61989CJ0279_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 11. september 1989 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i henhold til EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Det Forenede Kongerige ved at fastsaette en raekke betingelser i licenser til fiskeri har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-traktatens artikel 34, 48, 52 og 59, Raadets forordning (EOEF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet (EFT 1968 II, s. 467), Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som affattet ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230, s. 6), og Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1251/70 af 29. juni 1970 om arbejdstagerens ret til at blive boende paa en medlemsstats omraade efter at have haft beskaeftigelse dér (EFT 1970 II, s. 348).
2 Ved kendelse af 6. december 1989 har Domstolen tilladt Kongeriget Spanien at intervenere i sagen til stoette for Kommissionens paastande.
De anfaegtede betingelser i national ret
3 Det fremgaar af sagens akter, at fiskerfartoejer, der er registreret i Det Forenede Kongerige, i henhold til Sea Fish (Conservation) Act 1967 ° som aendret ved Fishery Limits Act 1976 og Fisheries Act 1981 ° og Sea Fish Licensing Order 1983 skal have en fiskerilicens.
4 Siden den 1. januar 1986 er der i de licenser, der udstedes til fiskeri efter arter omfattet af de britiske kvoter, indsat visse betingelser, som dels vedroerer driften af det fartoej, licensen udstedes til, dels fartoejets besaetning. Betingelserne skal sikre, at fiskerfartoejerne har en "reel oekonomisk tilknytning" til Det Forenede Kongerige, og de skal til enhver tid begge vaere opfyldt, idet licenserne i modsat fald bliver inddraget.
5 Betingelsen vedroerende fiskerfartoejets drift havde indtil den 31. december 1990 foelgende ordlyd:
"i) Fartoejet skal drive fiskeri fra Det Forenede Kongerige, oeen Man eller Kanaloeerne, hvilket det ° uden at betingelsens generelle anvendelighed paavirkes heraf ° anses for at have gjort, hvis det i hvert halvaar inden for et kalenderaar (dvs. januar ° juni og juli ° december) opfylder en af foelgende to betingelser:
a) Mindst 50% af fartoejets landinger eller omladninger, beregnet efter vaegt, af fiskebestande, som denne eller andre licenser, der maatte vaere gaeldende paa det paagaeldende tidspunkt, vedroerer, skal vaere landet og solgt i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller paa Kanaloeerne eller omladet inden for de britiske fiskerigraenser med henblik paa salg.
b) Det skal paa anden maade godtgoeres, at fartoejet mindst fire gange med mindst femten dages mellemrum har anloebet en havn i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller paa Kanaloeerne."
6 Kravene vedroerende fartoejets besaetning omfattede et nationalitetskrav, et bopaelskrav og et krav angaaende social sikring, som havde foelgende ordlyd:
"ii) Mindst 75% af besaetningen skal vaere britiske statsborgere eller statsborgere i EOEF (... indtil den 1.1.1993 dog med undtagelse af spanske eller portugisiske statsborgere, som ikke er aegtefaeller til eller boern under 21 aar af ... spanske eller portugisiske arbejdstagere, der allerede er bosat i Det Forenede Kongerige, jf. overgangsordningerne vedroerende den frie bevaegelighed for arbejdstagere efter ... Spaniens og Portugals tiltraedelse af Faellesskaberne i henhold til de paagaeldende tiltraedelsestraktater), som har saedvanlig bopael i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller paa Kanaloeerne; ved bopael forstaas bopael paa land, og i denne henseende regnes tjeneste om bord paa et britisk skib ikke som bopael i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller paa Kanaloeerne.
iii) Skipperen og hele besaetningen skal indbetale bidrag til National Insurance (den sociale sikringsordning) i Det Forenede Kongerige eller til tilsvarende ordninger paa oeen Man eller paa Kanaloeerne: Herunder falder bidrag til klasse 1, klasse 2 for Special Mariners (soefolk) eller klasse 4 for selvstaendige."
7 Kommissionen, som var af den opfattelse, at betingelserne var i strid med faellesskabsretten, indledte den i EOEF-traktatens artikel 169 foreskrevne procedure mod Det Forenede Kongerige.
8 Paa tidspunktet for gennemfoerelsen af den administrative procedure og naervaerende traktatbrudssags anlaeg behandlede Domstolen en raekke praejudicielle spoergsmaal, som var blevet rejst under to sager for High Court of Justice, hvori det var gjort gaeldende, at de paagaeldende betingelser ikke var forenelige med faellesskabsretten. Domstolen besvarede spoergsmaalene ved domme af 14. december 1989 (sag C-3/87, Agegate, Sml. s. 4459, og sag C-216/87, Jaderow, Sml. s. 4509).
9 Efter afsigelsen af disse domme er Kommissionen af den opfattelse, at betingelsen vedroerende social sikring, fortolket korrekt, var i overensstemmelse med faellesskabsretten, og den har derfor frafaldet sit klagepunkt angaaende betingelsens forenelighed med Raadets forordning nr. 1408/71.
10 For saa vidt angaar de oevrige betingelser fremgaar det af sagens akter, at Det Forenede Kongerige med virkning fra den 1. januar 1991 har ophaevet nationalitetskravet for spanske og portugisiske statsborgere og bopaelskravet, ligesom betingelsen vedroerende driften er gjort mere lempelig. Kommissionen har imidlertid anfoert, at sagen fortsat har interesse i saa henseende, idet der er visse retlige spoergsmaal, som ikke er blevet afklaret ved de foernaevnte domme af 14. december 1989, da sagerne Agegate og Jaderow var praejudicielle sager, hvortil kommer, at de af de britiske myndigheder opstillede betingelser til enhver tid kan aendres uden nogen form for offentliggoerelse.
11 Hvad naermere angaar sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Betingelsen vedroerende fartoejets drift
12 Kommissionen har i staevningen anfoert, at betingelsen vedroerende fiskerfartoejets drift er i strid med EOEF-traktatens artikel 34 og Raadets forordning (EOEF) nr. 3796/81 af 29. december 1981 om den faelles markedsordning for fiskerivarer (EFT L 379, s. 1). Den har herved gjort gaeldende, at det for en ejer af et fartoej kan medfoere betydelige oekonomiske tab at skulle opfylde enten betingelsen om landing af fangsterne eller betingelsen om periodiske anloeb, fordi han herved kan blive afskaaret fra at drage fordel af de hoejere priser, som findes paa markederne i andre medlemsstater.
13 Den 14. december 1989, dvs. efter indleveringen af Kommissionens staevning, afsagde Domstolen dommen i Jaderow-sagen, jf. ovenfor. I dommen kendte Domstolen for ret, at faellesskabsretten hverken var til hinder for, at en medlemsstat, naar den giver et af sine fartoejer tilladelse til at fiske paa sine kvoter, stiller den betingelse, at fartoejet skal drive fiskeri fra indenlandske havne, for saa vidt som denne betingelse ikke medfoerer en forpligtelse for fartoejet til at benytte en indenlandsk havn som udgangspunkt for alle sine fisketogter (punkt 2 i domskonklusionen), eller til hinder for, at medlemsstaten som bevis for, at betingelsen er opfyldt, kun accepterer, at en bestemt del af fangsten er landet i indenlandske havne, eller at fartoejet har anloebet disse havne med bestemte mellemrum, idet det sidstnaevnte krav dog ikke direkte eller indirekte maa medfoere en forpligtelse til at lande fartoejets fangster i indenlandske havne eller maa hindre et normalt fiskeri (punkt 4 i domskonklusionen).
14 I replikken, som er indgivet efter afsigelsen af Jaderow-dommen, har Kommissionen, uden at frafalde det i staevningen fremfoerte anbringende, gjort gaeldende, at betingelsen vedroerende fartoejets drift var i strid med EOEF-traktatens artikel 34, fordi den ikke indeholdt nogen form for fritagelse eller undtagelse for fiskerfartoejer, som risikerede at blive forhindret i at drive normalt fiskeri.
15 Det Forenede Kongerige har rejst en formalitetsindsigelse for saa vidt angaar sidstnaevnte anbringende. Kongeriget har anfoert, at anbringendet aendrer sagens genstand, fordi det er forskelligt fra det anbringende, Kommissionen havde fremfoert under den administrative procedure og i staevningen. Det rejser nye juridiske spoergsmaal, som kun kan forstaas og behandles paa baggrund af dommen af 14. december 1989 i Jaderow-sagen, jf. ovenfor. Anbringendet boer derfor afvises paa grundlag af traktatens artikel 169 og procesreglementets artikel 42, stk. 2.
16 Kommissionen har heroverfor anfoert, at den i replikken ikke er gaaet ud over sagens genstand, som er at faa fastslaaet, at betingelsen vedroerende fartoejets drift er i strid med traktatens artikel 34. Kommissionen har i replikken, idet den fastholdt denne paastand, fremfoert et nyt anbringende til stoette herfor. Anbringendet boer antages til realitetsbehandling i medfoer af procesreglementets artikel 42, stk. 2, da det er baseret paa Jaderow-dommen, hvorved der fremkom nye retlige omstaendigheder.
17 Formalitetsindsigelsen boer tiltraedes. Det i replikken fremfoerte anbringende skal nemlig forstaas saaledes, at betingelsen vedroerende fartoejets drift hindrer normalt fiskeri. Der er herved tale om et nyt klagepunkt baseret paa et faktisk anbringende, der retligt hviler paa Jaderow-dommen. I medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 kunne Kommissionen saaledes ikke goere anbringendet gaeldende under sagen for Domstolen.
18 Der er herefter ikke anledning til at undersoege Det Forenede Kongeriges anden formalitetsindsigelse rettet mod de beviser, Kommissionen har paaberaabt sig til stoette for sit nye anbringende.
19 Hvad angaar Kommissionens anbringende, saaledes som det er formuleret i staevningen, bemaerkes, at det foelger af Jaderow-dommen (jf. ovenfor, praemis 13), at selv om betingelsen vedroerende driften under visse faktiske omstaendigheder kan vise sig at vaere uforenelig med faellesskabsretten, er den ikke i sig selv generelt i strid med de faellesskabsretlige bestemmelser.
20 Anbringendet kan derfor ikke tiltraedes.
Anvendelsen af nationalitetskravet over for spanske og portugisiske statsborgere
21 I henhold til denne betingelse skal 75% af et fiskerfartoejs besaetning vaere britiske statsborgere eller statsborgere i en anden EF-medlemsstat, indtil den 1. januar 1993 med undtagelse af spanske og portugisiske statsborgere.
22 Kommissionen har gjort gaeldende, at udelukkelsen af spanske og portugisiske statsborgere strider mod: a) EOEF-traktatens artikel 52 eller 59, alt efter om der er tale om en etableringsret eller levering af tjenesteydelser, naar de paagaeldende statsborgere er selvstaendige fiskere; b) EOEF-traktatens artikel 48, naar de er arbejdstagere; c) artikel 11 i Raadets forordning nr. 1612/68, for saa vidt som spanske og portugisiske foraeldre til statsborgere i andre medlemsstater, der arbejder i Det Forenede Kongerige som selvstaendige erhvervsdrivende eller som arbejdstagere, heller ikke kan indgaa i de 75% af besaetningen; d) Kommissionens forordning nr. 1251/70, for saa vidt som spanske og portugisiske familiemedlemmer til statsborgere i andre medlemsstater, som falder ind under denne forordnings anvendelsesomraade, ikke kan indgaa i de 75%.
Traktatens artikel 52 og 59
23 Det skal i denne forbindelse blot bemaerkes, at den anfaegtede betingelse indfoerer en forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet til skade for spanske og portugisiske statsborgere, der arbejder som selvstaendige fiskere, hvilket alt efter omstaendighederne er forbudt i henhold til EOEF-traktatens artikel 52 eller 59. Dette anbringende maa saaledes tiltraedes.
Traktatens artikel 48
24 Kommissionen har anfoert, at den omhandlede betingelse er i strid med traktatens artikel 48, idet den udgoer en forskelsbehandling til skade for spanske og portugisiske statsborgere, der arbejder som ansatte fiskere. Den har tilfoejet, at forskelsbehandlingen ikke er lovlig i henhold til artikel 56, stk. 1, og artikel 216, stk. 1, i tiltraedelsesakten af 1985, idet disse bestemmelser ganske vist goer det muligt at opretholde begraensninger, der var gaeldende forud for tiltraedelsen, men paa ingen maade bemyndiger medlemsstaterne til at paalaegge spanske og portugisiske arbejdstagere nye begraensninger.
25 Indledningsvis bemaerkes, at en betingelse, hvorefter beskaeftigelse om bord paa et fiskerfartoej, som er registreret under en medlemsstats flag, er udelukket for arbejdstagere, der er statsborgere i en anden medlemsstat, netop paa grund af deres nationalitet, er i strid med traktatens artikel 48. For saa vidt angaar spanske og portugisiske arbejdstagere er der dog i artikel 55, 56, 215 og 216 i tiltraedelsesakten af 1985 indfoert undtagelsesbestemmelser i saa henseende indtil den 31. december 1992.
26 I forbindelse med sin fortolkning af artikel 55 og 56 i tiltraedelsesakten af 1985 i dommen af 14. december 1989 i Agegate-sagen, jf. ovenfor, fastslog Domstolen, at bestemmelserne ikke var til hinder for nationale retsforskrifter eller en national praksis, hvorefter spanske arbejdstagere indtil den 1. januar 1993 ikke kan indgaa i de 75% af besaetningen paa disse fartoejer, idet en saadan begraensning, som er indfoert efter tiltraedelsesakten af 1985, dog i intet tilfaelde maa forvaerre de spanske arbejdstageres situation og ikke maa beroere spanske statsborgere, der allerede var beskaeftiget som arbejdstagere paa britisk omraade eller paa et britisk fartoej ved tiltraedelsen, naar arbejdsforholdet er tilstraekkelig naert knyttet til dette omraade.
27 Artikel 215 og artikel 216, stk. 1, i tiltraedelsesakten af 1985 indeholder for saa vidt angaar portugisiske arbejdstagere bestemmelser, der er identiske med bestemmelserne i aktens artikel 55 og artikel 56, stk. 1, vedroerende spanske arbejdstagere.
28 Det skal herefter undersoeges, om den omtvistede betingelse udgoer en begraensning, der forvaerrer de spanske og portugisiske arbejdstageres situation, og ° i bekraeftende fald ° om begraensningen er indfoert paa et tidspunkt, hvor Det Forenede Kongerige ikke laengere var bemyndiget til at indfoere en saadan begraensning.
29 For saa vidt angaar det foerste spoergsmaal bemaerkes, at et britisk fiskerfartoej i henhold til British Fishing Boats Act 1983 og British Fishing Boats Order 1983 ikke kunne fiske og omlade fisk inden for de britiske fiskerigraenser eller lande fisk i Det Forenede Kongerige, medmindre mindst 75% af besaetningen var britiske statsborgere eller statsborgere i andre medlemsstater. Da Spanien og Portugal paa davaerende tidspunkt ikke var medlem af Faellesskabet, kunne spanske og portugisiske statsborgere ikke indgaa i de 75% af besaetningen. De kunne imidlertid arbejde om bord paa britiske fartoejer, der fiskede uden for Det Forenede Kongeriges fiskerigraenser, idet den britiske lovgivning ikke indeholdt nogen betingelser i saa henseende.
30 Den i sagen omtvistede betingelse gentager delvis betingelsen fra 1983 og indeholder en yderligere begraensning. Betingelsen fra 1983 fandt anvendelse: a) paa fiskeri efter alle arter, uanset om de var omfattet af kvoteordningen, og b) inden for de britiske fiskerigraenser. Den omtvistede betingelse vedroerer derimod: a) de arter, der er omfattet af kvoterne, b) i alle de ICES-afsnit (Det Internationale Havundersoegelsesraad), hvor Det Forenede Kongerige har kvoter, det vaere sig inden for eller uden for de britiske fiskerigraenser. Den omtvistede betingelse forvaerrer saaledes de spanske og portugisiske arbejdstageres situation, for saa vidt som den vedroerer fiskeri efter arter, der er omfattet af de britiske kvoter, uden for de britiske fiskerigraenser.
31 Det Forenede Kongerige har gjort gaeldende, at der ikke er sket en forvaerring, da de britiske fiskerfartoejer, som efter 1983 fiskede uden for de britiske fiskerigraenser, alligevel ° inden for de irske fiskerigraenser ° var undergivet en lignende betingelse, som Irland havde paalagt dem siden 1983. Det foelger heraf, at spanske og portugisiske statsborgere saavel inden for de britiske som inden for de irske fiskerigraenser efter dette tidspunkt ikke kunne indgaa i de 75% af britiske fartoejers besaetning.
32 Dette argument kan ikke tiltraedes. Standstill-klausulen i artikel 56, stk. 1, og artikel 216, stk. 1, i tiltraedelsesakten af 1985, bemyndiger nemlig kun Det Forenede Kongerige til at opretholde sine allerede gaeldende nationale regler. Begraensninger, der indfoeres af andre medlemsstater, kan saaledes ikke tages i betragtning ved anvendelse af klausulen.
33 For saa vidt angaar det andet spoergsmaal skal det blot bemaerkes, at den omhandlede begraensning traadte i kraft den 1. januar 1986, dvs. samme dag som tiltraedelsesakten af 1985. Den kan dermed ikke anses for at have vaeret gaeldende forud for aktens ikrafttraedelse.
34 Det foelger heraf, at overgangsbestemmelserne i tiltraedelsesakten af 1985 ikke kan danne grundlag for den yderligere begraensning, der blev indfoert ved den omtvistede betingelse i forhold til spanske og portugisiske statsborgere.
35 I det omfang den omtvistede betingelse vedroerer kvoterne inden for de britiske fiskerigraenser, skal den derimod anses for en opretholdelse af en allerede gaeldende begraensning. Der er for saa vidt grundlag for betingelsen i overgangsbestemmelserne i tiltraedelsesakten. I overensstemmelse med Agegate-dommen, jf. ovenfor, maa denne allerede gaeldende begraensning imidlertid ikke anvendes over for spanske statsborgere, der allerede var beskaeftiget som arbejdstagere paa britisk omraade eller paa et britisk fartoej ved tiltraedelsen, naar arbejdsforholdet er tilstraekkeligt naert knyttet til dette omraade.
36 Udelukkelsen af spanske og portugisiske arbejdstagere fra de 75% af et britisk fartoejs besaetning er foelgelig i strid med traktatens artikel 48, for saa vidt angaar fiskeri efter arter, der er omfattet af de britiske kvoter, uden for Det Forenede Kongeriges fiskerigraenser.
Raadets forordning nr. 1612/68 og Kommissionens forordning nr. 1251/70
37 Indledningsvis bemaerkes, at de rettigheder, en arbejdstagers familiemedlemmer har i henhold til artikel 11 i Raadets forordning nr. 1612/68 og Kommissionens forordning nr. 1251/70, er afledt af de rettigheder, der er givet den paagaeldende arbejdstager.
38 Det foelger heraf, at saafremt en arbejdstager, der allerede var beskaeftiget i Det Forenede Kongerige forud for Spaniens og Portugals tiltraedelse, er statsborger i en stat, som var medlem af Faellesskabet, har hans familiemedlemmer, der maatte vaere spanske eller portugisiske statsborgere, nogle rettigheder paa grundlag af de ovennaevnte forordninger, uafhaengigt af overgangsbestemmelserne i tiltraedelsesakten af 1985.
39 Udelukkelsen af spanske og portugisiske statsborgere fra de 75% af et britisk fartoejs besaetning er saaledes i strid med artikel 11 i Raadets forordning nr. 1612/68 og Kommissionens forordning nr. 1251/70.
Bopaelskravet
40 Kravet gaar ud paa, at de britiske statsborgere eller statsborgere i en anden medlemsstat, som udgoer de 75% af et fiskerfartoejs besaetning, skal have bopael paa land i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller paa Kanaloeerne.
41 Kommissionen har gjort gaeldende, at kravet er i strid med traktatens artikel 48, for saa vidt angaar ansatte fiskere, og med traktatens artikel 52 og 59, for saa vidt angaar selvstaendige fiskere.
42 Det skal i denne forbindelse blot bemaerkes, at Det Forenede Kongerige ved at stille et saadant krav indirekte udelukker andre medlemsstaters statsborgere fra de 75% af et fiskerfartoejs besaetning paa grund af deres nationalitet. De fleste britiske statsborgere vil nemlig have bopael paa land i Det Forenede Kongerige, saaledes at de automatisk opfylder betingelsen, mens statsborgere i andre medlemsstater i de fleste tilfaelde maa flytte til Det Forenede Kongerige for at opfylde samme betingelse (jf. dom af 25.7.1991, sag C-221/89, Factortame, Sml. I, s. 3905, praemis 32).
43 Bopaelskravet er derfor i strid med EOEF-traktatens artikel 48, 52 og 59.
44 Det aendrer ikke noget herved, at betingelsen er fastsat i licenserne til fiskeri paa de britiske kvoter. Domstolen fastslog nemlig i dommen af 14. december 1989 i Agegate-sagen, jf. ovenfor, at faellesskabsretten var til hinder for, at en medlemsstat som betingelse for at give et af sine fartoejer adgang til at fiske paa sine kvoter kraever, at 75% af fartoejets besaetning skal have bopael paa land i medlemsstaten (punkt 2 i domskonklusionen).
45 Det foelger af det saaledes anfoerte, at Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 48, 52 og 59 i EOEF-traktaten, artikel 11 i Raadets forordning nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet, og Kommissionens forordning nr. 1251/70 af 29. juni 1970 om arbejdstagerens ret til at blive boende paa en medlemsstats omraade efter at have haft beskaeftigelse dér,
° ved fra de 75% af besaetningen paa et fiskerfartoej under britisk flag, som skal vaere britiske statsborgere eller statsborgere i andre medlemsstater, at udelukke a) spanske og portugisiske statsborgere, der som arbejdstagere er beskaeftiget med fiskeri efter arter omfattet af britiske kvoter uden for Det Forenede Kongeriges fiskerigraenser, b) spanske og portugisiske statsborgere, der arbejder som selvstaendige fiskere, og c) spanske og portugisiske statsborgere, der er familiemedlemmer til en statsborger i en stat, som var medlem af Faellesskabet forud for Spaniens og Portugals tiltraedelse, og
° ved at kraeve, at statsborgere i andre medlemsstater, som udgoer en del af de paagaeldende 75% af besaetningen, skal have bopael paa land i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller paa Kanaloeerne.
46 I oevrigt frifindes sagsoegte.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
47 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Ifoelge artikel 69, stk. 3, foerste afsnit, kan Domstolen dog fordele sagens omkostninger eller bestemme, at hver part skal baere sine egne omkostninger, hvis hver af parterne henholdsvis taber eller vinder paa et eller flere punkter. Baade Det Forenede Kongerige og Kommissionen har delvis tabt sagen, og det boer derfor bestemmes, at hver part baerer sine egne omkostninger. Intervenienten, Kongeriget Spanien, baerer sine egne omkostninger, jf. procesreglementets artikel 69, stk. 4.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1) Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 48, 52 og 59 i EOEF-traktaten, artikel 11 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet og Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1251/70 af 29. juni 1970 om arbejdstagerens ret til at blive boende paa en medlemsstats omraade efter at have haft beskaeftigelse dér, ved fra de 75% af besaetningen paa et fiskerfartoej under britisk flag, som skal vaere britiske statsborgere eller statsborgere i andre medlemsstater, at udelukke a) spanske og portugisiske statsborgere, der som arbejdstagere er beskaeftiget med fiskeri efter arter omfattet af britiske kvoter uden for Det Forenede Kongeriges fiskerigraenser, b) spanske og portugisiske statsborgere, der arbejder som selvstaendige fiskere, og c) spanske og portugisiske statsborgere, der er familiemedlemmer til en statsborger i en stat, som var medlem af Faellesskabet forud for Spaniens og Portugals tiltraedelse, og ved at kraeve, at statsborgere i andre medlemsstater, som udgoer en del af de paagaeldende 75% af besaetningen, skal have bopael paa land i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller paa Kanaloeerne.
2) I oevrigt frifindes sagsoegte.
3) Hver part, herunder intervenienten, baerer sine egne omkostninger.