jos produktas būtų įtrauktas į Direktyvos 91/414 I priedą. Todėl ji turi teisėtą interesą būti apsaugota.
43. Trečia ir galiausiai, prašomas sustabdymas nepakenktų nei žmonių, nei gyvūnų gyvybei bei aplinkai, nes, viena vertus, nuolatinio komiteto patvirtintas ataskaitos rengėjo vertinimas parodė, kad ieškovės produktas yra saugus ir, antra vertus, atsižvelgiant į šį vertinimą, ginčijama direktyva turi būti pataisyta.
44. Komisijos nuomone, ieškovė neįrodė, kad interesų įvertinimas krypsta prašomų priemonių skyrimo link.
Laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo įvertinimas
45. Pagal EB 242 ir 243 straipsnius bei 225 straipsnio 1 dalį, jei Pirmosios instancijos teismas mano, kad tai reikalinga dėl susiklosčiusių aplinkybių, jis gali sustabdyti ginčijamo akto taikymą arba nustatyti bet kurias būtinas laikinąsias apsaugos priemones.
46. Procedūros reglamento 104 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad prašymuose nustatyti laikinąsias apsaugos priemones turi būti nurodytas bylos dalykas, aplinkybės, dėl kurių reikalingas skubus sprendimas, ir faktiniai bei teisiniai pagrindai, prima facie
patvirtinantys ( fumus boni juris ) prašomų priemonių reikalingumą. Šios sąlygos yra kumuliacinės, nes prašymai taikyti laikinąsias apsaugos priemones turi būti atmesti, jei nėra tenkinama bent viena sąlyga. Laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas prireikus taip pat įvertina šalių interesus byloje (1995 m. liepos 19 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutarties Komisija prieš Atlantic Container Line ir kt., C‑149/95 P(R), Rink. p. I‑2165, 22 punktas ir 1998 m. gruodžio 17 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutarties Emesa Sugar prieš Komisiją, C‑364/98 P(R), Rink. p. I‑8815, 43 ir 47 punktai).
47. Be to, nagrinėdamas visas sąlygas, laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas turi didelę vertinimo laisvę ir, atsižvelgdamas į konkrečias bylos aplinkybes, gali laisvai pasirinkti šių skirtingų sąlygų patikrinimo būdą, taip pat jų nagrinėjimo tvarką, nes jokia Bendrijos teisės norma jo neįpareigoja pasirinkti iš anksto nustatytos vertinimo sistemos, kuria remiantis būtų vertinamas būtinumas taikyti laikinąsias apsaugos priemones (46 punkte minėtų nutarčių Komisija prieš Atlantic Container Line ir kt.
23 punktas ir Emesa Sugar prieš Komisiją
44 punktas).
48. Konstatuotina, kad nagrinėjamoje byloje prašymas taikyti laikinąsias apsaugos priemones pateiktas po taip pat byloje T‑420/05 pateikto panašaus prašymo, kurį Pirmosios instancijos teismo pirmininkas atmetė nutartimi.
49. 2006 m. balandžio 4 d. Nutartyje laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas būtent konstatavo, kad ieškovei nepavyko teisės požiūriu pakankamai įrodyti, jog buvo skubu priimti prašomas laikinąsias priemones (91 punktas).
50. Konkrečiai kalbėdamas apie pirmąją iš dviejų ieškovės nurodomos žalos dalių, laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas konstatavo, kad žala, kuri, ieškovės teigimu, buvo susijusi su jos turimų nacionalinių leidimų panaikinimu, priklausė ne nuo akto, kurio taikymą buvo prašoma sustabdyti, o nuo galimo valstybės narės sprendimo priėmimo (70–72 punktai). Be to, žala, kuri, ieškovės nuomone, buvo susijusi su jos rinkos dalių praradimu, viena vertus, nebuvo padaryta ginčijama direktyva ir, kita vertus, negalėjo būti laikoma nepataisoma (75 ir 76 punktai). Galiausiai, kalbant apie žalą, kuri, ieškovės nuomone, susijusi su grėsme jos pačios išlikimui, reikia nurodyti, kad, viena vertus, ši žala nesusijusi su ginčijama direktyva, ir, kita vertus, ieškovė nepateikė įrodymų, leidžiančių konstatuoti jos rimtą pobūdį, būtent atsižvelgiant į jos turtinę situaciją, vertinamą pagal grupės, kuriai ji priklauso kaip akcininkė, požymius (77–82 punktai).
51. Kalbėdamas apie antrą iš dviejų ieškovės nurodytų žalos dalių, susijusią su tariamu Direktyvos 91/414 13 straipsnio pažeidimu, o būtent su negalėjimu susipažinti su Sygenta
dokumentais, laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas konstatavo, kad ieškovė apsiribojo vien įrodymais nepagrįstu teiginiu bei nurodė aplinkybę, kad Syngenta
yra konkuruojanti įmonė. Tačiau vien šios aplinkybės nepakanka tam, kad būtų atmesta galimybė, jog Syngenta
galėjo patenkinti jos prašymą leisti jai susipažinti su dokumentais (83 ir 87 punktai).
52. Atsižvelgiant į tai, kad 2006 m. balandžio 4 d. Nutartimi buvo atmestas laikinųjų apsaugos priemonių taikymo prašymas ir dėl jos nebuvo kreiptasi su apeliaciniu skundu į Teisingumo Teismą, konstatuotina, kad, viena vertus, Procedūros reglamento 108 straipsnis netaikytinas nagrinėjamoje byloje (šiuo klausimu žr. 2002 m. vasario 14 d. Teisingumo Teismo nutarties Komisija prieš Artegodan, C‑440/01 P(R), Rink. p. I‑1489, 62–64 punktus ir 2004 m. gruodžio 22 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutarties European Dynamics prieš Komisiją, T‑303/04 R II, Rink. p. II‑1621, 54 punktą) ir, kita vertus, šis prašymas gali būti pripažintas priimtinu, tik jei tenkinamos Procedūros reglamento 109 straipsnyje numatytos sąlygos (šiuo klausimu žr. minėtos nutarties European Dynamics prieš Komisiją
56 punktą ir 2006 m. vasario 17 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutarties Nijs prieš Audito rūmus, T‑171/05 R II, Rink. p. II‑0000, 27 punktą).
53. Pagal Procedūros reglamento 109 straipsnį „prašymo dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo atmetimas neapriboja jį pateikusios šalies teisės paduoti kitą prašymą, remiantis naujais faktais“.
54. „Nauji faktai“ šios nuostatos prasme reiškia faktus, kurie atsirado po pirmąjį prašymą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo atmetančios nutarties paskelbimo arba kurių ieškovė negalėjo nurodyti pirmajame prašyme arba per procesą dėl pirmosios nutarties ir kurie yra svarbūs nagrinėjamos bylos vertinimui (52 punkte minėtos nutarties European Dynamics prieš Komisiją
60 punktas ir 52 punkte minėtos nutarties Nijs prieš Audito rūmus
28 punktas).
55. Vadinasi, reikia patikrinti, ar šiame prašyme ieškovė nurodė naujų faktų, kuriais remiantis galima būtų užginčyti laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo šios nutarties 46 punkte primintų sąlygų, į kurias atsižvelgiant skiriamas teisės akto taikymo sustabdymas arba laikinoji apsaugos priemonė, įvertinimą (šiuo klausimu žr. 1979 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutarties Buttner ir kt. prieš Komisiją, 51/79 R II, Rink. p. 2387, 4 punktą; 2001 m. spalio 8 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutarties Stauner ir kt. prieš Parlamentą ir Komisiją, T‑236/00 R II, Rink. p. II‑2943, 49 punktą; 52 punkte minėtos nutarties European Dynamics prieš Komisiją 65, 73 ir 75 punktus; ir 2004 m. gruodžio 22 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutarties Microsoft prieš Komisiją, T‑201/04 R, Rink. p. II‑4463, 325 punktą; taip pat, kalbant apie „aplinkybių pasikeitimo“ sąvoką Procedūros reglamento 108 straipsnio prasme, pagal analogiją žr. 52 punkte minėtos nutarties Komisija prieš Artegodan
63 ir 64 punktus; 2002 m. balandžio 4 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutarties Technische Glaswerke Ilmenau prieš Komisiją, T‑198/01 R, Rink. p. I‑2153, 123 punktą ir 2004 m. sausio 21 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutarties FNSEA ir kt. prieš Komisiją, T‑245/03 R, Rink. p. II‑271, 129 punktą).
56. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas 2006 m. balandžio 4 d. Nutartyje nemanė esant būtina išnagrinėti sąlygą, susijusią su fumus boni juris, bei palyginti esamų interesų (91 punktas). Todėl pirmiausia reikia patikrinti, ar ieškovė nurodė naujų faktų, kuriais remiantis būtų galima užginčyti laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo atliktą skubos įvertinimą.
Faktai, kuriuos ieškovė aiškiai nurodo kaip naujus
57. Pirma, pastebėtina, kad 2006 m. rugsėjo 4 d. pastabose ieškovė nurodo tris faktus, kuriuos ji akivaizdžiai laiko naujais. Pirmiausia 2006 m. balandžio 26 d. ataskaitos rengėja išnagrinėjo ieškovės produktus ir grynumo aspektu konstatavo juos esant lygiaverčius Direktyvos 91/414 I priede įrašytiems produktams. Antra, kad pakeistų ginčijamą direktyvą, Komisija priėmė naują direktyvą. Trečia, 2006 m. rugpjūčio 31 d. pasibaigus terminui, unikalus ieškovės produktas bus išimtas iš rinkos.
58. Pirma, konstatuotina, viena vertus, kad 2006 m. balandžio 26 d. ataskaita yra vėlesnė nei 2006 m. balandžio 4 d. Nutartis ir yra svarbi vertinimui šioje byloje.
59. Vis dėlto, kita vertus, konstatuotina, kad, priešingai nei teigia ieškovė, naujame valstybės narės ataskaitos rengėjos jos produkto vertinime nėra konstatuojama, jog minėtas produktas lygiavertis Direktyvos 91/414 I priede nurodytam produktui ginčijamoje direktyvoje numatyto heksachlorobenzeno grynumo laipsnio atžvilgiu.
60. Galiausiai, net ir darant prielaidą, kad šiame naujame vertinime būtų konstatuotas Vischim
produkto ir Direktyvos 91/414 I priede nurodyto produkto lygiavertiškumas, ši aplinkybė negalėtų paveikti 2006 m. balandžio 4 d. Nutartyje pateikto skubos įvertinimo, pagrįsto, kaip nurodyta šios nutarties 50 punkte, tuo, kad ieškovė, viena vertus, neįrodė priežastinio ryšio tarp ginčijamo akto ir tariamos žalos ir, kita vertus, nepateikė įrodymų, leidžiančių daryti išvadą dėl tariamos žalos rimto arba nepataisomo pobūdžio, būtent atsižvelgus į jos ekonominę situaciją (šiuo klausimu žr. 52 punkte minėtos nutarties European Dynamics prieš Komisiją
76 punktą).
61. Todėl konstatuotina, kad nors ataskaita buvo vėlesnė nei 2006 m. balandžio 4 d. Nutartis, kuri yra svarbi šiai bylai įvertinti, ja remiantis negalima užginčyti laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo atlikto būtinybės skirti prašomas laikinąsias apsaugos priemones įvertinimo.
62. Antra, kalbant apie naujos direktyvos, iš dalies pakeičiančios Direktyvą 91/414, priėmimą, konstatuotina, kad ji, numeriu 2006/76, buvo priimta tik 2006 m. rugsėjo 22 d., t. y. po paskutiniųjų ieškovės pastabų pateikimo. Pastabose ieškovė daro nuorodą tik į aptariamo akto pirminį projektą.
63. Pastebėtina, kad Komisija visada atsisakinėjo perduoti šį pirminį projektą ieškovei, ir todėl ji jo negalėjo nurodyti nei pirmajame prašyme taikyti laikinąsias apsaugos priemones, nei per procesą dėl 2006 m. balandžio 4 d. Nutarties. Tik Pirmosios instancijos teismo pirmininko raginimu 2006 m. rugsėjo 13 d. Komisija pateikė šio pirminio projekto kopiją.
64. Darytina išvada, kad pirminis projektas, kiek jis svarbus šiai bylai įvertinti, yra naujas faktas Procedūros reglamento 109 straipsnio prasme.
65. Vis dėlto konstatuotina, kad, kaip matyti iš 2006 m. balandžio 4 d. Nutarties 72 punkto, laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas jau įvertino pačios ieškovės pripažintą galimybę, kad Komisija iš dalies pakeis ginčijamą direktyvą, laikydama priimtinu didesnį nei numatytas ginčijamoje direktyvoje heksachlorobenzeno grynumo laipsnį. Vadinasi, nagrinėjamame prašyme taikyti laikinąsias apsaugos priemones ieškovė nepateikė jokio įrodymo, leidžiančio manyti, jog Direktyvos 2006/76 pirminis projektas paneigia 2006 m. balandžio 4 d. Nutartyje pateiktą skubos įvertinimą.
66. Trečia, kalbant apie ieškovės riziką netekti leidimų, konstatuotina, kad ji jau buvo įvertinta 2006 m. balandžio 4 d. Nutarties 70–72 punktuose. Vadinasi, šiame prašyme taikyti laikinąsias apsaugos priemones ieškovė nepateikė jokio naujo įrodymo, galinčio pateisinti šio įvertinimo pakeitimą.
67. Taigi konstatuotina, kad nė vienu iš ieškovės nurodytų naujų faktų negalima remtis, kad užginčytų laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo atliktą skubos skirti prašomas laikinąsias apsaugos priemones įvertinimą.
Kitos šiame prašyme pirmą kartą nurodytos faktinės aplinkybės
68. Antra, pažymėtina, kad ieškovė, aiškiai nenurodydama jų naujumo, remiasi keturiomis aplinkybėmis, kurių ji nenurodė pirmajame prašyme taikyti laikinąsias apsaugos priemones. Pirma, ieškovė teigia, kad 2006 m. liepos 13 d., t. y. vėlesniu nei 2006 m. balandžio 4 d. Nutartis, laišku Syngenta
atsisakė leisti jai susipažinti su savo dokumentais. Antra, ieškovė teigia, kad jai skirtu 2006 m. liepos 28 d. laišku bei kai kuriems jos klientams skirtais 2006 m. rugpjūčio 2 ir 17 d. laiškais Jungtinės Karalystės kompetentingos valdžios institucijos pranešė apie savo ketinimą panaikinti jos turimus nacionalinius leidimus. Trečia, ieškovė pirmą kartą šiame prašyme nurodo aplinkybę, kad dėl ginčijamos direktyvos priėmimo ji rizikuoja prarasti savo gamyklą Italijoje. Galiausiai savo teiginiams dėl jos išlikimui iškilusios grėsmės pagrįsti ir įmonių grupės, kuriai ji priklauso kaip akcininkė, ekonominei padėčiai pavaizduoti ieškovė pateikia vieno iš jos akcininkų 2006 m. antrojo ketvirčio ataskaitą.
69. Pirma, pastebėtina, kad 2006 m. balandžio 4 d. Nutartyje (87 punktas) laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas nusprendė:
„ < ... > kalbant apie, viena vertus, galimybės ieškovei susipažinti su Syngenta
dokumentais nebuvimą, ieškovė apsiribojo šiuo įrodymais nepagrįstu teiginiu bei nurodė aplinkybę, kad Syngenta
yra konkuruojanti įmonė. Tačiau vien šios aplinkybės nepakanka tam, kad būtų atmesta galimybė, jog Syngenta
galėjo patenkinti jos prašymą leisti jai susipažinti su dokumentais.“
70. Vadinasi, konstatuotina, kad 2006 m. liepos 13 d. Syngenta
atsisakymo laiškas yra vėlesnis nei 2006 m. balandžio 4 d. Nutartis ir svarbus tariamai žalai, susijusiai su ieškovės negalėjimu susipažinti su Syngenta
dokumentais, įvertinti. Iš to išplaukia, kad šis laiškas yra naujas faktas Procedūros reglamento 109 straipsnio prasme.
71. Taigi būtina įvertinti, ar 2006 m. liepos 13 d. laiškas, kuriuo Syngenta
atsisako suteikti ieškovei galimybę susipažinti su savo dokumentais, paneigia 2006 m. balandžio 4 d. Nutartyje pateiktą laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo įvertinimą.
72. Šiuo atžvilgiu ieškovė teigia, kad Syngenta
„atsisakė pradėti derybas dėl bendro naudojimosi informacija tol, kol ieškovė negalės įrodyti, kad ginčijamoje priemonėje nustatytos specifikacijos buvo pakeistos“ ir kad todėl ji negalėjo „pradėti ir laiku pabaigti 2005 m. Jungtinės Karalystės nuostatuose dėl augalų apsaugos produktų 16 straipsnyje numatytos arbitražo procedūros“. Be to, ji teigia, kad „pagal šiuos nuostatus prieš tokį arbitražą turi būti 21 dieną trunkantis mediacijos laikotarpis, o šitaip procedūra užtruktų ilgiau nei iki galutinės rugpjūčio 31 d. datos“.
73. Vadinasi, konstatuotina, kad ieškovė, viena vertus, nepradėjo Jungtinės Karalystės vidaus teisės aktuose numatytų procedūrų, kad būtų bendrai pasinaudota informacija, ir, kita vertus, apsiribojo nurodydama, jog ji neturėjo galimybės pasinaudoti šiomis procedūromis, nors nepateikė įrodymų, leidžiančių pateisinti šios galimybės nebuvimą.
74. Prie prašymo pridėtų 2005 m. Augalų apsaugos nuostatų (Plant Protection Products Regulations)16 straipsnis numato:
„Jeigu pareiškėjas augalų apsaugos produktų patvirtinimui gauti ir ankstesnių registracijų savininkai dėl to paties produkto negali susitarti dėl bendro naudojimosi duomenimis, Secretary of State
gali įpareigoti pareiškėją ir ankstesnių registracijų savininkus, įsisteigusius Anglijoje ar Velse, bendrai naudotis informacija, siekiant išvengti bandymų su stuburiniais gyvūnais kartojimo ir nustatyti naudojimosi informacija tvarką bei priimtiną Suinteresuotųjų Šalių interesų pusiausvyrą.“
75. Šis straipsnis nepašalina galimybės ieškovei prašyti Syngenta
leisti pasinaudoti informacija, o jos atsisakymo atveju, net ir dėl 2006 m. liepos 13 d. laiške Syngenta
nurodytų priežasčių, ieškovė galėjo kreiptis į Secretary of State .
76. Konstatuotina, kad ieškovė pakankamai teisės požiūriu neįrodė, jog ji neturėjo galimybės pasinaudoti Jungtinės Karalystės numatytomis bendro informacijos naudojimosi procedūromis.
77. Vadinasi, konstatuotina, kad 2006 m. liepos 13 d. Syngenta
laiškas, nors vėlesnė aplinkybė nei 2006 m. balandžio 4 d. Nutartis, ir svarbi šioje byloje aplinkybė nepaneigia laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo vertinimo, pateikto 2006 m. balandžio 4 d. Nutartyje.
78. Antra, kalbant apie Jungtinės Karalystės valdžios institucijų laiškus, nors juose ir nurodoma vėlesnė nei 2006 m. balandžio 4 d. Nutarties data ir jie yra svarbūs šiai bylai įvertinti, konstatuotina, kad juose nurodoma, jog šios valdžios institucijos ketina atšaukti ieškovės nacionalinius leidimus, atsižvelgdamos į tai, kad ji neįrodė, jog turi galimybę susipažinti su pilnu dokumentų rinkiniu, numatytu Direktyvos 91/414 II priede, ir kad laiško gavėjas gali jų vertinimą apskųsti šios valdžios institucijose.
79. Todėl konstatuotina, kad remiantis šiais laiškais negali užginčyti 2006 m. balandžio 4 d. Nutartyje laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo pateikto skubos įvertinimo, nes jie tik patvirtina, kad tariama žala dėl nacionalinių leidimų atšaukimo susijusi ne su ginčijama direktyva, o su galimu nacionalinių valdžios institucijų, besinaudojančių tam tikra diskreciją, sprendimu.
80. Trečia, kalbant apie aplinkybę, kad dėl ginčijamos direktyvos priėmimo ieškovė rizikuoja prarasti gamyklą Italijoje, konstatuotina, jog ieškovė ją pirmą kartą nurodė šiame prašyme. Vis dėlto taip pat konstatuotina, kad tai nėra nenumatoma aplinkybė, arba bet kuriuo atveju negalima paneigti, kad ji galėjo būti nurodyta pirmajame prašyme taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
81. Todėl darytina išvada, kad šis teiginys negali būti laikomas kaip apibūdinantis naują faktą Procedūros reglamento 109 straipsnio prasme.
82. Galiausiai teiginiams, susijusiems su rizika, kad kils pavojus jos pačios išlikimui, pagrįsti ir įmonių grupės, kuriai ji priklauso kaip akcininkė, ekonominei padėčiai pateisinti ieškovė pateikia vieno iš jos akcininkų 2006 m. antrojo ketvirčio ataskaitą.
83. Vis dėlto šiuo atžvilgiu konstatuotina, kad nors bent dalis ketvirčio ataskaitoje nurodomų duomenų yra vėlesni nei 2006 m. balandžio 4 d. Nutartis ir svarbūs šioje byloje, viena vertus, tai nėra patvirtintas dokumentas ir, kita vertus, jis visiškai neleidžia įvertinti kito ieškovės akcininko finansinės situacijos.
84. Darytina išvada, kad ši ataskaita neleidžia įvertinti ieškovės turtinės padėties atsižvelgiant į grupės, kurios akcininkė ji yra, požymius. Todėl remiantis šia ataskaita negalima užginčyti 2006 m. balandžio 4 d. Nutartyje laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo pateikto įvertinimo.
85. Iš visų prieš tai išdėstytų argumentų matyti, kad ieškovei nepavyko teisės požiūriu pakankamai įrodyti, kad nagrinėjamu atveju yra naujų faktų, paneigiančių 2006 m. balandžio 4 d. Nutartyje pateiktą laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo atliktą būtinybės skirti prašomas laikinąsias apsaugos priemones įvertinimą.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais,
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO PIRMININKAS
nutaria:
1. Atmesti prašymą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo.
2. Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.
Priimta 2006 m. spalio 13 d. Liuksemburge.