Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
esitatud 26. veebruaril 2026(1)
Kohtuasi C‑51/25
Betaal Garant Nederland CV
versus
De Nederlandsche Bank NV,
menetluses osales:
Vereniging Eigen Huis
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud College van Beroep voor het bedrijfsleven (apellatsiooniastme halduskohus majandusküsimustes, Madalmaad))
Eelotsusemenetlus – Direktiiv (EL) 2015/2366 – Makseteenused siseturul – Makseteenuse mõiste – Vahendajana tegutsemine kolmepoolse lepingu kaudu, mille raames hoitakse kliendi raha vahendaja pangakontol ja see kantakse pärast kliendi nõusolekut ettevõtjale – Tehingu kvalifitseerimine – Tagatis kinnisvarale – Kreeditkorralduste täitmine – Makseteenused kõrvaltegevusena – Makseteenused, mida osutab isik, kelle majandus- või kutsetegevus ei ole makseteenused – Rahasiire
1.        Kohtuvaidluses, milles on esitatud menetletav eelotsusetaotlus, vaieldakse selle üle, kas vastavalt direktiivile (EL) 2015/2366(2) saab kvalifitseerida „makseteenuseks“ sellise üksuse tegevuse, kes saab tellija ja ehitusettevõtja vahel seisva vahendajana esimeselt vahendid (mis on mõeldud töövõtjale võlgnetavate summade tasumise tagamiseks) ja kannab need üle töövõtjale, kui tellija on andnud selleks oma nõusoleku.
2.        Madalmaade õigusaktidega on keelatud makseteenuste pakkumine ilma tegevusloata, mille väljastab De Nederlandsche Bank NV (Madalmaade keskpank; edaspidi „DNB“). DNB väidab, et käesoleval juhul tegutses üksus vahendajana, kes tegeles nimetatud tegevusega ilma, et tal oleks selleks nõutav tegevusluba.
3.        Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub direktiivi 2015/2366 tõlgendamist, et hinnata DNB otsuse õiguspärasust, milles tehti nimetatud üksusele ettekirjutus lõpetada makseteenuste pakkumine, kuna tal puudub selleks nõutav tegevusluba.
I.      Õiguslik raamistik
A.      Liidu õigus: direktiiv 2015/2366
4.        Põhjenduses 6 on märgitud:
„Tuleks kehtestada uued nõuded, et täita õiguslik vaakum, suurendada samal ajal õiguslikku selgust ning tagada, et õigusraamistikku kohaldatakse kogu liidus järjepidevalt. Tuleks võrdsustada turul juba olevate ning turule tulevate ettevõtjate tegevustingimused, soodustada uute maksevahendite turu laienemist ning tagada kõrgetasemeline tarbijakaitse kogu liidu makseteenuste kasutajatele. See peaks tõhustama maksesüsteemi tervikuna ning suurendama makseteenuste valikut ja läbipaistvust, tugevdades samal ajal tarbijate usaldust ühtlustatud makseturu vastu.“
5.        Artikli 1 lõikes 1 on ette nähtud:
„1.      Käesoleva direktiiviga kehtestatakse õigusnormid, mille kohaselt liikmesriigid eristavad järgmisi makseteenuse pakkujate kategooriaid:
[…]
d)      makseasutused;
[…]“.
6.        Artiklis 4 („Mõisted“) on sätestatud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
3.      „makseteenus“ – I lisas loetletud üks või mitu äritegevuse liiki;
4.      „makseasutus“ – juriidiline isik, kellele on antud tegevusluba kooskõlas artikliga 11 makseteenuste osutamiseks ja täitmiseks kõikjal liidus;
5.      „maksetehing“ – maksja, maksja nimel või makse saaja algatatud rahaliste vahendite sissemakse, ülekandmine või väljamaksmine, mis ei olene makse aluseks olevatest mis tahes kohustustest maksja ja makse saaja vahel;
[…]
8.      „maksja“ – füüsiline või juriidiline isik, kellel on maksekonto ja kes on lubanud teha maksekäsundi kõnealuselt maksekontolt või, kui maksekontot ei ole, füüsiline või juriidiline isik, kes teeb maksekäsundi;
9.      „makse saaja“ – füüsiline või juriidiline isik, kes peaks olema maksetehinguga ülekantavate rahaliste vahendite saaja;
10.      „makseteenuse kasutaja“ – füüsiline või juriidiline isik, kes kasutab makseteenust maksja, makse saaja või mõlemana;
11.      „makseteenuse pakkuja“ – artikli 1 lõikes 1 osutatud ettevõtja või füüsiline või juriidiline isik, kes kasutab artiklite 32 või 33 kohast vabastust;
12.      „maksekonto“ – ühe või mitme makseteenuse kasutaja nimel olev konto, mida kasutatakse maksetehingute tegemiseks;
13.      „maksekäsund“ – maksja või makse saaja antud juhis oma makseteenuse pakkujale maksetehingu täitmiseks;
[…]
20.      „tarbija“ – füüsiline isik, kes tegutseb käesoleva direktiiviga hõlmatud makseteenuse lepingutes eesmärkidel, mis ei seondu tema majandus- või kutsetegevusega;
[…]
22.      „rahasiire“ – makseteenus, mille puhul saadakse maksjalt rahalisi vahendeid maksja või makse saaja nimel maksekontot avamata ning mille ainsaks eesmärgiks on kanda vastav rahasumma üle makse saajale või mõnele teisele makseteenuse pakkujale, kes tegutseb makse saaja nimel, ja/või kui rahalised vahendid saadakse makse saaja nimel ning tehakse talle kättesaadavaks;
[…]
24.      „kreeditkorraldus“ – makseteenus, mille puhul makseteenuse pakkuja, kelle juures maksja maksekonto asub, krediteerib makse saaja maksekontot maksetehingu või järjestikuste maksetehingutega maksja maksekontolt maksja antud juhise alusel;
[…]“.
7.        I lisas on sätestatud:
„MAKSETEENUSED
(millele on osutatud artikli 4 punktis 3)
[…]
3.      Maksetehingu täitmine, sealhulgas rahaliste vahendite ülekandmine kasutaja makseteenuse pakkuja või muu makseteenuse pakkuja juures asuvale maksekontole:
a)      otsekorralduse täitmine, sealhulgas ühekordne otsekorraldus;
b)      maksetehingu täitmine maksekaardi või sarnase seadme vahendusel;
c)      kreeditkorralduse täitmine, sealhulgas püsikorraldus.
[…]
6.      Rahasiire.
[…]“.
B.      Riigisisene õigus. Finantsjärelevalve seadus(3)
8.        Wft-ga võetakse Madalmaade õigusesse üle direktiiv 2015/2366.
9.        Finantsjärelevalve seaduse artiklis 1:1 on sätestatud:
–        „makseteenus on äritegevus makseteenuste direktiivi […] lisa tähenduses“;
–        „makseteenuse pakkuja on isik, kes osutab makseteenuseid“.
10.      Artikli 2:3a lõike 1 kohaselt on isikutel, kelle registrijärgne asukoht on Madalmaad, keelatud pakkuda makseteenuseid ilma DNB väljastatud tegevusloata.
II.    Faktilised asjaolud, kohtuvaidlus ja eelotsuse küsimused
11.      Betaal Garant Nederland CV (edaspidi „Betaal“) osutab ettevõtjana nõustamisteenuseid ning annab eraisikutele ehitusprojektide jaoks tagatisi ja garantiisid.
12.      Stichting BGN Zekerheidsstelling (edaspidi „sihtasutus Betaal“) on Betaaliga seotud sihtasutus.
13.      Betaal pakub eraisikutele toodet „Afbouwgarantie“ (valmimisgarantii) ja toodet „Zekerheidsstelling“ (tagatis).
14.      Betaali teenust kasutatakse, kui ettevõtja (töövõtja) teeb kliendi tellimusel elamus või hoones ehitustöid.
15.      Töövõtjad seisavad silmitsi ohuga, et tellija jätab maksmata, kuna tellija võib seadusest tulenevalt tasuda ehitustööde hinna mitmes osas ning üldiselt tuleb viimane osamakse tasuda ainult siis, kui elamu on nõuetekohaselt vastu võetud.
16.      Maksmata jätmise ohu maandamiseks võivad töövõtjad nõuda, et kliendid hoiustaksid viimase osamakse summa notari juures või annaksid asendustagatise. Betaali hallatav tagatis kuulub viimati nimetatud kategooriasse.(4)
17.      Betaal osutab seda teenust töövõtulepingu pooltele tellija, töövõtja ja Betaali enda vahelise lepingu alusel. Lepingule kohaldatakse tagatist käsitlevaid tüüptingimusi, mille on näinud ette Betaal ja mis sisaldavad eelkõige järgmist:
–        tellija maksab sihtasutusele Betaal teatava osa selle lepingusumma esimesest osamaksest, mille ta on kohustatud tasuma töövõtjale (tagatist käsitlevate tüüptingimuste artikkel 1);
–        tagatise summa on üldjuhul 6% lepingu summast (tagatist käsitlevate tüüptingimuste artikkel 3). Tagatise summa ei tohi mingil juhul ületada Madalmaade tsiviilseadustiku (Burgerlijk Wetboek) 7. jao artiklis 767 sätestatud piirmäära 10%;
–        töövõtja annab tellijale lõpliku kviitungi (tagatist käsitlevate tüüptingimuste artikkel 4);
–        kui töövõtuleping on täidetud töövõtjat ja tellijat rahuldaval viisil ning Betaali on sellest kirjalikult teavitatud, makstakse tagatise summa töövõtjale välja viie tööpäeva jooksul (tagatist käsitlevate tüüptingimuste artikkel 9);
–        tellija jaoks moodustavad tagatise kulud üldjuhul 4% tagatise summast, minimaalselt 300 eurot (tagatist käsitlevate tüüptingimuste artikkel 5). Pärast arvel märgitud summa kättesaamist on garantii tellijale reserveeritud ja kättesaadav;
–        töövõtja jaoks moodustavad kulud 2,5% tagatise summast, minimaalselt 200 eurot (tagatist käsitlevate tüüptingimuste artikkel 10). Need kulud peetakse kinni tagatise väljamaksmisel töövõtjale.
18.      Vereniging Eigen Huis palus DNB-l võtta Betaali suhtes kontrollimeetmeid, kuna on alust eeldada, et Betaal tegutseb kindlustusandjana, ilma et tal oleks selleks tegevuseks nõutavat tegevusluba.
19.      DNB kontrollis, kas Betaali teenused „valmimisgarantii“ ja „tagatis“ rikuvad Wft-d.
20.      DNB tegi 8. detsembril 2020 Betaalile ettekirjutuse lõpetada mõlema teenuse pakkumine(5) ja määras talle sunniraha,(6) väites, et
–        valmimisgarantii pakkumisega rikuti keeldu tegutseda (riskipiiranguga) kindlustusandjana, kui selleks puudub tegevusluba, ei ole kohaldatav erand või vabastus. Selline tegu rikkus Wft artikli 2:27 lõiget 1 või artikli 2:48 lõiget 1;
–        tagatise pakkumisega rikuti keeldu tegutseda makseteenuse pakkujana, kui selleks puudub tegevusluba. Selline tegu rikkus Wft artikli 2:3a lõiget 1.
21.      DNB jättis 6. oktoobri 2021. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus“) Betaali vaide sunniraha määramise otsuse peale põhjendamatuse tõttu rahuldamata.
22.      Olles tuvastanud, et Betaal ei tasunud sunniraha, nõudis DNB 31. jaanuari 2022. aasta otsusega selle sisse (edaspidi „sissenõudmisotsus“).
23.      Betaal esitas sissenõudmisotsuse peale vaide. DNB edastas vaide Rechtbank Rotterdamile (Rotterdami esimese astme kohus, Madalmaad).
24.      Rechtbank Rotterdam (Rotterdami esimese astme kohus) jättis 10. novembri 2022. aasta otsusega(7) kaebuse vaidlustatud otsuse peale põhjendamatuse tõttu rahuldamata ja kaebuse sissenõudmisotsuse peale vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
25.      Rechtbank Rotterdami (Rotterdami esimese astme kohus) hinnangul tuvastas DNB põhjendatult, et tagatise (ainus menetletavas eelotsusetaotluses käsitletud element) pakkumiseks oleks Betaalil pidanud olema tegevusluba ja et tegevusloa puudumise tõttu rikkus Betaal Wft‑d.
26.      Rechtbank Rotterdam (Rotterdami esimese astme kohus) leidis eelkõige järgmist:
–        Betaal pakub oma äritegevuse raames regulaarselt, süstemaatiliselt ja eraldi tuvastatavalt makseteenust Wft tähenduses;
–        teenus, millega seoses tehakse maksetehinguid, sealhulgas kantakse üle rahalisi vahendeid makseteenuse pakkuja juures asuvale maksekontole, on makseteenus;
–        Betaal on vahendaja, kes kannab tellija (maksja) raha üle töövõtjale (isik, kes saajana raha vastu võtab). Seda ei muuda asjaolu, et konto, millel hoitakse tagatist, asub sihtasutuse Betaal juures;
–        selleks, et teha kindlaks, kas Betaal osutab tagatist pakkudes makseteenust, ei ole oluline, kus ta raha vahepeal hoiab.
27.      Betaal esitas esimese astme kohtu otsuse peale apellatsioonkaebuse College van Beroep voor het bedrijfslevenile (apellatsiooniastme halduskohus majandusküsimustes, Madalmaad), kes esitab Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas […] direktiivi (EL) 2015/2366 […] artikli 4 punkti 3 koostoimes I lisa punkti 3 alapunktiga c tuleb tõlgendada nii, et vahendajana tegutseva üksuse osutatav raha vastuvõtmise ja ülekandmise teenus on makseteenus – täpsemalt kreeditkorralduste täitmine selle direktiivi tähenduses –, kui see üksus saab tellija ja töövõtja vahelise lepingu alusel tellijalt raha oma maksekontole ning pärast tellijalt nõusoleku saamist kannab raha sellelt maksekontolt üle töövõtjale?“
III. Menetlus Euroopa Kohtus
28.      Eelotsusetaotlus registreeriti Euroopa Kohtus 28. jaanuaril 2025.
29.      Kirjalikud seisukohad on esitanud DNB, Tšehhi, Itaalia, Madalmaade ja Norra valitsus ning Euroopa Komisjon.
30.      3. detsembri 2025. aasta kohtuistungil osalesid DNB, komisjon ja Norra valitsus.
IV.    Õiguslik hinnang
31.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub tõlgendada direktiivi 2015/2366 artikli 4 punkti 3 koostoimes I lisa punkti 3 alapunktiga c.
32.      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul määrab vastus tema eelotsusetaotlusele, kas Betaali pakutud teenus on makseteenus direktiivi 2015/2366 tähenduses, arvestades, et:
–        Betaal tegutseb tellija ja töövõtja vahelistes suhetes vahendajana;
–        Betaal saab oma maksekontole (Betaali maksekonto) tellijalt raha ja kannab pärast tellijalt nõusoleku saamist selle raha nimetatud maksekontolt töövõtjale.
33.      DNB ja Madalmaade valitsus(8) teevad ettepaneku vastata eelotsuse küsimusele jaatavalt. Itaalia valitsus ja komisjon pooldavad seevastu eitavat vastust. Tšehhi valitsus toetab teatavatel tingimustel jaatavat vastust(9) ja Norra valitsus väidab, et vaidlusalune teenus ei ole mitte makseteenus, vaid rahasiire.
34.      Liidu õigusnormi tõlgendamisel tuleb arvesse võtta nii selle sõnastust kui ka konteksti ja selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa säte on.(10)
A.      Grammatiline tõlgendamine
35.      Direktiivi 2015/2366 artikli 4 punkti 3 kohaselt on makseteenus „I lisas loetletud üks või mitu äritegevuse liiki“.
36.      Direktiivi 2015/2366 I lisas liigitatakse punkti 3 alapunktis c kirjeldatud teenus makseteenuste kategooriasse. Nimetatud sätte kohaselt võib makseteenus seisneda „[m]aksetehingu [täitmises], sealhulgas rahaliste vahendite [ülekandmises] kasutaja makseteenuse pakkuja või muu makseteenuse pakkuja juures asuvale maksekontole“, kui nimetatud tehing on „kreeditkorralduse täitmine, sealhulgas püsikorraldus“.
37.      Direktiivi 2015/2366 artikli 4 punktis 24 on esitatud kreeditkorralduse määratlus: „makseteenus, mille puhul makseteenuse pakkuja, kelle juures maksja maksekonto asub, krediteerib makse saaja maksekontot maksetehingu või järjestikuste maksetehingutega maksja maksekontolt maksja antud juhise alusel“.
38.      DNB hinnangul kannab Betaal vahendajana raha tellijalt (maksja artikli 4 punkti 8 tähenduses) üle töövõtjale (makse saaja artikli 4 punkti 9 tähenduses) ja osutab sellega makseteenust direktiivi 2015/2366 artikli 4 punkti 3 tähenduses koostoimes direktiivi 2015/2366 I lisa punktiga 3.
39.      Sellega seoses on oluline rõhutada, et DNB:
–        ei vaidle vastu sellele, et Betaalil ega tema sihtasutusel ei ole tellijate nimel avatud kontosid;
–        ei vaidle samuti vastu sellele, et raha ülekandmine töövõtjale toimub sihtasutuse Betaal kontolt, mitte tellijate kontolt;
–        tunnistab, et Betaal ei saa hallata tagatiste raha ja peab piirduma ainult selle blokeerimisega alates hetkest, kui tellija kannab raha talle üle, kuni hetkeni, kui tellija ja töövõtja saavutavad lõpliku kokkuleppe, mis vabastab raha;
–        tunnistab, et kui tellija ja töövõtja vahel on saavutatud lõplik kokkulepe, kannab Betaal pärast oma vahendustasu võtmist raha töövõtjale üle. Tegemist on edasilükatud ja tingimuste täitmisest sõltuva tellijapoolse maksega töövõtjale, mis tehakse, kui ehitusobjekt antakse üle omaniku jaoks rahuldavas seisus;
–        väidab, et ei ole oluline, milliselt kontolt raha töövõtjale üle kantakse, kuna direktiivi 2015/2366 I lisas esitatud kreeditkorralduse makseteenusena määratlemine on väga lai ning hõlmab selliste asutuste tegevust, kes ei ole pangad, aga kelle tegevusega kaasneb raha ülekandmine pankade maksekontodele.
40.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus ja DNB viitavad komisjoni vastusele, mis sisaldub Euroopa Pangandusjärelevalve (edaspidi „EBA“) ühtsetes eeskirjades (SingleRulebook),(11) mis toetab laia tõlgendust, mida pooldab DNB.(12)
41.      Selle vastuse kohaselt:
–        „Raha vastuvõtmist ja saatmist käsitatakse makseteenusena vastavalt direktiivi 2015/2366 artikli 4 lõikele 3 koostoimes nimetatud direktiivi I lisaga.“
–        „Olenevalt lepinguliste kokkulepete sõnastusest võib seda käsitada näiteks rahasiirdena (artikli 4 punkt 22 koostoimes I lisa punktiga 6) või muu makseteenusena, näiteks maksetehingu täitmisena (I lisa punkt 3).“
42.      Komisjon ütles aga kohtuistungil selgelt, et selline vastus käsitles teistsuguste vahendite vastuvõtmist ja saatmist kui kinnisvarale tagatiste pakkumine, millega tegeleb Betaal.
43.      Minu arvates ei kinnita direktiivi 2015/2366 artikli 4 punkti 3 grammatiline tõlgendamine koostoimes selle I lisa punkti 3 alapunktiga c DNB seisukohta.
44.      Sätete sõnastusest, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus palub tõlgendada, tuleneb, et neis nimetatud rahalised vahendid peab kandma üle makseteenuse pakkuja, kelle juures asub maksja maksekonto.(13)
45.      Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus(14) rõhutab, tehakse käesolevas asjas kaks eraldi maksetehingut:
–        Esimese maksetehingu puhul annab tellija kui maksja (direktiivi 2015/2366 artikli 4 punkti 8 tähenduses) oma pangale kui makseteenuse pakkujale (artikli 4 punkti 11 tähenduses) maksekäsundi (artikli 4 punkti 13 tähenduses). See maksekorraldus tähendab, et raha kantakse tellija maksekontolt (artikli 4 punkti 12 tähenduses) üle sihtasutuse Betaal maksekontole, keda võib pidada makse saajaks (artikli 4 punkti 9 tähenduses). Selle maksetehingu (I lisa punkti 3 tähenduses) teeb nimelt tellija pank ja ta osutab sellega makseteenust. Seda maksetehingut ei tee ei Betaal ega sihtasutus Betaal.
–        Teise maksetehingu puhul annab sihtasutus Betaal kui maksja (direktiivi 2015/2366 artikli 4 punkti 8 tähenduses) oma pangale kui makseteenuse pakkujale (artikli 4 punkti 11 tähenduses) maksekäsundi (artikli 4 punkti 13 tähenduses). See maksekorraldus tähendab, et raha kantakse sihtasutuse Betaal maksekontolt (artikli 4 punkti 12 tähenduses) töövõtja kui makse saaja (artikli 4 punkti 9 tähenduses) maksekontole. Selle maksetehingu (I lisa punkti 3 tähenduses) teeb sihtasutus Betaali pank ja osutab sellega makseteenust. Taas kord ei tee maksetehingut Betaal ega sihtasutus Betaal.
46.      Niisiis on tegemist kahe makseteenuse osutamisega, mida pakuvad finantseerimisasutused, mitte Betaal. Betaali klientidel ei ole selles üksuses ega sihtasutuses Betaal maksekontosid, mis võimaldaksid neil anda töövõtjatele ülekannete tegemiseks Betaalile maksekäsundeid.
47.      Kahe makseteenuse puhul, mida osutavad tellija pank ja sihtasutuse Betaal pank, ei sekku Betaal kuidagi ülekannete tegemisse tehniliselt ega tee seejuures tehnilisi toiminguid. Direktiivi 2015/2366 I lisa punktis 3 mainitakse „maksetehingu täitmist“ ja sama punkti alapunktis c „kreeditkorralduse täitmist“, mis viitab makseteenuste pakkuja tehnilisele sekkumisele kontodel.(15)
48.      Kordan, et Betaal ega tema sihtasutus ei sekku tehniliselt, kuna neil ei ole tellijate nimel avatud kontosid ja nad ei halda tellijate kontosid. Tehniline haldus ülekannete ja maksetehingute tegemiseks on vastavate pankade ülesanne.
49.      Maksetehing on direktiivi 2015/2366 artikli 4 punkti 5 kohaselt „maksja, maksja nimel või makse saaja algatatud rahaliste vahendite sissemakse, ülekandmine või väljamaksmine, mis ei olene makse aluseks olevatest mis tahes kohustustest maksja ja makse saaja vahel“.
50.      Betaal kannab raha oma sihtasutuse kontolt töövõtja kontole ainult juhul, kui töövõtja ja tellija leiavad, et töö on nõuetekohaselt lõpetatud. Seega on olemas aluseks olev tehing, mis tuleb täita, et Betaal saaks anda oma pangale maksekäsundi (direktiivi 2015/2366 artikli 4 punkt 13). Seetõttu ei saa kinnitada, nagu väidab DNB, et tegemist on üheainsa makseteenusega omaniku, Betaali ja töövõtja vahelises kolmepoolses juriidilises tehingus.
51.      Kahtlemata annab tellija oma pangale maksekäsundi, et kanda tagatise summa Betaalile. Siiski ei saa asuda seisukohale, et töövõtjale raha ülekandmiseks on olemas tellija maksekäsund, sest see tegevus ei ole automaatne.
52.      Nimelt ei kanta tellija ja töövõtja vahelise võimaliku lahkarvamuse korral töövõtja kontole raha, mille tellija kandis Betaalile ja mida hoiti Betaali sihtasutuse kontol. Lahkarvamuse korral saab kas tellija tagatise raha tagasi või kantakse see raha uuele töövõtjale, kes viib töö lõpule nii, et klient on sellega rahul.
53.      Direktiivi 2015/2366 artiklis 80 on sätestatud, et üldjuhul ei või maksekäsundit pärast maksekäsundi laekumist maksja makseteenuse pakkujale tagasi võtta. Käesolevas kohtuasjas võib seevastu tellija kui tagatise maksja „tühistada“ nimetatud raha makse saajast töövõtjale kandmise, kui ta ei ole kinnisvara ehitustööde lõpetamisel rahul.
54.      Betaali pakutud teenus seisneb tagatise andmises, mis hõlbustab tellija ja töövõtja vahelise lepingu täitmist: teenuse pakkumiseks vajalikud rahaülekanded on selle tagatise elemendi suhtes kõrvalise tähtsusega.
55.      Selles kontekstis ei osuta Betaal makseteenust, vaid kasutab tagatise käitamiseks tellija panga ja töövõtja panga makseteenuseid. Nagu juba märkisin, ei sekku Betaal nende makseteenuste osutamisse tehnilisse külge ega kontrolli oma sihtasutuse kontol hoiustatavaid vahendeid, et nendega äritehinguid teha ja kasumit teenida.(16)
B.      Süstemaatiline tõlgendamine
56.      Vastavalt direktiivi 2015/2366 põhjendusele 24 peaks direktiivi õigusraamistiku kohaldamine „piirduma teenusepakkujatega, kes osutavad makseteenuseid tavalise kutse- või äritegevuse raames kooskõlas käesoleva direktiiviga“ (kohtujuristi kursiiv).
57.      Samas põhjenduses ja direktiivi 2015/2366 artikli 1 lõikes 1 on täpsustatud makseteenuse pakkujate kategooriad, kellel on õigus pakkuda makseteenuseid kogu liidus. Nende kategooriate hulka kuuluvad:
–        krediidiasutused, kes võtavad oma kasutajatelt vastu hoiuseid, mida saab kasutada maksetehingute rahastamiseks ja kelle suhtes kohaldatakse direktiivis 2013/36/EL(17) sätestatud usaldatavusnõudeid;
–        e-raha asutused, kes väljastavad e-raha, mida saab kasutada maksetehingute rahastamiseks, ja kelle suhtes kohaldatakse direktiivis 2009/110/EÜ(18) sätestatud usaldatavusnõudeid;
–        makseasutused ja
–        postiteenuse osutajad, kellel on selleks õigus riigisiseste õigusaktide alusel.
58.      Betaal kui Madalmaade kinnisvarasektoris tellijatele ja ehitajatele tagatise teenuse pakkuja ei sobitu kumbagi neist kategooriatest. „Makseasutuste“, kellele kohaldatakse direktiivi 2015/2366 nõudlikku korda, tavaline peamine kutse- või äritegevus peab olema makseteenuste osutamine.(19)
59.      Makseteenuste kutse- või äritegevusena ja peamise tegevusena osutamise nõudeid selgitab direktiivi 2015/2366 õiguslik kontekst.
60.      Nimelt on teenuse „makseteenusena“ kvalifitseerimisel olulised õiguslikud tagajärjed üksusele, kes pakub seda teenust tavalise kutse- või äritegevuse raames.
61.      Esiteks peab makseasutusel olema makseteenuste majandus- ja kutsetegevuse raames osutamiseks luba. Loa saamise nõuded ja menetlus on kehtestatud direktiivi 2015/2366 I peatüki II jaotises. Sellega seoses peab teenusepakkuja eelkõige tõendama, et tal on organisatsiooniline struktuur ja sisekontrollimehhanismid ning et ta suudab rakendada usaldusväärseks tegutsemiseks kohaseid ja proportsionaalseid süsteeme, vahendeid ning menetlusi.(20)
62.      Teiseks kohaldatakse makseteenuseid pakkuvale üksusele usaldatavusnõuete täitmise üle teostatavat järelevalvet: direktiivi 2015/2366 artikli 23 kohaselt võivad pädevad asutused teha eelkõige kohapealseid kontrolle ning loa vajaduse korral peatada või kehtetuks tunnistada.
63.      Kolmandaks peavad makseasutused täitma teatavaid algkapitali ja omavahendite nõudeid, mida on kirjeldatud direktiivi 2015/2366 artiklites 6–9.
64.      Neljandaks on direktiivis 2015/2366 kehtestatud makseteenuse pakkujate tsiviilvastutuse ühtlustatud kord autoriseerimata maksetehingute korral (artikkel 73) või maksetehingu täitmata jätmise, valesti või hilinenud täitmise korral (artikkel 89).
65.      Direktiivis 2015/2366 sätestatud nõuete rangusel on mõte ainult juhul, kui neid kohaldatakse isikutele, kes pakuvad makseteenuseid majandus- või kutsetegevuse raames. Need nõuded on teist laadi teenuste pakkujatele, kes teevad põhitegevuse kõrvalkomponendina rahaülekandeid, kohaldamiseks ebaproportsionaalsed.
66.      See näib olevat nii Betaali puhul, kuna tema põhitegevus on kinnisvaraga seotud tagatiste andmine kinnisvara ehitusteenuste ostjatele ja töövõtjatele, kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnang ei ole teistsugune.
67.      Kui Betaal teeb põhitegevuse raames kõrvaltegevusena maksetehinguid, ei tee see temast kutse- või äritegevusena makseteenuste osutajat, kelle üle DNB teeb järelevalvet.
C.      Teleoloogiline tõlgendus
68.      DNB teeb ettepaneku tõlgendada direktiivi 2015/2366 laialt, toetades kasutajate kaitsmist.(21) DNB rõhutas kohtuistungil, et see eesmärk on tema seisukoha alus.
69.      Direktiivi 2015/2366(22) põhjendus 6 viitab nimelt eesmärgile „[…] tagada kõrgetasemeline tarbijakaitse […] makseteenuste kasutajatele […]“.(23)
70.      Leian siiski, et tarbijakaitse eesmärk ei saa tähendada, et direktiivi 2015/2366 tõlgendamisel vaadatakse mis tahes muust tõlgendamiskriteeriumist mööda.
71.      See eesmärk lisandub teistele sama järgu eesmärkidele, näiteks eesmärk suurendada „õiguslikku selgust“, tagada, et „õigusraamistikku kohaldatakse […] järjepidevalt“ ja tõhustada „maksesüsteemi tervikuna“.(24)
72.      Sellisest terviklikust vaatenurgast ei ole põhjendatud makseteenuste pakkuja (kellele kohaldatakse direktiivi 2015/2366) mõiste lai tõlgendamine, mis muudab mõiste piire nii palju, et need muutuvad eristamatuks selliste mõistete piiridest, mida direktiivis endas ei käsitleta.
73.      Makseteenuste kasutajate kaitsmine ei saa seega tuua kaasa seda, et muude teenuste pakkujatele, kes teevad rahaülekandeid põhitegevuse kõrvalkomponendina, kohaldatakse ranget korda, mida kohaldatakse direktiivi 2015/2366 kohaldamisalasse jäävatele makseteenuste pakkujatele.
74.      Sellise laiendusega oleks keeruline kohaneda kutsealadel töötavatel isikutel, näiteks notaritel või juristidel, kes saavad oma klientidelt hoiustamiseks vahendeid, et anda need hiljem olenevalt saadud juhistest üle kolmandatele isikutele. Sellised õigusalade töötajad osutavad oma tegevuse raames hoiustamise või tagatise andmise teenuseid ning teevad vajalikud rahaülekanded ja maksekäsundid. Neile ei kohaldata selle tõttu siiski direktiivi 2015/2366 rangeid kohustusi.
75.      Madalmaade puhul võib notar hallata samasuguseid kinnisvaraga seotud tagatisi nagu Betaal. Tegelikult on Madalmaade õiguses konkreetselt ette nähtud, et notarid saavad klientidelt asjaomased vahendid, et tagada summade tasumine, mille kliendid peavad töövõtjale tasuma.(25)
76.      Pakutava teenuse laadi käsitleva teesi puhul, mida pooldab DNB, tuleb notarile, kes saab tellijalt nimetatud vahendid ja kannab need hiljem töövõtjale, kohaldada samuti direktiivi 2015/2366 ja selles käsitletud usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet. DNB tunnistas kohtuistungil siiski, et direktiivi 2015/2366 ei kohaldata sellistel kutsealadel töötajatele nagu notarid või juristid, kes haldavad tagatisi ja hoiuseid.(26)
77.      See, et selliseid kutsealadel töötajaid ei saa käsitada makseteenuste pakkujana direktiivi 2015/2366 tähenduses, kuigi nad saavad klientidelt vahendeid kolmandatele isikutele ülekandmiseks, tuleneb muu hulgas sellest, et nende põhitegevus ei ole makseteenuste tavalise majandus- või kutsetegevuse raames osutamine, vaid see on kõrvaline või marginaalne osa nende tegevusest ehk täiendab nende tegelikku tegevust.
78.      Sama argument on laiendatav Betaali põhitegevusele, mis ei ole makseteenuste osutamine, vaid tagatiste pakkumine tagamaks, et elamute ostjad tasuksid neid ehitavatele töövõtjatele oma võla.
79.      Eeltoodust tuleneb, et direktiivi 2015/2366 kohaldamisalasse ei kuulu ainult tagatise teenust pakkuvad üksused, kes pakuvad kõrvalkomponendina makseteenuseid.
80.      Direktiivi 2015/2366 kohaldamisalast selliste tagatise teenuse pakkujate nagu Betaal välja jätmine ei paku tõepoolest nende teenuste kasutajatele samasugust kaitset nagu direktiiv pakub neile, kes kasutavad makseasutuste pakutavaid teenuseid.(27)
81.      Siiski ei ole see asjaolu eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimustele vastamisel määrava tähtsusega. Riigisiseses õiguses võib olla olemas muid kasutajate kaitsmise mehhanisme, mis kaitsevad nende huve, olgu siis rahaliste vahendite tagamise meetodite kaudu või selle abil, et õigusaktides on kehtestatud ranged tingimused üksustele, kes ei paku küll makseteenuseid, aga saavad klientidelt nende lepinguliste kohustuste täitmiseks tagatisena raha.
82.      Kokkuvõttes tuleb direktiivi (EL) 2015/2366 artikli 4 punkti 3 koostoimes I lisa punkti 3 alapunktiga c tõlgendada nii, et vahendajana tegutseva üksuse osutatav raha vastuvõtmise ja ülekandmise teenus ei ole makseteenus, kui see üksus saab tellija ja töövõtja vahelise lepingu alusel tellijalt raha oma maksekontole ning pärast tellijalt nõusoleku saamist kannab raha sellelt maksekontolt üle töövõtjale.
D.      Rahasiire?
83.      Norra valitsus leiab, et Betaali pakutav teenus sobituks mõiste „rahasiire“(28) alla, millele on viidatud direktiivi 2015/2366 I lisa punktis 6 ja mille määratlus on esitatud nimetatud direktiivi artikli 4 punktis 22.(29)
84.      Euroopa Kohtul ei ole tegelikult põhjust teha otsust direktiivi 2015/2366 artikli 4 punkti 22 tõlgendamise kohta, millele eelotsusetaotluses ei viidata.
85.      Analüüsin seda siiski juhuks, kui Euroopa Kohus otsustab ikkagi Norra valitsuse seisukohale vastata.
86.      Direktiivi 2015/2366 põhjenduses 9 on selgitatud, et rahasiire „on lihtne makseteenus, mis tavaliselt põhineb sularahal, mille maksja annab makseteenuse pakkujale, kes kannab üle (nt sidevõrgu kaudu) vastava summa makse saajale või teisele makseteenuse pakkujale, kes tegutseb makse saaja nimel.“
87.      Norra valitsus möönab, et käesoleval juhul saadakse maksja raha kätte nii, et selleks ei looda tema nimel ega makse saaja nimel maksekontot, kuid väidab, et tegemist on „rahasiirdega“ nimetatud sätete tähenduses.
88.      Minu arvates lubab mitu argumenti selle seisukoha tagasi lükata.
89.      Esiteks ei ole tehingute dünaamika, milles Betaal osaleb, „lihtne“ rahasiirde teenus, millele on omane vahetus ja makse
saajale raha tingimusteta ülekandmine.(30)
90.      Teiseks saab makse saaja rahasiirde puhul summa, mille maksja on üle kandnud. Betaali tegevus ei ole automaatne ja tingimusteta: tellija võib anda maksekäsundi raha ülekandmiseks ja korralduse, et seda ei kantaks
üle makse saajast töövõtjale, kui kinnisasja ehitustöid ei ole lõpetatud nii, et maksja on rahul.
91.      Kolmandaks peaks Betaali tegevus selleks, et seda saaks kvalifitseerida rahasiirdest koosnevaks makseteenuseks, toimuma majandus- või kutsetegevuse raames põhitegevusena. Teisisõnu peaks Betaal tegelema tavapäraselt rahasiirdega nii, et rahasiirde teenused ei ole tagatise pakkumise teenuse kõrvaltegevus ega selleks vajalikud.
92.      Nagu juba märkisin, ei ole Betaali põhitegevus mitte rahasiire, vaid tagatiste pakkumine tagamaks, et tellijad tasuvad nende elamuid ehitavatele töövõtjatele. Kui rahasiirded oleksid käesoleval juhul olemas, oleksid need sellisel juhul vajalik kõrvaltegevus.
93.      Samuti ei pea ma õigeks seda, et Norra valitsus võrdleb Betaali tagatise teenust niisuguse teenusega, mida osutavad „supermarketid, kauplejad ja teised jaemüüjad avalikkusele [ja] mis võimaldab maksta kommunaalteenuste arveid ja teisi tavapäraseid majapidamise kuluarveid“, millele viidatakse direktiivi 2015/2366 põhjenduses 9.
94.      Kordan, et see analoogia ei ole asjakohane, kuna a) supermarketid, kauplejad ja teised jaemüüjad kannavad üle kogu raha, mille kliendid on andnud teatavate arvete maksmiseks, ega arva
sellest summast midagi maha; ja b) nende osutatav teenus ei ole teise põhitegevuse jaoks vajalik kõrvaltegevus, vaid rahasiire nimetatud arvete maksmiseks, mida need üksused pakuvad mõnes liikmesriigis oma (põhi)teenuste loetellu kuuluva teenusena.
V.      Ettepanek
95.      Eeltoodud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata College van beroep voor het bedrijfslevenile (apellatsiooniastme halduskohus majandusküsimustes) järgmiselt:
„Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2015. aasta direktiivi (EL) 2015/2366 makseteenuste kohta siseturul, direktiivide 2002/65/EÜ, 2009/110/EÜ ning 2013/36/EL ja määruse (EL) nr 1093/2010 muutmise ning direktiivi 2007/64/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 4 punkti 3 koostoimes I lisa punkti 3 alapunktiga c
tuleb tõlgendada nii, et:
vahendajana tegutseva üksuse osutatav raha vastuvõtmise ja ülekandmise teenus ei ole makseteenus, kui see üksus saab tellija ja töövõtja vahelise lepingu alusel tellijalt raha oma maksekontole ning pärast tellijalt nõusoleku saamist kannab raha sellelt maksekontolt üle töövõtjale.“
1      Algkeel: hispaania.
2      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2015. aasta direktiiv makseteenuste kohta siseturul, direktiivide 2002/65/EÜ, 2009/110/EÜ ning 2013/36/EL ja määruse (EL) nr 1093/2010 muutmise ning direktiivi 2007/64/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2015, L 337, lk 35).
3      Wet op het financieel toezicht. Edaspidi „Wft“.
4      Kliendil on võimalik hoiustada ehitustööde viimase osamakse summat notari asemel sihtasutuse Betaal kontol.
5      Betaal pidi lõpetama kõnealused rikkumised nelja nädala jooksul alates otsuse teatavakstegemisest (ajapikendus), nimelt loobuma valmimisgarantii ja tagatise pakkumisest ning loovutama kehtivad lepingud, neid muutma või need lõpetama.
6      Sunniraha suurus on 10 000,00 eurot (ajapikenduse lõppemisele järgneva) iga nädala eest, mil Betaal ei ole ettekirjutust täielikult täitnud. Sunniraha ülempiir on 50 000,00 eurot.
7      ECLI:NL:RBROT:2022:9932.
8      Madalmaade valitsus märkis oma kirjalikes seisukohtades ainult seda, et ta on DNB‑ga samal arvamusel ja selgitab oma seisukohta vajaduse korral kohtuistungil. Seda selgitust Madalmaade valitsus ei andnud, kuna ta ei osalenud kohtuistungil.
9      Tšehhi valitsus leiab, et selline teenus nagu seda on käesolevas kohtuasjas käsitletud teenus on makseteenus, kui asutus osutab seda kutse- või äritegevuse raames nii, et tegemist ei ole lihtsalt mõne muu teenuse jaoks vajaliku komponendiga ning rahaülekanded toimuvad ainult maksja või saaja juhiste alusel.
10      1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Alace ja Canpelli (C‑758/24 ja C‑759/24, EU:C:2025:591), punkt 91; 6. juuli 2023. aasta kohtuotsus Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (pagulane, kes on toime pannud raske kuriteo) (C‑8/22, EU:C:2023:542), punkt 29, ja 17. novembri 1983. aasta kohtuotsus Merck (292/82, EU:C:1983:335), punkt 12.
11      18. märtsi 2022. aasta vastus küsimusele ID 2020,5216. Vastus ei ole õiguslikult siduv. Kättesaadav EBA, Single Rulebook Q&A, Question ID 2020,5216; www.eba.europa.eu/single-rule-book-qa/qna/view/publicId/2020,5216.
12      DNB viitab samuti komisjoni 6. jaanuari 2023. aasta vastusele küsimusele ID 2020,5099, aga selle küsimuse aluseks olnud asjaolud erinevad käesoleva juhtumi asjaoludest. See komisjoni vastus on kättesaadav aadressil https://www.eba.europa.eu/single-rule-book-qa/qna/view/publicId/2020,5099.
13      22. veebruari 2024. aasta kohtuotsus ABC Projektai (C‑661/22, EU:C:2024:148), punkt 34: „[…] kui makseteenuse kasutaja annab vahendid makseasutuse käsutusse ja nende vahendite võrra krediteeritakse selles asutuses kasutaja nimel olevat maksekontot, tuleb asjaomast tehingut põhimõtteliselt pidada direktiivi 2015/2366 artikli 4 punkti 12 tähenduses maksekonto haldamisega seotud tehinguks, mis seega on hõlmatud selle direktiivi artikli 4 punktis 3 määratletud makseteenuse mõistega.“
14      Eelotsusetaotlus, punktid 12.1–12.3.
15      Nõustun selles osas väidetega, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus esitas eelotsusetaotluse punktis 13.5: „[…] direktiivi 2015/2366 peatükis „Maksetehingute täitmine“ sisalduvate sätete (artiklid 78–93) ning mõistete „maksetehing“, „maksja“ ja „makse saaja“ määratluste põhjal [võiks] järeldada, et maksetehingute täitmist tuleb mõista peamiselt tehnilises tähenduses ja et „täitmine“ tähendab maksetehingu tegemist maksekontole. […]. Viidatud sätted näivad eeldavat makseteenuse pakkuja otsest ja tehnilist osalemist rahaliste vahendite ülekandmisel ühelt maksekontolt teisele.“ Kohtujuristi kursiiv.
16      DNB kinnitas istungil, et Betaal ei tegelenud tagatiste vahendite abil finantsvahendusega ehk teisisõnu oli tal kohustus need blokeerida ja ta ei käitanud vahendeid oma kasumi maksimeerimiseks. Järelikult ei sarnane Betaal finantsvahendusasutustega, kelle riskid õigustavad seda, et DNB kontrollib, kas nad täidavad usaldatavusnõudeid.
17      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (ELT 2013, L 176, lk 338).
18      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiiv, mis käsitleb e-raha asutuste asutamist ja tegevust ning usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalvet ning millega muudetakse direktiive 2005/60/EÜ ja 2006/48/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2000/46/EÜ (ELT 2009, L 267, lk 7).
19      Seoses 13. novembri 2007. aasta direktiiviga 2007/64 makseteenuste kohta siseturul ning direktiivide 97/7/EÜ, 2002/65/EÜ, 2005/60/EÜ ja 2006/48/EÜ muutmise ning direktiivi 97/5/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta on 22. märtsi 2018. aasta kohtuotsuse Rasool (C‑568/16, EU:C:2018:211) punktis 36 märgitud, et selle kohaldamine peab piirduma nende makseteenuse pakkujatega, kelle „peamine tegevus“ seisneb makseteenuste pakkumises makseteenuse kasutajatele. Euroopa Kohus leidis nimetatud otsuse punktis 37, et apellandist ettevõtja põhitegevus oli hasartmängusaalide käitamine ning et sellega seoses olid multifunktsionaalsete terminalidega seotud toimingud puhtalt põhitegevust toetavad kõrvalteenused.
20      Betaalil ei olnud sellist luba, mistõttu tegi DNB talle ettekirjutuse tegevus lõpetada.
21      Käesoleva kohtuasja seisukohast ei ole oluline täpsustada, kas kaitstud kasutajad on ainult need, kellel on „tarbija“ staatus ranges mõttes või ka need, kellel see staatus puudub (näiteks ettevõtjad). Direktiivi 2015/2366 põhjenduses 53 on märgitud: „Kuna tarbijad ja ettevõtjad ei ole samas olukorras, ei vaja nad ka samal tasemel kaitset. Kuigi on oluline tagada tarbijate õigused sätetega, millest ei ole võimalik lepinguga kõrvale kalduda, on asjakohane võimaldada ettevõtjatel ja organisatsioonidel ka teisiti kokku leppida juhtudel, kui tegemist ei ole tarbijaga. Liikmesriigid peaksid siiski olema võimelised sätestama, et komisjoni soovituses 2003/361/EÜ (16) määratletud mikroettevõtjaid tuleks kohelda samal viisil nagu tarbijaid. Olenemata kasutajast, peaks igal juhul alati kohaldama käesoleva direktiivi peamisi sätteid.“
22      Tsiteeritud käesoleva ettepaneku punktis 4.
23      Vt 2. septembri 2021. aasta kohtuotsus CRCAM (C‑337/20, EU:C:2021:671), punkt 44, direktiivi 2007/64 eesmärgi kohta, mis langeb suuresti kokku direktiivi 2015/2366 eesmärkidega.
24      Direktiivi 2015/2366 põhjendus 6.
25      Vastavalt Madalmaade tsiviilseadustiku 7. köite artiklile 767: „Arendajat võib kohustada tegema ainult makseid, mis vastavad vähemalt ligikaudu ehitustööde edenemisele või talle loovutatud vara väärtusele, siiski võib temal lasuvate kohustuste täitmise tagamiseks leppida kokku, et arendaja hoiustab notari juures summa, mis ei tohi olla suurem kui 10% ehitustööde maksumusest, või annab nimetatud summa ulatuses asendustagatise. Ülemäära tasutud summa on alusetu makse.“
26      Itaalia valitsus on samal seisukohal (kirjalike seisukohtade punktid 37 ja 38). Itaalia valitsus leiab, et vaidlusaluse õigusnormi lai tõlgendus võib laiendada märkimisväärselt mõistet makseteenuse mõistet ja selle tagajärgi on keeruline ette näha. Kui eelotsusetaotluses kirjeldatud teenus kvalifitseeritakse makseteenuseks, võivad tegevused, mille osutamist praegu ei piirata ja millele ei kohaldata makseteenuseid käsitlevaid õigusakte, liikuda nimetatud õigusaktide kohaldamisalasse. Itaalia valitsus lisab, et sellisel juhul tuleks kvalifitseerida sarnaselt vara omandiõiguse ülemineku hinna notaris hoiustamise teenus või muude kinnisvara või firmaväärtusega seotud asjaõiguste ülemineku, loomise või kustutamisega seotud hinna notaris hoiustamise teenus. Samamoodi võiks iga üksust, mis osutab samalaadset tagatise või raha hoiustamise teenust, käsitada makseteenuse pakkujana.
27      DNB viitas kohtuistungil võimalusele, et tagatise teenuse osutajad lähevad pankrotti ja tagatiseks eraldatud vahendeid ei ole võimalik tagasi saada. DNB lisas, et Betaali puhul nii juhtuski.
28      Mõistega „rahasiire“ kaasneb teatav mitmetähenduslikkus. Selle tõlge eri keeleversioonides, millega tutvusin („money remittance“ (inglise keel), „transmission de fonds“ (prantsuse keel), „Finanztransfer“ (saksa keel), „geldtransfer“ (hollandi keel), „rimesse di denaro“ (itaalia keel), „envio de fundos“ (portugali keel) või „remiterea de bani“ (rumeenia keel)), ei võimalda saada selle tähendusvälja kohta eriti täpseid andmeid, et eristada seda teistest rohkem või vähem sarnastest mõistetest.
29      Tsiteeritud käesoleva ettepaneku punktis 6.
30      Betaal ei kanna töövõtjale üle kogu tellija saadetud raha. Tagatist käsitlevate tüüptingimuste artikli 10 kohaselt arvab Betaal tellijalt saadud summast maha 2,5% tagatise summast, minimaalselt 200 eurot, mida töövõtjale üle ei kanta ega tagastata.