62024CJ0076_RES
Kohtuasi C‑76/24
Tradeinn Retail Services S.L.
versus
PH
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht (Saksamaa))
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 1. augusti 2025. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Intellektuaalomand – Kaubamärgid – Direktiiv (EL) 2015/2436 – Kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamine – Artikli 10 lõike 3 punkt b – Kaubamärgiga antavad õigused – Õigus keelata kolmandatel isikutel kõnealuse tähisega kauba pakkumine, turuleviimine või ladustamine nimetatud otstarbel – E‑‑kaubandus – Kaubad, mida pakutakse müügiks muust liikmesriigist kui see, kus kaubamärk on registreeritud – Mõiste „ladustamine“
Euroopa Liidu õigus – Tõlgendamine – Meetodid – Grammatiline, süstemaatiline ja teleoloogiline tõlgendamine
(vt punkt 25)
Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 2015/2436 – Kaubamärgist tulenevad õigused – Liikmesriigis kaitstud kaubamärki kandev kaup – Kaubad, mida kolmas isik pakub internetireklaami abil müügiks muust liikmesriigist kui see, kus kaubamärk on registreeritud – Selle kaubamärgi omaniku õigus keelata niisugusel kolmandal isikul kauba pakkumine selle liikmesriigi tarbijatele, kus kaubamärk on registreeritud, selle turuleviimine või ladustamine nimetatud otstarbel
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2015/2436, artikli 10 lõige 2 ja lõike 3 punkt b)
(vt punktid 27–37, 39 ja resolutsiooni punkt 1)
Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 2015/2436 – Kaubamärgist tulenevad õigused – Mõiste „ladustamine“ – Kolmas isik, kellel on asjaomase kauba üle kaudne, kuid tegelik võim – Hõlmamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2015/2436, artikli 10 lõige 2 ja lõike 3 punkt b)
(vt punktid 44–47 ja resolutsiooni punkt 2)
Kokkuvõte
Selles kohtuotsuses selgitas Euroopa Kohus olukordi, kus kaubamärgi omanik võib keelata kolmandal isikul tähise kasutamise (
1
), ja tõlgendas direktiivi 2015/2436 (
2
).
PH‑le kuuluvad kaks Saksa kaubamärki, mis on registreeritud eelkõige sukeldumistarvikute jaoks.
Tradeinn Retail Services S.L. (edaspidi „TRS“), mille asukoht on Hispaanias, pakkus nende kaubamärkidega identsete tähiste all veebis müügiks sukeldumistarvikuid.
PH esitas Landgericht Nürnberg-Fürthile (Nürnberg-Fürthi esimese astme kohus, Saksamaa) hagi, milles palus eeskätt keelata selline kasutamine. Nimetatud kohus otsustas kohustada TRSi lõpetama asjaomaste kaubamärkidega identseid tähiseid kandvate sukeldumistarvikute pakkumise ja reklaamimise.
PH apellatsioonkaebuse tulemusel otsustas Oberlandesgericht Nürnberg (liidumaa kõrgeim üldkohus Nürnbergis, Saksamaa) laiendada seda keeldu sellise kauba turustamisele ning nimetatud otstarbel ladustamisele.
TRS esitas kassatsioonkaebuse Bundesgerichtshofile (liitvabariigi kõrgeim üldkohus, Saksamaa), kellel oli kahtlusi seoses direktiivi 2015/2436 artikli 10 lõike 3 punkti b tõlgendamisega ning kes küsis seetõttu Euroopa Kohtult liikmesriigis kaitstud kaubamärgi omaniku õiguste ulatuse ja selles artiklis kasutatud mõiste „ladustamine“ kohta.
Euroopa Kohtu hinnang
Kõigepealt märkis Euroopa Kohus, et direktiivi 2015/2436 artikli 10 lõike 3 punkti b sõnastus ei sisalda sõnaselget viidet võimalusele, et ühes liikmesriigis registreeritud kaubamärgi omanik saab keelata kolmandal isikul ladustada tähisega kaupa teise liikmesriigi territooriumil.
Seejärel tuletas Euroopa Kohus meelde, et riigisisese kaubamärgi registreerimisega antav kaitse on põhimõtteliselt piiratud selle liikmesriigi territooriumiga, kus kaubamärk registreeriti, nii et üldjuhul ei saa omanik kaitsele tugineda väljaspool seda territooriumi. Pealegi võimaldab kaubamärgi registreerimisest tuleneva ainuõiguse (
3
) eesmärk asjaomase kaubamärgi omanikul kaitsta oma erihuve, mis tal on selle kaubamärgi omanikuna, see tähendab tagada, et kaubamärk saaks täita oma ülesandeid. Seega peab selle õiguse teostamine piirduma juhtudega, kui tähise kasutamine kolmanda isiku poolt kahjustab või võib kahjustada kaubamärgi ülesandeid. Nende ülesannete hulgas on nii kaubamärgi peamine ülesanne tagada tarbijatele asjaomase kauba või teenuse päritolu, aga ka kaubamärgi muud ülesanded, nagu eeskätt asjaomase kauba või teenuse kvaliteedi tagamine, või teabe, investeeringute ja reklaamiga seotud ülesanded.
Sellel eesmärgil ja kaubamärgist tuleneva kaitse geograafilisel ulatusel on seega direktiivi 2015/2436 artikli 10 lõike 3 punkti b tõlgendamisel mitu tagajärge. Esiteks on riigisisese kaubamärgi omanikul õigus takistada kolmandal isikul viia liikmesriigis, kus kaubamärk on registreeritud, turule kaupa tähisega, mille kasutamine rikub sellest kaubamärgist tulenevaid õigusi; seejuures tuleb arvestada küll sellega, et kaupa ei loeta turule viiduks, kui selle suhtes kohaldatakse sellist tolli peatamiskorda nagu välistransiit, ning seda ei ole lubatud vabasse ringlusse.
Teiseks võib riigisisese kaubamärgi omanik takistada kolmandal isikul pakkuda tähisega kaupa selle liikmesriigi territooriumil, kus kaubamärk on registreeritud. Kaubamärgiomanik võib seega keelata sellise kauba, sealhulgas välistransiidi tolliprotseduurile suunatud kauba, pakkumise, kui see toob vältimatult kaasa kauba vabasse ringlusse lubamise. Lisaks tuletas Euroopa Kohus meelde, et kaubamärgiomanikul on õigus keelata kolmandal isikul pakkuda eeskätt internetireklaami kaudu tähisega kaupa, sealhulgas juhul, kui see kolmas isik, tema poolt kasutatava veebisaidi server või asjaomane kaup asub väljaspool liikmesriiki, kus kaubamärk on registreeritud, kui kauba pakkumine või reklaam on suunatud selle liikmesriigi territooriumil asuvatele tarbijatele. Kui see oleks teisiti, siis puuduks nimelt ettevõtjatel, kes kasutavad elektroonilist kaubandust ja pakuvad sellel territooriumil asuvatele tarbijatele väljaspool seda territooriumi asuvat kaupa, täielikult kohustus järgida sellest kaubamärgist tulenevaid õigusi; see kahjustaks direktiiviga 2015/2436 tagatud kaitse soovitavat toimet. Pelgalt veebisaidi kättesaadavus selle liikmesriigi territooriumil, kus asjaomane kaubamärk on kaitstud, ei ole siiski piisav järeldamaks, et veebisaidil kuvatavad müügipakkumused on suunatud sellel territooriumil asuvatele tarbijatele. Liikmesriigi kohtu ülesanne on juhtumipõhiselt hinnata, kas on asjakohaseid kaudseid tõendeid järeldamaks, et kõnealusel territooriumil juurdepääsetaval veebisaidil või e-kaubanduse platvormil kuvatav müügipakkumus on suunatud sellel territooriumil asuvatele tarbijatele.
Kolmandaks võimaldab direktiivi 2015/2436 artikli 10 lõike 3 punkt b kaubamärgiomanikul takistada kolmandal isikul mitte ainult pakkuda kaupa tähisega, mille kasutamine rikub sellest kaubamärgist tulenevaid õigusi, ja seda turule viia, vaid ka seda „ladustada nimetatud otstarbel“. Selles sättes peetakse seega silmas kolmanda isiku poolt sellise kauba ladustamist üksnes juhul, kui ladustamine toimub sellise pakkumise või turuleviimise eesmärgil, mida kaubamärgiomanikul on õigus keelata.
Ent kaubamärgiomanik võib takistada kolmandal isikul pakkuda eelkõige internetireklaami kaudu tähisega kaupa hoolimata sellest, et see kolmas isik, tema poolt kasutatava veebisaidi server või asjaomane kaup asub väljaspool liikmesriiki, kus kaubamärk on registreeritud, kui kauba pakkumine on suunatud selle liikmesriigi territooriumil asuvatele tarbijatele. Sellises olukorras on kaubamärgiomanikul samuti õigus takistada kolmandal isikul niisugust kaupa väljaspool seda territooriumi ladustada, kui ladustamine toimub seesuguse pakkumise tegemise või elluviimise eesmärgil, mistõttu ladustamist võib pidada sel eesmärgil toimunuks.
Lõpetuseks tuvastas Euroopa Kohus, et direktiivi 2015/2436 artikli 10 lõike 3 punktis b kasutatud mõiste „ladustama“ ei hõlma mitte ainult juhtumeid, kus kolmandal isikul on otsene ja tegelik võim asjaomase kauba üle, vaid ka juhtumeid, kus tal on sellise kauba üle kaudne, kuid siiski tegelik võim, kuna ta kontrollib või juhib isikut, kellel on kauba üle otsene ja tegelik võim. Kui see säte oleks kohaldatav üksnes kolmanda isiku suhtes, kellel on otsene ja tegelik võim asjaomase kauba üle, oleks kaubamärgiomanikul võimatu teha rikkumise lõpetamise ettekirjutust ettevõtjale, kes ilma tema nõusolekuta annab kauba pakkumise või turuleviimise eesmärgil üle teenuseosutajale, kes osutab selleks teenuseid, nagu mainitud kauba ladustamine või vedu. Selline tõlgendus oleks vastuolus direktiivi 2015/2436 eesmärgiga ja võtaks direktiiviga tagatud kaitselt osa selle soovitavast toimest.
(
1
)	Need olukorrad on ette nähtud direktiivi 2015/2436 artikli 10 lõikes 2.
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2015. aasta direktiiv (EL) 2015/2436 kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (ELT 2015, L 336, lk 1).
(
3
)	See ainuõigus tuleneb direktiivi 2015/2436 artikli 10 lõikest 1.