62012CC0359
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
ELEANOR SHARPSTON
esitatud 26. novembril 2013 (
1
)
Kohtuasi C‑359/12
Michael Timmel
versus
Aviso Zeta AG
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Handelsgericht Wien (Austria))
„Direktiiv 2003/71/EÜ ja määrus (EÜ) nr 809/2004 — Põhiprospekt — Prospekti lisad — Lõplikud tingimused — Prospekti elektrooniline avaldamine”
1.
Prospektidirektiiv (
2
) näeb ette, et väärtpaberite üldsusele pakkumisel tuleb koostada „prospekt” (
3
), mis sisaldab kogu teavet, mis on vajalik selleks, et investorid saaksid kõiki asjaolusid teades hinnata emitendi rahalist olukorda ning asjaomaste väärtpaberitega seotud õigusi. (
4
) Direktiiv moodustab õigusraamistiku ja selle rakendusmäärus (
5
) näeb ette üksikasjalikud eeskirjad prospektis esitatava teabe sisu ja vormi kohta. Prospekti koostamise eeskirjad on paradoksaalsed selles mõttes, et direktiivi kohaselt peab iga prospekt sisaldama teatavat laadi „nõutavaid andmeid”, kuid rakendusmäärus näeb ette, et sellised andmed (kuigi nad on „nõutavad”) võib prospektist välja jätta, kui neid ei teata põhiprospekti kinnitamise ajal ja neid saab otsustada ainult emiteerimise ajal. (
6
) Seega tekib käesolevas asjas huvitav küsimus – kui nõutavad on „nõutavad andmed”?
2.
M. Timmel väidab põhikohtuasjas, et teatavad andmed, mis oleksid põhimõtteliselt pidanud olema avaldatud, olid tema märgitud väärtpaberite põhiprospektist välja jäetud. Lisaks ei sisaldunud need andmed ka põhiprospekti lisas; selle asemel esitati nad eraldi dokumendis pealkirjaga „Lõplikud tingimused”, mida asjaomase liikmesriigi pädevatele asutustele kinnitamiseks ei esitatud, nagu selle liikmesriigi prospektidirektiivi rakendav õigus ette nägi. Selle peale algatas M. Timmel kohtumenetluse väitega, et asjaomane prospekt ei olnud nõuetekohaselt avaldatud ning seetõttu oli tal õigus asjaomaste väärtpaberite ostulepingust taganeda. Seda silmas pidades palubki Handelsgericht Wien (Viini kaubanduskohus) Euroopa Kohtult juhiseid selle kohta, kuidas tõlgendada prospektidirektiivi ja selle rakendusmäärust. Ta küsib sisuliselt järgmist: millal peab emitent avaldama enda poolt üldsusele pakutavate väärtpaberite põhiprospekti lisa ja millistel tingimustel on põhiprospekti elektrooniline avaldamine kehtiv?
EL-i õigusnormid
Prospektidirektiiv
3.
Prospektidirektiiv näeb muu hulgas ette i) prospekti sisu ja vormi; (
7
) ii) prospektide liikmesriikide pädevate asutuste poolt kinnitamise pädevuse ja korra; (
8
) iii) prospekti avaldamise korra; (
9
) ja iv) vastastikuse tunnustamise eeskirjad, mis tagavad, et „päritoluliikmesriigi” (
10
) kinnitatud prospekt on kehtiv väärtpaberite üldsusele pakkumisel kogu Euroopa Liidus.
4.
Asjakohased on prospektidirektiivi preambulis esitatud järgmised põhjendused. Põhjendus 10 sätestab, et direktiivi ja selle rakendusmeetmete eesmärk on tagada investorite kaitse ja turu tõhusus. (
11
) Põhjendus 19 selgitab, et kuna investeerimine väärtpaberitesse sisaldab endas riski, peavad investorid selle hindamiseks teadma kõiki asjaolusid. Prospekti sisu ja vormi kohta selgitab põhjendus 24, et põhiprospekti sisu puhul tuleks eeskätt arvesse võtta vajadust paindlikkuse järele asjaomaste väärtpaberite kohta esitatava teabe puhul. Põhjendus 34 sätestab, et investorid peaksid asjakohaselt hindama iga uut asjaolu, mis võib mõjutada investeeringu hindamist ja mis ilmneb pärast prospekti avaldamist, kuid enne pakkumise lõppemist; see eeldab prospekti lisa kinnitamist ja levitamist.
5.
Direktiivi artikli 2 lõikes 1 on määratletud muu hulgas järgmised mõisted. Sõna „väärtpaberid” tähendab „võõrandatavaid väärtpabereid”. (
12
) Eraldi on määratletud „kapitaliväärtpaberid” ja „mittekapitaliväärtpaberid”. (
13
)„Emitent” on juriidiline isik, kes emiteerib väärtpabereid või kavatseb neid emiteerida. (
14
) Pakkumise tegija (ehk „pakkuja”) on juriidiline või füüsiline isik, kes pakub väärtpabereid üldsusele. (
15
)„Pakkumiskava” on emitendi kava, mis lubab emiteerida kindlaksmääratud emiteerimistähtaja jooksul jätkuvalt või korduvalt samasse liiki ja/või klassi kuuluvaid mittekapitaliväärtpabereid. (
16
) Ja „põhiprospekt” ise on prospekt, mis sisaldab kogu asjakohast teavet, mida nõutakse (direktiivi) artiklites 5 ja 7 ning täienduse puhul artiklis 16, ja mis käsitleb emitenti ja üldsusele pakutavate või reguleeritud turul kauplemisele lubatavaid väärtpabereid ning kui emitent soovib, pakkumise lõpptingimusi. (
17
)
6.
Direktiivi artikli 3 lõige 1 näeb ette, et liikmesriigid võtavad vastu meetmed, mis keelavad nende territooriumil väärtpabereid üldsusele pakkuda enne, kui on avaldatud prospekt.
7.
Prospekti sisu ja vormi kohta sätestab prospektidirektiivi artikli 5 lõige 1 üldiselt, et prospekt peab sisaldama: „[...] kogu teavet, mis emitendi ja üldsusele pakutavate või reguleeritud turul kauplemise loa saanud väärtpaberite eripära tõttu on vajalik, et investorid saaksid kõiki asjaolusid teades hinnata emitendi ja võimaliku tagaja vara ja kohustusi, finantsseisundit, kasumit/kahjumit ja väljavaateid ning kõnealuste väärtpaberitega seotud õigusi. See teave esitatakse hõlpsasti analüüsitavas ja arusaadavas vormis.” (
18
) Prospektidirektiivi artikli 5 lõike 3 kohaselt võib emitent prospekti koostada i) üheainsa dokumendina, nagu see on esitatud direktiivi I lisas; ii) kolme eraldi dokumendina, mille hulka kuulub registreerimisdokument, väärtpaberikirjeldus ja kokkuvõte, nagu need on esitatud direktiivi II, III ja IV lisas; või iii) põhiprospektina, nagu ette nähtud artikli 5 lõikes 4, mida täiendavad lõplikud tingimused.
8.
Artikli 5 lõige 4 sätestab:
„Järgmist liiki väärtpaberite puhul võib prospekt emitendi, pakkuja või kauplemisloa taotleja valikul koosneda põhiprospektist, mis sisaldab kogu asjakohast teavet emitendi ja üldsusele pakutavate või reguleeritud turul kauplemisele lubatavate väärtpaberite kohta:
a)
pakkumiskava alusel emiteeritavad mittekapitaliväärtpaberid, sealhulgas igat liiki optsioonitunnistused;
b)
mittekapitaliväärtpaberid, mida krediidiasutused emiteerivad jätkuvalt või korduvalt, kui:
[…]
Põhiprospektis sisalduvat teavet täiendatakse vajaduse korral artikli 16 kohaselt ajakohase teabega emitendi ja üldsusele pakutavate või reguleeritud turul kauplemisele lubatavate väärtpaberite kohta.
Kui pakkumise lõplikud tingimused ei sisaldu põhiprospektis ega selle lisades, esitatakse need investoritele ja pädevale asutusele iga avaliku pakkumise tegemisel niipea kui võimalik ja võimaluse korral enne pakkumise algust. Sel juhul kohaldatakse artikli 8 lõike 1 punkti a.”
9.
Prospektidirektiivi artikkel 7 sätestab, et prospekt peab olenemata oma vormist sisaldama teavet, mis on investoritele vajalik riski hindamiseks. See, mis teavet täpselt prospekt sisaldama peab, on sätestatud asjakohastes rakendusmeetmetes. (
19
)
10.
Artikli 8 lõige 1 sätestab, et juhul kui üldsusele pakutavate väärtpaberite lõplikku pakkumishinda ja hulka ei saa prospekti märkida, tagavad liikmesriigid, et kas a) avaldatakse prospektis kriteeriumid ja/või tingimused, mille põhjal eespool nimetatud tegurid kindlaks määratakse, või hinna puhul kõrgeim hind; või b) võib nõusoleku väärtpabereid osta või märkida tühistada vähemalt kahe tööpäeva jooksul pärast üldsusele pakutavate väärtpaberite lõplikku pakkumishinda ja hulka sisaldava dokumendi avaldamist.
11.
Prospekti avaldamise kohta sätestab artikkel 14, et pärast prospekti kinnitamist „päritoluliikmesriigi” pädeva asutuse poolt peab emitent või pakkuja selle tegema üldsusele kättesaadavaks niipea kui võimalik, igal juhul aegsasti enne asjakohaste väärtpaberite üldsusele pakkumist või hiljemalt siis, kui algab nende pakkumine üldsusele ühel artikli 14 lõikes 2 kirjeldatud viisidest. Sama lõike punkt b sätestab, et trükisena on prospekt avaldatud siis, kui see „[...] tehakse üldsusele tasuta kättesaadavaks nende turgude tegevuskohtades, millel kauplemise luba väärtpaberite kohta antakse, või emitendi registrijärgses asukohas ja väärtpaberite suunatud pakkumise või müügiga tegelevate finantsvahendajate, sealhulgas maksevahendajate tegevuskohtades”. (
20
)
12.
Prospekti lisade kohta sätestab artikli 16 lõige 1:
„Iga uus oluline seik, viga või ebatäpsus, mis on seotud prospektis sisalduva teabega ja mis võib mõjutada väärtpaberite kohta hinnangu andmist ning mis ilmneb või mida täheldatakse pärast prospekti kinnitamist, kuid enne üldsusele pakkumise lõppemist või, sõltuvalt asjaoludest, reguleeritud turul kauplemise alustamist, märgitakse ära prospekti lisas. Selline lisa kiidetakse heaks kõige enam seitsme tööpäeva möödumisel sama menetluse kohaselt kui algne prospekt ja avaldatakse vähemalt sama range korra kohaselt kui algne prospekt. Lisas sisalduva uue teabe arvessevõtmiseks täiendatakse vajaduse korral ka kokkuvõtet ja selle võimalikke tõlkeid.”
Rakendusmäärus
13.
Rakendusmäärus näeb ette üksikasjalikud eeskirjad selle kohta, mis teavet prospekt peab sisaldama. (
21
) Selle preambuli põhjenduses 21 on märgitud, et põhiprospekt ja selle lõplikud tingimused peaks sisaldama sama teavet nagu prospekt. Kõik üldpõhimõtted, mis on kohaldatavad prospektile, on kohaldatavad ka lõplikele tingimustele. Sellegipoolest, kui lõplikke tingimusi põhiprospektis ei sisaldu, ei pea pädev asutus neid heaks kiitma. Teabele juurdepääsu saamise kohta selgitab põhjendus 25, et „[p]õhiprospekti liigenduse suurendatud paindlikkus selle lõplike tingimustega võrrelduna üksiku emiteerimisprospektiga ei tohiks takistada investorite juurdepääsu olulisele teabele”. Põhjenduses 26 on märgitud, et põhiprospekti suhtes peaks olema kehtestatud lihtsalt tuvastataval viisil see, millist tüüpi teave peab lõplikes tingimustes sisalduma. Seda nõuet peaks olema võimalik rahuldada mitmel eri viisil, näiteks juhul, kui põhiprospekt sisaldab lünki mis tahes teabe sisestamiseks lõplikes tingimustes või kui põhiprospekt sisaldab puuduva teabe loetelu.
14.
Rakendusmääruse artikkel 1 näeb muu hulgas ette prospekti formaadi, (direktiivi artiklis 7 ette nähtud) prospektis sisalduva miinimumteabe nõuded ja prospekti avaldamise viisid eesmärgiga tagada, et prospekt oleks avalikkusele kättesaadav.
15.
Rakendusmääruse artikkel 22 kannab pealkirja „Põhiprospektis sisalduv miinimumteave ja sellega seotud lõplikud tingimused”. Selle lõige 1 sätestab, et põhiprospekt peab sisaldama muu hulgas sama määruse artiklis 8 nimetatud lisas V osutatud teabeühikuid. Rakendusmääruse artikli 22 lõige 2 sätestab, et „[e]mitent, pakkuja või reguleeritud turul kauplemise loa taotleja võib välja jätta teabeühikud, mida ei teata põhiprospekti kinnitamise ajal ja mida saab otsustada ainult üksikemiteerimise ajal”. Rakendusmääruse artikli 22 lõike 5 kohaselt peab põhiprospekt sisaldama järgmist teavet: i) viide teabele, mis sisaldub lõplikes tingimustes ning ii) lõplike tingimuste avaldamise viis; kui emitendil ei ole võimalik prospekti kinnitamise ajal määrata lõplike tingimuste avaldamise viisi, viidet selle kohta, kuidas avalikkust teavitatakse selle kohta, millist viisi lõplike tingimuste avaldamiseks kasutatakse.
16.
Lisade avaldamise kohta sätestab rakendusmääruse artikli 22 lõige 7 järgmist: „Juhul, kui esineb [prospektidirektiivi] artikli 16 lõikes 1 ette nähtud sündmus ajavahemikul põhiprospekti kinnitamise ja iga väärtpaberite emiteerimise pakkumise lõpetamise vahel põhiprospekti alusel või, nagu võib juhtuda, ajal, mil algab kauplemine nende väärtpaberitega reguleeritud turul, avaldab emitent, pakkuja või reguleeritud turul kauplemise loa taotleja enne pakkumise lõpetamist või nende väärtpaberite noteerimist kauplemiseks kaasande.”
17.
Rakendusmääruse artikkel 26 reguleerib põhiprospekti ja sellega seotud lõplike tingimuste formaati. Artikli 26 lõige 5 sätestab, et põhiprospektile lisatud lõplikud tingimused esitatakse eraldi dokumendina ning see sisaldab ainult lõplikke tingimusi või lõplike tingimuste lisamise läbi põhiprospekti.
18.
Prospekti elektroonilise avaldamise eeskirjad on rakendusmääruse artikli 29 lõikes 1, mis näeb ette, et prospekt või põhiprospekt on veebiküljele sisenemisel lihtsalt juurdepääsetav.
Siseriiklikud õigusnormid
19.
Kapitalmarktgesetz’i (kapitalituruseadus, edaspidi „KMG”) § 5 sätestab, et kui väärtpabereid, mille kohta on kohustuslik avaldada prospekt, pakutakse ilma prospekti või §‑s 6 sätestatud teavet avaldamata, on tarbijatest (
22
) investoritel õigus oma pakkumisest või lepingust taganeda. KMG § 6 sätestab, et prospekti lisa tuleb avaldada siis, kui prospektis sisalduva teabega seoses on ilmnenud uus oluline seik, viga või ebatäpsus, mis võib mõjutada asjaomaste väärtpaberite ja investeeringute hindamist. KMG § 10 kohaselt on prospekt avaldatud muu hulgas siis, kui see on avaldatud elektroonilisel kujul emitendi veebisaidil ja vajaduse korral väärtpaberite suunatud pakkumise või müügiga tegeleva finantsvahendaja veebisaidil.
Asjaolud, põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
20.
Väärtpaberi „Dragon FX Garant” põhiprospekti koostas emitent Lehman Brothers Treasury Co. BV (edaspidi „Lehman Brothers”), kelle registreeritud asukoht oli põhikohtuasja asjaolude esinemise ajal Amsterdamis. Selgub, et see prospekt esitati Iirimaa börsile, mis kinnitas selle 9. augustil 2006. (
23
) Põhiprospektile järgnesid kolm lisa vastavalt 29. augustil ning 6. ja 26. septembril 2006. „Lõplike tingimuste” esialgne versioon tehti kättesaadavaks 19. septembril 2006 ja dokumendi lõplik versioon avaldati 4. detsembril 2006.
21.
M. Timmel väidab, et kõnealune prospekt ei olnud nõuetekohaselt avaldatud börsil ega Lehman Brothers’i või selle finantsvahendaja tegevuskohas. Sellega seotud dokumendid olid küll teatud aja jooksul kättesaadavad Luksemburgi börsi kodulehel.
22.
Neid sai seal otsida ja alla laadida ainult registreerumise korral. Iga kuu tohtis tasuta tutvuda ainult kahe dokumendiga. Iga edasise dokumendiga tutvumise eest tuli maksta tasu. Igal juhul tuli tasu maksta „lõplikeks tingimusteks” nimetatud dokumendiga tutvumise eest. Registreerumisprotsess ise oli koormav ning nõudis põhjaliku õigusliku lahtiütluse lugemist ja e-posti aadressi avaldamist ingliskeelse kinnitusmeili saamiseks.
23.
30. oktoobril 2006 märkis M. Timmel 40000 väärtpaberit Dragon FX Garant summas 40800 eurot. Ta omandas need 1. detsembril 2006.
24.
Nüüd väidab M. Timmel, et põhiprospektis ei olnud ISIN-koodi, (
24
) väärtpaberite emiteerimise valuutat, alusaktsiate ning nende eelneva ja tulevase tootluse ja volatiilsuse kirjeldust ega viidet tulukusele ja seega viisile, mille alusel tulukust arvutatakse. Seepärast väljendab ta soovi kõnealuste väärtpaberite ostulepingust taganeda põhjendusega, et rikutud on KMG §§‑st 5 ja 6 tulenevat prospekti avaldamise nõuet.
25.
Seepärast on M. Timmel algatanud Handelsgericht Wienis menetluse eesmärgiga taganeda kõnealuste väärtpaberite ostulepingust ning nõuda nende väärtpaberite ostuhinna tagastamist koos intressidega. Siseriiklik kohus leiab, et otsus sõltub sellest, kas Aviso Zeta AG (edaspidi „Aviso Zeta” ehk „pakkuja”) oli kohustatud rakendusmääruse artikli 22 lõikes 2 ette nähtud teavet avaldama, mille oleks küll pidanud põhimõtteliselt avaldama, kuid mis ei olnud põhiprospekti kinnitamise ajal teada. Seega esitab ta järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [rakendusmääruse] artikli 22 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et teave, mille esitamine on põhimõtteliselt [nõutav] ja mida põhiprospekti kinnitamise ajal veel ei teatud, kuid mis oli juba teada prospekti lisa avaldamise ajal, tuleb selles lisas esitada?
2.
Kas [rakendusmääruse] artikli 22 lõikes 2 sätestatud erand, mille kohaselt võib teabeühikuid artikli 22 lõike 1 [teise lõigu] tähenduses välja jätta, on kohaldatav ka juhul, kui see teave (mille esitamine on [nõutav]) oli teada enne emiteerimiskuupäeva, kuid siiski pärast seda, kui avaldati põhiprospekt, mis seda teavet ei sisaldanud?
3.
Kas nõuetekohase avaldamisega on tegemist juhul, kui avaldati vaid üks põhiprospekt, milles puudus vastavalt [rakendusmääruse] artikli 22 lõike 1 [teisele lõigule] ja eelkõige (väärtpaberite puhul, mille nimiväärtus on alla 50000 euro) vastavalt lisale V nõutav teave, ning lõplikke tingimusi ei avaldatud?
4.
Kas [rakendusmääruse] artikli 29 lõike 1 punktis 1 sätestatud nõue, mille kohaselt peab prospekt või põhiprospekt olema lihtsalt juurdepääsetav sisenemisel veebisaidile, kus see tehakse kättesaadavaks, on täidetud,
a)
kui juurdepääsemiseks, allalaadimiseks ja väljatrükkimiseks on nõutav registreerumine veebisaidil, millele on võimalik seejärel juurde pääseda, kusjuures registreerumiseks on vaja nõustuda lahtiütlusega ja avaldada oma e-posti aadress, või
b)
kui selle eest tuleb maksta tasu või
c)
kui tasuta juurdepääs prospekti osadele on piiratud kahe dokumendiga kuus, kuid selleks, et saada kogu kohustuslik teave [rakendusmääruse] artikli 22 lõike 1 teise lõigu tähenduses, on nõutav vähemalt kolme dokumendi allalaadimine?
5.
Kas [prospektidirektiivi] artikli 14 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et põhiprospekt tuleb teha kättesaadavaks emitendi registrijärgses asukohas ja finantsvahendaja tegevuskohas?”
26.
Kirjalikud seisukohad on esitanud M. Timmel ja Aviso Zeta (edaspidi „põhikohtuasja pooled”), Belgia, Madalmaade, Portugali ja Tšehhi Vabariigi valitsus ning Euroopa Komisjon. Põhikohtuasja poolte, Portugali valitsuse ja komisjoni suulised seisukohad kuulati ära 11. septembri 2013. aasta kohtuistungil.
Hinnang
Esialgsed märkused
27.
Belgia ja Madalmaade valitsus ning komisjon väidavad, et kõnealuseid õigusakte muutvad õigusaktid (
25
) selgitavad eeskirju, mis reguleerivad seda, mis laadi teavet võib avaldada lõplikes tingimustes ning mille poolest need erinevad põhiprospekti lisast. Mina aga leian, et M. Timmeli puhul tuleb faktilisi asjaolusid hinnata põhikohtuasja asjaolude esinemise ajal kehtinud õigusnormide taustal. (
26
) Seepärast ei tugine ma oma hinnangus kõnealustele muutmisaktidele.
28.
Selles suhtes tuleks rakendusmäärust tõlgendada prospektidirektiivi üldise raamistiku piires. Kuivõrd mõlema akti sõnastus ei ole kuigi täpne, tuleb arvestada ka nende ülesehitust ja eesmärke. Viitan seepärast siseriikliku kohtu esitatud küsimusi analüüsides kontekstile, milles kõnealused õigusaktid toimivad, eelkõige põhiprospekti formaadi eesmärgile.
Põhiprospekti formaadi põhjused
29.
See, mis liiki väärtpaberitega kapitali kogutakse, on pärast seda, kui Hollandi Ida-India Kompanii 17. sajandil esimesena oma aktsiaid emiteeris, teatavates aspektides oluliselt muutunud. (
27
) Finantsinstrumendid on arenenud ja võimaldavad äriühingutele vajalike vahendite hankimisel suuremat paindlikkust. Selliseid instrumente on väga palju, nende hulgas keskpika tähtajaga eurovõlakirjad (Euro Medium Term Note), tagatud optsioonitunnistused ja hüpoteegitagatisega võlapaberid. (
28
) Neid võib emiteerida pakkumiskava alusel, mille raames pakutakse üldsusele väärtpabereid eri intressimääradega ja eri lunastamistähtaegadega. Sellistel asjaoludel peaks investoril olema enne märkimist võimalik määrata kindlaks, mis liiki väärtpabereid ta soovib osta, nagu näiteks võlakirju, ning kes on emitent ja võib-olla ka garant. Samas võib olla, et talle ei ole võimalik teatavaks teha kõiki andmeid, mida tal on tehingu lõpuleviimiseks vaja teada, nagu näiteks võlakirja lunastamistähtaeg, intressimäär või isegi hind.
30.
M. Timmeli seisukohtadele lisatud prospekti läbivaatamisel selgub, et Lehman Brothers oli koostanud kava, mille alusel emiteeriti mitme seeria (
29
) kaupa keskpika tähtajaga „võlakirju” (
30
).
31.
EL‑i õigusraamistik on teadlikult (
31
) välja töötatud selleks, et arvesse võtta seda, kuidas areneb äriühingute kapitali kogumine, tagades samas, et investoritele on kättesaadav piisav teave, et hinnata oma riskipositsiooni. Õigusaktide ülesehitus väljendab poliitilist tahet võimaldada emitentidele paindlikkust prospektides sisalduva teabe koostamisel. Emitendid saavad prospektidirektiivi artikli 5 alusel valida prospekti jaoks formaadi, mis sobib emiteeritava väärtpaberiliigiga kõige paremini. (
32
) Valida on kolme formaadi vahel: i) üksainus dokument; ii) kolm eraldi dokumenti, s.o registreerimisdokument, väärtpaberikirjeldus ja kokkuvõte; (
33
) või iii) põhiprospekt, mida täiendavad lõplikud tingimused; viimase formaadi oli valinud ka emitent käesolevas asjas. (
34
)
32.
Põhiprospekti formaadi mõte on vähendada emitendi koormust, kes peaks muidu avaldama mitu prospekti, mis kõik sisaldaksid sama üldteavet. Põhiprospektiga saab emitent koostada enda, mis tahes garandi ja asjaomaste väärtpaberite kohta ühe dokumendi, mille asjaomase liikmesriigi pädevad asutused peavad kinnitama. Sama prospekti võib seejärel kasutada pakkumiskava raames emiteeritavate kui tahes paljude seeriate kohta. Komisjoni ning Belgia, Madalmaade ja Portugali valitsuse väitel tuleneb prospektidirektiivi artikli 5 lõike 4 teisest ja kolmandast lõigust, et põhiprospekt ning selle lisa ja lõplikud tingimused on põhimõtteliselt eraldi dokumendid. Seega on emitentidel õigus esitada lõplikud tingimused põhiprospektist eraldi, nagu ette nähtud rakendusmääruse artikli 26 lõikes 5. Emitent võib neis esitada asjaomaste väärtpaberitega seotud üksikasjad, mis on vajalikud tehingu lõpuleviimiseks (nagu näiteks hind või väärtpaberite hulk seerias). Sellises olukorras tuleb lõplikud tingimused, mida ei ole vaja kinnitada, lihtsalt pädevatele asutustele esitada.
Esimene ja teine küsimus
33.
Oma esimese ja teise küsimusega küsib siseriiklik kohus sisuliselt, kas juhul, kui nõutavad andmed tuleb põhimõtteliselt avaldada (nagu on ette nähtud rakendusmääruse artikli 22 lõikes 1), kuid need ei ole emitendile (
35
) põhiprospekti avaldamise ajal teada, vaid selguvad vahepealsel ajal alates sellest hetkest kuni lisa avaldamiseni, tuleb need andmed esitada selles (või mis tahes järgnevas) lisas? Kui vastus sellele küsimusele on eitav, siis kas erand nõutavate andmete avaldamise kohustusest kehtib isegi siis, kui need andmed olid teada enne asjaomaste väärtpaberite emiteerimiskuupäeva (kuid siiski pärast põhiprospekti avaldamist)? Uurin neid kahte küsimust koos.
34.
Esimese ja teise küsimuse analüüsimisel tuleb analüüsida ka põhiprospekti lisa avaldamist reguleerivaid eeskirju ning lisa ja lõplike tingimuste eristust.
35.
Seadusandja on prospektidirektiivi artikli 2 lõike 1 punktis r kasutanud väljendit „lõplikud tingimused” ja artikli 5 lõikes 3 „nõutavad andmed”, kuid ei ole kumbagi ei selles õigusaktis ega rakendusmääruses määratlenud. Lisaks vaikivad kõnealused õigusaktid küsimuses, mis teave peab sisalduma i) põhiprospektis, ii) selle lisas või iii) lõplikes tingimustes.
36.
Sõnaselgelt ei ole ette nähtud kohustust esitada nõutavaid andmeid, mis saavad teatavaks pärast põhiprospekti avaldamist olukorras, kus prospektidirektiivi artikli 16 lõige 1, mis reguleerib lisade avaldamist, ei ole kohaldatav. Seega tuleks sellise kohustuse loomiseks lugeda rakendusmäärusesse sõnu juurde.
37.
Minu arvates ei ole nende õigusnormide ülesehitusega kooskõlas see, kui rakendusmäärust tõlgendada nii, et see sisaldab sellist kohustust. Rakendusmääruse artikli 22 lõige 1 reguleerib miinimumteavet, mida peavad sisaldama põhiprospekt ja sellega seotud lõplikud tingimused. (
36
) Investoritele kohustuslikus korras avalikustatava teabe üldine raamistik on ette nähtud prospektidirektiivi artikli 5 lõikes 1. (
37
) Seda silmas pidades on rakendusmääruse artikli 22 lõige 1 erisäte teabe kohta, mis tuleb esitada põhiprospektis. See teave erineb olenevalt sellest, mis liiki väärtpaberitega on tegu.
38.
Rakendusmääruse artikli 22 lõige 2 tunnustab tõsiasja, et kuigi teatavad andmed on määratud „nõutavaks”, ei pruugi need emitendile põhiprospekti kinnitamise ajal teada olla ja et teatavaid andmeid saab kindlaks määrata üksnes asjaomaste väärpaberite konkreetse emissiooni ajal. (
38
) Seepärast ei saa emitent olla kohustatud avalikustama teavet, mida ta ei tea ja mida ta ei saa põhiprospekti avaldamise ajal kindlaks määrata. Nimetatud sättes ei ole seda küll sõnaselgelt väljendatud, kuid sellest tuleneb siiski kaudselt, et kui rakendusmääruse artikli 22 lõike 1 kohaselt nõutavad andmed ei ole emitendile teada või ta ei saa neid kindlaks määrata, tuleb need avaldada põhiprospektis.
39.
Erinevalt siseriiklikust kohtust ei arva ma, et rakendusmääruse artikli 22 lõige 2 annab vabastuse või erandi sama artikli 22 lõikes 1 sätestatud kohustusest esitada nõutavad andmed põhiprospektis, kuna keegi ei saa olla kohustatud avalikustama seda, mida ta tõestatult ei tea. Mulle tundub hoopis, et artikli 22 lõige 2 kinnitab, et sellise kohustuse täitmist ei saa nõuda juhul, kui nõutavad andmed ei ole emitendile teada ja tal ei ole neid.
40.
Sellega seoses tekib küsimus, kas need andmed tuleb teatavaks saamise korral avaldada lisas või lõplikes tingimustes?
41.
Prospektidirektiivi artikli 16 lõige 1 sätestab, et lisa tuleb avaldada siis, kui ilmneb „[…] uus oluline seik, viga või ebatäpsus, mis on seotud prospektis sisalduva teabega ja mis võib mõjutada väärtpaberite kohta hinnangu andmist ning mis ilmneb või mida täheldatakse pärast prospekti kinnitamist, kuid enne üldsusele pakkumise lõppemist […]”. (
39
)
42.
Lisadel on eraldi otstarve, nagu selgitab prospektidirektiivi preambuli põhjendus 34. Seda kinnitab ka rakendusmääruse artikli 22 lõige 7, mis sätestab, et lisa tuleb avaldada juhul, kui esineb prospektidirektiivi artikli 16 lõikes 1 ette nähtud sündmus ajavahemikul põhiprospekti kinnitamise ja iga väärtpaberite emiteerimise pakkumise lõpetamise vahel põhiprospekti alusel.
43.
Seega tekib küsimus, kas teave, mis saab teatavaks pärast põhiprospekti avaldamist, on selline, mis muudab kohaldatavaks prospektidirektiivi artikli 16 lõike 1. Antud küsimuse üle peab otsustama siseriiklik kohus, kuna selleks tuleb hinnata tõendeid selle kohta, mis laadi teabega on tegu ja kuidas see mõjutab investori otsust väärtpabereid märkida. Kui siseriiklik kohus leiab, et puuduv teave ei mõjuta investeerimisotsust, vaid on vajalik asjaomase tehingu lõpuleviimiseks, ei ole ka kohustust seda lisas esitada. Selleks sobivad rohkem lõplikud tingimused.
44.
Pakkumiskava kontekstis, nagu see on kõne all põhikohtuasjas, võiksid lõplikud tingimused nõuetekohaselt sisaldada üksikasju, mis on vajalikud konkreetse tehingu lõpuleviimiseks, nagu näiteks asjaomaste väärtpaberite lõplik pakkumishind ja/või hulk. See, kas see käesolevas asjas nii on või mitte, on siseriikliku kohtu otsustada.
45.
Kõnealuste õigusaktide ülesehituse puhul tuleb märkida, et põhiprospekt ja selle lisad on eraldi dokumendid, mis täidavad eri funktsioone. Eeskirjad, mis reguleerivad põhiprospekti sisu ja formaati, ei pruugi tingimata olla samamoodi kohaldatavad lisa suhtes.
46.
Põhiprospekti koos lõplike tingimustega peetakse samaväärseks prospektiga, mis avaldatakse juhul, kui äriühing korraldab kapitali kogumiseks üheainsa väärtpaberiemissiooni. (
40
) Lisaks on emitent kohustatud põhiprospektis viitama sellele, mis laadi teave avaldatakse lõplikes tingimustes. (
41
) Sarnast sätet, mis reguleeriks lisade ja lõplike tingimuste seoseid, ei ole.
47.
Seda seisukohta kinnitab kõnealuste õigusaktide põhjalikum analüüs: neis eristatakse teavet, mis tuleb esitada põhiprospektis ja selle mis tahes lisades, ning teavet, mis võidakse esitada lõplikes tingimustes.
48.
Esiteks, nagu põhiprospekti, nii peavad liikmesriigi pädevad asutused kinnitama ka iga selle lisa, (
42
) kuid sarnast nõuet ei ole prospektidirektiivis lõplike tingimuste kohta. Direktiivi artikli 5 lõike 4 kolmas lõik sätestab ainult, et kui pakkumise lõplikud tingimused ei sisaldu põhiprospektis ega selle lisades, esitatakse need investoritele ja pädevale asutusele iga avaliku pakkumise tegemisel niipea kui võimalik ja võimaluse korral enne pakkumise algust.
49.
Teiseks eristatakse teavet, mis tuleb esitada lisas, ja teavet, mis tuleb esitada lõplikes tingimustes. Nii sätestab prospektidirektiivi artikli 8 lõike 1 punkt a, et kui teavet nagu väärtpaberite lõplik pakkumishind ja hulk ei saa prospekti märkida, avaldatakse prospektis kriteeriumid ja/või tingimused, mille põhjal need tegurid kindlaks määratakse.
50.
Minu arvates on seadusandja siin püüdnud eristada ühelt poolt andmeid, mis on vajalikud konkreetse tehingu lõpuleviimiseks (nagu näiteks asjaomaste väärtpaberite lõplik hind), ja teiselt poolt üldist teavet (nagu näiteks võimalik kõrgeim hind või selle määramise viis). Viimase abil saavad investorid hinnata enne väärtpaberite märkimist kõiki riske ning seega teha oma investeerimisotsused kõiki asjaolusid teades. (
43
)
51.
Kui teatavaid andmeid ei saa põhiprospektis esitada, kuna need ei ole prospekti avaldamise ajal teada, kuid need saavad teatavaks pärast seda ning võivad mõjutada hinnangut väärtpaberitele, muutub kohaldatavaks prospektidirektiivi artikli 16 lõige 1 ja avaldada tuleb lisa. Kuid teave lõpliku pakkumishinna kohta on hoopis teist laadi. Seda on vaja teada konkreetse tehingu lõpuleviimiseks, mitte väärtpaberite hindamiseks ning seega märkimis- ja investeerimisotsuse tegemiseks.
52.
Kolmandaks, prospektidirektiivi artikli 16 lõige 2 näeb investoritele ette õiguse tühistada oma nõusolek osta või märkida väärtpabereid, kui lisa koostamise nõuet ei ole täidetud. Sarnast õigust ei ole aga ette nähtud lõplike tingimuste esitamata jätmise korral.
53.
Järelikult, kui emitent jätab prospektist välja nõutavad andmed, mis on talle prospekti avaldamise ajal teada ning mis jäävad prospektidirektiivi artikli 16 lõike 1 kohaldamisalast välja ega too seega endaga kaasa lisa avaldamise kohustust, on tegu erandiga rakendusmääruse artikli 22 lõikes 1 sätestatud nõutavate andmete avaldamise kohustusest. Minu arvates on see tõlgendus kooskõlas direktiivi ja selle rakendusmääruse eesmärkidega.
54.
See ei takistaks prospektidirektiivi eesmärki parandada turu tõhusust ja toetaks samal ajal õigusnormide järjepidevust. (
44
) See tõlgendus on ühtlasi kooskõlas eesmärgiga tagada, et kogu teave avalikustatakse potentsiaalsetele investoritele, kes saaksid tehingu lõpuleviimiseks vajaliku teabe lõplikest tingimustest.
55.
Kui põhiprospekt on avaldatud, siis: i) kas lisast tohib avaldamisel välja jätta nõutavad andmed, isegi kui need on teada enne asjaomaste väärtpaberite emiteerimiskuupäeva? Või ii) kas lisast tohib välja jätta ainult teavet, mis sai teatavaks emiteerimiskuupäeval?
56.
Vastus nendele küsimustele on vastavalt jaatav ja eitav.
57.
Selle puhul, kas teatav teave tuleb esitada lisas või lõplikes tingimustes, ei ole väärtpaberite emiteerimiskuupäev oluline. Oluline on hoopis see, kas teatavaks saav teave on selline, mis jääb prospektidirektiivi artikli 16 lõike 1 kohaldamisalasse ja toob seega endaga kaasa lisa avaldamise kohustuse. Selle hindamine on siseriikliku kohtu ülesanne.
58.
See seisukoht on kooskõlas eesmärgiga tagada, et investoritele on kättesaadav teave, mille põhjal nad saavad riske hinnata. Seega tuleb artikli 16 lõike 1 kohaldatavaks muutumisel avaldada lisa. Muul juhul on lubatud teatav paindlikkus ning põhiprospekti avaldamise ajal teadmata olnud nõutavad andmed võib avaldada hiljem lõplikes tingimustes.
59.
Seega tuleks rakendusmääruse artikli 22 lõiget 2 tõlgendada nii, et teavet, mida tuleb sama määruse artikli 22 lõike 1 kohaselt põhimõtteliselt investoritele anda ning mis ei olnud teada põhiprospekti kinnitamise ajal, vaid selle lisa avaldamise ajal, ei tule prospektidirektiivi artikli 16 lõike 1 kohaselt lisas esitada juhul, kui sellega ei kaasne uut olulist seika, viga või ebatäpsust, mis on seotud prospektis sisalduva teabega ja mis võib mõjutada väärtpaberite kohta hinnangu andmist. See erand kehtib isegi siis, kui nõutavad andmed saavad teatavaks enne asjaomaste väärtpaberite emiteerimiskuupäeva (kuid pärast põhiprospekti avaldamist).
Kolmas küsimus
60.
Oma kolmanda küsimusega küsib siseriiklik kohus, kas põhiprospekt on avaldatud nõuetekohaselt, kui see on avaldatud ilma rakendusmääruse artikli 22 lõikes 1 ja konkreetselt selle lisas V (väärtpaberid, mille ühiku nimiväärtus on vähem kui 50 000 eurot) ette nähtud teabeta ning lõplikke tingimusi (mis eeldatavasti seda teavet sisaldavad) hiljem avaldatud ei ole.
61.
Siseriikliku kohtu selgituste kohaselt väidab M. Timmel põhikohtuasjas, et põhiprospekt ei olnud börsil ega Lehman Brothers’i ja selle finantsvahendaja tegevuskohas nõuetekohaselt avaldatud. See dokument oli teatud aja jooksul kättesaadav Luksemburgi börsi kodulehel. M. Timmeli märkustele lisatud põhiprospektis on märgitud, et see on kinnitamiseks esitatud Iirimaa pädevatele asutustele. (
45
) Samas ei ole siseriiklik kohus tuvastanud põhiprospekti sisuga seoses ühtki faktilist asjaolu, seda, millist liikmesriiki tuleb pidada „päritoluliikmesriigiks” prospektidirektiivi tähenduses ega seda, kas kõnealuste õigusaktidega ette nähtud menetlused põhiprospekti, selle mis tahes lisade ja lõplike tingimuste kinnitamiseks on täidetud.
62.
Siseriiklik kohus eeldab oma küsimusega, et rakendusmääruse lisas V ette nähtud teave oli esitatud lõplikes tingimustes, mitte põhiprospektis. Et teha kindlaks, kas oli õige avaldada see teave lõplikes tingimustes, mitte põhiprospektis, peaks siseriiklik kohus kõigepealt kindlaks määrama, kas see teave oli põhiprospekti avaldamise ajal teada. Teiseks peaks siseriiklik kohus kindlaks määrama, kas põhiprospektis on märgitud, et see teave esitatakse vastavalt rakendusmääruse artikli 22 lõikele 5 hiljem lõplikes tingimustes. Kolmandaks peaks siseriiklik kohus kontrollima, kas põhiprospekt vastab direktiivi artikli 13 lõike 1 nõuetele, kuivõrd see avaldati pärast selle kinnitamist pädevate asutuste poolt.
63.
Siseriikliku kohtu küsimusest võib järeldada, et lisades nõutavaid andmeid ei esitatud. Isegi kui siseriiklik kohus omalt poolt konkreetseid järeldusi teinud ei ole, tuleb ikkagi küsida, kas asjaomane teave oleks pidanud jääma prospektidirektiivi artikli 16 lõike 1 kohaldamisalasse ning sellega oleks niisiis pidanud kaasnema lisa avaldamise kohustus.
64.
Siseriiklik kohus peab küll oma menetluses asjaolusid ise kontrollima, kuid kui nõutavad andmed ei olnud põhiprospekti avaldamise ajal teada ja need ei jää prospektidirektiivi artikli 16 lõike 1 kohaldamisalasse, oleks lubatav nende esitamine alles lõplikes tingimustes.
65.
Erinevalt põhiprospektist või selle lisadest ei pea pädevad asutused lõplikke tingimusi enne avaldamist kinnitama. Et nende avaldamine oleks nõuetekohane, tuleb need esitada investoritele ja pädevale asutusele iga avaliku pakkumise tegemisel niipea kui võimalik ja võimaluse korral enne pakkumise algust. (
46
) Siseriikliku kohtu kohustuseks on kontrollida, kas see oli nii ka tegelikkuses.
66.
Seega on põhiprospekt ilma rakendusmääruse artikli 22 lõikes 1 ja konkreetselt selle lisas V ette nähtud nõutavate andmeteta avaldatud nõuetekohaselt siis, kui need andmed ei ole põhiprospekti kinnitamise ajal teada ja neid saab kindlaks määrata ainult konkreetse emissiooni ajal, ning kui rakendusmääruse artikli 22 lõike 5 nõuded on täidetud ning kui prospektidirektiivi artikli 5 lõike 4 kohaselt esitatakse investoritele ja pädevale asutusele lõplikud tingimused iga avaliku pakkumise tegemisel niipea kui võimalik ja võimaluse korral enne pakkumise algust.
Neljas küsimus
67.
Oma neljanda küsimusega küsib siseriiklik kohus, kas põhiprospekt saab olla veebisaidile sisenevatele potentsiaalsetele investoritele „lihtsalt juurdepääsetav”, kui emitent on juurdepääsu sidunud teatavate tingimustega, nagu näiteks: i) juurdepääsu saamiseks tuleb registreeruda; või ii) registreerumiseks tuleb nõustuda lahtiütlusega ja anda oma e-posti aadress; või iii) juurdepääs on tasuline; või iv) tasuta juurdepääs rakendusmääruse artikli 22 lõikes 1 ette nähtud nõutavatele andmetele hõlmab ainult kaht dokumenti kuus.
68.
Rakendusmääruse artikkel 29 käsitleb elektrooniliselt avaldamist ning selle lõike 1 punkt 1 sätestab selgelt, et põhiprospekt peab olema veebiküljele sisenemisel investorile lihtsalt juurdepääsetav.
69.
Mulle tundub, et pelk registreerumisnõue võiks olla selle sättega kooskõlas, kui registreerumismenetlus ei ole keeruline. Minu arvates ei sobi aga lihtsa juurdepääsetavusega kokku näiteks see, et veebisaidile sisenemiseks tuleb registreeruda, nõustuda lahtiütlusega (
47
) ja anda oma e-posti aadress.
70.
Kuigi on tõsi, et me elame, nagu komisjon ja Madalmaade valitsus märgivad, nn infoajastul, ei tähenda see, et kõigil potentsiaalsetel investoritel on olemas e-posti aadress. Seepärast välistaks see tingimus automaatselt juurdepääsu investoritele, kes e-posti ei kasuta.
71.
Lisaks tekitab lahtiütlusega nõustumise nõue võimaluste ebavõrdsust, mis on vastuolus prospektidirektiivi eesmärgiga kaitsta investoreid, kuivõrd emitent (kelle käes on teave) saab investorilt tõhusalt nõuda lahtiütlusega nõustumist ja investor saab juurdepääsu oma potentsiaalseid investeeringuid käsitlevale vajalikule teabele ainult juhul, kui ta lahtiütlusega nõustub. Selline tingimus võib potentsiaalseid investoreid heidutada ja/või (vähemalt potentsiaalselt) neile muidu tagatud õiguslikku kaitset vähendada.
72.
Prospektidirektiivi kohaselt peab prospekt paberkandjal olema kättesaadav tasuta. (
48
) Nii oleks selle nõudega vastuolus see, kui vajalikele dokumentidele elektroonilise juurdepääsu eest oleks lubatud nõuda tasu. On selge, et investoritelt veebisaidile juurdepääsu saamise eest tasu nõudmine piirab juurdepääsu ning on seepärast vastuolus rakendusmääruse artikli 29 lõikega 1.
73.
Ja viimaseks: kui tasuta juurdepääs hõlmab kaht dokumenti kuus, kuid investorile vajalik teave sisaldub enam kui kahes dokumendis, on see nõue selges vastuolus prospektidirektiivi artikli 5 lõikes 1 sätestatud kohustusega teha investorile hõlpsasti analüüsitavas ja arusaadavas vormis kättesaadavaks kogu teave, mis on vajalik kõiki asjaolusid teadvaks hindamiseks.
74.
Seepärast olen ma seisukohal, et rakendusmääruse artikliga 29 on vastuolus see, kui juurdepääs prospektile või põhiprospektile veebisaidi kaudu on seotud tingimustega, nagu näiteks: i) juurdepääsu saamiseks tuleb registreeruda, milleks tuleb omakorda nõustuda lahtiütlusega ja anda oma e-posti aadress; või ii) juurdepääs on tasuline; või iii) tasuta juurdepääs rakendusmääruse artikli 22 lõikes 1 ette nähtud nõutavatele andmetele hõlmab ainult kaht dokumenti kuus.
Viies küsimus
75.
Viies küsimus puudutab prospektidirektiivi artikli 14 lõike 2 punkti b, mille kohaselt loetakse põhiprospekt üldsusele kättesaadavaks siis, kui see on avaldatud mitmel erineval viisil. (
49
) See on klassikaline küsimus selle kohta, kuidas tõlgendada EL-i õiguse sätet, kui selle keeleversioonid on erinevad. Siseriiklik kohus küsib, kas direktiivi artikli 14 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et põhiprospekt tuleb kättesaadavaks teha emitendi registrijärgses asukohas ja finantsvahendajate tegevuskohtades, või on selle puhul olemas valikuvõimalus, s.t kas emitent võib dokumendid kättesaadavaks teha kas enda või finantsvahendajate registreeritud asukohas.
76.
Siseriiklik kohus selgitab, et direktiivi saksakeelse versiooni kohaselt on õige viimane tõlgendus. Direktiivi inglis-, prantsus- ja hispaaniakeelse versiooni kohaselt aga tuleb dokumendid kättesaadavaks teha nii ühes kui ka teises. (
50
)
77.
On väljakujunenud kohtupraktika, et kui ühenduse sätte keeleversioonides on erinevusi, tuleb sätet tõlgendada lähtudes selle õigusakti üldisest ülesehitusest ja eesmärkidest, mille osa see säte moodustab. (
51
) Seega ei saa EL-i õiguse ühetaolise kohaldamise ja tõlgendamise vajaduse tõttu tõlgendada õigusakti üht keeleversiooni teistest eraldi, vaid seda tuleb teha seadusandja tegeliku kavatsuse ja eesmärgi põhjal, pidades silmas asjaomase õigusakti kõiki keeleversioone. (
52
)
78.
Hageja, Madalmaade ja Portugali valitsus ning komisjon väidavad, et direktiivi artikli 14 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et prospekt peab olema kättesaadav nii emitendi registrijärgses asukohas kui ka finantsvahendajate tegevuskohtades. Belgia valitsus on erineval seisukohal. Tema arvates on emitentidel prospektidirektiivi artikli 14 lõike 2 punkti b alusel valida, kas nad teevad põhiprospekti kättesaadavaks oma registrijärgses asukohas või finantsvahendaja tegevuskohas.
79.
Jagan esimest seisukohta. Kuna direktiivi keeleversioonid, mis kõik on võrdselt autentsed, on erinevad, on vaja ühetaolist tõlgendust, mis on kooskõlas prospektidirektiivi artikli 14 lõike 2 punkti b ülesehituse ja eesmärkidega.
80.
Minu arvates peaks põhiprospekt, mis on üldsusele kättesaadavaks tehtud trükisena, samal ajal olema kättesaadav nii emitendi registrijärgses asukohas kui ka finantsvahendaja tegevuskohtades.
81.
See seisukoht on kooskõlas prospektidirektiivi eesmärkidega. Nagu ka Madalmaade valitsus märgib, on üks neist eesmärkidest luua eeldused turu tõhususeks, mis saavutatakse juhul, kui emitendile antakse asjaomaste väärtpaberite kohta ühtne „pass”, mis kehtib kogu siseturu territooriumil. (
53
) Kui emitendi registreeritud asukoht on ühes liikmesriigis ja põhiprospekt on trükisena kättesaadav seal, kuid asjaomaseid väärtpabereid pakuvad müügiks ka teiste liikmesriikide finantsvahendajad, kelle tegevuskohtades sama trükis kättesaadav ei ole, on nende liikmesriikide investorid halvemuses. See õõnestaks direktiivi üht teist eesmärki, nimelt investorite kaitset.
82.
Seda seisukohta toetab ka õigusakti ülesehitus. Direktiivi artikli 14 lõige 7 sätestab, et kui prospekt tehakse kättesaadavaks elektroonilise avaldamise teel, tuleb investorile selle nõudmisel anda paberkandjal olev prospekt tasuta. Nõustun komisjoni seisukohaga, et investoritel on õigus esitada see nõudmine kas emitendi või finantsvahendajate tegevuskohas.
83.
Seepärast olen arvamusel, et direktiivi eesmärkide ja ülesehitusega kooskõlas on tõlgendus, mille kohaselt peab paberkandjal olev prospekt olema ühtaegu kättesaadav nii emitendi kui ka finantsvahendajate tegevuskohas.
84.
Seega asun seisukohale, et prospektidirektiivi artikli 14 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et põhiprospekt tuleb teha kättesaadavaks nii emitendi registrijärgses asukohas kui ka finantsvahendaja tegevuskohas.
Ettepanek
85.
Neil põhjustel teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Handelsgericht Wieni eelotsusetaotluses esitatud küsimustele järgmiselt:
1.
Komisjoni 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 809/2004, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/71/EÜ, mis puudutab prospektides sisalduvat informatsiooni nagu ka selliste prospektide formaati, andmete esitamist viidetena ja selliste prospektide avaldamist ning reklaamide levitamist, tuleb tõlgendada järgmiselt:
—
teavet, mida tuleb nimetatud määruse artikli 22 lõike 1 kohaselt põhimõtteliselt investoritele anda ning mis ei olnud teada põhiprospekti kinnitamise ajal, vaid selle lisa avaldamise ajal, ei tule direktiivi 2003/71 artikli 16 lõike 1 kohaselt lisas esitada juhul, kui sellega ei kaasne uut olulist seika, viga või ebatäpsust, mis on seotud prospektis sisalduva teabega ja mis võib mõjutada väärtpaberite kohta hinnangu andmist;
—
see erand määruse nr 809/2004 artikli 22 lõike 1 teises lõigus sätestatud kohustusest esitada (nõutud) teabeühikuid kehtib isegi siis, kui asjaomased (nõutud) teabeühikud saavad teatavaks enne asjaomaste väärtpaberite emiteerimiskuupäeva (kuid pärast põhiprospekti avaldamist).
2.
Põhiprospekt on ilma määruse nr 809/2004 artikli 22 lõike 1 teises lõigus ja konkreetselt selle lisas V ette nähtud (nõutud) teabeühikuteta avaldatud nõuetekohaselt siis, kui need teabeühikud ei ole põhiprospekti kinnitamise ajal teada ja neid saab kindlaks määrata ainult konkreetse emissiooni ajal, ning kui sama määruse artikli 22 lõike 5 nõuded on täidetud ning kui direktiivi 2003/71 artikli 5 lõike 4 kohaselt esitatakse investoritele ja pädevatele asutustele lõplikud tingimused iga avaliku pakkumise tegemisel.
3.
Määruse nr 809/2004 artikliga 29 on vastuolus see, kui juurdepääs prospektile või põhiprospektile veebisaidi kaudu on seotud tingimustega, nagu näiteks: i) juurdepääsu saamiseks tuleb registreeruda, milleks tuleb omakorda nõustuda lahtiütlusega ja anda oma e-posti aadress; või ii) juurdepääs on tasuline; või iii) tasuta juurdepääs määruse nr 809/2004 artikli 22 lõikes 1 ette nähtud nõutavatele andmetele hõlmab ainult kaht dokumenti kuus.
4.
Direktiivi 2003/71 artikli 14 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et põhiprospekt tuleb teha kättesaadavaks nii emitendi registrijärgses asukohas kui ka finantsvahendaja tegevuskohas.
(
1
)	Algkeel: inglise.
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiiv 2003/71/EÜ väärtpaberite üldsusele pakkumisel või kauplemisele lubamisel avaldatava prospekti ja direktiivi 2001/34/EÜ muutmise kohta (EÜT 2003, L 345, lk 64; ELT eriväljaanne 06/06, lk 356) (edaspidi „direktiiv” või „prospektidirektiiv”). Direktiivi on muudetud kolmel korral, sh Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta direktiiviga 2010/73/EL, millega muudetakse direktiivi 2003/71/EÜ väärtpaberite üldsusele pakkumisel või kauplemisele lubamisel avaldatava prospekti kohta ja direktiivi 2004/109/EÜ läbipaistvuse nõuete ühtlustamise kohta teabele, mis kuulub avaldamisele emitentide kohta, kelle väärtpaberid on lubatud reguleeritud turul kauplemisele (ELT 2010, L 327, lk 1). Vt allpool punkt 27.
(
3
)	Sõna „prospekt” ei ole kõnealustes õigusaktides määratletud. Lähtun sellest, et see tähendab avalikustavat dokumenti, mis sisaldab finantsteavet emitendi ning üldsusele pakutavate või kauplemisele lubatavate väärtpaberite kohta. Elava näite selle kohta, millised õnnetud tagajärjed võivad olla sellel, kui investorid teevad otsuseid ilma avalikustavate dokumentideta, ajast, mil selliseid õigusakte nagu prospektidirektiiv veel olemas ei olnud, võib leida raamatust Balen, M., A very English deceit – The South Sea Bubble and the world’s first great financial scandal, Fourth Estate, 2009.
(
4
)	Prospektidirektiivi artikkel 5, tsiteeritud allpool punktis 7.
(
5
)	Komisjoni 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 809/2004, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/71/EÜ, mis puudutab prospektides sisalduvat informatsiooni nagu ka selliste prospektide formaati, andmete esitamist viidetena ja selliste prospektide avaldamist ning reklaamide levitamist (ELT 2004, L 149, lk 1; ELT eriväljaanne 06/07, lk 307) (edaspidi „rakendusmäärus”). Määrust on muudetud mitmel korral, sh komisjoni 30. märtsi 2012. aasta delegeeritud määrusega (EL) nr 486/2012, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 809/2004 seoses prospekti, põhiprospekti, kokkuvõtte ja lõplike tingimuste formaadi ja sisu ning avalikustamisnõuetega (ELT 2012, L 150, lk 1); vt ka allpool punkt 27.
(
6
)	Rakendusmääruse artikkel 22, tsiteeritud allpool punktis 15.
(
7
)	Vt nt artiklid 5 ja 8.
(
8
)	Artikkel 13.
(
9
)	Artikkel 14.
(
10
)	Artikli 2 lõike 1 punkt m; vt ka direktiivi artiklid 17 ja 18, mis käsitlevad prospektide kinnitamist päritoluliikmesriigi pädevate asutuste poolt ning nende vastastikust tunnustamist EL-i territooriumil.
(
11
)	Vt ka põhjendus 4.
(
12
)	Vt artikli 2 lõike 1 punkt a. See määratlus viitab nõukogu 10. mai 1993. aasta direktiivi 93/22/EMÜ väärtpaberiturul pakutavate investeerimisteenuste kohta (EÜT 1993, L 141, lk 27; ELT eriväljaanne 06/02, lk 43) (mis on nüüdseks kehtetuks tunnistatud ja asendatud) artikli 1 lõikele 4. See määratlus hõlmab äriühingute aktsiaid ning nendega samaväärseid väärtpabereid, kapitaliturul kaubeldavaid võlakirju ja nendega samaväärseid väärtpabereid ning mis tahes muid väärtpabereid, mis annavad õiguse omandada selliseid võõrandatavaid väärtpabereid märkimise või vahetuse teel või mille puhul võidakse arveldada rahas, välja arvatud maksevahendid.
(
13
)	Artikli 2 lõike 1 punktid b ja c.
(
14
)	Artikli 2 lõike 1 punkt h.
(
15
)	Artikli 2 lõike 1 punkt i.
(
16
)	Artikli 2 lõike 1 punkt k.
(
17
)	Artikli 2 lõike 1 punkt r. Tunnistan, et mul on raskusi selle mõistmisel, mida täpselt tähendab selles määratluses fraas „täienduse puhul”, vähemalt ingliskeelses versioonis.
(
18
)	Artikli 8 lõige 2 sätestab, et pädev asutus võib lubada prospektist välja jätta teatava teabe.
(
19
)	Vt allpool punktides 13–18 mainitud rakendusmäärus.
(
20
)	Prospekti võib üldsusele kättesaadavaks teha ka järgmiselt: i) ühes või mitmes üleriigilises või suure levikuga lehes liikmesriikides, kus pakkumine avaldatakse ning ii) elektrooniliselt emitendi veebilehel ja vajaduse korral väärtpaberite suunatud pakkumise või müügiga tegelevate finantsvahendajate veebilehtedel või elektrooniliselt „päritoluliikmesriigi” pädeva asutuse veebilehel.
(
21
)	Vt rakendusmääruse preambuli põhjendus 1.
(
22
)	Tarbijad on selle sätte tähenduses eraisikud, kes tegutsevad iseenda, mitte mõne äriühingu nimel. Paistab, et M. Timmel jääb oma aktsiaostuga samuti selle määratluse alla.
(
23
)	Nagu märgitud M. Timmeli nimel esitatud seisukohtadele lisatud põhiprospekti koopias.
(
24
)	ISIN-kood on 12-kohaline tähtedest ja numbritest koosnev kood väärtpaberi identifitseerimiseks. Neid koode kasutavad igasugused äriühingud kogu maailmas.
(
25
)	Täpsemalt direktiiv 2010/73 ja määrus nr 486/2012.
(
26
)	22. detsembri 2010. aasta otsus kohtuasjas C-120/08: Bavaria (EKL 2010, lk I-13393, punkt 41). Põhikohtuasja asjaolude esinemise aeg oli 2006. aasta; vt eespool punkt 20.
(
27
)	Hollandi Ida-India Kompanii oli kaubanduskompanii, mis asutati 1602. aastal, kui Madalmaade parlament andis talle 21-aastase monopoli „koloniaaltegevuseks” Aasias. Teda peetakse esimeseks äriühinguks, mis kogus kapitali (ligi 6424588 kuldnat) aktsiate emiteerimise teel.
(
28
)	Vt nt komisjoni muudetud ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv väärtpaberite üldsusele pakkumisel või kauplemisele lubamisel avaldatava prospekti ning direktiivi 2001/34/EÜ muutmise kohta (KOM(2002) 460 (lõplik)), lk 14, ja sellega seoses avaldatud 9. augusti 2002. aasta pressiteade IP/01/1209.
(
29
)	„Võlakirjad” on finantsinstrument või üks võlaväärtpaberi liik; selle omanikul on õigus (aegumispäeval) selle põhiosa tagastamisele koos intressidega ning muud emiteerimistingimustes määratletud lepingupõhised õigused. Neid emiteeritakse reeglina kava alusel kindlaksmääratud aja jooksul jätkuvalt või korduvalt; vt ka „pakkumiskava” määratlus eespool punktis 5 tsiteeritud direktiivi artikli 2 lõike 1 punktis k.
(
30
)	„Seeria” on teatav hulk konkreetse klassi väärtpabereid, mida emiteeritakse pakkumiskava raames.
(
31
)	Komisjoni algne ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi kohta, mis käsitleb väärtpaberite üldsusele pakkumisel või kauplemisele lubamisel avaldatavat prospekti, KOM(2001) 280 (lõplik), soovitas ainult üht prospektiformaati ning seepärast sellist sätet ei sisaldanud. Formaadi valimise võimalus lisati muudetud ettepanekusse (KOM(2002) 460 (lõplik)) pärast Euroopa Parlamendi seisukoha vastuvõtmist esimesel lugemisel 14. märtsil 2002. Vt ELT 2003, C 47 E, lk 525, ja 9. augusti 2002. aasta pressiteade IP/02/1209.
(
32
)	Vt eespool punktis 4 viidatud prospektidirektiivi preambuli põhjendus 24.
(
33
)	Vt eespool punktis 7 viidatud prospektidirektiivi artikli 5 lõige 3.
(
34
)	Prospektidirektiivi artikli 5 lõige 4.
(
35
)	Artikli 22 lõikes 2 on viidatud emitendile, pakkujale või reguleeritud turul kauplemise loa taotlejale. Lihtsuse huvides nimetan käesolevas ettepanekus ainult emitenti.
(
36
)	Artikli 22 lõige 1 rakendab prospektidirektiivi artiklis 7 sätestatud kohustuse prospektis nõutava teabe kohta, et vältida sama teabe mitmekordset esitamist juhul, kui prospekt koosneb eraldi dokumentidest, näiteks põhiprospektist ja selle lõplikest tingimustest. Vt eespool punkt 9.
(
37
)	Vt eespool punkt 7.
(
38
)	Vt nt viide pakkumiskavale direktiivi artikli 2 lõike 1 punktis k ja eespool punktis 29.
(
39
)	Vt ka prospektidirektiivi preambuli põhjendus 34.
(
40
)	Vt rakendusmääruse preambuli põhjendus 21.
(
41
)	Rakendusmääruse artikli 22 lõike 5 punkt 1.
(
42
)	Vt vastavalt prospektidirektiivi artikli 13 lõige 1 ja artikli 16 lõige 1.
(
43
)	Vt prospektidirektiivi preambuli põhjendus 19.
(
44
)	Vt prospektidirektiivi preambuli põhjendus 10.
(
45
)	Lehman Brothers’i registreeritud tegevuskoht oli põhikohtuasja asjaolude esinemise ajal Madalmaades.
(
46
)	Vt prospektidirektiivi artikli 5 lõike 4 kolmas lõik.
(
47
)	Eelotsusetaotlusest selgub, et kõnealuse lahtiütluse puhul oli tegu põhjaliku õigusliku lahtiütlusega, millega kasutaja pidi enne jätkamist nõustuma: vt eespool punkt 22.
(
48
)	Vt prospektidirektiivi artikli 14 lõike 2 punkt b. Samas peavad potentsiaalsed investorid, kes saavad juurdepääsu prospektile ajalehe kaudu, maksma selle ajalehe eest (vt artikli 14 lõike 2 punkt a). Kui – nagu käesolevas asjas – on kaalumisel suurem investeering (vt eespool punkt 23), ei tundu see kulu ebamõistlik.
(
49
)	Vt eespool 20. joonealune märkus.
(
50
)	Prospektidirektiivi jõustumise ajal (31. detsember 2003) oli Euroopa Liidus 15 liikmesriiki ja 11 ametlikku keelt. Neist kümnes kasutatakse prospektidirektiivi artikli 14 lõike 2 punktis b sõna „ja”. Sõna „või” kasutatakse ainult ühes: saksa keeles.
(
51
)	6. oktoobri 1982. aasta otsus kohtuasjas 283/81: CILFIT jt (EKL 1982, lk I-3415, punktid 18–20), ja 1. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-1/02: Borgmann (EKL 2004, lk I-3219, punkt 25).
(
52
)	3. juuni 2010. aasta otsus kohtuasjas C-569/08: Internetportal und Marketing (EKL 2010, lk I-4871, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
53
)	Vt prospektidirektiivi preambuli põhjendused 10 ja 14.