62018TO0574_RES
Predmet T-574/18 R
Agrochem-Maks d.o.o.
protiv
Europske komisije
Rješenje predsjednika Općeg suda od 21. siječnja 2019.
„Privremena pravna zaštita – Sredstva za zaštitu bilja – Aktivna tvar oksasulfuron – Neproduljenje odobrenja za stavljanje na tržište – Zahtjev za suspenziju primjene – Nepostojanje hitnosti – Odvagivanje interesa”
Privremena pravna zaštita – Suspenzija primjene – Privremene mjere – Pretpostavke za odobravanje – Teška i nepopravljiva šteta – Financijska šteta – Teška šteta – Situacija koja može ugroziti postojanje društva tužitelja – Ocjena s obzirom na veličinu i prihode, kao i na položaj grupe kojoj pripada – Aktivnost u okviru visoko reguliranih tržišta – Uzimanje u obzir okolnosti svojstvenih svakom pojedinom slučaju
(čl. 278. i 279. UFEU-a)
(vidjeti t. 32.-35., 39., 40.-47., 49.)
Pravo Europske unije – Načela – Zaštita legitimnih očekivanja – Pozivanje protivno propisu Unije – Pretpostavke – Potreba da institucija Unije stvori situaciju koja može stvoriti legitimna očekivanja – Postupak za produljenje odobrenja tvari u sredstvu za zaštitu bilja – Rezultati privremenog izvješća koje je dostavila država članica izvjestiteljica – Nepostojanje legitimnih očekivanja
(vidjeti t. 48.)
Privremena pravna zaštita – Suspenzija primjene – Privremene mjere – Pretpostavke za odobravanje – Provedbena uredba o neproduljenju odobrenja aktivne tvari za stavljanje na tržište – Utvrđivanje rizika za zdravlje ljudi – Sudski nadzor – Doseg – Odvagivanje svih interesa o kojima je riječ
(čl. 268., 278., 279. i 340. UFEU-a)
(vidjeti t. 85.-94.)
Kratak prikaz
U rješenju Agrochem-Maks/Komisija (T-574/18 R) od 21. siječnja 2019. predsjednik Općeg suda odbio je zahtjev za privremenu pravnu zaštitu na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a, koji je podnijelo društvo koje obavlja djelatnosti na hrvatskom tržištu povezane sa sredstvima za zaštitu bilja, i kojim se traži suspenzija primjene Provedbene uredbe (EU) 2018/1019 o neproduljenju odobrenja aktivne tvari oksasulfuron (
1
). Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu podnesen je u okviru tužbe za poništenje navedene provedbene uredbe. Društvo se u biti pozvalo na tešku i nepopravljivu štetu zbog opasnosti od negativnog utjecaja na njegov prihod, gubitka tržišnih udjela i smanjenja njegove ukupne vrijednosti poduzeća.
Kao prvo, što se tiče hitnosti i, konkretnije, težine navodne štete u ovom slučaju u pogledu isključivo financijske prirode, predsjednik Općeg suda podsjetio je da, s jedne strane, kada je riječ o gubitku manjem od 10 % prihoda poduzetnika aktivnih na visoko reguliranim tržištima, financijske poteškoće koje bi im mogle nastati očito nisu takve naravi da bi ugrozile i sam njihov opstanak i, s druge strane, kada je riječ o gubitku od gotovo dvije trećine njihovih prihoda – iako doduše financijske poteškoće koje su im prouzročene mogu ugroziti njihov opstanak – u visoko reguliranom sektoru koji često zahtijeva velika ulaganja i u kojem nadležna tijela mogu biti pozvana djelovati u slučaju pojavljivanja rizika za javno zdravlje – zbog razloga koje dotični poduzetnici ne mogu uvijek predvidjeti – dotični poduzetnici moraju se odgovarajućom politikom zaštititi od posljedica, osim ako se ne žele dovesti u situaciju da moraju sami snositi štetu koja je posljedica takve intervencije. Pojašnjeno je da prilikom procjene težine štete sudac privremene pravne zaštite ne smije samo mehanički i kruto primijeniti isključivo relevantne prihode. On također mora uzeti u obzir okolnosti svojstvene svakom pojedinom slučaju i staviti ih u odnos – u trenutku donošenja svoje odluke – sa štetom koja se tiče prihoda. Prema mišljenju predsjednika Općeg suda, ta se zabrana mehaničke i krute analize, na koju se među ostalim upućivalo kako bi se sucu omogućilo da ocijeni može li se težina navodne štete utvrditi unatoč činjenici da prihod ne premašuje indikativni prag od 10 %, također treba shvatiti na način da nalaže sudu da provjeri i to smije li se, uzimajući u obzir okolnosti slučaja, smatrati da njezina težina nije utvrđena unatoč tomu što je veća od navedenog praga.
U tom je pogledu predsjednik Općeg suda najprije istaknuo da, kada je riječ o distributeru predmetne tvari, s jedne strane, to znači da on ne mora snositi isti financijski teret kao oni koji su uključeni u razvoj aktivnosti proizvođača i, s druge strane, time se nalaže podnošenje dokaza o nepostojanju pogodnih alternativa.
Predsjednik Općeg suda zatim je presudio da iz činjenice da tužitelj djeluje na tržištu koje je visoko regulirano proizlazi da mora uzeti u obzir komercijalnu strategiju tog tržišta. U okviru te ocjene, bez drugih dokaza o eventualnim mjerama koje je društvo poduzelo kako bi izbjeglo potencijalno riskantnu situaciju s obzirom na prirodu dotičnog tržišta, prekoračenje indikativnog praga od 10 % samo po sebi ne može uvjeriti suca postupka privremene pravne zaštite u to da je navodna šteta teška.
U tom kontekstu, podsjetilo se na to da se na načelo zaštite legitimnih očekivanja može pozivati jedino u pogledu situacije koja ih može stvoriti, a do koje je dovela institucija ovlaštena donijeti konačnu odluku, pri čemu se i naglasilo da u okviru postupka za produljenje odobrenja tvari u sredstvu za zaštitu bilja nikakvo načelo zaštite legitimnih očekivanja ne može proizaći u pogledu rezultata privremenog izvješća koje je dostavila država članica izvjestiteljica, s obzirom na to da je to izvješće samo dobro poznata prijelazna faza postupka, koja ni na koji način ne prejudicira konačni rezultat o kojem odlučuje Komisija.
Kao drugo, što se tiče odvagivanja interesa i, konkretnije, argumenta predmetnog društva prema kojem aktivna tvar o kojoj je riječ ne predstavlja poznatu i dokazanu opasnost za javno zdravlje, predsjednik Općeg suda istaknuo je, među ostalim, da predmetno društvo ne može izgraditi uvjerljiv argument na temelju činjenice da se tom tvari u Uniji potpuno sigurno koristilo, pri čemu nije zabilježen nijedan štetan učinak na zdravlje ljudi. Naime, u sektoru sredstava za zaštitu bilja, znanstveni razvoj ne događa se rijetko, što pruža priliku da se tvari ponovno ocijene u svjetlu novih spoznaja i znanstvenih otkrića. To je osnova postupaka obnavljanja i razlog zašto se na odobrenja za stavljanje na tržište primjenjuju vremenska ograničenja. Slijedom toga, ispitivanje suca privremene pravne zaštite u okviru odvagivanja interesa mora se odnositi, s jedne strane, na rizike utvrđene u ovom trenutku i, s druge strane, na one koji se ne mogu isključiti. K tomu, on nije dužan provesti tehničku procjenu znanstvenih podataka, što bi prelazilo opseg njegova mandata. Posljedično, argumenti da ne postoji rizik za javno zdravlje, koji se ističu u okviru dokazivanja u vezi s postojanjem fumus boni iuris, odnose se na nadzor zakonitosti postupka i bez drugih elemenata – osim eventualnog utvrđivanja očite pogreške u ocjeni – ne mogu navesti suca privremene pravne zaštite da u okviru odvagivanja interesa smatra kako ti argumenti moraju imati prednost pred osporavanim ocjenama, koje su u načelu rezultat podrobnog i iscrpnog ispitivanja. To tim više vrijedi kada navodna šteta u pogledu javnog zdravlja ne proizlazi iz prikupljenih znanstvenih podataka, nego upravo iz njihova nepostojanja. Međutim, na temelju nedostatka informacija nije moguće isključiti rizike za javno zdravlje koje stoga treba uzeti u obzir u odnosu na druge interese u pitanju, s obzirom na to da se, s jedne strane, zahtjevima u vezi sa zaštitom javnog zdravlja u načelu nedvojbeno mora priznati veća važnost nego ekonomskim razmatranjima i, s druge strane, jer prioritet zaštite javnog zdravlja može opravdati ograničenja koja uključuju čak i znatne negativne posljedice za određene gospodarske subjekte.
(
1
)	Provedbena uredba Komisije (EU) 2018/1019 оd 18. srpnja 2018. o neproduljenju odobrenja aktivne tvari oksasulfuron u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i o izmjeni Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 540/2011 (SL 2018., L 183, str. 14)