62018CC0177
GENERALINIO ADVOKATO
MACIEJ SZPUNAR IŠVADA,
pateikta 2019 m. spalio 17 d. (
1
)
Byla C‑177/18
Almudena Baldonedo Martín
prieš
Ayuntamiento de Madrid
(Juzgado de lo Contencioso‑Administrativo no
14 de Madrid (Madrido administracinis teismas Nr. 14, Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Direktyva 1999/70/EB – Bendrasis ETUC, UNICE ir CEEP susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis – 4 punkto 1 dalis – Nediskriminavimo principas – Pateisinimas – Išeitinė išmoka nutraukus neterminuotą sutartininko darbo sutartį dėl objektyvios priežasties – Išeitinės išmokos nemokėjimas pasibaigus terminuotai laikinojo tarnautojo darbo sutarčiai“
I. Įvadas
1.
Šioje byloje Juzgado de lo Contencioso‑Administrativo no
14 de Madrid (Madrido administracinių bylų teismas Nr. 14, Ispanija) prašo Teisingumo Teismo priimti prejudicinį sprendimą pirmiausia dėl 1999 m. kovo 18 d. sudaryto Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (toliau – Bendrasis susitarimas), pateikiamo 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (
2
) priede, 4 ir 5 punktų išaiškinimo.
2.
Klausimai kilo nagrinėjant Almudena Baldonedo Martín ir Ayuntamiento de Madrid (Madrido savivaldybė, Ispanija) ginčą dėl išeitinės išmokos mokėjimo pasibaigus šalis siejantiems darbo santykiams.
II. Teisinis pagrindas
A.
Sąjungos teisė
3.
Direktyvos 1999/70 14 konstatuojamojoje dalyje numatyta:
„[Š]alys signatarės norėjo sudaryti bendrąjį susitarimą dėl darbo pagal terminuotas sutartis, kuriame būtų nustatyti terminuotoms darbo sutartims ir darbo santykiams taikomi bendrieji principai bei būtiniausi reikalavimai; jos išreiškė norą pagerinti darbo pagal terminuotas sutartis kokybę, užtikrinant nediskriminavimo principo taikymą, ir sukurti bendruosius pagrindus, kurie neleistų piktnaudžiauti paeiliui sudarant terminuotas darbo sutartis ar nustatant terminuotus darbo santykius[.]“
4.
Direktyvos 1999/70 1 straipsnyje nurodyta, kad jos tikslas yra „įgyvendinti [Bendrąjį susitarimą], sudarytą <…> tarp bendrųjų skirtingų pramonės šakų organizacijų (ETUC, UNICE ir CEEP)“.
5.
Šios direktyvos 2 straipsnio pirmoje pastraipoje nustatyta:
„Valstybės narės įstatymais ir kitais teisės aktais įtvirtina nuostatas, būtinas, kad šios direktyvos būtų pradėta laikytis <…> [, ir] privalo imtis visų būtinų priemonių, leidžiančių joms visuomet garantuoti, kad bus pasiekti šioje direktyvoje nustatyti rezultatai. <…>“
6.
Bendrojo susitarimo preambulės antroje pastraipoje nurodyta:
„Susitarimo šalys pripažįsta, kad neterminuotos sutartys yra ir bus bendriausia darbdavių ir darbuotojų darbo santykių forma. Jos taip pat pripažįsta, kad terminuotos darbo sutartys tam tikromis aplinkybėmis atliepia ir darbdavių, ir darbuotojų interesus.“
7.
Šios preambulės trečioje pastraipoje patikslinama:
„[Bendrajame susitarime] išdėstomi su darbu pagal terminuotas sutartis susiję bendrieji principai ir minimalūs reikalavimai, pripažįstant, kad juos išsamiai taikant būtina atsižvelgti į konkrečių nacionalinių, sektorinių ar sezoninių situacijų realijas. Jis rodo socialinių partnerių siekį sukurti bendruosius pagrindus, kurie užtikrintų vienodų sąlygų taikymą pagal terminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams apsaugant juos nuo diskriminavimo ir leistų taikyti terminuotas darbo sutartis tiek darbdaviams, tiek darbuotojams priimtinu pagrindu.“
8.
Bendrojo susitarimo 1 punkte nurodyta, kad šiuo susitarimu siekiama, pirma, pagerinti darbo pagal terminuotas darbo sutartis kokybę, užtikrinant nediskriminavimo principo taikymą, ir, antra, sukurti bendruosius pagrindus, kurie neleistų piktnaudžiauti paeiliui sudarant terminuotas darbo sutartis ar nustatant terminuotus darbo santykius.
9.
Bendrojo susitarimo 3 punkte „Apibrėžimai“ numatyta:
„1.
Šiame susitarime „pagal terminuotą sutartį dirbantis darbuotojas“ – tai asmuo, dirbantis pagal darbo sutartį, tiesiogiai sudarytą tarp darbdavio ir darbuotojo, arba palaikantis tiesioginius darbo santykius su darbdaviu, kai darbo sutarties ar santykių pabaiga nustatoma pagal tokias objektyvias sąlygas, kaip konkreti diena, konkrečios užduoties įvykdymas ar konkretus įvykis.
2.
Šiame susitarime „panašus nuolatinis darbuotojas“ – tai toje pačioje įmonėje dirbantis darbuotojas, kuris sudarė neterminuotą darbo sutartį arba palaiko neterminuotus darbo santykius ir atlieka tą patį ar panašų darbą (profesines pareigas), tinkamai atsižvelgiant į jo kvalifikaciją ar įgūdžius. <…>“
10.
Bendrojo susitarimo 4 punkto „Nediskriminavimo principas“ 1 dalyje nustatyta:
„Pagal terminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams negali būti taikomos mažiau palankios darbo sąlygos negu panašiems nuolatiniams darbuotojams vien dėl to, kad jie sudarė terminuotas darbo sutartis ar palaiko terminuotus darbo santykius, nebent ši nevienoda traktuotė yra objektyviai pagrįsta.“
11.
Bendrojo susitarimo 5 punkte „Piktnaudžiavimo prevencijos priemonės“ nurodyta:
„1.
Kad būtų neleidžiama piktnaudžiauti paeiliui sudarant terminuotas darbo sutartis ar nustatant terminuotus darbo santykius tais atvejais, kai nėra lygiaverčių teisinių priemonių, neleidžiančių piktnaudžiauti, valstybės narės, pasitarusios su socialiniais partneriais pagal nacionalinę teisę, kolektyvines sutartis ar praktiką, ir (arba) socialiniai partneriai, atsižvelgdami į konkrečių sektorių ir (arba) darbuotojų kategorijų reikmes, nustato vieną ar kelias iš toliau nurodytų priemonių:
a)
objektyvias priežastis, pateisinančias tokių [darbo] sutarčių ar santykių atnaujinimą;
b)
maksimalią bendrą paeiliui sudaromų terminuotų darbo sutarčių ar nustatomų darbo santykių trukmę;
c)
tokių [darbo] sutarčių ar santykių atnaujinimo skaičių.
2.
Valstybės narės, pasitarusios su socialiniais partneriais, ir (arba) socialiniai partneriai tam tikrais atvejais nustato kokiomis sąlygomis terminuotos darbo sutartys ar santykiai:
a)
laikomi „sudarom[omis] ar nustatomais paeiliui“;
b)
laikomi neterminuotomis sutartimis ar [neterminuotais] santykiais.“
B.
Ispanijos teisė
12.
1991 m. birželio 7 d.Real Decreto 896/1991 por el que se establecen las reglas básicas y los programas mínimos a que debe ajustarse el procedimiento de selección de los funcionarios de Administración Local (Karaliaus dekretas Nr. 896/1991, kuriuo nustatomos pagrindinės taisyklės ir minimalios programos, kurias turi atitikti vietos administracijos tarnautojų atrankos procedūra (
3
), pirmoje papildomoje nuostatoje įtvirtinta:
„Po pranešimo apie konkursą paskelbimo ir bet kuriuo atveju paisydamas nuopelnų ir tinkamumo principų, miesto ar provincijos savivaldybės tarybos pirmininkas gali skirti laikinuosius tarnautojus į laisvas darbo vietas, jei, atsižvelgiant atitinkamomis aplinkybėmis reikalingą skubą, šių vietų negali užimti karjeros tarnautojai. Šios darbo vietos dotuojamos iš biudžeto išteklių ir įtraukiamos į darbo valstybės tarnyboje pasiūlymą, nebent jos tampa laisvos po to, kai šis pasiūlymas patvirtinamas.
<…>
Taip užimtos darbo vietos būtinai įtraukiamos į pirmąjį pranešimą apie konkursą dėl darbo vietų arba į pirmąjį patvirtintą darbo valstybės tarnyboje pasiūlymą.
Laikinasis tarnautojas atleidžiamas iš pareigų, kai į jo darbo vietą paskiriamas karjeros tarnautojas arba kai miesto ar provincijos savivaldybės taryba nusprendžia, kad nebėra skubos priežasčių, dėl kurių į šią darbo vietą buvo paskirtas laikinasis tarnautojas.“
13.
2015 m. spalio 30 d.Ley del Estatuto Básico del Empleado Público cuyo texto refundido fue aprobado por el
Real Decreto Legislativo 5/2015 (Įstatymas dėl viešosios tarnybos pagrindų statuto, kurio nauja redakcija išdėstytas tekstas patvirtintas Karaliaus įstatyminiu dekretu Nr. 5/2015) (toliau – EBEP) (
4
), 8 straipsnyje nustatyta:
„1.   Valstybės tarnautojai yra asmenys, atlygintinai dirbantys viešojo administravimo institucijose, kad būtų užtikrinami bendrieji interesai.
2.   Valstybės tarnautojai skirstomi į:
a)
karjeros tarnautojus;
b)
laikinuosius tarnautojus;
c)
sutartininkus, dirbančius pagal nuolatines, neterminuotas arba terminuotas darbo sutartis;
d)
pagalbinius tarnautojus.“
14.
EBEP 10 straipsnyje nurodyta:
„1.   Laikinieji tarnautojai – tai asmenys, kurie dėl aiškiai pagrįstų poreikio ir skubos priežasčių skiriami į šias pareigas vykdyti karjeros tarnautojų funkcijas kuriuo nors iš šių atvejų:
a)
esama laisvų darbo vietų, kurių negali užimti karjeros tarnautojai;
b)
reikia laikinai pakeisti šias darbo vietas užimančius tarnautojus;
c)
reikia įgyvendinti laikinas programas, kurios negali trukti ilgiau kaip trejus metus, esant galimybei jas pratęsti dvylikai mėnesių pagal viešosios tarnybos įstatymus, priimtus siekiant įgyvendinti šį statutą;
d)
esant dideliam darbo krūviui ne ilgesniam kaip šešių mėnesių laikotarpiui per dvylika mėnesių.
<…>
3.   Be 63 straipsnyje nurodytų priežasčių, laikinųjų tarnautojų darbo santykiai baigiasi, kai nebelieka jų paskyrimą pateisinančios priežasties.
4.   Šio straipsnio 1 dalies a punkte numatytu atveju laisvos darbo vietos, kurias užėmė laikinieji tarnautojai, įtraukiamos į darbo pasiūlymą, atitinkantį finansinius metus, kuriais jie skiriami arba, jei tai neįmanoma, – kitus finansinius metus, nebent nusprendžiama tą darbo vietą panaikinti.
5.   Laikiniesiems tarnautojams taikomos karjeros tarnautojų statusą reglamentuojančios bendrosios taisyklės, jei tai suderinama su laikinųjų tarnautojų statusu <…>“
15.
EBEP 63 straipsnis suformuluotas taip:
„Karjeros tarnautojo statuso netenkama:
a)
atsistatydinus;
b)
praradus pilietybę;
c)
karjeros tarnautojui visiškai išėjus į pensiją;
d)
skyrus galutinę drausminę nuobaudą – atleidimą iš pareigų;
e)
skyrus galutinę bausmę kaip pagrindinę ar papildomą, dėl kurios prarandama teisė dirbti valstybės tarnyboje arba eiti tam tikras pareigas.“
16.
EBEP 70 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Dėl iš biudžeto dotuojamų žmogiškųjų išteklių poreikių, kurie turi būti tenkinami įdarbinant naujus darbuotojus, skelbiami darbo valstybės tarnyboje pasiūlymai arba imamasi kitos panašios personalo poreikio tenkinimo valdymo priemonės; tai reiškia, kad turi būti vykdomos atitinkamos atrankos į numatytas darbo vietas (iki 10 % papildomų vietų) procedūros ir nustatomas maksimalus terminas pranešimams paskelbti. Bet kuriuo atveju darbo valstybės tarnyboje pasiūlymas ar panaši priemonė turi būti paskelbtas (-a) per nepratęsiamą trejų metų terminą.“
17.
Pagal EBEP ketvirtos pereinamojo laikotarpio nuostatos 1 dalį viešojo administravimo institucija gali skelbti pranešimus apie konkursą, siekdama skatinti užimti nuolatines darbo vietas, susijusias su įvairiais lygiais ar kategorijomis, dotuojamas iš biudžeto išteklių ir užimtas laikinųjų tarnautojų ar laikinųjų darbuotojų iki 2005 m. sausio 1 d.
18.
1995 m. kovo 24 d.Ley del Estatuto de los Trabajadores cuyo texto refundido fue aprobado por el Real Decreto Legislativo 1/1995 (Įstatymas dėl viešosios tarnybos pagrindų statuto, kurio nauja redakcija išdėstytas tekstas patvirtintas Karaliaus įstatyminiu dekretu Nr. 1/1995) (
5
); redakcijos, galiojusios klostantis pagrindinės bylos aplinkybėms (toliau – Darbuotojų statutas), 49 straipsnyje nurodyta:
„1.   Darbo sutartis nutraukiama:
<…>
b)
dėl sutartyje konkrečiai nurodytų priežasčių, išskyrus atvejus, kai šios priežastys yra akivaizdus darbdavio piktnaudžiavimas teise;
c)
pasibaigus sutartam terminui arba atlikus darbą ar suteikus paslaugą, kurie yra sutarties dalykas. Pasibaigus darbo sutarčiai, išskyrus interinidad ir praktinio mokymo sutarčių atvejus, darbuotojas turi teisę gauti išmoką, lygią proporcingai daliai sumos, atitinkančios dvylikos dienų darbo užmokestį už kiekvienus išdirbtus metus, arba išmoką, numatytą specialiuose šiuo klausimu taikytinuose teisės aktuose;
<…>
l)
dėl teisės aktuose numatytų objektyvių priežasčių;
<…>“
19.
Pagal Darbuotojų statuto 52 straipsnį „objektyvios priežastys“, dėl kurių gali būti nutraukta darbo sutartis, yra darbuotojo netinkamumas pareigoms, apie kurį sužinota arba kuris atsirado po to, kai darbuotojas buvo faktiškai įdarbintas įmonėje; darbuotojo nesugebėjimas prisitaikyti prie pagrįstų techninių jo darbo vietos pokyčių; ekonominės, techninės, organizacinės ar su gamyba susijusios priežastys, kai panaikintų darbo vietų skaičius mažesnis už tą, kurio reikalaujama, kad darbo sutarčių nutraukimas būtų laikomas „kolektyviniu atleidimu iš darbo“, taip pat tam tikromis aplinkybėmis pasikartojantis nebuvimas darbe, nors ir dėl pateisinamų priežasčių.
20.
Remiantis Darbuotojų statuto 53 straipsnio 1 dalies b punktu, darbo sutarties nutraukimas dėl kurios nors iš šio statuto 52 straipsnyje nurodytų priežasčių lemia tai, kad, kai įteikiamas raštiškas įspėjimas apie darbo sutarties nutraukimą, darbuotojui turi būti išmokėta dvidešimties dienų darbo užmokesčio dydžio išmoka už kiekvienus išdirbtus metus; ji apskaičiuojama proporcingai išdirbtų mėnesių skaičiui, kai laikotarpiai yra trumpesni nei vieni metai, bet negali viršyti dvylikos mėnesių darbo užmokesčio sumos.
21.
Darbuotojų statuto 56 straipsnio 1 dalyje nurodyta, jog pripažinus, kad iš darbo atleista piktnaudžiaujant, darbdavys per 5 dienas nuo pranešimo apie sprendimą gavimo grąžina darbuotoją į darbą arba sumoka jam išmoką, lygią 33 dienų darbo užmokesčiui už kiekvienus išdirbtus metus; trumpesnių laikotarpių atveju atsižvelgiama a prorata išdirbtiems mėnesiams, tačiau išmoka negali viršyti 24 mėnesių darbo užmokesčio dydžio sumos. Pasirinkus išmoką, darbo sutartis nutraukiama nuo tos dienos, kai faktiškai nustojama dirbti.
III. Faktinės pagrindinės bylos aplinkybės, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme
22.
2005 m. lapkričio 24 d. Madrido savivaldybė paskyrė A. Baldonedo Martín laikinąja tarnautoja eiti sodininkės pareigas miesto savivaldybės tarybos tarnyboje, atsakingoje už aplinkos priežiūrą ir judumą.
23.
Paskyrimo akte buvo nurodyta, kad A. Baldonedo Martín įdarbinama laikotarpiui, kol į šią darbo vietą bus paskirtas karjeros tarnautojas, ir kad ši darbo vieta bus panaikinta, jei išnyks teisė išlaikyti darbo vietą pakeistam karjeros tarnautojui arba jei administracija nuspręs, kad nebėra skubos priežasčių, dėl kurių šią darbo vietą užėmė laikinasis tarnautojas.
24.
2013 m. balandžio 15 d. A. Baldonedo Martín buvo pranešta, kad tą dieną į jos darbo vietą paskirtas karjeros tarnautojas, todėl ji atleidžiama iš pareigų.
25.
2017 m. vasario 20 d. A. Baldonedo Martín Madrido savivaldybei pateikė prašymą išmokėti jai išeitinę išmoką, lygią 20 dienų darbo užmokesčiui už kiekvienus išdirbtus metus. Jos prašymas buvo grindžiamas Bendrojo susitarimo 4 ir 5 punktais, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 20 straipsniu ir 21 straipsnio 1 dalimi, taip pat ES sutarties 4 straipsnio 3 dalimi.
26.
2017 m. balandžio 25 d. nutarimu Madrido savivaldybės tarnybų veiklos koordinavimo ir žmogiškųjų išteklių skyriaus generalinis direktorius šį prašymą atmetė, motyvuodamas tuo, kad A. Baldonedo Martín užimta darbo vieta buvo laisva ir ją reikėjo skubiai ir būtinai užimti, ir pažymėjo, kad ji buvo atleista iš pareigų, nes į jos vietą buvo paskirtas karjeros tarnautojas; be to, nėra jokios diskriminacijos, palyginti su karjeros tarnautojais, nes pagal šiems tarnautojams taikomą teisinę sistemą jie negauna išeitinės išmokos dėl darbo santykių nutraukimo.
27.
A. Baldonedo Martín šį nutarimą apskundė Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 14 de Madrid (Madrido administracinių bylų teismas Nr. 14).
28.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad darbo Madrido savivaldybėje laikotarpiu A. Baldonedo Martín savo pareigas toje pačioje darbo vietoje ėjo nepertraukiamai ir nuolat, be to, vykdė užduotis, identiškas toms, kurias atlieka sodininkai karjeros tarnautojai. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslina, kad Madrido savivaldybė neįrodė, jog tuo laikotarpiu buvo surengtas koks nors konkursas ar pateiktas koks nors darbo valstybės tarnyboje pasiūlymas. Neaišku, ar darbo vieta, į kurią buvo paskirta suinteresuotoji, buvo užimta taikant vidaus pareigų paaukštinimo tvarką, surengus konkursą, kuriam vykstant vertinama kvalifikacija arba atliekami testai, ar vykdant kokią nors kitą atrankos procedūrą. Be to, Madrido savivaldybė neįrodė, kad A. Baldonedo Martín į šią darbo vietą buvo paskirta dėl imperatyvios būtinybės. Taip pat nežinoma, kodėl ši darbo vieta buvo laisva.
29.
Dėl Sąjungos teisės išaiškinimo, kurį turi pateikti Teisingumo Teismas, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, pirma, kad pagal Ispanijos teisę iš pareigų atleidžiami karjeros tarnautojai neturi teisės į tokią išeitinę išmoką, kokią prašo išmokėti A. Baldonedo Martín. Todėl pagrindinėje byloje susiklosčiusi padėtis nėra diskriminacija, draudžiama pagal Bendrojo susitarimo 4 punktą, taigi šis punktas jos neapima. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad iš Sprendimo Pérez López (
6
) 63–67 punktų matyti, jog, viena vertus, pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių laikinųjų tarnautojų ir, kita vertus, pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių sutartininkų, kurių darbo santykius su administracija reglamentuoja Darbuotojų statutas, palyginimui minėtas 4 punktas taip pat netaikomas, nes kalbama apie dvi laikinųjų darbuotojų kategorijas.
30.
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, antra, kad Bendruoju susitarimu siekiama nediskriminavimo principą taikyti pagal terminuotas darbo sutartis dirbantiems darbuotojams, beje, Ispanijos viešojo administravimo institucijose sodininko pareigas gali eiti ir karjeros tarnautojai, ir sutartininkai, o skyrimo į šias pareigas tvarka – pagal administracinę ar darbo teisę – priklauso tik nuo darbdavio valios, be to, vien darbo santykių laikinumas nepanaikina teisės į aptariamą išeitinę išmoką; taip pat pažymi, kad Madrido savivaldybė nenurodo jokios objektyvios priežasties, kuria būtų galima pateisinti skirtingą požiūrį, ir kad, pavyzdžiui, iš Sprendimo DI (
7
) matyti, jog nediskriminavimo principas, kaip bendrasis Sąjungos teisės principas, turi būti taikomas tiesiogiai vertikaliai. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar šiomis aplinkybėmis būtų galima pripažinti A. Baldonedo Martín teisę gauti prašomą išmoką prilyginus ją pagal terminuotą sutartį dirbančiai sutartininkei arba tiesiogiai vertikaliai taikant Sąjungos pirminę teisę.
31.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, trečia, kad A. Baldonedo Martín ėjo savo pareigas kaip laikinoji tarnautoja ilgiau nei septynerius metus. Taigi Madrido savivaldybė iškraipė laikinojo tarnautojo statuso esmę, įdarbinusi tokį tarnautoją nuolatiniams, o ne laikiniems ar pereinamojo laikotarpio poreikiams tenkinti. Taip ji atėmė iš suinteresuotosios karjeros tarnautojams pripažįstamas teises, kaip antai trimečio tarnybos stažo priedą ir profesinės karjeros priedą, arba sutartininkų teises, t. y. teisę į išeitinę išmoką. Madrido savivaldybė taip pat nepaisė garantijų, kuriomis siekiama išvengti laikinų darbo santykių tęsimosi ir piktnaudžiavimo šiais santykiais, minimų EBEP 10 ir 70 straipsniuose, taip pat Dekreto Nr. 896/1991 pirmoje papildomoje nuostatoje įtvirtinto reikalavimo laikinųjų tarnautojų užimamas darbo vietas būtinai įtraukti į pirmąjį pranešimą apie konkursą.
32.
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad pagal pagrindinėje byloje aptariamus Ispanijos teisės aktus negalima numatyti, kada pasibaigs laikinojo tarnautojo darbo santykiai, nes jie gali būti nutraukti darbo vietą užėmus karjeros tarnautojui, darbo vietą panaikinus, išnykus teisei išlaikyti darbo vietą pakeistam karjeros tarnautojui arba administracijai nusprendus, kad nebėra skubos priežasčių, dėl kurių į šią darbo vietą buvo paskirtas laikinasis tarnautojas.
33.
Pagal šiuos teisės aktus nėra jokios galimybės viešojo sektoriaus darbdavio atžvilgiu remtis Darbuotojų statute numatytomis garantijomis, kurias turi užtikrinti privataus sektoriaus darbdavys, taip pat jam taikyti šių garantijų nepaisymo pasekmių. Pagal šiuos teisės aktus karjeros tarnautojo statusą galima įgyti tik įvykus atrankos procedūrai.
34.
Minėti teisės aktai neleidžia pasiekti Bendrojo susitarimo 5 punkte numatytų tikslų. Be to, galimybė piktnaudžiavimo atveju sutartininkų terminuotas darbo sutartis pakeisti nenuolatinėmis neterminuotomis sutartimis, pripažinta Tribunal Supremo (Aukščiausiasis Teismas, Ispanija) jurisprudencijoje, neleidžia užkirsti kelio piktnaudžiavimui paeiliui sudarant terminuotas sutartis ir už tai bausti. Vieni laikini santykiai pakeičiami kitais laikinais santykiais. Iš tikrųjų visada galima panaikinti atitinkamo darbuotojo užimamą darbo vietą arba nutraukti su juo sudarytą sutartį, jeigu į šią darbo vietą paskiriamas karjeros tarnautojas, taigi jo darbo santykiai nutrūktų taip ir netapę ilgalaikiai.
35.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, sankcija, pagal kurią terminuoti darbo santykiai pakeičiami ilgalaikiais, yra vienintelė priemonė, leidžianti užtikrinti Direktyva 1999/70 siekiamų tikslų įgyvendinimą. Tačiau ši direktyva nėra perkelta į Ispanijos teisę, kiek tai susiję su viešuoju sektoriumi. Taigi kyla klausimas, ar išeitinė išmoka gali būti išmokėta kaip sankcija, remiantis Bendrojo susitarimo 5 punktu.
36.
Šiomis aplinkybėmis Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no
14 de Madrid (Madrido administracinių bylų teismas Nr. 14) 2018 m. vasario 16 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismo kanceliarija gavo 2018 m. kovo 7 d., nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar teisinga aiškinti Bendrojo susitarimo 4 punktą taip, kad tokia situacija, kaip aprašyta [šioje byloje], kai laikinasis tarnautojas atlieka tą patį darbą kaip karjeros tarnautojas (kuris neturi teisės į išeitinę išmoką [kai baigia eiti pareigas], nes situacija, dėl kurios mokama ši išmoka, nesusiklosto pagal jam taikomą teisinę sistemą), yra nesusijusi su 4 punkte aprašyta situacija?
2.
Ar Bendrąjį susitarimą atitinka aiškinimas, pateiktas siekiant įgyvendinti jo tikslus, kad laikinajam tarnautojui teisė į išeitinę išmoką [dėl darbo santykių nutraukimo] gali būti suteikta arba prilyginus jį sutartininkui, dirbančiam pagal terminuotą darbo sutartį, nes jo statusas (kuris reglamentuojamas administracinės arba darbo teisės) priklauso tik nuo viešojo sektoriaus darbdavio valios, arba tiesiogiai vertikaliai taikant pirminę [Sąjungos] teisę, nes teisė į vienodą požiūrį ir diskriminavimo draudimas (Chartijos 20 ir 21 straipsniai bei Visuotinės žmogaus teisių deklaracijos 23 straipsnis) yra bendrasis Sąjungos [teisės] principas, sukonkretintas direktyvoje, ir laikytini pagrindinėmis socialinėmis teisėmis (SESV 151 ir 153 straipsniai)?
3.
Ar, prireikus atsižvelgus į tai, kad sudarant terminuotas darbo sutartis yra piktnaudžiaujama siekiant patenkinti nuolatinius poreikius, nesant objektyvių priežasčių, skubos ir įdarbinimą pagrindžiančios būtinybės, kai nacionalinėje teisėje nėra numatyta sankcijų ar veiksmingų apribojimų, Direktyvos 1999/70/EB tikslus atitiktų – kaip priemonė, kuria siekiama užkirsti kelią piktnaudžiavimui ir pašalinti Sąjungos teisės pažeidimo pasekmes tuo atveju, kai darbdavys darbuotojui neužtikrina stabilumo – išeitinė išmoka, lygiavertė tai, kuri mokama neteisėto atleidimo iš darbo atveju, kaip tinkama, proporcinga, veiksminga ir atgrasanti sankcija?“
37.
Rašytines pastabas pateikė A. Baldonedo Martín, Ispanijos vyriausybė ir Europos Komisija. Šios šalys dalyvavo ir 2019 m. vasario 22 d. vykusiame posėdyje.
IV. Analizė
A.
Dėl trečiojo prejudicinio klausimo priimtinumo
38.
Trečiuoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo Teisingumo Teismo patikslinti, ar Bendrojo susitarimo 5 punktą reikia aiškinti taip, kad tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė pagrindinėje byloje, išeitinės išmokos, lygiavertės išmokai, mokamai neteisėto atleidimo iš darbo atveju, skyrimas kaip tinkamos, proporcingos, veiksmingos ir atgrasančios sankcijos yra priemonė, kuria siekiama užkirsti kelią piktnaudžiavimui paeiliui sudarant terminuotas sutartis ir prireikus už tai bausti.
39.
Ispanijos vyriausybė abejoja dėl šio klausimo priimtinumo, remdamasi tuo, kad pagrindinėje byloje aptariamai terminuotai darbo sutarčiai netaikomas Bendrojo susitarimo 5 punktas.
40.
Pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją nacionalinio teismo pateiktiems klausimams dėl Sąjungos teisės aiškinimo, atsižvelgiant į jo paties nurodytus teisinius pagrindus ir faktines aplinkybes, kurių tikslumo Teisingumo Teismas neprivalo tikrinti, taikoma svarbos prezumpcija. Teisingumo Teismas gali atsisakyti priimti sprendimą dėl nacionalinio teismo pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą tik jei, be kita ko, akivaizdu, kad problema hipotetinė (
8
).
41.
Nagrinėjamu atveju esu tos nuomonės, kad šis klausimas susijęs su hipotetine problema. Todėl svarbos prezumpciją reikia atmesti. Iš tikrųjų iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad ne visoms pirmosioms ar vienintelėms terminuotoms darbo sutartims taikoma Bendrojo susitarimo 5 punkto 1 dalis, kuri susijusi vien su piktnaudžiavimo paeiliui sudarant terminuotas darbo sutartis ar nustatant terminuotus darbo santykius prevencija (
9
).
42.
Tiesa, iš Bendrojo susitarimo 5 punkto 2 dalies a papunkčio matyti, kad valstybėms narėms paliekama teisė nustatyti sąlygas, pagal kurias terminuotos darbo sutartys (ar terminuoti darbo santykiai) laikomos (-i) sudarytomis (ar nustatytais) „paeiliui“ (
10
). Tačiau nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nėra jokios aplinkybės, rodančios, kad Madrido savivaldybė įdarbino A. Baldonedo Martín pagal kelias paeiliui sudarytas terminuotas darbo sutartis ar kad pagrindinėje byloje aptariama darbo sutartis pagal Ispanijos teisę būtų apibūdinama kaip „paeiliui sudaromos terminuotos darbo sutartys“.
43.
Priešingai, iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, jog A. Baldonedo Martín Madrido savivaldybėje dirbo kaip laikinoji tarnautoja ilgiau nei septynerius metus, t. y. laikotarpiu nuo 2005 m. lapkričio 24 d. iki 2013 m. balandžio 15 d., ir kad ji „pareigas toje pačioje darbo vietoje ėjo nepertraukiamai ir nuolat“.
44.
Taigi, mano nuomone, trečiasis prejudicinis klausimas yra nepriimtinas.
B.
Dėl esmės
1. Dėl pirmojo prejudicinio klausimo
a) Dėl Teisingumo Teismui pateikto klausimo turinio
45.
Pirmuoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį reikia aiškinti taip, kad situacija, kai laikinasis tarnautojas atlieka tokį patį darbą kaip statutinis karjeros tarnautojas, ir nė vienas iš jų neturi teisės į išeitinę išmoką – pirmasis dėl darbo sutarties nutraukimo, o antrasis baigia eiti pareigas, – nepatenka į tos nuostatos taikymo sritį, nes šie darbuotojai negali būti prilyginti vieni kitiems.
46.
Dėl priežasčių, kurias nurodysiu toliau, manau, jog tam, kad Teisingumo Teismas galėtų pateikti naudingą atsakymą, reikia performuluoti prejudicinį klausimą.
47.
Pirmiausia pažymėtina, kad, nors prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atrodo, klausia Teisingumo Teismo, ar Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį galima taikyti esant tokiai situacijai, kokia susiklostė pagrindinėje byloje, vis dėlto perskaičius nutartį dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad iš tikrųjų tas teismas siekia sužinoti, ar tokia situacija reiškia diskriminaciją, draudžiamą pagal šią nuostatą.
48.
Iš esmės šį klausimą būtų galima suprasti kaip klausimą, kuriuo siekiama nustatyti, ar Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal ją draudžiami teisės aktai, nenumatantys jokios išeitinės išmokos pasibaigus darbo santykiams nei pagal terminuotą darbo sutartį dirbusiems darbuotojams, laikiniesiems tarnautojams, nei statutiniams karjeros tarnautojams, kurie ėjo pareigas esant neterminuotiems darbo santykiams.
49.
Vis dėlto iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą ir Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad toks performulavimas netinkamas. Iš tikrųjų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodė, viena vertus, kad „šioje byloje aptariamas sodininko pareigas pagal Ispanijos viešojo administravimo sistemą paprastai gali eiti tiek [statutinis] karjeros tarnautojas, tiek sutartininkas“ (
11
), patikslinęs, kad „skyrimo į pareigas sistemos pasirinkimas (pagal administracinę ar darbo teisę) priklauso tik nuo viešojo sektoriaus darbdavio valios“. Kita vertus, tas teismas pažymėjo, kad „būtent viešojo sektoriaus darbdavys pasirenka įdarbinimo formą; šiuo atveju numatytos užduotys gali būti atliktos įdarbinant asmenį arba pagal darbo teisę, arba pagal administracinę teisę“. Šiuo klausimu jis patikslino, kad „įdarbindamas laikinuosius tarnautojus [viešojo sektoriaus darbdavys] atima iš šių darbuotojų teises, suteikiamas karjeros tarnautojams, [kaip antai] trimečio tarnybos stažo priedus [arba] profesinės karjeros priedus, ir teises, kurias turi sutartininkai, reglamentuojamas darbo teisės, [t. y.] išeitinę išmoką“ (
12
).
50.
Iš šių aplinkybių matyti, kad, kaip savo rašytinėse pastabose pažymėjo Komisija, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patvirtina, jog esama darbuotojų, kurie dirba kaip sutartininkai, einantys sodininko pareigas miesto savivaldybės tarybos tarnyboje, atsakingoje už aplinkos priežiūrą ir judumą, tačiau nepatikslina, ar jie buvo įdarbinti pagal terminuotas, ar neterminuotas sutartis. Be to, A. Baldonedo Martín savo rašytinėse pastabose nurodė, kad „Madrido savivaldybėje dirba vienas panašus nuolatinis darbuotojas, kiek tai susiję su pareigomis ir kategorija“ (
13
).
51.
Šiomis aplinkybėmis siekdamas nustatyti, ar Madrido savivaldybėje yra panašus nuolatinis darbuotojas, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį, Teisingumo Teismas, remdamasis savo Procedūros reglamento 62 straipsnio 2 dalimi, pateikė šalims klausimą, į kurį reikėjo atsakyti per teismo posėdį.
52.
Atsakydamos į Teisingumo Teismo pateiktą klausimą A. Baldonedo Martín ir Madrido savivaldybė per teismo posėdį nurodė, kad šiuo metu Madrido savivaldybėje yra vienas pagal neterminuotą darbo sutartį dirbantis sutartininkas, priklausantis tai pačiai kategorijai ir einantis sodininko pareigas miesto savivaldybės tarybos tarnyboje, atsakingoje už aplinkos priežiūrą ir judumą, ir kad ši darbo vieta yra lygiavertė laikinojo tarnautojo darbo vietai, kurią užėmė A. Baldonedo Martín. Iš jų žodinių atsakymų aiškiai matyti, kad A. Baldonedo Martín, kaip pagal terminuotą darbo sutartį dirbusios laikinosios tarnautojos, darbo sąlygos ir einamos pareigos yra identiškos asmens, kuris kaip pagal neterminuotą darbo sutartį dirbantis sutartininkas užima lygiavertę darbo vietą, darbo sąlygoms ir einamoms pareigoms. A. Baldonedo Martín ir Madrido savivaldybė taip pat nurodė, kad pagal neterminuotą darbo sutartį dirbančio sutartininko darbo vietą Madrido savivaldybėje tas pats asmuo užima nuo 1991 m. lapkričio 12 d. Šiuo klausimu per teismo posėdį taip pat buvo patvirtinta, kad remiantis Ispanijos teise minėta pagal neterminuotą darbo sutartį dirbančio sutartininko darbo vieta nėra karjeros tarnautojo darbo vieta.
53.
Taigi šioje byloje neginčijama, kad yra darbuotojas, įdarbintas kaip panašus pagal neterminuotą darbo sutartį dirbantis sutartininkas.
54.
Esu tos nuomonės, jog tam, kad Teisingumo Teismas galėtų pateikti naudingą atsakymą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pirmąjį klausimą reikia performuluoti taip, kad šiuo klausimu nacionalinis teismas Teisingumo Teismo iš esmės siekia sužinoti, ar Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal ją draudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriuose nenumatyta jokios išeitinės išmokos darbuotojams, dirbantiems pagal terminuotas darbo sutartis, kaip antai pagal pagrindinėje byloje aptariamą laikinojo tarnautojo sutartį, sudarytą siekiant, kad būtų užimta laisva darbo vieta, kol į ją, pasibaigus laikotarpiui, kuriam ta sutartis buvo sudaryta, bus paskirtas statutinis karjeros tarnautojas, nors tokia išmoka skiriama sutartininkams, įdarbintiems pagal neterminuotą darbo sutartį, kai jų darbo sutartis nutraukiama dėl objektyvios priežasties.
55.
Siekiant atsakyti į šį klausimą, mano manymu, visų pirma reikia glaustai išnagrinėti Direktyvos 1999/70 ir Bendrojo susitarimo taikymo A. Baldonedo Martín situacijai klausimą; paskui – patikrinti, ar jos nurodomą skirtingą požiūrį apima sąvoka „darbo sąlygos“, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį, ir galiausiai – nustatyti, ar A. Baldonedo Martín vertinama mažiau palankiai nei panašūs nuolatiniai darbuotojai. Tuo atveju, jei panašios situacijos būtų vertinamos skirtingai, išnagrinėsiu klausimą, ar esama objektyvių priežasčių, kuriomis būtų galima pateisinti tokį skirtingą vertinimą.
b) Dėl Bendrojo susitarimo taikymo
56.
Pirmiausia reikėtų priminti, kad Bendrojo susitarimo taikymo sritis aiškiai apibrėžta jo 2 punkto 1 dalyje, pagal kurią Bendrasis susitarimas taikomas „pagal terminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams, kurių darbo sutartį arba darbo santykius apibrėžia kiekvienos valstybės narės teisė, kolektyvinės sutartys ar praktika“. Šiuo klausimu pažymėtina, kad iš Teisingumo Teismo suformuotos jurisprudencijos matyti, jog Direktyva 1999/70 ir Bendrasis susitarimas taikomi „visiems darbuotojams, teikiantiems atlygintinas paslaugas pagal su darbdaviais nustatytus terminuotus darbo santykius“ (
14
).
57.
Be to, Teisingumo Teismas priminė, kad Bendrojo susitarimo 3 punkto 1 dalyje pateikiama sąvokos „pagal terminuotas darbo sutartis dirbantys darbuotojai“ apibrėžtis pagal šį susitarimą apima visus darbuotojus, „nedarant skirtumo, ar jų darbdavys yra privatus, ar viešas“ (
15
).
58.
Nagrinėjamu atveju iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Madrido savivaldybei paskyrus A. Baldonedo Martín laikinąja tarnautoja buvo numatyta, kad ji šią darbo vietą užims „tol, kol į ją bus paskirtas [statutinis] karjeros tarnautojas“. Todėl darbuotoja, kaip antai pareiškėja pagrindinėje byloje, kurią Madrido savivaldybė įdarbino terminuotam laikotarpiui kaip laikinąją tarnautoją tam, kad laikinai užimtų darbo vietą, kol į šią vietą bus paskirtas statutinis karjeros tarnautojas, turi būti laikoma „pagal terminuotą sutartį dirbančia darbuotoja“, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 3 punkto 1 dalį; taigi ji patenka į šio susitarimo taikymo sritį (
16
).
59.
Šiomis aplinkybėmis dar reikia nustatyti, ar išmoką, kurią skiria darbdavys dėl darbo sutarties nutraukimo, lygią dvidešimties dienų darbo užmokesčiui už kiekvienus išdirbtus metus, kaip antai pareiškėjos pagrindinėje byloje prašomą sumokėti išmoką, apima sąvoka „darbo sąlygos“, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį.
c) Dėl sąvokos „darbo sąlygos“, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį
60.
Pagal Bendrojo susitarimo 1 punkto a papunktį vienas iš šio susitarimo tikslų yra „pagerinti darbo pagal terminuotas sutartis kokybę, užtikrinant nediskriminavimo principo taikymą“. Be to, Bendrojo susitarimo preambulės trečioje pastraipoje patikslinama, kad jis „rodo socialinių partnerių siekį sukurti bendruosius pagrindus, kurie užtikrintų vienodų sąlygų taikymą pagal terminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams apsaugant juos nuo diskriminavimo“. Direktyvos 1999/70 14 konstatuojamojoje dalyje šiuo klausimu pažymima, kad Bendruoju susitarimu siekiama, be kita ko, pagerinti darbo pagal terminuotas sutartis kokybę, nustatant būtiniausius reikalavimus, kurie leistų užtikrinti nediskriminavimo principo taikymą (
17
). Būtent šį principą pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį siekiama taikyti pagal terminuotą darbo sutartį dirbantiems darbuotojams, kad darbdavys nenustatytų tokių darbo santykių, siekdamas, kad šie darbuotojai negalėtų pasinaudoti teisėmis, kuriomis naudojasi nuolatiniai darbuotojai (
18
). Pagal suformuotą jurisprudenciją atsižvelgiant į Bendruoju susitarimu siekiamus tikslus jo 4 punktas turi būti suprantamas kaip išreiškiantis Sąjungos socialinės teisės principą, kurio negalima aiškinti siaurai (
19
).
61.
Šiuo klausimu, mano manymu, reikėtų priminti, kad, kalbant apie skirtingą požiūrį į pagal terminuotas darbo sutartis dirbančius darbuotojus ir į nuolatinius darbuotojus, Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalis yra Sąjungos teisės bendrojo nediskriminavimo principo konkreti išraiška (
20
); pagal šį principą reikalaujama, kad panašios situacijos nebūtų vertinamos skirtingai, o skirtingos – vienodai, nebent toks vertinimas yra objektyviai pagrįstas.
62.
Taigi pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį draudžiama, kiek tai susiję su darbo sąlygomis, pagal terminuotas sutartis dirbančius darbuotojus vertinti mažiau palankiai nei panašius nuolatinius darbuotojus vien dėl to, kad jie sudarė terminuotas darbo sutartis ar palaiko terminuotus darbo santykius, nebent šis skirtingas požiūris yra objektyviai pagrįstas. Šiuo klausimu primintina, jog Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad „šia nuostata bendrai ir nedviprasmiškai draudžiamas bet koks objektyviai nepagrįstas nevienodas požiūris į pagal terminuotas darbo sutartis dirbančius asmenis darbo sąlygų atžvilgiu“ (
21
).
63.
Tiesa, Bendrajame susitarime neapibrėžiama minėtoje nuostatoje vartojama sąvoka „darbo sąlygos“. Tačiau Teisingumo Teismas yra ne kartą nusprendęs, kad lemiamas kriterijus nustatant, ar nacionalinę priemonę apima sąvoka „darbo sąlygos“, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį, yra būtent darbo kriterijus, t. y. darbuotoją su jo darbdaviu siejantys darbo santykiai (
22
). Iš tikrųjų žodžių junginį „darbo sąlygos“ reikia suprasti kaip teises ir pareigas, kurias apima tam tikri darbo santykiai, įskaitant sąlygas, kuriomis asmuo dirba, taip pat tokių darbo santykių nutraukimo sąlygas (
23
).
64.
Teisingumo Teismo teigimu, išmoką kurią darbdavys turi mokėti darbuotojui dėl neteisėto termino nustatymo darbo sutartyje (
24
) arba nutraukus terminuotą darbo sutartį, apima sąvoka „darbo sąlygos“ (
25
). Šiuo klausimu Teisingumo Teismas jau yra patikslinęs, kad Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį aiškinant taip, kad sąvokos „darbo sąlygos“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, apibrėžtis neapima terminuotos darbo sutarties nutraukimo sąlygų, tai reikštų, nepaisant šia nuostata siekiamo tikslo, sumažinti pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų apsaugą nuo diskriminacijos (
26
).
65.
Taigi, analogiškai, kadangi išmoka, kurią darbdavys turi sumokėti darbuotojui dėl darbo sutarties nutraukimo, kaip antai reikalaujama A. Baldonedo Martín, yra susijusi su sąlygomis, kuriomis nutraukiami šio darbuotojo darbo santykiai su darbdaviu, t. y. su teisinėmis tokio nutraukimo pasekmėmis, šią išmoką aiškiai apima sąvoka „darbo sąlygos“, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį.
66.
Tai konstatavus, dar reikia išnagrinėti svarbiausią šioje byloje iškilusį klausimą: ar A. Baldonedo Martín buvo vertinama mažiau palankiai nei panašus nuolatinis darbuotojas?
d) Dėl pagrindinėje byloje aptariamų pagal terminuotą darbo sutartį dirbančių darbuotojų ir nuolatinių darbuotojų darbo sąlygų panašumo
67.
Ispanijos vyriausybės nuomone, siekiant nustatyti, ar esama diskriminacijos dėl to, kad A. Baldonedo Martín nebuvo skirta išeitinė išmoka dėl darbo sutarties nutraukimo, reikia jos situaciją palyginti su statutinio karjeros tarnautojo situacija. Taigi, Ispanijos vyriausybė teigia: kadangi pagal Ispanijos teisę karjeros tarnautojai dėl darbo santykių nutraukimo neturi teisės gauti išeitinės išmokos, kokios reikalauja A. Baldonedo Martín, tokios išmokos neskyrimas nereiškia diskriminacijos, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punktą.
68.
Pripažindama, jog šios bylos aplinkybės tokios, kad, viena vertus, yra pagal neterminuotą darbo sutartį dirbantis sutartininkas, einantis sodininko pareigas Madrido savivaldybės tarybos tarnyboje, atsakingoje už aplinkos priežiūrą ir judumą (
27
), ir, kita vertus, ši darbo vieta yra lygiavertė pagal terminuotą darbo sutartį dirbančio laikinojo tarnautojo darbo vietai, kurią buvo užėmusi A. Baldonedo Martín, Madrido savivaldybė vis dėlto teigia, kad reikia lyginti tokį patį teisinį statusą turinčių darbuotojų darbo sąlygas, tačiau pagrindinėje byloje aptariamą terminuotą laikinojo tarnautojo darbo sutartį reglamentuoja administracinė teisė, o neterminuotą sutartininko darbo sutartį – darbo teisė. Per teismo posėdį Ispanijos vyriausybė taip pat laikėsi tokio požiūrio.
69.
Šiems argumentams negalima pritarti.
70.
Iš tikrųjų šioje byloje – su sąlyga, kad tai dar patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas – iš šios išvados 50–54 punktų matyti, kad per teismo posėdį buvo patvirtinta, jog Madrido savivaldybėje iš tikrųjų yra darbuotojas, įdarbintas kaip panašus pagal neterminuotą darbo sutartį dirbantis sutartininkas.
71.
Šiuo klausimu, mano manymu, iškart reikėtų priminti, kad Sąjungos teisės pagrindinis nediskriminavimo principas „įgyvendintas ir sukonkretintas Bendrajame susitarime, tik kiek tai susiję su nevienodu požiūriu į pagal terminuotas darbo sutartis dirbančius darbuotojus ir pagal neterminuotas darbo sutartis dirbančius darbuotojus, esančius panašioje padėtyje“ (
28
). Tačiau galimas skirtingas požiūris į tam tikrų kategorijų darbuotojus, dirbančius pagal terminuotas darbo sutartis, kaip antai į laikinuosius tarnautojus, dirbančius pagal terminuotas darbo sutartis, ir į sutartininkus, dirbančius pagal terminuotas darbo sutartis, nesiejamas su Bendrajame susitarime įtvirtintu nediskriminavimo principu (
29
).
72.
Taigi, kadangi aptariama situacija patenka į Bendrojo susitarimo taikymo sritį, reikia išnagrinėti klausimą, ar, atsižvelgiant į nediskriminavimo principą, įgyvendintą ir sukonkretintą šio susitarimo 4 punkto 1 dalyje, pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų darbo sąlygos nėra mažiau palankios už panašių nuolatinių darbuotojų darbo sąlygas. Šioje nuostatoje nurodyta, kad draudžiamas tik toks skirtingas požiūris, kai pagal terminuotas darbo sutartis dirbantys darbuotojai vertinami skirtingai nei panašūs nuolatiniai darbuotojai vien dėl to, kad jie sudarė terminuotas darbo sutartis ar palaiko terminuotus darbo santykius, ir tik tiek, kiek tai susiję su darbo sąlygomis, nebent skirtingas požiūris yra objektyviai pagrįstas (
30
).
73.
Konkrečiau kalbant, sprendžiant dėl pagrindinėje byloje aptariamų pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių laikinųjų tarnautojų ir pagal neterminuotas darbo sutartis dirbančių sutartininkų darbo sąlygų panašumo, reikia remtis Bendrojo susitarimo 3 punkto 2 dalyje pateikiama sąvokos „panašus nuolatinis darbuotojas“ apibrėžtimi: tai „toje pačioje įmonėje dirbantis darbuotojas, kuris sudarė neterminuotą darbo sutartį arba palaiko neterminuotus darbo santykius ir atlieka tą patį ar panašų darbą (profesines pareigas), tinkamai atsižvelgiant į jo kvalifikaciją ar įgūdžius“. Remiantis šia apibrėžtimi ir reikia vertinti, ar A. Baldonedo Martín ir pagal neterminuotą sutartį dirbančio sutartininko situacijos yra panašios.
74.
Pagal suformuotą jurisprudenciją siekiant įvertinti, ar suinteresuotieji asmenys dirba tą patį arba panašų darbą, kaip tai suprantama pagal Bendrąjį susitarimą, vadovaujantis jo 3 punkto 2 dalimi ir 4 punkto 1 dalimi reikia nustatyti, ar atsižvelgiant į visus aspektus, pavyzdžiui, darbo pobūdį, mokymo ir darbo sąlygas, šių asmenų situacijos gali būti laikomos panašiomis (
31
).
75.
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kuris vienintelis kompetentingas vertinti faktines aplinkybes, turi nustatyti, ar A. Baldonedo Martín situacija tuo laikotarpiu, kai ji pagal terminuotą darbo sutartį dirbo Madrido savivaldybėje laikinąja tarnautoja, buvo panaši į sutartininkų, kurie tuo pačiu laikotarpiu dirbo šioje savivaldybėje pagal neterminuotas darbo sutartis, situaciją.
76.
Tokiomis aplinkybėmis iš A. Baldonedo Martín ir Madrido savivaldybės atsakymų į Teisingumo Teismo pateiktą klausimą, į kurį reikėjo atsakyti per teismo posėdį, aiškiai matyti, kad A. Baldonedo Martín, pagal terminuotą darbo sutartį dirbusios laikinąja tarnautoja laikotarpiu nuo 2005 m. lapkričio 24 d. iki 2013 m. balandžio 15 d., ir asmens, kuris nuo 1991 m. lapkričio 12 d. užėmė lygiavertę darbo vietą kaip pagal terminuotą darbo sutartį dirbantis sutartininkas, darbo sąlygos yra identiškos. Iš tikrųjų, Madrido savivaldybės teigimu, A. Baldonedo Martín ir pagal neterminuotą darbo sutartį dirbantis sutartininkas dirbo tą patį darbą, t. y. įdarbinti šios savivaldybės tarybos tarnyboje, atsakingoje už aplinkos priežiūrą ir judumą, prižiūrėjo žaliuosius plotus (
32
). Taigi matyti, kad vienintelis dalykas, galintis skirti sodininko, kuris dirba laikinuoju tarnautoju pagal terminuotą darbo sutartį, situaciją nuo sodininko, kuris yra pagal neterminuotą darbo sutartį dirbantis sutartininkas, situacijos, yra laikinas darbo santykių, siejančių laikinąjį tarnautoją su darbdaviu, pobūdis (
33
); aplinkybė, kad šioms dviejų rūšių sutartims taikoma skirtinga teisinė sistema, neturi jokios reikšmės Bendrojo susitarimo 3 punkto 2 dalies aiškinimui, nes pagal šią nuostatą vieninteliai kriterijai, į kuriuos reikia atsižvelgti, yra su darbo sąlygomis – t. y. su reikalaujama kvalifikacija ir užduočių, kurias darbuotojai turi atlikti, pobūdžiu – susiję kriterijai (
34
).
77.
Taigi, turint omenyje, kad galutinį vertinimą, atsižvelgdamas į visas reikšmingas aplinkybes, turi atlikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, manau, kad darbuotojos, kaip antai A. Baldonedo Martín, situacija yra panaši į darbuotojo, pagal terminuotą darbo sutartį dirbančio sutartininko, kurį Madrido savivaldybė įdarbino tokioms pačioms sodininko pareigoms eiti, situaciją.
78.
Šiomis aplinkybėmis darytina išvada, kad laikomasi skirtingo požiūrio į panašias situacijas, kai viešojo administravimo institucijos darbuotojams, kurie pagal terminuotą sutartį įdarbinti kaip laikinieji tarnautojai, neskiriama išeitinė išmoka dėl darbo sutarties nutraukimo, o pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantys sutartininkai turi teisę į tokią išmoką.
79.
Vis dėlto dar reikia patikrinti, ar esama objektyvių priežasčių, kuriomis būtų galima pateisinti tokį skirtingą požiūrį.
e) Dėl galimų skirtingo požiūrio pateisinimo pagrindų
80.
Iš Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalies matyti, kad skirtingas požiūris į pagal terminuotą darbo sutartį dirbančius darbuotojus ir panašius nuolatinius darbuotojus gali būti pateisinamas objektyviomis priežastimis. Teisingumo Teismas yra pripažinęs dvi tokias priežastis: pirmoji susijusi su ypatingu užduočių, kurioms atlikti terminuotos darbo sutartys buvo sudarytos, pobūdžiu ir požymiais, o antroji – su teisėto valstybės narės socialinės politikos tikslo siekimu. Teisingumo Teismo teigimu, šios objektyvios priežastys turi būti susietos su tiksliais ir konkrečiais veiksniais, kurie apibūdina atitinkamą darbo sąlygą, atsižvelgiant į konkrečias jos taikymo aplinkybes ir remiantis objektyviais ir skaidriais kriterijais tam, kad būtų įvertinta, ar šis skirtingas požiūris atitinka tikras reikmes, leidžia pasiekti numatytą tikslą ir yra būtinas jam įgyvendinti (
35
).
81.
Šiuo klausimu primintina, kad sąvoka „objektyvios priežastys“, vartojama Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalyje, turi būti suprantama kaip neleidžianti pateisinti skirtingo požiūrio į pagal terminuotą sutartį dirbančius darbuotojus ir nuolatinius darbuotojus remiantis tuo, kad toks požiūris yra įtvirtintas nacionalinės teisės aktuose (
36
).
82.
Be to, rėmimasis vien tuo, kad laikinojo tarnautojo sutartis yra laikinojo pobūdžio, negali reikšti objektyvios priežasties, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį (
37
). Teisingumo Teismo teigimu, pripažinus, kad vien to, jog darbo santykiai yra laikini, pakanka skirtingam požiūriui į pagal terminuotas sutartis dirbančius darbuotojus ir nuolatinius darbuotojus pateisinti, Direktyva 1999/70 ir Bendruoju susitarimu siekiami tikslai netektų prasmės ir, užuot pagerinus pagal terminuotas sutartis dirbančių darbuotojų darbo sąlygas bei paskatinus vienodą požiūrį, kurio siekiama tiek Direktyva 1999/70, tiek Bendruoju susitarimu, taikant tokį kriterijų tęstųsi pagal terminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams nepalanki situacija (
38
).
83.
Nagrinėjamu atveju ir iš Ispanijos vyriausybės, ir iš Madrido savivaldybės žodinių pastabų matyti, kad skirtingas požiūris, susijęs su pagrindinėje byloje aptariamos išeitinės išmokos skyrimu, pateisinamas objektyviomis priežastimis, t. y. tuo, kad laikinieji tarnautojai dėl savo statuso turi numatyti, kad jų darbo sutartis bus nutraukta, nes toks nutraukimas pagal Ispanijos teisę numatytas išnykus paskyrimo į tokią darbo vietą pagrindui (
39
). Tokia situacija atitinka pagrindinėje byloje aptariamą situaciją, kai laikinosios tarnautojos sutartis baigiasi paskyrus karjeros tarnautoją į laisvą vietą, kurią laikinai buvo užėmusi A. Baldonedo Martín (
40
). Per teismo posėdį Ispanijos vyriausybė, siekdama pateisinti viešojo administravimo institucijų „lankstumą“, būdingą sudarant terminuotas darbo sutartis, rėmėsi ir biudžeto suvaržymais, kuriuos lėmė ekonominė krizė.
84.
Dėl Ispanijos vyriausybės pateikiamų su biudžetu susijusių argumentų primintina, kad, nors valstybės narės socialinės politikos pasirinkimas gali būti grindžiamas tokiais argumentais ir jie gali turėti įtakos priemonių, kurių ši valstybė ketina imtis, pobūdžiui ir apimčiai, vis dėlto jie patys nėra šios politikos tikslas, todėl jais negalima pateisinti diskriminacijos (
41
).
85.
Dėl argumentų, susijusių su A. Baldonedo Martín darbo sutarties nutraukimo nuspėjamumu, primintina, kad iš neseniai priimtų sprendimų Montero Mateos (
42
), Grupo Norte Facility (
43
) ir De Diego Porras (
44
) matyti, jog konkreti Darbuotojų statuto 53 straipsnio 1 dalies b punkte numatytos išmokos atleidimo iš darbo atveju paskirtis ir aplinkybės, kuriomis ši išmoka mokama, yra objektyvi priežastis, galinti pateisinti aptariamą skirtingą požiūrį (
45
).
86.
Iš tikrųjų šiuose sprendimuose Teisingumo Teismas nusprendė, jog remiantis sąvokos „terminuota darbo sutartis“ apibrėžtimi, pateikta Bendrojo susitarimo 3 punkto 1 dalyje, tokia sutartis pasibaigia suėjus nustatytam terminui; šį terminą gali reikšti „konkrečios užduoties įvykdymas, konkreti diena ar <…> konkretus įvykis“. Taigi „terminuotos darbo sutarties šalys jau sudarydamos sutartį žino datą ar įvykį, pagal kuriuos nustatomas sutarties terminas. Šis terminas riboja darbo santykių trukmę, ir šalys neturi išreikšti savo valios šiuo klausimu po šios sutarties sudarymo“ (
46
). Priešingai, neterminuota darbo sutartis nutraukiama darbdavio iniciatyva dėl kurios nors iš Darbuotojų statuto 52 straipsnyje nurodytų priežasčių, „susiklosčius aplinkybėms, kurių nebuvo galima numatyti sudarant sutartį ir kurios sutrikdo įprastą darbo santykių eigą“. Remdamasis Ispanijos vyriausybės pastabomis, pateiktomis šiose trijose byloje, Teisingumo Teismas nusprendė, kad „būtent siekiant kompensuoti šį nenumatytą darbo santykių nutraukimą dėl tokios priežasties, taigi ir nepateisintus darbuotojo teisėtų lūkesčių, kurių jis galėjo turėti dėl šių santykių stabilumo, pagal Darbuotojų statuto 53 straipsnio 1 dalies b punktą reikalaujama tokiu atveju iš darbo atleistam darbuotojui sumokėti 20 dienų darbo užmokesčio dydžio išmoką už kiekvienus išdirbtus metus“ (
47
).
87.
Teisingumo Teismas taip pat patikslino, kad pastaruoju atveju „Ispanijos teisėje nenumatytas skirtingas požiūris į pagal terminuotą sutartį dirbančius darbuotojus ir panašius darbuotojus, nes Darbuotojų statuto 53 straipsnio 1 dalies b punkte numatyta sumokėti darbuotojui 20 dienų darbo užmokesčio dydžio išmoką už kiekvienus įmonėje išdirbtus metus, neatsižvelgiant į tai, ar jis dirbo pagal terminuotą, ar neterminuotą sutartį“ (
48
).
88.
Nagrinėjamu atveju, analogiškai, kadangi į laikinosios tarnautojos A. Baldonedo Martín darbo vietą buvo paskirtas karjeros tarnautojas, jos sutartis nutrūko, nes išnyko jos sudarymo priežastis. Todėl skirtingą požiūrį į laikinuosius tarnautojus, kaip antai A. Baldonedo Martín, ir pagal neterminuotas darbo sutartis dirbančius sutartininkus, atsižvelgiant į šios išvados 85–87 punktuose primintą jurisprudenciją, mano nuomone, galima pateisinti.
89.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, manau, jog Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal ją nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, nenumatantys jokios išmokos darbuotojams, dirbantiems pagal neterminuotas darbo sutartis, sudarytas siekiant, kad būtų užimta laisva darbo vieta, kol į ją bus paskirtas statutinis karjeros tarnautojas, pasibaigus laikotarpiui, kuriam šios sutartys, kaip antai pagrindinėje byloje aptariama laikinojo tarnautojo sutartis, buvo sudarytos, nors tokia išmoka skiriama pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantiems sutartininkams, nutraukus jų darbo sutartį dėl objektyvios priežasties.
2. Dėl antrojo prejudicinio klausimo
90.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, viena vertus, ar Bendrąjį susitarimą reikia aiškinti taip, kad pagal jį reikalaujama laikytis vienodo požiūrio, kiek tai susiję su išeitine išmoka, mokama nutraukus darbo santykius, į pagal terminuotą darbo sutartį dirbantį laikinąjį tarnautoją, kaip antai pareiškėją pagrindinėje byloje, ir į panašų pagal terminuotą darbo sutartį dirbantį sutartininką. Kita vertus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar gali būti pripažinta A. Baldonedo Martín teisė į tokią išmoką „tiesiogiai vertikaliai taikant“ Sąjungos pirminę teisę, būtent Chartijos 20 ir 21 straipsnius bei SESV 151 ir 153 straipsnius.
91.
Šis klausimas buvo pateiktas darant prielaidą, kad bus nuspręsta, jog A. Baldonedo Martín situacija nepatenka Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalies taikymo sritį. Tačiau, atsižvelgiant į tai, kad Madrido savivaldybėje yra panašus pagal neterminuotą darbo sutartį dirbantis sutartininkas, kuris, kitaip nei statutiniai karjeros tarnautojai, turi teisę į išeitinę išmoką nutraukus jo sutartį dėl objektyvios priežasties, aišku, kad A. Baldonedo Martín patenka į minėtos nuostatos taikymo sritį. Todėl, kadangi Chartijos 20 ir 21 straipsniuose įtvirtintos teisės buvo įgyvendintos ir sukonkretintos Direktyvoje 1999/70 ir Bendrajame susitarime, pagrindinėje byloje aptariama situacija turi būti nagrinėjama atsižvelgiant į pastaruosius teisės aktus.
92.
Taigi, atsižvelgiant į tai, kaip siūlau atsakyti į pirmąjį prejudicinį klausimą, į antrąjį prejudicinį klausimą atsakyti nereikia.
V. Išvada
93.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no
14 de Madrid (Madrido administracinių bylų teismas Nr. 14, Ispanija) pateiktus klausimus:
1999 m. kovo 18 d. sudaryto Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, pateikiamo 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis priede, 4 punkto 1 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal ją nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, nenumatantys jokios išmokos darbuotojams, įdarbintiems pagal neterminuotas darbo sutartis, sudarytas siekiant, kad būtų užimta laisva darbo vieta, kol į ją bus paskirtas statutinis karjeros tarnautojas, pasibaigus laikotarpiui, kuriam šios sutartys, kaip antai pagrindinėje byloje aptariama laikinojo tarnautojo sutartis, buvo sudarytos, nors tokia išmoka skiriama pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantiems sutartininkams, nutraukus jų darbo sutartį dėl objektyvios priežasties.
(
1
)	Originalo kalba: prancūzų.
(
2
)	OL L 175, 1999, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 368.
(
3
)	BOE, Nr. 142, 1991 m. birželio 14 d., p. 19669.
(
4
)	BOE, Nr. 261, 2015 m. spalio 31 d., p. 103105.
(
5
)	BOE, Nr. 75, 1995 m. kovo 29 d., p. 9654.
(
6
)	2016 m. rugsėjo 14 d. sprendimas (C‑16/15, EU:C:2016:679).
(
7
)	2016 m. balandžio 19 d. sprendimas (C‑441/14, EU:C:2016:278).
(
8
)	Žr. neseniai priimtą 2018 m. lapkričio 21 d. Sprendimą De Diego Porras (C‑619/17, EU:C:2018:936, 77 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
9
)	2005 m. lapkričio 22 d. Sprendimas Mangold (C‑144/04, EU:C:2005:709, 41–43 punktai) ir 2009 m. balandžio 23 d. Sprendimas Angelidaki ir kt. (C‑378/07–C‑380/07, EU:C:2009:250, 90 punktas).
(
10
)	2018 m. lapkričio 21 d. Sprendimas De Diego Porras (C‑619/17, EU:C:2018:936, 79 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
11
)	Išskirta mano.
(
12
)	Išskirta mano.
(
13
)	Išskirta mano.
(
14
)	2007 m. rugsėjo 13 d. Sprendimas Del Cerro Alonso (C‑307/05, EU:C:2007:509, 28 punktas), 2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimas Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, 40 punktas) ir 2015 m. liepos 9 d. Sprendimas Regojo Dans (C‑177/14, EU:C:2015:450, 33 punktas), taip pat 2017 m. vasario 9 d. Nutartis Rodrigo Sanz (C‑443/16, EU:C:2017:109, 26 punktas) ir 2019 m. kovo 19 d. Nutartis CCOO (C‑293/18, nepaskelbta Rink., EU:C:2019:224, 28 punktas).
(
15
)	2006 m. liepos 4 d. Sprendimas Adeneler ir kt. (C‑212/04, EU:C:2006:443, 56 punktas), 2014 m. kovo 13 d. Sprendimas Márquez Samohano (C‑190/13, EU:C:2014:146, 38 punktas), 2016 m. rugsėjo 14 d. Sprendimas Pérez López (C‑16/15, EU:C:2016:679, 24 punktas) ir 2018 m. spalio 25 d. Sprendimas Sciotto (C‑331/17, EU:C:2018:859, 43 punktas).
(
16
)	2014 m. lapkričio 26 d. Sprendimas Mascolo ir kt. (C‑22/13, C-61/13–C‑63/13 ir C‑418/13, EU:C:2014:2401, 67 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
17
)	Šiuo klausimu žr. 2018 m. birželio 5 d. Sprendimą Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, 36 punktas) ir 2018 m. birželio 5 d. Sprendimą Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 39 punktas).
(
18
)	2007 m. rugsėjo 13 d. Sprendimas Del Cerro Alonso (C‑307/05, EU:C:2007:509, 37 punktas), 2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimas Gavieiro Gavieiro ir Iglesias Torres (C‑444/09 ir C‑456/09, EU:C:2010:819, 48 punktas), 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimas Vega González (C‑158/16, EU:C:2017:1014, 28 punktas) ir 2018 m. lapkričio 21 d. Sprendimas De Diego Porras (C‑619/17, EU:C:2018:936, 55 punktas).
(
19
)	2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimas Gavieiro Gavieiro ir Iglesias Torres (C‑444/09 ir C‑456/09, EU:C:2010:819, 49 punktas), 2014 m. kovo 13 d. Sprendimas Nierodzik (C‑38/13, EU:C:2014:152, 24 punktas), 2018 m. birželio 5 d. Sprendimas Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, 38 punktas) ir 2018 m. birželio 5 d. Sprendimas Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 41 punktas). Šiuo klausimu taip pat žr. 2007 m. rugsėjo 13 d. Sprendimą Del Cerro Alonso (C‑307/05, EU:C:2007:509, 27 punktas) ir 2008 m. balandžio 15 d. Sprendimą Impact (C‑268/06, EU:C:2008:223, 114 punktas).
(
20
)	2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimas Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, 65 punktas).
(
21
)	2008 m. balandžio 15 d. Sprendimas Impact (C‑268/06, EU:C:2008:223, 60 punktas). Išskirta mano.
(
22
)	2014 m. kovo 13 d. Sprendimas Nierodzik (C‑38/13, EU:C:2014:152, 25 punktas), 2016 m. rugsėjo 14 d. Sprendimas De Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 28 punktas), 2018 m. birželio 5 d. Sprendimas Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, 41 punktas) ir 2018 m. birželio 5 d. Sprendimas Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 44 punktas). Taip pat žr. 2016 m. rugsėjo 21 d. Nutartį Álvarez Santirso (C‑631/15, EU:C:2016:725, 34 punktas) ir 2017 m. vasario 9 d. Nutartį Rodrigo Sanz (C‑443/16, EU:C:2017:109, 32 punktas). Šiuo klausimu žr. ir 2013 m. gruodžio 12 d. Sprendimą Carratù (C‑361/12, EU:C:2013:830, 35 punktas).
(
23
)	2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimas Vega González (C‑158/16, EU:C:2017:1014, 34 punktas). Taip pat žr. generalinės advokatės E. Sharpston išvadą, pateiktą byloje Vega González (C‑158/16, EU:C:2017:647, 22 punktas). Be to, kaip priminė generalinė advokatė J. Kokott, „siekiant Europos [Sąjungos] darbo teisės darnos, darbo ar įdarbinimo sąlygų sąvokos aiškinimo negalima atskirti nuo šios sąvokos reikšmės susijusiose Sąjungos teisės nuostatose. <…> Šiuo klausimu pirmiausia reikėtų atkreipti dėmesį į kovos su diskriminacija direktyvas [t. y. 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvą 2000/78/EB, nustatanti vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus, (OL L 203, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79)] ir [2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/54/EB dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo įgyvendinimo (nauja redakcija) (OL L 204, 2006, p. 23)], kuriose konkrečiau apibrėžiamas bendrasis vienodo požiūrio principas užimtumo ir profesinėje srityje atsižvelgiant į įvairias diskriminavimo formas, pavyzdžiui, dėl lyties, amžiaus ir seksualinės orientacijos. Šios nuostatos pagal suformuotą jurisprudenciją taip pat apima atleidimo sąlygas“. Išskirta mano (generalinės advokatės J. Kokott išvada, pateikta byloje Vernaza Ayovi (C‑96/17, EU:C:2018:43, 56 punktas)).
(
24
)	2013 m. gruodžio 12 d. Sprendimas Carratù (C‑361/12, EU:C:2013:830, 37 punktas).
(
25
)	Šiuo klausimu žr. 2016 m. rugsėjo 14 d. Sprendimą De Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 31 punktas). Savo jurisprudencijoje Teisingumo Teismas nusprendė, kad ši sąvoka taip pat apima trimečio tarnybos stažo priedus (2007 m. rugsėjo 13 d. Sprendimas Del Cerro Alonso, C‑307/05, EU:C:2007:509, 47 punktas; 2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimas Gavieiro Gavieiro ir Iglesias Torres, C‑444/09 ir C‑456/09, EU:C:2010:819, 50–58 punktai ir 2015 m. liepos 9 d. Sprendimas Regojo Dans, C‑177/14, EU:C:2015:450, 43 punktas), šešiamečius priedus už tęstinį mokymą (2012 m. vasario 9 d. Nutartis Lorenzo Martínez, C‑556/11, nepaskelbta Rink., EU:C:2012:67, 38 punktas), nuostatas, susijusias su laikotarpiais, kuriuos reikia išdirbti tam, kad būtų galima paskirti į didesnio darbo užmokesčio kategoriją, arba su išdirbtų laikotarpių, reikalaujamų tam, kad kiekvienais metais būtų galima parengti vertinimo ataskaitą, apskaičiavimu (2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimas Rosado Santana, C‑177/10, EU:C:2011:557, 46 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), įtraukimą į vertinimo planą ir, gavus teigiamą įvertinimą, piniginio priedo išmokėjimą (2016 m. rugsėjo 21 d. Nutartis Álvarez Santirso, C‑631/15, EU:C:2016:725, 36 punktas), darbo laiko sutrumpinimą perpus ir su tuo susijusį darbo užmokesčio sumažinimą (2017 m. vasario 9 d. Nutartis Rodrigo Sanz, C‑443/16, EU:C:2017:109, 33 punktas) ir taisykles, susijusias su įspėjimo apie terminuotos darbo sutarties nutraukimą termino nustatymu (2014 m. kovo 13 d. Sprendimą Nierodzik, C‑38/13, EU:C:2014:152, 27 ir 29 punktai).
(
26
)	Žr. 2014 m. kovo 13 d. Sprendimą Nierodzik (C‑38/13, EU:C:2014:152, 27 ir 29 punktai) ir 2016 m. rugsėjo 14 d. Sprendimą De Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 30 punktas).
(
27
)	Žr. šios išvados 53 punktą.
(
28
)	2016 m. rugsėjo 14 d. Sprendimas Pérez López (C‑16/15, EU:C:2016:679, 43 punktas), 2016 m. rugsėjo 14 d. Sprendimas De Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 37 punktas), 2018 m. birželio 5 d. Sprendimas Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, 47 punktas), 2018 m. birželio 5 d. Sprendimas Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 50 punktas), taip pat 2010 m. lapkričio 11 d. Nutartis Vino (C‑20/10, nepaskelbta Rink., EU:C:2010:677, 56 punktas) ir 2013 m. kovo 7 d. Nutartis Rivas Montes (C‑178/12, nepaskelbta Rink., EU:C:2013:150, 43 punktas).
(
29
)	Šiuo klausimu žr. 2011 m. birželio 22 d. Nutartį Vino (C‑161/11, nepaskelbta Rink., EU:C:2011:420, 57 punktas).
(
30
)	Jei analizuojant Nagrinėjamų situacijų panašumą būtų atsižvelgta į kitus veiksnius nei susijusieji su „darbo sąlygomis“, tai prieštarautų ne tik Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 daliai, bet ir Teisingumo Teismo suformuotai jurisprudencijai. Žr. šios išvados 63 ir 64 punktus.
(
31
)	2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimas Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, 66 punktas), 2012 m. spalio 18 d. Sprendimas Valenza ir kt. (C‑302/11–C-305/11, EU:C:2012:646, 42 punktas), 2014 m. kovo 13 d. Sprendimas Nierodzik (C‑38/13, EU:C:2014:152, 31 punktas) ir 2018 m. birželio 5 d. Sprendimas Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 51 punktas). Taip pat žr. 2016 m. rugsėjo 21 d. Nutartį Álvarez Santirso (C‑631/15, EU:C:2016:725, 43 punktas) ir 2017 m. vasario 9 d. Nutartį Rodrigo Sanz (C‑443/16, EU:C:2017:109, 38 punktas).
(
32
)	Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad A. Baldonedo Martín darbo vieta buvo priskirta prie Oficial de Jardinería (sodininko) kategorijos, C2 grupės. Per teismo posėdį buvo patvirtinta, kad pagal neterminuotą darbo sutartį dirbančio panašaus sutartininko darbo vieta taip pat priskiriama prie Oficial de Jardinería (sodininko) kategorijos, C2 grupės.
(
33
)	Žr. šios išvados 86 punktą.
(
34
)	Taip pat žr. generalinės advokatės J. Kokott išvadą, pateiktą byloje Viejobueno Ibáñez ir De la Vara González (C‑245/17, EU:C:2018:365, 57 punktas): „<…> būtų nelogiška šiuo atveju neigti abiejų darbuotojų kategorijų panašumą remiantis karjeros tarnautojų veiklos ilgalaikiškumu, kai nagrinėjamas būtent laikinai dirbančių mokytojų darbo santykių nutraukimo anksčiau sutartyje numatyto laiko teisėtumas. Antraip laikinųjų darbuotojų ir karjeros tarnautojų panašumas darbo sutarties nutraukimo atžvilgiu niekada nebūtų pripažįstamas ir nepatektų į Bendrojo susitarimo taikymo sritį. Tačiau tai prieštarautų Teisingumo Teismo jurisprudencijai, pagal kurią darbuotojo atleidimo sąlygoms yra aiškiai taikomas nediskriminavimo principas, įtvirtintas Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalyje“.
(
35
)	Žr. 2007 m. rugsėjo 13 d. Sprendimą Del Cerro Alonso (C‑307/05, EU:C:2007:509, 53 ir 58 punktai), 2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimą Gavieiro Gavieiro ir Iglesias Torres (C‑444/09 ir C‑456/09, EU:C:2010:819, 55 punktas), 2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimą Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, 73 punktas) ir 2016 m. rugsėjo 14 d. Sprendimą De Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 45 punktas).
(
36
)	2007 m. rugsėjo 13 d. Sprendimas Del Cerro Alonso (C‑307/05, EU:C:2007:509, 57 punktas), 2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimas Gavieiro Gavieiro ir Iglesias Torres (C‑444/09 ir C‑456/09, EU:C:2010:819, 54 punktas), 2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimas Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, 72 punktas), 2012 m. spalio 18 d. Sprendimas Valenza ir kt. (C‑302/11 à C-305/11, EU:C:2012:646, 50 punktas) ir 2016 m. rugsėjo 14 d. Sprendimas De Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683 46 punktas).
(
37
)	Žr. 2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimą Gavieiro Gavieiro ir Iglesias Torres (C‑444/09 ir C‑456/09, EU:C:2010:819, 56 ir 57 punktai).
(
38
)	Žr. 2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimą Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, 74 punktas), 2012 m. spalio 18 d. Sprendimą Valenza ir kt. (C‑302/11–C‑305/11, EU:C:2012:646, 52 punktas) ir 2016 m. rugsėjo 14 d. Sprendimą De Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 47 punktas).
(
39
)	Pripažindama, kad yra pagal neterminuotą sutartį dirbantis sutartininkas, Madrido savivaldybė per teismo posėdį vis dėlto pažymėjo, kad tokios rūšies darbo vietų ateityje nebeliks. Tačiau šis argumentas nesvarbus, nes, be kita ko, šioje byloje aptariamo atitinkamo darbuotojo būsimas išėjimas į pensiją neturi reikšmės nei darbuotojų situacijų panašumo analizei, nei skirtingo požiūrio į pareiškėją pagrindinėje byloje pateisinimo analizei.
(
40
)	Iš Madrido savivaldybės žodinių pastabų matyti, kad konkurse, kurio rezultatai buvo paskelbti 2013 m. balandžio 8 d.Boletín Oficial del Estado, dalyvavo 22 laikinieji tarnautojai, įskaitant A. Baldonedo Martín: 10 laikinųjų tarnautojų laimėjo šį konkursą, o jo nelaimėjusių 12 laikinųjų tarnautojų sutartys buvo nutrauktos. Tačiau iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad A. Baldonedo Martín darbo Madrido savivaldybėje laikotarpiu nebuvo paskelbta jokio pranešimo apie konkursą į darbo vietas ir nebuvo patvirtinta jokio darbo valstybės tarnyboje pasiūlymo.
(
41
)	Pagal analogiją žr. 2003 m. kovo 20 d. Sprendimą Kutz-Bauer (C‑187/00, EU:C:2003:168, 59 punktas) ir 2014 m. lapkričio 26 d. Sprendimą Mascolo ir kt. (C‑22/13, C‑61/13–C‑63/13 ir C‑418/13, EU:C:2014:2401, 110 punktas).
(
42
)	2018 m. birželio 5 d. sprendimas (C‑677/16, EU:C:2018:393, 63 punktas).
(
43
)	2018 m. birželio 5 d. sprendimas (C‑574/16, EU:C:2018:390, 60 punktas).
(
44
)	2018 m. lapkričio 21 d. sprendimas (C‑619/17, EU:C:2018:936, 74 punktas).
(
45
)	Bylos Montero Mateos ir De Diego Porras buvo susijusios su išmokos nemokėjimu pasibaigus terminuotai interinidad darbo sutarčiai, o byloje Grupo Norte Facility buvo nagrinėjama mažesnė išmoka pasibaigus terminuotai pakaitinio darbo sutarčiai. Šiose trijose bylose aptariama išmoka buvo tokio paties pobūdžio kaip ir A. Baldonedo Martín prašoma sumokėti išeitinė išmoka.
(
46
)	2018 m. birželio 5 d. Sprendimas Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, 57 punktas), 2018 m. birželio 5 d. Sprendimas Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 60 punktas) ir 2018 m. lapkričio 21 d. Sprendimas De Diego Porras (C‑619/17, EU:C:2018:936, 71 punktas).
(
47
)	2018 m. birželio 5 d. Sprendimas Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, 58 punktas), 2018 m. birželio 5 d. Sprendimas Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 61 punktas) ir 2018 m. lapkričio 21 d. Sprendimas De Diego Porras (C‑619/17, EU:C:2018:936, 72 punktas).
(
48
)	2018 m. lapkričio 21 d. Sprendimas De Diego Porras (C‑619/17, EU:C:2018:936, 73 punktas).