62020TJ0003_RES
Zadeva T‑3/20
Forbo Financial Services AG
proti
Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino
Sodba Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 16. decembra 2020
„Znamka Evropske unije – Postopek z ugovorom – Prijava besedne znamke Evropske unije Canoleum – Prejšnja mednarodna besedna znamka MARMOLEUM – Relativni razlog za zavrnitev – Prepozna vložitev izjave, v kateri so navedeni razlogi za pritožbo – Nedopustnost pritožbe pred odborom za pritožbe – Zahteva za vrnitev v prejšnje stanje – Nenadna bolezen odvetnika, ki zastopa tožečo stranko – Dolžnost skrbnega ravnanja – Dokazna vrednost svečane izjave, ki jo je podal odvetnik“
Znamka Evropske unije – Postopkovne določbe – Vrnitev v prejšnje stanje – Pogoji – Skrbno ravnanje, ki ga zahtevajo okoliščine – Dogodki, ki so izjemni in zato niso predvidljivi
(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 2017/1001, člen 104(1))
(Glej točki 45 in 46.)
Znamka Evropske unije – Postopkovne določbe – Vrnitev v prejšnje stanje – Pogoji uporabe – Ozka razlaga
(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 2017/1001, člen 104(1))
(Glej točko 47.)
Znamka Evropske unije – Postopkovne določbe – Dokazna vrednost dokazov – Svečane izjave
(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2017/1001, člen 97(1)(f) in člen 104(1))
(Glej točke od 51 do 59.)
Povzetek
Družba Windmöller Flooring Products WFP GmbH je 17. maja 2017 vložila zahtevo za registracijo besednega znaka Canoleum kot znamke Evropske unije. Družba Forbo Financial Services AG je 27. septembra 2017 pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) vložila ugovor zoper registracijo prijavljene znamke, na podlagi svoje mednarodne besedne znamke MARMOLEUM. Trdila je, da obstaja verjetnost zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009. (
1
) Z odločbo z dne 12. februarja 2019 je bil ugovor zavrnjen.
Družba Forbo Financial Services je 9. aprila 2019 pri EUIPO vložila pritožbo. Vendar je izjavo, v kateri so navedeni razlogi za pritožbo, vložila šele 26. junija 2019, kar je po izteku roka. (
2
) Tej izjavi je priložila zahtevo za vrnitev v prejšnje stanje, (
3
) v kateri je trdila, da odvetnik, zadolžen za njen spis (v nadaljevanju: prvotni odvetnik), izjave ni mogel vložiti v predpisanem roku zaradi nenadne hude bolezni. Družba Forbo Financial Services je v utemeljitev te trditve predložila dve svečani izjavi, eno od navedenega odvetnika, drugo pa od njegove žene. Odbor za pritožbe je z odločbo z dne 9. oktobra 2019 pritožbo zavrgel kot nedopustno. Menil je, da prvotni odvetnik ni zadostno dokazal, da je ravnal dovolj skrbno, kot so to zahtevale okoliščine. Zlasti mu je očital, da ni predložil zdravniškega potrdila.
Splošno sodišče je na podlagi tožbe družbe Forbo Financial Services v bistvu razveljavilo odločbo odbora za pritožbe, ker je odbor za pritožbe že od začetka zanikal vsakršno verodostojnost obeh zadevnih svečanih izjav in zavrnil podrobna pojasnila, ki ju vsebujeta.
Presoja Splošnega sodišča
Splošno sodišče je najprej spomnilo, da je svečana izjava dopusten dokaz. (
4
) Poleg tega Splošno sodišče poudarja, da ima izjava, sestavljena v interesu njenega avtorja, le omejeno dokazno vrednost in jo je treba podkrepiti z dodatnimi dokazi, kar pa organom EUIPO ne dovoljuje, da načeloma štejejo, da taka izjava sama po sebi ni verodostojna. Dokazna vrednost, ki jo je treba pripisati taki izjavi, je odvisna od okoliščin obravnavane zadeve. Odbor za pritožbe pa je dejansko takoj zanikal vsakršno verodostojnost zadevnih svečanih izjav in zato ni ustrezno upošteval okoliščin obravnavanega primera.
Dalje, glede izjave, ki jo je podal prvotni odvetnik, Splošno sodišče ugotavlja, da odbor za pritožbe ni upošteval, da je ta odvetnik pravni strokovnjak, ki mora opravljati svoje naloge v skladu s pravili poklicne etike in moralnimi pravili in ki bi se izpostavil kazenskim sankcijam ter ogrozil svoj poklicni ugled, če bi podal lažno svečano izjavo. Splošno sodišče dodaja, da svečana pisna izjava odvetnika sama po sebi pomeni trden dokaz o elementih, ki so v njej navedeni, če je nedvoumna, brez protislovij in skladna, in če ni nobenega dejanskega elementa, ki bi lahko omajal njeno iskrenost.
Poleg tega odbor za pritožbe ni upošteval dejstva, da bolezen, na katero se je skliceval prvotni odvetnik kot vzrok za prekoračitev roka, spada na področje njegove intimne sfere in da je bil v najboljšem položaju za predložitev informacij o tem incidentu, zlasti pa glede simptomov in motenj, ki jih je utrpel.
Glede svečane izjave žene prvotnega odvetnika bi moral odbor za pritožbe upoštevati tudi dejstvo, da osebe, ki so priče incidenta, kot je bil ta v obravnavani zadevi, najpogosteje pripadajo neposredni okolici zadevne osebe in da bi bila ta žena, tako kot navedeni odvetnik, izpostavljena kazenskim sankcijam, če bi podala lažno svečano izjavo.
Nazadnje, Splošno sodišče poudarja, da odbor za pritožbe ni upošteval dejstva, da dodatnih dokazov, ki bi podprli vsebino obeh svečanih izjav, kot je zdravniško potrdilo, ni bilo mogoče razumno zahtevati oziroma jih ni bilo mogoče dobiti. V zvezi s tem Splošno sodišče navaja, da se zadeva nanaša na posamezni in slučajen dogodek, ki spada v intimno sfero zadevne osebe, in se torej razlikuje od položajev, na katere se na splošno nanaša sodna praksa v zvezi z dokazno vrednostjo svečanih izjav, v katerih so predložene kot dokaz povsem objektivnih in osebnih dejstev.
Zato je Splošno sodišče odločbo odbora za pritožbe razveljavilo.
(
1
)	Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2009, L 78, str. 1), kakor je bila spremenjena.
(
2
)	V skladu s členom 68(1), zadnji stavek, Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2017, L 154, str. 1) se izjava, v kateri so navedeni vzroki za pritožbo, vloži pisno v roku štirih mesecev od datuma vročitve odločbe.
(
3
)	Člen 104 Uredbe št. 2017/1001.
(
4
)	V smislu člena 97(1)(f) Uredbe 2017/1001.