62023TJ1088_RES
Дело T‑1088/23
RTL Group Markenverwaltungs GmbH
срещу
Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
Решение на Общия съд (седми състав) от 7 май 2025 година
„Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Фигуративна марка на Европейския съюз „RTL“ — Липса на реално използване на марката — Член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Факти и доказателства, представени за първи път пред апелативния състав — Член 95, параграф 2 от Регламент 2017/1001 — Член 27, параграф 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 — Злоупотреба с право“
Марка на Европейския съюз — Отказ, отмяна и недействителност — Основания за отмяна — Липса на реално използване на марката — Доказване на използването — Реално използване — Понятие — Критерии за преценка — Изискване на конкретни и обективни доказателства
(Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, член 18, параграф 1 и член 58, параграф 1, буква а)
(вж. т. 16, 19, 20 и 91—93)
Марка на Европейския съюз — Отказ, отмяна и недействителност — Основания за отмяна — Липса на реално използване на марката — Доказване на използването — Частично използване — Въздействие
(Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, член 18, параграф 1 и член 58, параграф 2)
(вж. т. 17 и 18)
Марка на Европейския съюз — Отказ, отмяна и недействителност — Искане за отмяна — Допустимост — Необусловеност от липсата на злоупотреба с право или от добросъвестността на подателя на искането за отмяна
(Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, член 63, параграф 1, буква а)
(вж. т. 27—30)
Марка на Европейския съюз — Отказ, отмяна и недействителност — Основания за отмяна — Липса на реално използване на марката — Фигуративна марка „RTL“
(Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, член 18, параграф 1 и член 58, параграф 1, буква а)
(вж. т. 35, 55, 82, 83, 95 и 101)
Марка на Европейския съюз — Процедурни разпоредби — Производство по отмяна — Факти и доказателства, които не са представени в определения за това срок — Вземане предвид — Правомощие за преценка на апелативния състав
(Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, член 95, параграф 2; Регламент 2018/625 на Комисията, член 27, параграф 4)
(вж. т. 45—47 и 49)
Марка на Европейския съюз — Отказ, отмяна и недействителност — Основания за отмяна — Липса на реално използване на марката — Използване от трето лице със съгласието на притежателя на марката
(Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, член 18, параграф 2)
(вж. т. 62)
Марка на Европейския съюз — Отказ, отмяна и недействителност — Основания за отмяна — Липса на реално използване на марката — Доказване на използването — Реално използване — Понятие — Критерии за преценка — Марка, която се ползва с репутация в Съюза — Липса на въздействие
(Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, член 8, параграф 5, член 18, параграф 1 и член 58, параграф 1, буква а)
(вж. т. 94)
Резюме
С решението си Общият съд изменя решението на апелативния състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO). Той изяснява въпросите за злоупотребата с искане за отмяна, за упражняването от апелативния състав на EUIPO на правото му да прецени дали да откаже да вземе предвид доказателства, които са представени за първи път пред него извън рамките на предвидените в Делегиран регламент 2018/625 (
1
) писмени изложения, за реалното използване на марка за рекламни, промоционални и маркетингови услуги от предприятие, което е част от група, предоставяща по-специално услуги за излъчване на реклами, и за въздействието на репутацията на дадена марка върху преценката на реалното ѝ използване за други стоки и услуги.
От 2016 г. жалбоподателят, RTL Group Markenverwaltungs GmbH, е притежател на фигуративна марка на Европейския съюз „RTL“ за някои стоки и услуги (
2
). През 2021 г. встъпилата страна, Marcella Örtl, подава искане за отмяна (
3
) с мотива, че марката не е била реално използвана през непрекъснат период от пет години за стоките и услугите, за които е била регистрирана. Отделът по отмяна на EUIPO уважава частично искането за някои стоки и услуги.
Сезиран с жалба, подадена от жалбоподателя, апелативният състав на EUIPO, от една страна, обявява искането за отмяна за допустимо и от друга страна, отменя частично решението на отдела по отмяна в частта, в която последният отменя спорната марка по-специално за една подкатегория на „рекламните, маркетинговите и промоционалните услуги“, а именно услугите за „излъчване на реклами по телевизията, радиото и електронните медии“ (
4
), и отхвърля жалбата в останалата ѝ част. С жалбата си, подадена пред Общия съд, жалбоподателят иска това решение да бъде отменено или изменено.
Съображения на Общия съд
На първо място, Общият съд отбелязва, че основанията за отмяна имат за предмет защитата на общия интерес, който лежи в основата им, което обяснява защо от подалото искането лице не се изисква да доказва правен интерес. Този анализ се потвърждава от съображение 24 от Регламент 2017/1001 и от целта на член 63, параграф 1, буква а) от този регламент, а именно да се предостави възможност за оспорване на марка на Европейския съюз, която не е била реално използвана през определен период от време, на възможно най-широк кръг лица, без да се изисква те да доказват правен интерес. Тъй като искане за отмяна може да бъде подадено от „всяко физическо или юридическо лице“ поради липсата на използване или недостатъчното използване на дадена марка, въпросът за евентуалното наличие на злоупотреба с право е без значение за анализа на допустимостта на това искане. Освен това нито допустимостта, нито основателността на искането за отмяна зависят от добросъвестността на подателя на искането, тъй като отмяната на дадена марка поради неизползване през петгодишния период е правна последица, наложена от Регламент 2017/1001 (
5
).
Макар в това отношение жалбоподателят да се позовава на дело Sandra Pabst (
6
), Общият съд посочва, това дело се характеризира с изключителни обстоятелства, които не са налице по настоящото дело. За разлика от дело Sandra Pabst, встъпилата страна не е дружество, създадено изкуствено с единствената цел да подаде множество искания за отмяна. Освен това жалбоподателят не е доказал, че в случая искането за отмяна е било обречено на неуспех и следователно е било използвано единствено за да се натовари ненужно жалбоподателят или да му се окаже някакъв натиск. Напротив, това, че встъпилата страна има намерение да използва марка, която може да създаде объркване със спорната марка, доказва действителния интерес на встъпилата страна регистърът на марките да бъде актуализиран, що се отнася до обхвата на монопола на жалбоподателя върху спорната марка.
Поради това Общият съд отхвърля твърдението на жалбоподателя за недопустимост на искането за отмяна поради твърдяната злоупотреба с това искане.
На второ място, Общият съд припомня съдебната практика относно правото на преценка на EUIPO дали да вземе предвид късно посочени или представени факти и доказателства (
7
), и подчертава, че това вземане предвид трябва да въплъщава резултата от обективно и мотивирано упражняване на правото на преценка, чийто контрол е от компетентността на Общия съд.
Той констатира, че в случая жалбоподателят е представил становище и доказателства късно, поради което апелативният състав е трябвало да упражни свободата си на преценка, за да реши дали да ги вземе предвид за целите на решението, което трябва да постанови. В случая обаче не е налице такова обективно и мотивирано упражняване на правото на преценка, тъй като апелативният състав е отхвърлил тези доказателства само поради това, че не са били представени заедно с някое от писмените изложения, посочени в Делегиран регламент 2018/625 (
8
), без да провери дали са изпълнени изискванията по член 27, параграф 4 от този регламент. Всъщност проверката на допустимостта на становищата и доказателствата, представени за първи път пред апелативния състав, не може да се ограничи до фактите и доказателствата, представени заедно с посочените в Делегиран регламент 2018/625 писмени изложения, тъй като такова ограничение не произтича нито от член 95, параграф 2 от Регламент 2017/1001, нито от член 27, параграф 4 от Делегиран регламент 2018/625.
Следователно апелативният състав е допуснал грешка, като е отказал да разгледа късно представените от жалбоподателя становище и доказателства, без да упражни предоставеното му право на преценка.
На трето място, Общият съд проверява дали представените от жалбоподателя доказателства относно дейността на дружествата от групата, към която той принадлежи, позволяват да се установи, че спорната марка е използвана не само за подкатегорията на услугите за излъчване на реклами, както посочва апелативният състав, но и извън тази единствена подкатегория — за цялата категория на рекламните, маркетинговите и промоционалните услуги.
Най-напред, Общият съд посочва, че жалбоподателят е доказал, че дружествата от групата, към която принадлежи, са предоставяли на рекламодателите услуги по създаване и реализиране на реклами, и по-специално на телевизионни реклами. Така жалбоподателят е представил доказателства за услуги, които предполагат творчески принос от страна на тези дружества при изготвянето на рекламите и които не се свеждат само до излъчването на създадено от трето лице рекламно съдържание.
По-нататък, Общият съд приема, че представените от жалбоподателя доказателства сочат, че той е предлагал на рекламодателите услугите си във връзка с разработването на рекламни стратегии в притежаваните от него медии, като им е предоставил възможност да участват в рекламни мероприятия, организирани от групата, към която принадлежи.
Накрая, Общият съд приема, че представените доказателства сочат, че дружествата от групата, към която принадлежи жалбоподателят, са предоставяли консултантски услуги във връзка с продажбата на телевизионна реклама, които спадат към специализираните услуги за консултиране и подпомагане на предприятия, които се стремят да популяризират своите стоки и услуги и да развият рекламните си стратегии.
При тези обстоятелства Общият съд счита, че от представените от жалбоподателя доказателства е видно, че групата, към която принадлежи жалбоподателят, е предоставяла на трети лица, под спорната марка и през релевантния период, рекламни, промоционални и маркетингови услуги, които не са се ограничавали до излъчването на реклами, а са имали за цел да допринесат активно за разработването на рекламната стратегия на тези трети лица. Поради това Общият съд изменя обжалваното решение, като отхвърля искането за отмяна на спорната марка за рекламни, промоционални и маркетингови услуги от клас 35.
На последно място, Общият съд уточнява, че текстът и целта на член 58, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001 обвързват запазването на правата, свързани с марката на Европейския съюз, с условието тя да бъде действително използвана. Всъщност не би било оправдано марка, която не се използва, да възпрепятства конкуренцията и да ограничава свободното движение на стоки и свободното предоставяне на услуги. Освен това съдилищата на Съюза вече са постановявали, че разпоредбите относно разширената защита на марка на Европейския съюз, която се ползва с репутация в Съюза, преследват различна цел от разпоредбите, които изискват доказване на реалното използване, поради което тези два вида разпоредби трябва да се тълкуват самостоятелно. Ето защо, дори да се предположи, че спорната марка в случая се ползва с репутация в медийния сектор, само по себе си това обстоятелство не позволява да се докаже наличието на реално използване на марката за разглежданите стоки и услуги. Освен това нито единният характер на марката на Европейския съюз, нито съображение 7 от Делегиран регламент 2018/625, което се отнася единствено до процесуални правила, могат да бъдат надлежно изтъкнати от жалбоподателя за целите на тълкуването на материалноправните разпоредби на Регламент 2017/1001.
(
1
)	Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията от 5 март 2018 година за допълнение на Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета относно марката на Европейския съюз, и за отмяна на Делегиран регламент (ЕС) 2017/1430 (ОВ L 104, 2018 г., стр. 1).
(
2
)	Става дума за стоки и услуги от класове 3, 6, 8, 9, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 30, 32, 33, 35, 38, 41, 42, 43 и 45 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г.
(
3
)	На основание член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 154, 2017 г., стр. 1).
(
4
)	Другите стоки и услуги, за които решението на отдела по отмяна е отменено, са „оптична дискова памет“ от клас 9 и „услуги за онлайн социални мрежи; услуги за социално представяне онлайн“ от клас 45.
(
5
)	Вж. член 58, параграф 1, буква а) и член 64, параграф 2 от Регламент 2017/1001.
(
6
)	Делото, довело до постановяване на решението на големия апелативен състав от 1 февруари 2020 г. (преписка R 2445‑2017-G, наричано по-нататък „дело Sandra Pabst“).
(
7
)	Предвидено в член 95, параграф 2 от Регламент 2017/1001 и ограничено от член 27, параграф 4 от Делегиран регламент 2018/625.
(
8
)	Членове 22, 24 и 26 от Делегиран регламент 2018/625.