62022CJ0048_RES
Byla C‑48/22 P
Google LLCirAlphabet, Inc.
prieš
Europos Komisiją
2024 m. rugsėjo 10 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas
„Apeliacinis skundas – Konkurencija – Piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi – Bendrosios paieškos ir specializuotos prekių paieškos internete rinkos – Sprendimas, kuriuo konstatuojamas SESV 102 straipsnio ir Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimo 54 straipsnio pažeidimas – Piktnaudžiavimas sverto poveikiu – Konkurencija kokybiniais pranašumais arba antikonkurenciniai veiksmai – Dominuojanti įmonė, kuri pirmenybę teikia savo pačios specializuotos paieškos paslaugos rezultatams – Galimas antikonkurencinis poveikis – Piktnaudžiavimo ir poveikio priežastinis ryšys – Įrodinėjimo pareiga – Priešingos padėties scenarijus – Pajėgumas išstumti konkurentus – Tokio pat produktyvaus konkurento kriterijus“
Apeliacinis skundas – Priimtinumas – Apeliacinis skundas, grindžiamas neva iškraipytu skundžiamame sprendime nustatytų faktinių aplinkybių išdėstymu – Skundžiamo sprendimo pagrįstumo tyrimu grindžiama kritika
(SESV 256 straipsnio 1 dalis; Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa)
(žr. 60–62 punktus)
Dominuojanti padėtis – Piktnaudžiavimas – Sąvoka – Prieiga prie dominuojančią padėtį užimančios įmonės sukurtos ir valdomos infrastruktūros – Nesąžiningomis sąlygomis konkuruojančioms įmonėms suteikta prieiga – Piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi laikomi veiksmai – Sąlygos
(SESV 102 straipsnis)
(žr. 79–91 ir 110–114 punktus)
Dominuojanti padėtis – Piktnaudžiavimas – Sąvoka – Objektyvi sąvoka, apimanti veiksmus, kurie gali turėti įtakos rinkos struktūrai ir trukdyti išlaikyti rinkoje esančios konkurencijos lygį arba neleisti jai vystytis – Dominuojančią padėtį užimančios įmonės pareigos – Konkurencija tik kokybiniais pranašumais – Vertinimo kriterijai – Konkurencijai tik kokybiniais pranašumais priešingų veiksmų įrodymas – Aplinkybės, į kurias galima atsižvelgti
(SESV 102 straipsnis)
(žr. 163–166, 168–172 ir 186 punktus)
Dominuojanti padėtis – Piktnaudžiavimas – Sąvoka – Galimybė riboti konkurenciją ir išstūmimo poveikis – Veiksmai, kurių faktinis ar galimas tikslas arba poveikis yra kliudyti ateiti į rinką įmonės galimoms konkurentėms – Įtraukimas
(SESV 102 straipsnis)
(žr. 167 punktą)
Dominuojanti padėtis – Piktnaudžiavimas – Sąvoka – Objektyvi sąvoka, apimanti veiksmus, kurie gali turėti įtakos rinkos struktūrai ir trukdyti išlaikyti rinkoje esančios konkurencijos lygį arba neleisti jai vystytis – Veiksmai, galintys turėti antikonkurencinį poveikį rinkoje – Komisijai tenkanti įrodinėjimo pareiga – Būtinybė parengti priešingos padėties scenarijų – Nebuvimas
(SESV 102 straipsnis)
(žr. 223–230 punktus)
Dominuojanti padėtis – Piktnaudžiavimas – Antikonkurencinis poveikis – Komisijai tenkanti įrodinėjimo pareiga – Galimo poveikio pakankamumas – Dominuojanti padėtis bendrosios paieškos internete rinkoje – Veiksmai, kuriais dominuojančią padėtį užimančios įmonės prekių palyginimo paslaugai suteikiamas pranašumas, o konkurentų prekių palyginimo paslaugai jis nesuteikiamas – Poveikis nagrinėjamoms rinkoms – Komisijos pareiga įvertinti nagrinėjamų veiksmų pajėgumą iš rinkos išstumti tokį pat produktyvų konkurentą – Nebuvimas
(SESV 102 straipsnis)
(žr. 263–269 punktus)
Santrauka
Teisingumo Teismo didžioji kolegija atmetė Google LLC ir jos patronuojančiosios bendrovės Alphabet, Inc. apeliacinį skundą dėl Bendrojo Teismo sprendimo, kuriuo patvirtinta Europos Komisijos joms skirta bauda už piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi keliose nacionalinėse paieškos internete rinkose. Šiame sprendime Teisingumo Teismas patikslino savo jurisprudenciją dėl piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi, pasireiškiančia atsisakymu suteikti prieigą prie esminio ištekliaus, ir kriterijus, kuriais remiantis galima įvertinti, ar dominuojančią padėtį užimančios įmonės veiksmai prieštarauja konkurencijai kokybiniais pranašumais.
2017 m. birželio 27 d. sprendime (
1
) Komisija nusprendė, kad Google piktnaudžiavo dominuojančia padėtimi, užimama trylikoje nacionalinių bendrosios paieškos internete rinkų Europos ekonominėje erdvėje (EEE).
Veiksmai, nurodyti kaip piktnaudžiavimo šaltinis, iš esmės buvo tokie, kad savo prekių palyginimo paslaugą bendrųjų rezultatų tinklalapiuose Google rodė akivaizdžiu ir patraukliu būdu specialiose „boxes“, netaikydama šiai savo paslaugai tikslinimo algoritmų, nors kartu konkurentų prekių palyginimo paslaugos galėjo būti rodomos šiuose tinklalapiuose tik kaip bendrosios paieškos rezultatai ir niekada raiškiuoju formatu, kurie, rikiuojant bendruosius rezultatus, dėl šių tikslinimo algoritmų būdavo nukeliami į blogesnę padėtį. Taip Google sumažino duomenų srautą iš savo bendrųjų rezultatų tinklalapių į konkurentų prekių palyginimo paslaugas ir padidino šį srautą į savo paslaugas.
Komisijos teigimu, šie veiksmai turėjo galimą antikonkurencinį poveikį tiek nacionalinėms specialiosios prekių palyginimo paieškos, tiek nacionalinėms bendrosios paieškos internete rinkoms.
Padariusi išvadą, kad trylikoje nagrinėtų šalių buvo pažeistas SESV 102 straipsnyje ir EEE susitarimo 54 straipsnyje nustatytas draudimas piktnaudžiauti dominuojančia padėtimi, Komisija Google skyrė 2424495000 EUR piniginę baudą, iš kurių 523518000 EUR buvo skirta solidariai su jos patronuojančiąja bendrove Alphabet.
Bendrasis Teismas iš esmės atmetė Google ir Alphabet pareikštą ieškinį dėl to sprendimo ir patvirtino Komisijos analizę, kiek tai susiję su prekių palyginimo specialiosios paieškos rinka (
2
). Pasinaudojęs turima neribota diskrecija, Bendrasis Teismas taip pat paliko nepakeistą Komisijos skirtą baudą.
Google ir Alphabet Teisingumo Teismui pateikė apeliacinį skundą, juo visų pirma paprašė panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą ir Komisijos sprendimą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Grįsdamos apeliacinį skundą apeliantės, be kita ko, teigė, kad atsisakydamas šioje byloje taikyti Sprendime Bronner (
3
) Teisingumo Teismo nustatytas sąlygas dėl piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi, kai atsisakoma suteikti prieigą prie esminio ištekliaus, Bendrasis Teismas, vertindamas Google piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi, vadovavosi klaidingu teisiniu kriterijumi.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas priminė, kad pagal SESV 102 straipsnį baudžiama už dominuojančią padėtį užimančių įmonių veiksmus, kuriais ribojama konkurencija kokybiniais pranašumais ir kuriais dėl to atskiroms įmonėms ir vartotojams gali būti padaryta tiesioginė žala arba kuriais trikdoma ar iškraipoma ta konkurencija ir kuriais dėl to jiems gali būti padaryta netiesioginė žala. Tokie veiksmai apima veiksmus, kuriais rinkoje, kur konkurencijos laipsnis jau yra susilpnėjęs būtent dėl vienos ar kelių dominuojančią padėtį užimančių įmonių veiksmų, trukdoma išlaikyti esamą konkurenciją arba ją plėsti taikant kitas priemones nei konkurencija kokybiniais pranašumais.
Atsižvelgdamas į tai Teisingumo Teismas Sprendime Bronner nusprendė, kad atsisakymas suteikti prieigą prie dominuojančią padėtį užimančios įmonės savo veiklai sukurtos ir jai priklausančios infrastruktūros gali būti laikomas piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi, jei dėl šio atsisakymo ne tik galėjo būti pašalinta bet kokia prieigos prašančio asmens konkurencija nagrinėjamoje rinkoje ir jo nebuvo galima objektyviai pateisinti, bet ir jei pati infrastruktūra buvo būtina jo veiklai vykdyti, nes šiai infrastruktūrai nebuvo faktinės ar potencialios alternatyvos. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pažymėjo, kad tokios sąlygos nustatymas buvo pateisinamas Bronner bylos aplinkybėmis, t. y. dominuojančios įmonės atsisakymu suteikti konkurentui prieigą prie infrastruktūros, kurią ji sukūrė savo veiklai, o ne kitais veiksmais. Iš tiesų konstatavus, kad dominuojančią padėtį užimanti įmonė, atsisakiusi sudaryti sutartį su konkurentu, piktnaudžiavo savo padėtimi, tokia įmonė būtų priversta sudaryti sutartį su tuo konkurentu. Tačiau tokia pareiga ypač riboja dominuojančią padėtį užimančios įmonės laisvę sudaryti sutartis ir teisę į nuosavybę, nes ta įmonė iš esmės gali atsisakyti sudaryti sutartis ir neleisti naudotis infrastruktūra, kurią sukūrė savo poreikiams tenkinti.
Priešingai, ši byla skiriasi nuo Bronner bylos tuo, kad Google laisva valia suteikia konkurentams prieigą prie savo infrastruktūros, t. y. prie bendrosios paieškos paslaugų ir bendrųjų rezultatų tinklalapių. Tuo remiantis padaryta išvada, kad, konstatavus Google piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi dėl prieigos prie tos infrastruktūros nesąžiningų sąlygų, negali būti taikomos tokios jos laisvę sudaryti sutartis ir teisę į nuosavybę pažeidžiančios priemonės, kokios taikytos Bronner byloje.
Atsižvelgdamas į šį aspektą Teisingumo Teismas pažymėjo, kad jeigu dominuojančią padėtį užimanti įmonė, kaip antai Google, suteikia prieigą prie savo infrastruktūros, tačiau tai prieigai taiko nesąžiningas sąlygas, Sprendime Bronner nustatytos sąlygos netaikomos.
Taigi Bendrasis Teismas pagrįstai nusprendė, kad Komisija nepadarė teisės klaidos, kai nevertino, ar veiksmai, dėl kurių priekaištaujama Google, tenkina Sprendime Bronner nustatytas sąlygas, siekiant juos kvalifikuoti pagal SESV 102 straipsnį.
Paskui Teisingumo Teismas atmetė pagrindą, grindžiamą teisės klaida, kurią Bendrasis Teismas padarė patvirtinęs ginčijamą sprendimą, nors jame nenustatyta veiksmų, kuriais buvo nukrypta nuo konkurencijos kokybiniais pranašumais.
Apeliantės Bendrajam Teismui priekaištavo būtent dėl to, kad šis patvirtino, jog ginčijamame sprendime Komisijos nurodytos trys ypatingos aplinkybės turėjo reikšmės vertinant, ar Google konkuravo kokybiniais pranašumais. Tai buvo, pirma, Google bendrosios paieškos sistemos generuojamo duomenų srauto svarba prekių palyginimo paslaugoms, antra, naudotojų elgesys atliekant paiešką internete ir, trečia, tai, kad duomenų srautas, nukreipiamas nuo Google bendrųjų rezultatų tinklalapių, sudarė didžiąją dalį duomenų srauto į konkurentų prekių palyginimo paslaugas ir jo nebuvo galima veiksmingai pakeisti kitais šaltiniais.
Teisingumo Teismas visų pirma atmetė nepriimtinumo pagrindą, grindžiamą tuo, kad tie argumentai pirmą kartą buvo pateikti apeliacinio proceso stadijoje, ir pažymėjo, kad tais argumentais išplečiamas pirmojoje instancijoje apeliančių pateiktas pagrindas ir kad, be kita ko, jie kyla iš paties skundžiamo sprendimo.
Dėl esmės Teisingumo Teismas priminė, kad SESV 102 straipsnyje inkriminuojamas ne pats dominuojančios padėties egzistavimas, o tik piktnaudžiavimas ta padėtimi. Iš tiesų ta nuostata nesiekiama nei neleisti susikurti dominuojančią padėtį, nei užtikrinti mažiau produktyvių įmonių išlikimą rinkoje. Atvirkščiai, konkurencija kokybiniais pranašumais gali iš esmės lemti tokių įmonių išnykimą ar jų susilpnėjimą.
Kad būtų galima konstatuoti „piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi“ pagal SESV 102 straipsnį, paprastai reikia įrodyti, kad, taikant kitas priemones nei reguliuojančias konkurenciją kokybiniais pranašumais, tokiais veiksmais faktiškai ar galimai ribojama konkurencija vienoje ar keliose nagrinėjamose rinkose, kurios gali būti tiek rinkos, kur užimta dominuojanti padėtis, tiek susijusios ar gretutinės rinkos.
Tai įrodinėjant, kiekvienu konkrečiu atveju gali reikėti taikyti įvairias analizės priemones. Tačiau visada turi būti atsižvelgiama į visas reikšmingas faktines aplinkybes, nepaisant to, ar jos susijusios su pačiu elgesiu, nagrinėjama rinka, ar rinkomis arba konkurencijos veikimu toje rinkoje ar rinkose. Taigi „piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi“ gali lemti ne tik veiksmai, kuriais sukeliamas išstūmimo iš rinkos poveikis, bet ir veiksmai, kurių faktinis ar potencialus poveikis arba net tikslas yra kliudyti galimiems konkurentams patekti į rinką, pritaikius konkurencinių galimybių ribojimo priemones arba kitas nei įmonių konkurenciją kokybiniais pranašumais reguliuojančias priemones.
Tuo remiantis darytina išvada, kad prie faktinių aplinkybių, kurios yra reikšmingos vertinant, ar dominuojančią padėtį užimanti įmonė piktnaudžiauja ta padėtimi, priskiriamos ne tik su pačiais veiksmais susijusios aplinkybės, bet ir aplinkybės, susijusios su nagrinėjama rinka ar rinkomis arba su konkurencijos veikimu toje rinkoje ar rinkose. Taigi aplinkybės, susijusios su kontekstu, apibūdinančiu, kaip veikia ta įmonė, kaip antai konkretaus sektoriaus savybės, turi būti laikomos reikšmingomis, kad būtų galima konstatuoti „piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi“ pagal SESV 102 straipsnį.
Atsižvelgdamas į šiuos konstatavimus Teisingumo Teismas pažymėjo, kad ginčijamame sprendime nurodytos visos trys aplinkybės yra elementai konteksto, apibūdinančio, kaip veikė Google bendrosios paieškos sistema bei prekių palyginimo paslaugos ir kaip buvo įgyvendinti nagrinėjami veiksmai. Kadangi tos aplinkybės suteikė galimybę tuos veiksmus vertinti atsižvelgiant į dviejų nagrinėjamų rinkų ir konkurencijos veikimo tose rinkose kontekstą, jos turėjo reikšmės aiškinantis tų veiksmų suderinamumą su konkurencija kokybiniais pranašumais.
Teisingumo Teismas taip pat atmetė apeliančių teiginį, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes nusprendė, kad egzistuoja Google taikomas jos pačios prekių palyginimo paslaugos ir konkurentų prekių palyginimo paslaugų diskriminavimas jos bendrosios paieškos tinklalapiuose, tačiau neįrodė savavališko skirtingo požiūrio.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pažymėjo, kad iš tiesų apskritai negalima teigti, jog dominuojanti įmonė, kuri savo prekėms ar paslaugoms taiko palankesnį požiūrį už tą, kurį ji taiko konkurentų prekėms ar paslaugoms, imasi, neatsižvelgiant į bylos aplinkybes, veiksmų, kurie kertasi su konkurencija kokybiniais pranašumais. Vis dėlto Bendrasis Teismas tinkamai įrodė, kad, atsižvelgiant į aukštutinės grandies rinkos savybes ir minėtas konkrečias aplinkybes, Google veiksmai buvo diskriminuojantys ir jų nebuvo galima priskirti prie konkurencijos kokybiniais pranašumais.
Be to, Teisingumo Teismas pažymėjo, jog konstatuodamas, viena vertus, kad Komisija neprivalėjo atlikti tokios analizės, kad įvertintų priežastinį ryšį tarp ginčijamų veiksmų ir jų faktinio ar potencialaus poveikio, ir pažymėdamas, kita vertus, jog Google galėjo pateikti priešingos padėties analizę, kad užginčytų Komisijos išvadas šiuo klausimu, Bendrasis Teismas neperkėlė įrodinėjimo naštos ir nepaneigė priešingos padėties analizės naudos. Taip Bendrasis Teismas tik pagrįstai konstatavo, kad Komisija gali remtis visais įrodymais ir neprivalo sistemingai naudotis viena priemone, kad įrodytų priežastinį ryšį tarp nagrinėjamų veiksmų ir jų antikonkurencinio poveikio rinkai.
Galiausiai Teisingumo Teismas nusprendė, kad Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, kai nusprendė, kad atlikdama veiksmų, dėl kurių Google priekaištaujama, antikonkurencinio poveikio analizę Komisija neprivalėjo nagrinėti, ar tais veiksmais galima išstumti iš rinkos tokius pat produktyvius konkurentus kaip Google.
Iš tiesų, nors SESV 102 straipsnio tikslas nėra užtikrinti, kad mažiau produktyvūs nei dominuojanti įmonė konkurentai išliktų rinkoje, tai nereiškia, kad konstatuojant šios nuostatos pažeidimus visada reikia įrodyti, kad nagrinėjamais veiksmais turi būti įmanoma iš rinkos išstumti tokį pat produktyvų konkurentą.
Nagrinėjamu atveju Bendrasis Teismas nurodė, kad Komisijai buvo neįmanoma gauti objektyvių ir patikimų rezultatų, susijusių su Google konkurentų produktyvumu, atsižvelgiant į nagrinėjamos rinkos specifines sąlygas, o šio konstatavimo apeliantės neginčijo. Todėl buvo pagrįstai nuspręsta, viena vertus, kad tokio pat produktyvaus konkurento kriterijus nėra privalomas įgyvendinant SESV 102 straipsnį, ir, kita vertus, kad šios bylos aplinkybėmis tas kriterijus nebuvo reikšmingas.
Kadangi nė vienam apeliacinio skundo pagrindui nebuvo pritarta, Teisingumo Teismas atmetė visą apeliacinį skundą.
(
1
)	2017 m. birželio 27 d. Komisijos sprendimas C(2017) 4444 final dėl procedūros pagal SESV 102 straipsnį ir EEE susitarimo 54 straipsnį (byla AT.39740 – Paieškos sistema Google (Shopping) toliau – ginčijamas sprendimas).
(
2
)	2021 m. lapkričio 10 d. Sprendimas Google ir Alphabet / Komisija (Google Shopping) (T‑612/17, EU:T:2021:763, toliau – skundžiamas sprendimas).
(
3
)	1998 m. lapkričio 26 d. Sprendimas Bronner (C‑7/97, EU:C:1998:569).