PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (trečioji kolegija)
NUTARTIS
2004 m. liepos 8 d.
Sujungtos bylos T‑7/98 DEP ir T‑208/98 DEP
Carlo De Nicola
prieš
Europos investicijų banką
„Bylinėjimosi išlaidų nustatymas“
Visas tekstas italų kalba  II‑0000
Dalykas:      Ieškinys, pareikštas dėl prašymo nustatyti bylinėjimosi išlaidas 2001 m. vasario 23 d. Pirmosios instancijos teismui priėmus
sprendimą bylose T‑7/98, T‑208/98 ir T‑109/99, De Nicola prieš EIB, Rink. VT p. I‑A‑49 ir II‑185.
Sprendimas:      Visa Europos investicijų banko padengiama ieškovo bylinėjimosi išlaidų bylose T‑7/98, T‑208/98 ir T‑109/99 suma yra 28 000 eurų.
Santrauka
1.     Procesas – Bylinėjimosi išlaidos – Nustatymas – Atlygintinos išlaidos – Sąvoka – Išlaidos, patirtos taikinimo procedūros metu
– Netaikymas
(Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 91 str. b punktas)
2.     Procesas – Bylinėjimosi išlaidos – Nustatymas – Faktai, į kuriuos būtina atsižvelgti
(Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 91 str. b punktas)
3.     Procesas – Bylinėjimosi išlaidos – Nustatymas – Atlygintinos išlaidos – Sąvoka – Pridėtinės vertės mokestis –Taikymas neapmokestinamiesiems
asmenims
(Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 91 str. b punktas)
4.     Procesas – Bylinėjimosi išlaidos – Nustatymas – Atlygintinos išlaidos – Šalių patirtos būtinos išlaidos – Kitų nei šalių advokatų
asmenų patirtos kelionės bei gyvenimo išlaidos ─ Atlyginimo sąlygos – Šalių advokatų kelionės bei gyvenimo išlaidos, susijusios
su procesinių dokumentų pateikimu – Netaikymas
(Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 91 str. b punktas)
5.     Procesas – Bylinėjimosi išlaidos – Nustatymas – Atlygintinos išlaidos – Šalių patirtos būtinosios išlaidos – Vertimo išlaidos
– Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 90 straipsnio b punkto aiškinimas
(Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 90 str. b punktas ir 91 str. b punktas)
1.     Pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 91 straipsnio b punktą atlygintinomis laikomos šios „būtinosios išlaidos,
kurias dėl proceso patyrė šalys, pirmiausia kelionės bei gyvenimo išlaidos ir atstovų, patarėjų arba advokatų atlyginimas“.
Iš šios nuostatos išplaukia, kad atlygintinos išlaidos apribojamos, pirma, išlaidomis, kurios buvo patirtos dėl proceso Pirmosios
instancijos teisme, ir, antra, šiam tikslui įgyvendinti būtinomis išlaidomis. Procedūros reglamento 91 straipsnio prasme sąvoka
„procesas“ reiškia procesą Pirmosios instancijos teisme, neapimant iki jo buvusios stadijos. Tokia išvada darytina konkrečiai
iš šio reglamento 90 straipsnio, kuriame nurodytas „procesas Pirmosios instancijos teisme“. Todėl ieškovo išlaidos, patirtos
taikinimo procedūros, numatytos Europos investicijų banko personalo reglamento 41 straipsnyje, metu yra laikomos neatlygintinomis
išlaidomis.
(žr. 29 ir 30 punktus)
Nuoroda: 1970 m. spalio 21 d. Teisingumo Teismo sprendimo Hake prieš Komisiją, 75/69, Rink. p. 901, 902; 1998 m. liepos 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Opel Austria prieš Tarybą, T‑115/94 DEP, Rink. p. II‑2739, 26 punktas; 2001 m. rugsėjo 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo UK Coal prieš Komisiją, T‑64/99‑DEP, Rink. VT p. II‑2547, 25 punktas.
2.     Bendrijos teismui nėra suteikti įgaliojimai nustatyti šalių advokatams mokamo honoraro dydį, tačiau jis gali nustatyti sumą,
iki kurios šios išlaidos gali būti padengtos iš šalies, iš kurios priteistos bylinėjimosi išlaidos. Spręsdamas dėl prašymo
nustatyti bylinėjimosi išlaidas, Bendrijos teismas neturi atsižvelgti nei į nacionalinį advokatų atlyginimo tarifą, nei į
galimą šiuo klausimu sudarytą suinteresuotojo asmens ir jo atstovų ar patarėjų sutartį.
Kadangi nėra Bendrijos mokestinio pobūdžio nuostatų, teismas turi laisvai vertinti bylos aplinkybes, atsižvelgdamas į ginčo
dalyką ir pobūdį, į jo svarbą Bendrijos teisės požiūriu, į bylos sudėtingumą, į darbo krūvį, kurį galėjo patirti teisminiame
procese dalyvaujantys atstovai ar patarėjai, bei į ginčo poveikį šalių ekonominiams interesams.
(žr. 31 ir 32 punktus)
Nuoroda: 1985 m. lapkričio 26 d. Teisingumo Teismo sprendimo Leeuwarder Papierwarenfabriek prieš Komisiją, 318/82 DEP, Rink. p. 3727, 2 ir 3 punktai; 1995 m. kovo 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Air France prieš Komisiją, T‑2/93 DEP, Rink. p. II‑533, 16 punktas; 1996 m. lapkričio 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Stahlwerke Peine-Salzgitter prieš Komisiją, T‑120/89 DEP, Rink. p. II‑1547, 27 punktas; minėto sprendimo Opel Austria prieš Tarybą 27 ir 28 punktai; minėto sprendimo UK Coal prieš Komisiją 26 ir 27 punktai.
3.     Ieškovas dėl to, kad nėra apmokestinamasis asmuo, neturintis galimybės susigrąžinti pridėtinės vertės mokesčio už įgytą turtą
bei suteiktas paslaugas, turi teisę į pridėtinės vertės mokesčio, sumokėto nuo atlygintinų išlaidų taikant Procedūros reglamento
91 straipsnio b punktą, grąžinimą.
(žr. 45 ir 46 punktus)
Nuoroda: 1993 m. liepos 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Meskens prieš Parlamentą, T­84/91 DEP, Rink. p. II‑757, 16 punktas; 1995 m. vasario 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Tête ir kt. prieš EIB, T‑460/93 DEP, Rink. p. II‑229, 13 punktas.
4.     Pagal Procedūros reglamento 91 straipsnio b punktą advokato kelionės bei gyvenimo išlaidos yra sudedamoji būtinųjų išlaidų,
kurias dėl proceso patyrė šalys, dalis. Kitų asmenų nei ieškovo advokato patirtos kelionės bei gyvenimo išlaidos nėra atlyginamos,
išskyrus atvejį, kai šių asmenų dalyvavimas buvo būtinas siekiant įgyvendinti proceso tikslus. Priešingai, kalbant apie kelionės
ir gyvenimo išlaidas bei advokato atlyginimą, susijusį su procesinių dokumentų pateikimu, šios išlaidos nėra laikomos būtinosiomis.
Iš tikrųjų Bendrijos teisės aktų leidėjas Procedūros reglamento 102 straipsnio 2 dalyje nustato procesinius terminus dėl nuotolių
bei egzistuoja ir kiti patikimi bei akivaizdžiai mažiau išlaidų reikalaujantys dokumentų perdavimo Pirmosios instancijos teismui
būdai.
(žr. 40 punktą)
Nuoroda: 1998 m. liepos 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Branco prieš Komisiją, T‑85/94 DEP ir T‑85/94 OP DEP, Rink. p. II‑2667, 24 punktas.
5.     Iš Pirmosios instancijos teismo Procedūros reglamento 90 straipsnio b punkto negalima daryti išvados, kad reikia atlyginti
vertimo išlaidas. Ši nuostata numato tik šalių prašymu atliktų vertimo darbų išlaidų, kurias patyrė Pirmosios instancijos
teismas, ir kurios, Teismo kanclerio manymu, yra pernelyg didelės, atlyginimą.
(žr. 41 punktą)