62003CJ0385_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑385/03
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam,
ko Bundesfinanzhof
(Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 30. jūlijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 12. septembrī, tiesvedībā
Hauptzollamt Hamburg-Jonas
pret
Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG .
TIESA (pirmā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [ P. Jann ], tiesneši N. Kolnerika [ N. Colneric ], H. N. Kunja Rodrigess [ J. N. Cunha Rodrigues ], E. Juhāss [ E. Juhász ] (referents) un E. Levits,
ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [ C. Stix-Hackl ],
sekretāre K. Štranca [ K. Sztranc ], administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un tiesas sēdi 2004. gada 25. novembrī,
ņemot vērā mutvārdu apsvērumus, ko sniedza:
– Hauptzollamt Hambourg-Jonas vārdā – M. Blesings [M. Blaesing], pārstāvis,
– Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG vārdā – U. Šrembgess [U. Schrömbges] un O. Venclafs [O. Wenzlaff], Rechtsanwälte,
– Eiropas Kopienu Komisijas vārdā – G. Brauns [G. Braun], pārstāvis,
noklausījusies ģenerāladvokātes secinājumus tiesas sēdē 2005. gada 20. janvārī,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Prejudiciālu nolēmumu lūdz par to, kā interpretēt 11. panta 1. punkta pirmo un otro daļu Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulā (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru paredz kopīgus, sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot eksporta kompensāciju sistēmu lauksaimniecības produktiem (OV L 351, 1. lpp.), ko groza ar Komisijas 1994. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 2945/94 (OV L 310, 57. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 3665/87”).
2. Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG
(turpmāk tekstā – “ Käserei ”) un Hauptzollamt Hamburg-Jonas
[Hamburgas–Jonas Galveno muitas pārvaldi] (turpmāk tekstā – “Galvenā muitas pārvalde”) par Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā paredzētās sankcijas piemērošanu šai sabiedrībai.
Atbilstošās tiesību normas
Kopienu tiesiskais regulējums
3. Regulas Nr. 2945/94, ar ko groza Regulas Nr. 3665/87 11. pantu, pirmais un trešais apsvērums ir izteikts šādi:
“Tā kā spēkā esošajos Kopienas noteikumos ir paredzēts piešķirt eksporta kompensācijas, pamatojoties tikai uz objektīviem kritērijiem, kas jo īpaši attiecas uz eksportētā produkta daudzumu, veidu un īpašībām, un tā ģeogrāfisko galamērķi; tā kā, ņemot vērā gūto pieredzi, būtu jāpastiprina pasākumi, lai apkarotu pārkāpumus un sevišķi krāpšanu, kas var nodarīt kaitējumu Kopienas budžetam; tā kā tādēļ būtu jāparedz pārmaksāto summu atlīdzināšana un sankcijas, lai mudinātu eksportētājus ievērot Kopienas noteikumus;
[..]
tā kā, ja eksportētājs iesniedz kļūdainu informāciju, tas šīs kļūdas neatklāšanas gadījumā var izraisīt nepamatotu kompensāciju izmaksu; tā kā, atklājot kļūdu, atbilstoši ir eksportētājam piemērot sankciju, kuras apmērs ir proporcionāls naudas summai, ko tas būtu nepamatoti saņēmis, ja kļūda netiktu atklāta [..].”
4. Regulas Nr. 3665/87 3. pantā noteikts:
“1. Eksporta diena ir datums, kad muitas iestāde pieņem eksporta deklarāciju, kurā ir noteikts, ka kompensācija tiks pieprasīta.
2. Datums, kad pieņemta eksporta deklarācija, nosaka:
a) piemērojamo kompensācijas likmi, ja kompensācija nav noteikta iepriekš;
b) jebkurus pielāgojumus, kas vajadzības gadījumā ir jāizdara kompensācijas likmei, ja tā ir noteikta iepriekš.
3. Jebkura cita darbība, kam ir tāds pats likumīgais spēks kā eksporta deklarācijas pieņemšanai, tiek uzskatīta par līdzvērtīgu šādai pieņemšanai.
4. Eksporta dienu izmanto, lai noteiktu eksportētā produkta daudzumu, veidu un īpašības.
5. Dokumentam, ko pievieno eksportam, lai tas pretendētu uz eksporta kompensāciju, ir jāietver visa informācija, kas vajadzīga, lai aprēķinātu eksporta kompensāciju, proti:
a) produktu apraksts, kas veidots saskaņā ar eksporta kompensācijām piemērojamo nomenklatūru;
b) produktu neto svars vai, vajadzības gadījumā, daudzums, izteikts mērvienībās, ko izmanto, aprēķinot eksporta kompensāciju, un,
c) ja tas ir vajadzīgs, lai aprēķinātu kompensāciju, attiecīgo produktu sastāvs vai atsauce uz to.
Gadījumā, ja šajā punktā minētais dokuments ir eksporta deklarācija, tai tāpat jāsatur šīs norādes, kā arī norāde “kompensācijas kods”.
6. Šīs pieņemšanas vai šīs darbības veikšanas brīdī produktus novieto muitas uzraudzībā līdz to izvešanai no Kopienas muitas teritorijas.”
5. Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkts ir izteikts šādi:
“1. Ja atklājas, ka eksportētājs, kas pretendē uz eksporta kompensāciju, ir iesniedzis pieteikumu par lielāku kompensāciju nekā viņam pienāktos, tad pamatotā kompensācija par attiecīgo eksportu ir tā, kas piemērojama faktiski eksportētajam produktam un no kuras ir atskaitītas šādas summas:
a) puse no starpības starp to kompensāciju, par kuru tika iesniegts pieteikums, un to, kas piemērojama faktiskajam eksportam;
b) divkārša starpība starp to kompensāciju, par kuru tika iesniegts pieteikums, un to, kas piemērojama, ja eksportētājs ar nolūku iesniedz nepatiesu informāciju.
Par kompensāciju, par kuru ir iesniegts pieteikums, uzskata summu, kas aprēķināta, pamatojoties uz informāciju, kas iesniegta, ievērojot 3. pantu vai 25. panta 2. punktu. Ja kompensācijas likme mainās atkarībā no mērķa, tad kompensācijas, par kuru iesniegts pieteikums, diferencēto daļu aprēķina, izmantojot informāciju, kas iesniegta, ievērojot 47. pantu.
Soda maksājumu, kas paredzēts a) apakšpunktā, nepiemēro:
– nepārvaramas varas gadījumos;
– izņēmuma gadījumos, pastāvot ārpus eksportētāja kontroles esošiem apstākļiem, kas iestājas pēc tam, kad kompetentās iestādes pieņēmušas eksporta deklarāciju vai maksājuma pieteikumu, ar nosacījumu, ka eksportētājs tūlīt pēc šādu apstākļu konstatēšanas un 47. panta 2. punktā noteiktajā termiņā informē kompetentās iestādes, ja vien kompetentās iestādes jau nav konstatējušas, ka pieprasītā kompensācija nav pareiza;
– [..].”
6. Regulas Nr. 3665/87 25. pantā noteikts:
“Ja eksportētājs apliecina savu nodomu eksportēt preces vai produktus pēc pārstrādes vai uzglabāšanas un pieteikties uz kompensāciju saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 565/80 4. un 5. pantu, tad, lai iegūtu tiesības uz kompensāciju saskaņā ar minētajiem noteikumiem, eksportētājam ir jāiesniedz muitas iestādēm deklarācija, turpmāk tekstā – “maksājuma deklarācija”.
Dalībvalstis var dot maksājuma deklarācijai arī citu nosaukumu.”
7. Informācija, kas jānorāda šajā maksājuma deklarācijā, ir noteikta šīs Regulas 25. panta 2. punktā.
8. Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. un 2. punktā noteikts:
“1. Eksporta kompensāciju maksā tikai pēc eksportētāja īpaša pieteikuma, un to dara dalībvalsts, kuras teritorijā eksporta deklarācija pieņemta.
Kompensācijas pieteikumus iesniedz:
a) rakstveidā, un dalībvalstis šim nolūkam var paredzēt speciālu veidlapu;
b) elektroniski, izmantojot datoru [..].
2. Izņemot nepārvaramas varas gadījumus, dokumenti, kas attiecas uz kompensācijas samaksu vai garantijas ķīlas atmaksu, ir iesniedzami 12 mēnešu laikā no eksporta deklarācijas pieņemšanas datuma.”
Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
9. Atbilstoši Regulas Nr. 3665/87 3. pantam Käserei
1996. gada 29. jūlijā iesniedza eksporta deklarāciju attiecībā uz siera kravu, kurā ietilpa arī kausētais siers ar dažādiem tirgus kopīgās organizācijas kompensācijām izmantojamas nomenklatūras kodiem.
10. 1996. gada 12. augustā Käserei
Galvenajai muitas pārvaldei iesniedza pieteikumu, lai saņemtu šīs kravas eksporta kompensācijas avansa maksājumu. Tomēr šī sabiedrība noteikti norādīja, ka šis pieteikums neattiecas uz kausēto sieru. Veidlapas 4. un 5. punkts, kas attiecās uz kausēto sieru, tika svītrots un papildināts ar rakstveida piezīmi. Maksājuma pieteikumam pievienotajā vēstulē Käserei
informēja Galveno muitas pārvaldi par to, ka tā par šo preci kompensāciju nepieprasa.
11. Galvenā muitas pārvalde izmaksāja eksporta kompensāciju attiecībā uz nenosvītrotajiem punktiem, taču ar 1997. gada 26. marta lēmumu tā piemēroja Käserei
sankcijas tā iemesla dēļ, ka kompensācija nav izmaksājama par kausēto sieru, kas minēts eksporta deklarācijā, par kuru ir pamata lieta, jo tas saturēja augu taukus. Tādēļ tā uzskatīja, ka Käserei
pieteikums bija par lielāka apmēra kompensāciju nekā kravai piemērojamā kompensācija.
12. Käserei
iesniedza pret šo lēmumu sūdzību, kas netika apmierināta. Taču Finanzgericht Hamburg
[Hamburgas Finanšu tiesa] apmierināja tās prasību un nosprieda, ka šī sabiedrība nebija iesniegusi kompensācijas pieteikumu attiecībā uz veidlapas 4. un 5. punktu, jo eksporta deklarācijas iesniegšana nav uzskatāma par šāda pieteikuma iesniegšanu, un tādējādi sankciju režīms nav piemērojams.
13. Galvenā muitas pārvalde ierosināja lietas pārskatīšanu Bundesfinanzhof . Šī tiesa uzskata, ka spriedums, kas jāpieņem pamata prāvā, ir atkarīgs no jautājuma, vai kompensācijas pieteikums Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta izpratnē atbilst eksporta deklarācijas iesniegšanai tās pašas regulas 3. panta izpratnē vai, gluži otrādi, maksājuma pieteikuma iesniegšanai atbilstoši minētās regulas 47. panta 1. punktam.
14. Uzskatot, ka atbilde uz šo jautājumu no Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta redakcijas skaidri neizriet, Bundesfinanzhof
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai Regulas Nr. 3665/87 [..] 11. panta 1. punkta pirmā un otrā daļa, ņemot vērā arī samērīguma principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka eksporta deklarācijā norādītā nepatiesā informācija, kas attiecas uz atsevišķiem produktiem un saskaņā ar ko varētu izmaksāt lielāku kompensāciju nekā piemērojamā kompensācija, pati par sevi ir iemesls, lai samazinātu eksporta kompensāciju par minētajā pantā noteikto sankciju summu, kaut gan īpašajā maksājuma pieteikumā, kas iesniedzams, piemērojot valsts tiesības, noteikti ir norādīts, ka eksporta kompensācija par attiecīgajiem deklarācijā norādītajiem produktiem netiek pieprasīta?”
Par prejudiciālo jautājumu
Tiesai iesniegtie apsvērumi
15. Käserei
apgalvo, ka par kompensācijas pieteikumu Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta izpratnē ir uzskatāma nevis eksporta deklarācija, bet gan šīs regulas 47. panta 1. punktā paredzētais maksājuma pieteikums. Tā uzskata, ka tādējādi šīs 11. panta 1. punktā noteiktās sankcijas nav piemērojamas, ja nepatiesi dati attiecībā uz eksporta kompensāciju ietverti tikai eksporta deklarācijā.
16. Käserei
atzīmē, ka saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmo daļu sankcija ir paredzēta gadījumā, ja eksportētājs iesniedz pieteikumu par lielāku kompensāciju nekā tam pienāktos. Taču šajā noteikumā nav precizēts, kam jābūt ietvertam šādā pieteikumā. Käserei
uzskata – tā kā šāda precizējuma nav, noteicošs ir vienīgi minētās regulas 47. pantā paredzētais pieteikums.
17. Käserei
norāda, ka saskaņā ar šī 47. panta 1. punktu, lai izmaksātu eksporta kompensāciju, ir vajadzīgs eksportētāja rakstveida pieteikums un ka dalībvalstis šim nolūkam var paredzēt speciālu veidlapu. Vācijas tiesībās šādu veidlapu reglamentē 1996. gada 24. maija Eksporta kompensāciju noteikumu ( Ausfuhrerstattungsverordnung ) ( BGBl . I 1996 l, 766. lpp.) 15. pants. Šajos noteikumos paredzētajā veidlapas paraugā pieteikuma autoram skaidri ir norādīts, ka tas lūdz samaksāt kompensāciju attiecībā uz visiem šajā pieteikumā minētajiem produktiem. Eksporta deklarācija ir skaidri nodalīta no kompensācijas maksājuma pieteikuma, un saskaņā ar Vācijas tiesībām eksportētājs noteikti lūdz eksporta kompensāciju, vienīgi iesniedzot šo pieteikumu. Tiesas sēdē Käserei
norādīja, ka Vācijas tiesību sistēmā eksporta deklarācija ir vienīgi nodoma deklarācija un tā nav pamatojums nevienai kompensācijas procedūrai attiecīgajā Vācijas muitas iestādē.
18. Komisija uzskata, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmajā daļā paredzētais kompensācijas pieteikums tiek iesniegts, sniedzot eksporta deklarāciju atbilstoši šīs regulas 3. pantam. Šajā sakarā tā uzsver, ka minētā 11. panta 1. punkta ietvaros “par kompensāciju, par kuru ir iesniegts pieteikums, uzskata summu, kas aprēķināta, vadoties no informācijas, kas iesniegta, ievērojot [šīs regulas] 3. pantu vai 25. panta 2. punktu”.
19. Komisija norāda arī uz Regulas Nr. 3665/87 mērķi. Tā apgalvo, ka, apstiprinot Finanzgericht Hamburg
veikto interpretāciju, tiktu būtiski apdraudēta regulas preventīvā iedarbība. Tā apgalvo, ka eksporta deklarācijas pieņemšana nozīmē, ka produkti pāriet muitas iestāžu uzraudzībā un kļūst par pārbaudes objektu. Ja sankcija balstītos nevis uz eksporta deklarācijā norādīto informāciju, bet uz maksājuma pieteikumu, ko var iesniegt krietni vēlāk, tad šīs pārbaudes būtu maznozīmīgas un to preventīvā iedarbība būtu niecīga. Finanzgeric ht Hamburg
interpretācija var radīt situāciju, kad eksportētājs iesniedz eksporta deklarāciju, kurā ietverta nepatiesa informācija, īpašu kompensācijas pieteikumu iesniedzot vēlāk, kad tas ir pārliecināts par to, ka kļūdas nav atklātas.
Tiesas atbilde
20. Ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai dokuments, saskaņā ar kuru ir piemērojama Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punktā paredzētā sankcija, ir šīs regulas 3. pantā minētā eksporta deklarācija vai šīs regulas 47. panta 1. punktā paredzētais īpašais maksājuma pieteikums.
21. Ir jāatgādina, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmajā daļā paredzēts piemērot sankcijas uzņēmējam, kas pieprasa lielāku eksporta kompensāciju nekā tā, uz kuru tam ir tiesības. Šīs regulas 11. panta 1. punkta otrajā daļā noteikts, ka par pieteikto kompensāciju uzskata summu, kas aprēķināta, vadoties pēc informācijas, kas iesniegta, ievērojot šīs regulas 3. pantu vai 25. panta 2. punktu. Minētās otrās daļas otrajā teikumā turklāt paredzēts, ka informāciju, kas iesniegta, piemērojot šīs regulas 47. pantu, ņem vērā, aprēķinot pieteikto kompensāciju, “ja kompensācijas likme mainās atkarībā no galamērķa”.
22. No tā izriet, ka pieteiktās kompensācijas aprēķināšanai Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta izpratnē gadījumā, ja kompensācijas likme nemainās, ir jābalstās vienīgi uz šīs regulas 3. pantu vai attiecīgā gadījumā – 25. panta 2. punktu. No tā arī izriet, ka dokuments vai dokumenti, kuros ietverta 3. pantā vai 25. panta 2. punktā paredzētā informācija, pamatojoties uz kuru tiek aprēķināta kompensācijas summa, ir pieteikums, kas kļūdainas informācijas gadījumā ir pamatojums minētā 11. panta 1. punktā paredzētās sankcijas piemērošanai.
23. Kas attiecas uz šīs regulas 3. panta interpretāciju, jāatzīmē, kā to savu secinājumu 38. punktā norāda ģenerāladvokāte, ka no šī panta obligāti neizriet, ka pieteiktās kompensācijas summa būtu jāaprēķina, vienīgi pamatojoties uz eksporta deklarācijā sniegto informāciju. It īpaši šī 3. panta 5. punktā nav precizēts tā dokumenta nosaukums, kas jāiesniedz eksporta kompensācijas saņemšanai. Atsauce ir izdarīta tikai uz “dokumentu, ko pievieno eksportam”. Turklāt minētā 3. panta 5. punkta otrajā daļā paredzēts nosacījums par to, ka “šajā punktā minētais dokuments ir eksporta deklarācija”. No tā izriet, ka dokuments, kas jāiesniedz kompensācijas saņemšanai, ne vienmēr ir eksporta deklarācija.
24. Katras dalībvalsts kompetencē ir iekšējās tiesībās noteikt, kādas veidlapas ir vajadzīgas, lai izpildītu Regulas Nr. 3665/87 3. panta prasības. Dokumentu, ko pievieno eksportam, lai saņemtu kompensāciju, var inkorporēt vienotā eksporta deklarācijā, vai arī var pastāvēt vairākas atšķirīgas veidlapas.
25. Lai kāds arī būtu valsts tiesībās kompensācijas saņemšanai izmantojamā dokumenta nosaukums, Regulas Nr. 3665/87 3. panta 5. punktā paredzēts, ka šo dokumentu “pievieno eksportam”, nevis iesniedz vēlāk. No tā izriet, ka minētais dokuments nevar būt šīs regulas 47. panta 1. punktā noteiktais maksājuma pieteikums, ievērojot, ka šo pieteikumu var iesniegt divpadsmit mēnešu laikā no deklarācijas pieņemšanas datuma, t.i., labu laiku pēc eksporta darījuma.
26. Iepriekš minētā analīze atbilst Regulas Nr. 3665/87 sistēmai, garam un mērķim. Kas attiecas uz tās sistēmu, jāatzīmē, ka regula satur materiālas un procesuālas normas attiecībā uz eksporta kompensāciju saņemšanu. Kā ģenerāladvokāte ir norādījusi savu secinājumu 48. un 50. punktā, minētās regulas 3. un 11. pants ietver materiālās tiesību normas un ir iekļauts 2. sadaļas 1. nodaļā, kuras nosaukums ir “Tiesības uz kompensāciju”. Turpretim šīs regulas 47. panta 1. punkts, kas ir iekļauts 4. sadaļā, kuras nosaukums ir “Kompensācijas izmaksas procedūra”, paredz vienīgi administratīvas formalitātes, kas eksportētājam ir jāievēro kompensācijas samaksas saņemšanai. Kompensācijas apmērs ir atkarīgs no informācijas, kas ietverta dokumentā, kurš pamato tiesības uz kompensāciju, nevis tehniska rakstura dokumentā, kurš, nenoliedzami būdams kompensācijas samaksas priekšnosacījums, tomēr nav juridiskais pamats tiesībām uz šādu maksājumu. No tā izriet, ka saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 sistēmu kompensācijas pieteikums minētās regulas 11. panta 1. punkta izpratnē tiek iesniegts, piemērojot šīs regulas 3. pantu vai attiecīgā gadījumā – 25. panta 2. punktu, nevis iesniedzot 47. panta 1. punktā paredzēto maksājuma pieteikumu.
27. Kas attiecas uz Regulas Nr. 3665/87 mērķi, tad no Regulas Nr. 2945/94 pirmā apsvēruma izriet, ka šis mērķis ir apkarot eksporta kompensāciju jomā konstatētos pārkāpumus un krāpšanu (skat. 2002. gada 11. jūlija spriedumu lietā C‑210/00 Käserei Champignon Hofmeister, Recueil, I‑6453. lpp., 60. punkts). Interpretācija, saskaņā ar kuru būtu iespējams likumīgi iesniegt kompensācijas pieteikumu par jau eksportētiem produktiem, šo mērķi apdraudētu, jo kompetentās iestādes vairs nebūtu spējīgas veikt minēto produktu fizisko kontroli, kas ir vajadzīga, lai sasniegtu Regulas Nr. 3665/87 mērķi. Tādējādi nevar atzīt, ka šīs regulas 47. panta 1. punktā minēto kompensācijas pieteikumu, ko var iesniegt divpadsmit mēnešus pēc eksporta deklarācijas saņemšanas, var uzskatīt par kompensācijas pieteikumu tās pašas regulas 11. panta 1. punkta izpratnē.
28. Produktu, par kuriem ir pieprasīta kompensācija, fiziskā kontrole ir svarīgs līdzeklis pārkāpumu un krāpšanas apkarošanai eksporta kompensāciju jomā. Šajā sakarā ir jāatzīmē – lai pilnībā sasniegtu pārbaužu mērķi, vajadzīgs, lai kontrole tiktu veikta pēc tam, kad ir iesniegts eksportētājam saistošs kompensācijas pieteikums. Kā Komisija norāda savos rakstveida apsvērumos, Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punktā paredzēto sankciju preventīvā iedarbība lielā mērā tiktu vājināta gadījumā, ja kompensācijas pieteikumu varētu iesniegt pēc tam, kad ir pabeigta produktu pārbaude. Eksportētājs tādējādi varētu izdarīt grozījumus kompensācijas pieteikumā atkarībā no iespējamās pārbaudes rezultātiem.
29. No tā izriet, ka kompensācijas pieteikuma pārbaudes process uzskatāms par Regulā Nr. 3665/87 paredzētā eksporta kompensāciju režīma neatņemamu sastāvdaļu. Lai noteiktu, kurš dokuments ir kompensācijas pieteikums, tātad ir jāņem vērā nevis dokuments, kas attiecas uz kompensācijas samaksu, bet gan dokuments, kas ir pamatojums kompensācijas pieteikuma pārbaudes sistēmas piemērošanai.
30. Iesniedzējtiesa, atsaucoties uz samērīguma principu, uzdod jautājumu, vai Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punktā paredzētās sankcijas piemērošana nav nesamērīga gadījumā, ja eksportētājs nav pieprasījis kompensācijas samaksu un kompetentās iestādes šo kompensāciju tam nav piešķīrušas.
31. Šajā sakarā vispirms ir jāatzīmē, ka iepriekš minētā sprieduma lietā Käserei Champignon Hofmeister
59.–68. punktā Tiesa jau ir atzinusi sankcijas samērīgumu. Minētajā 68. punktā Tiesa nosprieda, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā paredzētā sankcija nav pretrunā ar samērīguma principu, jo to nevar uzskatīt par nepiemērotu attiecīgā Kopienas regulējuma mērķim, proti – apkarot pārkāpumus un krāpšanu, turklāt tas nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs šī mērķa sasniegšanai.
32. Otrkārt, ir jāatzīmē, ka Regulā Nr. 3665/87 paredzēti skaidri definēti nosacījumi, ar kuriem eksportētājs, kas pieprasa kompensāciju, kuras apmērs pārsniedz to, kas tam pienāktos, tomēr var izvairīties no šīs regulas 11. panta 1. punktā paredzētās sankcijas piemērošanas. Šī noteikuma trešās daļas otrajā ievilkumā paredzēts, ka attiecīgo sankciju nepiemēro “izņēmuma gadījumos, pastāvot ārpus eksportētāja kontroles esošiem apstākļiem, kas iestājas pēc tam, kad kompetentās iestādes pieņēmušas eksporta deklarāciju vai maksājuma deklarāciju, ar nosacījumu, ka eksportētājs tūlīt pēc šādu apstākļu konstatēšanas un 47. panta 2. punktā noteiktajā termiņā informē kompetentās iestādes, ja vien kompetentās iestādes jau nav konstatējušas, ka pieprasītā kompensācija nav pareiza”.
33. Tomēr ir jāprecizē, ka kompensācijas pieteikuma grozījums ir materiāls, nevis procesuāls grozījums. Par šādu grozījumu ir jāinformē kompetentās iestādes, iesniedzot īpašu motivētu dokumentu, nevis vienkāršu veidlapu, tādu kā Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punktā paredzētais maksājuma pieteikums.
34. Visbeidzot, ir jāuzsver – no Regulas Nr. 3665/87 redakcijas un mērķa izriet, ka Kopienas likumdevējs ir vēlējies noteikt šīs regulas 11. panta 1. punktā paredzētās sankcijas piemērošanu nevis pēc tam, kad Kopienas budžets ir cietis finansiālus zaudējumus, jo eksportētājam izmaksāta nepienācīga kompensācija, bet gan sākuma stadijā, kad eksportētājs kaut vai netīšām iekļauj kļūdainu informāciju kompensācijas pieteikumā.
35. Regulas Nr. 2945/94 trešajā apsvērumā noteikts: “ja eksportētājs iesniedz kļūdainu informāciju, kas gadījumā, ja šī kļūda netiek atklāta, var izraisīt kompensāciju izmaksu, tad, atklājot kļūdu, ir pilnībā pieņemami piemērot eksportētājam sankciju [..]”. Tādējādi šajā sakarā apstāklis, ka pēc tam, kad ir atklāta eksporta deklarācijā norādītā kļūdainā informācija, eksportētājs nedz pieprasīja, nedz arī saņēma attiecīgās kompensācijas samaksu, nav svarīgs. Regulas Nr. 3665/87 ieviestajā sistēmā iespējamība vien, ka nepamatots kompensācijas maksājums var balstīties uz kļūdainu informāciju, ir pietiekama, lai piemērotu šīs regulas 11. panta 1. punktā paredzēto sankciju.
36. Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmā un otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs regulas 3. panta 5. punktā noteiktajā dokumentā, tas ir, eksporta deklarācijā vai jebkurā citā dokumentā, ko pievieno eksportam, norādīta kļūdaina informācija, kuras rezultātā varētu izmaksāt lielāku kompensāciju nekā piemērojamā kompensācija, ir iemesls, lai piemērotu šajā pantā paredzēto sankciju. Tā jāpiemēro pat tad, ja šīs regulas 47. pantā minētajā maksājuma pieteikumā noteikti ir norādīts, ka eksporta kompensācija par attiecīgajiem deklarācijā norādītajiem produktiem netiek pieprasīta.
Par tiesāšanās izdevumiem
37. Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
11. panta 1. punkta pirmā un otrā daļa Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulā (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru paredz kopīgus, sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot eksporta kompensāciju sistēmu lauksaimniecības produktiem, ko groza ar Komisijas 1994. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 2945/94, ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs regulas 3. panta 5. punktā noteiktajā dokumentā, t.i., eksporta deklarācijā vai jebkurā citā dokumentā, ko pievieno eksportam, norādīta kļūdaina informācija, kuras rezultātā varētu izmaksāt lielāku kompensāciju nekā piemērojamā kompensācija, ir iemesls, lai piemērotu šajā pantā paredzēto sankciju. Tā jāpiemēro pat tad, ja šīs regulas 47. pantā minētajā maksājuma pieteikumā noteikti ir norādīts, ka eksporta kompensācija par attiecīgajiem deklarācijā norādītajiem produktiem netiek pieprasīta.