62015TO0259_BG
Страни по делото
Диспозитив
Страни по делото
По дело T‑259/15 R
SA Close,
установено в Арзе-Евай (Белгия),
Cegelec,
установено в Брюксел (Белгия),
представлявани от J.‑M. Rikkers и J.‑L. Teheux, avocats,
жалбоподатели,
срещу
Европейски парламент,
за който се явяват M. Rantala, M. Mraz и F. Poilvache, в качеството на представители,
ответник,
с предмет молба за спиране на изпълнението на решението от 19 март 2015 г., с което Парламентът отхвърля офертата на жалбоподателите, подадена от тях в отговор на поканата за представяне на оферти INLO-D-UPIL-T-14-A04 относно обществената поръчка за строителство за лот № 73 (електроенергийна инсталация) по „проекта за разширяване и модернизиране на сградата „Конрад Аденауер“ в Люксембург“ и решението от същия ден, с което въпросната поръчка е възложена на друг оферент,
ПРЕДСЕДАТЕЛЯТ НА ОБЩИЯ СЪД
постанови настоящото
Определение (1)
Обстоятелства, предхождащи спора
1. В рамките на поканата за представяне на оферти INLO-D-UPIL-T-14-A04, отправена от Европейския парламент през юли 2014 г. за обществената поръчка „Проект за разширяване и модернизиране на сградата „Конрад Аденауер“ в Люксембург“, жалбоподателите SA Close и Cegelec, под формата на временно дружество, създадено с цел участие в процедурата, подават оферта за лот № 73 (електроенергийна инсталация).
2. С писмо от 27 март 2015 г., получено от жалбоподателите в същия ден, Парламентът ги уведомява, че офертата им не е приета, тъй като не предлагат най-ниската цена. Всъщност на 19 март 2015 г., от една страна, тази оферта е била отхвърлена, а от друга страна, въпросната поръчка е била възложена на друг оферент.
[ … ]
Производство и искания на страните
9. С жалба, подадена в секретариата на Общия съд на 26 май 2015 г, жалбоподателите искат отмяната на решението на Парламента от 19 март 2015 г., с което се отхвърля тяхната оферта, както и на решението от същия ден, с което въпросната поръчка се възлага на временното сдружение Énergie KAD, създадено с цел участие в процедурата, съставено от дружествата X и Y (наричани по-нататък „обжалваните актове“).
10. С отделна молба, подадена в секретариата на Общия съд в същия ден, жалбоподателите искат да бъде допуснато обезпечение и по същество молят председателя на Общия съд да спре изпълнението на обжалваните актове.
11. В становището си по молбата за допускане на обезпечение, подадено в секретариата на Общия съд на 11 юни 2015 г., Парламентът по същество моли председателя на Общия съд:
– да отхвърли молбата за допускане на обезпечение,
– да се произнесе по съдебните разноски в съответствие с член 87, параграф 1 от Процедурния правилник в решението, което слага край на производството.
От правна страна
[…]
По неотложността
[…]
35. От всичко гореизложено следва, че в случая не е изпълнено условието, свързано с неотложността.
36. При все това наскоро председателят на Общия съд постанови в областта на обществените поръчки, че отстраненият оферент поначало извънредно трудно може да изпълни изискването да докаже настъпването на непоправима вреда, поради отбелязаните по-горе причини, свързани със системата (вж. в този смисъл определение от 4 декември 2014 г., Vanbreda Risk & Benefits/Комисия, T‑199/14 R, Сб. (откъси), EU:T:2014:1024, т. 157). Заместник-председателят на Съда прие, че от отстранения оферент не може да се изисква да установи, че има опасност отхвърлянето на неговата молба за допускане на обезпечение да му причини непоправима вреда, стига той да успее да докаже наличието на особено сериозен fumus boni juris, тъй като в противен случай ще бъде накърнена прекомерно и необосновано ефективната съдебна защита, от която той се ползва на основание член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (вж. в този смисъл определение Комисия/Vanbreda Risk & Benefits, т. 31 по-горе, EU:C:2015:275, т. 41).
37. Това смекчаване обаче на условията, приложими за да се прецени дали е налице неотложност, което е обосновано от правото на ефективна съдебна защита, не може да бъде прилагано неограничено, тъй като интересите на отстранения оферент трябва да се съвместят с тези на възлагащия орган и на спечелилия оферент. Следователно въпросното смекчаване се прилага само в преддоговорната фаза, при условие че е спазен периодът на изчакване, предвиден в член 171, параграф 1 от Регламент № 1268/2012 — който, в зависимост от обстоятелствата, е десет или четиринадесет календарни дни. При положение че възлагащият орган е сключил договора със спечелилия оферент, след като този срок е изтекъл и преди да е подадена молбата за допускане на обезпечение, горепосоченото смекчаване вече не е обосновано (вж. в този смисъл определение Комисия/Vanbreda Risk & Benefits, т. 31 по-горе, EU:C:2015:275, т. 34 и 42).
38. Всъщност, когато посоченият период на изчакване — който възпрепятства възлагащият орган да премине към договорната фаза, преди този срок да изтече, и който цели да даде на заинтересованите лица възможност да оспорят по съдебен ред възлагането на поръчката, преди да бъде сключен договорът — е действително изтекъл преди сключването на договора, фактът, че занапред отстраненият оферент има право да иска единствено обезщетение за вреди пред съда на Съюза, не може да бъде окачествен като нарушение на правото на ефективна съдебна защита (вж. в този смисъл определение Комисия/Vanbreda Risk & Benefits, т. 31 по-горе, EU:C:2015:275, т. 36, 37 и 39).
39. Що се отнася до прилагането на тези принципи в случая, от преписката следва, от една страна, че въпросната поръчка е била възложена на временното сдружение Énergie KAD, създадено с цел участие в процедурата, образувано от дружествата X и Y на 19 март 2015 г., и жалбоподателите са били уведомени, че офертата им е отхвърлена на 27 март 2015 г., а от друга страна, че договорът за строителство за лот № 73 (електроенергийна инсталация), където се посочва референцията INLO-D-UPIL-T-14-A04, между това временно сдружение, създадено с цел участие в процедурата, и дружеството за недвижими имоти Konrad Adenauer на Парламента, е подписан на 24 април 2015 г.
40. Така, след като жалбоподателите са уведомени за решението за отхвърляне на 27 март 2015 г. и съответният договор е сключен на 24 април 2015 г., периодът на изчакване, приложим съгласно член 171, параграф 1 от Регламент № 1268/2012, независимо дали е десет или четиринадесет календарни дни, в случая така или иначе е бил спазен. Освен това жалбоподателите подават жалбата си за отмяна и настоящата молба за допускане на обезпечение на 26 май 2015 г., тоест един месец след сключването на този договор. При това положение по принцип не е обосновано смекчаване на условието, свързано с неотложността.
41. Важно е обаче да се отбележи, че периодът на изчакване може да даде на заинтересованите лица възможност да оспорят по съдебен ред възлагането на поръчка преди сключването на договора само ако те разполагат с достатъчно информация, за да установят наличието на евентуална незаконосъобразност на решението за възлагане (вж. в този смисъл определение Комисия/Vanbreda Risk & Benefits, т. 31 по-горе, EU:C:2015:275, т. 47).
42. Не може да се счита, без да се наруши принципът на правото на ефективни правни средства за защита, че периодът на изчакване е спазен при обстоятелства, при които не е имало ефективна възможност за подаване на жалба и на молба за допускане на обезпечение преди сключването на договора, тъй като през този период отстраненият оферент не е разполагал с достатъчно информация, която да му позволи да ги подаде (вж. в този смисъл определение Комисия/Vanbreda Risk & Benefits, т. 31 по-горе, EU:C:2015:275, т. 48).
43. С оглед на изискванията на принципа на правната сигурност, това изключение от напълно механичното прилагане на периода на изчакване обаче трябва да се използва само в изключителни случаи, при които отстраненият оферент не е имал никаква причина да счита, че решението за възлагане на обществената поръчка е било незаконосъобразно преди сключването на договора със спечелилия оферент (вж. в този смисъл определение Комисия/Vanbreda Risk & Benefits, т. 31 по-горе, EU:C:2015:275, т. 49).
44. Ето защо следва да се провери дали жалбоподателите са разполагали с достатъчно информация, за да използват пълноценно периода на изчакване, така че да подадат жалба за отмяна на обжалваните актове и молба за спиране на тяхното изпълнение, преди на 24 април 2015 г. да бъде сключен договорът между Парламента и временното сдружение Énergie KAD, създадено с цел участие в процедурата.
45. В това отношение се налага изводът, че жалбоподателите са уведомили Парламента още на 3 април 2015 г., тоест доста преди този договор да бъде сключен, за своите съмнения относно законосъобразността на приетата от възлагащия орган оферта (вж. т. 3 по-горе), твърдейки, че едно от люксембургските дружества, обединени в създаденото за участие в процедурата временно сдружение Énergie KAD, не е изпълнило нито релевантното люксембургско законодателство, нито критериите от спецификациите относно финансовите и икономическите възможности на оферентите. Както е видно обаче от материалите по делото, същите съмнения по същество са възпроизведени във второто основание за отмяна, формулирано в молбата за допускане на обезпечение на основание fumus boni juris.
46. От това следва, че жалбоподателите са били още на 3 април 2015 г. в състояние да отправят конкретна критика по отношение на обжалваните актове. Тази критика, представена под формата на основание за отмяна, би им дала възможност да подадат надлежно, в периода на изчакване, жалба за отмяна заедно с молба за допускане на обезпечение, за да възпрепятстват сключването на договора между Парламента и временното сдружение Énergie KAD, създадено с цел участие в процедурата. Подадена своевременно, по такава молба на жалбоподателите би могло да бъде прието определение по член 105, параграф 2, втора алинея от Процедурния правилник, което да отложи изпълнението на обжалваните актове — още преди насрещната страна да е представила становища — за срока на обезпечителното производство. Освен това нищо не би попречило на жалбоподателите до изтичането на срока за обжалване, предвиден в член 263, шеста алинея ДФЕС, удължен със срока поради отдалеченост, установен в член 102, параграф 2 от Процедурния правилник, да разширят обхвата на своята жалба и на молбата си за допускане на обезпечение в зависимост от информацията, получена от страна на Парламента (вж. т. 5 и 8 по-горе). Впрочем съгласно член 48, параграф 2, първа алинея от Процедурния правилник жалбоподателите биха могли дори да въведат в хода на производството нови пр авни основания, стига те да почиват върху правни или фактически обстоятелства, установени в хода на производството пред Общия съд.
47. Следователно периодът на изчакване, предвиден в член 171, параграф 1 от Регламент № 1268/2012, в случая е бил спазен изцяло, така че смекчаването на условието, свързано с неотложността в областта на обществените поръчки, в случая не следва да се прилага.
48. Поради изложените по-горе съображения молбата за допускане на обезпечение трябва да бъде отхвърлена, без да е необходимо да се разглежда условието, свързано с наличието на fumus boni juris, нито да се претеглят различните засегнати интереси.
(1) .
(1)  – Възпроизвеждат се само точките от настоящото определение, които Общият съд счита за уместно да публикува.
Диспозитив
По изложените съображения
ПРЕДСЕДАТЕЛЯТ НА ОБЩИЯ СЪД
определи:
1) Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
2) Общият съд не се произнася по съдебните разноски.
Съставено в Люксембург на 15 юни 2015 година.