62023TJ0350_EXT
BENDROJO TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. kovo 19 d. (
*1
)
„Deliktinė atsakomybė – Valstybės pagalba – Komisijos, kaip amicus curiae, dalyvavimas nacionaliniame teisme – Veiksmų, kuriais kaltinama Sąjungos institucija, neteisėtumas – Neteisėtumu grindžiamas prieštaravimas – Pakankamai aiškus teisės normos, suteikiančios teisių privatiems asmenims, pažeidimas – Reglamento (ES) 2015/1589 29 straipsnio 2 dalis – Valdžių padalijimo, nacionalinių teismų nepriklausomumo, teisės į veiksmingą teisinę gynybą, nešališkumo ir neutralumo principai“
Byloje T‑350/23,
Rems Kargins, gyvenantis Rygoje (Latvija), atstovaujamas avocat O. Behrends,
ieškovas,
prieš
Europos Komisiją, atstovaujamą L. Flynn ir B. Stromsky,
atsakovę,
palaikomą
Europos Sąjungos Tarybos, atstovaujamos A.‑L. Meyer ir A. Jensen,
įstojusios į bylą šalies,
BENDRASIS TEISMAS (antroji kolegija)
kurį sudaro kolegijos pirmininkė A. Marcoulli, teisėjai V. Tomljenović (pranešėja) ir W. Valasidis,
posėdžio sekretorius P. Cullen, administratorius,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
įvykus 2024 m. lapkričio 6 d. posėdžiui,
priima šį
Sprendimą (
1
)
1
SESV 268 straipsniu ir 340 straipsnio antra pastraipa grindžiamu ieškiniu ieškovas Rems Kargins prašo atlyginti žalą, kurią jis patyrė dėl tariamai neteisėtų Europos Komisijos veiksmų jai, kaip amicus curiae, dalyvaujant jo ir trečiosios bendrovės byloje, kurią nagrinėjo Augstākā tiesa (Aukščiausiasis Teismas, Latvija).
<…>
Šalių reikalavimai
17
Ieškovas Bendrojo Teismo iš esmės prašo:
–
pripažinti, kad Komisija yra atsakinga už žalą, kurią ji jam padarė kišdamasi į nacionalinį teismo procesą,
–
priteisti iš Komisijos bent 15028841,93 EUR žalos atlyginimą kartu su 12 % metinėmis palūkanomis, skaičiuojamomis nuo 2016 m. birželio 23 d. iki visos sumos sumokėjimo,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
18
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį kaip nepagrįstą,
–
priteisti iš ieškovo bylinėjimosi išlaidas.
19
Europos Sąjungos Taryba iš esmės prašo atmesti ieškinį.
Dėl teisės
<…>
23
Nagrinėjamu atveju ieškovas teigia, kad Komisija elgėsi neteisėtai, kai Augstākā tiesa (Aukščiausiasis Teismas) pateikė savo, kaip amicus curiae, pastabas.
<…>
Dėl neteisėtumu grindžiamo prieštaravimo
26
Ieškovas Bendrojo Teismo papildomai prašo pripažinti, kad Reglamento 2015/1589 29 straipsnio 2 dalis netaikytina, nes ji neturi teisinio pagrindo, pažeidžia kelias Sąjungos teisės nuostatas, t. y. SESV 267 straipsnį, 108 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnį, ir nesuteikia pakankamų procesinių garantijų.
27
Komisija ir Taryba ginčija ieškovo argumentus.
28
Pagal Reglamento 2015/1589 29 straipsnį:
„1.   Taikydami SESV 107 straipsnio 1 dalį ir 108 straipsnį, valstybių narių teismai gali prašyti Komisijos perduoti jiems jos turimą informaciją arba pateikti nuomonę valstybės pagalbos taisyklių taikymo klausimais.
2.   Kad SESV 107 straipsnio 1 dalis arba 108 straipsnis būtų taikomi nuosekliai, Komisija gali savo iniciatyva raštu pateikti pastabas valstybių narių teismams, kurie atsako už valstybės pagalbos taisyklių taikymą. <…>“
29
Pirma, dėl Reglamento 2015/1589 29 straipsnio 2 dalyje numatyto mechanizmo teisinio pagrindo reikia priminti, kad šis reglamentas buvo priimtas remiantis SESV 109 straipsniu. Pastarojoje nuostatoje numatyta, kad Taryba gali priimti atitinkamus SESV 107 ir 108 straipsnių taikymo reglamentus. Taigi juo Tarybai suteikiami platūs įgaliojimai, nes kalbama apie „atitinkamus reglamentus“, kiek jie susiję su SESV 107 ir 108 straipsnių taikymu.
30
Šiuo atžvilgiu, pirma, reikia priminti, kad Komisija atlieka pagrindinį ir išimtinį vaidmenį, kiek tai susiję su pagalbos priemonių suderinamumo su vidaus rinka nagrinėjimu. Antra, remiantis SESV 108 straipsnio 3 dalimi, nacionaliniai teismai saugo teisės subjektų teises, kol Komisija priims galutinį sprendimą, o kai toks galutinis sprendimas priimtas, jie, remdamiesi Sąjungos teisės viršenybės principu, turi padaryti išvadas, atsižvelgdami į šio sprendimo privalomą pobūdį.
31
Taigi tiek Komisija, kuriai tenka pagrindinis vaidmuo, tiek nacionaliniai teismai, kiek tai susiję su teisės subjektų teisių apsauga pagal SESV 108 straipsnį ir sprendimų pasekmėmis pagal šį straipsnį, pagal savo vaidmenį turi taikyti SESV 107 ir 108 straipsnius.
32
Šiomis aplinkybėmis reikia pažymėti, kad naudodamasi SESV 109 straipsniu suteikta didele diskrecija Taryba galėjo nuspręsti, jog taikant SESV 107 ir 108 straipsnius tikslinga suteikti Komisijai įgaliojimus, be kita ko, siekiant suderinto taikymo Sąjungoje ir bendradarbiavimo tarp Komisijos ir nacionalinių teismų.
33
Reglamento 2015/1589 37 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, jog tam, kad valstybės pagalbos taisyklės būtų taikomos nuosekliai, turi būti sukurti valstybių narių teismų ir Komisijos bendradarbiavimo mechanizmai, leidžiantys nacionaliniams teismams kreiptis į Komisiją dėl informacijos ar nuomonės valstybės pagalbos taisyklių taikymo klausimais, o Komisijai – pateikti tuose teismuose rašytinių ar žodinių pastabų, laikantis pareigos ginti viešąjį interesą.
34
Be to, Reglamento 2015/1589 38 konstatuojamojoje dalyje visų pirma nurodyta, kad Komisijos pastabos neturi daryti poveikio SESV 267 straipsniui ir kad jos nėra teisiškai privalomos nacionaliniams teismams. Patikslinama, kad pastabos pateikiamos laikantis nacionalinės proceso teisės normų, įskaitant tas, kuriomis siekiama apsaugoti šalių teises. Taip pat nurodyta, kad Komisijos pastabose paisoma nacionalinių teismų nepriklausomumo. Galiausiai, kalbant konkrečiau apie Komisijos savo iniciatyva pateikiamas pastabas, pažymėta, kad jos skirtos tik tiems atvejams, kurie svarbūs nuosekliam SESV 107 straipsnio 1 dalies arba 108 straipsnio taikymui.
35
Taigi reikia konstatuoti, kad Reglamento 2015/1589 29 straipsnio 2 dalyje numatytas Komisijos ir nacionalinių teismų bendradarbiavimo mechanizmas gali būti laikomas naudingu taikant SESV 107 ir 108 straipsnius, kaip tai suprantama pagal SESV 109 straipsnį.
36
Šiomis aplinkybėmis reikia atmesti ieškovo argumentą, grindžiamą tuo, kad Sąjungos pirminėje teisėje nėra pagrindo Reglamento 2015/1589 29 straipsnio 2 dalyje numatytam mechanizmui.
37
Antra, dėl suderinamumo su SESV 267 straipsniu reikia pažymėti, kad iš Reglamento 2015/1589 29 straipsnio nematyti, jog Komisijos įsikišimas nacionalinių teismų prašymu arba savo iniciatyva riboja arba paveikia nacionalinių teismų galimybę arba, priklausomai nuo aplinkybių, pareigą pateikti Teisingumo Teismui prejudicinį klausimą pagal SESV 267 straipsnį.
38
Kaip nurodyta Reglamento 2015/1589 38 konstatuojamojoje dalyje, Komisijos, kaip amicus curiae, pastabos neturi daryti poveikio SESV 267 straipsniui. Taigi minėto reglamento 29 straipsnyje numatytas mechanizmas atitinka ESS 4 straipsnyje numatytą lojalaus bendradarbiavimo principą. Tai yra galimybė nacionaliniams teismams prašyti Komisijos pateikti nuomonę, o Komisijai – pateikti šiems teismams neprivalomas pastabas. Tokia pagalba gali pasinaudoti nacionaliniai teismai, jeigu mano, kad tai naudinga taikant SESV 107 ir 108 straipsnius.
39
Šiuo aspektu Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad jei nacionaliniam teismui kyla abejonių ar sunkumų dėl SESV 107 ir 108 straipsnių taikymo, jis visada turi galimybę kreiptis pagalbos į Komisiją, laikydamasis lojalaus bendradarbiavimo principo (šiuo klausimu žr. 2014 m. vasario 13 d. Sprendimo Mediaset, C‑69/13, EU:C:2014:71, 30 punktą).
40
Be to, kalbėdamas apie Komisijos teisę savo iniciatyva pateikti rašytines pastabas valstybių narių teismams, Teisingumo Teismas dėl 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų [SESV 101 ir 102] straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205) 15 straipsnio 3 dalies, kurioje dėl SESV 101 ir 102 straipsnių taikymo yra numatytas mechanizmas, identiškas numatytajam Reglamento 2015/1589 29 straipsnio 2 dalyje, konstatavo, kad toks bendradarbiavimo mechanizmas atitinka ESS 4 straipsnyje nurodytą bendrąjį lojalaus bendradarbiavimo principą, o šis bendradarbiavimas ypač svarbus, nes jis vykdomas kartu su valstybių narių teisminėmis institucijomis, atsakingomis už Sąjungos teisės taikymo ir jos laikymosi nacionalinėje teisės sistemoje užtikrinimą (šiuo klausimu žr. 2009 m. birželio 11 d. Sprendimo X, C‑429/07, EU:C:2009:359, 21 punktą).
41
Kita vertus, nacionalinių teismų teisė ar pareiga pateikti prejudicinį klausimą pagal SESV 267 straipsnį grindžiama Sąjungos teisės vienodo taikymo ir viršenybės principais. Taigi šia nuostata nacionaliniams teismams suteikiama teisė ir tam tikrais atvejais jiems nustatoma pareiga pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kai nacionalinis teismas savo nuožiūra ar atsižvelgdamas į šalių prašymą konstatuoja, jog ginčo esmė susijusi su šio straipsnio pirmoje pastraipoje nurodytu klausimu. Darytina išvada, kad nacionaliniai teismai turi plačią diskreciją kreiptis į Teisingumo Teismą, jei mano, kad jų nagrinėjamose bylose kyla klausimų dėl Sąjungos teisės nuostatų išaiškinimo ar galiojimo vertinimo, dėl kurių jie turi priimti sprendimą (žr. 2011 m. liepos 21 d. Sprendimo Kelly, C‑104/10, EU:C:2011:506, 61 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
42
Taigi SESV 267 straipsnyje numatytas mechanizmas ir Reglamento 2015/1589 29 straipsnyje numatytas mechanizmas yra vienas kitą papildantys, nes visiškai įmanoma, kad gavęs Komisijos pastabas pagal Reglamento 2015/1589 29 straipsnį dėl klausimo, susijusio su SESV 107 ir 108 straipsnių taikymu, nacionalinis teismas vėliau pagal SESV 267 straipsnį gali pateikti Teisingumo Teismui prejudicinį klausimą dėl to paties klausimo.
43
Byloje, kurioje priimtas 2019 m. kovo 5 d. Sprendimas Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172), Teisingumo Teismas nusprendė dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pagal SESV 267 straipsnį, nors pagrindinėje byloje atitinkamame nacionaliniame teisme Komisija pateikė pastabas kaip amicus curiae (2019 m. kovo 5 d. Sprendimo Eesti Pagar, C‑349/17, EU:C:2019:172, 37 punktas).
44
Be to, reikia priminti, kad Komisijos, kaip amicus curiae, pastabos nėra privalomos nacionaliniams teismams.
45
Šiuo aspektu Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad nacionalinių teismų galimybė prašyti Komisijos pateikti paaiškinimus dėl SESV 107 ir 108 straipsnių taikymo nedaro poveikio nacionalinių teismų galimybei ar pareigai pateikti jam prejudicinį klausimą dėl minėtų nuostatų išaiškinimo pagal SESV 267 straipsnį (šiuo klausimu žr. 1996 m. liepos 11 d. Sprendimo SFEI ir kt., C‑39/94, EU:C:1996:285, 50 ir 51 punktus).
46
Vadinasi, priešingai, nei teigia ieškovas, Reglamento 2015/1589 29 straipsnyje numatytas mechanizmas neprieštarauja SESV 267 straipsniui.
47
Trečia, dėl ieškovo argumentų, kad Reglamento 2015/1589 29 straipsnyje numatytas mechanizmas yra nesuderinamas su SESV 108 straipsnio 2 dalies antra pastraipa, nes juo kišamasi į Teisingumo Teismo jurisdikciją nagrinėti galimą atitinkamos valstybės narės įsipareigojimų neįvykdymą, reikia pažymėti tai, kas nurodyta toliau.
48
Pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį Komisija gali tiesiogiai kreiptis į Teisingumo Teismą per pažeidimo nagrinėjimo procedūrą, jeigu valstybė narė nevykdo Komisijos sprendimo, kuriuo konstatuojama, kad valstybės pagalba yra nesuderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnį ir kad ji turi būti panaikinta arba iš dalies pakeista.
49
Kita vertus, iš SESV 108 straipsnio nematyti, kad Komisijai būtų užkirstas kelias tiesiogiai kreiptis į Teisingumo Teismą dėl to, kad ji įstojo į nacionalinę procedūrą kaip amicus curiae pagal Reglamento 2015/1589 29 straipsnį. Be to, iš pastarosios nuostatos nematyti, kad galimybė įstoti į procedūrą kaip amicus curiae priklauso nuo to, ar Komisija gali kreiptis į Teisingumo Teismą pagal SESV 108 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą. Tuo remiantis darytina išvada, kad Reglamento 2015/1589 29 straipsnyje nustatytas mechanizmas nedaro jokio poveikio SESV 108 straipsnio 2 dalyje numatytam Komisijos vykdomos valstybės pagalbos kontrolės mechanizmui. Taigi tai, kad Komisija įsikiša į nacionalinį ginčą kaip neteisminė institucija ir pateikia nacionaliniams teismams neprivalomas pastabas, neturi įtakos procedūrai, kurią Komisija gali pradėti pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį, jeigu mano, kad valstybės priemonė prieštarauja SESV 107 straipsniui ir turėtų būti panaikinta arba pakeista.
50
Taigi tai yra atskiri ir vienas kitą papildantys mechanizmai.
51
Vadinasi, Reglamento 2015/1589 29 straipsnyje numatytas mechanizmas neprieštarauja SESV 108 straipsniui.
52
Visiškai nepagrįstas ieškovo argumentas, kad pats SESV 108 straipsnis yra neteisėtas, darant prielaidą, kad jis priimtinas, neturi jokio teisinio pagrindo. SESV 107 straipsnyje įtvirtintas valstybės pagalbos draudimas yra vidaus rinkos, kurioje konkurencija neturi būti iškraipoma valstybės priemonėmis, veikimo pagrindas. Be to, pagal SESV 108 straipsnį Komisijai suteikta stebėsenos funkcija yra esminis Sutartyse nustatytos valstybės pagalbos kontrolės sistemos elementas.
53
Ketvirta, kiek tai susiję su procesinėmis garantijomis, reglamentuojančiomis Reglamento 2015/1589 29 straipsnio 2 dalies taikymą, iš šio reglamento 38 konstatuojamosios dalies matyti, kad Komisijos pastabos pateikiamos laikantis nacionalinių procesinių taisyklių, įskaitant tas, kuriomis siekiama apsaugoti šalių teises, ir jomis paisoma nacionalinių teismų nepriklausomumo.
54
Todėl nagrinėjamoje nacionalinėje byloje taikytinos būtent nacionalinėje teisėje numatytos procesinės garantijos, o ši teisė laikoma atitinkančia ES sutarties 19 straipsnį ir Chartijos 47 straipsnį. Taigi reikia atmesti ieškovo argumentą, kad Reglamento 2015/1589 29 straipsnyje nustatytas mechanizmas nenumato pakankamų procesinių garantijų.
<…>
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (antroji kolegija)
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Rems Kargins padengia savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.
3.
Europos Sąjungos Taryba padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Marcoulli
Tomljenović
Valasidis
Paskelbtas 2025 m. kovo 19 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.
(
1
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano esant tikslinga paskelbti.