62022TJ0781_RES
Lieta T‑781/22
Madre Querida u.c.
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2025. gada 11. jūnija spriedums
Kopējā zivsaimniecības politika – Regulas (ES) 2016/2336 9. pants – Īstenošanas regula (ES) 2022/1614 – Metodes un kritēriji to apgabalu noteikšanai, kuros ir vai varētu būt atrodamas jutīgas jūras ekosistēmas – To apgabalu saraksta izveidošana, kuros ir vai varētu būt atrodamas jutīgas jūras ekosistēmas – Aizsargājamo apgabalu izveide – Iebilde par prettiesiskumu – Samērīgums
Zivsaimniecība – Jūras resursu saglabāšana – Jutīgu jūras ekosistēmu aizsardzība – Apgabalu saraksts, kuros ir vai varētu būt atrodamas jutīgas jūras ekosistēmas – Noteikšanas kritēriji – Stacionāro zvejas rīku būtiskas negatīvās ietekmes novērtējums katrā šajā sarakstā iekļautajā apgabalā – Izslēgšana – Samērīguma un diskriminācijas aizlieguma principu pārkāpums – Neesamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1380/2013 4. pants un Regulas 2016/2336 9. panta 4. un 6. punkts, Padomes Regulas Nr. 734/2008 2. pants; Komisijas Regula 2022/1614)
(skat. 30., 31., 38., 41.–46., 48.–52., 54., 56., 69., 70. un 103. punktu)
Zivsaimniecība – Jūras resursu saglabāšana – Jutīgu jūras ekosistēmu aizsardzība – Apgabalu saraksts, kuros ir vai varētu būt atrodamas jutīgas jūras ekosistēmas – Noteikšanas metode – Komisijas rīcības brīvība – Aizsargājamo buferzonu izveide – Pieļaujamība – Samērīguma principa pārkāpums – Neesamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/2336 9. pants; Komisijas Regula 2022/1614)
(skat. 80., 83., 91.–95. un 97. punktu)
Iestāžu akti – Pamata tiesiskais regulējums un īstenošanas pasākumi – Īstenošanas pasākumi, ar kuriem nevar nedz grozīt, nedz papildināt pamata tiesiskā regulējuma būtiskos elementus – Būtisko elementu kvalifikācija – Konkrētai jomai raksturīgo īpašību un īpatnību ņemšana vērā – Īstenošanas tiesību akti, kuros noteikts to apgabalu saraksts, kuros ir vai varētu būt atrodamas jutīgas jūras ekosistēmas – Pamatregulā pieņemtā šo ekosistēmu aizsardzības režīma konkretizējums – Pieļaujamība
(LESD 291. panta 2. punkts; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/2336 9. panta 6. punkts)
(skat. 117.–120. un 123.–126. punktu)
Zivsaimniecība – Jūras resursu saglabāšana – Piesardzīga un ekosistēmas pieeja zivsaimniecības pārvaldībā – Jutīgu jūras ekosistēmu aizsardzība – Aizliegums zvejot ar jebkādiem grunts zvejas rīkiem visos apgabalos, kuros ir vai varētu būt atrodamas jutīgas jūras ekosistēmas – Pienākuma norādīt pamatojumu un samērīguma principa pārkāpums – Neesamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1380/2013 2. panta 1.–3. punkts, 5. panta a), f), i) un j) punkts un 4. panta 1. punkta 8. un 9. apakšpunkts un Regulas 2016/2336 9. panta 9. punkts; Padomes Regulas Nr. 734/2008 2. pants)
(skat. 135., 141., 143., 150.–152. un 155. punktu)
Rezumējums
Saistībā ar divām celtām prasībām, kas attiecas uz Īstenošanas regulas 2022/1614 (
1
) atcelšanu, Vispārējā tiesa, lemjot paplašinātā piecu tiesnešu sastāvā, precizē kritērijus, pēc kuriem nosaka apgabalus, kuros ir vai varētu būt atrodamas jutīgas jūras ekosistēmas (turpmāk tekstā – “JJE”), ņemot vērā principus, kas izriet no Regulas 2016/2336 (
2
) (turpmāk tekstā – “pamatregula”).
Regulā Nr. 1380/2013 (
3
) par kopējo zivsaimniecības politiku (KZP) citastarp ir paredzēts pieņemt pasākumus jūras bioloģisko resursu saglabāšanai un ilgtspējīgai izmantošanai. Šādā kontekstā pamatregulas 9. panta 6. punktā ir paredzēts, ka Komisija pieņem īstenošanas aktus, lai izveidotu to apgabalu sarakstu, kuros ir vai varētu būt atrodamas jutīgas jūras ekosistēmas (turpmāk tekstā – “JJE apgabali”). Saskaņā ar pamatregulas 9. panta 9. punktu zveja ar grunts zvejas rīkiem šajos apgabalos ir aizliegta.
2022. gada 15. septembrī Eiropas Komisija ar Īstenošanas regulu 2022/1614 pieņēma šo sarakstu, pamatojoties uz diviem Starptautiskās Jūras pētniecības padomes (ICES) atzinumiem.
Spānijas Karaliste, vairāki saskaņā ar Spānijas tiesībām dibinātie uzņēmumi, kuriem pieder zvejas kuģi, kā arī zvejas produktu ražotāju organizācija, kas apvieno šos uzņēmumus, lūdz Vispārējo tiesu atcelt šo īstenošanas regulu daļā attiecībā uz minētā saraksta izveidi. Celto prasību pamatojumam tie norāda, pirmkārt, uz to, ka ar Īstenošanas regulu esot pārkāpta pamatregula un daži vispārējie Eiropas Savienības tiesību principi, un, otrkārt, uz pamatregulas 9. panta 6. un 9. punkta spēkā neesamību.
Ar pasludinātajiem spriedumiem Vispārējā tiesa pilnībā noraida abas prasības.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmkārt, Vispārējā tiesa pārbauda, vai Komisija ir pārkāpusi pamatregulu, samērīguma principu vai diskriminācijas aizlieguma principu, izstrādājot JJE apgabalu sarakstu, skatot iebildumus par noteiktu zvejas rīku veidu ietekmi, no vienas puses, un izmantoto apgabalu noteikšanas metodiku, no otras puses.
Attiecībā uz zvejas rīku veidiem Vispārējā tiesa vispirms interpretē pamatregulas 9. panta 6. punktu, lai definētu kritērijus JJE apgabalu noteikšanai un noteiktu, vai šajā tiesību normā tiek prasīts novērtēt būtisku negatīvu ietekmi, ko šajos apgabalos rada zveja ar stacionārajiem grunts zvejas rīkiem, proti, zvejas rīkiem, kas nostiprināti konkrētā jūras vides punktā. Prasītāji uzskata, ka Komisijai esot bijis jāizvērtē šo zvejas rīku radītā ietekme, jo tiem esot mazāka negatīva ietekme uz JJE salīdzinājumā ar pārvietojamiem grunts zvejas rīkiem. Turklāt prasītāji lietā T‑781/22 uzskata, ka vienāda attieksme pret stacionārajiem un pārvietojamiem zvejas rīkiem bez objektīva iemesla ir diskriminācijas aizlieguma principa pārkāpums.
Tomēr pamatregulas 9. panta 6. punktā nav prasīts nedz šāds novērtējums, nedz pieeja zvejniecības pārvaldībai vai pat pārvaldībai, kas ietver novērtējumu par attiecīgo JJE aizsardzības pasākumu ietekmi uz zvejas darbībām, kā arī uz ekonomisko un sociālo dzīvi.
Pirmkārt, no pamatregulā un Regulā Nr. 734/2008 (
4
) paredzētajām definīcijām izriet, ka JJE klātbūtni pierāda vai uz to norāda faktori, kas ir saistīti ar to sugu raksturu un daudzumu, ar kurām “saskaras” gan pārvietojamie rīki, gan stacionārie rīki. Pierādītā vai iespējamā aizsargājamo sugu klātbūtne liek attiecīgos apgabalus kvalificēt kā apgabalus, kuros ir vai varētu būt atrodamas JJE, lai nodrošinātu to aizsardzību pret “grunts zvejas rīkiem” kopumā. Tāpēc apgabals var tikt kvalificēts kā apgabals, kurā ir JJE vai tādas varētu būt atrodamas, būtiskas negatīvas ietekmes dēļ, ko rada tikai pārvietojamo grunts zvejas rīku izmantošana vai grunts zvejas rīku izmantošana vispār, un šo kvalifikāciju nevar apšaubīt attiecībā uz stacionāriem grunts zvejas rīkiem. Šādos apstākļos minēto apgabalu saraksta, kas ietilpst apstrīdētās īstenošanas regulas II pielikumā, izveide nevar būt atkarīga no pārvietojamo un stacionāro zvejas rīku salīdzinošās analīzes, pat ja tiktu uzskatīts, ka pēdējie minētie var radīt mazāku risku nekā pārvietojamie rīki.
Otrkārt, no Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) vadlīnijām, uz kurām pamatregulā ir atsauce, attiecībā uz ikgadējo JJE apgabalu novērtējumu arī izriet, ka jūras ekosistēmas klasificēšana par jutīgu neparedz stacionāro grunts zvejas rīku negatīvās ietekmes pārbaudi, jo šīs klasifikācijas pamatā ir pašas ekosistēmas īpašības.
Treškārt, saskaņā ar pamatregulas 9. panta 6. punkta teleoloģisko un sistēmisko analīzi no šīs tiesību normas nevar secināt, ka pārvaldības pieeja, kas ietvertu prasību novērtēt JJE aizsardzības pasākumu ietekmi uz zvejas darbībām un uz saimniecisko un sociālo dzīvi, būtu jāpiemēro, lai izveidotu to apgabalu sarakstu, kuros ir vai varētu būt atrodamas JJE. Tieši pretēji, šāda pieeja nebūtu saderīga ar jēdzienu “īstenošanas akts”, jo ar to tiktu grozīta vai papildināta pamatregula tās būtiskajos elementos, kas attiecas uz JJE aizsardzību. Proti, Komisija, īstenojot tai piešķirtās pilnvaras pieņemt īstenošanas regulu, nekādā veidā nevarēja līdzsvarot JJE aizsardzību ar citiem KZP mērķiem.
Turklāt, tā kā JJE apgabalu saraksta izveidei bija jābalstās uz pašām ekosistēmu īpašībām, tostarp to nestabilitāti, ņemot vērā kaitējuma risku, kas saistīts ar būtisku nelabvēlīgu ietekmi, ko vispārīgi rada grunts zvejas rīku izmantošana, ICES un Komisijas analīzes neesamība par stacionāro zvejas rīku negatīvo ietekmi, kas kopumā izriet no grunts zvejas rīku izmantošanas, nav uzskatāma par samērīguma principa pārkāpumu. Visbeidzot, tā kā jautājums par konkrēto zvejas rīku veidu – pārvietojamu vai stacionāru – nav noteicošais šo apgabalu noteikšanai, arī arguments par diskrimināciju šādas analīzes neesamības dēļ nevar būt iedarbīgs.
Attiecībā uz JJE apgabalu noteikšanas konkrētu metodiku Vispārējā tiesa nekonstatē pamatregulas vai samērīguma principa pārkāpumu. Proti, metodikas izvēle attiecībā uz kritēriju piemērošanu šādu apgabalu saraksta izveidei ietilpst Komisijas plašajā rīcības brīvībā. Konkrētajā gadījumā ar šiem elementiem nepietiek, lai uzskatītu, ka Komisija būtu acīmredzami pārsniegusi savu rīcības brīvību, izmantojot metodiku, proti, to, kuru ICES ir ņēmusi vērā savā atzinumā, vai ka tā nebūtu izmantojusi labāko pieejamo zinātnisko un tehnisko informāciju.
Otrām kārtām, Vispārējā tiesa noraida prasītāju izvirzīto iebildi par prettiesiskumu. No vienas puses, prasītājas norāda uz LESD 291. panta pārkāpumu, jo pamatregulas 9. panta 6. punktā esot atsauce uz īstenošanas aktu, lai papildinātu tā būtiskos elementus. No otras puses, šīs pašas regulas 9. panta 9. punktā paredzētais diskriminācijas aizliegums zvejot ar jebkādiem grunts zvejas rīkiem JJE apgabalos pārkāpjot KZP noteikumus, samērīguma principu un iespējamo pienākumu norādīt īpašu pamatojumu izdarītajām izvēlēm.
Attiecībā uz jautājumu par to, vai pamatregulas 9. panta 6. punktā ir ietverta atsauce uz īstenošanas aktu, lai papildinātu tā būtiskos vai pat nebūtiskos elementus, jānorāda, ka šajā tiesību normā minētajos īstenošanas aktos ir tikai precizēti JJE apgabali un tādējādi ratione loci konkretizēts ar šo pantu pieņemtais JJE aizsardzības režīms. Šajā ziņā būtiskie elementi, kas attiecas uz JJE definīciju un identifikācijas kritērijiem, JJE rādītājiem un šo ekosistēmu saraksta izveidošanas procedūru, jau izriet no pamatregulas 9. panta.
Līdz ar to Komisija sarakstu izveidoja, piemērojot pietiekami skaidrus un precīzus JJE materiālos kritērijus un atbilstoši arī pamatregulā definētai procedūrai, vienlaikus tai bija zināma rīcības brīvība, tostarp nosakot precīzu metodiku likumdevēja paredzēto kritēriju piemērošanai. Turklāt Komisija ievēroja savas īstenošanas, nevis KZP pārvaldības pilnvaras. Šajā kontekstā tā varēja ņemt vērā apstākļus, kas attiecas uz veiktajām zvejas darbībām, lai novērtētu JJE (turpinātas) pastāvēšanas iespējamību.
Attiecībā uz nediskriminējošo aizliegumu, kas ieviests ar pamatregulas 9. panta 9. punktu, neņemot vērā tostarp ekonomisko un sociālo ietekmi, no Regulas Nr. 1380/2013 izriet, ka zvejas darbību ilgtspējība ilgtermiņā nozīmē līdz minimumam samazināt šo darbību ietekmi uz jūras ekosistēmu, piemērojot piesardzīgu pieeju zvejniecības pārvaldībā, kā arī ekosistēmas pieeju.
Taču, izsverot attiecīgās intereses, kas ir raksturīgi jūras bioloģisko resursu saglabāšanas pasākumu veikšanai, likumdevējam ir plaša rīcības brīvība. Lēmumu par šādu pasākumu pieņemšana ir Savienības tiesas kontrolē, kurai ir jāaprobežojas ar pārbaudi, vai šīs kompetences īstenošanā nav pieļauta acīmredzama kļūda vai pilnvaru nepareiza izmantošana un vai likumdevējs nav acīmredzami pārsniedzis savas rīcības brīvības robežas. Likumdevējam nav jāveic īpaša un pamatota jūras vides aizsardzības interešu līdzsvarošana ar zvejas darbību veicēju interesēm un šo darbību sociālekonomiskajiem aspektiem. Proti, tehnisko pasākumu kontekstā tiesību akta autoram nav pienākums paredzēt īpašu pamatojumu savai izvēlei, ja no apstrīdētā akta izriet izvirzītā mērķa būtība, kā tas ir šajā gadījumā.
Vispārējā tiesa uzskata, ka nav pierādīts, ka likumdevējs būtu acīmredzami pārsniedzis savas rīcības brīvības robežas. Prasītājas tostarp nav iesniegušas pietiekami precīzus un pārliecinošus pierādījumus tam, ka stacionārajiem zvejas rīkiem nebija negatīvas ietekmes uz JJE, tādējādi no ekosistēmas un piesardzīgas pieejas izslēdzot zinātniskajā doktrīnā pamatoto risku, ko šie zvejas rīki rada JJE, it īpaši to atkārtotas izmantošanas un atgūšanas laikā.
Ņemot vērā iepriekš minēto, Savienības likumdevējs, īstenojot savu plašo rīcības brīvību šajā jomā, varēja uzskatīt par nepieciešamu – lai novērstu stacionāro zvejas rīku kaitīgās ietekmes uz JJE risku, neraugoties uz iespējamo negatīvo sociālo un ekonomisko ietekmi, –vispār aizliegt zveju ar grunts zvejas rīkiem JJE apgabalos.
(
1
)	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2022/1614 (2022. gada 15. septembris), ar kuru nosaka esošos jeb pastāvošos dziļūdens zvejas apgabalus un izveido to apgabalu sarakstu, kuros ir vai varētu būt atrodamas jutīgas jūras ekosistēmas (OV 2022, L 242, 1. lpp.).
(
2
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/2336 (2016. gada 14. decembris), ar ko paredz īpašus nosacījumus zvejai dziļūdens krājumos Ziemeļaustrumu Atlantijā un noteikumus zvejai starptautiskajos ūdeņos Ziemeļaustrumu Atlantijā un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 2347/2002 (OV 2016, L 354, 1. lpp.).
(
3
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1380/2013 (2013. gada 11. decembris) par kopējo zivsaimniecības politiku un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK (OV 2013, L 354, 22. lpp.).
(
4
)	Padomes Regula (EK) Nr. 734/2008 (2008. gada 15. jūlijs) par jutīgu jūras ekosistēmu aizsardzību atklātajā jūrā pret negatīvo ietekmi, ko rada grunts zvejas rīki (OV 2008, L 201, 8. lpp.), un it īpaši tās 2. panta b)–d) punkts attiecībā uz jēdzieniem “JJE”, “būtiska nelabvēlīga ietekme” un “grunts zvejas rīki”.