62013CC0105
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY
JULIANE KOKOTT
přednesené dne 6. února 2014 (
1
)
Věc C‑105/13
P. J. Vonk Noordegraaf
proti
Staatssecretaris van Economische Zaken
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko)]
„Společná zemědělská politika — Přímé platby — Přepočet platebních nároků“
I – Úvod
1.
Je přípustné, aby chyby při stanovení platebních nároků v rámci zemědělské podpory mohly být opraveny jen v rozsahu, v němž se tato oprava provede v neprospěch zemědělce, avšak provedení příslušné opravy v jeho prospěch je třeba zamítnout? O tuto otázku jde v projednávané věci.
2.
Na první pohled se zdá, že při opravování chyb je třeba postupovat konzistentně, a tedy chybu opravit jak v neprospěch, tak ve prospěch zemědělce. Při bližším prozkoumání však takové opravě může bránit zásada právní jistoty konkretizovaná v právních předpisech v oblasti zemědělské podpory.
3.
Dále je tudíž třeba podrobněji přezkoumat jak právní základ opravy chyb, tak právní úpravu, jejímž cílem je zajištění právní jistoty.
II – Právní rámec
A – Nařízení č. 1782/2003
4.
V minulosti upravovalo unijní právo různé systémy podpory zemědělských podniků. Částečně byla podporována výroba určitého zboží, v případě mnohých plodin však existovaly i platby pro obhospodařovanou půdu. Přijetím nařízení č. 1782/2003 (
2
) byla tato různá podpůrná opatření nahrazena režimem jednotné platby.
5.
Podle čl. 37 odst. 1 nařízení č. 1782/2003 bylo za tímto účelem nejprve třeba stanovit takzvanou referenční částku. Tato částka odpovídala průměru částek plateb poskytovaných zemědělci v rámci určitých režimů podpor během určitého období před přijetím změny.
6.
Na základě toho mohly být podle článku 43 nařízení č. 1782/2003 stanoveny takzvané platební nároky:
„(1)   Aniž je dotčen článek 48, každý zemědělec využije nárok na platbu na hektar, který se vypočítá vydělením referenční částky tříletým průměrem všech hektarů, které udělují nárok během referenčního období na přímé platby, jejichž seznam je uveden v příloze VI.
Celkový počet platebních nároků se rovná uvedenému průměrnému počtu hektarů.
[…]
(2) […]
(3)   Pro účely […] se ‚krmnou plochou‘ rozumí plocha zemědělského podniku, která byla v průběhu celého kalendářního roku dostupná […] pro chov zvířat, včetně ploch ve společném užívání a ploch se smíšenými kulturami. Krmná plocha nezahrnuje:
—
budovy, lesy, rybníky, cesty,
—
[…]
(4)   Platební nároky na hektar se nemění, není-li stanoveno jinak.“
7.
V projednávané věci je kromě toho relevantní pojem ‚hektar, na který lze poskytnout podporu‘, který byl definován v čl. 44 odst. 2 nařízení č. 1782/2003:
„‚Hektarem, na který lze poskytnout podporu‘ se rozumí jakákoli zemědělská plocha zemědělského podniku, která se využívá jako orná půda nebo stálá pastvina, kromě ploch, na nichž jsou trvalé kultury a lesy nebo které jsou vyčleněny pro nezemědělskou činnost.“
B – Nařízení č. 73/2009
8.
Nařízení č. 1782/2003 bylo nahrazeno nařízením č. 73/2009 (
3
), které je předmětem této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
9.
Podle čl. 33 odst. 1 písm. a) nařízení č. 73/2009 se zemědělcům poskytne podpora v rámci režimu jednotné platby, pokud jsou držiteli platebních nároků, které získali v souladu s nařízením č. 1782/2003.
10.
Článek 34 nařízení č. 73/2009 stanoví, že platební nároky lze uplatnit pouze pro obhospodařované hektary, na které lze poskytnout podporu:
„(1)   Podpora v rámci režimu jednotné platby se poskytne zemědělcům po aktivaci platebních nároků na hektar, na který lze poskytnout podporu. Aktivované platební nároky opravňují k vyplacení stanovených částek.
(2)   […]
S výjimkou případů vyšší moci nebo mimořádných okolností musí hektary splňovat podmínku pro poskytnutí podpory v průběhu celého kalendářního roku.“
11.
Článek 36 nařízení č. 73/2009 se týká úpravy platebních nároků:
„Platební nároky na hektar se neupravují, není-li v tomto nařízení stanoveno jinak.
Komise stanoví postupem podle čl. 141 odst. 2 prováděcí pravidla k úpravám platebních nároků od roku 2010, zejména v případě částí nároků.“
12.
Platnost některých platebních nároků je zvlášť upravena článkem 137 nařízení č. 73/2009.
„(1)   Platební nároky přiznané zemědělcům před 1. lednem 2009 se považují za zákonné a řádné od 1. ledna 2010.
(2)   Odstavec 1 se nevztahuje na platební nároky přiznané zemědělcům na základě věcně nesprávných žádostí kromě případů, v nichž chyba nemohla být zemědělcem přiměřeným způsobem zjištěna.
(3)   […]“
13.
Čtyřicátý devátý bod odůvodnění nařízení č. 73/2009 v tomto ohledu stanoví:
„Některé chyby v počátečním přiznávání platebních nároků členskými státy vedly k vyplácení značně vysokých částek zemědělcům. Tento nesoulad se až do přijetí nápravných opatření obvykle řeší finanční opravou. Pro členské státy by však nezbytná oprava, vzhledem k času, který od přiznání prvních platebních nároků uplynul, znamenala nepřiměřenou právní a správní překážku. V zájmu právní jistoty je proto třeba uvést přiznání těchto plateb do souladu s právními předpisy [anglicky: regularised, francouzsky: régulariser].“
C – Prováděcí ustanovení
14.
Příslušná prováděcí ustanovení k nařízení č. 1782/2003 a nařízení č. 73/2009 byla obsažena nejprve v nařízení č. 796/2004 (
4
) a později v nařízení č. 1222/2009 (
5
).
15.
Článek 73a nařízení č. 796/2004 (po nepatrné změně nyní článek 81 nařízení č. 1122/2009) obsahuje pravidla týkající se úprav platebních nároků:
„Vracení neoprávněných nároků
(1)   Jestliže se po přiznání platebních nároků zemědělcům […] zjistí, že některé platební nároky byly přiznány neoprávněně, vzdá se dotčený zemědělec neoprávněně přiznaných nároků ve prospěch vnitrostátní rezervy […].
[…]
(2)   Jestliže se po přiznání platebních nároků zemědělcům […] zjistí, že hodnota platebních nároků je příliš vysoká, upraví se tato hodnota odpovídajícím způsobem. […] Hodnota snížení se převede do vnitrostátní rezervy […].
[…]
(2a)   Je-li pro účely odstavců 1 a 2 stanoveno, že počet nároků přiznaných zemědělci […] je nesprávný, a pokud neoprávněné přiznání nemá dopad na celkovou hodnotu nároků, které zemědělec dostal, přepočítá členský stát platební nároky a v případě potřeby opraví druh nároků přiznaných danému zemědělci. To se však nevztahuje na případy, kdy zemědělci mohli přiměřeným způsobem chyby zjistit.“
III – Skutkový stav a žádost o rozhodnutí o předběžné otázce
16.
Účastníci původního řízení se přou o podporu poskytnutou zemědělskému podniku V. Noordegraafa v roce 2009. Výsledek tohoto sporu je však důležitý i pro následující roky.
17.
Právní spor vyplývá z přeměny zemědělské podpory původně spočívající v subvencování některých forem zemědělské výroby na režim jednotné platby. Za účelem výpočtu jednotné platby se předtím poskytnutá podpora výroby změnila na podporu podle obhospodařované plochy zemědělského podniku. V následujících obdobích podpory lze takto stanovený platební nárok uplatnit za každý hektar, na který lze poskytnout podporu, pokud zemědělský podnik disponuje příslušnou plochu.
18.
V. Noordegraaf v minulosti získal prémie na krávy bez tržní produkce mléka a býky, které nebyly vázány na obhospodařované plochy, nýbrž na počet zvířat. Rozhodnutím ze dne 18. července 2006 byla jeho dřívější průměrná prémie, referenční částka podle čl. 37 odst. 1 nařízení č. 1782/2003, rozdělena na zemědělskou plochu, kterou v té době disponoval. Tato plocha byla v té době stanovena na 10,76 hektarů. V . Noordegraaf tudíž získal 10,76 platebních nároků (
6
). Měřicí metoda použitá při stanovení plochy zohledňovala hrubou plochu parcely včetně příkopů, náspů a cest.
19.
V návaznosti na kritiku Komise byl v Nizozemsku ovšem v roce 2009 zaveden nový systém evidence pozemků. V tomto systému jsou ve velikosti pozemku zohledňovány pouze čisté plochy parcely. Příkopy, náspy a cesty jsou z ní vyloučeny. Na základě této metody byly plochy zemědělského podniku V. Noordegraafa, na které lze poskytnout podporu a které byly již v roce 2006 zaevidovány, pro rok 2009 přepočteny a stanoveny pouze na 8,34 hektarů. Tato redukce velikosti pozemku se nezakládá na skutečnosti, že V. Noordegraaf již neobhospodařuje některé plochy pro zemědělské účely, nýbrž pouze na novém systému evidence pozemků. Redukce má za následek, že může uplatňovat platební nároky pouze v tomto omezeném rozsahu.
20.
Účastníci původního řízení se nyní přou o to, zda je odpovídajícím způsobem třeba snížit také jednotnou platbu poskytnutou V. Noordegraafovi. V. Noordegraaf totiž požaduje, aby jeho platební nároky byly znovu vypočteny ve formě zvýšení jejich hodnoty na základě snížené velikosti plochy zemědělského podniku. Podle jeho názoru totiž bylo nesprávné vydělit referenční částku plochou 10,76 hektarů. Měla být vydělena plochou 8,34 hektarů. Tím by se zabránilo snížení celkové částky zemědělské podpory, která mu přísluší.
21.
Nizozemské právní předpisy podle informací předkládajícího soudu v zásadě připouštějí, aby byly platební nároky odpovídajícím způsobem upraveny. Vzhledem k tomu, že existují pochybnosti ohledně otázky, zda takové úpravě brání unijní právní předpisy, College van Beroep voor het bedrijfsleven předkládá Soudnímu dvoru k rozhodnutí následující předběžnou otázku:
„Jedná se o řádné použití nařízení č. 73/2009, zejména jeho článků 34, 36 a 137, jestliže se zemědělci, který má platební nároky získané na základě výroby nezávislé na půdě, jež byly připočteny k ploše v jeho vlastnictví, nevyplatí značná část těchto platebních nároků jen z toho důvodu, že plocha vypočtená za účelem platby, na kterou lze poskytnout podporu, je následkem změny měřicí metody menší, přestože tento zemědělec v dobré víře deklaroval plochu, na kterou lze poskytnout podporu a která odpovídá ploše hektarů, jež se nadále nachází v jeho vlastnictví, v souladu s měřicí metodou používanou členským státem při aktivaci platebních nároků podle článku 34 tohoto nařízení, kterou ale později Komise odmítla?“
22.
Písemná vyjádření předložily při řízení pouze Nizozemské království a Evropská komise. Jednání se nekonalo.
IV – Právní posouzení
A – K fungování systému jednotných plateb
23.
Za účelem pochopení této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce je užitečné nejprve vysvětlit systém jednotných plateb na zjednodušeném příkladu. Jednotná platba zemědělci v zásadě vychází – s výhradou dalších právních předpisů, které nejsou v projednávané věci relevantní – ze změny podpory přiznané v souladu s předchozím systémem na podporu podle plochy obhospodařované zemědělcem.
24.
Za tímto účelem se nejprve vypočte referenční částka odpovídající průměrné částce podpory, kterou zemědělec obdržel v souladu se starým systémem podpor během posledních tří let před přijetím změny (článek 37 nařízení č. 1782/2003). Daná referenční částka se poté vydělí plochou, která je v průměru obhospodařována v tomto období. Zemědělec na tomto základě získá určitý počet platebních nároků s určitou hodnotou, který odpovídá počtu hektarů uvedené plochy (článek 43 nařízení č. 1782/2003).
25.
Pokud tedy činí referenční částka zemědělce 8000 eur, jelikož tato částka byla průměrnou částkou podpory během doby, kdy mu byla poskytována, a zemědělec v průměru obhospodařoval deset hektarů, pak má deset platebních nároků, přičemž každý z nich má hodnotu 800 eur. Pokud nadále obhospodařuje stejnou plochu, může každý rok znovu uplatňovat tyto nároky, tj. celkem 8000 eur (článek 34 nařízení č. 73/2009).
26.
Pokud se ovšem později ukáže, že velikost pozemku, ze které se vychází v uvedeném příkladu, ve skutečnosti činí pouze 8 hektarů zemědělsky využívaných ploch, zatímco zbytek je tvořen cestami a příkopy, pak by zemědělec mohl ve skutečnosti uplatňovat pouze 8 platebních nároků.
27.
Otázka, zda by se na základě toho snížila i celková hodnota platebních nároků, které mu příslušejí, na osmkrát 800 eur, tedy na celkem 6400 eur, je předmětem projednávané věci. K takovému snížení hodnoty by nedošlo, pokud by se nově stanovená velikost plochy zohlednila nejen při vyplácení nároků, nýbrž pokud by byl současně opraven také výpočet platebních nároků. Pak by zemědělec získal osm platebních nároků, přičemž každý z nich by měl hodnotu 1000 eur, a mohl by tak i na základě nově stanovené velikosti ploch nadále uplatňovat celou částku 8000 eur.
28.
Za účelem zodpovězení této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce je proto třeba objasnit, zda je taková úprava přípustná, a sice zda je pro ni dán právní základ (viz níže část B) a následně, zda ustanovení článku 137 nařízení č. 73/2009 týkající se trvání přiznaných platebních nároků brání úpravě (viz níže část C).
B – K podmínkám úpravy
29.
Právní základ úpravy by mohl být obsažen v článku 73a nařízení č. 796/2004.
30.
Podle čl. 36 odst. 1 nařízení č. 73/2009 se sice platební nároky na hektar neupravují, není-li v tomto nařízení stanoveno jinak. Komise však může podle čl. 36 odst. 2 stanovit prováděcí pravidla k úpravám platebních nároků.
31.
Vzhledem k tomu, že se projednávaná věc týká plateb za rok 2009, jsou podle článku 86 nařízení č. 1122/2009 relevantní ještě prováděcí pravidla obsažená v dříve platném nařízení č. 796/2004. Toto nařízení ještě vycházelo z nařízení č. 1782/2003, jehož čl. 43 odst. 4 obdobně jako článek 36 nařízení č. 73/2009 stanovil, že tyto nároky se neupravují, není-li stanoveno jinak.
32.
Jak uvádí Komise, čl. 73a odst. 1 a odst. 2a nařízení č. 796/2004 by tedy mohl být právním základem nového výpočtu. Podle prvního odstavce zemědělec musí vrátit platební nároky do vnitrostátní rezervy, jestliže se zjistí, že některé platební nároky byly přiznány neoprávněně. V případě takového zjištění odstavec 2a stanoví, že členský stát platební nároky přepočítá, pokud neoprávněné přiznání nemá dopad na celkovou hodnotu platebních nároků, které zemědělec dostal. Odstavec 2a se však nevztahuje na případy, kdy zemědělci mohli přiměřeným způsobem chyby zjistit.
33.
Z toho by mohla vyplývat nejen možnost, ale dokonce i povinnost znovu vypočíst platební nároky pro zemědělský podnik V. Noordegraafa. V projednávané věci by totiž nový výpočet neměl dopad na celkovou hodnotu platebních nároků, které daný zemědělec dostává. Tato hodnota totiž odpovídá nezměněné referenční částce, tj. jeho průměrné podpoře před zavedením jednotné platby. Je také třeba vycházet z toho, že V. Noordegraaf nemohl přiměřeným způsobem zjistit chyby při stanovení velikosti ploch, jelikož dané chyby vyplývaly z metody použité nizozemskými orgány.
34.
Nizozemsko ovšem popírá tvrzení, že původní přiznání platebních nároků v roce 2006 nebylo správné.
35.
Je tudíž třeba přezkoumat, zda byl počet přiznaných platebních nároků nesprávný proto, že při zjišťování rozhodných ploch byly zahrnuty plochy, jako např. cesty a příkopy, které nebyly zohledňovány v rámci zjišťování velikosti ploch prováděného od roku 2009. Pak by byl zemědělskému podniku přiznán příliš vysoký počet platebních nároků, přičemž každý z nich by měl příliš nízkou hodnotu.
36.
Podle původního znění čl. 44 odst. 2 nařízení č. 1782/2003 byly hektary, na které lze poskytnout podporu, nejprve pouze orná půda nebo stálé pastviny (
7
); později k tomu přibyly také plochy, které byly využívány pro jiné kultury (
8
). Jiné plochy, a to zejména cesty a příkopy, tedy již tehdy nepředstavovaly hektary, na které lze poskytnout podporu.
37.
Článek 43 nařízení č. 1782/2003 sice výslovně nestanoví, že při výpočtu platebních nároků se zohledňují pouze hektary, na které lze poskytnout podporu. Podle bodu 30 odůvodnění uvedeného nařízení mají být platební nároky ovšem spojeny s hektary podniku, na které lze poskytnout podporu. Obdobně jsou pro alternativní způsob přidělování platebních nároků stanovený v článku 59 výslovně uvedeny hektary, na které lze poskytnout podporu. Je tudíž třeba vycházet z toho, že při výpočtu platebních nároků je v zásadě nutné zohledňovat tytéž plochy jako při pozdějším vyplácení podpory.
38.
Článek 43 odst. 3 nařízení č. 1782/2003 kromě toho pro případ zohledněných krmných ploch objasňuje, že nezahrnují zejména rybníky a cesty. Nelze tedy vycházet z předpokladu, že takové plochy lze zahrnout mezi jiné zemědělské plochy.
39.
Plochy, které nebyly využívány jako orná půda nebo pastviny nebo pro jiné uznané kultury, tedy již v roce 2006 nesměly být zohledněny při výpočtu platebních nároků. Pokud k tomu přesto došlo, jak dokládá projednávaná žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, nebyl počet platebních nároků ve smyslu čl. 73a odst. 2a nařízení č. 796/2004 od počátku správně stanoven.
40.
Je tedy třeba konstatovat, že příslušný členský stát podle čl. 73a odst. 2a nařízení č. 796/2004 přepočítá platební nároky zemědělce, pokud při původním výpočtu platebních nároků byla dřívější podpora, která byla poskytnuta ve formě prémií za krávy bez tržní produkce mléka a býky, na základě metody zjišťování ploch, na které lze poskytnout podporu, používané v tomto členském státě, převedena na příliš vysoký počet hektarů.
C – K trvání platebních nároků
41.
Podle názoru Nizozemska však přepočtu platebních nároků brání čl. 137 odst. 1 nařízení č. 73/2009. Podle tohoto ustanovení se platební nároky přiznané zemědělcům před 1. lednem 2009 považují za zákonné a řádné od 1. ledna 2010.
42.
Nizozemsko si toto ustanovení vykládá v tom smyslu, že od 1. ledna 2010 již nelze opravovat případné chyby při zjišťování ploch, na které lze poskytnout podporu, prováděné v rámci původního přiznání platebních nároků před 1. lednem 2009.
43.
Na první pohled by opravě mohla odporovat první část věty čl. 137 odst. 2 nařízení č. 73/2009, podle níž se odstavec 1 nevztahuje na platební nároky přiznané zemědělcům na základě věcně nesprávných žádostí. Podle článku 34 nařízení č. 1782/2003 totiž měla žádost o výpočet platebních nároků obsahovat bezchybné údaje o počtu hektarů, které jsou známé nizozemským orgánům, tj. hrubou velikost parcely včetně cest a příkopů.
44.
Nemělo by to však hrát žádnou roli. Podle druhé části věty čl. 137 odst. 2 uvedeného nařízení se odstavec 1 totiž přesto vztahuje jen na případy, ve kterých chyba nemohla být zemědělcem přiměřeným způsobem zjištěna. Tak by tomu bylo v případě, kdy žádost vychází z oficiální nizozemské metody zjišťování velikosti ploch.
45.
Komise se však domnívá, že článek 137 nařízení č. 73/2009 nelze z časových důvodů použít. Přestože nizozemské orgány přijaly napadené rozhodnutí teprve po 1. lednu 2010, toto rozhodnutí se týká zemědělských podpor pro rok 2009. Argumentaci Komise týkající se této otázky chápu v tom smyslu, že příslušné orgány měly při přezkumu této žádosti provést opravu podle čl. 73a odst. 2a nařízení č. 796/2004, jelikož chyba při přiznání platebních nároků se v tomto rámci stala zjevnou. Přitom nemůže záležet na tom, zda bylo o podpoře rozhodnuto před nebo po 1. lednu 2010, jestliže se týká období, které předchází tomuto datu.
46.
Tento názor nelze v konečném důsledku odmítnout. Bylo by jen stěží únosné, kdyby byla náprava neoprávněného znevýhodnění žadatele připuštěna pouze v případě, že se budou příslušné orgány žádostí zabývat obzvlášť rychle, kdežto prodlevy ve vyřízení by bránily poskytnutí podpory.
47.
Řešení však nemůže spočívat v tom, že se omezí časová působnost čl. 137 odst. 1 nařízení č. 73/2009 navzdory jeho znění. Základní problém tohoto ustanovení by totiž přetrvával i nadále: toto ustanovení jde zjevně nad rámec sledovaného cíle, když svým zněním brání opravě chyb nastalých v minulosti, které v budoucnu znevýhodní zemědělce jednajících v dobré víře v rámci zemědělských podpor.
48.
Proto je třeba přezkoumat, zda čl. 137 odst. 1 nařízení č. 73/2009 všeobecně a nezávisle na okamžiku zahájení řízení brání úpravám ve smyslu čl. 73a odst. 2a nařízení č. 796/2004.
49.
Znění čl. 137 odst. 1 nařízení č. 73/2009 rozsáhlým způsobem konkretizuje zásadu právní jistoty v souvislosti s přiznáváním platebních nároků. V souladu s touto zásadou by měl být 1. leden 2010 považován za poslední možný den pro podání žádosti o provedení opravy.
50.
Podle bodu 49 odůvodnění nařízení č. 73/2009 se však čl. 137 odst. 1 zaměřuje pouze na to, aby byla zajištěna platnost určitých přiznání plateb. Toto ustanovení tedy bylo přijato s cílem umožnit členským státům upustit od vymáhání některých obzvláště vysokých plateb, které byly provedeny omylem.
51.
Tento cíl vyplývá z již diskutovaného odstavce 2 článku 137 nařízení č. 73/2009. Toto ustanovení omezuje rozsah právní jistoty zakotvené v odstavci 1, když vylučuje jeho použití na zemědělce, kteří jsou odpovědni za nesprávný výpočet platebních nároků. Má tedy být zajištěna ochrana zemědělců, kteří bez svého zavinění získali příliš vysoké platby, a nikoli o to, aby se naopak do budoucna stanovilo znevýhodnění zemědělců, které nastane bez jejich zavinění.
52.
Pouze takový výklad může v projednávané věci zajistit koherentní zohlednění hlubších poznatků o plochách, na které lze poskytnout podporu. V opačném případě by totiž byla v budoucnu zohledněna nová a přesněji stanovená velikost zemědělské plochy podniku v neprospěch zemědělce, ale nebyla by zohledněna, pokud by byla v jeho prospěch. To by nebylo soudržné.
53.
Komise jakožto zákonodárce v oblasti prováděcích předpisů potvrzuje tento výklad článku 137 nařízení č. 73/2009 zněním článku 81 jejího nařízení č. 1122/2009, který ve velké míře odpovídá článku 73a nařízení č. 796/2004, které je relevantní v projednávané věci. Pravomoc provést úpravu podle čl. 81 odst. 1 a 2 nařízení č. 1122/2009 byla ve srovnání s nařízením č. 796/2004 doplněna o dovětek, že platí, aniž je dotčen článek 137 nařízení č. 73/2009. Proto je třeba chránit zemědělce, kteří v dobré víře získali příliš vysoké platby. V článku 81 odst. 3 nařízení č. 1122/2009 však Komise takový dovětek neuvedla. Toto ustanovení umožňuje opravit chyby, které nevedly k příliš vysoké platbě, a vzhledem k tomu, že neodkazuje na článek 137 nařízení č. 73/2009, nespadá do oblasti jeho působnosti. Totéž musí platit pro čl. 73a odst. 2a nařízení č. 796/2004, který odpovídá čl. 81 odst. 3 nařízení č. 1122/2009.
54.
Článek 137 nařízení č. 73/2009 se tak nepoužije na opravu podle čl. 73a odst. 2a nařízení č. 796/2004.
V – Závěry
55.
Soudnímu dvoru proto navrhuji, aby rozhodl následovně:
„Příslušný členský stát přepočítá podle čl. 73a odst. 2a nařízení č. 796/2004 platební nároky zemědělce, pokud při původním výpočtu platebních nároků byla dřívější podpora, která byla poskytnuta ve formě prémií za krávy bez tržní produkce mléka a býky, na základě metody zjišťování ploch, na které lze poskytnout podporu, používané v tomto členském státě, převedena na příliš vysoký počet hektarů. Článek 137 nařízení č. 73/2009 se na opravu podle čl. 73a odst. 2a nařízení č. 796/2004 nepoužije.“
(
1
) – Původní jazyk: němčina.
(
2
) – Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce […] (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269). Přestože toto nařízení bylo následně mnohokrát změněno, v projednávané věci je v zásadě relevantní původní znění.
(
3
) – Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16), ve znění nařízení Komise (EU) č. 360/2010 ze dne 27. dubna 2010, kterým se mění přílohy IV a VIII nařízení Rady (ES) č. 73/2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor pro zemědělce v rámci společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 106, s. 1).
(
4
) – Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 […] (Úř. věst. L 141, s. 18; Zvl. vyd. 03/44, s. 243), ve znění nařízení Komise (ES) č. 380/2009 ze dne 8. května 2009 (Úř. věst. L 116, s. 9).
(
5
) – Nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v uvedeném nařízení, a k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde podmíněnost v rámci režimu přímé podpory pro odvětví vína (Úř. věst. L 316, s. 65), ve znění nařízení Komise (EU) č. 146/2010 ze dne 23. února 2010 (Úř. věst. L 47, s. 1).
(
6
) – Vztah mezi velikostí plochy a platebními nároky bude znovu znázorněn níže v bodě 25.
(
7
) – Viz rozsudek ze dne 14. října 2010, Landkreis Bad Dürkheim (C-61/09, Sb. rozh. s. I-9763, zejména body 37 a 43).
(
8
) – Viz naposledy znění nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 ze dne 26. září 2007 (Úř. věst. L 273, s. 1).