SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE (pritožbeni senat)
z dne 19. septembra 2008
Zadeva T-253/06 P
Olivier Chassagne
proti
Komisiji Evropskih skupnosti
„Pritožba – Javni uslužbenci – Uradniki – Letno povračilo potnih stroškov – Uradnik iz francoskih čezmorskih departmajev (DOM) – Člen 8 Priloge VII h Kadrovskim predpisom – Potrditveni akt – Plačilni list – Izkrivljanje dejstev – Napačna uporaba prava“
Predmet: Pritožba zoper sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 29. junija 2006 v zadevi Chassagne proti Komisiji
(F‑11/05, ZOdl. JU, str. I‑A‑1‑65 in II‑A‑1‑241), s katero pritožnik predlaga razveljavitev tega sklepa.
Odločitev: Sklep Sodišča za uslužbence Evropske unije z dne 29. junija 2006 v zadevi Chassagne proti Komisiji (F‑11/05, ZOdl. JU, str. I‑A‑1‑65
in II‑A‑1‑241) se razveljavi. Zadeva se vrne v razsojanje Sodišču za uslužbence Evropske unije. Odločitev o stroških se pridrži.
Povzetek
1.      Postopek – Odločitev, sprejeta z obrazloženim sklepom – Pogoji – Spoštovanje pravice tožeče stranke do izjave – Obseg
(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 111; Sklep Sveta 2004/752, člen 3(4))
2.      Pritožba – Pritožbeni razlogi – Razlogi in trditve, predstavljeni pred Sodiščem za uslužbence, ki jih je stranka samo ponovila
– Nedopustnost – Izpodbijanje razlage ali uporabe prava Skupnosti s strani Sodišča za uslužbence – Dopustnost
(člen 225 ES; Statut Sodišča, Priloga I, člen 11(1); Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 138(1)(c))
3.      Pritožba – Pritožbeni razlogi – Pritožbeni razlog zoper razlog iz sodbe, ki ni bil nujen za utemeljitev izreka – Brezpredmeten
pritožbeni razlog – Potreba po njegovi preučitvi po analizi pritožbenih razlogov, navedenih zoper primarno navedene razloge
(člen 225 ES; Statut Sodišča, Priloga I, člen 11(1))
4.      Pritožba – Pritožbeni razlogi – Napačna presoja dejstev – Nedopustnost – Nadzor Sodišča prve stopnje nad presojo dokazov –
Izključitev, razen v primeru izkrivljanja
(člen 225 ES; Statut Sodišča, Priloga I, člen 11(1))
5.      Uradniki – Tožba – Predhodna upravna pritožba – Roki – Začetek
(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)
6.      Uradniki – Tožba – Predhodna upravna pritožba – Roki – Pritožba zoper odločbo o povračilu potnih stroškov na podlagi očitkov,
ki so v bistvu enaki očitkom v prejšnji pritožbi zoper odločbo o določitvi potovalnega časa – Prepovedan ponovni začetek rokov
– Izključitev
(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)
1.      Sámo dejstvo, da je s členom 111 Poslovnika Sodišča prve stopnje, ki se za postopke pred Sodiščem za uslužbence smiselno uporablja
do začetka veljavnosti poslovnika zadnjenavedenega sodišča, sodišču Skupnosti dovoljeno, da odloči, ne da bi začelo ustni
postopek, temu sodišču ne dovoljuje utemeljitve odločbe z dejstvi in dokumenti, do katerih tožeča stranka ni mogla vsaj predstaviti
svojega stališča. V zvezi s tem ni dovolj, da je tožeča stranka imela možnost seznaniti se z navedenimi dejstvi in dokumenti,
saj upoštevanje pravice do izjave zahteva, da je stranka imela možnost učinkovito predstaviti svoja stališča.
(Glej točki 29 in 31.)
Napotitev na: Sodišče, 19. januar 2006, AIT proti Komisiji, C‑547/03 P, ZOdl., str. I‑845, točki 18 in 36.
2.      Iz člena 225 ES, člena 11(1) Priloge I k Statutu Sodišča in člena 138(1)(c) Poslovnika Sodišča prve stopnje izhaja, da je
treba v pritožbi natančno navesti dele izpodbijane sodbe, katere razveljavitev je predlagana, in pravne argumente, na katerih
posebej temelji ta predlog. Te zahteve ne izpolnjuje pritožba, v kateri so samo ponovljeni razlogi in trditve, ki so že bili
predstavljeni pred Sodiščem za uslužbence, ne da bi vsebovala utemeljitev, s katero bi bila posebej opredeljena napačna uporaba
prava v izpodbijani sodbi. Namen take pritožbe je namreč v resnici samo ponovna preučitev tožbe, vložene pri Sodišču za uslužbence,
za kar pa Sodišče prve stopnje ni pristojno. Kadar pritožnik izpodbija način, kako je Sodišče za uslužbence razlagalo ali
uporabilo pravo Skupnosti, pa se lahko pravna vprašanja, obravnavana v postopku na prvi stopnji, znova obravnavajo v pritožbenem
postopku. Če namreč pritožnik svoje pritožbe ne bi mogel utemeljiti z razlogi in argumenti, ki so že bili uporabljeni pred
Sodiščem za uslužbence, bi pritožbeni postopek deloma izgubil smisel.
(Glej točki 54 in 55.)
Napotitev na: Sodišče, 4. julij 2000, Bergaderm in Goupil proti Komisiji, C‑352/98 P, Recueil, str. I‑5291, točki 34 in 35;
Sodišče, 11. november 2003, Martinez proti Parlamentu, C‑488/01 P, Recueil, str. I‑13355, točka 39.
3.      Čeprav je res, da je treba v pritožbenem postopku pritožbeni razlog, naveden zoper dodatni razlog izpodbijane odločbe, katere
izrek je pravno zadostno utemeljen z drugimi razlogi, zavrniti kot brezpredmeten, o taki zavrnitvi vseeno ni mogoče odločiti
takoj, saj je to vprašanje odvisno od utemeljenosti oziroma neutemeljenosti pritožbenih razlogov, navedenih zoper druge razloge.
Tak očitek je torej mogoče preučiti šele po analizi veljavnosti primarno navedenih razlogov, na katerih temelji izpodbijana
odločba. Če z nobenim od navedenih razlogov ni mogoče utemeljiti izpodbijane odločbe, mora sodišče Skupnosti preučiti pritožbeni
razlog, naveden zoper dodatni razlog.
(Glej točke 95, 96 in 148.)
Napotitev na: Sodišče, 22. december 1993, Pincherle proti Komisiji, C‑244/91 P, Recueil, str. I‑6965, točka 25; Sodišče, 24. januar
1994, Boessen proti ESO, C‑275/93 P, Recueil, str. I‑159, točki 25 in 26; Sodišče, 29. april 2004, Komisija proti Kvaerner
Warnow Werft, C‑181/02 P, Recueil, str. I‑5703, točka 49.
4.      Očitki glede ugotovitve in presoje dejstev v izpodbijani odločbi so v fazi pritožbe dopustni, če pritožnik trdi, da je Sodišče
za uslužbence podalo ugotovitve, katerih vsebinska nepravilnost izhaja iz listin v spisu, ali da je izkrivilo dokaze, ki so
mu bili predloženi. Tako izkrivljanje je podano, če se zdi presoja obstoječih dokazov, ne da bi se uporabili novi, očitno
napačna.
(Glej točki 99 in 101.)
Napotitev na: Sodišče, 24. oktober 2002, Aéroports de Paris proti Komisiji, C‑82/01 P, Recueil, str. I‑9297, točka 56; Sodišče,
18. januar 2007, PKK in KNK proti Svetu, C‑229/05 P, ZOdl., str. I‑439, točka 35 in navedena sodna praksa.
5.      S tem ko se pošlje mesečni plačilni list, začnejo teči roki za vložitev pritožbe in tožbe zoper upravno odločbo, kadar sta
na tem listu jasno razvidna obstoj in obseg te odločbe. Vendar se v skladu z načelom iz člena 25 Kadrovskih predpisov, po
katerem mora biti zainteresirani uradnik pisno obveščen o vsaki posamični odločitvi, sprejeti na podlagi Kadrovskih predpisov,
ta primer ne sme razlagati široko, tako da je treba pogoj, po katerem morata biti na mesečnem plačilnem listu jasno razvidna
obstoj in obseg odločbe, strogo preveriti.
(Glej točko 139.)
Napotitev na: Sodišče, 21. februar 1974, Kortner in drugi proti Svetu in drugim, združene zadeve od 15/73 do 33/73, 52/73,
53/73, od 57/73 do 109/73, 116/73, 117/73, 123/73, 132/73 in od 135/73 do 137/73, Recueil, str. 177, točka 18; Sodišče prve
stopnje, 24. marec 1998, Becret‑Daniau in drugi proti Parlamentu, T‑232/97, RecFP, str. I‑A‑157 in II‑495, točki 31 in 32;
Sodišče prve stopnje, 16. februar 2005, Reggimenti proti Parlamentu, T‑354/03, ZOdl. JU, str. I‑A‑33 in II‑147, točki 38 in 39.
6.      Odločba o potnih stroških uradnika na podlagi člena 8(4) Priloge VII h Kadrovskim predpisom samostojno in ločeno posega v
položaj uradnika v primerjavi z odločbo o določitvi njegovega potovalnega časa in je torej ni mogoče šteti za odločbo, ki
potrjuje zadnjenavedeno odločbo. Vsebina pritožbe zoper odločbo o določitvi potovalnega časa torej sama po sebi ne more imeti
nikakršnega vpliva na dopustnost poznejše pritožbe zoper odločbo o potnih stroških, ker se njuna predmeta razlikujeta, saj
zgolj to, da je uradnik v pritožbi navedel nekaj očitkov, ne more povzročiti, da nima pravice, da iste očitke navede v pritožbi
zoper odločbo, ki samostojno posega v njegov položaj.
Iz tega sledi, da Sodišče za uslužbence napačno uporabi pravo s tem, ko meni, da bi dovoljenje tožeči stranki, da v pritožbi
zoper odločbo o povračilu potnih stroškov navede očitke, ki so v bistvu enaki tistim, ki jih je prej navedla v pritožbi zoper
odločbo o določitvi potovalnega časa, pomenilo podaljšanje rokov za vložitev tožbe zoper zadnjenavedeno odločbo.
(Glej točke od 149 do 151, 153 in 155.)