62003CJ0109_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C-109/03,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko), ze dne 8. ledna 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 10. března 2003, v řízení
KPN Telecom BV
proti
Onafhankelijke Post en Telecommunicatie Autoriteit (OPTA),
za přítomnosti:
Denda Multimedia BV,
Denda Directory Services BV,
SOUDNÍ DVŮR (první senát),
ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, A. Rosas, K. Lenaerts, S. von Bahr a K. Schiemann, soudci,
generální advokát: M. Poiares Maduro,
vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 19. května 2004,
s ohledem na vyjádření předložená:
– za KPN Telecom BV B. L. P. van Reekenem a E. Pijnackerem Hordijkem, advocaten,
– za Onafhankelijke Post en Telecommunicatie Autoriteit (OPTA) A. B. van Rijnem a B. J. Drijberem, advocaten,
– za Denda Multimedia BV T. F. W. Overdijkem, advocaat,
– za italskou vládu I. M. Bragugliou, jako zmocněncem, ve spolupráci s P. Gentilim, avvocato dello Stato,
– za Komisi Evropských společenství M. Shotterem a W. Wilsem, jako zmocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 14. července 2004,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 6 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/10/ES ze dne 26. února 1998 o uplatňování otevřeného přístupu k síti (ONP) pro hlasovou telefonii a o univerzální službě v oblasti telekomunikací v konkurenčním prostředí (Úř. věst. L 101, s. 24, dále jen „směrnice“).
2. Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi KPN Telecom BV (dále jen „KPN“) a Onafhankelijke Post en Telecommunicatie Autoriteit (nezávislý orgán pošt a telekomunikací, dále jen „OPTA“) ve věci poskytnutí soukromým podnikům některých informací týkajících se účastníků KPN za účelem vydání telefonních seznamů těmito podniky.
Právní rámec
3. Článek 1 odst. 1 směrnice stanoví:
„Tato směrnice se týká sladění podmínek pro otevřený a účinný přístup k pevným veřejným telefonním sítím a pevným veřejným telefonním službám, stejně tak jako pro jejich užívání, v prostředí otevřeného a konkurenčního trhu, v souladu se zásadami poskytnutí otevřeného přístupu k síti (ONP).
Cílem je zajistit dostupnost kvalitních pevných veřejných telefonních služeb v rámci Společenství a vymezit soubor služeb, ke kterým by měli přístup všichni uživatelé, včetně spotřebitelů, v rámci univerzální služby za dostupnou cenu a s přihlédnutím ke konkrétním vnitrostátním podmínkám.“ ( neoficiální překlad )
4. Článek 2 odst. 2 písm. f) směrnice vymezuje pojem „univerzální služba“ jako „definovaný minimální soubor služeb, které jsou dostupné ve stanovené kvalitě všem uživatelům za dostupnou cenu nezávisle na jejich geografické lokaci a s přihlédnutím ke specifickým vnitrostátním podmínkám“. ( neoficiální překlad )
5. Článek 6 směrnice stanoví:
„1. Ustanovení tohoto článku podléhají požadavkům relevantních právních předpisů na ochranu osobních dat a soukromí, tak jako směrnice 95/46/ES a směrnice 97/66/ES.
2. Členské státy zajistí, aby:
a) účastníci měli právo na zapsání do veřejně dostupných telefonních seznamů, na jeho ověření a, pokud je třeba, na opravu či na žádost toto zapsání vymazat;
b) telefonní seznamy všech účastníků, kteří nevyloučili uveřejnění svého jména v seznamu, včetně telefonních čísel pevných linek, mobilních a osobních čísel, byly k dispozici uživatelům ve formě schválené státním normalizačním úřadem, ať již ve formě tištěné nebo elektronické, či obou, a aby byly pravidelně aktualizovány;
c) alespoň jedna informační služba o telefonních číslech pokrývající všechna uvedená účastnická čísla byla k dispozici všem uživatelům, včetně uživatelů veřejných telefonních automatů.
3. Za účelem zajištění poskytnutí služeb uvedených v odst. 2 písm. b) a c) členské státy zajistí, aby všechny subjekty, které přidělují telefonní čísla účastníkům, vyhověly všem oprávněným žádostem o zpřístupnění relevantních informací ve smluveném formátu a za podmínek, které jsou spravedlivé, nákladově orientované a nediskriminační.
4. Členské státy zajistí, aby subjekty poskytující služby uvedené v odst. 2 písm. b) a c) dodržovaly zásadu zákazu diskriminace při zpracování a prezentaci informací jim poskytnutých.“ ( neoficiální překlad )
6. V Nizozemsku je oblast, které se týká směrnice, upravena Wet op de telecommunicatievoorzieningen (zákon o telekomunikacích) ze dne 26. října 1988 ( Staatsblad 1988, s. 520, dále jen „WTV“) a Besluit ONP huurlijnen en telefonie (nařízení týkající se pronajatých linek a telefonie ONP) ze dne 10. listopadu 1998 ( Staatsblad 1998, s. 639, dále jen „BOHT“), provádějící tento zákon, zejména jeho články 7.1 a 7.5.
7. Článek 43 BOHT stanoví:
„Kdokoliv přidělí telefonní číslo […] zpřístupní na žádost tato čísla spolu se souvisejícími informacemi ve smluveném formátu a za podmínek, které jsou spravedlivé, nákladově orientované a nediskriminační s cílem vydání telefonních seznamů a zajištění informační služby o telefonních číslech […].“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
8. KPN je poskytovatelem univerzální služby hlasové telefonie v Nizozemsku. Denda International vof, nyní Denda Multimedia BV (dále jen „Denda“), se sídlem v Nizozemsku, a Topware CD‑Service AG (dále jen „Topware“), se sídlem v Německu, byly v rozhodné době sporu před předkládajícím soudem podniky vytvářejícími zejména tištěné a elektronické telefonní seznamy, vydávané nejdříve na CD‑ROM a určené následně k umístění na internetu.
9. Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že Denda a Topware požádaly PTT Telecom BV, který byl až do roku 1998 předchůdcem KPN, aby jim zpřístupnil informace týkající se jeho účastníků služby hlasové telefonie za účelem vyhotovení jejich vlastních seznamů. Kromě pouhých základních údajů, jako je jméno, adresa, bydliště a telefonní číslo, eventuálně směrovací číslo účastníka a uvedení skutečnosti, že číslo je používáno výhradně jako číslo telefaxu, měly tyto dva podniky zvláště zájem o zpřístupnění dalších informací, s výjimkou reklamní inzerce, obsažených v bílých stránkách seznamu vytištěného předchůdcem KPN. Jednalo se například o další informaci o povolání, dalším jménu, o záznam v jiné obci nebo další čísla mobilních telefonů účastníků.
10. Předchůdce KPN odmítl tyto další informace podnikům Denda a Topware poskytnout. Odmítl jim taktéž zpřístupnit základní informace za cenu nižší než 0,85 NLG za informaci, což bylo podle těchto podniků cenou vysoce nepřiměřenou. Tyto podniky se tedy obrátily na OPTA se stížností za účelem  určení, že předchůdce KPN porušil ustanovení WTV a BOHT.
11. Rozhodnutím ze dne 29. září 1999 OPTA rozhodl, že KPN jednak není povinen podnikům Denda a Topware zpřístupnit další informace, o které žádaly, a jednak že cena požadovaná KPN za dodání základních informací musí být nižší než 0,005 NLG za informaci.
12. KPN stejně jako Denda a Topware podaly stížnost proti tomuto rozhodnutí OPTA. Dvěma rozhodnutími ze dne 4. prosince 2000 OPTA opravil svůj původní postoj a shledal, že KPN musí rovněž poskytnout další informace týkající se jednoho nebo více čísel mobilních telefonů, povolání účastníka a případných záznamů o účastníkovi v jiných obcích.
13. KPN a Denda podaly proti tomuto rozhodnutí žalobu k Arrondissementsrechtbank te Rotterdam (Nizozemsko), ale tato žaloba byla zamítnuta jako neopodstatněná. College van Beroep voor het bedrijfsleven, ke kterému bylo podáno odvolání, má pochybnosti ohledně výkladu dotčených ustanovení WTV a BOHT ve světle směrnice.
14. Vzhledem k tomu, že College van Beroep voor het bedrijfsleven měl za to, že výklad čl. 6 odst. 3 směrnice je nutný pro rozhodnutí jím projednávaného sporu, rozhodl se tedy přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1) Musí být slova ‚relevantní informace‘ v čl. 6 odst. 3 směrnice 98/10/ES […] vykládána v tom smyslu, že se týkají pouze telefonních čísel přidělených dotyčnými subjekty, společně se jménem, adresou, bydlištěm a poštovním směrovacím číslem osoby, které bylo číslo přiděleno, stejně jako případným uvedením skutečnosti, že číslo je (výhradně) používáno jako číslo telefaxu, nebo se týkají rovněž jiných informací, které mají tyto subjekty k dispozici, jako jsou další označení povolání, dalšího jména, jiné obce nebo čísel mobilních telefonů?
2) Musí být výraz ‚vyhověly všem oprávněným žádostem […] za podmínek, které jsou spravedlivé, nákladově orientované a nediskriminační‘, uvedený v ustanovení zmíněném v první otázce, vykládán v tom smyslu, že:
a) čísla společně se jménem, adresou, bydlištěm a poštovním směrovacím číslem osoby, které bylo číslo přiděleno, musí být zpřístupněna pouze za náhradu mezních nákladů za samotné zpřístupnění a
b) jiné informace než ty, které jsou uvedeny pod písmenem a), musí být zpřístupněny za náhradu určenou k pokrytí nákladů, ohledně kterých poskytovatel prokáže, že je vynaložil pro získání nebo poskytnutí těchto informací?“
K první otázce
15. Podstatou první otázky je to, kterých informací se týká pojem „relevantní informace“, uvedený v čl. 6 odst. 3 směrnice.
16. Úvodem je třeba konstatovat, že čl. 6 odst. 3 směrnice nevymezuje pojem „relevantní informace“ týkající se účastníků, které mají subjekty přidělující telefonní čísla zpřístupnit třetím osobám. Je tedy třeba vykládat tento pojem vzhledem ke kontextu, ve kterém se nachází, a vzhledem k účelu směrnice.
17. Jak vyplývá z čl. 1 odst. 1 druhého pododstavce směrnice, cílem směrnice je zajistit dostupnost kvalitních pevných veřejných telefonních služeb v rámci Společenství a vymezit soubor služeb, ke kterým by měli mít přístup všichni uživatelé, včetně spotřebitelů, v rámci  univerzální služby za dostupnou cenu a s přihlédnutím ke specifickým vnitrostátním podmínkám  a, jak to vyplývá z názvu směrnice, „v konkurenčním prostředí“.
18. Cílem směrnice je tedy zajistit rovnováhu mezi specifickými zájmy poskytovatele univerzální služby a zájmy podniků konkurenčního sektoru a také zájmy uživatelů, včetně spotřebitelů.
19. Co se v první řadě týče univerzální služby, je třeba připomenout, že univerzální služba je definována v čl. 2 odst. 2 písm. f) směrnice jako definovaný minimální soubor služeb, který je dostupný ve stanovené kvalitě všem uživatelům za dostupnou cenu, nezávisle na jejich geografické lokaci a s přihlédnutím ke specifickým vnitrostátním podmínkám.
20. Jak oprávněně uplatňuje Komise, vyplývá z výrazu „[z]a účelem zajištění poskytnutí služeb uvedených v odst. 2 písm. b) a c)“, uvedeného na začátku čl. 6 odst. 3 směrnice, že povinnost členských států zajistit, aby všechny subjekty, které přidělují telefonní čísla účastníkům, vyhověly všem oprávněným žádostem o zpřístupnění relevantních informací, souvisí s poskytováním univerzální služby.
21. Je tedy třeba přezkoumat, jaké informace jsou nutné pro zajištění poskytování takové služby.
22. Článek 6 odst. 2 písm. b) směrnice v tomto ohledu pouze uvádí, že v telefonních seznamech musí být za účelem dostupnosti těchto údajů uživatelům uvedeni všichni účastníci, kteří nevyloučili uveřejnění svého jména v seznamu, včetně telefonních čísel pevných linek, mobilních a osobních čísel. Z toho vyplývá, jak KPN správně uvedla, že jiné informace než ty, které jsou uvedeny v tomto ustanovení, nejsou pro vydání telefonního seznamu v rámci univerzální služby nezbytné.
23. Otázkou nicméně zůstává, zda takové omezení informací v rámci poskytnutí informací soutěžitelům poskytovatele univerzální služby odpovídá požadavkům na liberalizaci trhu telekomunikací, se kterým tato směrnice souvisí. OPTA a Denda důrazně zpochybňují takovou možnost a uplatňují, že pouze široký výklad pojmu informace, které mají být poskytnuty, může zajistit spravedlivé soutěžní podmínky.
24. Podle KPN však směrnice nemá za cíl, aby třetí osoby měly prospěch z takového úsilí vynaloženého poskytovatelem univerzální služby, jako je nákladné získávání dalších informací, neboť takové úsilí není součástí povinností týkajících se této služby ve striktním smyslu slova. Jakýkoli jiný výklad směrnice by vedl k narušení soutěže mezi podniky vydávajícími seznamy, neboť některý z nich by byl povinen pomoci svým konkurentům, aniž by jeho konkurenti byli podrobeni povinnosti vzájemnosti.
25. V tomto ohledu je nesporné, že na více místech směrnice je uveden její účel, kterým je podporovat  otevření konkurenčního trhu v oblasti telekomunikací. Co se týče konkrétně seznamů, uvádí sedmý bod odůvodnění směrnice, že „poskytování telefonních seznamů je konkurenční činnost“. Článek 6 odst. 3 směrnice mimoto potvrzuje tento účel tím, že stanoví zpřístupnění některých informací týkajících se účastníků konkurenčním podnikům.
26. V dotyčném členském státě totiž existence jiných podniků vydávajících seznamy, než je poskytovatel univerzální služby, jako je Denda a Topware, dokazuje, že konkurenční trh seznamů je skutečně rozvinut.
27. Není však vyloučeno, že zamítnutí poskytnout dotčené údaje ve sporu v původním řízení by mohlo ovlivnit podmínky, za kterých se takový konkurenční trh seznamů může rozvíjet. Co se týče těchto podmínek, čl. 6 odst. 3 směrnice stanoví, že musí být „spravedlivé,  nákladově orientované a  nediskriminační“. Pokud poskytovatel univerzální služby dodrží požadavky stanovené tímto ustanovením, není povinen poskytnout mimo jiné všechny další informace, které si soutěžitelé přejí obdržet.
28. Z toho vyplývá, že odmítnutí zpřístupnit třetím osobám jiné informace než ty, které jsou vyjmenovány v čl. 6 odst. 2 písm. b) směrnice, je v souladu s liberalizací trhu telekomunikací, která je jedním z cílů  směrnice.
29. Konečně, co se týče specifických zájmů uživatelů včetně spotřebitelů, jsou to hlavně oni, kdo má mít podle čl. 1 odst. 1 druhého pododstavce směrnice prospěch z konkurenčního prostředí dotčeného trhu. Sedmý bod odůvodnění směrnice totiž uvádí, že uživatelé a spotřebitelé „žádají komplexní seznamy a informační službu o telefonních číslech, která by pokrývala všechny v seznamu uvedené telefonní účastníky a jejich čísla (včetně telefonních čísel pevných linek, mobilních a osobních telefonních čísel)“, a tento výraz je převzat v čl. 6 odst. 2 písm. b) této směrnice.
30. Takové potřebě informací uživatelů však odpovídá také právo, jak vyplývá z čl. 6 odst. 2 písm. a) směrnice, nejen na zapsání do seznamu, ale rovněž na žádost celkově nebo částečně vymazat některé v něm uvedené informace. Stejně tak, jak Komise oprávněně zdůraznila, odkazuje čl. 6 odst. 1 směrnice výslovně na některé předpisy Společenství týkající se ochrany osobních dat a soukromí.
31. Mimoto, jak rozhodl Soudní dvůr, i když v jiném kontextu, který se však vztahuje k použití čl. 6 odst. 2 směrnice, z tohoto ustanovení vyplývá zásada, podle které každý operátor vede seznam vlastních účastníků, kteří si nepřejí, aby jejich jméno bylo uvedeno v univerzálním seznamu, a nezpřístupní jména těchto účastníků vydavateli telefonního seznamu (rozsudek ze dne 6. prosince 2001, Komise v. Francie, C‑146/00, Recueil, s. I‑9767, bod 68).
32. Je tedy nesporné, že ochrana osobních dat a soukromí je prvořadým faktorem, který musí být zohledněn při určení, které informace je operátor povinen zpřístupnit jinému soutěžiteli. Široký výklad, který by vyžadoval zpřístupnění bez rozdílu všech informací, které má operátor k dispozici, každopádně s výjimkou těch, které se týkají účastníků, kteří si nepřejí být žádným způsobem uvedeni na zveřejněném seznamu, není v souladu s ochranou jak těchto informací, tak soukromí dotyčných osob.
33. Z toho vyplývá, že zohlednění specifických zájmů uživatelů dotčených služeb, včetně spotřebitelů, taktéž nesvědčí ve prospěch širokého výkladu pojmu „relevantní informace“.
34. Ze všech těchto úvah, týkajících se různých přítomných zájmů, vyplývá, že výraz „relevantní informace“, uvedený v čl. 6 odst. 3 směrnice, nutně vyžaduje striktní výklad. Subjekty, které přidělují telefonní čísla, musí tedy předat třetím osobám pouze informace týkající se účastníků, kteří nevyloučili uveřejnění svého jména ve zveřejněném seznamu, a které jsou dostatečné, aby umožnily uživatelům seznamu identifikovat účastníky, které hledají. Tyto informace v zásadě obsahují jméno a adresu účastníka, včetně poštovního směrovacího čísla, a telefonní číslo nebo čísla, která jim byla dotyčným subjektem přidělena.
35. Je tedy možné, jak to uplatňuje Komise a jak to uvedl generální advokát v bodě 28 svého stanoviska, že na národní úrovni existují odlišnosti v žádosti uživatelů služeb hlasové telefonie. Jelikož účelem směrnice, vzhledem k použití výrazu „relevantní informace“, není celkově sladit všechna kritéria, která se mohou jevit jako nezbytná pro identifikaci účastníků, zůstávají členské státy příslušné pro určení, zda ve specifickém vnitrostátním kontextu musí být třetím osobám zpřístupněny některé další informace.
36. Na první otázku je tedy třeba odpovědět tak, že čl. 6 odst. 3 směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že výraz „relevantní informace“ se týká pouze informací týkajících se účastníků, kteří nevyloučili uveřejnění svého jména v seznamu, a které jsou dostatečné pro to, aby umožnily uživatelům seznamu identifikovat účastníky, které hledají. Tyto informace v zásadě obsahují jméno a adresu účastníka, včetně poštovního směrovacího čísla, a telefonní číslo nebo čísla, která jim byla dotyčnými subjekty přidělena. Členské státy však každopádně mohou stanovit, že další informace budou zpřístupněny uživatelům, pokud se vzhledem ke specifickým vnitrostátním podmínkám jeví nezbytné pro identifikaci účastníků.
Ke druhé otázce
37. Podstatou druhé otázky je to, které náklady týkající se získání, aktualizace a zpřístupnění relevantních informací týkajících se účastníků mohou být zahrnuty do ceny za zpřístupnění informací v rámci čl. 6 odst. 3 směrnice.
38. V tomto ohledu stačí konstatovat, jak správně uplatňují OPTA a Denda, že získání základních informací týkajících se účastníků, tedy jméno, adresa a telefonní číslo účastníků, je neoddělitelně spjato se službou telefonie a nevyžaduje žádné zvláštní úsilí ze strany poskytovatele univerzální služby.
39. Jak totiž uvedl generální advokát v bodě 49 svého stanoviska, náklady spojené se získáním nebo přidělením těchto informací, na rozdíl od nákladů vynaložených na zpřístupnění informací třetím osobám, nese totiž poskytovatel služby hlasové telefonie a tyto náklady jsou již zahrnuty v nákladech a příjmech týkajících se takové služby. Za těchto podmínek by přenesení nákladů týkajících se získání nebo přidělení informací na osoby žádající o jejich zpřístupnění vedlo k neodůvodněně nadměrné kompenzaci daných nákladů.
40. Z toho vyplývá, že během zpřístupnění těchto informací konkurenčním podnikům na trhu s telefonními seznamy, mohou být poskytovatelem univerzální služby fakturovány pouze další náklady spojené se zpřístupněním, nikoli však náklady spojené se získáním těchto informací.
41. Řešení by však bylo odlišné, pokud by se jednalo o další informace, pro jejichž získání musel poskytovatel univerzální služby sám vynaložit další náklady. V takovém případě, pokud by se poskytovatel rozhodl třetím osobám tyto informace zpřístupnit, aniž by tak byl povinen učinit podle směrnice, žádné ustanovení směrnice nebrání tomu, aby takové další náklady byly třetím osobám fakturovány, pokud  je zaručeno, že nedojde k diskriminaci třetích osob.
42. Na druhou otázku je tedy třeba odpovědět tak, že čl. 6 odst. 3 směrnice v tom, že stanoví, aby byly třetím osobám zpřístupněny relevantní informace za podmínek, které jsou spravedlivé, nákladově orientované a nediskriminační, musí být vykládán v tom smyslu, že:
– co se týče informací, jako je jméno a adresa osob, stejně tak jako telefonní číslo, které jim bylo přiděleno, mohou být poskytovatelem univerzální služby fakturovány pouze náklady na zpřístupnění těchto informací třetím osobám;
– co se týče dalších informací, které tento poskytovatel není povinen zpřístupnit třetím osobám, má poskytovatel právo fakturovat kromě nákladů na zpřístupnění další náklady, které on sám musel vynaložit na získání těchto informací, pokud je zaručeno, že nedojde k diskriminaci třetích osob.
K nákladům řízení
43. Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:
1) Článek 6 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/10/ES ze dne 26. února 1998 o uplatňování otevřeného přístupu k síti (ONP) pro hlasovou telefonii a o univerzální službě v oblasti telekomunikací v konkurenčním prostředí musí být vykládán v tom smyslu, že výraz „relevantní informace“ se týká pouze informací týkajících se účastníků, kteří nevyloučili uveřejnění svého jména ve zveřejněném seznamu, a které jsou dostatečné pro to, aby umožnily uživatelům seznamu identifikovat účastníky, které hledají. Tyto informace obsahují v zásadě jméno a adresu účastníka, včetně poštovního směrovacího čísla, a telefonní číslo nebo čísla, která jim byla dotyčnými subjekty přidělena. Členské státy však každopádně mohou stanovit, že další informace budou zpřístupněny uživatelům, pokud se vzhledem ke specifickým vnitrostátním podmínkám jeví nezbytné pro identifikaci účastníků.
2) Článek 6 odst. 3 nařízení směrnice 98/10 v tom, že stanoví, aby byly zpřístupněny třetím osobám relevantní informace za podmínek, které jsou spravedlivé, nákladově orientované a nediskriminační, musí být vykládán v tom smyslu, že:
– co se týče informací, jako je jméno a adresa osob, stejně tak jako telefonní číslo, které jim bylo přiděleno, mohou být poskytovatelem univerzální služby fakturovány pouze náklady na skutečné zpřístupnění těchto informací třetím osobám;
– co se týče dalších informací, které tento poskytovatel není povinen zpřístupnit třetím osobám, má poskytovatel právo fakturovat kromě nákladů na zpřístupnění další náklady, které on sám musel vynaložit na získání těchto informací, pokud je zaručeno, že nedojde k diskriminaci třetích osob.