62022CJ0048_RES
Predmet C-48/22 P
Google LLCiAlphabet, Inc.
protiv
Europske komisije
Presuda Suda (veliko vijeće) od 10. rujna 2024.
„Žalba – Tržišno natjecanje – Zloporaba vladajućeg položaja – Tržište općeg pretraživanja i specijaliziranog pretraživanja proizvoda na internetu – Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o europskom gospodarskom prostoru (EGP) – Zlouporaba učinkom poluge – Tržišno natjecanje prema zaslugama ili protutržišna praksa – Povoljnije prikazivanje rezultata vlastite usluge specijaliziranog pretraživanja od strane poduzetnika u vladajućem položaju – Potencijalni protutržišni učinci – Uzročna veza između zlouporabe i učinaka – Teret dokazivanja – Hipotetski scenarij – Sposobnost istiskivanja – Kriterij jednako učinkovitoga konkurenta”
Žalba – Dopuštenost – Žalba koja se temelji na navodno iskrivljenom prikazivanju činjenica utvrđenih u pobijanoj presudi – Kritika proizašla iz ispitivanja njezine osnovanosti
(čl. 256. st. 1. UFEU-a; Statut Suda, čl. 58. st. 1.)
(t. 60.-62.)
Vladajući položaj – Zloporaba – Pojam – Pristup infrastrukturi koju je razvio poduzetnik u vladajućem položaju i koja je u njegovu vlasništvu – Pristup pružen konkurentskim poduzećima pod nepoštenim uvjetima – Ponašanje koje čini zlouporabu vladajućeg položaja – Pretpostavke
(čl. 102. UFEU-a)
(t. 79.-91., 110.-114.)
Vladajući položaj – Zloporaba – Pojam – Objektivan pojam koji obuhvaća postupanja kojima se utječe na strukturu tržišta i stvaraju prepreke održavanju i razvoju tržišnog natjecanja – Obveze poduzetnika u vladajućem položaju – Tržišno natjecanje samo na temelju zasluga – Kriteriji za ocjenu – Dokaz praksi suprotnih tržišnom natjecanju prema zaslugama – Mjere koje se mogu uzeti u obzir
(čl. 102. UFEU-a)
(t. 163.-166., 168.-172., 186.)
Vladajući položaj – Zloporaba – Pojam – Mogućnost ograničavanja tržišnog natjecanja i učinak istiskivanja – Ponašanja čiji je stvarni ili potencijalni cilj ili učinak spriječiti pristup tržištu potencijalno konkurentnim poduzetnicima – Uključenost
(čl. 102. UFEU-a)
(t. 167.)
Vladajući položaj – Zloporaba – Pojam – Objektivan pojam koji obuhvaća postupanja kojima se utječe na strukturu tržišta i stvaraju prepreke održavanju i razvoju tržišnog natjecanja – Prakse koje mogu imati protutržišne učinke na tržište – Teret dokazivanja koji snosi Komisija – Potreba da se utvrdi hipotetski scenarij – Nepostojanje
(čl. 102. UFEU-a)
(t. 223.-230.)
Vladajući položaj – Zloporaba – Protutržišni učinak – Teret dokazivanja koji snosi Komisija – Dovoljna narav mogućeg učinka – Vladajući položaj na tržištu općeg internetskog pretraživanja – Prakse koje uspoređivača proizvoda poduzetnika u vladajućem položaju stavljaju u povoljniji položaj, a konkurentske uspoređivače proizvoda u nepovoljniji položaj – Utjecaj na predmetna tržišta – Komisijina obveza ocjene mogućnosti predmetnih praksi da istisnu jednako učinkovitog konkurenta – Nepostojanje
(čl. 102. UFEU-a)
(t. 263.-269.)
Kratak prikaz
Sud, zasjedajući u velikom vijeću, odbija žalbu koju su podnijeli Google LLC i njegovo društvo majka Alphabet Inc. protiv presude Općeg suda kojom se potvrđuje novčana kazna koju im je izrekla Europska komisija zbog zlouporabe vladajućeg položaja na više nacionalnih tržišta pretraživanja na internetu. Tom prilikom Sud pojašnjava svoju sudsku praksu o zlouporabi vladajućeg položaja koju čini odbijanje pristupa nužnoj pogodnosti kao i o kriterijima koji omogućuju ocjenu toga odstupa li ponašanje poduzetnika u vladajućem položaju od tržišnog natjecanja prema zaslugama.
Odlukom od 27. lipnja 2017. (
1
) Komisija je utvrdila da je Google zloupotrijebio svoj vladajući položaj na trinaest nacionalnih tržišta općeg pretraživanja na internetu u okviru Europskog gospodarskog prostora (EEZ).
Postupanje koje je utvrđeno kao temelj zlouporabe u biti jest to da je Google prikazivao vlastiti uspoređivač proizvoda na vlastitim stranicama s rezultatima općeg pretraživanja na upadljiv i privlačan način u za to određenim „okvirima”, pri čemu na njega nije primjenjivao svoje algoritme prilagodbe, dok su se istodobno konkurentski uspoređivači proizvoda mogli prikazivati na tim stranicama samo kao rezultati općeg pretraživanja, a ne u obogaćenom formatu, pri čemu su mogli biti slabije rangirani među generičkim rezultatima primjenom tih algoritama prilagodbe. Na taj je način Google u biti smanjio promet koji potječe s njegovih stranica s rezultatima općeg pretraživanja prema konkurentskim uspoređivačima proizvoda, dok se taj promet povećao prema njegovu vlastitu uspoređivaču proizvoda.
Prema Komisijinu mišljenju, te su prakse proizvodile potencijalne protutržišne učinke na nacionalnim tržištima specijaliziranog pretraživanja za uspoređivanje proizvoda i na nacionalnim tržištima općeg pretraživanja na internetu.
Budući da je zaključila da u trinaest razmotrenih zemalja postoji povreda zabrane zlouporabe vladajućeg položaja predviđene člankom 102. UFEU-a i člankom 54. Sporazuma o EGP-u, Komisija je Googleu izrekla novčanu kaznu u iznosu od 2424495000 eura, od kojih 523518000 eura treba platiti solidarno s društvom Alphabet.
Opći sud u bitnome je odbio tužbu društava Google i Alphabet protiv te odluke, potvrdivši Komisijinu analizu u pogledu tržišta specijaliziranog pretraživanja za usporedbu proizvoda (
2
). Nadalje, na temelju svoje neograničene nadležnosti, u potpunosti je zadržao novčanu kaznu koju je izrekla Komisija.
Google i Alphabet podnijeli su Sudu žalbu kojom traže ukidanje te presude kao i poništenje Komisijine odluke.
Ocjena Suda
U potporu svojoj žalbi žalitelji su osobito tvrdili da je Opći sud, time što je na ovaj predmet odbio primijeniti uvjete koje je Sud utvrdio u presudi Bronner (
3
) u pogledu zlouporabe vladajućeg položaja u obliku odbijanja pristupa nužnoj pogodnosti, primijenio pogrešan pravni kriterij kako bi ocijenio postoji li Googleova zlouporaba vladajućeg položaja.
S tim u vezi Sud podsjeća na to da se člankom 102. UFEU-a kažnjavaju postupanja poduzetnika u vladajućem položaju koja ograničavaju tržišno natjecanje na temelju zasluga i stoga mogu uzrokovati izravnu štetu pojedinačnim poduzetnicima i potrošačima ili koja sprečavaju ili narušavaju to tržišno natjecanje i tako im mogu uzrokovati neizravnu štetu. Takva postupanja čine ona koja, na tržištu na kojem je stupanj tržišnog natjecanja već oslabljen upravo zbog prisutnosti jednog ili više poduzetnika u vladajućem položaju, stvaraju prepreku održavanju postojećeg stupnja tržišnog natjecanja upotrebom sredstava različitih od tržišnog natjecanja na temelju zasluga.
U tom je kontekstu Sud u presudi Bronner presudio da odbijanje davanja pristupa infrastrukturi koju je za potrebe vlastitih djelatnosti razvio i koja je u vlasništvu poduzetnika u vladajućem položaju može predstavljati zlouporabu vladajućeg položaja pod uvjetom ne samo da to odbijanje može spriječiti svako tržišno natjecanje podnositelja zahtjeva za pristup na predmetnom tržištu i da se ne može objektivno opravdati, nego i da je infrastruktura sama po sebi neophodna za obavljanje njegove djelatnosti na način da ne postoji nikakva stvarna ili potencijalna zamjena za tu infrastrukturu. S tim u vezi, Sud ističe da je određivanje tih uvjeta bilo opravdano posebnim okolnostima predmeta Bronner koje nisu uključivale nikakvo drugo postupanje osim odbijanja poduzetnika u vladajućem položaju da odobri konkurentu pristup infrastrukturi koju je on razvio za potrebe vlastite djelatnosti. Naime, utvrđenje da je poduzetnik u vladajućem položaju zloupotrijebio svoj položaj zbog toga što je odbio sklopiti ugovor s konkurentom dovodi do toga da će taj poduzetnik biti prisiljen s tim konkurentom sklopiti ugovor. Takvom se obvezom osobito ugrožava sloboda ugovaranja i pravo vlasništva vladajućeg poduzetnika s obzirom na to da poduzetnik u načelu ima pravo odbiti sklapanje ugovora i koristiti infrastrukturu koju je razvio za vlastite potrebe.
Suprotno tomu, ovaj se predmet razlikuje od predmeta Bronner jer Google svojim konkurentima na vlastitu inicijativu daje pristup svojoj infrastrukturi, odnosno svojoj usluzi općeg pretraživanja i stranicama s rezultatima općeg pretraživanja. Iz toga slijedi da utvrđenje Googleove zlouporabe vladajućeg položaja zbog nepoštenih uvjeta pristupa toj infrastrukturi ne može dovesti do mjera kojima se jednako zadire u njegovu slobodu ugovaranja i njegovo pravo na vlasništvo kao što su one o kojima je riječ u predmetu Bronner.
S obzirom na pojašnjeno, Sud navodi da kada poduzetnik u vladajućem položaju poput Googlea odobri pristup svojoj infrastrukturi, ali taj pristup podvrgava nepoštenim uvjetima, ne primjenjuju se uvjeti navedeni u presudi Bronner.
Slijedom toga, Opći sud pravilno je smatrao da Komisija nije počinila pogrešku koja se tiče prava time što nije ocijenila ispunjavaju li prakse koje se stavljaju na teret Googleu uvjete utvrđene u presudi Bronner u svrhu njihove kvalifikacije s obzirom na članak 102. UFEU-a.
Nadalje, Sud odbija žalbeni razlog koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava jer je Opći sud potvrdio spornu odluku iako u njoj nije utvrđeno postupanje koje odstupa od tržišnog natjecanja na temelju zasluga.
Žalitelji su, među ostalim, prigovarali Općem sudu da je potvrdio da su tri posebne okolnosti na koje se Komisija poziva u spornoj odluci relevantne za ocjenu je li Google sudjelovao u tržišnom natjecanju na temelju zasluga. Radilo se, kao prvo, o količini prometa koju Googleov opći pretraživač generira za uspoređivače proizvoda, kao drugo, o ponašanju korisnika prilikom pretraživanja na internetu i kao treće, o činjenici da preusmjereni promet s Googleovih stranica s rezultatima općeg pretraživanja čini velik dio prometa prema konkurentskim uspoređivačima proizvoda i da ga se ne može djelotvorno zamijeniti drugim izvorima.
Sud najprije odbacuje argument o postojanju zapreke vođenju postupka koji se temelji na tome da je ta argumentacija prvi put istaknuta u žalbenom postupku, ističući da ona predstavlja dopunu tužbenog razloga koji su istaknuli žalitelji u prvom stupnju i da je, osim toga, ta argumentacija proizašla iz same pobijane presude.
Kad je riječ o meritumu, Sud podsjeća na to da članak 102. UFEU-a ne kažnjava sâmo postojanje vladajućeg položaja, nego samo njegovu zlouporabu. Naime, tom se odredbom ne sprečava stvaranje vladajućeg položaja niti se njome osigurava zadržavanje manje učinkovitih poduzetnika na tržištu. Naprotiv, tržišno natjecanje prema zaslugama po definiciji može dovesti do nestanka ili marginalizacije potonjih.
Kako bi se utvrdila „zlouporaba vladajućeg položaja” u smislu članka 102. UFEU-a, u pravilu je potrebno dokazati da predmetno postupanje, sredstvima različitima od onih koja uređuju tržišno natjecanje na temelju zasluga, ima za stvarni ili mogući učinak ograničavanje tržišnog natjecanja na predmetnom tržištu ili tržištima, koja mogu biti kako ona u vladajućem položaju tako i povezana ili susjedna tržišta.
To dokazivanje može podrazumijevati primjenu različitih analitičkih okvira, ovisno o slučaju. Ono ipak uvijek mora uzeti u obzir sve relevantne činjenične okolnosti, neovisno o tome odnose li se na to samo postupanje, na tržište ili tržišta o kojima je riječ ili na funkcioniranje tržišnog natjecanja na tom tržištu ili tim tržištima. U tom smislu, „zlouporaba vladajućeg položaja” može proizaći ne samo iz postupanja koja mogu proizvesti učinak istiskivanja već i iz postupanja čiji je stvaran ili potencijalan učinak, ili čak cilj, da upotrebom mjera blokiranja ili drugih sredstava različitih od onih koja uređuju tržišno natjecanje na temelju zasluga spriječe pristup potencijalno konkurentnih poduzetnika tržištu.
Iz toga proizlazi da se u relevantne činjenične okolnosti za ocjenu zloupotrebljava li poduzetnik u vladajućem položaju taj položaj ne ubrajaju samo one koje se odnose na sâmo postupanje nego i one koje se odnose na predmetno tržište ili tržišta ili na funkcioniranje tržišnog natjecanja na tom tržištu ili tržištima. Stoga okolnosti koje se odnose na kontekst u kojem se provodi postupanje tog poduzetnika, poput značajki predmetnog sektora, treba smatrati relevantnima kako bi se utvrdila zlouporaba vladajućeg položaja u smislu članka 102. UFEU-a.
S obzirom na ta pojašnjenja, Sud ističe da su tri posebne okolnosti navedene u spornoj odluci elementi konteksta u kojem su funkcionirali Googleovi opći pretraživač i usluge uspoređivanja proizvoda i u okviru kojeg je provedeno predmetno postupanje. Budući da se na temelju njih Googleove prakse mogu staviti u kontekst dvaju predmetnih tržišta i funkcioniranja tržišnog natjecanja na tim tržištima, te su okolnosti relevantne za pojašnjenje usklađenosti navedenih praksi s tržišnim natjecanjem na temelju zasluga.
Isto tako, Sud odbacuje tezu žaliteljâ prema kojoj je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je utvrdio postojanje diskriminacije koju je Google proveo između svojeg vlastitog uspoređivača proizvoda i konkurentskih uspoređivača proizvoda na svojim stranicama za opće pretraživanje a da pritom nije utvrdio proizvoljno razlikovanje u postupanju.
U tom pogledu Sud pojašnjava da se, doduše, općenito ne može smatrati da poduzetnik u vladajućem položaju koji prema svojim proizvodima ili uslugama postupa povoljnije nego prema proizvodima ili uslugama svojih konkurenata djeluje na način da odstupa od tržišnog natjecanja na temelju zasluga. Međutim, u ovom je slučaju Opći sud valjano utvrdio da je, s obzirom na obilježja uzlaznog tržišta i prethodno navedene posebne okolnosti, Googleovo postupanje diskriminirajuće i nije obuhvaćeno tržišnim natjecanjem na temelju zasluga.
Sud usto napominje da Opći sud nije prebacio teret dokazivanja niti je isključio korisnost analize hipotetskog scenarija utvrdivši, s jedne strane, da Komisija nije bila dužna izvršiti takvu analizu radi ocjene uzročne veze između provedenih praksi i njihovih stvarnih ili potencijalnih učinaka te utvrdivši, s druge strane, da je Google mogao izložiti analizu hipotetskog scenarija kako bi osporio Komisijine zaključke o tome. Time je Opći sud samo pravilno utvrdio da se Komisija može osloniti na sve dokaze a da pritom nije dužna sustavno se koristiti jedinstvenim sredstvom kako bi dokazala postojanje uzročne veze između ispitanih praksi i njihovih protutržišnih učinaka na tržištu.
Naposljetku, Sud presuđuje da Opći sud nije počinio pogrešku koja se tiče prava time što je smatrao da, u okviru analize protutržišnih učinaka praksi koje se prigovaraju Googleu, Komisija nije bila dužna ispitati mogu li te prakse istisnuti konkurente koji su jednako učinkoviti kao Google.
Naime, iako cilj članka 102. UFEU-a nije osigurati da konkurenti koji su manje učinkoviti od poduzetnika u vladajućem položaju ostanu na tržištu, iz toga ne proizlazi da bi svako utvrđenje povrede s obzirom na tu odredbu bilo uvjetovano dokazivanjem da predmetno postupanje može istisnuti jednako učinkovitog konkurenta.
Međutim, u ovom je slučaju Opći sud naveo, a da žalitelji to utvrđenje nisu osporili, da Komisija nije mogla dobiti objektivne i pouzdane rezultate u pogledu učinkovitosti Googleovih konkurenata s obzirom na posebne uvjete na predmetnom tržištu. Prema tome, opravdano je presudio, s jedne strane, da kriterij jednako učinkovitoga konkurenta nije obvezan u okviru primjene članka 102. UFEU-a i, s druge strane, da u okolnostima ovog slučaja taj test nije bio relevantan.
Budući da nije prihvaćen nijedan žalbeni razlog, žalbu valja u cijelosti odbiti.
(
1
)	Odluka Komisije C(2017) 4444 final od 27. lipnja 2017. u vezi s postupkom na temelju članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39740 – Google pretraživanje (Kupnja)) (u daljnjem tekstu: sporna odluka)
(
2
)	Presuda od 10. studenoga 2021., Google i Alphabet/Komisija (Google Shopping) (T-612/17, EU:T:2021:763, u daljnjem tekstu: pobijana presuda)
(
3
)	Presuda od 26. studenoga 1998., Bronner (C‑7/97, EU:C:1998:569)