61987CJ0165_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 4 . juni 1987, har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 1, anlagt sag med paastand om annullation af Raadets afgoerelse 87/369 af 7 . april 1987 om indgaaelse af den internationale konvention om Det Harmoniserede Varebeskrivelses - og Varenomenklatursystem, samt af aendringsprotokollen hertil ( EFT L 198, s . 1 ).
2 Konventionen, der traadte i kraft den 1 . januar 1988, blev vedtaget i Toldsamarbejdsraadet den 14 . juni 1983 til afloesning af konventionen af 15 . december 1950 om nomenklatur til klassifikation af varer, ( FN' s Traktatsamling, bind 347, s . 127 ), som Faellesskabets Faelles Toldtarif byggede paa .
3 Kommissionen har anfaegtet hjemmelen for den omtvistede afgoerelse; denne vedroerer efter Kommissionens opfattelse udelukkende den faelles handelspolitik og skulle derfor, som foreslaaet af Kommissionen, alene vaere truffet paa grundlag af Traktatens artikel 113 og ikke i henhold til Traktatens artikler 28, 113 og 235 .
4 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
5 Indledningsvis bemaerkes, at hovedformaalet med konventionen, som den anfaegtede afgoerelse drejer sig om, er at oprette et harmoniseret varebeskrivelses - og varenomenklatursystem, som de kontraherende parter skal anvende i deres told - og statistiknomenklaturer .
6 For at kunne tage stilling til sagen er det noedvendigt at undersoege, hvilken hjemmel Raadet har til at vedtage den anfaegtede afgoerelse paa de to omraader, som konventionen omfatter, nemlig dels en toldnomenklatur og dels en statistiknomenklatur .
7 For saa vidt angaar det foerste af disse omraader fremgaar det af ordlyden af Traktatens artikel 28, der er hjemmelen for "alle autonome aendringer eller suspensioner i Den Faelles Toldtarif", og artikel 113, som omhandler en faelles handelspolitik paa grundlag af ensartede principper, navnlig vedroerende toldaendringer og afslutning af toldaftaler, at ingen af disse to bestemmelser udtrykkeligt giver Raadet befoejelse til at udarbejde en toldnomenklatur .
8 Det bemaerkes imidlertid, at udarbejdelsen af en toldnomenklatur er noedvendig for anvendelsen af toldsatser . Det er nemlig umuligt uden et system til klassifikation af varer at henfoere disse under bestemte toldpositioner . Det foelger heraf, at Raadets kompetence til at foretage toldaendringer i mangel af en udtrykkelig hjemmel i en traktatbestemmelse noedvendigvis maa indebaere en kompetence til at udarbejde og aendre den nomenklatur, som er noedvendig ved anvendelsen af Den Faelles Toldtarif .
9 Det foelger heraf, at der paa toldomraadet tilkommer Raadet en generel kompetence, der afledes saavel af Traktatens artikel 28 som af dens artikel 113, idet det er uden betydning for kompetencen, om aendringen af satserne i Den Faelles Toldtarif er foretaget autonomt ( artikel 28 ) eller i henhold til toldaftaler eller andre foranstaltninger som led i den faelles handelspolitik ( artikel 113 ).
10 Kommissionens anbringende om, at anvendelsesomraadet for artikel 28 er inddraget under anvendelsesomraadet for artikel 113, maa derfor afvises .
11 Det bemaerkes, at i det omfang en institutions kompetence hviler paa to bestemmelser i Traktaten, skal institutionen anvende begge disse bestemmelser som hjemmel, naar den udsteder retsakter paa omraadet .
12 Anvendelsen af denne dobbelte hjemmel svarer i oevrigt til en praksis, som faellesskabsinstitutionerne fast har fulgt paa toldomraadet, og som blev stadfaestet i Den Europaeiske Faelles Akt, hvori kravene til beslutningsprocessen i Traktatens artikel 28 er blevet udformet paa samme maade som i artikel 113 .
13 Det foelger heraf, at Traktatens artikler 28 og 113 tilsammen udgoer den korrekte hjemmel for udarbejdelsen af en toldnomenklatur og foelgelig for indgaaelsen af en tilsvarende international konvention .
14 Vedroerende statistiknomenklaturen bemaerkes, at den statistiske nomenklatur, som konventionen og den anfaegtede afgoerelse drejer sig om, er en "varenomenklatur, der opstilles af den kontraherende part til indsamling af oplysninger, der skal tjene til udarbejdelse af import - og eksporthandelsstatistikker" ( konventionens artikel 1, litra c ), det vil for saa vidt angaar Faellesskabet sige dets udenrigshandelsstatistik bortset fra statistik over samhandel mellem medlemsstaterne .
15 Hjemmelen til at udarbejde en saadan statistiknomenklatur findes i Traktatens artikel 113 . Udenrigshandelsstatistikken, saavel som nomenklaturen hertil, udgoer nemlig et uundvaerligt handelspolitisk instrument . I oevrigt bemaerkes, at listen over handelspolitiske foranstaltninger i artikel 113 ikke er udtoemmende, idet disse udelukkende er eksempelvis angivet .
16 Raadet har ikke desto mindre fastholdt, at anvendelsen af artikel 235 er sket med foeje, fordi den naevnte konvention medfoerer aendringer af en anden retsakt, der er udstedt med hjemmel i den naevnte artikel, nemlig Raadets forordning nr . 1445/72 af 24 . april 1972 om statistisk varefortegnelse for Faellesskabets udenrigshandel og for samhandelen mellem dets medlemsstater ( Nimexe ) ( JO L 161, s . 1 ).
17 Raadets argument maa afvises . Det faktum, at den anfaegtede afgoerelse kan paavirke en anden retsakt, som er udstedt i henhold til artikel 235, indebaerer ikke noedvendigvis, at denne bestemmelse skal anvendes som hjemmel . Dette kommer kun paa tale, saafremt ingen anden traktatbestemmelse giver den paagaeldende institution den fornoedne hjemmel ( jfr . dom af 26 . marts 1987, Kommissionen mod Raadet, sag 45/86, Sml . s . 1493 ).
18 Det foelger heraf, at Raadet kunne traeffe den anfaegtede afgoerelse i henhold til Traktatens artikler 28 og 113, og derfor ikke med foeje kunne anvende artikel 235 .
19 Eftersom artikel 28 paa tidspunktet for vedtagelsen af den anfaegtede afgoerelse, nemlig foer ikrafttraedelsen af Den Europaeiske Faelles Akt, ligesom artikel 235 kraevede enstemmighed i Raadet, er den fastslaaede ulovlighed under de konkrete omstaendigheder rent formel mangel, som ikke kan anfaegte retsaktens gyldighed .
20 Ganske vist kraeves det i artikel 235 til forskel fra artikel 28, at der indhentes en udtalelse fra Europa-Parlamentet, og en saadan udtalelse, som er indhentet i den foreliggende sag, kan have konsekvenser for indholdet af den vedtagne retsakt . Mens en tilsidesaettelse af den forskriftsmaessige hoering foerer til den paagaeldende retsakts ugyldighed ( dom af 29 . oktober 1980, Roquette Frères mod Raadet, sag 138/79, Sml . s . 3333 ) kan en hoering af Parlamentet, som Raadet altid kan foretage, ikke anses som ulovlig, selv om den ikke er obligatorisk .
21 Sagsoegte vil herefter vaere at frifinde .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
22 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger . I henhold til artikel 69, stk . 3, kan Domstolen ophaeve omkostningerne, hvor der foreligger ganske saerlige grunde .
23 Selv om Raadet under de foreliggende omstaendigheder frifindes paa grund af den konstaterede ulovligheds rent formelle karakter, er det Domstolens opfattelse, at sagens omkostninger boer ophaeves, da Kommissionens retsopfattelse i vaesentlig grad er blevet lagt til grund .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Sagsoegte frifindes .
2 ) Hver part baerer sine omkostninger .