62024CJ0490_RES
Věc C‑490/24
Stichting Koskea, jednající jako správce majetku ED
proti
Nationale Nederlanden Schadeverzekering Maatschappij NV, jednající pod obchodním názvem Reaal Schadeverzekering NV
Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. února 2026
„Řízení o předběžné otázce – Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel – Směrnice 2009/103/ES – Článek 12 odst. 1 – Povinnost zajistit, aby pojištění krylo občanskoprávní odpovědnost za škody na zdraví všech osob cestujících ve vozidle, s výjimkou řidiče, vyplývající z provozu vozidla – Rozsah – Dopravní nehoda jediného vozidla – Škody utrpěné řidičem vozidla v důsledku zásahu cestujícího do řízení vozidla
Sbližování právních předpisů – Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel – Směrnice 2009/103 – Povinné pojištění vozidel – Povinnost pojistného krytí škod na zdraví všech cestujících ve vozidle s výjimkou řidiče – Pojem – Povinnost pojistného krytí škod způsobených řidiči vozidla zúčastněného na dopravní nehodě – Vyloučení – Škody vzniklé zásahem cestujícího do řízení tohoto vozidla – Neexistence vlivu
(Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103, čl. 1 bod 1, čl. 3 první, druhý a čtvrtý pododstavec, čl. 12 odst. 1 až 3 a čl. 13 odst. 1 a 3)
(viz body 25–44 a výrok)
Shrnutí
Soudní dvůr, na nějž se obrátil Hoge Raad der Nederlanden (Nejvyšší soud Nizozemska), upřesnil pojem „řidič“ v kontextu povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel podle směrnice 2009/103 (
1
). Soudní dvůr v tomto ohledu rozhodl, že se toto pojištění nemusí vztahovat na škody, které řidič jediného vozidla zúčastněného na dopravní nehodě utrpěl kvůli zásahu cestujícího do řízení tohoto vozidla.
Na konci roku 2016 se ED stal obětí dopravní nehody, když byl za volantem minibusu patřícího jistému fotbalovému klubu, v němž cestoval bývalý trenér tohoto klubu. V rychlosti přibližně 70 km/h náhle bývalý trenér, který seděl na sedadle vzadu vpravo, zatáhl za ruční brzdu vozidla. Minibus dostal smyk a narazil do několika pilířů. ED utrpěl těžká zranění a má z nehody velmi vážné následky.
Nadace, která spravuje majetek ED a hájí jeho zájmy, uplatnila škody, které ED utrpěl v důsledku této nehody, v rámci úrazového pojištění pro řidiče a cestující, které měl fotbalový klub sjednané. Pojistitel této žádosti nevyhověl s tvrzením, že ED usedl za volant minibusu pod vlivem alkoholu. ED byl rovněž informován, že neobdrží plnění ani z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti, neboť to se nevztahuje na škodu utrpěnou řidičem.
V této souvislosti podala nadace jednající jménem a na účet ED žalobu k soudu prvního stupně. Ten rozhodl, že ED neměl být vyloučen z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti upraveného směrnicí 2009/103, protože i když byl v okamžiku nehody za volantem vozidla, nemohl být již považován za řidiče, protože bývalý trenér se tím, že zatáhl za ruční brzdu, zachoval jako řidič. Poté, co tento soud žalobě ED vyhověl, podal pojistitel proti tomuto rozhodnutí odvolání k odvolacímu soudu, který rozsudek soudu prvního stupně zrušil, neboť měl za to, že ED po zatažení ruční brzdy bývalým trenérem postavení řidiče nepozbyl.
Nadace zastupující ED podala kasační opravný prostředek k předkládajícímu soudu, který má v této souvislosti pochybnosti o výkladu ustanovení směrnice 2009/103, podle něhož je řidič z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti vyloučen. Předkládající soud uvádí, že Soudní dvůr vždy zdůrazňoval význam ochrany cestujících poškozených dopravní nehodou a cíl spočívající v zajištění, aby toto pojištění umožňovalo všem cestujícím získat náhradu škody, kterou utrpěli. Dále uvádí, že směrnice 2009/103 odlišuje řidiče od ostatních cestujících, avšak pojem „řidič“ nedefinuje.
Závěry Soudního dvora
Soudní dvůr na prvním místě připomněl, že podle čl. 12 odst. 1 směrnice 2009/103 kryje povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel občanskoprávní odpovědnost za škody na zdraví všech osob cestujících ve vozidle s výjimkou řidiče. Soudní dvůr zaprvé upřesnil, že vzhledem k chybějící definici pojmů „řidič“ a „cestující“ v této směrnici musí být rozsah těchto pojmů určen v souladu s jejich obvyklým smyslem v běžném jazyce. Zadruhé výraz „řidič“ obvykle označuje osobu, která je usazena za ovládacími prvky nebo za volantem vozidla a ovládá ho, zatímco výraz „cestující“ označuje osobu, která je usazena jinde ve vozidle a neřídí ho. V této souvislosti uvádí, že ve vozidle může být kromě řidiče více cestujících, ale v zásadě v něm může být v jednom okamžiku pouze jeden řidič. Zatřetí nejsou podle čl. 12 odst. 1 směrnice 2009/103 škody vzniklé řidiči vozidla zahrnuty do povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel.
Pokud jde na druhém místě o kontext čl. 12 odst. 1 směrnice 2009/103, Soudní dvůr s ohledem na definici pojmu „vozidlo“ ve smyslu této směrnice zdůraznil, že každé vozidlo nacházející se v provozu má v zásadě řidiče a místo pro řízení a tímto řidičem je osoba, která uvnitř vozidla ovládá nebo je schopna ovládat mechanický pohon za účelem provozu, přičemž je usazena za volantem. Stejně jako toto ustanovení i několik dalších ustanovení směrnice 2009/103 (
2
) odlišuje řidiče vozidla od ostatních osob, které se v tomto vozidle mohly nacházet, a rovněž od ostatních účastníků silničního provozu, kteří se ve vozidle nenacházejí, ale mohou být dotčeni dopravní nehodou, které se vozidlo účastnilo. Jednotlivé kategorie osob poškozených nehodou jsou tedy v podstatě vymezeny v protikladu k řidiči vozidla, které se nehody účastnilo.
Soudní dvůr dále poukázal na rozlišení mezi povinností pojistného krytí občanskoprávní odpovědnosti za škody způsobené třetím osobám upraveného ve směrnici 2009/103 a rozsahem náhrady škody způsobené třetím osobám na základě občanskoprávní odpovědnosti za nehodu, který se řídí především vnitrostátním právem. Role, kterou ta či ona osoba nacházející se ve vozidle – jako v projednávané věci cestující, který zatáhl za ruční brzdu – mohla hrát v průběhu nehody, a tedy i při vzniku škody, tudíž může podle režimu občanskoprávní odpovědnosti platného v členském státě, na jehož území k nehodě došlo, určovat osobu, která je občanskoprávně odpovědná za nehodu, a mít vliv na rozsah náhrady škody.
S ohledem na výše uvedené Soudní dvůr uvedl, že zásah cestujícího do řízení vozidla, v jehož důsledku dojde k nehodě, nemůže vést k tomu, že by byla osoba, která usedla na místo k řízení tohoto vozidla a řídí ho, zbavena postavení řidiče tohoto vozidla. Kdyby byl učiněn jiný závěr, bylo by narušeno jednak zásadní rozlišení mezi řidičem a třetí poškozenou osobou, kterým se vyznačuje systém povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti zavedený směrnicí 2009/103, a jednak rozlišení mezi povinností zajistit toto pojistné krytí a rozsahem náhrady škody z titulu občanskoprávní odpovědnosti za nehodu, který se řídí vnitrostátním právem.
Konečně na třetím místě Soudní dvůr konstatoval, že je tento výklad podpořen cíli sledovanými směrnicí 2009/103, zejména cílem ochrany osob poškozených nehodami způsobenými motorovými vozidly, který byl v průběhu legislativního vývoje evropské právní úpravy v oblasti povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel neustále posilován. Tento cíl by přitom byl ohrožen, kdyby v závislosti na nahodilých skutkových okolnostech mohla osoba sedící za volantem pozbýt postavení řidiče kvůli zásahu cestujícího do řízení tohoto vozidla. Právní nejistota, která by z takové možnosti vyplývala, je jako taková s uvedeným cílem neslučitelná.
Soudní dvůr dále upřesnil, že se tento legislativní vývoj vyznačoval tím, že bylo trvale a výslovně vyloučeno krytí škod utrpěných řidičem z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti stanoveného v souladu s unijním právem. Navíc nic v tomto legislativním vývoji nenasvědčuje tomu, že bylo záměrem unijního normotvůrce harmonizovat povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel nad rámec krytí škod způsobených třetím osobám. Otázka případné povinnosti krýt pojištěním škody vzniklé řidiči jediného vozidla zúčastněného na dopravní nehodě se tedy za současného stavu unijního práva řídí vnitrostátním právem členských států.
Z toho vyplývá, že na škody utrpěné řidičem jediného vozidla zúčastněného na dopravní nehodě se nemusí vztahovat povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel stanovené směrnicí 2009/103, a to ani v případě, že do řízení tohoto vozidla zasáhl jeden z cestujících a nehodu způsobil tento jeho zásah.
(
1
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. 2009, L 263, s. 11), čl. 3 první, druhý a čtvrtý pododstavec.
(
2
) – Článek 12 odst. 2 a 3 a čl. 13 odst. 3 směrnice 2009/103.