Apvienotās lietas C‑70/17 un C‑179/17
Abanca Corporación Bancaria SApretAlberto García Salamanca Santos
un
Bankia SApretAlfonso Antonio Lau MendozaunVerónica Yuliana Rodríguez Ramírez
(Tribunal Supremo un Juzgado de Primera Instancia no 1 de Barcelona
lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (virspalāta) 2019. gada 26. marta spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – 6. un 7. pants – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Hipotekārā aizdevuma līguma noteikums par kredīta pirmstermiņa atmaksu – Noteikuma daļēja negodīguma atzīšana – Valsts tiesas pilnvaras, ja ir spēkā noteikums, kas ir atzīts par “negodīgu” – Negodīga noteikuma aizstāšana ar valsts tiesību normu
Patērētāju tiesību aizsardzība – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Direktīva 93/13 – Noteikuma daļēja negodīguma atzīšana – Piemērojamība – Noteikuma daļas, kura nav negodīga, saglabāšana spēkā, kas izraisa tā satura izmaiņas – Nepieļaujamība – Negodīga noteikuma aizstāšana ar valsts tiesību normu, ko veic valsts tiesa – Pieļaujamība – Nosacījumi
(Padomes Direktīvas 93/13 6. un 7. pants)
(skat. 48., 53., 54., 56.–58., 60. un 64. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Ar 2019. gada 26. marta spriedumu apvienotajās lietās Abanca Corporación Bancaria (C‑70/17) un Bankia (C‑179/17) Tiesas virspalāta lēma par to, kā interpretēt Direktīvas 93/13 par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 6. un 7. pantu.
Pamatlietas attiecas uz prasītājiem, kas ir noslēguši hipotekārā aizdevuma līgumus Spānijā, kuros ir ietverts noteikums, kas ļauj pieprasīt līguma pirmstermiņa izpildi, ja nav veikts kaut vai tikai viens ikmēneša maksājums.
Iesniedzējtiesas ir vērsušās Tiesā, lai uzzinātu, vai Direktīvas 93/13 6. un 7. pants būtībā ir interpretējami tādējādi, pirmkārt, ka tad, ja noteikums par hipotekārā aizdevuma līguma pirmstermiņa izpildi tiek atzīts par negodīgu, to tomēr var daļēji saglabāt, atceļot elementus, kas to padara par negodīgu, un, otrkārt, ka pretējā gadījumā piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūra, kas ir uzsākta, piemērojot šo noteikumu, tomēr var turpināties, papildinoši piemērojot valsts tiesību normu, ja neiespējamība izmantot šo procedūru varētu būt pretrunā patērētāju interesēm.
Šajā ziņā Tiesa ir atzinusi, ka Direktīvas 93/13 6. un 7. pants ir interpretējami vispirms tādējādi, ka tie nepieļauj, ka par negodīgu atzīts noteikums par hipotekārā aizdevuma līguma pirmstermiņa izpildi tiek daļēji saglabāts, atceļot elementus, kas to padara par negodīgu, ja šādas atcelšanas rezultātā ir jāpārskata minētā noteikuma saturs, ietekmējot tā būtību. Pēc tam Tiesa ir atzinusi, ka šie paši panti pieļauj, ka valsts tiesa novērš šāda negodīga noteikuma spēkā neesamību, aizstājot to ar jaunu tiesību normas, ar ko ir pamatots šis noteikums, redakciju, kura ir piemērojama gadījumā, ja starp līguma pusēm ir panākta vienošanās, ciktāl attiecīgais hipotekārā aizdevuma līgums nevar turpināt pastāvēt minētā negodīgā noteikuma atcelšanas gadījumā un līguma atcelšana kopumā patērētājam rada īpaši nelabvēlīgas sekas.
Šādā kontekstā Tiesa, protams, ir atgādinājusi, ka tad, ja valsts tiesa konstatē negodīga noteikuma spēkā neesamību līgumā, kas ir noslēgts starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju, Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesību normu, kura valsts tiesai ļauj papildināt šo līgumu, pārskatot šī noteikuma saturu. Tādējādi, ja valsts tiesa drīkstētu pārskatīt šādā līgumā ietvertu negodīgu noteikumu saturu, šāda iespēja varētu apdraudēt Direktīvas 93/13 7. pantā paredzētā mērķa īstenošanu ilgtermiņā. Šī iespēja likvidētu preventīvo ietekmi, kāda attiecībā uz pārdevējiem un piegādātājiem ir vienkāršai šādu negodīgu noteikumu nepiemērošanai patērētajiem, ciktāl tiem joprojām pastāvētu vilinājums izmantot minētos noteikumus, zinot, ka pat tad, ja tie tiktu atzīti par spēkā neesošiem, valsts tiesa tomēr līgumu varētu vajadzīgajā mērā papildināt tā, lai tādējādi nodrošinātu minēto profesionāļu intereses.
Tomēr situācijā, kad starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju noslēgts līgums nevar turpināt pastāvēt pēc negodīga noteikuma atcelšanas, Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts pieļauj, ka valsts tiesa atbilstoši līgumu tiesību principiem atceļ negodīgu noteikumu, aizstājot to ar papildinošu valsts tiesību normu tādās situācijās, kurās negodīga noteikuma atzīšana par spēkā neesošu uzliktu tiesai pienākumu atcelt līgumu kopumā, tādējādi patērētājam radot īpaši nelabvēlīgas sekas, līdz ar to pēdējais minētais tiktu sodīts.
Šāda aizstāšana ir pilnībā pamatota, ņemot vērā Direktīvas 93/13 mērķi. Tā ir saderīga ar Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkta mērķi, jo šīs tiesību normas mērķis ir formālu līdzsvaru, ko līgums rada līgumslēdzēju pušu tiesībās un pienākumos, aizstāt ar reālu līdzsvaru, lai atjaunotu pēdējo minēto vienlīdzību, nevis lai atceltu visus līgumus, kuros ir ietverti negodīgi noteikumi.
Ja nebūtu atļauts negodīgu noteikumu aizstāt ar papildinošu valsts tiesību normu, kas paredz tiesai pienākumu pilnībā atcelt līgumu, patērētājam varētu rasties īpaši nelabvēlīgas sekas, kā rezultātā varētu tikt apdraudēta preventīvā iedarbība, kas izriet no līguma atcelšanas. Runājot par aizdevuma līgumu, šādas atcelšanas sekas principā ir tādas, ka tūlīt kļūst atmaksājama aizdevuma atlikusī daļa, kuras apmērs var pārsniegt patērētāja finansiālās iespējas, un tādējādi tiek sodīts patērētājs, nevis aizdevējs, kuram līdz ar to nebūs motivācijas atturēties no šādu noteikumu iekļaušanos tā piedāvātajos līgumos.
Analogu iemeslu dēļ Tiesa uzskata, ka situācijā, kad starp profesionāli un patērētāju noslēgts hipotekārā aizdevuma līgums nevar turpināt pastāvēt pēc tāda negodīga noteikuma atcelšanas, kura formulējums ir balstīts uz tiesību normu, kas ir piemērojama gadījumā, ja starp līguma pusēm ir panākta vienošanās, Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts pieļauj, ka valsts tiesa, lai novērstu šī līguma spēkā neesamību, šo noteikumu aizstāj ar jaunu šīs atsauces tiesību normas redakciju, kas ir ieviesta pēc līguma noslēgšanas, ciktāl līguma atcelšana patērētājam radītu īpaši nelabvēlīgas sekas.
Iesniedzējtiesām saskaņā ar valsts tiesību normām, izmantojot objektīvu pieeju, ir jāpārbauda, vai šo noteikumu atcelšanas sekas būs tādas, ka hipotekārā aizdevuma līgumi vairs nevar pastāvēt.
Šādā gadījumā iesniedzējtiesām būs jāpārbauda, vai pamatlietā aplūkoto hipotekārā aizdevuma līgumu atcelšana attiecīgajiem patērētājiem radīs īpaši nelabvēlīgas sekas. Šajā ziņā Tiesa norāda, ka no iesniedzējtiesu lēmumiem izriet, ka šāda atcelšana varētu it īpaši ietekmēt valsts tiesību procesuālās normas, saskaņā ar kurām bankas var tiesā panākt, ka patērētājs atmaksā visu atlikušo aizdevuma summu.
1      Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).