62021CJ0391
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (čtvrtého senátu)
19. září 2024 (
*1
)
„Kasační opravný prostředek – Institucionální právo – Jednotný status poslance Evropského parlamentu – Poslanci Evropského parlamentu zvolení v italských okrscích – Přijetí rozhodnutí o důchodech italskou Poslaneckou sněmovnou – Změna výše důchodů italských národních poslanců – Odpovídající změna výše důchodu bývalého poslance Evropského parlamentu zvoleného v Itálii provedená Evropským parlamentem – Zrušení a nahrazení rozhodnutí Parlamentu – Trvání právního zájmu na řízení o zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie“
Ve věci C‑391/21 P,
jejímž předmětem je kasační opravný prostředek podaný na základě článku 56 statutu Soudního dvora Evropské unie dne 24. června 2021,
Enrico Falqui, s bydlištěm ve Florencii (Itálie), zástupci: F. Sorrentino a A. Sandulli, avvocati,
navrhovatel,
další účastník řízení:
Evropský parlament, zástupci: S. Alves a S. Seyr, jako zmocněnkyně,
žalovaný v prvním stupni,
SOUDNÍ DVŮR (čtvrtý senát),
ve složení: C. Lycourgos, předseda senátu, O. Spineanu-Matei, J.-C. Bonichot, S. Rodin (zpravodaj) a L. S. Rossi, soudci,
generální advokátka: J. Kokott,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 11. ledna 2024,
vydává tento
Rozsudek
1
Svým kasačním opravným prostředkem se Enrico Falqui domáhá zrušení rozsudku ze dne 5. května 2021, Falqui v. Parlament (T‑695/19, dále jen „napadený rozsudek“, EU:T:2021:242), kterým Tribunál zamítl jeho žalobu znějící na zrušení zaprvé oznámení ze dne 8. července 2019 vyhotoveného Evropským parlamentem (dále jen „sporné rozhodnutí“) a týkajícího se úpravy výše důchodu, který navrhovatel pobírá, v návaznosti na nabytí účinnosti dne 1. ledna 2019 rozhodnutí Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (úřad předsednictva Poslanecké sněmovny, Itálie) č. 14/2018 ze dne 12. července 2018 (dále jen „rozhodnutí č. 14/2018“), zadruhé oznámení ze dne 11. dubna 2019 vyhotoveného vedoucím oddělení „Odměňování a sociální nároky poslanců“ generálního ředitelství Evropského parlamentu pro finance (dále jen „vedoucí oddělení“) a týkajícího se nového výpočtu důchodu, na který má navrhovatel nárok poté, co dne 1. ledna 2019 nabylo účinnosti rozhodnutí č. 14/2018 a zatřetí stanoviska právní služby Parlamentu č. SJ-0836/18 ze dne 11. ledna 2019 (dále jen „stanovisko právní služby“).
Právní rámec
Unijní právo
Pravidla NPP
2
Článek 1 přílohy III pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu, ve znění platném do 14. července 2009 (dále jen „pravidla NPP“), stanovil:
„1.   Všichni poslanci Evropského parlamentu mají nárok na starobní důchod.
2.   Do zavedení důchodového pojištění Společenství pro všechny poslance Evropského parlamentu a za předpokladu, že v rámci vnitrostátního systému není poskytován žádný důchod nebo že se výše nebo podmínky tohoto důchodu neshodují s výší nebo podmínkami vztahujícími se na poslance národního parlamentu členského státu, v němž byl poslanec zvolen, je poslanci na jeho žádost vyplácen z rozpočtu Evropské unie (oddíl Parlament) prozatímní důchod.“
3
Článek 2 přílohy III pravidel NPP stanovil:
„1.   Výše a podmínky tohoto důchodu se musí shodovat s výší a podmínkami důchodu poslanců dolní komory parlamentu členského státu, v němž byl poslanec Evropského parlamentu zvolen.
2.   Poslanec požívající výhod podle čl. 1 odst. 2 je jako účastník tohoto systému povinen zaplatit do rozpočtu Evropské unie částku vypočtenou tak, aby se shodovala s celkovým příspěvkem, který platí poslanec dolní komory parlamentu členského státu, v němž byl dotyčný zvolen, podle vnitrostátních právních předpisů.“
4
Článek 3 odst. 1 a 2 přílohy III pravidel NPP zněl takto:
„1.   Žádost o zařazení do tohoto prozatímního systému důchodového pojištění se podávají do dvanácti měsíců od začátku funkčního období poslance.
Po uplynutí této lhůty nabývá členství v systému důchodového pojištění účinnosti počínaje prvním dnem měsíce, ve kterém byla žádost doručena.
2.   Žádosti o výplatu důchodu musí být podány do šesti měsíců od vzniku nároku.
Po uplynutí této lhůty je důchod vyplácen počínaje prvním dnem měsíce, ve kterém byla žádost doručena.“
Statut poslanců
5
Článek 25 odst. 1 a 2 rozhodnutí Evropského parlamentu 2005/684/ES, Euratom ze dne 28. září 2005 o přijetí statutu poslanců Evropského parlamentu (Úř. věst. 2005, L 262, s. 1, dále jen „statut poslanců“), které vstoupilo v platnost dne 14. července 2009, zní takto:
„1.   Poslanci, kteří byli členy Parlamentu již před nabytím účinnosti tohoto statutu a byli znovu zvoleni, se mohou rozhodnout pro uplatňování dosavadního národního systému po celou dobu své činnosti, pokud jde o odměnu, odchodné a dávky pozůstalým.
2.   Tyto platby jsou hrazeny z rozpočtu daného členského státu.“
6
Článek 28 odst. 1 statutu poslanců stanoví:
„Nárok na starobní důchod, který v okamžiku nabytí účinnosti tohoto statutu poslanec získal podle vnitrostátních právních předpisů, zůstává zachován v plném rozsahu.“
Prováděcí opatření
7
Bod 7 odůvodnění rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu 2009/C 159/01 ze dne 19. května a 9. července 2008, kterým se stanoví prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu (Úř. věst. 2009, C 159, s. 1), ve znění rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu 2010/C 340/06 ze dne 13. prosince 2010 (Úř. věst. 2010, C 340, s. 6) (dále jen „prováděcí opatření“), uvádí:
„Je třeba […] prostřednictvím přechodných ustanovení zajistit, aby osoby, které využívají určité služby poskytované na základě pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků, mohly tyto služby využívat i po zrušení těchto pravidel v souladu se zásadou [ochrany] legitimního očekávání. Je také nutné zaručit zachování nároků na důchod nabytých na základě pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků před vstupem statutu [poslanců] v platnost.“
8
Článek 49 odst. 1 prováděcích opatření stanoví:
„Poslanci, kteří vykonávali mandát po dobu alespoň jednoho celého roku, mají po skončení mandátu nárok na doživotní starobní důchod, který se vyplácí od prvního dne měsíce následujícího po měsíci, kdy dosáhnou věku 63 let.
Bývalý poslanec nebo jeho právní zástupce podá žádost o vyplácení starobního důchodu do šesti měsíců od vzniku nároku, s výjimkou případů vyšší moci. Po uplynutí této lhůty vzniká nárok na starobní důchod prvním dnem měsíce, ve kterém byla žádost doručena.“
9
Podle článku 73 prováděcích opatření vstoupila prováděcí opatření v platnost ve stejný den jako statut poslanců, tedy dne 14. července 2009.
10
Článek 74 prováděcích opatření stanoví, že s výhradou přechodných ustanovení uvedených v hlavě IV, a zejména článku 75 těchto prováděcích opatření, se pravidla NPP ruší dnem vstupu statutu poslanců v platnost.
11
Článek 75 prováděcích opatření zní takto:
„1.   Pozůstalostní důchod, invalidní důchod, zvýšení invalidního důchodu kvůli vyživovaným dětem a starobní důchod poskytované v souladu s přílohami I, II a III pravidel [NPP] budou podle těchto příloh nadále vypláceny osobám, které byly jejich příjemci před vstupem statutu [poslanců] v platnost.
Pokud bývalý poslanec, který pobíral invalidní důchod, zemře po 14. červenci 2009, bude pozůstalostní důchod vyplácen jeho pozůstalému manželovi/pozůstalé manželce, stálému partnerovi bez manželského svazku nebo vyživovaným dětem za podmínek stanovených v příloze I pravidel [NPP].
2.   Nárok na starobní důchod nabytý před vstupem statutu [poslanců] v platnost podle výše uvedené přílohy III zůstává zachován. Osobám, které získaly nárok v tomto důchodovém systému, se poskytuje důchod vypočtený na základě jejich nároků nabytých podle výše uvedené přílohy III, pokud splňují podmínky k tomu stanovené právními předpisy dotčeného členského státu a pokud předložily žádost podle čl. 3 odst. 2 výše uvedené přílohy III.“
Italské právo
12
Článek 1 odst. 1 až 3 rozhodnutí č. 14/2018 zní takto:
„1.   Od 1. ledna 2019 se výše přímých a pozůstalostních doživotních příspěvků a poměrné části přímých a pozůstalostních doživotních příspěvků v rámci důchodového zabezpečení, na které byly nároky získány na základě právní úpravy platné ke dni 31. prosince 2011, vypočítává podle nových pravidel stanovených tímto rozhodnutím.
2.   Nový výpočet podle předchozího odstavce se provádí vynásobením výše individuálního příspěvku konverzním koeficientem vztahujícím se k věku poslance ke dni, kdy poslanec získal nárok na doživotní příspěvek nebo na poměrnou dávku v rámci důchodového zabezpečení.
3.   Použijí se konverzní koeficienty uvedené v tabulce 1, která tvoří přílohu tohoto rozhodnutí.“
Skutečnosti předcházející sporu
13
Skutečnosti předcházející sporu jsou uvedeny v bodech 13 až 23 napadeného rozsudku. Pro účely tohoto kasačního opravného prostředku je lze shrnout následovně.
14
Navrhovatel, E. Falqui, je bývalým členem Parlamentu zvoleným v Itálii. Pobírá starobní důchod.
15
Doplněním komentáře do důchodového výměru za leden 2019 informoval Parlament navrhovatele o tom, že výše jeho starobního důchodu může být změněna na základě rozhodnutí č. 14/2018 a že tento nový výpočet může případně vést k vymáhání bezdůvodně vyplacených částek.
16
Od 1. ledna 2019 snížil Parlament na základě tohoto rozhodnutí podle čl. 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP výši starobního důchodu navrhovatele.
17
Nedatovaným oznámením vedoucího oddělení, jež bylo přiloženo k důchodovému výměru navrhovatele za únor 2019, Parlament nejprve navrhovatele upozornil, že ve stanovisku právní služby byla potvrzena automatická použitelnost rozhodnutí č. 14/2018 na jeho situaci. Dále, jakmile Parlament obdrží nezbytné informace od Camera dei deputati (Poslanecká sněmovna, Itálie), oznámí navrhovateli novou výši jeho starobního důchodu a přistoupí k vymáhání případného rozdílu v následujících dvanácti měsících. Konečně informoval navrhovatele, že konečná výše jeho důchodu bude stanovena formálním aktem, proti kterému bude možné podat stížnost nebo žalobu na neplatnost.
18
Oznámením ze dne 11. dubna 2019 vedoucí oddělení zaprvé informoval navrhovatele, že – jak uvedl ve svém oznámení připojeném k důchodovému výměru navrhovatele za únor 2019 – výše jeho starobního důchodu bude upravena podle čl. 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP v rozsahu odpovídajícím snížení obdobných důchodů vyplácených v Itálii Poslaneckou sněmovnou bývalým národním poslancům na základě rozhodnutí č. 14/2018. Zadruhé výše starobního důchodu navrhovatele bude upravena od dubna 2019 se zpětnou účinností k 1. lednu 2019 na základě návrhu na stanovení nové výše důchodu, který je přílohou tohoto oznámení. Zatřetí oznámení ze dne 11. dubna 2019 poskytlo navrhovateli lhůtu 30 dnů od jeho obdržení k předložení připomínek. V případě nepředložení těchto připomínek budou účinky tohoto oznámení považovány za konečné a povedou zejména k navrácení bezdůvodně obdržených částek za leden až březen 2019.
19
E-mailem ze dne 23. května 2019 předložil navrhovatel Parlamentu připomínky.
20
Dne 10. června 2019 podal navrhovatel k Tribunálu žalobu na neplatnost, zapsanou do rejstříku pod číslem T‑347/19, proti oznámení ze dne 11. dubna 2019. Tato žaloba byla usnesením ze dne 3. července 2020, Falqui a Poggiolini v. Parlament (T‑347/19 a T‑348/19, EU:T:2020:303) odmítnuta jako zjevně nepřípustná. Navrhovatel proti tomuto usnesení nepodal kasační opravný prostředek.
21
Ve sporném rozhodnutí vedoucí oddělení uvedl, že připomínky předložené navrhovatelem neobsahují informace, které by mohly odůvodnit změnu postoje Parlamentu vyjádřeného v návrhu rozhodnutí. V důsledku toho se výše starobního důchodu a z něj vyplývající plán vymáhání bezdůvodně vyplacených částek, jak byly přepočítány a oznámeny v příloze návrhu rozhodnutí, staly ke dni oznámení sporného rozhodnutí definitivními.
22
Navrhovateli nejprve nebylo sporné rozhodnutí oznámeno, jelikož jej italská pošta vrátila na belgickou poštu. Navrhovatel se o sporném rozhodnutí dozvěděl až 29. srpna 2019, kdy Parlament podal námitku nepřípustnosti vznesenou proti žalobě podané ve věci T‑347/19. Po podání uvedené námitky nepřípustnosti však Parlament následně úspěšně provedl druhé oznámení sporného rozhodnutí.
Řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
23
Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 11. října 2019 podal navrhovatel žalobu znějící na zrušení sporného rozhodnutí, oznámení ze dne 11. dubna 2019 a stanoviska právní služby.
24
Navrhovatel na podporu svých návrhových žádání směřujících ke zrušení vznesl tři žalobní důvody. První žalobní důvod vycházel z porušení prováděcích opatření. Druhý žalobní důvod vycházel z toho, že vzhledem k údajné protiprávnosti rozhodnutí č. 14/2018 podle italského práva měl Parlament odmítnout použít toto rozhodnutí na situaci navrhovatele. Třetí žalobní důvod vycházel z porušení zásad přednosti, právní jistoty, ochrany legitimního očekávání a proporcionality.
25
Napadeným rozsudkem Tribunál tyto tři žalobní důvody zamítl, a tudíž zamítl tuto žalobu.
Řízení před Soudním dvorem a návrhová žádání účastníků řízení
26
Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zrušil napadený rozsudek;
–
zrušil stanovisko právní služby, návrh rozhodnutí, jakož i sporné rozhodnutí a
–
uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení v obou stupních.
27
Parlament navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zamítl kasační opravný prostředek a
–
uložil navrhovateli náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených v prvním stupni.
28
Dne 12. ledna 2022 předložil E. Falqui kanceláři Soudního dvora kopii rozsudku Consiglio di giurisdizione della Camera dei deputati (Rada pro soudnictví Poslanecké sněmovny, Itálie) č. 4/2021 ze dne 23. prosince 2021 (dále jen „rozsudek č. 4/2021“), kterým bylo zrušeno rozhodnutí č. 14/2018. Tento dokument nebyl v této fázi založen do spisu.
29
Dne 9. března 2022 předložili navrhovatelé ve věci Santini a další v. Parlament (C‑198/21 P) tentýž rozsudek kanceláři Soudního dvora.
30
V projednávané věci, jakož i ve věcech Coppo Gavazzi a další v. Parlament (C‑725/20 P) a Santini a další v. Parlament (C‑198/21 P) předala soudní kancelář účastníkům řízení v těchto věcech dne 16. března 2022 organizační opatření, o němž rozhodli soudce zpravodaj a generální advokátka na základě článku 62 jednacího řádu Soudního dvora, podle něhož byli účastníci řízení požádáni, aby předložili všechny dokumenty, které mohou mít vliv na předmět věci, která se jich týká, a zejména rozsudek č. 4/2021.
31
Dne 23. března 2022 předložil navrhovatel v projednávané věci několik dokumentů, včetně rozsudku č. 4/2021. Dne 29. března 2022 předložil také Parlament několik dokumentů, včetně rozsudku č. 4/2021 a dokumentu nazvaného „Nová pravidla pro výpočet důchodů přijatá italskou Poslaneckou sněmovnou“. Tento orgán rovněž informoval Soudní dvůr, že po obdržení dodatečných vysvětlení, která si vyžádal od Poslanecké sněmovny ohledně konkrétního použití těchto pravidel, provede nový výpočet starobního důchodu navrhovatele a zašle mu nový návrh rozhodnutí o stanovení jeho nároků na důchod, k němuž bude mít možnost předložit připomínky před přijetím konečného rozhodnutí.
32
Dne 21. září 2022 přijal Parlament konečné rozhodnutí, kterým se stanoví nová výše starobního důchodu navrhovatele spolu s dlužnými nedoplatky (dále jen „nové rozhodnutí Parlamentu“).
33
Rozhodnutím ze dne 25. října 2022 vyzval předseda Soudního dvora účastníky řízení, aby upřesnili, zda se domnívají, že nové rozhodnutí Parlamentu nahradilo sporné rozhodnutí ex tunc a že po přijetí tohoto nového rozhodnutí zůstal předmět sporu kasačního opravného prostředku zachován.
34
Dne 29. listopadu 2022 upřesnil Parlament, že má za to, že nové rozhodnutí Parlamentu nahradilo sporné rozhodnutí s účinky ex tunc, ale že předmět sporu kasačního opravného prostředku zůstal zachován. Je totiž v zájmu účastníků řízení a řádného výkonu spravedlnosti, aby Soudní dvůr rozhodl o opodstatněnosti kasačního opravného prostředku za účelem vyjasnění otázky, zda je napadený rozsudek stižen nesprávným právním posouzením a zda Parlament může na základě čl. 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP přepočítat důchod navrhovatele v případě změny použitelné vnitrostátní právní úpravy.
35
Dopisem došlým dne 29. listopadu 2022 uvedl navrhovatel, že se domnívá, že má nadále právní zájem na tom, aby Soudní dvůr rozhodl o výkladu čl. 75 odst. 2 prováděcích opatření ke statutu poslanců. Novým rozhodnutím Parlamentu totiž tento orgán nadále automaticky odkazuje na vnitrostátní pravidla za účelem změny způsobu výpočtu výše starobního důchodu vypláceného podle pravidel NPP, což má za následek, že dotyčný bývalý poslanec Evropského parlamentu je v tomto ohledu vystaven riziku měnících se rozhodnutí vnitrostátního politického orgánu.
Ke kasačnímu opravnému prostředku
36
Na podporu svého kasačního opravného prostředku, kterým se v podstatě snaží zpochybnit potvrzení opodstatněnosti výkladu článku 75 prováděcích opatření ve spojení s čl. 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP (dále jen „vnitřní pravidla Parlamentu“) Tribunálem, předkládá navrhovatel pět důvodů. První důvod kasačního opravného prostředku má v podstatě tři části. První část vychází z nesprávného výkladu článku 1 odst. 2 a článku 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP, jakož i článku 75 prováděcích opatření, druhá z porušení článku 28 statutu poslanců a třetí z nesprávného posouzení účinků rozhodnutí č. 14/2018. Druhý důvod kasačního opravného prostředku, který má dvě části, vychází s porušení zásad ochrany legitimního očekávání a proporcionality. V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že Tribunál neprávem rozhodl, že Parlament může na své bývalé poslance automaticky použít vnitrostátní důchodový systém, aniž by tento orgán ověřil legalitu tohoto vnitrostátního systému. Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z pochybení, kterého se Tribunál dopustil tím, že nezohlednil účinky soudního rozhodnutí vydaného po přijetí rozhodnutí č. 14/2018. Pátý důvod kasačního opravného prostředku, který se skládá ze tří částí, vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se Tribunál dopustil tím, že zaprvé neprávem odmítl druhý a třetí žalobní důvod jako nepřípustné, zadruhé prohlásil, že nemá pravomoc rozhodnout o vrácení neoprávněně sražených částek v případě úspěchu žaloby, a zatřetí uložil navrhovateli, aby nesl vlastní náklady řízení a nahradil náklady řízení vynaložené Parlamentem.
Úvodní poznámky týkající se trvání právního zájmu navrhovatele na řízení
37
Z bodu 32 tohoto rozsudku vyplývá, že cílem nového rozhodnutí Parlamentu přijatého v průběhu řízení před Soudním dvorem je stanovit novou výši starobního důchodu vypláceného navrhovateli, spolu s dlužnými nedoplatky.
38
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury Soudního dvora musí předmět sporu, jakož i právní zájem na řízení přetrvat až do vydání soudního rozhodnutí, neboť jinak nebude vydáno rozhodnutí ve věci samé, což předpokládá, že kasační opravný prostředek může ve výsledku přinést prospěch účastníku řízení, který jej podal (rozsudek ze dne 4. září 2018, ClientEarth v. Komise, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, bod 43 a citovaná judikatura).
39
Právní zájem navrhovatele na řízení však nemusí v důsledku skutečnosti, že navrhovatelem napadený akt přestal v průběhu řízení vyvolávat účinky, nutně zaniknout (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 28. května 2013, Abdulrahim v. Rada a Komise, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, bod 62).
40
Za určitých okolností může mít navrhovatel nadále právní zájem na zrušení aktu zrušeného jeho autorem v průběhu řízení, aby autora napadeného aktu přiměl k tomu, že v budoucnu provede odpovídající změny, a zabrání tak nebezpečí, že se protiprávnost, kterou je tento akt údajně postižen, v budoucnu zopakuje (rozsudek ze dne 6. září 2018, Bank Mellat v. Rada, C‑430/16 P, EU:C:2018:668, bod 64 a citovaná judikatura).
41
V projednávané věci z odpovědi Parlamentu ze dne 29. listopadu 2022, shrnuté v bodě 34 tohoto rozsudku, jednoznačně vyplývá, že tento orgán si přeje i v budoucnu přepočítat důchody bývalých poslanců Evropského parlamentu v případě změny vnitrostátní právní úpravy uvedené v čl. 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP (dále jen „dynamický režim“).
42
Přestože Parlament nahradil sporné rozhodnutí novým rozhodnutím, zůstává skutečností, že toto rozhodnutí je založeno na výkladu vnitřních pravidel Parlamentu, podle něhož je Parlament povinen uplatňovat dynamický režim na bývalé poslance Evropského parlamentu pobírající starobní důchod, kteří, jako navrhovatel, spadají do působnosti přílohy III pravidel NPP (dále jen „dotyční bývalí poslanci Evropského parlamentu“).
43
Navrhovatel přitom v rámci projednávaného kasačního opravného prostředku zpochybňuje právě tento výklad. Z toho vyplývá, že bez ohledu na nahrazení sporného rozhodnutí ex tunc má navrhovatel i nadále právní zájem na konstatování, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když potvrdil opodstatněnost tohoto výkladu, který mohl Parlament uplatnit při přijímání rozhodnutí podobných spornému rozhodnutí nebo novému rozhodnutí Parlamentu v budoucnu, takže existuje nejen riziko opakování údajné protiprávnosti ve smyslu judikatury uvedené v bodě 40 tohoto rozsudku, ale rovněž riziko, že se Tribunál v případě žaloby na neplatnost proti takovým podobným rozhodnutím znovu dopustí údajných nesprávných právních posouzení, která jej vedla k potvrzení opodstatněnosti uvedeného výkladu.
44
Z toho vyplývá, že je třeba učinit závěr, že navrhovatel má nadále právní zájem na řízení před Soudním dvorem v rozsahu, v němž projednávaný kasační opravný prostředek směřuje proti odůvodnění napadeného rozsudku, které je nezbytnou oporou závěrů Tribunálu, podle nichž z vnitřních pravidel Parlamentu vyplývá, že Parlament byl povinen na navrhovatele uplatnit dynamický režim.
K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastníků řízení
45
První důvod kasačního opravného prostředku má v podstatě tři části.
46
V první části navrhovatel tvrdí, že na rozdíl od toho, co rozhodl Tribunál v bodě 49 napadeného rozsudku, statutem poslanců byla pravidla NPP zrušena a stala se nepoužitelnými do budoucna.
47
Podle čl. 1 odst. 2 přílohy III pravidel NPP má totiž důchodový systém zavedený těmito pravidly pouze dočasnou povahu. Prováděcí opatření však upřesňují, že za účelem ochrany legitimního očekávání dotyčných bývalých poslanců Evropského parlamentu zůstávají nároky na starobní důchod, které již byly přiznány, nebo v každém případě již byly nabyty na základě pravidel obsažených v pravidlech NPP, nezměněny.
48
Z bodu 7 odůvodnění prováděcích opatření, jakož i z jejich článku 75, vykládaného ve světle zásady ochrany legitimního očekávání, vyplývá, že dávky přiznané nebo získané na základě pravidel NPP během doby jejich platnosti jsou na rozdíl od toho, co Tribunál uvedl v bodě 57 napadeného rozsudku, nedotknutelné. Odkaz na vnitrostátní právo uvedený v příloze III pravidel NPP musí být tedy chápán jako odkaz na vnitrostátní právní předpisy použitelné v době nabytí nároku na důchod.
49
Na rozdíl od toho, co uvedl Tribunál, skutečnost, že pravidla NPP stanoví, že důchodový systém zavedený těmito pravidly je „prozatímní“„[d]o zavedení důchodového pojištění Společenství pro všechny poslance Evropského parlamentu“, nemůže být vykládána v tom smyslu, že tento systém měl být zachován po vstupu statutu poslanců v platnost. Použití přítomného času oznamovacího způsobu vyjadřuje pouze tehdy aktuální povahu pravidla v době jeho zavedení až do jeho zrušení.
50
Článek 75 prováděcích opatření nestanoví, že již přiznané důchody nebo již nabyté důchodové nároky se budou v budoucnu nadále řídit pravidlem, podle kterého výše důchodu dotyčných bývalých poslanců Evropského parlamentu musí vždy odpovídat výši důchodu, kterou pobírají národní poslanci, nýbrž že důchody již přiznané v minulosti na základě tohoto pravidla „budou nadále vypláceny“ a že již nabytý nárok na důchod „zůstává zachován“.
51
Kdyby dávky přiznané nebo získané na základě pravidel NPP nebyly na základě prováděcích opatření nedotknutelné, byla by tato opatření v rozporu se svým cílem ochrany legitimního očekávání, jelikož dotyční bývalí poslanci Evropského parlamentu by byli vystaveni změnám pravidel pro výpočet výše jejich starobního důchodu z důvodu nových vnitrostátních pravidel v této oblasti, zatímco poslanci Evropského parlamentu, kteří vykonávají svůj mandát od volebního období 2009–2014, by měli nárok na starobní důchod, jehož výše je jistá a nedotknutelná.
52
V rámci druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel Tribunálu vytýká, že v bodě 62 napadeného rozsudku konstatoval, že jeho výklad vnitřních pravidel Parlamentu uvedený v bodě 57 tohoto rozsudku, podle kterého je tento orgán povinen vždy uplatňovat stejná pravidla týkající se výše a podmínek starobních důchodů dotyčných bývalých poslanců Evropského parlamentu, jako jsou pravidla stanovená právem členského státu, ve kterém byli zvoleni, není v rozporu s článkem 28 statutu poslanců z důvodu, že se toto ustanovení použije pouze na důchodové nároky, které poslanci získali podle vnitrostátních právních předpisů, zatímco důchodové nároky navrhovatele byly nabyty na základě ustanovení přílohy III pravidel NPP.
53
Z článku 1 odst. 2 a čl. 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP přitom vyplývá, že cílem sledovaným těmito pravidly bylo zabránit jakémukoliv rozdílnému zacházení mezi na jedné straně poslanci Evropského parlamentu zvolenými v členských státech, které na vlastní náklady zaručují stejný důchod, jako je důchod národních poslanců, a na druhé straně poslanci Evropského parlamentu zvolenými v členských státech, které stejně jako Italská republika jim nestanovily stejný důchod, jako je důchod poslanců národního parlamentu.
54
I kdyby tedy bylo třeba učinit podobně jako Tribunál závěr, že článek 28 statutu poslanců odkazuje pouze na poslance Evropského parlamentu, kteří získali nárok na důchod „podle vnitrostátních právních předpisů“, cíl spočívající v tom, aby obě kategorie poslanců Evropského parlamentu uvedené v předchozím bodě byly zrovnoprávněny, brání tomu, aby přechodný režim vztahující se na bývalé poslance, kteří v době vstupu statutu poslanců v platnost již pobírali starobní důchod, mohl být v podstatě odlišný podle toho, zda je tento důchod poskytován členským státem nebo Parlamentem na základě přílohy III pravidel NPP.
55
Ve třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel Tribunálu vytýká, že shledal, že rozhodnutí č. 14/2018 mělo dopad pouze na výši starobních důchodů bývalých poslanců italského parlamentu, ačkoli mělo dopad na jejich nárok na důchod jako takový, a to se zpětnou účinností.
56
Toto rozhodnutí totiž stanovilo nahrazení již nabytých a vyplacených nároků na důchod na základě italského systému před rokem 2012, který stanovil poskytování dávky smíšené povahy důchodu a pojištění, důchodovým systémem založeným na příspěvcích. Z toho vyplývá, že Parlament tím, že uplatnil rozhodnutí č. 14/2018 na situaci dotyčných bývalých poslanců Evropského parlamentu, změnil nejen výši jejich starobního důchodu, ale i jejich nabyté nároky na důchod, jelikož tento nárok se zpětnou účinností zrušil a nahradil jej jiným, jehož povaha a podmínky přiznání jsou odlišné.
Závěry Soudního dvora
– Úvodní poznámky
57
V první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že statutem poslanců byla pravidla NPP zrušena a stala se nepoužitelnými do budoucna, takže výše dávek přiznaných nebo získaných na základě pravidel NPP během doby jejich platnosti se stala nedotknutelnou.
58
Takovou výtkou navrhovatel v podstatě zpochybňuje opodstatněnost výkladu vnitřních pravidel Parlamentu, podle kterého je Parlament povinen na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu uplatnit dynamický režim.
59
Totéž platí pro druhou část, jelikož výklad článku 28 statutu poslanců podaný Tribunálem v bodě 62 napadeného rozsudku, podle kterého se toto ustanovení použije pouze na důchodové nároky, které poslanci získali podle vnitrostátních právních předpisů, je jedním z důvodů, na jejichž základě Tribunál rozhodl, že čl. 75 odst. 2 první větu prováděcích opatření nelze vykládat v tom smyslu, že dotyčným bývalým poslancům zaručuje nárok na fixní a neměnnou částku starobního důchodu.
60
Ve třetí části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že rozhodnutí č. 14/2018 mělo dopad na jeho nárok na důchod. V této části tedy navrhovatel nezpochybňuje opodstatněnost výkladu vnitřních pravidel Parlamentu, podle kterého je Parlament povinen na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu uplatnit dynamický režim.
61
Z toho vyplývá, že je třeba zkoumat pouze první a druhou část prvního důvodu kasačního opravného prostředku.
– K věci samé
62
Navrhovatel Tribunálu v podstatě vytýká, že v bodě 67 napadeného rozsudku rozhodl, že Parlament mohl platně vycházet ze svých vnitřních pravidel za účelem použití dynamického režimu na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu.
63
Nejprve je třeba podotknout, že podle čl. 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP „[v]ýše a podmínky tohoto důchodu se musí shodovat s výší a podmínkami důchodu poslanců dolní komory parlamentu členského státu, v němž byl poslanec Evropského parlamentu zvolen“.
64
Jak v podstatě uvedl Tribunál v bodě 54 napadeného rozsudku, ze slov „[v]ýše a podmínky tohoto důchodu se musí shodovat“ vyplývá, že Parlament je povinen uplatnit na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu taková pravidla pro výpočet důchodů, jaká se uplatňují na poslance parlamentu členského státu, v němž byli tito bývalí poslanci Evropského parlamentu zvoleni. Jinými slovy, tento orgán je povinen uplatnit dynamický režim na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu.
65
Tento výklad článku 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP je v souladu s cílem, který toto ustanovení sleduje, jak vyplývá z čl. 1 odst. 2 této přílohy.
66
Posledně uvedené ustanovení totiž stanoví, že důchod uvedený v čl. 2 odst. 1 zmíněné přílohy mohou pobírat pouze bývalí poslanci Evropského parlamentu, ve vztahu k nimž důchodový systém členského státu, ve kterém byli zvoleni, nestanoví důchod, nebo pokud se výše nebo způsob výpočtu důchodu, na který mají nárok, neshodují s výší nebo způsobem výpočtu vztahujícím se na poslance národního parlamentu.
67
Cílem článku 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP je tedy především umožnit bývalým poslancům Evropského parlamentu, kteří se nacházejí v situaci uvedené v čl. 1 odst. 2 této přílohy, aby s nimi bylo zacházeno stejně jako s poslanci Evropského parlamentu, jejichž vnitrostátní důchodový systém stanovil nárok na důchod, jehož výše nebo způsob výpočtu se shodovaly s výší nebo způsobem výpočtu vztahujícím se na poslance jejich národního parlamentu.
68
Výklad tohoto ustanovení v tom smyslu, že ukládá Parlamentu, aby na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu použil dynamický režim, tak má za následek, že se na ně, stejně jako na ostatní bývalé poslance Evropského parlamentu, vztahují změny pravidel pro výpočet výše důchodů poslanců jejich národního parlamentu.
69
Tento režim založený na příloze III pravidel NPP byl na základě článku 75 prováděcích opatření zachován po vstupu statutu poslanců v platnost, zejména pokud jde o starobní důchody bývalých poslanců Evropského parlamentu.
70
Článek 74 prováděcích opatření zajisté stanoví, že se pravidla NPP ruší dnem vstupu statutu poslanců v platnost. Jak však toto ustanovení výslovně uvádí, toto zrušení pravidel NPP podléhá přechodným ustanovením obsaženým v hlavě IV těchto opatření. Mezi tato přechodná ustanovení patří článek 75 uvedených opatření.
71
Podle čl. 75 odst. 1 prováděcích opatření, který se použije, jak konstatoval Tribunál v bodě 51 napadeného rozsudku, na navrhovatele, se starobní důchody přiznané na základě přílohy III pravidel NPP nadále vyplácejí podle této přílohy osobám, které tyto dávky pobíraly přede dnem vstupu statutu poslanců v platnost.
72
Jak Tribunál právem uvedl v bodě 56 napadeného rozsudku, ze znění tohoto ustanovení, konkrétně z kogentní povahy formulace „budou podle [přílohy III pravidel NPP] nadále vypláceny“, jakož i z použití oznamovacího způsobu [budoucího] času v této formulaci, je třeba vyvodit, že dynamický režim zůstává použitelný na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu po vstupu statutu poslanců v platnost.
73
Na rozdíl od toho, co tvrdí navrhovatel v rámci této první části, se tudíž Tribunál nedopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 49 napadeného rozsudku konstatoval, že ustanovení přílohy III pravidel NPP nebyla po vstupu statutu poslanců v platnost zrušena.
74
Výklad čl. 75 odst. 1 prováděcích opatření, podle něhož dynamický režim zůstává použitelný na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu po vstupu statutu poslanců v platnost, není vyvrácen na rozdíl od toho, co tvrdí navrhovatel, odstavcem 2 tohoto ustanovení, bodem 7 odůvodnění těchto prováděcích opatření, ani článkem 28 statutu poslanců.
75
Pokud jde nejprve o čl. 75 odst. 2 první větu prováděcích opatření, ten stanoví, že „[n]árok na starobní důchod nabytý před vstupem statutu [poslanců] v platnost podle […] přílohy III [pravidel NPP] zůstává zachován“.
76
Na rozdíl od toho, co tvrdí navrhovatel, z tohoto ustanovení nelze vyvodit žádnou záruku vyplácení starobního důchodu vypočteného na základě pravidel pro výpočet vnitrostátních důchodů použitelných ke dni vstupu statutu poslanců v platnost.
77
V této souvislosti je třeba poukázat na to, že statut poslanců a prováděcí opatření zavedly dva po sobě následující důchodové systémy, které zahrnují dva druhy důchodových nároků, a sice zaprvé nároky na starobní důchod nabyté do 14. července 2009, tj. data vstupu uvedeného statutu v platnost na základě vnitřních pravidel Parlamentu, a zadruhé nároky na starobní důchod nabyté od tohoto data na základě článku 49 prováděcích opatření.
78
V tomto kontextu se čl. 75 odst. 1 prováděcích opatření uplatňuje, jak konstatoval Tribunál v bodě 50 napadeného rozsudku, na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu, včetně navrhovatele, kteří do unijního rozpočtu platili příspěvky na základě čl. 2 odst. 2 přílohy III pravidel NPP a začali pobírat důchod podle této přílohy před vstupem statutu poslanců v platnost, zatímco čl. 75 odst. 2 prováděcích opatření se uplatňuje na bývalé poslance Evropského parlamentu, kteří sice také platili tyto příspěvky, ale ke dni vstupu statutu poslanců v platnost ještě nezačali pobírat starobní důchod.
79
V souladu s druhou větou článku 75 odst. 2 prováděcích opatření totiž „[o]sobám, které získaly nárok [podle přílohy III pravidel NPP], se poskytuje důchod vypočtený na základě jejich nároků nabytých podle [této přílohy], pokud splňují podmínky k tomu stanovené právními předpisy dotčeného členského státu a pokud předložily žádost podle čl. 3 odst. 2 výše uvedené přílohy III“.
80
Vzhledem k tomu, že čl. 75 odst. 2 druhá věta prováděcích opatření stanoví podmínky, které musí splňovat bývalí poslanci Evropského parlamentu, aby mohli pobírat důchod vypočtený na základě jejich nároků nabytých podle přílohy III pravidel NPP, toto ustanovení se nepoužije na takové bývalé poslance Evropského parlamentu, kteří začali pobírat důchod na základě této přílohy před vstupem statutu poslanců v platnost, jako je navrhovatel.
81
Vzhledem k tomu, že druhá věta čl. 75 odst. 2 prováděcích opatření stanoví, že dotyční bývalí poslanci Evropského parlamentu pobírají starobní důchod podle přílohy III pravidel NPP na základě nároků nabytých podle těchto pravidel, pojem „nabytý nárok na starobní důchod“ ve smyslu tohoto článku 75 odst. 2 musí být chápán tak, že se týká nároků na důchod vyplývajících z příspěvků placených každým dotyčným bývalým poslancem Evropského parlamentu, které představují základ pro výpočet starobního důchodu, který se mu vyplácí na základě článku 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP. Tento pojem tedy nelze chápat v tom smyslu, že by odkazoval na údajný nárok na pobírání fixní a neměnné částky starobního důchodu vypočtené na základě vnitrostátních pravidel platných v době vstupu statutu poslanců v platnost nebo v okamžiku zařazení do systému zavedeného tímto ustanovením.
82
Pokud jde dále o bod 7 odůvodnění prováděcích opatření, tento bod uvádí, že „osoby, které využívají určité služby poskytované na základě pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků [musí][…] tyto služby využívat i po zrušení těchto pravidel v souladu se zásadou [ochrany] legitimního očekávání“, a dále že „[j]e také nutné zaručit zachování nároků na důchod nabytých na základě pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků před vstupem statutu v platnost“.
83
Z tohoto bodu odůvodnění vyplývá, že upřesňuje, že dávky přiznané podle této právní úpravy jsou nadále vypláceny a nelze z toho vyvodit, že by se tato právní úprava přestala uplatňovat po uvedeném datu.
84
Pojem „nabyté nároky na důchod“ má tedy v tomto bodě odůvodnění stejný rozsah jako v čl. 75 odst. 2 prováděcích opatření, jak je upřesněn v bodě 81 tohoto rozsudku.
85
Záruka stanovená v článku 75 prováděcích opatření, podle níž dotyční bývalí poslanci Evropského parlamentu, kteří platili příspěvky v rámci důchodového systému zavedeného pravidly NPP, nadále požívají výhod tohoto systému a práva na to, aby výše jejich starobního důchodu byla určena v souladu s dynamickým režimem, přispívá k dosažení cíle ochrany legitimního očekávání.
86
Tribunál mohl v bodě 57 napadeného rozsudku právě v tomto kontextu přezkumu vnitřních pravidel Parlamentu konstatovat, aniž se dopustil nesprávného právního posouzení, že vnitřní pravidla Parlamentu výslovně vyžadují, aby Parlament vždy uplatňoval stejná pravidla týkající se výše a podmínek důchodů, jako jsou pravidla stanovená právem dotyčného členského státu.
87
Pokud jde konečně o článek 28 statutu poslanců, je třeba konstatovat, že se Tribunál v bodě 62 napadeného rozsudku nedopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že se toto ustanovení uplatňuje pouze na důchodové nároky, které bývalí poslanci Evropského parlamentu získali nikoli na základě přílohy III pravidel NPP, nýbrž na základě vnitrostátních důchodových systémů, jak vyplývá ze samotného znění tohoto ustanovení. Na rozdíl od toho, co tvrdí navrhovatel, toto ustanovení jako takové nemá vliv na výklad čl. 75 odst. 1 prováděcích opatření.
88
Mimoto skutečnost, že nároky nabyté na základě vnitrostátních důchodových systémů jsou podle článku 28 statutu poslanců zachovány ke dni použitelnosti tohoto statutu, nezakládá na rozdíl od toho, co tvrdí navrhovatel, rozdílné zacházení v neprospěch dotyčných bývalých poslanců Evropského parlamentu, jejichž výše starobního důchodu může být změněna na základě dynamického režimu. Z článku 28 statutu poslanců totiž vyplývá pouze to, že přijetím tohoto statutu nejsou dotčeny důchodové nároky nabyté bývalými poslanci Evropského parlamentu na základě vnitrostátních důchodových systémů, a nikoli to, že je členským státům zakázáno měnit pravidla pro výpočet starobních důchodů vyplácených na základě těchto systémů.
89
Jak ze znění, tak z kontextu a účelu vnitřních pravidel Parlamentu tedy vyplývá, že Tribunál mohl v bodě 67 napadeného rozsudku rozhodnout, aniž se dopustil nesprávného právního posouzení, že Parlament mohl platně vycházet ze svých vnitřních pravidel za účelem použití dynamického režimu na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu.
90
První důvod kasačního opravného prostředku musí být tudíž zamítnut jako zčásti neopodstatněný a zčásti irelevantní.
K druhému důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastníků řízení
91
Druhý důvod kasačního opravného prostředku má v podstatě dvě části.
92
V první části navrhovatel tvrdí, že z důvodů, které uvedl v rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku, Tribunál v bodech 94 až 98 napadeného rozsudku nesprávně rozhodl, že Parlament neporušil zásadu ochrany legitimního očekávání, neboť navrhovateli neposkytl žádné jiné ujištění než ujištění obsažená v článku 75 prováděcích opatření a v čl. 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP.
93
V rámci druhé části navrhovatel tvrdí, že Tribunál v bodech 100 až 110 napadeného rozsudku porušil zásadu proporcionality.
94
Zaprvé v bodě 110 napadeného rozsudku Tribunál neprávem ověřil, zda je sporné rozhodnutí v souladu s touto zásadou nikoli z hlediska zásady ochrany legitimního očekávání, jak vyplývá z prováděcích opatření, nýbrž z hlediska cíle Italské republiky snížit veřejné výdaje z důvodu vážné hospodářské krize. Podle navrhovatele se vzhledem k tomu, že jeho důchod zatěžuje rozpočet Unie, a nikoli rozpočet tohoto členského státu, nelze takového cíle dovolávat za účelem snížení výše jeho důchodu.
95
Zadruhé Tribunál neprávem rozhodl, že přiměřenost sporného rozhodnutí je zaručena tím, že rozhodnutí č. 14/2018 obsahuje „některá ustanovení zaručující jeho přiměřenost, a to zejména čl. 1 odst. 6 a 7 tohoto [posledně uvedeného] rozhodnutí“. Rozsudek Rady pro soudnictví Poslanecké sněmovny přitom zrušil čl. 1 odst. 7 rozhodnutí č. 14/2018 z důvodu, že toto ustanovení nepostačuje k vyvážení nepřiměřené újmy způsobené tímto rozhodnutím.
96
Zatřetí navrhovatel tvrdí, že je evidentní, že snížení výše jeho starobního důchodu je nepřiměřené a nadměrné, jelikož sporné rozhodnutí snížilo tento důchod z 3108,58 eura na 1644 eur.
97
Parlament tvrdí, že druhý důvod kasačního opravného prostředku musí být zamítnut jako neopodstatněný.
Závěry Soudního dvora
– Úvodní poznámky
98
V první části druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel v podstatě tvrdí, že použití nových pravidel pro výpočet výše jeho starobního důchodu není v souladu se zásadou ochrany legitimního očekávání, jelikož vnitřní pravidla Parlamentu mají za cíl zajistit neměnnost pravidel pro výpočet důchodů dotyčných bývalých poslanců Evropského parlamentu.
99
Takovou výtkou navrhovatel v podstatě zpochybňuje opodstatněnost výkladu vnitřních pravidel Parlamentu, podle kterého je tento orgán povinen na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu uplatnit dynamický režim.
100
V druhé části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel zpochybňuje možnost zohlednit při přezkumu legality sporného rozhodnutí cíle rozhodnutí č. 14/2018 a záruky, které toto rozhodnutí obsahuje, pokud jde o přiměřenost snížení výše starobního důchodu.
101
Tato výtka se týká opodstatněnosti výkladu vnitřních pravidel Parlamentu podaného Tribunálem v tom smyslu, že tato pravidla musí vést k úpravám důchodů bývalých poslanců Evropského parlamentu s přihlédnutím k cílům vnitrostátních důchodových systémů, jakož i k zárukám poskytovaným těmito systémy.
102
Z toho vyplývá, že je třeba zkoumat opodstatněnost druhého důvodu kasačního opravného prostředku.
– K věci samé
103
Je třeba připomenout, že podle obecné interpretační zásady musí být předpis unijního práva vykládán v co největším možném rozsahu způsobem, který nezpochybní jeho platnost, a v souladu s veškerým primárním právem, zejména s ustanoveními Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“). Je-li tedy možný více než jeden výklad znění předpisu sekundárního unijního práva, je třeba dát přednost výkladu, v rámci něhož je ustanovení v souladu s primárním právem, před výkladem, který vede ke zjištění, že ustanovení je s primárním právem neslučitelné (rozsudek ze dne 21. června 2022, Ligue des droits humains, C‑817/19, EU:C:2022:491, bod 86 a citovaná judikatura).
104
Je tedy třeba zkoumat, zda je výklad vnitřních pravidel Parlamentu, podle kterého je Parlament povinen uplatňovat dynamický režim na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu a který vedl k přijetí sporného rozhodnutí, v souladu se zásadou ochrany legitimního očekávání.
105
Podle judikatury Soudního dvora se nikdo nemůže účinně dovolávat porušení této zásady, pokud mu správa neposkytla konkrétní ujištění. Možnost dovolávat se zásady ochrany legitimního očekávání má každá osoba, u které orgán vyvolal podložené naděje. Ujištění způsobilá vzbudit takovéto naděje jsou tvořena přesnými, nepodmíněnými a shodujícími se informacemi z oprávněných a spolehlivých zdrojů bez ohledu na formu, v jaké jsou tyto informace sděleny (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 23. ledna 2019, Deza v. ECHA, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, body 69 a 70 a citovaná judikatura).
106
Je-li naproti tomu opatrná a obezřetná osoba s to předvídat přijetí unijního opatření, které se může nepříznivě dotknout jejích zájmů, nemůže se dovolávat zásady ochrany legitimního očekávání, pokud je toto opatření přijato (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 23. ledna 2019, Deza v. ECHA, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, bod 71 a citovaná judikatura).
107
V této souvislosti je třeba uvést, že z bodů 63 až 89 tohoto rozsudku vyplývá, že vnitřní pravidla Parlamentu zaručují dotyčným bývalým poslancům Evropského parlamentu pouze pobírání důchodu, jehož výše a podmínky jsou totožné s výší a podmínkami důchodu, který pobírají poslanci parlamentu členského státu, ve kterém byli zvoleni.
108
Tribunál v bodě 96 napadeného rozsudku konstatoval, že navrhovatel neprokázal ani netvrdil, že by mu Parlament poskytl jiná ujištění než ta, která jsou obsažena v těchto ustanoveních.
109
Skutečnost, že se navrhovatel stal členem důchodového systému zavedeného článkem 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP, mu však v okamžiku jeho zařazení do tohoto systému nezaložila nárok na pobírání předvídatelné, fixní a neměnné částky starobního důchodu. Jak totiž Tribunál v bodě 97 napadeného rozsudku právem rozhodl, jediným přesným a nepodmíněným ujištěním, které mu mohl Parlament poskytnout, bylo ujištění, že bude na základě vnitřních pravidel Parlamentu pobírat starobní důchod, jehož výše a podmínky se shodují s výší a podmínkami vztahujícími se na poslance parlamentu členského státu, ve kterém byl zvolen, v souladu s dynamickým režimem.
110
Z toho vyplývá, že výklad vnitřních pravidel Parlamentu, podle kterého je Parlament povinen uplatňovat dynamický režim na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu, je v souladu se zásadou ochrany legitimního očekávání.
111
První část druhého důvodu kasačního opravného prostředku je tudíž třeba zamítnout jako neopodstatněnou.
112
Pokud jde o druhou část tohoto důvodu kasačního opravného prostředku, je třeba uvést, že jelikož výklad vnitřních pravidel Parlamentu, podle kterého je Parlament povinen uplatňovat dynamický režim na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu, může vést ke snížení výše důchodu, které má vliv na kvalitu života dotyčné osoby, může tento výklad vést k omezení práva na vlastnictví zakotveného v článku 17 Listiny (obdobně viz rozsudek ESLP ze dne 1. září 2015, Da Silva Carvalho Rico v. Portugalsko, CE:ECHR:2015:0901DEC001334114, § 33).
113
Právo na vlastnictví přitom není právem absolutním, a jeho výkon tedy může být předmětem omezení zejména za předpokladu, že jsou odůvodněna cíli obecného zájmu, které Unie sleduje (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 13. června 2017, Florescu a další, C‑258/14, EU:C:2017:448, bod 51, jakož i citovaná judikatura).
114
Podle čl. 52 odst. 1 Listiny je totiž každé omezení práva na vlastnictví zakotveného v článku 17 Listiny v souladu s posledně uvedeným ustanovením, pokud je stanoveno zákonem, respektuje podstatu práva na vlastnictví a při dodržení zásady proporcionality je nezbytné a skutečně odpovídá cílům obecného zájmu, které uznává Unie, nebo potřebě ochrany práv a svobod druhého.
115
Je třeba učinit závěr, že použití dynamického režimu na bývalé poslance Evropského parlamentu, kteří se nacházejí v situaci uvedené v čl. 1 odst. 2 přílohy III pravidel NPP, sleduje cíl obecného zájmu uznaný Unií, jelikož má za cíl, jak vyplývá z bodu 53 tohoto rozsudku, zacházet stejným způsobem na jedné straně s poslanci Evropského parlamentu, ve vztahu k nimž důchodový systém členského státu, ve kterém byli zvoleni, nestanovil důchod, nebo jehož výše nebo způsob výpočtu důchodu se neshodovaly s výší nebo způsobem výpočtu vztahujícím se na poslance národního parlamentu, a na druhé straně s poslanci Evropského parlamentu, jejichž vnitrostátní důchodový systém takovou výši nebo způsob výpočtu důchodu, jež se shodovaly s výší nebo způsobem výpočtu vztahujícím se na poslance národního parlamentu, stanovil.
116
Naproti tomu cíle sledované rozhodnutím č. 14/2018, použitelným na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu na základě dynamického režimu, jsou čistě vnitrostátní povahy. Jako takové tedy nemohou odůvodnit snížení výše důchodů, jelikož tyto částky jsou vypláceny v rámci důchodového systému zavedeného nikoli na základě vnitrostátního práva, nýbrž na základě unijního práva, a jsou hrazeny z unijního rozpočtu.
117
Tribunál tudíž v bodech 102 až 108 napadeného rozsudku neprávem zohlednil cíle sledované tímto vnitrostátním rozhodnutím pro účely posouzení, zda bylo porušení práva navrhovatele na vlastnictví vyplývající ze sporného rozhodnutí odůvodněné.
118
Je však třeba připomenout, že došlo-li při odůvodnění rozsudku Tribunálu k porušení unijního práva, ale jeho výrok se z jiných právních důvodů jeví jako opodstatněný, nemůže takové porušení vést ke zrušení tohoto rozsudku a je třeba odůvodnění nahradit a kasační opravný prostředek zamítnout (rozsudek ze dne 14. prosince 2023, Komise v. Amazon.com a další, C‑457/21 P, EU:C:2023:985, bod 51, jakož i citovaná judikatura).
119
Je tedy třeba ověřit, zda se zamítnutí výtky vycházející z porušení práva na vlastnictví zakotveného v článku 17 Listiny jeví jako opodstatněné z jiných právních důvodů, než jsou důvody stižené vadou uvedenou v bodě 117 tohoto rozsudku.
120
V této souvislosti je třeba podotknout, že uplatnění dynamického režimu na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu skutečně odpovídá cíli rovného zacházení zmíněnému v bodě 115 tohoto rozsudku, jelikož má za následek, že obě kategorie poslanců Evropského parlamentu uvedené v tomto bodě podléhají vždy vnitrostátním pravidlům pro výpočet starobních důchodů poslanců parlamentu dotyčného členského státu.
121
Toto uplatnění bylo mimoto nezbytné k dosažení uvedeného cíle, jelikož k rovnému zacházení s uvedenými kategoriemi poslanců Evropského parlamentu mohlo vést pouze sladění výše nebo způsobu výpočtu důchodu, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 1 přílohy III pravidel NPP ve spojení s čl. 1 odst. 2 této přílohy.
122
Bez ohledu na nesprávné právní posouzení uvedené v bodě 117 tohoto rozsudku se tedy jeví, že zamítnutí výtky vycházející z porušení práva na vlastnictví zakotveného v článku 17 Listiny je opodstatněné, jelikož dotčené omezení práva na vlastnictví splňuje všechny podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1 Listiny.
123
Z výše uvedeného vyplývá, že druhý důvod kasačního opravného prostředku je neopodstatněný.
K třetímu důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastníků řízení
124
V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel Tribunálu vytýká, že v bodě 43 napadeného rozsudku konstatoval, že posouzení legality rozhodnutí č. 14/2018 nespadá do pravomoci unijního soudu. Vzhledem k tomu, že vnitřní pravidla Parlamentu odkazují na vnitrostátní systémy, nemůže Parlament podle navrhovatele takový systém uplatňovat bez předchozího ověření jeho legality.
125
Dodržení práva na účinný procesní prostředek zaručuje jedině takové ověření legality vnitrostátního systému na úrovni Unie, jelikož navrhovatel jakožto bývalý poslanec Evropského parlamentu, který nikdy nebyl poslancem italské Poslanecké sněmovny, nemá v Itálii možnost napadnout tuto legalitu, jelikož vnitrostátní systém se na něj formálně nevztahuje.
126
Z několika publikací národních odborníků mimoto vyplývá, že poslední reforma důchodů poslanců italského parlamentu vede k systému, který postrádá jakýkoli pojistně matematický základ, který narušuje jejich legitimní očekávání a stabilitu výše jejich starobního důchodu v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání.
127
Parlament tvrdí, že třetí důvod kasačního opravného prostředku musí být odmítnut jako zčásti nepřípustný a zamítnut jako zčásti neopodstatněný.
Závěry Soudního dvora
– Úvodní poznámky
128
V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že vnitřní pravidla Parlamentu nemohou být vykládána v tom smyslu, že Parlament může na své bývalé poslance automaticky použít vnitrostátní důchodový systém, aniž by tento orgán ověřil legalitu tohoto vnitrostátního systému.
129
Tento důvod kasačního opravného prostředku se tak týká výkladu vnitřních pravidel Parlamentu, a proto musí být zkoumán ve věci samé.
– K věci samé
130
Jak vyplývá z přezkumu prvního důvodu projednávaného kasačního opravného prostředku, Tribunál mohl v bodech 54 a 57 napadeného rozsudku právem rozhodnout, že Parlament byl povinen použít na navrhovatele stejná pravidla týkající se výše a podmínek důchodů, jako jsou pravidla stanovená italským právem.
131
Tribunál v týchž bodech rovněž právem uvedl, že Parlament se může této povinnosti zprostit v případě, že by takové použití vedlo k porušení normy unijního práva vyšší právní síly, jako je obecná zásada tohoto práva nebo ustanovení Listiny.
132
Je totiž na Parlamentu, aby se ujistil, že použití jeho vnitřních pravidel spočívajících v úpravě důchodů jeho bývalých poslanců v závislosti na vývoji vnitrostátních systémů neodporuje obecným zásadám unijního práva nebo Listině. Tento orgán se proto musí zdržet takové úpravy, pokud se ukáže, že je neslučitelná s unijním právem.
133
I když z výše uvedeného vyplývá, že Parlament nemohl bez zohlednění obecných zásad unijního práva a Listiny automaticky použít na své bývalé poslance rozhodnutí č. 14/2018, nevyplývá z toho, že tomuto orgánu příslušelo zkoumat legalitu tohoto rozhodnutí.
134
V tomto ohledu Tribunál v bodě 73 napadeného rozsudku právem konstatoval, že posouzení legality tohoto rozhodnutí přijatého podle italského práva je vyhrazeno příslušným italským orgánům. Povinnost Parlamentu uvedená v předchozím bodě nespočívá v tom, aby se zabýval legalitou vnitrostátních důchodových systémů, nýbrž v zajištění slučitelnosti uplatňování vlastních vnitřních pravidel, která spočívají v úpravě důchodů bývalých poslanců Evropského parlamentu na základě takového vnitrostátního systému, s unijním právem.
135
Z toho vyplývá, že třetí důvod kasačního opravného prostředku je neopodstatněný.
Ke čtvrtému důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastníků řízení
136
V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že v návaznosti na rozsudek Rady pro soudnictví Poslanecké sněmovny uvedený v bodě 95 tohoto rozsudku může bývalý poslanec národního parlamentu mimo jiné požádat o nový výpočet výše svého starobního důchodu ve specifických, ale dosti nepřesných situacích, a sice v případě invalidity dotyčné osoby, v případě, kdy musí užívat život zachraňující léky, v případě, kdy nemá jiné významné příjmy nebo pokud může prokázat, že nový výpočet výše jeho starobního důchodu podle rozhodnutí č. 14/2018 vedl k vážnému zhoršení jeho životních podmínek. Takový systém, který předpokládá šetření osobní situace dotyčné osoby, nelze uplatnit na unijní úrovni, což Tribunál nezohlednil.
137
Komise tvrdí, že čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku je nepřípustný.
Závěry Soudního dvora
138
Na podporu čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel uplatňuje výtku, která se týká pouze sporného rozhodnutí a nemá vliv na opodstatněnost výkladu vnitřních pravidel Parlamentu, podle kterého je tento orgán povinen na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu uplatnit dynamický režim.
139
Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku tedy není třeba zkoumat.
K pátému důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastníků řízení
140
Pátý důvod kasačního opravného prostředku se dělí na tři části.
141
V rámci první části navrhovatel tvrdí, že na rozdíl od toho, co Tribunál rozhodl v bodech 112 až 119 napadeného rozsudku, musí být návrh rozhodnutí a stanovisko právní služby zrušeny, neboť se jedná o napadnutelné akty, které nepříznivě zasahují do jeho právního postavení.
142
V rámci druhé části navrhovatel tvrdí, že na rozdíl od toho, co Tribunál rozhodl v bodech 120 až 122 napadeného rozsudku, nelze vrácení neoprávněně sražených částek v případě úspěchu žaloby postavit na roveň příkazu unijním orgánům, k němuž Tribunál nemá pravomoc.
143
V rámci třetí části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel zpochybňuje rozhodnutí Tribunálu o nákladech řízení.
Závěry Soudního dvora
144
Žádná z částí pátého důvodu kasačního opravného prostředku vzneseného navrhovatelem nesměřuje ke zpochybnění, a to ani nepřímo, opodstatněnosti výkladu vnitřních pravidel Parlamentu, podle kterého je tento orgán povinen na dotyčné bývalé poslance Evropského parlamentu uplatnit dynamický režim.
145
Pátý důvod kasačního opravného prostředku tedy není třeba zkoumat.
146
Vzhledem k tomu, že všechny důvody předložené navrhovatelem na podporu jeho kasačního opravného prostředku byly zamítnuty, je třeba kasační opravný prostředek zamítnout v plném rozsahu.
K nákladům řízení
147
Na základě čl. 184 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora rozhodne Soudní dvůr o nákladech řízení, není-li kasační opravný prostředek opodstatněný. Podle čl. 138 odst. 1 tohoto jednacího řádu, který se použije na základě čl. 184 odst. 1 tohoto jednacího řádu na řízení o kasačním opravném prostředku, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
148
Vzhledem k tomu, že Parlament požadoval náhradu nákladů řízení a navrhovatel neměl ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedenému uložit, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Parlamentem.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:
1)
Kasační opravný prostředek se zamítá.
2)
Enrico Falqui ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: italština.