62023TO0244
VISPĀRĒJĀS TIESAS RĪKOJUMS (ceturtā palāta)
2023. gada 26. oktobrī (
*1
)
Prasība sakarā ar bezdarbību – Institucionālās tiesības – Šengenas acquis noteikumu pilnīga piemērošana Rumānijā – Pienākums pieņemt lēmumu saskaņā ar Protokola par nosacījumiem un noteikumiem Bulgārijas Republikas un Rumānijas uzņemšanai Eiropas Savienībā 4. pantu – Priviliģēta prasītāja statuss – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība
Lietā T‑244/23
Eugen Tomac
, ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko pārstāv R. Duta, advokāts,
prasītājs,
pret
Eiropas Savienības Padomi,
atbildētāja,
VISPĀRĒJĀ TIESA (ceturtā palāta)
šādā sastāvā: priekšsēdētājs R. da Silva Pasošs [R. da Silva Passos] (referents), tiesneši S. Žervazonī [S. Gervasoni] un I. Reine,
sekretārs: V. Di Buči [V. Di Bucci],
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Ar savu prasību, kas pamatota ar LESD 265. pantu, prasītājs Eugen Tomac lūdz Vispārējo tiesu būtībā, pirmkārt, konstatēt, ka Eiropas Savienības Padome ir prettiesiski atturējusies veikt pasākumus, lai lemtu par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Rumānijā, un, otrkārt, atzīt viņu par privileģētu prasītāju un tādējādi piešķirt viņam visas tiesības, līdzekļus un darbības šajā kontekstā.
Tiesvedības priekšvēsture
2
Padomes Lēmuma 1999/435/EK (1999. gada 20. maijs) par Šengenas acquis definīciju, lai atbilstīgi Eiropas Kopienas dibināšanas līguma un Līguma par Eiropas Savienību attiecīgajiem noteikumiem noteiktu tiesisko bāzi visām normām un lēmumiem, kas veido Šengenas acquis (OV 1999, L 176, 1. lpp.), 1. pantā ar atsauci uz A pielikumu minētais Šengenas acquis ir tiesību aktu kopums, kura mērķis ir pakāpeniska kontroles atcelšana uz kopīgām robežām Šengenas zonas dalībvalstīs.
3
Ar Amsterdamas līgumu LES un EK līgumam tika pievienots Protokols, ar ko Šengenas acquis iekļauj Eiropas Savienības sistēmā (OV 1997, C 340, 93. lpp.). Pēc tam Protokols (Nr. 19) par Šengenas acquis, kas iekļauts Eiropas Savienības sistēmā un pievienots LES (OV 2008, C 115, 290. lpp.), tika pievienots Lisabonas līgumam (OV 2010, C 83, 290. lpp.).
4
Jo īpaši attiecībā uz Rumāniju Akta par Bulgārijas Republikas un Rumānijas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā (OV 2005, L 157, 203. lpp.), Protokola par nosacījumiem un noteikumiem Bulgārijas Republikas un Rumānijas uzņemšanai Eiropas Savienībā (OV 2005, L 157, 29. lpp.; turpmāk tekstā – “Akta par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokols”) 4. panta 1. un 2. punktā ir paredzēts:
“1.   Šengenas acquis noteikumi, [..] kas iekļaut[i] Eiropas Savienības sistēmā, kā arī akti, kuri pieņemti atbilstīgi tam vai kā citādi saistīti ar to un uzskaitīti šā protokola II pielikumā, tāpat kā jebkādi turpmāki šādi akti, kuri var tikt pieņemti pirms pievienošanās dienas, ir saistoši Bulgārija[s Republikai] un Rumānijai un piemērojami tajās no pievienošanās dienas.
2.   Tie Šengenas acquis noteikumi, kas iekļauti Eiropas Savienības sistēmā, kā arī akti, kas pieņemti atbilstīgi tam vai kā citādi saistīti ar to un nav minēti šā panta 1. punktā, lai arī no pievienošanās dienas saistoši Bulgārijas [Republikai] un Rumānijai, katrā no šīm valstīm ir piemērojami vienīgi saskaņā ar attiecīgu Padomes eirolēmumu pēc tam, kad atbilstīgi spēkā esošajām Šengenas izvērtēšanas procedūrām ir konstatēts, ka attiecīgajā valstī ir izpildīti visi nosacījumi, kas vajadzīgi visu acquis attiecīgo daļu piemērošanai.
Padome pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu lēmumu pieņem ar to locekļu vienprātīgu balsojumu, kas pārstāv tādu dalībvalstu valdības, attiecībā uz kurām šajā punktā minētos noteikumus jau piemēro, un tās dalībvalsts valdību, attiecībā uz kuru minētos noteikumus jāsāk piemērot. [..]”
5
Pēc pievienošanās Savienībai 2007. gada 1. janvārī Rumānija laikposmā no 2009. līdz 2011. gadam veica vairākus pasākumus saistībā ar Šengenas izvērtēšanas procedūrām, lai izpildītu kritērijus, kas nepieciešami Šengenas acquis noteikumu pilnīgai piemērošanai.
6
Padomes prezidentvalsts 2010. gada 29. septembrī un 2011. gada 8. jūlijā sagatavoja un vēlāk grozīja pirmo Padomes lēmuma projektu par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Bulgārijas Republikā un Rumānijā, proti, projektu Nr. 14142/10, kas kļuva par projektu Nr. 14142/1/10 (turpmāk tekstā – “projekts Nr. 14142/10”).
7
Ar 2011. gada 8. jūnija rezolūciju par projektu Nr. 14142/10 (OV 2012, CE 380, 160. lpp.) Parlaments pauda nostāju par labu šim projektam.
8
Ar 2011. gada 9. jūnija secinājumiem par izvērtēšanas procesa pabeigšanu attiecībā uz Rumānijas gatavību visu Šengenas acquis noteikumu īstenošanai (9166/3/11 REV 3) Padomes Šengenas jautājumu darba grupas Šengenas izvērtēšanas padome norādīja, ka ir pabeigtas Šengenas izvērtēšanas procedūras attiecībā uz Rumāniju. Konstatējot, ka Rumānijā ir izpildīti nosacījumi visās Šengenas acquis jomās, tā secināja, ka Padome var pieņemt lēmumu, kas minēts Akta par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokola 4. panta 2. punktā.
9
Lai gan 2011. gada 24. jūnijā tika panākta vienošanās, ka lēmums par Rumānijas pievienošanos Šengenas zonai būtu jāpieņem ne vēlāk kā 2011. gada septembrī, Padome 2011. gada 22. septembra sanāksmē tomēr atlika balsojumu par šā lēmuma pieņemšanu.
10
Ar 2011. gada 13. oktobra rezolūciju par Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos Šengenas zonai (OV 2013, EK 94, 13. lpp.) Parlaments atkārtoti atbalstīja Rumānijas pievienošanos Šengenas zonai. Padome tiek aicināta šajā nolūkā veikt nepieciešamos pasākumus.
11
Par Padomes 2011. gada 7. decembra lēmuma Nr. 14302/3/11 projektu, ko izstrādāja Padomes prezidentvalsts, Padome 2011. gada 9. decembra sanāksmē nebalsoja.
12
Ar 2018. gada 11. decembra rezolūciju par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Bulgārijā un Rumānijā: kontroles atcelšana pie iekšējām sauszemes, jūras un gaisa robežām (OV 2020, C 388, 18. lpp.) Parlaments aicināja Padomi, pirmkārt, pēc iespējas ātrāk iesniegt jaunu lēmuma projektu par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Rumānijā, pamatojoties uz projektu Nr. 14142/10, un, otrkārt, ar vienu tiesību aktu pieņemt tūlītēju lēmumu par kontroles atcelšanu pie iekšējām robežām.
13
Pēc tam Eiropas Komisija apstiprināja, ka Rumānija ir izpildījusi nosacījumus, kas nepieciešami, lai atzītu Šengenas acquis noteikumus par piemērojamiem šajā valstī, un aicināja Padomi šajā nolūkā veikt nepieciešamos pasākumus pirmajā 2021. gada 2. jūnija paziņojumā Eiropas Parlamentam un Padomei “Stratēģija pilnībā funkcionējošai un noturīgai Šengenas zonai” (COM(2021) 277 final) un otrajā 2022. gada 24. maija paziņojumā Eiropas Parlamentam, Eiropadomei, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “2022. gada ziņojums par stāvokli Šengenas zonā” (COM(2022) 0301 final).
14
Savā 2022. gada 18. oktobra rezolūcijā par Rumānijas un Bulgārijas pievienošanos Šengenas zonai (OV 2023, C 149, 11. lpp.) Parlaments vēlreiz aicināja Padomi veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai līdz 2022. gada beigām pieņemtu lēmumu par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Rumānijā.
15
2022. gada 21. oktobra ekspertu ziņojumā, kas tika sagatavots Komisijas uzdevumā brīvprātīgas informācijas vākšanas misijas Bulgārijā un Rumānijā ietvaros par Šengenas acquis piemērošanu un notikumiem šajā saistībā kopš 2011. gada (13906/22), tika apstiprināti 2011. gadā pabeigto izvērtēšanas procedūru secinājumi. Šajā ziņojumā bija arī norādīts, ka Rumānija ir īstenojusi acquis un tā instrumentus un pat pastiprinājusi to piemērošanu visās jomās. Eiropas Parlamentam un Padomei adresētajā 2022. gada 16. novembra paziņojumā “Spēcīgāka Šengena: pilnīga Bulgārijas, Rumānijas un Horvātijas dalība zonā bez kontroles pie iekšējām robežām” (COM(2022) 636 final) Komisija atkārtoti aicināja Padomi uzņemt Rumāniju Šengenas zonā.
16
2022. gada 29. novembrī, pamatojoties uz Akta par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokola 4. panta 2. punktu, Padomes prezidentvalsts sagatavoja Padomes Lēmuma projektu Nr. 15218/22 par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Bulgārijā un Rumānijā (turpmāk tekstā – “projekts Nr. 15218/22”).
17
2022. gada 8. decembrī Padomes Tieslietu un iekšlietu (TI) padome tikās, lai Šengenas zonas politiskās pārvaldības (proti, Šengenas Padomes) un neleģislatīvo darbību ietvaros lemtu par sanāksmes darba kārtības 3. punkta a) apakšpunktā iekļauto projektu Nr. 15218/22, kurā bija paredzēts, ka var lūgt balsojumu par tā iespējamo pieņemšanu. Šajā sanāksmē, dalībvalstu valdību pārstāvjiem nepanākot vienprātību attiecībā uz projektu Nr. 15218/22, šis projekts netika pieņemts.
18
Prasītājs ir Eiropas Parlamenta deputāts, Rumānijas pilsonis.
19
2022. gada 15. decembra e‑pasta vēstulē prasītājs jautāja Padomes Ģenerālsekretariāta TI ģenerāldirektorei, vai viņam ir iespējams paziņot balsojuma par Šengenas acquis pilnīgu piemērošanu Rumānijā rezultātus, kas iekļauti Padomes 2022. gada 8. decembra sanāksmes darba kārtībā, kā arī šīs sanāksmes protokolu vai ar to saistīto ziņojumu.
20
Padomes Ģenerālsekretariāta TI ģenerāldirektore 2022. gada 16. decembra e‑pastā atbildēja prasītājam, ka šajā sanāksmē projekts Nr. 15218/22 faktiski netika pieņemts un ka saskaņā ar Padomes Reglamenta 8. un 9. pantu, ciktāl tās bija apspriedes par neleģislatīvu aktu, kas nav publiski pieejamas, balsošanas rezultāti nav publiskojami. Viņa piebilda, ka arī šīs procedūras protokols netiek publiskots.
21
Ar dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2023. gada 6. februārī, prasītājs, pamatojoties uz LESD 263. pantu, cēla prasību atcelt Padomes 2022. gada 8. decembra“lēmumu”, ar kuru projekts Nr. 15218/22 netika pieņemts. Šī prasība tika reģistrēta ar lietas numuru T‑48/23.
22
Ar 2023. gada 6. februāra vēstuli prasītājs Padomes TI sastāvā esošajam ministram nosūtīja Padomei adresētu aicinājumu rīkoties saskaņā ar LESD 265. panta otro daļu, lai lemtu par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Rumānijā, piemērojot Akta par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokola 4. panta 2. punktu. Šī lūguma pamatojumam viņš būtībā izklāstīja tiesvedības priekšvēsturi un argumentus, kurus viņš bija izvirzījis savas atcelšanas prasības lietā T‑48/23 pamatojumam. Šajā ziņā viņš it īpaši atsaucās uz dalībvalstu vienlīdzības, nediskriminācijas un lojālas sadarbības principu pārkāpumu. Turklāt viņš piebilda, ka, “ciktāl [bija] pierādīts, ka Rumānija ir izpildījusi izvērtēšanas procedūras nosacījumus, tās integrācija nevar tikt noraidīta, aizbildinoties ar vienas [...] dalībvalsts nepamatotu iebildumu”, un to, ka Padomei “[nebija] jāņem vērā nepamatoti iebildumi iebildumus, jo īpaši [Akta] par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokola 4. panta izpratnē”.
23
Ar 2023. gada 13. aprīļa vēstuli Padomes ģenerāldirektors vispārējās un institucionālās politikas jautājumos (GIP) atbildēja prasītājam. Viņš tam atgādināja par vienprātības prasību, kas noteikta Akta par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokola 4. panta 2. punktā un kas ir jāievēro, lai pieņemtu lēmumu minētā panta nozīmē. Pēc tam viņš norādīja, ka projekts Nr. 15218/22 nav saņēmis vienprātīgu attiecīgo dalībvalstu pārstāvju atbalstu 2022. gada 8. un 9. decembra sanāksmēs un ka līdz ar to turpinās sarunas par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Rumānijā, lai panāktu vienprātību, kas prasīta Aktā par Rumānijas pievienošanos Savienībai.
Prasītāja prasījumi
24
Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai būtībā ir šādi:
–
konstatēt Padomes kļūdaino atturēšanos veikt visas darbības, lai lemtu par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Rumānijā saskaņā ar Akta par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokola 4. panta 2. punktu;
–
atzīt viņam priviliģēta prasītāja statusu un tādējādi piešķirt viņam visas tiesības, līdzekļus un darbības šajā kontekstā;
–
piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
25
Saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 126. pantu, ja prasība ir acīmredzami juridiski nepamatota, Vispārējā tiesa, neveicot tālākas procesuālās darbības, jebkurā brīdī var lemt, izdodot motivētu rīkojumu.
26
Šajā gadījumā Vispārējā tiesa uzskata, ka ir guvusi pietiekamu skaidrību no lietas materiāliem, un, piemērojot šo pantu, nolemj izlemt lietu, neveicot turpmākas procesuālās darbības.
27
Saskaņā ar LESD 265. pantu:
“Ja [Savienības iestāde vai struktūra] nepieņem lēmumu, tādējādi pārkāpjot līgumus, citas Savienības iestādes un dalībvalstis var griezties Eiropas Savienības Tiesā, lai konstatētu šo pārkāpumu. [..]
[Šāda prasība sakarā ar bezdarbību] ir pieņemama vienīgi tad, ja attiecīgā iestāde vai struktūra vispirms ir aicināta pieņemt lēmumu. Ja divos mēnešos pēc aicinājuma iestāde vai struktūra nav formulējusi savu nostāju, prasību var celt nākamos divos mēnešos.
Jebkura fiziska vai juridiska persona atbilstīgi iepriekšējās panta daļās izklāstītajiem nosacījumiem var griezties Tiesā sakarā ar to, ka Savienības iestāde vai kāda struktūra nav adresējusi šai personai kādu tiesību aktu, izņemot ieteikumus vai atzinumus.”
28
Vispirms ir svarīgi atgādināt, ka saskaņā ar judikatūru prasības sakarā ar bezdarbību priekšnoteikums ir attiecīgās iestādes pienākuma rīkoties esamība, proti, līdz ar to apgalvotā bezdarbība būtu pretrunā Līgumam (rīkojumi, 1998. gada 6. jūlijs, Goldstein/Komisija, T‑286/97, EU:T:1998:150, 24. punkts, un 2011. gada 6. septembris, Mugraby/Padome un Komisija, T‑292/09, nav publicēts, EU:T:2011:418, 34. punkts), un ka fiziska vai juridiska persona var vērsties Savienības tiesā saskaņā ar LESD 265. panta trešo daļu tikai, lai lūgtu konstatēt, ka kāda no Savienības iestādēm vai struktūrām, pārkāpjot līgumu, ir atturējusies pieņemt tiesību aktu, kas nav ieteikums vai atzinums, kura iespējamais adresāts tā ir, vai kuru tā varētu apstrīdēt, ceļot atcelšanas prasību (rīkojums, 2012. gada 27. novembris, H‑Holding/Parlaments, T‑672/11, nav publicēts, EU:T:2012:628, 16. punkts).
29
Tādējādi, lai lemtu par prasījumu sakarā ar bezdarbību pamatotību, Vispārējai tiesai ir jāpārbauda, vai brīdī, kad attiecīgajai iestādei vai struktūrai tika izteikts aicinājums rīkoties LESD 265. panta otrās daļas izpratnē, šai iestādei vai struktūrai bija pienākums rīkoties tā, kā prasītājs iesaka aicinājumā rīkoties (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2020. gada 17. jūlijs, Wagenknecht/Eiropas Komisija, T‑715/19, EU:T:2020:340, 34. punkts un tajā minētā judikatūra).
30
Šajā ziņā šeit ir jānorāda, ka Akta par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokola 4. pantā nav noteikts nekāds termiņš, kuram beidzoties Padomes lēmums saskaņā ar šo pantu ir jāpieņem vai ir uzskatāms par pieņemtu (skat. šī sprieduma 4. punktu).
31
Turklāt no minētā panta sistēmas un it īpaši no tajā paredzētā balsojuma, kā arī tajā noteiktā vienprātības nosacījuma izriet, ka attiecīgo dalībvalstu valdību pārstāvjiem nav jāpieņem lēmums jebkādos apstākļos šīs tiesību normas izpratnē, bet, gluži pretēji, tiem šajā ziņā ir rīcības brīvība, kas izslēdz privātpersonu tiesības prasīt no tiem un līdz ar to arī no Padomes, lai lēmuma projekta apspriešanas laikā tie paustu noteiktu nostāju (šajā nozīmē un pēc analoģijas skat. spriedumus, 1989. gada 14. februāris, Star Fruit/Komisija, 247/87, EU:C:1989:58, 11. punkts, un 2023. gada 5. septembris, Parlaments/Komisija (Atbrīvojums no vīzas prasības Amerikas Savienoto Valstu valstspiederīgajiem), C‑137/21, EU:C:2023:625, 57.–62. punkts).
32
Šajā ziņā ir jāuzsver, ka Padomes ģenerāldirektors vispārējās un institucionālās politikas jautājumos, atbildot uz prasītāja 2023. gada 6. februāra aicinājumu rīkoties, pamatoti viņam norādīja, ka viņa lūgums pieņemt lēmumu par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Rumānijā nevar tikt apmierināts, neņemot vērā balsojumu par projekta Nr. 15218/22 nepieņemšanu, jo Padome juridiski nevarēja neievērot attiecīgo dalībvalstu pārstāvju vienprātības neesamību, ciktāl pretējā gadījumā tiktu pārkāpti nosacījumi, kas paredzēti Akta par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokola 4. panta 2. punktā. Tādējādi šis iemesls pamatoja lēmuma nepieņemšanu, ievērojot šos nosacījumus, un līdz ar to sarunu turpināšanu šajā ziņā (skat. šī sprieduma 23. punktu).
33
Līdz ar to ir jāsecina, ka brīdī, kad prasītājs nosūtīja Padomei aicinājumu rīkoties, šai iestādei nebija nekāda pienākuma pieņemt lēmumu saskaņā ar Akta par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokola 4. pantu. Gluži pretēji, Padomei bija jārīkojas, ievērojot vienprātības nosacījumu, kas skaidri paredzēts Akta par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokola 4. pantā.
34
Turklāt ir jānorāda, ka, ņemot vērā Padomes prezidentvalsts sagatavotos projektus Nr. 14142/10, Nr. 14302/3/11 un Nr. 15218/22, Padome savu pilnvaru ietvaros nav atturējusies rīkoties, lai pirms prasības celšanas veiktu jebkādus pasākumus, kas nepieciešami, lai pieņemtu lēmumu Akta par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokola 4. panta izpratnē, kā to vēlāk pēc būtības ir lūdzis prasītājs.
35
Līdz ar to ir acīmredzams, ka, atsakoties apmierināt prasītāja izteikto aicinājumu rīkoties un neatkarīgi no tā, vai dalībvalsts iebildumi pret attiecīgā projekta pieņemšanu varētu pārkāpt lojālas sadarbības starp dalībvalstīm principu, Padome katrā ziņā nav prettiesiski atturējusies no rīcības saistībā ar Akta par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokola 4. pantu, kas tāpat kā līgumi ir daļa no primārajām tiesībām.
36
No tā izriet, ka Padome šajā gadījumā nav prettiesiski atturējusies pieņemt lēmumu LESD 265. panta izpratnē. Līdz ar to ir jāsecina, ka pirmais prasījums, ar kuru pēc būtības tiek lūgts atzīt, ka Padome nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir paredzēti Akta par Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai protokola 4. panta 2. punktā, ir noraidāms kā acīmredzami juridiski nepamatots.
37
Turklāt attiecībā uz otro prasījumu, ar kuru prasītājs būtībā lūdz, lai viņam tiktu atzīts privileģēta prasītāja statuss un lai tādējādi viņam tiktu piešķirtas visas tiesības, līdzekļi un darbības šajā kontekstā, ir jāuzsver, ka saskaņā ar LESD 263. panta otro daļu priviliģēta prasītāja statuss tiek atzīts tikai attiecībā uz dalībvalsti, Parlamentu, Padomi vai Komisiju. Šādos apstākļos šis statuss prasītājam šajā lietā nevar tikt piešķirts.
38
Līdz ar to arī otrais prasījums ir jānoraida kā acīmredzami juridiski nepamatots.
39
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, prasība ir pilnībā jānoraida kā acīmredzami juridiski nepamatota un Padomei par to nav jāpaziņo.
Par tiesāšanās izdevumiem
40
Tā kā šis rīkojums ir pieņemts, pirms prasības pieteikums tiek izsniegts Padomei un pirms tai varētu rasties tiesāšanās izdevumi, ir jānolemj, ka prasītājs atbilstoši Reglamenta 133. pantam savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (ceturtā palāta)
izdod rīkojumu:
1)
Prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu.
2)
Eugen Tomac savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.
Luksemburgā, 2023. gada 26. oktobrī
Sekretārs
V. Di Bucci
Priekšsēdētājs
R. da Silva Passos
(
*1
)	Tiesvedības valoda – franču.