61998TO0037_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag T-37/98,
Foreign Trade Association (FTA), Bruxelles (Belgien),
Hypermarché Auchan SA, Croix (Frankrig),
Karstadt Aktiengesellschaft, Essen (Tyskland),
Kaufhof Warenhaus AG, Köln (Tyskland),
Aktieselskabet CIVAD, som driver virksomhed under navnet La Blanche Porte, Tourcoing (Frankrig),
Otto-Versand GmbH & Co., Hamburg (Tyskland),
Quelle-Schickendanz AG & Co., Fürth (Tyskland) og
Textilimportörerna, Stockholm (Sverige)
ved advokat U. Schliessner, Düsseldorf, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Arendt og Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt,
sagsøgere,
mod
Rådet for Den Europæiske Union ved S. Marquardt, Rådets Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, bistået af advokaterne H.-J. Rabe og G.M. Berrisch, Hamburg, og med valgt adresse i Luxembourg hos generaldirektør A. Morbilli, Den Europæiske Investeringsbanks Direktorat for Juridiske Anliggender, 100, boulevard Konrad Adenauer,
sagsøgt,
støttet af
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent V. Kreuschitz og N. Khan, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg,
intervenient,
angående en påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 2398/97 af 28. november 1997 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af sengelinned af bomuld med oprindelse i Egypten, Indien og Pakistan (EFT L 332, s. 1),
har
DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS RET I FØRSTE INSTANS
(Anden Udvidede Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne J. Azizi, A. Potocki, M. Jaeger og A.W.H. Meij,
justitssekretær: H. Jung,
afsagt følgende
Kendelse
Dommens præmisser
Faktiske omstændigheder og retsforhandlinger
1 Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 2. marts 1998 har sagsøgerne, som er importører eller sammenslutninger af importører af sengelinned, anlagt sag med påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 2398/97 af 28. november 1997 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af sengelinned af bomuld med oprindelse i Egypten, Indien og Pakistan (EFT L 332, s. 1).
2 Det fremgår af side 2 i stævningen, at sagsøgerne er »repræsenteret af advokat Ursula Schliessner, efter fuldmagt fra James Searles, fra advokatfirmaet Oppenheimer, Wolff og Donnelly LLP, Bruxelles« (jf. den originale engelske udgave: »represented by Ursula Schliessner, instructed by James Searles, of Oppenheimer, Wolff & Donnelly LLP, Brussels«). På sidste side i stævningen er der med maskinskrift påført navnet advokat Schliessner, med beskikkelse i Düsseldorf (Tyskland). Derimod tilhører den underskrift, der er påført oven over dette navn, James Searles, som er advokat fra staten Ohio (De Forenede Stater), og som er opført på »listen over udenlandske advokater, som er medlemmer af det fransksprogede advokatsamfund i Bruxelles«, (liste B). James Searles' underskrift er ledsaget af forkortelsen »e.b.« (efter bemyndigelse).
3 Ved processkrift indleveret til Rettens Justitskontor den 23. april 1998 har Rådet i overensstemmelse med procesreglementets artikel 114, stk. 1, fremsat en formalitetsindsigelse. Sagsøgerne har den 8. juni 1998 fremsat deres bemærkninger vedrørende formalitetsindsigelsen.
4 Ved begæring indgivet til Rettens Justitskontor den 8. juli 1998 har Kommissionen anmodet om tilladelse til at intervenere i sagen til støtte for Rådets påstande, hvilket blev imødekommet af formanden for Første Udvidede Afdeling den 16. november 1998.
5 Efter at Kommissionen var blevet opfordret til at afgive indlæg udelukkende vedrørende formaliteten, indgav den et interventionsindlæg den 21. december 1998. Da afdelingsformanden havde truffet bestemmelse om, at det var ufornødent at fastsætte en frist for fremsættelse af bemærkninger hertil, blev den skriftlige procedure afsluttet den 15. januar 1999.
6 Ved Rettens beslutning af 6. juli 1999 er den refererende dommer blevet knyttet til Anden Afdeling, som sagen derfor er blevet henvist til.
Parternes påstande
7 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
- Det fastslås, at sagen kan antages til realitetsbehandling.
- Forordning nr. 2398/97 annulleres.
- Retten træffer de bestemmelser, som den måtte finde nødvendige.
- Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
8 Rådet har nedlagt følgende påstande:
- Sagen afvises.
- Sagsøgerne tilpligtes »in solidum« at betale sagens omkostninger.
9 Kommissionen har påstået sagen afvist.
Formaliteten
10 Rådet har, støttet af Kommissionen, fremført tre anbringender til støtte for sin formalitetsindsigelse. For det første har den gjort gældende, at stævningen ikke er i overensstemmelse med de processuelle regler, som finder anvendelse. For det andet har den gjort gældende, at sagen for syv af de otte sagsøgeres vedkommende er anlagt for sent. For det tredje har Rådet fremført, at sagsøgeren ikke er individuelt berørt af forordning nr. 2398/97. Indledningsvis behandles det første anbringende.
Parternes argumentation
11 Rådet har gjort gældende, at stævningen ikke opfylder kravene i artikel 43, stk. 1, i Rettens procesreglementet, hvorefter det originale eksemplar af ethvert processkrift skal underskrives af partens befuldmægtigede eller advokat, og i artikel 17, stk. 3 og 4, i EF-statutten for Domstolen, som i henhold til statuttens artikel 46, stk. 1, finder tilsvarende anvendelse på rettergangsmåden ved Retten, og hvorefter:
»Andre parter skal repræsenteres af en advokat.
Kun en advokat, som har beskikkelse i en medlemsstat eller i en anden stat, som er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, kan repræsentere eller bistå en part for Domstolen«.
12 Det er Rådets opfattelse, at det er åbenbart, at en stævning, som ikke er forsynet med en gyldig underskrift, bør afvises, medmindre manglen afhjælpes inden udløbet af søgsmålsfristen. Til støtte for denne opfattelse har Rådet henvist til Domstolens kendelse af 26. februar 1981 (sag 10/81, Farrall mod Kommissionen, Sml. s. 717), og til Domstolens dom af 5. april 1979 (forenede sager 220/78 og 221/78, ALA og ALFER mod Kommissionen, Sml. s. 1693), samt til generaladvokat Capotorti's forslag til afgørelse til denne sag (Sml. s. 1699).
13 Sagsøgerne har anført, at de er repræsenteret ved advokat Ursula Schliessner, som har beskikkelse i Düsseldorf (Tyskland), hvilket også fremgår af de dokumenter, som er vedlagt som bilag til stævningen. Under disse omstændigheder finder sagsøgerne, at der hverken foreligger en fejl med hensyn til, hvem der repræsenterer dem under sagen, eller med hensyn til denne persons evne til at repræsentere dem under sagen i henhold til artikel 17, stk. 3 og 4, i EF-statutten for Domstolen.
14 For så vidt angår spørgsmålet, om procesreglementets artikel 43, stk. 1, er overholdt i den foreliggende sag, har sagsøgerne understreget, at stævningen er forsynet med en gyldig underskrift fra James Searles på vegne af den advokat, som er angivet i stævningen, dvs. advokat Schliessner. Sagsøgerne anerkender, at sagen skulle have været afvist, såfremt James Searles, som er optaget på liste B i Bruxelles' advokatsamfund, havde underskrevet i sit eget navn. De har anført, at Rådet ikke har påberåbt sig, at en underskrift, som er påført efter forkortelsen »e.b.« er ugyldig.
15 Sagsøgerne har videre gjort gældende, at James Searles er partner i advokatfirmaet Oppenheimer, Wolff og Donnelly LLP og dermed er beføjet til at underskrive ethvert dokument på vegne af firmaet og dermed på vegne af de øvrige partnere, herunder advokat Schliessner. Ifølge de af sagsøgerne underskrevne fuldmagter er James Searles beføjet til at optræde i deres navn sammen med advokat Schliessner. Sagsøgerne har tilføjet, at James Searles har deltaget aktivt i udfærdigelsen af stævningen, og at han var fuldt ud bekendt med den heri indeholde retlige argumentation.
16 Sagsøgerne erkender, at James Searles' optagelse på »liste B« i Bruxelles' advokatsamfund ikke giver ham ret til at møde for de belgiske domstole, men sagsøgerne hævder, at optagelsen - forudsat at han virker sammen med en advokat, som er beskikket i Belgien - giver ham ret til at rådgive og repræsentere klienter i sager, som henhører under belgisk ret.
17 Sagsøgerne har tilføjet, at James Searles den 2. marts 1998 skrev under på stævningen fordi advokat Schliessner var fraværende den dag, idet hun var på forretningsrejse. De har tilbudt at føre bevis for årsagen til dette fravær.
18 Sagsøgerne har endelig gjort gældende, at de sager, som dannede grundlag for kendelsen i sagen Farall mod Kommissionen og for dommen i sagen ALA og ALFER mod Kommissionen, adskiller sig fra den foreliggende sag.
Rettens bemærkninger
19 Hvis en part ønsker, at Retten tager stilling til, om sagen bør afvises, uden at indlede behandlingen af sagens realitet, forhandles der i henhold til procesreglementets artikel 114 mundtligt om begæringen, medmindre Retten bestemmer andet. I den foreliggende sag finder Retten, at den i kraft af sagens dokumenter har tilstrækkelige oplysninger til at kunne træffe afgørelse uden at indlede mundtlig forhandling.
20 Det følger af artikel 17, stk. 3 og 4, i EF-statutten for Domstolen, som i henhold til statuttens artikel 46, stk. 1, finder tilsvarende anvendelse på rettergangsmåden ved Retten, at kun en advokat, som har beskikkelse i en medlemsstat eller i en anden stat, som er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), lovligt kan varetage processuelle opgaver under sager for Retten på vegne af andre parter end de stater og institutioner, som er angivet i artikel 17, stk. 1 og 2.
21 For så vidt angår stævninger bestemmer artikel 19, stk. 1, i EF-statutten for Domstolen, som i henhold til ovennævnte artikel 46 finder tilsvarende anvendelse på rettergangsmåden ved Retten:
»[...] Stævningen skal angive sagsøgerens navn og bopæl, underskriverens stilling, den part eller de parter, mod hvem stævningen udtages, søgsmålets genstand, påstandene og en kort fremstilling af søgsmålsgrundene«.
22 Heraf følger, at stævningen skal være underskrevet af en person med beføjelse til at repræsentere sagsøgeren i overensstemmelse med artikel 17 i EF-statutten for Domstolen.
23 Denne fortolkning bekræftes af ordlyden af artikel 43, stk. 1, første afsnit, i Rettens procesreglement, hvorefter det kræves, at det originale eksemplar af ethvert processkrift skal underskrives af partens befuldmægtigede eller advokat.
24 Med henblik på at sikre overholdelsen af statuttens artikel 17, stk. 3 og 4, er det i artikel 44, stk. 3, i Rettens procesreglement bestemt, at en advokat, som bistår eller repræsenterer en part, til Justitskontoret skal indlevere dokumentation for, at han har beskikkelse i en medlemsstat eller i en anden stat, som er part i EØS-aftalen.
25 Disse bestemmelser skal sikre, at ansvaret for varetagelsen og indholdet af de processuelle opgaver påhviler en person, som er beføjet til at varetage sådanne processuelle opgaver ved Fællesskabets retsinstanser, dvs. som enten - for så vidt angår repræsentanterne for institutionerne, medlemsstaterne og andre stater, som er part i EØS-aftalen - er en befuldmægtiget, eller - for så vidt angår andre parter - er en advokat med beskikkelse i en medlemsstat eller i en anden stat, der er part i EØS-aftalen, og som er bundet af retsregler eller af regler om faglig etik, som vedrører udøvelsen af advokatvirksomhed i disse stater.
26 Ifølge den gældende udformning af EF-statutten for Domstolen og af Rettens procesreglement er den håndskrevne underskrift fra en parts advokat eller repræsentant på det originale eksemplar af ethvert processkrift den eneste måde, hvorpå det kan sikres, at ansvaret for dette processkrift påhviler en person, som er beføjet til at repræsentere parten for Fællesskabets retsinstanser, i overensstemmelse med artikel 17 i EF-statutten for Domstolen.
27 Heraf følger, at for at sagen kunne antages til realitetsbehandling, skulle det originale eksemplar af stævningen have været forsynet med den håndskrevne underskrift fra den advokat, som sagsøgerne havde befuldmægtiget til at repræsentere sig for Retten, og som kunne repræsentere dem for Retten, dvs. advokat Schliessner.
28 Det bør tilføjes, at det forhold, at stævningen ikke er underskrevet af den advokat, som kan varetage processuelle opgaver under sager for Retten, ikke hører til de formelle mangler, som kan berigtiges efter udløbet af søgsmålsfristen i artikel 19, stk. 2, i EF-statutten for Domstolen og artikel 44, stk. 6, i Rettens procesreglement.
29 Med hensyn til James Searles' underskrift, som ifølge sagsøgerne var påført »på vegne af« advokat Schliessner, bemærkes, at underskriften fra en person, som ikke selv er beføjet til at varetage processuelle opgaver under sager for Retten, ikke gyldigt kan erstatte underskriften for en advokat med beskikkelse i en medlemsstat eller i en anden stat, der er part i EØS-aftalen og er befuldmægtiget af parten.
30 Under disse omstændigheder er sagsøgernes argumentation vedrørende de interne arbejdsgange i det advokatfirma, advokat Schliessner er tilknyttet, samt argumentationen om advokatfirmaets forskellige medlemmer, uden relevans. Det samme gælder argumentationen vedrørende James Searles' optagelse på liste B i Bruxelles' advokatsamfund, idet denne optagelse ikke giver ham ret til at varetage processuelle opgaver under sager for Retten.
31 Endelig er det ufornødent at acceptere sagsøgernes tilbud om at føre bevis for den forhindring, som overgik deres repræsentant den 2. marts 1998, dvs. den dag søgsmålsfristen udløb og stævningen blev underskrevet. Den befuldmægtigede advokats forfald på grund af en tjenesterejse kan således ikke betragtes som en omstændighed, der ikke kunne forudses, eller som force majeure, og dermed danne grundlag for at anvende artikel 42, stk. 2, i EF-statutten for Domstolen, med henblik på at ophæve præklusionen til fordel for sagsøgerne.
32 Da stævningen således ikke opfylder kravene i henhold til artikel 17, stk. 3 og 4, og artikel 19, stk. 1, i statutten for Domstolen, samt i henhold til artikel 43, stk. 1, i procesreglementet for Retten, bør sagen afvises, uden at det er nødvendigt at tage stilling til de øvrige formalitetsindsigelser, som er fremsat af Rådet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
33 I medfør af artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da sagsøgerne har tabt sagen, pålægges det dem at betale deres egne omkostninger og in solidum at betale Rådets omkostninger i overensstemmelse med dets påstand herom. Da Kommissionen ikke har nedlagt påstand vedrørende sagsomkostningerne, bør den bære sine egne omkostninger.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTEN (Anden Udvidede Afdeling)
1) Sagen afvises.
2) Sagsøgerne betaler deres egne omkostninger samt in solidum Rådets omkostninger.
3) Kommissionen betaler sine egne omkostninger.