62019CJ0649_RES
Kohtuasi C‑649/19
Kriminaalmenetlus järgmise isiku suhtes:
IR
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Spetsializiran nakazatelen sad)
Euroopa Kohtu (viies koda) 28. jaanuari 2021. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Direktiiv 2012/13/EL – Artiklid 4–7 – I ja II lisas sisalduvad õiguste deklaratsioonid – Raamotsus 2002/584/JSK – Õigus saada kriminaalmenetluses teavet – Õiguste deklaratsioon vahistamise korral – Õigus saada teavet süüdistuse kohta – Õigus tutvuda kohtuasja materjalidega – Euroopa vahistamismääruse alusel seda täitvas liikmesriigis vahistatud isik
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Õigus saada kriminaalmenetluses teavet – Direktiiv 2012/13 – Vahistatud või kinni peetud kahtlustatavate või süüdistatavate õigused – Õigus saada vahistamisel õiguste deklaratsioon – Õigus saada teavet süüdistuse kohta – Õigus tutvuda kohtuasja materjalidega – Nende õiguste isikuline kohaldamisala – Euroopa vahistamismääruse täitmiseks vahistatud isikud – Välistamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2012/13; põhjendused 14, 27 ja 39, artikkel 1, artikli 4 lõige 3, artikkel 5, artikli 6 lõige 2 ja artikli 7 lõige 1 ning I ja II lisa; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud nõukogu raamotsusega 2009/299)
(vt punktid 48, 49, 53–58, 61 ja 62 ning resolutsiooni punkt 1)
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Euroopa vahistamismääruse sisu ja vorm – Euroopa vahistamismääruse täitmiseks vahistatud isikule esitatud teabe ulatus – Õiguse vabadusele ja õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile rikkumine – Puudumine
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artiklid 6 ja 47; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 8 lõige 1 ja lisa; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2012/13, artiklid 4, 6 ja 7 ning II lisa)
(vt punktid 73, 74 ja 76–81 ning resolutsiooni punkt 2)
Kokkuvõte
Spetsializirana prokuratura (eriprokuratuur, Bulgaaria) alustas kriminaalmenetlust IRi suhtes, keda süüdistati selles, et ta osales kuritegelikus ühenduses, mille eesmärk oli toime panna maksusüütegusid. Kriminaalmenetluse eeluurimise etapis teavitati IRi kui süüdistatavat üksnes mõnedest tema õigustest. Kriminaalmenetluse kohtuliku uurimise etapi alustamise ajaks 2017. aasta veebruaris ei olnud IRi viibimiskohta aga enam võimalik kindlaks teha. Spetsializiran nakazatelen sad (kriminaalasjade erikohus, Bulgaaria) määras 2017. aasta aprillis määrusega talle eelvangistuse; sellise meetme puhul on tegemist riigisisese vahistamismäärusega. 2017. aasta mais tehti IRi suhtes, keda ei olnud ikka veel leitud, Euroopa vahistamismäärus. Kuna Spetsializiran nakazatelen sad (kriminaalasjade erikohus) ei olnud kindel, kas see vahistamismäärus on kooskõlas liidu õigusega, otsustas ta selle tühistada.
Spetsializiran nakazatelen sad (kriminaalasjade erikohus) otsustas, et IRi suhtes tuleb teha uus Euroopa vahistamismäärus, kuid selleks soovib ta täpsustada, milline teave tuleks sellele vahistamismäärusele lisada, et tagada direktiivis, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet (edaspidi „direktiiv 2012/13“) (
1
), ette nähtud õiguste järgimine. Täpsemalt soovib see kohus teada, kas Euroopa vahistamismääruse täitmiseks vahistatud isikud võivad lisaks direktiivis 2012/13 neile sõnaselgelt antud õigustele kasutada õigusi, mis on antud „vahistatud või kinni peetud kahtlustatavatele või süüdistatavatele“ selle direktiivi tähenduses. Kui sellele küsimusele vastatakse eitavalt, soovib Spetsializiran nakazatelen sad (kriminaalasjade erikohus) teada, kas Euroopa vahistamismäärust käsitlev raamotsus (
2
) on kehtiv, arvestades vastavalt Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklites 6 ja 47 ette nähtud õigust vabadusele ja õigust tõhusale õiguskaitsevahendile. Nimelt antakse Euroopa vahistamismääruse täitmiseks vahistatud isikutele Euroopa vahistamismäärust käsitleva raamotsuse alusel vähem teavet kui vahistatud või kinni peetud kahtlustatavatele või süüdistatavatele direktiivi 2012/13 alusel, mistõttu tekib küsimus, kas see muudab nende esimesena nimetatud isikute jaoks võimatuks või ülemäära raskeks nende suhtes tehtud vahistamismääruste vaidlustamise.
Euroopa Kohtu hinnang
Esimesena kinnitab Euroopa Kohus, et direktiivis 2012/13 ette nähtud vahistatud või kinni peetud kahtlustatavate või süüdistatavate õigused ei ole kohaldatavad isikute suhtes, kes on vahistatud Euroopa vahistamismääruse täitmiseks. Nende õiguste hulka kuulub õigus saada vahistamisel kirjalik õiguste deklaratsioon, milles on esitatud teave võimaluste kohta vaidlustada vahistamise seaduslikkus, saavutada kinnipidamise läbivaatamine või taotleda ajutist vabastamist (
3
). Samuti kuulub nende hulka õigus saada teavet süüdistuse kohta (
4
) ja õigus tutvuda kohtuasja nende materjalidega, mis on olulised vahistamise või kinnipidamise seaduslikkuse vaidlustamiseks (
5
).
Sellisele seisukohale jõudmiseks ja pärast tõdemust, et direktiivi 2012/13 neid erinevaid õigusi ettenägevate sätete sõnastuse analüüs ei võimalda eraldi võttes kindlaks teha, kas Euroopa vahistamismääruse täitmiseks vahistatud isikud kuuluvad selliste kahtlustatavate või süüdistatavate hulka, kes on vahistatud või kinni peetud selle direktiivi tähenduses ja kellele neid õigusi kohaldatakse, analüüsib Euroopa Kohus kõigepealt nende sätete konteksti. Ta selgitab, et direktiivis 2012/13 on sätteid, milles peetakse sõnaselgelt silmas Euroopa vahistamismääruse täitmiseks vahistatud isikute õigusi (
6
). Lisaks, direktiivi 2012/13 viiteid kahtlustatavale või süüdistatavale isikule, kes on vahistatud või kinni peetud, tuleks mõista viitena igale olukorrale, kus kahtlustatavalt või süüdistatavalt on võetud vabadus 4. novembril 1950 Roomas allkirjastatud inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „konventsioon“) artikli 5 lõike 1 punkti c kohaselt (
7
). Selline olukord erineb aga isiku seaduslikust vahistamisest või kinnipidamisest tema väljasaatmiseks või ‑andmiseks toimuvas menetluses, mis on samuti ette nähtud konventsioonis (
8
) ja mis vastab Euroopa vahistamismääruse juhtumile. Euroopa Kohus järeldab sellest, et vahistatud või kinni peetud kahtlustatavaid või süüdistatavaid puudutavad sätted ei hõlma Euroopa vahistamismääruse täitmiseks vahistatud isikuid.
Seejärel leiab Euroopa Kohus, et sellist tõlgendust kinnitab asjaolu, et direktiivil 2012/13 on kaks eesmärki (
9
). Nimelt esiteks on selleks kehtestada ühised miinimumnõuded teabe kohta, mida antakse kuriteo toimepanemises kahtlustatavale või süüdistatavale, et ta saaks ette valmistada enda kaitse ja et oleks tagatud õiglane menetlus. Teiseks on selle eesmärk säilitada Euroopa vahistamismääruse menetluse eripärad, mida iseloomustab soov lihtsustada ja kiirendada üleandmise menetlust.
Teisena kinnitab Euroopa Kohus, et Euroopa vahistamismäärust käsitlev raamotsus on kehtiv, arvestades harta artikleid 6 ja 47, mis puudutavad vastavalt õigust vabadusele ja õigust tõhusale õiguskaitsevahendile.
Selle kohta tuletab Euroopa Kohus kõigepealt meelde, et kuna Euroopa vahistamismääruse tegemine riivab asjaomasele isikule ette nähtud õigust vabadusele, eeldab isikule menetluses ja põhiõigustega antud õiguste kaitse, et otsus, mis vastab tõhusa kohtuliku kaitse nõuetele, võetakse vastu kas riigisisese vahistamismäärusena või Euroopa vahistamismäärusena.
Seejärel rõhutab Euroopa Kohus, et isik, kelle suhtes on kriminaalmenetluses kohtu alla andmiseks tehtud Euroopa vahistamismäärus, on tema üleandmise hetkest „süüdistatav“ direktiivi 2012/13 tähenduses. Järelikult on tal sellest hetkest kõik selle staatusega seotud õigused, mistõttu ta saab ette valmistada enda kaitse ja talle on tagatud õiglane menetlus.
Mis puudutab üleandmisele eelnevat aega, siis esiteks märgib Euroopa Kohus, et Euroopa vahistamismäärust käsitlevas raamotsuses on ette nähtud, et Euroopa vahistamismäärus peab sisaldama teavet süüteo olemuse ja õigusliku kvalifikatsiooni kohta, samuti süüteo toimepaneku tehiolude kirjeldust (
10
). See teave vastab aga sisuliselt direktiivi 2012/13 sätetes nimetatud kahtlustatavate või süüdistatavate isikute õigusele saada teavet nende vastu esitatud süüdistuse kohta (
11
). Teiseks tuletab Euroopa Kohus meelde, et õigus tõhusale kohtulikule kaitsele ei nõua, et kaebeõigust Euroopa vahistamismääruse peale saaks teostada enne asjaomase isiku üleandmist. Järelikult ei saa õiguse tõhusale kohtulikule kaitsele rikkumine tuleneda ainuüksi asjaolust, et asjaomast isikut ei teavitata vahistamismääruse teinud liikmesriigis olemasolevatest õiguskaitsevahenditest ja ta saab tutvuda kohtuasja materjalidega alles pärast tema üleandmist selle liikmesriigi pädevatele asutustele.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta direktiiv 2012/13/EL, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet (ELT 2012, L 142, lk 1).
(
2
)	Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsus 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT 2002, L 190, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 34), muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK (ELT 2009, L 81, lk 24) (edaspidi „Euroopa vahistamismäärust käsitlev raamotsus“).
(
3
)	Vt direktiivi 2012/13 artikkel 4 ja eelkõige selle lõige 3.
(
4
)	Vt direktiivi 2012/13 artikli 6 lõige 2.
(
5
)	Vt direktiivi 2012/13 artikli 7 lõige 1.
(
6
)	Vt direktiivi 2012/13 artikkel 5. Vt samuti selle direktiivi II lisa, milles on toodud Euroopa vahistamismääruse alusel vahistatud isiku õiguste deklaratsiooni soovituslik näidis, mis erineb sellise õiguste deklaratsiooni soovituslikust näidisest, mis tuleb anda vahistatud või kinni peetud kahtlustatavale ja süüdistatavale ning mis on toodud direktiivi 2012/13 I lisas ja millele on viidatud nimetatud direktiivi artiklis 4.
(
7
)	Vt direktiivi 2012/13 põhjendus 21.
(
8
)	Vt konventsiooni artikli 5 lõike 1 punkt f.
(
9
)	Vt direktiivi artikkel 1 koostoimes selle põhjendustega 14, 27 ja 39.
(
10
)	Vt Euroopa vahistamismäärust käsitleva raamotsuse artikli 8 lõike 1 punktid d ja e.
(
11
)	Vt direktiivi 2012/13 artikkel 6.