Laikina versija
GENERALINĖS ADVOKATĖS
LAILA MEDINA IŠVADA,
pateikta 2026 m. balandžio 23 d.(1)
Byla C‑14/24 P
Europos Komisija
prieš
Bulgarian Energy Holding EAD,
Bulgartransgaz EAD,
Bulgargaz EAD
„ Apeliacinis skundas – Konkurencija – Piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi – Gamtinių dujų vidaus rinka – Sprendimas, kuriuo konstatuotas SESV 102 straipsnio pažeidimas – Atsisakymas suteikti prieigą – Sprendimas Bronner – Potencialus konkurentas – Vienas ir tęstinis pažeidimas – Teisė į gynybą “
I.      Įvadas
1.        2018 m. gruodžio 17 d. Komisijos sprendime C(2018) 8806 final byloje pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 102 straipsnį (AT.39849 – BEH Gas) (toliau – ginčijamas sprendimas) Europos Komisija konstatavo, kad Bulgarian Energy Holding EAD (toliau – BEH) kartu su jai visiškai priklausančiomis patronuojamosiomis bendrovėmis Bulgartransgaz EAD ir Bulgargaz EAD (toliau kartu – BEH grupė) darė vieną ir tęstinį pažeidimą, atsisakydamos tretiesiems asmenims suteikti prieigą prie perdavimo tinklo, Rumunijos dujotiekio ir Čireno saugyklos, o tai lėmė Bulgarijos dujų tiekimo rinkų uždarymą 2010 m. liepos 30 d.–2015 m. sausio 1 d. Taigi Komisija joms solidariai skyrė 77 068 000 EUR baudą.
2.        Panaikinus šį sprendimą 2023 m. spalio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimu Bulgarian Energy Holding ir kt. / Komisija(2), Komisija pateikė šį apeliacinį skundą. Šiame apeliaciniame skunde keliami svarbūs klausimai, be kita ko, susiję su 1998 m. lapkričio 26 d. Teisingumo Teismo sprendime Bronner(3) suformuluotų kriterijų taikymu siekiant nustatyti, ar atsisakymas suteikti prieigą prie esminės infrastruktūros yra piktnaudžiavimas, kaip tai suprantama pagal SESV 102 straipsnį; su potencialios konkurencijos sąvokos vertinimu atsižvelgiant į 2020 m. sausio 30 d. Sprendime Generics (UK) ir kt.(4) apibrėžtus kriterijus; su vieno ir tęstinio pažeidimo sąvokos aiškinimu ir įmonių, dėl kurių Komisija atlieka tyrimą pagal SESV 102 straipsnį, teisės į gynybą įgyvendinimu.
II.    Ginčo aplinkybės
3.        Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 2–55 punktuose
išdėstė
ginčo aplinkybes, kurias nagrinėjant šį apeliacinį skundą galima trumpai apibendrinti taip, kaip nurodyta toliau.
A.      Faktinės aplinkybės
4.        BEH yra Bulgarijos valstybei visiškai priklausanti bendrovė. Bulgarijos valstybės teises bendrovėje BEH įgyvendina Bulgarijos energetikos ministras. BEH turi kelias patronuojamąsias įmones, kurios veiklą vykdo Bulgarijos energetikos sektoriuje. Dujų sektoriuje jai priklauso 100 % jos patronuojamųjų įmonių Bulgargaz ir Bulgartransgaz kapitalo.
5.        Bulgargaz yra viešoji dujų tiekėja Bulgarijoje. Pažeidimo laikotarpiu Bulgargaz pirko dujas iš Rusijos ir buvo vienintelė arba pagrindinė Rusijos dujų importuotoja į Bulgariją. Bulgargaz buvo pagrindinė dujų tiekėja didmeninės prekybos grandinėje, taip pat galutiniams klientams, t. y. tiesiogiai prie perdavimo tinklo prijungtoms įmonėms.
6.        Bulgartransgaz yra:
–        dujų perdavimo tinklo operatorė (toliau – PTO), kuriai leidimas išduotas Bulgarijoje; ji eksploatuoja Bulgarijos dujų perdavimo tinklą (toliau – perdavimo tinklas) ir Bulgarijos tranzito dujotiekį,
–        vienintelės šios šalies gamtinių dujų saugyklos, įrengtos po žeme Čirene (Bulgarija) (toliau – Čireno saugykla), operatorė.
7.        Pažeidimo laikotarpiu dujų tiekimas Bulgarijai beveik visiškai priklausė nuo Rusijos dujų importo. Rusijos dujos į Bulgariją buvo tiekiamos trimis dujotiekiais, t. y. Rumunijos tranzito dujotiekiais Nr. 1, 2 ir 3, kuriuos valdė Rumunijos dujų perdavimo tinklo operatorė Transgaz SA. Rumunijos tranzito dujotiekis Nr. 1 (toliau – Rumunijos dujotiekis Nr. 1) kerta Rumuniją nuo įleidimo taško, t. y. Isakčos 1 dujų apskaitos stoties, esančios Ukrainos ir Rumunijos pasienyje, iki Negru Vodės 1 įleidimo taško, esančio Rumunijos ir Bulgarijos pasienyje. Perdavimo tinklas, kuris savo ruožtu buvo sujungtas su Čireno saugykla, buvo visiškai nacionalinis tinklas, prie kurio buvo prijungta dauguma Bulgarijos vartotojų ir vietinių skirstomųjų tinklų. Bent iki 2016 m. balandžio mėn. Rumunijos dujotiekis Nr. 1 buvo vienintelis būdas perduoti dujas į Bulgariją, siekiant aprūpinti didžiąją šalies dalį.
8.        Rumunijos dujotiekis Nr. 1 buvo nutiestas 1974 m. pagal 1970 m. lapkričio 29 d. Bulgarijos Liaudies Respublikos ir Rumunijos Socialistinės Respublikos sudarytą tarpvyriausybinį susitarimą (toliau – 1970 m. tarpvyriausybinis susitarimas). 2003 m. vasario 18 d. Bulgarijos Respublika ir Rumunija sudarė naują tarpvyriausybinį susitarimą (toliau – 2003 m. tarpvyriausybinis susitarimas). Pagal šio susitarimo 3 straipsnį susitariančiosios šalys įsipareigojo savo atitinkamus dujų operatorius Bulgargaz ir Transgaz įpareigoti sudaryti naują sutartį dėl naudojimosi Rumunijos dujotiekiu Nr. 1. Taigi 2005 m. spalio 19 d. Transgaz ir Bulgargaz sudarė naują susitarimą (toliau – 2005 m. susitarimas), pagal kurį Bulgargaz buvo suteikta išimtinė teisė naudotis Rumunijos dujotiekiu Nr. 1 iki 2011 m. gruodžio 31 d. Už tai Bulgargaz mokėjo bendrovei Transgaz fiksuotą metinį mokestį, kuris nepriklausė nuo faktiškai panaudotų pajėgumų. 2009 m. šis susitarimas buvo pratęstas iki 2016 m. gruodžio 31 d.
B.      Procedūra Komisijoje ir procesas Bendrajame Teisme
9.        2010 m. lapkričio 18 d. Overgas Inc., veikianti Bulgarijos dujų tiekimo rinkoje, pateikė Komisijai neoficialų skundą dėl BEH grupės dėl SESV 102 straipsnio pažeidimo. 2011 m. Komisija surengė tris susitikimus su Overgas, o 2013 m. birželio 17 d. – dar vieną susitikimą.
10.      2013 m. liepos 4 d. Komisija pradėjo procedūrą prieš BEH grupę, remdamasi 2004 m. balandžio 7 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 773/2004 dėl bylų nagrinėjimo Komisijoje pagal [SESV 101 ir 102] straipsnius tvarkos (OL L 123, 2004, p. 18; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 81) 2 straipsnio 1 dalimi ir 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų [SESV 101 ir 102] straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205) 11 straipsnio 6 dalimi.
11.      2018 m. gruodžio 17 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą.
12.      Ginčijamame sprendime Komisija konstatavo, kad BEH grupė piktnaudžiavo dominuojančia padėtimi, nes užkirto kelią trečiųjų asmenų prieigai prie perdavimo tinklo, Čireno saugyklos ir Rumunijos dujotiekio Nr. 1, ją ribojo ir vėlino, taip uždarydama Bulgarijos dujų tiekimo rinkas. Nustatytą vieną ir tęstinį SESV 102 straipsnio pažeidimą sudarė su kiekviena infrastruktūra susijęs elgesys, kuris yra BEH nustatytos ir BEH grupės įgyvendintos antikonkurencinės strategijos, skirtos apsaugoti Bulgargaz dominuojančią padėtį Bulgarijos dujų tiekimo rinkose jas uždarant, dalis.
13.      Komisija padarė išvadą, kad šis elgesys yra vieno ir tęstinio pažeidimo, pradėto pirmojo antikonkurencinio veiksmo dieną, t. y. 2010 m. liepos 30 d., ir pasibaigusio užbaigus paskutinį piktnaudžiavimo veiksmą, t. y. 2015 m. sausio 1 d., dalis.
14.      Komisija BEH grupei skyrė 77 068 000 EUR baudą už jos dalyvavimą darant konstatuotą vieną ir tęstinį pažeidimą.
15.      2019 m. kovo 1 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo BEH grupės pagal SESV 263 straipsnį pareikštą ieškinį dėl ginčijamo sprendimo. Ji visų pirma prašė panaikinti ginčijamą sprendimą, o nepatenkinus šio reikalavimo – panaikinti šiuo sprendimu jai skirtą baudą arba sumažinti jos dydį. Bendrajame Teisme Bulgarijos Respublika palaikė BEH grupės reikalavimus. Komisijos reikalavimus palaikė Overgas.
16.      Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas panaikino visą ginčijamą sprendimą ir nurodė Komisijai padengti BEH grupės patirtas bylinėjimosi išlaidas pagal jos reikalavimus, taip pat nurodė Bulgarijos Respublikai ir Overgas padengti savo bylinėjimosi išlaidas. Šis sprendimas iš esmės grindžiamas vertinimu, kad Komisija teisės požiūriu pakankamai neįrodė atsisakymo suteikti prieigą prie trijų BEH grupės valdomų infrastruktūrų, kuris galėtų patekti į SESV 102 straipsnio taikymo sritį.
17.      Bendrasis Teismas nusprendė, pirma, kad tariamas piktnaudžiavimas, susijęs su Rumunijos dujotiekiu Nr. 1, yra pagrindinis veiksnys, kuriuo grindžiama Komisijos analizė ir ginčijamo sprendimo motyvavimas. Be to, jis nusprendė, kad Komisija padarė kelias teisės klaidas nuspręsdama, kad Bulgargaz elgesys dėl prieigos prie šio dujotiekio reiškė atsisakymą suteikti prieigą, kuriam gali būti taikomas SESV 102 straipsnis. Antra, jis nusprendė, kad Komisija neįrodė, jog Bulgartransgaz elgesys dėl prieigos prie perdavimo tinklo galėjo (ir ne vien hipotetiškai) riboti konkurenciją ir sukelti išstūmimo iš Bulgarijos dujų tiekimo rinkų poveikį. Jis iš tiesų konstatavo, kad Komisija įrodė, jog Bulgartransgaz elgesys dėl prieigos prie Čireno saugyklos galėjo riboti konkurenciją Bulgarijos dujų tiekimo rinkose 2012 m. birželio 5 d. – 2014 m. rugsėjo 19 d., tačiau neįrodė, kad taip buvo iki 2012 m. birželio 5 d. Atsižvelgdamas į šiuos argumentus ir į tai, kad Komisija konstatavo, jog BEH grupė, atsisakydama suteikti prieigą prie šių trijų infrastruktūrų, padarė vieną ir tęstinį SESV 102 straipsnio pažeidimą, Bendrasis Teismas nusprendė, kad vienintelis motyvas, susijęs su Bulgartransgaz elgesiu dėl Čireno saugyklos po 2012 m. birželio mėn., negali būti laikomas esminiu ar net pakankamu motyvu, galinčiu pagrįsti ginčijamo sprendimo rezoliucinę dalį, antraip būtų iškreiptas minėtas sprendimas Komisijos vertinimą pakeitus nauju faktinių aplinkybių vertinimu. Be to, Bendrasis Teismas nusprendė, kad BEH grupės teisei į gynybą turėjo įtakos keli administracinės procedūros pažeidimai. Kiti šio sprendimo aspektai bus išsamiau išnagrinėti analizuojant įvairius šio apeliacinio skundo pagrindus.
III. Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai
18.      2024 m. sausio 10 d. Komisija pateikė apeliacinį skundą dėl skundžiamo sprendimo.
19.      Komisija, palaikoma Overgas, Teisingumo Teismo prašo:
–        panaikinti skundžiamą sprendimą,
–        grąžinti bylą Bendrajam Teismui,
–        priteisti iš BEH grupės bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje išlaidas.
20.      BEH grupė, palaikoma Bulgarijos Respublikos, Teisingumo Teismo prašo:
–        atmesti apeliacinį skundą,
–        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
21.      Šalys buvo išklausytos ir atsakė į Teisingumo Teismo pateiktus klausimus per 2025 m. gruodžio 10 d. posėdį.
IV.    Vertinimas
22.      Grįsdama apeliacinį skundą Komisija nurodo 10 pagrindų. Apeliacinio skundo pirmasis–šeštasis pagrindai susiję su prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1. Apeliacinio skundo septintasis ir aštuntasis pagrindai atitinkamai susiję su prieiga prie perdavimo tinklo ir Čireno saugyklos. Apeliacinio skundo devintasis pagrindas susijęs su vieno ir tęstinio pažeidimo sąvoka. Galiausiai dešimtasis pagrindas pateiktas dėl BEH grupės ir Komisijos teisės į gynybą, kiek tai susiję su informacinės patalpos procedūra.
A.      Prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1
23.      Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas išnagrinėjo įvairius BEH grupės pateiktus argumentus dėl prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1. Apeliacinėje instancijoje Komisija ginčija Bendrojo Teismo atliktą toliau nurodytų argumentų vertinimą: dėl atsisakymo vykdyti tiekimą C Energy Group nebuvimo (apeliacinio skundo pirmasis ir antrasis pagrindai); dėl to, kad Transgaz tariamai neperdavė BEH grupei prašymų suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, ir dėl Bulgargaz atlikto visų Rumunijos dujotiekio Nr. 1 pajėgumų rezervavimo įrodomosios galios nebuvimo (apeliacinio skundo trečiasis pagrindas); dėl įrodymų, kad 2013 m. Overgas buvo atsisakyta suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 arba ši prieiga buvo apribota, nebuvimo (apeliacinio skundo ketvirtasis ir penktasis pagrindai); dėl diskusijų dėl naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo įrodomosios galios nebuvimo (apeliacinio skundo šeštasis pagrindas).
24.      Šioje išvadoje pirmiausia išnagrinėsiu apeliacinio skundo trečiąjį pagrindą, paskui – apeliacinio skundo pirmąjį ir antrąjį pagrindus, o galiausiai – kitus pagrindus Komisijos nustatyta eilės tvarka.
1.      Apeliacinio skundo trečiasis pagrindas
25.      Apeliacinio skundo trečiasis pagrindas susijęs su kriterijų, išplaukiančių iš Sprendimo Bronner 41 punkto (toliau – Sprendime Bronner nustatyti kriterijai), taikymu vertinant ginčijamame sprendime konstatuotą tariamą piktnaudžiavimą atsisakant vykdyti tiekimą Rumunijos dujotiekiu Nr. 1. Bendrasis Teismas nusprendė, kad vertindama Bulgargaz elgesį Rumunijos dujotiekio Nr. 1 pajėgumų paslaugų rinkoje Komisija teisingai taikė Sprendime Bronner nustatytus kriterijus.
a)      Šalių argumentai
26.      Šį apeliacinio skundo pagrindą galima padalyti į dvi dalis. Pirma, Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino ginčijamą sprendimą, kai Komisijos atlikto vertinimo dėl Bulgargaz elgesio, susijusio su prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, teisėtumą nagrinėjo atsižvelgdamas į Sprendime Bronner nustatytus kriterijus. Taip Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, kad Komisijos konstatuotas piktnaudžiavimas dėl prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 buvo grindžiamas ne įprastu atsisakymu tiekti, o veikiau konkretesne išvada dėl piktnaudžiavimo kaupiant pajėgumus (skundžiamo sprendimo 279 punktas). Antra, Komisija ginčija bendrą pastabą, kad Sprendime Bronner nustatyti kriterijai yra svarbūs tokioje situacijoje, kokia nagrinėjama šioje byloje, kai dalyvaujanti įmonė nėra nagrinėjamos infrastruktūros savininkė (skundžiamo sprendimo 268, 270, 279, 284, 285 ir 289–296 punktai).
27.      BEH grupė teigia, kad apeliacinio skundo trečiasis pagrindas yra nepriimtinas, ir ginčija Komisijos argumentus.
b)      Vertinimas
1)      Pirminės pastabos dėl Sprendime „Bronner“ nustatytų kriterijų
28.      Problemos, susijusios su Sprendime Bronner nustatytų kriterijų taikytinumu ir taikymu, aptartos keliuose Teisingumo Teismo neseniai priimtuose sprendimuose(5), kuriuose šis teismas turėjo galimybę išaiškinti šių kriterijų taikymo sritį.
29.      Pirma, Sprendime Bronner nustatyti kriterijai reiškia, kad yra du elementai, t. y.: i) dominuojančią padėtį rinkoje užimanti įmonė ir ii) jai priklausanti „esminė“ infrastruktūra, kurią ji sukūrė savo poreikiams tenkinti(6). Sprendimo Bronner 41 punkte Teisingumo Teismas nurodė tris kriterijus, į kuriuos atsižvelgiant konstatuojamas piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi: i) infrastruktūros būtinumą, ii) galimą prieigos prašančio subjekto bet kokios konkurencijos pašalinimą ir iii) tokio elgesio objektyvaus pateisinimo nebuvimą(7).
30.      Antra, Sprendime Bronner nustatytais kriterijais siekiama suderinti skirtingus interesus, t. y., viena vertus, dominuojančią padėtį užimančios įmonės teisės sudaryti sutartį ir jos nuosavybės teisių paisymą ir, kita vertus, neiškreiptos konkurencijos reikalavimų įgyvendinimą. Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad, kaip Teisingumo Teismas neseniai pažymėjo Sprendime Lukoil, būtent būtinybė toliau skatinti dominuojančią padėtį užimančias įmones investuoti pateisina Sprendimo Bronner 41 punkte nustatytų kriterijų taikymą tuo atveju, kai dominuojančią padėtį užimanti įmonė, pirma, išplėtojo infrastruktūrą savo veiklai ir, antra, yra šios infrastruktūros savininkė. Kadangi šie du kriterijai yra kumuliaciniai, tam, kad Sprendimo Bronner 41 punkte nurodyti kriterijai nebūtų taikomi(8),
pakanka, kad vienas iš jų nebūtų tenkinamas.
31.      Apeliacinio skundo trečiasis pagrindas grindžiamas būtent šių dviejų kriterijų aiškinimu(9).
32.      Pirmasis kriterijus, susijęs su infrastruktūros išplėtojimu atitinkamos dominuojančią padėtį užimančios įmonės veiklos poreikiams iš jos pačios investicijų, logiškai išplaukia iš Sprendime Bronner nustatytų kriterijų tikslo, t. y. ir toliau skatinti tokias įmones investuoti į efektyvią įrangą(10).
33.      Neseniai priimtame Sprendime Lukoil Teisingumo Teismas patikslino, kad šio pirmojo kriterijaus vertinimas grindžiamas faktine infrastruktūros nuosavybe arba išimtine jos kontrole, o ne jos kūrėjo ar pirminio plėtotojo tapatybe. Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas nurodė: kadangi dominuojančią padėtį užimanti įmonė išimtines teises į tą infrastruktūrą įsigijo už konkurencingą kainą konkurencijos sąlygomis, ji prilygsta šios įmonės sukurtai ar išplėtotai infrastruktūrai(11).
34.      Dėl antrojo kriterijaus Teisingumo Teismas nusprendė: kol dominuojančią padėtį užimanti įmonė neturi sprendimų dėl prieigos prie šios infrastruktūros priėmimo autonomijos, jos padėtis negali būti laikoma analogiška padėčiai, nagrinėjamai byloje, kurioje priimtas Sprendimas Bronner. Taigi kai dominuojančią padėtį užimanti įmonė, kuri nėra atitinkamos infrastruktūros savininkė, turi išimtines teises, suteikiančias šiai įmonei sprendimų priėmimo autonomiją, leidžiančią jai visiškai kontroliuoti prieigą prie infrastruktūros, ji turi būti prilyginta šiai įmonei priklausančiai infrastruktūrai(12).
35.      Be to, Teisingumo Teismas nurodė, kad dėl to, jog dominuojančią padėtį rinkoje užimančiai įmonei teisės aktuose nustatyta pareiga suteikti prieigą prie aptariamos infrastruktūros, dominuojančią padėtį užimanti įmonė negali iš tikrųjų atsisakyti suteikti prieigą prie šios infrastruktūros, atitinkamai nepažeisdama savo sprendimų priėmimo autonomiškumo dėl tokios prieigos sąlygų. Tokiu atveju Sprendime Bronner nustatyti kriterijai neturi būti taikomi(13).
36.      Mano nuomone, apeliacinio skundo trečiąjį pagrindą reikia vertinti atsižvelgiant būtent į šiuos argumentus.
2)      Apeliacinio skundo trečiojo pagrindo pirma dalis
37.      Komisija iš esmės teigia, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į ginčijamame sprendime pateiktus paaiškinimus, kad nurodytas pažeidimas yra tam tikros formos piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi, t. y. pajėgumų sukaupimas Rumunijos dujotiekyje Nr. 1, ir dėl to nereikia nagrinėti, ar aptariamai dominuojančią padėtį užimančiai įmonei buvo pateikti atskiri trečiųjų asmenų prašymai suteikti prieigą. Šiuo atžvilgiu Bendrasis Teismas klaidingai aiškino ginčijamą sprendimą ir neįvertino jo teisėtumo pagal tinkamus reikalavimus, tiesmukai ir formaliai taikydamas Sprendime Bronner nustatytus kriterijus.
38.      BEH grupė ginčija šių argumentų priimtinumą ir teigia, kad ginčijamo sprendimo rezoliucinėje dalyje bei motyvuose aiškiai konstatuota, jog jurisprudencija dėl atsisakymo tiekti yra reikšmingas teisinis pagrindas, kuriuo remiantis turi būti vertinamas elgesys, susijęs su Rumunijos dujotiekiu Nr. 1. Esant šioms aplinkybėms apeliaciniame skunde neturėtų būti perrašytas ginčijamas sprendimas, teigiant, kad jame iš tikrųjų buvo taikomi kitokie teisiniai reikalavimai.
39.      Pažymiu, kad remdamasi apeliacinio skundo trečiojo pagrindo pirma dalimi Komisija tik siekia įrodyti, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino ginčijamą sprendimą ir, konkrečiai kalbant, iškraipė teisinius reikalavimus, kuriais remdamasi Komisija įvertino nagrinėjamą elgesį, susijusį su prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, jog toks aiškinimas yra priimtinas teisės klausimas nagrinėjant apeliacinį skundą(14). Taigi šiam argumentui negali būti netaikoma Teisingumo Teismo kontrolė ir jis turi būti priimtas bei išnagrinėtas.
40.       Dėl esmės, pirma, pažymėtina, kad skundžiamo sprendimo 254 punkte Bendrasis Teismas nurodė, jog iš ginčijamo sprendimo 532 ir 549–564 konstatuojamųjų dalių matyti, kad Bulgargaz elgesio Rumunijos dujotiekio Nr. 1 pajėgumų paslaugų rinkoje teisėtumą Komisija vertino atsižvelgdama į jurisprudenciją, suformuotą Sprendimo Bronner 41 punkte ir Sprendimo RTE / Komisija(15) 73 punkte. Šiame apeliaciniame skunde Komisija neginčija šios išvados.
41.      Antra, dėl Komisijos teiginio, kad Sprendime Bronner nustatyti kriterijai ginčijamame sprendime buvo taikomi diferencijuotai, pažymėtina, kad tariamas piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi dėl Rumunijos dujotiekio Nr. 1 išnagrinėtas ginčijamo sprendimo 6.2.4.6 skirsnyje.
42.      Šio skirsnio pirmoje pastraipoje (532 konstatuojamoji dalis) Komisija be jokių galimų dviprasmybių nurodo, kad „pajėgumų kaupimo“ veiksmai, kuriais kaltinama Bulgargaz, bus nagrinėjami taikant reikšmingą jurisprudenciją, – ji aiškiai remiasi Sprendimo Bronner 41 punktu, kuriame, kaip jau nurodyta šios išvados 29 punkte, nustatyti trys kriterijai, iš esmės ir sudarantys Sprendime Bronner nustatytus kriterijus.
43.      Komisija tvirtina, kad šie kriterijai buvo patikslinti 550–552 konstatuojamosiose dalyse, nors taip ir nepaaiškina, kaip tai buvo padaryta. Vis dėlto šios konstatuojamosios dalys būtinai turi būti aiškinamos ir suprantamos atsižvelgiant į ankstesnes konstatuojamąsias dalis. Ginčijamo sprendimo 549 konstatuojamojoje dalyje labai aiškiai nurodyta, kad 550–558 konstatuojamosiose dalyse siekiama „pagal taikytiną jurisprudenciją“(16) įrodyti, kad tenkinamos sąlygos, atitinkančios Sprendimo Bronner 41 punkte, kurį aiškiai nurodo Komisija, nustatytus tris kriterijus. Ši nuoroda neginčijama. Šiuo atžvilgiu ginčijamo sprendimo 6.2.4.6 skirsnyje yra trys poskirsniai, kuriuose siekiama išnagrinėti BEH grupės elgesį, susijusį su prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, ir jie tiksliai atitinka šiuos tris kriterijus.
44.      Be to, ginčijamo sprendimo rezoliucinėje dalyje aiškiai vadovaujamasi minėtų motyvų logika, nes iš 1 straipsnio matyti, kad BEH grupė „darė vieną ir tęstinį [SESV] 102 straipsnio pažeidimą, kai atsisakė tretiesiems asmenims suteikti prieigą prie <...> Rumunijos dujotiekio Nr. 1 <...>“.
45.      Dar daugiau, Komisijos argumentas yra šiek tiek prieštaringas, nes dubliko 36 punkte ji nurodo, kad „[b]et kuriuo atveju, nors [ginčijamame sprendime] įrodyta, kad buvo tenkinami ir Sprendime Bronner nustatyti kriterijai (jeigu jie nebuvo nepagrįstai sugriežtinti remiantis [Sprendimu] Generics [(UK) ir kt.] <...>), jame nurodytos visos aplinkybės, patvirtinančios, kad tenkinamos bendrosios sąlygos, leidžiančios konstatuoti piktnaudžiavimą išstumiant iš rinkos“. Per teismo posėdį Komisija taip pat laikėsi požiūrio, kad ginčijamame sprendime iš pradžių buvo laikomasi nuomonės, jog tenkinami Sprendime Bronner nustatyti kriterijai. Esant šioms aplinkybėms negalima pagrįstai teigti, kad Sprendime Bronner nustatyti kriterijai nebuvo teisiniai reikalavimai, kuriuos Komisija taikė ginčijamame sprendime vertindama BEH grupės elgesį, susijusį su prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1.
46.      Galiausiai primintina, kad Sprendimu Intel / Komisija Teisingumo Teismas iš esmės panaikino Bendrojo Teismo sprendimą dėl to, kad Bendrasis Teismas nepagrįstai neatsižvelgė į ieškovės argumentus, kuriais remiantis buvo įrodinėjama, kad Komisijos taikytas kriterijus yra klaidingas(17). Vadinasi, kadangi BEH grupė Bendrajame Teisme iš tiesų ginčijo Sprendime Bronner nustatytų kriterijų taikymą ginčijamame sprendime, negalima priekaištauti Bendrajam Teismui dėl to, kad jis skundžiamame sprendime išnagrinėjo jų svarbą.
47.      Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, kad, kiek tai susiję su ginčijamo sprendimo tekstu ir jame aprašytu kontekstu, Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad Komisija išnagrinėjo BEH grupės elgesį, kiek tai susiję su prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, atsižvelgdama į Sprendimo Bronner 41 punkte nustatytus kriterijus, taigi buvo pagrįsta ginčijamo sprendimo teisėtumą vertinti atsižvelgiant į šiuos kriterijus. Vadinasi, šį Komisijos argumentą reikia atmesti.
3)      Apeliacinio skundo trečiojo pagrindo antra dalis
48.      Apeliacinio skundo trečiojo pagrindo antra dalis susijusi su Sprendime Bronner nustatytų kriterijų taikymu šiai bylai. Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas suklydo nuspręsdamas, jog Bulgargaz elgesys, susijęs su prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į Sprendimo Bronner 41 punkte nustatytus kriterijus.
i)      Priimtinumas
49.      Dėl Komisijos argumentų kyla keli procedūriniai klausimai. Iš pateiktos analizės matyti, kad ginčijamame sprendime Komisija iš tikrųjų laikėsi nuomonės, jog BEH grupės elgesys, susijęs su prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į Sprendime Bronner nustatytus kriterijus. Be to, per procesą Bendrajame Teisme, per kurį buvo priimtas skundžiamas sprendimas, ieškovės aiškiai ginčijo šių kriterijų taikymą, o Komisija teigė, kad jie reikšmingi.
50.      Esant šioms aplinkybėms kyla klausimas, ar Komisijai gali būti leista pakeisti požiūrį apeliaciniame procese.
51.      Pirma, pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 170 straipsnio 1 dalį apeliaciniame skunde negalima keisti Bendrajame Teisme nagrinėtos bylos dalyko. Taigi apeliaciniame procese Teisingumo Teismas turi jurisdikciją tik ištirti Bendrajame Teisme nagrinėtų pagrindų ir argumentų teisinį vertinimą. Todėl šalis negali pirmą kartą Teisingumo Teisme remtis pagrindu, kuris nebuvo nurodytas Bendrajame Teisme, nes tai reikštų leidimą jai pateikti Teisingumo Teismui, kurio jurisdikcija apeliaciniame procese yra ribota, nagrinėti platesnės apimties ginčą nei tas, kurį nagrinėjo Bendrasis Teismas(18).
52.      Šiuo atžvilgiu, kaip pažymėta šios išvados 49 punkte, Komisija Bendrajame Teisme nepateikė jokio ieškinio pagrindo ar argumento, siekdama užginčyti Sprendime Bronner nustatytų kriterijų taikymą ginčijamame sprendime. Vis dėlto nekyla abejonių dėl to, kad klausimas dėl Sprendime Bronner nustatytų kriterijų taikymo buvo iškeltas Bendrajame Teisme. Be to, akivaizdu, kad Komisija ginčija skundžiamame sprendime padarytą teisinę išvadą, kritikuodama Bendrojo Teismo pateiktą išaiškinimą dėl jam nagrinėjant bylą pirmojoje instancijoje iškelto klausimo. Taigi, negalima teigti, kad Komisija pateikė Teisingumo Teismui nagrinėti platesnės apimties ginčą nei tas, kurį išnagrinėjo Bendrasis Teismas, ir, mano nuomone, apeliacinio skundo trečiasis pagrindas šiuo atžvilgiu yra priimtinas.
53.      Antra, gali kilti subtilesnis klausimas dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnyje įtvirtintos teisės į teisingą bylos nagrinėjimą(19), kuri yra veiksmingos teisminės gynybos principo esmė. Pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją teisė į teisingą bylos nagrinėjimą apima teisę į gynybą(20), o ši savaime reiškia, kad turi būti paisoma įvairių procedūrinių garantijų, kaip antai proceso teisingumo(21), šalių procesinio lygiateisiškumo(22) ir teisės būti išklausytam(23). Konkrečiai kalbant, iš šių reikalavimų matyti, kad Sąjungos teismai turi kiekvienai šaliai suteikti protingą galimybę pareikšti savo poziciją tokiomis aplinkybėmis, dėl kurių ji neatsidurtų akivaizdžiai nepalankesnėje padėtyje nei jos priešininkas(24). Šioje byloje gali kilti klausimas, ar esminis Komisijos požiūrio dėl Sprendime Bronner nustatytų kriterijų taikymo pasikeitimas tarp dviejų teismo proceso etapų iš tikrųjų pakenkė BEH grupės galimybėms pasinaudoti savo teise į gynybą patenkinamomis sąlygomis.
54.      Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad iš esmės BEH grupė per administracinę procedūrą ir Bendrajame Teisme pateiktus argumentus tikrai grindė prielaida, jog, Komisijos nuomone, Sprendime Bronner nustatyti kriterijai yra tinkami teisiniai kriterijai, kuriais remiantis turi būti vertinamas BEH grupės elgesys, susijęs su prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1. Vis dėlto pažymiu, kad tai neužkirto kelio BEH grupei nagrinėti Sprendime Bronner nustatytų kriterijų taikymo esmės kiekviename administracinės procedūros ir teismo proceso etape. Tad vargu ar galima teigti, kad BEH grupė negalėjo išdėstyti požiūrio dėl reikšmingų faktinių ir teisinių aplinkybių, lėmusių proceso baigtį. Bet kuriuo atveju taip pat pažymiu, kad BEH grupė nepateikia jokių argumentų, galinčių patvirtinti, kad jos padėtis buvo gerokai mažiau palanki palyginti su Komisijos padėtimi. Esant šioms aplinkybėms manau, kad Komisijos požiūrio pasikeitimas tarp dviejų teismo proceso etapų nepažeidė BEH grupės teisės į gynybą.
55.      Galiausiai, trečia, galima tvirtinti, kad toks Komisijos požiūrio pasikeitimas, abstrakčiau kalbant, pažeidžia įvairiai apibūdintus principus, kurie visi siejami su sąžiningo teismo proceso klausimu, kaip antai sąžiningumo principą arba principą nemo potest venire contra factum proprium, taip pat žinomą kaip venire contra factum proprium non valet.
56.       Dėl sąžiningumo principo(25) pažymėtina, kad Sąjungos teismai niekada nėra įtvirtinę šio principo kaip procesinio per apeliacinį procesą. Bet kuriuo atveju, vargu ar šioje byloje galima konstatuoti sąžiningumo pažeidimą, nes Komisija savo požiūrį, kad Sprendime Bronner nustatyti kriterijai galiausiai netaikytini ginčijamame sprendime išnagrinėtai situacijai, motyvuoja remdamasi išaiškinimu, pateiktu Sprendime Lietuvos geležinkeliai / Komisija, priimtame po ginčijamo sprendimo ir rašytinės proceso Bendrajame Teisme dalies pirmojoje instancijoje.
57.      Pagal principą nemo potest venire contra factum proprium šalis negali ginčyti to, ką anksčiau pripažino, antraip apeliacinis skundas arba atitinkamas pagrindas būtų nepriimtini(26). Vis dėlto šio principo nereikia suprasti kaip visiškai draudžiančio šaliai keisti savo argumentus atsižvelgiant į kiekvienos bylos aplinkybes. Šiuo atžvilgiu, kaip matyti iš šios išvados 56 punkto, Komisija savo požiūrio dėl Sprendime Bronner nustatytų kriterijų taikymo pokytį grindžia išaiškinimu, pateiktu naujausioje Teisingumo Teismo jurisprudencijoje. Be to, pažymėtina, kad iš šios išvados 51–55 punktų matyti, jog toks pokytis nėra Teisingumo Teismo procedūros reglamento arba BEH grupės teisės į gynybą pažeidimas. Taigi manau, kad šiai bylai netaikomas principas nemo potest venire contra factum proprium.
58.      Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, kad apeliacinio skundo trečiojo pagrindo antra dalis yra priimtina.
ii)    Esmė
59.      Dėl apeliacinio skundo pagrindo esmės pažymėtina, kad Komisijos argumentai iš esmės grindžiami dviem svarbiausiais pagrindais, t. y., pirma, tuo, kad Rumunijos dujotiekis Nr. 1 buvo finansuojamas ne iš pačios Bulgargaz investicijų, o iš viešųjų lėšų, ir kad Bulgargaz nebuvo dujotiekio savininkė, ir, antra, tuo, kad įsigaliojus Direktyvai 2009/73/EB(27)Bulgargaz nebeturėjo veiklos laisvės, kuri jai buvo suteikta pagal sutartį dėl šio dujotiekio naudojimo. Kaip pažymėta šios išvados 25–36 punktuose, naujausioje Teisingumo Teismo jurisprudencijoje paaiškinta, kaip spręsti šiuos du klausimus.
60.      Komisijos pirmasis argumentas yra tas, kad Sprendime Bronner nustatyti kriterijai netaikytini esant tokiai situacijai, kokia nagrinėjama šioje byloje, kai nagrinėjama infrastruktūra finansuojama ne dominuojančią padėtį užimančios įmonės nuosavomis investicijomis, o viešosiomis lėšomis, ir kai ši įmonė nėra šios infrastruktūros savininkė.
61.      Kaip jau nurodžiau šios išvados 33 punkte, iš Sprendimo Lukoil matyti, kad lemiamas veiksnys, į kurį reikia atsižvelgti, yra sąlygos, kuriomis dominuojančią padėtį užimanti įmonė įsigijo šią infrastruktūrą, visų pirma sumokėta kaina, ir ar tokie įsigijimai įvyko konkurencijos sąlygomis, taip pat išimtinių teisių, leidžiančių jai visiškai kontroliuoti savo prieigą, buvimas(28).
62.      Nagrinėjamu atveju Komisija nepateikė jokio argumento, galinčio patvirtinti, kad kaina, kurią Bulgargaz sumokėjo už Rumunijos dujotiekio Nr. 1 naudojimą, buvo nustatyta, ir procedūra, per kurią ji įgijo išimtinę teisę į šį dujotiekį, įvyko ne konkurencijos sąlygomis. Taigi Komisijos teiginio, kad Sprendime Bronner nustatyti kriterijai netaikytini vien dėl to, kad Rumunijos dujotiekis Nr. 1 buvo finansuojamas iš viešųjų lėšų, nepakanka norint įrodyti, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą taikydamas Sprendime Bronner nustatytus kriterijus, nors Bulgargaz ir nenutiesė Rumunijos dujotiekio Nr. 1.
63.      Be to, kaip pažymėta šios išvados 34 punkte, siekiant nustatyti, ar tokiu atveju taikytini Sprendime Bronner nustatyti kriterijai, reikia išsiaiškinti, ar dominuojančią padėtį užimanti įmonė visiškai kontroliuoja prieigą prie infrastruktūros.
64.      Šiuo atžvilgiu Komisija teigia, kad šiai bylai taikytinoje reguliavimo sistemoje buvo numatytas nuolat nepanaudojamų pajėgumų atlaisvinimas ir perskirstymas ir iš esmės nediskriminacinė trečiųjų asmenų prieiga, o tai, ko gero, rodo, kad Bulgargaz nevisiškai kontroliavo prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1.
65.      Sprendime Lietuvos geležinkeliai / Komisija Teisingumo Teismas nurodė, kad Sprendime Bronner nustatyti kriterijai neturi būti taikomi, jei dominuojančią padėtį užimanti įmonė yra įpareigota suteikti prieigą prie savo infrastruktūros(29).
66.      Nagrinėjamu atveju, kaip pripažino Komisija, konstatuota, kad Reglamento (EB) Nr. 715/2009(30) 16 straipsnio 3 dalies a punkte nustatytas įpareigojimas buvo skirtas PTO, t. y. Transgaz, o ne Bulgargaz, kuri yra Rumunijos dujotiekį Nr. 1 kontroliuojanti įmonė. Be to, ginčijamo sprendimo 589 išnašoje aiškiai nurodyta, kad „toks teisės aktuose nustatytas įpareigojimas netaikomas Bulgargaz atliekamam Rumunijos <...> dujotiekio Nr. 1 pajėgumų rezervavimui“.
67.      Esant šioms aplinkybėms manau, kad, priešingai, nei teigia Komisija, tai, kad Rumunijos dujotiekis Nr. 1 buvo finansuojamas iš viešųjų lėšų, o ne Bulgargaz, ir kad teisės aktuose nustatytas įpareigojimas suteikti prieigą tretiesiems asmenims buvo nustatytas PTO, neįrodo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nuspręsdamas, jog BEH grupės elgesys, kiek tai susiję su prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į Sprendime Bronner nustatytus kriterijus.
68.      Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, kad apeliacinio skundo trečiąjį pagrindą reikia atmesti.
2.      Apeliacinio skundo pirmasis ir antrasis pagrindai
69.      Apeliacinio skundo pirmasis ir antrasis pagrindai susiję su Bendrojo Teismo vertinimu dėl Bulgargaz nurodyto atsisakymo grąžinti pajėgumus, kurių Transgaz prašė per 2011 m. sausio 24 d. susitikimą, ir atsakymo nepateikimo į 2013 m. rugsėjo 26 d. C Energy išsiųstą raštą (toliau – 2013 m. rugsėjo 26 d. raštas) – nurodoma, kad šis atsakymo nepateikimas reiškia atsisakymą tiekti. Iš esmės Bendrasis Teismas nusprendė, kad siekdama įrodyti, jog toks atsisakymas yra piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi, Komisija turėjo parodyti, kad šis atsisakymas gali daryti ne vien hipotetinį išstūmimo poveikį, be kita ko, pateikdama įrodymų, jog potencialus konkurentas bent jau turi pakankamai pažangų planą patekti į atitinkamą rinką per terminą, dėl kurio joje jau veikiantiems ūkio subjektams būtų daromas konkurencinis spaudimas. Šie pareiškimai grindžiami sprendimų Generics (UK) ir kt.(31) ir Lundbeck / Komisija(32) taikymu.
a)      Šalių argumentai
70.      Komisija iš esmės teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nagrinėdamas, ar tenkinami Sprendime Bronner nustatyti kriterijai, remdamasis Teisingumo Teismo jurisprudencija, susijusia su susitarimų dėl atėjimo į rinką pavėlinimo farmacijos sektoriuje vertinimu pagal SESV 101 straipsnį, reikalavo, kad Komisija įrodytų, jog potencialus konkurentas turi pakankamai apčiuopiamą projektą ir ėmėsi pakankamų parengiamųjų priemonių, siekdamas patekti į atitinkamą rinką per tokį laikotarpį, kad padarytų konkurencinį spaudimą dominuojančią padėtį užimančiai įmonei (skundžiamo sprendimo 281, 448 ir 449 punktai). Komisija tvirtina, kad tokie reikalavimai taikomi ne visų rūšių rinkoms. Overgas pritaria Komisijos argumentams ir mano, kad Bendrasis Teismas iš tikrųjų nustatė papildomą kriterijų, nesuderinamą su Teisingumo Teismo jurisprudencija. Konkrečiai dėl 2013 m. rugsėjo 26 d. rašto Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas iškraipė įrodymus nuspręsdamas, kad šis raštas nėra pakankamai tikslus ir rimtas prašymas suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 (skundžiamo sprendimo 459 ir 463 punktai).
71.      BEH grupė tvirtina, kad Bendrasis Teismas tinkamai taikė naujausią Teisingumo Teismo jurisprudenciją, kai remdamasis tuo, kad C Energy neatliko parengiamųjų veiksmų, siekė nustatyti, ar ji turėjo pakankamai konkretų planą patekti į Bulgarijos dujų tiekimo rinkas. Šiuo atžvilgiu, pirma, BEH grupė remiasi, be kita ko, 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimu European Superleague Company(33) – iš jo 130 punkto matyti, kad įrodinėjant piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi, remiantis analizės duomenimis ir tiksliais bei konkrečiais įrodymais, turi būti parodyta, kad nagrinėjami veiksmai gali sukelti išstūmimo poveikį. Antra, BEH grupė tvirtina, kad Bendrasis Teismas, teigdamas, jog 2013 m. rugsėjo 26 d. rašte nurodytas C Energy planas buvo tik preliminarus, neperžengė pagrįsto vertinimo ribų. Be to, dėl 2011 m. sausio 24 d. susitikimo BEH grupė teigia, kad Komisija ginčija tik tas skundžiamo sprendimo dalis, kurios yra obiter dicta, o tai neturi reikšmės.
b)      Vertinimas
72.      Apeliacinio skundo pirmajame ir antrajame pagrinduose iš esmės keliamas klausimas, į kokius veiksnius reikia atsižvelgti vertinant, pirma, ar prašymą suteikti prieigą prie esminės infrastruktūros pateikęs asmuo gali būti laikomas potencialiu konkurentu, ir, antra, tokio prašymo, atspindinčio jo norą patekti į atitinkamą rinką, rimtumą ir tikslumą.
1)      Potencialaus konkurento sąvoka
73.      Pagal suformuotą jurisprudenciją įmonė yra potenciali konkurentė tam tikroje rinkoje, jeigu turi realių ir konkrečių galimybių patekti į šią rinką ir konkuruoti su viena arba keliomis šioje rinkoje jau veikiančiomis įmonėmis(34). Tai turi būti patvirtinta nuoseklių faktinių aplinkybių visuma, atsižvelgiant į rinkos struktūrą, taip pat jos veikimo ekonomines ir teisines aplinkybes(35). Vis dėlto šiuo metu šis kriterijus daugiausia taikomas bylose, susijusiose su SESV 101 straipsnio taikymu.
i)      Potencialus konkurentas, kiek tai susiję su SESV 102 straipsniu
74.      Piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi, kaip tai suprantama pagal SESV 102 straipsnį, visų pirma vertinamas atsižvelgiant į tai, ar įmonė dėl dominuojančios padėties gali „sudaryti kliūčių veiksmingai konkurencijai atitinkamoje rinkoje, galėdama veikti pakankamai nepriklausomai nuo savo konkurentų, klientų ir galiausiai vartotojų“(36). Taigi tokios praktikos piktnaudžiaujamasis pobūdis turi būti vertinamas visų pirma atsižvelgiant į jos poveikį konkuruojančioms įmonėms(37).
75.      Kiek tai susiję su SESV 101 straipsniu, Teisingumo Teismo jurisprudencijoje jau seniai nustatyta, kad tariamas antikonkurencinis veiksmų pobūdis taip pat gali būti vertinamas atsižvelgiant į jų poveikį potencialiems konkurentams(38). Manau, kad šis aspektas taip pat yra svarbus dėl SESV 102 straipsnio, nes visuotinai pripažįstama, kad SESV 101 ir 102 straipsniai turi būti aiškinami nuosekliai(39). Be to, Teisingumo Teismas yra nurodęs, kad veiksmai gali būti kvalifikuojami kaip „piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi“ ne tik tais atvejais, kai jais faktiškai ar potencialiai ribojama konkurencija kokybiniais pranašumais, iš rinkos ar rinkų išstumiant tokias pat produktyvias įmones, bet ir tada, kai įrodoma, kad tų veiksmų faktinis ar galimas poveikis arba net tikslas yra ankstyvoje stadijoje sukliudyti įmonėms galimoms konkurentėms patekti į tą rinką ar rinkas sudarius kliūtis į ją ar jas ateiti arba pritaikius kitas trukdymo patekti į rinką priemones nei reguliuojančias įmonių konkurenciją kokybiniais pranašumais(40).
76.      Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad įmonė gali piktnaudžiauti dominuojančia padėtimi ne tik pažeisdama konkurenciją su kita šiuo metu rinkoje veikiančia įmone, bet ir pažeisdama potencialią konkurenciją su atitinkamoje rinkoje dar neveikiančia įmone. Taigi reikia priminti, kad taikant piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi sąvoką siekiama nubausti už dominuojančią padėtį užimančios įmonės piktnaudžiavimą, kuris iš esmės vyksta rinkoje, kurioje dėl jos buvimo konkurencijos struktūra jau yra susilpnėjusi(41). Esant šioms aplinkybėms labai svarbu užtikrinti, kad patekimo į atitinkamą rinką sąlygos nebūtų neįveikiamos potencialiems konkurentams bent jau dėl dominuojančią padėtį užimančio veiklos vykdytojo galimo piktnaudžiavimo atitinkamoje rinkoje savo padėtimi, siekiant išsaugoti faktinės konkurencijos šioje rinkoje galimybę ateityje.
77.      Bet kuriuo atveju pažymėtina, kad, pavyzdžiui, iš Sprendimo Lietuvos geležinkeliai / Komisija(42), konkrečiai susijusio su dominuojančią padėtį užimančios įmonės veiksmų piktnaudžiaujamojo pobūdžio vertinimu pagal SESV 102 straipsnį, 85 punkto matyti, kad atitinkamas elgesys buvo nagrinėjamas atsižvelgiant į jo poveikį dominuojančios įmonės potencialiam konkurentui(43).
ii)    Potencialaus konkurento statuso vertinimas
78.      Kaip pažymėta šios išvados 73 punkte, įmonė gali būti laikoma rinkoje jau veikiančių įmonių potencialia konkurente, jeigu turi realių ir konkrečių galimybių patekti į šią rinką. Šis teiginys turi būti suprantamas kaip paneigiantis galimybę, kad potencialios konkurencijos santykiai galėtų atsirasti vien dėl visiškai hipotetinės tokio patekimo į rinką galimybės.
79.      Taikant šį kriterijų, laipsniškai buvo nustatyti objektyvūs veiksniai, į kuriuos reikia atsižvelgti, įskaitant, visų pirma, tai, kad patekimas į atitinkamą rinką turi atitikti nagrinėjamos įmonės ekonomiškai perspektyvią strategiją(44). Kitaip tariant, nurodytas potencialus konkurentas iš tikrųjų turi galėti konkrečiai pasiūlyti savo paslaugas atitinkamoje rinkoje patikimomis ekonominėmis sąlygomis. Šiuo atžvilgiu ypač svarbu išnagrinėti, ar yra neįveikiamų kliūčių patekti į rinką, dėl kurių nebūtų jokios galimos konkurencijos(45). Pateikiant šiuos argumentus taip pat netiesiogiai keliamas klausimas dėl termino, per kurį nagrinėjama įmonė galės daryti konkurencinį spaudimą kitoms įmonėms. Tai negali būti grindžiama vien prielaida, bet turi būti patvirtinta remiantis faktinėmis aplinkybėmis arba atitinkamos rinkos struktūrų analize(46).
80.      Jau seniai pripažįstama, kad šalia minėtų objektyvių veiksnių gali būti svarbu atsižvelgti ir į subjektyvius veiksnius, pavyzdžiui, į nagrinėjamos įmonės ketinimus(47).
81.      Šiuo klausimu pažymėtina, kad Teisingumo Teismas neseniai pritarė Bendrojo Teismo požiūriui – šis iš esmės nurodė, kad nors įmonės ketinimas patekti į rinką gali būti svarbus nustatant, ar ji gali būti laikoma potencialia konkurente šioje rinkoje, vis dėlto „esminis elementas, kuriuo turi būti grindžiamas toks pripažinimas, yra jos pajėgumas įeiti į minėtą rinką“, ir pridūrė, kad rinkoje veikiančio veiklos vykdytojo suvokimas apie trečiosios įmonės potencialią konkurenciją gali būti laikomas tik papildomu elementu, palyginti su kriterijais, susijusiais su pajėgumu ir ketinimu patekti į rinką(48).
82.      Nagrinėjant šį apeliacinį skundą šalys pateikia priešingas nuomones dėl tam tikrų Teisingumo Teismo jurisprudencijoje nurodytų tiek objektyvaus, tiek subjektyvaus pobūdžio veiksnių svarbos vertinant potencialaus konkurento statusą, kaip tai suprantama pagal šios išvados 78–81 punktus, t. y. pagal sprendimus Generics (UK) ir kt. ir EDP – Energias de Portugal ir kt.
iii) Naujausi jurisprudencijos pokyčiai
83.      Sprendime Generics (UK) ir kt. Teisingumo Teismas patikslino sąlygas, kurioms esant generinių vaistų gamintojas vaistų rinkoje turi būti laikomas originalių vaistų gamintojo, kuris yra nagrinėjamo vaisto patentų savininkas, potencialiu konkurentu. Šis sprendimas išsamiai išnagrinėtas išvadoje byloje EDP – Energias de Portugal ir kt.(49) Dėl šios priežasties tik trumpai apibendrinsiu elementus, kurie turi esminę reikšmę siekiant tinkamai išnagrinėti šį apeliacinį skundą.
84.      Iš Sprendimo Generics (UK) ir kt. galima daryti išvadą, kad pirmiausia taikomi bendrieji kriterijai, apibendrinti šios išvados 78–81 punktuose(50). Vėliau Teisingumo Teismas stengėsi patikslinti šią metodiką, atsižvelgdamas į konkrečią vaistų, kurių sudėtyje yra viešai pradėtos naudoti veikliosios medžiagos, rinką. Esant šioms aplinkybėms jis nurodė, kad pirmiausia reikia nustatyti, ar nagrinėjama įmonė atliko pakankamus parengiamuosius veiksmus tam, kad patektų į šią rinką per tokį laikotarpį, kad dominuojančią padėtį užimančiai įmonei būtų daromas konkurencinis spaudimas. Susiklosčius šiai situacijai buvo svarbu visų pirma išnagrinėti nurodytos potencialios konkurentės atliktus parengiamuosius ir teisinius veiksmus. Buvo siekiama nustatyti, ar ši įmonė yra tvirtai apsisprendusi ir gali patekti į šią rinką (43 ir 44 punktai). Antra, taip pat reikėjo nustatyti, ar atitinkamoje rinkoje buvo neįveikiamų patekimo į ją kliūčių (45 punktas). Trečia, Teisingumo Teismas nurodė įvairias „papildomas aplinkybes“, į kurias būtų galima atsižvelgti (54–57 punktai).
85.      Vis dėlto klausimas, ar įvairūs tame sprendime Teisingumo Teismo nurodyti veiksniai gali būti taikomi kitoms aplinkybėms nei toje byloje išnagrinėtos atitinkamos rinkos aplinkybės, liko neatsakytas.
86.      Taikytina metodika paaiškinta Sprendime EDP – Energias de Portugal ir kt. Pirma, Teisingumo Teismas pakartojo bendrus argumentus, išdėstytus Sprendimo Generics (UK) ir kt. 36–39 punktuose, nurodytus šios išvados 84 punkte. Antra, svarbiausia yra tai, kad Teisingumo Teismas paaiškino, jog Sprendime Generics (UK) ir kt. reikalaujama įrodymų apimtis negali būti laikoma visuotinai taikoma, nes ji grindžiama analize, būdinga vaistų rinkoms (65 punktas). Konkrečiai kalbant, jis aiškiai nurodė, kad šioje rinkoje numatyti parengiamieji veiksmai negali būti savarankiškas reikalavimas siekiant įrodyti potencialios konkurencijos situacijos buvimą ir yra svarbūs tik tiek, kiek gali būti naudingi įrodant, kad atitinkama įmonė turi realių ir konkrečių galimybių patekti į atitinkamą rinką (75 punktas). Darytina išvada, kad taikant bendruosius kriterijus siekiant nustatyti, ar įmonė dėl savo pajėgumo ir pasirengimo gali būti pripažinta potencialia konkurente, visada reikia atsižvelgti į konkrečią nagrinėjamą rinką.
2)      Prašymas suteikti prieigą prie esminės infrastruktūros
87.      Prieigos prie esminės infrastruktūros prašymo rimtumas konkrečiai atspindi įmonės ketinimą patekti į tam tikrą rinką. Šis aspektas svarbus, nes jis lemia tai, ar dominuojančią padėtį užimanti įmonė turi pareigą atsakyti į tokį prašymą. Jurisprudencijoje dar nesusisteminti veiksniai, į kuriuos reikia atsižvelgti vertinant šį aspektą. Vis dėlto manau, kad tokio prašymo rimtumą galima nustatyti išnagrinėjus, be kita ko, jo pateikimo aplinkybes, jo formuluotę ir tekstą, tikslumą, įvairių šalių bendravimo atvejų skaičių ir intensyvumą(51), taip pat prašymą pateikusios įmonės elgesį, pobūdį ir ypatybes.
88.      Konkrečiai kalbant, tuo atveju, kai dominuojančią padėtį užimanti įmonė kontroliuoja prieigą prie esminės infrastruktūros, atsižvelgiant į šios išvados ankstesniame punkte nurodytus reikšmingus veiksnius, įmonės, atitinkančios sąlygas, kad ji būtų laikoma potencialia konkurente, pateiktas prašymas pats savaime yra pakankamai rimtas veiksnys, lemiantis pareigą pateikti atsakymą, jeigu prašymas yra pakankamai tikslus ir aiškus. Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad kiekviena dominuojančią padėtį užimanti įmonė turi ypatingą pareigą savo elgesiu nepažeisti veiksmingos ir neiškraipytos konkurencijos vidaus rinkoje(52).
89.      Esant konkrečioms šios bylos aplinkybėms reikia priminti, kad Bendrasis Teismas įvertino nurodytą Bulgargaz atsisakymą grąžinti pajėgumus gavus prašymus, kaip nurodyta, pateiktus per 2011 m. sausio 24 d. susitikimą ir 2013 m. rugsėjo 26 d. raštu. Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad šis vertinimas turėjo būti atliktas atsižvelgiant, pirma, į tai, ar šiuos prašymus pateikė įmonės, kurias galima laikyti potencialiomis konkurentėmis, galinčiomis ir pageidaujančiomis patekti į Bulgarijos dujų tiekimo rinkas, ir, antra, ar šie prašymai gali būti laikomi pakankamai rimta jų ketinimo patekti į šias rinkas išraiška.
3)      Taikymas nagrinėjant apeliacinį skundą
90.      Atsižvelgiant būtent į tai, kas išdėstyta šios išvados 89 punkte, reikia įvertinti, ar Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad Komisija klaidingai kvalifikavo kaip atsisakymą tiekti, pirma, tai, kad Bulgargaz negrąžino pajėgumų po 2011 m. sausio 24 d. susitikimo su Transgaz, ir, antra, tai, kad Bulgargaz neatsakė į 2013 m. rugsėjo 26 d. raštą.
91.      Pirma, 2011 m. sausio 24 d. susitikimą Bendrasis Teismas išnagrinėjo skundžiamo sprendimo 273–288 punktuose. Jis paaiškina, kad per šį susitikimą Rumunijos dujų tiekėja Romgaz pranešė BEH apie ketinimą kartu su kitomis dviem trečiosiomis įmonėmis įsteigti bendrąją įmonę siekiant statyti terminalą Konstancoje (Rumunija) ir kad Transgaz iškėlė klausimą dėl galimo Rumunijos dujotiekio Nr. 1 nepanaudotų pajėgumų dalies suteikimo (skundžiamo sprendimo 277 punktas). Komisija konkrečiai ginčija skundžiamo sprendimo 286 punktą, kuriame Bendrasis Teismas nusprendė, kad net jeigu Transgaz klausimas buvo prašymas grąžinti pajėgumus, bylos medžiagoje nėra įrodymų, kad Konstancos terminalo tikslas buvo patekti į Bulgarijos dujų rinkas.
92.      Bendrasis Teismas iš esmės pažymėjo, kad tariamo piktnaudžiavimo, kaip tai suprantama pagal SESV 102 straipsnį, išstūmimo poveikis neturi būti vien hipotetinis (skundžiamo sprendimo 280 punktas). Jis pridūrė, jog tam, kad įrodytų, jog atsisakymas suteikti prieigą atitinka šią sąlygą, Komisija turi įrodyti, pirma, kad potencialus konkurentas bent jau turi pakankamai pažangų planą patekti į atitinkamą rinką per tokį terminą, dėl kurio joje jau veikiantiems veiklos vykdytojams būtų daromas konkurencinis spaudimas (skundžiamo sprendimo 281 punktas)(53), ir, antra, kad prašymas suteikti prieigą atspindi šį projektą pakankamai tiksliai, kad dominuojančią padėtį užimanti įmonė galėtų įvertinti, ar privalo į jį atsakyti (skundžiamo sprendimo 282 punktas)(54).
93.      Iš ankstesnio šios išvados punkto matyti, kad Bendrojo Teismo motyvai iš dalies grindžiami sprendimais, susijusiais su parengiamaisiais veiksmais, kurių reikėjo imtis siekiant sudaryti galimybę patekti į atitinkamą vaistų rinką. Kaip nurodyta šios išvados 86 punkte, šie motyvai klaidingi, nes šios jurisprudencijos negalima taikyti kitoms rinkoms, pavyzdžiui, dujų rinkai. Kartu Komisija neginčija to, kad, Bendrojo Teismo nuomone, ji ginčijamame sprendime neįrodė, jog Konstancos terminalo tikslas buvo patekti į Bulgarijos dujų rinkas. Kaip matyti iš trečiojo pagrindo analizės, Komisija nusprendė ginčijamame sprendime įvertinti Bulgargaz elgesį Rumunijos dujotiekio Nr. 1 pajėgumų paslaugų rinkoje taikydama Sprendime Bronner nustatytus kriterijus. Atsižvelgiant į pirmąjį kriterijų, pagal kurį atsisakymas suteikti tretiesiems asmenims prieigą prie esminės infrastruktūros turi būti toks, kad galėtų būti pašalinta bet kokia prieigos prašančios įmonės konkurencija atitinkamoje rinkoje, konstatuota klaida dėl taikytinų kriterijų neišvengiamai turi būti laikoma nereikšminga.
94.      Antra, kiek tai susiję su 2013 m. rugsėjo 26 d. raštu, Bendrasis Teismas išanalizavo šį BEH grupės elgesio aspektą skundžiamo sprendimo 445–469 punktuose.
95.      Šiuo atžvilgiu Bendrasis Teismas, remdamasis Sprendimo Generics (UK) ir kt. 43 punktu ir Sprendimo Lundbeck / Komisija 57 punktu, nurodė, kad susiklosčius skundžiamame sprendime išnagrinėtoms aplinkybėms „Komisija turėjo įrodyti, kad C Energy Group buvo tvirtai apsisprendusi ir turėjo realius pajėgumus patekti į [atitinkamas] rinkas ir kad, be kita ko, ji atliko pakankamus parengiamuosius veiksmus, kad galėtų patekti į šias rinkas per terminą, dėl kurio Bulgargaz būtų daromas konkurencinis spaudimas“ (skundžiamo sprendimo 448 punktas). Esant šioms aplinkybėms Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad iš 2013 m. rugsėjo 26 d. rašto negalima daryti išvados, jog C Energy Group buvo tvirtai apsisprendusi ir galėjo realiai tiekti dujas Bulgarijoje. Bendrasis Teismas nurodė, kad, atvirkščiai, iš šio rašto matyti, jog „tuo metu ši įmonė nebuvo atlikusi pakankamų parengiamųjų veiksmų tam, kad galėtų patekti į Bulgarijos dujų tiekimo rinkas per terminą, dėl kurio Bulgargaz būtų daromas konkurencinis spaudimas“ (skundžiamo sprendimo 460 punktas). Atsižvelgdamas būtent į šiuos argumentus, skundžiamo sprendimo 463 punkte jis nusprendė, kad Bulgargaz neprivalėjo atsakyti į šį raštą.
96.      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, akivaizdu, kad Bendrasis Teismas ginčijamą išvadą iš esmės, o gal net visiškai grindė tuo, kad nebuvo imtasi pakankamų parengiamųjų veiksmų tam, kad C Energy Group galėtų patekti į atitinkamas rinkas, kaip šie „parengiamieji veiksmai“ suprantami pagal sprendimus Generics (UK) ir kt. ir Lundbeck / Komisija.
97.      Vis dėlto, kaip nurodyta šios išvados 86 punkte, negalima teigti, kad Sprendime Generics (UK) ir kt. nustatyta reikalaujama įrodymų apimtis yra visuotinai taikoma.
98.      Be to, atsižvelgdama į šios išvados 74–82 punktuose apibendrintus argumentus, pažymiu, kad, kiek tai susiję su reikšmingomis skundžiamo sprendimo dalimis, neaišku, ar Bendrasis Teismas tam, kad nustatytų, ar reikėjo atsakyti į šiuos prašymus, atliko atskirą, pirma, „potencialaus konkurento“ kriterijaus ir, antra, per 2011 m. sausio 2 d. susitikimą ir 2013 m. rugsėjo 26 d. rašte suformuluotų prašymų rimtumo analizę.
99.      Bet kuriuo atveju dėl pirma išdėstytų priežasčių manau, kad Bendrasis Teismas klaidingai reikalavo iš Komisijos įrodyti, jog C Energy atliko pakankamus parengiamuosius veiksmus tam, kad galėtų patekti į atitinkamas rinkas. Taip Bendrasis Teismas supainiojo Sprendimo Generics (UK) ir kt. 36–39 punktuose nurodytus kriterijus, kurie turi būti taikomi vertinant „potencialios konkurencijos“ buvimą, su įrodymais, kurie turi būti pateikti siekiant nustatyti, ar tokie kriterijai yra tenkinami, ir kurie gali skirtis nelygu nagrinėjamos rinkos rūšis.
100. Bendrasis Teismas veikiau turėjo, pirma, nustatyti, ar nagrinėjama įmonė galėjo būti laikoma potencialia konkurente, įvertindamas jos realias galimybes patekti į Bulgarijos dujų rinkas, remdamasis objektyviais ir subjektyviais įrodymais, reikšmingais esant konkrečioms šių rinkų aplinkybėms. Antra, jis turėjo įvertinti prašymo suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 rimtumą, remdamasis šios išvados 87 ir 88 punktuose aprašytais elementais. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, kad apeliacinio skundo pirmajam ir antrajam pagrindams reikia pritarti tiek, kiek Bendrasis Teismas taikė klaidingus teisinius kriterijus, reikalaudamas, kad Komisija įrodytų, jog trečiasis asmuo, prašantis suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, atitiko Sprendime Generics (UK) ir kt. nustatytus kriterijus.
3.      Apeliacinio skundo ketvirtasis ir penktasis pagrindai
101. Apeliacinio skundo ketvirtasis pagrindas pateiktas dėl Bendrojo Teismo atlikto BEH grupės priekaišto, kad 2010 ir 2011 m. Overgas pateikti prašymai suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 buvo skirti Transgaz, tad jai negali tekti atsakomybė už tai, kaip šie prašymai buvo išnagrinėti, vertinimo. Apeliacinio skundo penktasis pagrindas pateiktas dėl 2013 m. sausio 31 d. Bulgargaz ir Overgas sudarytos sutarties dėl prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 (toliau – prieigos sutartis) termino vertinimo.
a)      Šalių argumentai
102. Pateikdama apeliacinio skundo ketvirtąjį pagrindą Komisija ginčija skundžiamo sprendimo 334 punktą. Ji mano, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino ginčijamą sprendimą nuspręsdamas, kad jame Bulgargaz apkaltinta tuo, kad atmetė Overgas prašymą suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, šios pateiktą Transgaz. Pateikdama apeliacinio skundo penktąjį pagrindą ji ginčija skundžiamo sprendimo 419 ir 443 punktuose padarytą išvadą. Bendrasis Teismas nusprendė, pirma, kad Komisija neįrodė, jog pradinė trijų mėnesių prieigos sutarties trukmė galėjo turėti išstūmimo iš Bulgarijos dujų tiekimo rinkų poveikį, nes Overgas tapo sunkiau patekti į šias rinkas, ir, antra, kad dėl šios sutarties pratęsimo sąlygų Overgas atsidūrė neaiškioje padėtyje. Konkrečiai Komisija priduria, kad Bendrasis Teismas negalėjo jos įpareigoti pateikti įrodymų iš derybų laikotarpio, galinčių patvirtinti, kad tuo metu Overgas manė, jog dėl šio termino sumažėjo jos galimybės sudaryti sutartis su potencialiais klientais.
103. BEH grupė ginčija Komisijos argumentus.
b)      Vertinimas
1)      Priimtinumas
104. Apeliacinio skundo penktojo pagrindo pirmoje dalyje Komisija nurodo teisės klaidą dėl prieigos sutarties pradinio trijų mėnesių termino ir jo pratęsimo sąlygų vertinimo.
105. Šiuo klausimu primenu, kad remiantis SESV 256 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punktu, darytina išvada, jog apeliaciniame skunde turi būti tiksliai nurodytos kritikuojamos sprendimo, kurį prašoma panaikinti, dalys ir šį prašymą konkrečiai pagrindžiantys teisiniai argumentai, antraip apeliacinis skundas arba atitinkamas jo pagrindas bus nepriimtini(55).
106. Apeliacinio skundo penktojo pagrindo pirmoje dalyje Komisija tik abstrakčiai pakartoja tam tikras ginčijamo sprendimo ištraukas, nepaaiškindama, kodėl mano, kad Bendrasis Teismas padarė vertinimo klaidą jas nagrinėdamas. Taigi manau, kad ši apeliacinio skundo penktojo pagrindo dalis neatitinka šios išvados 105 punkte nurodytų reikalavimų ir turi būti atmesta.
2)      Esmė
107. Pateikdama apeliacinio skundo ketvirtąjį pagrindą Komisija iš esmės teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, jog ginčijamame sprendime BEH grupė pripažinta atsakinga už 2010 m. ir 2011 m. bendrovės Overgas bendrovei Transgaz pateiktų prašymų suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 atmetimą. Apeliacinio skundo penktojo pagrindo antroje dalyje Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas savo išvadą, jog Komisija neįrodė, kad pradinė prieigos sutarties trukmė galėjo turėti išstūmimo iš rinkos poveikį, klaidingai grindė tuo, kad Komisija nepateikė rašytinių įrodymų iš to laikotarpio, kai vyko derybos dėl šios sutarties.
108. Manau, kad šie du argumentai grindžiami klaidingu skundžiamo sprendimo aiškinimu.
109. Pirma, priekaištas, kuriam Bendrasis Teismas pritarė skundžiamo sprendimo 334 punkte, susijęs su tuo, kaip 2010 m. ir 2011 m. Overgas prašymai suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 buvo bendrai nagrinėjami, o ne su klausimu, ar jų atmetimas galėjo būti tiesiogiai priskirtas Bulgargaz. Antra, Bendrojo Teismo išvada dėl prieigos sutarties pradinės trukmės buvo pagrįsta ne tik įrodymų iš to laikotarpio nebuvimu, bet ir nustatytomis faktinėmis aplinkybėmis, kurių Komisija neginčija. Be to, atsižvelgiant į neginčijamą teiginį, kad šios išvados buvo glaudžiai susijusios su Overgas priekaištu dėl šios trukmės, neatrodo, kad Bendrojo Teismo reikalavimas pateikti įrodymus, įskaitant, be kita ko, įrodymus iš laikotarpio, kai vyko derybos dėl šios sutarties, galinčius patvirtinti šias išvadas, yra perteklinis.
110. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, kad apeliacinio skundo ketvirtąjį ir penktąjį pagrindus reikia atmesti.
4.      Apeliacinio skundo šeštasis pagrindas
111. Apeliacinio skundo šeštasis pagrindas susijęs su naujomis derybomis dėl 2005 m. susitarimo, kuriame nustatytos Rumunijos dujotiekio Nr. 1 naudojimo sąlygos; šis pagrindas grindžiamas trejopais argumentais dėl: i) šio susitarimo tarpvyriausybinio pobūdžio, ii) Bulgargaz elgesio įrodomosios galios konstatuojant atsisakymą suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 ir iii) naujų derybų trukmės.
a)      Šalių argumentai
112. Komisija teigia, pirma, kad skundžiamas sprendimas nėra pakankamai motyvuotas. Antra, Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas iškraipė ginčijamą sprendimą teigdamas, jog jame klaidingai konstatuota, kad tarpvyriausybinės diskusijos, vykusios iš naujo derantis dėl 2005 m. susitarimo, reiškė atsisakymą suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 ir atsakomybė už šias diskusijas priskirta Bulgargaz (skundžiamo sprendimo 483 ir 687 punktai). Trečia, Komisija ginčija tai, kad šių naujų derybų tarpvyriausybinis pobūdis ir tikslas gali kelti abejonių dėl BEH grupės atsakomybės už nepanaudotų pajėgumų neatlaisvinimą (skundžiamo sprendimo 511, 542 ir 529–539 punktai). Ketvirta, Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą konstatuodamas, jog Bulgargaz elgesys per naujas derybas dėl 2005 m. susitarimo nepažeidė SESV 102 straipsnio (skundžiamo sprendimo 547, 549, 572, 688 ir 689 punktai). Penkta, Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nuspręsdamas, jog BEH grupė neatsakė už naujų derybų trukmę (skundžiamo sprendimo 650–687 punktai).
113. BEH grupė ginčija Komisijos argumentus.
b)      Vertinimas
1)      Pirminės pastabos dėl apeliacinio skundo šeštojo pagrindo reikšmingumo
114. Skundžiamo sprendimo 489 punkte iš esmės nurodyta, kad iš bylos medžiagos nematyti nei kad per diskusijas dėl naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo tretieji asmenys BEH grupei pateikė konkrečių prašymų suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, nei kad Transgaz informavo BEH grupę apie tokius prašymus arba jai juos persiuntė. Taip pat pažymėta, kad nebuvo jokių įrodymų, jog pati Transgaz ketino patekti į Bulgarijos dujų tiekimo rinkas.
115. Esant šioms aplinkybėms reikia priminti, pirma, kad tik Bendrasis Teismas turi jurisdikciją konstatuoti ir vertinti reikšmingas faktines aplinkybes ir įrodymus. Faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimas, išskyrus tuos atvejus, kai jie buvo iškreipti, nėra teisės klausimas, dėl kurio galima pateikti apeliacinį skundą Teisingumo Teismui(56).
116. Antra, ginčijamame sprendime Komisija nusprendė išnagrinėti Bulgargaz elgesį, susijusį su prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, taikydama Sprendimo Bronner 41 punkte nustatytus kriterijus tam, kad nustatytų, ar šis elgesys suderinamas su SESV 102 straipsniu(57). Vienas iš šių kriterijų yra tas, kad atsisakymas suteikti prieigą turi būti toks, kad būtų pašalinta bet kokia prieigos prašančio subjekto konkurencija nagrinėjamoje rinkoje(58). Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas konstatavo, kad per diskusijas dėl naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo nebuvo pateikta jokio konkretaus trečiojo asmens prašymo suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1. Apeliacinėje instancijoje turi būti laikoma, kad šios faktinės aplinkybės yra įrodytos. Darytina išvada, kad šios diskusijos neįrodo piktnaudžiavimo, kaip tai suprantama pagal SESV 102 straipsnį, apie kurį kalbama ginčijamame sprendime. Kitaip tariant, kadangi iš ginčijamo sprendimo matyti, kad Bulgargaz elgesys buvo nagrinėjamas tik atsižvelgiant į Sprendime Bronner nustatytus kriterijus, nesant konkretaus nustatyto subjekto prašymo suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, taikant šiuos kriterijus negalima konstatuoti piktnaudžiavimo.
117. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, kad apeliacinio skundo šeštasis pagrindas yra nereikšmingas, nes net jei būtų pagrįstas, jis negalėtų turėti jokios realios įtakos BEH grupės elgesio vertinimui pagal Sprendime Bronner nustatytus kriterijus. Vis dėlto, siekdama išsamumo, išnagrinėsiu šį apeliacinio skundo pagrindą iš esmės.
2)      Skundžiamo sprendimo motyvai
118. Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas nepaaiškino, kodėl skundžiamame sprendime jo pateikti argumentai dėl ieškinio ketvirtojo pagrindo pirmos dalies aštuonių dalių, konkrečiai susiję su diskusijų dėl naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo įvertinimu, patvirtina išvadą, kad Komisija neįrodė BEH grupės atsakomybės pagal SESV 102 straipsnį už tai, kad Transgaz nebuvo suteikta prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1.
119. Pirmiausia reikia priminti, kad skundžiamo sprendimo motyvuose turi būti aiškiai ir nedviprasmiškai išdėstyti Bendrojo Teismo argumentai, kad jo adresatas galėtų suprasti jo priėmimo priežastis, o Teisingumo Teismas – vykdyti teisminę kontrolę(59).
120. Šis apeliacinio skundo pagrindas susijęs su diskusijomis dėl naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo. Šiuo atveju reikšmingose skundžiamo sprendimo dalyse Bendrasis Teismas išanalizavo įvairius BEH grupės pateiktus priekaištus. Šie priekaištai pateikti siekiant užginčyti ginčijamo sprendimo konstatuojamąsias dalis, kuriose Komisija konstatavo, kad Bulgargaz negrąžino nepanaudotų Rumunijos dujotiekio Nr. 1 pajėgumų, kai Transgaz paprašė tai padaryti, arba susiejo šių pajėgumų grąžinimą su tam tikromis sąlygomis (skundžiamo sprendimo 487 punktas). Konkrečiai dėl šių naujų derybų Komisija konstatavo, kad sąlygos, kurias Bulgargaz nustatė Transgaz prieš sutikdama grąžinti Rumunijos dujotiekio Nr. 1 pajėgumus, pažeidė SESV 102 straipsnį.
121. Vadinasi, pritardamas BEH grupės argumentams Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad ginčijamame sprendime neįrodyta, jog Bulgargaz elgesys, susijęs su prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, reiškė atsisakymą suteikti prieigą, kuris gali patekti į SESV 102 straipsnio taikymo sritį. Taigi, Bendrasis Teismas nepažeidė pareigos pateikti motyvus dėl šio pagrindo, ir šį argumentą reikia atmesti.
3)      Nurodytas ginčijamo sprendimo iškraipymas
122. Atrodo, kad Komisija tvirtina, jog ginčijamas sprendimas buvo iškraipytas – ji teigia, kad Bendrasis Teismas, pritardamas ketvirtojo pagrindo pirmos dalies aštuntai daliai (skundžiamo sprendimo 687 punktas), nusprendė, jog diskusijos, vykusios iš naujo derantis dėl 2005 m. susitarimo, savaime yra atsisakymas suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1.
123. Remiantis BEH grupės argumentais, kuriuos Bendrasis Teismas apibendrino skundžiamo sprendimo 483 punkto antrame sakinyje ir patvirtino jo 687 punkte, buvo siekiama įrodyti, kad Komisija ginčijamame sprendime suklydo konstatuodama, kad tarpvyriausybinės diskusijos dėl naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo reiškė atsisakymą suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 ir kad Bulgargaz per derybas dėl 2005 m. susitarimo
elgėsi
nekonstruktyviai. Taigi, gali atrodyti, kad Bendrasis Teismas iš tiesų pritarė argumentui, jog šios tarpvyriausybinės diskusijos savaime yra atsisakymas suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1.
124. Ši skundžiamo sprendimo dalis turi būti suprantama ir aiškinama atsižvelgiant į jos kontekstą. Šiuo atžvilgiu, be kita ko, pažymėtina, kad šio sprendimo 483 punkto pirmame sakinyje aiškiai nurodyta, jog remiantis BEH grupės argumentais, kuriuos palaiko Bulgarijos Respublika, iš esmės siekiama užginčyti diskusijų dėl naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo įrodomąją galią. Tai patvirtina vėliau Bendrojo Teismo atlikta analizė, kurioje iš esmės nagrinėjami trys atskiri priekaištai(60), pateikti siekiant įrodyti, kad nėra pagrindo manyti, jog remiantis šiomis diskusijomis galima padaryti išvadą, kad BEH grupė piktnaudžiaudama atsisakė suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1.
125. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir nepaisant to, kad skundžiamo sprendimo 483 punktas nėra visiškai aiškus, darytina išvada, kad Bendrasis Teismas tikrai suprato ir išanalizavo ketvirtojo pagrindo pirmos dalies aštuntą dalį taip, kad ji reiškia, jog BEH grupė ginčijo požiūrį, į kurį Komisija atsižvelgė ginčijamame sprendime, kad pirmosios dalyvavimas iš naujo derantis dėl 2005 m. susitarimo galėjo būti įrodymas, kad buvo atsisakyta suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 arba ši prieiga buvo nepagrįstai vėlinama.
126. Šiuo atžvilgiu pažymiu, kad ginčijamame sprendime Komisija neabejotinai laikėsi požiūrio, jog Bulgargaz elgesys per diskusijas, vykusias iš naujo derantis dėl 2005 m. susitarimo, yra veiksnys, į kurį reikia atsižvelgti nagrinėjant atsisakymą suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 atsižvelgiant į Sprendime Bronner nustatytą kriterijų.
127. Taigi reikia atmesti Komisijos nurodytą pagrindą, grindžiamą ginčijamo sprendimo iškraipymu.
4)      Esmė
128. Komisija pateikia tris priekaištus, kuriais remdamasi siekia įrodyti, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nuspręsdamas, jog BEH grupės antikonkurencinis elgesys, kaip tai suprantama pagal SESV 102 straipsnį, negalėjo būti konstatuotas remiantis naujomis derybomis dėl 2005 m. susitarimo. Atskirai išnagrinėsiu kiekvieną iš šių trijų priekaištų: i) naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo nurodytą tarpvyriausybinį pobūdį, ii) Bulgargaz elgesį per derybas ir iii) derybų trukmę.
i)      Naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo nurodytas tarpvyriausybinis pobūdis
129. Komisija ginčija skundžiamo sprendimo 542 punkte padarytą išvadą, kad diskusijos dėl naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo buvo pradėtos ir vyko tarpvyriausybiniu lygmeniu, taigi Bulgargaz negali būti už jas atsakinga. Su tuo susijusį savo požiūrį Komisija grindžia trimis argumentais: 2005 m. susitarimo teisiniu kvalifikavimu, naujų derybų tikslu ir dujų tiekimo Bulgarijoje saugumo pagrindiniu vaidmeniu.
–       2005 m. susitarimo kvalifikavimas kaip „tarpvyriausybinio“
130. Skundžiamo sprendimo 494–510 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo 2005 m. susitarimą. 511 punkte jis iš esmės konstatavo, kad šis susitarimas yra tarpvyriausybinio pobūdžio. Komisija ginčija šią išvadą tvirtindama, kad 2005 m. susitarimas yra privačių šalių komercinis susitarimas ir kad nors šalys buvo įpareigotos jį sudaryti pagal 2003 m. tarpvyriausybinį susitarimą, antrajame nepatikslintas jo turinys.
131. Kyla klausimas dėl 2005 m. susitarimo teisinio pobūdžio ir dėl to, ar jis gali būti laikomas tarpvyriausybiniu susitarimu. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad tarpvyriausybiniai susitarimai paprastai apibrėžiami kaip susitarimai tarp valstybių, priešingai nei susitarimai, kurių abi šalys arba viena iš jų yra privatūs asmenys, asociacijos, nacionalinės teisės reglamentuojamos viešosios arba privačios įstaigos arba tarptautinės organizacijos(61).
132. Nagrinėjamu atveju motyvai, kuriais remdamasis Bendrasis Teismas nusprendė, kad 2005 m. susitarimas yra tarpvyriausybinio pobūdžio, grindžiami, be kita ko, toliau nurodytais argumentais. Pirma, 2005 m. susitarimas buvo sudarytas remiantis 2003 m. tarpvyriausybiniu susitarimu, kuris buvo esminis Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos bendradarbiavimo dujų sektoriuje elementas (skundžiamo sprendimo 502 punktas). Antra, naujos derybos dėl 2005 m. susitarimo turėjo tam tikrų tarpvyriausybinio bendradarbiavimo aspektų, nes šios naujos derybos buvo pradėtos vykdant tarpvyriausybinį bendradarbiavimą, numatytą 2003 m. tarpvyriausybiniame susitarime (skundžiamo sprendimo 505 ir 506 punktai). Trečia, naujų derybų procese nuolat dalyvavo vyriausybės institucijos (skundžiamo sprendimo 506–510 punktai).
133. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, pažymiu, kad įvairūs veiksniai, į kuriuos Bendrasis Teismas atsižvelgė konstatuodamas 2005 m. susitarimo tarpvyriausybinį pobūdį, neatitinka šios išvados 131 punkte nurodytos apibrėžties. Be to, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 14 punkto, 2005 m. susitarimas iš tikrųjų buvo dviejų bendrovių, t. y. Transgaz ir Bulgargaz, sudaryta komercinė sutartis.
134. Vadinasi, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nuspręsdamas, kad 2005 m. susitarimas yra tarpvyriausybinio pobūdžio, ir reikia pritarti su tuo susijusiems Komisijos argumentams.
–       Naujų derybų tikslas ir „Bulgargaz“, kaip viešosios tiekėjos, statusas
135. Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas konstatavo, kad naujos derybos dėl 2005 m. susitarimo buvo pradėtos, be kita ko, siekiant atsižvelgti į Komisijos nuogąstavimus, išreikštus per prieš Rumuniją pradėtą pažeidimo nagrinėjimo procedūrą (528 punktas). Jis taip pat pažymėjo, kad dujų tiekimo Bulgarijoje saugumas ir Rumunijos dujotiekio Nr. 1 svarba turėjo esminės reikšmės per naujas derybas dėl šio susitarimo, o tai paaiškina didelį Bulgarijos valdžios institucijų įsitraukimą į šias diskusijas (529–539 punktai). Komisija tvirtina, kad šie argumentai negali pateisinti to, kad BEH grupė neįvykdė įsipareigojimų pagal SESV 102 straipsnį atlaisvinti nepanaudotus Rumunijos dujotiekio Nr. 1 pajėgumus.
136. Vis dėlto skundžiamame sprendime nenurodyta nieko, kas leistų manyti, kad Bendrasis Teismas nusprendė, jog naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo tikslas, t. y. atsižvelgti į Komisijos nuogąstavimus, išreikštus per prieš Rumuniją pradėtą pažeidimo nagrinėjimo procedūrą, ir užtikrinti dujų tiekimo Bulgarijoje saugumą, galėtų pateisinti BEH grupės įsipareigojimų pagal SESV 102 straipsnį neįvykdymą.
137. Veikiau BEH grupės priekaištai, susiję, pirma, su naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo tikslu ir, antra, su Bulgargaz, kaip viešosios tiekėjos, statusu, buvo pateikti ginčijant diskusijų dėl šių naujų derybų įrodomąją galią, siekiant įrodyti nurodytą SESV 102 straipsnio pažeidimą. Jais iš esmės siekta įrodyti didelį Bulgarijos ir Rumunijos valdžios institucijų įsitraukimą ir įtaką, taip pat mažesnę Bulgargaz įtaką.
138. Taigi Bendrasis Teismas pritarė šiems priekaištams tik remdamasis šiuo pagrindu, tad Komisijos argumentai dėl šio aspekto turi būti atmesti.
139. Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad, kiek tai susiję su trimis Komisijos argumentais, pateiktais ginčijant Bendrojo Teismo atliktą diskusijų dėl naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo įrodomosios galios vertinimą, atsižvelgiant į šių naujų derybų pobūdį ir tikslus, reikia pritarti tik argumentui, kuriuo remiantis ginčijamas klaidingas šio susitarimo kvalifikavimas kaip „tarpvyriausybinio pobūdžio“ susitarimo. Vis dėlto tam, kad šis argumentas turėtų reikšmės, dar reikia įrodyti, kad Bulgargaz elgesys per naujas derybas pažeidė SESV 102 straipsnį.
ii)    „Bulgargaz“ elgesys per naujas derybas
140. Bendrasis Teismas konstatavo, kad Komisija klaidingai rėmėsi Bulgargaz prieš pritariant 2005 m. susitarimo pakeitimui nustatytomis sąlygomis, siekdama priskirti atsakomybę Bulgargaz už atsisakymą tiekti (skundžiamo sprendimo 543–648 punktai). Skundžiamame sprendime nurodytos trys bendrovės Bulgargaz šiuo atžvilgiu nustatytos sąlygos, pagal kurias: i) reikalaujama pateikti tam tikrus dokumentus, susijusius su Rumunijos dujotiekio Nr. 1 naudojimo sąlygomis, ii) reikalaujama, kad Transgaz iki 2016 m. pabaigos užtikrintų bendrovei Bulgargaz tam tikrus šio dujotiekio pajėgumus ir iii) nepanaudotų pajėgumų atlaisvinimas susiejamas su fiksuoto metinio mokesčio, numatyto 2005 m. susitarime, sumažinimu (skundžiamo sprendimo 545 punktas). Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, klaidingai taikydamas įvairias išimtis (susijusias su komercinių interesų apsauga, valstybės veiksmais ir tiekimo saugumu), kuriomis remdamasis siekė pateisinti bendrovės Bulgargaz šių sąlygų nustatymą.
–       Priimtinumas
141. Bulgargaz elgesio per diskusijas dėl naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo vertinimą iš esmės turėjo atlikti Bendrasis Teismas, vertindamas faktines aplinkybes, ir Teisingumo Teismas negali jo patikrinti(62). Vis dėlto tiek, kiek Komisija nurodo teisės klaidas, Bendrojo Teismo padarytas taikant įvairius teisinius kriterijus, jos argumentai šiuo atžvilgiu yra priimtini, todėl juos reikia išnagrinėti(63).
–       Vertinimas
–        Komercinių interesų apsauga
142. Skundžiamo sprendimo 547 ir 594 punktuose Bendrasis Teismas rėmėsi Sprendimu Generics (UK) ir kt., kuriame iš esmės nurodyta, kad dominuojančią padėtį užimanti įmonė turi teisę ginti savo pačios komercinius interesus, kai šie yra ginčijami, ir gali pagrįstai atlikti veiksmus, kuriuos ji laiko tinkamais jos komercinių interesų apsaugai.
143. Komisija tik abstrakčiai ginčija nuorodą į šią išimtį, nepaaiškindama, kodėl ji iš tikrųjų turėtų būti laikoma klaidinga. Taigi jos argumentai grindžiami tik prielaida, kad remiantis Sprendimu Generics (UK) ir kt. negalima pateisinti antikonkurencinio elgesio. Vis dėlto skundžiamas sprendimas nėra grindžiamas tokia išvada. Iš tiesų Bendrasis Teismas tiesiog remiasi išimtimi, susijusia su komercinių interesų apsauga, siekdamas paaiškinti, kodėl nusprendė, kad Bulgargaz pateikti prašymai, nurodyti šios išvados 140 punkte, šiuo atveju yra tinkami. Visų pirma Komisija, aiškindama savo argumentus, remiasi C Energy situacija. Vis dėlto neginčijama, kad šios įmonės situacija neturėjo reikšmės Bulgargaz ir Transgaz diskusijoms dėl naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo(64).
144. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Komisijos argumentai nėra pakankamai aiškūs ir tikslūs, kad Teisingumo Teismas galėtų vykdyti teisminę kontrolę(65), taigi juos reikia atmesti.
–        Valstybės veiksmai
145. Bendrasis Teismas konstatavo, kad Bulgargaz elgesį atitinkamose rinkose labai apribojo Bulgarijos valdžios institucijų nustatyti įpareigojimai dėl Bulgargaz, kaip vienintelės viešosios tiekėjos Bulgarijoje, statuso (skundžiamo sprendimo 571 punktas), dėl kurio ji galėjo būti atleista nuo atsakomybės pagal „valstybės veiksmų“ išimtį. Komisija ginčija šias išvadas teigdama, kad Bendrasis Teismas netaikė griežtų šios išimties apribojimų. Konkrečiai kalbant, ji teigia, pirma, kad Bendrasis Teismas neįrodė, jog pagal teisės aktus Bulgargaz buvo įpareigota neatlaisvinti tam tikrų Rumunijos dujotiekio Nr. 1 pajėgumų, ir, antra, kad pagal savo teisinius įsipareigojimus užtikrinti tiekimo saugumą
Bulgargaz taip pat neprivalėjo atlaisvinti šių pajėgumų.
146. Pažymiu, kad Komisija nepateikia jokio konkretaus argumento, įrodančio, kad sąlygos, susijusios su „valstybės veiksmų“ išimtimi, nagrinėjamu atveju iš tikrųjų nebuvo tenkinamos. Taigi jos argumentus dėl šio aspekto reikia atmesti.
–        Tiekimo saugumas
147. Bendrasis Teismas nusprendė, kad pažeidimo laikotarpiu Bulgargaz veikė Bulgarijos dujų tiekimo rinkose pagal viešojo tiekimo licenciją, pagal kurią jai, kaip vienintelei operatorei, užtikrinančiai dujų tiekimo saugumą Bulgarijoje, buvo nustatyti tam tikri įpareigojimai (skundžiamo sprendimo 549 punktas). Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas neįrodė, jog galimas atsisakymas atlaisvinti nepanaudotus Rumunijos dujotiekio Nr. 1 pajėgumus galėjo turėti įtakos dujų tiekimui Bulgarijai.
148. Pažymiu, kad grįsdama savo labai glaustus argumentus Komisija remiasi C Energy ir Overgas prašymais suteikti prieigą. Vis dėlto neginčijama, kad Bendrasis Teismas, vertindamas naujas derybas dėl 2005 m. susitarimo, neatsižvelgė į šiuos atskirus prašymus.
149. Taigi šį argumentą reikia atmesti taip pat, kaip ir visus argumentus, susijusius su Bulgargaz elgesiu iš naujo derantis dėl 2005 m. susitarimo.
iii) Derybų trukmė
150. Dėl trečiojo priekaišto, susijusio su derybų trukme, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 652 punkte apibrėžė savo analizės apimtį ir nurodė, kad „naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo trukmė yra įrodymas, kuriuo remiasi Komisija, siekdama įrodyti antikonkurencinės strategijos, kuria, kaip ji konstatavo, rėmėsi ieškovės, buvimą“. Vis dėlto jis nusprendė, kad Komisija neįrodė, jog už šių naujų derybų trukmę atsakinga buvo Bulgargaz – Komisija ginčija šį aspektą.
151. Šiuo atžvilgiu pakanka pažymėti, kad nustatyti Bulgargaz elgesio įtaką derybų trukmei galima tik vertinant faktines aplinkybes, taigi Teisingumo Teismas neturi jurisdikcijos nagrinėti šio klausimo apeliacine instancija(66).
152. Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia atmesti visą apeliacinio skundo šeštąjį pagrindą.
B.      Prieiga prie perdavimo tinklo ir Čireno saugyklos
1.      Apeliacinio skundo septintasis pagrindas
153. Apeliacinio skundo septintasis pagrindas grindžiamas teise naudotis Bulgarijos perdavimo tinklu. Iš esmės Bendrasis Teismas nusprendė, kad Bulgartransgaz 2010 m. rugsėjo 29 d. – 2012 m. gruodžio 31 d. užkirto kelią trečiųjų asmenų prieigai prie šio perdavimo tinklo, ribojo šią prieigą ir ją vėlino. Vis dėlto jis padarė išvadą, kad Komisija neįrodė, pirma, kad toks elgesys galėjo riboti konkurenciją Bulgarijos dujų tiekimo rinkose ir, antra, kad toks elgesys tęsėsi po 2012 m. gruodžio 31 d.
a)      Šalių argumentai
154. Komisija teigia, pirma, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą nuspręsdamas, jog nors Komisija galbūt įrodė, kad 2010 m. rugsėjo 29 d. – 2012 m. gruodžio 31 d. Bulgartransgaz nevykdė teisės aktuose nustatytų įpareigojimų, nes užkirto kelią trečiųjų asmenų prieigai prie perdavimo tinklo, ją ribojo ir vėlino, Komisija neįrodė, kad toks elgesys iš tiesų, o ne tik hipotetiškai, galėjo riboti konkurenciją, nes tuo metu suinteresuotosios įmonės neturėjo prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 (skundžiamo sprendimo 951–954 punktai). Komisija, palaikoma Overgas, šiuo atžvilgiu teigia, kad piktnaudžiavimo žemesnėje grandyje konstatavimas nebūtinai reiškia, kad atsisakymas suteikti prieigą prie aukštesnės grandies pajėgumų taip pat yra neteisėtas ir už jį atsako tas pats subjektas. Antra, Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, jog ginčijamame sprendime padaryta išvada, kad Bulgartransgaz nesuteikė Overgas tinkamos prieigos prie perdavimo tinklo 2013 m., buvo grindžiama vien tuo, kad ši prieiga buvo siejama su tariamai ribota prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, suteikta Overgas tuo pačiu laikotarpiu. Vadinasi, kadangi Bendrasis Teismas nusprendė, kad tokia prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 nebuvo ribojama, jo išvada, kad nebuvo ribojama ir prieiga prie perdavimo tinklo, taip pat yra klaidinga (skundžiamo sprendimo 874–878 ir 880 punktai). Be to, Komisija tvirtina, kad jeigu Bendrojo Teismo išvada dėl 2013 m. bendrovei Overgas suteiktos prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 turėtų būti atmesta dėl apeliacinio skundo pirmajame pagrinde nurodytų priežasčių, logiška, kad jos argumentai dėl perdavimo tinklo tuo pačiu laikotarpiu taip pat turėtų būti atmesti.
155. BEH grupė tvirtina, pirma, kad Komisijos argumentai dėl prieigos prie perdavimo tinklo 2010 m. rugsėjo 29 d. – 2012 m. gruodžio 31 d. yra nepagrįsti, nes už atsisakymą suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 atsakinga buvo ne BEH grupė, o Transgaz. Esant šioms aplinkybėms, abi nagrinėjamos įmonės, t. y. Overgas ir Toplofikacia Razgrad(67), bet kuriuo atveju negalėjo patekti į Bulgarijos dujų rinkas dėl priežasčių, nepriklausančių nuo Bulgartransgaz, net jei buvo suteikta nuolatinė prieiga prie perdavimo tinklo. Taigi BEH grupė teigia, kad Bulgartransgaz elgesys, susijęs su prieiga prie perdavimo tinklo, galiausiai negalėjo turėti realaus, o ne hipotetinio išstūmimo iš šių rinkų poveikio. Antra, BEH grupė tvirtina, kad Komisijos argumentai, susiję su prieiga prie perdavimo tinklo nuo 2013 m., yra nepriimtini ir nereikšmingi, nes Komisija daro kryžmines nuorodas į apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą dėl prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, nepateikdama jokio reikšmingo argumento dėl prieigos prie perdavimo tinklo.
b)      Vertinimas
1)      Prieiga prie perdavimo tinklo 2010 m. rugsėjo 29 d. – 2012 m. gruodžio 31 d.
156. Bendrasis Teismas konstatavo, kad Komisija įrodė, jog Bulgartransgaz 2010 m. rugsėjo 29 d. – 2012 m. gruodžio 31 d. užkirto kelią Overgas ir Toplofikacia Razgrad prieigai prie perdavimo tinklo, ją ribojo ir vėlino (skundžiamo sprendimo 949 ir 950 punktai). Vis dėlto Bendrasis Teismas nusprendė, kad net jei Bulgartransgaz būtų suteikusi šioms dviem įmonėms tinkamą prieigą prie šio perdavimo tinklo, jos nebūtų galėjusios patekti į Bulgarijos dujų tiekimo rinkas, nes neturėjo išankstinės prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 dėl priežasčių, už kurias BEH grupė neatsako. Esant šioms aplinkybėms Bendrasis Teismas nusprendė, kad Bulgartransgaz elgesys, kiek tai susiję su prieiga prie perdavimo tinklo, negalėjo turėti realaus, o ne vien hipotetinio išstūmimo iš šių rinkų poveikio (skundžiamo sprendimo 949 ir 950 punktai). Komisija ginčija šią išvadą ir teigia, kad Bendrasis Teismas netaikė tinkamų teisinių kriterijų. Jos nuomone, reikėjo atsakyti į klausimą, ar nagrinėjamas elgesys objektyviai galėjo riboti konkurenciją, o ne ar galima įrodyti, kad toks poveikis iš tikrųjų buvo daromas.
157. Pirmiausia pažymėtina, kad Bendrasis Teismas analizę atliko atsižvelgdamas į Teisingumo Teismo jurisprudenciją, kurioje iš esmės nurodyta, jog piktnaudžiavimas elgesiu, patenkančiu į išstūmimo iš rinkos veiksmų sritį, reiškia, kad šis elgesys galėjo apriboti konkurenciją ir visų pirma turėti nurodytą išstūmimo iš rinkos poveikį. Atliekant tokį vertinimą reikia atsižvelgti į visas reikšmingas faktines aplinkybes(68). Be to, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad šis išstūmimo iš rinkos poveikis neturi būti vien hipotetinis. Taigi Komisija negali remtis poveikiu, kurį šie veiksmai galėtų arba būtų galėję sukelti, jei būtų susiklosčiusios arba susiklostytų tam tikros konkrečios aplinkybės, kurios nevyravo rinkoje tų veiksmų įgyvendinimo metu ir kurių atsiradimas tuo metu buvo mažai tikėtinas(69).
158. Nagrinėjamu atveju, kiek tai susiję su Bulgarijos dujų rinkų organizavimu, neginčijama, kad perdavimo tinklas yra žemesnėje grandyje nei Rumunijos dujotiekis Nr. 1, nes Bulgarijos dujų tiekimas beveik visiškai priklausė nuo Rusijos dujų importo (skundžiamo sprendimo 6 punktas), o Rumunijos dujotiekis Nr. 1 buvo vienintelis būdas perduoti dujas iš Rusijos (skundžiamo sprendimo 10 punktas).
159. Taigi kyla klausimas, ar siekdama įrodyti, kad Bulgartransgaz elgesys, susijęs su prieiga prie perdavimo tinklo, gali būti kvalifikuojamas kaip piktnaudžiavimas, nes jis galėjo sukelti realų, o ne vien hipotetinį išstūmimo iš rinkos poveikį, Komisija taip pat turėjo įrodyti, kad tokios prieigos prašančioms įmonėms iš anksto buvo suteikta prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 arba kad jos negalėjo gauti tokios prieigos dėl priežasčių, už kurias atsako BEH grupė.
160. Dėl šio klausimo atkreiptinas dėmesys į toliau nurodytas aplinkybes.
161. Pirma, kaip pažymėta šios išvados 156 punkte, Bendrasis Teismas konstatavo, kad Bulgartransgaz bendrovėms Overgas ir Toplofikacia Razgrad suteikta prieiga prie perdavimo tinklo 2010 m. rugsėjo 29 d. – 2012 m. gruodžio 31 d. nebuvo tinkama. Šis teiginys neginčijamas apeliacinėje instancijoje.
162.  Antra, Bendrasis Teismas nusprendė, kad Bulgargaz kontroliavo trečiųjų asmenų prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, nes trečiasis asmuo, norėjęs pažeidimo laikotarpiu turėti prieigą prie šio dujotiekio, būtų ją gavęs tik tuo atveju, jeigu Bulgargaz būtų sutikusi, kad Transgaz pasiūlytų pajėgumus pagal 2005 m. susitarimo 17.1 straipsnį, arba jeigu Bulgargaz būtų sutikusi subnuomoti dalį savo nepanaudotų pajėgumų (skundžiamo sprendimo 149 punktas). Trečia, Bendrasis Teismas taip pat iš esmės priminė, kad ginčijamame sprendime Komisija nurodė trijų nagrinėjamų infrastruktūrų, t. y. Rumunijos dujotiekio Nr. 1, perdavimo tinklo ir Čireno saugyklos, tarpusavio priklausomybę (skundžiamo sprendimo 1116 punktas). Nagrinėjamu laikotarpiu prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 buvo būtina siekiant tiekti dujas į perdavimo tinklą, o prieiga prie perdavimo tinklo taip pat buvo būtina siekiant perduoti dujas į Čireno saugyklą. Konkrečiai dėl Rumunijos dujotiekio Nr. 1 ir perdavimo tinklo sąveikos Bendrasis Teismas pažymėjo, kad prieiga prie perdavimo tinklo suteikiama taikant dviejų etapų procedūrą. Iš esmės Bulgartransgaz pirmiausia turėjo įvertinti prašymą ir parengti rašytinę nuomonę dėl prieigos sąlygų arba motyvuotai atmesti prašymą. Antra, teigiamos nuomonės atveju ji turėjo pasiūlyti prašymą suteikti prieigą pateikusiam subjektui perdavimo sutartį arba motyvuotai atmesti prašymą. Būtent šiuo antru etapu galėjo prireikti įrodyti, kad prieigos prašantis subjektas aukštutinėje grandyje sudarė sutartį dėl dujų tiekimo (skundžiamo sprendimo 738, 742, 746 ir 749 punktai). Taigi, anot Komisijos, Bulgartransgaz ir Bulgargaz galėjo daryti įtaką ir bendrai prisidėti prie to, kad būtų užkirstas kelias trečiųjų asmenų prieigai prie šių infrastruktūrų, ji ribojama ir vėlinama (skundžiamo sprendimo 1117 punktas).
163. Ketvirta, Bendrasis Teismas konstatavo, kad bylos medžiagoje nėra duomenų, patvirtinančių, jog pažeidimo laikotarpiu Transgaz informavo Bulgargaz, kad yra trečiųjų asmenų individualių prašymų suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 pajėgumų. Taip pat neginčijama, kad Overgas perdavė tokius prašymus tiesiogiai Transgaz (skundžiamo sprendimo 291 ir 292 punktai).
164. Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad, pirma, nėra jokių įrodymų, jog Overgas ir Toplofikacia Razgrad tiesiogiai teikė individualius prašymus Bulgargaz dėl prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1. Antra, Bulgartransgaz nagrinėjamu laikotarpiu užkirto kelią Overgas ir Toplofikacia Razgrad prieigai prie perdavimo tinklo, ją ribojo ir vėlino. Taip pat neginčijama, kad Bulgargaz buvo glaudžiai susijusi su Bulgartransgaz, kaip BEH grupės nare, ir kad prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 įrodymas buvo tik tolesnė procedūra užbaigus pirminę procedūrą dėl prieigos prie perdavimo tinklų suteikimo.
165. Susiklosčius šioms aplinkybėms, šios išvados 157 punkte nurodyta jurisprudencija nepatvirtina išvados, kad Bulgartransgaz veiksmai, susiję su prieiga prie perdavimo tinklo, gali būti laikomi SESV 102 straipsnio pažeidimu tik nustačius, jog už tai, kad Overgas ir Toplofikacia Razgrad negalėjo gauti prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, atsakė Bulgargaz.
166. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, jog tam, kad veiksmai būtų laikomi piktnaudžiavimu, jų išstūmimo iš rinkos poveikis neturi būti vien hipotetinis. Vis dėlto nagrinėjamu atveju faktas, kad Transgaz neperdavė bendrovės Overgas prašymų suteikti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, negali būti laikoma „tam tikro[mis] konkrečio[mis] aplinkybė[mis], kurios nevyravo rinkoje tų veiksmų įgyvendinimo metu ir kurių atsiradimas tuo metu buvo mažai tikėtinas“, kaip nurodyta Sprendimo Servizio Elettrico Nazionale ir kt. 70 punkte, nes Transgaz elgesio šiuo atžvilgiu negalima laikyti rinkos sąlyga. Taigi tai, kaip Transgaz nagrinėjo tokius prašymus, negali būti laikoma aplinkybe, vyravusia Bulgarijos dujų rinkose prašymų suteikti prieigą prie perdavimo tinklo pateikimo momentu.
167. Šiuo atžvilgiu taip pat atkreiptinas dėmesys į tai, kad prieigos prie perdavimo tinklo prašantis subjektas vis dar galėjo gauti prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 po prieigos prie perdavimo tinklo suteikimo procedūros pirmojo etapo užbaigimo arba net po antrojo etapo ir prieš įgyvendinant perdavimo sutartį (skundžiamo sprendimo 777 punktas). Kitaip tariant, nagrinėjamu atveju prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 galėjo būti suteikta praėjus daug laiko po
Bulgartransgaz veiksmų, kurie, kaip konstatavo Bendrasis Teismas, užkirto kelią Overgas ir Toplofikacia Razgrad prieigai prie perdavimo tinklo 2010 m. rugsėjo 29 d. – 2012 m. gruodžio 31 d., ją ribojo ir vėlino. Be to, Bulgargaz ir Bulgartransgaz, kaip dominuojančią padėtį užimančios įmonės, turėjo ypatingą pareigą savo elgesiu nepažeisti veiksmingos ir neiškraipytos konkurencijos vidaus rinkoje(70). Atsižvelgiant į tai, išvada, kad pagal Komisijos vertinimą, atliktą taikant Sprendime Bronner nustatytus kriterijus, Bulgargaz elgesys nepažeidė SESV 102 straipsnio, kiek tai susiję su Overgas prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 iki 2013 m., negali būti aiškinama taip, kad Bulgartransgaz elgesys nelėmė tokio pažeidimo, kiek tai susiję su prieiga prie perdavimo tinklo. Pakanka pažymėti, kad toks bendras šių dviejų įmonių elgesio vertinimas prieštarauja Bendrojo Teismo išvadai, kad pagal prieigos prie dujų perdavimo ir (arba) skirstomųjų tinklų suteikimo taisykles, patvirtintas 2007 m. gegužės 14 d. Bulgarijos reguliavimo institucijos Sprendimu Nr. JI‑2 (Sprendimas P‑2) (DV, Nr. 45, 2007 m. birželio 8 d., p. 51), Bulgartransgaz neturėjo teisės užkirsti kelią prašomai prieigai prie perdavimo tinklo vien dėl to, kad kartu su prašymu nebuvo pateikta įrodymų apie prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 (skundžiamo sprendimo 771 punktas). Šiuo atžvilgiu įrodymai dėl prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 iš esmės buvo pateikti tik per antrąjį procedūros etapą (skundžiamo sprendimo 770 punktas). Taigi, apribojus prieigą prie perdavimo tinklo per pirmąjį šios procedūros etapą, Bulgartransgaz elgesys konkrečiai lėmė tai, kad Overgas ir Toplofikacia Razgrad buvo atimta galimybė pereiti prie antrojo nagrinėjamos procedūros etapo.
168. Taigi, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nuspręsdamas, kad Bulgartransgaz elgesys, susijęs su prieiga prie perdavimo tinklo 2010 m. rugsėjo 29 d. – 2012 m. gruodžio 31 d., negalėjo turėti realaus, o ne vien hipotetinio išstūmimo iš Bulgarijos dujų rinkų poveikio, taigi, remiantis šiuo pagrindu, reikia pritarti Komisijos argumentams.
2)      Prieiga prie perdavimo tinklo po 2013 m. sausio 1 d.
169. Bendrasis Teismas nusprendė, kad iš ginčijamo sprendimo matyti, jog Komisija išvadą, kad 2013 m. bendrovei Overgas suteikta prieiga prie perdavimo tinklo yra ribota, grindė tik tuo, kokią prieigą Overgas tais pačiais metais gavo prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 – ji konstatavo, kad ši prieiga taip pat yra ribota. Vis dėlto, kadangi Bendrasis Teismas nurodė, jog Komisija neįrodė, kad Bulgargaz 2013 m. nesuteikė Overgas tinkamos prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, jis padarė tokią pačią išvadą dėl perdavimo tinklo (skundžiamo sprendimo 874–878 ir 880 punktai). Komisija ginčija Bendrojo Teismo išvadas motyvuodama tuo, kad jis klaidingai nurodė, jog Overgas prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 buvo tinkama, taigi iš to išplaukianti išvada, kad jos prieiga prie perdavimo tinklo buvo tinkama, neišvengiamai yra klaidinga.
170. Pažymėtina, kad Komisijos argumentai yra itin painūs, nes juose nurodyta teisės klaida, padaryta vertinant Bulgargaz elgesį, susijusį su prieiga prie perdavimo tinklo nuo 2013 m. sausio 1 d.
171. Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas konstatavo, kad ginčijamame sprendime išvada, jog 2013 m. Bulgartransgaz nesuteikė Overgas tinkamos prieigos prie perdavimo tinklo, grindžiama tik tuo, kad ši prieiga priklausė nuo 2013 m. Overgas suteiktos prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1. Vis dėlto Komisija tvirtina, kad tokia prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 2013 m. savaime buvo piktnaudžiavimas, taigi ta pati išvada turėtų būti taikoma dėl suteiktos prieigos prie perdavimo tinklo. Vis dėlto grįsdama šį teiginį Komisija remiasi tariamomis teisės klaidomis, nurodytomis apeliacinio skundo pirmajame pagrinde.
172. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad apeliacinio skundo pirmasis pagrindas nesusijęs su Overgas prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 2013 m. sąlygomis. Taigi Komisija negali remtis argumentais, kuriais grindžiamas apeliacinio skundo pirmasis pagrindas, kaip patvirtinančiais jos argumentus dėl Overgas prieigos prie perdavimo tinklo nuo 2013 m. sausio 1 d.
173. Vis dėlto triplike Komisija priduria, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 418 ir 419 punktuose, kuriuose įvertintas trijų mėnesių terminas, nustatytas sutartyje dėl Overgas prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 2013 m., taikė Sprendime Generics (UK) ir kt. nustatytus kriterijus, kurių taikymas ginčijamas remiantis apeliacinio skundo pirmuoju pagrindu. Šiuo atžvilgiu pažymiu, kad Sprendimu Generics (UK) ir kt. remiamasi tik bendrai cituojant šio sprendimo 154 punktą, nesusijusį su nagrinėjant apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą dėl potencialios konkurencijos sąvokos vertinimo aptartu ginčijamu kriterijumi.
174. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia atmesti priekaištą dėl Overgas prieigos prie perdavimo tinklo nuo 2013 m. sausio 1 d.
175. Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad apeliacinio skundo septintajam pagrindui reikia iš dalies pritarti tiek, kiek Bendrasis Teismas nusprendė, kad Bulgartransgaz elgesys, susijęs su prieiga prie perdavimo tinklo 2010 m. rugsėjo 29 d. – 2012 m. gruodžio 31 d., negalėjo turėti realaus, o ne vien hipotetinio išstūmimo iš Bulgarijos dujų rinkų poveikio.
2.      Apeliacinio skundo aštuntasis pagrindas
176. Apeliacinio skundo aštuntasis pagrindas susijęs su prieiga prie Čireno saugyklos. Bendrasis Teismas iš esmės konstatavo, kad Komisija įrodė, jog 2010 m. liepos 30 d. – 2014 m. rugsėjo 19 d. Bulgartransgaz užkirto kelią trečiųjų asmenų prieigai prie Čireno saugyklos, ją ribojo ir vėlino (skundžiamo sprendimo 1089 punktas). Be to, jis konstatavo, kad Komisija įrodė, jog toks elgesys galėjo riboti konkurenciją Bulgarijos dujų tiekimo rinkose 2012 m. birželio 5 d. – 2014 m. rugsėjo 19 d., nes abi prieigos prie Čireno saugyklos prašiusios bendrovės taip pat turėjo prieigą prie perdavimo tinklo ir (arba) Rumunijos dujotiekio Nr. 1 (skundžiamo sprendimo 1104 punktas). Vis dėlto jis taip pat konstatavo, kad Komisija neįrodė, jog šis elgesys galėjo riboti konkurenciją ir visų pirma trukdyti bendrovei F ir Overgas patekti į Bulgarijos dujų tiekimo rinkas 2010 m. liepos 30 d. – 2012 m. birželio 5 d., nes tuo metu šios įmonės neturėjo išankstinės prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 (skundžiamo sprendimo 1099 punktas).
a)      Šalių argumentai
177. Komisija teigia, kad skundžiamo sprendimo 1092–1103 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisinio vertinimo klaidų nuspręsdamas, kad Bulgartransgaz veiksmai, susiję su prieiga prie Čireno saugyklos, negalėjo riboti konkurencijos 2010 m. liepos 30 d. – 2012 m. birželio 5 d. laikotarpiu. Iš esmės šis argumentas grindžiamas logika, panašia į tą, kuria grindžiamas apeliacinio skundo septintasis pagrindas ir pagal kurią jeigu tretieji asmenys prašė prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 ir Čireno saugyklos, tai, kad neįrodytas BEH grupės piktnaudžiavimas dėl Rumunijos dujotiekio Nr. 1 aukštesnėje grandyje, nereiškia, kad Bulgartransgaz elgesio, kiek tai susiję su prieiga prie Čireno saugyklos žemesnėje grandyje, antikonkurencinis poveikis yra vien hipotetinis. Be to, Komisija teigia, kad dėl apeliacinio skundo pirmajame pagrinde išdėstytų priežasčių Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą skundžiamo sprendimo 1094 punkte nurodydamas, jog Komisija neįrodė, kad Bulgargaz elgesys, susijęs su prieiga prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, yra atsisakymas suteikti prieigą, galintis patekti į SESV 102 straipsnio taikymo sritį. Galiausiai Komisija tvirtina, kad skundžiamo sprendimo 1103 punkte Bendrasis Teismas padarė klaidą nuspręsdamas, jog turi kilti problemų dėl pačios galimybės daryti antikonkurencinį poveikį, nes pagal jurisprudenciją reikalaujama tik to, kad elgesiu iš esmės galėtų būti daromas poveikis.
178. Atsakydama į Komisijos argumentus, grindžiamus tais pačiais motyvais kaip ir apeliacinio skundo pirmasis bei septintasis pagrindai, BEH grupė remiasi argumentais, kuriuos pateikė atsikirsdama į šiuos du apeliacinio skundo pagrindus. Be to, dėl skundžiamo sprendimo 1103 punkto BEH grupė tvirtina, kad apeliaciniame skunde nenurodyta jokio punkto, kuriame buvo remiamasi ginčijamais motyvais, siekiant paneigti tam tikrą ginčijamo sprendimo aspektą, taigi jis yra nereikšmingas ir nepriimtinas.
b)      Vertinimas
179. Bendrasis Teismas konstatavo, kad Komisija įrodė, jog 2010 m. liepos 30 d. – 2012 m. birželio 5 d. Bulgartransgaz užkirto kelią bendrovės F ir Overgas prieigai prie Čireno saugyklos, ją ribojo ir vėlino. Vis dėlto taikydamas tuos pačius argumentus kaip ir vertindamas panašų elgesį dėl perdavimo tinklų, kiek tai susiję su išstūmimo iš Bulgarijos dujų rinkų poveikiu, jis nusprendė, kad Komisija neįrodė, jog Bulgartransgaz elgesys, susijęs su prieiga prie Čireno saugyklos, galėjo riboti konkurenciją šiose rinkose, nes bendrovė F ir Overgas neturėjo išankstinės prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, taigi negalėjo patekti į šias rinkas tuo laikotarpiu. Komisija ginčija šią išvadą iš esmės pateikdama tuos pačius argumentus kaip ir dėl apeliacinio skundo septintojo pagrindo.
180. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, pažymėtina, kad tiek skundžiamame sprendime Bendrojo Teismo išdėstyti motyvai, tiek apeliaciniame skunde Komisijos pateikti argumentai grindžiami pagrindais, kurie visiškai sutampa su pateiktais dėl apeliacinio skundo septintojo pagrindo.
181. Taigi dėl šios išvados 156–168 punktuose nurodytų priežasčių reikia pritarti apeliacinio skundo aštuntajam pagrindui ir nebūtina nagrinėti kitų Komisijos pateiktų argumentų.
C.      Vienas ir tęstinis pažeidimas (apeliacinio skundo devintasis pagrindas)
182. Apeliacinio skundo devintasis pagrindas pateiktas dėl to, kad Bendrasis Teismas taikė Sprendimą Frucona(71), ir remiantis šiuo pagrindu siekiama įrodyti, kad vienintelis motyvas, susijęs su Bulgartransgaz elgesiu dėl Čireno saugyklos po 2012 m. birželio mėn., negali būti laikomas esminiu ar net pakankamu motyvu, galinčiu pagrįsti ginčijamo sprendimo rezoliucinę dalį, antraip šis sprendimas būtų iškreiptas Komisijos vertinimą pakeitus nauju faktinių aplinkybių vertinimu.
1.      Šalių argumentai
183. Komisija teigia, pirma, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes turėjo taikyti Sprendime Komisija / Verhuizingen Coppens(72), o ne Sprendime Frucona nustatytus kriterijus. Šiuo atžvilgiu Komisija tvirtina, kad remiantis Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens 46 punkte nustatytais kriterijais galima iš dalies panaikinti sprendimą, kai nagrinėjamas vienas ir tęstinis pažeidimas gali būti padalytas į įvairius šį pažeidimą sudarančius veiksmus. Pagal šią jurisprudenciją atitinkama įmonė turi galėti per administracinę procedūrą suprasti, kad ji kaltinama ir dėl kiekvieno pažeidimą sudarančio veiksmo, todėl galėti gintis, o minėtas sprendimas šiuo aspektu turi būti pakankamai aiškus. Taigi, antra, Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai konstatavo, jog vienintelis motyvas dėl Bulgartransgaz elgesio dėl Čireno saugyklos po 2012 m. birželio mėn. negali būti laikomas esminiu ar net pakankamu motyvu, galinčiu pagrįsti ginčijamo sprendimo rezoliucinę dalį. Šiuo atžvilgiu Komisija nurodo, kad tiek prieštaravimo pareiškime, tiek ginčijamame sprendime pakankamai išsamiai nurodyta, kad įrodyta, jog Bulgartransgaz atsisakymas suteikti prieigą prie Čireno saugyklos po 2012 m. birželio mėn. yra vienas ir tęstinis pažeidimas, taip pat atskiras pažeidimas. Taigi nagrinėjamu atveju buvo įvykdytos dalinio panaikinimo sąlygos.
184. BEH grupė ginčija Komisijos argumentus.
2.      Vertinimas
a)      Pirminės pastabos dėl vieno ir tęstinio pažeidimo sąvokos
185. Vieno ir tęstinio pažeidimo sąvoka Teisingumo Teismo jurisprudencijoje buvo įtvirtinta XX a. dešimtojo dešimtmečio pabaigoje taikant EB 85 straipsnį(73). Vėliau ji taip pat buvo taikoma nagrinėjant piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi atvejus(74). Taigi pagrindiniai vieno ir tęstinio pažeidimo požymiai jau yra gana aiškiai apibrėžti(75) ir juos galima trumpai apibendrinti taip, kaip nurodyta toliau.
186. Vieno ir tęstinio pažeidimo esmė yra tai, kad kelios įmonės siekia bendro tikslo, kuris suformuotoje jurisprudencijoje kvalifikuojamas kaip „bendras planas“. Taigi, jei skirtingais šių įmonių veiksmais vykdomas „bendras planas“, nes siekiama tokio paties tikslo, kuris iškreipia konkurenciją vidaus rinkoje, Komisija turi teisę priskirti atsakomybę už tokius veiksmus pagal dalyvavimą darant aptariamą pažeidimą apskritai(76).
187. Veiksmų, dėl kurių vykdant bendrą planą buvo padarytas nurodytas SESV 102 straipsnio pažeidimas, atveju tyrimą atliekanti institucija gali nuspręsti kiekvieną iš šių veiksmų kvalifikuoti kaip tik vieno ir tęstinio pažeidimo dalį, nebūtinai jį kvalifikuodama kaip atskirą šios nuostatos pažeidimą(77), arba kiekvieną iš šių veiksmų laikyti atskirais pažeidimais ir paskui juos kartu laikyti vienu ir tęstiniu pažeidimu(78).
188. Taigi labai svarbu, kurio požiūrio laikomasi sprendime priimti aktą, kuriuo konstatuojamas vienas ir tęstinis SESV 102 straipsnio pažeidimas, nes vien dėl to, kad nagrinėjama įmonė buvo nubausta už dalyvavimą darant šį vieną ir tęstinį pažeidimą, negalima daryti išvados, kad kiekvienas veiksmas, sudarantis šį pažeidimą, savaime neišvengiamai buvo neteisėtas pagal šią nuostatą. Du skirtingi veiksmai galėtų būti teisėti, jeigu jie būtų vertinami atskirai, tačiau būtų laikomi piktnaudžiavimu pagal SESV 102 straipsnį dėl to, kad kartu jais įgyvendinamas bendras planas, kuriuo nukrypstama nuo konkurencijos kokybiniais pranašumais ir kuris daro antikonkurencinį poveikį. Be to, tai, kad nebuvo įrodytas vienas ir tęstinis pažeidimas, nebūtinai reiškia, kad vienas (ar keli) veiksmai, sudarantys šį tariamą pažeidimą, negali būti laikomas (-i) SESV 102 straipsnio pažeidimu.
189. Kai atlikus sprendimo, kuriuo konstatuotas vienas ir tęstinis pažeidimas, teisminę kontrolę galiausiai padaroma išvada, kad šis pažeidimas konstatuotas klaidingai, gali susiklostyti viena iš dviejų situacijų. Pirma, galėtų būti panaikintas
visas sprendimas, jei įvairūs šio tariamo pažeidimo veiksmai nebūtų laikomi atskirais SESV 102 straipsnio pažeidimais. Antra, jis galėtų būti panaikintas iš dalies, jei vienas ar keli iš šių veiksmų būtų laikomi atskirais SESV 102 straipsnio pažeidimais. Šiuo atžvilgiu atkreiptinas dėmesys į tai, kad Sąjungos teisės aktą panaikinti iš dalies galima tik jei prašomas panaikinti dalis įmanoma atskirti nuo viso akto. Šis reikalavimas netenkinamas, jei, aktą panaikinus iš dalies, būtų pakeista jo esmė(79).
190. Teisiniai kriterijai, kuriuos reikia taikyti siekiant nustatyti, ar Komisijos sprendimo, kuriame konstatuotas vienas ir tęstinis pažeidimas, elementai gali būti atskirti vienas nuo kito ir kiek jie gali būti atskirti, buvo išnagrinėti Teisingumo Teismo sprendimuose dėl SESV 101 straipsnio. Atitinkamais argumentais galima remtis ir dėl SESV 102 straipsnio, nes šie kriterijai grindžiami elementais, kurie yra bendri bet kokio nurodyto antikonkurencinio elgesio tyrimui.
191. Pirma, aptariama įmonė per administracinę procedūrą turi galėti suprasti, kad ji kaltinama ir dėl kiekvieno šį pažeidimą sudarančio veiksmo. Antra, sprendimas šiuo aspektu turi būti pakankamai aiškus(80). Kai Komisija ketina pranešimo apie prieštaravimus adresatams pareikšti prieštaravimus ne tik dėl vieno ir tęstinio pažeidimo, bet ir dėl kiekvieno iš šį pažeidimą sudarančių veiksmų, vertinamų kaip atskiri pažeidimai, šių adresatų teisės į gynybą užtikrinimas reikalauja, kad šiame pranešime Komisija nurodytų aplinkybes, leidžiančias jiems suprasti, jog Komisija juos kaltina tiek dėl šio vieno ir tęstinio pažeidimo, tiek dėl kiekvieno iš šių atskirų pažeidimų(81).
192. Komisijos argumentus, kuriais grindžiamas apeliacinio skundo devintasis pagrindas, reikia išnagrinėti atsižvelgiant į visas šias aplinkybes.
b)      Apeliacinio skundo devintojo pagrindo pirma dalis
193. Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas netaikė tinkamų teisinių kriterijų, siekdamas nustatyti, ar ginčijamas sprendimas gali būti panaikintas ne visas, o tik iš dalies.
194. Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas nurodė, kad vykdydami SESV 263 straipsnyje numatytą teisėtumo kontrolę Sąjungos teismai negali atitinkamo akto rengėjo motyvų pakeisti savaisiais. Šis teiginys grindžiamas Sprendimo Frucona(82) taikymu (skundžiamo sprendimo 1109 punktas). Paskui jis pažymėjo, kad ginčijamo sprendimo motyvai grindžiami dviem pagrindiniais ramsčiais (skundžiamo sprendimo 1111 punktas), t. y. antikonkurencine strategija, kuria siekta apsaugoti Bulgargaz dominuojančią padėtį Bulgarijos dujų tiekimo rinkose (skundžiamo sprendimo 1112–1117 punktai) ir sąvoka „vienas ir tęstinis pažeidimas“ (skundžiamo sprendimo 1118–1134 punktai).
195. Bendrasis Teismas nusprendė, pirma, kad nei ginčijamo sprendimo motyvuose, nei juo labiau jo rezoliucinėje dalyje Komisija neinkriminavo BEH grupei kelių atskirų pažeidimų. Antra, jis nusprendė, kad vienas ir tęstinis pažeidimas, inkriminuojamas BEH grupei, grindžiamas esminiu elementu, t. y. antikonkurencine strategija, pagrįsta su kiekviena iš trijų nagrinėjamų dujų infrastruktūrų susijusių veiksmų tarpusavio priklausomybe ir kurios vienintelis tikslas buvo uždaryti Bulgarijos dujų tiekimo rinkas. Trečia, jis nusprendė, kad tariamas piktnaudžiavimas, susijęs su Rumunijos dujotiekiu Nr. 1, yra pagrindinis veiksnys, kuriuo grindžiama Komisijos analizė ir ginčijamo sprendimo motyvavimas (skundžiamo sprendimo 1127 ir 1128 punktai). Susiklosčius šioms aplinkybėms Bendrasis Teismas nusprendė, kad, atsižvelgiant į visus BEH grupei inkriminuotus veiksmus ir ginčijamame sprendime pabrėžtą jų tarpusavio priklausomybę, papildomumą ir vienas kito stiprinimą, iš ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies negalima daryti išvados, kad ji grindžiama tam tikrais motyvais, susijusiais su atskirais piktnaudžiavimo veiksmais, iš kurių kiekvienas savaime būtų pakankamas jai pagrįsti (1131 punktas). Esant šioms aplinkybėms Bendrasis Teismas nusprendė, kad vienintelis motyvas, susijęs su Bulgartransgaz elgesiu dėl Čireno saugyklos po 2012 m. birželio mėn., negali būti laikomas esminiu ar net pakankamu motyvu, galinčiu pagrįsti ginčijamo sprendimo rezoliucinę dalį, antraip minėtas sprendimas būtų iškreiptas Komisijos vertinimą pakeitus nauju faktinių aplinkybių vertinimu (1133 punktas).
196. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia konstatuoti, kad iš skundžiamo sprendimo motyvų aiškiai nematyti, jog Bendrasis Teismas būtų svarstęs galimybę iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą.
197. Vis dėlto, kaip pažymėjau šios išvados 190 ir 191 punktuose, net svarstant galimybę iš dalies panaikinti Komisijos sprendimą, kuriame numatyta sankcija už vieną ir tęstinį SESV 102 straipsnio pažeidimą, vis tiek reikia įrodyti, kad kiekvienas individualus veiksmas, sudarantis šį vieną ir tęstinį pažeidimą, vertinamas atskirai, taip pat gali būti kvalifikuojamas kaip atskiras šios nuostatos pažeidimas. Tam Komisija turi atskirai nustatyti ir taip teisiškai kvalifikuoti kiekvieną iš šių veiksmų.
198.  Šiuo atžvilgiu iš šios išvados 195 punkto matyti, kad Bendrasis Teismas nusprendė, jog nei ginčijamo sprendimo motyvuose, nei ypač jo rezoliucinėje dalyje Komisija BEH grupės neapkaltino keliais atskirais pažeidimais. Esant šioms aplinkybėms, neišvengiamai darytina išvada, kad konstatuodamas, jog nurodytas vienas ir tęstinis pažeidimas neapima kelių atskirų pažeidimų, Bendrasis Teismas nusprendė, kad negalima nei atskirti vieną nuo kitos įvairių ginčijamo sprendimo dalių, nei jo panaikinti iš dalies.
199. Tik padaręs šią išvadą Bendrasis Teismas išnagrinėjo, ar ginčijamo sprendimo rezoliucinė dalis gali likti galioti remiantis vieninteliu pagrindu dėl Bulgartransgaz elgesio, susijusio su Čireno saugykla, po 2012 m. birželio mėn.
200.  Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, negalima teigti, kad Bendrasis Teismas netaikė tinkamų teisinių kriterijų siekdamas nustatyti, ar ginčijamas sprendimas gali būti panaikintas tik iš dalies, o ne visas, taigi, šį argumentą reikia atmesti.
c)      Apeliacinio skundo devintojo pagrindo antra dalis
201. Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą nuspręsdamas, jog iš pranešimo apie prieštaravimus ir ginčijamo sprendimo aiškiai nematyti, kad BEH grupės elgesys, susijęs su atsisakymu suteikti prieigą prie Čireno saugyklos po 2012 m. birželio mėn., yra atskiras SESV 102 straipsnio pažeidimas, atitinkantis vieną iš veiksmų, sudarančių nurodytą vieną ir tęstinį pažeidimą.
202. Kaip pažymėjau šios išvados 191 punkte, konstatuoti, kad Komisijos sprendimas dėl SESV 102 straipsnio nurodyto pažeidimo priimtas ir dėl „vieno ir tęstinio pažeidimo“, ir dėl atskirų pažeidimų, galima tik jeigu tai galima aiškiai suprasti iš motyvų ir iš šio sprendimo. Kitaip tariant, jeigu ši išvada neišplaukia iš jų abiejų, sprendimo negalima panaikinti iš dalies. Konkrečiai kalbant, Bendrasis Teismas yra konstatavęs, kad kai Komisija ketina kaltinti įmonę ne tik dalyvavimu darant „vieną ir tęstinį pažeidimą“, bet ir darant kelis atskirus pažeidimus, atitinkančius šį pažeidimą sudarančius veiksmus, ji turi patikslinti ir motyvuoti kiekvieno iš šių veiksmų teisinį kvalifikavimą kaip atskiro pažeidimo(83).
203. Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 55 punkte nurodė ir 1130 punkte pakartojo, kad ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 straipsnis suformuluotas taip: „Bulgarian Energy Holding EAD ir jos patronuojamosioms bendrovėms Bulgargaz EAD ir Bulgartransgaz EAD priskirtas vienas ir tęstinis [SESV] 102 straipsnio pažeidimas, nes jos atsisakė suteikti tretiesiems asmenims prieigą prie perdavimo tinklo <…>, Rumunijos <…> dujotiekio Nr. 1 ir Čireno požeminės dujų saugyklos, uždarydamos Bulgarijos dujų tiekimo rinkas“.
204. Iš ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies teksto matyti, kad tris reikšmingus veiksmus, susijusius su perdavimo tinklu, Rumunijos dujotiekiu Nr. 1 ir Čireno saugykla, Komisija kvalifikavo tik kaip veiksmus, kurie yra SESV 102 straipsnio „vieno ir tęstinio pažeidimo“ dalis, tačiau kiekvieno iš jų nekvalifikavo ir kaip atskiro SESV 102 straipsnio pažeidimo.
205. Dėl ginčijamo sprendimo motyvų Komisija abstrakčiai teigia, kad ginčijamame sprendime konstatuota, jog kiekvienas veiksmas trukdė prieigai prie, atitinkamai, perdavimo tinklo, Rumunijos dujotiekio Nr. 1 ir Čireno saugyklos ir kad kiekvienas iš šių veiksmų atitinka sąlygas, pagal kurias galėtų būti kvalifikuojamas kaip SESV 102 straipsnio pažeidimas, tačiau nepaaiškina, kaip. Vis dėlto Komisija nepatikslina, kurios konkrečios šio sprendimo konstatuojamosios dalys patvirtina išvadą, kad atsisakymas suteikti prieigą prie Čireno saugyklos po 2012 m. birželio mėn. yra atskiras SESV 102 straipsnio pažeidimas.
206. Komisija konkrečiai teigia, kad ginčijamo sprendimo 6.2.4.5 skirsnyje aiškus Bulgartransgaz elgesio modelis, t. y. kelio užkirtimas prieigai prie Čireno saugyklos, jos ribojimas ir vėlinimas, vertinamas kaip atskiras veiksmas. Vis dėlto nagrinėjant šį klausimą primintina, kad negalima painioti sąvokų „veiksmai“ ir „pažeidimas“(84). Šiuo atžvilgiu iš Komisijos argumentų matyti, kad ji pripažino, jog ginčijamame sprendime, siekiant konstatuoti vieno ir tęstinio pažeidimo buvimą, buvo išnagrinėti įvairūs veiksmai. Vis dėlto šie argumentai neįrodo, kad šiame sprendime buvo nustatyta, jog nurodytą vieną ir tęstinį pažeidimą sudarė keli veiksmai, kurie patys yra pažeidimai.
207. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia atmesti šį argumentą, taigi ir visą apeliacinio skundo devintąjį pagrindą.
D.      Teisė į gynybą (apeliacinio skundo dešimtasis pagrindas)
208. Apeliacinio skundo dešimtasis pagrindas susijęs su Bendrojo Teismo vertinimu dėl nurodyto BEH grupės teisės į gynybą ir gero administravimo principo pažeidimo. Bendrasis Teismas nustatė administracinės procedūros, per kurią Komisija surengė iš viso aštuonis susitikimus su Overgas ir po kiekvieno iš jų parengė nekonfidencialius užrašus bei išsamius konfidencialius protokolus, trūkumų. Overgas pateikė rašytines pastabas (toliau – papildomos pastabos) dėl šešių susitikimų. BEH grupė iš pradžių turėjo galimybę susipažinti tik su kai kurių posėdžių glaustais užrašais ir nekonfidencialia papildomų pastabų versija. Vėliau BEH grupei buvo sudaryta galimybė informacinėje patalpoje susipažinti su išsamiais protokolais per išorės atstovus, kurie parengė ataskaitą ir išsiuntė ieškovėms jos nekonfidencialią versiją. Bendrasis Teismas nusprendė, kad suteikdama BEH grupei pernelyg ribotą galimybę susipažinti su bylos medžiaga taikant informacinės patalpos procedūrą ir atsisakydama leisti susipažinti su papildomų pastabų versijomis, iš kurių pašalinta mažiau duomenų, Komisija padarė procedūros pažeidimą, dėl kurio galėjo būti pažeista BEH grupės teisė į gynybą.
1.      Šalių argumentai
209. Komisija teigia, pirma, kad vertindamas nurodytų procedūros pažeidimų poveikį ieškovių teisei į gynybą Bendrasis Teismas taikė klaidingą teisinį kriterijų. Šiuo atžvilgiu Bendrasis Teismas turėjo patikrinti, ar BEH grupė būtų galėjusi geriau užsitikrinti gynybą, jeigu šalia jau turimos galimybės jos išorės atstovams susipažinti su bylos medžiaga informacinėje patalpoje jai būtų suteikta galimybė tiesiogiai susipažinti su šia medžiaga. Antra, Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, jog pati informacinės patalpos procedūra galėjo paveikti BEH grupės teisę į gynybą, nes su bylos medžiaga buvo susipažįstama netiesiogiai per išorės patarėjus teisės klausimais. Trečia, Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas iškraipė įrodymus, susijusius su išsamiais protokolais ir papildomomis pastabomis, kai tvirtino, kad negalima nepaisyti šių dokumentų svarbos siekiant padėti BEH grupei geriau užsitikrinti gynybą. Ketvirta, Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas nesilaikė rungimosi principo. Taigi, nors Bendrasis Teismas nurodė Komisijai pateikti tam tikrus dokumentus ir paskui leido BEH grupei pateikti pastabas, jis taip ir nesuteikė Komisijai galimybės raštu pareikšti savo nuomonės.
210. BEH grupė ginčija Komisijos argumentus.
2.      Vertinimas
a)      Informacinės patalpos procedūros taikymas
1)      Pirminės pastabos dėl informacinės patalpos procedūros
211. Pagrindinis apeliacinio skundo dešimtajame pagrinde iškeltas klausimas susijęs su teisės į gynybą užtikrinimo principo, kuris jau seniai buvo įtvirtintas administracinių procedūrų srityje(85), ypač kiek tai susiję su teise susipažinti su byla, ir būtinybės apsaugoti teisėtus suinteresuotųjų įmonių interesus, susijusius su komercinėmis paslaptimis ar kita konfidencialia informacija, suderinimu konkurencijos bylose. Šiuo atveju šis gana klasikinis klausimas kyla konkrečiai dėl to, kaip Komisija taiko vadinamąją „informacinės patalpos procedūrą“.
212. Pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją teisė būti išklausytam (Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktas) ir teisė susipažinti su bylos medžiaga (Chartijos 41 straipsnio 2 dalies b punktas) kyla iš teisės į gynybą per administracines procedūras, kuri yra pagrindinė teisė ir neatskiriama Sąjungos teisės sistemos dalis(86). Kiek tai susiję konkrečiai su konkurencijos teise, teisė susipažinti su byla reiškia, kad Komisija turi suteikti tiriamai įmonei galimybę išnagrinėti visus tyrimo medžiagoje esančius dokumentus, kurie gali būti svarbūs jos gynybai. Tai taikytina ir kaltę patvirtinantiems, ir ją paneigiantiems dokumentams, išskyrus kitų įmonių verslo paslaptis, Komisijos vidaus dokumentus ir kitą konfidencialią informaciją(87).
213. Teisė susipažinti su byla nėra absoliuti prerogatyva ir gali būti ribojama visų pirma siekiant užtikrinti pusiausvyrą tarp jos ir bendrojo įmonių teisės į komercinių paslapčių apsaugą principo(88). Tai konkurencijos teisėje tiesiogiai įgyvendinama Reglamento Nr. 1/2003 27 straipsnio 2 dalimi ir Reglamento Nr. 773/2004 15 straipsnio 2 dalimi bei 16 straipsniu, kuriuose nustatytos išsamios byloje, susijusioje su pagal SESV 101 arba 102 straipsnį vykdoma procedūra, esančių dokumentų naudojimo taisyklės.
214. Minėti reikalavimai yra ypač svarbūs, kiek tai susiję su Komisijos pagal SESV 101 ir 102 straipsnius atliekamais tyrimais, nes esant šioms konkrečioms aplinkybėms įrodymai turi būti renkami iš įmonių, kurių interesai ir ekonominės ar komercinės strategijos neišvengiamai gali skirtis arba net turi būti užtikrintas jų slaptumas. Taigi, siekiant užtikrinti, kad Komisijos darbas būtų veiksmingas ir kad ji turėtų kuo išsamesnės, aktualesnės ir naudingesnės informacijos, Komisijai reikėjo suteikti įvairių priemonių tokiai informacijai rinkti ir naudoti, laikantis šios išvados 212 ir 213 punktuose apibendrintų principų.
215. Nagrinėjamu atveju Komisija nusprendė derinti įvairių dokumentų versijų, iš kurių pašalinti tam tikri duomenys, naudojimą ir leisti susipažinti su konfidencialia šių dokumentų versija taikant informacinės patalpos procedūrą. Šios procedūros tikslas – suteikti įmonei, dėl kurios atliekamas tyrimas, ribotą galimybę susipažinti su informacija, kurią Komisija gavo vykdydama SESV 101 ir 102 straipsniuose numatytą procedūrą, kartu apsaugant komercines paslaptis ir kitą konfidencialią informaciją. Siekiant šio tikslo, galimybė patekti į informacinę patalpą sudaroma tik tam tikriems asmenims, t. y. išorės konsultantams. Taip pat taikomos ribojamojo pobūdžio patekimo į šią patalpą sąlygos: pavyzdžiui, ribojamas buvimo joje laikas, neleidžiama susisiekti su patalpoje nesančiais asmenimis, o išorės konsultantai gali atsinešti tik tam tikrą įrangą.
2)      Taikymas šiai bylai
216. Pirmasis Komisijos iškeltas klausimas susijęs su skundžiamo sprendimo 1215 punktu. Jis grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas nusprendė, jog pats informacinės patalpos procedūros taikymas pasitelkiant išorės atstovus pažeidžia BEH grupės teisę į gynybą.
217. Manau, kad Bendrojo Teismo dėl šio klausimo pateikti argumentai yra dviprasmiški, nes sunku suprasti, ar tai, kad BEH grupė galėjo pasinaudoti teise į gynybą tik per išorės atstovus taikant informacinės patalpos procedūrą, yra priežastis, dėl kurios Bendrasis Teismas nusprendė, kad ši procedūra, atsižvelgiant į tai, kaip ji buvo taikoma nagrinėjamu atveju, galėjo turėti įtakos šiai teisei. Esant šioms aplinkybėms ir tiek, kiek skundžiamo sprendimo 1215 punktas gali būti taip suprantamas, svarbu išsiaiškinti toliau nurodytus klausimus.
218. Kaip pažymėta šios išvados 214 punkte, neginčijama, kad galimybė susipažinti su bylos medžiaga taikant informacinės patalpos procedūrą iš esmės nėra galimybė susipažinti su byla įprastai Reglamento Nr. 1/2003 27 straipsnio 2 dalyje ir Reglamento Nr. 773/2004 15 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta tvarka. Būtent dėl šios priežasties pati Komisija Pranešimo dėl bylų, susijusių su SESV 101 ir 102 straipsniais, nagrinėjimo geriausios patirties (OL C 308, 2011, p. 6) 97 punkte nurodo, kad dėl informacinės patalpos procedūros taikymo galėtų būti „ribojama šalies teisė išsamiai susipažinti su tyrimo byla“(89).
219. Vis dėlto taip pat pažymėtina, kad, nors taikant informacinės patalpos procedūrą bylos medžiaga atskleidžiama ribotai, per ją vis tiek galima netiesiogiai suteikti galimybę susipažinti su konfidencialiais dokumentais ir taip galiausiai palengvinti šaliai galimybę remtis kaltę paneigiančiais įrodymais. Kitaip tariant, išimtiniais atvejais taikant šią priemonę galima užtikrinti teisėto naudojimosi šalies teise susipažinti su byla ir privalomos komercinių paslapčių apsaugos pusiausvyrą.
220. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, kad nors netiesiogiai susipažįstant su dokumentais taikant informacinės patalpos procedūrą aiškiai ribojamas teisės susipažinti su byla įgyvendinimas, taip nebūtinai iš atitinkamos įmonės atimama teisė į gynybą. Taigi, tokia procedūra gali būti tinkama, jei tenkinami toliau nurodyti kriterijai. Pirma, Komisija turi nustatyti realų poreikį apsaugoti komercines paslaptis ar kitą konfidencialią informaciją(90). Antra, taip pat reikia nustatyti, kodėl naudoti informacinę patalpą šiuo atveju yra tinkamiau nei, pavyzdžiui, parengti nekonfidencialius dokumentus, pakankamai atitinkančius teisės į gynybą reikalavimus. Galiausiai Komisija taip pat turėtų ypatingą dėmesį skirti tam, kad dokumentai, pateikti suinteresuotajai įmonei pasibaigus informacinės patalpos procedūrai, leistų jai veiksmingai pasinaudoti teise į gynybą, be kita ko, susipažinus su visais Komisijos byloje esančiais kaltę paneigiančiais įrodymais.
221. Vis dėlto šiuo atveju manau, kad skundžiamo sprendimo 1215 punkto negalima suprasti taip, kad Bendrasis Teismas konstatavo, jog taikant informacinės patalpos procedūrą savaime buvo pažeista BEH grupės teisė į gynybą.
222. Skundžiamo sprendimo 1213 punkte Bendrasis Teismas nurodo, kad vykstant informacinės patalpos procedūrai išsamiuose šių susitikimų protokoluose esanti informacija buvo istorinio pobūdžio. Komisija apeliacinėje instancijoje nepateikia jokių konkrečių argumentų siekdama užginčyti šį teiginį. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad skundžiamo sprendimo 1238 punkte nurodytas procedūros pažeidimas susijęs tik su 2010 m. spalio 13 d. (1228 punktas), 2011 m. sausio 13 d. (1231 punktas), 2011 m. gruodžio 15 d. (1233 punktas) ir 2013 m. birželio 17 d. (1235 punktas) susitikimais, t. y. su tais susitikimais, kurių konfidencialumas, Bendrojo Teismo nuomone, nebeturėjo būti užtikrintas per informacinės patalpos procedūrą.
223. Taigi, Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad Komisija padarė procedūros pažeidimą, nes leido susipažinti su nekonfidencialiais dokumentais tik per informacinės patalpos procedūrą, kuri dėl savo pobūdžio turėtų būti taikoma tik dėl tų dokumentų, kurie tinkamai pripažinti konfidencialiais, taigi ir saugotinais. Be to, net jei skundžiamo sprendimo 1215 punktas turėtų būti aiškinamas taip, kaip nurodyta šios išvados 217 punkte, tokia klaida bet kuriuo atveju neturėtų reikšmės, nes nagrinėjamu atveju informacinės patalpos procedūra buvo taikoma dėl nekonfidencialių dokumentų.
b)      Nurodytų kaltę paneigiančių įrodymų vertinimas
224. Komisijos iškeltas antrasis klausimas susijęs su skundžiamo sprendimo 1225 punktu, kuriame nurodyta, kad reikia išnagrinėti, ar dokumentai, atskleisti po to, kai buvo priimta 2022 m. kovo 14 d. Nutartis Bulgarian Energy Holding ir kt. / Komisija(91), būtų leidę BEH grupei pagrįsti arba sustiprinti tam tikrus savo gynybos argumentus. Komisija teigia, kad taip nepagrįstai supaprastinti taikytini teisiniai reikalavimai ir kad Bendrasis Teismas iškraipė įrodymus, nuspręsdamas, jog anksčiau neatskleisti atitinkamų dokumentų elementai yra tokie svarbūs, kad į juos negalima neatsižvelgti.
225. Pirma, dėl taikytinų teisinių kriterijų primenu, kad klausimas, ar Bendrasis Teismas, vertindamas faktines aplinkybes ir įrodymus, taikė tinkamą teisinį kriterijų, yra teisės klausimas, kuriam taikoma Teisingumo Teismo kontrolė. Vis dėlto, kalbant apie tariamą įrodymų iškraipymą, šis iškraipymas turi būti akivaizdžiai matomas iš Teisingumo Teismo byloje esančių dokumentų, neatliekant naujo faktų ir įrodymų vertinimo(92).
1)      Teisiniai kriterijai
226. Teisingumo Teismo jurisprudencijoje skiriamas kaltę patvirtinančių įrodymų ir kaltę paneigiančių įrodymų neatskleidimas. Šiuo atžvilgiu riba, kurią reikia pasiekti norint įrodyti teisės į gynybą pažeidimą dėl to, kad nebuvo atskleisti kaltę patvirtinantys įrodymai, yra aukštesnė nei ją paneigiančių įrodymų atveju(93).
227. Iš esmės dėl kaltę paneigiančių įrodymų pažymėtina, kad suinteresuotoji įmonė turi įrodyti, jog jų neatskleidimas galėjo turėti įtakos procedūros eigai ir Komisijos sprendimo turiniui šios įmonės nenaudai, pademonstruodama, kad būtų galėjusi šį kaltę paneigiantį dokumentą panaudoti savo gynybai taip, kad jeigu būtų turėjusi galimybę juo remtis per administracinę procedūrą, būtų galėjusi pateikti informacijos, kuri neatitinka Komisijos tuo etapu padarytų išvadų, todėl būtų galėjusi padaryti kokią nors įtaką Komisijos sprendime pateiktiems vertinimams(94).
228. Skundžiamo sprendimo 1152 punkte Bendrasis Teismas apibendrino metodą, kurį ketino taikyti atlikdamas analizę – jis nurodė, kad nustatys, ar, atsižvelgiant į konkrečias šios bylos faktines ir teisines aplinkybes, BEH grupė pakankamai įrodė, kad būtų galėjusi geriau užtikrinti savo gynybą, jei Komisija nebūtų padariusi procedūros pažeidimo.
229. Paskui, konstatavęs, kad buvo padaryta procedūros pažeidimų, jis taikė šį metodą, įvertindamas šių pažeidimų poveikį BEH grupės teisei į gynybą. Šiuo atžvilgiu jis įvertino argumentus, kuriuos BEH grupė pateikė 2022 m. balandžio 27 d. pastabose po to, kai Komisija pateikė nekonfidencialią nagrinėjamų dokumentų versiją, siekdama įrodyti, kad susipažinusi su tam tikra bylos medžiaga, kuri nebuvo atskleista per administracinę procedūrą, ji būtų galėjusi geriau apsiginti.
230. Esant šioms aplinkybėms manau, kad Komisija negali kritikuoti Bendrojo Teismo taikytų teisinių kriterijų.
2)      Nurodytas įrodymų iškraipymas
231. Skundžiamo sprendimo 1227–1245 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo išsamius 2010 m. spalio 13 d., 2011 m. sausio 13 d., 2011 m. gruodžio 15 d. ir 2013 m. birželio 17 d. susitikimų protokolus, taip pat 2010 m. lapkričio 18 d. ir 2011 m. birželio 10 d. papildomas pastabas. Kaip pažymėta šios išvados 225 punkte, nagrinėjant apeliacinį skundą nurodytas iškraipymas turi būti akivaizdžiai matomas iš Teisingumo Teismo bylos medžiagos.
i)      Išsamūs susitikimų protokolai
232. Dėl išsamaus 2010 m. spalio 13 d. susitikimo protokolo Bendrasis Teismas iš esmės nurodė, kad gali pritarti BEH grupės argumentui, jog sunkumai, su kuriais Overgas susidūrė patekdama į Bulgarijos dujų tiekimo rinkas, atsirado ne dėl jos, o veikiau dėl Bulgarijos valdžios institucijų kaltės, nes ši neteisingai ir neišsamiai perkėlė atitinkamas Sąjungos direktyvas į nacionalinę teisę. Komisija teigia, kad iš tų pačių išsamių protokolų taip pat matyti, kad Overgas manė, jog BEH grupės elgesys buvo šių sunkumų priežastis.
233. Manau, kad Komisijos argumentai dėl šio klausimo yra pagrįsti. Net darant prielaidą, kad ankstesniame šios išvados punkte nurodytos aplinkybės galėjo patvirtinti argumentą, jog Bulgarijos valdžios institucijoms tenka tam tikra atsakomybė dėl Overgas kilusių sunkumų patekti į Bulgarijos dujų tiekimo rinkas, vis dėlto Overgas taip pat teigė, kad dalis šios atsakomybės tenka ir BEH grupei, o skundžiamo sprendimo 1230 punkte Bendrasis Teismas nurodė, kad šios aplinkybės galėjo patvirtinti ir pagrįsti BEH grupės argumentą, kad sunkumai, su kuriais susidūrė Overgas, patekdama į Bulgarijos dujų tiekimo rinkas, atsirado ne dėl BEH grupės kaltės. Taigi šis Bendrojo Teismo teiginys yra akivaizdžiai klaidingas.
234. Dėl išsamaus 2011 m. sausio 13 d. susitikimo protokolo Bendrasis Teismas iš esmės nurodė, kad iš jo matyti, jog tuo metu Overgas manė, kad Transgaz kontroliuoja prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, ir kad ši aplinkybė galėjo patvirtinti BEH grupės argumentą, kad ji nėra subjektas, atsakingas už prieigos prie šios infrastruktūros suteikimą ir valdymą. Komisija teigia, kad iš šių įrodymų matyti tik tai, kad Overgas kreipėsi į Transgaz su prašymu suteikti prieigą prie šio dujotiekio, bet ne tai, kad Overgas patvirtino, jog Transgaz tikrai kontroliavo šią infrastruktūrą.
235. Pažymiu, kad skundžiamo sprendimo 1232 punkte Bendrojo Teismo padaryta išvada grindžiama tuo, kad ginčijamo sprendimo 296 konstatuojamojoje dalyje nedaroma aiškios nuorodos į Overgas pareiškimą dėl Rumunijos dujotiekį Nr. 1 kontroliuojančio subjekto, nors BEH grupė būtų galėjusi remtis tokiu pareiškimu kaip kaltę paneigiančiu įrodymu. Vis dėlto pažymiu, kad iš išsamaus 2011 m. sausio 13 d. susitikimo protokolo iš tikrųjų nėra akivaizdu, kad Overgas aiškiai patvirtino, jog būtent Transgaz kontroliavo Rumunijos dujotiekį Nr. 1. Susiklosčius šioms aplinkybėms Bendrasis Teismas akivaizdžiai iškraipė su tuo susijusius įrodymus.
236. Galiausiai, kiek tai susiję su išsamiu 2013 m. birželio 17 d. susitikimo protokolu, Bendrasis Teismas iš esmės konstatavo, kad Overgas patvirtino Komisijai, jog nuo 2013 m. sausio 1 d. turėjo prieigą prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1 ir prie perdavimo tinklo. Atitinkamų sutarčių dėl abiejų infrastruktūrų galiojimo trukmė buvo pratęsta iki 2013 m. gruodžio 31 d. Be to, Overgas neišreiškė nepasitenkinimo dėl suteiktos prieigos prie šių infrastruktūrų – tuo galėjo būti grindžiamas BEH grupės argumentas, kad dėl šių infrastruktūrų nebuvo piktnaudžiaujama. Komisija teigia, kad vien tai, jog Overgas neišreiškė požiūrio dėl klausimo, kuris nebuvo aptartas, neleidžia daryti išvados, kad dokumentas gali būti naudingas BEH grupės gynybai.
237. Vis dėlto manau, kad Bendrasis Teismas akivaizdžiai neiškraipė išsamaus šio susitikimo protokolo, nes Overgas tikrai neišreiškė nepasitenkinimo dėl suteiktos prieigos prie atitinkamų infrastruktūrų.
ii)    Papildomos pastabos
238. Dėl 2010 m. lapkričio 18 d. papildomų pastabų Bendrasis Teismas nurodė, kad BEH grupė teigė, jog Overgas pripažino, kad paklausa, atsiradusi dėl tiekimo devyniems pramoniniams klientams 2011 m., buvo gerokai mažesnė už tą, dėl kurios ji siekė prieigos prie perdavimo tinklo. Remiantis šiuo pareiškimu buvo galima pagrįsti jos teiginį, kad Overgas gerokai padidino kiekį, dėl kurio 2011 m. prašė prieigos prie perdavimo tinklo, ir kad dėl nepakankamo aiškumo ji buvo priversta prašyti paaiškinimo per 2010 m. gruodžio 1 d. susitikimą. Komisija teigia, kad tokia išvada prieštarauja paties Bendrojo Teismo išvadoms, jog, ko gero, reikia pateikti paaiškinimą dėl įleidimo taško, prie kurio buvo prašoma suteikti prieigą, ir kiekio, kurį
Overgas norėjo tiekti per perdavimo tinklą, nes 2010 m. rugsėjo 29 d. ir lapkričio 11 d. raštai šiuo aspektu nebuvo aiškūs.
239. Mano nuomone, Bendrasis Teismas akivaizdžiai neiškraipė šių papildomų pastabų. Jo pareiškimas dėl šio aspekto grindžiamas išvada, kad nepakankamas aiškumas dėl kiekio, dėl kurio prašyta prieigos prie perdavimo tinklo, bent iš dalies buvo priežastis, dėl kurios per 2010 m. gruodžio 1 d. susitikimą buvo paprašyta pateikti tam tikrų paaiškinimų.
240. Dėl 2011 m. birželio 10 d. papildomų pastabų Bendrasis Teismas nurodė, kad BEH grupė teigė, jog Overgas savo skundą grindė klaidinga prielaida, kad jai patekus į Bulgarijos dujų tiekimo rinkas tiekėjai būtų įpareigoti savo kainas nustatyti vadovaudamiesi rinkos ekonomikos principais. BEH grupė taip pat teigė, kad Overgas buvo vienintelio Bulgarijos aukštesnės grandies rinkos dujų tiekimo šaltinio, t. y. Gazprom, tarpininkė, o tai reiškia, kad Overgas patekus į Bulgarijos rinkas nebūtų padidėjusi konkurencija, nes Bulgargaz nebebūtų galėjusi nusipirkti dujų priimtinomis sąlygomis. Bendrasis Teismas nusprendė, kad turėdama tokią informaciją BEH grupė būtų galėjusi pagrįsti argumentą, kad sveikos konkurencijos žemutinės grandies rinkoje sąlygos nebuvo įvykdytos daugiausia dėl Overgas.
241. Vis dėlto Bendrasis Teismas visiškai nepaaiškina, kaip teiginys, kad Overgas savo priekaištą grindė prielaida, kad jai patekus į Bulgarijos dujų tiekimo rinkas tiekėjai būtų įpareigoti savo kainas nustatyti vadovaudamiesi rinkos ekonomikos principais, galėtų patvirtinti skundžiamo sprendimo 1243 punkte padarytą išvadą, kad sveikos konkurencijos žemutinės grandies rinkoje sąlygos nebuvo įvykdytos daugiausia dėl Overgas. Esant šioms aplinkybėms ši išvada yra nepakankamai motyvuota, taigi neįmanoma įvertinti nurodyto 2011 m. birželio 10 d. papildomų pastabų
iškraipymo.
242. Vadinasi, iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Bendrojo Teismo išvadas reikia atmesti, kiek tai susiję su išsamiais 2010 m. spalio 13 d. ir 2011 m. sausio 13 d. susitikimų protokolais, taip pat su 2011 m. birželio 10 d. papildomomis pastabomis. Vis dėlto kartu pažymiu, kad Bendrojo Teismo išvadoms reikia pritarti, kiek tai susiję su išsamiu 2013 m. birželio 17 d. susitikimo protokolu ir 2010 m. lapkričio 18 d. papildomomis pastabomis. Taip pat pažymėtina, kad Komisija neginčija Bendrojo Teismo išvadų dėl išsamaus 2011 m. gruodžio 15 d. susitikimo protokolo ir taip netiesiogiai pripažįsta, kad jis turėjo tiesioginės įtakos vertinant nurodyto piktnaudžiavimo pradžios datą.
243. Esant šioms aplinkybėms, skundžiamo sprendimo 1246 punkte padarytą išvadą neišvengiamai reikia patvirtinti tiek, kiek ji iš esmės rodo, kad buvo pažeista BEH grupės teisė į gynybą, kiek tai susiję tiek su išsamiu protokolu, tiek su papildomomis pastabomis. Nors ne visi teiginiai, kuriais grindžiama ši išvada, yra pagrįsti, dėl šios išvados 242 punkte nurodytų priežasčių teiginio, kad vis dėlto galima konstatuoti, jog buvo padarytas pažeidimas dėl abiejų kategorijų dokumentų, pakanka šiai išvadai patvirtinti.
c)      Rungimosi principas
244. Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas neleido jai komentuoti BEH grupės pastabų dėl išsamių protokolų ir papildomų pastabų.
245. Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad rungimosi principas taikomas procesui Sąjungos teismuose(95). Jis kiekvienai proceso šaliai, nesvarbu, koks jos teisinis statusas, pirmiausia suteikia teisę susipažinti su Teisingumo Teismui kitos šalies pateiktais dokumentais ir pastabomis ir dėl jų pareikšti savo poziciją(96). Be to, šalių procesinės lygybės principas reiškia, kad kiekvienai šaliai būtina suteikti protingą galimybę išdėstyti savo poziciją, įskaitant įrodymus, tokiomis aplinkybėmis, dėl kurių ji neatsidurtų aiškiai mažiau palankioje padėtyje nei jos priešininkas(97).
246. Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas, remdamasis šiais reikalavimais, be kita ko, padarė išvadą, kad nors Bendrasis Teismas gali laisvai nuspręsti pateikti klausimą šaliai, laikydamasis savo Procedūros reglamente nustatytų ribų, jis privalo suteikti kitoms šalims galimybę pareikšti poziciją dėl atsakymo į tokį klausimą bent jau tada, kai jame yra informacijos, turinčios lemiamą reikšmę nagrinėjamos bylos baigčiai(98). Taigi teisė į gynybą būtų pažeista, jeigu teismo sprendimas būtų pagrįstas faktinėmis aplinkybėmis ir dokumentais, su kuriais pačios šalys ar viena iš jų negalėjo susipažinti ir dėl kurių negalėjo pareikšti nuomonės.
247. Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad Komisija galimybę pakomentuoti BEH grupės pastabas po to, kai buvo priimta Nutartis Bulgarian Energy Holding ir kt. / Komisija, dėl 2022 m. balandžio mėn. Komisijos pateiktų dokumentų turėjo tik per 2022 m. rugsėjo 29 d. posėdį. Vis dėlto, priešingai nei Komisijos apeliaciniame skunde nurodytu atveju, siejamu su Nutartimi Komisija / Amazon Services Europe(99), iš Komisijos nebuvo visiškai atimta galimybė teikti pastabas dėl BEH grupės procesiniuose dokumentuose pateiktų argumentų, nes iš bylos medžiagos matyti, kad šis klausimas iš tiesų buvo aptartas per teismo posėdį.
248. Konkrečiai kalbant, kyla klausimas, ar tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė nagrinėjamu atveju, pakanka, kad šaliai būtų suteikta galimybė pareikšti nuomonę dėl kitos šalies rašytinių pastabų tik žodžiu per teismo posėdį.
249. Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, pavyzdžiui, kad tai, jog viena šalis Bendrajam Teismui pateikia pastabas raštu laiško forma, o kita šalis turi tik tris dienas iki posėdžio susipažinti su jo turiniu ir pateikti pastabas, nepažeidžia šios šalies teisės į gynybą. Be to, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad trijų dienų terminas šiam laiškui išnagrinėti buvo pakankamas, nes ši šalis neprašė Bendrojo Teismo leisti šį laišką pakomentuoti(100).
250. Iš viso to, kas išdėstyta, man atrodo, kad kriterijai, į kuriuos reikia atsižvelgti tokiu atveju, koks nagrinėjamas šioje byloje, iš esmės yra tai, ar nagrinėjamas dokumentas arba dokumentai buvo pateikti pakankamai anksti, kad kita proceso šalis galėtų juos išnagrinėti, taigi, ar ši šalis galėjo pasirengti gynybai ir, galiausiai, ar ji galėjo veiksmingai išdėstyti su tuo susijusius argumentus.
251. Šiuo atveju galima pažymėti, pirma, kad nagrinėjamos pastabos buvo įtrauktos į bylos medžiagą likus keliems mėnesiams iki teismo posėdžio, taigi neišvengiamai turi būti laikoma, jog šio laiko pakako tam, kad Komisija galėtų jas išnagrinėti ir pasirengti gynybai. Be to, Komisija nepateikė jokių argumentų, patvirtinančių, kad taip nebuvo. Antra, taip pat aišku, kad Komisija per teismo posėdį pateikė argumentus dėl šių pastabų. Komisija tvirtina tik tai, kad dėl ribotos teismo posėdžio trukmės ji negalėjo išreikšti nuomonės dėl visų nagrinėjamų aplinkybių, tačiau nenurodo, kokią papildomą su tuo susijusią informaciją ji būtų galėjusi pateikti. Trečia, kaip ir šios išvados 249 punkte minėtame Sprendime Guardian Industries ir Guardian Europe / Komisija išnagrinėtu atveju, iš bylos medžiagos nematyti, kad Komisija būtų paprašiusi Bendrojo Teismo leisti pateikti pastabų dėl šio klausimo. Esant šioms aplinkybėms, nors tikrai būtų buvę geriau pasiūlyti Komisijai pateikti rašytines pastabas po to, kai BEH grupė pateikė pastabų po informacijos atskleidimo, mano nuomone, negalima teigti, jog Komisijos teisė į gynybą yra pažeista.
252. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, kad reikia atmesti visą apeliacinio skundo dešimtąjį pagrindą.
V.      Išvada
253. Atsižvelgdama į šioje išvadoje pateiktą analizę, siūlau Teisingumo Teismui iš dalies patenkinti apeliacinį skundą, t. y. pritarti apeliacinio skundo pirmajam, antrajam, septintajam ir aštuntajam pagrindams, grindžiamiems teisės klaidomis dėl Bulgargaz elgesio dėl prieigos prie Rumunijos dujotiekio Nr. 1, Bulgartransgaz elgesio dėl prieigos prie perdavimo tinklo ir Bulgartransgaz elgesio dėl prieigos prie Čireno saugyklos, taigi:
–        panaikinti 2023 m. spalio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimą Bulgarian Energy Holding ir kt. / Komisija (T‑136/19, EU:T:2023:669),
–        atmesti likusią apeliacinio skundo dalį,
–        grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis iš naujo išnagrinėtų argumentus, kuriais grindžiami apeliacinio skundo pirmasis, antrasis, septintasis ir aštuntasis pagrindai,
–         atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
1      Originalo kalba: anglų.
2      T‑136/19, EU:T:2023:669; toliau – skundžiamas sprendimas.
3      C‑7/97, EU:C:1998:569; toliau – Sprendimas Bronner.
4      2020 m. sausio 30 d. Sprendimas Generics (UK) ir kt. (C‑307/18, EU:C:2020:52; toliau – Sprendimas Generics (UK) ir kt.). Taip pat žr. 2021 m. kovo 25 d. Sprendimą Lundbeck / Komisija (C‑591/16 P, EU:C:2021:243; toliau – Sprendimas Lundbeck / Komisija).
5      Žr. be kita ko, 2021 m. kovo 25 d. Sprendimą Deutsche Telekom / Komisija (C‑152/19 P, EU:C:2021:238; toliau – Sprendimas Deutsche Telekom / Komisija); 2021 m. kovo 25 d. Sprendimą Slovak Telekom / Komisija (C‑165/19 P, EU:C:2021:239; toliau – Sprendimas Slovak Telekom / Komisija); 2023 m. sausio 12 d. Sprendimą Lietuvos geležinkeliai / Komisija (C‑42/21 P, EU:C:2023:12; toliau – Sprendimas Lietuvos geležinkeliai / Komisija); 2024 m. rugsėjo 10 d. Sprendimą Google ir Alphabet / Komisija (Google Shopping) (C‑48/22 P, EU:C:2024:726; toliau – Sprendimas Google ir Alphabet / Komisija (Google Shopping)) ir 2025 m. gruodžio 18 d. Sprendimą Lukoil Bulgaria ir Lukoil Neftohim Burgas (C‑245/24, EU:C:2025:987; toliau – Sprendimas Lukoil).
6      Šiuo atžvilgiu žr. Sprendimo Slovak Telekom / Komisija 46 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
7      Sprendimo Lukoil 44 punktas.
8      Sprendimo Lukoil 46–49 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija.
9      Konkrečiai kalbant, jis grindžiamas, be kita ko, Sprendimo Lietuvos geležinkeliai / Komisija 87 punktu, kuriame nurodyta, kad Sprendime Bronner nustatyti kriterijai neturi būti taikomi, jei aptariama infrastruktūra buvo finansuota ne pačios dominuojančią padėtį užimančios įmonės investicijomis, o valstybės lėšomis ir ši įmonė nėra šios infrastruktūros savininkė.
10      Šiuo atžvilgiu žr. Sprendimą Deutsche Telekom / Komisija (47 punktas) ir 2025 m. vasario 25 d. Sprendimą Alphabet ir kt. (C‑233/23,
EU:C:2025:110, 43 punktas; toliau – Sprendimas Alphabet ir kt.).
11      Sprendimo Lukoil 55 ir 56 punktai.
12      Sprendimo Lukoil 54–56 punktai.
13      Sprendimo Lietuvos geležinkeliai / Komisija 88 ir 89 punktai.
14      Pagal analogiją žr. 2022 m. kovo 10 d. Sprendimą Komisija / Freistaat Bayern ir kt. (C‑167/19 P ir C-171/19 P, EU:C:2022:176), taip pat generalinio advokato G. Pitruzzella išvadą byloje Komisija / Airija ir Apple Sales International (C‑465/20 P, EU:C:2023:840, 21 punktas).
15      1991 m. liepos 10 d. Sprendimas RTE / Komisija (T‑69/89, EU:T:1991:39).
16      Čia Komisija taip pat cituoja Sprendimo Bronner 41 punktą.
17      2017 m. rugsėjo 6 d. Sprendimas Intel / Komisija (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 146 ir 147 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija;
toliau – Sprendimas Intel / Komisija).
18      2025 m. gruodžio 18 d. Sprendimas WS ir kt. / Frontex (Bendra grąžinimo operacija) (C‑679/23 P, EU:C:2025:976, 83 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
19      2021 m. liepos 15 d. Sprendimas Komisija / Landesbank Baden‑Württemberg ir SRB (C‑584/20 P ir C‑621/20 P, EU:C:2021:601, 56 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija; toliau – Sprendimas Komisija / Landesbank Baden‑Württemberg ir SRB).
20      2026 m. sausio 29 d. Sprendimas Multan (C‑431/24, EU:C:2026:53, 44 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
21      Generalinės advokatės E. Sharpston išvada byloje Komisija / RQ (C‑831/18 P, EU:C:2019:1143, 146 punktas) ir generalinės advokatės V. Trstenjak išvada byloje VB Pénzügyi Lízing (C‑137/08, EU:C:2010:401, 78 ir 79 punktai).
22      2022 m. lapkričio 17 d. Sprendimas Harman International Industries (C‑175/21, EU:C:2022:895, 62 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
23      Sprendimas Komisija / Landesbank Baden‑Württemberg ir SRB (57 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
24      Šiuo atžvilgiu žr. 2019 m. spalio 16 d. Sprendimą Glencore Agriculture Hungary (C‑189/18, EU:C:2019:861, 61 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
25      Šiuo klausimu žr., pavyzdžiui, generalinio advokato J. Mazák išvadą byloje Graikija / Komisija (C‑203/07 P, EU:C:2008:270, 77–83 punktai).
26      Šiuo atžvilgiu žr. 2014 m. lapkričio 6 d. Sprendimą Italija / Komisija (C‑385/13 P, EU:C:2014:2350, 67 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
27      2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinanti Direktyvą 2003/55/EB (OL L 211, 2009, p. 94).
28      Sprendimo Lukoil 56 punktas.
29      Žr. šios išvados 35 punktą ir Sprendimą Lietuvos geležinkeliai / Komisija (88 ir 89 punktai).
30      2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl teisės naudotis gamtinių dujų perdavimo tinklais sąlygų, panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1775/2005 (OL L 211, 2009, p. 36). Šis reglamentas buvo taikytinas pažeidimo laikotarpiu. Jis buvo panaikintas 2024 m. birželio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2024/1789 dėl dujų iš atsinaujinančiųjų išteklių, gamtinių dujų ir vandenilio vidaus rinkų, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1227/2011, (ES) 2017/1938, (ES) 2019/942 bei (ES) 2022/869 ir Sprendimas (ES) 2017/684 bei panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 715/2009 (OL L 2024/1789), taikomu nuo 2025 m. vasario 5 d.
31      Sprendimo Generics (UK) ir kt. 43 ir 46 punktai.
32      Sprendimo Lundbeck / Komisija 57 punktas.
33      2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimas European Superleague Company (C‑333/21, EU:C:2023:1011; toliau – Sprendimas European Superleague Company).
34      2023 m. spalio 26 d. Sprendimas EDP – Energias de Portugal ir kt. (C‑331/21,
EU:C:2023:812, 60 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija; toliau – Sprendimas EDP – Energias de Portugal ir kt.).
35      Sprendimo EDP – Energias de Portugal ir kt. 63 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
36      1979 m. vasario 13 d. Sprendimas Hoffmann‑La Roche / Komisija (85/76, EU:C:1979:36,38 punktas; toliau – Sprendimas Hoffmann‑La Roche / Komisija).
37      Teisingumo Teismas neseniai keletą kartų pakartojo pagrindinius principus, reglamentuojančius tokių piktnaudžiavimo atvejų kontrolę pagal SESV 102 straipsnį (žr., be kita ko, Sprendimą European Superleague Company ir Sprendimą Alphabet ir kt.). Teisingumo Teismas konkrečiai pažymėjo, kad tokiais veiksmais laikomi veiksmai, kuriais rinkoje, kur konkurencija jau yra susilpnėjusi būtent dėl vienos ar kelių dominuojančią padėtį užimančių įmonių buvimo, trukdoma išlaikyti dar esančios konkurencijos laipsnį arba plėsti šią konkurenciją, taikant kitas priemones nei reguliuojančios įprastą įmonių konkurenciją (Sprendimo Alphabet ir kt. 37 ir 38 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
38      Generalinio advokato A. Rantos išvada byloje EDP – Energias de Portugal ir kt. (C‑331/21, EU:C:2023:153, 47 ir 48 punktai; toliau – generalinio advokato A. Rantos išvada byloje EDP – Energias de Portugal ir kt.).
39      Šiuo atžvilgiu žr. Sprendimo European Superleague Company 186 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
40      Sprendimo European Superleague Company 131 ir 186 punktai bei juose nurodyta jurisprudencija.
41      Žr., be kita ko, 2023 m. sausio 19 d. Sprendimą Unilever Italia Mkt.Operations (C‑680/20, EU:C:2023:33, 36 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija; toliau – Sprendimas Unilever Italia Mkt. Operations) ir 2015 m. spalio 6 d. Sprendimą Post Danmark (C‑23/14, EU:C:2015:651, 70 ir 72 punktai bei juose nurodyta jurisprudencija).
42      Šiuo atžvilgiu taip pat žr. 2012 m. kovo 27 d. Sprendimą Post Danmark (C‑209/10, EU:C:2012:172, 42 punktas).
43      Sprendimo Hoffmann‑La Roche / Komisija 48 punkte Teisingumo Teismas nusprendė, kad potencialios konkurencijos nebuvimas yra svarbus veiksnys nustatant dominuojančią padėtį.
44      Šiuo atžvilgiu žr. 2012 m. birželio 29 d. Sprendimą E.ON Ruhrgas ir E.ON / Komisija (T‑360/09, EU:T:2012:332, 86 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija; toliau – Sprendimas E.ON Ruhrgas ir E.ON / Komisija).
45      2016 m. birželio 28 d. Sprendimas Telefónica / Komisija (T‑216/13, EU:T:2016:369, 221 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
46      Šiuo atžvilgiu žr. Sprendimo EDP – Energias de Portugal ir kt. 63 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
47      Nagrinėdamas šį klausimą generalinis advokatas A. Rantos rėmėsi keliais Bendrojo Teismo sprendimais, įskaitant 2011 m. balandžio 14 d. Sprendimą Visa Europe ir Visa International Service / Komisija (T‑461/07, EU:T:2011:181, 168 punktas) ir Sprendimą E.ON Ruhrgas ir E.ON / Komisija (87 punktas) (žr. generalinio advokato A. Rantos išvados byloje EDP – Energias de Portugal ir kt. 63 punktą). Teisingumo Teismas aiškiai pritarė šiai išvadai dėl šio klausimo (žr. Sprendimo EDP – Energias de Portugal ir kt. 70 punktą).
48      Šiuo atžvilgiu žr. 2024 m. birželio 27 d. Sprendimą Mylan Laboratories ir Mylan / Komisija (C‑197/19 P, EU:C:2024:550, 67 punktas).
49      Generalinio advokato A. Rantos išvada byloje EDP – Energias de Portugal ir kt.
50      Sprendimo Generics (UK) ir kt. 36–39 punktai.
51      Pažymėtina, kad Bendrasis Teismas esant kitoms aplinkybėms jau yra nusprendęs, jog „vien tai, kad kai kurioms tikslinėms šalims išsiunčiamas standartinis raštas, kelis mėnesius nesiimant tolesnių veiksmų, negali būti pagrįstai laikoma rimtomis pastangomis pradėti komercines derybas siekiant įgyti nagrinėjamas teises. Taigi tikslinėms šalims nepateikus atsakymo negalima teigti, kad jos atsisakė išduoti licenciją ir tai vertintina kaip piktnaudžiavimas“ (neoficialus vertimas) (2017 m. sausio 11 d. Sprendimo Topps Europe / Komisija, T‑699/14, EU:T:2017:2, 143 punktas).
52      Sprendimo Unilever Italia Mkt Operations 28 punktas.
53      Šis teiginys paimtas iš Sprendimo Generics (UK) ir kt. 43 ir 46 punktų bei Sprendimo Lundbeck / Komisija 57 punkto.
54      Negalima pritarti argumentui, kuriuo remdamasi BEH grupė tvirtina, kad Komisija nesėkmingai ginčija skundžiamo sprendimo 286 punktą remdamasi tuo, kad jame netaikomas nė vienas iš šių sprendimų. Priešingai šiam teiginiui, 286 punktas iš tikrųjų grindžiamas skundžiamo sprendimo 279 ir 280 punktais. Bendrasis Teismas teigia, kad Komisija turi įrodyti 280 punkte pateiktą teiginį, iš kurio matyti, kad tariamo piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi išstūmimo iš rinkos poveikis neturi būti vien hipotetinis, pateikdama 281 ir 282 punktuose nurodytas aplinkybes patvirtinančius įrodymus. Šiuo atžvilgiu 281 punkte aiškiai nurodyti sprendimai Generics (UK) ir kt. bei Lundbeck / Komisija, taigi reikia konstatuoti, kad 286 punktas iš dalies grindžiamas abiem šiais sprendimais.
55      2022 m. sausio 25 d. Sprendimas Komisija / European Food ir kt. (C‑638/19 P, EU:C:2022:50, 75 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
56      Sprendimo Google ir Alphabet / Komisija (Google Shopping) 61 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
57      Žr. šios išvados 37–47 punktus.
58      Žr. šios išvados 29 punktą.
59      2016 m. gegužės 26 d. Sprendimas
Rose Vision / Komisija (C‑224/15 P, EU:C:2016:358, 24 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
60      Šie trys atskiri priekaištai susiję su naujų derybų dėl 2005 m. susitarimo nurodytu tarpvyriausybiniu pobūdžiu, Bulgargaz elgesiu per šias derybas ir jų trukme.
61      Ši apibrėžtis pateikta Salmon, J., Dictionnaire de droit international public, Bruylant, Briuselis, 2001; šiuo atžvilgiu taip pat žr. Crawford, J., Brownlie’s Principles of Public International Law, 9‑asis leidimas, Oxford University Press, 2019, p. 355.
62      Sprendimo Google ir Alphabet / Komisija (Google Shopping) 61 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
63      2026 m. sausio 15 d. Sprendimas Uno / Komisija (C‑126/24 P, EU:C:2026:8, 51 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija; toliau – Sprendimas Uno / Komisija).
64      C Energy situacija išnagrinėta analizuojant pirmuosius tris apeliacinio skundo pagrindus.
65      Šiuo atžvilgiu žr. 2024 m. lapkričio 14 d. Sprendimą LE / Komisija (C‑781/22 P, EU:C:2024:960, 60 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
66      Sprendimo Google ir Alphabet / Komisija (Google Shopping) 61 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
67      Toplofikacia Razgrad yra Overgas patronuojamoji įmonė ir klientė.
68      Žr. Sprendimo Generics (UK) ir kt. 154 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2022 m. gegužės 12 d. Sprendimo Servizio Elettrico Nazionale ir kt. (C‑377/20, EU:C:2022:379; toliau – Sprendimas Servizio Elettrico Nazionale ir kt.) 50, 64 ir 72 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją.
69      Šiuo atžvilgiu žr. Sprendimo Servizio Elettrico Nazionale ir kt. 70 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
70      Sprendimo Lietuvos geležinkeliai / Komisija 46 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
71      2013 m. sausio 24 d. Sprendimas Frucona Košice / Komisija (C‑73/11 P, EU:C:2013:32; toliau – Sprendimas Frucona).
72      2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimas Komisija / Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 46 punktas; toliau – Sprendimas Komisija / Verhuizingen Coppens).
73      Žr., pavyzdžiui, 2002 m. kovo 20 d. Sprendimą Lögstör Rör / Komisija (T‑16/99, EU:T:2002:72, 102–112 punktai) ir 1999 m. liepos 8 d. Sprendimą Montecatini / Komisija (C‑235/92 P, EU:C:1999:362, 195 punktas).
74      Kaip neseniai pažymėjo generalinė advokatė J. Kokott išvadoje byloje Google ir Alphabet / Komisija (C‑738/22 P, EU:C:2025:463, 206 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
75      Šiuo atžvilgiu žr. generalinio advokato G. Pitruzzella išvadą byloje Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija, Sony Optiarc ir Sony Optiarc America / Komisija, Quanta Storage / Komisija ir Toshiba Samsung Storage Technology ir Toshiba Samsung Storage Technology Korea / Komisija (C‑697/19 P–C‑700/19 P, EU:C:2021:452, 55–80 punktai); taip pat žr. Romic, M., „Particularities of Proving a Single and Continuous Infringement of EU Competition Rules“, Yearbook of Antitrust and Regulatory Studies, Vol. 13, 22‑asis leidimas, 2020, p. 169.
76      Šiuo atžvilgiu žr. 2024 m. birželio 27 d. Sprendimą Servier ir kt. / Komisija (C‑201/19 P, EU:C:2024:552, 240 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
77      Pagal analogiją ir kiek tai susiję su SESV 101 straipsniu žr. 2024 m. vasario 1 d. Sprendimą Scania ir kt. / Komisija (C‑251/22 P, EU:C:2024:103, 133–135 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
78      2022 m. rugsėjo 14 d. Sprendimas Google ir Alphabet / Komisija (Google Android) (T‑604/18, EU:T:2022:541).
79      Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens 38 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
80      Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens 46 punktas.
81      2022 m. birželio 16 d. Sprendimas Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija (C‑697/19 P, EU:C:2022:478, 73 punktas; toliau – Sprendimas Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija).
82      Sprendimo Frucona 89 punktas.
83      Šiuo atžvilgiu žr. 2022 m. birželio 16 d. Sprendimą Sony Optiarc ir Sony Optiarc America / Komisija (C‑698/19 P, EU:C:2022:480, 81 punktas).
84      Sprendimo Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija 78 punktas.
85      Sprendimas Hoffmann‑La Roche / Komisija (9 ir 11 punktai).
86      Šiuo atžvilgiu žr. 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimą Prequ' Italia (C‑276/16, EU:C:2017:1010, 45 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2023 m. lapkričio 30 d. Sprendimą Sistem ecologica / Komisija (C‑787/22 P, EU:C:2023:940, 150 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
87      Šiuo atžvilgiu žr. 2011 m. spalio 25 d. Sprendimą Solvay / Komisija (C‑110/10 P, EU:C:2011:687, 49 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
88      Šiuo atžvilgiu žr. 1994 m. gegužės 19 d. Sprendimą SEP / Komisija (C‑36/92 P, EU:C:1994:205, 36 ir 37 punktai).
89      Konkurencijos generalinio direktorato dokumento „Informacijos atskleidimo informacinėse patalpose vykdant procedūrą pagal SESV 101 bei 102 straipsnius ir ES susijungimų reglamentą geriausia praktika“ 9 konstatuojamojoje dalyje Komisija akcentuoja tiek išimtinį informacinės patalpos procedūros pobūdį, tiek jos teikiamą naudą, teigdama, kad „[i]nformacinės patalpos yra išimtinė priemonė, kurią taikant, nelygu konkrečios aplinkybės, galima užtikrinti teisę į gynybą, kartu gerbiant teisėtus įmonių ar asmenų, iš kurių Komisija gavo informaciją, konfidencialumo interesus“ (neoficialus vertimas).
90      Pagal analogiją žr. 1999 m. balandžio 20 d. Sprendimą Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. / Komisija (T‑305/94–T‑307/94, T‑313/94–T‑316/94, T‑318/94, T‑325/94, T‑328/94, T‑329/94 ir T‑335/94, EU:T:1999:80, 1017 punktas).
91      2022 m. kovo 14 d. Nutartis Bulgarian Energy Holding ir kt. / Komisija (T‑136/19, EU:T:2022:149; toliau – Nutartis Bulgarian Energy Holding ir kt. / Komisija).
92      Sprendimo Uno / Komisija 51 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
93      Šiuo atžvilgiu žr. 2004 m. sausio 7 d. Sprendimą Aalborg Portland ir kt. / Komisija (C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ir C‑219/00 P, EU:C:2004:6, 73 ir 130 punktai).
94      Sprendimo Intel / Komisija 96 ir 97 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija.
95      2024 m. kovo 27 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo nutartis Komisija / Amazon Services Europe (C‑639/23 P(R), EU:C:2024:277, 40 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija; toliau – Nutartis Komisija / Amazon Services Europe).
96      Nutarties Komisija / Amazon Services Europe 42 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
97      2014 m. lapkričio 12 d. Sprendimas Guardian Industries ir Guardian Europe / Komisija (C‑580/12 P,
EU:C:2014:2363, 31 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija; toliau – Sprendimas Guardian Industries ir Guardian Europe / Komisija).
98      Nutarties Komisija / Amazon Services Europe 43 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
99      Šiuo atžvilgiu žr. Nutarties Komisija / Amazon Services Europe 42 punktą.
100      Sprendimo Guardian Industries ir Guardian Europe / Komisija 32–35 punktai.