62022TJ0483
RETTENS DOM (Femte Udvidede Afdeling)
24. september 2025 (
*1
)
»Folkesundhed – humanmedicinske lægemidler – markedsføringstilladelse for lægemidlet Nexviadyme (avalglucosidase alfa) – ikke anerkendelse af avalglucosidase alfa som nyt virksomt stof – direktiv 2001/83/EF – forordning (EF) nr. 726/2004 – Kommissionens dokument »Vejledning for ansøgere, bind 2A, om procedurer for markedsføringstilladelse, kapitel 1, markedsføringstilladelse« – bevisniveau – begrundelsespligt – princippet om god forvaltning – ret til at blive hørt – afgørelse om at fjerne lægemidlet fra EU-registret for lægemidler til sjældne sygdomme – forordning (EF) nr. 141/2000 – forordning (EF) nr. 847/2000 – væsentlig gavn – bevisniveau – begrundelsespligt«
I sag T-483/22,
Sanofi BV, tidligere Genzyme Europe BV, Amsterdam (Nederlandene), ved advokaterne P. Bogaert, B. Van Vooren og V. Sturla,
sagsøger,
støttet af:
European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope), Bruxelles (Belgien), ved advokat C. Schoonderbeek,
intervenient,
mod
Europa-Kommissionen ved E. Mathieu, M. Owsiany-Hornung og A. Spina, som befuldmægtigede,
sagsøgt,
støttet af:
Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) ved S. Drosos, H. Kerr, S.-M. Kamo og G. Gavriilidou, som befuldmægtigede,
intervenient,
har
RETTEN (Femte Udvidede Afdeling),
sammensat under rådslagningen af afdelingsformanden, J. Svenningsen, og dommerne C. Mac Eochaidh (refererende dommer), J. Laitenberger, J. Martín y Pérez de Nanclares og M. Stancu,
justitssekretær: fuldmægtig P. Cullen,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter retsmødet den 10. september 2024,
afsagt følgende
Dom
1
Med søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF har sagsøgeren, Sanofi BV (tidligere Genzyme Europe BV), nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2022) 4531 final af 24. juni 2022 om markedsføringstilladelse for det biologiske humanmedicinske lægemiddel Nexviadyme – avalglucosidase alfa (herefter »den anfægtede afgørelse«), dels for så vidt som det ved denne afgørelse implicit blev lagt til grund, at avalglucosidase alfa ikke er et nyt virksomt stof, dels for så vidt som det i afgørelsens artikel 5 bestemmes, at nævnte lægemiddel ikke klassificeres som lægemiddel til sjældne sygdomme.
Retsforskrifter
Begreberne biologisk lægemiddel og aktivstof
2
Del I, punkt 3.2.1.1, litra b), tredje afsnit, i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (EFT 2001, L 311, s. 67), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2022/642 af 12. april 2022 (EUT 2022, L 118, s. 4) (herefter »direktiv 2001/83«), præciserer, at et »biologisk lægemiddel er et lægemiddel, hvis virksomme stof er et biologisk stof«.
3
I artikel 1, nr. 3a), i direktiv 2001/83 defineres »virksomt stof« som »ethvert stof eller enhver blanding af stoffer, der påtænkes anvendt i fremstillingen af et lægemiddel, og som ved at indgå i produktionen heraf bliver en aktiv bestanddel af det pågældende lægemiddel, der skal udøve en farmakologisk, immunologisk eller metabolisk virkning med henblik på at genoprette, ændre eller påvirke fysiologiske funktioner eller at stille en medicinsk diagnose«.
4
Ifølge del I, punkt 3.2.1.1, litra b), tredje afsnit, i bilag I til direktiv 2001/83 er et biologisk stof et stof, som fremstilles eller udvindes af en biologisk kilde, og for hvilket en kombination af en fysisk-kemisk-biologisk afprøvning og produktionsprocessen og kontrollen heraf er påkrævet ved karakteriseringen og bestemmelsen af dets kvalitet.
5
I medfør af bilag I til direktiv 2001/83 kan et biologisk lægemiddels udgangsmateriale omfatte mikroorganismer, organer og væv af enten vegetabilsk eller animalsk oprindelse, celler eller væsker (herunder blod eller plasma) fra mennesker eller dyr og bioteknologiske cellekonstruktioner.
Proceduren for undersøgelse af ansøgninger om markedsføringstilladelse
6
Proceduren for markedsføringstilladelse for et lægemiddel i Den Europæiske Union er reguleret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 af 31. marts 2004 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur (EUT 2004, L 136, s. 1, berigtigelse i EUT L, 2024/90588), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/5 af 11. december 2018 (EUT 2019, L 4, s. 24) (herefter forordning nr. 726/2004«), og ved direktiv 2001/83.
7
I henhold til artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 726/2004 og artikel 6, stk. 1, i direktiv 2001/83 kan intet lægemiddel markedsføres i Unionen eller en medlemsstat, medmindre Unionen eller medlemsstatens kompetente myndighed har udstedt en markedsføringstilladelse.
8
Forordning nr. 726/2004 fastsætter en centraliseret procedure for markedsføringstilladelser til visse lægemidler, der er udpeget som »lægemidler til sjældne sygdomme« i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 141/2000 af 16. december 1999 om lægemidler til sjældne sygdomme (EFT 2000, L 18, s. 1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1243 af 20. juni 2019 (EUT 2019, L 198, s. 241) (herefter »forordning nr. 141/2000«).
9
I henhold til artikel 5, stk. 2, artikel 6, stk. 3, og artikel 56, stk. 1, litra a), i forordning nr. 726/2004 har EMA’s Udvalg for Humanmedicinske Lægemidler (herefter »CHMP«) til opgave at udarbejde EMA’s udtalelse om godkendelse af en markedsføringstilladelse for et humanmedicinsk lægemiddel og ethvert spørgsmål vedrørende vurderingen af humanmedicinske lægemidler.
10
Ifølge artikel 9, stk. 3, i forordning nr. 726/2004 sender EMA CHMP’s udtalelse til Kommissionen, medlemsstaterne og ansøgeren. I medfør af denne forordnings artikel 9, stk. 2, kan ansøgeren om en markedsføringstilladelse anmode om, at CHMP’s udtalelse tages op til fornyet overvejelse.
11
Artikel 10, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 726/2004 bestemmer, at Kommissionen efter modtagelsen af CHMP’s udtalelse udarbejder et udkast til afgørelse om ansøgningen om markedsføringstilladelse. Denne forordnings artikel 10, stk. 1, fjerde afsnit, fastsætter, at Kommissionen vedlægger en nøje redegørelse for grundene til forskellene, hvis udkastet til afgørelse ikke er i overensstemmelse med EMA’s udtalelse. Dette udkast til afgørelse sendes til medlemsstaterne og ansøgeren. Det fremgår af nævnte forordnings artikel 10, stk. 2, sammenholdt med forordningens artikel 87, at Kommissionen dernæst vedtager en endelig afgørelse efter at have modtaget udtalelsen fra Udvalget for Humanmedicinske Lægemidler.
Begreberne »lovgivningsmæssig databeskyttelsesperiode« og »lovgivningsmæssig beskyttelsesperiode for markedsføring«
12
I henhold til artikel 10, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/83 er et generisk lægemiddel i det væsentlige et lægemiddel, der har samme kvalitative og kvantitative sammensætning af virksomme stoffer og samme lægemiddelform som referencelægemidlet, og hvis bioækvivalens med referencelægemidlet er påvist.
13
Artikel 10, stk. 1, første og andet afsnit, i direktiv 2001/83 tillader godkendelse af generiske lægemidler med følgende ordlyd:
»Uanset artikel 8, stk. 3, litra i), og med forbehold af lovgivningen vedrørende beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret er ansøgeren ikke forpligtet til at forelægge resultater af prækliniske og kliniske forsøg, hvis han kan godtgøre, at lægemidlet er en generisk udgave af et referencelægemiddel, der er eller har været godkendt i henhold til artikel 6 i mindst otte år i en medlemsstat eller i [Unionen].
Et generisk lægemiddel, som har opnået godkendelse i medfør af denne bestemmelse, må ikke markedsføres, før den tiårige periode efter den oprindelige markedsføringstilladelse for referencelægemidlet er udløbet.«
14
Det følger af 11. betragtning til forordning nr. 726/2004, at for humanmedicinske lægemidler bør beskyttelsesperioden for data om prækliniske og kliniske forsøg være identisk med beskyttelsesperioden i direktiv 2001/83. Artikel 14, stk. 11, i forordning nr. 726/2004 bestemmer følgende:
»For humanmedicinske lægemidler, der er godkendt efter denne forordning, gælder, uden at det berører lovgivningen om beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret, databeskyttelse i 8 år og markedsføringsbeskyttelse i 10 år [...]«
Begreberne »samlet markedsføringstilladelse« og »udvidelse af en markedsføringstilladelse«
15
I artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2001/83 indføres begrebet »samlet markedsføringstilladelse« med følgende ordlyd:
»Når et lægemiddel har fået en første markedsføringstilladelse [...], skal eventuelle yderligere styrker, lægemiddelformer, administrationsveje og pakningsstørrelser samt alle ændringer og forlængelser også have en tilladelse i henhold til første afsnit eller omfattes af den oprindelige markedsføringstilladelse. Alle disse markedsføringstilladelser anses for at høre ind under samme samlede markedsføringstilladelse, især med henblik på anvendelsen af artikel 10, stk. 1.«
16
Artikel 2, nr. 4), i Kommissionens forordning (EF) nr. 1234/2008 af 24. november 2008 om behandling af ændringer af betingelserne i markedsføringstilladelser for humanmedicinske lægemidler og veterinærlægemidler (EUT 2008, L 334, s. 7), som ændret ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2021/756 af 24. marts 2021 (EUT 2021, L 162, s. 1) (herefter »forordning nr. 1234/2008«), bestemmer, at der i denne forordning ved »udvidelse af en markedsføringstilladelse« eller »udvidelse« forstås »en ændring, som er anført i bilag I, og som opfylder de dér anførte betingelser«.
17
Bilag I til forordning nr. 1234/2008 med overskriften »Udvidelser af markedsføringstilladelser« fastsætter følgende:
»1. Ændringer af det eller de virksomme stoffer:
a)
udskiftning af et kemisk virksomt stof med et andet salt/ester/kompleks/derivat, med samme terapeutiske fraktion, hvor virknings- og sikkerhedsegenskaberne ikke er væsentligt anderledes
b)
udskiftning med en anden isomer, en anden blanding af isomerer, af en blanding med en isoleret isomer (f.eks. et racemat med en enkelt enantiomer), hvor virknings- og sikkerhedsegenskaberne ikke er væsentligt anderledes
c)
udskiftning af et biologisk virksomt stof med et med en lidt anden molekylestruktur, hvor virknings- eller sikkerhedsegenskaberne ikke er væsentligt anderledes [...]
[…]«
Kommissionens dokument med overskriften »Vejledning for ansøgere, bind 2A, procedurer for markedsføringstilladelse, kapitel 1, markedsføringstilladelse«
18
Kommissionens dokument med overskriften »Vejledning for ansøgere, bind 2A, procedurer for markedsføringstilladelse, kapitel 1, markedsføringstilladelse – juli 2019 (revision 11)« (herefter »vejledningen for ansøgere«) blev udarbejdet af Kommissionen i henhold til artikel 6, stk. 4, i forordning nr. 726/2004 og bilag I til direktiv 2001/83 efter høring af EMA, medlemsstaterne og de berørte parter og afspejler medlemsstaternes, EMA’s og Kommissionens fælles holdning.
19
Punkt 2.3 i vejledningen for ansøgere med overskriften »Begrebet »samlet markedsføringstilladelse«« indeholder følgende præciseringer med hensyn til begrebet nyt virksomt stof:
»Hvis det lægemiddel, der skal vurderes, indeholder en ændring af et eksisterende virksomt stof, skal det under proceduren for markedsføringstilladelse præciseres, om dette lægemiddel eventuelt indeholder et nyt virksomt stof. Denne præcisering afhænger af, om der eventuelt findes en samlet markedsføringstilladelse, når lægemidlerne tilhører samme indehaver af markedsføringstilladelsen. Ansøgningen om status som nyt virksomt stof skal indgives i forbindelse med den oprindelige anmodning om markedsføringstilladelse for det lægemiddel, der indeholder det ændrede stof, og undersøges ikke med tilbagevirkende kraft. Denne vurdering skal foretages i overensstemmelse med definitionen af et nyt virksomt stof i bilag I til [vejledningen for ansøgere], og konklusionen skal i hvert fald afspejles i vurderingsrapporten. Hvis det ikke angives i vurderingsrapporten, at lægemidlet indeholder et nyt virksomt stof, anses det pågældende lægemiddel for at indeholde det samme virksomme stof og henhøre under den samlede markedsføringstilladelse for det tidligere godkendte lægemiddel […]«
20
Ifølge bilag I til vejledningen for ansøgere med overskriften »Definition af et nyt virksomt stof« omfatter et nyt kemisk, biologisk eller radioaktivt virksomt stof bl.a.:
–
et kemisk, biologisk eller radioaktivt stof, der ikke tidligere er godkendt i et humanmedicinsk lægemiddel i Unionen (herefter »det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere«)
–
en isomer, en blanding af isomerer, et kompleks eller derivat eller salt af et kemisk stof, der tidligere er godkendt i et humanmedicinsk lægemiddel i Unionen, men som med hensyn til sikkerhed og/eller virkning er mærkbart forskellige fra det tidligere godkendte kemiske stof (herefter »det andet led i bilag I til vejledningen for ansøgere«)
–
et biologisk stof, der tidligere er godkendt i et humanmedicinsk lægemiddel i Unionen, men hvis egenskaber med hensyn til sikkerhed og/eller virkning adskiller sig mærkbart på grund af forskelle i niveauet af et eller flere af følgende: molekylestruktur, udgangsmaterialets art eller fremstillingsproces (herefter »det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere«).
Udpegelsen af lægemidler som »lægemidler til sjældne sygdomme« og proceduren for undersøgelse af ansøgninger om markedsføringstilladelse for disse lægemidler
21
Det fremgår af første og anden betragtning til forordning nr. 141/2000, at Unionen ønsker at give den farmaceutiske industri incitamenter med henblik på at fremme forskning, udvikling og markedsføring af egnede lægemidler til sygdomme, der er så sjældne, at udgifterne til udvikling og markedsføring af lægemidler, der er beregnet til diagnosticering, forebyggelse eller behandling af disse, ikke vil kunne afskrives gennem det forventede salg af produktet (herefter »lægemidler til sjældne sygdomme«).
22
Med henblik herpå har EU-lovgiver bl.a. i artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 141/2000 fastsat, at når der er udstedt en markedsføringstilladelse for et lægemiddel til sjældne sygdomme, må Unionen og medlemsstaterne i en periode på ti år ikke acceptere en anden ansøgning om markedsføringstilladelse, give en markedsføringstilladelse eller imødekomme en supplerende ansøgning vedrørende en eksisterende markedsføringstilladelse for den samme terapeutiske indikation i forbindelse med et lignende lægemiddel.
23
I medfør af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 141/2000 udpeges et lægemiddel som et lægemiddel til sjældne sygdomme, hvis dets sponsor kan bevise:
»a)
at lægemidlet er beregnet til diagnosticering, forebyggelse eller behandling af en livstruende eller kronisk invaliderende lidelse, der berører højst fem ud 10000 personer i [Unionen] på det tidspunkt, hvor ansøgningen fremsættes, eller
at lægemidlet er beregnet til diagnosticering, forebyggelse eller behandling af en livstruende, alvorligt invaliderende eller alvorlig og kronisk lidelse i [Unionen], og at det er usandsynligt, at markedsføring af lægemidlet i [Unionen] uden incitamenter vil give tilstrækkeligt afkast til at gøre den nødvendige investering berettiget,
og
b)
at der ikke findes nogen tilfredsstillende metode til diagnosticering, forebyggelse eller behandling af den pågældende lidelse, som er blevet tilladt i [Unionen] eller, såfremt en sådan metode findes, at lægemidlet vil være til væsentlig gavn for personer med denne lidelse«.
24
Artikel 3, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 847/2000 af 27. april 2000 om fastlæggelse af bestemmelser for gennemførelse af kriterierne for udpegelse af lægemidler som lægemidler til sjældne sygdomme og definitionerne på udtrykkene lignende lægemiddel og klinisk overlegenhed (EFT 2000, L 103, s. 5) bestemmer, at i forbindelse med anvendelsen af artikel 3 i forordning nr. 141/2000 forstås ved »væsentlig gavn« en klinisk relevant fordel eller et væsentligt bidrag til behandlingen af patienten.
25
I medfør af artikel 56, stk. 1, litra c), i forordning nr. 726/2004 samt artikel 4, stk. 2, litra a), artikel 5, stk. 5, og artikel 5, stk. 12, litra b), i forordning nr. 141/2000 har EMA’s Udvalg for Lægemidler til Sjældne Sygdomme (herefter »COMP«) til opgave at undersøge enhver ansøgning om udpegelse af et lægemiddel som lægemiddel til sjældne sygdomme, der forelægges det af sponsorer for potentielle lægemidler til sjældne sygdomme, og foretage en fornyet senere vurdering af overholdelsen af udpegelseskriterierne på tidspunktet for ansøgningen om markedsføringstilladelse for lægemidler til sjældne sygdomme.
26
Artikel 5, stk. 1, i forordning nr. 141/2000 bestemmer, at for at et potentielt lægemiddel kan udpeges som et lægemiddel til sjældne sygdomme, skal sponsor forelægge EMA en ansøgning på ethvert stadium i udviklingen af lægemidlet, inden ansøgningen om markedsføringstilladelse indgives til EMA.
27
I henhold til artikel 5, stk. 4-9, i forordning nr. 141/2000 undersøges ansøgningen herefter af COMP, som afgiver en udtalelse til Kommissionen, der vedtager en afgørelse, hvorved det udpegede lægemiddel eventuelt indføres i EU-registret for lægemidler til sjældne sygdomme.
28
Artikel 5, stk. 12, litra b), i forordning nr. 141/2000 bestemmer, at et lægemiddel, der er udpeget som lægemiddel til sjældne sygdomme, slettes fra EU-registret for lægemidler til sjældne sygdomme, hvis det, før markedsføringstilladelsen udstedes, fastslås, at kriterierne i denne forordnings artikel 3 ikke længere er opfyldt for så vidt angår dette lægemiddel.
29
Såfremt det fremgår af COMP’s udtalelse, at ansøgningen om udpegelse ikke opfylder kriterierne fastsat i artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 141/2000, foreskriver denne forordnings artikel 5, stk. 7, at sponsor kan forelægge detaljerede grunde for COMP, der træffer afgørelse om behovet for at ændre sin udtalelse.
30
Det følger af artikel 5, stk. 8, i forordning nr. 141/2000, at COMP’s endelige udtalelse fremsendes til Kommissionen, som træffer afgørelse.
Tvistens baggrund
Udviklingen af lægemidlet Nexviadyme – avalglucosidase alfa
31
Siden marts 2006 har sagsøgeren været indehaver af en markedsføringstilladelse for lægemidlet Myozyme, der er et biologisk lægemiddel, hvis virksomme stof er alglucosidase alfa. Myozyme er en enzymerstatningsbehandling, der er indikeret hos patienter med Pompes sygdom, som er en sjælden, arvelig sygdom. Myozyme giver patienterne en rekombinant version af enzymet acid alpha-glucosidase, som de mangler.
32
For at forbedre behandlingen af patienter med Pompes sygdom ændrede sagsøgeren molekylestrukturen i det virksomme stof Myozyme, nemlig alglucosidase alfa, idet denne konjugerede dette, dvs. forbandt det kemisk, med flere kopier af et syntetisk glykan benævnt »E13 (bis-mannose-6 – phosphat-tetra-mannose glykan)«.
33
Den 26. marts 2014 vedtog Kommissionen en afgørelse, hvorved den ændrede enzymerstatningsbehandling, nu benævnt »Rekombinant human alfa-glucosidase konjugeret med multiple kopier af syntetisk bis-mannose – 6-phosphat-tetra-mannose glykan«, hvis sponsor er sagsøgeren, blev udpeget som et lægemiddel til sjældne sygdomme til behandlingen af Pompes sygdom og indført i EU-registret for lægemidler til sjældne sygdomme i medfør af artikel 5, stk. 9, i forordning nr. 141/2000.
34
I november 2015 fik sagsøgeren efter en anmodning om en videnskabelig udtalelse i medfør af artikel 57, stk. 1, litra n), i forordning nr. 726/2004 i den version, der fandt anvendelse på daværende tidspunkt, EMA’s bistand til at udarbejde protokoller vedrørende udviklingen af den ændrede enzymerstatningsbehandling, der dengang var udpeget med referencer til det potentielle lægemiddel »neoGAA« eller »GZ402666« (herefter »protokolbistand«).
Ansøgning om markedsføringstilladelse
35
Den 11. september 2020 indgav sagsøgeren en ansøgning om markedsføringstilladelse for et lægemiddel benævnt »Nexviadyme – avalglucosidase alfa« til EMA efter den centraliserede procedure på EU-plan. Denne ansøgning var vedlagt et bilag, hvori anførtes grundene til, at det virksomme stof i Nexviadyme, nemlig avalglucosidase alfa, efter sagsøgerens opfattelse skulle anses for at være et nyt virksomt stof. Sagsøgeren forelagde ligeledes EMA to rapporter til støtte for at bevare udpegelsen af lægemidlet som lægemiddel til sjældne sygdomme ved indrømmelsen af markedsføringstilladelsen.
36
EMA’s procedure for vurdering af ansøgningen om markedsføringstilladelse begyndte den 1. oktober 2020.
37
Den 20. juli 2021 afholdtes et møde med henblik på sagsøgerens mundtlige bemærkninger.
38
Den 23. juli 2021 udstedte CHMP i medfør af artikel 7 i forordning nr. 726/2004 en udtalelse, hvorved dette udvalg ved konsensus anmodede Kommissionen om at udstede en markedsføringstilladelse for Nexviadyme og finde, at avalglucosidase alfa ikke udgjorde et nyt virksomt stof (herefter »CHMP’s udtalelse af 23. juli 2021«).
39
Forslaget om ikke at anerkende avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof var støttet på CHMP’s vurderingsrapport, der ligeledes var dateret den 23. juli 2021, hvoraf fremgik, at nævnte stof hverken kunne kvalificeres som nyt virksomt stof i medfør af definitionen af dette begreb i det første led i bilag I til vejledningen til ansøgere eller i medfør af definitionen af dette begreb i det tredje led til nævnte bilag.
40
Det fremgik ligeledes af CHMP’s udtalelse af 23. juli 2021, at COMP i henhold til artikel 5, stk. 12, i forordning nr. 141/2000 ville afgive en udtalelse om den eventuelle bevarelse af udpegelsen som lægemiddel til sjældne sygdomme.
Den fornyede overvejelse af ansøgningen om status som nyt virksomt stof
41
Den 27. juli 2021 tilsendte sagsøgeren i medfør af artikel 9, stk. 2, i forordning nr. 726/2004 EMA en anmodning om delvis fornyet overvejelse af CHMP’s udtalelse af 23. juli 2021, som alene vedrørte afslaget på at anerkende avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof. Den 9. september 2021 fremlagde sagsøgeren en detaljeret begrundelse til støtte for sin anmodning om fornyet overvejelse.
42
Den 8. november 2021 afgav sagsøgeren mundtlige bemærkninger til CHMP.
43
Den 11. november 2021 vedtog CHMP ved konsensus en endelig udtalelse, hvorved dette udvalg fandt, at avalglucosidase alfa ikke udgjorde et nyt virksomt stof (herefter »CHMP’s endelige udtalelse«).
44
CHMP’s endelige udtalelse var støttet på en endelig vurderingsrapport ligeledes af 11. november 2021 (herefter »CHMP’s endelige vurderingsrapport«), som var vedlagt nævnte endelige udtalelse.
45
Det fremgår af CHMP’s endelige vurderingsrapport, at avalglucosidase alfa ikke i sig selv kunne kvalificeres som et nyt virksomt stof som følge af definitionen af dette begreb i det første led i bilag I til vejledningen til ansøgere, idet dette stof ud fra et strukturelt synspunkt er forbundet med alglucosidase alfa, der er det allerede godkendte virksomme stof i Myozyme, og idet administrationen heraf giver patienterne den samme terapeutiske andel som alglucosidase alfa, da aminosyresekvensen er den samme i de to stoffer. Avalglucosidase alfa kunne heller ikke kvalificeres som nyt virksomt stof i medfør af definitionen af dette begreb i det tredje led i bilag I til vejledningen til ansøgere, da der ikke var fremlagt tilstrækkelige beviser for, at egenskaberne ved avalglucosidase alfa med hensyn til sikkerhed og/eller virkning var mærkbart forskellige fra egenskaberne for alglucosidase alfa.
46
CHMP’s endelige udtalelse blev fremsendt til Kommissionen.
Udpegelsen som lægemiddel til sjældne sygdomme
47
Med hensyn til spørgsmålet om den eventuelle bevarelse af udpegelsen af Nexviadyme som lægemiddel til sjældne sygdomme udgav COMP den 9. november 2021 en foreløbig rapport om dette udvalgs standpunkt vedrørende den fornyede vurdering af overholdelsen af kriterierne for udpegelse som lægemiddel til sjældne sygdomme, hvori dette udvalg anmodede sagsøgeren om yderligere begrundelse for den væsentlige gavn, som avalglucosidase alfa har i forhold til alglucosidase alfa. Den 22. november 2021 besvarede sagsøgeren denne anmodning.
48
Den 20. december 2021 afgav COMP en udtalelse, hvorved dette udvalg ved konsensus anbefalede, at Nexviadyme slettes fra EU-registret for lægemidler til sjældne sygdomme (herefter »COMP’s udtalelse af 20. december 2021«).
49
Ifølge COMP var det ikke behørigt påvist, at der var væsentlig gavn som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning nr. 141/2000 ved Nexviadyme i forhold til Myozyme, idet sidstnævnte udgør en tilfredsstillende metode til behandlingen af Pompes sygdom. Denne udtalelse var ledsaget af COMP’s stillingtagen, ligeledes af 20. december 2021, til den fornyede vurdering af overholdelsen af kriterierne for udpegelse som lægemiddel til sjældne sygdomme.
Den fornyede overvejelse af COMP’s udtalelse af 20. december 2021
50
Den 21. marts 2022 forelagde sagsøgeren EMA en detaljeret begrundelse til støtte for en klage over COMP’s udtalelse af 20. december 2021 i medfør af artikel 5, stk. 7, i forordning nr. 141/2000.
51
Den 12. april 2022 afgav sagsøgeren mundtlige bemærkninger til COMP.
52
Den 26. april 2022 vedtog COMP ved konsensus en endelig udtalelse og en endelig holdning (herefter henholdsvis »COMP’s endelige udtalelse« og »COMP’s endelige holdning«), som bekræftede den oprindelige anbefaling om at slette Nexviadyme fra EU-registret for lægemidler til sjældne sygdomme, da det i artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning nr. 141/2000 fastsatte udpegelseskriterium, nemlig en væsentlig gavn ved Nexviadyme i forhold til Myozyme, ikke var påvist.
53
COMP’s endelige udtalelse blev fremsendt til Kommissionen.
54
Den 3. maj 2022 afholdtes et møde mellem sagsøgeren og Kommissionens tjenestegrene.
55
Den 23. maj 2022 vedtog Kommissionen et udkast til afgørelse om udstedelse af en markedsføringstilladelse for Nexviadyme, som denne institution fremsendte til Det Stående Udvalg for Humanmedicinske Lægemidler i henhold til artikel 10 i forordning nr. 726/2004.
56
Den 8. juni 2022 afholdtes endnu et møde mellem sagsøgeren og Kommissionens tjenestegrene.
Den anfægtede afgørelse
57
Den 24. juni 2022 vedtog Kommissionen den anfægtede afgørelse »henset til [EMA’s] udtalelser afgivet den 11. november 2021 af [CHMP] og den 26. april 2022 af [COMP]« (punkt 5 i præamblen til denne afgørelse).
58
Det bestemmes i den anfægtede afgørelses artikel 1, at markedsføringstilladelsen fastsat i artikel 3 i forordning nr. 726/2004 udstedes for lægemidlet Nexviadyme – avalglucosidase alfa.
59
Det fastsættes derimod i den anfægtede afgørelses artikel 5, at »lægemidlet »Nexviadyme – avalglucosidase alfa« ikke skal klassificeres som et lægemiddel til sjældne sygdomme«, og at »[EU]-registret [...] for lægemidler til sjældne sygdomme bør ajourføres i overensstemmelse hermed«.
60
Den anfægtede afgørelse indeholder endvidere ingen udtrykkelig indikation af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof.
Begivenheder efter vedtagelsen af den anfægtede afgørelse
61
Den 1. juli 2022 anmodede sagsøgeren EMA om at forelægge dette selskab kopier af dette agenturs interne dokumenter og kommunikation vedrørende »Nexviadyme«-sagen samt kommunikationen mellem EMA og Kommissionen vedrørende samme sag fra april til juni 2022 (herefter »anmodningen om aktindsigt«). Omfanget af nævnte anmodning om aktindsigt blev dernæst begrænset til dokumenter vedrørende vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof og den angivelige væsentlige gavn ved dette lægemiddel. Den 2. og den 8. september 2022 fremlagde EMA 42 dokumenter i to dele for sagsøgeren.
62
Den 18. november 2022 offentliggjorde EMA med henblik på offentlig høring et udkast til et oplæg om de kriterier, der skal tages i betragtning ved vurderingen af biologiske stoffers status som nyt virksomt stof.
Parternes påstande
63
Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
–
Den anfægtede afgørelse annulleres delvist, dels for så vidt som det ved denne afgørelse implicit bestemmes, at avalglucosidase alfa ikke udgør et nyt virksomt stof, dels for så vidt som afgørelsens artikel 5 bestemmer, at lægemidlet Nexviadyme – avalglucosidase alfa ikke klassificeres som lægemiddel til sjældne sygdomme.
–
Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
64
Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
–
Frifindelse.
–
Sagsøgeren tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
65
European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) har nedlagt påstand om, at sagsøgeren gives medhold.
66
EMA har nedlagt følgende påstande:
–
Kommissionen frifindes.
–
Sagsøgeren tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
Retlige bemærkninger
67
I den anfægtede afgørelse og på grundlag af to forskellige videnskabelige vurderinger, som blev foretaget af hver af de to forskellige, kompetente videnskabelige udvalg under EMA, gav Kommissionen markedsføringstilladelse for det biologiske humanmedicinske lægemiddel Nexviadyme – avalglucosidase alfa uden at indrømme det visse lovbestemte fordele.
68
For det første fremgår det implicit af den anfægtede afgørelse, at det virksomme stof i Nexviadyme, dvs. avalglucosidase alfa, ikke blev anerkendt status som nyt virksomt stof, hvorved det var udelukket, at dette lægemiddel kunne være begunstiget af en lovgivningsmæssig databeskyttelsesperiode på otte år og en lovgivningsmæssig beskyttelsesperiode for markedsføring på ti år i medfør af artikel 14, stk. 11, i forordning nr. 726/2004.
69
I denne henseende fandt CHMP, at avalglucosidase alfa ikke kunne anses for i sig selv at være et nyt virksomt stof, og at de beviser, som sagsøgeren havde fremlagt til støtte for sin påberåbelse af, at avalglucosidase alfa, der er det virksomme stof i Nexviadyme, skulle have status som nyt virksomt stof i forhold til alglucosidase alfa, der er det virksomme stof i et allerede godkendt lægemiddel, nemlig Myozyme, hvis markedsføringstilladelse indehaves af sagsøgeren, var utilstrækkelige, hvilken konklusion Kommissionen støttede.
70
For det andet blev Nexviadyme ikke indrømmet status som lægemiddel til sjældne sygdomme, hvorved det blev udelukket, at dette lægemiddel kunne være begunstiget af en periode med eksklusiv ret på markedet på ti år i henhold til artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 141/2000. I denne henseende fandt COMP, at de beviser, som var fremlagt for på tidspunktet for udstedelsen af markedsføringstilladelsen at bevare udpegelsen af lægemidlet Nexviadyme som et lægemiddel til sjældne sygdomme, var utilstrækkelige, og Kommissionen støttede ligeledes denne konklusion.
71
Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender. De to første anbringender vedrører det implicitte afslag på avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof. Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 10, stk. 1, i direktiv 2001/83 og artikel 14, stk. 11, i forordning nr. 726/2004, et åbenbart urigtigt skøn samt en utilstrækkelig begrundelse. Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af retten til god forvaltning som fastsat i artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«). Det tredje anbringende vedrører tilbagekaldelsen af udpegelsen af Nexviadyme som lægemiddel til sjældne sygdomme. Dette anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 5, stk. 12, litra b), i forordning nr. 141/2000, et åbenbart urigtigt skøn og en utilstrækkelig begrundelse.
72
Retten finder det hensigtsmæssigt indledningsvis at anføre visse betragtninger om arten og omfanget af den retslige prøvelse, idet disse betragtninger er relevante i forbindelse med såvel det implicitte afslag på avalglucosidase alfa status som nyt virksomt stof som tilbagekaldelsen af udpegelsen af Nexviadyme som lægemiddel til sjældne sygdomme.
Indledende betragtninger om arten og omfanget af den retslige prøvelse
73
De afgørelser, hvorved Kommissionen beslutter, om et lægemiddel får udstedt en markedsføringstilladelse – herunder, om det eventuelt indeholder et nyt virksomt stof – eller eventuelt udgør et lægemiddel til sjældne sygdomme, vedtages efter videnskabelige udtalelser afgivet af to af EMA’s udvalg, nemlig CHMP og COMP.
74
I denne forbindelse skal der principielt sondres mellem den prøvelse, som Unionens retsinstanser eventuelt skal foretage af den eksterne lovlighed af EMA’s udvalgs videnskabelige udtalelser og af Kommissionens udøvelse af sit skøn (jf. i denne retning dom af 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals mod Kommissionen, T-211/18, EU:T:2019:892, præmis 50 og den deri nævnte retspraksis).
75
Hvad angår den retslige prøvelse af EMA’s udvalgs udtalelser – og i forlængelse heraf af nævnte udvalgs vurderingsrapporter – kan Retten ikke erstatte disse udvalgs vurdering med sin egen. Den retslige prøvelse vedrører således kun en vurdering af udvalgets udøvelse af sine beføjelser og af den interne sammenhæng og begrundelsen for udvalgets udtalelse. For så vidt angår sidstnævnte aspekt skal det efterprøves, om disse retsakter indeholder en begrundelse, der gør det muligt at bedømme det grundlag, som de hviler på, og om retsakterne godtgør en rationel sammenhæng mellem de lægelige eller videnskabelige resultater og konklusionerne som følge heraf (jf. i denne retning dom af 5.12.2018, Bristol-Myers Squibb Pharma mod Kommissionen og EMA, T-329/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:878, præmis 99, og af 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals mod Kommissionen, T-211/18, EU:T:2019:892, præmis 53 og den deri nævnte retspraksis).
76
Hvad angår Kommissionens udøvelse af sit skøn bemærkes, at det fremgår af fast retspraksis, at Unionens retsinstanser, når Unionens myndigheder har en vid skønsbeføjelse, herunder vedrørende vurderingen af faktuelle forhold af videnskabelig og teknisk meget kompliceret karakter, til at bestemme karakteren og omfanget af de foranstaltninger, de vedtager, bør begrænse sig til at undersøge, om udøvelsen af dette skøn er behæftet med en åbenbar fejl, om der foreligger magtfordrejning, eller om disse myndigheder åbenbart har overskredet grænserne for deres skøn. I en sådan situation kan Unionens retsinstanser ikke sætte deres egen vurdering af de faktiske omstændigheder af videnskabelig og teknisk art i stedet for Unionens myndigheders, som i henhold til EUF-traktaten varetager denne opgave (jf. i denne retning dom af 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals mod Kommissionen, T-211/18, EU:T:2019:892, præmis 51 og den deri nævnte retspraksis).
77
Unionens myndigheders skønsbeføjelse, hvis udøvelse er omfattet af en begrænset retslig prøvelse, vedrører ikke udelukkende indholdet og rækkevidden af de bestemmelser, der skal vedtages, men finder også i et vist omfang anvendelse på konstateringen af de tilgrundliggende faktiske forhold. Imidlertid fordrer en sådan retlig prøvelse, selv om den har et begrænset omfang, at Unionens myndigheder er i stand til for Unionens retsinstanser at godtgøre, at retsakten blev vedtaget ved en egentlig udøvelse af deres skønsbeføjelse, hvilket forudsætter, at alle relevante forhold og omstændigheder angående den situation, som retsakten havde til formål at regulere, blev taget i betragtning (jf. i denne retning dom af 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals mod Kommissionen, T-211/18, EU:T:2019:892, præmis 52 og den deri nævnte retspraksis).
78
Det følger endvidere af retspraksis, at for så vidt som en afgørelse ganske enkelt bekræfter EMA’s udtalelse, skal det fastslås, at indholdet af denne udtalelse, i øvrigt ligesom indholdet af den vurderingsrapport, som den er baseret på, er en integrerende del af denne afgørelses begrundelse, bl.a. hvad angår den videnskabelige vurdering af det omhandlede lægemiddel (jf. i denne retning dom af 5.12.2018, Bristol-Myers Squibb Pharma mod Kommissionen og EMA, T-329/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:878, præmis 54 og den deri nævnte retspraksis, og af 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals mod Kommissionen, T-211/18, EU:T:2019:892, præmis 32 og den deri nævnte retspraksis).
79
I det foreliggende tilfælde bekræfter den anfægtede afgørelse ganske enkelt dels CHMP’s endelige udtalelse, hvorved det blev anbefalet at udstede en markedsføringstilladelse for Nexviadyme og ikke at anerkende det virksomme stof i dette lægemiddel status som nyt virksomt stof, dels COMP’s endelige udtalelse, hvorved det blev anbefalet at slette Nexviadyme fra EU-registret for lægemidler til sjældne sygdomme.
80
I overensstemmelse med den retspraksis, der er omtalt i præmis 78 ovenfor, er CHMP’s endelige vurderingsrapport og COMP’s endelige holdning, som ligger til grund for CHMP’s endelige udtalelse og COMP’s endelige udtalelse, en integrerende del af den anfægtede afgørelse.
81
Rettens prøvelse, navnlig undersøgelsen af et åbenbart urigtigt skøn, skal dermed foretages med hensyn til alle betragtninger i CHMP’s og COMP’s endelige udtalelser, CHMP’s endelige vurderingsrapport og COMP’s endelige holdning (jf. i denne retning dom af 5.12.2018, Bristol-Myers Squibb Pharma mod Kommissionen og EMA, T-329/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:878, præmis 98, og af 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals mod Kommissionen, T-211/18, EU:T:2019:892, præmis 54).
Det første anbringende om tilsidesættelse af artikel 10, stk. 1, i direktiv 2001/83 og artikel 14, stk. 11, i forordning nr. 726/2004, et åbenbart urigtigt skøn samt en utilstrækkelig begrundelse
82
Med det første anbringende har sagsøgeren foreholdt Kommissionen og EMA, at de ikke fandt, at de ændringer, som dette selskab havde foretaget af alglucosidase alfas molekylestruktur, nemlig tilføjelsen af syntetiske glykaner, begrundede, at avalglucosidase alfa blev anerkendt status som nyt virksomt stof. Dette anbringende består af tre led. De to første led vedrører det implicitte afslag på avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af definitionen af et nyt virksomt stof fastsat i det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere. Det tredje led vedrører det implicitte afslag på avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af definitionen af et nyt virksomt stof fastsat i det tredje led i dette bilag.
Det første anbringendes andet led og dette anbringendes tredje leds andet klagepunkt om en utilstrækkelig begrundelse hvad angår den manglende opfyldelse af betingelserne fastsat i det første og det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere
83
Med det første anbringendes andet led og dette anbringendes tredje leds andet klagepunkt, som skal undersøges samlet og først, har sagsøgeren gjort gældende, at begrundelsen i CHMP’s endelige vurderingsrapport i lyset af undersøgelsen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første og det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere er utilstrækkelig til at underbygge det implicitte afslag på denne status, som kan udledes af den anfægtede afgørelse.
84
Med hensyn til vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere har sagsøgeren gjort gældende, at CHMP’s begrundelse er selvmodsigende, for så vidt som dette udvalg, selv om det anførte at anvende den i nævnte led fastsatte definition af et nyt virksomt stof »bogstaveligt«, i virkeligheden anvendte begreberne »terapeutisk fraktion«, »molekylær hovedenhed«, »grundlæggende strukturelt element« og »aminosyresekvens«, som ikke fremgår af dette led.
85
Sagsøgeren har desuden foreholdt CHMP og Kommissionen, at de ikke besvarede alle de argumenter, som var fremført i den detaljerede begrundelse for den fornyede overvejelse. Dette selskab har gjort gældende, at der foreligger en utilstrækkelig begrundelse vedrørende ekstrapoleringen af de kriterier, der finder anvendelse på kemiske virksomme stoffer, til biologiske virksomme stoffer, bl.a. den »terapeutiske fraktion«, vedrørende tidligere vurderinger af påberåbelsen af status som nyt virksomt stof i forhold til andre lægemidler, den juridiske og lovgivningsmæssige karakter af kriterierne for fastlæggelse af status som nyt virksomt stof samt den af CHMP ydede rådgivning i 2015 som led i protokolbistanden. Selskabet har ligeledes anført, at der foreligger en utilstrækkelig begrundelse med hensyn til relevansen af forordning nr. 1234/2008 på området for ændring af vilkårene for en markedsføringstilladelse, de principper, der gælder for »biosimilære« stoffer, samt forordningerne om lægemidler til sjældne sygdomme, dvs. forordning nr. 141/2000 og forordning nr. 847/2000, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) 2018/781 af 29. maj 2018 (EUT 2018, L 132, s. 1) (herefter »forordning nr. 847/2000«).
86
Med hensyn til vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere har sagsøgeren bl.a. foreholdt CHMP, at dette udvalg ikke gav en detaljeret forklaring af den snævre tilgang, som nævnte udvalg havde fastlagt i forhold til bl.a. data om resultaterne af de sekundære og tertiære vurderingskriterier i en undersøgelse benævnt »COMET«, som sammenlignede avalglucosidase alfa og alglucosidase alfa (herefter »COMET-undersøgelsen«).
87
Kommissionen har, støttet af EMA, bestridt sagsøgerens argumenter.
88
I denne henseende udgør begrundelsespligten et væsentligt formkrav, som skal adskilles fra begrundelsens materielle indhold, der henhører under spørgsmålet om lovligheden af den anfægtede retsakt (dom af 22.3.2001, Frankrig mod Kommissionen, C-17/99, EU:C:2001:178, præmis 35, og af 20.9.2019, ICL-IP Terneuzen og ICL Europe Coöperatief mod Kommissionen, T-610/17, EU:T:2019:637, præmis 47).
89
Ifølge fast retspraksis skal den begrundelse, som kræves i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF, tilpasses karakteren af den pågældende retsakt og klart og utvetydigt angive de betragtninger, som den institution, der har udstedt retsakten, har lagt til grund, således at de berørte parter kan få kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, og således at den kompetente ret kan udøve sin prøvelsesret. Det nærmere indhold af begrundelseskravet skal fastlægges i lyset af den konkrete sags omstændigheder, bl.a. indholdet af den pågældende retsakt, indholdet af de anførte grunde og den interesse, som retsaktens adressater samt andre, der må anses for umiddelbart og individuelt berørt af retsakten, kan have i begrundelsen. Det kræves ikke, at begrundelsen angiver alle de relevante faktiske og retlige forhold, da spørgsmålet, om en retsakts begrundelse opfylder kravene efter artikel 296 TEUF, ikke blot skal vurderes i forhold til ordlyden, men ligeledes til den sammenhæng, hvori den indgår, samt under hensyn til alle de retsregler, som gælder på det pågældende område (jf. dom af 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals mod Kommissionen, T-211/18, EU:T:2019:892, præmis 60 og den deri nævnte retspraksis).
90
Endvidere kan de berørte parters deltagelse i udarbejdelsen af retsakten nedsætte begrundelseskravet, eftersom denne bidrager til deres oplysning (dom af 21.7.2011, Etimine, C-15/10, EU:C:2011:504, præmis 116, og af 1.2.2013, Polyelectrolyte Producers Group m.fl. mod Kommissionen, T-368/11, ikke trykt i Sml., EU:T:2013:53, præmis 101).
91
I det foreliggende tilfælde er det implicitte afslag på avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof, der ses ved den manglende anerkendelse af denne status i denne afgørelse, støttet på CHMP’s endelige vurderingsrapport og CHMP’s endelige udtalelse, som er en integrerende del af nævnte afgørelse.
92
Det fremgår af denne rapport og denne udtalelse, at ophavsmændene hertil anførte de videnskabelige betragtninger og grunde, som lå til grund for konstateringen om, at avalglucosidase alfa ikke udgjorde et nyt virksomt stof i medfør af definitionen af et nyt virksomt stof i det første eller det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
93
I den endelige vurderingsrapports punkt 5.3 under overskriften »CHMP’s holdning til grund nr. 1« anførte dette udvalg nemlig sine samlede konklusioner om den detaljerede begrundelse for fornyet overvejelse af påberåbelsen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
94
Indledningsvis redegjorde CHMP for rammerne for den vurdering, som dette udvalg havde foretaget, anførte, at avalglucosidase alfa var en udvikling af det allerede godkendte virksomme stof alglucosidase alfa, og henviste til visse tekster, som sagsøgeren havde fremhævet i forbindelse med påberåbelsen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof. Udvalget forklarede desuden den anlagte »bogstavelige« tilgang til det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere. CHMP fandt således, at et virksomt stof i et humanmedicinsk lægemiddel, der endnu ikke er godkendt i EU, udgør et nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, når det ud fra et strukturelt synspunkt ikke er forbundet med noget andet allerede godkendt stof. Et sådant stof anses for i sig selv at være nyt, hvis administrationen heraf ikke udsætter patienten for den samme terapeutiske fraktion som ved et allerede godkendt stof. Hvis det virksomme stof under vurdering er forbundet med et allerede godkendt virksomt stof, og patienten udsættes for samme terapeutiske fraktion, skal påberåbelsen af status som nyt virksomt stof ifølge CHMP derimod vurderes efter det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
95
CHMP forklarede herefter sin tilgang i forbindelse med proteinbaserede, biologiske virksomme stoffer og tilføjelse af strukturer, som dette udvalg anser for det grundlæggende strukturelle element i et protein, nemlig dets aminosyresekvens. Udvalget anførte den omstændighed, at denne tilgang var i overensstemmelse med den, som det havde valgt med hensyn til kemiske virksomme stoffer og i forbindelse med tidligere påberåbelser af biologiske virksomme stoffers status som nyt virksomt stof, herunder påberåbelserne vedrørende lægemidlerne Rekovelle og Zinbryta. I den foreliggende sag fandt CHMP, at avalglucosidase alfa udsatte patienten for den samme terapeutiske fraktion som alglucosidase alfa, eftersom deres grundlæggende strukturelle element – dvs. deres aminosyresekvens – var den samme, og de syntetiske glykaner, som var konjugeret til aminosyrernes skelet i avalglucosidase alfa, ikke blev anset for at indgå i det grundlæggende strukturelle element. De tilføjede syntetiske glykaners kliniske virkning med hensyn til sikkerhed eller virkning skulle således vurderes i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere. Forøgelsen af in vitro-affiniteten for avalglucosidase alfa ved receptorforbindinger og den cellulære absorption i forhold til alglucosidase alfa, hvis indvirkning på det kliniske plan var ukendt, undersøges nærmere bestemt i forbindelse med det tredje led i nævnte bilag.
96
Endelig forklarede CHMP, hvorfor dette udvalg forkastede, at de af sagsøgeren fremhævede tekster, ud over bilag I til vejledningen for ansøgere, var relevante, dvs. forordning nr. 1234/2008 og nr. 847/2000 og retningslinjerne for biologiske lægemidler, der svarer til allerede godkendte lægemidler, idet disse tekster har en anden rækkevidde og ikke giver indikationer på, hvordan status som nyt virksomt stof underbygges.
97
I den endelige vurderingsrapports punkt 5.3 under overskriften »CHMP’s holdning til grund nr. 2« anførte dette udvalg sine samlede konklusioner om den detaljerede begrundelse for fornyet overvejelse af påberåbelsen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
98
I denne henseende fandt CHMP indledningsvis, at de ikke-kliniske og prækliniske data hverken med hensyn til virkning eller sikkerhed gjorde det muligt at underbygge påberåbelsen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof. I denne forbindelse anførte dette udvalg bl.a., at det var vanskeligt at vurdere avalglucosidase alfas aktivitet uden data om virkningen på grundlag af dosis, og at årsagerne til, at avalglucosidase alfas øgede aktivitet ikke viste sig ved en øget systematisk virkning, ikke var klare.
99
Med hensyn til COMET-undersøgelsen fremgår det desuden af CHMP’s endelige vurderingsrapport (bl.a. punkt 2.6.5 og 2.6.6), at det primære formål med denne undersøgelse var at fastlægge avalglucosidase alfas virkning i forhold til alglucosidase alfa på muskelrespirationsstyrken som målt i procentdelen af den forcerede vitalkapacitet (herefter »FVC«) fastsat i uge 49. COMET-undersøgelsen udgjorde i øvrigt det væsentlige bevis for avalglucosidase alfas sikkerhed og virkning og blev anset for at give et passende grundlag for at udlede sikre konklusioner om avalglucosidase alfas komparative virkning i forhold til alglucosidase alfa. For det første skulle denne undersøgelse – idet det efter den privilegerede hypotese forventedes, at avalglucosidase alfa ville virke mindst lige så godt som alglucosidase alfa – som primært statistisk formål undersøge, at avalglucosidase alfa virkede mindst lige så godt som alglucosidase alfa, henset til samme primære vurderingskriterium, med en statistisk signifikans på 5%.
100
For det andet skulle COMET-undersøgelsen, når det var påvist, at dette stof virkede mindst lige så godt, som sekundær hypotese undersøge avalglucosidase alfas overlegenhed i lyset af samme primære vurderingskriterium og samme statistiske signifikans.
101
For det tredje skulle der, såfremt avalglucosidase alfas overlegenhed blev påvist i lyset af det primære vurderingskriterium, foretages en undersøgelse af hypoteserne om overlegenhed i lyset af forskellige sekundære vurderingskriterier (seks minutters gang, vejrtrækningsfunktion, motorisk funktion og livskvalitet).
102
I denne sag fremgår det af CHMP’s endelige vurderingsrapport, at selv om COMET-undersøgelsen rent faktisk påviste, at avalglucosidase alfa virkede mindst lige så godt som alglucosidase alfa i lyset af det primære vurderingskriterium, dvs. muskelrespirationsstyrken som målt i procentdelen af FVC fastsat i uge 49 og med den fornødne statistiske signifikans, gav denne undersøgelse ikke et statistisk signifikant resultat med hensyn til den sekundære hypotese, dvs. avalglucosidase alfas overlegenhed i forhold til alglucosidase alfa i lyset af samme primære vurderingskriterium.
103
Det var i denne sammenhæng, at CHMP i sine samlede konklusioner om det tredje led i bilag I til vejledningen til ansøgere, herunder i sine betragtninger om avalglucosidase alfas kliniske virkning, fremhævede, at de kliniske forsøg vedrørende sjældne sygdomme er underlagt de sædvanlige metodologiske regler om hypotesernes rangorden, og at afvigelser fra disse regler skal påtænkes på forhånd, begrundes behørigt og indføres i forsøgsprotokollen. I det foreliggende tilfælde har sagsøgeren imidlertid hverken specificeret eller på forhånd begrundet »anvendelsen af mindre konventionelle metoder«. CHMP forklarede dermed, at påberåbelser af avalglucosidase alfas overlegenhed støttet på de sekundære vurderingskriterier i COMET-undersøgelsen eller på følsomhedsanalyser eller efterfølgende analyser ikke var aftalt ud fra et metodologisk synspunkt.
104
Ud over at sagsøgerens efterfølgende analyser for at underbygge data om den kliniske virkning ikke var påtænkt på forhånd, identificerede CHMP endvidere andre begrænsninger, der påvirkede disse analyser, hvoraf visse var potentielt partiske, ikke gav yderligere oplysninger eller var sonderende eller beskrivende. Med hensyn til avalglucosidase alfas langsigtede virkning anførte CHMP, at data ikke syntes at påvise en fortsat bedring, men snarere en stabilisering, og at det var vanskeligt at konstatere en forskel mellem dette stof og alglucosidase alfa. Selv om CHMP anførte, at de fleste sagkyndige i ad hoc-ekspertgruppen, som dette udvalg havde hørt på sagsøgerens anmodning, mente, at der kunne opnås væsentlig klinisk bedring i forhold til de kliniske vurderingskriterier om bl.a. respiration, mobilitet, motorisk funktion og livskvalitet, forblev CHMP af den opfattelse, at »alle senere statistiske test for de sekundære vurderingskriterier i den på forhånd fastsatte rangorden ikke kunne gennemføres formelt som led i en passende kontrol af forekomsten af type 1-fejl i forsøget«.
105
Herved forklarede CHMP, hvorfor resultaterne af de sekundære og tertiære vurderingskriterier i COMET-undersøgelsen havde begrænset bevisværdi med henblik på at godtgøre mærkbare forskelle mellem avalglucosidase alfa og alglucosidase alfa.
106
Endelig fandt CHMP med hensyn til den kliniske sikkerhed, at der ikke kunne påvises en virkning af ændringerne i avalglucosidase alfas molekylestruktur i forhold til den for alglucosidase alfa gældende som følge af de relative begrænsninger ved dataenes sikkerhed. Dette udvalg anførte desuden, at ad hoc-ekspertgruppen ikke var nået til endelige konklusioner med hensyn til Nexviadymes forbedrede sikkerhedsprofil i forhold til Myozyme. CHMP konkluderede, at der ikke kunne påvises en betydelig klinisk forskel hvad angår disse to stoffers virkning og sikkerhed. CHMP var derfor fortsat af den opfattelse, at avalglucosidase alfa, betragtet i forhold til alglucosidase alfa, der tidligere var godkendt som lægemiddel i EU, ikke kunne kvalificeres som et nyt virksomt stof.
107
I punkt 7 i CHMP’s endelige vurderingsrapport anbefales det efter den fornyede overvejelse bl.a., at avalglucosidase alfa ikke kvalificeres som nyt virksomt stof, uanset om det er »in itself« (i sig selv) eller i forhold til alglucosidase alfa, som er et allerede godkendt stod, da der ikke er fremlagt tilstrækkelige beviser for, at egenskaberne ved avalglucosidase alfa adskiller sig mærkbart fra egenskaberne ved alglucosidase alfa med hensyn til sikkerhed og/eller virkning.
108
I punkt 1 i CHMP’s endelige udtalelse er det anført, at dette udvalg, som havde undersøgt ansøgningen om markedsføringstilladelse og den detaljerede begrundelse for fornyet overvejelse som fremlagt i CHMP’s endelige vurderingsrapport, fandt, at avalglucosidase alfa ikke udgjorde et nyt virksomt stof.
109
Henset til oplysningerne i præmis 93-108 ovenfor er CHMP’s endelige vurderingsrapport og CHMP’s endelige udtalelse, som det i den anfægtede afgørelse indeholdte implicitte afslag på avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof er støttet på, ikke behæftet med en utilstrækkelig begrundelse. Denne rapport og denne udtalelse indeholder nemlig en begrundelse, der opfylder kravene i den i præmis 89 ovenfor omtalte retspraksis.
110
Begrundelsen i CHMP’s samlede konklusioner efter dette udvalgs fornyede overvejelse af påberåbelsen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof supplerer endvidere elementerne i bl.a. protokolbistanden og i den procedure, der førte til CHMP’s udtalelse og vurderingsrapport af 23. juli 2021, og fulgte op på udvekslingerne mellem sagsøgeren og CHMP ved de mundtlige bemærkninger den 20. juli og den 8. november 2021. Denne begrundelse bestyrkes således af den af sagsøgeren velkendte sammenhæng, hvori den indgår, som omhandlet i den retspraksis, der er omtalt i præmis 90 ovenfor.
111
Endelig er begrundelsen for den anfægtede afgørelse med hensyn til det implicitte afslag på avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i overensstemmelse med artikel 296 TEUF, for så vidt som denne begrundelse henviser til CHMP’s endelige udtalelse, der selv ligesom den vurderingsrapport, som ligger til grund herfor, er en integrerende del af denne afgørelse.
112
Rettens konstateringer i præmis 109 og 111 ovenfor drages ikke i tvivl af den omstændighed, at CHMP eller Kommissionen ikke udtrykkeligt tog stilling til hvert enkelt af de argumenter, som sagsøgeren havde fremført i sin detaljerede begrundelse for fornyet overvejelse. Som det fremgår af præmis 89 ovenfor, kræver retspraksis nemlig ikke, at begrundelsen angiver alle de relevante faktiske og retlige forhold, og det kan derfor ikke kræves, at CHMP og Kommissionen tager stilling til alle argumenterne i den detaljerede begrundelse for fornyet overvejelse.
113
Henset til ovenstående betragtninger skal det første anbringendes andet led og dette anbringendes tredje leds andet klagepunkt forkastes som ugrundede.
114
I overensstemmelse med den retspraksis, der omtalt i præmis 89 ovenfor, berører de konklusioner, som Retten har draget i præmis 109, 111 og 113 ovenfor, ikke de eventuelle retlige fejl og åbenbart urigtige skøn, som CHMP eller Kommissionen måtte have begået. Spørgsmålet om, hvorvidt fremgangsmåden og de fastlagte videnskabelige konklusioner er velbegrundede, undersøges i præmis 115-228 nedenfor.
Det første anbringendes første led om fejl ved konstateringen af, at betingelserne fastsat i det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere ikke var opfyldt
115
Sagsøgeren har, støttet af Eucope, i det væsentlige gjort gældende, at det i den anfægtede afgørelse indeholdte implicitte afslag på avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere er baseret på en anvendelse af urigtige kriterier. Afslaget på denne status på urigtigt grundlag er i strid med princippet om den lovgivningsmæssige databeskyttelsesperiode og princippet om den lovgivningsmæssige beskyttelsesperiode for markedsføring fastsat i artikel 10, stk. 1, i direktiv 2001/83 samt artikel 14, stk. 11, i forordning nr. 726/2004, om fornødent sammenholdt med artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2001/83. Dette led består i det væsentlige af to klagepunkter.
116
Kommissionen har, støttet af EMA, bestridt denne argumentation.
– Det første anbringendes første leds første klagepunkt om en fejl i det juridiske referencepunkt, der er relevant for vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof
117
Med det første klagepunkt har sagsøgeren, støttet af Eucope, gjort gældende, at CHMP og Kommissionen begik en retlig fejl ved vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, idet de så bort fra de kriterier, der er fastsat i punkt 1, litra c), i bilag I til forordning nr. 1234/2008 med henblik på denne vurdering.
118
I denne henseende har sagsøgeren, støttet af Eucope, baseret på præmis 66 og 69 i dom af 28.6.2017, Novartis Europharm mod Kommissionen (C-629/15 P og C-630/15 P, EU:C:2017:498), og præmis 85-88 i dom af 16. marts 2023, Kommissionen m.fl. mod Pharmaceutical Works Polpharma (C-438/21 P – C-440/21 P, EU:C:2023:213), gjort gældende, at eftersom vurderingen af status som nyt virksomt stof har til formål at afgøre, om et nyt lægemiddel kan være omfattet af den samlede godkendelse af et tidligere lægemiddel, skal kriterierne for udpegelse af et nyt virksomt stof i medfør af bilag I til vejledningen for ansøgere sammenholdes med kriterierne i punkt 1 i bilag I til forordning nr. 1234/2008. Når et biologisk virksomt stofs molekylestruktur er mere end en »lidt anden« end et allerede godkendt stofs, kan den således ikke anses for en ændring af sidstnævnte som omhandlet i punkt 1, litra c), i bilag I til forordning nr. 1234/2008 og skal kvalificeres som et nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere. Heraf følger, at forskellene mellem biologiske virksomme stoffer ikke fastlægges på grundlag af deres terapeutiske fraktion afgrænset til deres aminosyresekvens, eftersom den terapeutiske fraktion ikke er omtalt i punkt 1, litra c), i bilag I til forordning nr. 1234/2008, men på grundlag af forskellene i deres molekylestruktur.
119
Kommissionen har, støttet af EMA, bestridt denne argumentation.
120
Retten bemærker i denne henseende, at en retlig fejl som den af sagsøgeren anførte i det væsentlige vedrører en tilsidesættelse af det relevante juridiske referencepunkt for analysen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof.
121
Med hensyn til retsspørgsmål skal Retten foretage en fuldstændig prøvelse (jf. i denne retning dom af 23.9.2020, Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate mod Kommissionen, T-549/19, EU:T:2020:444, præmis 47). Det forholder sig således med hensyn til begrebet »nyt virksomt stof«.
122
I det foreliggende tilfælde blev anmodningen om anerkendelse af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof indgivet i forbindelse med en fuldstændig og selvstændig ansøgning om markedsføringstilladelse som omhandlet i artikel 8, stk. 3, i direktiv 2001/83 for Nexviadyme i medfør af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 726/2004, punkt 4 i bilag I til denne forordning samt bilag I til vejledningen til ansøgere. Denne anmodning er ikke blevet indgivet i forbindelse med en ansøgning om udvidelse af en eksisterende markedsføringstilladelse, herunder markedsføringstilladelsen for Myozyme, i henhold til punkt 1, litra c), i bilag I til forordning nr. 1234/2008.
123
På denne baggrund kan sagsøgeren med en modsætningsvis argumentation ikke gøre gældende, at punkt 1, litra c), i bilag I til forordning nr. 1234/2008 udgør det relevante juridiske referencepunkt for analysen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof, og at CHMP og Kommissionen dermed begik en retlig fejl ved at fravige de heri fastsatte kriterier.
124
Det forholder sig så meget desto mere således, eftersom sagsøgeren i et svar på et skriftligt spørgsmål fra Retten og i retsmødet dels har præciseret, at dette selskabs standpunkt ikke var, at enhver ændring af det virksomme stof, som ikke er en udvidelse som omhandlet i bilag I til forordning nr. 1234/2008, skal anses for at føre til anerkendelse af et nyt virksomt stof, dels har medgivet, at der er situationer, hvor et lægemiddel kan falde »mellem to stole«.
125
Retten bemærker, at ud over at forordning nr. 1234/2008 ikke definerer begrebet »nyt virksomt stof« og ikke indeholder indikationer, der kan underbygge den af sagsøgeren og Eucope fremførte argumentation, kan de lovgivningsmæssige procedurer for en anmodning om udvidelse af en markedsføringstilladelse i henhold til forordning nr. 1234/2008 og for en ansøgning om markedsføringstilladelse i medfør af forordning nr. 726/2004, sammen med en anmodning om anerkendelse af status som nyt virksomt stof i medfør af bilag I til vejledningen for ansøgere, således som Kommissionen og EMA med føje har gjort gældende, ikke sammenblandes, eftersom de er støttet på forskellige retsgrundlag og sagsakter.
126
I forbindelse med en anmodning om udvidelse af en markedsføringstilladelse i medfør af punkt 1, litra c), i bilag I til forordning nr. 1234/2008 tilsigter ansøgeren at godtgøre, at virknings- eller sikkerhedsegenskaberne ved to virksomme stoffer ikke er væsentligt anderledes på trods af udskiftningen af et biologisk virksomt stof med et biologisk virksomt stof med en lidt anden molekylestruktur. På baggrund af sagsakterne og de specifikke beviser, som ansøgeren fremlægger med henblik herpå, skal CHMP således dels vurdere omfanget af forskellene i de to biologiske virksomme stoffers molekylestruktur for at sikre sig, at molekylestrukturen i det virksomme stof, som det første udskiftes med, faktisk kun er en »lidt anden« end molekylestrukturen i det udskiftede stof, dels efterprøve den påberåbte mangel på væsentlige forskelle i disse to stoffers virknings- eller sikkerhedsegenskaber.
127
I det foreliggende tilfælde tilsigtede sagsøgeren derimod at sondre mellem avalglucosidase alfa og alglucosidase alfa.
128
Formålet med en ansøgning om markedsføringstilladelse i henhold til forordning nr. 726/2004 sammen med en anmodning om anerkendelse af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af bilag I til vejledningen for ansøgere adskilte sig således fra det, som en anmodning om udvidelse af en eksisterende markedsføringstilladelse ville have indebåret.
129
Det er i denne henseende uden betydning, at rapportøren som led i den fornyede overvejelse, som CHMP foretog, oprindeligt, i forbindelse med vurderingen i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, valgte en fremgangsmåde støttet på forordning nr. 1234/2008, eller at denne rapportør under den fornyede overvejelse bemærkede, at »glukooptimeringen« ikke var forenelig med den biosimilære fremgangsmåde, og at avalglucosidase alfa og alglucosidase alfa ikke kunne anses for »biosimilære«.
130
For det første er hverken forordning nr. 1234/2008, artikel 10, stk. 4, i direktiv 2001/83 eller retningslinjerne for biologiske lægemidler, der svarer til allerede godkendte lægemidler, nemlig relevante for analysen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof.
131
For det andet følger det af 23. betragtning til samt artikel 5, stk. 2, artikel 56, stk. 1, litra a), og artikel 61, stk. 7, i forordning nr. 726/2004, at »eneansvaret« for udformningen af alle EMA’s udtalelser om alle spørgsmål, der vedrører lægemidler til human brug, er overdraget til CHMP, som udtrykker sig gennem udtalelser eller videnskabelige henstillinger, der vedtages ved konsensus eller absolut flertal blandt medlemmerne. De mellemliggende dokumenter, der eventuelt udarbejdes af medrapportørerne, skal dermed adskilles fra CHMP’s endelige vurderingsrapport, som ligger til grund for den anfægtede afgørelse, idet alene denne endelige vurderingsrapport afspejler CHMP’s endelige udtalelse (jf. i denne retning dom af 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals mod Kommissionen, T-211/18, EU:T:2019:892, præmis 37, 38, 47 og 48).
132
Med hensyn til begrebet »nyt virksomt stof« indeholder del II, punkt 3, første afsnit, i bilag I til direktiv 2001/83 en negativ definition af nyt virksomt stof, for så vidt som det i dette afsnit fastsættes, at når det virksomme stof i et lægemiddel, der i det væsentlige svarer til et allerede godkendt lægemiddel, indeholder samme terapeutiske fraktion som det oprindeligt godkendte lægemiddel, men i forbindelse med et andet salt/esterkompleks/derivat, skal det godtgøres, at der ikke er sket nogen ændring i fraktionens farmakokinetik, farmakodynamik og/eller toksicitet, som kan ændre sikkerheds-/effektivitetsprofilen. Er dette ikke tilfældet, anses denne forbindelse for at være et nyt virksomt stof.
133
Forskellige kombinationer af samme terapeutiske fraktion, som medfører samme sikkerheds-/effektivitetsprofil i forhold til det oprindeligt godkendte produkt, udelukker dermed, at disse kombinationer kan anses for at udgøre nye virksomme stoffer.
134
Ud over disse indikationer fremgår en definitionen af begrebet »nyt virksomt stof« af bilag I til vejledningen for ansøgere. Hvad angår biologiske virksomme stoffer omfatter et biologisk nyt virksomt stof ifølge det første led i nævnte bilag et biologisk stof, der endnu ikke er godkendt i et humanmedicinsk lægemiddel i EU. Ifølge det tredje led i samme bilag omfatter et nyt virksomt stof et biologisk stof, der tidligere er godkendt, men hvis egenskaber med hensyn til sikkerhed og/eller virkning adskiller sig mærkbart på grund af forskelle i niveauet af et eller flere af følgende heri opregnede elementer, herunder molekylestruktur, udgangsmaterialets art eller fremstillingsproces.
135
Selv om vejledningen for ansøgere ikke er retligt bindende, skal den i denne henseende tillægges en vis betydning ved fortolkningen af Unionens lægemiddellovgivning, bl.a. hvor EU-lovgivningen er upræcis, og teknisk komplicerede spørgsmål er omhandlet (jf. i denne retning generaladvokat Jacobs’ forslag til afgørelse SmithKline Beecham, C-74/03, EU:C:2004:541, punkt 92).
136
Henset til retsgrundlaget for ansøgningen om markedsføringstilladelse og anmodningen om anerkendelse af status som nyt virksomt stof i det foreliggende tilfælde, og da EU-lovgiver ikke har fastsat en mere præcis definition af begrebet »nyt virksomt stof« for biologiske virksomme stoffer, kunne CHMP og Kommissionen uden at begå en retlig fejl analysere avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i lyset af definitionen af dette begreb i bilag I til vejledningen for ansøgere.
137
Henset til ovenstående betragtninger begik CHMP og Kommissionen ikke en retlig fejl ved med henblik på vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere at fravige kriterierne fastsat i punkt 1, litra c), i bilag I til forordning nr. 1234/2008.
138
Det følger heraf, at det første anbringendes første leds første klagepunkt skal forkastes som ugrundet.
– Det første anbringendes første leds andet klagepunkt om fejl ved anvendelsen af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere
139
Med det andet klagepunkt har sagsøgeren, støttet af Eucope, gjort gældende, at CHMP’s anvendelse af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, som Kommissionen støttede, er behæftet med åbenbare fejl.
140
I denne forbindelse har sagsøgeren gjort gældende, at en bogstavelig anvendelse af det første led i bilag I til vejledningen til ansøgere skulle have ført til den konklusion, at avalglucosidase alfa, der er det virksomme stof i Nexviadyme, var et nyt virksomt stof i medfør af nævnte led, idet det virksomme stof i Myozyme er alglucosidase alfa. Dette selskab har tilføjet, at forbindelsen mellem vurderingen af status som nyt virksomt stof og den lovgivningsmæssige databeskyttelsesperiode og den lovgivningsmæssige beskyttelsesperiode for markedsføring udelukker formodningen om, at et stof ikke er nyt, medmindre det modsatte bevises. Det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere kræver endvidere ikke, at det nye stof medfører en forbedring i forhold til det eksisterende, allerede godkendte virksomme stof. Endelig er rettighederne i den lovgivningsmæssige beskyttelsesperiode for markedsføring en direkte retsvirkning af indrømmelsen af en markedsføringstilladelse i henhold til artikel 14, stk. 11, i forordning nr. 726/2004.
141
Sagsøgeren har, støttet af Eucope, desuden gjort gældende, at CHMP og Kommissionen med henblik på vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere med urette baserede sig på begreberne »terapeutisk fraktion«, »molekylær hovedenhed«, »grundlæggende strukturelt element« og »aminosyresekvens«. Disse begreber savner retsgrundlag, idet de hverken fremgår af Unionens lægemiddellovgivning eller af bilag I til vejledningen for ansøgere. Den valgte fremgangsmåde, som består i at undersøge, om avalglucosidase alfa udsætter patienterne for samme terapeutiske fraktion som det allerede godkendte stof, er støttet på en ulovlig ekstrapolering af de kriterier, der finder anvendelse for kemiske virksomme stoffer, på biologiske virksomme stoffer. Desuden er begrebet »terapeutisk fraktion« ikke egnet til at vurdere biologiske virksomme stoffers status som nyt virksomt stof og er vanskeligere at anvende på disse stoffer som følge af disses art og strukturelle kompleksitet.
142
Såfremt begrebet »terapeutisk fraktion« finder anvendelse på biologiske virksomme stoffer, skal det under alle omstændigheder fortolkes således, at det omfatter alle bestanddele af det virksomme stof, som bidrager til lægemidlets terapeutiske virkning, eller som ikke er uvirksomme som omhandlet i præmis 30, 43 og 44 i dom af 20. januar 2005, SmithKline Beecham (C-74/03, EU:C:2005:39), punkt 14 i generaladvokat Jacobs’ forslag til afgørelse SmithKline Beecham (C-74/03, EU:C:2004:541), og punkt 58 i generaladvokat Medinas forslag til afgørelse Kommissionen m.fl. mod Pharmaceutical Works Polpharma (C-438/21 P – C-440/21 P, EU:C:2022:758), hvilket i det foreliggende tilfælde gælder for de tilføjede strukturer af syntetiske glykaner.
143
I denne forbindelse har sagsøgeren, støttet af Eucope, gjort gældende, at et lægemiddels specifikke art som biologisk lægemiddel og enzymerstatningsbehandling samt formålet med at fastlægge status som nyt virksomt stof og det sammenhængende formål med at fremme innovation, som Unionens lægemiddellovgivning forfølger, navnlig med den lovgivningsmæssige databeskyttelsesperiode og den lovgivningsmæssige beskyttelsesperiode for markedsføring, kræver, at ændringerne af det virksomme stof, der har indvirkning på lægemidlets terapeutiske virkning, kvalificeres som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere. Med hensyn til en enzymerstatningsbehandling, hvorved det administrerede enzym skal virke på samme måde som det endogene enzym, skal innovationen hidrøre fra andre forhold end enzymet. I dette tilfælde bidrager de tilføjede syntetiske glykaner til Nexviadymes terapeutiske virkning med hensyn til absorbering af det virksomme stof, der er nødvendigt for at lede det administrerede enzym, og med hensyn til lægemidlets aktivitet, hvilket ad hoc-ekspertgruppen anerkendte i CHMP’s endelige vurderingsrapport og i produktresuméet for lægemidlet.
144
Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at andre betragtninger bekræfter dette selskabs antagelse om, at ændringer i det virksomme stof, som har indvirkning på lægemidlets terapeutiske virkning, skal kvalificeres som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, nemlig de vurderinger af status som nyt virksomt stof, der blev foretaget i forbindelse med lægemidlerne Rekovelle og Zinbryta, de råd, som CHMP gav som led i protokolbistanden, og EMA’s retningslinjer om biologiske lægemidler, der svarer til allerede godkendte lægemidler.
145
Kommissionen har, støttet af EMA, bestridt denne argumentation.
146
Retten bemærker i denne henseende, at de af sagsøgeren anførte fejl i det væsentlige vedrører den af CHMP og Kommissionen anvendte metode til vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere samt relevansen og rækkevidden af de videnskabelige begreber, der blev lagt til grund i denne forbindelse.
147
Det skal indledningsvis bemærkes, at vejledningen for ansøgere ikke indeholder detaljerede indikationer om, hvordan det påhviler CHMP og Kommissionen at fortolke eller anvende definitionen af et nyt virksomt stof i medfør af det første eller det tredje led i bilag I til nævnte vejledning på biologiske virksomme stoffer. Det forholder sig på samme måde med de domme og forslag til afgørelse, som sagsøgeren har omtalt (jf. præmis 118 og 142 ovenfor). De sager, der gav anledning til disse domme og forslag til afgørelse, vedrørte under alle omstændigheder ikke procedurer for anerkendelse af status som nyt virksomt stof, men andre lovgivningsmæssige procedurer.
148
Det følger heraf, at CHMP og Kommissionen har en vid skønsmargen ved fortolkningen og anvendelsen af definitionen af et nyt virksomt stof i bilag I til vejledningen for ansøgere, idet de fornødne evalueringer indebærer en vurdering af faktuelle forhold af videnskabelig og teknisk meget kompliceret karakter.
149
Med hensyn til de overordnede rammer for vurderingen fremgår det af opbygningen af den definition af et nyt virksomt stof, som er fastsat i bilag I til vejledningen for ansøgere, at en ansøger om markedsføringstilladelse, som påberåber sig, at der findes et biologisk nyt virksomt stof, skal godtgøre, at det virksomme stof, der vurderes, endnu ikke er blevet godkendt i et humanmedicinsk lægemiddel i EU (det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere), eller i givet fald, eller hvis det ikke forholder sig således, at egenskaberne ved dette stof adskiller sig mærkbart for så vidt angår sikkerhed og/eller virkning fra egenskaberne ved det allerede godkendte stof som følge af forskelle med hensyn til et eller flere elementer, herunder molekylestrukturen, udgangsmaterialets art eller fremstillingsprocessen (det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere).
150
Med henblik på at fastslå, om et virksomt stof endnu ikke er blevet godkendt, påhviler det CHMP at undersøge, om ansøgeren om anerkendelse af status som nyt virksomt stof har ført bevis for, at det af ansøgningen omhandlede stof skal adskilles fra et allerede godkendt stof som følge af de indførte ændringer. Såfremt et sådant bevis ikke føres, undersøger CHMP indvirkningen på egenskaberne hvad angår forskellenes sikkerhed og/eller virkning, herunder molekylestrukturen, på grundlag af sagsakterne og de specifikke beviser, som ansøgeren om markedsføringstilladelse har fremlagt i denne henseende.
151
I det foreliggende tilfælde anførte CHMP, som det fremgår af præmis 94-96 ovenfor, at et virksomt stof, der endnu ikke er godkendt i et humanmedicinsk lægemiddel i EU, udgør et nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, når det ud fra et strukturelt synspunkt ikke er forbundet med et andet, allerede godkendt stof, idet et sådant virksomt stof anses for i sig selv at være nyt, hvis administrationen heraf ikke udsætter patienten for samme terapeutiske fraktion som det allerede godkendte stof. Hvis det virksomme stof, hvorom det gøres gældende, at det er nyt, er forbundet med et allerede godkendt virksomt stof, og at patienten udsættes for samme terapeutiske fraktion, fastslår CHMP derimod, at anmodningen om status som nyt virksomt stof skal vurderes efter det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere. CHMP konkluderede, at avalglucosidase alfa ikke udgjorde et nyt virksomt stof i forhold til alglucosidase alfa i medfør af det første led til nævnte bilag, eftersom disse stoffer var forbundne ud fra et strukturelt synspunkt og havde delte samme terapeutiske fraktion. Dette udvalg anførte, at den omstændighed, at denne fremgangsmåde fandtes i et dokument fra CHMP af 17. december 2015 med overskriften »Oplæg om de kriterier vedrørende struktur og kemiske egenskaber, der skal tages i betragtning ved vurderingen af kemiske stoffers status som nyt virksomt stof« (herefter »oplægget af 2015 om kemiske stoffers status som nyt virksomt stof«), samt tidligere vurderinger af nye virksomme stoffer vedrørende biologiske lægemidler, herunder Rekovelle og Zinbryta. Udvalget anførte ligeledes, at det med henblik på kvalificering som nyt virksomt stof skulle påvises, at den molekylære hovedenhed »[var] mere end en lidt anden end det eller de grundlæggende strukturelle elementer i et lægemiddel, der var godkendt i EU eller i en medlemsstat«. Det eller de grundlæggende strukturelle elementer anses for at udgøre den molekylære hovedenhed uden tilføjelse af funktionelle strukturer.
152
For proteiner anses aminosyresekvensen for at være det grundlæggende strukturelle element, og proteiner med forskelle i aminosyresekvensen anses normalt for at være nye virksomme stoffer. CHMP fremhævede, at ubetydelige ændringer i et grundlæggende strukturelt element ikke gør det muligt at anerkende status som nyt virksomt stof. Dette udvalg præciserede, at når en molekylestruktur, der har samme grundlæggende strukturelle element, fremstilles, men har yderligere posttranslationelle modifikationer, anses en sådan struktur normalt for at være et kendt virksomt stof, medmindre det kan godtgøres, at nævnte ændringer har en klinisk virkning med hensyn til sikkerhed eller virkning, idet denne indvirkning skal vurderes i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
153
Dette udvalg fastslog desuden, at når supplerende molekylestrukturer er kemisk forbundet med det grundlæggende strukturelle element, og disse supplerende strukturer ikke findes i et godkendt produkt, anses hele molekylet normalt for at være et kendt virksomt stof, medmindre det kan godtgøres, at nævnte ændringer har en klinisk virkning med hensyn til sikkerhed eller virkning, idet denne indvirkning skal vurderes i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
154
Henset til betragtningerne i præmis 147 og 148 ovenfor skal det efterprøves, om den af sagsøgeren og Eucope fremførte argumentation kan godtgøre, at CHMP og Kommissionen begik en åbenbar fejl med hensyn til den anvendte metode og de videnskabelige oplysninger, der blev lagt til grund for vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, eller endda godtgøre, at disse myndigheder ikke tog hensyn til alle de relevante forhold og omstændigheder i anmodningen om anerkendelse af denne status.
155
Retten fastslår indledningsvis, at sagsøgeren i bilaget til sin ansøgning om markedsføringstilladelse – idet dette selskab anførte grundene til, at avalglucosidase alfa skulle anses for at være et nyt virksomt stof – bekræftede, at dette stof udgjorde en ændring af alglucosidase alfa, som er et allerede godkendt stof, og at de to stoffer adskiller sig fra hinanden ved de glykaner, der er kemisk tilføjet i molekylet i alglucosidase alfa.
156
Det var i lyset af disse oplysninger, at CHMP undersøgte, om avalglucosidase alfa i sig selv udgjorde et nyt virksomt stof i medfør af den bogstavelige anvendelse af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at en sådan bogstavelig anvendelse skulle have bevirket, at avalglucosidase alfa blev anerkendt status som nyt virksomt stof. Dette argument skal imidlertid forkastes, eftersom det er baseret på en urigtig læsning af CHMP’s endelige vurderingsrapport. I denne rapport præciserede dette udvalg nemlig reelt, at den bogstavelige anvendelse indebar en hensyntagen til de strukturelle forbindelser mellem de undersøgte stoffer og deres terapeutiske fraktioner.
157
Det metodevalg, som CHMP foretog, og som Kommissionen støttede, med hensyn til det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere – hvorefter den omstændighed, at et virksomt stof endnu ikke er blevet godkendt, i det væsentlige i sig selv er tilstrækkelig til at anerkende dette stof status som nyt virksomt stof i medfør af dette led, selv om nævnte led ikke kræver, at det kandiderende virksomme stof indebærer en forbedring i forhold til et tidligere godkendt virksomt stof – kan i øvrigt ikke anses for at være et valg, der gik åbenbart ud over grænserne for disse myndigheders skønsbeføjelse i lyset af opbygningen af dette bilag. Det første led i nævnte bilag kan nemlig ikke læses ved at se bort fra det tredje led, idet sidstnævnte led ellers ville blive frataget sin effektive virkning. Desuden understøttes metodevalget af opbygningen af Unionens lægemiddellovgivning og af retspraksis.
158
I denne henseende foreskriver Unionens lægemiddellovgivning udtrykkeligt – i hvert fald i forbindelse med tilladelse for generiske lægemidler og dermed i en sammenhæng, som involverer den lovgivningsmæssige databeskyttelsesperiode og den lovgivningsmæssige beskyttelsesperiode for markedsføring – en regel om, at et virksomt stof med visse variationer er det samme som det virksomme stof uden disse variationer. Det bestemmes nemlig i artikel 10, stk. 2, litra b), direktiv 2001/83, at ved definitionen af et generisk lægemiddel betragtes de »forskellige salte, estere, ætere, isomerer, blandinger af isomerer, komplekser eller derivater af et virksomt stof [...] som samme virksomme stof, medmindre de har mærkbart forskellige egenskaber med hensyn til sikkerhed og/eller virkning«, og »[e]r dette tilfældet, forelægger ansøgeren yderligere oplysninger, der godtgør, at de forskellige salte, estere eller derivater af et godkendt virksomt stof er sikre og/eller virkningsfulde«. Forskellene i et virksomt stof i forhold til et andet virksomt stof er således ikke til hinder for, at disse stoffer anses for at udgøre samme virksomme stof.
159
Retten bemærker endvidere, at der findes en tilsvarende regel i CHMP’s dokument af 18. oktober 2012 med overskriften »Oplæg med betragtninger om udpegelsen af en samlet stereoisomerisk form (enantiomer), et andet kompleks, derivat, salt eller en ester som nyt virksomt stof i forhold til det relevante virksomme referencestof«. Det er nemlig anført i dette dokument, at hvad udelukkende angår anerkendelsen af status som nyt virksomt stof er den normale opfattelse, at et enantiomer, et kompleks, et derivat, et salt eller en ester ikke adskiller sig fra det virksomme referencestof, medmindre det modsatte bevises.
160
Det følger heraf, at sagsøgerens argumentation om, at forbindelsen mellem vurderingen af status som nyt virksomt stof og den lovgivningsmæssige databeskyttelsesperiode og den lovgivningsmæssige beskyttelsesperiode for markedsføring udelukker en regel om, at et biologisk virksomt stof ikke er nyt, medmindre det modsatte bevises, skal forkastes.
161
Sagsøgerens argumentation om fortolkningen af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, hvorefter rettighederne i den lovgivningsmæssige beskyttelsesperiode for markedsføring er en direkte retsvirkning af indrømmelsen af en markedsføringstilladelse i henhold til artikel 14, stk. 11, i forordning nr. 726/2004, underbygges heller ikke af retspraksis.
162
Det fremgår nemlig af den kombinerede læsning af 11. betragtning til og artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 726/2004, at en markedsføringstilladelse, der er udstedt i henhold til denne forordning, giver de samme rettigheder og forpligtelser som en markedsføringstilladelse udstedt i henhold til artikel 6 i direktiv 2001/83.
163
Det følger af retspraksis, at den omstændighed, at der foreligger en samlet markedsføringstilladelse som omhandlet i artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2001/83, i det væsentlige indebærer, at kun én periode med lovgivningsmæssig databeskyttelse som fastsat i dette direktivs artikel 10, stk. 1, finder anvendelse på de i nævnte artikel 6 fastsatte udviklinger af et allerede godkendt lægemiddel, og dette gælder fra datoen for lægemidlets godkendelse. Heraf følger, at artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2001/83 – idet denne bestemmelse er til hinder for forlængelsen af den lovgivningsmæssig databeskyttelsesperiode af et eksisterende produkt på grundlag af simple varianter, der ikke skal ikke være omfattet heraf – tilsigter at sikre en rimelig balance mellem beskyttelsen af de produktudviklende virksomheder og de generelle interesser i markedsføringen af generiske lægemidler (dom af 16.3.2023, Kommissionen m.fl. mod Pharmaceutical Works Polpharma, C-438/21 P – C-440/21 P, EU:C:2023:213, præmis 92).
164
Det følger heraf, at der findes situationer, hvor indrømmelsen af en markedsføringstilladelse på trods af den pågældende lægemiddelvirksomheds investeringer i forskning og udvikling af potentielle, forbedrede lægemidler ikke fører til anerkendelse af en yderligere lovgivningsmæssig databeskyttelsesperiode.
165
Ved at antage, at CHMP og Kommissionen konkluderede, at forholdet mellem fordele og risici ved et potentielt biologisk lægemiddel, som skal udgøre en forbedring af et godkendt, eksisterende, biologisk lægemiddel, er positivt, således at dette potentielle lægemiddel automatisk skal indrømmes en markedsføringstilladelse i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, vil status som nyt virksomt stof og de deraf følgende fordele for nævnte lægemiddels virksomme stof, selv om dette udgør en ændring af det virksomme stof i et allerede godkendt eksisterende lægemiddel – dvs. uafhængigt af, at der med henblik på anerkendelsen af denne status foretages en vurdering af ændringens indvirkning på det virksomme stofs sikkerheds- og/eller virkningsegenskaber i forhold til de ved det allerede godkendte stof gældende – være i strid med de formål, der er anført i præmis 92 i dom af 16. marts 2023, Kommissionen m.fl. mod Pharmaceutical Works Polpharma (C-438/21 P – C-440/21 P, EU:C:2023:213), og opbygningen af bilag I til vejledningen for ansøgere.
166
I det foreliggende tilfælde blev Nexviadyme indrømmet en markedsføringstilladelse, da forholdet mellem fordele og risici ved dette lægemiddel var positivt. Den automatiske anerkendelse af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere alene på grundlag af tilstedeværelsen af strukturerne af tilføjede glykaner ville have medført en lovgivningsmæssig databeskyttelsesperiode og en lovgivningsmæssig beskyttelsesperiode for markedsføring til fordel for Nexviadyme uden med henblik på anerkendelsen af denne status at have foretaget en vurdering af virkningen af disse strukturer af tilføjede glykaner på avalglucosidase alfas sikkerheds- og/eller virkningsegenskaber i forhold til alglucosidase alfa, selv om Myozyme allerede havde disse lovgivningsmæssige fordele.
167
Sagsøgeren og Eucope har endvidere gjort gældende, at CHMP og Kommissionen med urette fastlagde en metode støttet på begreberne »terapeutisk fraktion«, »molekylær hovedenhed«, »grundlæggende strukturelt element« og »aminosyresekvens« med henblik på vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
168
CHMP og Kommissionen har i denne henseende, henset til den meget videnskabelige og komplekse karakter af vurderingen af, om et biologisk virksomt stof skal adskilles fra et andet – idet dette indebærer en vurdering af forskellene mellem disse stoffer – en vid skønsmargen med hensyn til identificeringen af de præcise videnskabelige begreber, der skal tages i betragtning. Den omstændighed, at begreberne »terapeutisk fraktion«, »molekylær hovedenhed«, »grundlæggende strukturelt element« og »aminosyresekvens« ikke er defineret i Unionens lægemiddellovgivning, kan således ikke udelukke, at der tages hensyn til disse i forbindelse med en kompliceret videnskabelig vurdering. CHMP og Kommissionen kunne desuden med føje fastlægge en reduceret terapeutisk fraktion ved aminosyresekvensen for at sammenligne to biologiske virksomme stoffer med henblik på at afgøre, om det stof, der var genstand for en anmodning om status som nyt virksomt stof, adskilte sig fra det andet.
169
Hvad navnlig angår begrebet »terapeutisk fraktion«, som CHMP og Kommissionen anvendte, og som ifølge sagsøgeren og Eucope viser en ikke-forskriftsmæssig ekstrapolering til biologiske virksomme stoffer af et begreb, som finder anvendelse på kemiske virksomme stoffer, anføres det ganske vist i oplægget af 2015 om kemiske stoffers status som nyt virksomt stof, at biologiske virksomme stoffer ikke henhører under dettes anvendelsesområde.
170
Retten fastslår imidlertid, at den valgte videnskabelige fremgangsmåde for kemiske virksomme stoffer i forbindelse med det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, som består i at efterprøve de strukturelle forbindelser mellem et allerede godkendt virksomt stof og et virksomt stof i et potentielt lægemiddel samt disse stoffers respektive terapeutiske fraktioner, ikke er udelukket for biologiske virksomme stoffer, alene fordi de sidstnævnte ikke er omfattet af oplægget af 2015 om kemiske stoffers status som nyt virksomt stof. Denne omstændighed er ikke tilstrækkelig til at gøre CHMP’s vurdering, hvorefter denne fremgangsmåde var relevant, usandsynlig. Selv om sagsøgeren og Eucope bærer bevisbyrden, har de nemlig ikke fremlagt noget videnskabeligt bevis, der underbygger den åbenbart urigtige karakter eller den manglende egnethed ved en ekstrapolering af den fremgangsmåde, der oprindeligt var fastlagt for kemiske virksomme stoffer, til biologiske virksomme stoffer. Sagsøgeren har heller ikke forklaret, hvorfor fraværet af retningslinjer vedrørende status som nyt virksomt stof for biologiske virksomme stoffer udelukker en sådan ekstrapolering.
171
EU-lovgiver har under alle omstændigheder udtrykkeligt anvendt begrebet »terapeutisk fraktion« i forbindelse med lægemidler, der i det væsentlige svarer til et allerede godkendt lægemiddel, omhandlet i del II, punkt 3, første afsnit, i bilag I til direktiv 2001/83, og som led i den negative definition af begrebet »nyt virksomt stof« (jf. præmis 132 og 133 ovenfor). Del II, punkt 4, i bilag I til direktiv 2001/83 om biologiske lægemidler, der svarer til allerede godkendte lægemidler, omtaler ikke begrebet »nyt virksomt stof«. Der kan dermed ikke drages nogen konklusion af den manglende omtale af begrebet »terapeutisk fraktion« i denne bestemmelse.
172
På samme måde er det uden betydning, at begrebet »terapeutisk fraktion« udtrykkeligt er blevet anvendt i forbindelse med visse ændringer af kemiske virksomme stoffer, som henhører under begrebet »udvidelse af en markedsføringstilladelse« som omhandlet i punkt 1, litra a), i bilag I til forordning nr. 1234/2008, men ikke i den tilsvarende bestemmelse, som udtrykkeligt vedrører lægemidler eller biologiske virksomme stoffer. Punkt 1, litra c), i bilag I til denne forordning, som definerer ændringer af biologiske virksomme stoffer, der ikke er omfattet af begrebet udvidelse af en markedsføringstilladelse, angiver nemlig ikke detaljeret de præcise videnskabelige begreber, der skal tages i betragtning i forbindelse med de vurderinger, som denne bestemmelse medfører med hensyn til et biologisk virksomt stofs molekylestruktur. Nævnte bestemmelse rejser således på ingen måde tvivl om relevansen af begrebet »terapeutisk fraktion« hvad angår lægemidler eller biologiske virksomme stoffer. Det forholder sig på samme måde med hensyn til relevansen af begreberne »molekylær hovedenhed«, »grundlæggende strukturelt element« og »aminosyresekvens«, som er fremført i CHMP’s endelige vurderingsrapport, og hvorom det er åbenbart, at de vedrører karakteriseringen af det virksomme stofs molekylestruktur.
173
Hvad dernæst for det første angår den konkrete anvendelse af begrebet »terapeutisk fraktion« i det foreliggende tilfælde og henset til den vide skønsbeføjelse, som CHMP og Kommissionen har, underbygger den omstændighed, at dette begreb ifølge sagsøgeren og Eucope er lettere at anvende i forbindelse med kemiske lægemidler, eller at det skulle have været fortolket mere udvidende, ikke, at der foreligger nogen form for åbenbar fejl med hensyn til vurderingen af avalglucosidase alfa i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere. I et svar på et skriftligt spørgsmål fra Retten har sagsøgeren nemlig anerkendt, at begrebet »terapeutisk fraktion« kunne anvendes på biologiske virksomme stoffer, selv om dette selskab har anfægtet anvendelsen af dette begreb med henblik på vurderingen af et biologisk virksomt stofs status som nyt virksomt stof.
174
Hvad for det andet angår anvendelsen af begreberne »molekylær hovedenhed«, »grundlæggende strukturelt element« og »aminosyresekvens« har sagsøgeren, som det er anført i præmis 155 ovenfor, bekræftet, at avalglucosidase alfa var en ændring af alglucosidase alfa, som er et allerede godkendt stof, og at de to stoffer adskilte sig ved de kemisk tilføjede glykaner til molekylet alglucosidase alfa, således at sidstnævnte er det grundlæggende element i begge stoffer. Sagsøgeren har endvidere selv anerkendt, at aminosyresekvensen er den primære eller vigtigste struktur i et protein. Det er dermed ikke åbenbart urigtigt at finde, at aminosyresekvensen udgør det grundlæggende strukturelle element i avalglucosidase alfa. Det står desuden fast, at aminosyresekvensen i avalglucosidase alfa og alglucosidase alfa er identiske. Det følger heraf, at disse stoffer har samme grundlæggende strukturelle element.
175
Endelig fastslår Retten, at der er blevet taget hensyn til den specifikke art af Nexviadyme som biologisk lægemiddel og enzymerstatningsbehandling. Det anføres nemlig i CHMP’s endelige vurderingsrapport, at Nexviadyme er et biologisk produkt, og at avalglucosidase alfa ligesom alglucosidase alfa er en enzymerstatningsbehandling.
176
Selv hvis det i denne henseende antages, at det administrerede enzym i forbindelse med en enzymerstatningsbehandling skal virke på samme måde som det endogene enzym, således at udviklinger med henblik på at forbedre lægemidlets sikkerhed eller virkning skal ske i andre elementer end enzymet, henset til ordlyden af bilag I til vejledningen for ansøgere, opbygningen af Unionens lægemiddellovgivning og retspraksis som anført i præmis 149, 157, 158 og 163 ovenfor, har sagsøgeren ikke godtgjort, at CHMP og Kommissionen gik åbenbart ud over grænserne for deres skønsbeføjelse ved at fastlægge en metode, hvorefter sådanne udviklinger skulle undersøges efter det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere. En sådan fremgangsmåde gør det muligt at vurdere deres egentlige bidrag hvad angår mærkbare forskelle med hensyn til sikkerhed og/eller virkning.
177
Som anført i præmis 166 ovenfor ville anerkendelsen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere medføre en lovgivningsmæssig databeskyttelsesperiode og en lovgivningsmæssig beskyttelsesperiode for markedsføring til fordel for Nexviadyme, uden at der med henblik på anerkendelsen af denne status krævedes en vurdering af virkningen af de ændringer, som avalglucosidase alfa udviser i forhold til alglucosidase alfa, der er det virksomme stof i Myozyme, selv om Myozyme allerede var begunstiget af disse lovgivningsmæssige fordele. Som det fremgår af sagsøgerens synspunkter for CHMP, og som dette selskab har anerkendt i et svar på spørgsmål fra Retten, er både Nexviadyme og Myozyme enzymerstatningsbehandlinger, som er indikeret for samme sjældne sygdom, og som giver patienterne en rekombinant version af det enzym, de mangler, og disse lægemidlers virksomme stoffer indeholder begge de glykaner, der er nødvendige for at optage det administrerede enzym. Desuden er det i CHMP’s endelige vurderingsrapport anført, uden at sagsøgeren har anfægtet dette, at Nexviadyme ikke udgør en ny virkningsmekanisme i forhold til Myozyme.
178
Henset til ovenstående betragtninger gik CHMP og Kommissionen ikke åbenbart ud over grænserne for deres skønsbeføjelse og undlod heller ikke at tage hensyn til alle relevante oplysninger og omstændigheder i anmodningen om anerkendelse af status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, idet de udelukkede den af sagsøgeren og Eucope foreslåede fremgangsmåde, hvorefter ændringerne i et virksomt stof, som har en indvirkning på et lægemiddels terapeutiske virkning, automatisk fører til anerkendelse af status som nyt virksomt stof i medfør af nævnte led for det således ændrede stof.
179
Denne konklusion afkræftes ikke af sagsøgerens andre argumenter.
180
En åbenbar fejl med hensyn til den anvendte metode og de fastlagte videnskabelige begreber kan ikke godtgøres med den omstændighed, at ordlyden af definitionen af begrebet »nyt virksomt stof« i det andet led i bilag I til vejledningen for ansøgere vedrørende kemiske virksomme stoffer delvist adskiller sig fra definitionen heraf i det tredje led i nævnte bilag vedrørende biologiske virksomme stoffer (jf. præmis 20 ovenfor). Sagsøgeren har nemlig ikke præciseret den konklusion, som skal drages i forhold til den delvist forskellige ordlyd af det andet og det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
181
For så vidt som sagsøgeren har påberåbt sig tidligere vurderinger af status som nyt virksomt stof, idet dette selskab har gjort gældende, at de vurderinger, der blev foretaget i forbindelse med de biologiske lægemidler Rekovelle og Zinbryta, bekræfter, at aminosyresekvensen ikke er det eneste relevante kriterium, der skal tages i betragtning med henblik på at vurdere, om et biologisk virksomt stof kan kvalificeres som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, og at ændringer af det virksomme stof, som har indvirkning på lægemidlets terapeutiske virkning, skal kvalificeres som nyt virksomt stof i medfør af dette første led, bemærker Retten, at det fremgår af CHMP’s endelige vurderingsrapport, at den valgte fremgangsmåde med hensyn til avalglucosidase alfa stemte overens med den, der var valgt i forbindelse med disse tidligere vurderinger, og at aminosyresekvensen i de pågældende potentielle biologiske virksomme stoffer var identisk med sekvensen i lægemidler, der allerede er godkendt i EU.
182
Det fremgår ikke klart af de punktuelle, generelle bemærkninger, der hvad angår Rekovelle er anført i konditionalis, som er uddraget af offentlige, europæiske vurderingsrapporter for lægemidler, at CHMP havde valgt en anden fremgangsmåde med hensyn til Rekovelle og Zinbryta. Sagsøgerens argumentation om vurderingen af disse lægemidlers virksomme stoffers status som nye virksomme stoffer vedrører nemlig CHMP’s hensyntagen til den »virkning«, som er knyttet til ændringerne af et allerede godkendt virksomt stof. Det fremgår ikke af uddragene af de af sagsøgeren omtalte rapporter, om CHMP tog hensyn til dette aspekt i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, som sagsøgeren har gjort gældende, eller som led i det tredje led i dette bilag, hvilket således ville svare til den praksis, som CHMP har anført og fulgt i det foreliggende tilfælde.
183
Det følger heraf, at sagsøgeren ikke har godtgjort, at CHMP valgte en åbenbart anderledes fremgangsmåde i forbindelse med vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof end i forhold til vurderingerne af de virksomme stoffer i Rekovelle og Zinbryta.
184
Af de i præmis 131 ovenfor anførte grunde er det i øvrigt uden betydning, at medrapportøren under proceduren for den oprindelige undersøgelse lagde vægt på fremlæggelsen af data, der underbyggede den mærkbare indvirkning af forøgelsen af niveauet af bis-M6P i den cellulære forbindelse med henblik på at støtte påberåbelsen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere. Desuden kan medrapportørernes udtalelser, selv om de adskiller sig fra den udtalelse eller vurderingsrapport, som CHMP senere vedtager, ikke godtgøre, at der ikke var en fast praksis hvad angår vurderingen af biologiske virksomme stoffer.
185
Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at de råd, som dette selskab modtog af CHMP som svar på spørgsmål nr. 11, som det havde stillet i forbindelse med protokolbistanden, bekræfter teorien om, at ændringer af det virksomme stof, som har indvirkning på lægemidlets terapeutiske virkning, skal kvalificeres som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
186
Retten fastslår i denne henseende, at det fremgår af indledningen til den protokolbistand, der blev ydet sagsøgeren i 2015, at »CHMP’s svar er baseret på spørgsmål og underbyggende dokumentation fremlagt af det ansøgende selskab, der betragtes i lyset af den aktuelle viden på de relevante videnskabelige områder«.
187
Sagsøgerens spørgsmål nr. 11, som blev stillet som led i dette selskabs anmodning om protokolbistand, vedrørte ikke den eventuelle status som nyt virksomt stof for neoGAA, der er en første udvikling af avalglucosidase alfa, i forhold til alglucosidase alfa. Dette spørgsmål vedrørte den eventuelle lighed eller fravær heraf mellem neoGAA og BMN-701, der er en anden enzymerstatningsbehandling for Pompes sygdom, som en tredje virksomhed på daværende tidspunkt var ved at udvikle. Sagsøgeren spurgte nemlig, om neoGAA og BMN-701 kunne anses for »ikke at være lignende som omhandlet i artikel 3 i forordning nr. 847/2000 med hensyn til virkningsmekanismen og den væsentlige molekylestruktur ved disse to produkter«.
188
Retten bemærker endvidere, at CHMP’s bemærkning til spørgsmål nr. 11 er affattet i konditionalis, hvilket vidner om, at de var foreløbige hvad angår de konkret stillede spørgsmål.
189
Det følger heraf, at CHMP på ingen måde bekræftede, at avalglucosidase alfas strukturer af glykaner var relevante for vurderingen af status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere. Den protokolbistand, der blev ydet i denne sag, kan under alle omstændigheder ikke have bindende virkning for CHMP’s vurdering af en særskilt senere påberåbelse fremsat i forbindelse med en ansøgning om markedsføringstilladelse støttet på andre videnskabelige data, der tager sigte på, at avalglucosidase alfa anerkendes denne status som nyt virksomt stof.
190
Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at EMA’s retningslinjer om biologiske lægemidler, der svarer til allerede godkendte lægemidler, bekræfter dette selskabs teori om, at ændringer af det virksomme stof, som har indvirkning på lægemidlets terapeutiske virkning, skal kvalificeres som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere. Et virksomt stof, som ikke anses for at »svare til« et biologisk referenceprodukt med henblik på anvendelsen af artikel 10, stk. 4, i direktiv 2001/83, kan ikke anses for at være det »samme« som et allerede godkendt stof med henblik på anvendelsen af begrebet »samlet markedsføringstilladelse« og anvendelsen af den lovgivningsmæssige databeskyttelsesperiode og den lovgivningsmæssige beskyttelsesperiode for markedsføring, idet de sidstnævnte er direkte relevante for ovennævnte artikel i direktiv 2001/83.
191
Retten bemærker i denne henseende, at sagsøgeren ikke har ansøgt om en markedsføringstilladelse for Nexviadyme i henhold til den procedure for markedsføringstilladelser for biosimilære lægemidler, der er fastsat i artikel 10, stk. 4, i direktiv 2001/83, men efter en anden lovgivningsmæssig procedure, hvorfor de retningslinjer om biologiske lægemidler, der svarer til allerede godkendte lægemidler, som EMA offentliggjorde i henhold til del II, punkt 4, sidste afsnit, i bilag I til direktiv 2001/83, ikke er relevante.
192
Det følger af det ovenfor anførte, at det første anbringendes første leds andet klagepunkt skal forkastes som ugrundet.
193
Det første anbringendes første led skal følgelig forkastes som ugrundet.
Det første anbringendes tredje led om fejl ved konstateringen af, at betingelserne fastsat i det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere ikke var opfyldt
194
Sagsøgeren har gjort gældende, at CHMP anvendte et uforholdsmæssigt strengt bevisniveau med henblik på vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere. Desuden er CHMP’s endelige vurderingsrapport behæftet med åbenbart urigtige skøn, for så vidt som anvendelsen af et urigtigt bevisniveau bevirkede, at dette udvalg fandt, at de beviser, som dette selskab havde fremlagt for at godtgøre, at egenskaberne ved avalglucosidase alfa adskilte sig mærkbart fra alglucosidase alfa med hensyn til sikkerhed og/eller virkning, var utilstrækkelige, idet der ikke var påvist nogen forskel af væsentlig klinisk betydning. CHMP tog navnlig ikke hensyn til de kliniske data om COMET-undersøgelsens sekundære vurderingskriterier. CHMP tog heller ikke hensyn til alle tilgængelige data om avalglucosidase alfas kvalitet.
195
I replikken har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse ligeledes er i strid med ligebehandlingsprincippet.
196
Kommissionen har, støttet af EMA, bestridt denne argumentation.
197
I denne henseende er bevisets væsentligste funktion for så vidt angår bevisniveauet i tilstrækkelig grad at godtgøre de relevante faktiske omstændigheder. De særlige krav til bevisernes kvalitet har således principielt ingen indvirkning på det påkrævede bevisniveau (jf. i denne retning dom af 13.7.2023, Kommissionen mod CK Telecoms UK Investments, C-376/20 P, EU:C:2023:561, præmis 77 og den deri nævnte retspraksis).
198
I henhold til det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere omfatter et biologisk nyt virksomt stof et biologisk stof, der allerede er godkendt i et humanmedicinsk lægemiddel i EU, men hvis egenskaber adskiller sig mærkbart med hensyn til sikkerhed og/eller virkning som følge af forskellene hvad angår bl.a. molekylestrukturen.
199
Det skal bemærkes, at hverken Unionens lægemiddellovgivning eller bilag I til vejledningen for ansøgere præciserer det bevisniveau, der kræves for anerkendelsen af et biologisk virksomt stofs status af nyt virksomt stof.
200
Sagsøgeren har ikke anfægtet, at det med henblik på anvendelsen af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere påhvilede dette selskab at føre de nødvendige beviser for at godtgøre, at der forelå et nyt virksomt stof. Selskabet har derimod gjort gældende, at det af CHMP krævede bevisniveau var for højt. Ifølge nævnte selskab er det med henblik på anerkendelse af status som nyt virksomt stof i medfør af dette led ikke krævet, at resultaterne af et klinisk forsøg klart viser, at det virksomme stof er mærkbart bedre med hensyn til sikkerhed eller virkning end det allerede godkendte virksomme stof. Det bevisniveau, der burde have været anvendt, er det, som består i, at det på grundlag af alle tilgængelige data og efter en sandsynlighedsafvejning afgøres, om der er tilstrækkelige indicier for en væsentlig forskel i forhold til det allerede godkendte virksomme stof med hensyn til sikkerhed eller virkning. Dette bevisniveau er foreneligt med punkt 1, litra c), i bilag I til forordning nr. 1234/2008, i lyset af hvilket det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere skal fortolkes. Proportionalitetsprincippet kræver endvidere en sådan fremgangsmåde som følge af muligheden for manglende tilgængelighed af visse oplysninger på tidspunktet for indrømmelse af markedsføringstilladelsen og de iboende vanskeligheder ved indsamling af data i forbindelse med lægemidler til behandling af meget sjældne sygdomme.
201
Med argumentationen har sagsøgeren derimod reelt søgt at se bort fra et kriterium, der er udtrykkeligt fastsat i det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere, hvorefter egenskaberne ved det virksomme stof, der vurderes, med hensyn til sikkerhed og/eller virkning skal adskille sig »mærkbart« fra egenskaberne ved det allerede godkendte stof.
202
Analysen af de mærkbare forskelle mellem egenskaberne ved de to virksomme stoffer med hensyn til sikkerhed og/eller virkning er støttet på en grundig, objektiv og kontradiktorisk vurdering af faktuelle oplysninger af videnskabelig eller teknisk meget kompliceret karakter, som ansøgeren har fremført, og som af selve deres art ikke i alle tilfælde er uden videnskabelig usikkerhed, men som kræver, at CHMP, der er bundet af sin pligt til at afgive den bedst mulige tekniske udtalelse, tager stilling efter sin vurdering af disse oplysninger og af sandsynligheden af de heraf udledte konklusioner.
203
Den forventede indvirkning af egenskaberne ved det virksomme stof under vurdering med hensyn til sikkerhed og/eller virkning af forskellene, bl.a. dette stofs molekylestruktur, skal desuden gå videre end en vis kvantitativ eller kvalitativ tærskel, før disse egenskaber kan anses for at være »mærkbart« forskellige fra det allerede godkendte stofs egenskaber.
204
Det følger heraf, at påvisningen af mærkbare forskelle med hensyn til sikkerhed og/eller virkning i forhold til det relevante biologiske stof, der tidligere er godkendt, ligesom antagelserne om lægemidler skal støttes på egnede og troværdige beviser. Disse beviser skal desuden gøre det muligt for CHMP og derefter Kommissionen at fastslå, om der er forskelle med hensyn til sikkerhed og/eller virkning mellem de to stoffer, om nævnte forskelle er mærkbare, dvs. at de indebærer en positiv klinisk indvirkning, som går videre end blot at virke mindst lige så godt, idet der ellers meddeles afslag på anerkendelsen af status som nyt virksomt stof i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
205
I modsætning til, hvad sagsøgeren har gjort gældende, er »tilstrækkelige indicier« dermed ikke nok. Hvis der er tvivl om pålideligheden af de data, der fremlægges til støtte for mærkbare forskelle og de konklusioner, som ansøgeren har draget heraf, skal de kompetente myndigheder endvidere kunne vælge af afslå status som nyt virksomt stof.
206
I denne forbindelse kan sagsøgerens argumentation om, at det mindre strenge bevisniveau, som dette selskab har foreslået, underbygges af punkt 1, litra c), i bilag I til forordning nr. 1234/2008 og ligheden af denne bestemmelses ordlyd med ordlyden af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere, sammenholdt med den retspraksis, der er nævnt i præmis 118 ovenfor, ikke tages til følge.
207
Ud over at forordning nr. 1234/2008 ikke indeholder indikationer i denne retning, fremsættes påberåbelsen af status som nyt virksomt stof for et virksomt stof i medfør af bilag I til vejledningen for ansøgere og en ansøgning om udvidelse af en markedsføringstilladelse i to forskellige lovgivningsmæssige procedurer, som ikke kan forveksles.
208
På samme måde kan sagsøgerens argumentation støttet på proportionalitetsprincippet og de iboende vanskeligheder ved indsamling af data i forbindelse med lægemidler til behandling af meget sjældne sygdomme ikke tiltrædes. Selv om sådanne vanskeligheder kan lette kravene vedrørende godtgørelse af et lægemiddels kvalitet, sikkerhed og virkning med henblik på indrømmelsen af en markedsføringstilladelse, har sagsøgeren nemlig ikke forklaret, hvorfor disse vanskeligheder bevirker, at »indicier« på mærkbare forskelle med hensyn til sikkerhed og/eller virkning er tilstrækkelige til at godtgøre, at sådanne forskelle rent faktisk foreligger, og dermed gøre det muligt at anerkende status som nyt virksomt stof i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
209
Desuden er den iboende kompleksitet ved vurderingen af et virksomt stofs kliniske virkninger ganske vist et element, der skal tages hensyn til ved vurderingen af sandsynligheden af de konklusioner, der drages om de påberåbte virkninger af det virksomme stof. En sådan kompleksitet har imidlertid ikke som sådan betydning for det krævede bevisniveau (jf. analogt dom af 13.7.2023, Kommissionen mod CK Telecoms UK Investments, C-376/20 P, EU:C:2023:561, præmis 78 og den deri nævnte retspraksis).
210
Kriteriet om, at egenskaberne ved det virksomme stof under vurdering med hensyn til sikkerhed og/eller virkning skal være »mærkbart« forskellige fra egenskaberne ved det allerede godkendte stof, er i øvrigt begrundet i behovet for ikke at forlænge eller som i det foreliggende tilfælde uberettiget indlede en ny lovgivningsmæssig databeskyttelsesperiode og lovgivningsmæssig beskyttelsesperiode for markedsføring (jf. i denne retning dom af 16.3.2023, Kommissionen m.fl. mod Pharmaceutical Works Polpharma, C-438/21 P – C-440/21 P, EU:C:2023:213, præmis 92).
211
Henset til ovenstående betragtninger fastslår Retten, at sagsøgeren ikke har godtgjort, at CHMP tilsidesatte det bevisniveau, der finder anvendelse med henblik på vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
212
Retten fastslår endvidere, at CHMP med hensyn til de angiveligt urigtige skøn, som dette udvalgs endelige vurderingsrapport er behæftet med, idet det fandt, at test for de sekundære vurderingskriterier i den på forhånd statistiske analyseplan for COMET-undersøgelsen »ikke kunne gennemføres formelt som led i en passende kontrol af forekomsten af type 1-fejl i forsøget«, efterprøvede og tilsigtede at sikre den videnskabelige og metodologiske pålidelighed af de konklusioner, der kan udledes af resultaterne af denne undersøgelse. Det fremgår endvidere af sagsakterne, at der blev udstedt advarsler og tilsvarende forbehold under den oprindelige procedure og proceduren for fornyet overvejelse.
213
CHMP’s endelige vurderingsrapport omtaler nemlig ligesom CHMP’s vurderingsrapport af 23. juli 2021 virkningerne af rangorden af test i COMET-undersøgelsen i lyset af den »forståelige« karakter af data om de sekundære og tertiære vurderingskriterier i denne undersøgelse. Heri omtales den omstændighed, at det ud fra et metodologisk synspunkt ikke på baggrund af nævnte undersøgelse kan anføres, at avalglucosidase alfa giver en fordel i forhold til alglucosidase alfa.
214
Sagsøgeren har ikke forklaret, hvorledes konklusionen om, at stoffet virker mindst lige så godt, godtgør, at der er mærkbare forskelle med hensyn til sikkerhed og/eller virkning. Dette selskab har heller ikke forklaret, hvorledes CHMP med urette fulgte den aftalte rangorden i testene.
215
Som det er anført i præmis 76 ovenfor, har EU-myndighederne en vid skønsbeføjelse med henblik på at fastlægge arten og omfanget af de foranstaltninger, de vedtager, herunder når disse foranstaltninger indebærer vurderinger af videnskabelig og teknisk meget kompliceret karakter, som det er tilfældet i denne sag. Retten kan således ikke sætte sin egen vurdering i stedet for disse myndigheders. De videnskabelige data, der er relevante for vurderingen af biologiske virksomme stoffers status som nyt virksomt stof, såvel som den metodologiske strenghed, der skal anvendes i forbindelse med fortolkningen af videnskabelige data, henhører utvivlsomt under sådanne vurderinger.
216
Sagsøgerens argumentation om, at CHMP ikke tog hensyn til alle tilgængelige data, kan heller ikke tiltrædes. Sagsøgeren har nemlig ikke identificeret et bevis, som CHMP ikke undersøgte. Det fremgår desuden af de i præmis 98, 103 og 106 ovenfor anførte betragtninger, at CHMP præciserede de forskellige grunde til, at de fremlagte oplysninger samlet eller isoleret set ikke var tilstrækkelige til at godtgøre mærkbare forskelle med hensyn til sikkerhed og/eller virkning mellem avalglucosidase alfa og alglucosidase alfa.
217
Henset til ovenstående betragtninger anlagde CHMP og Kommissionen ikke åbenbart urigtige skøn ved at finde, at de fremlagte beviser ikke var tilstrækkelige til at anerkende avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
218
For så vidt som sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med ligebehandlingsprincippet, eftersom EMA havde anvendt et mildere bevisniveau i andre sager end Nexviadyme og foreskrev et andet og mildere bevisniveau for lægemidler til avanceret terapi, skal det bemærkes, at det fremgår af artikel 76, litra d), i Rettens procesreglement, sammenholdt med procesreglements artikel 84, stk. 1, at nye anbringender eller argumenter ikke må fremsættes under sagens behandling, medmindre de støttes på retlige eller faktiske omstændigheder, som er kommet frem under retsforhandlingerne (jf. i denne retning dom af 15.7.2015, Dennekamp mod Parlamentet, T-115/13, EU:T:2015:497, præmis 80), eller udgør en uddybning af et anbringende, der tidligere er fremsat direkte eller indirekte i stævningen, og som har en nær sammenhæng med dette (jf. i denne retning dom af 11.7.2013, Ziegler mod Kommissionen, C-439/11 P, EU:C:2013:513, præmis 46).
219
I det foreliggende tilfælde er det først i replikken på grundlag af et dokument, som sagsøgeren havde modtaget i september 2022 som svar på sin anmodning om aktindsigt, samt udkastet til oplæg offentliggjort den 18. november 2022, at dette selskab har gjort gældende, at CHMP tidligere havde anvendt et mildere bevisniveau og foreskrev et mildere bevisniveau for lægemidler til avanceret terapi, og at dette udvalg dermed havde tilsidesat ligebehandlingsprincippet i det foreliggende tilfælde.
220
Selv om dette argument ikke kan anses for at være en uddybning af det første anbringendes tredje led, som det er fremsat i stævningen, er de retlige eller faktiske omstændigheder, som det støttes på, kommet frem under retsforhandlingerne, hvorfor det dermed skal fastslås, at argumentet kan antages til realitetsbehandling.
221
I denne henseende kræver ligebehandlingsprincippet, at ensartede forhold ikke må behandles forskelligt, og at forskellige forhold ikke må behandles ensartet, medmindre en sådan forskelsbehandling er objektivt begrundet (jf. dom af 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals mod Kommissionen, T-211/18, EU:T:2019:892, præmis 159 og den deri nævnte retspraksis).
222
I det foreliggende tilfælde har sagsøgeren i sine skriftlige indlæg ikke identificeret nogen anden vurdering af et biologisk virksomt stof i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere, hvori der blev anvendt et mildere bevisniveau.
223
Denne konstatering drages ikke i tvivl af sagsøgerens rent spekulative argumentation udledt af en bemærkning i et dokument med overskriften »MLT dashboard« (MLT’s resultattavle) fra EMA’s ledelsesteam for lægemidler (Medicines Leadership Team (MLT)). Der er nemlig intet, der indikerer, at denne bemærkning vedrørte vurderinger af biologiske virksomme stoffers status som nyt virksomt stof i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere, og endnu mindre dem, for hvilke »hovedstudiet« (pivotal study) formelt var slået fejl.
224
Eftersom de videnskabelige data om de anførte forskelle i egenskaberne ved ét virksomt stof i forhold til et andet med hensyn til sikkerhed og/eller virkning afhænger af den specifikke sag, der er forelagt EMA, og skal vurderes individuelt, kan der under alle omstændigheder ikke være tale om sammenlignelige situationer (jf. i denne retning analogt dom af 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals mod Kommissionen, T-211/18, EU:T:2019:892, præmis 160).
225
Endelig underbygger punkt 4.3.2 i oplægget af 18. november 2022 heller ikke en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet.
226
I punkt 4.3.2 i udkastet til oplægget af 18. november 2022 anførtes ganske vist muligheden for at begrunde påberåbelsen af status som nyt virksomt stof i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere for lægemidler til avanceret terapi med »plausible videnskabelige grunde« og med begrundelse for, hvorledes forskellene i molekylestrukturen, kildematerialets art eller fremstillingsprocessen »kan have væsentlig indvirkning« på det virksomme stofs sikkerheds- og/eller virkningsprofil.
227
Sagsøgeren har medgivet, at Nexviadyme ikke er et lægemiddel til avanceret terapi, og har ikke forklaret, hvorledes det kan sammenlignes med et sådant lægemiddel. Det fremgår i denne henseende af punkt 3.2 i oplægget af 18. november 2022, at der for biologiske stoffer, hvis status som nyt virksomt stof påberåbes i forbindelse med strukturelle forskelle, som ikke er tilstrækkelige til påberåbelse af nævnte status i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, lægges vægt på bevisførelse for, »at det potentielle virksomme stofs egenskaber adskiller sig mærkbart med hensyn til sikkerhed og/eller virkning«. Selv hvis sagsøgeren havde godtgjort, at EMA fastsatte et andet og mere fleksibelt bevisniveau for lægemidler til avanceret terapi, har dette selskab således imidlertid ikke påvist en forskellig behandling til ulempe for Nexviadyme.
228
Henset til ovenstående betragtninger skal klagepunktet om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet forkastes som ugrundet, og dermed forkastes det første anbringendes tredje led i det hele.
229
Eftersom alle led i det det første anbringende er blevet forkastet som ugrundede, skal det første anbringende forkastes i det hele.
Det andet anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltning som fastsat i chartrets artikel 41
230
Med det andet anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at procedurerne for den oprindelige undersøgelse og fornyet overvejelse af dette selskabs anmodning om avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof er i strid med princippet om god forvaltning fastsat i chartrets artikel 41. Dette anbringende består af fire led.
Det andet anbringendes første led om en tilsidesættelse af kravene til objektiv upartiskhed
231
Sagsøgeren har gjort gældende, at EMA under den oprindelige undersøgelse og den fornyede overvejelse af dette selskabs anmodning om avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof pålagde CHMP sit synspunkt om, at der skulle gives afslag på denne status, og at drøftelserne af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør at det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere blev afviklet »i kulisserne«. I retsmødet har selskabet præciseret, at det i denne henseende har påberåbt sig en tilsidesættelse af den objektive upartiskhed.
232
Kommissionen har, støttet af EMA, bestridt denne argumentation.
233
I denne forbindelse pålægger kravet til en objektiv upartiskhed, at institutionen sikrer tilstrækkelige garantier for, at enhver rimelig tvivl om en eventuel forudindtagethed kan udelukkes (jf. i denne retning dom af 27.3.2019, August Wolff og Remedia mod Kommissionen, C-680/16 P, EU:C:2019:257, præmis 27 og den deri nævnte retspraksis).
234
Med henblik på at påvise, at tilrettelæggelsen af en administrativ procedure ikke frembyder tilstrækkelige garantier for, at enhver rimelig tvivl om en eventuel forudindtagethed kan udelukkes, er det ikke påkrævet, at det fastslås, at der foreligger manglende upartiskhed. Det er tilstrækkeligt, at der foreligger en rimelig tvivl i denne henseende, og at den ikke kan udelukkes (jf. i denne retning dom af 27.3.2019, August Wolff og Remedia mod Kommissionen, C-680/16 P, EU:C:2019:257, præmis 37).
235
I det foreliggende tilfælde har sagsøgeren til støtte for den angivelige tilsidesættelse af kravet om objektiv upartiskhed vedrørende vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof fremhævet mødereferaterne fra CHMP’s møder og visse dokumenter, som dette selskab modtog som svar på anmodningen om aktindsigt.
236
Med hensyn til den oprindelige undersøgelse af påberåbelsen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof har sagsøgeren indledningsvis gjort gældende, at det fremgår af s. 11 i dokumentet af 13. oktober 2020 med overskriften »Foreløbigt resumé af ansøgningen om markedsføringstilladelse«, at EMA fra indledningen af proceduren indtog det standpunkt, at glykanets struktur ikke var relevant for vurderingen af status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
237
Nævnte dokument indeholder følgende passage:
»Hvad navnlig angår påberåbelsen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof skal enhver ændring i forbedring af forbindelsen eller i absorption komme til udtryk ved væsentlige forskelle med hensyn til sikkerhed og/eller virkning. Som eksempler på væsentlige forskelle kan nævnes ændringer i doseringshyppighed, øget effektivitet, ændringer i kontraindikationer etc. Som eksempler på ubetydelige forskelle kan nævnes ændringer, der udelukkende er farmakokinetiske, udvidelse af patientpopulationen til undergrupper, som ikke har været genstand for tidligere studier, etc.«
238
I denne henseende bemærker Retten, at i henhold til artikel 56, stk. 1, litra f), i forordning nr. 726/2004 yder EMA’s sekretariat dette agenturs udvalg teknisk, videnskabelig og administrativ bistand og sørger for samordning af deres arbejde. I henhold til artikel 22 i CHMP’s forretningsorden omfatter denne bistand teknisk og videnskabelig bistand til rapportørerne samt juridisk og lovgivningsmæssig bistand til dette udvalg.
239
»Foreløbigt resumé af ansøgningen om markedsføringstilladelse« blev udarbejdet af EMA’s sekretariat under den oprindelige undersøgelse som led i den bistand, som dette yder CHMP. Det er ikke bindende for CHMP.
240
Den af sagsøgeren citerede passage antyder i øvrigt ikke, at glykanets struktur ikke er relevant for undersøgelsen af status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere. Denne passage skal desuden læses i den sammenhæng, hvori den indgår. I dette dokuments indledning om de proceduremæssige og lovgivningsmæssige aspekter anføres, at sagsøgeren havde gjort gældende, at avalglucosidase alfa har status som nyt virksomt stof, og fremlagt komparative data i forhold til alglucosidase alfa for at underbygge påberåbelsen af nævnte status i medfør af nævnte første led. Det fremgår af denne indledning, at sådanne oplysninger kun kræves, når stoffet tidligere er godkendt i et humanmedicinsk lægemiddel i EU, dvs. under det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere. Det præciseres nemlig i nævnte indledning, at »kun såfremt avalglucosidase alfa anses for at være det samme biologiske stof som alglucosidase alfa hvad angår kvalitet, skal væsentlige kliniske og ikke-kliniske data til støtte for sikkerhed og/eller virkning vurderes for at underbygge anmodningen om status som nyt virksomt stof«. Det følger heraf, at det, som EMA har gjort gældende, i »Foreløbigt resumé af ansøgningen om markedsføringstilladelse« anføres, at fremgangsmåden efter det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere såvel som efter det tredje led i nævnte bilag i det foreliggende tilfælde var åben med henblik på vurderingen af anmodningen om status som nyt virksomt stof.
241
Eftersom eneansvaret for udarbejdelsen af EMA’s udtalelser om alle spørgsmål vedrørende humanmedicinske lægemidler er overdraget til CHMP, som udtaler sig ved videnskabelige udtalelser eller henstillinger vedtaget ved konsensus eller med absolut flertal blandt medlemmerne, skal argumentet støttet på en isoleret passage, der er citeret uden for den sammenhæng, hvori den indgår, i »Foreløbigt resumé af ansøgningen om markedsføringstilladelse«, der hidrører fra EMA’s sekretariat, under alle omstændigheder forkastes som ugrundet.
242
Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at det fremgår af s. 4 i dokumentet af 8. januar 2021 med overskriften »Peerevaluering foretaget af EMA’s hold med ansvar for et produkt af vurderingsrapporterne efter 80 dage for avalglucosidase alfa«, at den endelige afgørelse hvad angår avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led var blevet »delegeret« til en biologisk arbejdsgruppe.
243
Nævnte dokument indeholder følgende passage:
»[Den biologiske arbejdsgruppe] skal undersøge, om virksomheden fortsat kunne påberåbe sig status som nyt virksomt stof i medfør af det første led (hvilket kræver yderligere begrundelser), eller om denne påberåbelse ikke kan tiltrædes. Hvis påberåbelsen i medfør af det første led forkastes af [den biologiske arbejdsgruppe], kan ansøgeren for at opnå status som nyt virksomt stof indgive en anmodning efter det tredje led i vejledningen for ansøgere, hvilket kræver væsentlige forskelle med hensyn til sikkerhed og/eller virkning. Det påpeges, at ansøgeren allerede har fremlagt visse ikke-kliniske og kliniske oplysninger, som rapportørerne har undersøgt, og som disse anser for i øjeblikket at være utilstrækkelige. Vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det tredje led (sikkerhed og virkning) henhører ikke under [den biologiske arbejdsgruppes] kompetence, men er et tværfagligt spørgsmål, der dermed skal undersøges af CHMP.«
244
I denne henseende bemærker Retten, at dette dokument også blev udarbejdet af EMA’s sekretariat under den oprindelige undersøgelsesprocedure som led i den bistand, som dette yder CHMP, og ikke var bindende for CHMP.
245
I henhold til artikel 56, stk. 2, i forordning nr. 726/2004 og artikel 15, stk. 1, i CHMP’s forretningsorden har sidstnævnte mulighed for at nedsætte permanente eller midlertidige arbejdsgrupper. Artikel 6, stk. 8, i CHMP’s forretningsorden giver dette udvalg beføjelse til at høre en arbejdsgruppe i forbindelse med vurderingen af et produkt. Det bestemmes endvidere i nævnte forretningsordens artikel 15, stk. 4 og 5, at CHMP mindst hvert tredje år foretager en fornyet undersøgelse af hver arbejdsgruppes mandat og formål, og at dette udvalg, når det finder det hensigtsmæssigt, hører sine arbejdsgrupper om alle spørgsmål vedrørende deres ekspertiseområde. Med hensyn til delegation af opgaver fastsætter artikel 15, stk. 5, i CHMP’s forretningsorden, at dette udvalg ligeledes kan uddelegere visse opgaver knyttet til videnskabelige vurderinger af ansøgningerne eller udarbejdelsen af retningslinjer for de relevante arbejdsgrupper. De af CHMP identificerede opgaver skal indføres i arbejdsgruppens arbejdsprogram, som CHMP skal vedtage.
246
I det foreliggende tilfælde fremgår det af punkt 2, der har overskriften »Mandat og formål«, i forretningsordenen for den biologiske arbejdsgruppe, at denne arbejdsgruppe er blevet nedsat med henblik på at give CHMP anbefalinger om alle spørgsmål, der direkte eller indirekte vedrører de kvalitative aspekter ved biologiske lægemidler. Arbejdsgruppen skal yde bistand til CHMP som led i vurderingen af sagerne, herunder ved at give dette udvalg rapporter om alle ansøgninger om markedsføringstilladelse inden udvalgets udtalelse, og for at sikre sammenhængen i vurderingerne. Nævnte arbejdsgruppe kan efter anmodning fra CHMP ligeledes anmodes om at afgive videnskabelige udtalelser om såvel generelle som specifikke forhold ved et produkt i forbindelse med biologiske lægemidlers kvalitet.
247
Det følger heraf, at den biologiske arbejdsgruppe havde mandat til at give CHMP anbefalinger med hensyn til påberåbelsen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof fremsat i forbindelse med en ansøgning om markedsføringstilladelse for Nexviadyme, idet dette mandat fremgår af denne arbejdsgruppes forretningsorden.
248
Den af sagsøgeren citerede passage gør det heller ikke muligt at konkludere, at den endelige afgørelse af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere blev »uddelegeret« til den biologiske arbejdsgruppe, eller at EMA pålagde CHMP sit synspunkt. Denne passage angiver udelukkende et spørgsmål, som arbejdsgruppen behandlede, idet det anføres, at såfremt der gives afslag på status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, er fremgangsmåden efter det tredje led i dette bilagt fortsat åben. Den af sagsøgeren citerede passage skal nemlig læses i den sammenhæng, hvori den indgår. Det fremgår af passagerne umiddelbart forud for den af sagsøgeren citerede passage, at det som følge af fremlæggelsen af visse oplysninger om virkning og sikkerhed ikke stod klart, om sagsøgeren ville påberåbe status det pågældende stof i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere, at dette selskab forud for indgivelsen af ansøgning om markedsføringstilladelse var blevet oplyst om mangler ved en påberåbelse af status det pågældende stof i medfør af det første led i dette bilag, og at visse aspekter ved medrapportørernes vurderingsrapporter »80 dage« inde i proceduren viste manglende overensstemmelser eller savnede klarhed.
249
Det følger heraf, at argumentet støttet på en isoleret passage, der er citeret uden for den sammenhæng, hvori den indgår, i dokumentet med overskriften »Peerevaluering foretaget af EMA’s hold med ansvar for et produkt af vurderingsrapporterne efter 80 dage for avalglucosidase alfa«, der hidrørte fra EMA’s sekretariat, skal forkastes som ugrundet.
250
Herefter skal det med hensyn til referatet fra CHMP’s møde i juli 2021, som blev afviklet over flere dage, præciseres, at dette møde blev afholdt i forbindelse med proceduren for den oprindelige vurdering af anmodningen om avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof, og dermed før vedtagelsen af CHMP’s oprindelige udtalelse den 23. juli 2021. Den omstændighed, at avalglucosidase alfa i referatet fra dette møde kvalificeres som et »kendt« stof, og at denne passage omtaler sagsøgerens mundtlige forklaringer af 20. juli 2021, er ikke bevis for, at CHMP’s oprindelige undersøgelse var partisk. Et mødereferat godkendes nemlig normalt først ved afslutningen af et møde eller efter dette møde, og det var netop efter ovennævnte mundtlige forklaringer, at CHMP’s oprindelige udtalelse med det oprindelige afslag på sagsøgerens påberåbelser af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof blev vedtaget. Det fremgår under alle omstændigheder af sagsakterne, at dette referat fra mødet i CHMP i juli 2021 først blev offentliggjort i oktober 2021, dvs. efter vedtagelsen af den oprindelige udtalelse. Det følger heraf, at nævnte mødereferat, hvis vilkår for udfærdigelse ikke er kendt, ikke gør det muligt at drage konklusioner om CHMP’s eventuelle mangel på objektiv upartiskhed på tidspunktet for dette møde.
251
På samme måde fører den omstændighed alene, at avalglucosidase alfa i dagsordener og referater fra CHMP’s møder under proceduren for fornyet overvejelse af anmodningen om status som nyt virksomt stof kvalificeres som et »kendt« virksomt stof, ikke til en konstatering af, at denne procedure ikke gav tilstrækkelige garantier for at udelukke enhver rimelig tvivl om EMA’s, dets sekretariats eller endda CHMP’s eventuelle forudindtagethed.
252
Sådanne drøftelser skal nemlig alene give grundlæggende oplysninger om de emner, der skal drøftes, og de handlinger, der skal foretages, og mødereferater skal gengive tidligere trufne handlinger, det trin, drøftelserne befinder sig på, og i givet fald de forskellige vedtagne handlepunkter. Eftersom CHMP allerede havde udstedt en oprindelig udtalelse, der anbefalede, at avalglucosidase alfa ikke kvalificeres som nyt virksomt stof, udgør kvalificeringen af dette stof som et »kendt« stof i dagsordener og referater fra møderne under proceduren for fornyet overvejelse blot en umiddelbar erindring om emnet for den fornyede overvejelse, som var formålet med mødet.
253
Endelig kan sagsøgerens argumentation udledt af s. 3 i dokumentet med overskriften »Rolling Reader’s Guidance – Re-examination« (Løbende vejledning til læseren – Fornyet overvejelse) af november 2021, nemlig at EMA allerede havde konkluderet, at avalglucosidase alfa ikke var et nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, ikke tages til følge.
254
Dette dokument indeholder følgende passage:
»Et stof anses for i sig selv at være et nyt stof (dvs. som omhandlet i det første led), hvis administrationen af det virksomme stof, der er omfattet af anmodningen, ikke udsætter patienterne for den samme terapeutiske fraktion som det eller de virksomme stoffer, der allerede er godkendt i EU. Tilfælde, hvor de virksomme stoffer er strukturelt forbundet, og hvor administrationen af det af anmodningen omhandlede virksomme stof udsætter patienterne for den samme terapeutiske fraktion, henhører under det tredje led.
Efter at have taget dette princip i betragtning ved vurderingen af molekylestrukturen, og henset til de forskellige punkter, som ansøgeren har fremført, fastslås det, at avalglucosidase alfa ikke anses for at være et nyt virksomt stof som omhandlet i det første led i definitionen af nyt virksomme stoffer. De eventuelle kliniske virkninger med hensyn til virkninger eller sikkerhed vurderes som led i påberåbelsen i medfør af det tredje led.«
255
EMA har, uden at sagsøgeren har bestridt dette, anført, at dette dokument ikke blev udarbejdet af dets sekretariat, men af rapportøren under den fornyede overvejelse, og at det kun tilsigter at gengive det på daværende tidspunkt gældende stade for drøftelserne i CHMP, idet det angiver rapportørens og medrapportørens synspunkter og andre medlemmer af CHMP’s bemærkninger til oplysninger.
256
Det følger heraf, at den passage i »Rolling Reader’s Guidance – Re-examination«, som sagsøgeren har citeret, ikke gør det muligt at konkludere, at EMA havde pålagt CHMP sit synspunkt. Desuden skal denne passage læses i den sammenhæng, hvori den indgår, dvs. således at den afspejler trinnet for de dengang igangværende drøftelser i CHMP. Passagen viser nemlig, at rapportøren og medrapportøren under den fornyede overvejelse var enige om vurderingen af avalglucosidase alfas kvalitet i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere. Denne passage gengiver rapportørens synspunkt om, at dette stof kunne udgøre et nyt virksomt stof i medfør af det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere. Det fremgår af passagen, at der var enstemmighed blandt CHMP’s medlemmer om, at avalglucosidase alfa ikke kunne anerkendes status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere.
257
Det følger af det ovenfor anførte, at det andet anbringendes første led skal forkastes som ugrundet.
Det andet anbringendes andet led om CHMP’s anvendelse af et dokument, som sagsøgeren blev nægtet aktindsigt i
258
Sagsøgeren har foreholdt CHMP, at dette udvalg som referenceelement i procedurerne for den oprindelige undersøgelse og den fornyede overvejelse af dette selskabs anmodning om avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof tog hensyn til et udkast til et oplæg om de kriterier, der skulle tages i betragtning med henblik på vurderingen af biologiske stoffers status som nyt virksomt stof, hvilket dokument senere blev offentliggjort til konsultation den 18. november 2022, og hvori sagsøgeren blev nægtet aktindsigt.
259
Kommissionen har, støttet af EMA, bestridt denne argumentation.
260
Det følger i denne henseende af retspraksis, at tilsidesættelsen af retten til aktindsigt under proceduren forud for vedtagelse af en bebyrdende afgørelse kun kan medføre annullation af den anfægtede afgørelse, såfremt der havde været en – selv begrænset – mulighed for, at den administrative procedure kunne have fået et andet udfald, hvis den berørte part havde kunnet påberåbe sig dokumentet under nævnte procedure (jf. i denne retning dom af 16.2.2012, Rådet og Kommissionen mod Interpipe Niko Tube og Interpipe NTRP, C-191/09 P og C-200/09 P, EU:C:2012:78, præmis 174).
261
I denne sag har sagsøgeren til støtte for sin argumentation fremhævet den omstændighed, at et udkast til et oplæg om de kriterier, der skulle tages i betragtning med henblik på vurderingen af biologiske stoffers status som nyt virksomt stof var omtalt i rapporten fra CHMP’s (med)rapportører af 7. juli 2021, i dette selskabs mundtlige forklaringer under den oprindelige undersøgelse, i en fremlæggelse for den biologiske arbejdsgruppe under et møde i denne gruppe i oktober 2021 som led i proceduren for fornyet overvejelse samt i nævnte arbejdsgruppes rapport af 28. oktober 2021.
262
I denne forbindelse skal det bemærkes, at der skal sondres mellem mellemliggende rapporter og dokumenter i vurderingen og de endelige vurderingsrapporter, som CHMP vedtager, der afspejler dette udvalgs opfattelse.
263
Henvisningen til udkastet til oplægget er hverken gengivet i CHMP’s vurderingsrapport af 23. juli 2021 eller i CHMP’s endelige vurderingsrapport efter den fornyede overvejelse.
264
Retten fremhæver endvidere, at den omstændighed, at der er redaktionelle ligheder mellem forskellige de rapporter udfærdiget under proceduren for den oprindelige undersøgelse og proceduren for fornyet overvejelse, ikke udgør en uregelmæssighed (jf. i denne retning og analogt dom af 9.9.2010, Now Pharm mod Kommissionen, T-74/08, EU:T:2010:376, præmis 95, og af 11.12.2014, Faita mod EØSU, T-619/13 P, EU:T:2014:1057, præmis 32).
265
Den omstændighed, at der anvendes videnskabelige betragtninger i en vurdering af en anmodning om status som nyt virksomt stof, kan heller ikke udgøre en uregelmæssighed, selv om disse betragtninger også kan fremgå af et udkast til et oplæg, som endnu ikke er tilgængeligt for offentligheden, da det ikke er vedtaget af CHMP.
266
Det fremgår nemlig af artikel 61, stk. 1, tredje afsnit, i forordning nr. 726/2004 og af artikel 6, stk. 1, i CHMP’s forretningsorden, at medlemmerne af CHMP udvælges, og CHMP’s medlemmer og medrapportører og medlemmerne af deres rådgivende hold udpeges på grundlag af deres erfaring og med henblik på at give de bedst mulige videnskabelige udtalelser. Det kan dermed ikke forventes, at disse personer fraviger den fremgangsmåde, viden og videnskabelige praksis, som de kunne finde relevante, og som de desuden har fået anbefalet af en arbejdsgruppe, der har til opgave at yde dem bistand, alene fordi nævnte fremgangsmåde, viden og praksis fremgår af et udkast til et oplæg.
267
Sagsøgeren har under alle omstændigheder ikke godtgjort, at meddelelsen af udkastet til oplægget ville have haft indflydelse på indholdet af den anfægtede afgørelse, idet dette selskab ikke har fremlagt noget bevis i denne henseende. Først i retsmødet har selskabet anført, at det eventuelt kunne have fremført yderligere argumenter for at rejse tvivl om den vægt, som CHMP tillagde aminosyresekvensen. Den videnskabelige fremgangsmåde, som dette udvalg i sidste ende valgte, blev beskrevet tydeligt under hele proceduren og blev ikke ændret. Selv hvis det antages, at den manglende meddelelse af nævnte udkast udgør en proceduremæssig uregelmæssighed, har dette dermed ingen indvirkning på lovligheden af den anfægtede afgørelse.
268
På grundlag af ovenstående betragtninger skal det andet anbringendes andet led forkastes som ugrundet.
Det andet anbringendes tredje led om, at sagsøgeren ikke blev meddelt EMA’s henstillinger til CHMP’s rapportør eller medrapportør
269
Sagsøgeren har foreholdt EMA, at dette agentur ikke meddelte dette selskab de henstillinger, som agenturet gav CHMP’s rapportør og medrapportør under proceduren for fornyet overvejelse af selskabets anmodning om avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof. Det fremgår af to passager i medrapportørens rapport under den fornyede overvejelse af 1. oktober 2021 vedrørende begrundelsen for den fornyede overvejelse, at CHMP’s senere vurdering var vejledt af disse henstillinger.
270
Med hensyn til begrundelsen for den fornyede overvejelse, hvorved påberåbes den retlige og lovgivningsmæssige karakter af kriterierne for vurdering af status som nyt virksomt stof, har sagsøgeren således henvist til punkt 4.3 i medrapportørens rapport om vurdering af begrundelsen for den fornyede overvejelse af 1. oktober 2021. Medrapportøren anførte, at EMA i sine bemærkninger til denne person havde erklæret, at »det ikke [var] nødvendigt at behandle disse spørgsmål«, og at »[v]urderingen alene [skulle] fokusere på videnskabelige grunde«.
271
Hvad angår begrundelsen for den fornyede overvejelse, hvorefter princippet om sammenlignelighed som omhandlet i forordning nr. 847/2000, der finder anvendelse på lægemidler til sjældne sygdomme, bekræfter avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, har sagsøgeren henvist til punkt 4.11 i den i præmis 270 omtalte rapport. Medrapportøren anførte, at »EMA [har] konstateret, at de benyttede definitioner [var] definitionerne i forordningen om lægemidler til sjældne sygdomme«, og at »disse [imidlertid ikke indgik] i de forhold, der skal tages i betragtning med henblik på vurderingen af status som nyt virksomt stof, og dermed [skulle] udelades«. EMA havde ligeledes anført, at »[d]et i vurderingsrapporten [kunne] præciseres, at bestemmelserne vedrørende [den væsentlige molekylestruktur], som de [fremgik] af den lovgivning, der fandt anvendelse på lægemidler til sjældne sygdomme, ikke nødvendigvis [fandt] anvendelse på vurderingen af status som nyt virksomt stof, der ikke [vedrørte] den eksklusive ret på markedet«.
272
Sagsøgeren har anført, at medrapportørens anden bemærkning, der er omtalt i præmis 271 ovenfor, fremgik af punkt 5.3 i CHMP’s endelige vurderingsrapport, for så vidt som det i dette dokument angives, at »[b]estemmelserne om den væsentlige molekylestruktur [...] i lovgivningen om lægemidler til sjældne sygdomme ikke finder anvendelse på vurderingen af status som nyt virksomt stof, eftersom sidstnævnte ikke vedrører den eksklusive ret på markedet«.
273
Kommissionen har, støttet af EMA, bestridt denne argumentation.
274
Som anført i præmis 238 ovenfor, og som sagsøgeren har anerkendt, har EMA’s sekretariat i denne henseende til opgave at yde dette agenturs udvalg teknisk, videnskabelig og administrativ bistand, hvilket indebærer teknisk og videnskabelig bistand til rapportørerne samt juridisk og lovgivningsmæssig bistand til CHMP.
275
Retten bemærker, at EMA’s sekretariat under proceduren for fornyet overvejelse ydede CHMP’s rapportører juridisk bistand, som ikke foreskrives i CHMP’s forretningsorden, ifølge Kommissionens processkrifter i form af »interne afklaringer af juridisk art«. Eftersom sagsøgeren ikke har fremført noget argument i denne henseende, kan denne omstændighed imidlertid ikke udgøre en grund til annullation af den anfægtede afgørelse. Sagsøgeren har desuden anført, at dette selskab ikke gjorde indsigelser mod sådanne retningslinjer.
276
Det fremgår endvidere ikke af sagsakterne, at sagsøgeren anmodede om aktindsigt i de pågældende juridiske afklaringer under proceduren for fornyet overvejelse, og dette selskab har ikke forklaret, hvorledes den manglende meddelelse af egen drift af disse afklaringer konkret var til skade for selskabet.
277
De dele af sagsøgerens argumentation, som berøres af nævnte afklaringer, nemlig den juridiske og lovgivningsmæssige karakter af kriterierne for vurdering af status som nyt virksomt stof og relevansen af definitionerne i forordning nr. 847/2000, var desuden allerede blevet påberåbt og forkastet under den oprindelige undersøgelse i CHMP’s vurderingsrapport af 23. juli 2021, der var vedlagt som bilag til CHMP’s udtalelse af 23. juli 2021. Der er således intet, der giver anledning til at fastslå, at meddelelsen af disse afklaringer ville have haft indvirkning på indholdet af den anfægtede afgørelse, idet sagsøgeren ikke har fremlagt noget bevis i denne henseende. Selv hvis det antages, at den manglende meddelelse af nævnte afklaringer udgør en proceduremæssig uregelmæssighed, kan dette ikke føre til annullation af den anfægtede afgørelse.
278
Det følger af ovenstående betragtninger, at det andet anbringendes tredje led skal forkastes som ugrundet.
Det andet anbringendes fjerde led om manglende oplysninger til sagsøgeren om den biologiske arbejdsgruppes rolle og arbejde
279
Sagsøgeren har gjort gældende, at dette selskab ikke blev oplyst korrekt om CHMP’s biologiske arbejdsgruppes rolle og udtalelse i forbindelse med procedurerne for den oprindelige undersøgelse og den fornyede overvejelse af selskabets anmodning om avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof. Det blev heller ikke hørt af denne arbejdsgruppe. EMA skulle desuden have meddelt selskabet den biologiske arbejdsgruppes rapport af 28. oktober 2021 tidligere i stedet for først at fremsende den til det i juni 2022 og efter en anmodning herom. Den biologiske arbejdsgruppe spillede nemlig en afgørende rolle i den fornyede overvejelse af selskabets anmodning om avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, og denne gruppes indgriben ændrede den fremgangsmåde, som rapportøren oprindeligt havde foreslået under den fornyede overvejelse. Den biologiske arbejdsgruppe havde i øvrigt ikke beføjelse til at spille en sådan rolle, da CHMP ikke havde forlænget dens arbejdsprogram.
280
Kommissionen har, støttet af EMA, bestridt denne argumentation.
281
I denne henseende kan sagsøgerens argumentation om, at dette selskab ikke blev korrekt oplyst om den biologiske arbejdsgruppes rolle, og at denne arbejdsgruppe ikke havde beføjelse til at give anbefalinger til CHMP med hensyn til påberåbelsen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof fremsat i forbindelse med ansøgningen om markedsføringstilladelse for Nexviadyme, ikke tages til følge.
282
CHMP’s og den biologiske arbejdsgruppes forretningsordener er nemlig offentlige dokumenter, der er tilgængelige på EMA’s websted, hvorfor sagsøgeren blev sat i stand til at få oplysninger om denne arbejdsgruppes rolle og beføjelser. Sagsøgeren har i øvrigt selv forelagt Retten den biologiske arbejdsgruppes forretningsorden.
283
Som det er anført i præmis 246 og 247 ovenfor, blev den biologiske arbejdsgruppe nedsat for at give CHMP anbefalinger om »alle spørgsmål«, der direkte eller indirekte vedrører kvalitative aspekter ved biologiske lægemidler, og har til opgave at yde CHMP bistand ved vurderingen af sagerne ved at forelægge dette udvalg rapporter om »alle ansøgninger om markedsføringstilladelse, inden udvalget afgiver udtalelse«. Mandatet til at give CHMP anbefalinger vedrørende påberåbelser af status som nyt virksomt stof fremgår af den biologiske arbejdsgruppes forretningsorden og ikke af dens årlige arbejdsprogram.
284
Der er i øvrigt intet i sagsakterne, der antyder, at den biologiske arbejdsgruppes mandat blev ændret i perioden fra den 13. december 2018 til den 11. november 2021, dvs. mellem vedtagelsen af denne arbejdsgruppes forretningsorden og datoen for vedtagelsen af CHMP’s endelige udtalelse og CHMP’s endelige vurderingsrapport. Der er nærmere bestemt intet, der antyder, at CHMP ændrede den biologiske arbejdsgruppes mandat i forbindelse af med den fornyede undersøgelse af dette mandat, som i medfør af artikel 15, stk. 4, i CHMP’s forretningsorden foretages hvert tredje år (jf. præmis 245 ovenfor).
285
Det følger heraf, at der hverken kan konstateres manglende gennemsigtighed eller fravær eller overskridelse af den biologiske arbejdsgruppes mandat med hensyn til CHMP’s konsultation af denne arbejdsgruppe.
286
Hvad angår muligheden for, at en ansøger om markedsføringstilladelse kan afgive indlæg for den biologiske arbejdsgruppe, kræver retten til at blive hørt i medfør af retspraksis, at de adressater for en afgørelse, hvis interesser i væsentlig grad berøres deraf, skal have mulighed for at gøre deres synspunkter gældende hvad angår de oplysninger, der lægges dem til last for at begrunde den omtvistede retsakt (jf. i denne retning dom af 19.12.2019, Probelte mod Kommissionen, T-67/18, EU:T:2019:873, præmis 86 og den deri nævnte retspraksis).
287
I denne henseende bestemmer artikel 13, stk. 1, i CHMP’s forretningsorden, at ansøgeren om markedsføringstilladelse kan afgive mundtlige indlæg for den eller de rådgivende arbejdsgrupper eller rådgivende videnskabelige grupper, når CHMP har uddelegeret opgaver vedrørende den videnskabelige vurdering til en arbejdsgruppe eller en videnskabelig rådgivende gruppe. Som anført i præmis 248 ovenfor har sagsøgeren ikke godtgjort, at den endelige afgørelse af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere var blevet »uddelegeret« til den biologiske arbejdsgruppe.
288
Det fremgår af punkt 2 i den biologiske arbejdsgruppes forretningsorden med hensyn til den bistand, som denne arbejdsgruppe yder CHMP vedrørende vurderingen af sager, at »[den biologiske arbejdsgruppe]/CHMP, når de finder det nødvendigt, kan tilrettelægge møder« med ansøgere af markedsføringstilladelser. Det bestemmes i den biologiske arbejdsgruppes forretningsordens punkt 6.3, at »hvis [den biologiske arbejdsgruppe] finder det hensigtsmæssigt, kan virksomhederne afgive mundtlige indlæg under arbejdsgruppens møder om spørgsmål, der har direkte forbindelse til nævnte arbejdsgruppes aktiviteter, efter samtykke fra CHMP«.
289
Eftersom disse bestemmelser ikke har en bindende ordlyd og overlader en skønsbeføjelse til den biologiske arbejdsgruppe, tilkom det denne arbejdsgruppe at anmode sagsøgeren om at afgive mundtlige indlæg, i givet fald med CHMP’s samtykke.
290
Denne konklusion drages ikke i tvivl af den omstændighed, at EMA under udøvelsen af sine beføjelser i henhold til chartrets artikel 51, stk. 1, er forpligtet til at overholde de rettigheder og principper, der er angivet heri (jf. i denne retning dom af 14.3.2024, D & A Pharma mod Kommissionen og EMA, C-291/22 P, EU:C:2024:228, præmis 87 og 112).
291
Den biologiske arbejdsgruppes udtalelse udgør nemlig ikke en individuel foranstaltning, der berører vedkommende negativt som omhandlet i chartrets artikel 41, stk. 2, litra a). En sådan udtalelse er blot en mellemliggende og forberedende retsakt til CHMP’s udtalelse og den anfægtede afgørelse. Sagsøgeren havde endvidere ikke en generel eller absolut ret til at afgive mundtlige indlæg ud over den i direktiv 2001/83, forordning nr. 726/2004 samt CHMP’s og den biologiske arbejdsgruppes forretningsordener fastsatte mulighed.
292
Henset til ovenstående betragtninger skal det fastslås, at sagsøgerens ret til at blive hørt ikke er blevet tilsidesat, fordi dette selskab ikke fik lejlighed til at afgive mundtlige indlæg for den biologiske arbejdsgruppe.
293
Det fremgår under alle omstændigheder af sagsakterne, at sagsøgeren fik lejlighed til at gøre sit synspunkt på avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof gældende under den oprindelige undersøgelse og den fornyede overvejelse både skriftligt og ved mundtlige indlæg for CHMP den 20. juli og den 8. november 2021 samt i møder med Kommissionen. Dette selskab har i øvrigt ikke gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er støttet på videnskabelige betragtninger, i forhold til hvilke selskabet ikke fik mulighed for at gøre sine synspunkter gældende før vedtagelsen af den anfægtede afgørelse.
294
Med hensyn til klagepunktet om, at EMA først tilsendte sagsøgeren den biologiske arbejdsgruppes rapport af 28. oktober 2021 i juni 2022 og efter en anmodning herom, selv om denne rapport havde haft afgørende indvirkning på udfaldet af vurderingen af dets anmodning om avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, er det tilstrækkeligt at fastslå, at de af denne arbejdsgruppes betragtninger, som under den fornyede overvejelse blev fundet relevante af nedrapportørerne og derefter af CHMP, blev indført i rapportørernes fælles vurderingsrapport vedrørende begrundelsen for fornyet overvejelse af 2. november 2021 og i CHMP’s endelige vurderingsrapport. Sagsøgeren har ikke anfægtet, at dette selskab modtog disse dokumenter i rette tid.
295
Der kan i øvrigt ikke udledes en uregelmæssighed af den omstændighed, at den rapportør, som oprindeligt havde vurderet, at avalglucosidase alfa kunne udgøre et nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, eftersom dets molekylestruktur var mere end en lidt anden end alglucosidase alfas molekylestruktur som omhandlet i forordning nr. 1234/2008, i forbindelse med den fornyede overvejelse af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof i medfør af dette led i bilag I til vejledningen for ansøgere indførte den biologiske arbejdsgruppes synspunkt i sin rapport om begrundelsen for fornyet overvejelse af 8. oktober 2021.
296
Rapportørens udøvelse af sine opgaver indebærer, at der indtages en vigtig rolle for så vidt angår forberedelsen af den udtalelse, som CHMP skal afgive, og den af dette udvalg udpegede rapportør har et eget ansvar inden for rammerne af denne udtalelsesprocedure (jf. i denne retning dom af 27.3.2019, August Wolff og Remedia mod Kommissionen, C-680/16 P, EU:C:2019:257, præmis 33 og 34).
297
I denne sag anførte rapportøren under den fornyede overvejelse imidlertid, at vedkommende fandt det hensigtsmæssigt at indarbejde den biologiske arbejdsgruppes synspunkt i sin rapport om begrundelsen for fornyet overvejelse af 8. oktober 2021, henset til fristerne. Intet forbød rapportøren at handle således, hvis vedkommende var enig i den biologiske arbejdsgruppes konklusioner. Det er under alle omstændigheder ikke udelukket, at en sagkyndig kan ændre opfattelse om et spørgsmål vedrørende vurderingen af et lægemiddel.
298
I denne henseende fremgår det af referatet fra mødet i den biologiske arbejdsgruppe i oktober 2021 under den fornyede overvejelse af anmodningen om status som nyt virksomt stof, at en afstemning for at afklare meningstendenserne i denne arbejdsgruppe afslørede, at et flertal af medlemmerne heraf fandt, at avalglucosidase alfa ikke udgjorde et nyt virksomt stof i medfør af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere, og at denne konklusion senere blev støttet af alle medlemmer og af rapportøren i forbindelse med den fornyede overvejelse.
299
På grundlag af ovenstående bemærkninger skal det andet anbringendes fjerde led forkastes som ugrundet.
300
Eftersom alle led i det andet anbringende er blevet forkastet som ugrundede, skal det andet anbringende forkastes i det hele.
Det tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 5, stk. 12, litra b), i forordning nr. 141/2000, et åbenbart urigtigt skøn og en utilstrækkelig begrundelse
301
Med det tredje anbringende har sagsøgeren anfægtet den anfægtede afgørelses artikel 5, for så vidt som Kommissionen besluttede, at Nexviadyme ikke skulle klassificeres som lægemiddel til sjældne sygdomme. Ifølge sagsøgeren pålagde COMP dette selskab et uforholdsmæssigt strengt bevisniveau, da dette udvalg vurderede, om kriteriet om væsentlig gavn fortsat var opfyldt for ved indrømmelsen af markedsføringstilladelsen at opretholde udpegelsen af Nexviadyme som lægemiddel til sjældne sygdomme. Selv om undersøgelsen af kriterier, der gør det muligt at konkludere, om der foreligger en væsentlig gavn, er streng, skal der foretages en sandsynlighedsafvejning. Opbygningen af og begrundelsen for COMP’s endelig holdning er behæftet med fejl, for så vidt som dette udvalg ikke undersøgte alle beviserne ved at foretage en samlet sandsynlighedsafvejning. COMP undersøgte således ikke alle de aspekter, der skulle være taget i betragtning, og anlagde et åbenbart urigtigt skøn. Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at de fejl, hvormed CHMP’s vurdering af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof er behæftet, ligeledes gælder for COMP’s vurdering af den væsentlige gavn ved Nexviadyme i forhold til Myozyme.
302
Kommissionen har, støttet af EMA, bestridt denne argumentation.
303
Det skal indledningsvis bemærkes, at proceduren vedrørende lægemidler til sjældne sygdomme forløber i to forskellige faser. Den første fase vedrører udpegelsen af lægemidlet som et lægemiddel til sjældne sygdomme, og den anden fase, der er omhandlet i det foreliggende tilfælde, vedrører markedsføringstilladelsen for det lægemiddel, der er udpeget som lægemiddel til sjældne sygdomme, og den eksklusive ret på markedet, som knytter sig hertil. I henhold til artikel 5, stk. 12, litra b), i forordning nr. 141/2000 slettes et lægemiddel, der er udpeget som lægemiddel til sjældne sygdomme, nemlig fra EU-registret over lægemidler til sjældne sygdomme, hvis det, før markedsføringstilladelsen udstedes, fastslås, at kriterierne for udpegelsen ikke længere er opfyldt for så vidt angår det pågældende lægemiddel. Når en sponsor indgiver en ansøgning om markedsføringstilladelse for et udpeget lægemiddel til sjældne sygdomme, iværksættes samtidig en procedure med henblik på fornyet vurdering af udpegelseskriterierne (jf. dom af 23.9.2020, Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate mod Kommissionen, T-549/19, EU:T:2020:444, præmis 43-45 (ikke trykt i Sml.) og den deri nævnte retspraksis).
304
Artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning nr. 141/2000 fastsætter alternative kriterier for udpegelse af et lægemiddel som lægemiddel til sjældne sygdomme. Det følger af disse kriterier, at der enten ikke findes nogen tilfredsstillende metode til diagnosticering, forebyggelse eller behandling af den pågældende lidelse, som er blevet tilladt i Unionen (det første tilfælde), eller som i det foreliggende tilfælde, såfremt en sådan metode findes, at lægemidlet vil være til væsentlig gavn for personer med denne lidelse (det andet tilfælde).
305
Det skal bemærkes, at med henblik på at kvalificere et lægemiddel som et lægemiddel til sjældne sygdomme er begrebet »væsentlig gavn« defineret i artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 847/2000 som »en klinisk relevant fordel eller et væsentligt bidrag til behandlingen af patienten«.
306
Det følger af retspraksis, at inden for rammerne af det andet tilfælde i artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning nr. 141/2000, der finder anvendelse på den foreliggende sag, indgår påvisningen af væsentlig gavn i en komparativ analyse med en metode eller et eksisterende og tilladt lægemiddel. En »klinisk relevant fordel« og et »væsentligt bidrag til behandlingen af patienten«, som tildeler det potentielle lægemiddel til sjældne sygdomme dets egenskab af væsentlig gavn, kan nemlig kun fastlægges i sammenligning med de behandlinger, der allerede er blevet tilladt (jf. dom af 16.5.2019, GMPO mod Kommissionen, T-733/17, EU:T:2019:334, præmis 32 og den deri nævnte retspraksis).
307
Det fremgår desuden af ordlyden af artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning nr. 141/2000 samt af ånden bag det system, som denne forordning indfører, at kriterierne til fastlæggelse af, om et lægemiddel er til væsentlig gavn, er strenge. Udviklingen af et lægemiddel, der vil være til væsentlig gavn i forhold til det allerede godkendte lægemiddel til behandling af den samme lidelse, medfører investeringer i forskning og udvikling af dette muligt forbedrede lægemiddel for den virksomhed, der udvikler det. En virksomhed kan således ikke begrænse sig til at udvikle et lignende lægemiddel for at opnå udpegelse som lægemiddel til sjældne sygdomme, markedsføringstilladelse for dette lægemiddel og den hertil medfølgende eksklusive ret på markedet (jf. dom af 22.1.2015, Teva Pharma og Teva Pharmaceuticals Europe mod EMA, T-140/12, EU:T:2015:41, præmis 65 og den deri nævnte retspraksis).
308
Ansvaret for at vurdere, om en anmodning om udpegelse som lægemiddel til sjældne sygdomme opfylder udpegelseskriterierne, påhviler alene COMP, der har til opgave at afgive en videnskabelig udtalelse om den oprindelige udpegelse. En markedsføringstilladelse giver kun anledning til indrømmelse af en eksklusiv ret på markedet som omhandlet i artikel 8 i forordning nr. 141/2000, hvis COMP efter sin videnskabelige vurdering bekræfter, at de objektive udstedelseskriterier i denne forordnings artikel 3, stk. 1, er opfyldt (jf. i denne retning dom af 5.12.2018, Bristol-Myers Squibb Pharma mod Kommissionen og EMA, T-329/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:878, præmis 82).
309
Det fremgår af læsningen af artikel 5, stk. 12, litra b), i forordning nr. 141/2000, sammenholdt med denne forordnings artikel 7, stk. 3, at COMP ved markedsføringstilladelsen foretager en ny, fuldstændig vurdering af udpegelseskriterierne i en faktisk situation, som adskiller sig fra den, der førte til indrømmelsen af den oprindelige udpegelse. Med henblik på at afgøre, om disse kriterier er opfyldt ved markedsføringstilladelsen, skal denne nye vurdering tage hensyn til de forhold, der er opstået efter indrømmelsen af den oprindelige udpegelse, herunder nye lægemidler, der i mellemtiden er blevet godkendt, eller nye videnskabelige og lægelige oplysninger om kliniske forsøg og undersøgelser efter den oprindelige udpegelse (jf. i denne retning dom af 5.12.2018, Bristol-Myers Squibb Pharma mod Kommissionen og EMA, T-329/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:878, præmis 83).
310
Det følger heraf, at den væsentlige gavn, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 141/2000, atter skal godtgøres positivt ved markedsføringstilladelsen. Med henblik på i sin udtalelse om opretholdelse af den udpegelse som lægemiddel til sjældne sygdomme, som det pågældende lægemiddel er indrømmet, skal COMP nemlig på videnskabelig og objektiv vis sikre sig, at kriteriet om væsentlig gavn er opfyldt. Når der ikke foreligger entydige oplysninger, der beviser en væsentlig gavn ved markedsføringstilladelsen, skal COMP følgelig konkludere, at udpegelseskriterierne i nævnte forordnings artikel 3 ikke længere er opfyldt, og dermed anbefale Kommissionen at slette det pågældende lægemiddel fra EU-registret over lægemidler til sjældne sygdomme. For at undgå denne slettelse skal sponsor således fremlægge tilstrækkelige data til at påvise en væsentlig gavn i lyset af de nye foreliggende forhold ved markedsføringstilladelsen (dom af 5.12.2018, Bristol-Myers Squibb Pharma mod Kommissionen og EMA, T-329/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:878, præmis 84).
311
Det fremgår endvidere af retspraksis, at den komparative analyse mellem det nye lægemiddel og en metode eller et eksisterende og godkendt lægemiddel i EU, dvs. i det foreliggende tilfælde Myozyme, ikke alene skal godtgøre, at førstnævnte er til gavn for patienterne, og at det bidrager til behandlingen af dem, men ligeledes at denne gavn er »væsentlig«, og at dette bidrag er »væsentligt«. Den forventede fordel ved et nyt lægemiddel skal således gå ud over en vis kvantitativ eller kvantitativ tærskel, for at den kan anses for at være »væsentlig« (jf. i denne retning dom af 16.5.2019, GMPO mod Kommissionen, T-733/17, EU:T:2019:334, præmis 39).
312
Sponsoren skal dermed på grundlag af konkrete og underbyggede beviser og oplysninger bevise, at dennes lægemiddel er til væsentlig gavn, dvs. at det indebærer en væsentlig klinisk fordel eller bidrager væsentligt til behandlingen af patienterne i forhold til referencelægemidlet, uden i denne henseende at kunne basere sig på generelle formodninger eller erklæringer (jf. i denne retning dom af 16.5.2019, GMPO mod Kommissionen, T-733/17, EU:T:2019:334, præmis 40).
313
For så vidt som sagsøgeren har gjort gældende, at begrundelsen for COMP’s endelige holdning er utilstrækkelig, skal det i det foreliggende tilfælde fastslås, at dette udvalg i dette dokuments punkt 6 og 7 anførte de betragtninger og videnskabelige og metodologiske grunde til, at det fandt, at de yderligere oplysninger, som sagsøgeren havde fremlagt i sin detaljerede argumentation for ændring af COMP’s udtalelse af 20. december 2021, isoleret og samlet set ikke var tilstrækkelige til at påvise, at Nexviadyme havde væsentlig gavn i forhold til Myozyme.
314
COMP undersøgte nemlig først og fremmest to supplerende analyser af oplysningerne i COMET-undersøgelsen. Den første af disse analyser tilsigtede i det væsentlige at godtgøre, at resultaterne af COMET-undersøgelsen ikke var uventede, og at det forhold, at denne undersøgelse ikke gav et statistisk signifikant resultat for teorien om, at avalglucosidase alfa virkede bedre, skyldtes en atypisk patient. Den anden analyse tilsigtede i det væsentlige at påvise en væsentlig forskel til fordel for Nexviadyme, da kriterierne for vurderingen af muskelrespirationsstyrken (svarende til den forventede procentdel af FVC) og testen på seks minutters gang blev betragtet samlet.
315
COMP anførte imidlertid, at dette udvalg havde forbehold hvad angår sagsøgerens konklusioner udledt af den første af de supplerende analyser, der er omtalt i præmis 314 ovenfor, eftersom denne analyse var støttet på en fremgangsmåde, som ikke var tilstrækkeligt overbevisende med hensyn til metode og ikke var klinisk begrundet, henset til den manglende begrundelse for at udelukke den pågældende patient samt den manglende kontrol af type 1-fejl. Udvalget fastslog, at COMET-undersøgelsen ikke formelt havde påvist, at Nexviadyme virkede bedre, og at de supplerende analyser, selv om de var statistisk signifikante, ikke var tilstrækkelige til at godtgøre en væsentlig gavn ved Nexviadyme, henset til de identificerede begrænsninger. I denne forbindelse anførte nævnte udvalg ligeledes, at den biostatistiske arbejdsgruppe, som det havde hørt, lagde vægt på, at enhver gunstig udtalelse vedrørende væsentlig gavn skulle støttes på samtlige oplysninger frem for en ændring af den statistiske metode. COMP anførte, at »[d]e supplerende analyser (samtlige oplysninger) af de i [denne rapport] anførte grunde« ikke var tilstrækkelige til at godtgøre en væsentlig gavn.
316
Hvad angår den anden af de supplerende analyser, der er omtalt i præmis 314 ovenfor, fandt COMP, at en fremgangsmåde, der fulgte metoden i nævnte analyse, nemlig »win ratio«, ikke var klinisk begrundet i en sammenhæng, hvor der som i det foreliggende tilfælde ikke var »konkurrence« mellem vurderingskriterierne vedrørende FVC og testen med seks minutters gang. Dette udvalg bemærkede desuden, at når CHMP havde taget hensyn til »win ratio«-analyser med hensyn til andre produkter, var der tale om situationer, hvor de indledende analyser var vellykkede. På linje med konklusionerne om den første supplerende analyse fastslog udvalget, at påberåbelserne af, at Nexviadyme virkede bedre, der var støttet på sekundære, følsomheds- eller post hoc-analyser såsom »win ratio«-analysen, ikke var tilstrækkeligt overbevisende ud fra et metodologisk synspunkt og ikke var klinisk begrundede, hvorfor de ikke kunne godtgøre en væsentlig gavn.
317
Hvad dernæst angår simulationsundersøgelsen, der skulle forudsige den procentdel af patienter i behandling med Nexviadyme og Myozyme, som i fremtiden ville have behov for ventilation eller kørestol, og de »patientindberettede resultater« (patient-reported outcomes) hvad angår grundlæggende bevægelsesaktiviteter, der ifølge sagsøgeren indebærer, at Nexviadyme kunne udskyde patienternes behov med hensyn til assisteret ventilation eller kørestol og medføre betydelige forbedringer af patienternes symptomer og fysiske funktionsniveau, fandt dette udvalg, at oplysningerne var henholdsvis spekulative som følge af ekstrapoleringen af data på lang sigt og potentielt partiske. Simulationsundersøgelsen kunne »under ingen omstændigheder anses for et entydigt bevis« for den væsentlige gavn ved Nexviadyme, og de »patientindberettede resultater« var ikke tilstrækkelige til at godtgøre en væsentlig gavn.
318
COMP forklarede ligeledes, at oplysningerne om påberåbelsen af en klinisk væsentlig gavn for svækkede mindre børn i behandling med Myozyme ikke gjorde det muligt at drage konklusioner om Nexviadymes virkning, bl.a. på grund af undersøgelsens beskedne omfang og betydningen af barnets udvikling alt efter alder. Disse oplysninger var »sonderende eller beskrivende«. COMET-undersøgelsen havde i øvrigt ikke godtgjort en klar gavn for voksne patienter, der kun havde haft beskeden virkning af Myozyme, ved at overgå til Nexviadyme. Denne undersøgelse havde således ikke med sikkerhed påvist, at en overgang til Nexviadyme ville forbedre resultaterne i de to patientgrupper. Desuden kunne påberåbelsen af en nedsat doseringshyppighed for Nexviadyme i forhold til Myozyme ikke godtages, idet doseringen af de to lægemidler er ensartet, nemlig en intravenøs infusion hver anden uge. En øget virkning skulle godtgøres med entydige beviser og kunne ikke antages at foreligge på grundlag af en nedsat doseringshyppighed. Hvad angår den kvalitative undersøgelse af patienter, der var overgået til Nexviadyme efter en svækkelse under Myozyme, fandt COMP, at selv om de foreløbige oplysninger tydede på, at Nexviadyme havde positive virkninger, var undersøgelsen lille, og der var ikke oplysninger om kontrol eller systematisk og objektiv måling af muskelkraften eller vejrtrækningsfunktionen, hvorfor oplysningerne ikke kunne anses for troværdige nok til at underbygge, at Nexviadyme virkede bedre end Myozyme.
319
Med hensyn til Nexviadymes angiveligt forbedrede sikkerhedsprofil i forhold til Myozyme fandt COMP, at der ikke kunne udledes sikre konklusioner af de fremlagte oplysninger, idet undersøgelsen var lille, der forelå konfunderende faktorer, der skyldtes visse patienters udsættelse for Myozyme, og der manglede komparative, langsigtede oplysninger, for så vidt som alle de patienter, der indgik i Myozymes placebogruppe, var overgået til Nexviadyme.
320
Endelig konkluderede COMP, at de fremlagte oplysninger som følge af de væsentlige begrænsninger, der var identificeret ved disse, »samlet set« ikke kunne anses for at være entydige oplysninger for at godtgøre en væsentlig gavn, »uanset om de betragtes isoleret set, sammenholdt med andre eller i deres helhed«, eller for at afhjælpe den omstændighed, at COMET-undersøgelsen ikke formelt med sikkerhed havde påvist, at Nexviadyme virkede bedre end Myozyme.
321
Henset til de i præmis 313-320 ovenfor anførte betragtninger indeholder COMP’s endelige holdning og COMP’s endelige udtalelse, som den anfægtede afgørelses artikel 5 er støttet på, en begrundelse, der opfylder de krav, der følger af den i præmis 89 ovenfor nævnte retspraksis.
322
Denne konklusion kan ikke drages i tvivl af, at COMP’s endelige holdning ikke udtrykkeligt omtalte ad hoc-ekspertgruppens konklusioner. De positive betragtninger om Nexviadyme, som denne ekspertgruppe anførte, var nemlig i det væsentlige gengivet i den detaljerede argumentation, som sagsøgeren fremlagde. Det følger heraf, at selv om COMP ikke omtalte disse i sin endelige holdning, indebærer dette ikke, at dette udvalg ikke var ubekendt med disse, og at de ikke havde nogen indvirkning på resultatet af dets videnskabelige vurdering (jf. i denne retning og analogt dom af 26.1.2022, Mylan IRE Healthcare mod Kommissionen, T-303/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2022:25, præmis 179).
323
Det skal tilføjes, at for så vidt som sagsøgeren har henvist til MLT’s resultattavle fra EMA’s ledelsesteam for lægemidler, hvori det er anført, at CHMP i COMP’s undersøgelse af den anden supplerende analyse af oplysningerne i COMET-undersøgelsen, der er nævnt i præmis 314 ovenfor, dvs. »win ratio«-analysen, havde accepteret undersøgelser, der formelt var slået fejl, på baggrund af positive tendenser, der var sammenhængende for alle primære og sekundære vurderingskriterier, forkastede COMP udtrykkeligt sagsøgerens argumentation, der begrundede nævnte analyses relevans, eftersom de primære analyser var lykkedes i de tilfælde, hvor CHMP havde taget hensyn til »win ratio«-undersøgelser vedrørende andre lægemidler (jf. præmis 316 ovenfor).
324
Hvad angår sagsøgerens argumentation om, at COMP pålagde et uforholdsmæssigt strengt bevisniveau, skal det bemærkes, at eftersom COMP på tidspunktet for markedsføringstilladelsen foretog en ny, fuldstændig vurdering af udpegelseskriterierne i en anden faktisk situation end den, der havde ført til indrømmelsen af den oprindelige udpegelse – under hensyntagen til de forhold, der var indtruffet efter indrømmelsen heraf, herunder nye videnskabelige og lægelige oplysninger om kliniske forsøg og undersøgelser efter den oprindelige udpegelse – kunne der af forordning nr. 141/2000 ikke udledes en generel formodning for eksistensen eller fraværet af en væsentlig gavn ved lægemidlet. Kravene til bevisførelse, herunder bevisniveauet, varierer således ikke alt efter den type henstilling, som COMP vedtager vedrørende den eventuelle opretholdelse af udpegelsen som lægemiddel til sjældne sygdomme.
325
Selv om Retten har fastslået, at et kriterium, der gør det muligt at konstatere en væsentlig gavn, var »strengt«, og at det skulle »påvises positivt« og på grundlag af »entydige oplysninger, der beviser en væsentlig gavn på tidspunktet for markedsføringstilladelsen«, »tilstrækkelige data til at påvise en væsentlig gavn« eller »konkrete og underbyggede beviser og oplysninger[, for at lægemidlet] er til væsentlig gavn«, og at den forventede fordel således skal »gå videre end en vis kvantitativ eller kvalitativ tærskel« (jf. den retspraksis, der er omtalt i præmis 307 og 310-312 ovenfor), afspejler disse formuleringer bevisets grundlæggende funktion, som er i tilstrækkelig grad at godtgøre relevante faktiske omstændigheder.
326
I denne forbindelse er analysen støttet på en komparativ, grundig, objektiv og kontradiktorisk vurdering af faktuelle oplysninger af videnskabelig eller teknisk meget kompliceret karakter, som sponsoren har fremført, og som af selve deres art ikke i alle tilfælde er uden videnskabelig usikkerhed, men som kræver, at COMP, der er bundet af sin pligt til at afgive den bedst mulige tekniske udtalelse, tager stilling efter sin vurdering af disse oplysninger og af sandsynligheden af de heraf udledte konklusioner om den væsentlige gavn ved lægemidlet under vurdering.
327
I det foreliggende tilfælde har sagsøgeren med sin argumentation, der er fremført i stævningens punkt 192-201, ikke anfægtet, at COMP’s vurderinger af de supplerende oplysninger, som dette selskab havde fremlagt i sin detaljerede argumentation med henblik en ændring af COMP’s udtalelse af 20. december 2021, var velbegrundede. Nævnte selskab kan følgelig ikke kritisere COMP’s endelige holdning med den begrundelse, at dette udvalg havde anvendt et uforholdsmæssigt strengt bevisniveau i forhold til selskabet eller havde foretaget en isoleret vurdering af disse oplysninger som beviser for den væsentlige gavn ved Nexviadyme uden at foretage en mere overordnet undersøgelse. Selskabet har under alle omstændigheder ikke forklaret, hvorledes en mere overordnet undersøgelse af disse oplysninger kunne have påvist en væsentlig gavn, selv om COMP ved at følge opbygningen af sagsøgerens detaljerede argumentation havde konstateret, at ingen af disse, isoleret set, sammenholdt med andre eller i deres helhed, kunne anses for at være entydige oplysninger for at påvise en væsentlig gavn. Det følger heraf, at klagepunktet til anfægtelse af den anfægtede afgørelse, for så vidt som der blev foretaget en uforholdsmæssigt streng anvendelse af de kriterier, der gør det muligt at påvise en væsentlig gavn, skal forkastes som ugrundet. Af samme grunde har sagsøgeren ikke godtgjort, at COMP’s vurderinger er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn. Desuden skal klagepunktet om, at COMP ikke undersøgte alle de aspekter, der skulle tages hensyn til, og at dette udvalgt anlagde et åbenbart urigtigt skøn, forkastes.
328
Endelig er det, for så vidt som sagsøgeren har gjort gældende, at CHMP’s angivelige fejl med hensyn til vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof gjorde COMP’s vurdering behæftet med en fejl, tilstrækkeligt at fastslå, at gennemgangen af det første anbringendes første og tredje led ikke har afsløret nogen retlig fejl eller noget åbenbart urigtigt skøn.
329
Der kan endvidere ikke udledes nogen uregelmæssighed i samspillet mellem EMA’s sekretariat og COMP hvad angår sidstnævntes udtalelses sammenhæng med CHMP’s udtalelse, dvs. den af sagsøgeren omtalte passage i MLT’s resultattavle, hvorefter »COMP i forbindelse med sin vurdering (efter en lovgivningsmæssig og juridisk udtalelse) blev meddelt, at det anbefaledes at fravige CHMP’s videnskabelige vurdering«, og hvorefter »COMP vedtog en negativ udtalelse på samme grundlag som CHMP’s konklusion«.
330
Som det er anført i præmis 238 ovenfor, følger det af artikel 56, stk. 1, litra f), i forordning nr. 726/2004, at EMA’s sekretariat yder dette agenturs udvalg teknisk, videnskabelig og administrativ bistand og sørger for samordning af deres arbejde.
331
Desuden bekræfter artikel 15, stk. 1, tredje, ottende og tiende led, i COMP’s forretningsorden i de versioner, der fandt anvendelse fra indgivelsen af ansøgningen om markedsføringstilladelse for Nexviadyme til vedtagelsen af COMP’s endelige udtalelse og endelige holdning om opretholdelsen af nævnte lægemiddels udpegelse som lægemiddel til sjældne sygdomme, som Kommissionen har fremlagt disse versioner som svar på en foranstaltning med henblik på sagens tilrettelæggelse, at den bistand, som EMA’s sekretariat yder COMP, omfatter juridisk og lovgivningsmæssig bistand, og at EMA’s sekretariat ligeledes har til opgave at sikre den videnskabelige og lovgivningsmæssige sammenhæng mellem dette udvalgs udtalelser og henstillinger og delingen af alle relevante oplysninger mellem COMP og CHMP.
332
På grundlag af samtlige ovenstående betragtninger skal det tredje anbringende forkastes, og dermed frifindes Kommissionen i det hele.
Sagsomkostninger
333
Ifølge procesreglementets artikel 134, stk. 1, pålægges det den tabende part at betale sagsomkostningerne, hvis der er nedlagt påstand herom. Da sagsøgeren har tabt sagen, bør det pålægges denne at betale sagsomkostningerne i overensstemmelse med Kommissionens påstand herom.
334
I medfør af procesreglementets artikel 138, stk. 1, bærer medlemsstater og institutioner, der er indtrådt som intervenienter i en sag, deres egne sagsomkostninger. Ifølge procesreglementets artikel 1, stk. 2, litra g), forstås ved »institutioner« EU-institutionerne, jf. artikel 13, stk. 1, TEU, samt de organer, kontorer og agenturer, som er oprettet ved traktaterne eller ved en retsakt til gennemførelse heraf, og som kan være parter for Retten. Det følger heraf, at EMA bærer sine egne omkostninger.
335
I henhold til procesreglementets artikel 138, stk. 3, bærer Eucope sine egne omkostninger.
På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
RETTEN (Femte Udvidede Afdeling):
1)
Europa-Kommissionen frifindes.
2)
Sanofi BV bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
3)
Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) og European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) bærer hver deres egne omkostninger.
Svenningsen
Mac Eochaidh
Laitenberger
Martín y Pérez de Nanclares
Stancu
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 24. september 2025.
Underskrifter
Indhold
Retsforskrifter
Begreberne biologisk lægemiddel og aktivstof
Proceduren for undersøgelse af ansøgninger om markedsføringstilladelse
Begreberne »lovgivningsmæssig databeskyttelsesperiode« og »lovgivningsmæssig beskyttelsesperiode for markedsføring«
Begreberne »samlet markedsføringstilladelse« og »udvidelse af en markedsføringstilladelse«
Kommissionens dokument med overskriften »Vejledning for ansøgere, bind 2A, procedurer for markedsføringstilladelse, kapitel 1, markedsføringstilladelse«
Udpegelsen af lægemidler som »lægemidler til sjældne sygdomme« og proceduren for undersøgelse af ansøgninger om markedsføringstilladelse for disse lægemidler
Tvistens baggrund
Udviklingen af lægemidlet Nexviadyme – avalglucosidase alfa
Ansøgning om markedsføringstilladelse
Den fornyede overvejelse af ansøgningen om status som nyt virksomt stof
Udpegelsen som lægemiddel til sjældne sygdomme
Den fornyede overvejelse af COMP’s udtalelse af 20. december 2021
Den anfægtede afgørelse
Begivenheder efter vedtagelsen af den anfægtede afgørelse
Parternes påstande
Retlige bemærkninger
Indledende betragtninger om arten og omfanget af den retslige prøvelse
Det første anbringende om tilsidesættelse af artikel 10, stk. 1, i direktiv 2001/83 og artikel 14, stk. 11, i forordning nr. 726/2004, et åbenbart urigtigt skøn samt en utilstrækkelig begrundelse
Det første anbringendes andet led og dette anbringendes tredje leds andet klagepunkt om en utilstrækkelig begrundelse hvad angår den manglende opfyldelse af betingelserne fastsat i det første og det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere
Det første anbringendes første led om fejl ved konstateringen af, at betingelserne fastsat i det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere ikke var opfyldt
– Det første anbringendes første leds første klagepunkt om en fejl i det juridiske referencepunkt, der er relevant for vurderingen af avalglucosidase alfas status som nyt virksomt stof
– Det første anbringendes første leds andet klagepunkt om fejl ved anvendelsen af det første led i bilag I til vejledningen for ansøgere
Det første anbringendes tredje led om fejl ved konstateringen af, at betingelserne fastsat i det tredje led i bilag I til vejledningen for ansøgere ikke var opfyldt
Det andet anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltning som fastsat i chartrets artikel 41
Det andet anbringendes første led om en tilsidesættelse af kravene til objektiv upartiskhed
Det andet anbringendes andet led om CHMP’s anvendelse af et dokument, som sagsøgeren blev nægtet aktindsigt i
Det andet anbringendes tredje led om, at sagsøgeren ikke blev meddelt EMA’s henstillinger til CHMP’s rapportør eller medrapportør
Det andet anbringendes fjerde led om manglende oplysninger til sagsøgeren om den biologiske arbejdsgruppes rolle og arbejde
Det tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 5, stk. 12, litra b), i forordning nr. 141/2000, et åbenbart urigtigt skøn og en utilstrækkelig begrundelse
Sagsomkostninger
(
*1
) – Processprog: engelsk.