62021TJ0377_RES
Věc T‑377/21
Eurecna SpA
v.
Evropská komise
Rozsudek Tribunálu (devátého senátu) ze dne 12. července 2023
„Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Závěrečná zpráva OLAF z vyšetřování týkajícího se plnění smlouvy o poskytování služeb financované z ERF – Odepření přístupu – Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu – Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu – Obecná domněnka – Povinnost uvést odůvodnění“
Orgány Evropské unie – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Povinnost orgánu provést konkrétní a individuální přezkum dokumentů – Neexistence – Možnost využití obecných domněnek, které se použijí na určité kategorie dokumentů – Povinnost uvést odůvodnění – Rozsah – Odůvodnění omezené na uplatnění dotyčné výjimky
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4 odst. 2)
(viz body 26–28, 40, 60, 61, 84)
Orgány Evropské unie – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Ochrana cílů inspekce, vyšetřování a auditu – Uplatnění na dokumenty týkající se vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) – Obecná domněnka újmy způsobené ochraně zájmů dotčených takovým vyšetřováním zveřejněním uvedených dokumentů – Uplatnění po ukončení těchto úkonů – Podmínky
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4 odst. 2 třetí odrážka)
(viz body 32–36, 43, 50–53, 57)
Orgány Evropské unie – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Ochrana rozhodovacího procesu – Ochrana dokumentů vyhotovených v rámci již skončeného řízení – Rozsah – Odepření přístupu – Povinnost uvést odůvodnění – Rozsah
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec)
(viz body 64–66, 68, 69)
Shrnutí
Žalobkyně Eurecna SpA je společností působící v oblasti poskytování služeb souvisejících s informačními technologiemi. V roce 2014 podepsalo Sdružení zámořských zemí a území Evropské unie (OCTA) se žalobkyní smlouvu o poskytování služeb financovanou z Evropského rozvojového fondu (ERF), jejímž cílem bylo posílit udržitelný rozvoj a hospodářskou diverzifikaci a zvýšit konkurenceschopnost zámořských zemí a území.
V roce 2020 Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF), ke kterému Evropská komise podala žádost o kontrolu případných nesrovnalostí při plnění této smlouvy, zahájil vyšetřování.
Dopisem ze dne 4. prosince 2020 informoval OLAF žalobkyni, že závěrečná zpráva z vyšetřování byla předána státnímu zastupitelství v Benátkách (Itálie) a generálnímu ředitelství Komise pro mezinárodní spolupráci a rozvoj. K této zprávě byla připojena doporučení, která se týkala následných opatření zahrnujících zejména zahájení trestního stíhání pro podvod a zpětné vymáhání vyplacených částek považovaných za nezpůsobilé z důvodu nevyúčtovaných odměn a neodůvodněných nákladů na straně žalobkyně. V roce 2021 požádala žalobkyně o přístup k závěrečné zprávě OLAF a k jejím přílohám. Krátce po podání této žádosti obdržela dopis, ve kterém ji Komise předběžně informovala o zahájení řízení o zpětném vymáhání. Rozhodnutím ze dne 26. dubna 2021 OLAF odepřel přístup k požadovaným dokumentům z důvodu uplatnění obecné domněnky důvěrnosti přiznané dokumentům týkajícím se jeho vyšetřování (dále jen „napadené rozhodnutí“).
Tribunál, k němuž byla podána žaloba na zrušení tohoto rozhodnutí, analyzuje vztah mezi zásadami, které vyplývají z judikatury týkající se povinnosti uvést odůvodnění, a zásadami, jež se vztahují k obecné domněnce důvěrnosti přiznané dokumentům souvisejícím s vyšetřováními OLAF na základě výjimky týkající se ochrany cílů inspekce (
1
). Tribunál s přihlédnutím k judikatuře, podle které se ochrana takových vyšetřování vztahuje i na následná opatření, pokud jsou prováděna v přiměřené lhůtě, uvádí, že odůvodnění rozhodnutí o odepření přístupu musí obsahovat aspekty svědčící o úvahách OLAF ohledně časové působnosti této obecné domněnky důvěrnosti (
2
). Tribunál, který v projednávané věci konstatoval, že napadené rozhodnutí v tomto ohledu není dostatečně odůvodněno, v důsledku toho přistoupil k jeho zrušení.
Závěry Tribunálu
Tribunál zaprvé konstatuje, že odůvodnění napadeného rozhodnutí žalobkyni umožnilo pochopit, že se OLAF za účelem odepření přístupu k požadovaným dokumentům dovolával obecné domněnky důvěrnosti. Z napadeného rozhodnutí totiž vyplývá, že OLAF měl za to, že se na požadované dokumenty vztahuje výjimka týkající se ochrany cílů inspekce z důvodu obecné domněnky nepřístupnosti dokumentů týkajících se jeho vyšetřování.
Zadruhé Tribunál poznamenává, že jelikož nebyly k dispozici nezbytné informace, nebyla žalobkyně s to pochopit důvody, proč měl OLAF ke dni přijetí napadeného rozhodnutí za to, že se na požadované dokumenty vztahuje tato obecná domněnka důvěrnosti.
I když totiž napadené rozhodnutí uvádí, že jsou tyto dokumenty součástí vyšetřovacího spisu OLAF, omezuje se OLAF v tomto rozhodnutí na konstatování, že uvedené vyšetřování bylo ukončeno a jeho závěrečná zpráva byla předána Komisi a státnímu zastupitelství v Benátkách spolu s doporučeními o případných následných opatřeních. Odůvodnění napadeného rozhodnutí však nezmiňuje skutečnost, že před jeho přijetím, k němuž došlo po předání zprávy OLAF, zaslala Komise žalobkyni dopis, ve kterém ji předběžně informovala, že bude vymáhat zpět většinu vyplacených částek považovaných za nezpůsobilé. Zahájí-li přitom Komise toto řízení o zpětném vymáhání, lze to podle Tribunálu považovat za opatření přijaté v návaznosti na jedno z doporučení zprávy OLAF, a tudíž za rozhodnutí určující ukončení vyšetřování. Vzhledem k tomu, že napadené rozhodnutí v tomto ohledu mlčí, lze předpokládat, že OLAF měl za to, že cílem ani účinkem dopisu Komise s předběžnými informacemi nebylo ukončení vyšetřování a že ke dni přijetí napadeného rozhodnutí orgány, kterým byla určena jeho závěrečná zpráva, ještě nerozhodly v přiměřené lhůtě o opatřeních, jež mají být přijata na základě této zprávy.
V této souvislosti Tribunál uvádí, že se měl OLAF v odůvodnění napadeného rozhodnutí vyjádřit k otázce, zda doba, jež uplynula mezi datem předání jeho zprávy orgánům, jimž byla určena, a datem přijetí tohoto rozhodnutí, musí být považována za přiměřenou. V tomto ohledu připomíná, že se sice na dokumenty týkající se vyšetřování OLAF, které bylo právě ukončeno, vztahuje obecná domněnka důvěrnosti, pokud příslušné orgány ještě nerozhodly o opatřeních, jež mají být přijata v návaznosti na příslušnou zprávu z vyšetřování, nicméně je tomu tak za podmínky, že ke dni přijetí rozhodnutí, kterým se přístup k uvedeným dokumentům zamítá, nelze lhůtu, jež uplynula od předání zprávy OLAF příslušným orgánům, považovat za nepřiměřenou (
3
). I když lze v projednávaném případě předpokládat, že OLAF měl za to, že uplynulá doba nebyla nepřiměřená, z napadeného rozhodnutí nevyplývají důvody takového výkladu.
Na třetím a posledním místě Tribunál konstatuje, že je třeba s ohledem na mezerovitost odůvodnění obsaženého v napadeném rozhodnutí uvést, že toto rozhodnutí neumožňuje Tribunálu posoudit opodstatněnost druhého žalobního důvodu předloženého žalobkyní, podle kterého OLAF neprokázal existenci domněnky důvěrnosti požadovaných dokumentů na základě výjimky týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu, a tudíž ani vykonat přezkum legality.
V tomto ohledu Tribunál připomíná, že unijní orgány nemají právo zhojit svá nedostatečně odůvodněná rozhodnutí před unijním soudem a unijní soud nemá povinnost zohledňovat doplňující vysvětlení poskytnutá až během soudního řízení autorem předmětného aktu za účelem posouzení, zda byla dodržena povinnost uvést odůvodnění. Takový právní stav by mohl ohrozit rozložení pravomocí mezi správou a unijními soudy, což by oslabilo přezkum legality a ohrozilo výkon práva na opravný prostředek (
4
).
I kdyby přitom doplňující vysvětlení poskytnutá Komisí v průběhu řízení mohla být považována nikoli za doplňující odůvodnění napadeného rozhodnutí, ale za vysvětlení nezbytná k úplnému pochopení analýzy, z níž vycházejí úvahy OLAF, Tribunál konstatuje, že v rámci soudního řízení se Komise ani nevyjádřila k otázce, zda dopis s předběžnými informacemi představoval následné opatření, které vedlo k ukončení vyšetřování, a v případě kladné odpovědi ani neuvedla důvody, proč předání zprávy úřadu OLAF státnímu zastupitelství v Benátkách mělo za následek prodloužení obecné domněnky důvěrnosti. Konečně Komise nezaujala ani stanovisko k otázce, zda ke dni přijetí napadeného rozhodnutí uplynula přiměřená lhůta od předání požadovaných dokumentů Komisi a státnímu zastupitelství v Benátkách.
(
1
) – Na základě čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
(
2
) – V tomto smyslu viz rozsudky ze dne 19. prosince 2019, ECB v. Espírito Santo Financial (Portugalsko) (C‑442/18 P, EU:C:2019:1117, bod 55), a ze dne 21. října 2020, ECB v. Estate of Espírito Santo Financial Group (C‑396/19 P, nezveřejněný, EU:C:2020:845, bod 62).
(
3
) – Viz rozsudek ze dne 1. září 2021, Homoki v. Komise (T‑517/19, nezveřejněný, EU:T:2021:529, bod 63 a citovaná judikatura).
(
4
) – Viz rozsudek ze dne 11. června 2020, Komise v. Di Bernardo (C‑114/19 P, EU:C:2020:457, bod 58).