62023CJ0471
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (oсми състав)
6 март 2025 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Икономическо, социално и териториално сближаване — Собствени ресурси на Европейския съюз — Защита на финансовите интереси на Съюза — Регламент (ЕС) № 1303/2013 — Член 2, точка 10 — Понятие за бенефициер — Финансова корекция за нарушение на национална правна уредба в областта на обществените поръчки — Адресат на решение за финансова корекция — Определяне на отговорността за тази корекция и договорно разпределяне на тази отговорност между получателя на държавна помощ и нейния администратор — Участие в административната процедура и в съдебното производство относно това решение — Членове 41 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз“
По съединени дела C‑471/23 и C‑477/23
с предмет две преюдициални запитвания, отправени на основание член 267 ДФЕС от Върховен административен съд (България) с актове от 13 юли 2023 г., постъпили в Съда на 25 юли 2023 г., в рамките на производството по дела
Община Велико Търново (C‑471/23),
Община Белово (C‑477/23)
срещу
Ръководител на Управляващия орган на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014—2020 г. (C‑471/23),
Ръководител на Управляващия орган на Оперативна програма „Околна среда“ 2014—2020 г. (C‑477/23),
при участието на:
Върховна административна прокуратура,
СЪДЪТ (осми състав),
състоящ се от: N. Jääskinen, председател на девети състав, изпълняващ функцията на председател на осми състав, M. Gavalec (докладчик) и J. Passer, съдии,
генерален адвокат: T. Ćapeta,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за община Белово, от A. A. Кечева,
–
за ръководителя на Управляващия орган на Оперативна програма „Околна среда“ 2014—2020 г., от Г. Симеонова,
–
за Европейската комисия, от Д. Драмбозова, C. Ehrbar и J. Hradil, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалните запитвания се отнасят до тълкуването на член 2, точки 10, 36 и 37 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 320, и поправка в ОВ L 200, 2016 г., стр. 140), изменен с Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 г. (OB L 193, 2018 г., стр. 1) (наричан по-нататък „Регламент № 1303/2013“), както и на членове 41 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).
2
Запитванията са отправени в рамките на два спора между, първо, община Велико Търново (България) и ръководителя на Управляващия орган на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014—2020 г. (C‑471/23) и второ, община Белово (България) и ръководителя на Управляващия орган на Оперативна програма „Околна среда“ 2014—2020 г. (C‑477/23) по повод на условията и реда за приемане на решения за определяне на финансова корекция, след като са установени нередности при изпълнението на проекти, съфинансирани от фондовете на Европейския съюз.
Правна уредба
Правото на Съюза
Регламент (ЕО) № 1370/2007
3
Съгласно съображения 5, 33 и 36 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (OB L 315, 2007 г., стр. 1):
„(5)
[…] Ако в съответствие с настоящия регламент държавите членки решат да изключат определени общи правила от неговото приложно поле, следва да се прилага общият режим за държавни помощи.
[…]
(33)
В параграфи 87—95 от решението си [от 24 юли 2003 г., Altmark Trans и Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)] Съдът на Европейските общности се произнесе, че компенсацията за обществени услуги не представлява поставяне в по-благоприятно положение по смисъла на член [107 ДФЕС], при условие че са спазени кумулативно четири условия. При неспазване на тези условия, а спазване на общите условия за прилагане на член [107], параграф 1 [ДФЕС], компенсацията за обществена услуга представлява държавна помощ и се подчинява на режима по членове [93, 106, 107 и 108 ДФЕС].
[…]
(36)
[…] Всяка компенсация във връзка с предоставянето на обществените услуги за пътнически превоз, различна от попадащите в приложното поле на настоящия регламент, която крие риск от намеса на държавни помощи по смисъла на член [107], параграф 1 [ДФЕС], следва да е в съответствие с разпоредбите на членове [93, 106, 107 и 108 ДФЕС], включително с всяко съответно тълкуване от страна на Съда на Европейските общности и по-специално неговото решение [от 24 юли 2003 г., Altmark Trans и Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)]. […]“.
Регламент № 1303/2013
4
Съгласно съображения 65 и 66 от Регламент № 1303/2013:
„(65)
Държавите членки следва да приемат адекватни мерки, за да гарантират правилната структура и правилното функциониране на своите системи за управление и контрол, за да дават гаранции за законосъобразното и редовно използване на европейските структурни и инвестиционни фондове [ЕСИФ]). […]
(66)
В съответствие с принципите на споделеното управление държавите членки и [Европейската комисия] следва да са отговорни за управлението и контрола на програмите. Държавите членки следва да носят основната отговорност — чрез своите системи за управление и контрол — за изпълнението и контрола на операциите в рамките на програмите. […]“.
5
Член 1 („Предмет“) от този има следния текст:
„В настоящия регламент се определят общоприложимите правила за Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), Европейския социален фонд (ЕСФ), Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) и Европейския фонд за морско дело и рибарство (ЕФМДР), които функционират в съответствие с обща рамка (наричани по-нататък „европейските структурни и инвестиционни фондове“ [ЕСИФ]). […]
[…]“.
6
Член 2 от посочения регламент е озаглавен „Определения“ и предвижда:
„За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
[…]
10)
„бенефициер“ означава публична или частна организация или физическо лице, които отговарят за започването или за започването и изпълнението на операции, и:
а)
в контекста на държавните помощи — организация, която получава помощта, освен когато помощта на предприятие е под 200000 евро, при което съответната държава членка може да реши, че бенефициер е организацията, която предоставя помощта, без да се засягат регламенти (ЕС) № 1407/2013 [на Комисията от 18 декември 2013 година относно прилагането на членове 107 и 108 [ДФЕС] към помощта de minimis (ОВ L 352, 2013 г., стр. 1)] (ЕС) № 1408/2013 [на Комисията от 18 декември 2013 година относно прилагането на членове 107 и 108 [ДФЕС] към помощта de minimis в селскостопанския сектор (ОВ L 352, 2013 г., стр. 9)] и (ЕС) № 717/2014 на Комисията [от 27 юни 2014 година относно прилагането на членове 107 и 108 [ДФЕС] към помощта de minimis в сектора на рибарството и аквакултурите (ОВ L 190, 2014 г., стр. 45)]; и
б)
в контекста на финансовите инструменти по втора част, дял IV от настоящия регламент — структурата, която прилага финансовия инструмент или фонда на фондове, в зависимост от случая;
[…]
36)
„нередност“ означава всяко нарушение на правото на Съюза или на националното право, свързано с [неговото прилагане][…], произтичащо от действие или бездействие на икономически оператор, участващ в прилагането на [ЕСИФ], което има или би имало за последица нанасянето на вреда на бюджета на Съюза чрез начисляване на неправомерен разход в бюджета на Съюза.
37)
„икономически оператор“ означава всяко физическо или юридическо лице или друг субект, които участват в изпълнението на помощта от [ЕСИФ], с изключение на държава членка, която упражнява правомощията си като публичен орган;
[…]“.
7
Член 143 от Регламент № 1303/2013, озаглавен „Финансови корекции от държавите членки“, гласи:
„1.   Държавите членки на първо място носят отговорност за разследването на нередностите и за извършването на необходимите финансови корекции и възстановяването на дължимите суми. В случай на системна нередност държавата членка разширява своите разследвания, за да обхване всички операции, които потенциално могат да бъдат засегнати.
2.   Държавите членки извършват необходимите финансови корекции във връзка с отделните или системни нередности, установени в операциите или в оперативните програми. Финансовите корекции се изразяват в отмяната на всички или на част от публичния принос за дадена операция или оперативна програма. Държавите членки вземат предвид характера и сериозността на нередностите и финансовата загуба за фондовете или за ЕФМДР и прилага пропорционална корекция. Финансовите корекции се вписват в счетоводните отчети за счетоводната година, през която е взето решението за отмяна.
[…]“.
Българското право
ЗУСЕФСУ
8
Съгласно член 70 от Закона за управление на средствата от европейските фондове при споделено управление (ДВ, бр. 101 от 22 декември 2015 г., чието заглавие преди изменението, обнародвано в ДВ, бр. 51 от 2022 г., в сила от 1 юли 2022 г., е следното: Закон за управление на средствата от Европейските структурни и инвестиционни фондове (ЗУСЕСИФ), в редакцията му, приложима към спора по главното производство (наричан по-нататък „ЗУСЕФСУ“):
„(1)   Финансова подкрепа със средства от ЕСИФ може да бъде отменена изцяло или частично чрез извършване на финансова корекция на следните основания:
[…]
9.
за нередност, съставляваща нарушение на правилата за определяне на изпълнител по глава четвърта, извършено чрез действие или бездействие от страна на бенефициента, което има или би имало за последица нанасянето на вреда на средства от ЕСИФ;
[…]
(2)   Случаите на нередности, за които се извършват финансови корекции по ал. 1, т. 9, се посочват в нормативен акт на Министерския съвет“.
9
Член 73, алинея 1 от ЗУСЕФСУ гласи:
„Финансовата корекция се определя по основание и размер с мотивирано решение на ръководителя на управляващия орган, одобрил проекта“.
Закон за обществените поръчки
10
По силата на член 2, алинея 2 от Закона за обществените поръчки (ДВ, бр. 13 от 16 февруари 2016 г.) при възлагането на обществени поръчки възложителите нямат право да ограничават конкуренцията чрез включване на условия или изисквания, които дават необосновано предимство или необосновано ограничават участието на стопански субекти в обществените поръчки и които не са съобразени с предмета, стойността, сложността, количеството или обема на обществената поръчка.
Споровете в главните производства и преюдициалните въпроси
Дело C‑471/23
11
След проведена процедура за предоставяне на безвъзмездна финансова помощ в рамките на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014—2020 г., която е част от Споразумението за партньорство на Република България за програмния период 2014—2020 г., безвъзмездната финансова помощ по процедурата „Изпълнение на интегрирани планове за градско възстановяване и развитие 2014—2020“ е предоставена пряко на община Велико Търново.
12
На 24 август 2018 г. между тази община и „Организация на движението, паркинги и гаражи“ ЕООД (наричано по-нататък „общинското дружество“) е сключено Споразумение за партньорство. В това споразумение посочената община е наименована „водещ партньор“, а общинското дружество — „партньор“ по проекта „Интегриран градски транспорт на град Велико Търново“ в рамките на тази оперативна програма.
13
В съответствие с посоченото споразумение за партньорство водещият партньор и партньорът се задължават при одобрение на проекта да сключат административен договор. Партньорът, а именно, в случая, общинското дружество, е длъжен в качеството си на възложител да проведе обществена поръчка за доставка на подвижен състав, съобразно Закона за обществените поръчки. Същото споразумение предвижда още, че ако в тази процедура се допуснат нарушения, които представляват основания за извършване на финансова корекция, средствата в размер на финансовата корекция са за сметка на възложителя, който е страна по договора, спрямо който е определена посочената корекция.
14
На 19 юли 2019 г. община Велико Търново, в качеството на бенефициер на безвъзмездната финансова помощ по процедурата „Изпълнение на интегрирани планове за градско възстановяване и развитие 2014—2020“, сключва административен договор с Управляващия орган на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014—2020 г. за изпълнение на посоченото проектно предложение на обща стойност 11133732,51 български лева (BGN) (около 5700000 евро), от които посочената безвъзмездна финансова помощ в размер на 10409573,31 BGN (около 5300000 евро) и собствен принос на бенефициера 724159,20 BGN (около 370000 евро).
15
Този административен договор предвижда, че част от сумата на разглежданата безвъзмездна финансова помощ представлява държавна помощ за оператора на услуга за извършване на обществен превоз на пътници под формата на компенсация за обществена услуга в съответствие с Регламент № 1370/2007. Администраторът на тази помощ е община Велико Търново, която се задължава да осигури изпълнението на приложимия режим в съответствие с изискванията на този регламент, включително да въведе и приложи подходящи механизми на контрол на изпълнението им.
16
Съгласно Общите условия на посочения административен договор бенефициерът е отговорен пред Управляващия орган на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014—2020 г. за действията на партньорите и външните изпълнители при изпълнението на съответния проект чрез поемане „за собствена сметка на всички рискове, включително недопустими разходи и финансови корекции, за сметка на безвъзмездната финансова помощ от бюджета на проекта“.
17
След като започва процедура за възлагане на обществена поръчка в качеството си на оператор на услуга от общ икономически интерес и идентифициран получател на държавна помощ чрез средства от ЕСИФ, на 31 март 2020 г. общинското дружество сключва с изпълнителя ДЗЗД „Екселор — Алфа“ договор за обществена поръчка с предмет доставка на три броя електробуси.
18
След сигнал за нередност, на 11 май 2022 г. Управляващият орган на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014—2020 г. приема решение (наричано по-нататък „решението за определяне на финансова корекция от 11 май 2022 г.“), с което на община Велико Търново е определена финансова корекция за допусната от общинското дружество нередност по член 70, алинея 1, точка 9 от ЗУСЕФСУ. Тази финансова корекция е в размер на 25 % от средствата, допустими за финансиране от ЕСИФ по договора за обществена поръчка.
19
Община Велико Търново обжалва това решение пред Административен съд Велико Търново (България).
20
С решение от 1 ноември 2022 г. тази юрисдикция отхвърля жалбата с мотива, че въпросната община е единствен бенефициер на разглежданата безвъзмездна финансова помощ, тъй като е страна по административния договор, посочен в точка 14 от настоящото решение, и че в качеството си на страна по този договор посочената община може легитимно да се счита за адресат на административния акт, с който се определя въпросната финансова корекция. Посочената юрисдикция отбелязва още, че сключването от същата община, като бенефициер на тази безвъзмездна финансова помощ, на партньорски споразумения за някои дейности не я освобождава от отговорността ѝ като страна по посочения договор, която има преки отношения с Управляващия орган на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014—2020 г. Накрая, същата юрисдикция констатира, че клаузата за отговорността за нарушения и рискове, включително и за финансови корекции, има регресен характер — да определи във вътрешните отношения между партньорите кой да носи отговорността за такива корекции.
21
Община Велико Търново сезира с касационна жалба срещу това съдебно решение Върховния административен съд (България), който е запитващата юрисдикция.
22
Според тази юрисдикция, най-напред, за да се отговори на въпроса дали община Велико Търново е единствен бенефициер на разглежданата безвъзмездна финансова помощ, както и дали като такъв е допуснала нарушение на българското право, за което ѝ е определена финансова корекция, следва да се тълкува понятието „бенефициер“ по смисъла на член 2, точка 10 от Регламент № 1303/2013.
23
По-нататък, според запитващата юрисдикция се поставя въпросът дали община Велико Търново може да се разглежда като адресат на решението за определяне на финансова корекция от 11 май 2022 г. заради нередност по смисъла на член 2, точка 36 от Регламент № 1303/2013, допусната от общинското дружество, и като субект, който трябва да понесе отговорността за нарушения, допуснати в хода на започната от това дружество процедура за възлагане на обществена поръчка, при положение че тази община не разходва средствата от ЕСИФ по договора за обществена поръчка, сключен след тази процедура.
24
Накрая, ако се установи, че общинското дружество е бенефициер на помощта, върху която е определена финансовата корекция, в качеството си на получател на помощта и на публична организация, която отговаря за започването и изпълнението на конкретната операция по придобиване на подвижния състав, също така стои въпросът защо на това дружество не е осигурено право на участие в процедурата по определяне на посочената финансова корекция, както и дали то е трябвало да има възможност да участва като страна в производството по оспорването на същата пред Административен съд Велико Търново.
25
При тези обстоятелства Върховният административен съд решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Администратор на държавна помощ, представляваща средства от ЕСИФ, който не е получател на помощта, попада ли в понятието „бенефициер“ на помощта в контекста на държавните помощи по смисъла на чл. [2], т. 10 от [Регламент № 1303/2013]?
2)
Администратор на държавна помощ, представляваща средства от ЕСИФ, който не е лицето[,] разходващо помощта въз основа на обществена поръчка, може ли да бъде допустим адресат на акт за определяне на финансова корекция за нарушаване на националното законодателство/правото на Европейския съюз при възлагане на обществената поръчка?
3)
Следва ли по отношение на лицето адресат на административната мярка „финансова корекция“ за осъществена нередност по смисъла на чл. 2, т. 36 от Регламент № 1303/2013[…], в хипотеза на държавни помощи — средства от ЕСИФ, да са налице две кумулативни изисквания: да е получател на помощта, съставляваща засегнатите средства от нередността и да е лице, което е разходвало засегнатите средства?
4)
Отговорността за нарушаване на закона при разходване на държавна помощ, средства от ЕСИФ, може ли да се определя или преразпределя с договор между получателя и администратора на помощта или се носи от получателя на помощта, който я разходва незаконосъобразно?
5)
Налице ли е солидарна отговорност между получателя на помощта и администратора на помощта, и следва ли такава солидарност да бъде предвидена в договора за предоставяне на помощта?
6)
Допускат ли чл. 41 и чл. 47 от [Хартата] практика на национални органи и съдилища в хипотеза като тази в главното производство, на „оператор на услуга от общ икономически интерес“, какъвто е [общинското дружество], по отношение на чиято процедура по възлагане на обществена поръчка се претендира да се констатира нарушение на Закона за обществените поръчки при възлагане на същата, в процедура по разходване на средства от ЕСИФ, [представляващи] държавна помощ, да не бъде осигурено право на участие в процедурата по определяне на финансова корекция, засягаща сключен от него договор, както и право на участие в съдебното производство по оспорване на този административен акт с мотива, че същият като партньор на общината носи регресна отговорност по гражданскоправен ред въз основа на Споразумението за партньорство?“.
Дело C‑477/23
26
Дело C‑477/23 се отнася до разходване на средства от ЕСИФ за периода 2014—2020 г. в рамките на „Комбинирана процедура за проектиране и изграждане на компостиращи инсталации и на инсталации за предварително третиране на битови отпадъци“, чиято цел е намаляване на количеството депонирани битови отпадъци чрез осигуряване на допълнителен капацитет за предварително третиране на смесено събрани битови отпадъци и за разделно събиране и рециклиране чрез компостиране на зелени и/или биоразградими отпадъци.
27
В процедурата по директно предоставяне на безвъзмездна финансова помощ за регион Пазарджик (България) няколко общини, сред които в частност общините Пазарджик и Белово, изготвят общо проектно предложение за целите на предоставянето на такава помощ. Съответните общини е трябвало да подпишат административен договор за предоставяне на безвъзмездна финансова помощ по Оперативна програма „Околна среда“ 2014—2020 г. Този договор предвижда, че общините, които са страна по него, определят община Пазарджик за „водеща община“. Освен това според въпросния договор всички визирани в него общини са бенефициери, макар срещу името на всяка от тези общини да е изписано и качеството ѝ на „партньор“.
28
От Условията за изпълнение на одобрения проект по процедурата, които са неразделна част от посочения в предходната точка административен договор, е видно, че като „водеща община“ община Пазарджик е отговорна за управлението на този проект и разполага с правомощието да получава съответните средства по своята банкова сметка и да ги разпределя между общините партньори, докато последните участват съвместно с водещата община в подготовката и техническото и финансово изпълнение на посочения проект. В този контекст община Белово е била длъжна да проведе и възложи обществената поръчка с предмет проектиране, авторски надзор, строителство, доставка и монтаж за изграждане на инсталация за компостиране на разделно събрани зелени и/или биоразградими битови отпадъци с капацитет 2000 тона/година.
29
В рамките на процедурата за възлагане на тази обществена поръчка община Белово в качеството си на възложител сключва договор за обществена поръчка с „Делчев Инженеринг“ ЕООД.
30
С решение от 21 март 2022 г. на Управляващия орган на Оперативна програма „Околна среда“ 2014—2020 г. на община Пазарджик е определена финансова корекция в размер на 10 % върху допустимите разходи — средства от ЕСИФ, по този договор за обществена поръчка (наричано по-нататък „решението за определяне на финансова корекция от 21 март 2022 г.“). Тази финансова корекция е определена за допусната от община Белово нередност по член 70, алинея 1, точка 9 от ЗУСЕФСУ.
31
Община Белово, която не е адресат на решението за определяне на финансова корекция от 21 март 2022 г., обжалва това решение пред Административен съд Пазарджик (България). С решение от 26 октомври 2022 г. тази юрисдикция отхвърля жалбата, като посочва, че макар в това решение за негов адресат да се сочи единствено община Пазарджик, община Белово като възложител, подписал договора за обществена поръчка, има правен интерес от обжалването му. Посочената юрисдикция обаче постановява, че посоченото решение е прието в съответствие с българското право.
32
Община Белово сезира с касационна жалба срещу това съдебно решение Върховния административен съд, който е запитващата юрисдикция.
33
Според тази юрисдикция съществуват колебания в националната съдебна практика по сходни с настоящия казус фактически обстановки, касаещи една и съща процедура по разходване на средства от ЕСИФ.
34
Всъщност, от една страна, от някои национални съдебни актове следва, че единствено водещата община по съответния проект има качеството на „бенефициер“ по смисъла на член 2, точка 10 от Регламент № 1303/2013 и тя е адресатът на решението за определяне на финансова корекция, а останалите общини партньори не притежават това качество. Така по делата, по които са постановени тези национални съдебни актове, общините партньори, различни от водещата община, не се допускат нито до участие в процедурата по определяне на разглежданата финансова корекция, нито като страни в съдебното производство за отмяна на акта за определяне на същата, дори когато тези общини партньори са в основата на нередността, довела до извършването на тази финансова корекция.
35
От друга страна, някои национални съдилища считат, че при допуснато нарушение на правилата за възлагане на обществени поръчки от община, разходваща средства от ЕСИФ, тази община трябва да се счита за адресат на разглеждания акт за финансова корекция, както и за имаща право да участва в процедурата по определяне на финансовата корекция и да се защитава пред съд.
36
Запитващата юрисдикция впрочем изразява съмнения относно начина, по който следва да се определи отговорността, свързана с финансови корекции, произтичащи от извършването на нарушения на правилата за възлагане на обществени поръчки в рамките на разходването на средства от ЕСИФ.
37
При тези обстоятелства Върховният административен съд решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Допуска ли тълкуването на чл. 2, т. 10, т. 36 и т. 37 от Регламент № 1303/2013 […] национална уредба или практика по тълкуване и прилагане на тази уредба, според която в хипотеза като тази в главното производство като бенефициер на помощта със средства от ЕСИФ да се възприема само една от общините (страни по [административния договор за безвъзмездна финансова помощ]) в партньорство, подписала административния договор за безвъзмездна финансова помощ като водещ партньор? Кои са изискванията в хипотеза като настоящата за характеризиране на една организация като бенефициер по смисъла на чл. 2, т. 10 от Регламент № 1303/2013?
2)
Допуска ли тълкуването на чл. 2, т. 10, т. 36 и т. 37 от Регламент № 1303/2013 […] национална уредба или практика по тълкуване и прилагане на тази уредба, според която в хипотеза като тази в главното производство финансовата корекция за нарушение на правилата при възлагане на обществените поръчки[,] допуснато от един икономически оператор[,] да се определи с акт, чиито адресат е друг икономически оператор, който не е извършил твърдяното нарушение, но е вписан като водещ партньор по договора за безвъзмездна финансова помощ?
3)
Допуска ли Регламент № 1303/2013 […] национална уредба или практика по тълкуване и прилагане на тази уредба, според която отговорността за финансова корекция може да се преразпределя договорно между партньорите в процедурата или всеки икономически оператор следва да понася отговорността за финансови корекции при допуснати от него нарушения в разходването на средства от ЕСИФ по договори, по които той е страна?
4)
Допускат ли чл. 41 и чл. 47 от [Хартата] практика на национални органи и съдилища в хипотеза като тази в главното производство, на общината, по отношение на която се претендира да е извършила нарушение на Закона за обществените поръчки при възлагане на обществена поръчка в процедура по разходване на средства от ЕСИФ, да не бъде осигурено право на участие в процедурата по определяне на финансова корекция, засягаща сключен от нея договор, както и право на участие в съдебното производство по оспорване на този административен акт с мотива, че същата като партньор има път на защита по гражданскоправен ред въз основа на Споразумението за партньорство с водещия партньор?“.
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос по дело C‑471/23 и първия въпрос по дело C‑477/23
38
С първия си въпрос по дело C‑471/23 и първия си въпрос по дело C‑477/23, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 2, точка 10 от Регламент № 1303/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че в обхвата на понятието „бенефициер“ по смисъла на тази разпоредба може да попада организация, която отговаря за започването или за започването и изпълнението на съответните операции, но която не получава държавна помощ по член 2, точка 10, буква а) от същия регламент, както и организация, която не е подписала административен договор за безвъзмездната финансова помощ като „водеща“.
39
На първо място, член 2, точка 10 от този регламент определя понятието „бенефициер“ като публична или частна организация или физическо лице, които отговарят за започването или за започването и изпълнението на операции. На второ място, тази разпоредба уточнява в букви а) и б), че тази организация е съответно, в контекста на държавните помощи, организация, която получава помощта, освен когато помощта на предприятие е под 200000 евро, при което съответната държава членка може да реши, че бенефициер е организацията, която предоставя помощта, без да се засягат регламенти № 1407/2013, № 1408/2013 и № 717/2014, и в контекста на финансовите инструменти по втора част, дял IV от Регламент № 1303/2013 — структурата, която прилага финансовия инструмент или фонда на фондове, в зависимост от случая.
40
Видно от текста на първата част от определението на това понятие в посочения член 2, точка 10, държавите членки разполагат с известна свобода на преценка, за да определят дали бенефициерът, в качеството си на публична или частна организация или физическо лице, отговаря само за започването на съответните операции или както за тяхното започване, така и изпълнението им.
41
Що се отнася до втората част от тази разпоредба, тя предвижда правила за определянето на бенефициера в случаите на държавни помощи и на финансови инструменти по втора част, дял IV от Регламент № 1303/2013.
42
В това отношение следва да се отбележи, че условията, предвидени в първата част на член 2, точка 10 от този регламент, и условията, предвидени в член 2, точка 10, букви а) и б), са разделени от съюза „и“. Неговата употреба обаче не означава, че тези условия са кумулативни. Напротив, разпоредбите в първата част предвиждат общо правило, докато тези в посочения член 2, точка 10, букви а) и б) представляват допълнителни правила относно конкретни положения.
43
Затова следва да се приеме, че текстът на член 2, точка 10 от Регламент № 1303/2013 по никакъв начин не изключва наличието на няколко бенефициера за една и съща операция.
44
В това отношение следва да се отбележи, че видно от съображение 66 от този регламент, основната отговорност за изпълнението на операциите в рамките на програмите носят държавите членки, които поради това са свободни да определят по-специално организацията, отговорна за започването на съответните операции или за тяхното започване и изпълнение, както и организацията, получаваща разглежданата помощ.
45
Различно тълкуване би могло да доведе до положения, при които никоя организация не може да се квалифицира като бенефициер по смисъла на член 2, точка 10 от Регламент № 1303/2013, тъй като не може да отговори на двете условия, предвидени в първата част от посочения член 2, точка 10 и в точка 10, буква а) или б).
46
По-нататък, както по същество посочва Комисията в писменото си становище, що се отнася до конкретното положение, предвидено в член 2, точка 10, буква а) от Регламент № 1303/2013, щом като дадена безвъзмездна финансова помощ може да включва различни форми на подкрепа, някои от които представляват държавна помощ, такова тълкуване би изисквало за частите от операция, включващи държавна помощ, получателят на помощта да бъде бенефициерът по смисъла на въпросния член 2, точка 10, буква а), докато за останалите части от същата операция, субектът, отговорен за започването ѝ или за започването и изпълнението ѝ, да бъде бенефициерът по смисъла на първата част от посочения член 2, точка 10. Това тълкуване обаче би могло да се сблъска с практически трудности, свързани с често взаимносвързания характер на безвъзмездните финансови помощи и с идентифицирането на онези от тях, които могат да съставляват държавни помощи.
47
В настоящия случай от преписката, с която разполага Съдът, следва, че по дело C‑471/23 по силата на административния договор, сключен с Управляващия орган на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014—2020 г. за изпълнение на разглежданото по това дело проектно предложение, община Велико Търново е определена като отговорна за изпълнението на този проект, а общинското дружество е идентифицирано като получател на държавна помощ. В това отношение една част от безвъзмездната финансова помощ по посочения проект представлява държавна помощ, но запитващата юрисдикция не уточнява дали размерът на тази помощ е под 200000 евро. По дело C‑477/23 община Пазарджик като „водеща“ община, която е отговорна за управлението на разглеждания по последното дело проект, участва съвместно с други общини, включително община Белово, в подготовката и техническото и финансово изпълнение на проекта.
48
В това отношение задача на запитващата юрисдикция, която единствена е компетентна да преценява фактите по спора в главното производство и да тълкува съответното национално законодателство, е да определи дали община Велико Търново, по дело C‑471/23, и общините Пазарджик и Белово, по дело C‑477/23, отговарят за започването или за започването и изпълнението на съответните операции по смисъла на член 2, точка 10, първа част от Регламент № 1303/2013, и дали помощта, получена от общинското дружество по дело C‑471/23, попада в обхвата на понятието „държавни помощи“ по смисъла на член 2, точка 10, буква а) от този регламент, както и съответно какъв е размерът на тази помощ.
49
В това отношение следва да се припомни, както прави Комисията, че видно от съображения 5, 33 и 36 от Регламент № 1370/2007 и от постоянната практика на Съда, компенсацията за обществена услуга, предоставена при спазване на всички предвидени в този регламент условия, не съставлява държавна помощ.
50
Впрочем както следва от точка 43 от настоящото решение, ако по силата на член 2, точка 10, буква а) от Регламент № 1303/2013 в контекста на държавните помощи организацията, която получава помощта, трябва да се разглежда като бенефициер по смисъла на тази разпоредба, няма пречка организация, която отговаря на условията, предвидени в първата част на същия член 2, точка 10, да може също да се счита за бенефициер по смисъла на последната разпоредба.
51
Що се отнася до въпроса на запитващата юрисдикция по дело C‑477/23 дали само публична организация, подписала административен договор за безвъзмездна финансова помощ като „водеща“, трябва да се счита за бенефициер на съответната безвъзмездна финансова помощ, следва да се констатира, че член 2, точка 10 от Регламент № 1303/2013 не предвижда специфични категории потенциални бенефициери.
52
Следователно, доколкото дадена организация отговаря за започването или за започването и изпълнението на операциите, тя може да се счита за „бенефициер“ по смисъла на тази разпоредба, при това независимо от въпроса дали такава организация е определена за „водеща“.
53
С оглед на всички гореизложени съображения на първия въпрос по дело C‑471/23 и на първия въпрос по дело C‑477/23 следва да се отговори, че член 2, точка 10 от Регламент № 1303/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че в обхвата на понятието „бенефициер“ по смисъла на тази разпоредба може да попада организация, която отговаря за започването или за започването и изпълнението на съответните операции, но която не получава държавна помощ по член 2, точка 10, буква а) от същия регламент, както и организация, която не е подписала административен договор за безвъзмездна финансова помощ като „водеща“.
По втория, третия, четвъртия и петия въпрос по дело C‑471/23, както и по втория и третия въпрос по дело C‑477/23
54
С втория, третия, четвъртия и петия си въпрос по дело C‑471/23 и с втория и третия си въпрос по дело C‑477/23, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 2, точки 36 и 37 от Регламент № 1303/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска, от една страна, национална правна уредба, според която адресат на решение за определяне на финансова корекция за нарушение на правилата при възлагане на обществените поръчки може да бъде икономически оператор, различен от извършилия нарушението, и от друга страна — отговорността за тази финансова корекция да бъде солидарна, да може да се разпредели договорно между този икономически оператор и извършилия нарушението, или посочената отговорност да се носи от последния.
55
В самото начало следва да се припомни, че съгласно член 2, точка 36 от Регламент № 1303/2013 нередност по смисъла на тази разпоредба е всяко нарушение на правото на Съюза или на националното право, свързано с [неговото прилагане][…], произтичащо от действие или бездействие на икономически оператор, участващ в прилагането на [ЕСИФ], което има или би имало за последица нанасянето на вреда на бюджета на Съюза чрез начисляване на неправомерен разход в същия.
56
По-нататък, член 143, параграф 1 от този регламент предвижда по-специално, че държавите членки на първо място носят отговорност за разследването на нередностите и за извършването на необходимите финансови корекции и възстановяването на дължимите суми. За тази цел според параграф 2 от същия член държавите членки извършват необходимите финансови корекции във връзка с отделните или системни нередности, установени в операциите или в оперативните програми.
57
Никоя разпоредба от посочения регламент обаче не предвижда правила за определянето на адресатите на акт за определяне на финансова корекция.
58
В това отношение следва да се припомни, че задължението за връщане на облага, незаконно получена чрез нередност, не представлява санкция, а просто последицата от установяването, че условията, необходими за получаване на облагата, произтичаща от правната уредба на Съюза, не са спазени, като по този начин получената облага е станала недължима (решение от 1 октомври 2020 г., Elme Messer Metalurgs, C‑743/18, EU:C:2020:767, т. 64 и цитираната съдебна практика).
59
От горното следва, че връщането на облага, незаконно получена чрез нередност по смисъла на член 2, точка 36 от Регламент № 1303/213, не трябва задължително да бъде искано от организацията, допуснала такава нередност.
60
В настоящия случай от преписката, с която разполага Съдът, е видно, че по дело C‑471/23 община Велико Търново е подписала съответния административен договор за безвъзмездната финансова помощ с Управляващия орган на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014—2020 г. и е адресат на решението за определяне на финансова корекция от 11 май 2022 г., макар да се твърди, че общинското дружество е допуснало разглежданата нередност. По дело C‑477/23 съответните общини, включително община Белово, за която се твърди, че е допуснала разглежданата нередност, и община Пазарджик като „водеща община“, са подписали съответния административен договор за безвъзмездна финансова помощ, а последната община е адресат на решението за определяне на финансова корекция от 21 март 2022 г.
61
Трябва да се констатира, че както следва от точка 59 от настоящото решение, публичните организации като разглежданите по главните производства общини могат да бъдат адресати на акт за определяне на финансова корекция, при това независимо от обстоятелството, че не са допуснали нередност по смисъла на член 2, точка 36 от Регламент № 1303/2013.
62
Що се отнася до въпроса за отговорността за финансовите корекции, произтичащи от извършването на нарушения на правилата за възлагане на обществени поръчки в рамките на разходването на средства от ЕСИФ, следва да се припомни, че при липса на разпоредби в правото на Съюза споровете относно възстановяването на суми, недължимо платени по силата на разпоредби от това право, трябва да се решават от националните юрисдикции въз основа на съответното национално право при спазване на ограниченията, наложени от правото на Съюза (решение от 17 ноември 2022 г., Avicarvil Farms, C‑443/21, EU:C:2022:899, т. 37 и цитираната съдебна практика).
63
Така при липса на разпоредба относно тази отговорност в Регламент № 1303/2013 същата се определя от националното право и договорните задължения на участниците в дадена операция.
64
Поради това, а и в зависимост от тези договорни задължения, въпреки че всеки засегнат икономически оператор може да бъде солидарно отговорен към компетентния национален орган за една и съща операция, такава финансова отговорност може също така да бъде разпределена между съответните икономически оператори или поета само от икономическия оператор, допуснал разглежданата нередност.
65
Съдът обаче е постановил и че принципът на правна сигурност изисква, от една страна, правните норми да бъдат ясни и точни, а от друга страна, прилагането им да е предвидимо за правните субекти, особено когато [тези норми] могат да имат неблагоприятни последици. Този принцип изисква по-специално правната уредба да позволява на заинтересованите лица да се запознаят с точния обхват на задълженията, които тя им налага, и да имат възможност да се запознаят по недвусмислен начин със своите права и задължения и да действат съобразно тях (решение от 4 октомври 2024 г., Литва и др./Парламент и Съвет (Пакет за мобилност), C‑541/20—C‑555/20, EU:C:2024:818, т. 158 и цитираната съдебна практика).
66
Впрочем принципът на правна сигурност се налага с особена строгост, когато правната уредба може да породи финансови последици (вж. в този смисъл решение от 29 април 2021 г., Banco de Portugal и др., C‑504/19, EU:C:2021:335, т. 52 и цитираната съдебна практика).
67
В настоящия случай от актовете за преюдициално запитване е видно, че по дело C‑471/23 община Велико Търново поема за собствена сметка всички рискове, включително в частност финансовите корекции, за сметка на безвъзмездната финансова помощ от бюджета на разглеждания проект, докато общинското дружество като че ли не носи такава финансова отговорност спрямо Управляващия орган на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014—2020 г. За сметка на това по дело C‑477/23 съответните общини участват заедно във финансовото изпълнение на разглеждания проект, а община Пазарджик като „водеща община“ разполага с правомощието да получава съответните средства по своята банкова сметка и да ги разпределя между общините партньори.
68
В това отношение запитващата юрисдикция ще трябва да провери, от една страна, кои икономически оператори поемат финансовата отговорност спрямо съответните управляващи органи в съответствие с националното право и с клаузите на разглежданите договори и от друга страна, дали тези финансово отговорни икономически оператори са могли да знаят, че в случай на нередност при изпълнението на съответния проект те ще носят отговорност — индивидуално, солидарно или по друг начин — за финансовата корекция пред тези управляващи органи.
69
От гореизложеното произтича, че на втория, третия, четвъртия и петия въпрос по дело C‑471/23 и на втория и третия въпрос по дело C‑477/23 следва да се отговори, че член 2, точки 36 и 37 от Регламент № 1303/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, според която адресат на решение за определяне на финансова корекция за нарушение на правилата при възлагане на обществени поръчки може да бъде икономически оператор, различен от извършилия нарушението, а също така допуска отговорността за тази финансова корекция да бъде солидарна, да може да се разпредели договорно между този икономически оператор и извършилия нарушението, или посочената отговорност да се носи от последния, стига финансово отговорните икономически оператори да са могли да знаят, че в случай на нередност при изпълнението на разглеждания проект те ще отговарят по този начин за посочената финансова корекция пред съответния управляващ орган.
По шестия въпрос по дело C‑471/23 и четвъртия въпрос по дело C‑477/23
70
С шестия си въпрос по дело C‑471/23 и четвъртия си въпрос по дело C‑477/23, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали членове 41 и 47 от Хартата трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална практика, според която икономически оператор, допуснал нередност по смисъла на член 2, точка 36 от Регламент № 1303/2013, за която е определена финансова корекция, няма право да участва нито в процедурата по определяне на тази финансова корекция, нито в съдебното производство за оспорването ѝ с мотива, че този икономически оператор има път на защита по гражданскоправен ред въз основа на споразумение за партньорство.
71
В самото начало следва да се отбележи, че както е видно от съображение 65 от този регламент, държавите членки следва да приемат адекватни мерки, за да гарантират правилната структура и правилното функциониране на своите системи за управление и контрол, така че да може да се осигури законосъобразното и редовно използване на европейските структурни и инвестиционни фондове, а в съответствие с член 143, параграф 1 от посочения регламент държавите членки на първо място носят отговорност за разследването на нередностите и за извършването на необходимите финансови корекции.
72
Когато приемат такива мерки, с които прилагат правото на Съюза, държавите членки са длъжни да спазват общите принципи на това право и разпоредбите на Хартата (решение от 30 януари 2024 г., Агенция Пътна инфраструктура (Финансиране от Европейския съюз на пътни инфраструктури), C‑471/22, EU:C:2024:99, т. 40 и цитираната съдебна практика).
73
Тъй като в този контекст запитващата юрисдикция се позовава по-специално на член 41 от Хартата, който се отнася до правото на добра администрация, е важно да се подчертае, че адресати на този член са институциите, органите, службите и агенциите на Съюза, а не органите или структурите на държавите членки, поради което частноправен субект не може да се позовава на този член пред националните органи. Когато обаче държава членка прилага правото на Съюза, изискванията, произтичащи от правото на добра администрация като общ принцип на правото на Съюза, и по-конкретно от правото на всяко лице засягащите го въпроси да бъдат разглеждани безпристрастно и в разумен срок, са приложими за провежданата от компетентния национален орган процедура (решение от 30 януари 2024 г., Агенция Пътна инфраструктура (Финансиране от Европейския съюз на пътни инфраструктури), C‑471/22, EU:C:2024:99, т. 41 и цитираната съдебна практика).
74
Доколкото тази юрисдикция се позовава и на правото на участие в процедурата, следва да се уточни, че тъй като позволява да се упражни правото на изслушване, това право е неразделна част от правото на защита, зачитането на което представлява общ принцип на правото на Съюза. Правото на изслушване гарантира на всяко лице възможността да изрази надлежно и ефективно становището си в хода на административната процедура и преди приемането на всяко решение, което може да засегне неблагоприятно интересите му, включително когато приложимата правна уредба не предвижда такова изискване. Правилото, съгласно което на адресата на увреждащо решение трябва да бъде предоставена възможност да изрази своето становище, преди решението да бъде прието, има за цел да позволи на компетентния орган да отчете надлежно всички релевантни фактори (решение от 30 януари 2024 г., Агенция Пътна инфраструктура (Финансиране от Европейския съюз на пътни инфраструктури), C‑471/22, EU:C:2024:99, т. 42 и цитираната съдебна практика).
75
Това правило е приложимо спрямо административна процедура за определяне на финансова корекция, провеждана от националните органи поради допускането на нередност по смисъла на член 2, точка 36 от Регламент № 1303/2013.
76
Освен това принципът на ефективна съдебна защита, закрепен в член 47 от Хартата, включва различни аспекти, сред които са правото на защита, принципът на равни процесуални възможности, правото на достъп до съд и правото на съвети, защита и представителство (решение от 30 януари 2024 г., Агенция Пътна инфраструктура (Финансиране от Европейския съюз на пътни инфраструктури), C‑471/22, EU:C:2024:99, т. 46 и цитираната съдебна практика).
77
В настоящия случай, както беше отбелязано в точка 67 от настоящото решение — и което запитващата юрисдикция трябва да провери — по дело C‑471/23 общинското дружество, за което се твърди, че е допуснало нередността, няма договорно правоотношение с Управляващия орган на Оперативна програма „Региони в растеж“ 2014—2020 г. и не изглежда да е финансово отговорно пред този орган за изпълнението на разглеждания проект. Що се отнася до дело C‑477/23, тази юрисдикция не посочва коя от засегнатите общини поема такава финансова отговорност.
78
В това отношение следва да се отбележи, че ако посочената юрисдикция стигне до извода, че допусналият нередността икономически оператор не е финансово отговорен пред съответния управляващ орган за изпълнението на разглеждания проект, общите принципи на правото на Съюза на добра администрация и на зачитане на правото на защита, както и член 47 от Хартата допускат този икономически оператор да няма право да участва нито в процедурата за определяне на финансовата корекция, нито в съдебното производство за нейното оспорване.
79
В такава хипотеза, при която решение за финансова корекция засяга пряко интересите не на посочения икономически оператор, а на този, който е финансово отговорен пред съответния управляващ орган за изпълнението на този проект, именно последният оператор трябва да има правото да участва в процедурата за определяне на финансовата корекция и в съдебното производство за нейното оспорване.
80
За сметка на това, ако запитващата юрисдикция констатира, че допусналият нередността икономически оператор е финансово отговорен пред съответния управляващ орган за изпълнението на разглеждания проект и че следователно интересите му са пряко засегнати от решението за определяне на финансова корекция, което е последица от установяването на тази нередност, общите принципи на правото на Съюза на добра администрация и на зачитане на правото на защита, както и член 47 от Хартата не допускат този икономически оператор да не може нито да изрази виждането си в процедурата по определяне на финансовата корекция, нито да има достъп до съд, за да я оспори.
81
В това отношение изтъкнатото от запитващата юрисдикция обстоятелство, че посоченият икономически оператор носи регресна отговорност по гражданскоправен ред и може да се ползва от права в отделно гражданско производство спрямо водещия бенефициер по силата на споразумението за партньорство с водещия партньор, е иревелантно, тъй като такъв гражданскоправен път на защита не позволява на същия икономически оператор да оспори самото приемане на такова увреждащо го решение за финансова корекция.
82
От гореизложеното произтича, че на шестия въпрос по дело C‑471/23 и на четвъртия въпрос по дело C‑477/23 следва да се отговори, че общите принципи на правото на Съюза на добра администрация и на зачитане на правото на защита, както и член 47 от Хартата трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална практика, според която икономически оператор, допуснал нередност по смисъла на член 2, точка 36 от Регламент № 1303/2013, за която е определена финансова корекция, няма право да участва нито в процедурата по определяне на тази финансова корекция, нито в съдебното производство за оспорването ѝ с мотива, че този икономически оператор има път на защита по гражданскоправен ред въз основа на споразумение за партньорство, доколкото посоченият икономически оператор е финансово отговорен пред съответния управляващ орган за изпълнението на разглеждания проект.
По съдебните разноски
83
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
Поради изложените съображения Съдът (осми състав) реши:
1)
Член 2, точка 10 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета, изменен с Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 г.,
трябва да се тълкува в смисъл, че
в обхвата на понятието „бенефициер“ по смисъла на тази разпоредба може да попада организация, която отговаря за започването или за започването и изпълнението на съответните операции, но която не получава държавна помощ по член 2, точка 10, буква а) от същия регламент, както и организация, която не е подписала административен договор за безвъзмездна финансова помощ като „водеща“.
2)
Член 2, точки 36 и 37 от Регламент № 1303/2013, изменен с Регламент 2018/1046,
трябва да се тълкува в смисъл, че
допуска национална правна уредба, според която адресат на решение за определяне на финансова корекция за нарушение на правилата при възлагане на обществени поръчки може да бъде икономически оператор, различен от извършилия нарушението, а също така допуска отговорността за тази финансова корекция да бъде солидарна, да може да се разпредели договорно между този икономически оператор и извършилия нарушението, или посочената отговорност да се носи от последния, стига финансово отговорните икономически оператори да са могли да знаят, че в случай на нередност при изпълнението на разглеждания проект те ще отговарят по този начин за финансовата корекция пред съответния управляващ орган.
3)
Общите принципи на правото на Съюза на добра администрация и на зачитане на правото на защита, както и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз
трябва да се тълкуват в смисъл, че
не допускат национална практика, според която икономически оператор, допуснал нередност по смисъла на член 2, точка 36 от Регламент № 1303/2013, изменен с Регламент 2018/1046, за която е определена финансова корекция, няма право да участва нито в процедурата по определяне на тази финансова корекция, нито в съдебното производство за оспорването ѝ с мотива, че този икономически оператор има път на защита по гражданскоправен ред въз основа на споразумение за партньорство, доколкото посоченият икономически оператор е финансово отговорен пред съответния управляващ орган за изпълнението на разглеждания проект.
Jääskinen
Gavalec
Passer
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 6 март 2025 година.
Секретар
A. Calot Escobar
Председател
K. Lenaerts
(
*1
)	Език на производството: български.