62006CC0145_BG
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Със запитванията си Commissione tributaria provinciale di secondo grado di Trento (Съд по данъчни дела, Трентино) по същество иска от Съда да установи дали Директива 2003/96(2) позволява на държавите-членки да въвеждат или запазват собствен данъчен режим на продуктите, спадащи към категорията на минералните масла и които се използват за цели, различни от моторни горива или горива за отопление. Особените продукти, чието данъчно облагане се разглежда в споровете по главните производства, са смазочните масла.
2. Директива 92/81(3), предшестваща Директива 2003/96, предвижда, че държавите-членки освобождават от хармонизирания акциз минералните масла, използвани за цели, различни от моторни горива или горива за отопление. Сезиран през 2001 г. с иск за установяване на неизпълнение на задължения, Съдът приема, че запазвайки потреблението на смазочни масла Италианската република не е изпълнила inter alia данък върху задължението си за освобождаване по тази директива(4) .
3. Въпросното италианско законодателство не е отменено; Директива 2003/96 обаче отменя и замества Директива 92/81. Новата директива изрично изключва от своето приложно поле енергийните продукти, използвани за цели, различни от моторни горива или горива за отопление.
Релевантна правна уредба
Директива 92/12
4. От началото на деветдесетте години хармонизацията на общностно равнище на данъчното облагане на минералните масла е предмет на семейство директиви. Директива 92/12(5), която все още е в сила, може да се счита за основната директива. Тя установява общия режим на минералните масла и на други продукти (алкохол, алкохолни напитки, тютюневи изделия), които са „подлежащи на облагане с акцизи и други косвени данъци, с които се облага пряко или непряко потреблението на такива продукти […]“.(6)
5. Съгласно член 1, параграф 2 „[о]собени разпоредби относно структурите и ставките на данъци върху продукти, подлежащи на облагане с акцизи, се въвеждат с отделни директиви.“ Тези отделни директиви (или в контекста на метафората за семейство дъщерни директиви) първоначално, по отношение на минералните масла са Директива 92/81 (установяваща структури на облагане) и Директива 92/82(7) (определяща данъчни ставки).
6. Член 3 от Директива 92/12 гласи следното:
„1. Настоящата директива се прилага на равнище Общност за следните продукти, така както са определени в съответните директиви:
– минерални масла,
[…]
2. Продуктите, изброени в параграф 1, могат да бъдат облагани с други косвени данъци със специално предназначение, при условие че тези данъци са в съответствие с правилата относно акцизите и ДДС, уреждащи въпросите на определянето на данъчната основа, изчисляването на данъка, изискуемостта и мониторинга на данъка.
3. Държавите-членки си запазват правото да въвеждат или запазват данъчно облагане на други продукти, освен изброените в параграф 1, при условие, обаче, такова облагане да не води до формалности, свързани с преминаване на границите при търговията между държавите-членки.
[…]“.
Комбинирана номенклатура
7. Разпоредбите на дъщерните директиви на Директива 92/12 препращат към номера на кодове от „Комбинираната номенклатура“ („КН“). КН е първоначално въведена с Регламент (ЕИО) № 2658/87(8) с оглед на създаването на номенклатура на стоките, която да отговаря на множество общностни изисквания. Каталогът на кодовете, съответстващи на различните стоки, се съдържа в Приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87. От този момент насам изменения в Приложение I редовно актуализират КН. Смазочните масла като тези, чието данъчно облагане се разглежда в главното производство, обаче, винаги са били класифицирани с код по КН 2710.
Директива 92/81 (структури) и Директива 92/82 (ставки)
8. Съгласно член 2, параграф 1, буква г) от Директива 92/81 „минерално масло“ означава продуктите с код по КН 2710, което следователно обхваща и смазочните масла. Член 2, параграф 2 гласи, че „[д]руги минерални масла освен тези, за които е специфицирано акцизно ниво на ставките в Директива 92/82/ЕИО, се облагат с акцизен данък, ако са предназначени за употреба, предлагани за продажба или използвани като гориво за отопление или моторно гориво […]“.
9. Член 8, параграф 1, буква а) от Директива 92/81 изисква от държавите-членки да освобождават от облагане с хармонизиран акциз „[…] използване[то] на минерални масла за цели, различни от употребата им като моторни горива или горива за отопление“, „при определени от […] [тях] условия, с които се цели да се осигури правилното и недвусмислено прилагане на освобождаванията и да се предотврати каквото и да е неплащане, избягване на данъчното облагане или злоупотреба“.[неофициален превод]
10. Директива 92/82 определя минималните акцизни ставки, с които държавите-членки са длъжни да облагат минералните масла. В член 2, параграф 1 от директивата са изброени минералните масла, предмет на последната. Сред тях не се включват смазочните масла.
Директива 2003/96
11. На 1 януари 2004 г. Директива 2003/96 отменя и замества Директива 92/81 и Директива 92/82(9) . В същото време тя разширява режима на хармонизация, за да обхване освен минералните масла и други енергийни продукти и електроенергията в рамките на изпълнението на целите, заложени в Протокола от Киото. Новата директива предвижда глобални минимални данъчни ставки, които да позволяват на държавите-членки известна гъвкавост посредством различни налози. Това се явява отговор на желанието на държавите-членки да въвеждат или да запазват различни видове данъци върху тези продукти.(10)
12. Съображение 22 гласи, че „ [е]нергийните продукти следва основно да бъдат предмет на рамката на Общността, когато се използват като гориво за отопление или моторно гориво. В такава връзка, същността и логиката на данъчната система изключват от обхвата на рамката […] използването на енергийните продукти за нещо различно от гориво, както и минералогическите процеси. Електроенергията, използвана по подобен начин, следва да се третира при равни условия“.
13. Член 1 от Директива 2003/96 изисква от държавите-членки да налагат данъци върху енергийните продукти и електроенергията в съответствие с разпоредбите на тази директива.
14. Член 2, параграф 1, буква б) предвижда, че за целите на Директива 2003/96 терминът „енергийни продукти“ се отнася за продукти, които са с кодове по КН 2701, 2702 и от 2704 до 2715. Както бе посочено по-горе, смазочните масла спадат към код по КН 2710.
15. Член 2, параграф 4 обаче изрично предвижда, че Директива 2003/96 не се отнася inter alia до „б) следните приложения на енергийни продукти и електроенергия:
– енергийни продукти, използвани за цели, различни от моторни горива или горива за отопление,
– […]“.
16. Член 3 от Директива 2003/96 гласи, че „[п]озоваванията в Директива 92/12/ЕИО на „минерални масла“ или „акциз“, доколкото се отнася до минералните масла, се тълкуват като обхващащи всички енергийни продукти, електроенергията и националните косвени данъци, упоменати съответно в член 2 и член 4, параграф 2 от настоящатата директива“.
17. Член 14 предвижда задължително освобождаване от данъчно облагане inter alia на използване на енергийни продукти като моторни горива или като горива за отопление при определени обстоятелства.
18. Съгласно член 24 няма да се облагат с данък в друга държава-членка енергийни продукти, които са пуснати за потребление в дадена държава-членка, които се съдържат в стандартните резервоари на търговските моторни превозни средства и които са предназначени за използване като гориво от тези моторни средства, както и тези, които се съдържат в специални контейнери и които по време на транспортирането са предназначени да обслужват дейността на прилежащите към тези контейнери системи.
19. Член 30 гласи:
„[…] Директиви 92/81/ЕИО и 92/82/ЕИО се отменят от 31 декември 2003 г.
Позоваванията на отменените директиви се считат за позовавания на настоящата директива.“(11)
Италианска правна уредба
20. Член 21, параграф 2 от Законодателен декрет № 504(12) облага продуктите от позиция по КН 2710 (включваща и смазочните масла), използвани като моторни горива или горива за отопление, с акциз, чиято ставка е еднаква с предвидената за еквивалентно моторно гориво или гориво за отопление.
21. Член 62, параграф 1 от същия законодателен декрет предвижда, че: „[с]мазочните масла (с кодове по КН от 27 10 00 87 до 27 10 00 98), подлежат освен на данъчното облагане, предвидено в член 21, параграф 2, и на облагане с данък върху потреблението, когато са предназначени, продавани или използвани за цели, различни от моторни горива или горива за отопление“.
22. В Решение по дело Комисия/Италия(13) Съдът приема, че като е запазила в сила в съответствие с тези разпоредби данък върху потреблението на смазочните масла, когато те са предназначени, продавани или използвани за цели, различни от горива за отопление или моторни горива, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 3, параграф 2 от Директива 92/12 и по член 8, параграф 1, буква а) от Директива 92/81 след изменението ѝ. Съдът отбелязва, че смазочните масла подлежат на облагане с акциз единствено ако са предназначени да бъдат използвани, продавани или използвани като моторни горива или като горива за отопление. В противен случай те трябва задължително да бъдат освободени от хармонизирания акциз(14) .
23. От материалите по делото, и по-специално от становищата, представени от Италианската република и от Комисията, е видно, че поради съображения, които не засягат настоящия случай, националните мерки, предназначени да осигурят съответствие с решението на Съда и да съобразят вътрешното данъчно облагане на смазочните масла с изискванията на приложимите директиви, така и не са влезли в сила. Следователно дори след влизането в сила на Директива 2003/96, в националния правов ред остават приложими разпоредбите на Законодателен декрет № 504, които са в основата на настоящите преюдициални запитвания.
Споровете по главните производства и преюдициалните въпроси
24. През 2004 г. компетентният италиански данъчен орган, Agenzia Dogane — Ufficio Dogane di Trento (митническо бюро, Трентино), изпраща на Fendt Italiana srl („Fendt“) два различни уведомителни акта, че не е заплатило данък върху потреблението на смазочно масло за периода от декември 2003 г. до юли 2004 г., като размерът на изискуемия данък е увеличен с глоба.
25. Fendt оспорва тези твърдения пред компетентната италианска данъчна юрисдикция Commissione tributaria provinciale di Trento, която отхвърля неговите жалби. Според тази юрисдикция Директива 2003/96 не се прилага към енергийни продукти, различни от използваните като моторни горива или като горива за отопление. Следователно режимът на облагане на другите продукти се определял изцяло и единствено от вътрешното право, а именно от член 62, първа алинея от Законодателен декрет № 504/95.
26. Fendt обжалва тези решения пред препращащата юрисдикция, която преценява, че в светлината на решението на Съда по дело C‑437/01 и на същността и основната цел на измененията, въведени с Директива 2003/96 в общностния данъчен режим на минералните масла, било неясно дали член 62 от Законодателен декрет № 504 е съвместим с общностното право и дали държавите-членки са получили свободата да облагат подобни продукти с данъци по националното право. В резултат препращащата юрисдикция решава да спре производството по двете дела, с които е сезирана, и да постави на Съда идентични преюдициални въпроси относно „съвместимостта на предвидения от член 62 от Законодателен декрет № 504/95 данъчен режим с Директива 2003/96“.
27. Впоследствие двете запитвания са съединени с определение на председателя на Съда от 10 май 2006 г.
28. Република Кипър, Италианската република и Комисията на Европейските общности са представили писмени становища. В съдебното заседание от 15 февруари 2007 г. Fendt и Комисията представят устни становища.
Преюдициалните въпроси
Предварителни бележки
29. Комисията правилно отбелязва, че в рамките на преюдициално производство Съдът не е комепетентен да се произнася относно съвместимостта на национална правна уредба с общностното право(15), както изрично е поискала препращащата юрисдикция. При тези обстоятелства въпросите следва да се тълкуват като отнасящи се до това дали Директива 2003/96, която изключва от своето приложно поле минералните масла, използвани за цели, различни от
моторни горива или горива за отопление, забранява на държавите-членки да събират данък върху потреблението за тези цели.
30. На този въпрос може да бъде даден отговор въз основа на данните, съдържащи се в актовете за препращане (колкото и да са обобщени), които полезно се допълват от становищата на Италианската република и на Комисията.
Доводи на страните
31. Всички представили становища страни (Комисията, Република Кипър и Италианската република) изтъкват, че от влизането в сила на Директива 2003/96 минералните масла, използвани за цели, различни от горива за отопление или моторни горива, вече не са освободени от данъчно облагане от страна на държавите-членки (както преди това е изисквал член 8, параграф 1, буква а) от Директива 92/81). Член 2, параграф 4, буква б), първо тире от Директива 2003/96 понастоящем изключва „енергийните продукти“, използвани за „цели, различни от моторни горива или горива за отопление“ от приложното поле на тази директива, а оттам и маслата, които по-рано са били освободени. Следователно тези масла могат да бъдат предмет на национално облагане.
32. Fendt не представя писмено становище. В анализа по-долу ще се спра на различните доводи, които то изтъква в съдебното заседание.
Анализ
33. Споделям мнението на Комисията, Република Кипър и Италианската република, че Директива 2003/96 изменя общностния режим за облагане с данъци, който се прилага по силата на Директива 92/81 към минералните масла, включително и смазочните масла, така, че те вече не подлежат на задължително освобождаване от облагане на национално равнище.
34. Член 2, параграф 4, буква б) от Директива 2003/96 изрично изключва от нейното приложно поле енергийните продукти, които не се използват като моторни горива или горива за отопление (а следователно и смазочните масла, когато не се използват по своето предназначение, тоест смазване). Това тълкуване се подчертава от съображение 22.
35. За разлика от това член 14 предвижда inter alia, че използването на енергийни продукти като моторни горива или като горива за отопление се освобождава при определени условия от данъчно облагане по изключение от основния принцип (съдържащ се в член 1), съгласно който такова използване на енергийни продукти подлежи на облагане. Едновременно с това той признава, че подобни продукти попадат в приложното поле на директивата, но предвижда, че те не се облагат, когато се използват по много специален начин. Така техниката на член 14 се различава доста от тази на член 2, параграф 4, който изцяло изключва от приложното поле на директивата използването на енергийни продукти за цели, различни от моторни горива или горива за отопление.
36. Както отбелязват Комисията и Република Кипър, минералните масла, използвани за цели, различни от моторни горива или горива за отопление, не фигурират сред изброените в член 14 освобождавания, докато същите са посочени сред освобождаванията по член 8, параграф 1 от Директива 92/81 (с минералните масла, използвани като моторни горива или горива за отопление в условия, сходни на някои от тези, които понастоящем са освободени на основание член 14 от Директива 2003/96).
37. Тravaux préparatoires
позволяват да се потвърди, че приблизително година преди приемането на Директива 2003/96 намерението на законодателя действително е да изключи от общностната хармонизация(16) облагането на минерални масла, използвани за цели, различни от горива за отопление или моторни горива.
38. В съдебното заседание Fendt признава, че приложното поле на Директива 2003/96 се ограничава до енергийните продукти, използвани като моторни горива или горива за отопление. То изтъква, че точно поради тази причина член 30 от директивата трябва да се тълкува като отменящ единствено
разпоредбите на Директива 92/81 и на Директива 92/82, които се включват в приложното поле на Директива 2003/96. Следователно освобождаването в Директива 92/81 на минералните масла, използвани за цели, различни от моторни горива или горива за отопление, оставало в сила. В подкрепа на своето тълкуване на отменителното действие Fendt изъква заключението на генералния адвокат Kokott по дело Alevizos(17) .
39. Не приемам довода на Fendt, че член 30 от Директива 2003/96 отменял единствено разпоредбите на по-ранните директиви, които влизат в нейното приложно поле, и че следователно член 8, параграф 1, буква а) от Директива 92/81 оставал в сила. Текстът на член 30 е ясен и безусловен. Единственият му същински смисъл е, че Директива 92/81 и Директива 92/82 се отменят изцяло. Ако законодателят бе искал да изключи някои разпоредби на тези директиви от отмяната, е могъл лесно да го направи като изброи в член 30 от Директива 2003/96 разпоредбите, които не се отменят. Единственият въпрос, който член 30 е оставил открит първоначално, е как следва да се тълкуват позоваванията в други общностни законодателни текстове на отменените директиви. Добавената в резултат на изменение втора алинея на член 30 премахва тази несигурност(18) .
40. Разглежданата разпоредба(19) по дело Alevizos гласи, че „[р]азпоредбите относно акциза, въведени със следните директиви, престават да се прилагат на 31 декември 1992 г. [?]“. Генералният адвокат Kokott отбелязва, че текстът на тази разпоредба не указва ясно кои разпоредби от посочените директиви трябва да престанат да се прилагат, кои продукти трябва да се засегнат, нито дали посочените директиви изобщо запазват някакво независимо приложно поле(20) . Генералният адвокат заключава, че изменящата разпоредба се ограничава до продуктите, предмет на директивата, съдържаща тази разпоредба. Така приложното поле на изменящата директивата определя обхвата на изменението(21) .
41. Дело Alevizos обаче се отнася до съвсем различно положение от това в настоящите случаи. По делото Alevizos не е ясно кои точно разпоредби спират да се прилагат, нито кои продукти са засегнати. Следователно е необходимо контекстуално тълкуване, особено предвид това, че последващата директива покрива само някои продукти, докато по-ранните директиви не са така ограничени(22) . В настоящите случаи напротив, приложното поле на посочената в член 30 от Директива 2003/96 отмяна е напълно ясно: „Директиви 92/81/ЕИО и 92/82/ЕИО се отменят“. Опити за тълкуване на обхвата на тази отмяна като ограничен до разпоредбите, влизащи в приложното поле на отменящата директива, противоречат на изричния текст на член 30. Освен това отменените директиви обхващат по-ограничен кръг продукти (минерални масла), отколкото този, който обхваща Директива 2003/96 (енергийни продукти и електроенергия).
42. Ако значението на разпоредба обаче е неясно, е необходимо да ѝ се даде тълкуване в нейния закондателен контекст(23) . Съвсем различно е да се заяви, че съществува общо
тълкувателно правило, съгласно което ако мярка установява нови правила и отменя предходна мярка общо и недвусмислено, обхватът на отмяната все пак се ограничава до разпоредбите на отменената мярка, които влизат в приложното поле на нововъведените правила. Подобен подход е напълно необоснован и би засегнал тежко правната сигурност.
43. По-нататък Fendt припомня, че същността на Директива 2003/96 е енергийните продукти да се обложат, с оглед да се постигнат целите, заложени в Протокола от Киото. Следователно не е логично да се заключи, че Директива 2003/96 въвежда отново възможността да се облага използването на минерални продукти за цели, различни от моторни горива или горива за отопление, след като става въпрос за използване, което не е замърсяващо. Fendt подчертава също така, че член 24 от Директива 2003/96 изрично освобождава моторното гориво, което се съдържа в стандартните резервоари на търговските моторни превозни средства, предназначени за друга държава-членка, от облагане в държавата-членка, в която е било произведено моторното превозно средство, но моторното гориво не е било използвано и следователно не е причинило замърсяване. Ако Директива 2003/96 се прилагаше към смазочно масло, използвано за цели, различни от моторно гориво или гориво за отопление, тя би трябвало логично да освобождава и подобно използване, тъй като то не замърсява. A contrario, липсата на еквивалентно освобождаване поддържа предположението, че Директива 2003/96 не засяга предходното освобождаване на минералните масла, използвани за цели, различни от моторни горива или горива за отопление, въведено с Директива 92/81.
44. Не считам, че контекстът или предметът на Директива 2003/96 поддържат тълкуването на Fendt. По-конкретно, не виждам никакво противоречие между целта за постигане на заложените в Протокола от Киото цели (посочена в съображение 7 от Директива 2003/96) и възможността на държавите-членки да облагат с данъци минералните масла, използвани за цели, различни от моторни горива или горива за отопление. Обратно, подобни масла се използват за смазване на моторите и на другите части на моторните превозни средства, които изпускат въглероден диоксид в атмосферата. Първо изречение от съображение 22 ясно посочва, че „[е]нергийните продукти следва основно да бъдат предмет на рамката на Общността, когато се използват като гориво за отопление или моторно гориво.“ При тези обстоятелства действително „същността и логиката на данъчната система изключват от обхвата на рамката […] използването на енергийните продукти за нещо различно от гориво […]“.
45. От отмяната на Директива 92/81 и от изричното изключване от приложното поле на Директива 2003/96 на енергийните продукти, използвани за цели, различни от моторни горива или горива за отопление, следва, че държавите-членки имат свободата да облагат маслата, използвани за подобни цели, при условие че това облагане зачита основните разпоредби на Договора за ЕО (и по-специално членове 25 ЕО и 90 ЕО, които забраняват съответно вносните и износни мита между държавите-членки, както и вътрешните дискриминиращи данъци, наложени върху стоките на другите държави-членки). Основен принцип на общностната хармонизация е, че аспектите, които са изключени от общностния акт за хармонизиране, остават от компетентността на държавите-членки, които следователно са свободни да ги уреждат в границите, предвидени от Договора за ЕО(24) .
46. Предвид този основен принцип не е необходимо да се идентифицира никаква разпоредба, която изрично
да оправомощава държавите-членки да облагат минералните масла, използвани за цели, различни от моторни горива или горива за отопление, в резултат на отмяната на Директива 92/81.
47. Комисията и Република Кипър обаче изрично изтъкват член 3, параграф 3 от Директива 92/12 в смисъл, че предоставя на държавите-членки правото да облагат енергийни продукти, които са изключени от приложното поле на Директива 2003/96. Техните доводи по същество са следните.— Когато се използват за цели, различни от моторни горива или горива за отопление, разглежданите смазочни масла са изключени от приложното поле на Директива 2003/96 (която е заместила Директиви 92/81 и 92/82). Следователно те не са минерални масла, „така както са определени в съответните директиви“ по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 92/12. Следователно те се уреждат от разпоредбите на член 3, параграф 3 от същата директива и при това положение могат да бъдат обложени от държава-членка.
48. Това съждение смесва определението на минералните масла и тяхното специфично използване. При по-задълбочен анализ става ясно, че разглежданите смазочни масла попадат в определението
в Директива 2003/96 за „минерални масла“, дори тяхното специално използване
(използване за цели, различни от моторни горива или горива за отопление) да ги изключва от приложното поле на тази директива.
49. Член 3, параграф 1 от Директива 92/12 гласи, че тази директива се прилага inter alia към „минерални масла“, „така както са определени в съответните директиви“. Първоначално Директива 92/81 е „съответна директива“. Докато тази директива е била в сила, е ясно, че смазочните масла са се включвали в определението за „минерални масла“(25) и следователно са били обхванати от член 3, параграф 1 от Директива 92/12. Член 3 от Директива 2003/96 обаче предвижда, че „позоваванията в Директива 92/12 […] на „минерални масла“ […] се тълкуват като обхващащи всички енергийни продукти, електроенергията […] упоменати […] в член 2 […] от настоящата директива“.
50. Следователно от влизането в сила на Директива 2003/96 член 3, параграф 1 от Директива 92/12 трябва да се чете, както следва: „[н]астоящата директива се прилага на равнище Общност за следните продукти, така както са определени в съответните директиви: енергийни продукти и електроенергия […]“. Смазочните масла са „енергийни продукти“, както е определено в член 2, параграф 1 от Директива 2003/96(26) . Следователно те са „минерални масла“ за целите на член 3, параграф 1 от Директива 92/12, преформулиран от член 3 от Директива 2003/96. Член 3, параграф 3 от Директива 92/12 позволява на държавите-членки да облагат продукти „други […], освен изброените в параграф 1 [от член 3]“. След като разглежданите смазочни масла се уреждат от член 3, параграф 1, посоченото в член 3, параграф 3 право не може да се приложи към тях.
51. Предвид изложеното липсата на изрична разпоредба в Директива 92/12, която да оправомощава държавите-членки да облагат с данъци минералните масла, използвани за цели, различни от моторни горива или горива за отопление, допуска, както вече посочих(27), те да налагат подобни данъци.
Заключение
52. Следователно предлагам на Съда да даде на преюдициалните въпроси следния отговор:
„Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията не забранява на държавите-членки да налагат данък върху потреблението на минерални масла, включващи смазочни масла, използвани за цели, различни от моторни горива или горива за отопление.“
(1) .
(2)  –	Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (OВ L 283, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98), изменена, доколкото е релевантно в случая, с Директива 2004/75/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година (OВ L 157, стр. 100; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 133).
(3)  –	Директива 92/81/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурите на акцизните данъци за минералните масла (ОВ L 316, стр. 12).
(4)
–	Решение от 25 септември 2003 г. по дело Комисия/Италия (C‑437/01, Recueil, стр. I‑9861).
(5)  –	Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти (OВ L 76, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 129).
(6)
–	Член 1, параграф 1.
(7)  –	Директива 92/82/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година относно сближаването на акцизните ставки върху минералните масла (OВ L 316, стр. 19).
(8)
–	Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (OВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3).
(9)  –	Тя не отменя, нито замества „свързаната“ Директива 92/12, която остава в сила.
(10)  –	Вж. съображения 7 и 10.
(11)
– Вторият параграф от член 30 е добавен в резултат на изменение с Директива 2004/75 (посочена в бележка под линия 2 по-горе), чието съображение 5 указва, че формулировката на член 30 трябва да бъде изяснена.
(12)  –	Testo unico delle disposizioni legislative concernenti le imposte sulla produzione e sui consumi e relative sanzioni penali e amministrative (Консолидиран текст на законовите разпоредби относно данъците върху производството, потреблението и съответните наказателни и административни санкции; Законодателен декрет № 504 от 26 октомври 1995 г.(обикновена притурка към GURI № 279 от 29 ноември 1995 г.).
(13)
–	Посочено по-горе в бележка под линия 4.
(14)  –	Точка 30.
(15)
–	Вж. Решение от 15 юли 1964 г. по дело Costa (6/64, Recueil, стр. 1141, 1158 и по-скорошно Решение от 10 юни 1999 г. по дело Braathens (C‑346/97, Recueil, стр. I‑3419, точка 14).
(16)  –	travaux préparatoires
включват Предложение на Комисията за нова директива относно данъчното облагане на енергийните продукти COM(97) 30 окончателен от 12 март 1997 г. и Документ на Съвета № 13062/02 от 17 октомври 2002 г., Документ на Съвета № 13422/02 от 29 октомври 2002 г., Документ на Съвета № 14200/02 от 13 ноември 2002 г., Документ на Съвета № 14862/02 ADD 1 от 27 ноември 2002 г. и Документ на Съвета № 15354/02 от 9 декември 2002 г. Документ на Съвета № 14200/02 изглежда особено релевантен. Той излага inter alia предложения за това, което впоследствие се превръща в съображение 22, член 2, параграф 4, буква б) и член 14 от Директива 2003/96. Той представя и текста на съвместна декларация на Комисията и на Съвета, която да се приложи към протокола на Съвета, потвърждавайки изрично, че на държавите-членки ще се предостави възможността да облагат енергийните продукти, използвани за цели, различни от горива за отопление или моторни горива. Все пак по отношение на значението на подобни декларации вж. Решение от 26 февруари 1991 г. по дело Antonissen (C‑292/89, Recueil, стр. I‑745, точка 18). Докумените на Съвета са достъпни на следния адрес: http://register.consilium.europa.eu.
(17)  –	Заключение, представено на 25 януари 2007 г. (C‑392/05, дело, висящо пред Съда), точки 29—32.
(18)  –	Вж. бележка под линия 11 по-горе.
(19)  –	Член 23, параграф 3 от Директива 92/12, който в случая не се разглежда.
(20)  –	Точка 29 от заключението.
(21)  –	Точка 32 от заключението.
(22)  –	Точки 31 и 32 от заключението.
(23)  –	Вж. Решение от 6 октомври 1982 г. по дело CILFIT и др. (283/81, Recueil, стр. 3415, точка 20).
(24)
–	Практиката на Съда изразява този принцип в редица различни контексти. Вж. например Решение от 20 февруари 1979 г. по дело Rewe-ZentraL (120/78, Recueil, стр. 649, точка 8), Решение от 26 януари 1984 г. по дело Clin-Midy и др. (301/82, Recueil, стр. 251, точка 6), Решение от 26 септември 1985 г. по дело Giacomo Caldana (187/84, Recueil, стр. 3013, точка 19) Решение от 1 октомври 1998 г. по дело Burstein (C‑127/97, Recueil, стр. I‑6005, точка 31). Задължението за държавите-членки да се съобразят с основните принципи на Договора в областите, които не са предмет на общностна хармонизация, е изрично посочено в Решение от 11 юли 2002 г. по дело Gräbner (C‑294/00, Recueil, стр. I‑6515, точка 26) и в Решение от 28 януари 1986 г. по дело Комисия/Франция (270/83, Recueil, стр. 273, точка 24).
(25)  –	Вж. точка 8 по-горе.
(26)  –	Вж. точка 14 по-горе. Фактът, че по силата на член 2, параграф 4 използването
на смазочни масла за цели, различни от моторни горива или горива за отопление, излиза от приложното поле на Директива 2003/96, е без значение по отношение на включването на тези масла в определението
за „енергийни продукти“ в член 2 от тази директива.
(27)  –	Вж. точки 45 и 46 по-горе.