61983CJ0266_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indgivet til Domstolens justitskontor den 28 . november 1983 har Euridiki Samara, tjenestemand ved Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens afgoerelse af 16 . februar 1983, hvorved den afslog at aendre den indplacering paa loentrin, den havde givet sagsoegeren i ansaettelsesbrevet af 21 . december 1982, hvori sagsoegeren blev udnaevnt til sekretaer med stenografi og maskinskrivning i loenklasse C3, loentrin 1, i generaldirektoratet for personale og administration .
2 Det fremgaar af sagens akter, at sagsoegeren blev udnaevnt til tjenestemand paa proeve som maskinskriver i loenklasse C5, loentrin 3, i Raadets generalsekretariat ved afgoerelse af 3 . december 1981 og med virkning fra den 1 . december 1981 . Ved afgoerelse af 22 . december s.aa . blev hun overflyttet til Kommissionen, ligeledes med virkning fra den 1 . december 1981 . Hun blev fastansat som tjenestemand med virkning fra den 1 . juni 1982 . Efter at have deltaget i den almindelige udvaelgelsesproeve KOM/C/365 blev sagsoegeren udnaevnt til sin nuvaerende stilling i loenklasse C3, loentrin 1 .
3 Den 26 . januar 1983 forelagde frk . Samara en ansoegning om, at hendes indplacering paa loentrin blev taget op til fornyet overvejelse under hensyntagen til hendes samlede relevante faglige erfaring . Denne ansoegning blev afvist ved en afgoerelse af 16 . februar 1983 . Den 26 . april 1983 indgav sagsoegeren en klage over denne afgoerelse, som ogsaa blev afvist af Kommissionen .
4 Sagen vedroerer sagsoegerens indplacering paa loentrin . Sagsoegeren mener, at hun i betragtning af den faglige erfaring, hun havde ved tiltraedelsen af tjenesten, burde have vaeret indplaceret paa et hoejere loentrin i loenklasse C3 i medfoer af vedtaegtens artikel 32, 2 . pkt ., en bestemmelse, som omhandler den ansatte tjenestemands indplacering paa loentrin i loenklassen .
5 Til stoette herfor har sagsoegeren gjort gaeldende, at hun opnaaede den bedste placering ved den almindelige udvaelgelsesproeve KOM/C/365, og at hun ved sin tiltraedelse af tjenesten i Faellesskaberne havde sytten aars faglig erfaring, mens hendes soester, Kalliopi Samara, som var placeret som nr . to ved samme udvaelgelsesproeve, og som havde meget mindre faglig erfaring, blev udnaevnt paa loentrin 2 i loenklasse C3, og den ansoeger, der blev placeret som nr . tre, endda blev indplaceret paa loentrin 3 i denne loenklasse .
6 Kommissionen har ikke bestridt disse faktiske omstaendigheder . Den mener imidlertid, at udnaevnelsen af sagsoegeren til loenklasse C3 ikke, som denne har anfoert, udgjorde en »ansaettelse« i den i vedtaegtens artikel 27 forudsatte betydning, idet sagsoegeren, da hun deltog i udvaelgelsesproeven KOM/C/365, allerede var tjenestemand i Kommissionen . Denne omstaendighed udelukker, at en forbedring af sagsoegerens stilling kan betragtes som en ansaettelse, som vedtaegtens artikel 32 finder anvendelse paa ; der er tvaertimod tale om en forfremmelse i den i vedtaegtens artikler 45 og 46 forudsatte betydning, eller i hvert fald om en udnaevnelse, som maa betragtes som en forfremmelse i ordets vide betydning, og som artikel 46 finder anvendelse paa . Da dette er retsstillingen, har ansaettelsesmyndigheden ingen mulighed for at tillade indplacering paa et hoejere loentrin i den opnaaede loenklasse .
7 De af sagsoegeren fremfoerte soegsmaalsgrunde vedroerer tilsidesaettelse af de relevante artikler i vedtaegten, isaer artiklerne 27, 31, 32, 45 og 46, tilsidesaettelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling, lighedsprincippet og princippet om god forvaltning samt overtraedelse af vedtaegtens artikel 5, stk . 3, som ifoelge sagsoegeren er den grundlaeggende regel, der opstiller det almindelige princip om, at tjenestemaend er undergivet de samme ansaettelses- og karrierevilkaar .
8 Foer proevelsen af disse anbringender er det noedvendigt at fastslaa, hvilke bestemmelser der finder anvendelse paa et tilfaelde som sagsoegerens . Hvis udnaevnelsen er en foelge af en ansaettelse, kan ansaettelsesmyndigheden under hensyn til den paagaeldendes uddannelse og saerlige faglige erfaringer give tjenestemanden en anciennitetsforbedring inden for dennes loenklasse ; anciennitetsforbedringen er begraenset til to loentrin ( artikel 32, 2 . pkt .). Hvis udnaevnelsen derimod henhoerer under bestemmelserne om forfremmelse, skal tjenestemanden, der er udnaevnt til en hoejere loenklasse, have den anciennitet, der svarer til det nominelle trin, som er lig med eller ligger umiddelbart over det nominelle trin, han han havde opnaaet i sin hidtidige loenklasse, forhoejet med den stigning, der finder sted hver andet aar i hans nye loenklasse ( artikel 46, stk . 1 ).
9 Kommissionen har i den forbindelse indroemmet, at bestemmelserne i vedtaegtens artikler 45 og 46 ikke direkte finder anvendelse paa sagsoegerens tilfaelde, da hendes udnaevnelse ikke er en foelge af den forfremmelsesprocedure, der er fastsat i artikel 45, men er resulatet af en almindelig udvaelgelsesproeve . Kommissionen har imidlertid anfoert, at de omhandlede bestemmelser bygger paa den grundtanke, at naar foerst en person er blevet ansat som tjenestemand ved Faellesskaberne, er den paagaeldendes stilling undergivet bestemmelserne om tjenestemandskarrierens forloeb . Specielt tages faglig erfaring ved tiltraedelsen af tjenesten i betragtning ved den foerste udnaevnelse til tjenestemand ; den kan ikke spille nogen rolle ved en senere udnaevnelse . Af disse grunde maa bestemmelserne om forfremmelse anvendes i et tilfaelde som det foreliggende, hvor sagsoegeren, som allerede er tjenestemand, er blevet indplaceret i en hoejere loenklasse efter at have bestaaet en udvaelgelsesproeve .
10 Sagsoegeren har gjort indsigelse mod denne maade at anskue tingene paa af to grunde . Hun har for det foerste anfoert, at ifoelge vedtaegten er den almindelige udvaelgelsesproeve, hvilket bl.a . fremgaar af artikel 29, den normale ansaettelsesprocedure, og udnaevnelsen af personer, der har bestaaet en saadan udvaelgelsesproeve, maa derfor betegnes som ansaettelse . Hun har dernaest anfoert, at selv om dette ikke var tilfaeldet, ville Kommissionen ikke desto mindre vaere forpligtet til at behandle alle deltagerne i en almindelig udvaelgelsesproeve ens i medfoer af vedtaegtens artikel 5 og det almindelige lighedsprincip .
11 I den anledning bemaerkes, at forskellene mellem bestemmelserne om indplacering paa loentrin ved ansaettelse og ved forfremmelse kan forklares under henvisning til formaalene med vedtaegtens artikel 32 og artikel 46 . Mens der i det foerste tilfaelde er tale om en ansat, som indtraeder i Faellesskabernes tjeneste, og hvis uddannelse og faglige erfaring kan tages i betragtning inden for ret snaevre graenser, har artikel 46 navnlig til formaal at sikre den stoerst mulige kontinuitet i ancienniteten under tjenestemandens normale karriereforloeb .
12 Heraf foelger i et tilfaelde som sagsoegerens, at anvendelsen af bestemmelserne om forfremmelse forpligter ansaettelsesmyndigheden til fremfor alt at soerge for, at den tjenestemand, der har bestaaet en almindelig udvaelgelsesproeve, ligestilles med de oevrige tjenestemaend, mens anvendelsen af bestemmelserne om ansaettelse snarere har til foelge, at alle, der har bestaaet en almindelig udvaelgelsesproeve, sikres samme behandling, hvad enten de allerede er tjenestemaend eller ej .
13 I begge tilfaelde maa de relevante bestemmelser anvendes analogt, da vedtaegten ikke indeholder bestemmelser om indplaceringen paa loentrin af en tjenestemand, der udnaevnes til en anden stilling efter en almindelig udnaevnelsesproeve . En saadan udnaevnelse sker nemlig ikke efter den procedure, som vedtaegten foreskriver for forfremmelsen af tjenestemaend ; den kan heller ikke anses for en ansaettelse i ordets snaevre betydning, idet den paagaeldende allerede er ansat .
14 Det er paa denne tvetydige baggrund, man maa se Kommissionens afslag paa at tage hensyn til sagsoegerens faglige erfaring og foerste placering ved udvaelgelsesproeven ved hendes udnaevnelse til den nye stilling, hvilket afslag blev begrundet med, at artikel 46 ikke goer det muligt at give en anciennitetsforbedring .
15 Gennemgangen af de faktiske omstaendigheder i den konkrete sag viser, at Kommissionen burde have anvendt de kriterier, der er fastsat i artikel 32, i betragtning af, at udnaevnelsen af sagsoegeren til den nye stilling ikke var et led i hendes normale karriereforloeb . Dels var forskellene mellem stillingen som maskinskriver, som hun beklaedte som tjenestemand i loenklasse C5, og stillingen som sekretaer med stenografi og maskinskrivning, som hun blev udnaevnt til, af en saadan art, at det var berettiget, at hun henviste til sin tidligere erfaring paa dette omraade ; dels bevirkede hendes deltagelse i en almindelig udvaelgelsesproeve, der blev afholdt kort tid efter hendes tiltraedelse af tjenesten, at hun snarere konkurrerede direkte med ansoegere udefra end med kolleger, som havde ret til forfremmelse . I et saadant tilfaelde maa det princip, hvorefter deltagerne i en almindelig udvaelgelsesproeve er berettiget til at blive behandlet ens, finde anvendelse .
16 Heraf foelger, at Kommissionen ikke kunne fastholde indplaceringen af sagsoegeren i loenklasse C3, loentrin 1, under henvisning til vedtaegtens artikel 46 . Den anfaegtede afgoerelse maa derfor annulleres .
17 Det paahviler Kommissionen at undersoege sagsoegerens situation paa ny under anvendelse af de kriterier, der er fastsat i vedtaegtens artikel 32 .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at betale sagens omkostninger . Da Kommissionen har tabt sagen, boer den paalaegges at betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
1 ) Kommissionens afgoerelse af 16 . februar 1983, hvorved den afslog at aendre sagsoegerens indplacering, og Kommissionens afslag af 5 . august 1983 paa sagsoegerens klage annulleres .
2 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger .