62025CO0411
TEISINGUMO TEISMO (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) NUTARTIS
2025 m. lapkričio 18 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Europos Sąjungos prekių ženklas – Apeliacinių skundų priėmimas – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 170b straipsnis – Prašymas, įrodantis, kad keliamas klausimas yra svarbus Sąjungos teisės vienovei, darnai ar raidai – Apeliacinio skundo priėmimas nagrinėti“
Byloje C‑411/25 P
dėl 2025 m. birželio 20 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama D. Gája, D. Hanf ir D. Stoyanova-Valchanova,
apeliantė,
kitos proceso šalys:
Versiontech, Inc., įsteigta Brukline (Jungtinės Valstijos),
ieškovė pirmojoje instancijoje,
Verizon Trademark Services LLC, įsteigta Vašingtone DC (Jungtinės Valstijos),
įstojusi į bylą šalis pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija),
kurį sudaro Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojas T. von Danwitz, teisėjai M. Gavalec ir Z. Csehi (pranešėjas),
kancleris A. Calot Escobar,
susipažinęs su teisėjo pranešėjo siūlymu ir išklausęs generalinį advokatą A. Rantos,
priima šią
Nutartį
1
Apeliaciniu skundu Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO) prašo panaikinti 2025 m. balandžio 30 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Versiontech / EUIPO – Verizon Trademark Services (VersionTech) (T‑242/24, toliau – skundžiamas sprendimas, EU:T:2025:422), kuriuo tas teismas panaikino 2024 m. kovo 6 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 31/2023-1) (toliau – ginčijamas sprendimas), susijusį su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Verizon Trademark Services LLC ir VersionTech Inc.
Dėl prašymo priimti apeliacinį skundą
2
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58a straipsnio pirmą pastraipą apeliacinis skundas, pateiktas dėl Bendrojo Teismo sprendimo, priimto dėl EUIPO nepriklausomos apeliacinės tarybos sprendimo, nagrinėjamas tik jeigu Teisingumo Teismas iš anksto jį priima.
3
Statuto 58a straipsnio trečioje pastraipoje numatyta, kad apeliacinis skundas – visas ar jo dalis – priimamas Teisingumo Teismo procedūros reglamente numatyta tvarka, jeigu jame keliamas klausimas yra svarbus Sąjungos teisės vienovei, darnai ar raidai.
4
Pagal Procedūros reglamento 170a straipsnio 1 dalį Statuto 58a straipsnio pirmoje pastraipoje numatytais atvejais apeliantas prideda prie savo apeliacinio skundo prašymą jį priimti, jame nurodo apeliaciniame skunde keliamą Sąjungos teisės vienovei, darnai ar raidai svarbų klausimą ir visą svarbią informaciją, kad Teisingumo Teismas galėtų priimti sprendimą dėl šio prašymo.
5
Procedūros reglamento 170b straipsnio 1 ir 3 dalyse numatyta, kad Teisingumo Teismas kuo greičiau motyvuota nutartimi priima sprendimą dėl prašymo priimti apeliacinį skundą.
Apeliantės argumentai
6
Grįsdama prašymą priimti apeliacinį skundą, EUIPO teigia, kad vieninteliu šio apeliacinio skundo pagrindu, kildinamu iš 2017 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (OL L 154, 2017, p. 1) 72 straipsnio 3 dalies, siejamos su 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (OL L 78, 2009, p. 1) 8 straipsnio 1 dalies b punktu ir 1 straipsnio 2 dalimi, pažeidimo, keliamas Sąjungos teisės vienovei, darnai ar raidai svarbus klausimas.
7
Pirma, EUIPO nurodo, kad skundžiamo sprendimo 69 punkte Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes pripažino, kad Reglamento 2017/1001 72 straipsnio 3 dalyje numatytos jurisdikcijos keisti Apeliacinės tarybos sprendimą įgyvendinimo sąlygos buvo įvykdytos. Šiuo klausimu EUIPO kritikuoja tai, kad, kaip manė Bendrasis Teismas, Apeliacinė taryba išdėstė poziciją klausimu dėl kilusios rizikos supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktą, nors, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 22 ir 60 punktų, Apeliacinė taryba šį klausimą nagrinėjo išimtinai remdamasi vokiškai kalbančios atitinkamos Europos Sąjungos visuomenės dalies suvokimu ir faktiškai ar teisiškai nevertino šio klausimo vokiškai nekalbančios šios visuomenės dalies požiūriu.
8
Antra, anot EUIPO, dėl nurodytos priežasties skundžiamo sprendimo 70 punkte Bendrasis Teismas pasinaudojo savo jurisdikcija keisti sprendimą, pažeisdamas Reglamento 2017/1001 72 straipsnio 3 dalį. Iš tiesų, nenustatęs visų faktinių ir teisinių aplinkybių, susijusių su vokiškai nekalbančiai atitinkamos visuomenės daliai kylančia supainiojimo rizika, Bendrasis Teismas negalėjo nuspręsti, kad Apeliacinė taryba turėjo konstatuoti, jog nekilo rizika supainioti nagrinėjamų prekių ženklų Sąjungoje.
9
Šiuo požiūriu EUIPO pažymi, kad nors supainiojimo rizikos, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktą, buvimas galėjo teisėtai būti grindžiamas vien vokiškai kalbančios visuomenės – ji sudaro nemažą atitinkamos visuomenės dalį – suvokimu, vis dėlto to negalima pasakyti apie skundžiamo sprendimo 64 punkte esantį Bendrojo Teismo vertinimą, kad supainiojimo rizika nekilo, nes, norint padaryti tokią išvadą, iš pradžių reikėjo atmesti tokios rizikos tikimybę visai atitinkamai Sąjungos visuomenei. Šiuo klausimu EUIPO remiasi 2008 m. rugsėjo 18 d. Teisingumo Teismo sprendimu Armacell / VRDT (C‑514/06 P, EU:C:2008:511, 54–57 punktai), taip pat 2023 m. spalio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimu Quantic Dream / EUIPO – Quentia (Q) (T‑458/21, EU:T:2023:671, 73 punktas). EUIPO nuomone, atmetus prašymą pripažinti prekių ženklo „VersionTech“ registraciją negaliojančia, nekonstatavus, jog buvo įrodyta, kad rizika supainioti jį su ankstesniu Europos Sąjungos prekių ženklu „VERIZON“ negalėjo kilti visoje pastarojo prekių ženklo apsaugos teritorijoje, ankstesnis prekių ženklas neteko Reglamentu Nr. 207/2009 suteiktos apsaugos.
10
EUIPO priduria, kad net jei skundžiamo sprendimo 64 punkte esantį Bendrojo Teismo vertinimą reikėtų suprasti taip, kad Bendrasis Teismas implicitiškai, bet neišvengiamai atsižvelgė taip pat į vokiškai nekalbančios atitinkamos visuomenės dalies suvokimą, skundžiamu sprendimu pakeitus ginčijamą sprendimą, šis pakeitimas atliktas remiantis vokiškai nekalbančiai atitinkamos visuomenės daliai kylančios rizikos supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, faktiniu ir teisiniu vertinimu, nors pati Apeliacinė taryba tokio vertinimo dar nebuvo atlikusi.
11
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, EUIPO teigia, kad naudodamasis jurisdikcija keisti sprendimą Bendrasis Teismas negali pirmą kartą vertinti faktų ar įrodymų, kurių Apeliacinė taryba dar nenagrinėjo (žr., be kita ko, 2025 m. sausio 23 d. Sprendimo EUIPO / Neoperl, C‑93/23 P, EU:C:2025:33, 70 punktą), ir, a fortiori, keisti Apeliacinės tarybos sprendimo, kuriame nenagrinėti faktai ar įrodymai, kaip antai susiję (kaip nagrinėjamu atveju) su tuo, kaip vokiškai nekalbanti Sąjungos visuomenės dalis suvokia prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas.
12
Be to, EUIPO teigia, pirma, kad skundžiamas sprendimas pažeidžia vieną iš jos teisiškai saugomų interesų, nes pakeisdamas ginčijamą sprendimą Bendrasis Teismas nepaisė ir galutinai atėmė iš Apeliacinės tarybos galimybę naudotis jos išimtine ir ypatinga kompetencija peržiūrėti Anuliavimo skyriaus sprendimą dėl to skyriaus jame konstatuotos rizikos, kad vokiškai nekalbanti atitinkamos visuomenės dalis supainios prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas. Antra, EUIPO nurodo, kad skundžiamu sprendimu taip pat kenkiama veiksmingai ir ypatingai teisminei apsaugai, kuri pagal prekių ženklų teisę suteikta pirmojoje instancijoje į bylą įstojusiai šaliai, nes pakeitus ginčijamą sprendimą ši šalis neteko teisės į Apeliacinės tarybos atliekamą nepriklausomą nagrinėjimą.
13
Dėl apeliaciniame skunde keliamo klausimo svarbos, kaip ji suprantama pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58a straipsnio trečią pastraipą, EUIPO primena, jog 2023 m. liepos 11 d. Nutartyje EUIPO / Neoperl (C‑93/23 P, EU:C:2023:601, 24–38 punktai) Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad Reglamento 2017/1001 72 straipsnio 3 dalyje Bendrajam Teismui suteiktos jurisdikcijos pakeisti sprendimą apimties ir įgyvendinimo sąlygų nustatymas peržengia skundžiamo sprendimo ir galiausiai apeliacinio skundo ribas, nes tai yra „Sąjungos teisės vienovei, darnai ar raidai svarbus klausimas“.
14
Šiuo aspektu EUIPO nurodo, pirma, kad apeliaciniame skunde keliamas horizontalus procesinio pobūdžio klausimas, aktualus visoms byloms, kuriose Bendrasis Teismas vykdo EUIPO apeliacinių tarybų sprendimų prekių ženklų ir dizaino srityje teisėtumo peržiūrą.
15
Antra, anot EUIPO, nurodytas klausimas yra konstitucinio pobūdžio. Iš tiesų Bendrasis Teismas, įgyvendindamas jam pagal ESS 13 straipsnio 2 dalį suteiktą jurisdikciją, teisiškai privalo veikti neviršydamas SESV 263 straipsnyje ir Reglamento 2017/1001 72 straipsnyje jam suteiktų įgaliojimų.
16
Trečia, EUIPO nuomone, keliamas klausimas susijęs su nepriklausomų apeliacinių tarybų ypatingu vaidmeniu visapusiškos, veiksmingos ir keliapakopės teisinės apsaugos nuo EUIPO sprendimų sistemoje.
17
Ketvirta, EUIPO tvirtina, kad šis klausimas turi struktūrinę reikšmę specialiai teisinės apsaugos nuo šių sprendimų sistemai. Viena vertus, Bendrajam Teismui viršijus jurisdikcijos keisti sprendimą ribas, pažeidžiama pirminė ir išimtinė EUIPO apeliacinių tarybų kompetencija šios tarnybos sprendimų peržiūros srityje. Kita vertus, dėl to apribojama EUIPO sprendimais suinteresuotiesiems asmenims teikiama teisinė apsauga, nes jie netenka konkrečios peržiūros instancijos.
18
Penkta, anot EUIPO, skundžiamame sprendime Bendrojo Teismo pasirinkta pozicija kelia teisinio nesaugumo riziką, nes šis sprendimas priimtas nepaisant neseniai pateikto išsamaus Teisingumo Teismo išaiškinimo 2025 m. sausio 23 d. Sprendimo EUIPO / Neoperl (C‑93/23 P, EU:C:2025:33) 70 ir 71 punktuose. Iš tiesų, Teisingumo Teismas nusprendė, kad naudodamasis Reglamento 2017/1001 72 straipsnio 3 dalyje suteikta jurisdikcija keisti sprendimą Bendrasis Teismas negali pirmą kartą vertinti faktų ir įrodymų, kurių Apeliacinė taryba netyrė, kitaip jis akivaizdžiai nepaisytų privalomos institucinės sistemos, kurios dalis yra ši jurisdikcija.
19
Šešta, EUIPO tvirtina, kad iškeltas klausimas yra svarbus, kalbant apie teisinę apsaugą nuo kitų Sąjungos agentūrų sprendimų, dėl kurių Sąjungos teisės aktų leidėjas, kaip numatyta SESV 263 straipsnio penktoje pastraipoje, privalomai numatė konkrečią, išsamią ir išankstinę nepriklausomos apeliacinės tarybos kontrolę.
Teisingumo Teismo vertinimas
20
Pirmiausia pažymėtina, kad būtent apeliantas turi įrodyti, kad jo apeliaciniame skunde keliami klausimai yra svarbūs Sąjungos teisės vienovei, darnai ar raidai (2021 m. gruodžio 10 d. Nutarties EUIPO / The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, 20 punktas ir 2025 m. balandžio 29 d. Nutarties SC / Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, 14 punktas).
21
Be to, kaip matyti iš Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58a straipsnio trečios pastraipos, siejamos su Procedūros reglamento 170a straipsnio 1 dalimi ir 170b straipsnio 4 dalimi, prašyme priimti apeliacinį skundą turi būti pateikta visa svarbi informacija, kad Teisingumo Teismas galėtų priimti sprendimą dėl apeliacinio skundo priimtinumo ir, kai apeliacinis skundas priimamas nagrinėti iš dalies, nurodyti apeliacinio skundo pagrindus ar dalis, dėl kurių turi būti pateiktas atsiliepimas į apeliacinį skundą. Kadangi Statuto 58a straipsnyje numatytu išankstinio apeliacinių skundų priėmimo mechanizmu siekiama apriboti Teisingumo Teismo peržiūrą klausimais, kurie yra svarbūs Sąjungos teisės vienovei, darnai ar raidai, Teisingumo Teismas, nagrinėdamas apeliacinį skundą, turi išnagrinėti tik tuos apelianto pateikiamus pagrindus, kuriuose keliami tokie klausimai (2021 m. gruodžio 10 d. Nutarties EUIPO / The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, 21 punktas ir 2025 m. balandžio 29 d. Nutarties SC / Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, 15 punktas).
22
Taigi prašyme priimti apeliacinį skundą bet kuriuo atveju turi būti aiškiai ir tiksliai nurodyti pagrindai, kuriais grindžiamas apeliacinis skundas, taip pat aiškus ir tikslus teisės klausimas, keliamas kiekvienu pagrindu, tai, ar šis klausimas yra svarbus Sąjungos teisės vienovei, darnai ar raidai, ir konkrečiai išvardytos priežastys, dėl kurių tas klausimas svarbus, atsižvelgiant į nurodytą kriterijų. Konkrečiai dėl apeliacinio skundo pagrindų pažymėtina, kad prašyme priimti apeliacinį skundą turi būti tiksliai nurodyta skundžiamu sprendimu ar nutartimi tariamai pažeista Sąjungos teisės nuostata arba jurisprudencija, glaustai apibūdinta, kokią būtent teisės klaidą, kaip teigiama, padarė Bendrasis Teismas, taip pat tai, kokią įtaką ši klaida turėjo priimant skundžiamą sprendimą ar skundžiamą nutartį. Tuo atveju, jei teisės klaida, kuria remiamasi, kyla dėl jurisprudencijos nepaisymo, prašyme priimti apeliacinį skundą turi būti, pirma, glaustai, bet aiškiai ir tiksliai nurodyta, kur būtent yra prieštaravimas, nurodant tiek skundžiamo sprendimo ar skundžiamos nutarties punktus, kuriuos apeliantas skundžia, tiek Teisingumo Teismo ar Bendrojo Teismo sprendimo punktus, kurių buvo nepaisyta, ir, antra, konkrečiai įvardytos priežastys, kodėl dėl tokio prieštaravimo kyla klausimas, svarbus Sąjungos teisės vienovei, darnai ar raidai (2021 m. gruodžio 10 d. Nutarties EUIPO / The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, 22 punktas ir 2025 m. balandžio 29 d. Nutarties SC / Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, 16 punktas).
23
Atsižvelgiant į principą, kad įrodinėjimo pareiga tenka prašymą priimti apeliacinį skundą pateikusiam asmeniui, apeliantas turi įrodyti, kad, neatsižvelgiant į teisės klausimus, kuriuos jis nurodo savo apeliaciniame skunde, tame skunde keliamas vienas ar keli klausimai, svarbūs Sąjungos teisės vienovei, darnai ar raidai, kurie apima ne vien skundžiamą sprendimą ir galiausiai ne vien apeliacinį skundą (žr., be kita ko, 2023 m. sausio 30 d. Nutarties bonnanwalt / EUIPO, C‑580/22 P, EU:C:2023:126, 15 punktą ir 2025 m. balandžio 29 d. Nutarties SC / Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, 17 punktą).
24
Toks reikalavimas reiškia, kad tokių klausimų buvimas ir svarba turi būti įrodyti konkrečiomis ir su nagrinėjamu atveju susijusiomis aplinkybėmis, o ne tik bendro pobūdžio argumentais (2023 m. sausio 30 d. Nutarties bonnanwalt / EUIPO, C‑580/22 P, EU:C:2023:126, 16 punktas ir 2025 m. balandžio 29 d. Nutarties SC / Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, 18 punktas).
25
Nagrinėjamu atveju konstatuotina, pirma, kad prašyme priimti apeliacinį skundą tiksliai ir aiškiai nurodytas vienintelis apeliacinio skundo pagrindas, grindžiamas Reglamento 2017/1001 72 straipsnio 3 dalies, siejamos su Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktu ir 1 straipsnio 2 dalimi, pažeidimu.
26
Kalbant konkrečiai, prašyme priimti apeliacinį skundą EUIPO nurodė ir skundžiamo sprendimo punktus, kuriuos ginčija, ir tariamai pažeistą Sąjungos teisės nuostatą, ir teisės klaidą, kurią, jos nuomone, padarė Bendrasis Teismas.
27
Iš tiesų, kaip pažymėta šios nutarties 7 punkte, EUIPO kritikuoja Bendrąjį Teismą, pirma, skundžiamo sprendimo 69 punkte pripažinus, kad Reglamento 2017/1001 72 straipsnio 3 dalyje numatytos jo jurisdikcijos keisti ginčijamą sprendimą įgyvendinimo sąlygos buvo įvykdytos, nes, jis manė, kad tame sprendime Apeliacinė taryba išdėstė poziciją dėl kilusios rizikos supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktą, nors, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 22 ir 60 punktų, Apeliacinė taryba šį klausimą nagrinėjo išimtinai remdamasi vokiškai kalbančios atitinkamos Sąjungos visuomenės dalies suvokimu ir faktiškai ar teisiškai nevertino šio klausimo vokiškai nekalbančios šios visuomenės dalies požiūriu.
28
Antra, kaip nurodyta šios nutarties 8–11 punktuose, EUIPO priekaištauja Bendrajam Teismui, nes, anot jos, dėl šios priežasties skundžiamo sprendimo 70 punkte jis pakeitė ginčijamą sprendimą, pažeisdamas Reglamento 2017/1001 72 straipsnio 3 dalį.
29
Šiuo požiūriu EUIPO pažymi, kad suinteresuotosioms šalims neįrodžius visų faktinių ir teisinių aplinkybių, susijusių su vokiškai nekalbančiai atitinkamos visuomenės daliai kylančia supainiojimo rizika, Bendrasis Teismas negalėjo nuspręsti, kad Apeliacinė taryba turėjo konstatuoti, jog nekilo rizikos supainioti nagrinėjamų prekių ženklų.
30
Be to, EUIPO, remdamasi 2008 m. rugsėjo 18 d. Sprendimu Armacell / VRDT (C‑514/06 P, EU:C:2008:511, 54–57 punktai), nurodo, kad nors supainiojimo rizikos, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktą, buvimas galėjo teisėtai būti grindžiamas vien vokiškai kalbančios visuomenės – ji sudaro nemažą atitinkamos Sąjungos visuomenės dalį – suvokimu, vis dėlto to negalima pasakyti apie skundžiamo sprendimo 64 punkte esantį Bendrojo Teismo vertinimą, kad supainiojimo rizika nekilo, nes, norint padaryti tokią išvadą, iš pradžių reikėjo atmesti tokios rizikos galimybę visai atitinkamai Sąjungos visuomenei.
31
Antra, EUIPO nurodo, kad jos vieninteliu apeliacinio skundo pagrindu keliamas klausimas susijęs su Reglamento 2017/1001 72 straipsnio 3 dalyje Bendrajam Teismui suteiktos jurisdikcijos pakeisti sprendimą įgyvendinimo apimties ir sąlygų nustatymu, ir pagrįstai teigia, kad jis aktualus ne tik nagrinėjamam atvejui, nes susijęs su Sąjungos teismo jurisdikcijos ir vykdomos peržiūros intensyvumo nustatymu.
32
Trečia, EUIPO pakankamai aiškiai nurodė konkrečias priežastis, dėl kurių mano, kad jos apeliaciniame skunde keliamas teisės klausimas yra svarbus Sąjungos teisės vienovei, darnai ir raidai.
33
Iš tiesų, pirma, EUIPO pabrėžė procesinio klausimo, ar Bendrasis Teismas viršijo Reglamento 2017/1001 72 straipsnio 3 dalyje jam suteiktą jurisdikciją keisti apeliacinių tarybų sprendimus, horizontalų pobūdį ir šio klausimo svarbą visoms byloms, susijusioms su Sąjungos teismo vykdoma apeliacinių tarybų sprendimų Sąjungos prekių ženklų ir dizaino registracijos srityje teisėtumo kontrole.
34
Antra, ji pagrįstai pažymėjo, kad jurisdikcijos suteikimo klausimas yra svarbus konstitucinio pobūdžio klausimas, nes Bendrasis Teismas privalo veikti neviršydamas jam suteiktų įgaliojimų.
35
Trečia, ji pažymėjo, kad klausimas dėl Bendrajam Teismui suteiktos jurisdikcijos pakeisti sprendimą įgyvendinimo sąlygų ir apimties yra ypač svarbus, nes, Bendrajam Teismui peržengus šios jurisdikcijos ribas, būtų paveikta išimtinė apeliacinių tarybų kompetencija, asmenų, kuriems turi įtakos EUIPO sprendimai, teisinė apsauga ir apskritai veiksminga teisminė apsauga.
36
Šiuo aspektu EUIPO primena, kad skundžiamame sprendime Bendrojo Teismo pasirinkta pozicija kelia teisinio nesaugumo riziką, nes ja nepaisoma Teisingumo Teismo jurisprudencijos šiuo klausimu, įtvirtintos 2025 m. sausio 23 d. Sprendimo EUIPO / Neoperl (C‑93/23 P, EU:C:2025:33) 70 ir 71 punktuose.
37
Ketvirta, EUIPO pabrėžė, kad klausimas dėl Bendrajam Teismui suteiktos jurisdikcijos keisti sprendimą įgyvendinimo sąlygų ir apimties yra svarbus, nes neapsiriboja intelektinės nuosavybės teise, bet gali būti aktualus ir kitų Sąjungos agentūrų sprendimams, kurių teisėtumą peržiūri Sąjungos teismai.
38
Atsižvelgiant į EUIPO nurodytas aplinkybes, šis prašymas priimti apeliacinį skundą pakankamai įrodo, kad apeliaciniame skunde keliamas Sąjungos teisės vienovei, darnai ir raidai svarbus klausimas.
39
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, apeliacinį skundą reikia priimti nagrinėti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
40
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 170b straipsnio 4 dalį, kai apeliacinis skundas visas ar iš dalies priimamas nagrinėti laikantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58a straipsnio trečioje pastraipoje įtvirtintų kriterijų, procesas tęsiamas pagal šio reglamento 171–190a straipsnius.
41
Pagal Procedūros reglamento 137 straipsnį, taikomą apeliacinėse bylose pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, bylinėjimosi išlaidų klausimas sprendžiamas nutartyje arba sprendime, kuriais užbaigiamas procesas.
42
Kadangi prašymas priimti apeliacinį skundą buvo patenkintas, reikia atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) nutaria:
1.
Priimti apeliacinį skundą nagrinėti.
2.
Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.