61985J0017
DOMSTOLENS DOM
20. marts 1986 (
*1
)
I sag 17/85
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, ved Guido Barardis, Kommissionens juridiske tjeneste, som befuldmægtiget og med valgt adresse i Luxembourg hos Georges Kremlis, Jean Monnet-bygningen, Kirchberg,
sagsøger,
mod
Den italienske Republik, ved Luigi Ferrari Bravo, leder af Servizio del contenzioso diplomatico, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato Oscar Fiumara, og med valgt adresse i Luxembourg på Italiens ambassade,
sagsøgt,
angående en påstand om, at det statueres, at Den italienske Republik har tilsidesat forpligtelser i henhold til EØF-traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme Rådets direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 om årsregnskaberne for visse selskabsformer (EFT L 222, s. 11),
har
DOMSTOLEN
sammensat af præsidenten Mackenzie Stuart, afdelingsformændene T. Koopmans, U. Everling og R. Joliét, dommerne G. Bosco, Y. Galmot og C. Kakouris,
generaladvokat: M. Darmon
justitssekretær: P. Heim
efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse i retsmødet den 20. februar 1986,
afsagt følgende
DOM
(Sagsfremstillingen udelades)
Præmisser
1
Ved stævning, indgivet til Domstolens justitskontor den 22. januar 1985, har Kommissionen for De europæiske Fællesskaber i medfør af EØF-traktatens artikel 169 anlagt sag med påstand om, at det statueres, at Den italienske Republik har tilsidesat forpligtelser i henhold til traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af Rådets direktiv 78/660 af 25. juli 1978 om årsregnskaberne for visse selskabsformer (EFT L 222,
2
I ovennævnte fjerde direktiv, som er udstedt med hjemmel i traktatens artikel 55, stk. 3, litra g), fastsatte Rådet foranstaltninger til samordning af de nationale bestemmelser vedrørende opstilling og indhold af årsregnskab og årsberetning, værdiansættelsesmetoder samt offentliggørelse af disse dokumenter, bl.a. for så vidt angår aktieselskaber og anpartsselskaber. Som det understreges i direktivets anden betragtning, var det nødvendigt og uopsætteligt at gennemføre en sådan samordning, da disse selskabers aktivitet ofte går ud over de nationale grænser, og selskaberne kun giver tredjemand sikkerhed i selskabsformuen.
3
Direktivets artikel 55 bestemmer, at medlemsstaterne skal sætte de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv inden to år efter dets meddelelse, og at de straks skal underrette Kommissionen herom. Direktivet blev meddelt medlemsstaterne den 31. juli 1978, og fristen udløb to år senere.
4
Da Kommissionen ikke modtog nogen underretning af den italienske regering, indledte den traktatbrudsproceduren efter artikel 169. De italienske myndigheder reagerede hverken på åbningsskrivelsen af 19. oktober 1982 eller på den begrundede udtalelse af 14. juni 1984. Kommissionen anlagde derfor den 22. januar 1985 denne traktatbrudssag.
5
Den italienske regering har erkendt, at den ikke har opfyldt sine forpligtelser, men den anfører, at der er tale om et kompliceret problem, og at gennemførelsen af direktivet forudsætter en ændring af den italienske codice civile. Den har videre anført, at man allerede er nået langt med udarbejdelsen af et lovforslag til gennemførelse af direktivet, som forhåbentlig vil kunne vedtages inden for en rimelig frist. Under den mundtlige forhandling har den tilføjet, at det ikke kunne vare længe, men at det ikke med sikkerhed kunne siges, hvornår problemet ville blive løst.
6
Det bemærkes, at det fremgår af Domstolens faste praksis, at en medlemsstat ikke kan påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til støtte for, at forpligtelser og frister i henhold til direktiver ikke overholdes
7
Herefter kan det fastslås, at Den italienske Republik har undladt at opfylde sine forpligtelser efter EØF-traktaten, idet den inden for de fastsatte frister hverken har truffet de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af Rådets direktiv 78/660 af 25. juli 1978 eller givet Kommissionen underretning herom.
Sagens omkostninger
8
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, dømmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger. Sagsøgte har tabt sagen og bør derfor betale sagens omkostninger.
På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1)
Den italienske Republik har undladt at opfylde sine forpligtelser efter EØF-traktaten, idet den inden for de fastsatte frister hverken har truffet de i Rådets direktiv 78/660 af 25. juli 1978 om årsregnskaberne for visse selskabsformer foreskrevne gennemførelsesforanstaltninger eller givet Kommissionen underretning herom.
2)
Den italienske Republik betaler sagens omkostninger.
Mackenzie Stuart
Koopmans
Everling
Joliét
Bosco
Galmot
Kakouris
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 20. marts 1986.
P. Heim
Justitssekretær
A. J. Mackenzie Stuart
Præsident
(
*1
) – Processprog: Italiensk.