62023CJ0419
SODBA SODIŠČA (četrti senat)
z dne 12. decembra 2024 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Člen 63 PDEU – Prosti pretok kapitala – Člen 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Lastninska pravica – Užitek na kmetijskih zemljiščih – Nacionalna ureditev, s katero so ex lege brez odškodnine ukinjene pravice užitka – Sodba o ugotovitvi neizpolnitve obveznosti – Ponovni vpis predhodno izbrisanega užitka v zemljiško knjigo, ne da bi se preučila zakonitost prvotnega vpisa – Dokončnost prvotnega vpisa“
V zadevi C‑419/23,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Győri Törvényszék (sodišče v Győru, Madžarska) z odločbo z dne 21. junija 2023, ki je na Sodišče prispela 6. julija 2023, v postopku
CN
proti
Nemzeti Földügyi Központ,
ob udeležbi
GW,
SODIŠČE (četrti senat),
v sestavi K. Lenaerts, predsednik Sodišča v funkciji predsednika četrtega senata, C. Lycourgos (poročevalec), predsednik tretjega senata, S. Rodin, N. Jääskinen, sodnika, in O. Spineanu-Matei, sodnica,
generalna pravobranilka: J. Kokott,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za madžarsko vlado Zs. Biró-Tóth, M. Z. Fehér in K. Szíjjártó, agenti,
–
za Evropsko komisijo M. Mataija, A. Tokár in G. von Rintelen, agenti,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 11. julija 2024
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 63 PDEU in člena 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med CN in Nemzeti Földügyi Központ (nacionalni center za zemljiške zadeve, Madžarska) glede zakonitosti odločbe, s katero je ta javni organ v zemljiško knjigo ponovno vpisal užitek GW na kmetijski parceli, ki je v lasti CN.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
Člen 63(1) PDEU določa:
„V okviru določb tega poglavja so prepovedane vse omejitve pretoka kapitala med državami članicami ter med državami članicami in tretjimi državami.“
4
Člen 17(1) Listine določa:
„Vsakdo ima pravico imeti v posesti svojo zakonito pridobljeno lastnino, jo uporabljati, z njo razpolagati in jo komu zapustiti. Lastnina se nikomur ne sme odvzeti, razen v javno korist v primerih in pod pogoji, ki jih določa zakon, vendar le proti pravični in pravočasni odškodnini za njeno izgubo. Uživanje lastnine se lahko uredi z zakonom, kolikor je to potrebno zaradi splošnega interesa.“
Madžarsko pravo
Civilni zakonik
5
Člen 5:147(1) Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (zakon št. V iz leta 2013 o civilnem zakoniku) določa, da daje pravica užitka užitkarju pravico posedovati, uporabljati, izkoriščati in pobirati plodove stvari, ki je v lasti tretje osebe.
Vladna uredba 171/1991
6
S členom 1(5) Uredbe 171/1991 Korm. rendelet (vladna uredba 171/1991) z dne 27. decembra 1991, ki je začela veljati 1. januarja 1992, je bila izključena vsaka možnost, da osebe, ki nimajo madžarskega državljanstva, razen oseb, ki imajo dovoljenje za stalno prebivanje, in oseb, ki jim je bil priznan status begunca, pridobijo obdelovalna zemljišča.
Zakon iz leta 1994 o obdelovalnih zemljiščih
7
S termőföldről szóló 1994. évi LV. törvény (zakon št. LV iz leta 1994 o obdelovalnih zemljiščih, v nadaljevanju: zakon iz leta 1994 o obdelovalnih zemljiščih) je bila navedena prepoved pridobitve iz prejšnje točke te sodbe ohranjena in razširjena na pravne osebe, ne glede na to, ali imajo sedež na Madžarskem ali ne.
8
Ta zakon je bil spremenjen, in sicer z učinkom od 1. januarja 2002, s termőföldről szóló 1994. évi LV. törvény módosításáról szóló 2001. évi CXVII. törvény (zakon št. CXVII iz leta 2001 o spremembi zakona št. LV iz leta 1994 o obdelovalnih zemljiščih), da bi se izključila tudi možnost pogodbene ustanovitve pravice užitka na obdelovalnih zemljiščih v korist fizičnih oseb, ki nimajo madžarskega državljanstva, ali pravnih oseb.
9
Člen 11(1) zakona iz leta 1994 o obdelovalnih zemljiščih je po teh spremembah določal, da je treba „[z]a pogodbeno ustanovitev pravice užitka in pravice rabe uporabiti določbe poglavja II o omejitvi pridobitve lastnine. […]“.
10
Člen 11(1) zakona iz leta 1994 o obdelovalnih zemljiščih je bil nato spremenjen z egyes agrár tárgyú törvények módosításáról szóló 2012. évi CCXIII. törvény (zakon št. CCXIII iz leta 2012 o spremembi nekaterih zakonov o kmetijstvu). Ta člen 11(1) je v različici, ki je bila posledica te spremembe in je začela veljati 1. januarja 2013, določal, da je „[p]ravica užitka, ustanovljena s pogodbo, […] nična, razen če je ustanovljena v korist bližnjega sorodnika“.
11
Z zakonom št. CCXIII iz leta 2012, s katerim so bili spremenjeni nekateri zakoni o kmetijstvu, je bil v zakon iz leta 1994 o obdelovalnih zemljiščih vstavljen tudi novi člen 91(1), v skladu s katerim bo „[v]saka pravica užitka, ki obstaja 1. januarja 2013 in je za nedoločen čas ali določen čas, ki se izteče po 30. decembru 2032, ustanovljena s pogodbo, sklenjeno med osebami, ki niso ožji družinski člani, po samem zakonu ugasnila 1. januarja 2033“.
Zakon št. CXXII iz leta 2013 o prodaji kmetijskih in gozdnih zemljišč
12
Mező és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvény (zakon št. CXXII iz leta 2013 o prodaji kmetijskih in gozdnih zemljišč) je bil sprejet 21. junija 2013 in je začel veljati 15. decembra 2013.
13
S členom 37(1) tega zakona se ohranja pravilo, da je pravica užitka ali rabe na kmetijskih zemljiščih, ustanovljena s pogodbo, nična, razen če je ustanovljena v korist ožjega družinskega člana.
Zakon iz leta 2013 o prehodnih ukrepih
14
Mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvénnyel összefüggő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény (zakon št. CCXII iz leta 2013 o različnih določbah in prehodnih ukrepih v zvezi z zakonom št. CXXII iz leta 2013 o prodaji kmetijskih in gozdnih zemljišč, v nadaljevanju: zakon iz leta 2013 o prehodnih ukrepih) je bil sprejet 12. decembra 2013 in je začel veljati 15. decembra 2013.
15
Člen 108(1) tega zakona je v različici, ki je upoštevna v okviru spora o glavni stvari, določal:
„Vsaka pravica užitka ali rabe, ki obstaja 30. aprila 2014 in je za nedoločen čas ali določen čas, ki se izteče po 30. aprilu 2014, ustanovljena s pogodbo, sklenjeno med osebami, ki niso ožji družinski člani, bo po samem zakonu ugasnila 1. maja 2014.“
16
Z zakonom št. CL iz leta 2021 o spremembi nekaterih kmetijskih zakonov je bilo v zakon iz leta 2013 o prehodnih ukrepih vstavljeno poglavje 20/F. To poglavje, ki zajema nova člena 108/B in 108/F, je naslovljeno „Posebne določbe, sprejete za izvršitev [sodbe z dne 21. maja 2019, Komisija/Madžarska (Užitek na kmetijskih zemljiščih) (C‑235/17, EU:C:2019:432)], izdane v zadevi, ki je bila predložena Sodišču po ex lege ugasnitvi pravic užitka na kmetijskih zemljiščih“. Začel je veljati 1. januarja 2022.
17
Člen 108/B(1) zakona iz leta 2013 o prehodnih ukrepih, kot izhaja iz zakona št. CL iz leta 2021 o spremembi nekaterih kmetijskih zakonov, določa:
„Vsaka fizična ali pravna oseba, katere pravica užitka je bila izbrisana iz zemljiške knjige na podlagi določb člen 108(1) tega zakona, ki so veljale 30. aprila 2014 […] ali njen pravni naslednik lahko v skladu s tem pododdelkom zaprosi za ponovni vpis izbrisane pravice užitka v zemljiško knjigo pa tudi za odškodnino, ki mu pripada na podlagi tega pododdelka.“
18
Člen 108/F, od (6) do (8), tega zakona, kot izhaja iz zakona št. CL iz leta 2021 o spremembi nekaterih kmetijskih zakonov, določa:
„6.   Ugotovi se, da se izbrisana pravica užitka lahko ponovno vpiše, kadar:
(a)
se za katero koli od oseb iz odstavka 7 šteje, da ni bila v dobri veri, in
(b)
ni pravne ovire v smislu odstavka 8.
7.   Za naslednje stranke ni mogoče šteti, da so bile v dobri veri glede zadevne nepremičnine:
(a)
lastnik, če je ob izbrisu pravice užitka njegova lastninska pravica že obstajala;
(b)
lastnik, če je njegova lastninska pravica nastala bodisi na podlagi pogodbe, sklenjene po 6. marcu 2018 ali pred tem datumom, vendar je bila pristojnemu organu predložena po 6. marcu 2018 v okviru postopka v skladu z zakonom [št. CXXII iz leta 2013 o prodaji kmetijskih in gozdnih zemljišč] (zlasti postopek vpisa v zemljiško knjigo) bodisi na podlagi razpolaganja za primer smrti po 6. marcu 2018;
(c)
lastnik, če je njegova lastninska pravica nastala po 6. marcu 2018 na podlagi kateregak oli pravnega naslova, razen pogodbe ali dedovanja;
(d)
lastnik, če je, kljub temu, da se šteje za dobrovernega v smislu točk (b) ali (c), ustanovil užitek na nepremičnini po 6. marcu 2018;
(e)
užitkar, kadar je bila njegova pravica ustanovljena s pogodbo ali z razpolaganjem za primer smrti po 6. marcu 2018 ali kadar si je v okviru istega posla prenosa lastninske pravice po tem datumu pridržal pravico užitka;
(f)
lastnik, kadar je svojo lastninsko pravico pridobil z dedovanjem od enega od lastnikov iz točk od (a) do (d).
8.   Dejstvo, da je bila zadevna nepremičnina razlaščena ali da je bila lastninska pravica na njej prenesena s prodajno pogodbo namesto razlastitve, se šteje za pravno oviro za ponovni vpis.“
Zakon o zemljiški knjigi
19
Člen 94 ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény (zakon št. CXLI iz leta 1997 o zemljiški knjigi) v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari (v nadaljevanju: zakon o zemljiški knjigi), je določal:
„1.   Za izbris pravic užitka in pravic rabe, ki ugasnejo na podlagi člena 108(1) [zakona iz leta 2013 o prehodnih ukrepih] (v nadaljevanju, v tem členu skupaj: pravice užitka), iz zemljiške knjige mora fizična oseba, ki ima pravice užitka, na podlagi opomina, ki ga najpozneje 31. oktobra 2014 pošlje organ, pristojen za vodenje zemljiške knjige, v 15 dneh po prejemu opomina na obrazcu, ki ga za ta namen določi minister, prijaviti ožje sorodstveno razmerje, ki jo glede na okoliščine primera povezuje z osebo, ki je kot lastnica nepremičnine omenjena na dokumentu, na podlagi katerega je bil opravljen vpis. Če ta prijava ni podana v zahtevanem roku, se po 31. decembru 2014 zavrne zahteva za izdajo potrdila.
[…]
3.   Če v prijavi ni navedeno ožje sorodstveno razmerje ali če v zahtevanem roku prijava ni bila podana, organ, pristojen za vodenje zemljiške knjige, po uradni dolžnosti izbriše pravice užitka iz navedene knjige v šestih mesecih po izteku roka za predložitev prijave oziroma najpozneje 31. julija 2015.
[…]“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
20
Družba Readiness Kft. in oseba GW sta 30. decembra 2001 sklenili pogodbo o užitku na kmetijskem zemljišču, ki je v lasti te družbe in je na ozemlju občine Kőszeg (Madžarska). Užitek osebe GW je bil v zemljiško knjigo vpisan z odločbo z dne 29. januarja 2002, zoper katero ni bila vložena nobena tožba.
21
Dne 18. maja 2012 je bila na zadevni nepremičnini vpisana lastninska pravica tožeče stranke.
22
Vas Megyei Kormányhivatal Szombathelyi Járási Hivatal (direktorat urada vlade v Železni županiji – okrajni urad Szombathely, Madžarska) je 27. julija 2015 pravico užitka osebe GW izbrisal iz zemljiške knjige na podlagi člena 108(1) zakona iz leta 2013 o prehodnih ukrepih in člena 94(1) in (3) zakona o zemljiški knjigi, ker oseba GW ni bila ožji sorodnik lastnika zadevnega kmetijskega zemljišča.
23
Sodišče je v sodbi z dne 6. marca 2018, SEGRO in Horváth (C‑52/16 in C‑113/16, EU:C:2018:157) razsodilo, da je treba člen 63 PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, na podlagi katere pravice užitka, ki so bile predhodno ustanovljene na kmetijskih zemljiščih in katerih imetniki niso v bližnjem sorodstvu z lastnikom teh zemljišč, po samem zakonu ugasnejo in so posledično izbrisane iz zemljiške knjige.
24
Sodišče je v sodbi z dne 21. maja 2019, Komisija/Madžarska (Pravice užitka na kmetijskih zemljiščih) (C‑235/17, EU:C:2019:432), razsodilo, da Madžarska s tem, da je sprejela člen 108(1) zakona iz leta 2013 o prehodnih ukrepih in tako ex lege ukinila pravice, ki jih imajo državljani drugih držav članic neposredno ali posredno na kmetijskih in gozdnih zemljiščih, ki ležijo na Madžarskem, ni izpolnila obveznosti iz člena 63 PDEU in člena 17 Listine.
25
Nacionalni center za zemljiške zadeve je 30. novembra 2022 na podlagi členov 108/B in 108/F zakona iz leta 2013 o prehodnih ukrepih, kakor sta bila v ta zakon vstavljena z zakonom št. CL iz leta 2021 o spremembi nekaterih kmetijskih zakonov, odredil ponovni vpis užitka osebe GW v zemljiško knjigo, pri čemer je pojasnil, da se oseba CN ne more šteti za dobroverno v smislu člena 108/F(7) tega zakona, ker je bila lastnica zadevnega kmetijskega zemljišča na dan, ko je bil ta užitek izbrisan iz zemljiške knjige.
26
Oseba CN je pri predložitvenem sodišču vložila tožbo za razglasitev ničnosti te odločbe o ponovnem vpisu, ker je bil užitek GW 29. januarja 2002 nezakonito vpisan v zemljiško knjigo. Člen 11(1) zakona iz leta 1994 o obdelovalnih zemljiščih, kot se je uporabljal na ta dan, namreč ni omogočal, da se v zemljiško knjigo vpiše užitek na kmetijskem zemljišču po 1. januarju 2002, če je bil ta užitek ustanovljen v korist fizične osebe, ki ni bila madžarska državljanka.
27
Nacionalni center za zemljiške zadeve in oseba GW sta predlagala zavrnitev te tožbe, ker ni nobene pravne ovire za ponovni vpis zadevnega užitka v zemljiško knjigo in ker zakon iz leta 2013 o prehodnih ukrepih v različici, ki izhaja iz zakona št. CL iz leta 2021 o spremembi nekaterih kmetijskih zakonov, za ta ponovni vpis ne določa nobenega preizkusa zakonitosti prvotnega vpisa tega užitka v tak register.
28
Predložitveno sodišče najprej navaja, da oseba CN prebiva v Nemčiji in da naložbe v nepremičnine, ki jih na ozemlju države članice opravijo osebe, ki niso rezidenti te države članice, spadajo na področje uporabe člena 63 PDEU. Dalje poudarja, da užitka osebe GW na kmetijskem zemljišču iz postopka v glavni stvari ni podelila oseba CN, ampak prejšnji lastnik te parcele, in da zato ni mogoče šteti, da je oseba CN ravnala v slabi veri. Nazadnje, to sodišče poudarja, da je zaradi izbrisa užitka osebe GW iz zemljiške knjige oseba CN imela do ponovnega vpisa tega užitka na navedeni zemljiški parceli polno lastništvo. Tako je lahko oseba CN po izbrisu užitka osebe GW iz zemljiške knjige upravičeno menila, da ima pravico prosto uporabljati zadevno zemljišče in pričakovala povečanje njegove vrednosti.
29
Ob upoštevanju teh pojasnil predložitveno sodišče poudarja, na prvem mestu, da je člen 11(1) zakona iz leta 1994 o obdelovalnih zemljiščih od 1. januarja 2002 prepovedoval ustanovitev užitka na obdelovalnih zemljiščih v korist oseb, ki niso madžarski državljani. Poleg tega v skladu z nacionalno sodno prakso ta določba nasprotuje tudi temu, da bi se taka pravica lahko vpisala v zemljiško knjigo po tem datumu, tudi če bi bila pogodba o užitku sklenjena prej.
30
V obravnavanem primeru je bil užitek družbe GW na kmetijski parceli iz postopka v glavni stvari ustanovljen na podlagi pogodbe, sklenjene 30. decembra 2001, vendar je bila ta pravica vpisana šele 29. januarja 2002. Zato je bil po mnenju predložitvenega sodišča vpis tega užitka v zemljiško knjigo nezakonit. Sklep o vpisu pa je postal dokončen, ker ni bilo vloženo nobeno pravno sredstvo.
31
Na drugem mestu, predložitveno sodišče navaja, da je bil sklep o ponovnem vpisu užitka v korist osebe GW v zemljiško knjigo sprejet na podlagi členov 108/B in 108/F zakona iz leta 2013 o prehodnih ukrepih, kot izhaja iz zakona št. CL iz leta 2021 o spremembi nekaterih kmetijskih zakonov, saj sta bila ta člena sprejeta za izvršitev sodbe z dne 21. maja 2019, Komisija/Madžarska (Užitek na kmetijskih zemljiščih) (C‑235/17, EU:C:2019:432).
32
V skladu s členom 108/F(6) zakona iz leta 2013 o prehodnih ukrepih se lahko prej izbrisani užitek ponovno vpiše v zemljiško knjigo, če se na podlagi navedenega člena 108/F(7) ne šteje, da je lastnik ali užitkar v dobri veri.
33
V skladu z zadnjenavedeno določbo je užitkar v slabi veri le, kadar je bila njegova pravica ustanovljena s pogodbo ali z razpolaganjem za primer smrti po 6. marcu 2018 ali kadar si je v okviru istega posla prenosa lastninske pravice po tem datumu pridržal to pravico. Nasprotno pa se ne šteje, da je užitkar ravnal v slabi veri, če je bil njegov užitek vpisan v zemljiško knjigo v nasprotju z nacionalno zakonodajo, ki se je uporabljala na datum tega vpisa.
34
Predložitveno sodišče pa meni, da je Sodišče v točkah 112, 117 in 122 sodbe z dne 6. marca 2018, SEGRO in Horváth (C‑52/16 in C‑113/16, EU:C:2018:157), zahtevalo uvedbo nacionalnega postopka, ki vključuje preučitev zakonitosti vpisa pravic užitka za vsak primer posebej.
35
Na tretjem mestu, to sodišče meni, da iz sodbe z dne 10. marca 2022, Grossmania (C‑177/20, EU:C:2022:175), izhaja, da upravna odločba, ki je postala pravnomočna, kot je vpis užitka osebe GW v zemljiško knjigo, pristojnemu nacionalnemu sodišču ne more preprečiti, da sprejme vse potrebne ukrepe za zagotovitev polnega učinka prava Unije, kadar bi spoštovanje načela pravne varnosti ogrozilo načeli učinkovitosti prava Unije in lojalnega sodelovanja.
36
V obravnavanem primeru predložitveno sodišče meni, da bi moralo ob upoštevanju načela, da je izbris užitka mogoč le, če lahko pristojna nacionalna sodišča v vsakem primeru posebej preučijo zakonitost prvotnega vpisa, ugotoviti nezakonitost prvotnega vpisa užitka osebe GW v zemljiško knjigo in posledično nezakonitost ponovnega vpisa tega užitka. Vendar mu je s členom 108/F(7) zakona iz leta 2013 o prehodnih ukrepih, kot izhaja iz zakona št. CL iz leta 2021 o spremembi nekaterih kmetijskih zakonov, prepovedano opraviti tako preučitev.
37
V teh okoliščinah je Győri Törvényszék (sodišče v Győru) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člena 63 PDEU in 17 [Listine] razlagati tako, da ne nasprotujeta zakonodaji države članice, ki ne določa, da je treba ob ponovnem vpisu pravice užitka, ki je bil predpisan kot posledica postopka zaradi neizpolnitve obveznosti države – po izbrisu te pravice užitka, ki je bila vpisana nezakonito, vendar pravnomočno – obvezno preveriti, ali je bil vpis pravice užitka zakonit?“
Vprašanje za predhodno odločanje
Dopustnost
38
Madžarska vlada izpodbija dopustnost vprašanja za predhodno odločanje, ker določbe prava Unije, za razlago katerih prosi predložitveno sodišče, niso povezane s sporom, o katerem odloča. Tako naj bi se po eni strani nacionalna ureditev iz postopka v glavni stvari uporabljala brez razlikovanja in naj nerezidentov ne bi odvračala od vlaganja na Madžarskem ali od ohranjanja njihovih naložb na Madžarskem. Po drugi strani naj bi tožeča stranka v postopku v glavni stvari ravnala v slabi veri, medtem ko se za upravičevanje zlorabe ne bi bilo mogoče sklicevati na pravo Unije.
39
V zvezi s tem je treba opozoriti, da kadar ni očitno, da razlaga določbe prava Unije nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari, se ugovor v zvezi z neuporabo te določbe v postopku v glavni stvari ne nanaša na dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe, ampak na vsebino postavljenih vprašanj (sodba z dne 24. julija 2023, Lin, C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, točka 66 in navedena sodna praksa).
40
Ni pa očitno, da se člen 63 PDEU in člen 17 Listine ne uporabljata za spor o glavni stvari. Tako je iz predloga za sprejetje predhodne odločbe razvidno, da je kmetijsko zemljišče, ki je predmet postopka v glavni stvari, v lasti osebe CN, ki prebiva v drugi državi članici, ki ni Madžarska. Elementi spora o glavni stvari torej niso omejeni na eno samo državo članico.
41
Poleg tega se okoliščina – tudi če bi bila dokazana – da se tožeča stranka v postopku v glavni stvari v resnici namerava sklicevati na pravo Unije, da bi upravičila pravno prakso, ki pomeni zlorabo, nanaša na vsebinski vidik in nikakor ne more vplivati na dopustnost postavljenega vprašanja.
42
Vprašanje za predhodno odločanje je zato dopustno.
Vsebinska presoja
43
Predložitveno sodišče z vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 63 PDEU in člen 17 Listine razlagati tako, da nasprotujeta ureditvi države članice, v skladu s katero je treba pravico užitka na kmetijskem zemljišču, ki je na ozemlju te države članice, ki je bila po tem, ko je bila dokončno vpisana v zemljiško knjigo, ukinjena in izbrisana iz te knjige na podlagi ureditve navedene države članice, ki je v nasprotju s tema členoma, na predlog osebe, ki ji je bila ta pravica odvzeta, ponovno vpisati v navedeno knjigo, tudi če je bil prvotni vpis navedene pravice v nasprotju z nacionalno zakonodajo, ki se je uporabljala na dan tega vpisa.
Uvodne ugotovitve
44
Na prvem mestu, kot je bilo navedeno v točki 20 te sodbe, je oseba GW 30. decembra 2001 sklenila pogodbo o užitku z družbo madžarskega prava, ki je bila lastnica kmetijskega zemljišča, preden je bilo to zemljišče preneseno na osebo CN. Ta pravica užitka je bila v zemljiško knjigo vpisana 29. januarja 2002.
45
Predložitveno sodišče meni, da čeprav je bila pogodba o užitku, ki jo je sklenila oseba GW, na dan njene sklenitve zakonita, pa je bil njen vpis v zemljiško knjigo nezakonit, ker je bil opravljen po 1. januarju 2002.
46
Navaja, da je bila ustanovitev užitka na teh zemljiščih v korist tujih državljanov od 1. januarja 2002 prepovedana zaradi spremembe člena 11(1) zakona iz leta 1994 o obdelovalnih zemljiščih z zakonom št. CXVII iz leta 2001, navedenim v točki 8 te sodbe. Madžarska sodišča naj bi to določbo razlagala tako, da pravice užitka na navedenih zemljiščih v korist tujega državljana, tudi če je bila ustanovljena pred 1. januarjem 2002, po tem datumu ni več mogoče vpisati v zemljiško knjigo.
47
Na drugem mestu je treba na eni strani poudariti, da je bila pravica užitka osebe GW 27. julija 2015 izbrisana iz zemljiške knjige na podlagi člena 108(1) zakona iz leta 2013 o prehodnih ukrepih, ker zadevna oseba ni bila ožji sorodnik lastnika kmetijskega zemljišča.
48
Vendar je Sodišče v sodbi z dne 21. maja 2019, Komisija/Madžarska (Pravice užitka na kmetijskih zemljiščih) (C‑235/17, EU:C:2019:432), razsodilo, da Madžarska s sprejetjem člena 108(1) zakona iz leta 2013 o prehodnih ukrepih ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi določb člena 63 PDEU v povezavi s členom 17 Listine.
49
Madžarski zakonodajalec je po tej sodbi spremenil zakon iz leta 2013 o prehodnih ukrepih, da bi pod določenimi pogoji omogočil ponovni vpis pravic užitka, ki so bile izbrisane v skladu s členom 108(1) tega zakona, v zemljiško knjigo.
50
Na podlagi te nove zakonodaje je oseba GW 30. novembra 2022 dosegla ponovni vpis pravice užitka v zemljiško knjigo.
51
Na drugi strani se zdi, da je iz predložitvene odločbe mogoče sklepati, da pravica užitka osebe GW spada na področje uporabe člena 63 PDEU, ker je zadevna oseba državljan države članice, ki ni Madžarska. Zato je treba na vprašanje za predhodno odločanje odgovoriti na podlagi te premise, ki pa jo mora preveriti predložitveno sodišče.
52
Na tretjem mestu je Sodišče razsodilo, da je ponovni vpis pravic užitka, ukinjenih v nasprotju s členom 63 PDEU, v zemljiško knjigo, najprimernejši način, da se vsaj za prihodnost ponovno vzpostavi pravni in dejanski položaj, v katerem bi se zadevna oseba nahajala, če ne bi bilo nezakonitega odvzema njenih pravic. Vendar lahko v posebnih primerih objektivne in legitimne ovire, zlasti pravne, nasprotujejo takemu ukrepu, zlasti kadar je po ukinitvi pravic užitka novi lastnik v dobri veri pridobil zemljišča, na katerih so obstajale zadevne pravice, ali kadar so bila ta zemljišča prestrukturirana. Le če bi se tak ponovni vpis dejansko izkazal za nemogoč, bi bilo za odpravo protipravnih posledic kršitve prava Unije potrebno, da se nekdanjim imetnikom ukinjenih pravic užitka prizna pravica do finančnega ali drugega nadomestila, katerega vrednost bi bila primerna, da bi bila v finančnem smislu povrnjena ekonomska izguba, ki je posledica ukinitve teh pravic (glej v tem smislu sodbo z dne 10. marca 2022, Grossmania, C‑177/20, EU:C:2022:175, točki 66 in 68).
53
Na podlagi teh pojasnil je treba ugotoviti, ali člen 63 PDEU in člen 17 Listine nasprotujeta temu, da se lahko pravica užitka na kmetijskem zemljišču, ki je na Madžarskem, na predlog osebe, ki ji je bila ta pravica odvzeta, ponovno vpiše v zemljiško knjigo, čeprav lastnik tega zemljišča ne prebiva na Madžarskem in je bila ta pravica užitka prvotno vpisana v to knjigo ob neupoštevanju nacionalne zakonodaje, veljavne na dan tega vpisa.
Obstoj omejitve prostega pretoka kapitala
54
Člen 63(1) PDEU na splošno prepoveduje ovire za pretok kapitala med državami članicami (sodba z dne 6. marca 2018, SEGRO in Horváth, C‑52/16 in C‑113/16, EU:C:2018:157, točka 61 in navedena sodna praksa).
55
Transakcije, s katerimi nerezidenti opravijo naložbe v nepremičnine na ozemlju države članice, spadajo med pretok kapitala v smislu člena 63 PDEU. To zlasti velja za naložbe v nepremičnine, ki se kot v obravnavanem primeru nanašajo na pridobitev lastninskih pravic na kmetijskih zemljiščih (glej v tem smislu sodbi z dne 6. marca 2018, SEGRO in Horváth, C‑52/16 in C‑113/16, EU:C:2018:157, točki 56 in 57, in z dne 18. januarja 2024, JD (Pogoj glede prebivanja), C‑562/22, EU:C:2024:55, točki 30 in 31).
56
Poleg tega lahko nacionalni ukrep, ki se uporablja brez razlikovanja, pomeni omejitev prostega pretoka kapitala, če lahko vpliva na položaj vlagatelja, zlasti če ima lahko za posledico odvračanje vlagateljev iz drugih držav članic od izvedbe ali ohranitve naložbe v zadevni državi članici (glej v zvezi s tem zlasti sodbe z dne 4. junija 2002, Komisija/Francija, C‑483/99, EU:C:2002:327, točke od 38 do 42; z dne 13. maja 2003, Komisija/Španija, C‑463/00, EU:C:2003:272, točke 54 do 62; z dne 10. novembra 2011, Komisija/Portugalska, C‑212/09, EU:C:2011:717, točka 65, in z dne 8. maja 2013, Libert in drugi, C‑197/11 in C‑203/11, EU:C:2013:288, točke od 64 do 66).
57
V obravnavanem primeru je iz predložitvene odločbe razvidno, da oseba CN prebiva v Nemčiji in da ureditev iz postopka v glavni stvari v korist tretjih oseb nalaga ponovno vzpostavitev pravice užitka na kmetijskih zemljiščih, ki se nahajajo na Madžarskem, vključno s tistimi, ki pripadajo osebi CN, kar zmanjšuje vrednost teh zemljišč in omejuje možnost njihovih lastnikov, vključno s tistimi, ki prebivajo v drugi državi članici, da uživajo premoženje, za pridobitev katerega so vložili kapital.
58
Taka ureditev zato pomeni omejitev temeljne svoboščine, zagotovljene s členom 63 PDEU (glej po analogiji sodbo z dne 6. marca 2018, SEGRO in Horváth, C‑52/16 in C‑113/16, EU:C:2018:157, točka 64).
Obstoj utemeljitve
59
Ukrep, ki omejuje prosti pretok kapitala, je lahko sprejet le, če je utemeljen z razlogi iz člena 65 PDEU ali s pomembnimi razlogi javnega interesa in če je v skladu z načelom sorazmernosti, ki zahteva, da je primeren za zagotovitev doseganja zakonito zasledovanega cilja in da ne presega tistega, kar je potrebno za dosego tega cilja (glej v tem smislu sodbo z dne 21. maja 2019, Komisija/Madžarska (Pravice užitka na kmetijskih zemljiščih), C‑235/17, EU:C:2019:432, točki 59 in 60).
60
Poleg tega je treba tudi opozoriti, da se temeljne pravice, ki jih zagotavlja Listina, uporabljajo v vseh položajih, ki jih ureja pravo Unije, in jih je treba tako med drugim spoštovati, kadar, kot v obravnavanem primeru, nacionalna ureditev lahko ovira uresničevanje ene ali več temeljnih svoboščin, zagotovljenih s Pogodbo DEU, zadevna država članica pa se sklicuje na razloge iz člena 65 PDEU ali na nujne razloge v splošnem interesu, ki jih priznava pravo Unije, da bi tako oviro upravičila. V takem primeru je mogoče za zadevno nacionalno ureditev v skladu z ustaljeno sodno prakso uporabiti predpisane izjeme le, če je v skladu s temeljnimi pravicami, katerih spoštovanje zagotavlja Sodišče (glej v tem smislu sodbo z dne 21. maja 2019, Komisija/Madžarska (Užitek na kmetijskih zemljiščih), C‑235/17, EU:C:2019:432, točki 63 in 64 ter navedena sodna praksa).
61
V obravnavanem primeru je na prvem mestu iz predložitvene odločbe razvidno, da je cilj ureditve iz postopka v glavni stvari izvršiti sodbo z dne 21. maja 2019, Komisija/Madžarska (Užitek na kmetijskih zemljiščih) (C‑235/17, EU:C:2019:432), v kateri je bilo ugotovljeno, da je prejšnja madžarska zakonodaja v nasprotju s členom 63 PDEU in členom 17 Listine, tako da se vzpostavi prejšnje stanje v zvezi z imetniki pravic užitka, ki so jim bile te pravice, tako kot osebi GW, te pravice odvzete na način, ki ni bil združljiv s tema členoma.
62
Poudariti je treba, da tak cilj pomeni nujni razlog v splošnem interesu.
63
V zvezi s tem je treba poudariti, da mora v skladu s členom 260(1) PDEU država članica, če Sodišče ugotovi, da ni izpolnila obveznosti iz Pogodb, sprejeti ukrepe, potrebne za izvršitev sodbe Sodišča, ki je pravnomočna za dejanska in pravna vprašanja, ki so bila dejansko ali nujno obravnavana v zadevni sodni odločbi. Madžarski zakonodajalec je tako moral spremeniti določbe nacionalnega prava, za katere je bilo s takšno sodbo ugotovljeno, da so v nasprotju s pravom Unije (glej v tem smislu sodbo z dne 10. marca 2022, Grossmania, C‑177/20, EU:C:2022:175, točki 35 in 36).
64
Na drugem mestu je treba v zvezi s spoštovanjem načela sorazmernosti na eni strani opozoriti, da je nacionalna zakonodaja primerna za zagotovitev uresničitve navedenega cilja le, če resnično odraža prizadevanje za dosledno in sistematično doseganje tega cilja (sodba z dne 21. maja 2019, Komisija/Madžarska (Pravice užitka na kmetijskih zemljiščih), C‑235/17, EU:C:2019:432, točka 61). V obravnavanem primeru nič ne kaže na to, da ureditev iz postopka v glavni stvari ne more ponovno vzpostaviti pravic, ki jih imajo zadevni užitkarji na podlagi prava Unije.
65
Na drugi strani se zdi, da taka ureditev ne presega tega, kar je nujno za uresničitev takega cilja, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.
66
Tako se lahko, kot je bilo opozorjeno v točki 52 te sodbe, zgolj ob obstoju objektivnih in legitimnih ovir za ponovni vpis pravice užitka v zemljiško knjigo namesto tega ponovnega vpisa šteje, da se z dodelitvijo nadomestila nekdanjemu imetniku pravice zadevni osebi ponovno vzpostavijo pravice, ki jih ima na podlagi prava Unije. Dejstvo, da je bil s prvotnim vpisom užitka osebe GW v zemljiško knjigo po mnenju predložitvenega sodišča kršen člen 11(1) zakona iz leta 1994 o obdelovalnih zemljiščih v različici, ki je veljala na dan tega vpisa, pa ne pomeni take objektivne in legitimne ovire.
67
V zvezi s tem iz same predložitvene odločbe najprej izhaja, da je bila pogodba o užitku iz postopka v glavni stvari sklenjena ob upoštevanju zakonskih določb, ki so veljale na dan njenega nastanka, kar je element, ki ga je treba upoštevati (glej po analogiji sodbo z dne 21. maja 2019, Komisija/Madžarska (Pravice užitka na kmetijskih zemljiščih), C‑235/17, EU:C:2019:432, točke od 73 do 75). Samo vpis tega užitka v zemljiško knjigo bi bilo mogoče šteti za nezakonit na podlagi sodne razlage člena 11(1) zakona iz leta 1994 o obdelovalnih zemljiščih, kot se je uporabljala na datum vpisa užitka osebe GW v zemljiško knjigo. Država članica pa lahko sprejme zakonske določbe, na podlagi katerih odloči, da take nepravilnosti, ki izhaja iz njenega nacionalnega prava, ni več treba sankcionirati.
68
Poleg tega je treba opozoriti, da je bila pravica užitka iz postopka v glavni stvari v zemljiško knjigo vpisana 29. januarja 2002 in da je ta vpis postal pravnomočen. V skladu z madžarskim pravom pa je bila posledica takega vpisa ta, da je zadevna pravica užitka obstajala, dokler se ne dokaže nasprotno (glej v tem smislu sodbo z dne 21. maja 2019, Komisija/Madžarska (Pravice užitka na kmetijskih zemljiščih), C‑235/17, EU:C:2019:432, točka 79). Prav tako ni sporno, da je družba GW lahko brez težav uživala to pravico do 27. julija 2015. Zato načelo pravne varnosti potrjuje tudi ponovno vzpostavitev pravice užitka osebe GW, čeprav bi bilo mogoče njen prvotni vpis v zemljiško knjigo šteti za nezakonit (glej v tem smislu sodbo z dne 21. maja 2019, Komisija/Madžarska (Pravice užitka na kmetijskih zemljiščih), C‑235/17, EU:C:2019:432, točka 80).
69
Poleg tega bi lahko bila taka nezakonitost, storjena ob prvotnem vpisu pravice užitka v zemljiško knjigo, predmet sankcij, ki bi manj posegale v pravice užitkarja, če bi madžarski organi izkazali večjo skrbnost s tem, da bi to nezakonitost kaznovali že od začetka (glej v tem smislu sodbo z dne 21. maja 2019, Komisija/Madžarska (Pravice užitka na kmetijskih zemljiščih), C‑235/17, EU:C:2019:432, točka 108).
70
Poleg tega, kot je generalna pravobranilka navedla v točkah od 66 do 68 sklepnih predlogov, ureditev iz postopka v glavni stvari ni nesorazmerno vplivala na lastninsko pravico osebe CN. Posledica te ureditve je namreč le ta, da se osebi CN povrnejo pravice, ki jih je pridobila od nekdanjega lastnika kmetijske parcele iz postopka v glavni stvari, saj je bil užitek, ki je bil na tej parceli ustanovljen v korist osebe GW, dokončno vpisan v zemljiško knjigo pred datumom, ko je oseba CN postala njen goli lastnik.
71
Nazadnje je res, da je Sodišče razsodilo, kot je navedlo predložitveno sodišče, da bi bila preučitev pogojev, v katerih so bile pravice užitka ustanovljene, za vsak primer posebej, ukrep, ki bi bil bolj sorazmeren s ciljem boja proti zlorabam na področju pridobitve in izkoriščanja kmetijskih zemljišč kot odločitev madžarskega zakonodajalca, da ex lege ukinja pravice užitka, ki jih imajo osebe, ki niso bližnji sorodniki lastnika zadevnega kmetijskega zemljišča (sodba z dne 21. maja 2019, Komisija/Madžarska (Pravice užitka na kmetijskih zemljiščih), C‑235/17, EU:C:2019:432, točke od 115 do 119). Vendar iz take presoje nikakor ne izhaja, da jo je mogoče prenesti na primer, v katerem se ta zakonodajalec odloči take pravice ponovno vpisati v zemljiško knjigo, ne zaradi boja proti tem zlorabam, temveč da bi zagotovil spoštovanje pravic, ki jih imajo posamezniki na podlagi prava Unije.
72
Na tretjem mestu je treba še preučiti, kot je bilo opozorjeno v točki 60 te sodbe, ali lastninska pravica, kot je zagotovljena s členom 17 Listine, nasprotuje ureditvi, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari.
73
V zvezi s tem ima v skladu s členom 17(1) Listine vsakdo pravico imeti v posesti svojo zakonito pridobljeno lastnino, jo uporabljati, z njo razpolagati in jo komu zapustiti, pri čemer se lastnina nikomur ne sme odvzeti, razen v javno korist v primerih in pod pogoji, ki jih določa zakon, vendar le proti pravični in pravočasni odškodnini za njeno izgubo.
74
Uživanje lastnine se lahko uredi z zakonom, če je to potrebno zaradi splošnega interesa. Poleg tega so v skladu s členom 52(1) Listine omejevanja uresničevanja pravic in svoboščin, ki jih priznava Listina, kot je lastninska pravica, mogoča, če so ta omejevanja določena z zakonom, če upoštevajo bistveno vsebino navedenih pravic in svoboščin ter če so – ob upoštevanju načela sorazmernosti – potrebna in dejansko ustrezajo ciljem splošnega interesa, ki jih priznava Unija, ali potrebi po varstvu pravic in svoboščin drugih.
75
Čeprav nič ne kaže na to, da pravica osebe CN do golega lastništva na kmetijskem zemljišču iz postopka v glavni stvari ni bila zakonito pridobljena v smislu člena 17(1) Listine, pa to ne velja za postopek, s katerim je oseba CN zaradi izbrisa užitka osebe GW na tej parceli v zemljiško knjigo pridobila njeno polno lastništvo. Kot je namreč razvidno iz točke 61 te sodbe, je bilo tako ravnanje storjeno v nasprotju s členom 63 PDEU in členom 17 Listine.
76
Iz tega sledi, da za polno lastništvo na kmetijskem zemljišču iz postopka v glavni stvari, ki ga je oseba CN pridobila po izbrisu užitka osebe GW na podlagi člena 108(1) zakona iz leta 2013 o prehodnih ukrepih in člena 94(1) in (3) zakona o zemljiški knjigi, ki je veljal na dan tega izbrisa, ni mogoče šteti, da je bila „zakonito pridobljena“ v smislu člena 17(1) Listine. Zato ureditve iz postopka v glavni stvari, s katero je bil ta užitek ponovno vpisan v zemljiško knjigo, ni mogoče šteti za omejitev pravic, ki jih CN lahko ima na podlagi člena 17 Listine.
77
Iz vseh zgornjih preudarkov izhaja, da je treba člen 63 PDEU in člen 17 Listine razlagati tako, da ne nasprotujeta ureditvi države članice, v skladu s katero je treba pravico užitka, ki je bila ustanovljena na kmetijskem zemljišču, ki je na ozemlju te države članice, ki je bila po tem, ko je bila dokončno vpisana v zemljiško knjigo, ukinjena in izbrisana iz te knjige na podlagi ureditve navedene države članice, ki je v nasprotju s tema členoma, na predlog osebe, ki ji je bila ta pravica odvzeta, ponovno vpisati v navedeno knjigo, tudi če je bil prvotni vpis te pravice v nasprotju z nacionalno zakonodajo, ki se je uporabljala na dan tega vpisa.
Stroški
78
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:
Člen 63 PDEU in člen 17 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta ureditvi države članice, v skladu s katero je treba pravico užitka, ki je bila ustanovljena na kmetijskem zemljišču, ki je na ozemlju te države članice, ki je bila po tem, ko je bila dokončno vpisana v zemljiško knjigo, ukinjena in izbrisana iz te knjige na podlagi ureditve navedene države članice, ki je v nasprotju s tema členoma, na predlog osebe, ki ji je bila ta pravica odvzeta, ponovno vpisati v navedeno knjigo, tudi če je bil prvotni vpis te pravice v nasprotju z nacionalno zakonodajo, ki se je uporabljala na dan tega vpisa.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: madžarščina.