62024CJ0061_RES
Predmet C-61/24 [Lindenbaumer] (
i
)
DL
protiv
PQ
(zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Bundesgerichtshof)
Presuda Suda (treće vijeće) od 20. ožujka 2025.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Područje slobode, sigurnosti i pravde – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Pojačana suradnja u području prava primjenjivog na razvod braka i zakonsku rastavu – Uredba (EU) br. 1259/2010 – Članak 8. točke (a) i (b) – Pojam ‚uobičajeno boravište’ bračnih drugova – Status diplomatskog agenta jednog od bračnih drugova – Bečka konvencija o diplomatskim odnosima”
Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Pravo primjenjivo na razvod braka i zakonsku rastavu – Uredba br. 1259/2010 – Pojam ‚uobičajeno boravište’ bračnih drugova – Status diplomatskog agenta jednog od bračnih drugova i raspoređivanje tog bračnog druga na radno mjesto u državi primateljici – Nepostojanje uobičajenog boravišta bračnih drugova u državi primateljici – Iznimka – Namjera bračnih drugova da tu državu odrede kao uobičajeno središte svojih životnih interesa – Kriteriji za ocjenu
(Uredba Vijeća br. 1259/2010, čl. 8. t. (a) i (b))
(t. 35.-67. i izreka)
Kratak prikaz
Nakon što mu je Bundesgerichtshof (Savezni vrhovni sud, Njemačka) podnio zahtjev za prethodnu odluku, Sud pojašnjava pojam „uobičajeno boravište” bračnih drugova u smislu Uredbe br. 1259/2010 (
1
) kada jedan od bračnih drugova ima svojstvo diplomatskog agenta i raspoređen je na radno mjesto u državi primateljici.
Osobe DL i PQ njemački su državljani koji su 1989. sklopili brak. Nakon što su više od deset godina živjeli u iznajmljenom stanu u Berlinu (Njemačka) (u daljnjem tekstu: obiteljski stan), a zatim otprilike dvije godine u Stockholmu (Švedska), u rujnu 2019. preselili su se u Moskvu (Rusija) u stan u stambenom kompleksu njemačkog veleposlanstva u kojem je osoba PQ obavljala dužnost savjetnika u veleposlanstvu.
Međutim, budući da su se namjeravali vratiti u Njemačku bračni drugovi zadržali su obiteljski stan u kojem od rujna 2019. boravi jedno od njihove punoljetne djece i čiji su neki prostori bili u podnajmu do lipnja 2020.
U siječnju 2020. osoba DL vratila se u Berlin kako bi ondje obavila kirurški zahvat te je prebivala u obiteljskom stanu do veljače 2021. Zatim se vratila u Moskvu u stan koji pripada njemačkom veleposlanstvu i koji je konačno napustila u svibnju 2021. jer se vratila u Berlin. Sada živi u obiteljskom stanu u Berlinu, dok osoba PQ i dalje živi u Moskvi.
Osoba PQ podnijela je 8. srpnja 2021. Amtsgerichtu (Općinski sud, Njemačka) zahtjev za razvod braka, pri čemu je tvrdila da od siječnja 2020. živi odvojeno od osobe DL i da su se konačno rastali u ožujku 2021. Osoba DL protivila se tom zahtjevu te je tvrdila da su se rastali najranije tek u svibnju 2021. kada se ona vratila u Berlin. Zahtjev je odbijen jer nije isteklo razdoblje od jedne godine od rastanka para koje se zahtijeva njemačkim pravom te jer nisu postojali dovoljno ozbiljni razlozi da se odmah utvrdi razvod braka.
Suprotno tomu, Kammergericht (Visoki zemaljski sud, Njemačka), kojem je osoba PQ podnijela tužbu, proglasio je razvod braka na temelju ruskog prava za koje je smatrao da se primjenjuje s obzirom na posljednje uobičajeno boravište bračnih drugova, u skladu s člankom 8. točkom (b) Uredbe br. 1259/2010.
Osoba DL podnijela je sudu koji je uputio zahtjev žalbu protiv odluke o razvodu. Taj se sud pita treba li tumačenje pojma „uobičajeno boravište” iz Uredbe br. 1259/2010 odgovarati tumačenju istog pojma iz Uredbe br. 2201/2003 (
2
). Pita se jesu li raspoređivanje jednog od bračnih drugova u njegovu svojstvu diplomatskog agenta, trajanje fizičke prisutnosti bračnih drugova u toj državi, kao i stupanj socijalne i obiteljske integracije u toj državi relevantni, odnosno odlučujući elementi za utvrđivanje „uobičajenog boravišta” bračnih drugova iz članka 8. točaka (a) i (b) Uredbe br. 1259/2010.
Ocjena Suda
Sud najprije utvrđuje da Uredba br. 1259/2010 ne sadržava definiciju pojma „uobičajeno boravište” i ne upućuje na pravo država članica radi utvrđivanja smisla i dosega tog pojma. Stoga, autonomno i ujednačeno tumačenje treba pronaći uzimajući u obzir tekst te odredbe, njezin kontekst i ciljeve propisa kojeg je ona dio.
Kad je riječ o pojmu „uobičajeno boravište” u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 2201/2003, njega načelno obilježavaju dva elementa, odnosno, s jedne strane, namjera zainteresirane osobe da na određenom mjestu odredi uobičajeno središte svojih interesa i, s druge strane, dovoljno stabilna prisutnost na državnom području države članice o kojoj je riječ. S obzirom na nužnost usklađenosti između odredbi Uredbi br. 1259/2010 i 2201/2003, ti su isti elementi potrebni kako bi se okarakterizirao pojam „uobičajeno boravište” u smislu članka 8. točaka (a) i (b) Uredbe br. 1259/2010. Takvo jedinstveno poimanje odražava uske veze koje postoje između tih dviju uredbi kojima se uređuju, među ostalim, razvod braka i zakonska rastava.
Naime, definicija pojma „uobičajeno boravište” bračnih drugova u smislu članka 8. točaka (a) i (b) Uredbe br. 1259/2010 koju u načelu obilježavaju ta dva elementa, omogućuje da se zajamči cilj pravne sigurnosti i predvidljivosti i potrebna fleksibilnost u bračnim postupcima, sprečavajući pritom eventualne zlouporabe u pogledu izbora mjerodavnog prava.
Doista, kao prvo, kad je riječ o svojstvu diplomatskog agenta jednog od bračnih drugova, priroda i posebnost profesionalne djelatnosti diplomatskog agenta raspoređenog u vanjsko predstavništvo u državi primateljici u načelu, zbog okolnosti svojstvenih toj funkciji, ide u prilog nepostojanju uobičajenog boravišta, u smislu članka 8. točaka (a) i (b) Uredbe br. 1259/2010, tog agenta i njegova bračnog druga u toj državi.
Međutim, iako je svojstvo diplomatskog agenta jednog od bračnih drugova relevantan element u okviru razmatranja postoji li uobičajeno boravište bračnih drugova na državnom području države primateljice, kada je riječ o ocjeni razloga njihove prisutnosti u toj državi i uvjeta njihova boravka, taj element nije sam po sebi odlučujući za isključenje priznavanja uobičajenog boravišta zainteresirane osobe i članova njezine obitelji u navedenoj državi. Utvrđivanje „uobičajenog boravišta” bračnih drugova mora se, čak i ako postoji takav element, provesti na temelju svih činjeničnih okolnosti svojstvenih svakom pojedinom slučaju.
Kao drugo, kad je riječ o kriteriju trajanja fizičke prisutnosti bračnih drugova na državnom području neke države, treba uzeti u obzir posebnu situaciju u kojoj se nalaze diplomatski agenti i članovi njihovih obitelji zbog prirode njihovih dužnosti. Naime, s jedne strane, te osobe često zadržavaju usku povezanost s državom pošiljateljicom u koju redovito odlaze. S druge strane, s obzirom na to da diplomatski agenti općenito podliježu načelu rotacije, trajanje njihova boravka u državi primateljici može se a priori smatrati privremenim, iako u praksi ponekad može imati nezanemarivo trajanje. U tim posebnim okolnostima trajanje fizičke prisutnosti bračnih drugova na državnom području države primateljice nije samo po sebi odlučujući element za uobičajenost njihova boravišta u toj državi. U tom se pogledu ne može isključiti to da su bračni drugovi bili prisutni na tom državnom području tijekom nezanemarivog razdoblja, zadržavajući pritom središte svojih interesa u državi pošiljateljici, u koju su redovito odlazili.
Kao treće, socijalna integracija u državi, neovisno o tome je li riječ o državi primateljici ili državi pošiljateljici, relevantan je element za određivanje uobičajenog boravišta bračnih drugova. Naime, njome se može konkretizirati subjektivni element koji se odnosi na volju zainteresiranih osoba da na određenom mjestu utvrde uobičajeno središte svojih interesa. Obiteljske veze koje se zadržavaju u državi pošiljateljici ili, naprotiv, one koje su nastale u državi primateljici također mogu biti relevantne u okviru analize svih činjeničnih okolnosti konkretnog slučaja.
U svakom slučaju, u skladu sa sudskom praksom Suda u pogledu Uredbe br. 2201/2003, što je sudska praksa koja se može primijeniti na tumačenje pojma „uobičajeno boravište” u smislu članka 8. točaka (a) i (b) Uredbe br. 1259/2010, bračni drug koji vodi život u dvjema državama može imati uobičajeno boravište samo u jednoj od tih država.
Sud zaključuje da članak 8. točke (a) i (b) Uredbe br. 1259/2010 treba tumačiti na način da se svojstvo diplomatskog agenta jednog od bračnih drugova i njegovo raspoređivanje na radno mjesto u državu primateljicu, u načelu, protive tomu da se smatra da je „uobičajeno boravište” bračnih drugova u toj državi. Drukčije bi bilo ako se nakon opće ocjene svih okolnosti konkretnog slučaja – uključujući osobito trajanje fizičke prisutnosti bračnih drugova te njihova društvena i obiteljska integracija u navedenoj državi – utvrdi, s jedne strane, volja bračnih drugova da u toj državi uspostave uobičajeno središte svojih interesa i, s druge strane, dovoljno stabilna prisutnost na državnom području države o kojoj je riječ.
(
i
)	Naziv ovog predmeta je izmišljen. On ne odgovara stvarnom imenu nijedne stranke u postupku.
(
1
)	Uredba Vijeća (EU) br. 1259/2010 od 20. prosinca 2010. o provedbi pojačane suradnje u području prava primjenjivog na razvod braka i zakonsku rastavu (SL 2010., L 343, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 13., str. 172.)
(
2
)	Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanima s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 (SL 2003., L 338, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 133. i ispravak SL 2014., L 46, str. 22.)