61992CJ0296_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indgivet til Domstolens Justitskontor den 6. juli 1992 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i henhold til EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Den Italienske Republik har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 71/305/EOEF af 26. juli 1971 om samordning af fremgangsmaaderne med hensyn til indgaaelse af offentlige bygge- og anlaegskontrakter (EFT 1971 II, s. 613, berigtiget i EFT 1952-1972, december 1973, s. 40-46), idet den i stedet for at gribe ind fra begyndelsen for at fjerne de mod faellesskabsretten stridende retsvirkninger har accepteret, at provinsforvaltningen i Ascoli Piceno underhaanden afsluttede kontrakt om det ellevte og det tolvte supplerende projekt til faerdiggoerelse af motortrafikvejsstraekningen "Ascoli-Mare", der gaar under betegnelsen "IV-delprojekt 5134", og undlod at offentliggoere en udbudsbekendtgoerelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
2 I begyndelsen af 70' erne tildelte provinsforvaltningen i Ascoli Piceno kontrakter vedroerende en raekke arbejder, der omfattede bygning af en motortrafikvej for at skabe forbindelse mellem Ascoli Piceno og henholdsvis motorvej A 14 og hovedlandevej nr. 16, der loeber langs med Adriaterhavskysten. Disse arbejder var opdelt i fire dele.
3 Del IV blev tildelt virksomheden Rozzi Costantino. De arbejder, der henhoerer under denne del, blev senere specificeret i tolv supplerende projekter, der resulterede i en vejstraekning, der var meget laengere end den oprindeligt afstukne. Udfoerelsen af de af disse supplerende projekter omfattede arbejder blev ogsaa tildelt virksomheden Rozzi Costantino. Vedroerende de af det ellevte og det tolvte supplerende projekt omfattede arbejder afsluttede provinsforvaltningen i Ascoli Piceno den 21. maj 1990 kontrakt underhaanden med naevnte virksomhed vedroerende arbejder til i alt 36 250 000 000 LIT.
4 Kommissionen, der var af den opfattelse, at tildelingen af kontrakten vedroerende de af disse to supplerede projekter omfattede arbejder henhoerte under anvendelsesomraadet for naevnte direktiv 71/305 og ikke var omfattet af de i direktivets artikel 9 omhandlede tilfaelde, saaledes at der i overensstemmelse med direktivet skulle vaere sket offentliggoerelse af en udbudsbekendtgoerelse i De Europaeiaeske Faellesskabers Tidende, opfordrede ved skrivelse af 17. januar 1991 i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 den italienske regering til inden 30 dage at fremsaette sine bemaerkninger til det traktatbrud, der maatte antages at foreligge hermed.
5 Da Kommissionen ikke inden for den fastsatte frist modtog svar fra den italienske regering, genfremsatte den sine synspunkter i den begrundede udtalelse, der den 1. august 1991 blev tilstillet Den Italienske Republik, og hvori den konstaterede, at "Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i medfoer af direktiv 71/305/EOEF, idet provinsforvaltningen i Ascoli Piceno har afsluttet kontrakt underhaanden om bygningen af det afsnit af motortrafikvejsstraekningen 'Ascoli-Mare', der betegnes 'IV-delprojekt', og ikke har offentliggjort en udbudsbekendtgoerelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende". Kommissionen anmodede Den Italienske Republik om at efterkomme den begrundede udtalelse inden to maaneder.
6 Den italienske regering tilstillede ved skrivelse af 30. december 1991 Kommissionen et notat af 31. oktober 1991, i hvilket provinsforvaltningen i Ascoli Piceno gav visse oplysninger om den omhandlede kontrakt og henviste til artikel 5, litra b), i italiensk lov nr. 584 af 8. august 1977, der er en gennemfoerelse i italiensk ret af artikel 9, litra b), i direktiv 71/305, som begrundelse for, at den omtvistede kontrakt lovligt havde kunnet tildeles virksomheden Rozzi Costantino.
7 Kommissionen ansaa meddelelsen af disse oplysninger, der efter dens opfattelse var en forsinket besvarelse af dens begrundede udtalelse, for utilstraekkelig, og har derfor anlagt naervaerende sag, hvormed det, som det fremgaar af praemis 1 i naervaerende dom, oenskes fastslaaet, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 71/305 ved uden at gribe ind at acceptere, at provinsforvaltningen i Ascoli Piceno benyttede sig af fremgangsmaaden med at afslutte kontrakt underhaanden.
8 Den italienske regering har i svarskriftet blot anfoert, at den forpligtelse, der paahviler medlemsstaten, til at paase, at direktiv 71/305 anvendes, adskiller sig fra selve pligten til at anvende direktivet, der paahviler de ordregivende myndigheder. Den har tilfoejet, at en medlemsstats tilsidesaettelse af sin tilsynspligt kun kan fastslaas, saafremt en ordregivende myndigheds overtraedelse af direktivet er saa klar og aabenbar, at den goer medlemsstatens manglende indgriben ulovlig.
9 Den italienske regering har vedlagt sin duplik forskellige dokumenter, af hvilke det skulle fremgaa, at der i forbindelse med den omtvistede kontrakt har foreligget "tekniske aarsager", jf. artikel 9, litra b), i direktiv 71/305, der goer det retmaessigt at tildele kontrakt paa de omhandlede arbejder til en bestemt entreprenoer og saaledes berettiger den benyttede fremgangsmaade med at afslutte kontrakt underhaanden. Den har desuden anfoert, dels at den allerede under den administrative procedure paaberaabte sig direktivets artikel 9, litra b), og dels at den ikke i svarskriftet lagde hovedvaegten paa de naevnte "tekniske aarsager", eftersom Kommissionen i paastanden i staevningen ikke har kritiseret den italienske regering for at have tilsidesat sine forpligtelser i kraft af Ascoli Piceno' s provinsforvaltnings angivelig mod direktiv 71/305 stridende adfaerd, men derimod for, at den undlod at gribe ind for at hindre denne adfaerd eller raade bod paa dens virkninger.
10 Kommissionen har i det skriftlige indlaeg, den har faaet tilladelse til at fremlaegge som svar paa duplikken, gjort gaeldende, principalt, at de af den italienske regering fremlagte tekniske dokumenter udgoer "nye anbringender", som ifoelge procesreglementets artikel 42, stk. 2, ikke maa fremsaettes under sagens behandling, og, subsidiaert, at den tekniske argumentation, der bygger paa disse dokumenter, savner grundlag.
11 Foerst bemaerkes, at det af Domstolens faste praksis (jf. navnlig dom af 11.5.1989, sag 76/86, Kommissionen mod Tyskland, Sml. s. 1021, praemis 8) fremgaar, at genstanden for et soegsmaal i henhold til traktatens artikel 169 fastlaegges under den forudgaaende administrative procedure i henhold til denne traktatbestemmelse. Staevningen maa derfor ikke stoettes paa andre klagepunkter end dem, der er fremsat i den begrundede udtalelse (jf. dom af 17.11.1992, sag C-157/91, Kommissionen mod Nederlandene, Sml. I, s. 5899, praemis 17).
12 Dernaest bemaerkes, at Kommissionen i den begrundede udtalelse har gjort gaeldende, at Den Italienske Republik har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til direktiv 71/305 derved, at provinsforvaltningen i Ascoli Piceno havde tildelt den omhandlede kontrakt ved fremgangsmaaden med underhaandsaftale og ikke lod en udbudsbekendtgoerelse offentliggoere i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. I staevningen har Kommissionen derimod nedlagt paastand om, at det fastslaas, at Den Italienske Republik har tilsidesat de samme forpligtelser, idet den i stedet for at gribe ind for at hindre faellesskabsretsstridighed har accepteret, at provinsforvaltningen i Ascoli Piceno anvendte denne fremgangsmaade.
13 Enhver medlemsstat er ansvarlig over for Faellesskabet for enhver tilsidesaettelse af faellesskabsretten, der begaas af et af dens organer. Det maa imidlertid fremhaeves, at det ikke med den foreliggende sag tilsigtes at opnaa dom for, at der foreligger en saadan tilsidesaettelse, og at staevningen i alt fald stoettes paa et klagepunkt, der er forskelligt fra det i den begrundede udtalelse fremsatte klagepunkt, en forskel, der har foert til de indsigelser, der naevnes i praemis 9 og 10 i naervaerende dom vedroerende den italienske regerings fremlaeggelse af sit forsvar.
14 Kommissionens paastand skal derfor afvises.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
15 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk. 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger. Kommissionen har tabt sagen og paalaegges derfor at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1) Sagen afvises.
2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.