62023CJ0239_RES
Věc C‑239/23
Karl und Georg Anwander GbR Güterverwaltung
v.
Land Baden-Württemberg
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Verwaltungsgericht Sigmaringen)
Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. října 2024
„Řízení o předběžné otázce – Společná zemědělská politika (SZP) – Financování z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) – Nařízení (EU) č. 1305/2013 – Články 31 a 32 – Platby pro oblasti s přírodními či jinými zvláštními omezeními – Horské oblasti – Vyrovnávací příspěvek – Vnitrostátní správní předpisy vylučující vyplacení tohoto příspěvku pro způsobilé oblasti, které se nacházejí v jiném regionu téhož členského státu, než je region, v němž má sídlo zemědělský podnik – Ustanovení, v nichž je sídlo zemědělského podniku použito jako podmínka pro poskytnutí vyrovnávacího příspěvku“
Zemědělství – Společná zemědělská politika – Financování z EZFRV – Podpora pro rozvoj venkova – Platby pro oblasti s přírodními či jinými zvláštními omezeními – Podmínka poskytnutí – Vyloučení způsobilých oblastí nacházejících se mimo území regionu členského státu, který stanoví takovouto platbu ve svém programu rozvoje venkova – Přípustnost – Podmínka spojená s místem sídla podniku zemědělce – Nepřípustnost
[Článek 40 odst. 2 SFEU; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 13056/2013, ve znění nařízení 2017/2393, čl. 2 odst. 1 druhý pododstavec písm. b), články 31, 32, 60, 65 a 66]
(viz body 46–51, 57, 58, 60, 61, 63–65, výrok 1)
Zemědělství – Společná zemědělská politika – Financování z EZFRV – Podpora pro rozvoj venkova – Platby pro oblasti s přírodními či jinými zvláštními omezeními – Nárok na platbu vyplývající přímo z unijního práva – Podmínka
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1305/2013, ve znění nařízení 2017/2393, článek 13, čl. 31 odst. 1 první pododstavec a čl. 31 odst. 2)
(viz body 68–73, výrok 2)
Zemědělství – Společná zemědělská politika – Financování z EZFRV – Podpora pro rozvoj venkova – Platby pro oblasti s přírodními či jinými zvláštními omezeními – Dlužník platby
[Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1305/2013, ve znění nařízení 2017/2393, čl. 2 odst. 1 druhý pododstavec písm. b) a čl. 31 odst. 1]
(viz body 75–77, výrok 3)
Shrnutí
Soudní dvůr, kterému Verwaltungsgericht Sigmaringen (Správní soud v Sigmaringenu, Německo) předložil žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, upřesnil podmínky poskytování plateb pro horské a jiné oblasti s přírodními či jinými zvláštními omezeními stanoveným v článku 31 nařízení č. 1305/2013 (
1
).
Společnost Karl und Georg GbR Anwander Güterverwaltung provozuje mléčnou farmu v Německu v pohraničním regionu mezi Land Baden-Württemberg (spolková země Bádensko-Württembersko) a Freistaat Bayern (spolková země Bavorsko). Sídlo jejího podniku se nachází ve spolkové zemi Bádensko-Württembersko. Obhospodařuje přibližně 100 hektarů v této spolkové zemi a přibližně 27 hektarů v Bavorsku. Všechny tyto plochy se nacházejí v horské oblasti a orgány těchto spolkových zemí je klasifikují jako plochy způsobilé pro podpory Evropské unie pro horské oblasti.
V roce 2019 podala tato společnost u příslušného orgánu spolkové země Bádensko-Württembersko žádost o podporu na všechny tyto plochy. Tato žádost byla zamítnuta, pokud jde o plochy nacházející se v Bavorsku, s odůvodněním, že se tyto plochy nenachází v Bádensku-Württembersku.
Poté, co byla zamítnuta její stížnost proti částečnému zamítnutí ze strany příslušného orgánu, podala tato společnost žalobu k předkládajícímu soudu, kterou se domáhala poskytnutí podpory na plochy nacházející se v Bavorsku. V této souvislosti se předkládající soud táže Soudního dvora na rozsah prostoru pro uvážení, kterým disponují členské státy a jejich regiony při stanovení podmínek pro poskytování vyrovnávacích příspěvků pro horské oblasti a jiné oblasti s přírodními či jinými zvláštními omezeními. Kromě toho si klade otázku, zda nařízení č. 1305/2013 přiznává dotčeným zemědělcům přímý nárok na vyplacení takovéhoto příspěvku a dále, vůči kterému orgánu by byl nárok na tuto platbu vymahatelný.
Závěry Soudního dvora
Zaprvé, pokud jde o podmínky pro poskytování vyrovnávacího příspěvku zemědělcům nacházejícím se v horských oblastech a jiných oblastech s přírodními či jinými zvláštními omezeními, vyjádřil se Soudní dvůr zaprvé k možnosti regionu členského státu omezit poskytování takovéhoto příspěvku pro způsobilé oblasti nacházející se na jeho území.
V této souvislosti zdůraznil, že horské oblasti a jiné oblasti s omezeními, na které zemědělec může získat vyrovnávací příspěvek, jsou na základě článku 32 nařízení č. 1305/2013 vymezeny v příslušných národních nebo regionálních programech. Z toho vyplývá, že pokud se členský stát rozhodl vypracovat řadu regionálních programů, je na dotyčných regionech, aby si zvolily opatření, která budou přijata k dosažení cílů v oblasti rozvoje venkova, mezi nimi případně i opatření stanovené v článku 31 tohoto nařízení, a začlenily je do svých příslušných programů. Jednotlivé regionální programy mají totiž odlišnou a autonomní povahu.
Je-li tedy zvoleno regionální plánování příslušných opatření, vyplývá inherentně ze systematiky nařízení č. 1305/2013, že prostor pro uvážení, kterým regiony členských států disponují, mohou tyto regiony využít jen ve svých regionálních programech a v tomto případě pouze v souvislosti s územím příslušného regionálního územního celku. Rovněž platí, že region členského státu nemůže ani vymezit oprávněné oblasti ani poskytnout vyrovnávací příspěvky pro takovéto oblasti mimo své území, protože územní omezení poskytování uvedených příspěvků inherentně vyplývá z této systematiky.
Zadruhé Soudní dvůr konstatoval, že poskytnutí tohoto příspěvku nicméně nemůže záviset na místě sídla podniku zemědělce. Kritéria pro vymezení způsobilých oblastí stanovená v článku 32 nařízení č. 1305/2013 se totiž váží na biofyzikální nebo přírodní charakteristiky dotyčných oblastí, to znamená na objektivní prvky vyplývající z rázu přírody v dotčených oblastech.
Sídlo podniku zemědělce se přitom mezi těmito kritérii nenachází a nemá žádnou spojitost s biofyzikálními nebo přirozenými vlastnostmi oblasti, které vedou k její způsobilosti jakožto oblasti podléhající omezením. Pokud tedy členský stát nebo region členského státu ve svém programu rozvoje venkova stanoví dodatečnou podmínku způsobilosti, odchyluje se při využití svého prostoru pro uvážení, který je mu přiznán, od podmínek taxativně uvedených v článcích 31 a 32 nařízení č. 1305/2013, které se týkají zaprvé vymezení způsobilých oblastí a zadruhé postavení aktivního zemědělce, čímž narušuje užitečný účinek těchto ustanovení a porušuje zásadu zákazu diskriminace zakotvenou v čl. 40 odst. 2 SFEU.
Zadruhé, pokud jde o existenci nároku na vyplacení takovéhoto příspěvku vyplývajícího přímo z nařízení č. 1305/2013, připomněl Soudní dvůr, že je pravda, že členské státy nebo jejich regiony si mohou zvolit, co zahrnou nebo nezahrnou do svých programů rozvoje venkova. Kromě toho vyplácení vyrovnávacího příspěvku ve smyslu článku 31 nařízení č. 1305/2013 nelze kvalifikovat jako opatření, které členské státy nebo jejich regiony musí povinně zahrnout do svých programů.
Ze znění čl. 31 odst. 1 prvního pododstavce a čl. 31 odst. 2 nařízení č. 1305/2013 nicméně vyplývá, že pokud členský stát nebo region členského státu stanoví platby pro oblasti s omezeními, které byly vymezeny jako způsobilé oblasti, má každý „aktivní zemědělec“ ve smyslu článku 9 nařízení č. 1307/2013 nárok na vyplacení takovéhoto příspěvku.
Naopak, není-li v příslušném programu rozvoje venkova stanovena platba ve prospěch takovýchto oblastí, nemůže zemědělcům, kteří využívají zemědělské plochy v těchto oblastech, vzniknout nárok na vyplacení vyrovnávacího příspěvku.
Konečně, pokud jde o vymahatelnost příspěvku, Soudní dvůr uvedl, že nárok aktivního zemědělce na vyplacení vyrovnávacího příspěvku je vymahatelný jen vůči územněsprávnímu celku, který se v programu rozvoje venkova rozhodl poskytovat platby vyrovnávacích příspěvků jen pro způsobilé oblasti nacházející se na jeho vlastním území.
(
1
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 ze dne 17. prosince 2013 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 487, a oprava Úř. věst. 2016, L 130, s. 1) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2393 ze dne 13. prosince 2017 (Úř. věst. 2017, L 350, s. 15) (dále jen „nařízení č. 1305/2013“).