62014CC0043
GENERALINĖS ADVOKATĖS
JULIANE KOKOTT IŠVADA,
pateikta 2014 m. gruodžio 11 d. (
1
)
Byla C‑43/14
ŠKO-ENERGO s. r. o.
prieš
Odvolací finanční ředitelství
(Nejvyšší správní soud (Čekijos Respublika) pateiktas prašymas
priimti prejudicinį sprendimą)
„Klimato apsauga — Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema — Leidimų skyrimo metodas — Nemokamas leidimų skyrimas — Dovanojamojo turto mokesčio taikymas leidimų skyrimui nemokamai — Elektros energijos gamyba“
I – Įžanga
1.
Čekijos Respublikos Nejvyšší správní soud (Vyriausiasis administracinis teismas) prašo Teisingumo Teismo atsakyti į klausimą dėl apyvartinių taršos leidimų skyrimo nemokamai pagal Direktyvą 2003/87 (
2
). Kaip ir Ispanijos byloje Iberdrola ir kt. (
3
), šioje byloje kalbama apie elektros gamybą; tiesa, ne apie mokestį, specialiai taikomą siekiant atskaityti didelį pelną, netikėtai gautą dėl nemokamai suteiktų leidimų, o apie dovanojamojo turto mokestį, taikomą tokio suteikimo atveju.
2.
Todėl reikia išsiaiškinti, ar šis dovanojamojo turto mokestis yra suderinamas su skyrimo nemokamai principu. Tuo atveju, jei mokestis su šiuo principu yra nesuderinamas, taip pat reikia išsiaiškinti, ar galima atskaityti bent jau mažesnę nei 10 % visų valstybei narei suteiktų leidimų vertės sumą, nes valstybės narės nemokamai privalo skirti tik 90 % visų leidimų. Šiuo atžvilgiu didelė reikšmė tenka Komisijos dalyvavimui nustatant nacionalinį paskirstymo planą.
II – Teisinis pagrindas
A – Sąjungos teisė
3.
Nejvyšší správní soud remiasi Direktyva 2009/29 (
4
), kuria buvo iš dalies pakeista Direktyva 2003/87, tačiau pagal pirmosios direktyvos 3 straipsnį jos ankstesnė redakcija dar galiojo iki 2012 m. gruodžio 31 d. Todėl pagrindinėje byloje nagrinėjamas skiriamų taršos leidimų apmokestinimas 2011 ir 2012 m. vertintinas dar remiantis ankstesne direktyvos redakcija.
4.
Direktyvos 2003/87 tikslai ir dalykas nustatyti 1 straipsnyje:
„Ši direktyva nustato šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijų leidimų sistemą Bendrijoje (toliau – Bendrijos sistema), siekiant, kad būtų skatinamas taupus ir ekonomiškai efektyvus išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos mažinimas.“
5.
Taršos leidimai apibrėžiami Direktyvos 2003/87 3 straipsnio a punkte:
„Šioje direktyvoje taikomi šie sąvokų apibrėžimai:
a)
„leidimas“ – tai tonos anglies dioksido ekvivalento išmetimo per nustatytą laiką leidimas; <...>“
6.
Pagal Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 1 dalį valstybės narės parengia leidimų paskirstymo planus:
„Kiekvienam 11 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytam laikotarpiui visos valstybės narės parengia nacionalinį planą ir nurodo bendrą leidimų skaičių, kurį jos ketina skirti tam laikotarpiui, ir kaip tą skaičių jos ketina skirti. Planas grindžiamas objektyviais ir skaidriais kriterijais, įskaitant išvardytuosius III priede, ir deramai atsižvelgiant į visuomenės pastabas.“
7.
Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 3 dalyje reglamentuojami Komisijos įgaliojimai, susiję su valstybių narių paskirstymo planais:
„Komisija per tris mėnesius nuo valstybės narės nacionalinio paskirstymo plano pateikimo pagal šio straipsnio 1 dalį gali atmesti planą arba bet kokį jo aspektą remdamasi tuo, kad jis neatitinka III priede išvardytų kriterijų arba 10 straipsnio nuostatų. Valstybė narė pagal 11 straipsnio 1 arba 2 dalį sprendimą priima tik tada, jeigu pasiūlytiems pakeitimams pritaria Komisija. <...>“
8.
Taršos leidimų kainos reglamentuojamos Direktyvos 2003/87 10 straipsnyje:
„Trejų metų laikotarpiui, prasidedančiam 2005 m. sausio 1 d., valstybės narės bent 95 % leidimų skiria nemokamai. Penkerių metų laikotarpiui, prasidedančiam 2008 m. sausio 1 d., valstybės narės bent 90 % leidimų skiria nemokamai.“
9.
Šioje byloje reikšmingu laikotarpiu faktiškai paskirstant leidimus buvo taikoma Direktyvos 2003/87 11 straipsnio 2 dalis:
„Penkerių metų laikotarpiui, prasidedančiam 2008 m. sausio 1 d., <...> kiekviena valstybė narė nusprendžia dėl bendro leidimų skaičiaus, kurį ji skirs tam laikotarpiui, ir pradeda tų leidimų skyrimo kiekvieno įrenginio operatoriui procesą. Šis sprendimas priimamas bent prieš dvylika mėnesių iki atitinkamo laikotarpio pradžios ir grindžiamas pagal 9 bei 10 straipsnius parengtu valstybės narės nacionaliniu paskirstymo planu ir deramai atsižvelgiant į visuomenės pastabas.“
10.
Direktyvos 2003/87 21 straipsnio 1 dalyje reglamentuojamos valstybių narių pareigos teikti ataskaitas:
„Kiekvienais metais valstybės narės įteikia Komisijai šios direktyvos taikymo ataskaitą. Joje dėmesys pirmiausia kreipiamas į leidimų skyrimo priemones <...> ir su direktyvos laikymusi susijusiems klausimams bei apmokestinimo tvarkai, jeigu ji buvo taikoma. <...>“
B – Čekijos teisė
11.
Į Čekijos teisės sistemą Direktyva 2003/87 buvo perkelta Įstatymu Nr. 695/2004 dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sąlygų ir iš dalies keičiančio kai kuriuos įstatymus (Zákon č. 695/2004 Sb. o podmínkách obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů a o změně některých zákonů). Be kita ko, šiame įstatyme buvo reglamentuojami šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartiniai taršos leidimai ir taršos leidimų paskirstymo sistema.
12.
Įstatymu Nr. 402/2010 nuo 2011 m. sausio 1 d. buvo iš dalies pakeistas Dovanojamojo turto mokesčio įstatymas (zákon č. 357/1992 Sb. o dani dědické, dani darovací a daní z převodu nemovitostí). Pagal Dovanojamojo turto mokesčio įstatymo 6 straipsnio 8 dalį nemokamam taršos leidimų įgijimui taikomas dovanojamojo turto mokestis:
„Dovanojamojo turto mokesčiu apmokestinami 2011 m. ir 2012 m. nemokamai gauti šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimai, skirti elektros energijos gamybai įrenginyje, kuriuo 2005 m. sausio 1 d. gaminta ar vėliau gaminama trečiosioms šalims parduoti skirta elektros energija ir kuriame nevykdoma jokia veikla, susijusi su šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekyba, išskyrus kuro deginimą (toliau – nemokamai gautas leidimas), kai juos gauna elektros energijos gamintojas.“
13.
Dovanojamojo turto mokesčio įstatymo 7a straipsnyje reglamentuojama nemokamai gautų leidimų mokesčio bazė:
„1.   Nemokamai gautų leidimų atveju dovanojamojo turto mokesčio bazė yra vidutinė šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinio taršos leidimo rinkos vertė atitinkamų kalendorinių metų vasario 28 d., padauginta iš nemokamai gautų leidimų elektros energijos gamybai atitinkamiems kalendoriniams metams skaičiaus.
2.   Vidutinę šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinio taršos leidimo rinkos vertę atitinkamų kalendorinių metų vasario 28 d. skelbia Aplinkos ministerija taip, kad su tokiu sprendimu būtų galima susipažinti nuotoliniu būdu.“
14.
Dovanojamojo turto mokesčio tarifas nemokamai gautų leidimų atveju nustatytas Dovanojamojo turto mokesčio įstatymo 14a straipsnyje:
„Dovanojamojo turto mokesčio tarifas nemokamai gautų leidimų atveju yra 32 %.“
15.
Dovanojamojo turto mokesčio įstatymo 20 straipsnyje numatyta, kad tuo atveju, jei taršos leidimai nemokamai skiriami elektros gamybos šilumos kogeneracijos būdu, jie neapmokestinami dovanojamojo turto mokesčiu.
16.
Nejvyšší správní soud informuoja, kad minėtasis Dovanojamojo turto mokesčio įstatymo pakeitimas, kaip nurodyta įstatymo aiškinamajame rašte, buvo priimtas siekiant padengti išlaidas, susijusias su elektros energijos gamybos iš atsinaujinančių išteklių rėmimu. Pasak Nejvyšší správní soud, įtvirtinus paramą gerokai padidėjo remiamų išteklių ir tuo pat metu gerokai sumažėjo investicijų į jų statybą išlaidos, o tai ypač pasireiškė saulės energijos elektrinių atveju. Todėl esą reikėjo išleisti daug lėšų teikiant paramą saulės energijos elektrinių operatoriams. Nejvyšší správní soud teigimu, vienas iš šaltinių padengti tos paramos išlaidas buvo pajamos iš dovanojamojo turto mokesčio, renkamo už apyvartinių taršos leidimų skyrimą nemokamai.
III – Pagrindinė byla ir prašymas priimti prejudicinį sprendimą
17.
2011 ir 2012 m. Čekijos Respublika už elektros gamybą nemokamai skyrė ŠKO-ENERGO s. r. o. (toliau – ŠKO) taršos leidimų, tačiau už tai nustatė 20473152 CZK dovanojamojo turto mokestį (šiandien tai atitinka maždaug 740000 eurų).
18.
ŠKO šį apmokestinimą apskundė. Šioje byloje Nejvyšší správní soud pateikia Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar Direktyvos 2003/87 10 straipsnis turi būti aiškinamas kaip draudžiantis taikyti nacionalinės teisės nuostatas, pagal kurias apyvartinių taršos leidimų suteikimas nemokamai atitinkamu laikotarpiu apmokestinamas dovanojamojo turto mokesčiu?“
19.
Rašytines pastabas pateikė ŠKO, Odvolací finanční ředitelství (Apeliacinė mokesčių direkcija), Čekijos Respublika ir Europos Komisija. Visos šios dalyvės, išskyrus Odvolací finanční ředitelství, dalyvavo ir 2014 m. lapkričio 19 d. teismo posėdyje.
IV – Teisinis vertinimas
20.
Nejvyšší správní soud klausia, ar, kalbant apie 2011 ir 2012 m., nemokamai skirtų taršos leidimų apmokestinimas dovanojamojo turto mokesčiu yra suderinamas su Direktyvos 2003/87 10 straipsniu. Dar reikia pridurti, kad Čekijos Respublika apmokestina tik dalį nemokamai skirtų taršos leidimų – t. y. tik tuos leidimus, kurie buvo suteikti elektros gamybai deginant kurą (išskyrus šilumos kogeneracijos būdą).
21.
Šioje byloje taikytinos redakcijos Direktyvos 2003/87 10 straipsnyje buvo numatyta, kad šiuo laikotarpiu nemokamai skiriama mažiausiai 90 % taršos leidimų.
22.
Pirmiausia reikia išsiaiškinti, ar dovanojamojo turto mokesčio taikymas yra suderinamas su skyrimo nemokamai principu (žr. A skirsnį). Paskui – išnagrinėti Čekijos Respublikos argumentą, kad mokestis nesiekia nė 10 % suteiktų leidimų vertės, todėl nepažeidžia 90 % leidimų skyrimo nemokamai principo (žr. B skirsnį).
A – Dėl neatlygintinumo
23.
Teisingumo Teismas yra nustatęs, kad atsižvelgiant į Direktyvos 2003/87 10 straipsnyje numatytą neatlygintinumo sąvoką draudžiama ne tik tiesiogiai nustatyti kainą už suteiktus apyvartinius taršos leidimus, bet ir vėliau rinkti mokestį dėl šių suteiktų leidimų (
5
).
24.
Čekijos Respublika laikosi nuomonės, kad mokesčiu – panašiai kaip byloje Iberdrola ir kt. – siekiama tik atskaityti didelį pelną, netikėtai gautą dėl nemokamai suteiktų taršos leidimų elektros gamybai. Toje byloje Teisingumo Teismas esą leido taikyti tokį atskaitymą.
25.
Tam galima paprieštarauti, kad minėtoje byloje buvo įrodyta, jog pagal nagrinėtą Ispanijos teisės normą buvo atskaitomas didelis pelnas, netikėtai gautas panaudojus nemokamai suteiktus taršos leidimus (
6
). Todėl mokestis buvo taikomas ir tokioms įmonėms, kokios yra hidroelektrinės ir atominės elektrinės, kurioms taršos leidimų nereikia, tačiau kurios gali netikėtai gauti didelį pelną, nes kitos įmonės leidimų vertę įtraukia į savo kainas (
7
).
26.
Tačiau nemokamai suteiktiems leidimams taikant dovanojamojo turto mokestį remiamasi ne leidimų panaudojimu, o tik skyrimo nemokamai faktu. Todėl tai yra vėliau už suteiktus leidimus renkamas mokestis. Tai reiškia, kad jis nesuderinamas su skyrimo nemokamai principu.
27.
Priešingai, nei mano Odvolací finanční ředitelství, prieiti prie tokios išvados netrukdo ir tai, kad dovanojamojo turto mokestis pagal galiojančią Sąjungos teisę nėra suderintas, todėl priklauso valstybių narių kompetencijai. Valstybės narės turi įgyvendinti savo kompetenciją laikydamosi Sąjungos teisės (
8
), nes pagal ES 4 straipsnio 3 dalį jos nesiima jokių priemonių, kurios gali trukdyti siekti Sąjungos tikslų.
28.
Dovanojamojo turto mokesčio negalima pateisinti ir remiantis SESV 193 straipsniu. Pagal jį aplinkos apsaugą reglamentuojantys Sąjungos teisės aktai neužkerta kelio jokiai valstybei narei ir toliau laikytis arba priimti griežtesnių apsaugos priemonių. Tokios priemonės tikslai turi būti susiję su aplinkos apsauga ir atitikti atitinkamos direktyvos tikslus (
9
) arba būti su ja suderinami (
10
). Tačiau dovanojamojo turto mokestis prieštarauja Direktyvos 2003/87 10 straipsnyje numatytam skyrimo nemokamai principui.
29.
Nagrinėjamu atveju taip pat nebūtina aiškintis, kokiu mastu taršos leidimams galėtų būti taikomi bendrieji mokesčiai, nes Čekijos dovanojamojo turto mokestis, taikomas šiems suteikiamiems leidimams, yra ne bendro pobūdžio, o specialus, ir juo apmokestinami konkretūs leidimai, suteikti už elektros gamybą deginant kurą (išskyrus šilumos kogeneracijos būdą). Leidimams, kurie buvo suteikti kitai veiklai, pavyzdžiui, plieno gamybai, šis mokestis nebuvo taikomas.
30.
Vadinasi, reikia konstatuoti, kad dovanojamojo turto mokesčio taikymas taršos leidimų suteikimui yra nesuderinamas su taršos leidimų skyrimo nemokamai principu pagal Direktyvos 2003/87 10 straipsnį.
B – Dėl leistino leidimų paskirstymo už atlygį
31.
Tiesa, Čekijos Respublika primena, kad pagal Direktyvos 2003/87 10 straipsnį yra leidžiama 10 % taršos leidimų paskirstyti už atlygį. Jos manymu, tai reiškia, kad mokestį galima taikyti, nes jis siekia tik 6,23 % jos apskritai paskirstomų leidimų vertės.
32.
Nors apie šį argumentą prašyme priimti prejudicinį sprendimą neužsimenama, Teisingumo Teismas turėtų jį išnagrinėti, kad galėtų pateikti Nejvyšší správní soud naudingą atsakymą (
11
).
33.
Iš pirmo žvilgsnio atrodo, kad šis argumentas susijęs su sudėtingais klausimais.
34.
Čekijos Respublika neapsiribojo 10 % paskirstomų leidimų apmokestinimu. Jos pačios duomenimis, apmokestinta buvo beveik 20 % paskirstytų leidimų. Nėra akivaizdu, kad toks apmokestinimo išplėtimas būtų suderinamas su Direktyvos 2003/87 10 straipsniu tik todėl, kad gauta suma neviršija 10 % bendros leidimų vertės. ŠKO ir Komisija teisingai pabrėžė, kad pagal direktyvą svarbu ne leidimų vertė, o jų skaičius. Šis skaičius rodo, koks kiekis šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų gali būti išskirtas į aplinką.
35.
Taip pat reikėtų išsiaiškinti, ar šio mokesčio naštą galima taikyti tik tam tikram sektoriui, t. y. elektros gamybai deginant kurą (išskyrus šilumos kogeneracijos būdą) (
12
).
36.
Tačiau šie klausimai gali likti neatsakyti. Juk Čekijos Respublika savo nacionaliniame paskirstymo plane, kuriam pritarė Komisija, buvo nustačiusi, kad iš principo visi taršos leidimai skiriami nemokamai. Parduoti aukcione buvo numatyta tik nepaskirstytus leidimus iš naujiems rinkos dalyviams skirto rezervo (
13
).
37.
Nors paskirstymo planus vėliau leidžiama iš dalies keisti, pagal Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 3 dalies antrą sakinį naudoti juos galima tik tuomet, jeigu jiems pritaria Komisija (
14
). Tačiau per teismo posėdį Čekijos Respublika pripažino, kad leidimų suteikimui nemokamai taikomas dovanojamojo turto mokestis nebuvo vėliau įtrauktas į paskirstymo planą.
38.
Čekijos Respublika laikosi nuomonės, kad su mokesčiais susijusių klausimų paskirstymo plane reglamentuoti nereikia. Taip teigdama ji remiasi Direktyvos 2003/87 21 straipsnio 1 dalyje numatytomis pareigomis teikti ataskaitas, kurios, be kita ko, turi apimti ir klausimus, susijusius su leidimų apmokestinimu.
39.
Tačiau į šį argumentą galima atsakyti, kad ataskaitoje galbūt pakanka nurodyti bendrų apmokestinimo priemonių, pirmiausia mokesčių, kuriais apmokestinamas leidimų naudojimas, poveikį. Bet jei specialiu mokesčiu apmokestinamas tam tikrų leidimų suteikimas nemokamai, tai yra susiję su paskirstymo metodu, kuris pagal Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 1 dalį turi būti nurodytas paskirstymo plane.
40.
Be to, Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad Komisija patikrina, ar nacionalinis paskirstymo planas suderinamas su direktyvos 10 straipsniu (
15
). Kad ji galėtų atlikti tokį patikrinimą, su skyrimo nemokamai principu nesuderinamos priemonės turi arba nuo pat pradžių būti paskirstymo plano dalis, arba jas bent jau reikia įtraukti vėliau, atliekant pakeitimą.
41.
Be to, su leidimų paskirstymo apmokestinimu susiję klausimai galėjo būti išsamiai aptarti su Komisija ir, vadovaujantis Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 1 dalyje ir 11 straipsnio 2 dalyje numatyta tvarka, su visuomene.
42.
Gali būti, kad netgi būtų pavykę rasti tokią taisyklę, kuri, panašiai kaip byloje Iberdrola ir kt. (
16
) nagrinėta Ispanijos sistema, būtų suderinama su Sąjungos teise. Taip pat pažymėtina, kad nekilo klausimas dėl Ispanijos taikomų priemonių nustatymo paskirstymo plane, nes jos, skirtingai nei šioje byloje nagrinėjamos Čekijos nuostatos, buvo susijusios ne su leidimų paskirstymu, o tik su jų naudojimu (
17
).
43.
Todėl konstatuotina, kad dovanojamojo turto mokesčio taikymas taršos leidimų suteikimui yra nesuderinamas su Direktyvos 2003/87 9 straipsniu, jei toks apmokestinimas nėra numatytas nacionaliniame paskirstymo plane.
V – Išvada
44.
Todėl siūlau į prašyme priimti prejudicinį sprendimą pateiktus klausimus atsakyti taip:
1.
Dovanojamojo turto mokesčio taikymas taršos leidimų suteikimui yra nesuderinamas su taršos leidimų skyrimo nemokamai principu, įtvirtintu Direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje (Reglamento (EB) Nr. 219/2009 redakcija), 10 straipsnyje.
2.
Dovanojamojo turto mokesčio taikymas taršos leidimų suteikimui yra nesuderinamas su Direktyvos 2003/87 9 straipsniu, jei toks apmokestinimas nėra numatytas nacionaliniame paskirstymo plane.
(
1
)	Originalo kalba: vokiečių.
(
2
)	2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/87/EB, nustatanti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 96/61/EB (OL L 275, p. 32; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 7 t., p. 631), iš dalies pakeista Reglamentu (EB) Nr. 219/2009 (OL L 87, 2009, p. 109).
(
3
)	Sprendimas Iberdrola ir kt. (C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 ir C‑640/11, EU:C:2013:660).
(
4
)	2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/29/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 2003/87/EB, siekiant patobulinti ir išplėsti Bendrijos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemą (OL L 140, p. 63).
(
5
)	Sprendimas Iberdrola ir kt. (C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 ir C‑640/11, EU:C:2013:660, 31 punktas).
(
6
)	Žr. Sprendimą Iberdrola ir kt. (C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 ir C‑640/11, EU:C:2013:660, 28, 29 ir 32–38 punktai).
(
7
)	Sprendimas Iberdrola ir kt. (C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 ir C‑640/11, EU:C:2013:660, 36 punktas).
(
8
)	Dėl Sąjungos teisėje numatytos išmokos apmokestinimo žr. Sprendimą Porto Antico di Genova (C‑427/05, EU:C:2007:630, 10 punktas) bei pagrindinius sprendimus Wielockx (C‑80/94, EU:C:1995:271, 16 punktas), X Holding (C‑337/08, EU:C:2010:89, 16 punktas) ir Blanco (C‑344/13 ir C‑367/13, EU:C:2014:2311, 24 punktas).
(
9
)	Sprendimas Deponiezweckverband Eiterköpfe (C‑6/03, EU:C:2005:222, 41 punktas).
(
10
)	Sprendimas Deponiezweckverband Eiterköpfe (C‑6/03, EU:C:2005:222, 52 punktas).
(
11
)	Sprendimai Teckal (C‑107/98, EU:C:1999:562, 39 punktas), Abraham ir kt. (C‑2/07, EU:C:2008:133, 24 punktas) ir Bonnier Audio ir kt. (C‑461/10, EU:C:2012:219, 47 punktas).
(
12
)	Šiuo klausimu žr. mano išvadą sujungtose bylose Iberdrola ir kt. (C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 ir C‑640/11, EU:C:2013:191, pirmiausia 96 ir 97 punktai).
(
13
)	Národní alokační plán České republiky 2008 až 2012, p. 6 (Nr. 3), 13 ir 29 (http://ec.europa.eu/clima/policies/ets/pre2013/nap/docs/nap_czech_final_en.pdf).
(
14
)	Sprendimas Komisija / Latvija (C‑267/11 P, EU:C:2013:624, 56 punktas).
(
15
)	Sprendimai Komisija / Lenkija (C‑504/09 P, EU:C:2012:178, 47 ir 81 punktai) ir Komisija / Estija (C‑505/09 P, EU:C:2012:179, 49 punktas).
(
16
)	Bylos C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 ir C‑640/11, EU:C:2013:660.
(
17
)	Sprendimas Iberdrola ir ir kt. (C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 ir C‑640/11, EU:C:2013:660, 28, 29 ir 38 punktai).