62004CJ0128_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑128/04,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Belgie) ze dne 19. ledna 2004, došlým Soudním dvoru dne 9. března 2004, v trestním řízení proti
Annic Andréa Raemdonck,
Raemdonck-Janssens BVBA,
SOUDNÍ DVŮR (třetí senát),
ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, A. La Pergola, J.-P. Puissochet, U. Lõhmus a A. Ó Caoimh, soudci,
generální advokát:  M. Poiares Maduro,
vedoucí soudní kanceláře:  R. Grass,
s přihlédnutím k písemné části  řízení,
s ohledem na vyjádření předložená:
– za vládu Spojeného království K. Manjim, jako zmocněncem, ve spolupráci s M. Demetriou, barrister,
– za Komisi Evropských společenství W. Wilsem, jako zmocněncem,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 13 odst. 1 písm. g) nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě (Úř. věst. L 370, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 319).
2. Tato žádost byla podána v rámci trestního řízení zahájeného proti společnosti belgického práva Raemdonck-Janssens BVBA (dále jen „Raemdonck-Janssens“) a A. A. Raemdonck, jednatelce této společnosti, ohledně předpokládaného porušení ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (Úř. věst. L 370, s. 8; Zvl. vyd. 07/01, s. 227).
Právní rámec
Právní úprava Společenství
3. Nařízení č. 3821/85 vyžaduje, aby vozidla určená pro silniční dopravu byla vybavena tachografem. Podle jeho čl. 14 odst. 2:
„Podnik uchovává záznamové listy v řádném stavu nejméně jeden rok po jejich použití a na žádost dotyčného řidiče mu vydá jejich kopie. Listy musí být předloženy nebo vydány na žádost kontrolora.“
4. Článek 3 odst. 2 nařízení č. 3821/85 stanoví, že členské státy mohou z působnosti tohoto nařízení vyjmout vozidla uvedená v čl. 13 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3820/85. Členské státy uvědomí Komisi Evropských společenství o všech výjimkách udělených z tohoto důvodu.
5. Článek 13 odst. 1 nařízení č. 3820/85 stanoví:
„1. Každý členský stát může na svém území nebo po dohodě s jiným členským státem na jeho území stanovit odchylky od kteréhokoli ustanovení tohoto nařízení, které se týká přepravy vozidly patřícími do některé z těchto kategorií:
[…]
g) vozidla používaná na tratích v okruhu do 50 km od místa obvyklého odstavení vozidla a určená pro přepravu materiálu nebo zařízení, které řidič při výkonu svého povolání potřebuje, za podmínky, že řízení vozidla nepředstavuje řidičovu hlavní činnost a že touto odchylkou nejsou vážně dotčeny cíle sledované tímto nařízením. Členské státy mohou stanovit, že tyto odchylky budou povolovat na základě individuálního oprávnění;
[…]
Členské státy uvědomí Komisi o odchylkách udělených podle tohoto odstavce.“
6. Článek 1 odst. 3 téhož nařízení definuje „řidiče“ jako „každou osobu, která řídí vozidlo třeba jen krátkou dobu, nebo je ve vozidle, aby je popřípadě mohla řídit“.
Vnitrostátní právní předpisy
7. Ustanovení nařízení č. 3821/85 byla v Belgii provedena královskou vyhláškou ze dne 13. července 1984 ( Moniteur belge
ze dne 4. října 1984, s. 13509), ve znění královské vyhlášky ze dne 10. listopadu 1987 ( Moniteur belge
ze dne 19. prosince 1987, s. 19062). Článek 1 první pododstavec této vyhlášky stanoví, že povinné vybavení tachografem motorových vozidel evidovaných v Belgii, využívaných pro silniční dopravu, se nevztahuje na motorová vozidla uvedená v příloze 1 této vyhlášky. V této příloze 1, části B, bodě 8 jsou uvedena „vozidla určená pro přepravu materiálu nebo zařízení, které řidič při výkonu svého povolání potřebuje, používaná na tratích v okruhu do 50 km od místa obvyklého odstavení vozidla a za podmínky, že řízení vozidla nepředstavuje řidičovu hlavní činnost.“
Spor v původním řízení a předběžná otázka
8. Činnost, kterou vykonává Raemdonck-Janssens v oblasti obecných infrastrukturních prací, sestává z provádění horizontálních vrtů a poté zavádění kanalizace, kabelů a telekomunikačních sítí. Uvedená společnost využívá dohromady pět svých vlastních řidičů pro přepravu nezbytného materiálu na staveniště.
9. Dne 18. října 2001 byla provedena kontrola nákladního auta patřícího Raemdonck-Janssens. Přezkum kotoučů tachografu tohoto vozidla ukázal, že jeho řidič p. Burm vykonal přesčasové hodiny.
10. Na základě tohoto konstatování si kontrolor uplatňování sociálních právních předpisů vyžádal přístup k záznamům tachografu za období jednoho roku ohledně všech řidičů, které Raemdonck-Janssens zaměstnávala. Nejprve měl přístup pouze k záznamům za poslední čtvrtletí roku 2001 týkajícím se p. Burma, jakož i k jeho individuálním výplatním listům za toto období. Přezkum těchto dokumentů ukázal, že p. Burm vykonal přesčasové hodiny, aniž by obdržel příplatek ke mzdě nebo by mu byly z tohoto důvodu poskytnuty doby odpočinku. Mimoto bylo zjištěno, že p. Burm byl zaměstnán v sobotu, což představuje porušení předpisů o provádění stavebních prací. Později měl kontrolor rovněž přístup k individuálním výplatním listům ostatních řidičů zaměstnaných Raemdonck-Janssens. Jejich prostudování odhalilo, že tito řidiči nikdy neobdrželi odměnu za přesčasové hodiny.
11. L‘Openbaar Ministerie zahájilo před rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde trestní řízení proti A. A. Raemdonck a Raemdonck-Janssens. Obviněné tvrdí, že na přepravu uskutečňovanou posledně jmenovanou se vztahuje odchylka stanovená v čl. 13 odst. 1 písm. g) nařízení č. 3820/85. Úkolem řidičů bylo přepravit na staveniště nezbytný materiál a zařízení, tedy rýpadla, kabely a dlaždice. Tato staveniště se nacházela v okruhu do 50 km od sídla uvedené společnosti. Výrazy „materiál nebo zařízení“ pokrývají v kontextu tohoto ustanovení stavební materiály a instalační materiál, jako jsou kabely.
12. Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde usoudil, že spor, který je mu předložen, se týká práva Společenství, a rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Je třeba výrazy ‚materiál nebo zařízení‘ uvedené v čl. 13 [odst. 1] písm. g) nařízení […] č. 3820/85 […] vykládat tak, že se vztahují výlučně k ‚nástrojům a přístrojům‘ nebo naopak tyto výrazy rovněž pokrývají věci nezbytné pro provedení stavebních prací, jako jsou stavební materiály nebo kabely, které je, či není možné přepravovat odděleně od nástrojů a přístrojů?“
K předběžné otázce
13. Podstatou otázky postupujícího soudu je, zda je výrazy „materiál nebo zařízení“ obsažené v čl. 13 odst. 1 písm. g) nařízení č. 3820/85 třeba vykládat v rámci režimu odchylek uvedeného v čl. 3 odst. 2 nařízení č. 3821/85 tak, že se vztahují výlučně na „nástroje a přístroje“ nebo pokrývají rovněž věci nezbytné pro provedení stavebních prací, jako jsou stavební materiály nebo kabely, které je či není možné přepravovat odděleně od zařízení a přístrojů.
14. Za účelem poskytnutí užitečné odpovědi na tuto otázku je třeba jednak přezkoumat podmínky použití odchylky stanovené v čl. 13 odst. 1 písm. g) nařízení č. 3820/85 a jednak analyzovat dosah tohoto ustanovení.
15. Pokud jde o uvedené podmínky, vláda Spojeného království i Komise pochybují, že jsou ve věci v původním řízení všechny splněny. Kladou si zejména otázku  postavení řidičů vozidel určených pro přepravu materiálu nebo zařízení a otázku povahy činností, které tito řidiči vykonávají. Naopak je nesporné, že předmětná vozidla byla použita v okruhu 50 km od místa jejich obvyklého odstavení.
16. Podle čl. 13 odst. 1 písm. g) nařízení č. 3820/85 se odchylka uvedená v tomto ustanovení použije pouze za podmínky, že řízení vozidla nepředstavuje řidičovu hlavní činnost. Řidič musí mimoto použít dotčený materiál nebo zařízení při výkonu svého povolání. Tyto dvě podmínky se tedy vztahují na činnosti řidiče, a nikoli na činnosti dotčeného podniku.
17. Poznatky, které má Soudní dvůr k dispozici, mu neumožňují s jistotou prokázat, zda řidiči zaměstnaní Raemdonck-Janssens dodržují takto stanovené požadavky. Za těchto podmínek přísluší postupujícímu soudu, kterému byla předložena věc v původním řízení, a který musí přijmout odpovědnost za následné soudní rozhodnutí, určit s ohledem na skutečnosti projednávaného případu, zda výše uvedené požadavky dodrženy jsou, či nikoli.
18. Pokud jde o výklad výrazů „materiál nebo zařízení“ uvedených v čl. 13 odst. 1 písm. g) nařízení č. 3820/85, vláda Spojeného království a Komise tvrdí, že tyto výrazy nepokrývají výlučně „nástroje a přístroje“, ale mohou rovněž zahrnovat stavební materiály a kabely.
19. Je třeba konstatovat, že takový výklad je potvrzen zněním dotčeného ustanovení, kontextem, do něhož je začleněno, jakož i účelem právní úpravy, jejíž je součástí.
20. Nejdříve je nutno poznamenat, že vykládat výrazy „materiál nebo zařízení“ tak, že se vztahují pouze na „nástroje a přístroje“, není v souladu se zněním čl. 13 odst. 1 písm. g) nařízení č. 3820/85. Ačkoli je pravda, že pojem „zařízení“ pokrývá zejména nástroje a přístroje přepravované řidičem k výkonu jeho povolání, nic to nemění na tom, že pojem „materiál“ má širší dosah a označuje rovněž materiály nezbytné pro výkon tohoto povolání.
21. Pokud jde následně o kontext, do něhož jsou výrazy „materiál nebo zařízení“ začleněny, je namístě zdůraznit, že tyto výrazy je třeba vykládat ve světle podmínek stanovených v čl. 13 odst. 1 písm. g) nařízení č. 3820/85, zejména těch, které vyplývají ze vsuvek, „které řidič při výkonu svého povolání potřebuje“ a „za podmínky, že řízení vozidla nepředstavuje řidičovu hlavní činnost“. Řidič vozidla, jehož hlavní činností není jeho řízení, může mít povinnost za účelem výkonu svého povolání přepravovat nejen nástroje a zařízení, ale rovněž materiály, jako jsou stavební materiály, které jsou nezbytné pro výkon uvedeného povolání. Přitom nic nebrání tomu, aby se toto ustanovení mohlo týkat i takových materiálů.
22. Nakonec, co se týče přezkumu účelu právní úpravy dotčené v původním řízení, je třeba připomenout nejen účel odchylky stanovené v čl. 13 odst. 1 písm. g) nařízení č. 3820/85, ale rovněž cíle sledované tímto nařízením jakož i nařízením č. 3821/85. Přitom je nesporné, že tato nařízení směřují ke zlepšení bezpečnosti silničního provozu a pracovních podmínek řidičů. Tyto cíle se projevují zejména v povinnosti vybavit vozidla pro silniční přepravu tachografem umožňujícím kontrolu času řízení a odpočinku řidičů.
23. Přesto, jak to vyplývá ze čtvrtého bodu odůvodnění nařízení č. 3821/85  a z čl. 13 odst. 1 nařízení č. 3820/85, mohou být některá vozidla a některé typy přepravy jimi provedené bez obtíží vyloučeny z oblasti působnosti režimu zavedeného těmito nařízeními. Členské státy totiž mohou na svém území za určitých podmínek a bez toho, aby tím byly narušeny cíle tohoto režimu, stanovit odchylky ve prospěch přepravy vozidly takovými, jako jsou vozidla uvedená ve zmíněném čl. 13 odst. 1 písm. g). Jelikož podmínky pro použití posledně uvedeného ustanovení jsou striktní,  nemůže výklad výrazů „materiál nebo zařízení“ tak, že pokrývají rovněž věci nezbytné k provedení stavebních prací, být v rozporu se sledovaným cílem, tedy zlepšením bezpečnosti silničního provozu a pracovních podmínek řidičů. Tento výklad je krom toho s to zaručit užitečný účinek odchylky stanovené v čl. 13 odst. 1 písm. g) nařízení č. 3820/85.
24. S ohledem na výše uvedené je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že výrazy „materiál nebo zařízení“ uvedené v čl. 13 odst. 1 písm. g) nařízení č. 3820/85 je třeba vykládat v rámci režimu odchylek stanoveného v čl. 3 odst. 2 nařízení č. 3821/85 tak, že se nevztahují výlučně na „nástroje a přístroje“, ale pokrývají rovněž věci, jako je stavební materiál nebo kabely, nezbytné pro provedení prací, které tvoří náplň hlavní činnosti řidiče dotčeného vozidla.
K nákladům řízení
25. Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před postupujícím soudem, je tento příslušný k rozhodnutí o nákladech řízení. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření účastníků řízení se nenahrazují.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
Výrazy „materiál nebo zařízení“ uvedené v čl. 13 odst. 1 písm. g) nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě je třeba vykládat v rámci režimu odchylek stanoveného v čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě tak, že se nevztahují výlučně na „nástroje a přístroje“, ale pokrývají rovněž věci, jako je stavební materiál nebo kabely, nezbytné pro provedení prací, které tvoří náplň hlavní činnosti řidiče dotčeného vozidla.