62018CC0385
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
Е. ТАНЧЕВ
представено на 29 юли 2019 година (
1
)
Дело C‑385/18
Arriva Italia Srl,
Ferrotramviaria SpA,
Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P)
срещу
Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti,
встъпили страни:
Ferrovie dello Stato Italiane SpA,
Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici Srl,
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
(Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия)
„Държавна помощ — Помощ, предоставена на оператора на местна железопътна инфраструктура с финансови затруднения — Понятие за държавна помощ — Момент, от който помощта се счита за предоставена — Критерий за частния инвеститор — Получател на предимството — Нарушаване на конкуренцията“
Съдържание
I. Италианското право
А. Законът за бюджетната стабилност за 2016 г.
Б. Декрет № 9/2016
В. Декрет № 264/2016
Г. Актът за прехвърляне
Д. Декрет-закон № 50/2017
II. Фактически обстоятелства, главно производство и преюдициални въпроси
III. Анализ
А. Предоставянето на бюджетни средства в размер на 70 милиона евро
1. Намеса на държавата или посредством ресурси на държавата
2. Въздействие върху търговията между държавите членки
3. Селективно предимство, предоставено на получателя
4. Нарушаване или заплаха за нарушаване на конкуренцията
Б. Прехвърлянето на дяловото участие на МИТ в капитала на FSE на FSI
1. Намеса на държавата или посредством ресурси на държавата
2. Въздействие върху търговията между държавите членки
3. Селективно предимство, предоставено на получателя
а) Предоставено ли е предимство на FSI?
б) Предоставено ли е предимство на FSE?
4. Нарушаване или заплаха от нарушаване на конкуренцията
IV. Заключение
1.
Спорът по настоящото дело произтича от приети през 2016 г. от италианската държава мерки, с които на държавния оператор на местна железопътна инфраструктура и доставчик на услуги за местен превоз на пътници е отпусната голяма безвъзмездна субсидия поради тежкото му финансово положение. Освен това цялото държавно участие в този оператор е прехвърлено, без насрещна престация, на държавния оператор на националната железопътна инфраструктура, като последният се задължава да възстанови финансовата жизнеспособност на прехвърленото дружество. Законосъобразността на тези мерки се оспорва от други доставчици на услуги за местен превоз на пътници, които доставчици без успех са заявили интерес към прехвърлянето. Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) пита Съда дали тези мерки представляват държавна помощ.
2.
Настоящият случай е възможност за Съда да даде насоки относно тълкуването на понятията „предимство“ и „нарушаване на конкуренцията“ за целите на квалифицирането на намеса на държавата като държавна помощ. Един от въпросите, на които трябва да отговори Съдът, е дали предимството е предоставено на приобретателя, като се има предвид, че той се е задължил да възстанови жизнеспособността на местния оператор, и кой се ползва от прехвърлянето — приобретателят (ако прехвърленото дружество може да се оздрави и отново да стане рентабилно) или прехвърленото дружество (което извлича полза от задължението на приобретателя да възстанови неговата жизнеспособност). Друг поставен пред Съда въпрос е дали обстоятелството, че получателят (или получателите) на помощта извършва дейност на пазари, на които има законоустановен монопол — и които следователно не са отворени за конкуренция — изключва констатацията, че помощта може да наруши конкуренцията.
I. Италианското право
А.
Законът за бюджетната стабилност за 2016 г.
3.
В член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. (
2
) италианската държава е предвидила, че на Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici Srl (наричано по-нататък „FSE“) се назначава временен управител поради „влошеното му финансово състояние“. За тази цел Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti (министър на инфраструктурата и транспорта, Италия, наричан по-нататък „МИТ“) следва да приеме декрет.
4.
С член 1, параграф 867, второ и пето изречение от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. от временния управител се изисква съответно „да изготви оздравителен бизнес план“ за намаляване на оперативните разходи, както и да формулира предложения до МИТ „за прехвърляне или продажба на [FSE] в съответствие с определените в декрета на МИТ критерии и процедури“. Освен това член 1, параграф 867, шесто и последно изречение от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. предвижда, че „до изпълнението на горепосочения оздравителния план, за да се осигури непрекъснатост на дейността на [FSE], се разрешава разходът от [70 милиона евро] за 2016 г.“
Б.
Декрет № 9/2016
5.
Член 6 от Декрет № 9/2016 (
3
) предвижда, че FSE следва да се назначи за временен управител и определя, че предоставените съгласно Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. 70 милиона евро са предназначени за увеличаване на капитала на FSE и могат да се усвояват и без предварително разрешение на публичния акционер, „за да се гарантира непрекъснатост и регулярност на предоставяната [от FSE] обществена услуга, като се предприемат всички необходими мерки за осигуряване непрекъснатост на търговската дейност и за възстановяване на икономическия и финансов баланс на [FSE]“.
В.
Декрет № 264/2016
6.
Декрет № 264/2016 (
4
) предвижда всички дялове в капитала на FSE, притежавани от МИТ, да бъдат прехвърлени на Ferrovie dello Stato Italiane SpA (наричано по-нататък „FSI“) — дружество, изцяло притежавано от Ministero dell’Economia e delle Finanze (Министерство на икономиката и финансите, Италия, наричано по-нататък „МИФ“).
7.
Приобретателят е определен въз основа на критериите, изброени в член 1, параграф 1 от Декрет № 264/2016, а именно: а) „ефективност на публичноправните участия при преструктуриране в рамките на една стопанска единица, притежавана от един и същ собственик (държавна институция)“, б) „приобретателят да разполага с производствени и капиталови ресурси, които да гарантират непрекъснатостта на работата и на услугата и да предоставят гаранция за кредиторите […]“, и в) да се оздрави дружеството, като се има предвид отрицателният собствен капитал на [FSE]“.
8.
С оглед на тези критерии в член 2, параграф 2 от Декрет № 264/2016 се посочва, че прехвърлянето на FSI се извършва „без насрещна престация“.
Г.
Актът за прехвърляне
9.
С нотариално заверен акт от 28 ноември 2016 г. (наричан по-нататък „актът за прехвърляне“) МИТ прехвърля на FSI цялото си дялово участие в капитала на FSE.
10.
В докладна записка от същата дата (наричана по-долу „министерската докладна записка“) МИТ констатира, че условията, предвидени в член 1, параграф 1 от Декрет № 264/2016, са изпълнени. По-специално, според тази докладна записка FSI е поело задължение да преодолее финансовия дисбаланс във FSE. Освен това съгласно министерската докладна записка Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Орган за защита на конкуренцията и пазара, Италия) (наричан по-нататък „AGCM“) е решил да не започва предварително разследване по член 16, параграф 4 от Закон № 287/1990 (
5
) във връзка с прехвърлянето.
11.
В докладната записка се посочва още, че бюджетните средства от 70 милиона евро, предвидени в член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г., „следва да бъдат предназначени — и използвани единствено — за покриване на финансовите нужди на железопътната инфраструктура на [FSE] при спазване на законодателството на Съюза“.
Д.
Декрет-закон № 50/2017
12.
След прехвърлянето член 47, параграф 7 от Декрет-закон № 50/17 (
6
) заменя последното изречение от член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. със следния текст: „Без да се засягат задълженията по настоящия параграф, се разрешава разходът от 70 милиона евро за 2016 г. Съответните ресурси се прехвърлят в имуществото на [FSE] и ще се използват, при спазване на законодателството на Съюза в тази област и като част от оздравителния план на дружеството, единствено за покриване на пасивите — включително предишни — и на финансовите нужди на инфраструктурния сектор. Не се засягат актовете, решенията и операциите, вече извършени по силата на [Декрет № 264/16]“.
II. Фактически обстоятелства, главно производство и преюдициални въпроси
13.
FSE, дружество, по онова време изцяло притежавано от МИТ, експлоатира железопътна инфраструктура, собственост на Regione Puglia (регион Пулия, Италия), и предоставя услуги за обществен железопътен превоз на пътници, както и допълнителни услуги в областта на автомобилния превоз в част от Пулия (в Саленто).
14.
Съгласно член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. и Декрет № 9/2016 италианската държава назначава временен управител на FSE, поради влошеното му финансово състояние. Освен това, за да се осигури непрекъснатост на извършваните от FSE услуги, тя разрешава до изпълнението на оздравителния план да бъдат предоставени бюджетни средства от 70 милиона евро.
15.
С Декрет № 264/2016 от 4 август 2016 г. се предвижда прехвърлянето на цялото участие на МИТ в капитала на FSE на FSI, което от своя страна е изцяло притежавано от МИФ и холдинговото дружество в група, която (чрез Rete Ferroviaria SpA, дъщерно дружество на FSI) управлява националната железопътна инфраструктура и (чрез Trenitalia SpA., наричано по-нататък „Trenitalia“, дъщерно дружество на FSI, изцяло притежавано от него) предоставя услуги по превоз на пътници и товари с железопътен и автомобилен транспорт. Прехвърлянето се извършва без насрещна престация. FSI обаче поема задължението да преодолее финансовия дисбаланс в FSE. За избора на приобретател на FSE не е проведена тръжна процедура.
16.
На 12 октомври 2016 г., съгласно членове 20 и 21 от Закон № 287/1990, AGCM уведомява италианското правителство за планираното прехвърляне на дяловото участие на МИТ във FSE и за отпускането на 70 милиона евро, тъй като според него тази операция може да представлява държавна помощ (
7
).
17.
Дружествата Arriva Italia Srl (наричано по-нататък „Arriva Italia“), Ferrotramviaria SpA (наричано по-нататък „Ferrotramviaria“) и Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P) (наричано по-нататък „Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi“), всички извършващи дейност в сектора на обществения железопътен и автомобилен транспорт, са изразили интерес да придобият FSE. На 24 октомври 2016 г. тези дружества подават искане за отмяна на Декрет № 264/2016 пред Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Областен административен съд Лацио, Италия). Те твърдят, че отпускането на бюджетни средства от 70 милиона евро и прехвърлянето на участието във FSE представляват държавна помощ и че италианската държава е нарушила член 108, параграф 3 ДФЕС, тъй като е изпълнила тези мерки, без да уведоми Комисията за тях.
18.
На 21 ноември 2016 г., упражнявайки правомощието си да разрешава концентрации, AGCM решава да не започва предварително разследване по член 16, параграф 4 от Закон № 287/1990 във връзка с уведомлението за прехвърлянето на дяловото участие на МИТ във FSE на FSI (
8
).
19.
На 28 ноември 2016 г. прехвърлянето се осъществява посредством акта за прехвърляне, посочен в точка 9 по-горе.
20.
През януари 2017 г. FSE сезира Tribunale di Bari (Районен съд Бари, Италия) с искане да се допусне предпазен конкордат.
21.
С решение от 31 май 2017 г. Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Регионален административен съд Лацио) отхвърля подаденото пред него искане.
22.
Arriva Italia, Ferrotramviaria и Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi подават жалба пред Consiglio di Stato (Държавен съвет).
23.
Consiglio di Stato (Държавен съвет) спира производството и отправя до Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
При изложените по-горе обстоятелства от фактическа и правна страна представлява ли държавна помощ по смисъла на член 107 [ДФЕС] мярка, състояща се в предоставянето със закон на бюджетни средства в размер на 70 милиона евро в полза на оператор от сектора на железопътния транспорт при условията, предвидени в [член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г.], изменен с [Декрет-закон № 50/2017], и последващото му прехвърляне на друг икономически оператор, без тръжна процедура и срещу нулева насрещна престация?
2)
При утвърдителен отговор следва да се установи дали въпросната помощ все пак е съвместима с правото на ЕС и какви са последиците от липсата на уведомление за нея по смисъла на член 107, параграф 3 ДФЕС?“ (
9
).
24.
Писмени становища представят колективно Arriva Italia, Ferrotramviaria и Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi. FSI, Италианската република, Република Полша и Европейската комисия също представят писмени становища. Тези страни, с изключение на Република Полша, са изслушани в съдебното заседание от 8 май 2019 г.
III. Анализ
25.
По искане на Съда в настоящото заключение ще се огранича до разглеждане на първия преюдициален въпрос.
26.
С този въпрос запитващата юрисдикция иска Съдът да установи дали предоставянето със закон на бюджетни средства в размер на 70 милиона евро на местен оператор в сектора на железопътния транспорт при условията, предвидени в Закона за бюджетната стабилност за 2016 г., изменен с Декрет-закон № 50/2017, и последващото прехвърляне на този местен оператор на държавния оператор на националната железопътна инфраструктура, без тръжна процедура и насрещна престация, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.
27.
Първо ще разгледам въпроса дали предоставянето на бюджетни средства в размер на 70 милиона евро представлява държавна помощ, а след това — дали прехвърлянето на дяловото участие на МИТ във FSE представлява държавна помощ (
10
).
А.
Предоставянето на бюджетни средства в размер на 70 милиона евро
28.
Както посочих по-горе, в член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. се предвижда предоставяне на бюджетни средства от 70 милиона евро в полза на FSE.
29.
Съгласно съдебната практика квалифицирането на национална мярка като държавна помощ изисква да са изпълнени всички посочени по-долу условия. Първо, трябва да става въпрос за намеса на държавата или посредством ресурси на държавата. Второ, тази намеса трябва да е в състояние да засегне търговията между държавите членки. Трето, тя трябва да предоставя селективно предимство на своя получател. Четвърто, тя трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията (
11
).
30.
По-долу ще проверя дали е изпълнено всяко от тези условия.
1. Намеса на държавата или посредством ресурси на държавата
31.
Според съдебната практика, за да могат да бъдат квалифицирани като държавни помощи по член 107, параграф 1 ДФЕС, предимствата трябва, от една страна, да бъдат пряко или непряко предоставени чрез държавни ресурси, и от друга страна, отговорността за тях да се носи от държавата (
12
).
32.
Първо, що се отнася до условието за използване на държавни ресурси, съгласно постоянната съдебна практика понятието за помощ включва не само положителни престации като самите субсидии, но и други видове намеса, които под различна форма облекчават тежестите, обичайно натоварващи бюджета на едно предприятие, и които следователно, без да бъдат субсидии в строгия смисъл на думата, имат същото естество и последици (
13
).
33.
В настоящия случай без съмнение предоставянето на бюджетни средства от 70 милиона евро трябва да се разглежда като прехвърляне на държавни ресурси, тъй като този разход е разрешен с финансов закон, а именно Закона за бюджетната стабилност за 2016 г., и както посочва запитващата юрисдикция, е за сметка на държавния бюджет.
34.
Второ, що се отнася до условието държавата да носи отговорност за дадена мярка, следва да се прецени дали публичните органи са участвали в приемането на тази мярка (
14
).
35.
В настоящия случай те са участвали, като се има предвид, че член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г., изменен с член 47, параграф 7 от Декрет-закон № 50/2017, разрешава да бъдат предоставени 70 милиона евро.
36.
Въпреки това, преди да може да се заключи, че предоставянето на бюджетните средства от 70 милиона евро отговаря на първото условие в точка 29 по-горе, трябва да се разгледа възражението на запитващата юрисдикция, която има съмнение, че помощта може да се счита за действително отпусната, тъй като няма доказателства за действителен разход за сметка на бюджета на държавата и бюджетните средства от 70 милиона евро изглежда не са изплатени.
37.
Ще отбележа, че съгласно съдебната практика помощите трябва да се считат за предоставени в момента, в който съгласно приложимата национална правна уредба получателят придобива правото да ги получи. Запитващата юрисдикция следва да определи въз основа на приложимото национално право момента, от който посочената помощ трябва да се счита за предоставена. За тази цел запитващата юрисдикция трябва да вземе предвид всички условия, предвидени от националното право за получаването на разглежданата помощ (
15
).
38.
Следователно помощта не се счита за предоставена от момента, в който е изплатена на получателя (
16
), и както става явно в съдебното заседание, фактът, че бюджетните средства от 70 милиона евро все още не са изплатени, е ирелевантен (
17
).
39.
Трябва обаче да се установи дали правото да се получат тези средства, е било предоставено съгласно италианското право. За тази цел, както бе посочено в точка 37 по-горе, запитващата юрисдикция следва да определи дали на FSE е предоставено безусловно право да получи сумата от 70 милиона евро, или е предоставено условно право, като в последния случай трябва да се установи дали съответните условия са изпълнени.
40.
В това отношение ще отбележа, че в съдебното заседание FSI посочи, че съгласно член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. и Декрет № 9/2016 правото на бюджетни средства от 70 милиона евро е предоставено при условие, първо, че бъде представен и одобрен оздравителен план, който потвърждава жизнеспособността на FSE, и второ, че бъде одобрен бюджетът на FSE за 2015 г. Оздравителният план обаче не е завършен, тъй като допълнително проучване на временния управител показва, че обикновеното преструктуриране на FSE изглежда вече не е надеждна възможност. Вместо това е приет Декрет № 264/2016, който предвижда прехвърлянето на дяловото участие на МИТ във FSE на FSI и съответното задължение за FSI да възстанови жизнеспособността на FSE. Така изискването за приемане и одобряване на оздравителен план, което обуславя правото на бюджетни средства от 70 милиона евро, е останало неизпълнено, поради което според FSI FSE изобщо не е придобивало това право. В подкрепа на позицията на FSI италианското правителство заявява в съдебното заседание, че предоставянето на бюджетни средства от 70 милиона евро е „спряно“.
41.
Arriva Italia, от друга страна, твърди в съдебното заседание, че временният управител можел да изплати сумата от 70 милиона евро от датата на влизане в сила на Декрет № 9/2016, с който се прилага член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. Освен това то подчертава, че тази сума е записана в счетоводния баланс на FSE като кредитна линия към държавата, поради което трябва да се счита, че FSE има право да получи бюджетни средства в такъв размер. Комисията подкрепя позицията на Arriva Italia.
42.
Въпреки че запитващата юрисдикция е компетентна да се произнесе по тези позиции, склонен съм да приема, че член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. предоставя на FSE безусловно право на бюджетни средства в размер на 70 милиона евро.
43.
Вярно е, че страните не са съгласни относно тълкуването на последното изречение на член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г., което гласи, че предоставянето на бюджетните средства е разрешено „nelle more dell’attuazione del piano di risanamento“ („до изпълнението на оздравителния план“). В съдебното заседание Arriva Italia твърди, че изразът „nelle more“ следва да се разбира в смисъл, че предоставянето на бюджетните средства е разрешено „незабавно“, докато според FSI означава „по време на“ (изпълнението на оздравителния план) (
18
). Макар последното изречение на член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. да не е съвсем недвусмислено, считам, че изразът „целта да се осигури непрекъснатост на дейността на [FSE]“ предполага, че предоставянето на бюджетни средства от 70 милиона евро се стреми да гарантира, че FSE е в състояние да извършва дейността си и остава на пазара, докато временният управител изготви оздравителния план. Поради това ми се струва, че както твърди Arriva Italia, FSE придобива право на средствата, когато влезе в сила Декрет № 9/2016, с което се прилага член 1, параграф 867 от Закона за стабилност за 2016 г.
44.
Запитващата юрисдикция следва да установи това. Бих искал обаче да отбележа, че ако тя констатира, че правото да бъдат предоставени бюджетни средства в размер на 70 милиона евро е условно и че съответните условия не са изпълнени, това право не би могло да бъде придобито. Следователно тези средства няма да се считат за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.
2. Въздействие върху търговията между държавите членки
45.
Що се отнася до второто условие, посочено в точка 29 по-горе, съгласно постоянната съдебна практика за целите на класифицирането на национална мярка като държавна помощ следва не да се установи наличието на действително въздействие върху търговията или нарушение на конкуренцията, а само да се провери дали помощта може да засегне търговията и да наруши конкуренцията. Засягането на търговията между държавите членки не може обаче да бъде чисто хипотетично или предполагаемо. В този смисъл следва да се определи причината, поради която разглежданата мярка нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и е в състояние, с оглед на предвидимите си последици, да засегне търговията между държавите членки (
19
).
46.
В това отношение не е необходимо самите предприятия получатели да участват в търговията в рамките на Съюза. Всъщност, когато държава членка предоставя помощ на предприятия, дейността на националния ѝ пазар може да се запази или нарасне, което като последица намалява възможностите на установените в други държави членки предприятия да навлязат на пазара на тази държава членка (
20
).
47.
FSI, подкрепено от италианското и полското правителство, твърди, че предоставянето на бюджетни средства в размер на 70 милиона евро не е в състояние да засегне търговията между държавите членки, тъй като въпросната железопътна инфраструктура е изцяло местна. Комисията е на обратно мнение.
48.
Според мен предоставянето на бюджетни средства в размер на 70 милиона евро на FSE засяга търговията между държавите членки. Безспорно FSE не участва в търговия с други държави членки. Предоставянето на средствата обаче ограничава възможността Arriva Italia, дъщерно дружество на германската група Deutsche Bahn, да експлоатира железопътната инфраструктура, възложена на FSE, или да предоставя услуги за превоз на пътници по тази инфраструктура.
3. Селективно предимство, предоставено на получателя
49.
По отношение на третото условие, посочено в точка 29 по-горе, следва да се отбележи, че съгласно постоянната съдебна практика за държавни помощи се считат мерките, които под каквато и да било форма са в състояние пряко или непряко да поставят определени предприятия в по-благоприятно положение или които трябва да се разглеждат като икономическо предимство, което предприятието бенефициер не би получило в нормални пазарни условия (
21
).
50.
Тази преценка по отношение на публичните предприятия се извършва по принцип с прилагането на критерия за частния инвеститор. За да се прецени дали същата мярка би била приета при нормални пазарни условия от частен инвеститор, който се намира в положение, възможно най-близко до това на държавата, следва да се вземат предвид единствено печалбите и задълженията, свързани с положението на акционер, като се изключат тези, които са свързани с качеството на носител на публична власт. Следователно трябва да се направи разграничение между, от една страна, ролята на държавата като акционер в едно предприятие, и ролята на държавата, действаща в качеството си на носител на публична власт, от друга страна. Приложимостта на критерия за частния инвеститор зависи в крайна сметка от това дали съответната държава членка предоставя икономическо предимство на притежавано от нея предприятие в качеството си на акционер, а не в качеството си на носител на публична власт (
22
).
51.
В настоящия случай трябва да се определи дали член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г., с който се разрешава безвъзмездното предоставяне на бюджетни средства в размер на 70 милиона евро в полза на FSE, предоставя предимство на това предприятие.
52.
По мое мнение в настоящия случай приложимостта на критерия за частния инвеститор е малко вероятна.
53.
Всъщност според съдебната практика в случай на съмнение трябва да се представят обективни и проверими доказателства, че приетата от държавата мярка произтича от нейното качество на акционер. В това отношение могат да се изискват по-конкретно доказателства, че решението се основава на икономически оценки, сравними с тези, които всеки разумен частен инвеститор, който се намира във възможно най-близко положение до положението на държавата членка, би извършил в такъв случай, преди да направи посочената инвестиция, с цел да определи бъдещата ѝ рентабилност. Икономически оценки, направени след предоставянето на посоченото предимство, не са достатъчни (
23
).
54.
Следва да отбележа, че няма доказателства италианската държава да е извършила каквато и да било икономическа оценка на рентабилността на тази инвестиция преди приемането на 28 декември 2015 г. на Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. Действително техническият доклад, който придружава този закон, се позовава на „икономически и финансов анализ“, извършен от ръководството на FSE (
24
). Нищо обаче не показва, че целта на анализа е била да се определи рентабилността на тази инвестиция. Както посочва Комисията в съдебното заседание, когато е решило да направи тази инвестиция, италианското правителство не е имало ясна представа за финансовото състояние на FSE, като се има предвид, че член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. изисква също временният управител да изготви подробен доклад за финансовото състояние на FSE. Следователно италианската държава не е разполагала с необходимата информация, за да определи бъдещата рентабилност на инвестицията. Затова ми се струва, че при вземането на решението да предостави бюджетните средства от 70 милиона евро, италианската държава не е действала като акционер, поради което критерият за частния инвеститор не е приложим.
55.
Въпреки това, дори запитващата юрисдикция да прецени, по-специално въз основа на допълнителна информация, че критерият за частния инвеститор е приложим, според мен този критерий няма да бъде изпълнен. Съмнително е, че частен инвеститор би предоставил 70 милиона евро на дружество в толкова тежко финансово състояние като това на FSE, което до края на 2015 г. е имало отрицателен собствен капитал в размер приблизително на 200 милиона евро (
25
).
56.
Стигам до извода, че с отпускането на бюджетни средства на FSE от 70 милиона евро съгласно член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. на това предприятие се предоставя предимство. Несъмнено това предимство е селективно, като се има предвид, че средства се отпускат на едно конкретно предприятие, а именно FSE.
4. Нарушаване или заплаха за нарушаване на конкуренцията
57.
По отношение на четвъртото условие за квалифициране като държавна помощ се посочва съдебната практика, цитирана в точка 45 по-горе, и съдебната практика, съгласно която, когато предоставена от държава членка помощ укрепва позицията на предприятие спрямо други конкурентни предприятия в рамките на търговията в Съюза, последната трябва да се счита за повлияна от помощта (
26
).
58.
FSI и италианското правителство твърдят, че бюджетните средства от 70 милиона евро трябва да се използват единствено за финансиране на експлоатираната от FSE железопътна инфраструктура, поради което те няма да нарушат конкуренцията. Мотивите им могат да бъдат обобщени по следния начин: първо, съгласно италианското законодателство за експлоатацията на въпросната инфраструктура със закон е установен монопол, поради което няма конкуренция на пазара за експлоатацията на тази инфраструктура, нито за този пазар. Следователно нарушаване на конкуренцията е изключено. Второ, кръстосаното субсидиране на икономически дейности, като например предоставянето на услуги за превоз на пътници по въпросната инфраструктура, се избягва по-специално благодарение на обстоятелството, че FSE води отделно счетоводство, от една страна, за дейността по експлоатация на железопътната инфраструктура, и от друга страна, за дейността по предоставяне на тези услуги. Полското правителство е съгласно, че бюджетните средства от 70 милиона евро не нарушават конкуренцията.
59.
Arriva Italia, подкрепяно от Комисията, е на противоположното мнение и счита, че предоставянето на средствата нарушава конкуренцията. Комисията твърди, че бюджетните средства от 70 милиона евро трябва да се използват, за да се осигури непрекъснатост на дейността на FSE. Тя обаче подчертава, че ако се приеме, че тази сума може да се използва единствено за финансиране на железопътната инфраструктура, все пак това би могло да доведе до нарушаване на конкуренцията. Според нея това е така, защото, макар да няма конкуренция на пазара за експлоатацията на тази инфраструктура и пазара за предоставянето на услуги за превоз на пътници, съществува конкуренция за тези пазари. От това следва, че предоставянето на бюджетни средства от 70 милиона евро може да е нарушило конкуренцията, тъй като е позволило на FSE да остане на пазара, лишавайки по този начин други участници от възможността да им бъдат възложени двете посочени по-горе дейности.
60.
Считам, че предоставянето на бюджетни средства от 70 милиона евро може да наруши конкуренцията поради следните съображения.
61.
Първо, не съм съгласен с позицията на FSI и италианското правителство, че тези средства могат да се използват единствено за финансиране на железопътната инфраструктура.
62.
Припомням, че в първоначалната си редакция член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. предвижда, че бюджетните средства от 70 милиона евро трябва да се използват, за да се осигури непрекъснатост на дейността на FSE. След изменението с член 47, параграф 7 от Декрет-закон № 50/2017 обаче в тази разпоредба се посочва, че средствата могат да бъдат използвани единствено за покриване на задълженията и финансовите нужди на железопътната инфраструктура. Както посочих в точки 42 и 43 по-горе, струва ми се, че средствата трябва да се считат за предоставени с влизането в сила на Декрет № 9/2016, с който се прилага член 1, параграф 867 от Закона за бюджетната стабилност за 2016 г. Следователно сумата от 70 милиона евро е предоставена за целта, посочена в този закон и в този декрет, т.е. да се осигури непрекъснатост на дейността на FSE, като това следва да се провери от запитващата юрисдикция.
63.
Що се отнася до въздействието върху конкуренцията, следва да посоча, че по думите на запитващата юрисдикция за експлоатацията на железопътната инфраструктура от FSE и предоставянето на услуги за превоз на пътници е установен законов монопол (или, както посочва Комисията, те трябва да се считат за система от изключителни права, признати от регион Пулия.
64.
Всъщност по силата на договор за концесия, сключен пряко с регион Пулия, FSE експлоатира притежаваните от този регион осем железопътни линии (
27
). Освен това FSE предоставя, също съгласно договор за концесия, сключен пряко с регион Пулия, първо, услуги за железопътен пътнически превоз по тези осем линии и второ, услуги за автомобилен пътнически превоз в съответната област. FSE е единственият оператор на осемте железопътни линии и единственият доставчик на услуги за превоз на пътници по тази инфраструктура. Както се посочва в решението на AGCM, другите четирима доставчици на услуги за регионален железопътен пътнически превоз в Пулия, а именно Trenitalia, Ferrovie del Gargano SpA, Ferrovie Appulo-Lucane Srl и Ferrotramviaria, извършват дейност по други железопътни мрежи (
28
).
65.
Следователно изглежда бюджетните средства от 70 милиона евро не са в състояние да нарушат конкуренцията, доколкото пазарите, на които извършва дейност получателят, а именно FSE, не са отворени за конкуренция.
66.
Според мен обаче само наличието на законов монопол не може да изключи нарушение на конкуренцията. Това е възможно само ако има доказателства, първо, че за дейността на FSE е установен законов монопол и следователно на пазарите, на които FSE осъществява дейност, няма ефективна конкуренция, и второ, че на тези пазари няма потенциална конкуренция.
67.
В това отношение отбелязвам, че например в решение ASM Brescia (
29
) Общият съд отхвърля довода, че помощта, отпусната на дружества, предоставящи обществени услуги в секторите на водата, газа и електроенергията, не би могла да наруши конкуренцията, тъй като те не осъществяват дейност на пазари, на които има конкуренция. Един от мотивите, с които този довод е отхвърлен, е, че дружествата, предоставящи тези услуги, са се конкурирали, за да им бъдат възложени концесиите за доставка на местни обществени услуги в различни общини, така че пазарът на посочените концесии е отворен за конкуренция (
30
).
68.
Отбелязвам също така, че този подход е в съответствие с бележка под линия 324 от Известието относно понятието за държавна помощ (
31
), в което се посочва, че „ако експлоатацията на инфраструктурата е обект на законен монопол и ако е изключена конкуренция за пазара на експлоатация на инфраструктурата, предимство, предоставено на оператора на инфраструктурата, не може да наруши конкуренцията и следователно не представлява държавна помощ“. Тази бележка под линия се позовава на точка 188 от известието, която предвижда, че когато услугата е обект на законов монопол, нарушаване на конкуренцията е изключено, ако по-специално „законният монопол не само изключва конкуренцията на пазара, но и за пазара, с което се изключва всякаква евентуална конкуренция за функцията на изключителен доставчик на въпросната услуга“.
69.
В настоящия случай ми се струва, че на пазарите за експлоатацията на железопътната инфраструктура, възложена на FSE, и за предоставянето на услуги за превоз на пътници по тази инфраструктура е налице потенциална конкуренция.
70.
В това отношение ще отбележа, че в съдебното заседание Arriva Italia поясни, че след като изтече срокът на концесиите за местен превоз на пътници, за тяхното подновяване могат да се проведат конкурентни тръжни процедури (
32
). Ако не бъдат проведени тръжни процедури и концесиите бъдат възложени директно от публичните органи, какъвто е случаят с осемте железопътни линии, експлоатирани от FSE, предприятията се конкурират за възлагането на концесиите. Според мен операторите, които извършват дейност в други части на Пулия (а именно Trenitalia, Ferrovie del Gargano, Ferrovie Appulo-Lucane и Ferrotramviaria), трябва да се разглеждат като потенциални конкуренти на FSE. Освен това операторите, заявили интерес към придобиването на FSE (по-специално жалбоподателите в главното производство), могат да се считат за потенциални конкуренти (
33
).
71.
От това следва, че предоставянето на бюджетни средства от 70 милиона евро на FSE може да наруши конкуренцията, тъй като така предприятието укрепва положението си по отношение на потенциалните конкуренти. Както твърди Комисията, като дават възможност на FSE да остане на пазара, тези средства не позволяват експлоатацията на въпросната железопътна инфраструктура и предоставянето на услуги за превоз на пътници по тази инфраструктура да бъдат възложени на други дружества като Arriva Italia.
72.
Второ, ако се приеме, че бюджетните средства от 70 милиона евро трябва да се използват единствено за финансиране на инфраструктурата, от това според мен не следва, че е изключена възможността за нарушаване на конкуренцията.
73.
В писмените си становища нито FSI, нито италианското правителство твърдят, че бюджетните средства от 70 милиона евро могат да се използват единствено за изграждането на инфраструктура. Те твърдят само, че средствата трябва да се използват за инфраструктурата. Съгласно точка 211 от Известието относно понятието за държавна помощ „нарушенията на конкуренцията обикновено са изключени [когато помощта е предоставена за] изграждането на […] инфраструктура“ (
34
). От друга страна, когато помощта се предоставя за експлоатацията на инфраструктура и както е в разглеждания случай, за експлоатацията на тази инфраструктура със закон е установен монопол, съгласно точка 188 от същото известие нарушаване на конкуренцията е изключено само ако е изключена конкуренцията за пазара. Поради това, дори да се приеме, че бюджетните средства от 70 милиона евро може да се използват единствено за финансиране на експлоатацията на железопътната инфраструктура, това не би променило моя извод в точка 71 по-горе.
74.
Въпреки това за изчерпателност трябва да уточня, че макар в писменото си становище FSI да не твърди, че бюджетните средства от 70 милиона евро са предоставени за изграждането на инфраструктура, в съдебното заседание то заявява, че тези средства трябва да се използват „предимно, а може би дори изцяло“ за строителни цели. FSI твърди, че в района около Бари трябва да се подменят траверси, а в другите райони има нужда от работи по електрификация, и че това подобряване на съществуващата инфраструктура следва да се разглежда като „изграждане“ на инфраструктура.
75.
Дори ако се приеме, че посочените в предходната точка дейности следва да се считат за „изграждане“ на инфраструктура по смисъла на точка 211 от Известието относно понятието за държавна помощ, от това не следва непременно, че предоставянето на бюджетни средства от 70 милиона евро не може да наруши конкуренцията.
76.
Всъщност точка 219 от Известието относно понятието за държавна помощ предвижда, че „изграждането на железопътна инфраструктура, която е достъпна за потенциални ползватели при равни и недискриминационни условия […] обикновено […] не нарушава конкуренцията“. Освен това точка 212 от това известие изисква държавите членки да „гарантират, че финансирането, предоставено за изграждането на инфраструктура […], не може да се използва за кръстосано субсидиране […] на други стопански дейности, включително за управлението на инфраструктурата“. В тази точка се посочва още, че кръстосаното субсидиране може да се изключи, като се гарантира, че се води отделно счетоводство, при което разходите и приходите се разпределят по подходящ начин.
77.
Следва да подчертая, че в настоящия случай е ясно, че въпросната железопътна инфраструктура не е достъпна за потенциални ползватели при равни и недискриминационни условия, като се има предвид, че FSE е единственият доставчик на услуги за превоз на пътници по осемте железопътни линии, които експлоатира. Също така трябва да отбележа, че кръстосаното субсидиране може да бъде изключено само ако FSE води отделни счетоводни сметки, от една страна, за изграждането на инфраструктура, и от друга страна, за експлоатацията на инфраструктурата и предоставянето на транспортни услуги, което запитващата юрисдикция следва да установи.
78.
Стигам до извода, че не може да се изключи възможността предоставянето на бюджетни средства в размер на 70 милиона евро да доведе до нарушаване на конкуренцията.
Б.
Прехвърлянето на дяловото участие на МИТ в капитала на FSE на FSI
79.
Както посочих по-горе, прехвърлянето на 100-процентното участие на МИТ в капитала на FSE на FSI — дружество, изцяло притежавано от МИФ — е предвидено с Декрет № 264/2016 и е осъществено с акта за прехвърляне. Това прехвърляне е извършено без конкурентна тръжна процедура и без насрещна престация. То обаче е обусловено от задачата на FSI да преодолее финансовия дисбаланс във FSE.
80.
Подобно на анализа ми относно предоставянето на бюджетни средства от 70 милиона евро, по-долу ще проверя дали прехвърлянето на участието в капитала на FSE отговаря на всяко едно от условията, изброени в точка 29 по-горе.
1. Намеса на държавата или посредством ресурси на държавата
81.
Препращам към съдебната практика, цитирана в точки 31, 32 и 34 по-горе.
82.
Първо, що се отнася до условието, свързано с използването на държавни ресурси, FSE разполага с публични средства (
35
) и единственият акционер в това дружество е министерство, а именно МИТ. Следователно прехвърлянето на всички притежавани от МИТ акции в капитала на FSE трябва да се счита за прехвърляне на държавни ресурси (
36
).
83.
Второ, що се отнася до условието държавата да носи отговорност за мярката, публичните органи са участвали в приемането на мярката за прехвърляне на участието в капитала на FSE, като се има предвид, че това прехвърляне е предвидено с Декрет № 264/2016 и е извършено чрез нотариално заверен договор, подписан от МИТ.
84.
Следва да подчертая, че не споделям съмненията на запитващата юрисдикция, според която квалифицирането като държавна помощ се изключва от факта, че прехвърлянето на участието в капитала на FSE се осъществява между два субекта, изцяло притежавани от държавата, които нямат самостоятелни бюджети, но чиито прогнозни разходи намират отражение в държавния бюджет. Запитващата юрисдикция подчертава, че това прехвърляне е в съответствие с предвидения в член 345 ДФЕС принцип на неутралитет на Европейския съюз по отношение на режимите на собственост върху имущество.
85.
Докато FSI и италианското правителство са съгласни с този довод, Arriva Italia и Комисията не го приемат. Според Комисията, ако този довод бъде приет, това би застрашило ефективността на правилата за държавните помощи, а това би било несъвместимо с член 345 ДФЕС, тъй като би довело до различно третиране на публичните и частните получатели на помощи.
86.
Отбелязвам, че противно на твърдението на FSI и италианското правителство, прехвърлянето на участието в капитала на FSE не е обикновена реорганизация в публичния сектор. Всъщност това участие е прехвърлено заедно със задължение за FSI да възстанови финансовата жизнеспособност на FSE.
87.
Освен това трябва да подчертая, че член 345 ДФЕС по никакъв начин не изключва прилагането на правилата за държавните помощи към публични предприятия като FSI. Всъщност член 345 ДФЕС, който гласи, че ДЕС и ДФЕС „по никакъв начин не засягат разпоредбите в държавите членки, отнасящи се до режима на собственост върху имущество“, допуска държавите членки да запазят или да установят публична собственост за някои предприятия. Това не означава, че към режимите на публична собственост не се прилагат правилата за държавните помощи, доколкото съгласно член 106, параграф 1 ДФЕС правилата за конкуренция, включително член 107, параграф 1 ДФЕС, се прилагат за публичните предприятия. В противен случай собствениците на публични и на частни предприятия няма да бъдат третирани еднакво (
37
). Ако се приеме, че FSI не може да бъде получател на държавна помощ, тъй като е изцяло притежавано от държавен орган, държавите членки биха могли да заобикалят правилата за държавните помощи, като възлагат изпълнението на стопански дейности на държавни органи, а не на предприятия, които имат правосубектност.
88.
Стигам до извода, че прехвърлянето на участието в капитала на FSE на FSI отговаря на първото условие, посочено в точка 29 по-горе.
2. Въздействие върху търговията между държавите членки
89.
Препращам към съдебната практика, цитирана в точки 45 и 46 по-горе.
90.
Считам, че прехвърлянето на дяловото участие на МИТ във FSE на FSI засяга търговията между държавите членки, тъй като, както твърди Комисията, FSI извършва дейност в други държави членки и това прехвърляне ограничава възможността за Arriva Italia, дъщерно дружество на германската група Deutsche Bahn, да извършва дейност на пазарите, възложени на FSE.
3. Селективно предимство, предоставено на получателя
91.
Трябва да се определи дали с прехвърлянето на дяловото участие на МИТ във FSE на FSI на получателя на тази мярка за помощ е предоставено предимство. За целта най-напред ще проверя дали прехвърлянето на дяловото участие предоставя предимство на приобретателя, а именно FSI, предвид факта, че то придобива дружество с финансови затруднения и се задължава да възстанови финансовата му жизнеспособност. Това би било така, ако има перспективи за рентабилност на FSE. На второ място, ще се спра на въпроса дали прехвърлянето на дяловото участие предоставя предимство на FSE, като се има предвид, че FSI се задължава да възстанови неговата жизнеспособност.
а) Предоставено ли е предимство на FSI?
92.
Препращам към съдебната практика, цитирана в точки 49, 50 и 53 по-горе.
93.
Въз основа на непълната информация, предоставена от запитващата юрисдикция и страните по главното производство, ми се струва, че критерият за частния инвеститор не е приложим тук. Това е така, защото няма данни да е извършена експертна оценка на FSE или относно рентабилността на прехвърлянето на дяловете преди решението на италианската държава от 4 август 2016 г. да прехвърли дяловото участие на МИТ във FSE на FSI.
94.
В това отношение FSI се позовава, първо, на доклада на временния управител, който стига до извода, че ако FSE не бъде прехвърлено на FSI, то най-вероятно би изпаднало в несъстоятелност, второ, на „проучване на пазара“, проведено от FSI, което показа, че само две предприятия са заявили интерес да придобият FSE (без обаче да представят конкретни оферти), и трето, на решението на Tribunale di Bari (Районен съд Бари), с което допуска предпазния конкордат през 2018 г., което според FSI показва, че изборът FSE да бъде прехвърлено на FSI, е бил правилен. Освен това италианското правителство се позовава на доклад за комплексна проверка, изготвен по искане на временния управител.
95.
Според Arriva Italia и Комисията не са изготвяни предварителни икономически оценки за рентабилността.
96.
Отбелязвам, че не изглежда оценка за бъдещата рентабилност на FSE да има нито в доклада за комплексна проверка, изготвен от независимо одиторско дружество по искане на временния управител, нито в доклада на временния управител, в който последният предлага, въз основа на доклада за комплексна проверка, FSE да бъде прехвърлено на FSI. Отбелязвам още, че пред Съда не са представени доказателства, че рентабилността на прехвърлянето е оценявано в други икономически проучвания. Във връзка с това следва да подчертая, че в уведомлението си AGCM изрично посочва, че „не е направена предварителна оценка, за да се установи съответствието с т.нар. критерий за оператор в условията на пазарна икономика“ и че „предварително не е установено, че икономическите условия, предвидени в [Декрет № 264/2016], са приети надлежно въз основа на пазарната стойност на FSE“.
97.
Що се отнася до „пазарното проучване“, проведено от FSI, което според него показва, че трети лица не са проявили интерес към придобиването на FSE, тъй като само две дружества са изразили интерес (едното от които е сред тримата жалбоподатели в главното производство) и нито едно не е представило конкретна оферта, следва да отбележа, че това проучване не може да се счита за оценка на рентабилността на инвестицията. Също така бих искал да отбележа, че в съдебното заседание Arriva Italia обяснява, че не е отправило конкретна оферта, тъй като не е участвало в процеса за комплексна проверка и поради това не е разполагало с финансовите данни, въз основа на които да реши дали да подаде такава оферта.
98.
Освен това, що се отнася до преследваната от италианското правителство цел, която може да се вземе предвид, за да се определи дали критерият за частния инвеститор е приложим (
38
), ще отбележа твърдението на италианското правителство, че е искало да избегне прекъсването на транспортните услуги и уволненията. В решението на AGCM също се споменава намерението „да се осигури непрекъснатост на транспортните услуги и да се запази равнището на заетост“ (
39
). Това очевидно не са цели, които частният инвеститор би взел под внимание. Както обаче твърди Комисията, изглежда друга цел на италианското правителство е била да увеличи стойността на дяловото си участие във FSE. Запитващата юрисдикция следва да прецени тежестта на тези цели.
99.
Поради това считам, че вземайки решението за прехвърляне, без предварително да извърши икономическа оценка на рентабилността, италианската държава не е действала в качеството си на акционер и поради това критерият за частния инвеститор е неприложим.
100.
Ако все пак запитващата юрисдикция прецени, по-специално въз основа на допълнителна информация, че критерият за частния инвеститор е приложим, ще направя следните забележки относно прилагането на този критерий.
101.
Съгласно съдебната практика действията на частния инвеститор, които трябва да се сравнят с намеса на публичен инвеститор, не са непременно действия на обикновен инвеститор, който влага капитал с цел повече или по-малко краткосрочно реализиране на печалба. Те трябва да бъдат поне действия на частен холдинг или на частна група от предприятия, които следват структурна, обща или отраслова, политика и се ръководят от перспективи за рентабилност в по-дългосрочен план (
40
).
102.
Вярно е, както FSI твърди, че съгласно постоянната съдебна практика дружеството майка може да понесе загубите на едно от своите дъщерни дружества. Въпреки това, когато вноските в капитала от публичен инвеститор не отчитат изобщо перспективата дори за дългосрочна рентабилност, те следва да се считат за помощи по смисъла на член 107 ДФЕС (
41
).
103.
В това отношение отбелязвам, че на FSI е наложено задължение да възстанови финансовото състояние на FSE, което до края на 2015 г. е имало отрицателен собствен капитал в размер на приблизително 200 милиона евро. Следователно запитващата юрисдикция трябва да провери дали FSE има някаква перспектива дори и за дългосрочна рентабилност.
104.
Трябва да отбележа още, че съгласно съдебната практика обстоятелства, настъпили след момента на приемането на съответната мярка, не могат да бъдат взети предвид при преценката на критерия за разумния частен инвеститор (
42
). Следователно е без значение, че до края на 2016 г. отрицателният собствен капитал на FSE е намалял и е възлизал само на приблизително 140 милиона евро, че производството за предпазен конкордат приключва през 2018 г. и че след това необезпечените задължения са отписани (
43
), както и че (според FSI) през октомври 2018 г. е изпълнено задължението за преодоляване на финансовия дисбаланс във FSE.
105.
Поради това ми се струва, че частен инвеститор не би приел въпросната мярка и следователно на FSI е предоставено предимство. Това предимство е селективно, тъй като МИТ прехвърля дяловото си участие на едно конкретно предприятие, а именно FSI. Все пак ще повторя, че запитващата юрисдикция следва да извърши тази преценка и че в това отношение на Съда е предоставена непълна информация.
106.
По-долу ще се спра на въпроса дали е предоставено предимство на FSE, като се има предвид, че FSI се е задължило да преодолее финансовия дисбаланс във FSE.
б) Предоставено ли е предимство на FSE?
107.
Съгласно съдебната практика член 107 ДФЕС забранява всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, независимо дали свързаните с помощите предимства са предоставени пряко или непряко (
44
). Ето защо предимство, пряко предоставено на определени физически или юридически лица, може да представлява непряко предимство и следователно държавна помощ за други физически или юридически лица, които са предприятия (
45
).
108.
Във връзка с това Съдът задава на Arriva Italia и FSI следния въпрос за отговор в съдебното заседание: ако прехвърлянето на дяловото участие във FSE на МИТ се счита за предоставяне на предимство, за кого е то — за FSI, за FSE или и за двете дружества.
109.
Arriva Italia отговаря, че поради липсата на икономическа оценка е трудно да се определи получателят по прехвърлянето на дяловото участие. FSI заявява, че нито на FSI, нито на FSE е предоставено предимство. Комисията твърди, че не може да се изключи възможността предимството да е предоставено на FSE, тъй като FSI поема задължението да преодолее финансовия дисбаланс във FSE.
110.
Според мен поетото от FSI задължение да преодолее финансовия дисбаланс във FSE може да се разглежда като предимство за последното.
111.
Отбелязвам, че съгласно член 1, параграф 1, буква c) от Декрет № 264/2016 преодоляването на финансовия дисбаланс във FSE е един от критериите, въз основа на които FSI е избрано като приобретател на това дружество, и че съгласно член 2, параграф 4 от същия декрет, за да бъде реализирано прехвърлянето на дяловото участие, е необходимо FSI официално да декларира, че ще преодолее финансовия дисбаланс във FSE.
112.
Отбелязвам още, че в акта за прехвърляне и в министерската докладна записка се посочва, че FSI е направило посочената в предходната точка декларация. Поради това ми се струва, в съответствие с посочената в точка 37 по-горе съдебна практика, че FSE е придобило правото неговият финансов дисбаланс да бъде преодолян от FSI, което запитващата юрисдикция трябва да провери. От това следва, противно на твърдението на FSI, че е без значение обстоятелството, че задължението на FSI да преодолее този дисбаланс, е било изпълнено едва през октомври 2018 г., т.е. след като е взето решението за прехвърляне на дяловото участие на МИТ във FSE.
113.
Очевидно, за да се определи дали е предоставено предимство на FSE, е необходимо да се вземат предвид условията на декларацията, с която FSI се е задължило да преодолее финансовия дисбаланс във FSE. Запитващата юрисдикция следва да направи тази преценка, тъй като тази декларация не е предоставена на Съда.
114.
Струва ми се обаче, че предимство е получило FSE, доколкото FSI се е задължило да преодолее финансовия му дисбаланс. Това предимство е различно от полученото от FSI, което се състои в придобиването на дружество с перспективи за рентабилност. Това предимство произтича от прехвърлянето на дяловото участие, като се има предвид, както посочих в точка 111 по-горе, че задължението на FSI да преодолее финансовия дисбаланс във FSE, е условие за осъществяването на това прехвърляне.
115.
Следователно е възможно прехвърлянето на дяловото участие на МИТ във FSE на FSI да е предоставило едно предимство на FSI и друго на FSE или да е предоставило предимство на FSE, но не и на FSI (ако прехвърлянето не е било рентабилно). Запитващата юрисдикция следва да прецени с оглед на декларацията, посочена в точка 111 по-горе, и на допълнителна информация дали такива предимства са били действително предоставени.
4. Нарушаване или заплаха от нарушаване на конкуренцията
116.
Препращам към съдебната практика, цитирана в точки 45 и 57 по-горе.
117.
Arriva Italia и Комисията твърдят, че прехвърлянето на дялово участие може да наруши конкуренцията. По-специално Комисията твърди, че FSE е един от малкото оператори, които предоставят транспортни услуги в Пулия и не са членове на групата на FSI, че FSI вече е основният участник на пазара и че други оператори са изразили интерес от придобиването на FSE. FSI, италианското и полското правителство са на противоположното становище.
118.
Според мен прехвърлянето на дяловото участие на МИТ във FSE на FSI е в състояние да наруши конкуренцията по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС поради посоченото в точка 71 по-горе съображение. Прехвърлянето на FSE на FSI е попречило експлоатацията на въпросната железопътна инфраструктура и предоставянето на услуги за превоз на пътници по тази инфраструктура да бъде възложено на потенциални конкуренти на FSE и FSI в Пулия като например Arriva Italia.
119.
Този извод не се опровергава от факта, че в решението, посочено в точка 18 по-горе, AGCM разрешава прехвърлянето на дяловото участие и приема, че то не ограничава конкуренцията.
120.
Всъщност определението на понятието за нарушаване на конкуренцията в контекста на член 107, параграф 1 ДФЕС е изключително широко (
46
). Както посочих в точка 57 по-горе, за да се счита, че предоставено от държавата предимство нарушава конкуренцията, е достатъчно то да укрепва положението на получателя на пазар, на който има (ефективна или потенциална) конкуренция (
47
). Съгласно съдебната практика, за да квалифицира намеса на държавата като държавна помощ, Комисията не е длъжна да направи икономически анализ на действителното положение на съответните пазари, на пазарния дял на предприятията — получатели на помощите, на положението на конкурентните предприятия и на търговските потоци между държавите членки (
48
). С други думи, понятието за нарушаване на конкуренцията е по-широко определено в контекста на член 107, параграф 1 ДФЕС, отколкото в контекста на член 101 ДФЕС или контрола на сливанията.
121.
Освен това в уведомлението, посочено в точка 16 по-горе, с което AGCM съобщава на италианското правителство, че прехвърлянето на дяловото участие във FSE може да представлява държавна помощ, се счита, че прехвърлянето нарушава конкуренцията. AGCM отбелязва, че съществуват алтернативни възможности. Например експлоатацията на железопътната инфраструктура би могла да се отдели и да се възложи на Rete Ferroviaria SpA; или предоставянето на услуги за пътнически превоз би могло да се възложи чрез тръжна процедура, така че да се даде възможност за избор на оператор, който би могъл да постигне дългосрочни цели (като например ефективност и качество на транспортните услуги и минимизиране на разходите, а оттам и на цените, заплащани от потребителите).
122.
Стигам до извода, че прехвърлянето на дялово участие може да наруши конкуренцията.
IV. Заключение
123.
В светлината на гореизложеното предлагам на Съда да отговори на първия преюдициален въпрос, отправен от Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия), по следния начин:
„1)
Предоставянето на бюджетни средства за сметка на държавата, разрешено с финансов закон и извършено по законодателен ред, в полза на държавен оператор на местна железопътна инфраструктура и доставчик на услуги за местен превоз на пътници представлява прехвърляне на държавни ресурси, за което държавата носи отговорност;
такива бюджетни средства трябва да се разглеждат като предоставени, ако получателят е придобил безусловното право да ги получи съгласно приложимата национално правна уредба или ако това право е било дадено при определени условия и те са изпълнени, като запитващата юрисдикция следва да установи това;
предоставянето на такива бюджетни средства, което ограничава възможността за навлизане на пазара на конкуренти, извършващи дейност в други държави членки, засяга търговията между държавите членки;
счита се, че предоставянето на такива бюджетни средства е прието от държавата в качеството ѝ на носител на публична власт, ако то не се основава на предварителни икономически оценки, като запитващата юрисдикция следва да установи това; и
счита се, че предоставянето на такива бюджетни средства е в състояние да наруши конкуренцията, ако, от една страна, те могат да се използват, за да се осигури непрекъснатост на дейността на получателя, и от друга страна, за дейността на получателя е установен законов монопол, който изключва конкуренцията на пазара, но не и за пазара, така че средствата позволяват на получателя да остане на пазара и по този начин не допускат експлоатацията на местната железопътна инфраструктура и предоставянето на услуги за местен превоз на пътници да бъдат възложени на предприятията, като запитващата юрисдикция следва да установи това.
2)
Прехвърлянето на държавното участие в капитала на оператор на местна железопътна инфраструктура и доставчик на услуги за местен превоз на пътници, който оператор се финансира с публични средства и е изцяло притежаван от държавата, на държавния оператор на националната железопътна мрежа, трябва да се счита за прехвърляне на държавни ресурси;
счита се, че държавата носи отговорност за такова прехвърляне, което е предвидено с министерски декрет;
такова прехвърляне, което е в полза на предприятие с дейност в други държави членки и което ограничава възможността за навлизане на пазара за конкурент, извършващ дейност в други държави членки, засяга търговията между държавите членки;
счита се, че такова прехвърляне е прието от държавата в качеството ѝ на носител на публична власт, ако не се основава на предварителни икономически оценки, като запитващата юрисдикция следва да установи това;
може да се счита, че такова прехвърляне, при което местен оператор с финансови затруднения е придобит без насрещна престация от национален оператор с условието последният да възстанови финансовата жизнеспособност на първия, предоставя предимство на националния оператор, ако има перспективи за рентабилност за местния оператор и/или предимство на местния оператор, ако той е придобил правото да бъде възстановена финансовата му жизнеспособност, като запитващата юрисдикция следва да установи това; и
такова прехвърляне, което позволява на местния оператор да остане на пазара и по този начин не позволява експлоатацията на местната железопътна инфраструктура и предоставянето на услуги за местен превоз на пътници да бъдат възлагани на други предприятия, е в състояние да наруши конкуренцията“.
(
1
)	Език на оригиналния текст: английски.
(
2
)	Legge 28 dicembre 2015, n. 208 — Disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriannuale dello Stato (legge di stabilità 2016) (Закон № 208 от 28 декември 2015 г. за приемане на разпоредбите за съставяне на годишния и многогодишния държавен бюджет, наричан по-нататък „Закон за бюджетната стабилност за 2016 г.“).
(
3
)	Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 12 gennaio 2016, n. 9 (Декрет № 9 на министъра на инфраструктурата и транспорта от 12 януари 2016 г., наричан по-нататък „Декрет № 9/2016“).
(
4
)	Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 4 agosto 2016, n. 264 (Декрет № 264 на министъра на инфраструктурата и транспорта от 4 август 2016 г., наричан по-нататък „Декрет № 264/2016“).
(
5
)	Legge 10 ottobre 1990, n. 287 — Norme per la tutela della concorrenza e del mercato (Закон № 287 от 10 октомври 1990 г. за приемане на разпоредби относно защитата на конкуренцията и пазара, наричан по-нататък „Закон № 287/1990“).
(
6
)	Decreto-legge 24 aprile 2017, n. 50 — Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo (Декрет-закон № 50 oт 24 април 2017 г. за приемане на спешни финансови мерки, на инициативи в полза на органите на местна власт, последващи действия за засегнатите от земетресения райони и мерки за развитие, наричан по-нататък „Декрет-закон № 50/2017“). Впоследствие този декрет-закон е преобразуван в закон.
(
7
)	Segnalazione dell’AGCM del 12 ottobre 2016, n. AS1309 — Trasporto ferroviario regionale (Уведомление на AGCM от 12 октомври 2016 г. № AS1309 — Регионален железопътен транспорт, наричано по-нататък „уведомлението на AGCM“).
(
8
)	Decisione dell’AGCM del 16 novembre 2016, C12067 — Ferrovie dello Stato Italiane/Ferrovie del Sud-Est e Servizi Automobilistici, provvedimento n. 26234 — Non avvio istruttoria (Решение на AGCM от 16 ноември 2016 г., C12067 — Ferrovie dello Stato Italiane/Ferrovie del Sud-Est e Servizi Automobilistici, мярка № 26234 — Решение да не се започва разследване) (наричано по-нататък „решението на AGCM“).
(
9
)	Когато във втория си въпрос посочва член 107, параграф 3 ДФЕС, Consiglio di Stato (Държавeн съвет) очевидно има предвид член 108, параграф 3 ДФЕС.
(
10
)	Следва да уточня, че макар в главното производство да се иска отмяната на Декрет № 264/2016, който предвижда прехвърлянето на FSE, но не се отнася до отпускането на 70 милиона евро, от преюдициалните въпроси и от мотивите за преюдициалното запитване става ясно, че от Съда се иска да се произнесе по въпроса дали и двете мерки представляват държавна помощ.
(
11
)	Решения от 23 януари 2019 г., Fallimento Traghetti del Mediterraneo (C‑387/17, EU:C:2019:51, т. 36), и от 15 май 2019 г., Achema и др. (C‑706/17, EU:C:2019:407, т. 46).
(
12
)	Решения от 13 септември 2017 г., ENEA (C‑329/15, EU:C:2017:671, т. 20), и от 15 май 2019 г., Achema и др. (C‑706/17, EU:C:2019:407, т. 47).
(
13
)	Решения от 14 януари 2015 г., Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, т. 33), и от 18 май 2017 г., Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, т. 15).
(
14
)	Решения от 13 септември 2017 г., ENEA (C‑329/15, EU:C:2017:671, т. 21), и от 28 март 2019 г., Германия/Комисия (C‑405/16 P, EU:C:2019:268, т. 49).
(
15
)	Решения от 15 февруари 2001 г., Австрия/Комисия (C‑99/98, EU:C:2001:94, т. 38 и 39)q и от 21 март 2013 г., Magdeburger Mühlenwerke (C‑129/12, EU:C:2013:200, т. 40 и 41), определение от 5 октомври 2016 г., Diputación Foral de Bizkaia/Комисия (C‑426/15 P, непубликувано, EU:C:2016:757, т. 30), и решение от 6 юли 2017 г., Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:521, т. 32 и 33).
(
16
)	Наистина в решение France Télécom Съдът е постановил, че помощта трябва да се счита за предоставена на получателя от датата, на която тя действително е била получена от последния (решение от 8 декември 2011 г., France Télécom/Комисия (C‑81/10 P, EU:C:2011:811, т. 82). Въпреки това възприетото в решение France Télécom се прилага само в хипотезата на схема за помощ от няколко години, като се има предвид, че такава схема се изразява в плащания или в периодично предоставяне на предимства, поради което датата на приемането на акта, който е правното основание за помощта, и датата, на която предприятието действително започва да се ползва от нея, могат да бъдат разделени от значителен отрязък от време. Възприетото в решение France Télécom не се прилага, когато помощта не се предоставя по схема от няколко години, какъвто е настоящият случаят (вж. определение от 5 октомври 2016 г., Diputación Foral de Bizkaia/Комисия, C‑426/15 P, непубликувано, EU:C:2016:757, т. 29, и решение от 29 ноември 2018 г., ARFEA/Комисия, T‑720/16, непубликувано, EU:T:2018:853, т. 179—182).
(
17
)	В съдебното заседание FSI и италианското правителство заявяват, без това да е оспорено, че отпуснатите средства не са изплатени.
(
18
)	В подкрепа на позицията на FSI следва да се вземе предвид и министерската докладна записка, в която се посочва, че сумата от 70 милиона евро „ще бъде изплатена след преодоляване на кризата в [FSE]“. Това предполага, че възстановяването на финансовата жизнеспособност на FSE е условие за отпускането на бюджетните средства.
(
19
)	Решения от 10 януари 2006 г., Cassa di Risparmio di Firenze и др. (C‑222/04, EU:C:2006:8, т. 140), от 30 април 2009 г., Комисия/Италия и Wam (C‑494/06 P, EU:C:2009:272, т. 50), от 14 януари 2015 г., Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, т. 65), от 18 май 2017 г., Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, т. 29 и 30), и от 15 май 2019 г., Achema и др. (C‑706/17, EU:C:2019:407, т. 124).
(
20
)	Решения от 14 януари 2015 г., Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, т. 67), и от 18 май 2017 г., Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, т. 32).
(
21
)	Решение от 15 май 2019 г., Achema и др. (C‑706/17, EU:C:2019:407, т. 75).
(
22
)	Решения от 5 юни 2012 г., Комисия/EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, т. 78—81), и от 4 септември 2014 г., SNCM и Франция/Corsica Ferries France (C‑533/12 P и C‑536/12 P, EU:C:2014:2142, т. 30 и 31).
(
23
)	Решение от 5 юни 2012 г., Комисия/EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, т. 82—86).
(
24
)	Според Комисията този анализ вероятно е извършен между края на ноември и началото на декември 2015 г.
(
25
)	Според счетоводния баланс на FSE за 2015 г., одобрен (със закъснение) от неговия управителен съвет на 3 април 2017 г.
(
26
)	Решения от 17 септември 1980 г., Philip Morris Holland/Комисия (730/79, EU:C:1980:209, т. 11), от 10 януари 2006 г., Cassa di Risparmio di Firenze и др. (C‑222/04, EU:C:2006:8, т. 141), от 30 април 2009 г., Комисия/Италия и Wam (C‑494/06 P, EU:C:2009:272, т. 52), от 14 януари 2015 г., Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, т. 66), и от 18 май 2017 г., Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, т. 31).
(
27
)	Осемте железопътни линии, експлоатирани от FSE, са следните: Бари—Таранто (113 км), Мунгивача—Путиняно (44 км), Мартина Франка—Лече (103 км), Новоли—Гариляно (75 км), Казарано—Галиполи (23 км), Лече—Галиполи (53 км), Дзолино—Гариляно (47 км) и Малие—Отранто (19 км) (вж. т. 11 от решението на AGCM).
(
28
)	Вж. точка 14 от решението на AGCM. Според FSI Ferrovie del Gargano SpA експлоатира линиите Сан Северо—Пескичи и Фоджа—Лучера, Ferrovie Apulo-Lucane Srl експлоатира линиите Бари—Алтамура—Пеличиари—Потенца, Алтамура—Маринела—Матера и Малие—Отранто, а Ferrotramviaria експлоатира линията Бари—Барлета.
(
29
)	Решение от 11 юни 2009 г., ASM Brescia/Комисия (T‑189/03, EU:T:2009:193).
(
30
)	Решение от 11 юни 2009 г., ASM Brescia/Комисия (T‑189/03, EU:T:2009:193, т. 76). Вж. още решения от 16 юли 2014 г., Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Комисия (T‑309/12, непубликувано, EU:T:2014:676, т. 196—207), от 26 ноември 2015 г., Испания/Комисия (T‑461/13, EU:T:2015:891, т. 92), и от 15 декември 2016 г., Abertis Telecom Terrestre и Telecom Castilla-La Mancha/Комисия (T‑37/15 и T‑38/15, непубликувано, EU:T:2016:743, т. 153), и заключението на генералния адвокат Hogan по дело Azienda Napoletana Mobilità (C‑659/17, EU:C:2019:475, т. 35).
(
31
)	Известие на Комисията относно понятието за държавна помощ, посочено в член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ C 262, 2016 г., стр. 1, наричано по-нататък „Известието относно понятието за държавна помощ“).
(
32
)	Например Arriva Italia посочва, че преди няколко години дружеството се е конкурирало с FSI в тръжната процедура за предоставянето на услуги за обществен транспорт в Торино, Италия.
(
33
)	Противно на твърдяното от FSI в съдебното заседание, без значение е фактът, че в настоящия случай регион Пулия е възложил концесиите директно, а не чрез търг, като се има предвид, че предприятията се конкурират за възлагането на концесии. Вж. в това отношение точка 67 по-горе.
(
34
)	Курсивът е мой.
(
35
)	Според акта за преюдициално запитване FSE няма самостоятелен бюджет и неговите прогнозни разходи намират отражение в държавния бюджет
(
36
)	Вж. по аналогия решение от 6 март 2003 г., Westdeutsche Landesbank Girozentrale и Land Nordrhein-Westfalen/Комисия (T‑228/99 и T‑233/99, EU:T:2003:57), в което Общият съд приема, че включването на Wohnungsbauförderungsanstalt des Landes Nordrhein-Westfalen (наричано по-нататък „WfA“) във Westdeutsche Landesbank Girozentrale (наричано по-нататък „WestLB“) се счита за прехвърляне на държавни ресурси. WestLB е банкова институция, субект на публичното право, която е изцяло собственост на държавата. Wfa, институция, популяризираща жилищното настаняване чрез отпускане на заеми с нисък или нулев лихвен процент, също е субект на публичното право. Wfa е юридическо лице, чийто единствен акционер е Land Nordrhein-Westfalen (провинция Северен Рейн-Вестфалия, Германия). Wfa е прехвърлено на WestLB, в резултат на което WfA става организационно и икономически независима публичноправна институция без правосубектност в рамките на WestLB. Общият съд приема, че с това прехвърляне са били предоставени държавни ресурси, тъй като WfA „е публичноправен субект, финансиран с публични средства, и [провинция Северен Рейн-Вестфалия] е едноличен собственик на капитала“ (точка 182).
(
37
)	Решения от 21 март 1991 г., Италия/Комисия (C‑305/89, EU:C:1991:142, т. 24), от 6 март 2003 г., Westdeutsche Landesbank Girozentrale и Land Nordrhein-Westfalen/Комисия (T‑228/99 и T‑233/99, EU:T:2003:57, т. 192—195), и от 17 юли 2014 г., Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband/Комисия (T‑457/09, EU:T:2014:683, т. 387—389).
(
38
)	Решения от 5 юни 2012 г., Комисия/EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, т. 86), и от 1 октомври 2015 г., Electrabel и Dunamenti Erőmű/Комисия (C‑357/14 P, EU:C:2015:642, т. 102).
(
39
)	Вж. точка 6 от решението на AGCM.
(
40
)	Решения от 21 март 1991 г., Италия/Комисия (C‑305/89, EU:C:1991:142, т. 20), от 14 септември 1994 г., Испания/Комисия (C‑42/93, EU:C:1994:326, т. 14), и от 22 май 2019 г., Real Madrid Club de Fútbol/Комисия (T‑791/16, EU:T:2019:346, т. 85).
(
41
)	Решения от 21 март 1991 г., Италия/Комисия (C‑303/88, EU:C:1991:136, т. 21 и 22), и от 4 септември 2014 г., SNCM и Франция/Corsica Ferries France (C‑533/12 P и C‑536/12 P, EU:C:2014:2142, т. 39).
(
42
)	Решения от 5 юни 2012 г., Комисия/EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, т. 85), и от 30 ноември 2016 г., Комисия/Франция и Orange (C‑486/15 P, EU:C:2016:912, т. 139).
(
43
)	В съдебното заседание Комисията се позовава на доклада от 31 май 2018 г. на Corte dei conti (Сметна палата, Италия) за 2016 г., в който се посочва, че „след приключване на производството за допускане на предпазен конкордат, [FSI] ще запише в счетоводния баланс на FSE и в консолидирания счетоводен баланс на групата като положителен извънреден приход сума, получена от отписаните необезпечени дългове, която към момента се оценява приблизително на най-много 63,5 милиона евро“. Вж. Corte dei conti, determinazione e relazione n. 54/2018 sul risultato del controllo eseguito sulla gestione finanziaria di Ferrovie dello Stato Italiane SpA (Сметна палата, Доклад № 54/2018 относно резултатите от проверката на финансовото управление на Ferrovie dello Stato Italiane SpA), стр. 41. Този доклад може да бъде намерен на уебсайта на Corte dei conti (Сметна палата, Италия).
(
44
)	Решение от 15 юни 2010 г., Mediaset/Комисия (T‑177/07, EU:T:2010:233, т. 75).
(
45
)	Решения от 13 юни 2002 г., Нидерландия/Комисия (C‑382/99, EU:C:2002:363, точки 60—66), от 3 юли 2003 г., Белгия/Комисия (C‑457/00, EU:C:2003:387, точки 55—60), от 28 юли 2011 г., Mediaset/Комисия (C‑403/10 P, непубликувано, EU:C:2011:533, т. 81), от 8 декември 2011 г., Residex Capital IV (C‑275/10, EU:C:2011:814, т. 37), и от 15 май 2019 г., Achema и др. (C‑706/17, EU:C:2019:407, т. 75).
(
46
)	Заключения на генералния адвокат Léger по дело Altmark Trans и Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2002:188, т. 103) и на генералния адвокат Hogan по дело Azienda Napoletana Mobilità (C‑659/17, EU:C:2019:475, т. 30).
(
47
)	Вж. също точка 187 от Известието относно понятието за държавна помощ.
(
48
)	Решение от 21 декември 2016 г., Club Hotel Loutraki и др./Комисия (C‑131/15 P, EU:C:2016:989, т. 73), от 15 юни 2010 г., Mediaset/Комисия (T‑177/07, EU:T:2010:233, т. 145), и от 26 февруари 2019 г., Athletic Club/Комисия (T‑679/16, непубликувано, EU:T:2019:112, т. 76).