61994CO0266_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-266/94,
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Blanca Rodríguez Galindo, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
sagsoeger,
mod
Kongeriget Spanien ved Director General de Coordinación Jurídica e Institucional Comunitaria Alberto José Navarro González og Abogado del Estado Miguel Bravo-Ferrer Delgado, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg paa Den Spanske Ambassade, 4-6, boulevard E. Servais,
sagsoegt,
angaaende en paastand om, at det fastslaas, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 92/44/EOEF af 5. juni 1992 om etablering af ONP-vilkaar for faste kredsloeb (EFT L 165, s. 27), idet det ikke har truffet de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet,
har
DOMSTOLEN
sammensat af praesidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformaendene F.A. Schockweiler, P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann og P. Jann samt dommerne G.F. Mancini, C.N. Kakouris, J.C. Moitinho de Almeida, J.L. Murray, D.A.O. Edward (refererende dommer), J.-P. Puissochet, G. Hirsch og H. Ragnemalm,
generaladvokat: M.B. Elmer
justitssekretaer: R. Grass,
efter at have hoert generaladvokaten,
afsagt foelgende
Kendelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 23. september 1994 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i henhold til EF-traktatens artikel 169, stk. 2, anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 92/44/EOEF af 5. juni 1992 om etablering af ONP-vilkaar for faste kredsloeb (EFT L 165, s. 27, herefter benaevnt "direktivet"), idet det ikke har truffet de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet.
2 Direktivets artikel 15, stk. 1, foerste afsnit, lyder saaledes:
"Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv senest den 5. juni 1993. De underretter straks Kommissionen herom."
3 Da Kommissionen ikke havde modtaget nogen meddelelse fra den spanske regering om de trufne gennemfoerelsesforanstaltninger, sendte den en aabningsskrivelse til regeringen den 9. august 1993 i medfoer af traktatens artikel 169.
4 Den spanske regering besvarede aabningsskrivelsen ved to skrivelser af henholdsvis 21. oktober og 22. december 1993. I den foerste skrivelse tilkendegav den, at det spanske generaldirektorat for telekommunikation i den naermeste fremtid ville vedtage en resolution, som midlertidigt skulle sikre opfyldelsen af forpligtelserne i henhold til direktivet. I den anden skrivelse fremsendte regeringen to resolutioner fra generaldirektoeren for telekommunikation dateret henholdsvis den 28. og den 29. oktober 1993, idet den anfoerte, at resolutionerne midlertidigt sikrede opfyldelsen af forpligtelserne i henhold til direktivets artikel 3, 4 og 7 indtil vedtagelsen af bekendtgoerelsen om brug af faste kredsloeb.
5 Den anden skrivelse, der blev sendt med modtagelsesbevis, blev modtaget af Kommissionen den 17. januar 1994.
6 Den 7. februar 1994 tilstillede Kommissionen Kongeriget Spanien en begrundet udtalelse, hvori den anfoerte, at den "endnu ikke (havde) modtaget noget officielt svar" paa aabningsskrivelsen af 9. august 1993.
7 Den spanske regering besvarede Kommissionens begrundede udtalelse ved skrivelse af 4. marts 1994, idet den henviste til indholdet af regeringens skrivelse af 22. december 1993. Den vedlagde en ny kopi af de naevnte resolutioner, idet den endnu engang gav udtryk for, at resolutionerne var en midlertidig loesning med henblik paa at opfylde forpligtelserne i henhold til direktivets artikel 3, 4 og 7 indtil vedtagelsen af bekendtgoerelsen om udlejning af faste kredsloeb.
8 Kommissionen har i staevningen gjort gaeldende, at den spanske regerings skrivelse af 22. december 1993, som blev modtaget af Kommissionen den 17. januar 1994, ikke blev naevnt i den begrundede udtalelse paa grund af problemer i forbindelse med fremsendelsen.
9 Kongeriget Spanien har i sit svarskrift indledningsvis gjort gaeldende, at sagen boer afvises, fordi Kommissionen i sin begrundede udtalelse ikke tog hensyn til dets svar paa aabningsskrivelsen. En saadan undladelse udgoer en tilsidesaettelse af retten til kontradiktion. I stedet for at indlevere en staevning til Domstolen burde Kommissionen i en anden begrundet udtalelse have forklaret, hvorfor den fandt, at de af Kongeriget Spanien trufne foranstaltninger var utilstraekkelige.
10 Kommissionen har i sin replik heroverfor anfoert, at den ganske vist ikke henviste til de af Kongeriget Spanien fremsendte resolutioner i den begrundede udtalelse, men at den gjorde det i staevningen. Der kan ifoelge Kommissionen ikke vaere tale om en tilsidesaettelse af retten til kontradiktion eller om, at sagen boer afvises, da de bestemmelser i direktivet, som Kongeriget Spanien henviste til i sit svar paa aabningsskrivelsen, udtrykkeligt blev holdt uden for sagens genstand i staevningen.
11 Kongeriget Spanien har i sin duplik anfoert, at Kommissionen fastlagde sagens genstand, da den fremsatte den begrundede udtalelse uden at tage hensyn til de bemaerkninger og de resolutioner, den havde modtaget.
12 Kongeriget Spanien har endvidere henvist til, at den begrundede udtalelse er et vaesentligt element i den i traktatens artikel 169 foreskrevne procedure, idet den ikke blot giver den beroerte medlemsstat mulighed for at goere sig bekendt med Kommissionens endelige holdning til det paastaaede traktatbrud, men ogsaa for at forberede sit forsvar, saaledes at medlemsstaten er ude af stand til at forsvare sig, hvis den begrundede udtalelse er behaeftet med en mangel. Kongeriget Spanien har tilfoejet, at det ville have handlet anderledes, saafremt det havde haft kendskab til Kommissionens indvendinger mod svaret paa aabningsskrivelsen.
13 Kongeriget Spanien finder saaledes, at Kommissionen burde have undersoegt de modtagne bemaerkninger og resolutioner, hvad enten de maatte have vaeret fuldstaendige eller begraensede, fyldestgoerende eller utilstraekkelige.
14 Saafremt det er aabenbart, at en sag maa afvises, kan Domstolen, efter at have hoert generaladvokaten, uden at fortsaette sagens behandling traeffe afgoerelse ved begrundet kendelse, jf. artikel 92, stk. 1, i Domstolens procesreglement.
15 Den i traktatens artikel 169 foreskrevne procedure omfatter to paa hinanden foelgende faser, nemlig en administrativ procedure og en retssag for Domstolen.
16 Den administrative procedure har til formaal at give den beroerte medlemsstat lejlighed til at opfylde sine faellesskabsretlige forpligtelser eller til at tage til genmaele over for Kommissionens klagepunkter (jf. dom af 2.2.1988, sag 293/85, Kommissionen mod Belgien, Sml. s. 305, praemis 13).
17 En forskriftsmaessig administrativ procedure udgoer en med traktaten tilsigtet vaesentlig garanti, ikke blot med henblik paa at beskytte den paagaeldende medlemsstats rettigheder, men ogsaa med henblik paa at sikre, at en eventuel efterfoelgende retssag har en klart afgraenset tvist som genstand.
18 Den kontradiktoriske procedure for Domstolen kan nemlig kun efter en forskriftsmaessig administrativ procedure goere det muligt for Domstolen at afgoere, om medlemsstaten faktisk har undladt at opfylde de forpligtelser, som Kommissionen paastaar tilsidesat.
19 I det foreliggende tilfaelde er det i den begrundede udtalelse med urette anfoert, at Kommissionen endnu ikke havde modtaget noget officielt svar fra Kongeriget Spanien paa aabningsskrivelsen.
20 Kommissionen tog saaledes ikke i forbindelse med den begrundede udtalelse hensyn til de resolutioner, som Kongeriget Spanien fremlagde som svar paa aabningsskrivelsen, og som gennemfoerte visse af direktivets bestemmelser, hvilket Kommissionen i oevrigt har anerkendt.
21 Kommissionen har i staevningen forsoegt at raade bod paa denne undladelse med foelgende bemaerkning:
"Der er ikke taget stilling til, om gennemfoerelsen af artikel 3, 4 og 7 i direktiv 92/44/EOEF i spansk ret ved hjaelp af en beslutning er korrekt, idet det er aabenbart, at der ikke er truffet nogen foranstaltninger med henblik paa gennemfoerelse af direktivets oevrige bestemmelser."
22 Kommissionens adfaerd har imidlertid haft til foelge, at parterne foerst er begyndt at fastlaegge tvistens naermere karakter og raekkevidde i replikken og duplikken.
23 Dette er ikke i overensstemmelse med den i traktaten foreskrevne procedure.
24 Der var i det foreliggende tilfaelde, naar der paa grund af problemer i forbindelse med fremsendelsen af en skrivelse var skabt en misforstaaelse, som havde paavirket den begrundede udtalelse, intet til hinder for, at Kommissionen trak sin udtalelse tilbage og undersoegte Kongeriget Spaniens svar paa aabningsskrivelsen. Kommissionen kunne derefter eventuelt have fremsat en ny begrundet udtalelse med angivelse af de klagepunkter, den oenskede at fastholde.
25 Det foelger heraf, at en af de afgoerende betingelser for, at et soegsmaal i henhold til traktatens artikel 169 kan antages til realitetsbehandling, nemlig at den administrative procedure er forloebet forskriftsmaessigt, ikke er opfyldt i det foreliggende tilfaelde.
26 Det maa herefter i medfoer af artikel 92, stk. 1, i Domstolens procesreglement fastslaas, at det er aabenbart, at sagen maa afvises.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
27 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Kommissionen har tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
DOMSTOLEN
1) Sagen afvises.
2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 11. juli 1995.