61997CC0308_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
1 Med det praejudicielle spoergsmaal, der er forelagt af Pretura circondariale di Bari (Italien), oenskes en fortolkning af de faellesskabsretlige bestemmelser om markedet for vin, idet det oenskes afgjort, om forbuddet mod plantning af nye vinstokke bestemt til fremstilling af spisedruer var i kraft i 1991 og 1992.
2 Den forelaeggende ret har anfoert, at Domstolens afgoerelse er noedvendig, for at retten kan tage stilling til en sag, som Manfredi har anlagt til proevelse af den boede (og af paabuddet om at rydde de plantede vinstokke), som de regionale italienske myndigheder havde paalagt ham, idet han efter deres opfattelse havde overtraadt administrative bestemmelser derved, at han havde plantet vinstokke uden at have tilladelse hertil.
De faktiske omstaendigheder, retsforhandlingerne i hovedsagen og det praejudicielle spoergsmaal
3 Redegoerelsen for de faktiske omstaendigheder i forelaeggelseskendelsen er saerdeles kortfattet. I 1991 og 1992 plantede sagsoegeren uden at have den fornoedne tilladelse vinstokke af sorten »Italia« bestemt til fremstilling af spisedruer paa et ham tilhoerende omraade paa 2,7331 ha i naerheden af Mola di Bari (hvilket blev fastslaaet af inspektoererne fra Corpo Forestale dello Stato (de italienske forstmyndigheder), Bari Afdeling, ved protokol nr. 19 af 9.4.1996).
4 Paa grundlag heraf traf det regionale kontor for tvistigheder i regionen Apulien afgoerelse nr. 2387/96/A af 3. december 1996, hvorved
a) det blev fastslaaet, at Manfredi havde tilsidesat artikel 6 i Raadets forordning (EOEF) nr. 822/87 af 16. marts 1987 om den faelles markedsordning for vin (1), som sanktioneret ved artikel 4 i lovdekret nr. 370/1987, aendret til lov nr. 460/1987, og
b) han blev paalagt en boede paa 2 763 100 ITL og paalagt at rydde de ulovligt plantede vinstokke.
5 Manfredi anlagde sag ved Pretura circondariale di Bari til proevelse af afgoerelsen. Retten fandt, at der var tvivl med hensyn til fortolkningen af de faellesskabsretlige bestemmelser, der var hjemmel for sanktionen, og anmodede derfor Domstolen om at tage stilling til, om »forbuddet mod nyplantning af vinstokke i artikel 6, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 822/87 af 16. marts 1987 ogsaa omfatter vinstoksorter bestemt til fremstilling af spisedruer«.
De faellesskabsretlige bestemmelser
6 Forordning nr. 822/87, som er den centrale, generelle retsakt paa vinomraadet, er det andet forsoeg paa at kodificere de faellesskabsretlige bestemmelser inden for denne sektor. De var indtil da samlet i »talrige ... komplicerede ... og spredte« retsakter. Det foerste forsoeg var Raadets forordning (EOEF) nr. 337/79 af 5. februar 1979 (2), hvorved den faelles markedsordning for vin blev indfoert. Yderligere aendringer, der blev foretaget efterfoelgende, noedvendiggjorde en ny kodificering.
7 Forordning nr. 822/87 indeholder alle de bestemmelser, der indtil da fandtes i mange forskellige retsakter. Kodificeringen har ikke paa alle punkter vaeret kendetegnet af den noedvendige indbyrdes sammenhaeng og heller ikke fuldt ud vaeret i overensstemmelse med den begrundelse, der har vaeret anfoert i de mange betragtninger (3). Med hensyn til forbuddet mod plantning af nye vinstokke har bestemmelserne gennemgaaet forskellige faser, som jeg kort vil redegoere for.
i) Situationen forud for forordning nr. 822/87: forbuddet og undtagelserne herfra indtil 1990
8 Den bestemmelse, der var gaeldende forud for forordning nr. 822/87, var artikel 30 i forordning nr. 337/79. Denne artikel var blevet aendret flere gange. I denne bestemmelse, som affattet ved artikel 1 i Raadets forordning (EOEF) nr. 454/80 af 18. februar 1980 (4), var det fastsat, at »enhver nyplantning af vinstokke [er] forbudt indtil den 30. november 1986, bortset fra arealer bestemt til produktion af druer fra sorter, der for den paagaeldende administrative enheds vedkommende er klassificeret udelukkende som sorter med druer til spisebrug«.
9 I henhold til artikel 1, stk. 11, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1208/84 af 27. april 1984 om aendring af forordning nr. 337/79 (5) blev dette generelle forbud forlaenget til den 31. august 1990 og undtagelsen med hensyn til spisedruer blev samtidig ophaevet med virkning fra den 1. maj 1984. Der kunne i ganske saerlige tilfaelde meddeles tilladelse til nyplantninger af visse vinstoksorter, dog ikke for sorter bestemt til fremstilling af spisedruer.
ii) Den kodificering, der blev foretaget ved forordning nr. 822/87
10 Med henblik paa at kodificere ovennaevnte bestemmelser havde artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 822/87 foelgende ordlyd:
»Enhver nyplantning af vinstokke er forbudt indtil den 31. august 1990.
Medlemsstaterne kan dog meddele tilladelse til nyplantninger paa arealer bestemt til fremstilling af kvbd [kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsomraader], for hvilke Kommissionen anerkender, at produktionen paa grund af sine kvalitative egenskaber langtfra er tilstraekkelig til at daekke efterspoergslen.«
11 I henhold til samme artikels stk. 2 kunne medlemsstaterne meddele tilladelse til visse nyplantninger paa bestemte arealer og med naermere angivne formaal, dog ikke til plantning af vinstokke bestemt til fremstilling af spisedruer.
iii) Den efterfoelgende situation, dvs. fra 1990 til 1996
12 Det generelle forbud mod nyplantning af vinstokke, der var gaeldende indtil den 31. august 1990, blev paa ny forlaenget indtil den 31. august 1996, jf. artikel 1 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3125/90 af 14. maj 1990 om aendring af forordning nr. 822/87 (6). Da denne forordning i henhold til artikel 2 fandt anvendelse med virkning fra den 1. september 1990, var forbuddet gaeldende baade foer og efter den 31. august 1990 og uden afbrydelse.
13 Forlaengelsen betoed selvfoelgelig, at den materielle raekkevidde, saavel af forbuddet - efter dets allerede gaeldende ordlyd - som af undtagelserne herfra, blev opretholdt. Det var kun perioden, der blev aendret.
14 Opretholdelsen af det generelle forbud var begrundet i betragtningerne til forordning nr. 1325/90 paa foelgende maade: »Det forbud mod nyplantning af vinstokke, der er fastsat i artikel 6 i forordning (EOEF) nr. 822/87 ... udloeber ved udgangen af vinproduktionsaaret 1989/90; da denne sektor er praeget af strukturelle overskud, er der indfoert en ordning med frivillig nedlaeggelse af vindyrkningsarealer med nedlaeggelsespraemie, som gaelder indtil 1995/96; for ikke at miste virkningerne af nedlaeggelsen af vindyrkningsarealer boer forbuddet mod nyplantning af vinstokke forlaenges i det mindste til samme dato sammen med de ledsagende undtagelser, bortset fra forbuddet for visse kvbd, for hvilke forlaengelsen kan begraenses med et enkelt vinproduktionsaar, indtil der vedtages en endelig ordning« (7).
Den italienske bestemmelse, som hjemler sanktionen
15 I artikel 4, stk. 3, i lovdekret nr. 370/1987, aendret til lov nr. 460/1987, er det fastsat, at »enhver, der overtraeder de bestemmelser om nyplantninger af vinstokke, der er indeholdt i artikel 6 og 8 i forordning nr. (EOEF) nr. 822/87«, idoemmes en boede og paalaegges at rydde de ulovligt plantede vinstokke.
Besvarelsen af det praejudicielle spoergsmaal
16 Der maa foerst og fremmest ske en fastlaeggelse af den relevante periode. Der skal saaledes foretages en fortolkning af de faellesskabsretlige bestemmelser, saaledes som de var i 1991 og 1992. En naermere undersoegelse af, hvorledes lovgivningen har udviklet sig fra 1979 til 1996, kan udgoere rimelige fortolkningselementer, men man maa ikke glemme, at de faktiske omstaendigheder, sagen vedroerer - og dermed ogsaa den lovgivning, der er gaeldende paa det paagaeldende tidspunkt - kun omfatter 1991 og 1992.
17 Som det fremgaar af ovennaevnte faellesskabsretlige bestemmelser, har situationen vaeret som foelger:
- I en vis periode var det forbud mod plantning af nye vinstokke, der blev indfoert i 1979 og aendret i 1980, ikke til hinder for plantning af vinstoksorter bestemt til fremstilling af spisedruer, idet der kunne meddeles tilladelse hertil i saerlige tilfaelde. For disse sorter gjaldt der undtagelsesvis en ordning med tilladelser indtil den 1. maj 1984, saaledes som det kan udledes af artikel 30 i forordning nr. 337/79, som affattet i 1980 (8).
- Med virkning fra den 1. maj 1984 blev undtagelsen med hensyn til spisedruer ophaevet i henhold til forordning nr. 1208/84, og det generelle forbud omfattede ogsaa plantning af saadanne vinstokke. Dette generelle forbud blev i samme form forlaenget uden afbrydelse, foerst indtil den 31. august 1990 (9), derefter til samme dato i 1996 (10). Efter 1996 er hele ordningen blevet aendret vaesentligt, hvilket jeg vil omtale i det foelgende.
18 Efter min opfattelse er det vigtigt at understrege den lovgivningsmaessige aendring, der blev gennemfoert i 1984. Indtil dette tidspunkt omfattede forbuddet mod nyplantning af vinstokke udtrykkeligt ikke (hele tiden i form af en specifik undtagelse fra et mere generelt forbud) sorter bestemt til fremstilling af spisedruer. Med virkning fra maj 1984 blev den naevnte undtagelse imidlertid ophaevet, og plantning af vinstoksorter til fremstilling af spisedruer faldt foelgelig ind under det generelle forbud. Denne aendring kom ikke alene til udtryk gennem affattelsen af forordning nr. 1208/84, saaledes som jeg har omtalt ovenfor. Den blev ogsaa begrundet i betragtningerne til forordningen, idet det i ottende betragtning hedder: »Da den nuvaerende dyrkningskapacitet for druer til spisebrug er stoerre end behovet, boer forbuddet mod nyplantning gaelde for alle vindyrkningsarealer ...« (11).
19 Efter min opfattelse er der saaledes ingen tvivl om, at faellesskabslovgiver i 1984 udtrykkeligt og klart har villet forbyde nyplantninger af vinstokke bestemt til fremstilling af spisedruer. Afgoerelsen herom, som retligt er kommet til udtryk ved, at undtagelsen, hvorefter saadanne vinstokke ikke var omfattet af det generelle forbud, blev ophaevet, skulle i princippet vaere i kraft i en periode paa fem aar, men blev forlaenget flere gange indtil 1996.
20 I 1991 og 1992 omfattede forbuddet mod plantning af nye vinstokke derfor ogsaa vinstokke bestemt til fremstilling af spisedruer. Henset til situationen paa markedet fandt faellesskabslovgiver det ikke hensigtsmaessigt at undtage saadanne nyplantninger fra det generelle forbud (saaledes som det tidligere var sket), og forbuddet omfattede derfor ogsaa sorter bestemt til fremstilling af spisedruer. Endvidere indgik forbuddet i en helhed af bestemmelser, der blev vedtaget samtidig (navnlig praemier for nedlaeggelse af vindyrkningsarealer bestemt til fremstilling af spisedruer) med henblik paa at begraense produktionsoverskuddet i den paagaeldende sektor.
21 AAnden bag og ordlyden af bestemmelsen, koncipistens erklaerede oenske og den omstaendighed, at bestemmelsen indgaar i en helhed af strukturelle bestemmelser, peger i samme retning, nemlig at det forbud, der var gaeldende i 1991 og 1992, var absolut, og i modsaetning til, hvad der var tilfaeldet mellem 1979 og 1984, omhandlede de mulige undtagelser ikke spisedruer.
22 Artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 822/87, hvorved det generelle forbud mod at plante nye vinstokke blev opretholdt indtil den 31. august 1990, en periode, som i henhold til forordning nr. 1325/90 blev forlaenget til 1996, er formuleret saa bredt, som det overhovedet er muligt (12), idet »enhver« nyplantning af vinstokke er forbudt, uanset sorten. Bestemmelsen er utvetydig, og naar man straks efter, nemlig i samme artikel, har maattet fastsaette visse undtagelser fra forbuddet, hvoraf dog ingen vedroerer sorter til fremstilling af spisedruer, er det netop som foelge af, at forbuddet er absolut.
23 Saafremt bestemmelsen ses i den sammenhaeng, den indgaar i, dvs. i en omfattende ordning med landbrugspolitiske foranstaltninger, taler resultatet ogsaa til fordel for den fortolkning, jeg har foreslaaet. En tilladelse til plantning af nye vinstokke bestemt til fremstilling af spisedruer ville ikke falde i traad med en politik, hvorefter der paa faellesskabsplan ydes praemier for rydning af saadanne vinstokke. Det ville vaere ulogisk at tillade plantning af saadanne vinstokke og samtidig, nemlig i form af oekonomisk stoette, at begunstige og tilskynde til, at saadanne vinstokke ryddes.
24 Formaalet med at begraense overskudsproduktionen af spisedruer kommer konkret til udtryk i den politik, hvorefter der ydes stoette til rydning af vinstokke. Saaledes er der i Raadets forordning (EOEF) nr. 1442/88 af 24. maj 1988 om ydelse for produktionsaarene 1988/89 til 1995/96 af praemier for endelig nedlaeggelse af vinarealer (13) fastsat en praemie pr. hektar, bl.a. for »arealer tilplantet med sorter, der for den paagaeldende administrative enhed er klassificeret som spisedruer eller som baade spisedruer og persningsdruer« [artikel 2, stk. 1, litra c)].
25 Saafremt man har ydet praemier for endelig nedlaeggelse af vindyrkningsarealer bestemt til fremstilling af spisedruer i vindyrkningsaarene fra 1988/89 til 1995/96, maatte det vaere logisk ikke at tillade nyplantninger af saadanne sorter i den paagaeldende periode. For mig at se er det af interesse at understrege sammenhaengen mellem disse to synspunkter:
a) Paa den ene side den restriktive politik, hvis formaal er at begraense produktionen af spisedruer gennem samtidige indgreb, saavel med hensyn til de vinstoksorter af denne type, som allerede findes (og hvor man tilskynder til, at de ryddes), som til fremtidige vinstokke (som ikke maa nyplantes). Det var den kurs, der blev fulgt i perioden mellem 1984 og 1996.
b) Paa den anden side den politik, hvorved man soegte at fremme produktionen af spisedruer, og hvorefter saavel forbuddet mod nyplantninger som bestemmelser, som fremmer nedlaeggelsen af bestaaende vindyrkningsarealer, ophaeves. Denne kurs blev fulgt inden 1984 (og er blevet genoptaget fra 1996, saaledes som jeg vil redegoere naermere for i det foelgende).
26 Sammenfattende maa det saaledes fastslaas, at i mangel af holdbare argumenter, som kan gendrive den fortolkning af bestemmelsen, der er en naturlig foelge af dens ordlyd, dens formaal, koncipistens erklaerede vilje og af, at den indgaar i en homogen helhed af strukturelle gennemfoerelsesforanstaltninger, kan resultatet kun blive, at i den omtvistede periode var det forbudt at plante nye vinstokke bestemt til fremstilling af spisedruer.
Argumenter til stoette for, at en saadan fortolkning ikke er holdbar
27 Kommissionen og den franske regering, der har afgivet indlaeg i sagen, er enige i den fortolkning, som ogsaa efter min opfattelse, er den rigtige. Den graeske regering og sagsoegeren i hovedsagen har derimod fremfoert argumenter til stoette for, at den fortolkning, jeg har foreslaaet, ikke er holdbar, mens den italienske regering ikke har taget endelig stilling, men synes at vaere af den opfattelse, at forbuddet ikke finder anvendelse. Den forelaeggende ret har i sin kendelse anfoert fire mulige argumenter, som er en sammenfatning af de synspunkter, der taler til stoette for, at forbuddet mod plantning af nye vinstokke ikke omfattede vinstokke bestemt til fremstilling af spisedruer (14).
i) Spisedruer som en del af den faelles markedsordning for vin
28 Det foerste af disse argumenter er baseret paa, at Faellesskabets indgriben paa vinomraadet alene kan omfatte druer bestemt til fremstilling af vin, men ikke spisedruer, som ikke er bestemt til fremstilling af vin. Dette argument er navnlig fremfoert af sagsoegeren i hovedsagen. Sagsoegeren har herved henvist til formaalet med den faelles markedsordning for vin og til, at spisedruer ikke forekommer i den liste over produkter i artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 822/87, der er omfattet af ordningen.
29 Efter min opfattelse taler flere omstaendigheder for, at dette argument maa forkastes. Den foerste er en generel betragtning, nemlig at den faelles markedsordning for vin logisk set maa kunne beroere bestemmelserne om vinstokke bestemt til fremstilling af spisedruer, som let kan forarbejdes til vin (15). For at loese dette problem og undgaa den dermed forbundne foroegelse af vinproduktionen, som allerede udviser et overskud, er der efter min opfattelse intet til hinder for, at Faellesskabets regulering af den paagaeldende sektor ogsaa kan omfatte denne type vinstokke. Selv om det muligvis er en selvfoelgelighed, maa jeg dog i relation til sagsoegerens vedholdende henvisning til den anden del af udtrykket »viti-vinicole« paapege, at den foerste del af udtrykket daekker begrebet vinstokke, hvis eneste produkt kan anvendes baade til fremstilling af vin og til at forbruges som en frugt.
30 Ved de forskellige forordninger, der er udstedt som led i den faelles markedsordning for vin, er der indfoert bestemmelser med henblik paa at regulere forskellige aspekter omkring fremstillingen af spisedruer. Uanset om der er tale om forordninger med henblik paa at klassificere dem (16), med henblik paa undtagelsesvis at tillade nyplantninger (17), med henblik paa at begraense produktionen af dem (18), med henblik paa at forbyde, at de anvendes til fremstilling af vin (19) eller med henblik paa at indfoere en forpligtelse til at lade den saaledes fremstillede vin destillere (20), maa det fastslaas, at de faellesskabsretlige bestemmelser paa vinomraadet indeholder en lang raekke henvisninger til begrebet spisedruer.
31 Dette viser, at selv om de paagaeldende forordninger foerst og fremmest har til formaal at fastlaegge den retlige ramme med hensyn til Faellesskabets indgriben i vinproduktionen, kan de ligeledes - hvilket de da ogsaa goer - omhandle produkter som f.eks. spisedruer, nemlig som foelge af en eventuel paavirkning af vinproduktionen.
32 For saa vidt angaar argumentet om, at spisedruer ikke omhandles i artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 822/87, dvs. i den liste over produkter, der er omfattet af den faelles markedsordning for vin, beviser de bestemmelser, jeg har omtalt ovenfor, lige det modsatte. En saadan undladelse maa ikke betragtes isoleret, men skal ses i relation til en ganske vist alt i alt kompleks lovgivning, hvis specifikke bestemmelser (for saa vidt angaar spisedruer) utvetydigt viser, at Faellesskabets indgriben i denne del af landbrugsomraadet ogsaa retter sig mod fremstillingen af den naevnte type druer og de hermed forbundne oevrige aspekter.
ii) Sekstende betragtning til forordning nr. 822/87
33 Det andet af de argumenter, der er fremfoert til stoette for, at den fortolkning, jeg har foreslaaet, ikke er holdbar, er baseret paa 16. betragtning til forordning nr. 822/87, hvori det hedder, at »det er berettiget - i betragtning af deres ringe omfang - fra dette forbud [mod nyplantninger] at fritage nyplantninger i medlemsstater, hvor den aarlige producerede vinmaengde er paa under 25 000 hl, samt - paa grund af deres bestemmelse - nyplantninger med vinstoksorter, der udelukkende er klassificeret som vinstoksorter med spisedruer«.
34 Denne betragtning forklarer, hvorfor vinstoksorter med spisedruer maatte undtages fra det generelle forbud mod nyplantninger. Dens vaerdi som fortolkningselement er saaledes forbundet med, at undtagelsen blev indfoert og/eller opretholdt i forbindelse med den hertil svarende faellesskabsretlige bestemmelse. Saafremt undtagelsen ikke fandtes, ville det ikke give mening at opretholde dens forklarende element i en anden retlig sammenhaeng.
35 Ovennaevnte betragtning fandtes allerede i betragtningerne til forordning nr. 454/80 (21), og den udgjorde sammen med den paagaeldende forordnings artikel 1 en sammenhaengende helhed, idet nyplantninger af vinstoksorter med spisedruer i henhold til artiklen var undtaget fra det generelle forbud mod nyplantninger, og betragtningen gav blot den egentlige begrundelse for denne undtagelse.
36 Det forekommer derimod ikke logisk, at betragtningen er gentaget i forordning nr. 822/87. Kommissionen har da ogsaa indroemmet, at indsaettelsen af den sidste saetning i denne betragtning var en fejl, der blev begaaet i forbindelse med kodificeringen af de tidligere gaeldende bestemmelser. Denne del af betragtningerne til forordningen svarer ikke til nogen bestemmelse i forordning nr. 822/87. Den kan derfor ikke tillaegges nogen betydning ved fortolkningen af en bestemmelse, hvis formaal i hele perioden fra 1984 til 1996 har vaeret at opretholde det generelle forbud mod nyplantninger, dog med visse undtagelser, der ikke vedroerer spisedruer.
37 Alt i alt maa det derfor efter min opfattelse fastslaas, at den omstaendighed, at sidste saetning i 16. betragtning er medtaget i betragtningerne til forordning nr. 822/87, skyldes en fejl, der bestaar i, at der i en kodificeret retsforskrift er medtaget en del af begrundelsen for en tidligere gaeldende bestemmelse, uanset at den dispositive bestemmelse, som den svarede til, allerede var blevet aendret.
iii) Betydningen af den nye forordning nr. 1592/96
38 Endelig er det tredje og fjerde argument, som er fremfoert til stoette for, at forbuddet mod plantning af vinstokke til fremstilling af spisedruer ikke finder anvendelse, baseret paa de nye bestemmelser, der blev indfoert ved forordning nr. 1592/96, hvorved forordning nr. 822/87 blev aendret.
39 I henhold til forordning nr. 1592/96 kunne der med virkning fra den 1. september 1996 foretages nyplantninger af vinstokke med spisedruer (22), idet det tidligere gaeldende generelle forbud blev ophaevet i relation til disse druer. Ved denne forordning blev artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 822/87 saaledes aendret endnu en gang, idet bestemmelsen blev erstattet af foelgende bestemmelse: »Al ny beplantning af druesorter i den paagaeldende administrative enhed, bortset fra sorter, der alene er klassificeret som spisedruer, er forbudt indtil den 31. august 1998 ...«
40 Det fremgaar uden videre, at den nye forordning er udtryk for en ny politisk kurs inden for vinomraadet, der er den modsatte af den, der var gaeldende i perioden fra 1984 til 1996, eftersom forordningen indeholder en undtagelse fra forbuddet mod nyplantning af vinstokke for saa vidt angaar vinstokke bestemt til fremstilling af spisedruer (idet de til gengaeld ikke maa anvendes til fremstilling af vin (23), hvilket tidligere undtagelsesvis var tilladt).
41 Som jeg tidligere har understreget, maa en tilladelse til at plante nye vinstokke til fremstilling af spisedruer med virkning fra 1996 logisk set medfoere en ophaevelse af den politik, hvorefter der ydes praemier for nedlaeggelse af saadanne vinarealer. Dette blev da ogsaa fastsat ved Raadets forordning (EF) nr. 1595/96 af 30. juli 1996 om aendring af forordning nr. 1442/88 (24). Logisk set kan saadanne praemier ikke laengere ydes, saafremt der vedtages en politik, som begunstiger fremstillingen af spisedruer, og som ogsaa omfatter en tilladelse til at foretage nyplantninger (25).
42 Efter min opfattelse er de nye bestemmelser, der blev indfoert ved forordning nr. 1592/96 (og suppleret ved forordning nr. 1595/96 med hensyn til praemier for nedlaeggelse af vinarealer) et yderligere argument - hvis et saadant er noedvendigt - til stoette for den af mig foreslaaede fortolkning af artikel 6 i forordning nr. 822/87 for saa vidt angaar 1991 og 1992, som den foreliggende sag vedroerer.
43 Af den omstaendighed, at der ved forordning nr. 1592/96 maatte indfoeres nye bestemmelser, hvorved et indtil da gaeldende forbud udtrykkeligt blev ophaevet, kan det modsaetningsvis sluttes, at det i de foregaaende aar var forbudt at plante nye vinstokke bestemt til fremstilling af spisedruer. Saafremt det efter den tidligere gaeldende ordning havde vaeret tilladt at foretage nyplantninger af saadanne vinstokke, ville det have vaeret tilstraekkeligt at vedtage en ny forlaengelse med henblik paa at opretholde denne situation fra og med 1996. Netop fordi de tidligere gaeldende bestemmelser indeholdt et forbud, maatte der i 1996 foretages en aendring af de hertil svarende artikler.
44 Sammenfattende er det min opfattelse, at de argumenter, der er fremfoert til stoette for, at der i den omtvistede periode gjaldt et forbud, er langt vaegtigere end argumenterne for det modsatte. Jeg skal derfor foreslaa, at det forelagte spoergsmaal besvares med, at artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 822/87 var til hinder for, at der i 1991 og 1992 blev foretaget nyplantninger af vinstokke bestemt til fremstilling af spisedruer.
45 Endelig finder jeg det ikke hensigtsmaessigt at tage stilling til, hvad den italienske regering i sit indlaeg har anfoert subsidiaert, og hvorefter der ikke skal bringes sanktioner i anvendelse over for italienske »erhvervsdrivende«, som har overtraadt forbuddet mod plantning af nye vinstokke, idet de troede, at forbuddet ikke omfattede sorter til fremstilling af spisedruer. Jeg er enig med Kommissionen i, at det tilkommer den nationale ret at tage stilling til, om de paagaeldende erhvervsdrivende har vaeret i en undskyldelig vildfarelse, og til retsvirkningerne heraf med hensyn til placeringen af et eventuelt ansvar.
46 Endelig finder jeg den italienske regerings bemaerkning om en eventuel fritagelse for de »negative finansielle foelger for Italien ... ved afslutningen af de aarlige regnskaber«, endnu mindre relevant, idet der er tale om et problem, som ikke har noget at goere med det praejudicielle spoergsmaal, den nationale ret har forelagt, og selvfoelgelig heller ikke med de faktiske omstaendigheder i hovedsagen.
Forslag til afgoerelse
47 Sammenfattende skal jeg herefter foreslaa, at det praejudicielle spoergsmaal, der er forelagt af Pretura circondariale di Bari, besvares som foelger:
»Artikel 6, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 822/87 af 16. marts 1987 om den faelles markedsordning for vin var til hinder for, at der i 1991 og 1992 blev foretaget nyplantninger af vindyrkningsarealer bestemt til fremstilling af spisedruer.«
(1) - EFT L 84, s. 1.
(2) - EFT L 54, s. 1.
(3) - I skrivelse af 30.4.1997, som Kommissionen tilstillede den italienske regering, og som regeringen har fremlagt i sagen, indroemmede Kommissionen, at 16. betragtning til forordning nr. 822/87 maatte betragtes som en fejl, der var begaaet i forbindelse med kodificeringen af de tidligere gaeldende bestemmelser. For saa vidt angaar denne betragtning og anvendelsen af den som fortolkningskriterium skal jeg henvise til punkt 36.
(4) - EFT L 57, s. 7.
(5) - EFT L 115, s. 77.
(6) - EFT L 132, s. 19.
(7) - Fremhaevelsen findes ikke i den originale tekst.
(8) - Jf. punkt 8 ovenfor.
(9) - Jf. punkt 9 ovenfor.
(10) - Jf. punkt 12 ovenfor.
(11) - I denne betragtning hedder det videre: »Der boer vaere mulighed for at undtage arealer bestemt til fremstilling af kvbd i de tilfaelde, hvor efterspoergslen vil kunne vise sig at overstige udbuddet i betydelig grad.« Undtagelsen omfatter derfor ikke sorter til fremstilling af spisedruer.
(12) - Jf. punkt 9 og 10 ovenfor.
(13) - EFT L 132, s. 3.
(14) - Den nationale ret har i forelaeggelseskendelsen understreget, at italienske domstole (konkret Tribunale amministrativo regionale di Sicilia og flere »Pretori«, hvis afgoerelser retten har omtalt) har indtaget forskellige og endog modstridende standpunkter med hensyn til fortolkningen af den omtvistede bestemmelse. I deres indlaeg har saavel Kommissionen som den italienske regering ogsaa henvist til disse forskellige fortolkninger. Dette understreger, hvor noedvendigt det er med en ensartet fortolkning af den faellesskabsretlige bestemmelse, og at det praejudicielle spoergsmaal, Pretura circondariale di Bari har forelagt, er berettiget. I retsmoedet omtalte sagsoegeren i hovedsagen derimod en dom afsagt den 20.3.1997 af Corte Suprema di cassazione (nr. 7625/97, RGN 3106/96), hvori retten, som traf afgoerelse som sidste instans uden at have forelagt et praejudicielt spoergsmaal, fastslog, at der ikke var tale om et forbud, idet den herved alene henviste til sekstende betragtning til forordning nr. 822/87.
(15) - Saaledes hedder det i artikel 4, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2389/89 af 24.7.1989 om de almindelige regler for vinstoksorternes klassificering (EFT L 132, s. 1): »Den samme vinstoksort kan undtagelsesvis optages baade som vinstoksort med druer til spisebrug og som vinstoksort med druer til persning.«
(16) - Jf. artikel 2 i forordning nr. 2389/89.
(17) - Jf. herved de ovenfor i punkt 8 naevnte bestemmelser.
(18) - Jf. herved ottende betragtning til forordning nr. 1208/84, som er gengivet ovenfor i punkt 18.
(19) - Artikel 36, stk. 1, i forordning nr. 822/87, som aendret ved Raadets forordning (EF) nr. 1592/96 af 30.7.1996 (EFT L 206, s. 31), bestemmer:
»Indtil den 31.7.1997 skal vin fremstillet af druesorter, der ikke er opfoert som druesorter til persning i klassificeringen over vinstoksorter for den administrative enhed, hvor disse druer er blevet hoestet, og som ikke udfoeres i det paagaeldende produktionsaar, destilleres inden en dato, som naermere skal fastlaegges. Medmindre der traeffes undtagelsesbestemmelser, maa saadan vin kun afsaettes til destillation.
Fra den 1.8.1997 kan de i foerste afsnit omhandlede druer ikke anvendes til vinfremstilling.«
(20) - Den i den foregaaende fodnote citerede bestemmelse (artikel 36, stk. 1, i forordning nr. 822/87) havde i den oprindelige affattelse foelgende ordlyd: »Vin fremstillet af druesorter, der ikke er opfoert som vinstoksorter med druer til persning i klassificeringen over vinstoksorter for den administrative enhed, hvor disse druer er blevet hoestet, og som ikke udfoeres, skal destilleres inden udgangen af det produktionsaar, hvor vinen er blevet produceret ...«
(21) - Jf. fodnote 4.
(22) - I betragtningerne til forordningen er denne foranstaltning begrundet som foelger: »Al ny beplantning med vin er forbudt indtil den 31.8.1996; i betragtning af markedssituationen for vin boer det nuvaerende forbud forlaenges med to produktionsaar i afventning af Raadets beslutninger om reformen af sektoren; forbuddet boer dog dels ikke omfatte arealer til dyrkning af spisedruer, dels boer der undtages herfra med hensyn til vine, som markedet efterspoerger paa grund af deres kvalitetsegenskaber«.
(23) - Jf. herved den aendring af artikel 36, stk. 1, i forordning nr. 822/87, som jeg har omtalt i fodnote 19 og 20.
(24) - EFT L 206, s. 36.
(25) - Saaledes hedder det i betragtningerne til forordning nr. 1595/96: »idet arealer til dyrkning af druesorter, der udelukkende er klassificeret som spisedruer, ikke er omfattet af forbuddet mod ny beplantning i henhold til artikel 6 i forordning (EOEF) nr. 822/87, boer disse arealer udelukkes fra at kunne opnaa praemie for endelig nedlaeggelse af vinarealer.«