62003CC0037_LV
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Šīs lietas pamatā ir sabiedrības BioID AG (2) apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2002. gada 5. decembra spriedumu lietā BioID /ITSB (3), ar kuru tika noraidīta tās prasība par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (4) Apelāciju otrās padomes 2001. gada 20. februāra lēmumu lietā R 538/1999‑2 (5), ar ko tika atteikts kā Kopienas preču zīmi reģistrēt turpmāk attēloto grafisko preču zīmi.
>image>1
>image>2
Šajā apelācijas sūdzībā izvirzītie jautājumi principā attiecas uz kritērijiem, kas jāņem vērā, lai noteiktu, ka apzīmējumam, kas kā šajā gadījumā sastāv no vārdiska elementa un grafiskiem elementiem, nav atšķirtspējas, un līdz ar to jāatsaka preču zīmes reģistrācija, piemērojot Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu (6) .
I – Atbilstošās tiesību normas
2. Saskaņā ar Regulas 4. pantu Kopienas preču zīme var tikt izveidota no visiem apzīmējumiem, ko var attēlot grafiski, it īpaši no vārdiem – tostarp personvārdiem – modeļiem, burtiem, cipariem, preču vai to iepakojuma formas, ar nosacījumu, ka tās ir atšķiramas starp dažādu uzņēmumu precēm un pakalpojumiem [ka ar šo apzīmējumu palīdzību iespējams parādīt viena uzņēmuma preču un pakalpojumu atšķirību no citu uzņēmumu precēm un pakalpojumiem].
3. Regulas 7. pants attiecas uz absolūtu reģistrācijas atteikuma pamatojumu. Tas nosaka:
“1. Nereģistrē:
a) apzīmējumus, kas neatbilst 4. panta prasībām;
b) preču zīmes, kam nav atšķirīgu īpašību [atšķirtspējas];
c) preču zīmes, kas sastāv tikai no apzīmējuma vai norādes, kas tirdzniecībā var kalpot, lai norādītu veidu, kvalitāti, daudzumu, paredzēto nolūku, vērtību, preču ražošanas vai pakalpojumu sniegšanas ģeogrāfisko izcelsmi vai laiku, un citas preču un pakalpojumu īpašības;
d) preču zīmes, kas ir tikai apzīmējumi vai norādes, kuras ir kļuvušas parastas sarunvalodā vai tirdzniecības bona fide
un iedibinātajā praksē;
[..]
2. Šā panta 1. punktu piemēro arī tad, ja pamatojums reģistrācijas atteikumam pastāv tikai kādā Kopienas daļā.
3. Šā panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktu nepiemēro, ja preču zīme tās izmantošanas rezultātā ir kļuvusi atšķirīga attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, par ko reģistrācija ir pieteikta.”
II – Prāvas priekšvēsture
4. 1998. gada 8. jūlijā apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniedza ITSB pieteikumu reģistrēt kā Kopienas preču zīmi iepriekš attēloto apzīmējumu.
5. Preces un pakalpojumi, attiecībā uz kuriem tika pieteikta šī apzīmējuma reģistrācija, ietilpst dažādās Nicas klasifikācijas (7) klasēs, kuras ietver programmatūru, datoraparatūru un citu aparatūru, kas kontrolē lietotāju paroles, identificējot cilvēkus ar noteiktu biometrisku pazīmju palīdzību, kā arī telekomunikāciju pakalpojumus saistībā ar šādām identifikācijas sistēmām (8) .
6. Ar 1999. gada 25. jūnija lēmumu pārbaudītājs noraidīja reģistrācijas pieteikumu, pamatojoties uz Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ar pamatojumu, ka attiecīgajam apzīmējumam nav atšķirtspējas.
7. ITSB Apelāciju otrā padome noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegto apelāciju ar tādu pašu atteikuma pamatojumu. Tā pamatoja šo vērtējumu ar vārda “bio” vācu un angļu valodā, kā arī saīsinājuma “ID”, kas vārdnīcās atrodams saistībā ar telekomunikācijām un informātiku, definīcijām. Tā secināja no definīcijām, ka akronīms “BioID” veido vārdu “biometric identification” (“biometriskā identifikācija”) saīsinājumu un tādējādi apraksta reģistrācijas pieteikumā norādīto preču un pakalpojumu veidu un paredzēto nolūku. Tā norādīja, ka patērētājs, kas meklē drošības sistēmu, nokļūstot saskarsmē ar precēm un pakalpojumiem, kam ir apzīmējums “BioID”, uzreiz saprastu, ka tas attiecas uz dzīvu organismu pazīmju identificēšanu.
8. Minētā padome arī norādīja, ka, ņemot vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas konkurentu lietotos vārdu savienojumus, to interesēs ir varēt izmantot akronīmu “BioID” savu preču un pakalpojumu reklāmai.
9. Visbeidzot, tā uzsvēra, ka grafiskie elementi, kas veido attiecīgo apzīmējumu, tam nepiešķir atšķirtspēju un nekādā veidā nemaina tā pilnībā aprakstošo raksturu.
10. Apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniedza prasību par Apstrīdētā lēmuma [atcelšanu] Pirmās instances tiesā.
III – Pārsūdzētais spriedums
11. Savas prasības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzīja divus pamatus, no kuriem pirmais pamatots ar apgalvojumu par Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu un otrais – ar apgalvojumu par Regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpumu.
12. Pirmās instances tiesa šo prasību noraidīja. Tā nosprieda, ka pamats, kas saistīts ar Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, jānoraida attiecībā uz reģistrācijas pieteikumā norādītajām preču un pakalpojumu klasēm un ka šādos apstākļos nav jāpārbauda otrs pamats, kas saistīts ar Regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpumu.
13. Pirmās instances tiesa norādīja, ka attiecīgajam apzīmējumam un to veidojošiem elementiem, t.i., akronīmam “BioID”, kā arī tā grafiskajiem elementiem, kurus veido fonts, kādā ir attēlots akronīms, punkts un elements ®, nav atšķirtspējas.
14. Tā arī noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentus, kas pamatoti ar apelāciju padomju lēmumiem, ar kuriem ir pieļauta citu preču zīmju, kuros ir elements “Bio”, kā arī vārdiskas preču zīmes “Bioid” reģistrācija.
IV – Apelācija
15. Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz atcelt Pārsūdzēto spriedumu, kā arī Apstrīdēto lēmumu un piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
16. ITSB lūdz noraidīt prasību un piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
A – Apelācijas pamati
17. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apelācijas pamatojumam izvirza divus pamatus. Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Pirmās instances tiesai, ka tā ir nepareizi un pārāk plaši interpretējusi Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā norādīto absolūta atteikuma pamatojumu. Otrkārt, tā norāda, ka, ja arī Pirmās instances tiesa ir pareizi interpretējusi iepriekš minēto normu, tai bija jāpārbauda Regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētais atteikuma pamatojums un jāatzīst, ka tas nav piemērojams šajā gadījumā.
18. Otrā pamata ietvaros apelācijas sūdzības iesniedzēja principā norāda, ka tiesvedībā var pieņemt galīgo lēmumu un ka Tiesa pati var konstatēt, ka attiecīgais apzīmējums nav aprakstošs Regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē. Pakārtoti tā norāda, ka gadījumā, ja Tiesa nevar pieņemt galīgo lēmumu par atteikuma pamatojuma piemērošanu, tāpēc ka Pirmās instances tiesa nav konstatējusi pietiekami daudz faktu šajā jautājumā, tai jānodod lieta atkārtotai izskatīšanai Pirmās instances tiesā.
19. Tāpat kā ITSB, man ir grūti saprast, kādā veidā Pārsūdzētajā spriedumā ir pārkāptas Kopienu tiesības, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet otrā pamata ietvaros. Tā neapstrīd, ka Pirmās instances tiesa, norādot, ka attiecīgā apzīmējuma reģistrācija ir pretrunā Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā norādītajam atteikuma pamatojumam, varēja pilntiesīgi neizskatīt pamatu, kas ir saistīts ar tās pašas normas c) apakšpunkta pārkāpumu, jo, kā izriet no minētā panta 1. punkta formulējuma, ir pietiekami, ka ir piemērojams viens no absolūta atteikuma pamatojumiem, lai attiecīgo apzīmējumu nereģistrētu (9) .
20. Ar argumentāciju, kas izklāstīta šī pamata pamatojumam, BioID
mēģina panākt vienīgi, ka, pieņemot, ka šīs apelācijas ietvaros pirmais izvirzītais pamats tiek atzīts par pamatotu, Tiesa pati lemj par otro pamatu, kas ir bijis izvirzīts Pirmās instances tiesā pret Apstrīdēto lēmumu, kā to atļauj Tiesas Statūtu 61. pants (10), saskaņā ar kuru, ja apelācija ir pamatota, Tiesa atceļ Pirmās instances tiesas lēmumu un var pati pieņemt galīgo lēmumu tiesvedībā, ja tiesvedības stadija to ļauj.
21. No tā secinu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzītie pamati prasījuma atcelt Pārsūdzēto spriedumu pamatojumam šīs apelācijas ietvaros faktiski aprobežojas ar vienu, kas ir pamatots ar apgalvojumu, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
22. Šī vienīgā pamata ietvaros apelācijas sūdzības iesniedzēja atsaucas uz četriem iebildumiem. Tā pārmet Pirmās instances tiesai, pirmkārt, ka vērtējums par apzīmējuma atšķirtspēju nav pamatots ar apzīmējuma kopējo radīto iespaidu. Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst, ka Pirmās instances tiesa nav ņēmusi vērā tās argumentāciju, saskaņā ar kuru nevarēja pierādīt, ka attiecīgo apzīmējumu faktiski izmantoja sabiedrība vai konkurenti. Treškārt, tā apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesiskajā vērtējumā, uzskatot, ka līdzīgas reģistrētas preču zīmes nepierāda attiecīgā apzīmējuma atšķirtspēju, tādējādi pārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes principu.
23. Tiesas sēdē apelācijas sūdzības iesniedzēja papildus norādīja, ka Pirmās instances tiesa balstīja savu vērtējumu uz kritēriju, saskaņā ar kuru preču zīmes, kas parasti var tikt izmantotas, lai norādītu attiecīgās preces un pakalpojumus, nevar tikt reģistrētas, kaut gan, kā Tiesa nosprieda 2004. gada 16. septembra spriedumā lietā SAT.1 /ITSB (11), šis kritērijs nav atbilstošs, pārbaudot Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēto atteikuma pamatojumu.
24. ITSB norādīja, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja uz šo argumentu nebija atsaukusies savā apelācijas sūdzībā, bet neapstrīdēja tā pieņemamību. Arī es norādu, ka minētais arguments nebija tieši minēts apelācijā. Tomēr es arī neuzskatu, ka tas attiecas uz jaunu pamatu Reglamenta 42. panta nozīmē, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz tā paša Reglamenta 118. pantu, kuru piemērojot, pamati, uz kuriem pirmo reizi atsaucas replikā vai atbildē uz repliku, vai mutvārdu procesā, jāatzīst par nepieņemamiem (12) . Pēc manām domām, tie ir apsvērumi, ar kuriem apelācijas sūdzības iesniedzēja mēģina pierādīt pamata, kas balstīts uz apgalvojumu par Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, uz kuru tā atsaucas savā apelācijas sūdzībā, patiesumu un atbilstību. Tātad, šis ir arguments pirmā pamata atbalstam (13), uz kuru noteiktā kārtībā var atsaukties tiesvedības laikā, ievērojot sacīkstes principu. Šajā sakarā es norādu, ka ITSB bija iespēja atbildēt uz šo iebildumu mutvārdu procesā. Turklāt šis arguments nemaina Pirmās instances tiesā iesniegtā strīda priekšmetu, tāpēc ka tas kritizē Pirmās instances tiesas sniegto atbildi uz izvirzīto pamatu, kas balstīts uz apgalvojumu par Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu. Neredzu nevienu apstākli, kas traucētu pārbaudīt šo argumentu.
25. Pirms šo dažādo iebildumu pārbaudes īsumā sniegšu [ieskatu] judikatūrā, kas man šķiet atbilstoša attiecībā uz šajā gadījumā noderīgu Regulas 7. panta 1. punktā ietverto atteikuma pamatojumu interpretāciju un šo atteikuma pamatojumu analīzes metodi gadījumā, ja reģistrācijai pieteikto apzīmējumu veido vairāki elementi. Atgādinu arī secinājumus, kurus Tiesa izdarīja no šīs judikatūras iepriekš minētajā spriedumā lietā SAT.1 /ITSB, kurā tā izskatīja apelācijas sūdzību, kas bija iesniegta par Pirmās instances tiesas 2002. gada 2. jūlija spriedumu lietā SAT.1 /ITSB ( SAT.2 ) (14), kur pamatojumi ir līdzīgi Pārsūdzētā sprieduma pamatojumiem.
B – Atbilstošā judikatūra un spriedums lietā SAT.1/ITSB
26. Atbilstošā judikatūra jānorāda, sākot ar preču zīmes pamata funkciju garantēt patērētājam vai galalietotājam ar preču zīmi apzīmētās preces vai pakalpojuma izcelsmes identitāti, viņam bez iespējas sajaukt ļaujot atšķirt šo preci vai pakalpojumu no precēm un pakalpojumiem ar citādu izcelsmi (15) .
27. Regulas 7. panta 1. punktā ir noteikts, ka nereģistrē apzīmējumus, kas pēc to rakstura ir uzskatāmi par tādiem, kas nevar pildīt šo funkciju. Tādējādi saskaņā ar šīs normas b) un c) apakšpunktu preču zīmes, kam nav atšķirtspējas saistībā ar precēm un pakalpojumiem, par ko reģistrācija ir pieteikta, kā arī preču zīmes, kas sastāv tikai no apzīmējuma vai norādes, kas tirdzniecībā var kalpot, lai norādītu šīs preces vai šos pakalpojumus vai to īpašības, ir uzskatāmas par tādām, kas nevar veidot preču zīmi, izņemot, ja atšķirtspēja ir iegūta izmantošanas rezultātā.
28. Saskaņā ar judikatūru Regulas 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktā norādīto absolūta atteikuma pamatojumu piemērošanas jomas pārklājas. Ņemot vērā katra atteikuma pamatojuma saturu, es sliecos domāt, ka šīs normas c) un d) apakšpunktā norādītie apzīmējumi veido plašākas apzīmējumu, kam nav atšķirtspējas šīs pašas normas b) apakšpunkta nozīmē, kategorijas apakškopas. Tādējādi attiecībā uz Regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā norādītajiem apzīmējumiem un norādēm ir nolemts, ka tādēļ vien, ka vārdiska preču zīme ir aprakstoša attiecībā uz reģistrācijas pieteikumā norādīto preču un pakalpojumu īpašībām šī panta nozīmē, tai neizbēgami nav atšķirtspējas šīs pašas Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē (16) .
29. Neraugoties uz to, izvirzītie nosacījumi tam, lai apzīmējums attiektos uz Regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā norādīto apakškopu, ir specifiski, un tie ir jāinterpretē, ņemot vērā vispārējās intereses, kas ir pamatā katram no atteikuma pamatojumiem. Tieši to Tiesa norāda, kad apraksta Regulas 7. panta 1. punkta vispārējo sistēmu, norādot, ka katrs šajā pantā uzskaitītais reģistrācijas atteikuma pamatojums ir neatkarīgs no citiem, tas ir jāizskata atsevišķi (17) un jāinterpretē, ņemot vērā vispārējās intereses, kuras ir pamatā katram no tiem, vispārējās intereses var atspoguļot, tām pat ir jāatspoguļo dažādi apsvērumi atkarībā no apskatītā atteikuma pamatojuma (18) .
30. Regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā norādītais atteikuma pamatojums saskaņā ar iedibināto judikatūru ir tāds, ka visi var brīvi izmantot attiecīgos apzīmējumus vai norādes. Tas aizkavē vienam uzņēmumam rezervēt šos apzīmējumus un norādes, tādēļ ka tie ir reģistrēti kā preču zīmes. Tātad, vispārējās intereses nozīmē, ka visi apzīmējumi un norādes, kas var kalpot, lai raksturotu reģistrācijai pieteikto preču vai pakalpojumu īpašības, tiek atstātas uzņēmumu rīcībā, lai arī tie varētu brīvi izmantot šos apzīmējumus un norādes, aprakstot tādas pašas savu preču īpašības (19) .
31. Turklāt nav nepieciešams, ka apzīmējumi un norādes, kas veido šajā pantā norādīto preču zīmi, faktiski tiek izmantoti brīdī, kad tiek pieteikta reģistrācija, tādu pašu preču vai pakalpojumu, par ko ir pieteikta reģistrācija, vai šo preču vai pakalpojumu īpašību raksturojumam. Kā norāda šīs normas saturs, pietiek ar to, ka šie apzīmējumi un norādes var tikt izmantoti šādai vajadzībai. Tādējādi saskaņā ar šo normu vārdisks apzīmējums netiek reģistrēts, ja vismaz viena no tā iespējamām nozīmēm raksturo kādu no attiecīgo preču vai pakalpojumu īpašībām.
32. Tātad Regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir vērsts uz to, lai atstātu visu uzņēmēju rīcībā apzīmējumus, kas var tikt izmantoti, lai raksturotu reģistrācijas pieteikumā norādītās preces vai pakalpojumus vai šo preču vai pakalpojumu īpašības. Tā prasība pēc pieejamības, kas ir šīs normas pamatā, līdz ar to attiecas uz apzīmējumiem un norādēm, kam ir aprakstoša nozīme.
33. Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā attiecībā uz tajā norādītajiem apzīmējumiem ir aizsargātas dažādas vispārējās intereses, kas nesaplūst ar mērķi garantēt šo apzīmējumu pieejamību uzņēmējiem.
34. Patiesi, iepriekš minētajā spriedumā lietā Libertel
Tiesa nosprieda, ka attiecībā uz krāsas kā tādas reģistrāciju kā preču zīmi, to neierobežojot telpā, vispārējās intereses, kas ir pamatā 3. panta 1. punkta b) apakšpunktam Direktīvā 89/104, normai, kas ir identiska Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktam, ir vērstas uz to, lai nepamatoti neierobežotu krāsu pieejamību citiem uzņēmējiem, kuru piedāvāto preču un pakalpojumu veids atbilst tām precēm un pakalpojumiem, attiecībā uz ko lūdz reģistrāciju (20) .
35. Tomēr, kā to apstiprināja iepriekš minētais spriedums lietā SAT.1 /ITSB, šī Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija, kas ietverta iepriekš minētajā spriedumā lietā Libertel, saskaņā ar kuru šī atteikuma pamatojuma mērķis ir arī nodrošināt pieejamību, nav jāpaplašina attiecībā uz visa veida apzīmējumiem, kas nokļūst tā piemērošanas jomā. Attiecībā uz krāsām mērķis nodrošināt pieejamību, kas tādējādi jāņem vērā, novērtējot to atšķirtspēju precēm un pakalpojumiem, saistībā ar ko lūdz reģistrāciju, ir bijis pamatots ar Tiesas atzinumu šajā spriedumā, saskaņā ar kuru uzņēmējiem faktiski pieejamais dažādu krāsu skaits ir ļoti ierobežots (21) .
36. Iepriekš minētajā spriedumā lietā SAT.1 /ITSB (22) Tiesa norādīja, ka vispārējās intereses, kas ir šīs normas pamatā, saplūst ar preču zīmes iepriekš norādīto pamata funkciju. Tas attiecas uz apzīmējumiem, kuri nevar pildīt preču zīmes funkciju attiecīgajām precēm un pakalpojumiem un kurus nereģistrē kā preču zīmi un tiem nepiešķir aizsardzību, kas izriet no šādas reģistrācijas. No tā Tiesa izdarīja secinājumu, ka kritērijs, saskaņā ar kuru nevar reģistrēt preču zīmes, kas parasti var tikt izmantotas tirdzniecībā, lai norādītu attiecīgās preces vai pakalpojumus, nav piemērojams, novērtējot apzīmējuma atšķirtspēju šīm precēm vai pakalpojumiem (23) .
37. Tātad no tā, ka apzīmējums, kas nav aprakstošs, var tikt izmantots tirdzniecībā, lai norādītu attiecīgās preces vai pakalpojumus, nevar secināt, ka tam noteikti nav atšķirtspējas attiecībā uz šīm precēm vai pakalpojumiem. Citiem vārdiem sakot, ja apzīmējums nav aprakstošs un uz to nav attiecināms Regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts, fakts vai vienkārši iespējamība, ka tas ir izmantots tirdzniecībā, lai norādītu attiecīgās preces vai pakalpojumus, nenozīmē, ka tam nav atšķirtspējas attiecībā uz šīm precēm vai pakalpojumiem (24) .
38. Visbeidzot, kas attiecas uz metodi, ar kuru jānosaka, vai uz apzīmējumu, ko veido vairāki elementi, ir attiecināms kāds no Regulas 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā norādītiem atteikuma pamatojumiem, no pastāvīgās judikatūras izriet, ka vērtējumā jāņem vērā šī apzīmējuma radītais kopējais iespaids (25) . Šī prasība atbilst atzinumam, saskaņā ar kuru vidusmēra patērētājs parasti uztver preču zīmi kā veselumu un neveic tās dažādu detaļu apskati.
39. Tomēr ir atzīts, ka šī norma nav šķērslis, lai atsevišķi pārbaudītu katru no elementiem, kas veido attiecīgo apzīmējumu. Šāda pārbaude atbilst Regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta saturam, saskaņā ar kuru, atgādinu, nereģistrē preču zīmes “kas sastāv tikai no” aprakstoša “apzīmējuma vai norādes”. Tas arī atbilst pamatojumā ietvertām prasībām un tiesiskai drošībai, kas nepieciešama uzņēmumiem, it īpaši tiem, kas saskaras ar grūtībām, izstrādājot starptautiska līmeņa preču zīmi, sevišķi, novērtējot apzīmējuma atšķirtspēju, kam piemīt lielāka subjektivitātes daļa nekā citiem atteikuma pamatojumiem.
40. Tomēr nav strīda par to, ka nav pietiekami atzīt, ka attiecīgais pārkāpuma pamatojums ir piemērojams katram elementam, kas veido attiecīgo apzīmējumu, lai atteiktu šī apzīmējuma reģistrāciju.
41. Tādējādi, pat ja preču zīmi veido vairāki elementi, no kuriem katrs raksturo reģistrācijas pieteikumā norādīto preču vai pakalpojumu īpašības, aprakstošais raksturs jākonstatē vēl attiecībā uz preču zīmi kopumā (26) . Faktiski, ja lielākoties elementu, no kuriem katrs raksturo preču un pakalpojumu, attiecībā uz kuriem ir pieteikta reģistrācija, īpašības, vienkārša kombinācija pati par sevi apraksta minētās īpašības, tāpēc ka, apvienojot šādus elementus, neieviešot neparastas izmaiņas sintaksē un semantikā, var veidot tikai tādu preču zīmi, kuru veido apzīmējumi un norādes, kas var kalpot tirdzniecībā, lai norādītu minēto preču vai pakalpojumu īpašības, tik un tā šāda kombinācija zināmos apstākļos var nebūt aprakstoša (27) .
42. Tāpat, ja jānovērtē, vai preču zīmei, kuru veido vairāki elementi, ir atšķirtspēja saistībā ar attiecīgajām precēm un pakalpojumiem, iepriekš minētajā spriedumā lietā SAT.1 /ITSB Tiesa nosprieda, ka katrā ziņā šim vērtējumam jābūt atkarīgam no dažādu elementu veidota kopuma analīzes un tikai tas apstāklis vien, ka katram no elementiem atsevišķi nav atšķirtspējas, neizslēdz, ka kopumam, ko tie veido, var būt atšķirtspēja (28) .
43. Tagad jāatgādina, kā Tiesa piemēroja šo judikatūru iepriekš minētajā spriedumā lietā SAT.1 /ITSB.
44. Šajā lietā apelācijas sūdzībā tika prasīts atcelt spriedumu lietā SAT.1/ ITSB ( SAT.2 ), ar kuru Pirmās instances tiesa apstiprināja reģistrācijas atteikumu vārdiskam apzīmējumam “SAT.2” attiecībā uz reģistrācijai pieteiktiem pakalpojumiem saistībā ar pārraidēm ar satelītu. Pirmās instances tiesa norādīja, ka sintagmai “SAT.2”, ņemot vērā to veidojošos elementus, nebija atšķirtspējas Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē saistībā ar šiem pakalpojumiem.
45. Spriedumā lietā SAT.1/ ITSB ( SAT.2 ) Pirmās instances tiesa veica vārdisku apzīmējumu “SAT.2” veidojošo dažādo elementu analīzi. Vispirms tā norādīja, ka elementam “SAT” nav atšķirtspējas saistībā ar attiecīgajiem pakalpojumiem, jo tas ir parasts vārda “satelīts” saīsinājums vācu un angļu valodā, ka ar šo vārdu kā saīsinājumu netiek izdarītas atkāpes no šo valodu leksikas likumiem un ka tas raksturo lielāko daļu attiecīgo pakalpojumu īpašību.
46. Pēc tam Pirmās instances tiesa norādīja, ka elementu “2” un elementu “.” parasti izmanto tirdzniecībā vai tos varētu izmantot tirdzniecībā, lai norādītu attiecīgos pakalpojumus, un ka šiem elementiem tāpēc nav atšķirtspējas.
47. Pirmās instances tiesa no šīs atziņas secināja, ka parasti fakts, ka kombinēta preču zīme, tāda kā “SAT.2”, sastāv tikai no elementiem bez atšķirtspējas, ļauj secināt, ka šī preču zīme kopumā arī var tikt izmantota tirdzniecībā, lai norādītu attiecīgās preces vai pakalpojumus.
48. Visbeidzot, Pirmās instances tiesa pauda viedokli, ka šādu secinājumu iespējams atspēkot tikai gadījumā, kurā konkrētas norādes, it īpaši neparastais veids, kādā šie dažādie elementi ir savienoti, norādītu, ka kombinētā preču zīme atspoguļo vairāk nekā tās sastāvā esošo elementu summa. Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka sintagmas “SAT.2” sastāvs bija parasts un ka nav nozīmes apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentam, saskaņā ar kuru pieteiktajai preču zīmei kopumā ir izdomas elements.
49. Ņemot vērā šos apstākļus, Tiesa uzskatīja, pirmkārt, ka Pirmās instances tiesa ir vērtējusi sintagmas “SAT.2” atšķirtspējas pastāvēšanu, galvenokārt veicot atsevišķu katra tās elementa analīzi. Tiesa norādīja, ka Pirmās instances tiesa balstījās uz prezumpciju, ka elementi, kam atsevišķi nav atšķirtspējas, pēc tam, kad tie ir apvienoti, var to iegūt, bet gan nevis, kā tai būtu vajadzējis to darīt, uz to, kā šo sintagmu uztver vidusmēra patērētājs. Tiesa nosprieda, ka Pirmās instances tiesa sintagmas radīto kopējo iespaidu izskatīja tikai pakārtoti, nepiešķirot nekādu nozīmi tādiem datiem kā izdomas elementa pastāvēšana, kas ir jāņem vērā, veicot šādu analīzi.
50. Otrkārt, Tiesa nosprieda, ka Pirmās instances tiesas vērā ņemtais kritērijs, saskaņā ar kuru nevar reģistrēt preču zīmes, kas parasti var tikt izmantotas tirdzniecībā, lai norādītu attiecīgās preces vai pakalpojumus, attiecas uz Regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, bet tas nav tāds, ņemot vērā kuru ir jāinterpretē šī paša punkta b) apakšpunkts.
51. Ņemot vērā tieši šos ievada apsvērumus, pārbaudīšu iebildumus, kas izvirzīti pamata – apgalvojuma, ka Pirmās instances tiesa pārkāpusi Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pamatojumam. Vispirms pārbaudīšu pirmo iebildumu, kas balstīts uz to, ka nav ņemts vērā kopējais iespaids, un ceturto iebildumu, kas balstīts uz to, ka ņemts vērā neatbilstošs kritērijs, kuru ietvaros apelācijas sūdzības iesniedzēja kritizē vienus un tos pašus Pārsūdzētā sprieduma pamatojuma punktus.
C – Par to, ka nav ņemts vērā kopējais iespaids un ir ņemts vērā neatbilstošs vērtējuma kritērijs
1. Lietas dalībnieku argumenti
52. Vispirms BioID
norāda, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu, vērtējot, vai attiecīgais apzīmējums var būt atšķirtspējīgs, uzskatot, ka reģistrācijai pieteikto preču un pakalpojumu patērētāji parasti ir kopumā labi informētas personas, lai gan šīs preces un pakalpojumi ir domāti visiem patērētājiem.
53. Pēc tam apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka, lai arī Pirmās instances tiesa norādīja, ka vairāku elementu veidota apzīmējuma atšķirtspēja jāvērtē atkarībā no kopējā radītā iespaida, tā neveica šādu analīzi. Pēc apelācijas sūdzības iesniedzējas domām, Pirmās instances tiesa izvērtēja tikai dažādos elementus, kuri veido attiecīgo apzīmējumu, t.i., akronīmu “BioID” un grafiskos elementus.
54. Visbeidzot, BioID
apgalvo, ka kritērijs, uz kura pamata Pirmās instances tiesa atzina, ka apzīmējumam, par kuru ir strīds, nav atšķirtspējas, ir uzskatāms par neatbilstošu.
55. ITSB būtībā atgādina, ka apelācijas tiesvedībā nevar pārbaudīt Pirmās instances tiesas veikto faktu vērtējumu.
56. ITSB arī apgalvo, ka Pirmās instances tiesa atgādināja normas attiecībā uz kombinētas preču zīmes dažādu elementu analīzi un tās piemēroja, nepieļaujot tiesību kļūdu. Pēc ITSB domām, Pirmās instances tiesa pamatoti norādīja, ka kombinētai preču zīmei, kuru veido elementi bez atšķirtspējas attiecībā uz konkrētajām precēm un pakalpojumiem, nav vairāk atšķirtspējas, kad to apskata kopumā, ja neviena konkrēta norāde neliecina, ka kombinētā preču zīme atspoguļo vairāk nekā tās sastāvā esošo elementu summa. Tādējādi Pirmās instances tiesa acīmredzot ir veikusi vispārēju novērtējumu atbilstoši izvirzītiem principiem.
57. Visbeidzot, attiecībā uz secinājumiem, kas izdarāmi no iepriekš minētā sprieduma lietā SAT.1 /ITSB, kurš attiecas uz Pārsūdzētajā spriedumā vērā ņemto kritēriju, Pirmās instances tiesa nav pieļāvusi tiesību kļūdu, jo tā uzskatīja, ka šajā lietā konkrētā sabiedrības daļa bija slēgta sabiedrības daļa. Iespējama attiecīgā apzīmējuma izmantošana, lai norādītu attiecīgās preces un pakalpojumus, apstiprināja, ka tam nav atšķirtspējas saistībā ar šīm precēm un pakalpojumiem.
2. Vērtējums
58. Kā to norāda ITSB, Pirmās instances tiesa tiešām atgādināja normas attiecībā uz apzīmējuma atšķirtspējas Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē analīzi, ar ko netika pieļauta neviena tiesību kļūda. Tādējādi Pirmās instances tiesa pamatoti atgādināja, ka apzīmējuma atšķirtspēja jānovērtē, no vienas puses, atkarībā no precēm un pakalpojumiem, saistībā ar kuriem reģistrācija ir pieteikta, un, no otras puses, atkarībā no tā, kā to uztver konkrētā sabiedrības daļa.
59. Pamatots ir arī ITSB apgalvojums, ka Pirmās instances tiesas vērtējums, saskaņā ar kuru konkrēto sabiedrības daļu šajā gadījumā veido reģistrācijas pieteikumā norādīto preču un pakalpojumu jomā “informēta sabiedrības daļa”, ir faktu vērtējums, kas ir vienīgi šīs tiesas kompetencē un kurš līdz ar to nav apelācijas tiesvedībā Tiesai pakļauts juridisks jautājums, izņemot gadījumu, ja ir sagrozīti pierādījumi lietā (29) .
60. Pirmās instances tiesa pēc tam, kad bija atgādinājusi, ka attiecīgo apzīmējumu veido vārdisks elements un grafiski elementi, visbeidzot, pamatoti norādīja, ka, lai novērtētu atšķirtspēju, tas jāapskata kopumā. Tomēr tāpat kā apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskatu, ka Pirmās instances tiesa neveica šādu analīzi Pārsūdzētajā spriedumā.
61. Pirmās instances tiesa Pārsūdzētā sprieduma 28. un 29. punktā norādīja, ka akronīmu “BioID” veido divi elementi, “Bio” un “ID”, kas attiecīgi angļu valodā ir lietvārda “identification” standarta saīsinājums un īpašības vārdu “biological” (“bioloģisks”) vai “biometrical” (“biometrisks”) saīsinājums vai lietvārda “biology” (“bioloģija”) saīsinājums. No tā Pirmās instances tiesa secināja, ka akronīmu “BioID” veido saīsinājumi, kas ir daļa no references valodas leksikas, ar to netiek izdarītas atkāpes no šīs valodas leksikas likumiem un attiecīgi tas nav neparasti tās struktūrā. Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka, ņemot vērā reģistrācijai pieteiktās preces un pakalpojumus, konkrētā sabiedrības daļa akronīmu “BioID” saprot kā “biometrical identification” (“biometriska identifikācija”).
62. Pēc tam Pirmās instances tiesa Pārsūdzētā sprieduma 30.–32. punktā norādīja, ka biometriskā identifikācija ir viena no reģistrācijas pieteikumā norādīto preču tehniskām funkcionalitātēm un tā tieši attiecas uz vienu no minētajā pieteikumā norādīto pakalpojumu īpašībām vai norāda ciešu funkcionālu saistību ar to.
63. No šiem konstatētajiem faktiem, kurus Tiesa nepārskata šīs apelācijas ietvaros, Pirmās instances tiesa 34. punktā secināja, ka akronīmam “BioID” nav atšķirtspējas saistībā ar reģistrācijai pieteiktajām precēm un pakalpojumiem.
64. Pēc tam Pirmās instances tiesa analizēja strīdus apzīmējuma grafiskos elementus. Attiecībā uz akronīma “BioID”, tāda, kāds tas ir attiecīgajā apzīmējumā, tipogrāfiskām pazīmēm, tā norādīja, ka Arial fontā un dažādā treknumā veidoti burti tiek parasti izmantoti tirdzniecībā visu veidu preču un pakalpojumu prezentēšanai. Pirmās instances tiesa norādīja, ka tas pats attiecas uz punktu, jo šo elementu parasti izmanto kā pēdējo vārdiskas preču zīmes elementu, norādot, ka tas ir saīsinājums.
65. Visbeidzot, kas attiecas uz grafisku elementu ®, Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka ITSB tiesas sēdē pamatoti norādīja, ka tā funkcija ir parādīt, ka preču zīme ir reģistrēta attiecībā uz noteiktu teritoriju, un šādas reģistrācijas neesamības gadījumā šī grafiskā elementa izmantošana maldinātu sabiedrības daļu. Pirmās instances tiesa arī konstatēja, ka šis elements kombinācijā ar vienu vai vairākiem citiem apzīmējumiem ir parasti izmantots tirdzniecībā, lai norādītu visu veidu preces un pakalpojumus.
66. Pirmās instances tiesa turpināja savu argumentāciju Pārsūdzētā sprieduma 40.–44. punktā ar šādiem pamatojumiem:
“40 Tādējādi iepriekš 38. un 39. punktā norādītie grafiskie elementi var tikt izmantoti tirdzniecībā, lai norādītu preču zīmes pieteikumā norādītās preces un pakalpojumus, un attiecīgi tiem nav atšķirtspējas saistībā ar šīm precēm un pakalpojumiem.
41 No tā izriet, ka pieteikto preču zīmi veido kombinācija no elementiem, no kuriem katru var parasti izmantot tirdzniecībā, lai norādītu preces un pakalpojumus, kas ietilpst minētās preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītajās kategorijās, un tādējādi tiem nav atšķirtspējas saistībā ar šīm precēm un pakalpojumiem.
42 Turklāt no judikatūras izriet, ka fakts, ka kombinētu preču zīmi veido tikai tādi elementi, kam nav atšķirtspējas saistībā ar attiecīgajām precēm un pakalpojumiem, ļauj secināt, ka šo preču zīmi, apskatot kopumā, arī var parasti izmantot tirdzniecībā, lai norādītu šīs preces vai pakalpojumus. Šādu secinājumu iespējams atspēkot tikai gadījumā, kad konkrētas norādes, it īpaši veids, kādā šie dažādie elementi ir savienoti, norādītu, ka kombinētā preču zīme atspoguļo vairāk nekā tās sastāvā esošo elementu summa (šajā sakarā skat. ģenerāladvokāta Ruisa‑Harabo Kolomera [ Ruiz‑Jarabo Colomer ] secinājumus iepriekš minētajā lietā [..] Koninklijke KPN Nederland, 65. punkts).
43 Šajā gadījumā pretēji apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvotajam nešķiet, ka pastāv šādas norādes. Faktiski pieteiktās preču zīmes struktūra, ko galvenokārt raksturo aprakstošs akronīms kombinācijā ar iepriekš 37. punktā aprakstītām tipogrāfiskām pazīmēm, no vienas puses, un iepriekš 38. un 39. punktā norādītiem grafiskiem elementiem, no otras puses, neļauj izslēgt secinājumu, saskaņā ar kuru preču zīme kopumā var tikt parasti izmantota tirdzniecībā, lai norādītu preces un pakalpojumus, kas ietilpst preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītajās kategorijās.
44 Tādējādi pieteiktajai preču zīmei nav atšķirtspējas saistībā ar attiecīgo preču un pakalpojumu kategorijām.”
67. Pēc manām domām, no šo pamatojumu analīzes izriet, ka tāpat kā iepriekš minētajā spriedumā lietā SAT.1 /ITSB ( SAT.2 ) Pirmās instances tiesa novērtēja strīdus apzīmējuma atšķirtspējas esamību, analizējot tikai atsevišķi dažādus apzīmējumu veidojošos elementus. Apstākļos, kas ir gandrīz identiski minētā sprieduma 49. punktā norādītajiem apstākļiem, Pirmās instances tiesa Pārsūdzētā sprieduma 42. punktā balstījās uz prezumpciju, ka elementi, kam atsevišķi nav atšķirtspējas, pēc tam, kad ir apvienoti, nevar to iegūt, un nevis uz to, kā šo apzīmējumu uztver konkrētā sabiedrības daļa, kā tai būtu vajadzējis to darīt. Tāpat kā spriedumā lietā SAT.1 /ITSB ( SAT.2 ), apzīmējuma radīto kopējo iespaidu Pirmās instances tiesa izskatīja tikai pakārtoti.
68. Līdz ar to konstatēju, ka Pirmās instances tiesa Pārsūdzētajā spriedumā piemēroja tādu pašu attiecīgā apzīmējuma atšķirtspējas analīzes metodi kā iepriekš minētajā spriedumā lietā SAT.1 /ITSB ( SAT.2 ).
69. Turklāt šajā lietā Pirmās instances tiesa ir saskārusies nevis ar vārdisku preču zīmi kā iepriekš minētajā spriedumā lietā SAT.1 /ITSB ( SAT.2 ), bet ar grafisku preču zīmi, kuru veido viens vārdisks elements un vairāki grafiski elementi. Kā redzēju, Pirmās instances tiesa konstatēja, ka vārdisks elements “BioID” ir aprakstošs attiecībā uz reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm un pakalpojumiem vai to īpašībām. No tā Pirmās instances tiesa pamatoti secināja, ka šim attiecīgā apzīmējuma elementam nav atšķirtspējas.
70. Savukārt Pārsūdzētā sprieduma 35. un 36. punktā Pirmās instances tiesa apstrīdēja Apelāciju otrās padomes analīzi Apstrīdētajā lēmumā, saskaņā ar kuru šādai preču zīmei nav atšķirtspējas, tāpēc ka vārdiskais elements ir aprakstošs un grafisko elementu nozīme ir “niecīga” salīdzinājumā ar vārdisko elementu nozīmi.
71. Tādējādi Pārsūdzētā sprieduma 36. punktā Pirmās instances tiesa norādīja, proti:
“Šajā sakarā jānorāda, ka tas, ka kombinētai preču zīmei nav atšķirtspējas, nav jānosaka atkarībā no dažu to veidojošo elementu, kuriem nav atšķirtspējas, nozīmes salīdzinājumā ar citu šīs preču zīmes elementu nozīmi. Faktiski uz kombinēto preču zīmi neattiecas Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, ja vienam no to veidojošiem elementiem ir atšķirtspēja saistībā ar attiecīgajām precēm vai pakalpojumiem. Tāds gadījums var būt pat tad, ja vienīgais kombinētas preču zīmes elements, kam ir atšķirtspēja, nav dominējošs salīdzinājumā ar citiem šo preču zīmi veidojošiem elementiem.”
72. Man ir zināmas šaubas par Pirmās instances tiesas pēdējos divos teikumos izvērstās analīzes pareizību. Vispirms saskaņā ar judikatūru noteicošais, kā redzējām, ir tas, ka attiecīgam apzīmējumam kopumā konkrētā sabiedrības daļā ir atšķirtspēja reģistrācijas pieteikumā norādītām precēm un pakalpojumiem. Līdz ar to, tāpat kā nevar pieņemt, ka atšķirtspējas nav apzīmējumam, ko veido elementi, kam atsevišķi nav atšķirtspējas, man šķiet, ka nevar pieņemt, ka kombinētai preču zīmei ir pietiekami ar vienu elementu, kuram pašam par sevi ir atšķirtspēja, lai piešķirtu atšķirtspēju apzīmējumam kopumā.
73. Tādējādi, ja grafisko apzīmējumu, attiecībā uz kuru ir pieteikta reģistrācija, veido vārdisks elements, kas kā akronīms “BioID” ir pilnībā aprakstošs, jo šajā vārdiskajā elementā nav neviena papildu vārda, kas nav aprakstošs, neredzu, kā šis apzīmējums kopumā varētu tikt atzīts par atšķirtspējīgu, ja šis vārdiskais elements ir dominējošs, salīdzinot ar apzīmējuma grafiskiem elementiem. Šādā gadījumā jādomā, ka tieši šis vārdiskais elements piesaistīs konkrētās sabiedrības daļas uzmanību un traucēs uztvert apzīmējumu kopumā kā cilmes norādi.
74. Grafisks apzīmējums, kuru veido pilnībā aprakstošs vārdisks elements, pēc manām domām, var tikt atzīts par atšķirtspējīgu tikai tad, ja tajā ir grafiski elementi, kas paši par sevi ir pietiekami atšķirtspējīgi, lai iespiestos konkrētās sabiedrības daļas prātā tā, lai piesaistītu tās uzmanību vārdiskā elementa vietā, vai tādi grafiski elementi, kas var “aizēnot” šī vārdiskā elementa nozīmi un piešķirt apzīmējumam kopumā atšķirtspēju.
75. Tā kā vārdisks elements parasti labāk paliek prātā nekā grafiski elementi, es šaubos, ka šādi nosacījumi var tikt uzskatīti par apmierinošiem. Lai gan, pat ja no tā izriet, ka šāda veida grafisku apzīmējumu kā preču zīmes reģistrācija praksē var izrādīties sarežģīta vai ierobežota ar izņēmuma gadījumiem, šāda stingrība jāievēro, lai izvairītos, ka šādu preču zīmju reģistrācijas rezultātā, novērtējot sajaukšanas iespējas pastāvēšanu, piemērojot parastos kritērijus, to īpašniekam tiek piešķirtas ekskluzīvas tiesības vārdiskam elementam, kurš ir pilnībā aprakstošs saistībā ar attiecīgajām precēm un pakalpojumiem.
76. Visbeidzot, kā apelācijas sūdzības iesniedzēja to pamatoti apgalvoja, Pirmās instances tiesa balstīja savu vērtējumu uz neatbilstošu kritēriju, piemērojot Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
77. Tādējādi to, ka elementiem, kuri veido strīdus apzīmējumu, nav atšķirtspējas, Pirmās instances tiesa secināja no apstākļa, saskaņā ar kuru tie var tikt izmantoti tirdzniecībā, lai norādītu reģistrācijas pieteikumā norādītās preces vai pakalpojumus.
78. Tātad, ja šis kritērijs, kā redzējām, ir atbilstošs aprakstošam elementam attiecībā uz reģistrācijas pieteikumā norādītām precēm vai pakalpojumiem vai to īpašībām, kā šajā gadījumā tas ir vārdisks elements “BioID”, tas nav atbilstošs tādiem grafiskiem elementiem, kā fontam Arial, vienkārši punktam vai elementam ®. Apstāklis, ka šie elementi, kas paši par sevi nav aprakstoši saistībā ar attiecīgajām precēm un pakalpojumiem, var tikt izmantoti tirdzniecībā, lai norādītu šīs preces un pakalpojumus, pats par sevi nenozīmē, ka šiem elementiem nav atšķirtspējas saistībā ar šīm precēm un pakalpojumiem.
79. Tādā pašā veidā Pirmās instances tiesa Pārsūdzētā sprieduma 43. punktā, no analīzes, saskaņā ar kuru “preču zīme kopumā var tikt parasti izmantota tirdzniecībā, lai norādītu” reģistrācijas pieteikumā norādītās “preces un pakalpojumus”, secinot, ka apskatītajam apzīmējumam nav atšķirtspējas, pēc manām domām, nepareizi interpretēja Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
80. No tā secinu, ka Pārsūdzētajā spriedumā ir pieļautas tādas pašas tiesību kļūdas kā iepriekš minētajā spriedumā lietā SAT.1 /ITSB ( SAT.2 ). Piedāvāju tiesai izdarīt tādus pašus secinājumus kā iepriekš minētajā spriedumā lietā SAT.1 /ITSB, ka Pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ.
81. Ņemot vērā šo priekšlikumu, divus citus iebildumus, uz kuriem apelācijas sūdzības iesniedzēja atsaucas pamata, kas ir saistīts ar Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, pamatojumam, izskatīšu tikai pakārtoti.
D – Par to, ka nav ņemts vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas arguments, saskaņā ar kuru nevarēja pierādīt, ka attiecīgo apzīmējumu faktiski izmantoja sabiedrība vai konkurenti
82. BioID
pārmet Pirmās instances tiesai, ka tā nav ņēmusi vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentu, saskaņā ar kuru nav pierādīts, ka strīdus apzīmējumu izmantoja sabiedrība vai konkurenti. Tā nav arī ņēmusi vērā, ka strīdus apzīmējums nav iekļauts vārdnīcās un tas nav tehnisks termins.
83. Tāpat BioID
apgalvo, ka Pirmās instances tiesa kļūdaini vērtēja faktus, norādot, ka “Bio” ir saīsinājums, lai gan tas ir priedēklis, un ka akronīmam “BioID” nav neparasta struktūra.
84. Kas attiecas uz akronīmu “BioID”, uzskatu, ka Pirmās instances tiesa nav pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot, ka, lai piemērotu Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā norādīto atteikuma pamatojumu, nav jāpierāda faktiska akronīma izmantošana, lai norādītu reģistrācijas pieteikumā norādītās preces un pakalpojumus.
85. Faktiski, kā ir atzīts iepriekš minētajā spriedumā ITSB/ Wrigley (30), lai piemērotu Regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā norādīto atteikuma pamatojumu, nav nepieciešams, ka apzīmējumi un norādes, kas veido šajā normā norādīto preču zīmi, faktiski tiek izmantoti brīdī, kurā tiek pieteikta reģistrācija, tādu pašu preču vai pakalpojumu, par ko ir pieteikta reģistrācija, vai šo preču vai pakalpojumu īpašību raksturojumam. Kā norāda šīs normas saturs, pietiek ar to, ka šie apzīmējumi un norādes var tikt izmantoti šādā nolūkā. Tādējādi saskaņā ar šo normu vārdisks apzīmējums netiek reģistrēts, ja vismaz viena no tā iespējamām
nozīmēm raksturo kādu no attiecīgo preču vai pakalpojumu īpašībām.
86. Pēc tam attiecībā uz Pirmās instances tiesas veikto analīzi par to, kā konkrētā sabiedrības daļa saprot elementus “Bio” un “ID”, runa ir par faktu novērtējumu, un apelācijas sūdzības iesniedzēja nav pierādījusi, ka Pirmās instances tiesa ir sagrozījusi šo faktu nozīmi.
87. Visbeidzot, kas attiecas uz argumentu par pierādījumu, ka apzīmējums, tāds, kāds tas ir kopumā, ir izmantots, lai norādītu preces un pakalpojumus tirdzniecībā, tas būtībā atgriežas pie iepriekš izskatītā ceturtā iebilduma, un es jau piedāvāju atbildēt, ka šāds kritērijs nav atbilstošs, lai novērtētu preču zīmes, kuru veido vairāki elementi, kas nav aprakstoši saistībā ar reģistrācijas pieteikumā norādītām precēm un pakalpojumiem, atšķirtspēju.
E – Par iebildumu, saskaņā ar kuru Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi tiesiskā vērtējuma kļūdu, uzskatot, ka līdzīgas reģistrētas preču zīmes nav norāde par attiecīgā apzīmējuma atšķirtspēju, tādējādi pārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes principu
88. BioID
pārmet Pirmās instances tiesai, ka tā ir pieļāvusi tiesiskā vērtējuma kļūdu, neuzskatot, ka ITSB reģistrētas vārdiskas preču zīmes, kurās ir prievārds “bio”, ir norāde par apskatītā apzīmējuma atšķirtspēju. BioID
apstrīd arī Pirmās instances tiesas vērtējumu Pārsūdzētā sprieduma 47. punktā, saskaņā ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja nav atsaukusies uz ITSB lēmumos ietvertajiem pamatojumiem, ar kuriem varētu apšaubīt analīzi, saskaņā ar kuru apskatītajam apzīmējumam nav atšķirtspējas.
89. BioID
apšauba arī Pirmās instances tiesas vērtējumus par vārdiskas preču zīmes “Bioid” reģistrāciju ITSB saistībā ar precēm un pakalpojumiem, kas ir identiski strīdus reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm un pakalpojumiem. Pēc apelācijas sūdzības iesniedzējas domām, Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot, ka vārdiskai preču zīmei bija cita nozīme nekā attiecīgai grafiskai zīmei, jo vārdiskā preču zīmē burti “id” bija rakstīti ar mazajiem burtiem. Tādējādi Pirmās instances tiesa nav ievērojusi, ka vārdiska preču zīme ir aizsargāta līdz ar tās reģistrāciju neatkarīgi no izmantotās rakstības. Turklāt Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, tāpēc ka nav pieļaujams, ka ITSB pieļauj vārdiskas preču zīmes “Bioid” reģistrāciju un atsaka apskatītā grafiskā apzīmējuma, ko izrunā identiski un kurā ir papildu grafiski elementi, reģistrāciju.
90. Jautājums, vai ITSB lēmumi, ar kuriem tiek atļauta attiecīgam apzīmējumam identisku vai līdzīgu preču zīmju reģistrācija, principā var būt fakti, ko ņem vērā, vērtējot šī apzīmējuma atšķirtspēju, manuprāt, ir tiesību jautājums, kas attiecīgi var tikt iesniegts Tiesai apelācijas tiesvedībā.
91. Uzskatu, ka šajā jautājumā Pirmās instances tiesa nav pieļāvusi tiesību kļūdu Pārsūdzētajā spriedumā, jo 47. punktā tā norādīja, ka “iepriekšējā lēmumā ietverti faktiskie vai juridiskie pamatojumi, protams, var būt argumenti, uz kuriem balstīts pamats – apgalvojums par Regulas normas pārkāpumu”. Šādā veidā Pirmās instances tiesa pretēji tam, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja liek saprast savā argumentācijā, neizslēdza, ka ITSB lēmumu, ar kuriem tiek atļauta attiecīgam apzīmējumam identisku vai līdzīgu preču zīmju reģistrācija, pamatojumi var tikt ņemti vērā, lai vērtētu šī apzīmējuma atšķirtspēju (31) . Tātad šajā jautājumā apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentācija izriet no nepareizas Pārsūdzētā sprieduma interpretācijas.
92. Attiecībā uz norādi Pārsūdzētā sprieduma 47. punktā, saskaņā ar kuru šajā gadījumā apelācijas sūdzības iesniedzēja nebija atsaukusies uz ITSB lēmumos ietvertiem pamatojumiem, kuri varētu apšaubīt analīzi, saskaņā ar kuru attiecīgam apzīmējumam nav atšķirtspējas, manuprāt, tas ir Pirmās instances tiesas vērtējums attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtiem pierādījumiem. Jāatgādina, kā tas izriet no EKL 225. panta un Tiesas Statūtu 58. panta, ka apelācijas sūdzības iesniedz tikai par tiesību jautājumiem. Šī tiesību aizsardzības līdzekļa mērķis ir ļaut lietas dalībniekiem saņemt Pirmās instances tiesas taisītā sprieduma tiesiskuma kontroli, nevis jaunu spriedumu Pirmās instances tiesā izskatītā prāvā kopumā. No tā izriet, ka vienīgi Pirmās instances tiesa ir kompetenta izvērtēt tai iesniegto pierādījumu nozīmi, ja vien tas nav saistīts ar šo pierādījumu sagrozīšanu (32) . Savos Tiesā iesniegtajos apsvērumos apelācijas sūdzības iesniedzēja nenorāda faktus, kas pierādītu, ka ir notikusi sagrozīšana.
93. Visbeidzot, kas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējas pārmetumiem par secinājumiem, kurus Pirmās instances tiesai vajadzēja izdarīt no ITSB lēmuma, ar kuru tika atļauta vārdiskas preču zīmes “Bioid” reģistrācija tādām precēm un pakalpojumiem, kā “preces drukāšanai”, “telekomunikācijas” un “datorprogrammēšana”, tie nav pamatoti. Vispirms attiecībā uz Pārsūdzētā sprieduma 48. punktā sniegto vērtējumu, saskaņā ar kuru apstāklis, ka “vārdiskajā preču zīmē “Bioid” burti “id” ir rakstīti ar mazajiem burtiem un tā, lai nošķirtu no akronīma “BioID”, tāda, kāds tas ir pieteiktajā preču zīmē, semantiskās nozīmes”, pēc manām domām, tas nepierāda, ka Pirmās instances tiesa neievēroja faktu, ka vārdiskā preču zīmē nav grafisku elementu, kā arī, ka reģistrācijas pieteikums un no tā izrietoša aizsardzība attiecas uz šajā pieteikumā norādīto vārdu, nevis veidu, kādā tas pieteikumā ir ierakstīts.
94. Manuprāt, Pirmās instances tiesa vienkārši gribēja teikt, ka vārdu “bioid”, kā tas ir rakstīts reģistrācijas pieteikumā, a priori
neizrunā tāpat kā akronīmu “BioID”, kas, skaidri redzams, ir veidots no diviem elementiem “Bio” un “ID”, kurus, ņemot vērā attiecīgās preces un pakalpojumus, konkrētā sabiedrības daļa var saprast kā “ biometrical identification ” saīsinājumus.
95. Turklāt šis Pārsūdzētā sprieduma pamatojumu elements var tikt uzskatīts kā Pirmās instances tiesas vērtējuma, saskaņā ar kuru šī ITSB reģistrācija būtībā neapšauba analīzi, saskaņā ar kuru strīdus grafiskam apzīmējumam nav atšķirtspējas, pārmērīgs pamatojums, jo Pirmās instances tiesa tāpat konstatēja, ka šis apzīmējums un vārdiska preču zīme “Bioid” nav savstarpēji aizstājamas. Līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzējas arguments, kas balstīts uz ITSB reģistrētas vārdiskas preču zīmes rakstību, pret Pārsūdzētā sprieduma 48. punktu varētu tikt uzskatīts par neefektīvu (33) .
96. Turklāt nedomāju, ka Pirmās instances tiesa, atturoties no šīs reģistrācijas secināt, ka attiecīgajam apzīmējumam ir atšķirtspēja, neievēroja vienlīdzīgas attieksmes principu. Pieņemot, ka šis princips var būt efektīvs šādos lietas apstākļos (34), norādu, ka Pirmās instances tiesa atzina, ka attiecīgais apzīmējums un reģistrētā vārdiskā preču zīme nav savstarpēji aizstājamas. Apelācijas sūdzības iesniedzēja nav pierādījusi, ka šajā vērtējumā ir notikusi faktu sagrozīšana. Šajā sakarā norādu, ka grafiskā apzīmējumā “BioID” pēdējo divu burtu rakstība ar lielajiem un mazāk trekniem burtiem, kā arī punkts, kas ir aiz šī akronīma, nepārprotami parāda, ka vārdisko elementu veido divi atsevišķi elementi, kurus konkrētā sabiedrības daļa var uztvert kā “ biometrical identification ” saīsinājumus, kas ne vienmēr izriet no vārda “bioid”, kurš ir reģistrēts kā vārdiska preču zīme.
97. Tāpat jāpapildina, ka to preču un pakalpojumu apraksts, saistībā ar kuriem ir reģistrēta vārdiska preču zīme, apraksts atšķiras no to preču un pakalpojumu apraksta, saistībā ar kuriem ir pieteikta attiecīgā grafiskā apzīmējuma reģistrācija. Faktiski no debatēm izriet, ka minētā vārdiskā preču zīme ir reģistrēta, lai apzīmētu programmatūru, kas ir ierakstīta visa veida datu nesējos, telekomunikāciju preces un datorprogrammatūru, citādi neprecizējot šo preču un pakalpojumu veidu. Attiecīgā grafiskā apzīmējuma reģistrācijas pieteikumā ir norādīts, ka attiecīgās preces un pakalpojumi ir it īpaši tādi, kas kontrolē lietotāju paroles, identificējot cilvēkus ar noteiktu biometrisku pazīmju palīdzību, un kas līdz ar to ir saistīti ar biometrisku identificēšanu.
F – Par Pārsūdzētā sprieduma atcelšanas sekām
98. Vienīgais jautājums, ko atliek atrisināt, ir tas, vai attiecīgam grafiskam apzīmējumam kopumā nav atšķirtspējas attiecībā uz reģistrācijas pieteikumā norādītām precēm un pakalpojumiem Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē.
99. Tiesā mutvārdu procesā attiecīgā apzīmējuma radītais kopējais iespaids bija strīdus priekšmets starp lietas dalībniekiem. Man šķiet, ka tiesvedībā var pieņemt galīgo lēmumu saskaņā ar Tiesas Statūtu 61. pantu un ka lietas nodošana atkārtotai izskatīšanai Pirmās instances tiesā būtu pretēja procesuālai ekonomijai. Piedāvāju Tiesai pašai pieņemt galīgo lēmumu tiesvedībā, kā Tiesa jau to darīja iepriekš minētajā spriedumā lietā SAT.1 /ITSB.
100. Kā jau redzējām, ka attiecīgais grafiskais apzīmējums sastāv no viena vārdiska elementa, kuru veido akronīms “BioID”, un grafiskiem elementiem, kas izriet no šī akronīma tipogrāfiskām pazīmēm, no vienas puses, un aiz tā novietotiem grafiskiem elementiem, proti, punkta un apzīmējuma ®, no otras puses.
101. Kas attiecas uz akronīmu “BioID”, ir konstatēts, ka konkrētā sabiedrības daļā, kuru veido personas, kas ir informētas par attiecīgajām precēm un pakalpojumiem, tas var tikt uztverts kā divu saīsinājumu “Bio” un “ID” apkopojums, kas nozīmē “ biometrical identification ” (“biometriska identifikācija”). Ir zināms, ka biometriskā identifikācija ir viena no reģistrācijas pieteikumā norādīto preču tehniskajām funkcionalitātēm un tā tieši attiecas uz vienu no minētajā pieteikumā norādīto pakalpojumu īpašībām vai norāda ciešu funkcionālu saistību ar to. Tātad ir pieņemts, ka akronīmam “BioID” kā vārdiskam elementam, kas ir pilnībā aprakstošs attiecībā uz reģistrācijas pieteikumā norādīto preču un pakalpojumu īpašībām, nav atšķirtspējas saistībā ar šīm precēm un pakalpojumiem.
102. Kas attiecas uz attiecīgā apzīmējuma grafiskajiem elementiem, vispirms attiecībā uz akronīma “BioID” atveidošanai izmantoto rakstību, ir norādīts, ka Arial fonts ir parasti izmantots tirdzniecībā. No debatēm izriet, ka punkts, kas ir novietots aiz akronīma “BioID”, parasti tiek lietots kā vārdiskas preču zīmes pēdējais elements, lai norādītu, ka tas ir saīsinājums. Attiecībā uz elementu ®, parasti tas norāda, ka apzīmējums, kam šis elements ir līdzās, ir reģistrēts kā preču zīme attiecībā uz noteiktu teritoriju.
103. No šiem atzinumiem varu secināt, ka nevienam no grafiskiem elementiem, kuri veido attiecīgo apzīmējumu, pašam par sevi nav īpašas atšķirtspējas saistībā ar reģistrācijai pieteiktajām precēm un pakalpojumiem. Līdz ar to attiecīgo apzīmējumu veido viens attiecīgās preces un pakalpojumus aprakstošs vārdisks elements un grafiski elementi, kuriem, apskatot katru atsevišķi, arī nav atšķirtspējas saistībā ar šīm precēm un pakalpojumiem.
104. Kad analizēju preču zīmes kopumā radīto iespaidu, konstatēju, ka šo dažādo elementu mijiedarbība nepiešķir tai atšķirtspēju. Vārdiskais elements “BioID” veido acīmredzami dominējošu elementu, kas izceļas no attiecīgā apzīmējuma kopuma. Fonts, kādā tas ir rakstīts, ir parasts. Attiecībā uz punktu un elementu ®, to nozīme apzīmējumā salīdzinājumā ar vārdisko elementu “BioID” ir niecīga.
105. Tātad jāatzīst, ka grafiskie elementi, kas veido apzīmējumu, nekādā veidā nemazina akronīma “BioID” iespējamo nozīmi konkrētajai sabiedrības daļai un attiecīgi to, ka šis akronīms ir aprakstošs. Tieši pretēji, varu teikt, ka tie akcentē šo nozīmi vai to veicina. Redzēju, ka akronīma “BioID” pēdējie divi burti ir rakstīti ar lielajiem burtiem, lai gan iepriekšējie ir rakstīti ar mazajiem burtiem. Tāpat, pēdējie divi burti “ID” nav tik trekni kā trīs iepriekšējie burti. Šī rakstības atšķirība pastiprina iespaidu, ka akronīms “BioID” ir veidots no diviem atsevišķiem elementiem “Bio” un “ID”. Tāpat punkts, kas ir aiz šī akronīma, ņemot vērā tā parasto nozīmi preču zīmju jomā, apstiprina, ka salikums “BioID” atbilst saīsinājumiem.
106. No tā varu secināt, ka attiecīgajam apzīmējumam nav atšķirtspējas saistībā ar attiecīgajām precēm un pakalpojumiem. Tātad BioID
prasība atcelt Apstrīdēto lēmumu ir jānoraida.
107. Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 122. panta pirmo daļu, ja apelācija ir pamatota un Tiesa lietā taisa galīgo spriedumu, Tiesa lemj par tiesāšanās izdevumiem. Atbilstoši Tiesas Reglamenta 69. panta 2. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz Reglamenta 118. pantu, lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā ITSB ir prasījis piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā apelācijas sūdzības iesniedzējai spriedums nav labvēlīgs, jāpiespriež apelācijas sūdzības iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
V – Secinājumi
108. Pamatojoties uz iepriekš minētajiem apsvērumiem, piedāvāju Tiesai lemt šādi:
1) Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2002. gada 5. decembra spriedumu lietā T‑91/01 BioID /ITSB ( Recueil, II‑5159. lpp.) atcelt;
2) apelāciju par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2001. gada 20. februāra lēmumu (lieta R 538/1999‑2) atcelt;
3) piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā un Tiesā.
(1) .
(2)
–	Turpmāk tekstā – “BioID”.
(3)
–	T‑91/01 ( Recueil, II‑5159. lpp.; turpmāk tekstā – “Pārsūdzētais spriedums”).
(4)
–	Turpmāk tekstā – “ITSB”.
(5)
–	Turpmāk tekstā – “Apstrīdētais lēmums”.
(6)
– Grozītā Padomes 1993. gada 20. decembra regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.) (turpmāk tekstā – “Regula”).
(7)
–	Pārskatīta un grozīta 1957. gada 15. jūnija preču un pakalpojumu starptautiskā klasifikācija preču zīmju reģistrācijas vajadzībām.
(8)
–	Precīzāk, tas attiecas uz šādām precēm un pakalpojumiem:
9. klase: “programmatūra, datoraparatūra un tās detaļas, optiskā, akustiskā un elektroniskā aparatūra un tās detaļas, visas iepriekš minētās preces, jo īpaši, kas paredzētas un saistītas ar lietotāju paroļu kontroli komunikācijai starp datoriem un dzīvu organismu identificēšanai un/vai pārbaudei, kas tiek veikta ar datora palīdzību, pamatojoties uz vienu vai vairākām noteiktām biometriskām pazīmēm”;
–	38. klase: “Telekomunikāciju pakalpojumi; drošības pakalpojumi saistībā ar komunikāciju starp datoriem, piekļūšanu datubāzēm, elektroniskajiem maksājumiem, lietotāju paroļu pārbaudi un dzīvu organismu identificēšanu un/vai pārbaudi, kas tiek veikta ar datora palīdzību, pamatojoties uz vienu vai vairākām noteiktām biometriskām pazīmēm”;
–	42. klase: “Programmatūras nodrošināšana internetā un citos komunikāciju tīklos, datorprogrammu uzturēšana tiešsaistes režīmā, datorprogrammēšana, visi minētie pakalpojumu, jo īpaši, kas ir saistīti ar un paredzēti lietotāju paroļu kontrolei, komunikācijai starp datoriem un dzīvu organismu identificēšanai un/vai pārbaudei, kas tiek veikta ar datora palīdzību, pamatojoties uz vienu vai vairākām noteiktām biometriskām pazīmēm; sistēmu, kas paredzētas lietotāju paroļu kontrolei, komunikācijai starp datoriem un dzīvu organismu identificēšanai un/vai pārbaudei, kas tiek veikta ar datora palīdzību, pamatojoties uz vienu vai vairākām noteiktām biometriskām pazīmēm, tehniskā izstrāde”.
(9)
–	2002. gada 19. septembra spriedums lietā C‑104/00 P DKV /ITSB ( Recueil, I‑7561. lpp., 29. punkts).
(10)
–	Tā kā apelācijas sūdzības iesniedzēja apelācijas sūdzību ir iesniegusi 2003. gada 3. februārī, t.i., pēc tam, kad 2003. gada 1. februārī stājās spēkā Nicas līgums, – izmantoju tādu Statūtu pantu numerāciju, kāda izriet no minētā līguma.
(11)
–	C‑329/02 P (Krājums, I‑8317. lpp.).
(12)
–	1997. gada 17. jūlija spriedums lietā C‑219/95 P Ferriere Nord /Komisija ( Recueil, I‑4411. lpp., 56. punkts) un 1999. gada 9. decembra rīkojums lietā C‑299/98 P CPL Imperial 2 un Unifrigo /Komisija ( Recueil, I‑8683. lpp., 54. punkts).
(13)
–	Skat. it īpaši 1958. gada 12. jūnija spriedumu lietā 2/57 Compagnie des Hauts Fourneaux de Chasse /Augstā iestāde ( Recueil, 131. lpp., 146. punkts) un 1997. gada 29. maija spriedumu lietā C‑153/96 P De Rijk /Komisija ( Recueil, I‑2901. lpp., 19. punkts).
(14)
–	T‑323/00 ( Recueil, II‑2839. lpp.).
(15)
–	Skat. it īpaši 1978. gada 23. maija spriedumu lietā 102/77 Hoffmann‑La Roche
( Recueil, 1139. lpp., 7. punkts) un 2002. gada 18. jūnija spriedumu lietā C‑299/99 Philips
( Recueil, I‑5475. lpp., 30. punkts).
(16)
–	2004. gada 12. februāra spriedums lietā C‑363/99 Koninklijke KPN Nederland
( Recueil, I‑1619. lpp., 86. punkts).
(17)
–	2004. gada 21. oktobra spriedums lietā C‑64/02 P ITSB/ Erpo Möbelwerk
(Krājums, I‑10031. lpp., 39. punkts).
(18)
–	2004. gada 29. aprīļa spriedums apvienotajās lietās C‑456/01 P un C‑457/01 P Henkel /ITSB ( Recueil, I‑5089. lpp., 45. un 46. punkts).
(19)
–	Skat. it īpaši 2003. gada 23. oktobra spriedumu lietā C‑191/01 P ITSB/ Wrigley ( Recueil, I‑12447. lpp., 31. punkts) un 2004. gada 5. februāra rīkojumu lietā C‑326/01 P Telefon & Buch /ITSB ( Recueil, I‑1371. lpp., 27. punkts). Attiecībā uz identiskām normām skat. Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 3. panta 1. punkta c) apakšpunktu (OV 1989, L 40, 1. lpp.), 1999. gada 4. maija spriedumu apvienotajās lietās C‑108/97 un C‑109/97 Windsurfing Chiemsee
( Recueil, I‑2779. lpp., 25. punkts), 2003. gada 8. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās no C‑53/01 līdz C‑55/01 Linde u.c. ( Recueil, I‑3161. lpp., 73. punkts), 2003. gada 6. maija spriedumu lietā C‑104/01 Libertel
( Recueil, I‑3793. lpp., 52. punkts) un iepriekš minēto spriedumu lietā Koninklijke KPN Nederland
(54. un 55. punkts).
(20)
–	60. punkts.
(21)
–	Turpat, 47. punkts.
(22)
–	27. punkts.
(23)
–	36. punkts.
(24)
–	Tādējādi ir atzīts, ka, piemēram, preču zīmes, kuru veido apzīmējumi vai norādes, kas ir izmantoti arī kā reklāmas saukļi, norādes par kvalitāti vai aicinājumi pirkt preces un izmantot pakalpojumus, kas apzīmēti ar šo preču zīmi, reģistrācija nav izslēgta šīs preču zīmes izmantošanas rezultātā (2001. gada 4. oktobra spriedums lietā C‑517/99 Merz & Krell, Recueil, I‑6959. lpp., 40. punkts). Vienīgi, ja šie apzīmējumi vai šīs norādes ir kļuvušas parastas sarunvalodā vai ierastas un pastāvīgas tirdzniecībā, lai norādītu ar minēto preču zīmi apzīmētās preces vai pakalpojumus, uz tām attiecas Regulas 7. panta 1. punkta d) apakšpunkts un to reģistrācija jāatsaka, piemērojot šo normu.
(25)
–	Kas attiecas uz atšķirtspējas novērtēšanu, skat. iepriekš minēto spriedumu lietā DKV /ITSB (24. punkts) un, kas attiecas uz aprakstoša rakstura noteikšanu, skat. 2004. gada 12. februāra spriedumu lietā C‑265/00 Campina Melkunie
( Recueil, I‑1699. lpp., 37. punkts) un iepriekš minēto spriedumu lietā Koninklijke KPN Nederland
(96. punkts).
(26)
–	Iepriekš minētais spriedums lietā Koninklijke KPN Nederland
(96. punkts).
(27)
–	Turpat, 99. un 100. punkts.
(28)
–	28. punkts.
(29)
–	Iepriekš minētais spriedums lietā DKV /ITSB (22. punkts, kā arī citētā judikatūra).
(30)
–	32. punkts (mans pasvītrojums).
(31)
–	Tas varētu attiekties, piemēram, uz pamatojumiem par vārdiska elementa nozīmi saistībā ar dažām precēm vai dažiem pakalpojumiem konkrētā sabiedrības daļā.
(32)
–	Šajā sakarā skat. 1994. gada 1. jūnija spriedumu lietā C‑136/92 P Komisija/Brazzelli Lualdi u.c. (Recueil, I‑1981. lpp., 49. un 66. punkts), 2002. gada 15. oktobra spriedumu apvienotajās lietās C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, no C‑250/99 P līdz C‑252/99 P un C‑254/99 P Limburgse Vinyl Maatschappij u.c./Komisija (Recueil, I‑8375. lpp., 194. punkts) un 2002. gada 7. novembra spriedumu apvienotajās lietās C‑24/01 P un C‑25/01 P Glencore un Compagnie Continentale/Komisija (Recueil, I‑10119. lpp., 65. punkts).
(33)
–	Šajā sakarā skat. 2004. gada 29. aprīļa spriedumu lietā C‑496/99 P Komisija/ CAS Succhi di Frutta
( Recueil, I‑3801. lpp., 68. punkts).
(34)
–	Atbilstoši Pirmās instances tiesas judikatūrai šis princips nav efektīvs šādos lietas apstākļos, tāpēc ka pastāv šāda alternatīva: vai nu ITSB diverģentais lēmums, ar kuru tiek atļauta attiecīgajam apzīmējumam līdzīgas preču zīmes reģistrācija, ir saskaņā ar Regulu, un šādā gadījumā Pirmās instances tiesai loģiski jāatzīst, ka ar lēmumu, ar kuru ir atteikta šī apzīmējuma reģistrācija, ir pārkāptas atbilstošās Regulas normas, vai ITSB atšķirīgais lēmums nav likumisks, un pieļauto kļūdu nevar izmantot labuma guvējs savā labā (iepriekš minētais spriedums lietā SAT.1/ ITSB ( SAT.2 ), 60.–62. punkts; skat. arī Pirmās instances tiesas 2004. gada 21. aprīļa spriedumu lietā T‑127/02 Concept /ITSB (EAT) ( Recueil, II‑1113. lpp., 71. punkts, kā arī tajā citētā judikatūra).