62014CJ0344_ET
Pooled
Kohtuotsuse põhistus
Resolutiivosa
Pooled
Kohtuasjas C‑344/14,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Bundesfinanzhof’i (Saksamaa) 20. mai 2014. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 17. juulil 2014, menetluses
Kyowa Hakko Europe GmbH
versus
Hauptzollamt Hannover,
EUROOPA KOHUS (seitsmes koda),
koosseisus: koja president J.‑C. Bonichot, kohtunikud J. L. da Cruz Vilaça ja C. Lycourgos (ettekandja),
kohtujurist: E. Sharpston,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
– Kyowa Hakko Europe GmbH, esindajad: Rechtsanwalt M. Tervooren ja P. Kalski,
– Euroopa Komisjon, esindajad: B.‑R. Killmann ja A. Caeiros,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
otsuse
Kohtuotsuse põhistus
1. Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tuleb tõlgendada nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi‑ ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, lk 1; ELT eriväljaanne 02/02, lk 382) I lisas (muudetud komisjoni 20. septembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1214/2007 (ELT L 286, lk 1)) sisalduva kombineeritud nomenklatuuri (edaspidi „KN”) tariifirubriike 2106 ja 3003.
2. Eelotsusetaotlus esitati Kyowa Hakko Europe GmbH (edaspidi „Kyowa Hakko”) ja Hauptzollamt Hannoveri (Hannoveri peatolliamet) vahelises kohtuvaidluses siduva tariifiinformatsiooni üle seoses sellega, kuidas klassifitseerida aminohapete segusid, mida kasutatakse imiku‑ ja lastetoitude valmistamiseks lehmapiimavalgu talumatusega imikutele ja lastele.
Õiguslik raamistik
3. Määrusega nr 2658/87 kehtestatud KN tugineb kaupade kirjeldamise ja kodeerimise ülemaailmsele harmoneeritud süsteemile, mille töötas välja Tollikoostöö Nõukogu, nüüd Maailma Tolliorganisatsioon, ning mis jõustati 14. juunil 1983 Brüsselis sõlmitud rahvusvahelise kaupade kirjeldamise ja kodeerimise harmoneeritud süsteemi konventsiooniga (edaspidi „HS”). Nimetatud konventsioon kiideti koos selle 24. juuni 1986. aasta muutmisprotokolliga Euroopa Majandusühenduse nimel heaks nõukogu 7. aprilli 1987. aasta otsusega 87/369/EMÜ (EÜT L 198, lk 1; ELT eriväljaanne 02/02, lk 288).
4. KN‑i teises osas „Tollimaksude loend” asub IV jaotis, milles paikneb muu hulgas grupp 21 „Mitmesugused toiduained”.
5. KN‑i grupp 21 sisaldab rubriiki 2106, mis on sõnastatud järgmiselt:
„2106 	Muud mujal nimetamata toiduvalmistised”.
6. Kõnealuses grupis 21 on ka järgmised alamrubriigid:
>lt>5
7. Grupi 21 märkus 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Sellesse gruppi ei kuulu:
[...]
f) pärmid, mida kasutatakse ravimitena, ja muud rubriigi 3003 või 3004 tooted […]
[...]”
8. KN‑i teises osas „Tollimaksude loend” asub ka jaotis VI, milles paikneb muu hulgas grupp 30 „Farmaatsiatooted”.
9. KN‑i grupis 30 asub rubriik 3003, mis on sõnastatud järgmiselt:
„3003 Ravis või profülaktikas kasutatavad kahest või enamast komponendist kokkusegatud ravimid (v.a rubriikide 3002, 3005 ja 3006 ravimid), kindlatesse doosidesse jaotamata ja jaemüügiks pakendamata”.
10. Grupis 30 on ka järgmised alamrubriigid:
>lt>6
11. KN‑i grupp 30 sisaldab rubriiki 3004, mis on sõnastatud järgmiselt:
„3004 Ravis või profülaktikas kasutatavad segatud või segamata ravimid, mis koosnevad segatud või segamata toodetest, väljamõõdetud doosidena (k.a transdermaalse manustamise süsteemi abil kasutatavad doosid) või jaemüügipakendis (v.a rubriikide 3002, 3005 ja 3006 tooted).
12. KN‑i grupi 30 märkus 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Sellesse gruppi ei kuulu:
a) toidukaubad ja joogid (näiteks dieetilised, diabeetikutele mõeldud või toitainetega rikastatud toidukaubad, toidulisandid, toniseerivad joogid ja mineraalvesi), v.a toitepreparaadid veenisiseseks manustamiseks (IV jaotis)”.
13. KN‑i grupi 30 lisamärkuses 1 on ette nähtud:
„Rubriiki 3004 kuuluvad ka taimsed ravimpreparaadid ja järgmistel toimeainetel põhinevad preparaadid: jaemüügiks pakendatud vitamiinid, mineraalained, asendamatud aminohapped ja rasvhapped. Need preparaadid klassifitseeritakse rubriiki 3004, kui nende sildil, pakendil või lisatud kasutusjuhendil on deklareeritud:
a) konkreetsed haigused, dieedid ja sümptomid, mille puhul toodet kasutatakse;
b) toimeaine või ‑ainete kontsentratsioon tootes;
c) doseering ning
d) kasutusviis.
Sellesse rubriiki kuuluvad ka homöopaatilised ravimpreparaadid, kui need vastavad punktides a, c ja d esitatud tingimustele.
Vitamiinidel, mineraalainetel, asendamatutel aminohapetel või rasvhapetel põhinevate preparaatide korral peab vähemalt ühe nimetatud aine kogus preparaadi soovitatud päevadoosis olema oluliselt kõrgem kui aine päevadoos, mis on näidustatud üldise tervise ja hea enesetunde säilitamiseks.”
14. Lisaks on Maailma Tolliorganisatsiooni avaldatud HS‑i selgitavates märkustes (2007. aasta väljaanne) HS‑i rubriigi 30.03 kohta, mis vastab KN‑i rubriigile 3003 (edaspidi „HS‑i selgitavad märkused”), mainitud muu hulgas järgmist:
„Käesoleva rubriigi tekstis antud tingimused ei ole rakendatavad sellistele toitudele ja jookidele nagu dieet‑, diabeet‑ või jõutoidud, toniseerivad või mineraalveed (looduslikud või tehislikud), mida tuleb klassifitseerida vastavatesse neile kohastesse rubriikidesse. See on loomulikult nii toitude puhul, mis sisaldavad ainult toitaineid. Tähtsamateks toitaineteks on valgud, süsivesikud ja rasvad. Samuti on oma osa toitumises mineraalsooladel ja vitamiinidel.
Samuti ei kuulu sellesse rubriiki ravimeid sisaldavad toidud ja joogid, kui ravimid on neisse lisatud ainult dieetilise bilansi tasakaalustamiseks, energeetilise või toiteväärtuse tõstmiseks või maitseomaduste parandamiseks, eeldades ikka, et toode säilitas oma iseloomu toidu või joogina.
[...]
Veel ei kuulu sellesse rubriiki vitamiine või mineraalsooli sisaldavad toidulisandid, mis on ette nähtud tervise või hea enesetunde säilitamiseks, ilma et neil oleks otsest indikatsiooni mingi haiguse või puude raviks või profülaktikaks. Need tooted on tavaliselt vedeliku kujul, kuid võivad esineda ka tablettide või pulbritena ja nad klassifitseeritakse rubriiki 2106 või gruppi 22.
Teiselt poolt, preparaadid, milles toiduaine või jook on ravimainele üksnes aluseks, kandjaks või magustajaks (näiteks allaneelamise kergendamise eesmärgil), kuuluvad sellesse rubriiki.”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
15. Kyowa Hakko toodab aminohapete segusid nimetusega RM0630 ja RM0789, mis koosnevad erinevatest väga puhastest aminohapetest (edaspidi „vaidlusalused tooted”). Vaidlusaluseid tooteid valmistatakse selliselt, et need ei sisalda lehmapiimavalku. Kyowa Hakko tarnib need tooted lahtiselt teisele ettevõtjale, kes, lisades süsivesikuid ja rasvu, kasutab neid imiku‑ ja lastetoitude valmistamiseks lehmapiimavalgu talumatusega imikutele ja lastele. Asendades allergiat tekitava lehmapiimavalgu, annavad vaidlusalused tooted vajalikke aineid selliste laste immuunsüsteemi arenemiseks ja nende kasvamiseks.
16. Kyowa Hakko taotles 12. augustil 2008 siduva tariifiinformatsiooni andmiseks pädevalt Saksa tolliasutuselt (Bundesfinanzdirektion B) siduvat tariifiinformatsiooni vaidlusaluste toodete klassifitseerimiseks KN‑is. Kõnealuses taotluses tegi ta ettepaneku klassifitseerida need tooted KN‑i alamrubriiki 3003 90. Siiski väljastas nimetatud asutus Kyowa Hakkole 23. oktoobril 2008 siduva tariifiinformatsiooni, milles klassifitseeriti eelnimetatud tooted KN‑i rubriigi 2106 alamrubriiki 2106 90 92.
17. Kyowa Hakko esitas 24. novembril 2008 Hannoveri peatolliametile vaide vaidlusaluste toodete KN‑i klassifitseerimise peale Bundesfinanzdirektion B poolt. Selles vaides väitis Kyowa Hakko, et vaidlusalused tooted tuleb klassifitseerida KN‑i rubriiki 3003, sest need töödeldakse ümber toodeteks, mida kasutatakse peamiselt lehmapiimavalgu allergia, teiste toiduainete allergiate ja seedesüsteemi haiguste raviks ning profülaktikaks. 5. jaanuari 2011. aasta otsusega lükkas Hannoveri peatolliamet kõnealuse vaide põhjendamatuse tõttu tagasi.
18. 1. veebruaril 2011 esitas Kyowa Hakko Finanzgericht Hamburg’ile (Hamburgi finantskohus) selle otsuse peale kaebuse. Nimetatud kohus jättis 19. septembri 2012. aasta otsusega nimetatud kaebuse rahuldamata, sedastades, et vaidlusaluseid tooteid ei tule klassifitseerida KN‑i rubriiki 3003. Tuginedes HS‑i selgitavatele märkustele, leidis asjaomane kohus muu hulgas, et vaidlusaluseid tooteid, mis pakuvad ainult toitumiseks vajalikke valke, tuleb kohaldatavas KN‑i süsteemis käsitada „toitainetena”, mitte aga „ravimi toimeainetena”, mistõttu ei tule neid kvalifitseerida „ravimiteks”, vaid hoopis „toiduvalmististeks”. Lisaks ei ole vaidlusalustel toodetel kõnealuse kohtu sõnul ravitoimet.
19. Kyowa Hakko esitas 2. novembril 2012 eelotsusetaotluse esitanud kohtule Finanzgericht Hamburgi otsuse peale kassatsioonkaebuse. Selles kaebuses jäi Kyowa Hakko oma väidete juurde, mille kohaselt tuleb vaidlusalused tooted klassifitseerida KN‑i rubriiki 3003. Ta väitis sisuliselt seda, et HS‑i selgitavad märkused ei ole õiguslikult siduvad. Seoses sellega viitab Kyowa Hakko ühtl asi Upper Tribunal’i (Tax and Chancery Chamber) (Ühendkuningriik) 27. septembri 2013. aasta apellatsiooniastmes tehtud kohtuotsusele, millega klassifitseeriti sama aminohapete segu nagu põhikohtuasjas KN‑i rubriiki 3003.
20. Eelotsusetaotluses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt seda, et KN ei anna mõiste „ravim” määratlust. Siiski leiab ta, et vaidlusaluseid tooteid ei saa klassifitseerida „ravimiteks” KN‑i rubriigi 3003 tähenduses. Selles osas leiab nimetatud kohus, et kõnealustel toodetel, mida kasutatakse allergiat tekitavate piimatoodete asendajana seni, kuni lehmapiimavalgu talumatusega lapse immuunsüsteem on täielikult välja arenenud, ei näi olevat ravi‑ ega profülaktilist eesmärki. Vaidlusalused tooted üksnes asendavad imiku normaalse toidu haigust tekitavat koostisosa, ilma lehmapiimavalgu allergiat mõjutamata, seda kõrvaldamata või leevendamata.
21. Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et vaidlusalused tooted tuleb klassifitseerida KN‑i rubriiki 2106 ning et Hannoveri peatolliameti ja Finanzgericht Hamburgi sellekohased otsused on põhjendatud, on ta seisukohal, et võttes arvesse Upper Tribunal’i (Tax and Chancery Chamber) 27. septembri 2013. aasta otsuses väljendatud teistsugust seisukohta, on Euroopa Kohtu eelotsus vajalik, et täpsustada kõnealuste toodete nõuetekohast klassifitseerimist KN‑is ja tagada seega õiguse ühtne kohaldamine liidus.
22. Neil asjaoludel otsustas Bundesfinanzhof (liitvabariigi finantskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas käesolevas asjas vaidlusalused aminohapete segud (RM0630 või RM0789), millest valmistatakse (koos süsivesikute ja rasvadega) toiduaineid, millega asendatakse põhimõtteliselt elutähtis, normaalse toitumise puhul kasutatav, kuid üksikutel juhtudel allergiat tekitav aine, ja seeläbi võimaldatakse vältida allergiast tingitud tervisekahjustusi ning leevendada või isegi ravida juba tekkinud kahjustusi, on ravis või profülaktikas kasutatavad kahest või enamast komponendist kokkusegatud ravimid KN‑i rubriigi 3003 tähenduses?
2. Kui esimesele küsimusele vastatakse eitavalt, siis kas aminohapete segud kuuluvad KN‑i rubriigi 2106 selliste toiduvalmististe hulka, mis KN‑i grupi 30 märkuse 1 punkti a kohaselt ei kuulu sellesse gruppi, sest neil ei ole toiduainete manustamise mõjust kaugemale ulatuvat ravivat või profülaktilist mõju?”
Eelotsuse küsimuste analüüs
23. Oma küsimustega, mida tuleb käsitleda koos, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas KN‑i tuleb tõlgendada nii, et sellised aminohapete segud nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mida kasutatakse imiku‑ ja lastetoitude valmistamiseks lehmapiimavalgu talumatusega imikutele ja lastele, tuleb klassifitseerida KN‑i rubriiki 3003 kui „ravis või profülaktikas kasutatavad kahest või enamast komponendist kokkusegatud ravimid”, või KN‑i rubriiki 2106, kui „toiduvalmistised”.
24. Kõigepealt tuleb rõhutada, et kui Euroopa Kohus on saanud eelotsusetaotluse tariifse klassifitseerimise küsimuses, on tema ülesanne kõnealuse kauba ise klassifitseerimise asemel pigem siseriiklikule kohtule nende kriteeriumide selgitamine, mille kohaldamine võimaldab viimasel selle kauba õigesti KN‑is klassifitseerida, seda enam, et Euroopa Kohtul ei pruugi olla kogu vajalikku asjakohast teavet. Seega on siseriiklikul kohtul kõnealuseks klassifitseerimiseks igal juhul paremad võimalused (vt kohtuotsused Proxxon, C‑500/04, EU:C:2006:111, punkt 23; Digitalnet jt, C‑320/11, C‑330/11, C‑382/11 ja C‑383/11, EU:C:2012:745, punkt 61, ning Vario Tek, C‑178/14, EU:C:2015:152, punkt 18).
25. Järgnevalt tuleb meenutada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on õiguskindluse ja lihtsa järelkontrolli tagamiseks vaja, et kaupade tariifse klassifitseerimise otsustavaks kriteeriumiks oleksid üldjuhul kauba objektiivsed tunnused ja omadused, nagu on kindlaks määratud KN‑i rubriigi sõnastuses ning jaotise või grupi märkustes (vt eeskätt kohtuotsused Thyssen Haniel Logistic, C‑459/93, EU:C:1995:160, punkt 8, ja Nutricia, C‑267/13, EU:C:2014:277, punkt 19 ja seal viidatud kohtupraktika).
26. Samuti ilmneb väljakujunenud kohtupraktikast, et selgitavad märkused, mille on KN‑i kohta välja töötanud komisjon ja HS‑i kohta Maailma Tolliorganisatsioon, aitavad oluliselt kaasa erinevate KN‑i tariifirubriikide kohaldamisala tõlgendamisele, olemata seejuures siiski õiguslikult siduvad (vt eeskätt kohtuotsus TNT Freight Management (Amsterdam), C‑291/11, EU:C:2012:459, punkt 32).
27. Võttes arvesse vaidlusaluste toodete – aminohapete segud, mis on valmistatud selliselt, et need ei sisalda lehmapiimavalku ning mida kasutatakse imiku‑ ja lastetoitude valmistamiseks – omadusi ja objektiivseid tunnuseid, peavad need tooted kuuluma põhimõtteliselt KN‑i gruppi 21 „Mitmesugused toiduained” ning seega tuleb need klassifitseerida rubriiki 2106 „Muud mujal nimetamata toiduvalmistised”.
28. Samas tuleneb grupi 21 märkuse 1 punktist f, et sellesse gruppi ei kuulu „muud rubriigi 3003 või 3004 tooted”, st tooted, mis tuleb klassifitseerida „ravimiteks” viimati nimetatud rubriikide tähenduses. Seetõttu tekib küsimus, kas vaidlusalused tooted tuleb niimoodi klassifitseerida.
29. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb toodete KN‑i gruppi 30 klassifitseerimiseks uurida, kas neil on selgelt määratletud ravi‑ või profülaktilised iseloomulikud tunnused ja omadused, mille mõju keskendub inimorganismi kindlatele funktsioonidele, või kas neid võib kasutada mõne haiguse või terviserikke ennetamiseks või raviks. Isegi kui asjaomasel tootel endal puudub ravitoime, kuid seda kasutatakse mingi haiguse ennetamise või ravi käigus, tuleb toodet, tingimusel et see on konkreetselt asjaomaseks otstarbeks mõeldud, pidada tooteks, mis on valmistatud kasutamiseks ravi või profülaktika eesmärgil (vt eeskätt kohtuotsus Nutricia, C‑267/13, EU:C:2014:277, punkt 20).
30. Käesoleva kohtuotsuse punktides 25 ja 29 meenutatud kohtupraktikast tulenevalt võib objektiivne klassifitseerimiskriteerium olla ka toote otstarve, juhul kui see on nimetatud tootele omane ja seda saab hinnata selle toote objektiivsete tunnuste ning omaduste alusel. Euroopa Kohtu praktika kohaselt võib KN‑i gruppi 30 klassifitseerida toote, mis oma objektiivsete tunnuste ja omaduste tõttu on täiesti selgelt mõeldud meditsiiniliseks kasutamiseks (vt eelkõige kohtuotsused Thyssen Haniel Logistic, C‑459/93, EU:C:1995:160, punktid 13 ja 14, ning Nutricia, C‑267/13, EU:C:2014:277, punkt 21).
31. Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 23, kasutatakse vaidlusaluseid tooteid käesoleval juhul imiku‑ ja lastetoitude valmistamiseks lehmapiimavalgu talumatusega imikutele ja lastele. Selliseid tooteid võib klassifitseerida KN‑i gruppi 30 ainult siis, kui nende omaduste ja objektiivsete tunnuste tõttu on neil endal ravi‑ või profülaktiline toime või on need vähemalt täiesti selgelt mõeldud meditsiiniliseks kasutamiseks; selle kindlakstegemine on siseriikliku kohtu ülesanne.
32. Seoses sellega tuleb esiteks märkida, et lehmapiimavalgu talumatusega imikute ja laste suhtes ravi‑ või profülaktilist toimet omavate toodetena ei saa käsitada tooteid, mida – ilma et nad suudaksid allergiat mõjutada või seda ravida – kasutatakse pelgalt asendusainetena, mis kõigest asendavad kõnealuseid allergiat tekitavaid valke ja annavad ainult imikute toitumiseks vajalikke allergiat mittetekitavaid valke, kutsumata siiski ise esile selle allergia kadumist.
33. Teiseks ei saa haiguse või terviserikke ennetamise seisukohast profülaktilist mõju omavateks toodeteks pidada tooteid, mille manustamine ei võimalda allergilisel imikul, kes on saanud allergiat tekitavaid lehmapiimavalke, vältida allergilise reaktsiooni tekkimist kõnealuste valkude suhtes, vaid mis allergiat mittetekitava asendustoiduaine kasutamise abil aitavad pigem kaasa allergiat tekitavate proteiinide vähendamisele või vältimisele asjaomase imiku toiduvalikus.
34. Kolmandaks ei saa selgelt meditsiiniliseks kasutamiseks käesoleva kohtuotsuse punktides 29 ja 30 viidatud Euroopa Kohtu praktika tähenduses pidada tooteid, millest valmistatakse imikutoite, mida ei tarbita tingimata ravi raames ja mille võtmine ei nõua meditsiinilist järelevalvet. Peale selle ei või vastavalt HS‑i selgitavatele märkustele klassifitseerida KN‑i rubriiki 3003 selliseid tooteid, mis ei saa toimida ravimainete aluse, kandja või magustajana, et kergendada allaneelamist.
35. Lisaks nähtub KN‑i grupi 30 märkuse 1 punkti a sõnastusest endast, et sellesse gruppi ei kuulu dieettoidud ja ‑joogid, mida kasutatakse üksnes toitumiseks, v.a toitepreparaadid veenisiseseks manustamiseks (vt selle kohta kohtuotsus Nutricia, C‑267/13, EU:C:2014:277, punkt 28). Sellest tuleneb, et ainult igapäevase toidu hulka kuuluvate toitepreparaatide tarbeks valmistatavaid tooteid ei saa klassifitseerida „ravis või profülaktikas kasutatavateks kahest või enamast komponendist kokkusegatud ravimiteks” KN‑i rubriigi 3003 tähenduses.
36. Peale selle tuleneb HS‑i selgitavatest märkustest, et toiduvalmistisi, mis sisaldavad ainult toitaineid, ei saa klassifitseerida „ravimiteks” HS‑i rubriigi 30.03 kohaselt, mis vastab KN‑i rubriigile 3003 (vt selle kohta kohtuotsus LTM, C‑201/96, EU:C:1997:523, punkt 48). Eriti on see nii toodete puhul, mis on puhtad asendustoiduained ega sisalda ühtegi allergiate vastu mõeldud ravimi toimeainet.
37. Võttes arvesse kõiki eeltoodud kaalutlusi, tuleb esitatud küsimustele vastata, et KN‑i tuleb tõlgendada nii, et sellised aminohapete segud nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mida kasutatakse imiku‑ ja lastetoitude valmistamiseks lehmapiimavalgu talumatusega imikutele ja lastele, tuleb klassifitseerida kõnealuse nomenklatuuri rubriiki 2106, kui „toiduvalmistised”, sest nende omaduste ja objektiivsete tunnuste tõttu puudub neil toodetel selgelt määratletud ravi‑ või profülaktiline iseloomulik omadus, mille mõju keskendub inimorganismi kindlatele funktsioonidele, ja seega ei saa neid kasutada mõne haiguse või terviserikke ennetamiseks või raviks ning samuti ei ole need täiesti selgelt mõeldud meditsiiniliseks kasutamiseks; selle kindlakstegemine on siseriikliku kohtu ülesanne.
Kohtukulud
38. Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Resolutiivosa
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (seitsmes koda) otsustab:
Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi‑ ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas (muudetud komisjoni 20. septembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1214/2007) sisalduvat kombineeritud nomenklatuuri tuleb tõlgendada nii, et sellised aminohapete segud nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mida kasutatakse imiku‑ ja lastetoitude valmistamiseks lehmapiimavalgu talumatusega imikutele ja lastele, tuleb klassifitseerida kõnealuse nomenklatuuri rubriiki 2106, kui „toiduvalmistised”, sest nende omaduste ja objektiivsete tunnuste tõttu puudub neil toodetel selgelt määratletud ravi‑ või profülaktiline iseloomulik omadus, mille mõju keskendub inimorganismi kindlatele funktsioonidele, ja seega ei saa neid kasutada mõne haiguse või terviserikke ennetamiseks või raviks ning samuti ei ole need täiesti selgelt mõeldud meditsiiniliseks kasutamiseks; selle kindlakstegemine on siseriikliku kohtu ülesanne.