62016TJ0910_RES
Bylos T‑910/16 ir T‑911/16
Kurt Hesse ir Wedl & Hofmann GmbH
prieš
Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybą
2019 m. balandžio 4 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas
„Europos Sąjungos prekių ženklas – Registracijos panaikinimo procedūra – Vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas TESTA ROSSA – Dalinis registracijos panaikinimas – Reglamento (EB) Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punktas) – Naudojimo įrodymas – Išorinis ginčijamo prekių ženklo naudojimas – Vienodas požiūris“
Europos Sąjungos prekių ženklas – Apskundimo procedūra – Ieškinys Sąjungos teisme – Bendrojo Teismo jurisdikcija – Apeliacinių tarybų sprendimų teisėtumo kontrolė
(Tarybos reglamento Nr. 207/2009 65 straipsnio 2 dalis)
(žr. 22 punktą)
Europos Sąjungos prekių ženklas – Atsisakymas nuo teisinės apsaugos, panaikinimas ir negaliojimas – Prašymo nagrinėjimas – Ankstesnio prekių ženklo naudojimo įrodymas – Naudojimas iš tikrųjų – Sąvoka – Vertinimo kriterijai
(Tarybos reglamento Nr. 207/2009 15 straipsnio 1 dalis ir 51 straipsnio 1 dalies a punktas; Komisijos reglamento Nr. 2868/95 1 straipsnio 22 taisyklės 3 dalis)
(žr. 28–31, 37–40, 45–47, 66 ir 68 punktus)
Europos Sąjungos prekių ženklas – Atsisakymas nuo teisinės apsaugos, panaikinimas ir negaliojimas – Prašymo nagrinėjimas – Ankstesnio prekių ženklo naudojimo įrodymas – Naudojimas iš tikrųjų – Vertinimo kriterijai – Viešas ir išorei skirtas ginčijamo prekių ženklo naudojimas – Prekyba prekėmis per franšizės ir licencijų gavėjus – Įtraukimas
(Tarybos reglamento Nr. 207/2009 15 straipsnis ir 51 straipsnio 1 dalies a punktas)
(žr. 37–40 punktus)
Santrauka
2019 m. balandžio 4 d. Sprendimu Hesse ir Wedl & Hofmann / EUIPO (TESTA ROSSA) (T‑910/16 ir T‑911/16) Bendrasis Teismas atmetė ieškinius dėl Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) sprendimo, kuriuo ši pagal Reglamento Nr. 207/2009 (
1
) 51 straipsnio 1 dalies a punktą panaikino vaizdinio prekių ženklo TESTA ROSSA savininko teises dėl dalies prekių, kurioms šis ženklas buvo įregistruotas.
Ši byla susijusi su registracijos panaikinimo procedūra tarp K. Hesse (ieškovas byloje T‑910/16 ir į bylą T‑911/16 įstojusi šalis) ir Wedl & Hofmann (ieškovė byloje T‑911/16 ir į bylą T‑910/16 įstojusi šalis). K. Hesse laikėsi nuomonės, kad EUIPO turėjo visiškai panaikinti Wedl & Hofmann priklausančio ginčijamo prekių ženklo registraciją. Savo ruožtu Wedl & Hofmann tvirtino, kad pateikė įrodymų, jog prekių ženklas iš tikrųjų naudotas visoms prekėms ir paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas, o ne tik 21 ir 25 klasių prekėms.
Bendrasis Teismas turėjo nuspręsti, ar naudojimo įrodymai, susiję ne su pardavimu galutiniams vartotojams, bet su pardavimu Wedl & Hofmann licencijos ar franšizės gavėjams, gali būti laikomi naudojimo iš tikrųjų įrodymais. K. Hesse tvirtino, kad šie įrodymai nepatvirtino, jog prekės buvo platinamos galutiniams vartotojams, todėl neįrodė ginčijamo prekių ženklo viešo ir išorei skirto naudojimo.
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas priminė, jog prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų reikalauja, kad prekių ženklas būtų naudojamas viešai ir skirtas išorei, tačiau pažymėjo, kad toks išorei skirtas naudojimas nebūtinai reiškia galutiniams vartotojams skirtą naudojimą. Pripažinus, kad išorinis prekių ženklo naudojimas būtinai reiškia galutiniams vartotojams skirtą naudojimą, į Reglamento Nr. 207/2009 taikymo sritį nepatektų prekių ženklai, naudojami tik bendrovių tarpusavio santykiuose. Todėl Bendrasis Teismas nusprendė, kad Wedl & Hofmann pateikti įrodymai, patvirtinantys prekybą prekėmis per franšizės ir licencijų gavėjus, galėjo įrodyti ginčijamo prekių ženklo viešą ir išorei skirtą naudojimą.
Bendrasis Teismas taip pat konstatavo, kad EUIPO teisingai nusprendė: pirma, dokumentai dėl ginčijamo prekių ženklo naudojimo įrodė, kad jis nebuvo naudojamas tik įmonės viduje, žymint 21 ir 25 klasių prekes ir turint tikslą skatinti kitų prekių pardavimą, ir, antra, šis prekių ženklas nebuvo iš tikrųjų naudojamas kitoms nei prie 21 ir 25 klasių priskirtoms prekėms ir paslaugoms.
Be to, Bendrasis Teismas atmetė ieškinio pagrindą, susijusį su vienodo požiūrio principo pažeidimu, kiek tai susiję su naudojimo iš tikrųjų vertinimu pagal įmonės dydį.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, ieškiniai bylose T‑910/16 ir T‑911/16 buvo atmesti.
(
1
)	2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (OL L 78, 2009, p. 1).