62021TJ0617_RES
Дело C‑617/21
B&Bartoni spol. s r.o.
срещу
Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
Решение на Общия съд (трети разширен състав) от 22 март 2023 година
„Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ електрод за поставяне в горелка — Основание за обявяване на недействителност — Член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 6/2002 — Част от съставен продукт“
Промишлен дизайн на Общността — Условия за защита — Промишлен дизайн, който представлява част от съставен продукт — Понятие — Критерии за преценка — Потребим характер на частта — Демонтиране и повторно сглобяване на съставния продукт при заместването на частта — Завършен характер на съставния продукт — Заменим характер на частта
(член 4, параграф 2 от Регламент № 6/2002 на Съвета)
(вж. т. 26, 35, 36, 45—47, 55, 56 и 69)
Промишлен дизайн на Общността — Решения на Службата — Законосъобразност — Разглеждане от съда на Съюза — Критерии
(Регламент № 6/2002 на Съвета)
(вж. т. 38)
Промишлен дизайн на Общността — Основания за недействителност — Промишлен дизайн, който представлява част от съставен продукт — Изображение на електрод за поставяне в горелка
(член 4, параграф 2 и член 25, параграф 1 от Регламент № 6/2002 на Съвета)
(вж. т. 39, 49, 62, 70 и 78)
Резюме
Hypertherm, Inc. е притежател на промишлен дизайн на Общността, представляващ електрод за поставяне в горелка, която е част от система за плазмено рязане. Дружеството B&Bartoni spol. s r.o. представя в Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) искане за обявяване на недействителност на този промишлен дизайн с мотива, че той не отговаря на условията за закрила на промишлените дизайни на Общността, тъй като електродът не е видим при обичайната употреба горелката (
1
). Това искане първоначално е уважено от отдела за обявяване на недействителност, но впоследствие е отхвърлено от апелативния състав, който счита, че продуктът, представен в оспорвания промишлен дизайн на Общността, а именно разглежданият електрод, не може да се счита за част от съставен продукт.
Общият съд в разширен състав тълкува понятието „част от съставен продукт“ по смисъла на член 4, параграф 2 от Регламент № 6/2002. Това е първият път, в който той се произнася по въпроса дали консуматив като електрода в настоящия случай може да представлява част от съставен продукт.
Съображения на Общия съд
В самото начало Общият съд посочва, че въпросът дали даден продукт отговаря на понятието „част от съставен продукт“, трябва да се преценява във всеки отделен случай в зависимост от съвкупност от релевантни показатели. Ето защо, за да прецени дали въпросният електрод представлява част от съставен продукт, той разглежда релевантността на четирите показателя, взети предвид от апелативния състав в обжалваното решение.
На първо място, Общият съд счита, че потребимият характер на електрода е релевантен показател, за да се прецени дали той представлява част от съставен продукт. По-конкретно, при липсата на определение на понятието „част от съставен продукт“ в Регламент № 6/2002, типичните характеристики на консуматива като липсата на солидна и трайна връзка със съставния продукт, както и редовното закупуване и заместване на електрода поради краткия му живот представляват релевантни показатели, за да се установи какво представлява част от съставен продукт. В това отношение Общият съд припомня, че частите на съставен продукт са компоненти, предназначени за сглобяване в съставно промишлено или занаятчийско изделие, които могат да се заместват, така че да е възможно демонтирането и повторното сглобяване на изделието. Разглежданият електрод, като консуматив за горелка, е проектиран обаче така, че лесно да се добавя към последната, да се консумира или използва бързо и лесно да се замества от крайния потребител, без тази операция да изисква демонтирането и повторното сглобяване на такова изделие. Освен това крайният потребител, който купува и редовно замества електрода, е в състояние да възприеме и прецени неговите характеристики, независимо от неговата видимост след монтирането му в горелката.
На второ място, Общият съд приема, че въпросът дали заместването на даден продукт изисква демонтирането и повторното сглобяване на съставен продукт, е също релевантен фактор, който следва да се вземе предвид, за да се определи дали такъв продукт представлява част от последния. Всъщност отчитането на „демонтирането“ и на „повторното сглобяване“ се основава на Регламент № 6/2002 (
2
) и на практиката на Съда (
3
). Така продукт, който при заместването си не изисква демонтирането и повторното сглобяване на продукта, в който е включен, и който е специално предназначен да бъде редовно и лесно заместван от крайните потребители, може в по-малка степен да представлява част от съставен продукт, отколкото продукт, който обикновено се замества от професионалисти със специфичен експертен опит за извършване на посоченото заместване. В настоящия случай заместването на електрода остава проста операция за крайния потребител, която не може да се счита за „демонтиране“ и „повторно сглобяване“ на горелката по смисъла на Регламент № 6/2002.
На трето място, Общият съд счита, от една страна, че завършеният характер на съставния продукт без разглеждания електрод е релевантен показател за целите на преценката на понятието „част от съставен продукт“. В това отношение Общият съд подчертава, че когато се купува горелка без електрод или когато последният е изваден от горелката, крайният потребител няма да възприеме горелката като повредена или незавършена. За сметка на това без частите си съставният продукт по принцип няма да се възприема от крайния потребител като завършен продукт, чиято обичайна употреба е възможна, или като продукт в добро състояние. Освен това, макар горелката и системата за плазмено рязане да не могат да изпълняват функцията си, а именно да режат или издълбават метал, без да са снабдени с електрод, това не означава, че електродът трябва да се счита за част от съставен продукт. Всъщност да се твърди, че когато даден продукт не може да изпълнява функцията, за която е предназначен, без друг продукт, последният трябва да се счита за част от първия, би означавало, че голям брой отделни продукти, в частност такива с потребим характер, без които съставни продукти не могат да изпълняват функцията, за която са предназначени, неправилно биха се считали за части на посочените съставни продукти.
От друга страна, фактът, че горелката може да се предлага на пазара без електрода и че последният обикновено се рекламира и продава отделно, също е релевантен показател, за да се определи дали разглежданият електрод представлява част от съставен продукт. Наистина всеки производител е свободен да предлага на пазара съставния продукт с неговите части или да ги продава отделно и такова търговско решение не е решаващ фактор при преценката дали даден продукт представлява част от продукт. Необичайно е обаче покупката на съставен продукт да не включва същинските му части. В настоящия случай разглежданият съставен продукт, а именно горелката, се продава или с разглежданите електроди, или без тях.
На четвърто и последно място, Общият съд счита, че заменимият характер на електрода е показател, който трябва да се вземе предвид при този анализ. Всъщност продукт, който не може да бъде заместен с друг, неидентичен продукт или да бъде използван в различни съставни продукти, по принцип може в по-голяма степен да бъде трайно свързан със и приспособен за посочения съставен продукт и по този начин да представлява част от последния. Следователно фактът, че разглежданият електрод може да бъде заместен с различен електрод и че той може да се използва в горелки от различни видове, е фактор, който трябва да се вземе предвид, за да се определи дали този електрод не представлява част от съставен продукт.
С оглед на тези съображения Общият съд счита, че показателите, на които се е основал апелативният състав, са релевантни, и стига до извода, че последният не е допуснал грешка, като е приел, че разглежданият електрод е отделен продукт, а не част от съставен продукт.
(
1
)	Съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70) промишлен дизайн, приложен към или включен в продукт, който е част от съставен продукт, се счита за нов и оригинален само ако веднъж включената в съставния продукт съставна част остава видима при обичайна употреба на този продукт.
(
2
)	Член 3, буква в) от Регламент № 6/2002.
(
3
)	Решение от 20 декември 2017 г., Acacia и D’Amato (С‑397/16 и С‑435/16, EU:C:2017:992, т. 65).