61959J0043
DOMSTOLENS DOM
AF 15. JULI 1960
Eva von Lachmüller, Hr. Bernard Peuvrier og Hr. Roger Ehrhardt mod Kommissionen for Det europæiske økonomiske Fællesskab
Forenede sager 43, 45 og 48/59
Processprog: Fransk
Angående:
I sagerne 43/59 og 48/59:
—
Annullation af beslutningerne fra Kommissionen for Det europæiske økonomiske Fællesskab, hvorved denne afskedigede sagsøgerne med en måneds frist og derefter forlængede denne frist med en måned,
—
betaling af erstatning.
I sag/45/59:
—
Betaling af erstatning.
Domskonklusion :
EØF-Kommissionen dømmes til at betale hver af sagsøgerne 60000 belgiske francs.
Generaladvokatens forslag til afgørelse :
at sagsøgte i sagerne 43/59, 45/59 og 48/59 frifindes.
Sammendrag
1.
Tjenestemænd — kontraktsansatte — perioden forud for vedtœgten — gældende ansættelsesvilkår — tvister — Domstolens kompetence
(EØF-traktaten, artiklerne 173 og 179)
2.
Tjenestemænd — kontraktsansatte — perioden forud for vedtægten — ansatte ifølge EØF-traktatens artikel 179 — begreb
(EØF-traktaten, artikel 179)
3.
Tjenestemænd — kontraktsansatte — perioden forud for vedtægten — ansættelseskontrakt — offentligretlig kontrakt
4.
Tjenestemænd — kontraktsansatte — perioden forud for vedtægten — ansœttelseskontrakt — midlertidig ansættelse i medfør af EØF-traktatens artikel 246
(EØF-traktaten, artikel 246, stk. 3)
5.
Tjenestemænd — kontraktsansatte — perioden forud for vedtægten — ansættelseskontrakter på ubestemt tid — kontrakt forud for tidsbegrœnset kontrakt
(EØF-traktaten, artikel 246, stk. 3)
6.
Tjenestemænd — kontraktsansatte — perioden forud for vedtægten — afskedigelse — overtrædelse af princippet om lovmæssig forvaltning — administrationens ansvar — skadeserstatning
7.
Tjenestemænd — forvaltningsakt — nødvendigheden af en tilstrækkelig begrundelse
1.
Hvis ansættelsesvilkårene for de ansatte ikke er udtrykkeligt fastsat af de kompetente myndigheder, skal de udtrykkelige eller stiltiende vilkår, som nødvendigvis må have ligget til grund for disses ansættelseskontrakter, anses for at være de i EØF-traktatens artikel 179 nævnte gældende ansættelsesvilkår. Domstolen har således ifølge EØF-traktatens artikel 179 kompetence til at træffe afgørelse, hvilket bekræftes af det almindelige princip, der er udtalt i denne traktats artikel 173.
2.
Indtil udstedelsen af tjenestemandsvedtægten er enhver, der er beskæftiget i Fællesskabets tjeneste, en ansat ifølge EØF-traktatens artikel 179.
3.
De ansættelseskontrakter, som Kommissionen inden for rammerne af sine beføjelser med henblik på en offentlig tjenestes virksomhed har indgået med de ansatte, henhører under den offentlige ret og er underlagt forvaltningsrettens almindelige regler.
4.
Før udstedelsen af tjenestemandsvedtægten er det i medfør af EØF-traktatens artikel 246, stk. 3 forbudt udtrykkeligt eller stiltiende at oprette varige ansættelsesforhold, der indebærer et løfte om, at disse ansatte senere skal opnå rettigheder ifølge vedtægten. I denne forbindelse kan man ikke påberåbe sig EKSF-Domstolens praksis, hvorefter man for de ansatte ved EKSF, der er ansat før vedtægtens ikrafttrædelse, har anerkendt et løfte om ansættelse, da § 7, sidste stk. i konventionen om overgangsbestemmelserne ikke kræver, at alle ansættelskontrakter skal være tidsbegrænsede.
5.
Når de omtvistede ansættelseskontrakter alligevel er indgået på ubestemt tid, skyldes dette, at det på tidspunktet for deres indgåelse ikke ved anvendelse af de i traktatens artikel 246, stk. 3 nævnte tidsbegrænsede kontrakter var muligt at tilgodese det varige personalebehov inden for Kommissionens forskellige tjenestegrene, som på dette tidspunkt ikke i tilstrækkeligt omfang kunne forudses. De omtvistede kontrakter udgør således en forud for indgåelsen af de i traktatens artikel 246, stk. 3 nævnte kontrakter indledende fase, og indebærer på ingen måde en mellem parterne fælles hensigt til at skabe det for en kontrakt om fastansættelse særlige retsforhold, da en sådan hensigt ville stride klart mod det i artikel 246, stk. 3 anførte princip.
6.
I overensstemmelse med princippet om lovmæssig forvaltning, skal beslutninger om afskedigelse ved opsigelse af ansættelseskontrakter støttes på grunde, der vedrører tjenestens interesser, og som udelukker enhver form for vilkårlighed. Gives en sådan begrundelse ikke, begår administrationen et ansvarspådragende kontraktsbrud. At de uberettiget afskedigede tjenestemænd har genoptaget deres tidligere tjeneste eller fundet en ny beskæftigelse er ikke til hinder for, at der tilkendes dem erstatning for den ikke-økonomiske skade, der er forårsaget ved administrationens fejl.
7.
De hensyn til den offentlige interesse, som begrunder en forvaltningsakt, skal formuleres klart og på en sådan måde, at den kan anfægtes, da tjenestemanden ellers ikke har mulighed for at forvisse sig om, hvorvidt hans berettigede interesser er overholdt eller krænket, og da kontrollen med beslutningens lovlighed endvidere ellers vanskeliggøres.