62005CJ0421_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑421/05
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam,
ko Rechtbank van koophandel te Brussel
(Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2005. gada 21. novembrī un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 29. novembrī, tiesvedībā
City Motors Groep NV
pret
Citroën Belux NV .
TIESA (trešā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [ A. Rosas ], tiesneši H. N. Kunja Rodrigess [ J. N. Cunha Rodrigues ] un A. O’Kīfs [ A. Ó Caoimh ] (referents),
ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [ L. A. Geelhoed ],
sekretārs J. Svēdenborgs [ J. Swedenborg ], administrators,
ņemot vērā rakstveida procesu un tiesas sēdi 2006. gada 26. oktobrī,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
– City Motors Groep NV
vārdā – A. Tallons [ A. Tallon ] un Ī. Lemenss [ Y. Lemense ], advocaten,
– Citroën Belux NV
vārdā – J. Verbists [ J. Verbist ] un B. van de Valle de Gelke [ B. van de Walle de Ghelcke ], advocaten,
– Eiropas Kopienu Komisijas vārdā – A. Bukē [ A. Bouquet ] un E. Velans [ A. Whelan ], pārstāvji,
ņemot vērā lēmumu, kas pieņemts pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas, izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 3. panta 6. punktu Komisijas 2002. gada 31. jūlija Regulā (EK) Nr. 1400/2002 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību kategorijām mehānisko transportlīdzekļu nozarē (OV L 203, 30. lpp.).
2. Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp City Motors Groep NV
(turpmāk tekstā – “ CMG ”) un Citroën Belux NV
(turpmāk tekstā – “ Citroën ”) par līguma, ko Citroën
bija noslēdzis ar CMG
par Citroën
markas mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanu Beļģijā, pārtraukšanas no Citroën
puses spēkā esamību.
Atbilstošās tiesību normas
Kopienu tiesiskais regulējums
3. Komisijas 1995. gada 28. jūnija Regulas (EK) Nr. 1475/95 par Līguma [81.] panta 3. punkta piemērošanu dažām mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas un apkopes līgumu kategorijām (OV L 145, 25. lpp.) 5. panta 3. punktā bija noteikts:
“1. un 2. punktā noteiktie atbrīvojuma nosacījumi neietekmē:
[..]
– vienas puses tiesības pārtraukt līgumu, ja otra puse nav izpildījusi kādu no tās pamatpienākumiem.
Jebkādu domstarpību gadījumā pusēm ir jāvienojas par ātru strīdu izšķiršanas kārtību, piemēram, vēršoties pie trešās personas – eksperta vai šķīrējtiesneša, kas neietekmē pušu tiesības vērsties kompetentā tiesā saskaņā ar piemērojamajām valsts tiesību normām.” [Neoficiāls tulkojums]
4. Ar 2002. gada 1. oktobri Regula Nr. 1475/95 tika aizstāta ar Regulu Nr. 1400/2002.
5. Atbilstoši Regulas Nr. 1400/2002 devītajam un vienpadsmitajam apsvērumam:
“(9) Lai piegādātāju pasargātu no līguma pārtraukšanas [lai novērstu, ka piegādātājs pārtrauc līgumu], ja izplatītāji vai remontētāji sāk konkurenci veicinošu rīcību, piemēram, aktīvu vai pasīvu pārdošanu ārvalstu patērētājiem, vairāku (transportlīdzekļu) marku tirdzniecību vai apakšlīgumu slēgšanu par remonta un tehniskās apkopes pakalpojumiem, tad rakstiskā paziņojumā par pārtraukšanu objektīvi un atklāti jāizklāsta iemesli. Turklāt, lai stiprinātu izplatītāju un remontētāju neatkarību no piegādātājiem, būtu jānosaka minimālais periods, kurā paziņo par noteikta termiņa līgumu nepagarināšanu un beztermiņa līgumu pārtraukšanu.
[..]
(11) Lai veicinātu ātru to strīdu izšķiršanu, kas rodas starp izplatīšanas līguma pusēm un var citādi traucēt efektīvu konkurenci, no atbrīvojuma varētu gūt labumu tikai tad, ja līgumi katrai pusei paredz tiesības uz neatkarīga eksperta vai šķīrējtiesneša aizsardzību, jo īpaši tad, ja ir paziņots par līguma pārtraukšanu.”
6. Regulas Nr. 1400/2002 2. panta ar nosaukumu “Piemērošanas joma” 1. punkta pirmajā daļā ir noteikts:
“Ievērojot Līguma 81. panta 3. punktu un šīs regulas noteikumus, ar šo paziņo, ka 81. panta 1. punkta noteikumi neattiecas uz vertikālajām vienošanām, ja tām ir nosacījumi, saskaņā ar kuriem puses var nopirkt, pārdot vai vēlreiz pārdot jaunus mehāniskos transportlīdzekļus, mehānisko transportlīdzekļu rezerves daļas vai mehānisko transportlīdzekļu remonta un tehniskās apkopes pakalpojumus.”
7. Regulas Nr. 1400/2002 3. panta ar nosaukumu “Vispārēji nosacījumi” 4. un 6. punktā ir noteikts:
“4. Atbrīvojumu piemēro ar nosacījumu, ka vertikālā vienošanās, kas noslēgta ar izplatītāju vai remontētāju, paredz to, ka piegādātājam, kurš vēlas paziņot par līguma pārtraukšanu, tas jādara rakstiski, un sīki, objektīvi un atklāti jāizklāsta pārtraukšanas iemesli, lai aizkavētu piegādātājam pārtraukt vertikālo vienošanos ar izplatītāju vai remontētāju tādēļ, ka to nevar ierobežot saskaņā ar šo regulu.
[..]
6. Atbrīvojumu piemēro ar nosacījumu, ka vertikālajā vienošanās abām pusēm ir paredzētas tiesības strīdos par līgumsaistību izpildi griezties pie neatkarīga eksperta vai šķīrējtiesneša. Šādi strīdi, inter alia, var attiekties uz:
[..]
g) jautājumu, vai paziņojumā minētie iemesli attaisno līguma pārtraukšanu.
Tiesības, kas norādītas pirmajā teikumā, neskar katras puses tiesības iesniegt prasību valsts tiesā.”
8. Regulas Nr. 1400/2002 4. pants ar nosaukumu “Skaidri definēti ierobežojumi” 1. punktā noteic, ka atbrīvojums neskar vertikālās vienošanās, kuru mērķis ir šajā noteikumā paredzētie ierobežojumi.
9. Šīs regulas 5. pants ar nosaukumu “Īpaši nosacījumi” noteic, ka atbrīvojums neattiecas uz pienākumiem, kas šajā pantā ir uzskaitīti un ko ietver vertikālās vienošanās.
Valsts tiesiskais regulējums
10. Saskaņā ar Beļģijas Civilkodeksa 1184. pantu:
“Tiek uzskatīts, ka savstarpējos līgumos vienmēr ir paredzēta strīdu atrisināšanas kārtība gadījumā, ja kāda no līguma pusēm neizpilda savas līgumsaistības.
Šādā gadījumā līgumu nevar izbeigt. Tai pusei, attiecībā pret kuru nav tikušas izpildītas līgumsaistības, ir tiesības izvēlēties vai nu likt otrai pusei izpildīt savas saistības, ja tas ir iespējams, vai nu lūgt pārtraukt līgumu, ieskaitot zaudējumu un procentu atlīdzību.
Līguma pārtraukšanai ir jānotiek tiesvedības ceļā, un atbildētājam atkarībā no apstākļiem var tikt piešķirts zināms termiņš.”
11. Paredzot skaidri izteiktu noteikumu attiecībā uz līguma pārtraukšanu, puses tomēr var savstarpēji vienoties par atkāpšanos no minētā 1184. panta piemērošanas jomas un noteikt, kādos apstākļos pārkāpums ir uzskatāms par pietiekami būtisku, lai līgums varētu tikt izbeigts bez tiesas iesaistīšanās.
Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
12. Kopš 1992. gada CMG
izplata Beļģijā Citroën
markas transportlīdzekļus atbilstoši pārdošanas koncesijas līgumiem, kas noslēgti ar Citroën . Pēdējais no šiem līgumiem, kas attiecas uz jaunu mehānisko transportlīdzekļu pārdošanu, tika noslēgts 2003. gada 13. maijā uz nenoteiktu laika posmu, kā spēkā stāšanās laiku paredzot 2003. gada 1. oktobri (turpmāk tekstā – “koncesijas līgums”).
13. Saskaņā ar koncesijas līguma XVIII pantu Citroën
var pārtraukt minēto līgumu nekavējoties, izmantojot savas tiesības, un bez iepriekšēja brīdinājuma, tostarp gadījumā, ja “viena vai vairākas jaunas vai mazāk par trim mēnešiem reģistrētas [ Citroën
markas] automašīnas un/vai aprīkojums, un piederumi pretēji V un XIV‑9º pantam tiek vēlreiz pārdoti kādam tālākpārdevējam, kas nav [ Citroën ] oficiālā izplatīšanas tīkla dalībnieks, kuram ir atļauts veikt tālākpārdošanas darbības un kurš ir reģistrēts Eiropas Ekonomikas zonas vai Šveices teritorijā”.
14. Koncesijas līguma XXI pants turklāt noteic:
“Gadījumā, ja rodas strīds par šī līguma izpildi, un nolūkā izšķirt strīdu ar izlīgumu katra puse var vērsties pie eksperta, kuru, pamatojoties uz rūpīgākās puses lūgumu, nozīmē Briseles Tirdzniecības tiesas priekšsēdētājs.
Šis noteikums nekādā veidā neierobežo pušu tiesības vērsties tiesā, ja rodas ar līguma izpildi saistīts strīds [..].”
15. 2004. gada 1. jūnijā Citroën
pārtrauca koncesijas līgumu saskaņā ar tā XVIII pantu, pamatojoties uz to, ka CMG
ir pārdevis automašīnas sabiedrībai Interlease NV .
16. CMG
vērsās Rechtbank van koophandel te Brussel
[Briseles Tirdzniecības tiesa] pret Citroën
ar mērķi panākt zaudējumu atlīdzību par prettiesisku koncesijas līguma pārtraukšanu. Šajā kontekstā CMG
tostarp apgalvo, ka šajā līgumā skaidri paredzētais līguma pārtraukšanas noteikums ir pretrunā Regulai Nr. 1400/2002.
17. Pieņemot nolēmumu pagaidu noregulējuma tiesvedībā, minētā tiesa uzdeva Citroën
turpināt savas attiecības ar CMG
līdz brīdim, kamēr tiks pieņemts nolēmums par lietas būtību, pretējā gadījumā paredzot soda naudas samaksu. Prasība, ko Citroën
cēla pret šo rīkojumu Hof van beroep te Brussel
[Briseles Apelācijas tiesa], tika noraidīta.
18. Attiecībā uz lietas būtību iesniedzējtiesa, piekrītot Hof van beroep te Brussel
apsvērumiem, uzskata, ka Regulas Nr. 1400/2002 3. panta 6. punkta g) apakšpunkts būtu interpretējams tādējādi, ka līgums ir jāpatur spēkā līdz strīda atrisināšanai. No tā izriet, ka skaidri paredzēts līguma pārtraukšanas noteikums, kas ļauj izvairīties no iepriekšējas eksperta, šķīrējtiesneša vai tiesas iesaistīšanās, nevar likumīgi pastāvēt, ja pastāv kāds no minētā panta 6. punktā uzskaitītajiem gadījumiem. Koncesijas līguma XVIII pants līdz ar to sākotnēji šķiet nesaderīgs ar Regulu Nr. 1400/2002.
19. Šādos apstākļos Rechtbank van koophandel te Brussel
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālo jautājumu:
“Vai 3. panta 6. punkts [..] Regulā Nr. 1400/2002 [..] ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to aizliedz skaidri paredzētu noteikumu par līguma pārtraukšanu mehānisko transportlīdzekļu koncesijas līgumā, kuram varētu tikt piemērots atbrīvojums, [kas paredzēts šīs regulas 2. panta 1. punktā]?”
Par prejudiciālo jautājumu
20. Uzdodot savu jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 1400/2002 3. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs regulas 2. panta 1. punktā paredzētais kategoriju atbrīvojums neattiecas uz tā piemērošanas jomā ietilpstošajiem līgumiem, kuros ir ietverts tāds skaidri paredzēts noteikums par līguma pārtraukšanu kā pamata prāvā, saskaņā ar kuru piegādātājs var, izmantojot savas tiesības, un bez iepriekšēja paziņojuma pārtraukt līgumu, ja izplatītājs nepilda kādu no minētajā noteikumā minētajām līgumsaistībām.
21. CMG
uzskata, ka skaidri paredzēts līguma pārtraukšanas noteikums ir uzskatāms par tādu, kas izkropļo konkurenci tiktāl, ciktāl tas nostāda piegādātāju spēka pozīcijā, ierobežojot valsts tiesas rīcības brīvību strīda gadījumā. Būtībā, pastāvot šādam noteikumam, tiesai, kas izskata strīdu, būtu tikai un vienīgi jāpārbauda, vai ir izpildīti šī noteikuma piemērošanas nosacījumi un vai līguma pārtraukšana ir uzskatāma par tiesību ļaunprātīgu izmantošanu. Šī noteikuma konkurenci ierobežojošo raksturu turklāt apstiprinot tas, ka pretēji Regulai Nr. 1475/95 Regula Nr. 1400/2002 vairs neparedz iespēju pārtraukt līgumu ārkārtas apstākļu dēļ, pamatojoties uz to, ka ir pārkāpts kāds no līguma pamatpienākumiem.
22. Šajā sakarā vispirms ir jānorāda, kā to pamatoti ir atzīmējis arī Citroën, ka nedz Regulas Nr. 1400/2002 4. pantā, nedz 5. pantā, kuros ir skaidri definēti ierobežojumi un īpašie nosacījumi, kas neļauj piemērot šajā regulā paredzēto kategoriju atbrīvojumu, nav minēti skaidri izteikti līguma pārtraukšanas noteikumi.
23. Nenoliedzami, kā to savos rakstveida apsvērumos norāda CMG, Regulā Nr. 1400/2002 atšķirībā no Regulas Nr. 1475/95 5. panta 3. punkta vairs nav skaidri norādīts, ka kategoriju atbrīvojuma nosacījumi “neietekmē [..] vienas puses tiesības pārtraukt līgumu, ja otra puse nav izpildījusi kādu no tās pamatpienākumiem”.
24. Tomēr no tā nevar secināt, ka skaidri paredzēti noteikumi par līguma pārtraukšanu turpmāk ir aizliegti, jo tie ir uzskatāmi par konkurences ierobežojumu EKL 81. panta 1. punkta izpratnē. Būtībā Regulas Nr. 1475/95 5. panta 3. punkta mērķis nekādā ziņā nebija piešķirt kategoriju atbrīvojumu dažiem konkurences ierobežojumiem EKL 81. panta 1. punkta izpratnē, bet tajā bija tikai paredzēta iespēja, kas neierobežoja pušu līgumtiesisko brīvību, kas tām ir saskaņā ar piemērojamajām valsts tiesībām (šajā sakarā skat. 2006. gada 7. septembra spriedumu lietā C‑125/05 Vulcan Silkeborg, Krājums, I ‑7637. lpp., 47. punkts).
25. Savā lēmumā par prejudiciāla jautājuma uzdošanu Rechtbank van koophandel te Brussel
tomēr vēlas noskaidrot, vai skaidri paredzēts noteikums par līguma pārtraukšanu tiktāl, ciktāl tas ļauj izvairīties no iepriekšējas neatkarīga eksperta, šķīrējtiesneša vai tiesas iesaistīšanās, nav pretrunā Regulas Nr. 1400/2002 3. panta 6. punktam. Šī noteikuma ievērošana, šķiet, prasa, lai līgums, kuru vēlas pārtraukt, paliktu spēkā līdz brīdim, kamēr tiek atrisināts strīds par minētās līguma pārtraukšanas spēkā esamību.
26. Tomēr ir jākonstatē, ka Regulas Nr. 1400/2002 3. panta 6. punkts neaizliedz nekādu līguma noteikumu, bet tikai prasa, lai kā kategoriju atbrīvojuma piemērošanas nosacījums līgumā ar izplatītāju būtu paredzētas katras puses līgumtiesiskās tiesības, neierobežojot tiesības celt prasību valsts tiesā, vērsties pie neatkarīga eksperta vai šķīrējtiesneša tāda līgumtiesiskā strīda gadījumā, kas tostarp skar šī noteikuma g) apakšpunktā paredzētos nosacījumus un jautājumu, vai paziņojumā minētie iemesli attaisno līguma pārtraukšanu.
27. Līdz ar to, lai izpildītu minēto kategoriju atbrīvojuma piemērošanas nosacījumu, saskaņā ar Regulas Nr. 1400/2002 3. panta 6. punktu un, kā tas izriet no šīs regulas vienpadsmitā apsvēruma, pietiek ar to, ka minētajā līgumā ir ietverts noteikums, kurā ir paredzētas šādas līgumtiesiskās tiesības. Tā kā šajā noteikumā ietvertais iespējamo līgumtiesisko strīdu uzskaitījums nav izsmeļošs, tas pats attiecināms neatkarīgi no tā, vai līguma pārtraukšana notiek ar iepriekšēju paziņojumu vai bez tā. Savukārt minētajā noteikumā, tāpat kā nevienā citā minētās regulas noteikumā, netiek prasīts, ka, lai varētu piemērot kategoriju atbrīvojumu, ir nepieciešama iepriekšēja neatkarīga eksperta, šķīrējtiesneša vai tiesas iesaistīšanās pirms līguma pārtraukšanas īstenošanas vai ka līguma pārtraukšanas iedarbība būtu apturama līdz lēmuma par šīs līguma pārtraukšanas spēkā esamību pieņemšanai.
28. Līdz ar to no iepriekš minētā izriet, ka neviens no Regulas Nr. 1400/2002 noteikumiem neaizliedz tāda līguma pusēm, kas ietilpst šīs regulas piemērošanas jomā, ietvert līgumā tādu skaidri paredzētu noteikumu par līguma pārtraukšanu kā pamata prāvā izskatāmais noteikums (šajā sakarā skat. 1998. gada 30. aprīļa spriedumu lietā C‑230/96 Cabour, Recueil, I‑2055. lpp., 37. lpp.). Tādēļ jautājums par šāda veida noteikuma spēkā esamību principā ir saistīts nevis ar minēto regulu, bet gan tikai ar valsts tiesībām.
29. Tomēr attiecībā uz tāda līguma pārtraukšanu, kas ietilpst Regulas Nr. 1400/2002 piemērošanas jomā, ir jāņem vērā, ka saskaņā ar tās 3. panta 4. punktu kategoriju atbrīvojumu piemēro tikai ar nosacījumu, ka līgumā ir noteikts, ka piegādātājam, kurš vēlas paziņot par līguma pārtraukšanu, tas jādara rakstiski, un sīki, objektīvi un atklāti jāizklāsta pārtraukšanas iemesli, lai aizkavētu piegādātāju pārtraukt vertikālo vienošanos tādēļ, ka to nevar ierobežot saskaņā ar šo regulu. Saskaņā ar šīs regulas devīto apsvērumu tā tas būtu, ja piegādātājs pārtrauktu līgumu, pamatojoties uz to, ka izplatītājs sāk konkurenci veicinošu rīcību, piemēram, aktīvu vai pasīvu pārdošanu ārvalstu patērētājiem.
30. No tā izriet, kā to apgalvo gan CMG, gan Eiropas Kopienu Komisija un ko atzīst arī pats Citroën, ka gadījumā, ja piegādātājs pārtrauc līgumu saskaņā ar skaidri paredzētu noteikumu par līguma pārtraukšanu, ar Regulu Nr. 1400/2002 ieviestā kategoriju atbrīvojuma piemērošanas nosacījumu ievērošana prasa ne vien, lai piegādātājs rakstiski izklāstītu šīs pārtraukšanas iemeslus, bet arī, lai neatkarīgs eksperts, šķīrējtiesnesis vai valsts tiesa, pie kuriem izplatītājam ir tiesības vērsties atbilstoši minētās regulas 3. panta 6. punktam, lai apstrīdētu šīs līguma pārtraukšanas spēkā esamību, varētu veikt šīs līguma pārtraukšanas iemeslu efektīvu kontroli.
31. Tas, vai piemērojamajās valsts tiesībās tiek nodrošināta šāda efektīva kontrole gadījumā, kad piegādātājs pārtrauc līgumu atbilstoši šādam skaidri paredzētam noteikumam par līguma pārtraukšanu, ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
32. Šajā sakarā, ņemot vērā mērķi, ko paredzēts sasniegt ar Regulas Nr. 1400/2002 3. panta 4. punktu, šādas kontroles efektivitātei ir nepieciešams vismaz, lai neatkarīgs eksperts, šķīrējtiesnesis vai tiesa varētu pārbaudīt, vai piegādātāja veiktās līguma pārtraukšanas pamatā nav tāda izplatītāja darbība, ko nevar ierobežot saskaņā ar šo regulu.
33. Papildus tam gadījumā, ja piegādātājs pārkāpj Regulas Nr. 1400/2002 3. panta 4. punktā paredzēto kategoriju atbrīvojuma piemērošanas nosacījumu, valsts tiesai ir jāvar izdarīt no tā secinājumus atbilstoši valsts tiesībām gan attiecībā uz konkrētā līguma spēkā esamību saistībā ar EKL 81. pantu, gan attiecībā uz zaudējumu atlīdzību gadījumos, kad pastāv cēloņsakarība starp minētajiem zaudējumiem un EKL 81. pantā aizliegto vienošanos vai saskaņoto darbību (šajā sakarā skat. 2001. gada 20. septembra spriedumu lietā C‑453/99 Courage
un Crehan, Recueil, I‑6297. lpp., 26. punkts, un 2006. gada 13. jūlija spriedumu apvienotajās lietās no C‑295/04 līdz C‑298/04 Manfredi u.c., Krājums, I‑6619. lpp., 60., 61. un 90. punkts).
34. Attiecībā uz jautājumu par to, vai neatkarīgam ekspertam, šķīrējtiesnesim vai valsts tiesai ir jāiesaistās pirms līguma pārtraukšanas vai arī šīs līguma pārtraukšanas iedarbība ir apturama līdz lēmuma par šīs pārtraukšanas spēkā esamību pieņemšanai, ir jāatceras, ka, nepastāvot Kopienu tiesiskajam regulējumam šajā jautājumā un tā kā nevienā no Regulas Nr. 1400/2002 noteikumiem, kā tas izriet no šī sprieduma 27. punkta, nav ietverta šāda prasība, katras dalībvalsts tiesību sistēmas ziņā ir noteikt kompetentās tiesas un tiesvedības procesuālos noteikumus, kam jānodrošina tiesību, kuras tiesību subjektiem piešķir Kopienu tiesības, aizsardzība, tomēr, no vienas puses, šie noteikumi nedrīkst būt nelabvēlīgāki par noteikumiem, kas attiecas uz līdzīgām iekšēja rakstura prasībām (līdzvērtības princips), un, no otras puses, tie nedrīkst padarīt praktiski neiespējamu vai pārmērīgi grūtu to tiesību īstenošanu, kas izriet no Kopienu tiesību sistēmas (efektivitātes princips) (skat. it īpaši iepriekš minētos spriedumus lietā Courage
un Crehan, 29. punkts, kā arī lietā Manfredi u.c., 62. un 71. punkts).
35. Atbilstoši līdzvērtības principam neatkarīgam ekspertam, šķīrējtiesnesim vai valsts tiesai, kuriem, ņemot vērā Kopienu konkurences tiesības, ir jānovērtē tādas līguma pārtraukšanas spēkā esamība, kas veikta atbilstoši skaidri paredzētam noteikumam par līguma pārtraukšanu, nav jāiesaistās pirms šīs pārtraukšanas, ja, kā tas izriet no iesniedzējtiesas lēmuma un kā to tiesas sēdē, atbildot uz Tiesas jautājumiem, ir norādījuši arī pamata prāvas dalībnieki, šāda iepriekšēja iesaistīšanās nav nepieciešama arī tad, kad šādas līguma pārtraukšanas spēkā esamība tiek pārbaudīta saistībā ar līdzīgiem valsts iekšējo tiesību noteikumiem. Tāpat nešķiet, ka nosacījumi attiecībā uz pagaidu noregulējuma tiesneša iesaistīšanos tādās prasībās, kuru pamatā ir Kopienu konkurences noteikumi, būtu nelabvēlīgāki nekā tie, kas ir piemērojami līdzīgās prasībās, kuru pamatā ir valsts iekšējās tiesības, jo šis jautājums tik un tā ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
36. Runājot par efektivitātes principu, tā kā tādas līguma pārtraukšanas spēkā esamība, kas veikta atbilstoši skaidri paredzētam noteikumam par līguma pārtraukšanu, ņemot vērā Regulu Nr. 1400/2002, ir jāpārbauda tādā veidā, kas atbilst šī sprieduma 29.–33. punktā minētajiem nosacījumiem, fakts, ka šāda noteikuma rezultātā tiek izslēgta iepriekšēja neatkarīga eksperta, šķīrējtiesneša vai valsts tiesas iesaistīšanās un ka minētās līguma pārtraukšanas iedarbība netiek apturēta līdz nolēmuma par šīs pārtraukšanas spēkā esamību pieņemšanai, nevar tikt uzskatīts par tādu, kas padara praktiski neiespējamu vai pārmērīgi grūtu ar šo regulu piešķirto tiesību īstenošanu.
37. Līdz ar to uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 1400/2002 3. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tikai tādēļ, ka šīs regulas piemērošanas jomā ietilpstošā līgumā ir ietverts tāds skaidri paredzēts noteikums par līguma pārtraukšanu kā pamata lietā izskatāmais, atbilstoši kuram piegādātājs šādu līgumu var pārtraukt bez iepriekšēja paziņojuma, ja izplatītājs neizpilda kādu no šajā noteikumā minētajiem līgumtiesiskajiem pienākumiem, šīs regulas 2. panta 1. punktā paredzētais kategoriju atbrīvojums nekļūst nepiemērojams šim līgumam.
Par tiesāšanās izdevumiem
38. Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:
Komisijas 2002. gada 31. jūlija Regulas (EK) Nr. 1400/2002 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību kategorijām mehānisko transportlīdzekļu nozarē 3. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tikai tādēļ, ka šīs regulas piemērošanas jomā ietilpstošā līgumā ir ietverts tāds skaidri paredzēts noteikums par līguma pārtraukšanu kā pamata lietā izskatāmais, atbilstoši kuram piegādātājs šādu līgumu var pārtraukt bez iepriekšēja paziņojuma, ja izplatītājs neizpilda kādu no šajā noteikumā minētajiem līgumtiesiskajiem pienākumiem, šīs regulas 2. panta 1. punktā paredzētais kategoriju atbrīvojums nekļūst nepiemērojams šim līgumam.