62018CJ0094_RES
Predmet C-94/18
Nalini Chenchooliah
protiv
Minister for Justice i Equality
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irska))
Presuda Suda (veliko vijeće) od 10. rujna 2019.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Građanstvo Unije – Članak 21. UFEU-a – Pravo građana Unije i članova njihove obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području države članice – Direktiva 2004/38/EZ – Članak 3. stavak 1. i članci 15., 27., 28., 30. i 31. – Pojam ‚nositelj prava’ – Državljanin treće države, bračni drug građanina Unije koji se koristio slobodom kretanja – Povratak građanina Unije u državu članicu čiji je državljanin u kojoj izdržava kaznu zatvora – Zahtjevi koji obvezuju državu članicu domaćina na temelju Direktive 2004/38/EZ prilikom donošenja odluke o udaljavanju navedenog državljanina treće države”
Građanstvo Unije – Pravo na slobodno kretanje i boravak na području država članica – Direktiva 2004/38 – Nositelji prava – Bračni drug državljanin treće zemlje koji prati građanina Unije koji boravi u državi članici različitoj od one čiji je državljanin ili mu se pridružuje – Državljanin treće zemlje koji je ostao u državi članici domaćinu nakon povratka građanina Unije u državu članicu čiji je državljanin – Isključenost
(Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/38, čl. 3. st. 1., čl. 6. st. 2. i čl. 7. st. 2.)
(t. 59.-63.)
Građanstvo Unije – Pravo na slobodno kretanje i boravak na području država članica – Direktiva 2004/38 – Ograničenja prava na ulazak i prava na boravak zbog razloga koji nisu javni poredak, javna sigurnost ili javno zdravlje – Postupovna jamstva – Područje primjene – Odluka o udaljavanju državljanina treće zemlje, bračnog druga građanina Unije koji se koristio svojom slobodom kretanja, nakon povratka navedenog građanina u državu članicu čiji je državljanin bez navedenog državljanina – Uključenost – Odluka koja može sadržavati zabranu ulaska na državno područje – Nepostojanje
(Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/38, čl. 15., st. 30. i 31.)
(t. 73., 74., 77.-79., 88. i izreka)
Građanstvo Unije – Pravo na slobodno kretanje i boravak na području država članica – Direktiva 2004/38 – Ograničenja prava na ulazak i prava na boravak zbog razloga koji nisu javni poredak, javna sigurnost ili javno zdravlje – Postupovna jamstva – Primjena po analogiji postupovnih jamstava primjenjivih u slučaju ograničenja prava na ulazak i prava na boravak zbog razloga javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja – Doseg
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 47. i čl. 51. st. 1.; Direktiva 2004/38 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 15., 27., 28., 30. i 31.)
(t. 80.-87.)
Kratak prikaz
Ograničenja prava na ulazak i prava na boravak zbog razloga javnog poretka mogu se primjenjivati na državljanina treće države, koji je sklopio brak s građaninom Unije koji se koristio slobodom kretanja, a koji, nakon povratka svog bračnog druga u državu članicu njegova podrijetla, više nema pravo na boravak u državi članici u kojoj je živio sa svojim bračnim drugom
U presudi Chenchooliah (C-94/18), donesenoj 10. rujna 2019., Sud je, okupljen u velikom vijeću, bio pozvan tumačiti članak 15. Direktive 2004/38 (
1
), koji među ostalim predviđa da se određeni postupci predviđeni u poglavlju VI. navedene direktive, naslovljenom „Ograničenja prava na ulazak i prava na boravak zbog razloga javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja” (
2
), primjenjuju po analogiji na sve odluke kojima se ograničava slobodno kretanje građana Europske unije ili članova njihovih obitelji zbog razloga koji nisu javni poredak, javna sigurnost ili javno zdravlje. Sud je utvrdio da se taj članak primjenjuje na odluku o udaljavanju donesenu u odnosu na državljanina treće države zbog toga što taj državljanin više nema pravo na boravak na temelju te direktive, u situaciji u kojoj je taj državljanin sklopio brak s građaninom Unije u trenutku kada se taj građanin koristio svojom slobodom kretanja tako što je došao u državu članicu domaćina i boravio u njoj s navedenim državljaninom, a zatim se vratio u državu članicu čiji je državljanin. Sud je dodao kako to znači da se određena jamstva propisana direktivom u okviru odluka kojima se ograničava slobodno kretanje građana Unije ili članova njihovih obitelji donesenih zbog razloga javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja (
3
) primjenjuju prilikom donošenja takve odluke o udaljavanju, koja ni u kojem slučaju ne može sadržavati zabranu ulaska na državno područje.
Zahtjev je upućen u okviru spora između Nalini Chenchooliah, mauricijske državljanke koja boravi u Irskoj, i Ministera for Justice and Equality (ministar pravosuđa i jednakosti) (u daljnjem tekstu: ministar) o odluci o njezinu protjerivanju donesenoj nakon povratka njezina bračnog druga, građanina Unije, u državu članicu čiji je državljanin, odnosno Portugal, u kojoj izdržava kaznu zatvora. Odluka o protjerivanju je, u skladu s nacionalnim pravom, po službenoj dužnosti sadržavala zabranu ulaska na državno područje u neograničenu trajanju.
Sud je najprije utvrdio da, u situaciji u kojoj se građanin Unije vratio u državu članicu čiji je državljanin i stoga državi članici domaćinu više ne ostvaruje pravo na slobodno kretanje na temelju prava Unije, državljanin treće države koji je bračni drug navedenog građanina Unije više nema svojstvo „nositelja prava” u smislu te direktive (
4
) kada ostane u državi članici domaćinu i više ne boravi sa svojim bračnim drugom.
Nadalje, Sud je presudio da, čak i ako gubitak tog svojstva ima za posljedicu to da državljanin treće zemlje o kojem je riječ više nema pravo na kretanje i boravak na državnom području države članice domaćina u kojoj je bio nositelj tog prava tijekom određenog vremena, s obzirom na to da više ne ispunjava uvjete kojima podliježu ta prava, taj gubitak ne znači, međutim, da se Direktiva 2004/38 više ne primjenjuje na donošenje odluke o udaljavanju tog državljanina od strane države članice domaćina zbog takvog razloga. Naime, članak 15. Direktive 2004/38 (
5
), koji se nalazi u njezinu poglavlju III., naslovljenom „Pravo na boravak”, predviđa sustav koji se primjenjuje u slučaju prestanka prava na privremeni boravak na temelju te direktive, osobito kada je građanin Unije ili član njegove obitelji koji je u prošlosti imao pravo na boravak do tri mjeseca ili dulje od tri mjeseca više ne ispunjava uvjete predmetnog prava na boravak te ga stoga država članica domaćin u načelu može udaljiti.
Osim toga, Sud je istaknuo da se članak 15. Direktive 2004/38 odnosi samo na primjenu po analogiji određenih odredbi njezina poglavlja VI., koje se osobito odnose na obavijest o odlukama i pristup postupcima sudske zaštite (
6
). Nasuprot tomu, druge odredbe navedenog poglavlja (
7
) ne primjenjuju se u okviru donošenja odluke na temelju članka 15. navedene direktive. Naime, te druge odredbe primjenjuju se samo ako osoba o kojoj je riječ na temelju te direktive trenutačno ima pravo na boravak u državi članici domaćinu koje je privremeno ili trajno.
Naposljetku, Sud je dodao da, u skladu s člankom 15. stavkom 3. Direktive 2004/38, odluka o udaljavanju koja se može donijeti u glavnom postupku ni u kojem slučaju ne može sadržavati zabranu ulaska na državno područje (
8
).
(
1
)	Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavlja[n]ju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004., L 158, str. 77. i ispravci SL 2004., L 229, str. 35. i SL 2005., L 197, str. 34.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42. i ispravak SL 2016., L 87, str. 36.).
(
2
)	Odnosno postupci predviđeni člancima 30. i 31.
(
3
)	Odnosno relevantna jamstva propisana člancima 30. i 31.
(
4
)	Članak 3. stavak 1.
(
5
)	Članak 15.
(
6
)	Članci 30. i 31.
(
7
)	Članci 27. i 28.
(
8
)	Članak 15. stavak 3.