Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 13. januar 2023 –Finanzamt Österreich
(Sag C-574/20) (1)
»Præjudiciel forelæggelse – artikel 53, stk. 2, og artikel 99 i Domstolens procesreglement – socialsikring – familieydelser – indeksering efter priser – svar på et præjudicielt spørgsmål, der klart kan udledes af Domstolens praksis – ingen forbindelse mellem det præjudicielle spørgsmål og tvisten i hovedsagen – spørgsmål, som åbenbart ikke kan antages til realitetsbehandling«
1.      Social sikring – vandrende arbejdstagere – familieydelser – arbejdstagere omfattet af lovgivningen i en medlemsstat – familiemedlemmer bosat i en anden medlemsstat – forbud mod at foretage en tilpasning af familieydelser på grundlag af prisniveauet i den berettigedes børns bopælsstat – vurdering af gyldigheden af artikel 7 i forordning nr. 883/2004, henset til artikel 45 TEUF – gyldighed
(Art. 45 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 883/2004, art. 7 og 67)
(jf. præmis 32-38 og konkl. 1)
2.      Præjudicielle spørgsmål – formaliteten – nødvendigheden af at forelægge Domstolen tilstrækkelige præciseringer med hensyn til den faktiske og retlige sammenhæng – oplysning om de forhold, der begrunder behovet for en besvarelse af de præjudicielle spørgsmål
(Art. 267 TEUF; Domstolens procesreglement, art. 53, stk. 2, og art. 94)
(jf. præmis 42-51 og konkl. 2)
Konklusion
1)
Undersøgelsen af det første præjudicielle spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 465/2012 af 22. maj 2012, henset til artikel 45 TEUF.
2)
Det er åbenbart, at det andet præjudicielle spørgsmål, der er blevet forelagt af Bundesfinanzgericht (forbundsdomstol i skatte- og afgiftsretlige sager, Østrig), ikke kan antages til realitetsbehandling.
1 EUT C 35 af 1.2.2021.