Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JOSÉ MARTÍN Y PÉREZ DE NANCLARES
esitatud 21. jaanuaril 2026(1)
Kohtuasi T‑150/25
Zollamt Österreich,
menetluses osales
G GmbH
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Verwaltungsgerichtshof (Austria kõrgeim halduskohus))
Eelotsusetaotlus – Tolliliit – Liidu tolliseadustik – Määruse (EL)
nr 952/2013 artikkel 33 – Siduvat tariifiinformatsiooni käsitlev otsus – Määruse nr 952/2013 artikli 34 lõiked 3 – 6 – Siduvat tariifiinformatsiooni käsitlevate otsuste kehtivuse lõppemine, tühistamine ja kehtetuks tunnistamine – Määruse nr 952/2013 artikli 44 lõige 4 – Siduvat tariifiinformatsiooni käsitleva otsuse peale esitatud kaebus – Parandamine – Kohtuotsuse tagasiulatuv mõju
I.      Sissejuhatus
1.        Õigusnormide ajalise mõju küsimus on õigusteaduses klassikaline teema. Alates Rooma õigusest kohaldatakse üldpõhimõtet „õigusnormidel ei ole tagasiulatuvat mõju“(2), eriti kui tegemist on normidega, mis karistavad või piiravad õigusi. See on üks põhialuseid, millel põhineb õiguskindluse nõue. Seevastu vastus kohtuotsuste ajalise mõju küsimusele on vähem kategooriline, eriti veel õigusakte tühistavate otsuste puhul.
2.        Just see on käesolevas kohtuasjas tekkinud keskne ja ühtlasi uudne küsimus. See annab Üldkohtule võimaluse analüüsida, milline ajaline mõju on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määruse (EL)
nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik(3) (edaspidi „liidu tolliseadustik“), artikli 44 alusel liikmesriigi kohtu tehtud otsusel, mis puudutab siduvat tariifiinformatsiooni käsitlevat otsust (edaspidi „STI‑otsus“).
3.        STI‑otsus on dokument, millega Euroopa Liidu liikmesriikide tolliasutused annavad ettevõtjatele nende taotlusel teada (tollinomenklatuuris ette nähtud) tariifirubriigi, kuhu teatav kaup tuleb klassifitseerida, kui viimased kavatsevad seda importida või eksportida. See teave, mis eeldab kaupade kombineeritud nomenklatuuri tõlgendamist, võimaldab ettevõtjatel prognoosida tollimakse (mida nad võivad olla kohustatud maksma) ja arvutada eksporditoetuste summa (mida nad võivad saada ühise põllumajanduspoliitika raames).(4)
4.        Taolise korra kehtestamise eesmärk oli tagada ettevõtjatele nende tegevuses teatav õiguskindlus, aga ka hõlbustada tolliasutuste endi tööd ja saavutada liidu tolliõiguse ühtsem kohaldamine.(5)
5.        Põhikohtuasjas käib ühe ettevõtja ja Zollamt Österreichi (Austria tolliamet, edaspidi „tolliamet“) vahel vaidlus STI‑otsuse üle. Need põhikohtuasja pooled on eri meelt kõnealuse ettevõtja turustatava kauba tariifse klassifitseerimise suhtes.
6.        Bundesfinanzgericht (föderaalne maksukohus, Austria) rahuldas ettevõtja nõude ja muutis STI‑otsust.
7.        Eelotsusetaotluse esitanud kohus, kellele esitati kassatsioonkaebus, küsib, kas Bundesfinanzgerichti (föderaalne maksukohus) otsusel on ex tunc mõju.
II.    Õiguslik raamistik
A.      Liidu õigus
8.        Liidu tolliseadustik põhjenduses 26 märgitakse, et „[s]elleks et oleksid tasakaalus ühelt poolt tolli vajadus tagada tollialaste õigusaktide korrektne kohaldamine ning teiselt poolt ettevõtjate õigus õiglasele kohtlemisele, tuleks tollile anda muu hulgas ulatuslikud kontrollivolitused ja ettevõtjatele kaebuse esitamise õigus“.
9.        Liidu tolliseadustik artikli 33 „Siduva informatsiooniga seonduvad otsused“ lõikes 1 on sätestatud, et „[t]aotluse alusel teeb toll siduva tariifiinformatsiooniga seonduvaid otsuseid („STI‑otsus“) […]“.
10.      Nimetatud seadustiku artiklis 34 „[STI‑otsuste] haldamine“ on sätestatud:
„1.      STI‑otsuse kehtivus lõppeb enne artikli 33 lõikes 3 osutatud tähtaja lõppu, kui see ei vasta enam õigusaktidele, tulenevalt ühest järgmisest:
a)      artikli 56 lõike 2 punktides a ja b osutatud nomenklatuuride muudatuse vastuvõtmine;
b)      artikli 57 lõikes 4 osutatud meetmete võtmine,
jõustudes sellise muudatuse või selliste meetmete kohaldamise kuupäeval.
[…]
3.      STI‑[…]otsuste kehtivusaeg ei lõppe tagasiulatuvalt.
4.      Erandina artikli 23 lõikest 3 ja artiklist 27 tühistatakse STI‑[…]otsused, kui need põhinevad taotlejatelt saadud ebaõigel või puudulikul teabel.
5.      STI‑[…]otsused tunnistatakse kehtetuks vastavalt artikli 23 lõikele 3 ja artiklile 28. Selliseid otsuseid ei tunnistata aga kehtetuks otsuse saaja taotlusel.
6.      STI‑[…]otsuseid ei saa muuta.
[…]“.
11.      Tolliseadustiku artiklis 43 on sätestatud, et „[a]rtikleid 44 ja 45 ei kohaldata kaebuste suhtes, mille esitamise eesmärk on tollialaste õigusaktide kohaldamisega seonduva kohtuotsuse või kohtuorganina tegutseva tolli tehtud otsuse tühistamine, kehtetuks tunnistamine või muutmine“.
12.      Liidu tolliseadustiku artiklis 44 „Kaebuse esitamise õigus“ on sätestatud:
„1.      Igal isikul on õigus esitada kaebusi kõigi tolli otsuste suhtes, mis on seotud tollialaste õigusaktide kohaldamisega ning puudutavad kõnealust isikut otseselt ja isiklikult.
[…]
2.      Kaebuse esitamise õigust võib kasutada vähemalt kahes järgus:
a)      esitada kaebus algul tollile või kohtule või muule […] selleks määratud asutusele;
b)      seejärel kõrgemalseisvale sõltumatule asutusele, milleks […] võib olla kohus või samaväärne eriorgan.
[…]
4.      Liikmesriigid tagavad, et kaebuste menetlemine võimaldab tolli otsuste kiiret kinnitamist või parandamist.“
13.      Selle seadustiku artiklis 45 „Täitmise peatamine“ on sätestatud:
„1.      Kaebuse esitamine ei peata vaidlusaluse otsuse täitmist.
2.      Toll peatab aga sellise otsuse täitmise täielikult või osaliselt, kui tal on piisavalt alust arvata, et vaidlusalune otsus ei ole vastavuses tollialaste õigusaktidega või et asjaomasele isikule võidakse tekitada korvamatut kahju.
[…]“.
B.      Austria õigus
14.      Föderaalse maksuseadustiku (Bundesabgabenordnung; edaspidi „BAO“) § 279 on sõnastatud järgmiselt
„1.      Välja arvatud §‑s 278 sätestatud juhtudel, teeb Verwaltungsgericht (halduskohus) asjas alati sisulise otsuse. Tal on õigus asendada tolliasutuse seisukoht nii otsuse resolutsioonis kui ka põhjendustes enda seisukohaga ning muuta vaidlustatud otsust mis tahes viisil või otsus tühistada või kaebus põhjendamatuse tõttu rahuldamata jätta.
2.      Vaidlustatud otsuse tühistamisega viiakse menetlus tagasi staadiumi, milles see oli enne otsuse tegemist.
[…]“.
III. Vaidluse taust ja eelotsusetaotlus
15.      Tolliamet klassifitseeris 27. oktoobril 2022 G GmbH taotlusel STI‑otsusega toote „ühekordselt kasutatav žgutt“ kaubakoodi 4008 2190 00 alla, märkides kehtivusajaks ajavahemiku 27. oktoobrist 2022 kuni 26. oktoobrini 2025.
16.      G esitas 22. novembril 2022 selle otsuse peale vaide, väites, et tariifne klassifikatsioon on sisuliselt väär. Tolliasutus jättis vaide rahuldamata.
17.      Bundesfinanzgericht (föderaalne maksukohus) rahuldas 12. märtsi 2024. aasta otsusega G kaebuse ja muutis vaidlusalust STI‑otsust nii, et vaidlusalune kaup klassifitseeriti kaubakoodi 4014 9000 00 alla.
18.      Tolliamet esitas Bundesfinanzgerichti (föderaalne maksukohus) otsuse peale kassatsioonkaebuse Verwaltungsgerichtshofile (Austria kõrgeim halduskohus). Ta leiab, et Bundesfinanzgericht (föderaalne maksukohus) soovis oma otsusega BAO §‑le 279 tuginedes STI‑otsust tagasiulatuvalt muuta, mis ei ole liidu tolliseadustiku, eelkõige selle artikli 34 lõigete 3 ja 6 kohaselt lubatud. Samuti ei ole käesoleval juhul täidetud STI‑otsuse tagasiulatuva tühistamise tingimused, mis on ette nähtud selle seadustiku artikli 27 lõikes 1.
19.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et BAO § 279 lõike 1 kohaselt on Bundesfinanzgerichtil (föderaalne maksukohus) õigus asendada maksuhalduri seisukoht nii vaidlustatud haldusotsuse resolutsioonis kui ka põhjendustes enda omaga ning seega muuta nimetatud otsust, see tühistada või jätta selle otsuse peale esitatud kaebus põhjendamatuse tõttu rahuldamata. Lisaks kehtib Bundesfinanzgerichti (föderaalne maksukohus) põhikohtuasjas vaidlustatud otsus BAO § 279 kohaselt tagasiulatuvalt alates kuupäevast, mil tolliasutus väljastas siduva tariifiinformatsiooni, olles nii kooskõlas liidu õiguses nõutava tõhusa kohtuliku kaitse põhimõttega.
20.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib siiski sisuliselt, et liidu tolliseadustiku artiklis 34 on sõnaselgelt ette nähtud juhud, mil siduv tariifiinformatsioon kaotab kehtivuse, tunnistatakse kehtetuks või tühistatakse, ning selliste sündmuste ajaline mõju. Sellega seoses märgib ta, et liidu tolliseadustiku artikli 34 lõike 5 kohaselt ei tühistata STI‑otsuseid otsuse saaja taotlusel, et selle artikli lõike 3 kohaselt ei ole STI‑otsuste kehtivuse lõppemisel tagasiulatuvat mõju ning et selle artikli lõikes 6 on sätestatud, et STI‑otsuseid ei saa muuta.
21.      Sellest tulenevalt kahtleb eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas ja millises ulatuses on eespool nimetatud sätetel mõju liidu tolliseadustiku artikli 44 kohastele kaebustele.
22.      Neil asjaoludel otsustas Verwaltungsgerichtshof (Austria kõrgeim halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule ELTL artikli 267 alusel järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas [liidu tolliseadustiku] artikleid 33, 34, 44 ja 45 tuleb – pidades silmas seda, et [selle seadustiku] artikli 44 lõike 4 kohaselt tagavad liikmesriigid, et kaebuste menetlemine võimaldab tolli otsuste kiiret kinnitamist või parandamist – tõlgendada nii, et [nimetatud seadustiku] artikli 33 alusel väljastatud siduva tariifiinformatsiooni peale [selle seadustiku] artikli 44 lõike 2 alusel esitatud kaebuse kohta tehtud otsus kehtib tagasiulatuvalt alates kuupäevast, mil tolliasutus siduva tariifiinformatsiooni väljastas?
2.      Juhul kui esimesele küsimusele vastatakse eitavalt, siis kas [liidu tolliseadustiku] artikleid 33, 34, 44 ja 45 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigid võivad oma riigisisestes menetluseeskirjades ette näha, et määruse artikli 33 alusel väljastatud siduva tariifiinformatsiooni peale määruse artikli 44 lõike 2 alusel esitatud kaebuse kohta tehtud otsus kehtib tagasiulatuvalt alates kuupäevast, mil tolliasutus siduva tariifiinformatsiooni väljastas?“
IV.    Menetlus Euroopa Kohtus ja Üldkohtus
23.      Kõnealune eelotsusetaotlus saabus Euroopa Kohtu kantseleisse 21. veebruaril 2025. Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 50b alusel anti see taotlus üle Üldkohtule.
24.      G, Itaalia valitsus ja Euroopa Komisjon esitasid kirjalikud seisukohad. Komisjon osales 10. detsembril 2025 toimunud kohtuistungil.
V.      Õiguslik hinnang
25.      Oma kahe eelotsuse küsimusega, mida ma analüüsin koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas liidu õigusega on kooskõlas riigisisene õigusnorm, mille kohaselt kehtib liidu tolliseadustiku artiklil 33 põhineva STI‑otsuse peale selle seadustiku artikli 44 lõike 2 alusel esitatud kaebuse suhtes tehtud otsus tagasiulatuvalt alates tolli poolt kõnealuse STI‑otsuse tegemise kuupäevast.
26.      Kõigepealt näib mulle kasulik tõdeda, et kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Bundesfinanzgerichtil (föderaalne maksukohus) on BAO § 279 lõike 1 kohaselt võimalus tolli väljastatud STI‑otsust muuta, ei küsi ta Euroopa Kohtult, kas see muutmispädevus on kooskõlas liidu tolliseadustiku artikliga 44.(6) Tema eesmärk on üksnes kindlaks määrata liikmesriigi kohtu poolt siduva tariifiinformatsiooni kohta tehtud otsuse ajaline mõju.
27.      Seetõttu palub eelotsusetaotluse esitanud kohus tõlgendada liidu tolliseadustiku artikli 44 lõiget 4. Eelkõige soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas parandamisel, mis on selle sättega kaebuse rahuldamise korral ette nähtud, peab olema tagasiulatuv mõju ja kas eeskirjad, mis on täpsemalt sätestatud selle seadustiku artiklis 33 ja artikli 34 lõigetes 3–6, võivad mõjutada tema küsimusele antavat vastust.
28.      Sellega seoses tuleb väljakujunenud kohtupraktika kohaselt liidu õiguse sätte tõlgendamisel arvestada nii selle sõnastust kui ka konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa säte on.(7)
29.      Neil asjaoludel alustan oma analüüsi liidu tolliseadustiku artikli 44 lõike 4 tõlgendamisest (A) ning seejärel kontrollin, kas BAO § 279 on selle sättega kooskõlas (B).
A.      Liidu tolliseadustiku artikli 44 lõike 4 tõlgendamine
30.      Arvestades eelotsusetaotluse esitanud kohtu kahtlusi, eelkõige seoses mõjuga, mida liidu tolliseadustiku artiklid 33 ja 34 võivad avaldada sellele, kuidas peaks tõlgendama nimetatud seadustiku artikli 44 lõiget 4, näib mulle eelistatav alustada nende erinevate sätete konteksti ja eesmärkide analüüsist (1) ja võtta alles seejärel ette selle seadustiku artikli 44 lõike 4 enda sõnastus ja ühtlasi selle kohaldamisala (2).
1.      Liidu tolliseadustiku artiklite 33, 34 ja 44 kontekst ja eesmärgid
31.      Esiteks ja selleks, et paremini mõista liidu tolliseadustiku artikliga 44 ja eelkõige selle lõikega 4 taotletavat eesmärki, näib mulle kasulik minna mõnevõrra tagasi ja meenutada konteksti, milles ettevõtjatel tekkis liidu tasandil õigus esitada tollivaldkonnas kaebusi.
32.      Komisjon arutas ettevõtjate kaebeõigust 1980. aastate alguses ning esitas 29. jaanuaril 1981 nõukogule ettepaneku võtta vastu direktiiv tollivaldkonnas kaebeõiguse kasutamisega seotud õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta.(8)
33.      Eelkõige märgiti, et arvestades märkimisväärseid erinevusi liikmesriikide vahel seoses tolliotsuse peale esitatud kaebuse tagajärgedega, on ilmselt vajalik määrata ühenduse tasandil kindlaks sellise kaebeõiguse kasutamise tingimused.
34.      Sellest tulenevalt nägi kõnealuse ettepaneku artikli 2 lõige 1 ette võimaluse esitada kaebus tollialaseid õigusakte kohaldava otsuse tühistamiseks või muutmiseks. Artiklis 7 oli sätestatud, et kaebuse esitamine ei peata vaidlusaluse otsuse täitmist, kui toll ei otsusta teisiti.
35.      Ent ettevõtjate tegeliku kaebeõiguse tekkimiseks pidi ootama kuni nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (edaspidi „varasem tolliseadustik“),(9) ja selle artiklite 243–246 vastuvõtmiseni.
36.      Seejärel lisati Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 450/2008, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik(10) (ajakohastatud tolliseadustik), vastuvõtmisel uuendus võrreldes varasema tolliseadustiku artikliga 243. Selle määruse artikli 23 lõige 4 pani liikmesriikidele kohustuse tagada, et kaebuste menetlemine võimaldaks tolli otsuste kiiret kinnitamist või korrigeerimist.
37.      Viimaks korrati määruse nr 450/2008 artikli 23 lõiget 4 liidu tolliseadustiku artikli 44 lõikes 4.
38.      See lisandus, mis on käesoleva kohtuasja keskmes, peegeldab minu arvates liidu seadusandja tahet veelgi piiritleda ja ühtlustada tagajärgi, mis on seotud tollivaldkonnas esitatud kaebuse rahuldamata või jõusse jätmisega, ning – nagu komisjon kohtuistungil märkis – veelgi paremini tagada ettevõtjatele tegelik ja tõhus kohtulik kaitse.
39.      Teiseks pean samuti vajalikuks märkida, et just selleks, et oleksid tasakaalus ühelt poolt tolli vajadus tagada tollialaste õigusaktide korrektne kohaldamine ning teiselt poolt ettevõtjate õigus õiglasele kohtlemisele, on tollile antud ulatuslikud kontrollivolitused ja ettevõtjatele kaebuse esitamise õigus.(11)
40.      Seega nähti ettevõtjate kaebeõigus ette selleks, et kaitsta neid tolliasutuste võimalike kuritarvituste või vigade eest tollialaste õigusaktide kohaldamisel.
41.      Kolmandaks tuleb liidu tolliseadustiku artiklite 33, 34 ja 44 vahelise seose mõistmiseks käsitleda nende vastavaid rolle liidu tolliseadustikus.
42.      Kõigepealt paiknevad need sätted selle seadustiku eri jagudes. Nii asuvad artiklid 33 ja 34 seadustiku 3. jaos „Tollialaste õigusaktide kohaldamisega seonduvad otsused“, samas kui artikkel 44 kuulub 6. jakku „Kaebuste esitamine“.
43.      Üldistatult võtab liidu tolliseadustiku artiklite 33 ja 34 alusel vastu otsuseid toll, kes tegutseb haldusasutusena ja kohaldab materiaalõigusnorme, samas kui tolliseadustiku artikli 44 kohaseid otsuseid teeb haldusakti vaidlustamise korras kas kohus või vaideorganina tegutsev tolliasutus.
44.      Teisisõnu on ühelt poolt liidu tolliseadustiku artiklite 33 ja 34 ning teiselt poolt selle seadustiku artikli 44 eesmärk reguleerida erinevaid menetlusi ja piiritleda eri asutuste volitusi.(12)
45.      Nii on liidu tolliseadustiku artiklite 33 ja 34 eesmärk piiritleda tollile kui haldusorganile antud volitusi. Täpsemalt reguleerib artikkel 33 STI‑otsuse tegemise menetlust, samas kui artikkel 34 käsitleb selliste otsuste haldamist nende asutuste poolt.
46.      Selles kontekstis on liidu tolliseadustiku artikli 34 lõike 3 eesmärk reguleerida STI‑otsuse kehtivuse lõppemise ajalist mõju, kui kõnealuse artikli lõikes 1 loetletud asjaolude esinemise tõttu kaotab taoline STI‑otsus kehtivuse enne tolliseadustiku artikli 33 lõikes 3 osutatud tähtaja möödumist.
47.      Tolliseadustiku artikli 34 lõige 4 käsitleb erijuhtu, mil toll tühistab STI‑otsuse, kui taotleja on esitanud ebaõiget või mittetäielikku teavet, samas kui lõige 5 käsitleb STI‑otsuste kehtetuks tunnistamist ja lõige 6 näeb ette, et STI‑otsuseid ei saa muuta.
48.      Tolliseadustiku artikkel 44 käsitleb omakorda tolli otsustega seotud vaidlusi. Nii on selle lõikes 1 ette nähtud iga isiku õigus esitada kaebusi tolli otsuste suhtes, mis puudutavad teda otseselt ja isiklikult,(13) ning lõigetes 2–4 üldpõhimõtted, millest liikmesriigid peavad juhinduma oma menetluseeskirjade väljatöötamisel selles valdkonnas.
49.      Neljandaks ei jää lugeja tähelepanu alt välja, et liidu tolliseadustiku artiklites 33 ja 34 ning selle seadustiku artikli 44 lõikes 4 kasutatud terminid on erinevad. Kui tolliasutuse tehtud otsuse tulemuseks võib olla STI‑otsuse kehtivuse lõppemine, tühistamine või kehtetuks tunnistamine, toovad kohtu tehtud otsused kaasa kas vaidlustatud STI‑otsuste kinnitamise (kaebuse rahuldamata jätmise korral) või parandamise (kaebuse rahuldamise korral). See viimane aspekt näib mulle eriti oluline, kuna otsuse parandamine eeldab tingimata selle muutmist ja STI‑otsuste puhul on selle pädevuse teostamine jäetud kohtutele.
50.      Minu arvates tuleneb neist asjaoludest kogumis, et ühelt poolt liidu tolliseadustiku artikleid 33 ja 34 ning teiselt poolt selle artiklit 44 tuleb nende kohaldamisala hindamisel käsitleda eraldi. Seega ei saa tolli otsuste ajaline mõju olla kohtute otsuste ajalise mõju tingimuseks ega neid kuidagi mõjutada. Üldisemalt näib mulle, et liidu seadusandja ei ole soovinud ühtlustada kohtuotsuste ja tolliotsuste regulatsiooni. Sellega seoses ei oma tolliseadustiku artikli 44 kohaldamisala tõlgendamisel tähtsust asjaolu, et selle seadustiku artikli 34 kohaselt on tagasiulatuva mõjuga üksnes STI‑otsuste tühistamine tolli poolt selle artikli lõikes 4 ette nähtud tingimustel, samas kui STI‑otsuste kehtivusaja lõppemisel ja kehtetuks tunnistamisel sellist mõju ei ole. Eelkõige ei saa sellega minu arvates põhimõtteliselt põhjendada seisukohta, et STI‑otsuste parandamine liikmesriigi kohtu otsuse alusel vastavalt selle seadustiku artikli 44 lõikele 4 ei saa olla tagasiulatuv.
51.      Neil asjaoludel näib mulle, et ei ole vaja peatuda tolli poolt liidu tolliseadustiku artikli 34 alusel tehtavate kehtetuks tunnistamise, tühistamise või lõpetamise otsuste ajalisel mõjul, et teha kindlaks selle seadustiku artikli 44 alusel tehtud kohtute, mõistetuna laias tähenduses, otsuste ajaline mõju.
2.      Liidu tolliseadustiku artikli 44 lõike 4 kohaldamisala
52.      Liidu tolliseadustiku artikli 44 lõike 4 kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et kaebuste menetlemine võimaldab tolli otsuste kiiret kinnitamist või parandamist.
53.      Tuletan sellega seoses meelde, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb liidu õiguses määratlemata – ja kui puudub ka sellekohane viide liikmesriigi õigusele – mõistete tähenduse ja ulatuse kindlaksmääramisel lähtuda nende harilikust tähendusest tavakeeles, võttes samas arvesse mõistete kasutamise konteksti ja selle õigusakti eesmärke, milles neid on kasutatud.(14)
54.      Mõistet „parandamine“ ei ole liidu tolliseadustikus määratletud. Selle laiemas tähenduses korrigeeritakse akti, et parandada viga, ning taolise korrigeerimise eesmärk on see, et õigusakt muudetakse selliseks, nagu see oleks pidanud olema kohe vastuvõtmisel(15). Seega kannab mõiste „parandamine“ endas ühtlasi tagasiulatuvuse ideed.
55.      Tõsi, põhimõtteliselt kasutatakse „parandamist“ tehniliste vigade, nimelt õigekirjavigade, grammatikavigade, ilmsete ebatäpsuste või arvutusvigade parandamiseks, ning vastupidi, tegemist ei ole lihtsa „parandamisega“, kui muudatus puudutab asjaomase akti sisu, st kui seda muudetakse sisuliselt.(16)
56.      Liidu tolliseadustiku artikli 44 lõike 4 kontekstis tuleneb seal ette nähtud parandamine siiski kohtu otsusest rahuldada ettevõtja kaebus. Taolises kontekstis ja pidades eelkõige silmas õigust tõhusale õiguskaitsevahendile, ei saa mõistet „parandamine“ tõlgendada „tehnilise vea parandamisena“, vaid pigem niiöelda „õigusvastasuse parandamisena“. Kokkuvõttes jääb mõte siiski samaks – tegemist on STI‑otsuse muutmisega selliseks, nagu see oleks tulnud algul vastu võttagi.
57.      Seetõttu tuleb liidu tolliseadustiku artikli 44 lõiget 4 minu arvates tõlgendada nii, et STI‑otsuse parandamisel on põhimõtteliselt ex tunc mõju.
58.      Lisaks järgib see tõlgendus minu hinnangul tasakaalu nõuet ühelt poolt õiguskindluse põhimõtte ja teiselt poolt Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 esimese lõiguga tagatud õiguse tõhusale kohtulikule kaitsele vahel.
59.      Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt aitab haldusakti lõplikkus, mille see akt omandab mõistlike kaebetähtaegade möödumisel või õiguskaitsevahendite ammendumisega, kaasa õiguskindlusele, mis on üks liidu õiguse aluspõhimõtetest, ilma et see muudaks seadusega antud õiguste kasutamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks.(17)
60.      Seega nõuab õiguskindluse põhimõte üksnes seda, et kaebuse esemeks oleva STI‑otsuse tagajärjed muutuksid lõplikuks, st „kivisse raiutuks“, alles siis, kui kaebus on rahuldamata jäetud, või kui kaebust ei ole esitatud, siis selleks ette nähtud tähtaegade möödumisel.
61.      Seetõttu leian, et õiguskindluse põhimõttele ei saa tugineda põhjendamaks STI‑otsuse tagajärgede säilitamist selle jõustumise ja selle peale esitatud kaebuse rahuldamise vahelisel ajal. Vastupidine lahendus viiks selleni, et need tagajärjed muutuksid lõplikuks, kuigi liikmesriigi kohus on tuvastanud STI‑otsuse õigusvastasuse ja see otsus ise ei olnud seega taolist staatust omandanud.
62.      Samuti võib õigusvastaseks tunnistatud STI‑otsuse tagajärgede kehtima jätmine olla vastuolus õigusega tõhusale kohtulikule kaitsele, kuna need tagajärjed ikkagi säilivad ettevõtja suhtes, kes on esitanud STI‑otsuse peale ettenähtud tähtaja jooksul kaebuse. Kui asuda seisukohale, et parandamine ei ole tagasiulatuv, oleks sellel raske tagajärg ettevõtjale, kes jääks ilma tariifsest klassifikatsioonist, mida ta oli algusest peale taotlenud, kuigi viga tuleneb tolli ekslikust hinnangust ega ole kuidagi tema tegevuse tulemus.
63.      Lõpuks ei pruugi seisukoht, et liidu tolliseadustiku artikli 44 lõikes 4 ette nähtud parandamisel on üksnes ex nunc mõju, olla kooskõlas selle seadustiku artikli 45 lõikega 2 taotletava eesmärgiga, milleks on tagada õiguskaitsevahendite tõhusus.
64.      Viimati nimetatud säte näeb nimelt ette, et toll peatab vaidlusaluse otsuse täitmise täielikult või osaliselt muu hulgas juhul, kui tal on alust arvata, et asjaomasele isikule võidakse tekitada korvamatut kahju.
65.      Euroopa Kohtul on juba olnud võimalus sisuliselt täpsustada, et „korvamatu kahju“ tingimus nõuab, et analüüsitaks, kas vaidlusaluse otsuse võimalik tühistamine võimaldaks muuta olukorda, mis tekiks selle viivitamatust täitmisest.(18)
66.      Seega käib täitmise peatamine käsikäes võimalusega muuta tagasiulatuvalt kaebuse esitanud isiku õiguslikku olukorda.
67.      Täielikkuse huvides pean vajalikuks käsitleda Itaalia valitsuse seisukohta, mille kohaselt oleks raske tagada, et kõik teised liikmesriigid oleksid tegelikult teadlikud riigisisese kohtu poolt tehtud tühistamis- või parandamisotsusest, millele on antud tagasiulatuv mõju.
68.      See argument ei veena mind liidu tasandil loodud teabevahetussüsteemi tõttu. Sellega seoses tuleb märkida, et komisjoni 24. novembri 2015. aasta rakendusmääruse (EL) 2015/2447, millega nähakse ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 952/2013 (millega kehtestatakse liidu tolliseadustik) teatavate sätete üksikasjalikud rakenduseeskirjad,(19) artikli 21 lõike 1 kohaselt tuleb STI‑ga seotud taotluste ja otsustega või mis tahes järgnevate, algset taotlust või otsust mõjutada võivate sündmustega seotud teabe vahetamiseks ja säilitamiseks kasutada liidu tolliseadustiku artikli 16 lõike 1 kohaselt loodud elektroonilist süsteemi. Pädev tolliasutus teeb teabe kõnealuse süsteemi kaudu kättesaadavaks viivitamata ja mitte hiljem kui seitsme päeva jooksul pärast selle saamist.
69.      Järelikult, nagu komisjon kohtuistungil märkis, kui STI‑otsus liikmesriigi kohtu otsuse alusel tühistatakse või seda muudetakse, sisestab asjaomane tolliasutus teabe viivitamata sellesse elektroonilisse süsteemi ja see on nii kõigile teistele tolliasutustele nähtav.
B.      BAO § 279 kooskõla liidu tolliseadustiku artikliga 44
70.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et BAO § 279 kohaselt kehtib Bundesfinanzgerichti (föderaalne maksukohus) otsus tagasiulatuvalt alates kuupäevast, mil tolliasutus tegi STI‑otsuse.
71.      Sellega seoses meenutan, et eelotsusetaotluse raames ei ole Euroopa Kohtu ega Üldkohtu ülesanne anda hinnangut riigisisese õiguse tõlgendamisele, see ülesanne kuulub ainult eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevusse. Euroopa Kohtu või Üldkohtu ülesanne on nimelt arvestada vastavalt liidu kohtute ja liikmesriigi kohtute pädevuse jaotusele eelotsuse küsimuse faktilisi ja õiguslikke asjaolusid nii, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus on need määratlenud.(20)
72.      Seega tuleb tõdeda, et BAO § 279 kohaselt on STI‑otsuseid muutvatel Bundesfinanzgerichti (föderaalne maksukohus) otsustel tagasiulatuv mõju. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul vastab see hinnang Austria valitsevale õigusteooriale.(21)
73.      Seda arvestades tuleb märkida, et Euroopa Kohtul on juba olnud võimalus 19. jaanuari 2005. aasta kohtumääruses SmithKline Beecham (C‑206/03, EU:C:2005:31, punkt 52) täpsustada, et liikmesriikide pädevate ametiasutuste ja kohtute ülesanne on võtta oma pädevuse piires kõik vajalikud üldised ja erimeetmed ebaõige siduva tariifiinformatsiooni mittevastavuse kõrvaldamiseks. Erimeetmed hõlmavad täpsemalt ebaõige tariifiinformatsiooni tühistamist ja uue, liidu õigusega kooskõlas oleva tariifiinformatsiooni väljaandmist
74.      See kohtumäärus tehti varasema tolliseadustiku alusel.
75.      Niisiis märkis Euroopa Kohus, et kohaldatavad menetlusnormid sisalduvad varasema tolliseadustiku artiklites 243–246 ja alternatiivselt selle seadustiku artikli 245 ning liikmesriikide menetlusautonoomia põhimõtte alusel iga liikmesriigi riigisiseses õiguses, eeldusel et sellised sätted ei ole vähem soodsad normidest, millega reguleeritakse sarnaseid riigisiseseid olukordi (võrdväärsuse põhimõte), ega muuda ühenduse õiguskorrast tulenevate õiguste teostamist praktikas võimatuks või ülemäära keeruliseks (tõhususe põhimõte).(22)
76.      Lõpuks on oluline märkida, et Euroopa Kohtu hinnangul kuuluvad asja arutava riigisisese kohtu poolt rakendatav menetlus ja vastu võetud otsuste toime võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtetest tulenevates piirides riigisisese õiguse valdkonda.(23)
77.      Minu arvates on see varasemal tolliseadustikul põhinev kohtupraktika endiselt asjakohane seoses liikmesriigi kohtute otsuste tegemise tingimustega, kuivõrd liidu tolliseadustiku artiklid 43–45 on selles küsimuses identsed varasema tolliseadustiku artiklitega 243–246. Nii näevad need üksnes ette puudutatud isikute kaebeõiguse, kahekordse kontrolli vajaduse, asjas pädeva liikmesriigi ning juhud, mil peatatakse tolli otsuste, mis on vaidlustatud, täitmine. Teisisõnu ja selle seadustiku artikli 43 kohaselt(24) ei ole nendes sätetes midagi öeldud liikmesriigi kohtu otsuste tegemise tingimuste kohta.
78.      Mis aga puudutab liikmesriigi kohtute tehtud otsuste mõju, siis näib mulle, et kõnealust Euroopa Kohtu kasutatud lahendust tuleb nüansseerida. Eelkõige peavad liikmesriigid liidu tolliseadustiku artikli 44 lõike 4 kohaselt tagama, et kaebemenetlus võimaldab tolliasutuste tehtud otsuseid kiiresti kinnitada või parandada. Varasemas tolliseadustikus puudus selle sätte vaste.(25)
79.      On tõsi, et nõudes küll kaebuste kiiret menetlemist, ei täpsusta liidu tolliseadustiku artikli 44 lõige 4, millal ja kuidas tuleb STI‑otsuseid parandada.(26) Mulle näib siiski, et see säte nõuab ühelt poolt, et liikmesriigid võtaksid meetmeid, mis võimaldavad ettevõtjal saada seadusega kooskõlas oleva STI‑otsuse, ja teiselt poolt, et taoline parandamine oleks tagasiulatuv. Just seda eesmärki taotletakse BAO §‑ga 279.
80.      Neil asjaoludel olen seisukohal, et liidu tolliseadustiku artikli 44 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus taoline riigisisene õigusnorm, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas ning mille kohaselt kehtib nimetatud seadustiku artiklil 33 põhineva STI‑otsuse peale selle seadustiku artikli 44 lõike 2 alusel esitatud kaebuse suhtes tehtud otsus tagasiulatuvalt alates tolli poolt kõnealuse STI‑otsuse tegemise kuupäevast.
VI.    Ettepanek
81.      Esitatud põhjendustest lähtudes teen ettepaneku vastata Verwaltungsgerichtshofile (Austria kõrgeim halduskohus) järgmiselt:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määruse (EL)
nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik, artikli 44 lõiget 4
tuleb tõlgendada nii, et
sellega ei ole vastuolus taoline riigisisene õigusnorm, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas ning mille kohaselt kehtib nimetatud seadustiku artiklil 33 põhineva siduvat tariifiinformatsiooni käsitleva otsuse peale selle seadustiku artikli 44 lõike 2 alusel esitatud kaebuse suhtes tehtud otsus tagasiulatuvalt alates tolli poolt kõnealuse otsuse tegemise kuupäevast.
M. Martín y Pérez de Nanclares
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 21. jaanuaril 2026 Luxembourgis.
Allkirjad
1      Algkeel: prantsuse.
2      See põhimõte on kirjas lausa Justinianuse koodeksi palgelehel: „Leges et constitutionesfuturiscertumestdareformamnegotiis, non adfactapraeteritarevocari, nisinominatim et de praeteritotempore et adhucpendentibusnegotiis, cautumsit“ (I raamat, 14. peatükk, fragment 7).
3      ELT 2013, L 269, lk 1.
4      Kohtujurist Léger’ ettepanek liidetud kohtuasjades Timmermans Transport ja Hoogenboom Production (C‑133/02 ja C‑134/02, EU:C:2003:460, punkt 4).
5      Vt selle kohta 29. jaanuari 1998. aasta kohtuotsus Lopex Export (C‑315/96, EU:C:1998:31, punkt 19). Üks eesmärke oli ka vähendada rohkearvulisi vaidlusi ettevõtjatega: Albert, J.‑L., „Droit douanier européen“, JurisClasseur Europe Traité – Synthèse, LexisNexis, 2021, punkt 35.
6      Täielikkuse huvides märgin, et Euroopa Kohtu praktikat tuleb pigem tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus see, kui liikmesriigi kohtud kasutavad selles küsimuses oma muutmispädevust (vt selle kohta 19. jaanuari 2005. aasta kohtumäärus SmithKline Beecham, C‑206/03, EU:C:2005:31, punkt 55, ja 14. aprilli 2011. aasta kohtuotsus British Sky Broadcasting Group ja Pace, C‑288/09 ja C‑289/09, EU:C:2011:248, punkt 94).
7      Vt 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus G. K. jt (Euroopa Prokuratuur) (C‑281/22, EU:C:2023:1018, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika).
8      EÜT 1981, C 33, lk 2; ülevaate saamiseks kaebeõiguse arengust tollivaldkonnas vt Walsh, T., European Union Customs Code, Kluwer Law International, Alphen aan den Rijn, The Netherlands: Wolters Kluwer, 2015, lk 985–1021 (lk 986).
9      EÜT 1992, L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307.
10      ELT 2008, L 145, lk 1.
11      Liidu tolliseadustiku põhjendus 26.
12      Tolli ja kohtute pädevuse jaotuse kohta tollikontrolli valdkonnas vt 21. septembri 2023. aasta kohtuotsus OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb (C‑770/21, EU:C:2023:690, punktid 69 ja 72).
13      Meenutagem, et see kaebeõigus ei puuduta konkreetselt STI-otsuseid, vaid kõiki tolli tehtud otsuseid.
14      Vt 20. novembri 2025. aasta kohtuotsus Servoprax (meditsiinilised žgutid) (C‑631/23, EU:C:2025:906, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
15      See mõte näib minu meelest kinnitust leidvat, kui võrrelda vastavalt Euroopa Kohtu tõlgendamisreeglitele (vt selle kohta 5. detsembri 2024. aasta kohtuotsus Network One Distribution, C‑506/23, EU:C:2024:1003, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika) liidu tolliseadustiku artikli 44 lõike 4 keeleversioone: hispaania keeles „corrección“, inglise keeles „correction“, saksa keeles „Berichtigung“ ja itaalia keeles „correzione“.
16      Määruse parandamise kohta vt piirid, mille Euroopa Kohus nägi ette 2. juuni 1994. aasta kohtuotsuses AC-ATEL Electronics Vertriebs (C‑30/93, EU:C:1994:224, punktid 20–24) ja 22. detsembri 2010. aasta kohtuotsuses Premis Medical (C‑273/09, EU:C:2010:809, punktid 29, 30, 36 ja 59); Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti ja Ühenduse Sordiameti otsuste parandamise piiride kohta vt vastavalt 9. septembri 2011. aasta kohtuotsus dm‑drogerie markt vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Distribuciones Mylar (dm) (T‑36/09, EU:T:2011:449, punktid 74 ja 75) ning 25. juuni 2020. aasta kohtuotsus Siberia Oriental vs. CPVO (Siberia) (T‑737/18, EU:T:2020:289, punkt 53); Euroopa Kohtu ja Üldkohtu otsuste parandamise piiride kohta vt vastavalt 24. novembri 2022. aasta kohtumäärus European Food jt (C‑333/19, ei avaldata, EU:C:2022:936, punkt 6 ja seal viidatud kohtupraktika) ning 27. mai 2024. aasta kohtumäärus EVH vs. komisjon (T‑53/21 REC, ei avaldata, EU:T:2024:338, punktid 9 ja 11 ning seal viidatud kohtupraktika).
17      Vt selle kohta 13. jaanuari 2004. aasta kohtuotsus Kühne & Heitz (C‑453/00, EU:C:2004:17, punkt 24); 12. veebruari 2008. aasta kohtuotsus Kempter (C‑2/06, EU:C:2008:78, punktid 57 ja 58); 27. juuni 2013. aasta kohtuotsus Agrokonsulting-04 (C‑93/12, EU:C:2013:432, punkt 48) ja 9. septembri 2021. aasta kohtuotsus Adler Real Estate jt (C‑546/18, EU:C:2021:711, punkt 38).
18      Samuti tuleb kontrollida vastupidist, st kas selle otsuse täitmise peatamine võib takistada selle täielikku mõju, juhul kui põhikohtuasjas esitatud kaebus jäetakse rahuldamata (vt selle kohta analoogia alusel 17. juuli 1997. aasta kohtuotsus Giloy, C‑130/95, EU:C:1997:372, punktid 35 ja 36).
19      ELT 2015, L 343, lk 558.
20      Vt selle kohta 24. aprilli 2009. aasta kohtumäärus Koukou (C‑519/08, EU:C:2009:269, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika) ning 30. juuni 2011. aasta kohtumäärus Wamo (C‑288/10, EU:C:2011:443, punkt 27).
21      Austria õigusteooria kohaselt tuleneb BAO § 279 alusel tehtud otsuste ex tunc mõju selle sätte lõike 2 sõnastusest ning õigusest tõhusale õiguskaitsevahendile. Vt selle kohta Fischerlehner, J., Das neue Abgabenverfahren, Manz, Viin, 2013, lk 325, ja Gunacker-Slawitsch, B., „III. Das Verfahren vor dem Bundesfinanzgericht“, teoses Ehrke-Rabel, T. (éd.), Rechtsmittelverfahrenin Abgabensachen, Manz, Viin 2013, lk 37–101 (lk 77 ja 78). Muutmisotsuste ex tunc mõju kinnitab sõnaselgelt Ritz, C., „§ 279 BAO“, teoses Ritz/Koran (éd.), BAO – Bundesabgabenordnung, 8. trükk, Linde, Viin, 2025, punktid 2 ja 18.
22      19. jaanuari 2005. aasta kohtumäärus SmithKline Beecham (C‑206/03, EU:C:2005:31, punkt 53).
23      19. jaanuari 2005. aasta kohtumäärus SmithKline Beecham (C‑206/03, EU:C:2005:31, punkt 55).
24      Vt selle kohta 11. aprilli 2024. aasta kohtuotsus OSTP Italy (C‑770/22, EU:C:2024:299, punkt 47).
25      Vt käesoleva ettepaneku punkt 36. Tuleb siiski märkida, et STI‑otsuse tagasiulatuvat muutmist pärast liikmesriigi kohtusse pöördumist rakendati juba varasema tolliseadustiku alusel, vähemalt teatavates liikmesriikides (vt selle kohta 7. aprilli 2011. aasta kohtuotsus Sony Supply Chain Solutions (Europe), C‑153/10, EU:C:2011:224, punktid 16 ja 17).
26      Näiteks ei ole liidu tolliseadustiku artiklitega 44 ja 45 vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et esimese astme kohtu otsused, mis ei ole veel jõustunud, on viivitamatult täitmisele pööratavad, ning samuti ei nõua need sätted, et riigisisesed õigusnormid näeksid ette selliste kohtuotsuste täitmisele pööratavuse (vt selle kohta 11. aprilli 2024. aasta kohtuotsus OSTP Italy, C‑770/22, EU:C:2024:299, punkt 42).