null
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
ANDREY BIONDIHO
přednesené dne 30. října 2025(1)
Spojené věci C‑440/24 P a C‑441/24 P
Lotyšská republika
proti
Petru Avenovi (C‑440/24 P)
a
Michailu Fridmanovi (C‑441/24 P)
„ Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny – Zmrazení finančních prostředků – Zařazení na seznam dotčených osob, subjektů a orgánů – Článek 2 odst. 1 písm. a) a d) rozhodnutí 2014/145/SZBP – Kritérium podpory činností nebo politik – Kritérium materiální nebo finanční podpory ruských činitelů s rozhodovací pravomocí – Kritérium prospěchu z vazby na tyto ruské činitele – Účinná soudní ochrana – Úplný přezkum omezujících opatření unijním soudem – Relevantnost kontextu při posuzování opodstatněnosti důvodů pro zařazení na seznam – Neexistence distancování se“
1.        Projednávané kasační opravné prostředky podané Lotyšskou republikou, která byla vedlejší účastnicí řízení před Tribunálem Evropské unie, poskytují Soudnímu dvoru příležitost zopakovat a dále upřesnit rozsah diskreční pravomoci Rady Evropské unie, důkazní břemeno, které má, a standard soudního přezkumu, který musí unijní soud zajistit.
2.        Lotyšská republika se domáhá zrušení rozsudků Aven v. Rada(2) a Fridman v. Rada(3) (dále společně jen „napadené rozsudky“), kterými Tribunál vyhověl žalobám Petra Avena a Michaila Fridmana znějícím jednak na zrušení rozhodnutí (SZBP) 2022/337(4) a prováděcího nařízení (EU) 2022/336(5) (dále jen společně „původní sporné akty“) a jednak rozhodnutí (SZBP) 2022/1530(6) a prováděcího nařízení (EU) 2022/1529(7) (dále společně jen „sporné akty o ponechání na seznamech“), a to v rozsahu, v němž se jich tyto akty (dále společně jen „sporné akty“) týkají.
3.        Petr Aven a Michail Fridman byli zařazeni na seznamy osob, jejichž majetek musí být zmrazen, na základě dvou kritérií stanovených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí Rady 2014/145/SZBP ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2014, L 78, s. 16) ve znění rozhodnutí Rady (SZBP) 2022/329 ze dne 25. února 2022 (Úř. věst. 2022, L 50, s. 1). Rada totiž zařadila P. Avena a M. Fridmana na seznam z důvodu, že měla za to, že „podporují nebo provádějí“ činnosti nebo politiky narušující nebo ohrožující územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny nebo její stabilitu či bezpečnost [čl. 2 odst. 1 písm. a) pozměněného rozhodnutí 2014/145, dále jen „kritérium podle písm. a)“] a „materiálně či finančně podporují ruské činitele s rozhodovací pravomocí odpovědné za anexi Krymu nebo za destabilizaci Ukrajiny“ nebo že „mají z vazby na tyto činitele prospěch“ [čl. 2 odst. 1 písm. d) pozměněného rozhodnutí 2014/145, dále jen „kritérium podle písm. d)“].
I.      Skutečnosti předcházející sporu a napadené rozsudky
4.        Pokud jde o skutečnosti předcházející sporu, odkazuji na body 2 až 14 rozsudku Aven v. Rada, jakož i na body 2 až 14 rozsudku Fridman v. Rada.
5.        V žalobě podané k Tribunálu předložil P. Aven dva žalobní důvody, z nichž první vycházel z nesprávného posouzení Rady, které vedlo k jeho nesprávnému zařazení a ponechání na sporných seznamech, a druhý, směřující proti aktům o ponechání na seznamech, vycházel z porušení povinnosti pravidelného přezkumu jeho situace a povinnosti uvést odůvodnění. Tribunál zkoumal opodstatněnost zařazení a ponechání P. Avena na uvedených seznamech podle kritérií podle písm. a) a d), zejména s ohledem na údajně nesprávné posouzení skutkového stavu Radou(8). Na základě analýzy dospěl k závěru, že žádný z důvodů uvedených v napadených aktech nebyl dostatečně právně podložen, a zařazení i ponechání P. Avena na seznamech proto nebylo odůvodněné(9). Tribunál proto prvnímu žalobnímu důvodu vyhověl a zrušil sporné akty v rozsahu, v němž se týkaly P. Avena.
6.        Michail Fridman vznesl před Tribunálem stejné dva žalobní důvody, přičemž Tribunál zkoumal pouze první z nich, který se týkal nesprávného posouzení. Po analýze údajně nesprávného posouzení skutkového stavu Radou dospěl Tribunál k závěru, že žádný z důvodů uvedených v napadených aktech nebyl dostatečně právně podložen a zařazení a ponechání M. Fridmana na sporných seznamech nebylo odůvodněné(10). Tribunál proto prvnímu žalobnímu důvodu vyhověl a zrušil sporné akty v rozsahu, v němž se týkaly M. Fridmana.
II.    Řízení před Soudním dvorem a návrhová žádání účastníků řízení
7.        Ve věci C‑440/24 P Lotyšská republika navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil rozsudek ve věci Aven v. Rada a rozhodl, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení. Petr Aven navrhuje, aby Soudní dvůr kasační opravný prostředek zčásti odmítl jako zjevně nepřípustný a zčásti zamítl jako zjevně neopodstatněný; podpůrně navrhuje, aby Soudní dvůr kasační opravný prostředek zamítl a v každém případě uložil Lotyšské republice náhradu nákladů řízení.
8.        Ve věci C‑441/24 P Lotyšská republika navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil rozsudek ve věci Fridman v. Rada a rozhodl, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení. M. Fridman navrhuje, aby Soudní dvůr kasační opravný prostředek zčásti odmítl jako zjevně nepřípustný a zčásti zamítl jako zjevně neopodstatněný; podpůrně navrhuje, aby Soudní dvůr kasační opravný prostředek zamítl a v každém případě uložil Lotyšské republice náhradu nákladů řízení.
9.        Rozhodnutím předsedy Soudního dvora ze dne 29. října 2024 a ze dne 6. listopadu 2024 bylo Estonské republice a Litevské republice povoleno vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání Lotyšské republiky v těchto věcech, které byly následně spojeny pro účely ústního jednání a rozsudku(11).
III. Ke kasačním opravným prostředkům
10.      V obou kasačních opravných prostředcích Lotyšská republika předkládá čtyři podobné důvody kasačního opravného prostředku.
11.      První důvod vychází z porušení judikatury vyplývající z rozsudku Kadi(12), druhý důvod vychází ze zkreslení důkazů předložených Radou, třetí důvod vychází z nesprávného právního posouzení při použití kritéria podle písm. d), čtvrtý důvod vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že Tribunál nekvalifikoval nedistancování se jako podporu ve smyslu kritéria podle písm. a).
A.      Úvodní poznámky
12.      Před analýzou projednávaných kasačních opravných prostředků bych rád uvedl dvě skupiny úvodních úvah.
1.      K rozsahu soudního přezkumu a analytickému rámci
13.      Jednotlivé důvody uplatněné v rámci těchto kasačních opravných prostředků lze shrnout do jedné otázky: jaká je míra soudního přezkumu ze strany unijních soudů ve vztahu k legalitě omezujících opatření přijatých Radou. Nejedná se o novou otázku. Od unijních soudů se očekává, že dosáhnou křehké, ale nakonec spravedlivé rovnováhy mezi odlišnými a potenciálně protichůdnými zásadami a právními normami.
14.      Obě misky vah představují na jedné straně pravomoc Rady přijímat omezující opatření a na straně druhé ochranu práv osob, kterých se tato opatření dotýkají.
15.      Nelze také opomenout, že tyto kasační opravné prostředky spadají do kontextu invaze na Ukrajinu, zjevného porušení mezinárodního práva a Charty OSN(13), které od konce druhé světové války představuje jednu z nejzávažnějších hrozeb pro evropskou bezpečnost a mezinárodní pořádek. Jedná se o všudypřítomnou obavu v argumentaci Lotyšské republiky.
16.      Význam cílů, které Rada sleduje a které spadají do širšího cíle udržování mezinárodního míru a bezpečnosti v souladu s cíli vnější činnosti Unie stanovenými v článku 21 SEU, a postupného zvyšování omezujících opatření přijatých Radou v reakci na kroky Ruské federace destabilizující Ukrajinu, v závislosti na jejich účinnosti, již byl uznán(14). Omezující opatření vyplývající ze sporných aktů mají za cíl vyvinout maximální tlak na Ruskou federaci tím, že zvýší náklady jejích akcí směřujících k narušení územní celistvosti, svrchovanosti a nezávislosti Ukrajiny.
17.      Není pochyb o široké volnosti, kterou má Rada při rozhodování o vhodnosti omezujících opatření a stanovení jejich podmínek. Dodávám, že tato volnost se vztahuje i na přísnost uvedených opatření a jejich prakticky neomezenou povahu, a to za účelem určení, zda je těmito opatřeními možné ukončit závažné porušování mezinárodního práva ze strany Ruské federace.
18.      Taková volnost však nezbavuje Radu povinnosti ověřit a prokázat opodstatněnost důvodů, které vedly k zařazení a ponechání osob, na něž se vztahují omezující opatření, na seznamu, tj. individuálních rozhodnutí, která se jich značně negativně dotýkají(15).
19.      V tomto ohledu uvádím, že Tribunál učinil před analýzou opodstatněnosti zařazení a ponechání P. Avena a M. Fridmana na seznamu na základě kritérií podle písm. a) a d) úvodní poznámky, které zcela odrážejí rámec analýzy vypracovaný Soudním dvorem v jeho judikatuře.
20.      Soudní dvůr nedávno opětovně připomněl, že „při přezkumu legality důvodů, o které se opírá rozhodnutí o zařazení jména určité osoby na seznam osob, vůči nimž jsou namířena omezující opatření, nebo o jeho ponechání na tomto seznamu, účinnost soudní kontroly zaručené v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie zejména vyžaduje, aby se unijní soud ujistil o tom, že se toto rozhodnutí, které má ve vztahu k dotyčné osobě charakter individuálního rozhodnutí, opírá o dostatečně pevný skutkový základ. Proto je třeba ověřit skutečnosti uváděné v odůvodnění, ze kterého toto rozhodnutí vychází, tak aby se soudní přezkum neomezoval na posouzení abstraktní věrohodnosti uváděných důvodů, ale aby se zaměřil na otázku, zda jsou tyto důvody, nebo alespoň jeden z nich, který sám o sobě postačuje k odůvodnění téhož rozhodnutí, podložené“(16).
21.      Soudní dvůr dále potvrdil, že v rámci takového posouzení „musí být důkazy zkoumány s ohledem na jejich kontext, a nikoli izolovaně, přičemž Rada důkazní břemeno unese, uvede-li před unijním soudem soubor dostatečně konkrétních, přesných a shodujících se nepřímých důkazů umožňující prokázat existenci dostatečné vazby mezi osobou, vůči níž je namířeno opatření, kterým se zmrazují finanční prostředky, a režimem, proti kterému je takto veden boj [...]. Kromě toho v případě zpochybnění legality je úkolem příslušného unijního orgánu, aby prokázal, že jsou důvody uplatňované vůči dotyčné osobě podložené, přičemž tato osoba není povinna předložit negativní důkazy svědčící o tom, že tyto důvody podložené nejsou. I když se nevyžaduje, aby tento orgán předložil unijnímu soudu všechny informace a důkazy, které se týkají uváděných důvodů, je třeba, aby předložené informace nebo důkazy podporovaly důvody použité proti dotyčné osobě“(17).
22.      Z judikatury Soudního dvora rovněž vyplývá, že při přezkumu omezujících opatření musí unijní soudy v souladu s pravomocemi, které jim jsou na základě Smluv svěřeny, zajišťovat v zásadě úplný přezkum legality všech unijních aktů, což platí rovněž pro přezkum aktů zavádějících omezující opatření(18).
23.      Projednávané kasační opravné prostředky je tedy třeba zkoumat s ohledem na tento analytický rámec.
2.      Ke kritériím pro zařazení na seznam
24.      Následně je třeba se stručně vrátit ke kritériím použitým Radou pro zařazení a ponechání jmen P. Avena a M. Fridmana na seznamech osob, jejichž majetek musí být zmrazen.
25.      Tato kritéria vymezila Rada, která za tímto účelem využila širokou posuzovací pravomoc, která je jí v této oblasti přiznána(19) a která zde není zpochybňována. Právě rozhodnutí 2022/329 změnilo kritéria pro zařazení na seznam v kontextu vyznačujícím se nutností přijmout další omezující opatření vzhledem k závažnosti situace(20).
26.      Tribunál výslovně vyloučil možnost, že by tato zařazení a ponechání na seznamech, tedy jak ve vztahu k P. Avenovi, tak M. Fridmanovi, mohla být založena na jiných kritériích(21), jak naznačila Rada v řízení před Tribunálem. Tento závěr není v rámci projednávaných kasačních opravných prostředků zpochybněn. Je proto třeba mít za to, že jedinými relevantními kritérii pro analýzu jsou kritéria podle písm. a) a d).
27.      Z kritéria podle písm. a) tedy vyplývá, že finanční prostředky a hospodářské zdroje(22) fyzických osob, které „podporují nebo provádějí“ činnosti nebo politiky, jež narušují nebo ohrožují územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny nebo její stabilitu či bezpečnost, musí být zmrazeny.
28.      Kritérium podle písm. d) se zaměřuje zejména na zmrazení finančních prostředků fyzických osob, které buď poskytují materiální nebo finanční podporu ruským činitelům odpovědným za anexi Krymu nebo destabilizaci Ukrajiny nebo mají z vazby na tyto činitele prospěch.
29.      Tyto akty neobsahují žádnou definici pojmů „podpora“, „materiální nebo finanční podpora“, „ruští činitelé s rozhodovací pravomocí“ ani to, co je třeba rozumět výrazem „mít prospěch“. Neobsahují ani žádné další informace týkající se způsobu dokazování(23).
30.      Z bodu 41 napadených rozsudků vyplývá, že Tribunál rozhodl, že kritérium podle písm. a) „vyžaduje, aby byla prokázána existence přímé nebo nepřímé souvislosti mezi činností nebo jednáním dotyčné osoby [...] a situací na Ukrajině, která vedla k přijetí dotčených omezujících opatření [...]. Tyto osoby musí svým chováním podporovat osoby, které jsou odpovědné za činnosti nebo politiky, které ohrožují nebo narušují územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny“.
31.      Z bodu 42 těchto rozsudků vyplývá, že Tribunál rozhodl, že kritérium podle písm. d) „se vztahuje cíleně a selektivně na fyzické osoby [...], které sice samy o sobě nemají žádnou vazbu na anexi Krymu nebo destabilizaci Ukrajiny, avšak poskytují materiální či finanční podporu ruským činitelům s rozhodovací pravomocí odpovědným za tyto události nebo mají z vazby na tyto činitele s rozhodovací pravomocí prospěch“. Kritérium podle písm. d) se podle Tribunálu skládá ze dvou prvků, a sice materiální či finanční podpory ruským činitelům s rozhodovací pravomocí odpovědným za tuto anexi nebo za tuto destabilizaci a skutečnosti, že z vazby na tyto činitele s rozhodovací pravomocí plyne prospěch. Tato dvě kritéria nejsou kumulativní, a pokud jde o prospěch, postačuje, aby dotyčná osoba měla prospěch z vazby na ruské činitele s rozhodovací pravomocí, aniž je nutné prokazovat vazbu mezi prospěchem, který mají uvedené osoby nebo subjekty, a anexí Krymu nebo destabilizací Ukrajiny.
B.      K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku ve věcech C‑440/24 P a C‑441/24 P, vycházejícímu z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že Tribunál porušil judikaturu vycházející z rozsudku Kadi
1.      Shrnutí argumentů účastníků řízení
32.      Lotyšská republika, podporovaná Estonskou republikou a Litevskou republikou, uvádí na začátku své argumentace řadu obecných poznámek týkajících se nutnosti vytvořit jednotnou judikaturu a zohlednit širší kontext ruského režimu a jeho vlivu. Takové posouzení musí být provedeno s přihlédnutím k požadavkům vyplývajícím z čl. 3 odst. 1 a 5 a čl. 21 odst. 1 a odst. 2 písm. a) a c) SEU.
33.      Podle názoru Lotyšské republiky Tribunál nesprávně použil judikaturu připomenutou v bodě 31 napadených rozsudků, neboť provedl jediné individuální a izolované posouzení důkazů předložených Radou, ačkoli toto posouzení mělo být doplněno o celkovou společnou analýzu s ohledem na kontext, do něhož tyto důkazy spadaly.
34.      Lotyšská republika tedy tvrdí, že soudní přezkum omezujících opatření by měl probíhat ve třech etapách. Tribunál měl nejprve zkoumat, zda jeden z důvodů uplatněných Radou sám o sobě odůvodňuje zařazení na seznam. Pokud by žádný z důvodů posuzovaných samostatně nemohl odůvodnit zařazení na seznam, měl Tribunál důkazy zkoumat společně. Dále je třeba použít informace existující mimo rámec předložených důkazů, které představují podstatný prvek při posuzování legality omezujících opatření. Vnější kontext je nástrojem, který má Tribunál k dispozici, jenž mu umožňuje posoudit důkazy, pokud jsou neoddělitelné od určité situace(24) a pokud se Rada setká s obtížemi při shromažďování důkazů, jak je tomu v ruském kontextu. Důkazy týkající se blízkosti určité osoby k vládě a jejího postavení „oligarchy“ v autoritářském režimu by měly být posuzovány s ohledem na tento specifický kontext, včetně podřízenosti podnikatelského sektoru politice autoritářského režimu. Tribunál nezohlednil informace objasňující tento kontext poskytnuté v duplice Rady předložené Tribunálu. Lotyšská republika cituje zejména novinový článek z roku 2012, zprávu Bank of Finland Institute for Emerging Economies, jakož i prohlášení P. Avena o ruském hospodářském prostředí a zapojení činitelů s rozhodovací pravomocí do jeho rozvoje. Nakonec Lotyšská republika tvrdí, že Tribunál měl analogicky s rozsudkem Rada v. Bamba(25) dospět k závěru, že s ohledem na souvislosti, které dokládají neoddělitelnou vazbu mezi ruským hospodářským prostředím a politickými představiteli, bylo odůvodnění napadených aktů dostatečné.
35.      Úvodem P. Aven a M. Fridman navrhují, aby Soudní dvůr použil článek 181 jednacího řádu. Kromě toho tvrdí, že argumenty Lotyšské republiky v rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku nejsou jasné, a tvrdí, že jsou nepřípustné. Podpůrně mají za to, že argumentace navrhovatelky vede k tomu, že se od Tribunálu požaduje, aby nahradil odůvodnění autora napadeného aktu svým vlastním odůvodněním, což je podle judikatury vyloučeno(26). Odůvodnění Rady musí být podle jejich názoru posuzováno pouze na základě skutečností, z nichž Rada vycházela při přijímání rozhodnutí(27). Petr Aven a Michail Fridman tvrdí, že Tribunál nemůže překročit důkazní základ Rady při zohlednění fungování ruského režimu. V každém případě, i kdyby Tribunál měl takovou analýzu provést, závěr by zůstal nezměněn.
2.      Analýza
36.      Je třeba předeslat, že na rozdíl od toho, co tvrdí P. Aven a M. Fridman, tyto kasační opravné prostředky nejsou podle všeho zjevně nepřípustné ani zjevně neopodstatněné a nelze ohledně nich přijmout usnesení na základě článku 181 jednacího řádu.
37.      Rovněž je třeba odmítnout výtku vycházející z nepřípustnosti tohoto prvního důvodu kasačního opravného prostředku. Na rozdíl od toho, co tvrdí P. Aven a M. Fridman, je totiž argumentace navrhovatelky zcela jasná a snadno pochopitelná, jak o tom ostatně svědčí skutečnost, že se P. Avenovi a M. Fridmanovi podařilo zaujmout stanovisko k meritu uvedeného důvodu kasačního opravného prostředku, aby dospěli k závěru o jeho neopodstatněnosti.
38.      Pokud jde o meritorní posouzení prvního důvodu kasačního opravného prostředku, Lotyšská republika obecně zpochybňuje způsob, jakým Tribunál provedl analýzu. Vytýká mu, že oddělil důvody pro zařazení na seznam a důkazy, které je měly podpořit, zatímco měl provést společnou a komplexní analýzu uvedených důvodů a důkazů s ohledem na související kontext. V tomto smyslu je první důvod kasačního opravného prostředku úzce spjat s jejím druhým důvodem kasačního opravného prostředku.
39.      Navrhuji shrnout argumenty Lotyšské republiky týkající se tohoto prvního důvodu kasačního opravného prostředku do dvou problematik: zaprvé otázka zohlednění cílů sledovaných omezujícími opatřeními, zadruh výtka vycházející z porušení judikatury ve věci Kadi z důvodu izolovaného posouzení důkazů a nezohlednění vnějšího kontextu.
40.      Zaprvé, pokud jde o argument Lotyšské republiky, podle něhož je třeba mít při posuzování legality omezujících opatření na paměti požadavky vyplývající z článků 3 a 21 SEU, nejedná se zde o popření významu omezujících opatření pro dosažení cílů a činností Unie na mezinárodní scéně. Musím však podotknout, že přísnost soudního přezkumu prováděného unijním soudem, jak je definována judikaturou Soudního dvora, rovněž odpovídá zásadnímu normativnímu požadavku, jelikož vyplývá z článku 47 Listiny základních práv. Jinými slovy, i když jsou uplatňovány články 3 a 21 SEU, plná účinnost soudního přezkumu zůstává zachována.
41.      Je třeba navíc připomenout, že cílem tohoto soudního přezkumu je ujistit se o tom, že Rada splnila své povinnosti. V tomto ohledu připomínám, že při přijímání omezujících opatření je povinna dodržovat základní práva(28), včetně práva na řádnou správu, z něhož vyplývá právo každého na to, aby jeho záležitosti byly řešeny nestranně a spravedlivě(29).
42.      Zadruhé, pokud jde o povinnosti, které má Tribunál v okamžiku rozhodování o opodstatněnosti důvodů pro zařazení nebo ponechání určité osoby na seznamu osob, jejichž majetek musí být zmrazen, připomínám, že mu přísluší se ujistit, že rozhodnutí o zařazení nebo ponechání na seznamu spočívají na dostatečně pevném skutkovém základě. Skutečnosti uvedené v odůvodnění musí být ověřeny a nelze se spokojit pouze s posouzením jejich abstraktní věrohodnosti. Informace a důkazy předložené Radou musí být schopny podložit alespoň jeden z důvodů pro zařazení na seznam a unijní soud musí ověřit jejich věcnou správnost a posoudit jejich důkazní sílu s ohledem na okolnosti dané věci a na základě připomínek předložených dotčenou osobou.
43.      Kromě toho lze posouzení legality důvodů pro zařazení na seznam provést také tak, že se důkazy zkoumají s ohledem na kontext, a nikoli izolovaně, přičemž Rada důkazní břemeno unese, uvede-li před unijním soudem soubor dostatečně konkrétních, přesných a shodujících se nepřímých důkazů umožňující prokázat existenci dostatečné vazby mezi osobou, vůči níž je namířeno opatření, kterým se zmrazují finanční prostředky, a režimem, proti kterému je takto veden boj(30). Využití kontextu umožňuje Radě unést důkazní břemeno v situacích, kdy je přístup k informacím obtížný, jako je tomu například v rozsudku Anbouba v. Rada(31).
44.      Nepochybně lze kontext použít k posouzení legality kritérií pro zařazení na seznam(32), ale také k posouzení opodstatněnosti důvodů pro zařazení. Naproti tomu, i když kontext může vždy obohatit důvod nebo důkaz, nemůže jej nikdy nahradit.
45.      V rozsudku Anbouba v. Rada se důvody pro zařazení dotyčné osoby na seznam týkaly řady nepřímých důkazů
souvisejících zejména s některými funkcemi, které dotyčná osoba zastávala v syrském hospodářství. Tyto důvody byly založeny na skutečnostech, které byly v okamžiku zařazení na seznam uznány a byly relevantní. Tyto skutečnosti, posuzované samostatně, nesvědčí o podpoře; avšak v souhrnu a ve světle kontextu tvořily soubor dostatečně konkrétních, přesných a shodujících se nepřímých důkazů umožňující prokázat, že tato osoba ekonomicky podporovala syrský režim(33).
46.      Podle mého názoru spočívá veškerá obtíž u projednávaných kasačních opravných prostředků v tom, že důvody pro zařazení P. Avena a M. Fridmana na seznam a důkazy, které je podporují, byly založeny na skutečnostech, které nemohly odhalit podporu ve smyslu kritéria podle písm. a) nebo písm. d) ani prospěch ve smyslu kritéria podle písm. d). Jinými slovy, po analýze provedené Tribunálem v napadených rozsudcích již nebylo co objasňovat na základě kontextu.
47.      Postoj Lotyšské republiky je následující: jelikož P. Aven a M. Fridman jsou ruští oligarchové, mohli dosáhnout takové míry ekonomického úspěchu pouze tím, že podporovali ruský režim nebo jím byli podporováni, a tedy měli prospěch z něj obecně a konkrétně z vazeb na V. Putina.
48.      Je více než pravděpodobné, že toto tvrzení je fakticky správné.
49.      Nic to však nemění na tom, že evropský standard soudní ochrany je přísnější, a pokud musí být přezkum úplný, musí zohlednit obsah kritérií pro zařazení na seznam a ujistit se o souladu mezi důvody pro zařazení na seznam, důkazy, které je podporují, a samotným kritériem. Úplný přezkum není slučitelný se stanovením domněnky na základě kontextu.
50.      Výklad důkazů ve světle kontextu nemůže být natolik volný, aby došlo ke zkreslení samotného kritéria.
51.      Kromě toho skutečnosti týkající se kontextu, které uvedla Lotyšská republika, jež částečně převzala z dupliky Rady před Tribunálem, nemohou zakrýt skutečnost, že tento kontext nebyl uveden ve sporných aktech(34). Rada byla proto povinna uvést přesné a konkrétní důvody – případně soubor konkrétních, přesných a shodujících se nepřímých důkazů – týkající se skutečností, které by mohly charakterizovat chování, jako je chování uvedené v kritériích pod písm. a) a d), jak jsem připomněl na začátku analýzy.
52.      Podle mého názoru tedy Tribunál správně rozhodl, že jednotlivé důvody uvedené v bodě 44 napadených rozsudků sice mohly prokázat určitou blízkost k V. Putinovi nebo jeho okolí, ale neprokazují, že P. Aven a M. Fridman podporovali činnosti nebo politiku ohrožující Ukrajinu ve smyslu kritéria podle písm. a), ani že měli prospěch z vazeb na tyto osoby s rozhodovací pravomocí ve smyslu kritéria podle písm. d)(35).
53.      Vzhledem k tomu, že zvolená kritéria jsou obecné povahy a ustanovení, která je upravují, neobsahují žádnou definici toho, co se rozumí „podporou“ činností nebo politik, které ohrožují nebo narušují územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny, tím že „materiálně či finančně podporují ruské činitele s rozhodovací pravomocí odpovědné za anexi Krymu nebo za destabilizaci Ukrajiny“ nebo výrazem „mít prospěch“ z vazeb na uvedené činitele, ani podrobností týkajících se způsobu prokázání těchto skutečností, není podle mého názoru důvod odchýlit se od judikatury, podle níž posouzení opodstatněnosti zařazení osoby na seznam osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření, vždy vyžaduje důkaz o skutečnostech, které umožňují prokázat, že daná osoba poskytla ekonomickou podporu režimu nebo z něj měla prospěch(36). Z formulace kritérií podle písm. a) a d) totiž nevyplývá předpoklad podpory ruského režimu nebo získání prospěchu od ruských činitelů s rozhodovací pravomocí pouze na základě postavení P. Avena a M. Fridmana v ruském hospodářství(37).
54.      Pokud jde o argument, že soudní přezkum omezujících opatření je přezkumem ve třech fázích, jako jsou fáze popsané navrhovatelkou v kasačním opravném prostředku, uvádím, že nemá žádnou oporu v judikatuře Soudního dvora.
55.      Zejména tvrzení, že pokud žádný z důvodů sám o sobě nemůže odůvodnit zařazení na seznam, musí Tribunál posuzovat všechny důkazy, považuji za těžko slučitelné s opakovaně zmíněnou zásadou, podle níž platí, že je-li unijní soud toho názoru, že alespoň jeden z uvedených důvodů je dostatečně přesný a konkrétní, podložený a představuje sám o sobě dostatečný základ pro toto rozhodnutí, pak okolnost, že ostatní z těchto důvodů tento požadavek nesplňují, neodůvodňuje zrušení uvedeného rozhodnutí(38). Pokud tedy může postačit jediný důvod, pak je třeba, aby alespoň jeden důvod byl opodstatněný. Pokud však žádný z důvodů není podložený, závěr analýzy, která by je posuzovala společně, by nemohl být odlišný.
56.      Pokud jde o argument vycházející z rozsudku National Iranian Oil Company v. Rada(39), tento argument není přesvědčivý. Lotyšská republika tvrdí, že Soudní dvůr v bodě 78 tohoto rozsudku uznal, že tzv. „vnější“ kontext je nástrojem, který má Tribunál k dispozici, aby mohl posoudit důkazy, pokud jsou neoddělitelné od určité situace a pokud má Rada potíže se shromažďováním důkazů, jak je tomu v ruském kontextu.
57.      Zaprvé Soudní dvůr v bodě 78 rozsudku National Iranian Oil Company v. Rada sice uznává možnost využití kontextu pro výklad rozhodnutí přijatých v oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky, avšak pouze v rámci přezkumu legality kritérií pro zařazení na seznam, a nikoli důkazů, které mají odůvodňovat zařazení na seznam. Zadruhé z napadených rozsudků nevyplývá, že by se Rada zamýšlela dovolávat obtíží při získávání důkazů(40).
58.      Co se týče argumentu, že Tribunál měl zohlednit vnější kontext omezujících opatření vůči P. Avenovi a M. Fridmanovi a že informace poskytnuté Radou v duplice předložené u Tribunálu měly být zohledněny jako skutečnosti, které mohou prokázat, že s ohledem na kontext se odůvodnění napadených aktů ukázalo jako dostatečné, tento argument zjevně vychází ze záměny mezi přezkumem dodržení povinnosti uvést odůvodnění a přezkumem opodstatněnosti zařazení na seznam, který vyžaduje ověření, zda jsou skutečnosti, na které Rada poukazuje za účelem zařazení na seznam, prokázány a zda mohou odůvodnit přijetí těchto opatření(41). Přezkum provedený Tribunálem v obou napadených rozsudcích se přitom týkal pouze tohoto přezkumu opodstatněnosti.
59.      Ze všech výše uvedených důvodů navrhuji, aby byl první důvod kasačního opravného prostředku zamítnut jako neopodstatněný.
C.      Ke druhému důvodu kasačního opravného prostředku ve věcech C‑440/24 P a C‑441/24 P, vycházejícímu ze zkreslení důkazů předložených Radou
1.      Shrnutí argumentů účastníků řízení
60.      V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku, který považuje za úzce související s prvním důvodem kasačního opravného prostředku, Lotyšská republika, podporovaná vedlejšími účastnicemi, v podstatě tvrdí, že Tribunál zkreslil důkazy předložené Radou tím, že je nezkoumal v kontextu.
61.      Pokud jde o bod 74 rozsudku Aven v. Rada, zvolený výklad důkazů č. 3 a 7 je podle názoru Lotyšské republiky v rozporu s cílem sledovaným opatřeními přijatými Radou a otázka, zda byly nakonec přijaty americké sankce, či nikoliv, není relevantní pro účely určení důkazní síly důkazů předložených Radou, jejichž cílem bylo zdůraznit úzký vztah mezi P. Avenem a V. Putinem a skutečnost, že se P. Aven stal nedílnou součástí ruského režimu.
62.      Stran důkazů č. 4 a 12 Lotyšská republika tvrdí, že Tribunál podal mechanický výklad skutkových okolností, zatímco jak vyšetřovací komise zvaná „Salié“, tak lobbing V. Putina ve prospěch Alfa Bank, jedné z hlavních soukromých bank Ruska, ilustrují úzké, dlouholeté a zvláštní vztahy mezi P. Avenem a ruským režimem, jakož i vzájemnou a neoddělitelnou podporu.
63.      Důkazy č. 10 a 11 opět ilustrují blízkost mezi P. Avenem a V. Putinem, jelikož zahrnují dceru posledně jmenovaného.
64.      Pokud jde o důkazy č. 2 a 3, ty potvrzují účast P. Avena na snahách Kremlu o zrušení západních sankcí a zapojení P. Avena do řady jednání s ruskou vládou.
65.      Podle Lotyšské republiky ze všech těchto důkazů vyplývá, že P. Aven nejedná nezávisle na ruské vládě, ale je naopak součástí ruského režimu, s nímž je neoddělitelně spojen, a nemůže nevědět o politikách, směrech a prioritách tohoto režimu, jelikož jednal jako emisar. To dokládají povinnosti a úkoly, které byly P. Avenovi svěřeny.
66.      Pokud jde o důkazy č. 8 a 9, posouzení těchto důkazů v kontextu by Tribunálu umožnilo konstatovat, že se nejednalo o pouhé uplatnění ústavně zaručeného práva, a to s ohledem na erozi právního státu a nezávislosti generálního prokurátora a koncentraci moci v rukou ruského prezidenta. Tribunál byl patrně navíc přesvědčen o důkazní hodnotě právního stanoviska, které posuzuje dopis zaslaný P. Avenem ruskému prezidentovi, aniž zohlednil okolnosti, za kterých bylo toto stanovisko získáno.
67.      Co se týče rozsudku Fridman v. Rada, Lotyšská republika se domnívá, že Tribunál nesprávně odmítl důkazní hodnotu důkazu č. 7, který však prokazuje, že V. Putin lobboval ve prospěch Alfa Group Turkey, aby odměnil loajalitu Alfa Group, konglomerátu založeného v roce 1989, jehož součástí je Alfa Bank, vůči ruskému režimu. Takové lobbování přitom jasně ilustruje úzké, dlouholeté a zvláštní vztahy mezi M. Fridmanem a ruským režimem. Na rozdíl od toho, jak rozhodl Tribunál v bodě 49 rozsudku Fridman v. Rada, musí být důvod vycházející z politické podpory v roce 2005 zohledněn pro účely odůvodnění zařazení M. Fridmana na seznam.
68.      Pokud jde o důkazy č. 1 a 2 týkající se postavení M. Fridmana jako akcionáře-miliardáře Alfa Bank, Tribunál opět nezohlednil širší kontext, který byl povinen zohlednit(42), ačkoli tyto důkazy prokazují postavení M. Fridmana v ruském hospodářství.
69.      Blízkost M. Fridmana k ruskému prezidentovi je dále doložena důkazy č. 5 a 6.
70.      Důkaz č. 2 podle tvrzení Lotyšské republiky jasně ukazuje, že M. Fridman se podílel na úsilí Kremlu o zrušení západních sankcí. Je doloženo, že M. Fridman nejednal nezávisle na ruské vládě, ale byl naopak součástí ruského režimu, se kterým je neoddělitelně spojen. Nemohl ignorovat politiku, směřování a priority tohoto režimu, když působil jako jeho emisar. Odpovědnost a úkoly svěřené M. Fridmanovi potvrzují úzké a neoddělitelné vztahy mezi V. Putinem a M. Fridmanem.
71.      Nakonec Lotyšská republika uvádí, že posouzení všech důkazů bylo stiženo vadou, jelikož Tribunál je posuzoval pouze z podstatně zkresleného úhlu pohledu.
72.      Petr Aven a Michail Fridman navrhují, aby byl tento druhý důvod kasačního opravného prostředku prohlášen za nepřípustný a podpůrně za zjevně neopodstatněný.
2.      Analýza
73.      Je třeba připomenout ustálenou judikaturu Soudního dvora, podle níž je v souladu s čl. 256 odst. 1 SFEU a čl. 58 prvním pododstavcem statutu Soudního dvora Evropské unie kasační opravný prostředek omezen na právní otázky. Jedině Tribunál je příslušný zaprvé zjistit skutkový stav, kromě případu, kdy věcná nesprávnost jeho zjištění vyplývá z písemností ve spise, které mu byly předloženy, a zadruhé tento skutkový stav a důkazy posoudit. Posouzení těchto skutkových okolností a důkazů tedy nepředstavuje, s výhradou případu, kdy by došlo k jejich zkreslení, právní otázku, která podléhá jako taková přezkumu Soudního dvora v rámci kasačního opravného prostředku. Kromě toho, pokud navrhovatel tvrdí, že Tribunál zkreslil důkazy, musí přesně uvést skutečnosti, které Tribunál zkreslil, a prokázat pochybení v analýze, která podle něj vedla Tribunál k tomuto zkreslení. A konečně zkreslení musí zjevně vyplývat z nesprávného posouzení existujících skutečností, aniž je nutné znovu posuzovat skutkový stav a důkazy(43).
74.      Na rozdíl od toho, co tvrdí P. Aven a M. Fridman, je druhý důvod kasačního opravného prostředku přípustný, jelikož argumentace Lotyšské republiky splňuje požadavky, které jsem právě připomněl, tím, že přesně a podrobně poukazuje na zkreslení celé řady důkazů z důvodu, že Tribunál nezohlednil kontext, v němž se tyto důkazy nacházejí.
a)      K tvrzení o zkreslení důkazů týkajících se P. Avena
75.      Pokud jde o důkazy vyplývající z dokumentů  č. 3 a 7, Tribunál zkoumal důvod, podle kterého měl údajně P. Aven v roce 2016 schůzku s V. Putinem, který ho varoval před možným přijetím dalších sankcí proti němu nebo proti Alfa Bank ze strany Spojených států. Tribunál poté dospěl k závěru, že tyto důkazy měly prokázat, že P. Aven měl prospěch z vazeb na ruské činitele s rozhodovací pravomocí ve smyslu kritéria podle písm. d)(44). Tribunál však v bodě 74 rozsudku Aven v. Rada dospěl k závěru, že ačkoli P. Aven tyto skutečnosti nezpochybňuje, ze spisu nevyplývá, že by další americké sankce byly nakonec přijaty.
76.      Pouhá informace o možnosti bez konkrétního získání prospěchu však nebyla shledána jako dostatečná k prokázání prospěchu a zohlednění kontextu by na tomto závěru nic nezměnilo. Kritérium podle písm. d) není formulováno v tom smyslu, že by zahrnovalo pouhou možnost prospěchu. Je třeba konstatovat, že závěr, ke kterému Tribunál dospěl v bodě 74 rozsudku Aven v. Rada, není zjevně nesprávný, a nepředstavuje tudíž zkreslení.
77.      Jak tvrdí Lotyšská republika, je zajisté možné tvrdit, že zvýšená účinnost omezujících opatření a rychlejší dosažení cílů, které sledují, vyžadují umožnit zařazení osob i v takových případech. Rada by však musela toto kritérium formulovat v tomto smyslu.
78.      Pokud jde o důkazy vyplývající z dokumentů  č. 4 a 12, Lotyšská republika vytýká Tribunálu, že provedl mechanický výklad skutečností. Není mi jasné, jak by mechanický výklad skutečností, tj. výklad, který se příliš neodchyluje od skutečností, mohl být zjevně nesprávný.
79.      V každém případě a na prvním místě, pokud jde o důvod vycházející z toho, že V. Putin odměnil Alfa Group, jejímž významným akcionářem je P. Aven, za loajalitu tím, že v roce 2005 poskytl politickou podporu investičním plánům skupiny v Turecku, Tribunál dospěl k závěru, že tento důvod měl prokázat, že P. Aven měl prospěch z vazeb na ruské činitele s rozhodovací pravomocí ve smyslu kritéria podle písm. d). Tribunál rozhodl, že bylo třeba, aby ruští činitelé s rozhodovací pravomocí, kteří jsou původci prospěchu uvedeného v tomto kritériu, zahájili přípravu na anexi Krymu a destabilizaci Ukrajiny, aby bylo možné mít za to, že příjemci uvedeného prospěchu nemohli nevědět o zapojení těchto činitelů do této přípravy. Vzhledem k tomu, že tyto politiky a opatření byly prováděny od konce února 2014, Tribunál rozhodl, že důvod politické podpory získané v roce 2005 nemohl být zohledněn. Otázka, zda je posouzení Tribunálu vyplývající z bodu 48 rozsudku Aven v. Rada opodstatněné, je právní otázkou, která je předmětem třetího důvodu kasačního opravného prostředku, na jehož analýzu odkazuji. Pokud jde o zbývající část posouzení důkazu č. 12, nebylo zjištěno žádné zkreslení z důvodu nezohlednění kontextu.
80.      Na druhém místě Tribunál rovněž rozhodl, že důvod vycházející z toho, že P. Aven pomáhal V. Putinovi v rámci vyšetřovací komise Salié, měl za cíl prokázat materiální nebo finanční podporu ruským činitelům s rozhodovací pravomocí ve smyslu kritéria d).
81.      S ohledem na to, že se skutky odehrály v letech 1991 a 1992, Tribunál tento důvod odmítl s tím, že se týkal období, které bylo od doby zařazení a ponechání P. Avena na seznamu, příliš vzdálené na to, aby mohl být zohledněn, zejména proto, že v té době ještě nezačaly přípravy na anexi Krymu a destabilizaci Ukrajiny. Zohlednění kontextu nemůže takový závěr změnit.
82.      S výhradou posouzení třetího důvodu kasačního opravného prostředku je třeba dospět k závěru, že v případě důkazů č. 4 a 12 nedošlo k žádnému zkreslení.
83.      Pokud jde o důkazy vyplývající z dokumentů č. 8 a 9, je třeba na úvod poznamenat, že analýza Tribunálu se nezabývala důkazem č. 9(45).
84.      Pokud jde o důvod vycházející z toho, že P. Aven napsal V. Putinovi dopis, v němž si stěžoval na rozhodnutí rozhodčího soudu v Moskvě vydané v rámci řízení týkajícího se zájmů jeho podniku, a z toho, že V. Putin dal pokyn generálnímu prokurátorovi Ruska, aby tuto záležitost prošetřil, měl Tribunál za to, že jeho cílem je prokázat, že P. Aven měl prospěch z vazeb na ruské činitele s rozhodovací pravomocí ve smyslu kritéria podle písm. d)(46).
85.      Důkaz č. 8 spočívá v článku zveřejněném na internetové stránce v roce 2019, jehož obsah je podrobně popsán v bodě 62 rozsudku ve věci Aven v. Rada. Z následujícího bodu tohoto rozsudku vyplývá, že P. Aven tyto informace nezpochybňuje.
86.      Tribunál však neměl za to, že taková skutečnost může charakterizovat prospěch ve smyslu kritéria podle písm. d), jelikož možnost obrátit se za těchto okolností a za tímto účelem na ruského prezidenta je stanovena ústavou a důkaz č. 8 neumožnil prokázat, že P. Aven získal z tohoto jednání zvláštní prospěch.
87.      Možná se může zdát naivní rozhodnout, že skutečnosti uvedené v důkazu č. 8 nejsou nakonec ničím jiným než uplatněním práva, když Ruská federace již není právním státem. Plně chápu, co se Lotyšská republika snaží ve své argumentaci hájit. To však podle mého názoru činí selhání Rady ještě zjevnějším. Bylo na ní, aby tento důvod podpořila použitím důkazů, které by mohly ilustrovat neexistenci dělby moci, nedostatek nezávislosti soudnictví nebo erozi právního státu, abych použil slova navrhovatelky, čehož by pravděpodobně mohla snadno dosáhnout.
88.      Posouzení důkazu č. 8 Tribunálem tedy podle všeho nevede ke zkreslení.
89.      A konečně, pokud jde o důkazní hodnotu právního stanoviska předloženého P. Avenem, je nutno konstatovat, že Lotyšská republika nesprávně chápe bod 66 rozsudku Aven v. Rada, jelikož z tohoto bodu pouze vyplývá, že pouhá okolnost, že dokument byl předložen účastníkem řízení za účelem obhajoby, neznamená, že tento dokument nemá žádnou důkazní hodnotu. Jiný výklad by značně omezil možnosti obhajoby dotčených osob. Takový dokument má relativní důkazní hodnotu, což Tribunál zcela uznal. V každém případě Tribunál nedospěl k závěru, že důvod není podložený. Tribunál na základě tohoto stanoviska pouze konstatoval, že skutečnosti zjištěné Radou nebyly dostatečné k prokázání, že žádost P. Avena a její důsledky představovaly prospěch přesahující uplatnění běžného opravného prostředku, a to nejen na základě předloženého právního stanoviska, ale také na základě informací dostupných na internetových stránkách ruského prezidentského úřadu(47). Důkaz č. 8 byl konfrontován s protichůdnými důkazy, což je základní zásadou práva na obhajobu, ale nebyl tímto způsobem zkreslen.
90.      Pokud jde o důkazy č. 10 a 11, jejich cílem bylo podložit důvod, podle kterého existovaly vazby mezi společností Alfa Group a V. Putinem prostřednictvím jeho dcery(48).
91.      Z těchto důkazů vyplývá, že nejstarší dcera V. Putina vedla charitativní projekt řízený výzkumným centrem, ve kterém byla doktorandkou, jehož cílem bylo pomáhat nemocným dětem. Tento projekt financovala společnost Alfa Bank(49).
92.      Tribunál tyto skutečnosti nezkreslil, když rozhodl, že nejsou dostatečné ani k prokázání materiální nebo finanční podpory, ani k prokázání prospěchu, který P. Aven získal v rámci svých vztahů s V. Putinem ve smyslu kritéria podle písm. d)(50), ani k prokázání podpory ve smyslu kritéria podle písm. a)(51), jelikož případné vztahy s dcerou V. Putina by mohly nanejvýš dokládat určitou blízkost P. Avena k V. Putinovi. Z kritéria podle písm. a) ani z kritéria podle písm. d) přitom nevyplývá, že pouhá blízkost s ruskými činiteli s rozhodovací pravomocí je důvodem pro zařazení na seznam.
93.      Pokud jde o důkazy č. 2 a č. 3(52), Lotyšská republika v podstatě tvrdí, že tyto důkazy prokazují, že P. Aven nejednal nezávisle na ruské vládě, jejíž je součástí, neboť je s ní neoddělitelně spojen.
94.      Taková argumentace nesvědčí o zkreslení důkazů č. 2 a 3, protože důvod pro zařazení P. Avena na seznam nelze hledat v tom, že je součástí ruské vlády, ani v tom, že má s touto vládou tak úzké vztahy, že je s ní neoddělitelně spjat. Připomínám, že jedinými kritérii, která Tribunál v rozsudku Aven v. Rada posoudil, jsou kritéria podle písm. a) a podle písm. d) a že spojení spadá pod jiný právní základ(53).
95.      Kromě toho z důkazu č. 2 vyplývá, že schůzka ve Washingtonu DC se konala v roce 2018, tedy čtyři roky před přijetím původních aktů. Vzhledem k časovému odstupu mezi touto událostí a prvním zařazením P. Avena(54) na seznam nemohla tato skutečnost sama o sobě podpořit aktuálnost jednání, které mu bylo vytýkáno v době zařazení na seznam(55).
96.      Je tedy třeba dospět k závěru, že důkazy týkající se P. Avena nebyly zkresleny.
b)      K tvrzení o zkreslení důkazů týkajících se M. Fridmana
97.      Pokud jde o výtky vycházející ze zkreslení důkazů č. 7, 5 a 6, odkazuji mutatis mutandis na mou analýzu těchto důkazů v rozsahu, v němž se týkají P. Avena.
98.      Pokud jde o důkazy č. 1 a 2, Lotyšská republika tvrdí, že postavení M. Fridmana jako akcionáře-miliardáře bylo prokázáno. Tribunál, zejména v bodě 53 rozsudku Fridman v. Rada, nezohlednil kontext, z něhož vyplývá, že pouze toto postavení postačuje k prokázání podpory politických činností ve smyslu kritéria podle písm. a) nebo podpory ruských činitelů s rozhodovací pravomocí nebo prospěchu z vazeb na tyto činitele ve smyslu kritéria podle písm. d). Tyto důkazy prokazují postavení M. Fridmana v ruském hospodářství a jeho místo v ruském režimu.
99.      Tyto argumenty jasně odrážejí první důvod kasačního opravného prostředku, na jehož analýzu odkazuji.
100. Z bodu 51 rozsudku Fridman v. Rada vyplývá, že důkazy č. 1 a 2 naznačují, že M. Fridman je významným akcionářem Alfa Group, jejíž součástí je Alfa Bank, v níž je M. Fridman rovněž akcionářem. M. Fridman je označován za jednoho z miliardářů skupiny a jednoho z vedoucích představitelů Alfa Group.
101. Tribunál tyto skutečnosti nezkreslil, když rozhodl, že M. Fridman byl významným akcionářem Alfa Group(56), a rovněž bez zkreslení je porovnal s kritérii pro zařazení na seznam, aby z nich vyvodil, že neumožňují prokázat, že M. Fridman podporoval činnosti nebo politiky ve smyslu kritéria podle písm. a), ani že poskytoval materiální nebo finanční podporu ruským činitelům s rozhodovací pravomocí nebo měl prospěch z vazeb na tyto činitele ve smyslu kritéria podle písm. d)(57). Vzhledem k tomu, že ve sporných aktech nejsou žádné skutečnosti, které by prokazovaly souvislost mezi postavením podnikatele v ruském hospodářství a nutností poskytovat podporu, aby mohl toto postavení získat a udržet si jej, skutečnosti podložené důkazy č. 1 a 2 nepodporují důvody jeho zařazení na seznam a jsou odtržené od kritérií podle písm. a) a podle písm. d), která jako jediná odůvodňovala zařazení M. Fridmana na seznam osob, jejichž majetek má být zmrazen.
102. Z výše uvedené analýzy vyplývá, že druhý důvod kasačního opravného prostředku musí být zamítnut jako neopodstatněný.
D.      Ke třetímu důvodu kasačního opravného prostředku ve věcech C‑440/24 P a C‑441/24 P, vycházejícímu z nesprávného právního posouzení při výkladu a použití kritéria podle písm. d)
103. Lotyšská republika, podporovaná ve své argumentaci Estonskou republikou a Litevskou republikou, dělí tento třetí důvod kasačního opravného prostředku na dvě části. V první části Tribunálu vytýká, že rozhodl, že kritérium podle písm. d) lze použít pouze za podmínky, že ruští činitelé s rozhodovací pravomocí již zahájili přípravu na anexi Krymu nebo destabilizaci Ukrajiny. Druhá část vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že Tribunál nezohlednil neoddělitelnou vazbu mezi ruským režimem a oligarchy.
1.      K první části třetího důvodu kasačního opravného prostředku
104. Lotyšská republika v podstatě tvrdí, že Tribunál použil příliš úzký výklad rozsudku Rotenberg v. Rada(58), který je v rozporu s judikaturou týkající se posouzení platnosti důvodů pro zařazení na seznam. Takové posouzení vyžaduje, aby byly důkazy zkoumány v kontextu. Z této judikatury dále vyplývá, že Rada unese důkazní břemeno, které má, pokud uvede soubor konkrétních, přesných a shodujících se nepřímých důkazů, které umožňují prokázat dostatečnou vazbu mezi dotčenou osobou a režimem(59). Pokud by se důkazy měly zohlednit až od okamžiku, kdy činitelé s rozhodovací pravomocí zahájili přípravy na anexi Krymu nebo destabilizaci Ukrajiny, nebyl by zohledněn kontext omezujících opatření. Činnosti a politiky uvedené v kritériu podle písm. d) byly plánovány před rokem 2014. Kromě toho není možné použít rozsudek Rotenberg v. Rada na opatření přijatá po 22. únoru 2022. Před ruskou invazí na Ukrajinu bylo relevantním kritériem kritérium „aktivní podpory“. Rozhodnutí 2022/329 změnilo toto kritérium, které se nyní týká pouze podpory. Výše citovaná judikatura se tedy týká odlišného kritéria pro zařazení na seznam.
105. Petr Aven a Michail Fridman tvrdí, že tato první část je zčásti nepřípustná, jelikož Lotyšská republika dosud nikdy netvrdila, že politiky a činnosti Ruska byly plánovány již před koncem února 2014. Ve zbývající části P. Aven a M. Fridman tvrdí, že tato část je neopodstatněná.
106. Argument založený na nepřípustnosti této první části musí být odmítnut, neboť Soudní dvůr opakovaně rozhodl, že navrhovatel může podat kasační opravný prostředek tak, že uvede důvody vyplývající z napadeného rozsudku a směřující ke zpochybnění jeho právní opodstatněnosti(60). Lze tedy mít za to, že výtka navrhovatelky směřuje ke zpochybnění výkladu rozsudku Rotenberg v. Rada Tribunálem s cílem určit rozsah kritéria podle písm. d).
107. Pokud jde o věc samou, Tribunál měl v bodě 48 napadených rozsudků za to, že k tomu, aby se kritérium podle písm. d) mohlo uplatnit, musí ruští činitelé, kteří jsou původci prospěchu, který mají dotčené osoby, přinejmenším zahájit přípravu na anexi Krymu a destabilizaci východní Ukrajiny. Tribunál rozhodl, že až od okamžiku, kdy činitelé s rozhodovací pravomocí zahájí tuto přípravu, lze mít za to, že příjemci uvedeného prospěchu věděli o zapojení činitelů s rozhodovací pravomocí a mohli očekávat, že se na jejich prostředky budou vztahovat omezující opatření, aby jim bylo zabráněno v poskytování podpory těmto činitelům s rozhodovací pravomocí. Na základě rozsudku Rotenberg v. Rada, podle kterého byly dotčené politiky a činnosti prováděny od konce února 2014, Tribunál dospěl k závěru, že důvod vycházející z politické podpory ze strany V. Putina v roce 2005, i kdyby byl prokázán, nemohl být zohledněn pro účely odůvodnění zařazení P. Avena a M. Fridmana na sporné seznamy(61).
108. Ze znění kritéria podle písm. d) vyplývá, že se týká zejména fyzických osob, které „materiálně či finančně podporují ruské činitele s rozhodovací pravomocí odpovědné za anexi Krymu nebo za destabilizaci Ukrajiny“ nebo „mají z vazby na tyto činitele prospěch“. Jak Tribunál rozhodl v bodě 42 napadených rozsudků, „[t]oto kritérium se vztahuje cíleně a selektivně na fyzické osoby [...], které, i když samy o sobě nemají žádnou vazbu na anexi Krymu nebo destabilizaci Ukrajiny“, takovou podporu poskytují nebo mají z vazby na tyto činitele s rozhodovací pravomocí prospěch, přičemž tyto dva prvky nejsou kumulativní. Tribunál rovněž správně rozhodl, že uvedené kritérium „nevyžaduje, aby osoby [...] měly osobní prospěch z anexe Krymu nebo destabilizace Ukrajiny“(62), ale stačí, aby měly prospěch z vazby na některého z ruských činitelů s rozhodovací pravomocí odpovědných za tyto události, aniž by bylo nutné prokázat souvislost mezi prospěchem a uvedenými událostmi.
109. Definice kritéria podle písm. d) použitá Tribunálem je podle všeho správná.
110. Ze znění kritéria podle písm. d) vyplývá, že materiální a finanční podpora musí být poskytnuta ruským činitelům s rozhodovací pravomocí odpovědným za anexi Krymu nebo za destabilizaci Ukrajiny. Prospěch musí být získán z vazby právě na tyto činitele s rozhodovací pravomocí. Aby však tito činitelé, kteří nejsou blíže definováni, mohli být považováni za odpovědné, musí se skutečně stát to, za co jsou odpovědní.
111. Na základě rozsudku Rotenberg v. Rada Tribunál rozhodl, že „politiky a činnosti“ uvedené v kritériu pod písm. d) byly prováděny od konce února 2014(63), aniž se vyjádřil k datu, od kterého bylo možné předpokládat, že ruští činitelé s rozhodovací pravomocí připravovali
anexi Krymu a destabilizaci Ukrajiny. Nicméně vzhledem k tomu, že měl za to, že skutečnosti související s vyšetřovací komisí Salié (pokud jde o P. Avena) a skutečnosti související s politickou podporou poskytnutou v roce 2005 V. Putinem zahraničním investicím společnosti Alfa Group (pokud jde o P. Avena a M. Fridmana) nemohou podpořit zařazení P. Avena a M. Fridmana na seznam na základě uvedeného kritéria z důvodu, že se odehrály v době, kdy přípravy na anexi Krymu a destabilizaci Ukrajiny ještě nezačaly, Tribunál nutně stanovil počátek příprav na anexi Krymu a destabilizaci Ukrajiny na datum po roce 2005.
112. Aniž by podle mého názoru bylo nutné, aby Soudní dvůr rozhodl o přesném datu zahájení přípravy těchto událostí, je třeba konstatovat následující.
113. Soudní dvůr již rozhodl, že „Rada [...] mohla pro účely posouzení, zda určitá osoba splňuje takové kritérium pro zařazení na seznam, jako je kritérium pod písm. a) nebo kritérium pod písm. d), zohlednit informace nebo důkazy týkající se okolností předcházejících datu přijetí aktu ukládajícího nebo zachovávajícího omezující opatření, pokud tyto informace a důkazy podporují důvody, na nichž je tento akt založen, a přispívají k prokázání toho, že dotčená osoba navzdory uplynutí času a s ohledem na všechny relevantní okolnosti každého případu splňuje dotčené kritérium pro zařazení na seznam [...]. Zejména nelze vyloučit, že takové informace a důkazy mohou být zohledněny za účelem prokázání kontinuity mezi předchozí situací dotčené osoby a její současnou situací s ohledem na dotčené kritérium pro zařazení na seznam“(64).
114. Soubor dostatečně konkrétních, přesných a shodujících se nepřímých důkazů umožňující prokázat dostatečnou vazbu mezi osobou, na kterou se vztahují opatření spočívající ve zmrazení finančních prostředků, a režimem, proti kterému je veden boj, který Rada může uplatňovat, se samozřejmě může opírat o starší skutečnosti, které předcházely datu přijetí aktů o zařazení na seznam, za předpokladu, že byla v každém případě rovněž prokázána souvislost mezi těmito skutečnostmi a situací ke dni zařazení na seznam.
115. Dodávám, že v souladu s tím, co uvedl Tribunál v souvislosti s kritériem podle písm. a)(65), kritérium podle písm. d) v důsledku použití oznamovacího způsobu přítomného času znamená, že materiální nebo finanční podpora musí být poskytována odpovědným ruským činitelům s rozhodovací pravomocí ke dni zařazení a ponechání na seznamu. Totéž platí pro získaný prospěch.
116. I kdyby tedy politická podpora, kterou v roce 2005 poskytl V. Putin skupině Alfa Group při jejích zahraničních investicích, měla být považována za podporu poskytnutou v období, kdy již začaly přípravy na anexi Krymu a destabilizaci Ukrajiny, nic to nemění na tom, že Rada měla prokázat, že i přes uplynutí času P. Aven a M. Fridman i nadále těží z této podpory prospěch ve smyslu kritéria podle písm. d) v době jejich zařazení a ponechání na seznamu.
117. Tato první část třetího důvodu kasačního opravného prostředku je tudíž podle mého názoru irelevantní.
2.      Ke druhé části třetího důvodu kasačního opravného prostředku
118. Ve druhé části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku Lotyšská republika v podstatě tvrdí, že Tribunál vyložil výraz „mít prospěch“ vyplývající z kritéria podle písm. d) příliš úzce. Blízkost k ruským činitelům s rozhodovací pravomocí již představuje prospěch v ruském kontextu z důvodu neoddělitelné vazby mezi ruskou vládou a ruskou elitou. Ruské hospodářské prostředí a příklady spolupráce P. Avena a M. Fridmana s V. Putinem představují podle jejího názoru dva nepřímé důkazy této situace. Rada zdůraznila neoddělitelnost ruského hospodářského prostředí od politických představitelů v bodech 89 a 91 žalobní odpovědi před Tribunálem a v bodech 14 a 16 dupliky před Tribunálem. Důkazy posuzované společně s informacemi získanými z kontextu svědčí o neoddělitelném vztahu mezi P. Avenem a M. Fridmanem a ruskými činiteli s rozhodovací pravomocí. Tato blízkost byla podle Lotyšské republiky odhalena a uznána, zejména v bodě 45 napadených rozsudků. Byla dále podpořena dlouhodobým výkonem činností, které měly za následek podporu nebo prospěch V. Putina, jak dokládají důkazy č. 3, 4, 10 a 11 týkající se P. Avena a č. 2, 5 a 6 týkající se M. Fridmana. Příznivé jednání P. Avena a M. Fridmana vůči V. Putinovi jim umožnilo získat preferenční zacházení. I když důkazy č. 12 týkající se P. Avena a č. 7 týkající se M. Fridmana spadají do období, které není relevantní, poskytují informace o stavu jejich vztahů s ruskými činiteli s rozhodovací pravomocí, o jejich blízkosti k nim a o prospěchu, který jim z toho plyne. Tato dlouhotrvající a udržovaná blízkost umožnila získat podporu investic, pomoc při probíhajícím řízení a poskytování poradenství a informací ze strany V. Putina.
119. Petr Aven a Michail Fridman uvádějí, že v bodě 84 rozsudku Aven v. Rada a v bodě 66 rozsudku Fridman v. Rada Tribunál pouze dospěl k závěru, že tvrzení je neopodstatněné z hlediska kritéria podle písm. d), poté co zamítl opodstatněnost téhož tvrzení z hlediska kritéria podle písm. a). V ostatních ohledech tato část neobsahuje žádnou právní výtku a má pouze za cíl požadovat, aby Soudní dvůr provedl nové posouzení skutkového stavu.
120. V rozsahu, v němž Lotyšská republika zamýšlí přehodnotit posouzení důkazů č. 3, 4, 10, 11 a 12 týkajících se P. Avena a č. 2, 5, 6 a 7 týkajících se M. Fridmana, odkazuji na analýzu druhého důvodu kasačního opravného prostředku.
121. Ve zbývající části připomínám, že kritérium podle písm. d) stanoví důvod pro zařazení na seznam z důvodu prospěchu, který musí dotyčná osoba mít z vazeb na ruské činitele s rozhodovací pravomocí a jehož konkrétní povaha musí být podložena. Argumentace navrhovatelky spočívá v tvrzení, že skutečnosti, které prokazují blízkost P. Avena a M. Fridmana k těmto činitelům s rozhodovací pravomocí, musí být považovány za skutečnosti, které dokládají prospěch ve smyslu kritéria podle písm. d). V tomto ohledu připomínám, že ze znění kritéria podle písm. d) nevyplývá, že blízkost je důvodem pro zařazení na seznam. To nevyplývá ani z bezprostředního normativního prostředí, které obklopuje ustanovení stanovící uvedené kritérium.
122. Kritérium podle písm. d) je formulováno obecně a neobsahuje žádné další podrobnosti o způsobu prokázání těchto skutečností, takže posouzení opodstatněnosti zařazení osoby na seznam osob, na které se vztahují omezující opatření, vyžaduje i nadále, aby bylo prokázáno, že daná osoba získala prospěch od ruských činitelů s rozhodovací pravomocí(66).
123. Na rozdíl od toho, co tvrdí Lotyšská republika, ve formulaci tohoto kritéria neexistuje žádná domněnka, že blízkost k ruským činitelům s rozhodovací pravomocí nutně přináší prospěch ve smyslu kritéria podle písm. d). Argumentace Lotyšské republiky má za cíl přesvědčit o neoddělitelnosti vztahu mezi ruskou vládou a ruskou hospodářskou elitou, který případně udržují s režimem osoby zaujímající přední hospodářské postavení v Rusku(67). Důkazní břemeno spočívající na Radě se však netýkalo tohoto neoddělitelného vztahu. Bylo na Radě, aby předložila důkazy v relevantním časovém rámci, které by charakterizovaly individuální prospěch, který P. Aven a M. Fridman získali od ruských činitelů s rozhodovací pravomocí.
124. Bod 89 žalobní odpovědi Rady před Tribunálem ve věci Aven v. Rada(68) přitom uvádí obsah článku představujícího důkaz č. 1 v části této žalobní odpovědi věnované věrohodnosti a spolehlivosti důkazů. Z bodu 21 napadených rozsudků vyplývá, že tento článek uvádí kontrolu nad společností Alfa Group ze strany P. Avena a M. Fridmana a skutečnost, že jsou stíháni pro obvinění z korupce a protiprávního jednání. Kasační opravný prostředek tuto prezentaci dokumentu č. 1 nezpochybňuje. Jako takové se ani kontrola Alfa Group, ani obvinění z korupce nebo protiprávního jednání nejeví jako skutečnosti, které by mohly charakterizovat prospěch z vazeb na ruské činitele s rozhodovací pravomocí ve smyslu kritéria podle písm. d).
125. Pokud jde o bod 91 žalobní odpovědi Rady před Tribunálem ve věci Aven v. Rada(69), ten odkazuje na přílohu A.23 žaloby P. Avena podané u Tribunálu a na přílohu B.13 žalobní odpovědi Rady před Tribunálem v této věci(70), která uvádí hospodářskou, ba dokonce politickou sílu P. Avena a M. Fridmana prostřednictvím tvrzení, která jsou opět obecná a netýkají se období blízkého zařazení na seznam.
126. Pokud jde o body 14 a 16 dupliky Rady před Tribunálem ve věcech Aven v. Rada a Fridman v. Rada, tyto body uvádějí obecné vazby mezi Kremlem a ruskými oligarchy, které i kdyby byly uvedeny P. Avenem(71), nevypovídají nic o konkrétní a individuální povaze prospěchu, který získal. Totéž platí pro znění bodu 16 dupliky.
127. Z výše uvedeného vyplývá, že se Tribunál nedopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že určité důvody mohou případně prokázat blízkost P. Avena a M. Fridmana k odpovědným ruským činitelům s rozhodovací pravomocí, což ostatně někdy ani není zpochybňováno, avšak nebylo prokázáno, že měli prospěch z vazeb na tyto ruské činitele s rozhodovací pravomocí ve smyslu kritéria podle písm. d).
128. Kdyby bylo rozhodnuto jinak, tj. pokud by prospěch nutně vyplýval z postavení dané osoby v ruském hospodářství bez dalšího důkazu, bylo by možné si položit otázku, jaký rozdíl by zůstal mezi kritériem podle písm. d) a kritériem podle písm. g)(72).
129. Stran tvrzené neoddělitelnosti se domnívám, že se rovněž vztahuje na jiné kritérium, které Tribunál v napadených rozsudcích nezohledňoval, aniž to bylo v rámci kasačních opravných prostředků zpochybněno(73).
130. Navrhuji tedy, aby Soudní dvůr rozhodl, že tato druhá část je neopodstatněná, a tudíž rozhodl, že třetí důvod kasačního opravného prostředku je neopodstatněný.
E.      Ke čtvrtému důvodu kasačního opravného prostředku ve věcech C‑440/24 P a C‑441/24 P, vycházejícímu z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že Tribunál nezkoumal v kontextu tvrzení týkající se nedistancování se
131. Lotyšská republika, podporovaná Estonskou republikou a Litevskou republikou, v podstatě tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil judikaturu uvedenou v bodě 82 rozsudku Aven v. Rada a v bodě 64 rozsudku Fridman v. Rada(74), protože nezkoumal tvrzení Rady, že P. Aven a M. Fridman se nedistancovali od ruského režimu, v kontextu dalších důkazů. Distancování se určité osoby od ruského režimu představuje jeden ze způsobů, jimiž osoba, na kterou se vztahují omezující opatření, může omezit jejich použitelnost. Účinek způsobený distancováním se odůvodňuje jeho striktní pojetí, tedy zastavení jakékoli podpory nebo spolupráce s uvedeným režimem vyplývající z volby osoby, na kterou se vztahují omezující opatření, jejichž důsledky jsou v blízké budoucnosti nezvratné. Ačkoli Lotyšská republika uznává, že samotná neexistence distancování se nemůže odůvodnit zavedení omezujících opatření, judikatura Tribunálu rozlišuje mezi jednotlivými případy. Důkazy předložené Radou prokazují tak úzkou vazbu mezi P. Avenem a M. Fridmanem a režimem, že je nemožné zrušit omezující opatření bez distancování se od tohoto režimu. Tribunál tedy neposoudil neexistenci distancování se P. Avena a M. Fridmana od ruského režimu ve zvláštní situaci osob, které mají v rámci tohoto režimu zvláštní postavení, a v kontextu neoddělitelnosti ruského politického a hospodářského režimu. Nečinnost těchto osob nelze považovat za nic jiného než za podporu režimu. Lotyšská republika dodává, že účast P. Avena na schůzce oligarchů po invazi na Ukrajinu, kterou V. Putin svolal dne 24. února 2022, je rovněž skutečností, kterou je třeba zohlednit. Lotyšská republika vyzývá unijní soudy, aby pochopily rozsah výzvy, kterou představuje současná geopolitická situace, a uznaly, že pouhé formální posouzení situace bez zohlednění kontextu není pro tuto výzvu vhodné.
132. Poté, co připomněli, že patří k nemnoha ruským podnikatelům, kteří se veřejně postavili proti válce, P. Aven a M. Fridman zaprvé tvrdí, že rozsudek uvedený v bodě 82 rozsudku Aven v. Rada a v bodě 64 rozsudku Fridman v. Rada neukládá žádnou povinnost zkoumat argument Rady, podle kterého se nedistancovali od ruského režimu. Z těchto bodů vyplývá, že Tribunál nicméně zkoumal argument Rady a dospěl k závěru, že údajné nezaujetí stanoviska k invazi na Ukrajinu nelze považovat za akt podpory ve smyslu kritéria podle písm. a). V každém případě P. Aven a M. Fridman považují tento čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku za nadbytečný, jelikož výtka Rady, na kterou odpovídají body 82 a 64 napadených rozsudků, nemůže zpochybnit posouzení Tribunálu týkající se důkazu o jejich účasti v delegaci vyslané do Washingtonu. Vzhledem k tomu, že zbývající část tohoto důvodu kasačního opravného prostředku je pouze novou výzvou Soudnímu dvoru, aby provedl nové posouzení skutkového stavu, P. Aven a M. Fridman navrhují zamítnout tento důvod kasačního opravného prostředku jako zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný.
133. Důvod nepřípustnosti uplatněný P. Avenem a M. Fridmanem musí být bez dalšího odmítnut. Lotyšská republika totiž nepožaduje, aby Soudní dvůr nově posoudil skutkový stav. Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku se týká právní otázky, zda lze při přezkumu opodstatněnosti zařazení na seznam osob, na které se vztahují omezující opatření podle kritéria podle písm. a), považovat nedistancování se za „podporu“(75). Pokud jde o právní kvalifikaci takového nedistancování se z hlediska kritéria podle písm. a), je třeba tento důvod kasačního opravného prostředku považovat za přípustný.
134. Pokud jde o věc samou, z napadených rozsudků vyplývá, že Tribunál zkoumal argument Rady, podle kterého P. Aven a M. Fridman nezaujali jasné stanovisko proti invazi na Ukrajinu v kontextu analýzy důvodu, podle něhož se podíleli na úsilí Kremlu o zrušení západních sankcí tím, že se zúčastnili zasedání Atlantické rady v květnu 2018. Připomínám, že Tribunál měl za to, že tato účast nemohla ke dni přijetí původních aktů představovat podporu(76) ze strany P. Avena a M. Fridmana činnostem a politikám narušujícím svrchovanost Ukrajiny.
135. Tribunál připomněl, že nedistancování se může být skutečností, kterou je třeba zohlednit „na podporu zachování omezujících opatření“(77), za podmínky, že toto nedistancování se je pouze jedním z řady nepřímých důkazů, které má Rada uplatnit. Nedávný rozsudek Soudního dvora ve věci Timčenko v. Rada to podle všeho potvrzuje(78). V této fázi analýzy Tribunálu však nebyl žádný z posuzovaných důvodů podložený. Z toho tedy vyplývá, že rozhodnout jinak, než jak učinil Tribunál v bodě 82 rozsudku Aven v. Rada a v bodě 64 rozsudku Fridman v. Rada, by nutně znamenalo považovat samotnou neexistenci distancování se za individuální jednání rovnocenné pozitivnímu a aktuálnímu aktu podpory. To však není smyslem kritéria podle písm. a) a Lotyšská republika to uznává(79).
136. Argument Rady týkající se neexistence distancování se nemůže mít za následek prodloužení účinků údajné podpory z roku 2018 až do dne zařazení na seznam.
137. Ačkoli rozumím tomu, že navrhovatelka přikládá velký význam dosažení cílů, které sledují omezující opatření, a v tomto řízení je opakuje, takové dosažení nemůže ospravedlnit, aby neexistence distancování se od režimů nebo situací, proti nimž je veden boj, byla sama o sobě, automaticky, považována za vinu nebo alespoň za projev podpory ve smyslu kritéria podle písm. a), zejména s ohledem na to, že tyto režimy se obvykle vyznačují brutálním potlačováním jakéhokoli projevu odlišného názoru.
138. Kromě toho podle mého názoru není skutkový základ tvořený pouze neexistencí distancování se dostatečně pevný a neodpovídá standardům stanoveným judikaturou(80).
139. A konečně, pokud jde o účast P. Avena na schůzce konané dne 24. února 2022 v Kremlu, ta není uvedena v odůvodnění sporných aktů. Jako důkaz by mohla podpořit důvod týkající se postavení oligarchy P. Avena(81) z důvodu jeho blízkosti ke Kremlu a koluze mezi politickou a hospodářskou sférou, kterou ilustruje, ale tuto podporu bylo třeba prokázat. Účast na této schůzce rovněž naznačuje, že P. Aven by mohl být spojen s osobami, na které se vztahují omezující opatření, ale Tribunál rozhodl, že z odůvodnění sporných aktů vyplývá, že jedinými kritérii, na jejichž základě bylo rozhodnuto o zařazení P. Avena a M. Fridmana na seznam, jsou kritéria podle písm. a) a d)(82). Zejména z bodu 144 žalobní odpovědi Rady před Tribunálem vyplývá, že Rada zmínila účast P. Avena na schůzce dne 24. února 2022 především proto, aby vyvrátila jeho popření toho, že byl členem skupiny 50 oligarchů.
140. Navrhuji tedy, aby byl čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku zamítnut z důvodu, že je neopodstatněný.
F.      Závěrečné poznámky
141. Z mé analýzy kasačních opravných prostředků v těchto spojených věcech vyplývá, že by měly být zamítnuty. Je tedy třeba konstatovat, že P. Aven a M. Fridman byli, jak rozhodl Tribunál, spornými akty neoprávněně zařazeni a poté ponecháni na seznamech osob, na které se vztahují omezující opatření.
142. Nadřazenost unijního práva, společenství práva, které zakládá, a hodnot Unie, které ztělesňuje, musí být neústupně potvrzována, když na naše dveře klepou válečné nálady.
143. Je třeba jasně říci, že se od Rady neočekával ani přehnaný standard, ani nemožný důkaz(83). Analýza Tribunálu v napadených rozsudcích navazuje přímo na závazek, který Soudní dvůr přijal již v rozsudku Kadi, tedy provádět úplný přezkum omezujících opatření a zachovávat spravedlivou rovnováhu. Jakmile jsou přijata individuální rozhodnutí ukládající osobám omezující opatření, bledne politický nátěr těchto opatření a dává prostor plnému uplatnění ochranné síly, kterou jednotlivci poskytuje unijní právo. A tato síla se nemůže lišit v závislosti na hospodářském nebo politickém významu dotčených osob, ani v závislosti na tom, o jakou záležitost se jedná(84).
IV.    K nákladům řízení
144. Podle článku 138 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora, který se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě článku 184 tohoto jednacího řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
145. Vzhledem k tomu, že P. Aven a M. Fridman požadovali náhradu nákladů řízení od Lotyšské republiky, ukládá se posledně uvedené náhrada nákladů řízení ve spojených věcech C‑440/24 P a C‑441/24 P.
146. V souladu s čl. 140 odst. 1 jednacího řádu, který se rovněž použije na řízení o kasačním opravném prostředku na základě článku 184 tohoto jednacího řádu, ponesou Estonská republika a Litevská republika vlastní náklady řízení.
V.      Závěry
147. S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji, aby Soudní dvůr rozhodl takto:
„1)      Kasační opravné prostředky se zamítají.
2)      Lotyšské republice se ukládá náhrada nákladů řízení v těchto spojených věcech.
3)      Estonská republika a Litevská republika ponesou vlastní náklady řízení.“
1      Původní jazyk: francouzština.
2      Rozsudek ze dne 10. dubna 2024 (T‑301/22, dále jen „rozsudek Aven v. Rada“, EU:T:2024:214).
3      Rozsudek ze dne 10. dubna 2024 (T‑304/22, dále jen „rozsudek Fridman v. Rada“, EU:T:2024:215).
4      Rozhodnutí Rady ze dne 28. února 2022, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2022, L 59, s. 1).
5      Prováděcí nařízení Rady ze dne 28. února 2022, kterým se provádí nařízení (EU) č. 269/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2022, L 58, s. 1).
6      Rozhodnutí Rady ze dne 14. září 2022, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2022, L 239, s. 149).
7      Prováděcí nařízení Rady ze dne 14. září 2022, kterým se provádí nařízení (EU) č. 269/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2022, L 239, s. 1).
8      Viz bod 39 a násl. rozsudku Aven v. Rada.
9      Viz bod 87 rozsudku Aven v. Rada.
10      Viz bod 69 rozsudku Fridman v. Rada.
11      V souladu s rozhodnutím předsedy Soudního dvora ze dne 31. ledna 2025.
12      Rozsudek ze dne 18. července 2013, Komise a další v. Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, dále jen „rozsudek Kadi“, EU:C:2013:518).
13      Viz rezoluce Valného shromáždění Organizace spojených národů nazvaná „Agrese vůči Ukrajině“ ze dne 1. března 2022 (A/ES-11/L.1).
14      Viz rozsudek ze dne 25. června 2020, VTB Bank v. Rada (C‑729/18 P, EU:C:2020:499, body 59 a 82).
15      Soudní dvůr rozhodl, i když ve velmi odlišné oblasti, že „i soudní přezkum omezeného rozsahu vyžaduje, aby unijní orgány, tvůrci dotčeného aktu, byly schopny před Soudním dvorem prokázat, že akt byl přijat v rámci skutečného výkonu jejich posuzovací pravomoci, která předpokládá zohlednění všech relevantních skutečností a okolností situace, kterou měl tento akt upravovat. Z toho vyplývá, že tyto orgány musí být alespoň schopné předložit a vysvětlit jasně a jednoznačně základní údaje, které měly být zohledněny pro účely odůvodnění napadaných opatření obsažených v tomto aktu a na nichž závisel výkon posuzovací pravomoci těchto orgánů“ [rozsudek ze dne 3. prosince 2019, Česká republika v. Parlament a Rada (C‑482/17, EU:C:2019:1035, bod 81 a citovaná judikatura)].
16      Rozsudek ze dne 1. srpna 2025, Timčenko v. Rada (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, bod 38). Ve stejném smyslu viz bod 30 napadených rozsudků.
17      Rozsudek ze dne 1. srpna 2025, Timčenko v. Rada (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, bod 39 a citovaná judikatura). V tomtéž smyslu viz body 31 až 33 napadených rozsudků.
18      Pro nedávné potvrzení viz rozsudek ze dne 3. července 2025, Grodno Azot a Chimvolokno Plant v. Rada (C‑326/24 P, EU:C:2025:522, bod 34 a citovaná judikatura).
19      Viz mimo jiné rozsudky ze dne 1. března 2016, National Iranian Oil Company v. Rada (C‑440/14 P, EU:C:2016:128, bod 77 a citovaná judikatura), ze dne 7. dubna 2016, Akhras v. Rada (C‑193/15 P, EU:C:2016:219, bod 51 a citovaná judikatura), a ze dne 17. září 2020, Rosneft a další v. Rada (C‑732/18 P, EU:C:2020:727, body 91 a 105).
20      Viz body 8 až 11 odůvodnění rozhodnutí 2022/329. K naléhavosti viz rovněž stanovisko generální advokátky L. Medina ve věci Chudaverdjan v. Rada (C‑704/23 P, EU:C:2025:410, bod 84).
21      Viz bod 27 napadených rozsudků.
22      Pro účely další analýzy budu „zmrazením finančních prostředků“ označovat zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů.
23      Patrně se jedná o běžnou praxi Rady v této oblasti: viz například rozsudek ze dne 21. dubna 2015, Anbouba v. Rada (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, bod 42).
24      Lotyšská republika zde odkazuje na rozsudek ze dne 1. března 2016, National Iranian Oil Company v. Rada (C‑440/14 P, EU:C:2016:128, bod 78 a citovaná judikatura).
25      Rozsudek ze dne 15. listopadu 2012 (C‑417/11 P, EU:C:2012:718, body 59 až 62).
26      Petr Aven a Michail Fridman se zde opírají zejména o rozsudky ze dne 4. června 2020, Maďarsko v. Komise (C‑456/18 P, EU:C:2020:421, body 70 až 73), a ze dne 6. října 2021, World Duty Free Group a Španělsko v. Komise (C‑51/19 P a C‑64/19 P, EU:C:2021:793, bod 70).
27      Petr Aven a Michail Fridman se zde opírají o rozsudek ze dne 6. září 2013, Bateni v. Rada (T‑42/12 a T‑181/12, EU:T:2013:409, body 47 až 56).
28      Viz zejména rozsudky ze dne 19. prosince 2018, Azarov v. Rada (C‑530/17 P, EU:C:2018:1031, bod 27), ze dne 11. července 2019, Azarov v. Rada (C‑416/18 P, EU:C:2019:602, bod 28), jakož i rozsudek ze dne 26. září 2019, Klymenko v. Rada (C‑11/18 P, EU:C:2019:786, bod 22).
29      Viz rozsudek ze dne 29. listopadu 2018, Bank Tejarat v. Rada (C‑248/17 P, EU:C:2018:967, bod 85).
30      Rozsudek ze dne 1. srpna 2025, Timčenko v. Rada (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, bod 39 a citovaná judikatura).
31      Viz rozsudek ze dne 21. dubna 2015 (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, bod 46).
32      Viz rozsudek ze dne 1. března 2016, National Iranian Oil Company v. Rada (C‑440/14 P, EU:C:2016:128, bod 78).
33      Viz rozsudek ze dne 21. dubna 2015, Anbouba v. Rada (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, bod 51).
34      V rámci jiného režimu omezujících opatření byl kontext uveden v aktech Rady, aby byl vysvětlen obsah samotného kritéria. Tento kontext mohl představovat parametr, který měl unijní soud k dispozici. Soudní dvůr tedy rozhodl, že z tohoto kritéria, vykládaného ve světle kontextu uvedeného v aktu, nevyplývá, že by Rada byla povinna prokázat souvislost mezi postavením předního podnikatele a syrským režimem: viz rozsudek ze dne 9. července 2020, Haswani v. Rada (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, bod 69).
35      Viz bod 45 napadených rozsudků.
36      Obdobně viz rozsudek ze dne 9. července 2020, Haswani v. Rada (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, bod 62 a citovaná judikatura).
37      Obdobně viz rozsudek ze dne 9. července 2020, Haswani v. Rada (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, bod 63 a citovaná judikatura).
38      Viz rozsudek ze dne 28. listopadu 2013, Rada v. Manufacturing Support & Procurement Kala Naft (C‑348/12 P, EU:C:2013:776, bod 72).
39      Rozsudek ze dne 1. března 2016, National Iranian Oil Company v. Rada (C‑440/14 P, EU:C:2016:128).
40      Tyto obtíže, pokud by na ně bylo poukázáno, by mohly zcela odůvodnit určitou úpravu důkazního břemene, které leží na Radě, vzhledem k tomu, že omezující opatření se obecně pohybují na tenké hranici a neustále se hledá určitá rovnováha mezi zachováním mezinárodního míru a bezpečnosti na jedné straně a ochranou základních práv a svobod osob a subjektů zapsaných na seznamu na straně druhé [viz rozsudek ze dne 18. července 2013, Komise a další v. Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, bod 131). K přípustnosti úpravy důkazního břemene viz stanovisko generálního advokáta Y. Bota ve věcech Anbouba v. Rada (C‑605/13 P a C‑630/13 P, EU:C:2015:2, body 204 a násl.). V tomto ohledu je zajímavé poznamenat, že sám navrhovatel připustil, že situace v Sýrii „komplikuje dokazování“ (viz bod 204 tohoto stanoviska). Soudní dvůr ostatně tuto situaci zohlednil při posuzování, zda Rada unesla důkazní břemeno [rozsudek ze dne 21. dubna 2015, Anbouba v. Rada, (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, bod 52)].
41      Viz zejména rozsudek ze dne 15. listopadu 2012, Rada v. Bamba (C‑417/11 P, EU:C:2012:718, bod 61). Z uvedeného rozsudku vyplývá, že Soudní dvůr pro účely posouzení dostatečnosti odůvodnění uvedených opatření použil kontext omezujících opatření vztahujících se na dotyčnou osobu, jak jej popsala Rada v příloze kasačního opravného prostředku [viz rozsudek ze dne 15. listopadu 2012, Rada v. Bamba (C‑417/11 P, EU:C:2012:718, bod 62)].
42      Na základě judikatury vycházející z rozsudku ze dne 20. července 2017, Badica a Kardiam v. Rada (T‑619/15, EU:T:2017:532).
43      Viz rozsudky ze dne 28. dubna 2022, Yieh United Steel v. Komise (C‑79/20 P, EU:C:2022:305, body 52 a 53) a ze dne 13. března 2025, Šuvalov v. Rada (C‑271/24 P, EU:C:2025:180, body 33 a 34).
44      Tribunál se v tomto smyslu zřejmě řídil informacemi Rady, která již v žalobní odpovědi před Tribunálem stanovila, jaké kritérium odpovídá každému důvodu.
45      Viz bod 21 rozsudku Aven v. Rada.
46–      Viz bod 61 rozsudku Aven v. Rada.
47      Viz bod 63 rozsudku Aven v. Rada.
48      Viz bod 58 rozsudku Aven v. Rada.
49      Viz bod 57 rozsudku Aven v. Rada.
50      Viz body 58 a 59 rozsudku Aven v. Rada.
51      Viz bod 60 rozsudku Aven v. Rada.
52      Viz bod 77 a bod 72 rozsudku Aven v. Rada.
53      Viz bod 26 tohoto stanoviska. Kritérium spojení je uvedeno v čl. 2 odst. 1 in fine pozměněného rozhodnutí 2014/145.
54      V podobném smyslu viz rozsudek ze dne 18. července 2013, Komise a další v. Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, bod 156).
55      Viz naopak analýzu důkazů proti RT France provedenou Tribunálem v rozsudku ze dne 27. července 2022, RT France v. Rada (T‑125/22, EU:T:2022:483, body 176 až 188).
56      Viz bod 52 rozsudku Fridman v. Rada.
57      Viz bod 53 rozsudku Fridman v. Rada.
58      Rozsudek ze dne 30. listopadu 2016 (T‑720/14, dále jen „rozsudek Rotenberg v. Rada“, EU:T:2016:689).
59      Navrhovatelka se zde odvolává zejména na rozsudky ze dne 21. dubna 2015, Anbouba v. Rada (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, body 50 až 52) a ze dne 21. dubna 2015, Anbouba v. Rada (C‑630/13 P, EU:C:2015:247, body 51 až 53).
60      Viz rozsudek ze dne 11. června 2024, Komise v. Deutsche Telekom (C‑221/22 P, EU:C:2024:488, bod 29 a citovaná judikatura).
61      Viz bod 49 napadených rozsudků.
62      Viz bod 42 napadených rozsudků.
63      Viz bod 48 napadených rozsudků. Tím, že tento bod odkazuje na „politiky a činnosti“, vychází spíše z lexikálního obsahu kritéria podle písm. a) než z kritéria podle písm. d), které však bylo analyzováno.
64      Viz rozsudek ze dne 13. března 2025, Šuvalov v. Rada (C‑271/24 P, EU:C:2025:180, bod 40 a citovaná judikatura).
65      Viz bod 80 rozsudku Aven v. Rada a bod 62 rozsudku Fridman v. Rada.
66      Obdobně viz rozsudek ze dne 9. července 2020, Haswani v. Rada (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, bod 62 a citovaná judikatura).
67      Obdobně viz rozsudek ze dne 9. července 2020, Haswani v. Rada (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, bod 63).
68      Tedy bod 87 žalobní odpovědi Rady před Tribunálem ve věci Fridman v. Rada.
69      Tedy bod 89 žalobní odpovědi Rady před Tribunálem ve věci Fridman v. Rada.
70      Tj. příloha A.23 žaloby M. Fridmana k Tribunálu a příloha B.6 žalobní odpovědi Rady před Tribunálem ve věci Fridman v. Rada.
71      Podle tvrzení Rady: viz bod 14 dupliky Rady před Tribunálem.
72      Připomínám, že toto kritérium podle písm. g) se týkalo „přední[ch] podnikatelů nebo právnický[ch] osob, subjektů či orgán, které jsou zapojeny do hospodářských odvětví, která poskytují značné zdroje příjmů vládě Ruské federace odpovědné za anexi Krymu a za destabilizaci Ukrajiny“. Vazba mezi předními podnikateli a ruským režimem, kterou stanovila Rada, je upřesněna v rozhodnutí Rady 2025/904 ze dne 13. května 2025, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP (Úř. věst. 2025, L 904, s. 1) (viz zejména body 1 a 2 odůvodnění tohoto rozhodnutí).
73      Viz bod 26 tohoto stanoviska.
74      Tj. rozsudek ze dne 27. dubna 2022, Ilunga Luyoyo v. Rada (T‑108/21, EU:T:2022:253).
75      Ve stejném smyslu viz rozsudek ze dne 1. srpna 2025, Timčenko v. Rada (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, bod 27), a stanovisko generální advokátky L. Medina v této věci (C‑702/23 P, EU:C:2025:273, bod 33).
76      Odkaz na aktivní povahu podpory v bodě 81 rozsudku Aven v. Rada vyvolává politováníhodnou nejasnost, protože z historické analýzy kritéria podle písm. a) vyplývá, že takový odkaz byl v době přijetí omezujících opatření vůči P. Avenovi odstraněn. Bod 63 rozsudku Fridman v. Rada neodkazuje na aktivní povahu podpory.
77      Viz bod 82 rozsudku Aven v. Rada a bod 64 rozsudku Fridman v. Rada. Nedistancování se může být rovněž zohledněno v okamžiku prvotního zařazení na seznam.
78      Rozsudek ze dne 1. srpna 2025, Timčenko v. Rada (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, bod 36). To platí ostatně i v oblasti protiprávních dohod, kde neexistence veřejného distancování se ze strany podniku „je pouze jedním z důkazů, které mají být posouzeny s cílem určit, zda se podnik skutečně nadále účastnil protiprávního jednání, či zda naopak účast ukončil“ [viz rozsudek ze dne 17. září 2015, Total Marketing Services v. Komise (C‑634/13 P, EU:C:2015:614, bod 23 a citovaná judikatura)].
79      Viz bod 76 kasačního opravného prostředku ve věci C‑440/24 P a bod 66 kasačního opravného prostředku ve věci C‑441/24 P.
80      Viz zejména rozsudek ze dne 19. prosince 2018, Azarov v. Rada (C‑530/17 P, EU:C:2018:1031, bod 28).
81      Mám tím na mysli úvodní úvahy odůvodnění, tj. první čtyři věty.
82      Viz bod 26 tohoto stanoviska.
83      Důvody, které se nyní týkají P. Avena a M. Fridmana, byly značně aktualizovány a doplněny nařízením Rady (EU) 2025/527 ze dne 14. března 2025, kterým se provádí nařízení č. 269/2014 (Úř. věst. 2025, L 527, s. 1).
84      Nemohl bych to vyjádřit lépe než Lord Leggatt ve svém nedávném nesouhlasném stanovisku k rozsudku Nejvyššího soudu Spojeného království ve věci Shvidler v. Secretary of State for Foreign, Commonwealth and Development Affairs [2025] UKSC 30 ze dne 29. července 2025, a to i přesto, že se jedná o právní řád odlišný od unijního právního řádu: „[t]he courts are failing in their duty if they simply rubber-stamp assertions made by the executive to justify invading individual liberties without subjecting those assertions to critical scrutiny (volný překlad: „Soudy selhávají ve své povinnosti, pokud pouze schvalují posouzení výkonné moci, která ospravedlňují zásahy do individuálních svobod, aniž tato posouzení podrobí kritickému přezkumu“).