62013CO0082
RJEŠENJE SUDA (šesto vijeće)
7. listopada 2013. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička poljoprivredna politika — Zajedničke mjere — Neisplata financijske potpore od strane Komisije — Povlačenje doprinosa od strane države članice — Činjenično pitanje — Unutarnja situacija — Očita nenadležnost Suda — Opis činjeničnog okvira — Nedostatnost — Hipotetsko pitanje — Očita nedopuštenost“
U predmetu C‑82/13,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Consiglio di Stato (Italija), odlukom od 30. listopada 2012., koju je Sud zaprimio 19. veljače 2013., u postupku
Società cooperativa Madonna dei miracoli
protiv
Regione Abruzzo,
Ministero delle Politiche Agricole e Forestali,
SUD (šesto vijeće),
u sastavu: M. Berger (izvjestiteljica), predsjednica vijeća, E. Levits i J.‑J. Kasel, suci,
nezavisni odvjetnik: Y. Bot,
tajnik: A. Calot Escobar,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči obrazloženim rješenjem u skladu s člankom 53. stavkom 2. Poslovnika Suda,
donosi sljedeće
Rješenje
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje postupanja Europske komisije u okolnostima u kojima je Komisija navodno povukla dodjelu financijske potpore Zajednice iz Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), Komponente za smjernice, za sredstva za 1992.
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između Società cooperativa Madonna dei miracoli i Regione Abruzzo (regija Abruzzo) i Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva) o ukidanju regionalne potpore koju je talijanska država dodijelila tužitelju u glavnom postupku za investicijski projekt koji je bio dio operativnog programa regije Abruzzo.
Pravni okvir
3
U članku 42. točki (a) regionalnog zakona br. 31. od 3. lipnja 1982. koji se odnosi na Organski zakon o poljoprivrednom razvoju regije Abruzzo 1982. – 1985. (u daljnjem tekstu: regionalni zakon br. 31/1982) određuje se:
„Regija podupire kupnju, provedbu, širenje i modernizaciju postrojenja za obradu poljoprivrednih ili zootehničkih proizvoda i postrojenja za integriranu proizvodnju, uključujući opremu, sljedećim mjerama:
(a)
projekt ispunjava uvjet za financiranje iz EFSJP‑a (Uredba br. 355 iz 1977.): financijska potpora u visini od 25 % prihvatljivih izdataka.
[...]”
Glavni postupak i prethodna pitanja
4
Iz odluke o upućivanju zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da je društvu Società cooperativa Madonna dei Miracoli, koje je aktivno u vinskom sektoru, dodijeljena regionalna potpora u iznosu od 438.750.000 talijanskih lira (ITL) (226.595,46 eura ili 25 % ukupno prihvatljivih izdataka) za investicijski projekt modernizacije tehnološkog postupka proizvodnje vina koji je bio dio operativnog programa regije Abruzzo za sredstva za 1992. koja je odobrila Komisija.
5
Investicija potpada pod EFSJP, komponentu za smjernice, u vezi s financiranjem zajedničke poljoprivredne politike u svrhu poboljšanja uvjeta prerade i stavljanja na tržište poljoprivrednih proizvoda. U ovom slučaju, 50 % ukupno prihvatljivih izdataka za financiranje trebala je pokriti Komisija i 25 % navedenih izdataka, na temelju članka 42. točke (a) regionalnog zakona br. 31/1982, dotična država članica dodjelom državne potpore o kojoj je riječ u glavnom postupku i koja je, prema Consiglio di Stato (Državno vijeće), podredna i dopunska potpori Zajednice.
6
Komisija je tijekom postupka isplate odobrene potpore provela inspekciju čiji su je rezultati doveli do zaključka da uporaba financirane tehnologije ne udovoljava kriterijima za izbor projekata koji su prihvatljivi za dodjelu potpore u skladu s relevantnim propisom Zajednice. Stoga ta institucija nije izvršila isplatu potpore.
7
Regija Abruzzo je rješenjem od 19. srpnja 2000. (u daljnjem tekstu: sporno rješenje) donijela odluku o povlačenju regionalne potpore za taj projekt uz obrazloženje da je ta potpora podredna potpori Zajednice.
8
Tužitelj je u glavnom postupku podnio tužbu za poništenje sporne odluke pred Tribunale amministrativo regionale dell’Abruzzo. Kako je tužba bila odbijena, tužitelj je uložio žalbu sudu koji je uputio zahtjev. On u bitnome ističe da se sporna odluka temelji na pogrešnoj pretpostavci prema kojoj je potpora Zajednice bila povučena i da je, posljedično, trebalo povući i regionalnu potporu.
9
Sud koji je uputio zahtjev navodi da ishod glavnog postupka zapravo ovisi o tumačenju postupanja tijela Europske unije čije su nepostupanje u vezi s isplatom potpore koja je prethodno bila dodijeljena tužitelju u glavnom postupku, regija Abruzzo i prvostupanjski nacionalni sud protumačili kao prešutno povlačenje potpore, a koju tvrdnju tužitelj u glavnom postupku osporava.
10
U tim je okolnostima Consiglio di Stato odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Prije svega, je li točno da je [...] Komisija povukla dodijeljenu potporu Zajednice i koju je mjeru usvojila u tu svrhu?
2.
Podredno:
(a)
Koju pravnu vrijednost treba pripisati nepostupanju Komisije zbog koje nije isplaćena potpora Zajednice?
(b)
Protivi li se nepostupanje [...] Komisije, koja nije isplatila potporu Zajednice, primjeni članka 42. točke (a) regionalnog zakona br. 31/1982 […] na temelju kojeg je [tužitelju u glavnom postupku] dodijeljena regionalna potpora koja je podredna potpori Zajednice, i time i isplati regionalne potpore?
3.
U svakom slučaju, koje su obveze države članice Italije u slučaju Komisijina [...] daljnjeg nepostupanja?”
O nadležnosti Suda i dopuštenosti zahtjeva za prethodnu odluku
11
S jedne strane, valja podsjetiti da je na temelju članka 267. UFEU‑a, koji se temelji na jasnoj podjeli uloga između nacionalnih sudova i Suda, samo Sud nadležan odlučivati o tumačenju ili valjanosti akata Unije, na temelju činjenica na koje ga je uputio nacionalni sud (vidjeti u tom smislu, osobito, presudu od 14. siječnja 2010., Stadt Papenburg, C‑226/08, Zb., str. I‑131., t. 23. i navedenu sudsku praksu). S druge strane, tumačenje nacionalnog zakonodavstva isključivo je na sudu koji je uputio zahtjev (vidjeti, osobito, presudu od 15. siječnja 2013. Križan i dr., C‑416/10, neobjavljena u Zborniku, t. 58. kao i navedenu sudsku praksu). Usto, činjenično pitanje u prethodnom postupku ne ulazi u ocjenu Suda, nego o njemu odlučuje nacionalni sud (presuda od 22. ožujka 1972., Merluzzi, 80/71, Zb., str. 175., t.10.).
12
S druge strane, valja napomenuti da je, prema ustaljenoj sudskoj praksi, prethodno pitanje koje je uputio nacionalni sud nedopušteno ako Sud ne raspolaže činjeničnim i pravnim elementima nužnima da na koristan način odgovori na pitanja koja su mu postavljena (vidjeti presudu od 15. listopada 2009., Audiolux i dr., C 101/08, Zb_. str . I‑9823., t. 31. kao i navedenu sudsku praksu). Naime, Sud bi prekoračio granice svoje zadaće ako bi odlučivao o problemu koji je po svojoj naravi hipotetski, a da pritom ne raspolaže potrebnim činjeničnim i pravnim elementima (presuda od 16. srpnja 1992., Meilicke, C 83/91, Zb., str. I‑4871., t. 32. i 33.).
13
U ovom slučaju, što se tiče prvog pitanja postavljenog u okviru ovog zahtjeva za prethodno pitanje, nameće se zaključak da je Sud ovim pitanjem pozvan odgovoriti na pitanje je li Komisija povukla dodjelu potpore Unije i da, u slučaju potvrdnog odgovora, točno navede koje je su mjere usvojene u tu svrhu. Međutim, ta su pitanja očito činjenična pitanja i stoga ne ulaze u ocjenu Suda u okviru postupka na temelju članka 267. UFEU‑a.
14
Sud koji je postavio prethodno pitanje u svojem drugom pitanju u točki (a) poziva Sud da utvrdi pravnu vrijednost koju treba pripisati nepostupanju Komisije. Međutim, ta pravna kvalifikacija pretpostavlja, prije no što bi se ona mogla provesti, činjenično tumačenje postupanja te institucije tijekom razdoblja od gotovo dva desetljeća. Takvo tumačenje, kao što je navedeno u prethodnoj točki, nije na Sudu. Štoviše, s obzirom na to da Sud u okviru ovog postupka ne može utvrditi navodno nepostupanje Komisije, pitanje koju pravnu vrijednost treba pripisati navedenom nepostupanju potpuno je hipotetsko. Usto, sud koji je uputio zahtjev Sudu nije dostavio potrebne elemente na temelju kojih bi potonji mogao korisno odlučiti o postavljenom pitanju.
15
U pogledu drugog pitanja u točki (b) kojim sud koji je postavio prethodno pitanje pita je li navodno nepostupanje Komisije, poput onog u pitanju u glavnom postupku, protivno primjeni članka 42. točki (a) regionalnog zakona br. 31/1982, nameće se zaključak da se to pitanje odnosi na tumačenje nacionalnog prava, u ovom slučaju prava regije Abruzzo. Međutim, kao što je istaknuto u točki 11. ovog rješenja, takvo je tumačenje isključivo na nacionalnom sudu tako da je Sud očito nenadležan odlučivati o tome.
16
Konačno, što se tiče trećeg pitanja kojim je Sud upitan da točno navede obveze talijanske države u slučaju ustrajnog nepostupanja Komisije, valja zaključiti da je, s jedne strane, to pitanje zbog istih razloga koji su navedeni u točki 14. ovog rješenja, u potpunosti hipotetsko. S druge strane, i u svakom slučaju, odluka kojom se upućuje prethodno pitanje ne sadrži činjenične i pravne elemente koji su nužni kako bi Sud mogao na koristan način odgovoriti na to pitanje.
17
U tim okolnostima valja na temelju članka 53. stavka 2. Poslovnika Suda zaključiti da je Sud očito nenadležan odgovoriti na pitanja koja mu je postavio Consiglio di Stato (Italija) te da je, osim toga, zahtjev za prethodnu odluku očito nedopušten.
Troškovi
18
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (šesto vijeće) odlučuje:
1.
Sud Europske unije očito je nenadležan odgovoriti na pitanja koja je postavio Consiglio di Stato (Italija).
2.
U preostalom dijelu zahtjev za prethodnu odluku očito je nedopušten.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: talijanski