Esialgne tõlge
EUROOPA KOHTU OTSUS (teine koda)
16. aprill 2026(*)
Eelotsusetaotlus – Keskkond – Õhusaaste – Kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem – Direktiiv 2003/87/EÜ – Üleminekueeskirjad lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks – Artikkel 10a – Riigisisesed õigusnormid, millega kehtestatakse märkimisväärse koguse lubatud heitkoguse ühikuid
tasuta saanud käitajatele süsinikdioksiidi (CO2) maks
Kohtuasjas C‑519/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Veszprémi Törvényszéki (Veszprémi kohus, Ungari) 8. juuli 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 29. juulil 2024, menetluses
Nitrogénművek Vegyipari Zrt.
versus
Nemzeti Adó‑ és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága,
EUROOPA KOHUS (teine koda),
koosseisus: koja president K. Jürimäe, Euroopa Kohtu president K. Lenaerts teise koja kohtuniku ülesannetes, kohtunikud F. Schalin (ettekandja), M. Gavalec ja Z. Csehi,
kohtujurist: T. Ćapeta,
kohtusekretär: ametnik I. Illéssy,
arvestades kirjalikku menetlust ja 25. juuni 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–        Nitrogénművek Vegyipari Zrt., esindajad: ügyvédek P. Bibók, Zs. Okányi ja D. Zlati,
–        Ungari valitsus, esindajad: M. Z. Fehér ja K. Szíjjártó,
–        Euroopa Komisjon, esindajad: A. Armenia, B. Béres, B. De Meester ja G. Wils,
olles 9. oktoobri 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1        Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada:
–        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (ELT 2003, L 275, lk 32; ELT eriväljaanne 15/07, lk 631), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. märtsi 2018. aasta direktiiviga (EL) 2018/410 (ELT 2018, L 76, lk 3) (edaspidi „direktiiv 2003/87“), põhjendusi 5, 7 ja 20, artiklit 1, artikli 3 punkti f ning artikleid 10 ja 11.
–        ELTL artikleid 18, 49 ja 56;
–        Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikleid 17 ja 21;
–        Roomas 4. novembril 1950 alla kirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK“) artiklit 14 ja selle 20. märtsil 1952 Pariisis alla kirjutatud lisaprotokolli nr 1 artiklit 1.
2        Eelotsusetaotlus on esitatud väetiste tootmise sektoris tegutseva Ungari aktsiaseltsi Nitrogénművek Vegyipari Zrt. (edaspidi „Nitrogénművek“) ja Nemzeti Adó‑ és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (riikliku maksu- ja tolliameti vaiete osakond, Ungari) vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab süsinikdioksiidi (CO2) lubatud heitkoguse ühikutelt tasutava maksu (edaspidi „CO2 lubatud heitkoguse ühikute maks“) tasumist
lubatud heitkoguse tasuta ühikute kasutamise eest, mis on kehtestatud riigisiseste õigusnormidega.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3        Direktiivi 2003/87 põhjendused 5, 7 ja 20 on sõnastatud järgmiselt.
„(5)      [Euroopa Liit] ja liikmesriigid on leppinud kokku, et nad täidavad kooskõlas [nõukogu 25. aprilli 2002. aasta] otsusega 2002/358/EÜ[, mis käsitleb Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni Kyoto [Jaapan] protokolli heakskiitmist Euroopa Ühenduse nimel ja sellega võetavate kohustuste ühist täitmist (EÜT 2002, L 130, lk 1)] ühiselt Kyoto protokollist tulenevat kohustust vähendada kasvuhoonegaaside inimtekkelisi heitkoguseid. Käesoleva direktiivi eesmärk on aidata kaasa sellele, et Euroopa [Liit] ja liikmesriigid täidaksid oma kohustusi tulemuslikumalt, rajades tõhusa Euroopa turu kasvuhoonegaaside saastekvootidele ja pidurdades võimalikult vähe majandusarengut ja tööhõivet.
[…]
(7)      Ühenduse sätted, mis käsitlevad saastekvootide eraldamist liikmesriikides, on olulised, et aidata kaasa siseturu terviklikkuse säilitamisele ja vältida konkurentsimoonutusi.
[…]
(20)      Käesolev direktiiv soodustab energiatõhusamate ja toodanguühiku kohta vähem heitkoguseid eraldavate tehnoloogiate, sealhulgas soojuse ja elektri koostootmiseks ettenähtud tehnoloogia kasutamist […]“.
4        Direktiivi artikli 1 „Sisu“ lõikes 1 on sätestatud:
„Käesoleva direktiiviga luuakse liidus kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem (edaspidi „ELi HKS“), mille eesmärk on vähendada tulemuslikult ja majanduslikult tõhusalt kasvuhoonegaaside heitkoguseid.“
5        Direktiivi artiklis 3 „Mõisted“ on sätestatud:
Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
f)      käitaja – isik, kes käitab käitist, kontrollib selle tööd või, kui see on siseriiklike õigusaktide kohaselt ette nähtud, isik, kellele on antud määrav majanduslik otsustusõigus käitise tehnilise toimimise suhtes.“
6        Direktiivi artikli 10 „Lubatud heitkoguse ühikute müük enampakkumisel“ lõike 1 esimeses ja teises lõigus on sätestatud:
„Alates 2019. aastast müüvad liikmesriigid enampakkumisel kõik lubatud heitkoguse ühikud, mida ei eraldata tasuta kooskõlas käesoleva direktiivi artiklitega 10a ja 10c, mida ei lisata Euroopa Parlamendi ja nõukogu [6. oktoobri 2015. aasta] otsusega (EL) 2015/1814[, mis käsitleb ELi kasvuhoonegaaside heitkogustega kauplemise süsteemi turustabiilsusreservi loomist ja toimimist ning millega muudetakse direktiivi 2003/87/EÜ (ELT 2015, L 264, lk 1)] loodud turustabiilsusreservi […] või mida ei tunnistata kehtetuks käesoleva direktiivi artikli 12 lõike 4 alusel.
Alates 2021. aastast ja ilma et see piiraks võimalikku vähendamist vastavalt artikli 10a lõikele 5a, on enampakkumisel müüdavate lubatud heitkoguse ühikute osa 57%.“
7        Direktiivi 2003/87 artikli 10a „Liidu üleminekueeskirjad lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks ühtlustatud viisil“ lõigetes 1 ja 6 on sätestatud:
„1.      [Euroopa] Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 23 vastu delegeeritud õigusakte, et täiendada käesolevat direktiivi seoses kogu [Euroopa L]iitu hõlmavate ja täielikult ühtlustatud eeskirjadega käesoleva artikli lõigetes 4, 5, 7 ja 19 osutatud lubatud heitkoguse ühikute eraldamise kohta.
[…]
6.      Liikmesriigid peaksid kooskõlas käesoleva lõike teise ja neljanda lõiguga võtma vastu finantsmeetmed selliste sektorite või allsektorite kasuks, mille puhul esineb süsinikuheite ülekandumise tõeline risk suurte kaudsete kulude tõttu, mis on tegelikult põhjustatud kasvuhoonegaaside heitkogustega seotud kulude edasikandmisest elektrihindadesse, eeldusel et sellised finantsmeetmed on kooskõlas riigiabi eeskirjadega ega moonuta põhjendamatult konkurentsi siseturul.
[…]“.
Ungari õigus
2017. aasta CL seadus
8        2017. aasta CL maksukorralduse seaduse (adózás rendjéről szóló 2017. évi CL. törvény; Magyar Közlöny 2017/192) §‑s 195 on sätestatud:
„Kui maksukohustuslane on esitanud täiendava maksudeklaratsiooni, väites ainult, et õigusnorm, millel maksustamine põhineb, on põhiseadusvastane või vastuolus Euroopa Liidu üldise ja vahetult kohaldatava õigusaktiga või et kohaliku omavalitsuse määrus on vastuolus teise õigusnormiga, teeb maksuhaldur täiendava maksudeklaratsiooni kohta otsuse 15 päeva jooksul alates selle esitamisest, mingit kontrolli tegemata, tingimusel et [Alkotmánybíróság (Ungari konstitutsioonikohus) või Kúria (Ungari kõrgeim kohus)] või Euroopa Liidu Kohus ei ole nimetatud küsimuse üle veel otsust teinud või täiendav maksudeklaratsioon ei ole kooskõlas avaldatud otsuses sätestatuga.“
Valitsuse määrus nr 320/2023
9        Ungari ametiasutused võtsid Ukraina ja Venemaa vahelise sõja tõttu välja kuulutatud kriisiolukorra kontekstis vastu valitsuse 17. juuli 2023. aasta määruse nr 320/2023 teatavate erakorraliste õigusnormide kohta, mis käsitlevad märkimisväärse koguse lubatud heitkoguse ühikuid tasuta saanud käitiste käitajaid (a jelentős térítésmentes kibocsátásiegység-kiosztásban részesülő létesítetőjét érintő egyes veszélyhelyzeti szabályokról szóló 320/2023. (VII. 17) Kormányrendelet; Magyar Közlöny 2023/106; edaspidi „valitsuse määrus nr 320/2023“). Selles on kehtestatud kaks maksu käitajatele, kellele on ELi HKSi alusel eraldatud märkimisväärne kogus kasvuhoonegaaside tasuta lubatud heitkoguse ühikuid. Valitsuse määruse nr 320/2023 artikli 4 kohaselt jõustub see kolmandal päeval pärast selle avaldamist, mis toimus 17. juulil 2023.
10      Valitsuse määruse nr 320/2023 artikli 1 lõike 1 kohaselt käsitatakse käitajana, kellele on tasuta eraldatud märkimisväärne kogus lubatud heitkoguse ühikuid, käitajat, kelle käitisesse kuuluvad tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa – nagu see on määratletud komisjoni 19. detsembri 2018. aasta delegeeritud määruses (EL) 2019/331, millega määratakse kindlaks üleliidulised üleminekueeskirjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a kohaste lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks ühtlustatud viisil (ELT 2019, L 59, lk 8) – ja/või protsessiheite käitiseosa nimetatud delegeeritud määruse tähenduses, kelle käitise või käitiseosa
–        tõendatud keskmine CO2‑heitkogus kõnealusele aastale eelnenud kolmel aastal oli üle 25 000 tonni ning
–        kellele eraldati kõnealusele aastale eelnenud aasta jooksul lubatud [CO2‑]heitkoguse tasuta ühikuid koguses, mis moodustab tema kõnealusele aastale eelnenud kolme aasta keskmisest tõendatud [CO2‑]heitkogusest vähemalt 50%.
11      Esimene nimetatud määrusega kehtestatud maks, mida eelotsuse küsimused ainsana puudutavad, on CO2 lubatud heitkoguse ühikute maks, mis on 36 eurot käitaja aastase heitkoguse tonni kohta. Selle maksu maksustatav väärtus tuleb deklareerida ja see tuleb tasuda enne asjaomasele maksustamisaastale järgneva aasta 31. maid. 2023. aasta kohta kehtestati CO2 lubatud heitkoguse ühikute maks kogu aasta heitkogustele, järelikult ka selle määruse jõustumisele eelnenud heitkogustele.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
12      Nitrogénművekile, kes kuulub valitsuse määruse nr 320/2023 kohaldamisalasse, määrati kohustus tasuda määrusega kehtestatud esimest maksu.
13      Ta esitas 21. detsembril 2023 Nemzeti Adó‑ és Vámhivatal Veszprém Vármegyei Adó- és Vámigazgatóságale (riikliku maksu‑ ja tolliameti Veszprémi komitaadi maksu‑ ja tolliosakond, Ungari) 2017. aasta CL seaduse § 195 alusel parandusdeklaratsiooni CO2 lubatud heitkoguse ühikute maksu kohta. Ta märkis, et ta soovib oma maksukohustust 2 561 256 000 Ungari forinti (HUF) võrra vähendada ajavahemiku 1. aprill 2023 – 30. juuni 2023 kohta.
14      Eeskätt väitis ta, et valitsuse määrus nr 320/2023 on vastuolus Ungari põhiseaduse (Magyarország Alaptörvénye) ja liidu õigusaktidega.
15      Pärast seda, kui riikliku maksu‑ ja tolliameti Veszprémi komitaadi maksu‑ ja tolliosakond ning seejärel riikliku maksu‑ ja tolliameti vaiete osakond Nitrogénműveki parandusdeklaratsiooni sisuliselt tagasi lükkasid, esitas viimati nimetatu kaebuse Veszprémi Törvényszékile (Veszprémi kohus, Ungari), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
16      Nitrogénművek väidab selles kohtus, et CO2 lubatud heitkoguse ühikute maks – mis on otseselt seotud CO2 lubatud heitkoguse tasuta ühikutega, mida eraldatakse direktiivi 2003/87 alusel – on vastuolus liidu eesmärkidega ELi HKSis. Pealegi on valitsuse määrus 320/2023 diskrimineeriv ning takistab aluslepingutes tunnustatud põhiõiguste kasutamist, rikub teenuste osutamise vabadust, asutamisvabadust ja omandiõigust ning võib kuuluda riigiabiõigusaktide kohaldamisalasse.
17      Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus, kas CO2 lubatud heitkoguse ühikute maks on direktiiviga 2003/87 kooskõlas. Ta leiab, et vastuseid käesolevas kohtuasjas esitatud küsimustele ei saa selgelt tuletada Euroopa Kohtu praktikast, võttes arvesse asjaolu, et Euroopa Kohtu otsuste – millele Nitrogénművek tugineb – ese oli võrreldes tema menetluses oleva hagi esemega teine.
18      Neil asjaoludel otsustas Veszprémi Törvényszék (Veszprémi kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas [direktiivi 2003/87] eesmärke ja sätteid – eelkõige, kuid mitte ainult selle artikleid 1, 10 ja 11 ning selle põhjendusi 5, 7 ja 20 – tuleb või tohib tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi meede [valitsuse määrus nr 320/2023], milles:
–        on tagantjärele kehtestatud lubatud heitkoguse ühikute kasutamisest tulenevate heitkoguste suhtes maks (maksukohustus);
–        on tagantjärele kehtestatud lubatud heitkoguse tasuta ühikute kasutamisest tulenevate heitkoguste suhtes maks (maksukohustus);
–        on tagantjärele kehtestatud lubatud heitkoguse tasuta ühikute kasutamisest tulenevate heitkoguste suhtes maks (maksukohustus), mille tagajärjel jäetakse tasuta lubatud heitkoguse ühikud ilma oma väärtusest ja kompenseerivast toimest;
–        on kehtestatud lubatud heitkoguse tasuta ühikute kasutamisest tulenevate heitkoguste suhtes tagantjärele maks (maksukohustus), mis võib mõjutada käitajaid loobuma heitkoguste vähendamisest, keskkonnasäästlikkuse edendamisest või keskkonnasäästlikumasse tehnoloogiasse investeerimisest;
–        on tagantjärele kehtestatud lubatud heitkoguse tasuta ühikute kasutamisest tulenevate heitkoguste suhtes maks (maksukohustus), mille eesmärk ei ole kuidagi seotud keskkonnakaitse, [ELi HKSi] ega selle eesmärkidega, vaid maksu eesmärk ja selle kehtestamise volituse ainus alus on hoopis toime tulla Ungari lähedal aset leidva relvakonflikti ja humanitaarkatastroofi mõjudega?
2.      Kas mõistet „käitaja“ direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti f tähenduses – võttes arvesse diskrimineerimiskeeldu, mis tuleneb [ELTL] artiklitest 18, 49 ja 56, [harta] artiklist 21 ja [EIÕK] artiklist 14 – tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene meede [valitsuse määrus nr 320/2023], millega põhjendamatult ja meelevaldselt ning ülekaalukale üldisele huvile tuginemata diskrimineeritakse niisuguste käitajate teatavat kategooriat võrreldes käitajatega, kes ei kuulu selle meetme kohaldamisalasse?
3.      Kas ELTL artikleid 18, 49 ja 56 tuleb – või tohib – tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi meede [valitsuse määrus nr 320/2023], milles on piiratud neis sätetes nimetatud vabaduste kasutamist ning
–        milles on kehtestatud põhjendamatult, meelevaldselt ja ülekaalukale üldisele huvile tuginemata teatavale käitajate kategooriale – direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti f tähenduses – teistsugune (koormavam) õigusnorm (see tähendab, millega neid diskrimineeritakse);
–        milles on määratud isikuline kohaldamisala kindlaks meelevaldselt ja ülekaalukale üldisele huvile tuginemata ja mis ei ole sobiv selle volituse eesmärkide saavutamiseks, mille alusel see kehtestati; ning
–        mis on kehtestatud äkitselt ja ettearvamatul viisil nii, et selle avaldamise ja jõustumise vahele jääb ainult kolm päeva, kehtestades samas tagantjärele kohustusi tagasiulatuvalt seoses asjaoludega, mis leidsid aset enne selle jõustumist?
4.      Kas omandiõiguse kaitset, mida on tunnustatud harta artiklis 17 ja EIÕK esimese lisaprotokolli artiklis 1, tuleb – või tohib – tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi meede [valitsuse määrus nr 320/2023], mis on konfiskeerivat laadi ning jätab selle kohaldamisalasse kuuluvad käitajad lähitulevikus kasumist täielikult ilma, mis on ebaproportsionaalne ja lubamatu riive?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
19      Kõigepealt olgu meenutatud, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ELTL artiklis 267 sätestatud liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu vahelises koostöömenetluses Euroopa Kohtu ülesanne anda liikmesriigi kohtule tarvilik vastus, mis võimaldaks viimasel tema menetluses oleva kohtuasja lahendada. Seda arvestades tuleb Euroopa Kohtul vajaduse korral talle esitatud küsimused ümber sõnastada (29. aprilli 2021. aasta kohtuotsus Granarolo, C‑617/19, EU:C:2021:338, punkt 32).
20      Asjaolu, et eelotsusetaotluse esitanud kohus on eelotsusetaotluses vormiliselt viidanud teatavatele liidu õigusnormidele, ei takista Euroopa Kohut esitamast sellele kohtule kogu tõlgenduslikku teavet, mis võib viimasel aidata menetletavat kohtuasja lahendada, olenemata sellest, kas liikmesriigi kohus on neile aspektidele oma küsimustes viidanud või mitte. Niisugusel juhul on Euroopa Kohtu ülesanne tuletada liikmesriigi kohtu esitatud aspektide kogumist ja eelkõige eelotsusetaotluse põhjendustest need liidu õiguse aspektid, mida on vaidluse eset silmas pidades vaja tõlgendada (29. aprilli 2021. aasta kohtuotsus Granarolo, C‑617/19, EU:C:2021:338, punkt 33).
21      Käesoleval juhul puudutab põhikohtuasi sisuliselt seda, kas valitsuse määrus nr 320/2023, milles on kehtestatud kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikute maks, on õiguspärane. Nimetatud määruse § 3 kohaselt on selle maksu maksustatava väärtuse alus maksukohustuslaseks oleva käitaja CO2‑heite kogus tonnides ning sellel on ühtne maksumäär Ungari forintites, mis vastab 36 eurole CO2 tonni kohta. Nagu nähtub eelotsusetaotlusest, kohaldatakse määruse § 1 kohaselt seda maksu käitajale, kellele on eraldatud ELi HKSi alusel märkimisväärse koguse kasvuhoonegaaside tasuta eraldatud lubatud heitkoguse ühikuid, kelle käitisesse kuuluvad tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa ja/või protsessiheite käitiseosa, kelle käitise või käitiseosa tõendatud keskmine CO2‑heitkogus kõnealusele aastale eelnenud kolmel aastal oli esiteks üle 25 000 tonni ning kellele teiseks eraldati kõnealusele aastale eelnenud aasta jooksul CO2 tasuta eraldatud lubatud ühikuid koguses, mis moodustab tema kõnealusele aastale eelnenud kolme aasta keskmisest tõendatud CO2‑heitkogusest vähemalt 50%.
22      Kuigi direktiivi 2003/87 esialgses redaktsioonis oli süsinikdioksiidi lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamist käsitlev säte tõepoolest selle direktiivi artikkel 10, on selle kohta asjakohane säte aga direktiivi artikkel 10a pärast seda, kui võeti vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiv 2009/29/EÜ, millega muudetakse direktiivi 2003/87/EÜ, et täiustada ja laiendada ühenduse kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteemi (ELT 2009, L 140, lk 63). Nii tuleb direktiivi artiklit 10a tõlgendada esimese küsimuse juures.
23      Eeltoodut arvestades tuleb asuda seisukohale, et esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2003/87 artikleid 1 ja 10a, arvestades direktiivi põhjendusi 5, 7 ja 20, tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt peab
käitaja, kellele on ELi HKSi alusel eraldatud märkimisväärne kogus kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse tasuta ühikuid, tasuma maksu oma käitise – millel on tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa ja/või protsessiheite käitiseosa – CO2 lubatud heitkoguse ühikutelt, kuna need õigusnormid neutraliseerivad
niisuguste lubatud heitkoguse ühikute eraldamise kompenseeriva mõju ning on vastuolus eesmärgiga kaitsta konkurentsivõimet ja vältida kasvuhoonegaaside heite ülekandumist.
24      Kõigepealt – nagu nähtub direktiivi 2003/87 artiklist 1, luuakse selle direktiiviga ELi HKS, mille eesmärk on vähendada tulemuslikult ja majanduslikult tõhusalt CO2‑heitkoguseid (12. aprilli 2018. aasta kohtuotsus PPC Power, C‑302/17, EU:C:2018:245, punkt 18).
25      Euroopa Kohus on korduvalt leidnud, et direktiivi 2003/87 peamine eesmärk on märkimisväärselt vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid. See eesmärk tuleb saavutada mitme alameesmärgi täitmise ja teatavate meetmete kasutamise kaudu. Peamine neist meetmetest on ELi HKS. Muud alameesmärgid, millele süsteem peab vastama, on muu hulgas – nagu tuleneb direktiivi põhjendustest 5 ja 7 – majandusarengu ja tööhõive ning siseturu terviklikkuse ja konkurentsitingimuste säilitamine (17. oktoobri 2013. aasta kohtuotsus Iberdrola jt, C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 ja C‑640/11, EU:C:2013:660, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika).
26      Nii nagu on märgitud ka direktiivi 2003/87 põhjenduses 20, on ELi HKSi teine alleesmärk soodustada nende heitkoguste vähendamist nii, et parandatakse tehnoloogiat, näiteks kasutatakse energiatõhusamat tehnoloogiat, mis tekitab tooteühiku kohta vähem heidet.
27      Sel viisil kasvuhoonegaaside heite vähendamise eesmärgi saavutamiseks on direktiivis 2003/87 tuginetud lubatud heitkoguse ühikute majanduslikule väärtusele, et õhutada ettevõtjaid oma heidet vähendama, ja kehtestatud selleks ELi HKS. Ettevõtjad saavad seega neile eraldatud lubatud heitkoguse ühikuid kasutada või müüa olenevalt nende turuväärtusest ja kasumist, mida ettevõtjad võivad neist sel moel saada (vt selle kohta 17. oktoobri 2013. aasta kohtuotsus Iberdrola jt, C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 ja C‑640/11, EU:C:2013:660, punktid 47, 49 ja 55, ning 12. aprilli 2018. aasta kohtuotsus PPC Power, C‑302/17, EU:C:2018:245, punkt 24).
28      Selles kontekstis on ette nähtud nende lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamine, et vältida liidu tööstusharude konkurentsivõime vähenemist, mis võib viia tootmise ümberpaigutamiseni, mida tuntakse kui „süsinikuheite ülekandumist“ (vt selle kohta 17. oktoobri 2013. aasta kohtuotsus Iberdrola jt, C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 ja C‑640/11, EU:C:2013:660, punkt 39, ning 26. veebruari 2015. aasta kohtuotsus ŠKO‑Energo, C‑43/14, EU:C:2015:120, punkt 28). Nii on selle eesmärgi saavutamiseks – arvestades liidu tööstuse konkurentsivõimet – direktiivi 2003/87 artiklis 10a kehtestatud hulk üleminekureegleid tasuta lubatud heitkoguse ühikute väljaandmise kohta. Nimetatud artikli lõike 1 esimeses lõigus on selleks ette nähtud, et komisjonil on sama direktiivi artikli 23 alusel õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et täiendada direktiivi seoses kogu liitu hõlmavate ja täielikult ühtlustatud eeskirjadega artikli 10a lõigetes 4, 5, 7 ja 19 osutatud lubatud heitkoguse ühikute eraldamise kohta. Sama direktiivi artikli 10a lõike 1 teises, kolmandas ja neljandas lõigus ning lõikes 2 on täpsustatud tasuta eraldatud lubatud heitkoguse ühikute arvutamise meetodit ja eraldamise tingimusi pärast toodete kaupa eelnevate võrdlusaluste kindlaksmääramist, mida tuleb igas sektoris ja allsektoris kasutada.
29      Direktiivi 2003/87 artikli 10a lõike 6 esimeses ja teises lõigus on liikmesriikidel sisuliselt lubatud võtta vastu finantsmeetmed niisuguste sektorite või allsektorite kasuks, mille puhul esineb süsinikuheite ülekandumise tõeline risk suurte kaudsete kulude tõttu, mis on tegelikult põhjustatud kasvuhoonegaaside heitkogustega seotud kulude edasikandmisest elektrihindadesse, eeldusel, et sellised finantsmeetmed on kooskõlas riigiabi eeskirjadega ega moonuta põhjendamatult konkurentsi siseturul.
30      Nagu märgib kohtujurist oma ettepaneku punktis 54, on seda toetust käsitlevad eeskirjad liidu tasandil täielikult ühtlustatud. See tuleneb eeskätt direktiivi 2009/29 põhjendusest 23, milles on märgitud, et „käitistele üleminekuperioodil tasuta kvootide eraldamine peaks toimuma [liidu] ühtlustatud eeskirjade alusel, et minimeerida konkurentsimoonutusi [liidu] turul“.
31      Euroopa Kohus on pealegi leidnud, et direktiivi 2003/87 artikli 10a lõike 1 vastuvõtmisel on liidu seadusandja rõhutanud täieliku ühtlustamise nõuet, sätestades, et „komisjon võtab [liidu] tasandil vastu kogu ühenduses kohaldatavad ja täielikult ühtlustatud rakendusmeetmed saastekvootide ühtlustatud eraldamiseks“, ning määranud komisjoni jaoks kindlaks, milliste kriteeriumide alusel see ühtlustamine peab toimuma, nimelt sisuliselt sektorite ja allsektorite võrdlusaluste põhjal (vt selle kohta 22. juuni 2016. aasta kohtuotsus DK Recycling und Roheisen vs. komisjon, C‑540/14 P, EU:C:2016:469, punkt 52).
32      Veel leidis Euroopa Kohus, et nähes ette sellise sektoripõhiselt täielikult ühtlustatud lubatud heitkoguse tasuta ühikute eraldamise meetodi, on liidu seadusandja täpsustanud olulist nõuet vähendada võimalikult palju konkurentsimoonutusi siseturul (22. juuni 2016. aasta kohtuotsus DK Recycling und Roheisen vs. komisjon, C‑540/14 P, EU:C:2016:469, punkt 53).
33      Eeltoodust tuleneb, et kuigi üheski neist sätetest ei ole sõnaselgelt piiratud liikmesriikide õigust võtta maksumeetmeid, mis võivad mõjutada kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikute majanduslikku mõju, ei saa niisuguste meetmete võtmine siiski kahjustada direktiiviga 2003/87 taotletavaid eesmärke, mida on korratud käesoleva kohtuotsuse punktides 27 ja 29. ELi HKSi nõuetekohaseks toimimiseks on vaja, et riiklik maksumeede ei kahandaks kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise stiimulit sel määral, et see täielikult kaoks.
34      Käesoleval juhul – nagu nähtub eelotsusetaotlusest – iseloomustab Ungari CO2 lubatud heitkoguse ühikute maksu esiteks asjaolu, et sisuliselt maksustatakse kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikute maksuga käitise käitajat, kellele eraldati märkimisväärne kogus tasuta lubatud heitkoguse ühikuid, kelle käitisesse kuuluvad tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa ja/või protsessiheite käitiseosa, kelle käitise tõendatud keskmine CO2‑heitkogus kõnealusel aastal oli üle 25 000 tonni, kellele eraldati kõnealusele aastale eelnenud aasta jooksul lubatud heitkoguse tasuta ühikuid koguses, mis moodustab tema kõnealusele aastale eelnenud kolme aasta keskmisest tõendatud CO2‑heitkogusest vähemalt 50%, ning teiseks, et maksukoormus on 36 eurot käitaja aastase CO2‑heitkoguse tonni kohta.
35      Kuna nimetatud maksuga maksustatakse konkreetselt teatavaid ettevõtjaid, kellele eraldati kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse tasuta ühikuid, jätab see
need ettevõtjad ilma stiimulist investeerida oma heite vähendamise meetmetesse maksu ulatuses, mida neid tasuma kohustatakse. Niisugune maks kaotab märkimisväärse osa nende lubatud heitkoguse ühikute majanduslikust väärtusest, tühistab
ELi HKSi aluseks olevad stimuleerimiskavad ja kaotab seeläbi ka stiimulid, mille eesmärk on edendada kasvuhoonegaaside heite vähendamist. Sellega seoses ei saa asjaolu, et tasutava maksu summa sõltub lineaarselt tegelikest heitkogustest, mõista nii, et sellel on käitajatele mis tahes ergutav mõju.
36      Seda tõlgendust ei sea kahtluse alla Ungari valitsuse argumendid, mis tuginevad valitsuse määruse nr 320/2003 artikli 3 lõikes 6 ette nähtud kavale, mis õhutab käitajaid oma heitkoguseid vähendama, lubades maksukohustuslasel vähendada maksustatavat väärtust 50% võrra, kui maksukohustuslase CO2‑heide on võrreldes võrdlusaastale eelneva teise aasta tõendatud heitkogustega vähenenud vähemalt ELi HKSis kasutatava ja nõutava lineaarse vähendamisteguriga võrdses ulatuses. Nimelt kaob selle maksustatava väärtuse vähenemise tagajärjel üks osa kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikute majanduslikust väärtusest, mistõttu kaotavad need ettevõtjad igasuguse stiimuli investeerida oma heite vähendamisse, mis võimaldaks neil saada kasutamata lubatud heitkoguse ühikute müügist tulu.
37      Järelikult on selge, et Ungari CO2 lubatud heitkoguse ühikute maks neutraliseerib kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamise põhimõtte – mis on ette nähtud direktiivi 2003/87 artiklis 10a – ja kahjustab
direktiiviga taotletavaid eesmärke, ning neid küsimusi peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
38      Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata et direktiivi 2003/87 artikleid 1 ja 10a, arvestades direktiivi põhjendusi 5, 7 ja 20, tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt peab
käitaja, kellele on ELi HKSi alusel eraldatud märkimisväärne kogus kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse tasuta ühikuid, tasuma maksu oma käitise – millel on tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa ja/või protsessiheite käitiseosa – CO2 lubatud heitkoguse ühikutelt, kuna need õigusnormid neutraliseerivad
niisuguste lubatud heitkoguse ühikute eraldamise kompenseeriva mõju ning on vastuolus eesmärgiga kaitsta konkurentsivõimet ja vältida kasvuhoonegaaside heite ülekandumist.
Teine, kolmas ja neljas küsimus
39      Esimesele küsimusele antud vastust arvestades ei ole teisele, kolmandale ega neljandale küsimusele vaja vastata.
Kohtukulud
40      Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. märtsi 2018. aasta direktiiviga (EL) 2018/410, artiklit 1 ja 10a, arvestades direktiivi 2003/87, mida on muudetud, põhjendusi 5, 7 ja 20,
tuleb tõlgendada nii, et:
nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt peab käitaja, kellele on Euroopa Liidus kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemi alusel eraldatud märkimisväärne kogus kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse tasuta ühikuid, tasuma maksu oma käitise – millel on tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa ja/või protsessiheite käitiseosa – CO2 lubatud heitkoguse ühikutelt, kuna need õigusnormid neutraliseerivad niisuguste lubatud heitkoguse ühikute eraldamise kompenseeriva mõju ning on vastuolus eesmärgiga kaitsta konkurentsivõimet ja vältida kasvuhoonegaaside heite ülekandumist.
Allkirjad
*      Kohtumenetluse keeled: prantsuse ja ungari.