62007CJ0060_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑60/07,
jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 7. února 2007,
Komise Evropských společenství, zastoupená M. Šimerdovou a L. Pignataro, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
žalobkyně,
proti
České republice, zastoupené T. Bočkem, jako zmocněncem,
žalované,
SOUDNÍ DVŮR (sedmý senát),
ve složení J. N. Cunha Rodrigues, zastupující předseda sedmého senátu, J. Klučka a A. Arabadžev (zpravodaj), soudci,
generální advokát: J. Mazák,
vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Česká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2004/33/ES ze dne 22. března 2004, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES, pokud jde o některé technické požadavky na krev a krevní složky (Úř. věst. L 91, s. 25; Zvl. vyd. 15/08, s. 272, dále jen „směrnice“), nebo v každém případě tím, že je neoznámila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
2. Podle čl. 9 odst. 1 prvního pododstavce směrnice byly členské státy povinny uvést v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 8. února 2005 a neprodleně o nich uvědomit Komisi.
Postup před zahájením soudního řízení
3. Jelikož Komise nebyla informována o předpisech, které Česká republika přijala, aby zajistila provedení směrnice do svého vnitrostátního právního řádu ve stanovené lhůtě, zahájila řízení o nesplnění povinnosti podle článku 226 ES.
4. Dopisem ze dne 3. října 2005 Komise vyzvala Českou republiku, aby předložila vyjádření. Česká republika dopisem ze dne 1. prosince 2005 Komisi informovala, že opatření nezbytná pro dosažení souladu se směrnicí se připravují.
5. Domnívajíc se, že podle jí dostupných informací dosud nebyly přijaty předpisy, jež mají zajistit provedení směrnice, vydala Komise dne 4. července 2006 odůvodněné stanovisko, kterým Českou republiku vyzvala k přijetí opatření nezbytných k tomu, aby splnila své povinnosti vyplývající z této směrnice ve lhůtě dvou měsíců od obdržení tohoto stanoviska.
6. Dopisem ze dne 7. září 2006 Česká republika informovala Komisi o dosaženém stavu v postupu příprav opatření k provedení směrnice, jež k tomuto datu stále nebyla přijata.
7. Vzhledem k tomu, že Komise neměla žádné informace, které by jí umožnily dospět k závěru, že postup provedení směrnice do českého vnitrostátního právního řádu byl dokončen, rozhodla se podat projednávanou žalobu.
K žalobě
8. Česká republika v žalobní odpovědi uznává, že směrnice nebyla provedena ve stanovené lhůtě. Uplatňuje však, že předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí by měly být přijaty v blízké budoucnosti a že dosud nemohly být přijaty z důvodu, že čtvrté volební období Poslanecké sněmovny skončilo a nově jmenovaná česká vláda musela předložit návrh zákona o léčivech zahrnujícího uvedená ustanovení nově ustavené Poslanecké sněmovně.
9. V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury se existence nesplnění povinnosti musí posuzovat vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku (viz zejména rozsudky ze dne 17. září 1996, Komise v. Itálie, C‑289/94, Recueil, s. I‑4405, bod 20; ze dne 2. června 2005, Komise v. Irsko, C‑282/02, Sb. rozh. s. I‑4653, bod 10, a ze dne 10. května 2007, Komise v. Belgie, C‑407/06, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 9).
10. V projednávané věci je přitom nesporné, že k okamžiku uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku Česká republika nepřijala opatření nezbytná pro to, aby zajistila provedení směrnice do svého vnitrostátního právního řádu.
11. Členský stát se mimoto nemůže dovolávat ustanovení, praxe nebo situací svého vnitrostátního právního řádu coby důvodu, proč nesplnil povinnosti a nedodržel lhůty stanovené směrnicí (viz zejména rozsudky ze dne 15. června 2000, Komise v. Řecko, C‑470/98, Recueil, s. I‑4657, bod 11; ze dne 7. prosince 2000, Komise v. Itálie, C‑423/99, Recueil, s. I‑11167, bod 10, a ze dne 12. července 2007, Komise v. Belgie, C‑90/07, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 13).
12. Za těchto podmínek je třeba považovat žalobu podanou Komisí za opodstatněnou.
13. V důsledku toho je třeba určit, že Česká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
K nákladům řízení
14. Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise náhradu nákladů řízení od České republiky požadovala a Česká republika neměla ve věci úspěch, je namístě jí uložit náhradu nákladů řízení.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl takto:
1) Česká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2004/33/ES ze dne 22. března 2004, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES, pokud jde o některé technické požadavky na krev a krevní složky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
2) České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.