62006TO0346
ESIMESE ASTME KOHTU PRESIDENDI MÄÄRUS
7. juuni 2007 (
*1
)
Kohtuasjas T-346/06 R,
Industria Masetto Schio Srl (IMS), asukoht: Schio (Itaalia), esindajad: advokaadid F. Colonna ja T. Romolotti,
hageja,
versus
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: C. Zadra ja D. Lawunmi,
kostja,
mille esemeks on komisjoni 6. septembri 2006. aasta arvamuse K(2006) 3914, mis puudutab Prantsuse ametiasutuste kehtestatud keeldu IMS kaubamärgi all turustatavatele teatavatele mehaanilistele pressidele, kohaldamise peatamine
EUROOOPA ÜHENDUSTE ESIMESE ASTME KOHTU PRESIDENT
on andnud järgmise
määruse
Õiguslik raamistik, vaidluse aluseks olevad asjaolud ja menetlus
1
Käesolevas asjas kohaldatava Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/37/EÜ masinaid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 207, lk 1; ELT eriväljaanne 13/20, lk 349) artikli 2 lõige 1 sätestab, et liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et selle direktiivi rakendusalasse kuuluvaid masinaid või ohutusseadiseid võib turule viia ja kasutusele võtta ainult siis, kui need nõuetekohase paigaldamise ja hooldamise ning ettenähtud otstarbel kasutamise korral ei ohusta inimeste ega mõningatel juhtudel koduloomade tervist ja ohutust ega kahjusta omandit.
2
Direktiivi 98/37/EÜ artikli 4 lõige 1 näeb ette, et „[l]iikmesriigid ei keela, piira ega takista oma territooriumil selliste masinate ning ohutusseadiste turuleviimist ja kasutuselevõtmist, mis vastavad […] direktiivi nõuetele”.
3
Direktiivi 98/37/EÜ artikli 7 lõige 1 sätestab, et kui liikmesriik tuvastab, et CE-märgist kandvad masinad või ohutusseadised, millega on kaasas EÜ vastavusavaldus, mida kasutatakse ettenähtud otstarbel, kalduvad ohustama inimeste ja mõningatel juhtudel koduloomade või omandi ohutust, võtab ta kõik vajalikud meetmed, et sellised masinad või ohutusseadised turult kõrvaldada, nende turuleviimist, kasutuselevõtmist või kasutamist keelata või nende vaba liikumist piirata. Liikmesriigid teatavad komisjonile viivitamata kõik sellised meetmed, põhjendades oma otsust.
4
Direktiivi 98/37/EÜ artikli 7 lõige 2 sätestab, et komisjon peab viivitamata nõu asjaomaste osapooltega. Kui komisjon leiab pärast kõnealust nõupidamist, et meede on põhjendatud, teatab ta sellest viivitamata küsimuse tõstatanud liikmesriigile ja teistele liikmesriikidele. Kui komisjon leiab pärast kõnealust nõupidamist, et meede ei ole põhjendatud, teatab ta sellest viivitamata küsimuse tõstatanud liikmesriigile ja tootjale või ühenduses registrisse kantud tema volitatud esindajale. Kui lõikes 1 nimetatud otsus tuleneb standardite puudustest ja kui otsuse teinud liikmesriik jääb oma arvamuse juurde, teatab komisjon sellest viivitamata komiteele, et algatada artikli 6 lõikes 1 nimetatud menetlus.
5
Prantsuse Vabariik teatas 8. augustil 2001 komisjonile 27. juuni 2001. aasta ministeeriumide vahelisest määrusest, mis puudutab hageja toodetud ning IMS kaubamärki kandvate teatavate metallide külmtöötluspresside turuleviimise või kasutuselevõtmise keeldu (edaspidi „27. juuni 2001. aasta määrus”).
6
27. juuni 2001. aasta määrus keelas selliste IMS kaubamärki kandvate juba toodetud pressimudelite P40VE, P40VEI, P50VE ja P50VEI kasutuselevõtmise ja kasutamise, millele Agenzia nazionale certificazione componenti e prodotti (seadiste ja toodete tüübikinnitamise siseriiklik amet, ANCCP) oli väljastanud CE-tüübikinnitussertifikaadi, välja arvatud sel juhul, kui need on viidud vastavusse töövahendite suhtes kehtivate tehniliste nõuetega, mis on sätestatud tööseadustiku artiklis R. 233-84, ning selliste IMS kaubamärki kandvate pressimudelite P40VE, P40VEI, P50VE ja P50VEI turuleviimise, kasutuselevõtmise ja kasutamise, millele Istituto certificazione europea prodotti industriali (tööstustoodete EÜ tüübikinnitamise riiklik instituut, ICEPI) oli väljastanud CE-tüübikinnitussertifikaadi.
7
Conseil d’État (Prantsusmaa) tühistas 4. detsembri 2002. aasta otsusega 27. juuni 2001. aasta määruse.
8
Prantsuse ametiasutused saatsid 8. aprillil 2005 komisjonile kirja. Nad märkisid selles kirjas, et:
„[…] Euroopa Komisjon teatas 2. märtsi 2004. aasta kirjas Prantsuse ametiasutustele, et eespool nimetatud IMS kaubamärki kandvate presside vastavuse kontrollimiseks on nimetatud sõltumatu ekspert. Selle kontrolli tulemusel valmib aprillikuus ekspertiisiaruanne.
Käesolevaga pöördub Prantsuse asjaomane asutus Euroopa Komisjoni poole palvega nõuetekohaselt kohaldada direktiivi [98/37] artiklis 7 sätestatud nõupidamismenetlust.
3. Taotluse kiireloomulisus
Prantsuse asjaomane asutus teatab komisjonile uuest faktilisest asjaolust. Kuigi Euroopa Komisjon ei ole avaldanud arvamust Prantsusmaa poolt teatavate IMS kaubamärki kandvate presside suhtes võetud kaitsemeetme põhjendatuse või põhjendamatuse kohta, esitas nimetatud tootja pädevale siseriiklikule kohtule avaliku võimu tehtud vea põhjendusel riigivastutuse hagi.
Selle kaitsemeetme kohaldamisega seoses (mis on ette nähtud direktiivi artiklis 7) soovivad Prantsuse ametiasutused rõhutada, et Prantsusmaa on alati täitnud esiteks direktiivi [98/37] sätteid ning teiseks Euroopa Liidu lepingu sätteid. Seetõttu paluvad nad, et komisjoni arvamus edastataks neile võimalikult kiiresti.
4. Probleemne olukord ühenduse õiguse osas
See, et ühenduse vastust ei ole praeguse seisuga saabunud, paneb Prantsuse ametiasutused Euroopa Liidu lepingu artikli 226 osas keerulisse olukorda. Selle artikli kohaselt on komisjoni ainupädevuses teha otsus, kas liikmesriigi kaitsemeede on põhjendatud.
Kui vastavalt olukorrale ilmneb, et kaitseklausel ei ole põhjendatud, peab komisjon asjaomast liikmesriiki paluma siseriiklik meede tühistada ning algatama Euroopa Liidu lepingu artiklis 226 ettenähtud rikkumismenetluse.
Ainult selle menetluse alusel on seega võimalik, et tootja, keda põhjendamata meede puudutab, algatab tekkinud kahjude hüvitamiseks kohtumenetluse.
5. Prantsuse riigi vastutus
Prantsuse asjaomane asutus palub Euroopa Komisjonil selleks, et Prantsusmaal oleks võimalik täita inimeste ohutuse ja tervise valdkonna kohustusi, kuid ka selleks, et Prantsusmaal oleks võimalik eelnimetatud siseriiklikus menetluses end kaitsta, edastada talle selle ekspertiisaruande ärakiri, mis puudutab teatavate IMS kaubamärki kandvate mehaaniliste presside vastavushinnangut.”
9
Komisjon asus neid meetmeid kontrollima ning kuigi ta lükkas tagasi mitmed Prantsuse asjaomase asutuse esitatud mittevastavuse väited, leidis komisjon kontrolli lõpus 6. septembril 2006 esitatud arvamuses K(2006) 3914 (edaspidi „vaidlusalune akt”), et 27. juuni 2001. aasta määrus on osaliselt põhjendatud.
10
Hageja esitas 6. detsembril 2006 Esimese Astme Kohtu kantseleisse käesoleva hagi, milles taotleti vaidlusaluse akti tühistamist ning kahju hüvitamist.
11
Eraldi aktis, mille hageja esitas 18. jaanuaril 2007 Esimese Astme Kohtu kantseleisse, esitas hageja EÜ artikli 242 alusel käesoleva vaidlusaluse akti kohaldamise peatamise taotluse.
12
Komisjon esitas oma kirjalikud märkused kohaldamise peatamise taotluse kohta 19. veebruaril 2007. Komisjon palub jätta asjaomane kohaldamise peatamise taotlus rahuldamata ja mõista kohtukulud välja hagejalt.
13
Poolte suulised seletused kuulati ära 1. märtsi 2007. aasta kohtuistungil.
14
Palvele esitada täiendavat teavet asja kiireloomulisuse kohta vastas hageja aktiga, mis registreeriti kantseleis 9. märtsil 2007.
15
Komisjon esitas oma märkused selle täiendava teabe kohta aktiga, mis registreeriti kantseleis 16. märtsil 2007.
Õiguslik käsitlus
16
Kui Esimese Astme Kohtu arvates asjaolud seda nõuavad, võib ta vastavalt EÜ artiklile 242 koosmõjus EÜ artikli 225 lõikega 1 määrata, et vaidlustatud akti kohaldamine tuleb peatada.
17
Kodukorra artikli 104 lõike 2 kohaselt tuleb ajutiste meetmete kohaldamise taotluses nimetada hagi ese, kiireloomulisust põhjendavad asjaolud ning fakti- ja õigusväited, mis esmapilgul õigustavad (fumus boni iuris) taotletava ajutise meetme kohaldamist.
18
Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale saab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik kohaldamise peatamise taotluse ja teiste ajutiste meetmete kohaldamise kiita heaks siis, kui meetmete võtmine näib esmapilgul faktiliste ja õiguslike asjaolude pinnalt olevat õigustatud (fumus boni iuris) ja kui need on kiireloomulised selles mõttes, et hageja huvidele tekkida võiva raske ja korvamatu kahju vältimiseks on vajalik, et need võetaks ja nende mõju avalduks juba enne otsuse langetamist põhikohtuasjas. Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik kaalub vajadusel ka esile kerkinud huve (Euroopa Kohtu presidendi 25. juuli 2000. aasta määrus kohtuasjas C-377/98 R: Madalmaad vs. parlament ja nõukogu, EKL 2000, lk I-6229, punkt 41 ja 23. veebruari 2001. aasta määrus kohtuasjas C-445/00 R: Austria vs. nõukogu, EKL 2001, lk I-1461, punkt 73, ning Esimese Astme Kohtu presidendi 16. veebruari 2007. aasta määrus kohtuasjas T-310/06 R: Ungari vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 19).
19
Lisaks on sellise koosmõju hindamise puhul ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul ulatuslik kaalutlusõigus ja ta võib konkreetsete asjaolude alusel vabalt otsustada, kuidas ja mis järjekorras nende erinevate eelduste esinemist tuleb kontrollida, kuna mitte ükski ühenduse õigusnorm ei määra, millises korras peab kohtunik otsustama ajutiste meetmete võtmise vajalikkuse üle (Euroopa Kohtu presidendi 19. juuli 1995. aasta määrus kohtuasjas C-149/95 P(R): komisjon vs. Atlantic Container Line jt, EKL 1995, lk I-2165, punkt 23).
20
Käesolevat ajutiste meetmete kohaldamise taotlust tuleb hinnata eespool mainitud põhimõtetest lähtudes.
Vastuvõetavus
Põhikohtuasja hagi vastuvõetavus esmapilgul
— Poolte argumendid
21
Komisjon väidab, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlusega seotud tühistamishagi on ilmselgelt vastuvõetamatu, kuna vaidlusalune akt ei tekita selliseid siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis mõjutavad hageja huve ning toovad kaasa selge muutuse tema õiguslikus olukorras.
22
Peale selle väidab komisjon, et kui eeldada, et vaidlusalune akt võib tekitada selliseid tagajärgi, siis ei puuduta see igal juhul hagejat otseselt.
23
Otsese puutumuse tingimus EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses eeldab, et ühenduse vaidlustatud meede avaldab otsest mõju isiku õiguslikule olukorrale ja ei jäta meedet rakendama kohustatud adressaadile mingit kaalutlusõigust – akti rakendamine on puhtautomaatne ja tuleneb vaid ühenduse õigusnormidest, ilma et kohaldataks muid vahenorme.
24
Komisjoni väitel on direktiivis 98/37 sätestatud mehhanismil järgmised omadused.
25
Esiteks peab liikmesriik, kes võtab direktiivi 98/37 artikli 7 lõike 1 alusel sellised meetmed, neist komisjonile teatama. Komisjoni arvates ei ole selline teatamine siiski nende meetmete tagajärgi peatav tingimus. Sellised meetmed muutuvad viivitamata pärast nende võtmist asjaomase liikmesriigi territooriumil kohaldatavateks.
26
Teiseks ei näe direktiivis 98/37 sätestatud menetlus ette tähtaega, mille jooksul peab komisjon asjaomase meetme kontrollimise lõpetama. Komisjoni sõnul on ta üksnes kohustatud tegema otsuse „viivitamata”, kui ta leiab, et meede on põhjendatud. Komisjon võib sellele järeldusele jõuda pärast artikli 7 lõikes 2 sätestatud nõupidamist alles kõigi tehniliste asjaolude teadasaamise järel.
27
Kolmandaks, kui komisjon leiab, et asjaomane meede ei ole põhjendatud, siis tuleb tal üksnes teavitada asjaomast liikmesriiki, et viimane selle meetme tühistaks, ning huvitatud isikut, et sel isikul oleks täiendav alus asjaomast meedet siseriiklikus kohtus vaidlustada. Seega ei ole komisjoni arvamus iseenesest siseriikliku meetme tagajärgi katkestav.
28
Neljandaks leiab komisjon, et kui asjaomane meede on põhjendatud, on tal üksnes kohustus teavitada asjaomast liikmesriiki ja kõiki teisi liikmesriike, et need kontrolliksid sarnaste meetmete võtmise vajalikkust ohutuse ja tervise kaalutlustel. Isegi sel juhul ei ole komisjoni arvamus iseenesest liikmesriikides asjaomaste masinate kaubandusele piiravat mõju avaldav.
29
Viiendaks väidab komisjon, et tema arvamust, et meede on põhjendatud, ei avaldata Euroopa Liidu Teatajas ning see ei algata liikmesriikides arvamuses viidatud siseriikliku meetme vastastikuse tunnustamise mehhanisme. Kõnealune arvamus ei muutu kõigis liikmesriikides viivitamatult kohaldatavaks.
30
Hageja leiab, et põhikohtuasja hagi on vastuvõetav.
— Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku hinnang
31
Tuleb märkida, et kuigi väljakujunenud kohtupraktika kohaselt vastab tõele, et põhimõtteliselt ei kontrollita põhikohtuasja hagi vastuvõetavust ajutiste meetmete kohaldamise menetluses, et vältida põhikohtuasja ette ära otsustamist, ei järeldu sellest, et ajutiste meetmete kohaldamise taotluse vastuvõetavaks tunnistamiseks ei pea hageja tõendama asjaolusid, mis lubaksid esmapilgul otsustada ajutiste meetmete taotlusega seotud põhikohtuasja hagi vastuvõetavuse, mille eesmärk on vältida olukorda, kus hageja on ajutiste meetmete kohaldamise menetluse kaudu saavutanud sellise akti kohaldamise peatamise, mille tühistamisest ühenduse kohus hiljem keeldub, kuna põhikohtuasja hagi tunnistatakse vastuvõetamatuks (Euroopa Kohtu presidendi 18. novembri 1999. aasta määrus kohtuasjas C-329/99 P(R): Pfizer Animal Health vs. nõukogu, EKL 1999, lk I-8343, punkt 89 ja Esimese Astme Kohtu presidendi 7. juuli 2004. aasta määrus kohtuasjas T-37/04 R: Região autónoma dos Açores vs. nõukogu, EKL 2004, lk II-2153, punkt 108).
32
Selline põhikohtuasja hagi vastuvõetavuse hindamine peab ajutiste meetmete kohaldamise kiireloomulisust arvestades olema kindlasti kokkuvõtlik (Euroopa Kohtu presidendi 12. oktoobri 2000. aasta määrus kohtuasjas C-300/00 P(R): Federación de Cofradías de Pescadores de Guipúzcoa jt vs. nõukogu, EKL 2000, lk I-8797, punkt 35, ja eespool punktis 31 viidatud määrus Região autónoma dos Açores vs. nõukogu, punkt 109).
33
Tõepoolest, ajutiste meetmete kohaldamise menetluse raames saab põhikohtuasja hagi vastuvõetavuse üle otsustada vaid esialgselt; eesmärk on hinnata, kas hageja on esitanud piisavad tõendid, mille põhjal on a priori võimalik otsustada, et põhikohtuasja hagi vastuvõetavus ei ole välistatud. Ajutisi meetmeid kohaldav kohtunik võib selle taotluse vastuvõetamatuks tunnistada ainult siis, kui põhikohtuasja hagi vastuvõetavus on täielikult välistatud. Otsustada vastuvõetavuse üle ajutiste meetmete kohaldamise staadiumis, kui see ei ole prima facie täielikult välistatud, tähendaks vastasel korral põhikohtuasjas Esimese Astme Kohtu otsuse ette ära otsustamist (Esimese Astme Kohtu presidendi 17. jaanuari 2001. aasta määrus kohtuasjasT-342/00 R: Petrolessence ja SG2R vs. komisjon, EKL 2001, lk II-67, punkt 17; 19. detsembri 2001. aasta määrus liidetud kohtuasjades T-195/01 R ja T-207/01 R: Government of Gibraltar vs. komisjon, EKL 2001, lk II-3915, punkt 47, ja eespool punktis 31 viidatud määrus Região autónoma dos Açores vs. nõukogu, punkt 110).
34
Käesoleval juhul väidab komisjon esiteks sisuliselt seda, et põhikohtuasja hagi on vastuvõetamatu, kuna vaidlusalune akt on komisjoni arvamus asjaomase siseriikliku meetme kohta ning seega ei ole tegemist siduvaid õiguslikke tagajärgi tekitava otsusega.
35
Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et EÜ artikli 230 alusel saab tühistamishagi esitada vaid selliste meetmete peale, mis tekitavad siduvaid õiguslikke tagajärgi hageja huve puudutaval viisil, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis (Euroopa Kohtu 11. novembri 1981. aasta otsus kohtuasjas 60/81: IBM vs. komisjon, EKL 1981, lk 2639, punkt 9 ja 22. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas C-147/96: Madalmaad vs. komisjon, EKL 2000, lk I-4723, punkt 25). Selleks et otsustada, kas vaidlustatud akt tekitab selliseid tagajärgi, tuleb lähtuda akti sisust. See-eest ei oma akti või otsuse tühistamishagi esitamise küsimuses akti vorm põhimõtteliselt tähtsust (eespool viidatud kohtuotsus IBM vs. komisjon, punkt 9).
36
Selles osas tuleb kõigepealt märkida, et komisjoni akt, mille peatamist taotletakse, kannab pealkirja „Komisjoni arvamus”.
37
Samas tuleb märkida, et direktiivi 98/37 artikli 7 lõikes 2 ei kasutata sõna „arvamus” või võrdväärse tähendusega sõna. Selles sätestatakse hoopis, et „[k]ui komisjon leiab pärast kõnealust nõupidamist, et meede on põhjendatud, teatab ta sellest viivitamata küsimuse tõstatanud liikmesriigile ja teistele liikmesriikidele”.
38
Teiseks tuleb rõhutada, et komisjon märkis vaidlusaluse akti punktis 1, et ta „peab pärast asjaomaste osapooltega nõupidamist tegema otsuse nende meetmete põhjendatuse või põhjendamatuse kohta” ja et „[k]ui leitakse, et meede on põhjendatud, peab [ta] teavitama liikmesriike, et need võiksid asjaomase masina suhtes võtta kõik vajalikud meetmed”.
39
Neid asjaolusid ning direktiivi 98/37 ülesehitust ja eesmärki arvesse võttes tuleb esiteks märkida, et esmapilgul on siseriikliku meetme üle otsustamine direktiivi 98/37 artikli 7 sätete alusel komisjoni kohustus, mitte üksnes võimalus. Kõigepealt tuleb rõhutada, et esmapilgul tundub ka, et komisjon peab tegema otsuse mitte asjaomaste masinate vaba liikumist piirava meetme eelnõu, vaid liikmesriigi poolt vastu võetud siseriikliku meetme kohta.
40
Peale selle tuleb meenutada, et direktiivi 98/37 artikli 2 lõike 1 sätteid kohaldades võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed tagamaks, et selle direktiivi rakendusalasse kuuluvaid masinaid või ohutusseadiseid võib turule viia ja kasutusele võtta ainult siis, kui need nõuetekohase paigaldamise ja hooldamise ning ettenähtud otstarbel kasutamise korral ei ohusta inimeste ega mõningatel juhtudel koduloomade tervist ja ohutust ega kahjusta omandit.
41
Seega ei saa esmapilgul välistada, et kui komisjon edastab liikmesriikidele akti, milles ta leiab, et siseriikliku meetme objektiks olevad masinad ohustavad inimeste ja mõningatel juhtudel koduloomade tervist ja ohutust ning kahjustavad omandit, ning teavitab liikmesriike nendest direktiivi 98/37 artikli 7 lõike 2 sätete kohaselt, siis tuleb liikmesriikidel võtta direktiivi 98/37 artikli 2 lõike 1 ja artikli 7 lõike 1 kohaselt vajalikud meetmed tagamaks, et sellised masinad või ohutusseadised turult kõrvaldada, nende turuleviimist või kasutuselevõtmist keelata või nende vaba liikumist piirata.
42
Seega ei ole ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul võimalik käesolevas staadiumis välistada, et komisjoni poolt direktiivi 98/37 artikli 7 lõike 1 alusel tehtud järeldus liikmesriigi võetud siseriikliku meetme põhjendatuse kohta ning selle teabe vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 7 lõikele 2 edastamine teistele liikmesriikidele toovad kaasa selge muutuse komisjoni aktis käsitletud masinate tootja õiguslikus olukorras, takistades selle akti adressaadiks olevates liikmesriikides nende masinate turuleviimist või kasutuselevõtmist. Järelikult ei saa esmapilgul välistada, et komisjoni akt võib tekitada siduvaid õiguslikke tagajärgi selles aktis käsitletud masinate tootja jaoks.
43
Komisjoni argumendid tuleb ülejäänud osas ka tagasi lükata.
44
Esiteks märgib komisjon, et „pärast komisjoni arvamuse kättesaamist võib sarnaste meetmete võtmata jätmine liikmesriigi poolt tuua asutamislepingu artikli 226 alusel kindlasti kaasa liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse, kuigi kõnealuse direktiivi asjaomaste sätete rikkumise, mitte eespool viidatud arvamuse rikkumise eest”.
45
Ilma et käesoleva ajutiste meetmete kohaldamine taotluse menetlemisel oleks vajalik otsustada õigusliku aluse üle, mis võib olla liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi esitamise põhjuseks, piisab, kui märkida, et sel viisil möönab komisjon, et teistel liikmesriikidel tekib komisjoni kõnealuse arvamuse tagajärjel kohustus.
46
Teiseks tuleb märkida, et komisjoni viidatud siseriikliku meetme vastastikuse tunnustamise puudumise asjaolu osutab esmapilgul sellele, et siseriikliku meetme põhjendatust peab hindama komisjon ning et selle kontrolli tulemusel on tema otsustada, kas see meede on põhjendatud, osaliselt põhjendatud või ei ole põhjendatud.
47
Kolmandaks väidab komisjon, et tema arvamus iseenesest ei ole selle siseriikliku meetme tagajärgi katkestav, millest komisjonile direktiivi 98/37 artikli 7 lõike 1 alusel teatati, ning et asjaomase ettevõtja ülesandeks jääb asjaomase meetme kõrvaldamiseks siseriiklikusse kohtusse pöörduda. Kuigi esmapilgul tundub, et komisjonil ei ole pädevust siseriiklikku meedet tühistada, kuna see õigus on üksnes siseriiklikul kohtul, siis ei saa komisjon siiski nimetatud pädevuse puudumisest tuletada argumenti, tõendamaks sellise akti puhul otsusele iseloomulike tunnusjoonte puudumist, milles ta otsustab siseriiklike meetmete kehtivuse üle. Lisaks ei saa esmapilgul välistada, et komisjon võib selle liikmesriigi vastu algatada ka liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse, kui arvamuse tulemusel vaidlusalust meedet ei kõrvaldata ega tühistata.
48
Teiseks tuleb analüüsida, kas hageja on vähemalt esialgselt tõendanud, et ei ole välistatud, et tal on EÜ artikli 230 neljandast lõigust tulenevalt kaebeõigus vaidlusaluse akti osalise tühistamise nõudmiseks.
49
Esiteks väidab komisjon sisuliselt, et käesoleval juhul võivad hagejat mõjutada üksnes liikmesriikide võetud meetmed, ja teiseks väidab komisjon seda, et liikmesriigid omavad vaidlusaluse akti rakendamisel kaalutlusõigust.
50
Hageja otsene puutumus kui tühistamishagi vastuvõetavuse tingimus EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses eeldab, et ühenduse vaidlustatud meede avaldab otsest mõju isiku õiguslikule olukorrale ega jäta meedet rakendama kohustatud adressaatidele mingit kaalutlusõigust – akti rakendamine on puhtautomaatne ja tuleneb vaid ühenduse õigusnormidest, ilma et kohaldataks muid vahenorme. See tähendab, et kui ühenduse akti on liikmesriigile adresseerinud institutsioon, olgu selle akti rakendamiseks liikmesriigi võetud meetmed puhtautomaatsed või olgu asjaomase akti tagajärjed üheselt kohaldatavad, puudutab see akt seega otseselt sellistest meetmetest mõjutatud isikuid. Kui akt, vastupidi, jätab liikmesriigile võimaluse tegutseda või mitte tegutseda või see ei kohusta teda teataval viisil tegutsema, puudutab asjaomast isikut otseselt liikmesriigi tegutsemine või tegutsemata jätmine, mitte akt iseenesest (Esimese Astme Kohtu 22. juuni 2006. aasta määrus kohtuasjas T-137/04: Mayer jt vs. komisjon, EKL 2006, lk II-1825, punktid 58 ja 59).
51
Asjaolu, et komisjoni aktis nimetatakse asjaomaseid meetmeid siseriiklikeks rakendusmeetmeteks, ei tundu kohaldatavate sätete põhjal vastupidi komisjoni väidetele esmapilgul tähendavat, et liikmesriigid võivad komisjoni poolt põhjendatuks peetud keelumeetmetega sarnaste meetmete võtmise vajalikkust hinnata. Tegelikult tundub esiteks, et selliste meetmete võtmise vajalikkust hindab komisjon, ning liikmesriikidel tundub seejärel olevat kohustus võtta selle järelduse põhjal vajalikud meetmed, mis tähendab asjaomaste masinate turult kõrvaldamist ja nende turuleviimise või kasutuselevõtmise keelamist, kui need ohustavad inimeste tervist ja ohutust kooskõlas direktiivi 98/37 artikli 2 lõikega 1.
52
Seega tuleb märkida, et ei saa välistada, et esmapilgul ei oma liikmesriigid mingit tegutsemisruumi, kui liikmesriigid on direktiivi 98/37 artikli 7 lõike 2 alusel teavitatava sellise akti adressaadid, mille kohaselt siseriiklik teatavate masinate turuleviimise või kasutuselevõtmise keelumeede on põhjendatud või osaliselt põhjendatud. Esmapilgul tundub, et adressaatideks olevad liikmesriigid võivad üksnes takistada komisjoni sellise aktiga hõlmatavate masinate turuleviimist või kasutuselevõtmist, millega kuulutatakse siseriiklik meede põhjendatuks.
53
Lisaks tuleb kõrvale lükata komisjoni argumendid, mille kohaselt juhul, kui liikmesriik ei tuvasta tema territooriumil olevate masinate osas ohtu, kuna tootja on näiteks teinud vajalikud muudatused, ei ole liikmesriigil tarvis võtta keelumeetmeid. Esmapilgul tundub, et liikmesriik ei peaks masinaid, mida komisjoni akt ei puuduta, turult kõrvaldama ega nende turuleviimist ja kasutuselevõtmist takistama.
54
Selle analüüsi kohaselt tuleb märkida, et esialgselt tundub komisjoni akt olevat selline, mis paneb adressaatideks olevatele liikmesriikidele kohustuseks takistada liikmesriikide territooriumil asjaomaste masinate turuleviimist ja kasutuselevõtmist ning kõrvaldada turul olevad masinad. Komisjoni akt tundub esmapilgul kohutavat liikmesriike teataval viisil tegutsema ega anna neile esmapilgul võimalust tegutseda või mitte tegutseda, kuna komisjon käsitleb neid masinaid sellistena, mis võivad ohustada inimeste ja mõningatel juhtudel koduloomade tervist ja ohutust või omandi ohutust.
55
Seega ei ole esmapilgul välistatud, et vaidlusalune akt puudutab hagejat otseselt.
56
Kolmandaks tuleb meenutada, et teised isikud, kes ei ole otsuse adressaadid, ei saa siiski väita, et nad on isiklikult puudutatud, välja arvatud juhul, kui otsus mõjutab neid nende eriliste omaduste tõttu või nende erilise olukorra tõttu, mis neid kõigi teiste isikute suhtes iseloomustab ja selle tõttu teistest eristab analoogiliselt selle otsuse adressaatidega (Euroopa Kohtu 15. juuli 1963. aasta otsus kohtuasjas 25/62: Plaumann vs. komisjon, EKL 1963, lk 197, 223).
57
Olukorras, kus komisjoni arvamus puudutab sõnaselgelt ja üksnes hageja toodetud masinaid, kuna selles leitakse, et 27. juuni 2001. aasta määrus on põhjendatud osas, mis puudutab esiteks enne 4. augustit 2000 toodetud presse P40VEI ning teiseks presse P40VE ja P50VE, tuleb leida, et esmapilgul ei ole välistatud, et vaidlusalune akt puudutab hagejat isiklikult.
58
Seega ei saa esmapilgul välistada, et vaidlusalune akt puudutab hagejat otseselt ja isiklikult, mistõttu põhikohtuasja hagi võib olla vastuvõetav.
59
Seega tuleb komisjoni argumendid põhikohtuasja hagi ilmselge vastuvõetamatuse kohta tagasi lükata.
60
Samuti tuleb märkida, et põhikohtuasja hagis esitas hageja EÜ artikli 235 ja artikli 288 lõike 2 alusel kahju hüvitamise hagi. Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku valduses olevate tõendite põhjal ei ole alust arvata, et nimetatud hagi on vastuvõetamatu.
Ajutiste meetmete kohaldamise taotluse vastuvõetavus
61
Komisjon leiab, et hageja ei ole esitanud ajutiste meetmete kohaldamise taotluse osas konkreetseid asjaolusid, mis võimaldaks ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul hinnata kahju tõsidust ja korvamatust ning seega kiireloomulisust, mis põhjendab taotletud peatamismeetme võtmist.
62
Lisaks ei looda taotluses piisavalt vahetut põhjuslikku seost väidetava kahju ja vaidlusaluse akti väidetavate tagajärgede vahel.
63
Seega ei vasta taotlus kodukorra artikli 104 lõike 2 tingimustele.
64
Tuleb märkida, et vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artikli 21 esimesele lõigule ja Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõikele 1, mis viitab kodukorra artikli 104 lõikele 3, tuleb hagiavalduses märkida hagi ese ja ülevaade fakti- ja õigusväidetest. Need peavad olema märgitud piisavalt selgelt ja täpselt, et kostja saaks valmistuda enda kaitsmiseks ja Esimese Astme Kohus saaks vajaduse korral teha asjas otsuse täiendavate andmeteta. Õiguskindluse ja korrakohase õigusemõistmise tagamiseks peavad selleks, et hagi oleks vastuvõetav, selle aluseks olevad õiguslikud ja faktilised asjaolud kas või kokkuvõtlikult, ent seostatult ja arusaadavalt tulenema hagiavalduse tekstist (vt Esimese Astme Kohtu 8. detsembri 2005. aasta määrus kohtuasjas T-91/04: Just vs. komisjon, EKL AT 2005, lk II-1801, punkt 35 ja viidatud kohtupraktika ning Esimese Astme Kohtu presidendi 17. veebruari 2006. aasta määrus kohtuasjas T-171/05 R II: Nijs vs. kontrollikoda, EKL AT 2006, lk I-A-169, II-761, punkt 23).
65
Esiteks tuleb märkida, et kuigi vastab tõele, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlus on käesoleval juhul koostatud lühidalt, on see taotlus siiski arusaadav ning selles selgitatakse, olgugi et kokkuvõtlikult, milles seisneb vaidlusaluse aktiga hagejale arvatavalt põhjustatud kahju.
66
Hageja väidab sisuliselt seda, et kui liikmesriigid peavad vaidlusaluse akti alusel võtma nende selliste masinate turuleviimise või kasutuselevõtu piiramis- või keelumeetmeid, mida see otsus puudutab, siis süvendataks tema finantsprobleeme, mõjutades mitte ainult asjaomaste masinate müüki, vaid kogu tema tegevust, mida võidakse seeläbi tõsiselt ohustada.
67
Teiseks tuleb märkida osas, mis puudutab piisavalt vahetut põhjuslikku seost väidetava kahju ja vaidlusaluse akti tagajärgede vahel, et tegemist on hageja nende argumentide hindamisel käsitletava küsimusega, mis puudutavad kiireloomulisuse tingimusele vastamise tõendamist, mitte ajutiste meetmete kohaldamise taotluse vastuvõetavust.
68
Seega tuleb leida, et hageja poolt taotluses esitatud asjaolud vaidlusaluse aktiga hagejale tekkida võiva raske ja korvamatu kahju kohta on piisavalt selgelt ja täpselt väljendatud.
69
Seega tuleb ajutiste meetmete kohaldamise taotlus lugeda vastuvõetavaks.
Põhiküsimus
Fumus boni iuris
— Poolte argumendid
70
Kuna Conseil d’État tühistas 27. juuni 2001. aasta määruse 4. detsembri 2002. aasta otsusega, on vaidlusalune akt hageja sõnul ilmselgelt põhjendamatu.
71
Komisjon väidab, et Conseil d’État tühistas 27. juuni 2001. aasta määruse menetlusnormide rikkumise tõttu selle vastuvõtmisel, mitte selle määruse sisu puudutaval põhjusel. Komisjon väidab sisuliselt, et hoolimata meetmete tühistamisest Conseil d’État poolt, tuleb komisjonil siiski teha otsus Prantsuse ametiasutuste võetud meetme kohta.
72
Komisjon leiab, et direktiivi 98/37 artikli 7 lõikes 2 sätestatud menetluse eesmärk on tegelikult tagada ühesugune tervise ja ohutuse kaitse kogu ühenduses. See menetlus võimaldab komisjoni sõnul hoiatada liikmesriike võimalikest ohtudest, mis tulenevad nende masinate vabast liikumisest, mida käsitlevate siseriiklike piiramismeetmete põhjendatus on põhiküsimusena juba tuvastatud. Komisjon leiab, et kui sellise meetme menetlusnormi rikkumise tõttu tühistamine siseriikliku kohtu poolt takistab komisjonil kindlasti kõnealuse meetme kohta oma arvamust esitamast ja kõigile liikmesriikidele seda edastamast, ohustataks selle menetluse kasulikku mõju.
73
Komisjon lisab, et direktiivi 98/37 artikkel 7 ei anna talle võimalust hoiduda otsuse tegemisest olukorras, kus asjaomane liikmesriik ei ole teadet tagasi võtnud ning on hiljem veel palunud komisjonil teha selle meetme kohta otsus, kuigi teavitatud meede ei oma enam õigusmõju.
74
Komisjoni sõnul on Prantsuse ametiasutused, hoolimata Conseil d’État otsusest, 8. aprilli 2005. aasta kirjaga palunud tal vaidlusaluse akti vastu võtta.
75
Lõpuks väidab komisjon, et siseriikliku kohtu otsus siseriikliku meetme tühistamise kohta ei lähe oma mõjus nii kaugele, et tuua automaatselt kaasa sellise ühenduse meetme nagu vaidlusalune akt tühisust, isegi kui viimane on võetud kõnealuse siseriikliku meetme kohta.
— Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku hinnang
76
Tuleb märkida et Conseil d’État tühistas 27. juuni 2001. aasta määruse 4. detsembri 2002. aasta otsusega.
77
Vastupidi komisjoni väidetele tundub, et 27. juuni 2001. aasta määruse tühistamise põhjused ei ole olulised.
78
Olgugi et 27. juuni 2001. aasta määruse tühistamist põhjendati menetlusnormi rikkumisega, ei ole Prantsuse ametiasutused 27. juuni 2001. aasta määruses hageja toodetud masinate kohta antud hinnangut kinnitavat määrust võtnud uuesti, kuigi toimikus esitatud asjaolude põhjal ei tohiks olla vastuseisu sellele, et ajaomased ametiasutused võtavad neid masinaid kasutatavate töötajate tervise ja ohutuse kaitse tagamiseks kohe vastu uue määruse.
79
Kui direktiivi 98/37 artiklis 7 sätestatud menetluse tingimuseks on siseriikliku meetme teatamine komisjonile, eeldab komisjonile taotluse esitamine esmapilgul seda, et kõnealune meede on komisjoni otsuse tegemise ajal endiselt jõus.
80
Esmapilgul tundub, et direktiivis 98/37 sätestatud menetluse eesmärk on otsuse tegemine siseriikliku meetme põhjendatuse kohta, mis omakorda eeldab, et kõnealune meede on jõus.
81
Esmapilgul tundub, et otsustades, kas meede on endiselt jõus või mitte, ei saa komisjon ennast õigustada põhjendustega, mille alusel siseriiklik kohus on otsuse tühistanud. Lisaks ei saa välistada, et sellise menetlusnormi rikkumise puudumisel, mille tõttu Conseil d’État tühistas 27. juuni 2001. aasta määruse, oleks viimatinimetatud määruse sisu olnud teistsugune või et ka selle menetlusnormi rikkumisest sõltumatult oleks määrus sisuliselt õigusvastane. Pealegi tooks selline olukord, kus komisjon eirab siseriikliku kohtu otsuse res iudicata õigusjõudu, esmapilgul kaasa lubamatu õiguskindlusetuse.
82
Samuti tundub esmapilgul, et pärast kõnealuse määruse tühistamist ei piisa selle määruse või selles ette nähtud regulatsiooni siduvuseks ainuüksi teatest 27. juuni 2001. aasta määruse kohta. Tegelikult tundub, et komisjon ei teinud otsust mitte meetme teatamise, vaid meetme enda kohta.
83
Direktiivi 98/37 artikli 4 lõike 1 kohaselt ei keela, piira ega takista liikmesriigid oma territooriumil selliste masinate ning ohutusseadiste turuleviimist ja kasutuselevõtmist, mis vastavad kõnealuse direktiivi 98/37 nõuetele.
84
Kuna Conseil d’État tühistas 27. juuni 2001. aasta määruse ja Prantsuse ametiasutused ei ole võtnud teisi meetmeid, tundub, et käesoleval juhul tuleb leida, et toodetud masinad täidavad direktiivi 98/37 artikli 4 lõike 1 tähenduses nimetatud direktiivi sätteid, mistõttu nendele masinatele laieneb direktiivi 98/37 artikli 5 lõikes 1 sätestatud vastavuseeldus. Seetõttu ei saa liikmesriigid esmapilgul keelata, piirata ega takistada nende masinate turuleviimist ja kasutuselevõtmist nende territooriumil.
85
Ent vaidlusalune akt tundub esmapilgul viitavat sellele, et neil on kohustus asjaomaste masinate turuleviimist ja kasutuselevõtmist takistada siis, kui direktiivi 98/37 artiklis 7 ette nähtud menetluse raames ei ole siseriiklikke kaitsemeetmeid võetud, mis esmapilgul tundub olevat selle direktiiviga kehtestatud süsteemiga vastuolus.
86
Pealegi tundub, et vaidlusaluse akti põhjendus on selle adressaatide täpse ja nõuetekohase teavitamise tagamiseks ilmselgelt ebapiisav.
87
Vaidlusaluses aktis ei tooda esile 27. juuni 2001. aasta määruse tühistamist Conseil d’État poolt. Selle väljajätmine jätab ilmselgelt mulje, et meede, mille kohta komisjon tegi 2006. aasta septembris otsuse, on Prantsusmaal endiselt jõus, kuigi Conseil d’État 4. detsembri 2002. aasta tühistamisotsuse põhjal ei ole see määrus kunagi jõus olnud.
88
Lõpuks tuleb rõhutada, et Prantsuse ametiasutuse poolt komisjonile 2005. aastal esitatud taotlus, mis puudutab arvamuse andmist, ei tundu esmapilgul andvat komisjonile õigust eirata Conseil d’État otsust ja sellest tulenevaid tagajärgi direktiivi 98/37 alusel komisjoni poole pöördumist õigustavale aktile. Selles Prantsuse ametiasutuste taotluses soovitakse muuseas teada põhjusi, miks komisjon võttis vaidlusaluse akti vastu viis aastat pärast 27. juuni 2001. aasta määrusest teatamist, samas kui Conseil d’État oli selle määruse neli aastat varem tühistanud.
89
Prantsuse ametiasutuste poolt 8. aprillil 2005 komisjonile saadetud kirjast näib, et nimetatud ametiasutuste taotlus tulenes peaasjalikult soovist saada komisjoni otsus, et oleks võimalik end asjaomases hageja algatatud kahju hüvitamise menetluses kaitsta.
90
Töötajate ohutusega ja tervisega seotud põhjendused, mida on käesoleva asja raames esitanud nii komisjoni kui nimetatud kirjas Prantsuse ametiasutused, ei ole arusaadavad. Nii on esiteks võtnud komisjonil otsuse tegemine aega enam kui viis aastat, mis ei tundu olevat kooskõlas selle pigem kiireloomulisi meetmeid tingiva eesmärgiga. Teiseks ei ole ka Prantsuse ametiasutused võtnud hageja masinate suhtes keelumeetmeid hoolimata sellest, et 27. juuni 2001. aasta määruse tühistamist põhjendati menetlusnormi rikkumisega ning eeldades seega, et selline meede on vajalik, ei tohiks sellele, et nimetatud ametiasutused võtavad kohe neid masinaid kasutatavate töötajate tervise ja ohutuse kaitse tagamiseks selle meetme, vastuseisu olla.
91
Lisaks tuleb rõhutada, et hageja märkis kohtuistungil, ilma et komisjon oleks sellele vastu vaielnud, et Prantsuse ametiasutuste poolt kontrollitud masinaid, mida need ametiasutused pidasid sellisteks, mis võivad ohustada inimeste tervist ja ohutust, muudeti need ostnud Prantsuse ettevõtja poolt ja nende masinate puhul tuvastatud tõrked olid kõrvaldatud hageja poolt müümise ajaks.
92
See hageja argument, mis esmapilgul samuti ei tundu alusetu osas, mis puudutab komisjoni poolt vaidlusaluses aktis tehtud järelduste asjakohasuse hindamist, vajab kontrollimist, mida ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik ei saa selles staadiumis läbi viia.
93
Eeltoodut arvesse võttes tekitavad hageja poolt tema esimese väite raames esitatud faktilised ja õiguslikud argumendid ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku valduses olevate tõendite põhjal tõsiseid kahtlusi vaidlusaluse akti õiguspärasuse osas. Neil kaalutlustel ei lükata käesolevat taotlust tagasi fumus boni iuris puudumise põhjusel, mistõttu tuleb kontrollida, kas see taotlus vastab kiireloomulisuse tingimusele.
Kiireloomulisus
— Poolte argumendid
94
Oma taotluses piirdub hageja sisuliselt väitega, et vaidlusalune akt võib seada tema tegevuse jätkamise tõsisesse ohtu või lausa takistada tegevuse jätkamist. Sisuliselt väidab ta selles osas, et peale otsese ja kaudse finantskahju, mis on talle 27. juuni 2001. aasta määrusega seoses juba tekkinud, võib siis, kui liikmesriigid võtavad vaidlusaluse akti alusel kõnealuses otsuses viidatud masinate turuleviimise ja kasutuselevõtmise keelumeetmeid, tema finantsolukord oluliselt halveneda, isegi niivõrd, et tuleb tegevus lõpetada.
95
Kohtuistungil märkis hageja sisuliselt seda, et see ei puuduta mitte ainult vaidlusaluses aktis viidatud presside müüki, vaid sellisel juhul kahjustataks tõsiselt tema masinate mainet, mis, tulenevalt asjaolust, et tegemist on väikeettevõtjaga, võib raskelt mõjutada kogu tema tegevust ning hageja praegust finantsolukorda arvestades viia pankrotini.
96
Hageja märkis kohtuistungil ka seda, et ta kliendid võivad ostetud masinate väidatava mittevastavuse tõttu esitada hageja suhtes kahju hüvitamise hagisid.
97
Hagejalt paluti kohtuistungil esitada täiendavat teavet oma käibe ja müügi kohta nendes liikmesriikides, milles ta on tegev.
98
Nende tõendite kohaselt, mille hageja esitas ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustavale kohtunikule Esimese Astme Kohtu kantseleis 9. märtsil 2007 registreeritud aktis, langes hageja toodetud presside käive 2599943,18 eurolt 2000. aastal 796918,25 eurole 2006. aastal ning ettevõtja kogukäive 7188804,58 eurolt 2000. aastal 4188829,20 eurole 2006. aastal.
99
Hageja lisab, et kuna käibe langemine on sundinud teda kasutama lisafinantseeringuid ja võtma pankadelt krediiti, kasvas tema koguvõlg 1679788 eurolt 2000. aastal 2686237 eurole 2005. aasta lõpuks, millele lisandub 2006. aasta esimeste kuude jooksul osanike poolt tehtud 200000 euro suurune finantsosaluse suurendamine.
100
Siiski võib praegust olukorda arvesse võttes äriühingu käibe süvenev langus viia hageja sõnul selleni, et tema võlausaldajad, eelkõige pangad, nõuavad oma võla sisse, mis võib põhjustada hageja pankroti.
101
Hageja leiab sisuliselt ka seda, et vaidlusaluse akti jätkuv jõusolek võib mõjutada tema konkurentsiolukorda ning kohtumenetluse tulemusel hüvitatav kahju ei kata võrdväärses ulatuses asjaomase akti jätkuvast jõusolekust tulenevat kahju, samas kui akti kohaldamise peatamise meede võimaldab vältida selliste tagajärgede tekkimist turul.
102
Komisjon leiab sisuliselt, et hageja ei ole tõendanud, et vaidlusalune akt võib talle tekitada rasket ja korvamatut kahju.
103
Esiteks tuleb märkida, et komisjon väidab kohaldamise peatamise taotluse vastuvõetavuse osas, et hageja ei ole tõendanud põhjuslikku seost viidatava kahju ja vaidlusaluse akti võimalike tagajärgede vahel. Komisjon märgib, et kahju, mis võib hagejale tekkida, ei saa tegelikult tuleneda vaidlusalusest aktist, vaid meetmetest, mida liikmesriigid komisjoni selle akti tagajärjel vastavalt olukorrale võtavad.
104
Peale selle väidab komisjon esiteks, et hageja viidatud majanduslik kahju on üksnes oletuslik, kuna viimane ei ole tõendanud, et komisjoni võetud vaidlusaluse akti tulemusel on liikmesriigid võtnud – või võtmas – asjaomaseid rakendusakte.
105
Lisaks väidab komisjon, et kui eeldada, et selliseid meetmeid on võetud, siis võib sellest hageja suhtes tekkida üksnes sellist finantskahju, mida iseenesest on võimalik katta.
106
Teiseks väidab komisjon sisuliselt seda, et hageja esitatud teabe hulgas ei ole tõendeid selle kohta, et talle tekitataks rasket ja korvamatut kahju.
107
Esiteks väidab komisjon, et temal ei ole teada, kui mitut tüüpi ja milliseid presse on hageja viimaste aastate jooksul tootnud ja turustanud, kuid Internetist kogutud teabe põhjal toodab ja turustab hageja käesoleval ajal vähemalt 17 tüüpi presse, millest 27. juuni 2001. aasta määrus ning seega ka vaidlustatud akt käsitlesid vaid kolme.
108
Teiseks puudutavad hageja esitatud andmed komisjoni sõnul üksnes hageja kogukäivet ning käivet presside sektoris ajavahemiku aastast 2000 kuni aastani 2006 kohta, ning seetõttu puudutavad need andmed vaidlusaluse akti võtmisele eelnenud majandlikku olukorda, ega anna seega tunnistust vaidlusaluse akti tagajärgede kohta.
109
Kolmandaks leiab komisjon sisuliselt seda, et 2006. aastat puudutavad andmed ei võimalda teha kindlaks mõju, mida vaidlusalune akt võis omada presside sektori käibele vaidlusaluse akti võtmise ajast kuni 2007. aasta alguseni.
110
Neljandaks leiab komisjon, et hageja käivet presside sektoris puudutavad andmed käsitlevad eranditult kõiki pressitüüpe, mida hageja toodab ja müüb. Hageja ei ole esitanud andmeid käibe muutumise kohta nende kolme pressitüübi osas, mis on asjaomase siseriikliku keelumeetme ja vaidlusaluse akti objektiks. Seega ei ole ta esitanud tõendeid vaidlusaluse aktiga käsitletavate pressitüüpide võimaliku käibe languse kohta.
111
Viiendaks ei väljenda hageja kogukäibe muutus komisjoni sõnul hageja käibe muutust presside sektoris.
112
Kuuendaks väidab komisjon, et presside sektori käibe järkjärguline langus (2599943,18 eurot 2000. aastal, 796918,25 eurot 2006. aastal) ei väljenda – v.a ajavahemiku 2003–2004 kohta, mil käive suurenes – ilmtingimata presside sektori käibe muutust teatud liikmesriikides. Nii on hoolimata presside sektori kogukäibe langusest aastate 2005 ja 2006 vahel (langedes 1059064,37 eurolt 796918,25 eurole) asjaomase sektori käive ilmselgelt tõusnud Saksa (262512,07 eurolt 333812,75 eurole), Soome (36150,00 eurolt 50025,00 eurole), Portugali (31531,50 eurolt 49845,00 eurole) ja Poola turu osas (0 eurolt 33320,00 eurole).
113
Seitsmendaks ei tõenda esitatud andmed seost ühelt poolt presside sektori kogukäibe muutuse ja Prantsuse käibe muutuse ning teisalt Prantsuse käibe muutuse ja käibe muutuse kohta igas liikmesriigis.
114
Kaheksandaks heidab komisjon hagejale sisuliselt ette seda, et kuna hageja ei ole märkinud, mille alusel ta arvutas väidetavat 27. juuni 2001. aasta määruse tulemusel tekkinud käibelangust, siis ei ole võimalik seda asjaolu hinnata.
115
Üheksandaks väidab komisjon, et hageja ei ole esitanud andmeid selle kohta, kuidas asjaomast turgu ja tema turuosa selles üldiselt ja iga liikmesriigi osas eraldi määratleda enne ja pärast vaidlusaluse akti vastuvõtmist. Kuna puuduvad objektiivsed tõendid presside turu omaduste ja hageja turuosade kohta selles sektoris, siis on hageja esitatud andmed tema kogukäibe ja presside sektori käibe kohta komisjoni sõnul asjakohatud. Nimetatud andmed ei võimalda eelkõige teha kindlaks seda, kas ja mis määral peegeldab hageja käibe järkjärguline langus asjaomase turu muutusi või võib see langus olla põhjustanud muude tegurite poolt.
116
Komisjon leiab lõpuks, et hageja esitatud tõendid ei võimalda teha kindlaks esiteks, kas ja mil määral hageja kogukäibe langus ja presside sektori käibe langus aastatel 2000–2006 on 27. juuni 2001. aasta määruse ja vaidlusaluse akti otsene tagajärg ja teiseks, millised on vaidlusaluse akti tagajärjed.
117
Kolmandaks väidab komisjon, et vaidlusalune akt ja seega ka võimalikud siseriiklikud meetmed, mis kutsusid selle otsuse esile, puudutavad 17 hageja poolt praegu toodetavast ja müüdavast pressitüübist üksnes kolme tüüpi. Seega ei mõjuta vaidlusalune akt hageja tegevusi osas, mis puudutab tema toodetavaid teisi masinaid.
118
Komisjon väidab, et isegi kui eeldada, et vaidlusaluse akti liikmesriikidele teatamise vahetu ja automaatne tagajärg on siseriiklike keelumeetmete võtmine, ei ole hageja põhjalikuma teabe puudumisel käesoleval juhul tõendanud, et need meetmed võivad avaldada sellist mõju hageja käibele, kuna need meetmed puudutavad 17 pressitüübist üksnes kolme. Hageja ei ole samuti tõendanud, et sellised meetmed kutsuvad automaatselt esile kogukäibe languse, pangakrediitide sissenõudmise ning lõpuks hageja pankroti.
119
Neljandaks leiab komisjon sisuliselt seda, et hageja ajutiste meetmete kohaldamise taotluse esitamise aeglus annab tunnistust raske ja korvamatu kahju kiireloomulisuse puudumise kohta. Hageja, kellele komisjon teatas vaidlusaluse akti võtmisest 11. oktoobril 2006, esitas põhikohtuasja hagi alles 6. detsembril 2006 ja ajutiste meetmete taotluse 18. jaanuaril 2007.
120
Viiendaks seoses vaidlustatud akti tõttu hageja konkurentidele tekkinud võimalike kasulike tagajärgedega märgib komisjon, et ei ole kindlasti võimalik välistada, et hagejale tekkis või 27. juuni 2001. aasta määruse või vaidlusaluse akti tõttu võis tekkida majanduslikke tagajärgi, kuid eeldades, et need mõjud on vaidlusaluse akti, mitte 27. juuni 2001. aasta määruse või ettevõtjate poolt vaidlusaluse akti tõttu võetud siseriiklike meetmete ettenägemise otsene tagajärg, avaldavad need tagajärjed igal juhul mõju üksnes hageja faktilisele, mitte juriidilisele olukorrale.
— Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtuniku hinnang
121
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt hinnatakse ajutiste meetmete kohaldamise taotluse kiireloomulisust selle alusel, kas on vaja teha eelnev otsus selleks, et vältida ajutisi meetmeid taotlevale poolele tekkida võivat rasket ja korvamatut kahju (vt Esimese Astme Kohtu presidendi 10. novembri 2004. aasta määrus kohtuasjas T-303/04 R: Dynamics vs. komisjon, EKL 2004, lk II-3889, punkt 65 ja viidatud kohtupraktika).
122
Kuigi välja arvatud erandlikel asjaoludel, ei või majanduslikku kahju pidada korvamatuks ega isegi raskesti korvatavaks, kuna selles osas on hiljem võimalik maksta rahalist hüvitist, on esialgne õiguskaitse õigustatud juhul, kui ilma esialgse õiguskaitseta satuks hageja olukorda, mis võib ohustada tema olemasolu enne põhikohtuasja menetlust lõpetava lahendi tegemist (Esimese Astme Kohtu presidendi 3. detsembri 2002. aasta määrus kohtuasjas T-181/02 R: Neue Erba Lautex vs. komisjon, EKL 2002, lk II-5081, punkt 84).
123
Poole ülesandeks, kes tugineb raske ja korvamatu kahju tekkimisele, on sellist kahju tõendada (Euroopa Kohtu presidendi 12. oktoobri 2000. aasta määrus kohtuasjas C-278/00 R: Kreeka vs. komisjon, EKL 2000, lk I-8787, punkt 14). Kahju vältimatus ei pea olema tõendatud absoluutse kindlusega ja piisab, eriti kui kahju tekkimine sõltub mitme teguri esinemisest, kui kahju tekkimist saab piisava tõenäosusega ette näha (eespool punktis 19 viidatud määrus komisjon vs. Atlantic Container Line jt, punkt 38, ja Esimese Astme Kohtu presidendi 15. juuli 1998. aasta määrus kohtuasjas T-73/98 R: Prayon-Rupel vs. komisjon, EKL 1998, lk II-2769, punkt 38).
124
Esiteks osas, mis puudutab põhjuslikku seost hageja väidetava kahju ja vaidlusaluse akti väidetavate tagajärgede vahel, tuleb meenutada, nagu tuvastati eespool punktis 54, et esialgu tundub vaidlusalune akt olevat selline, mis paneb adressaatideks olevatele liikmesriikidele kohustuseks takistada liikmesriikide territooriumil asjaomaste masinate turuleviimist ja kasutuselevõtmist ning kõrvaldada turul olevad masinad, ning esmapilgul ei anna see akt liikmesriikidele võimalust tegutseda või mitte tegutseda, vaid vastupidi, kohustab neid teataval viisil tegutsema.
125
Kahju, mille esinemise oht seisneb hageja sõnul vaidlusaluse aktiga asjaomaste masinate müügi ja kogukäivet mõjutada võiva maine ohustamises, mis võib põhjustada hageja pankroti, ei tulene siseriiklikest meetmetest, mis üksnes rakendavad kõnealust akti igas liikmesriigis, vaid vaidlusalusest aktist endast, mis näeb esimesena ette, et sellised meetmed tuleb võtta.
126
Lisaks tuleb kohe alguses tagasi lükata komisjoni argumendid, millega väidetakse, et igal juhul ei ole tõendatud, et liikmesriigid on kõnealuse ajani selliseid meetmeid võtnud.
127
Kuna ajutiste meetmete kohaldamise taotluse eesmärk oli just selliste siseriiklike meetmete võtmist takistada, eeldades, et selliste ajutiste meetmete tingimused on täidetud, ei ole võimalik oodata, et kõnealused meetmed võetakse vaidlusaluse akti peatamiseks.
128
Teiseks tuleb märkida, et hageja esitatud andmed tõendavad tema kogukäibe ning eriti presside sektori käive järkjärgulist ja olulist langust aastast 2000 kuni aastani 2006. Erandid nagu aastad 2004 ja 2006 ning teatavad täpsed tulemused riikide kaupa ei tundu seda suundumust kahtluse alla seadvat. Tuleb tõdeda, et see langus on 42% seitsme aasta jooksul kogukäive osas ning 70% ainult presside sektoris.
129
Hageja esitatud ja tema passivat puudutavatest andmetest ilmneb ka tema oluline võlakohustus pankade ees, vastates enam kui 2600000 eurole 2005. aasta lõpus.
130
Hageja väidab sisuliselt, et tema praeguste finantsprobleemide süvenemine võib saada talle saatuslikuks. Selline probleemide süvenemine võib tuleneda esiteks vaidlusaluses aktis käsitletud masinate turuleviimise ja kasutuselevõtmise keelamisest, ja teiseks tema kaubandusliku maine ja masinate maine ohustamisest, mis võib tuleneda sellisest keelumeetmest ning mõjutada ta kogukäivet.
131
Esiteks tuleb märkida, et vaidlusaluse akti rakendamine võib viia selles otsuses käsitletud masinatüüpide müümise keelamiseni kõigis liikmesriikides. Sellest tulenev presside sektori finantsolukorra märkimisväärne halvenemine tundub seega olevat piisava tõenäosusega tõendatud.
132
Siiski moodustab hageja käive praegu presside sektoris vähem kui 20% kogukäibest.
133
Seega tuleb kontrollida hageja argumentide asjakohasust, mis puudutavad tema kaubandusliku maine võimalikku ohustamist vaidlusaluse akti poolt, mille tulemusel võidakse mõjutada kogu tema tegevust.
134
Kõigepealt tuleb võtta arvesse, et hankemenetluses kõrvale jäämisega ettevõtja maine ohustamist puudutav kohtupraktika, milles lükatakse tagasi väide, et selline ohustamine kujutab endast rasket ja korvamatut kahju (Esimese Astme Kohtu presidendi 20. septembri 2005. aasta määrus kohtuasjas T-195/05 R: Deloitte Business Advisory vs. komisjon, EKL 2005, lk II-3485, punkt 126 ja eespool punktis 121 viidatud määrus European Dynamics vs. komisjon, punkt 82), ei tundu käesoleval juhul hageja maine ohustamise üle otsustamisel asjakohane. Hankelepingu saamata jäämist ei saa võrrelda sellega, kui osa tooteid määratletakse inimesi ohustavate ja tervist kahjustavatena.
135
Selles osas tuleb märkida, et Euroopa Kohus on tunnustanud ettevõtja, kelle masinad kannavad CE-märgist ning mille ohutus on direktiivis 98/37 ettenähtud siseriikliku keelumeetme puudumisel seatud kahtluse alla, maine kahjustamise kahjulikke tagajärgi (vt selle kohta Euroopa Kohtu 17. aprilli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-470/03: AGM-COS.MET, EKL 2007, lk I-2749, punktid 61–65).
136
Käesoleval juhul tuleb leida, et komisjoni otsus, millega esiteks pannakse liikmesriikidele kohustus võtta kaubavahetust piiravaid meetmeid, käesoleval juhul kõnealuste masinate turuleviimise ja kasutuselevõtmise keelumeetmeid, tuues põhjenduseks nende masinate poolt inimeste tervisele ja ohutusele tekitatava ohu, võib neid masinaid tootva ettevõtja mainet ohustada.
137
Seega tuleb tunnistada sellise ohustamise kahjulikke tagajärgi.
138
Samuti tuleb käesoleval juhul võtta arvesse seda, et vaidlusaluses aktis ei märgita seda, et Conseil d’État tühistas esialgse siseriikliku meetme ehk 27. juuni 2001. aasta määruse ega ka seda, et selle tühistamise järel ei ole Prantsuse ametiasutused võtnud uut meedet.
139
Võttes arvesse käesoleva asja erilisi asjaolusid ning eriti seda, et hageja on väikeettevõtja, kelle tootmine on piiratud ja spetsialiseerunud hüdraulilistele pressidele ja tööstusmasinatele, mis on mõeldud metallosade lõikamiseks ja perforeerimiseks, tuleb märkida, et on õiguslikult piisavalt tõendatud, et vaidlusalune akt, mis seab teatavate hageja toodetud masinate ohutuse liikmesriikides kahtluse alla, võib ohustada hageja mainet kogu tema toodangu osas.
140
Komisjoni argumentidega, millega soovitakse väita, et vaidlusalune akt võib mõjutada üksnes hageja üht toodanguosa, ei saa seega nõustuda.
141
Seega tuleb kontrollida, kas selline kahju on käesoleval juhul hageja jaoks raske ja raskesti korvatav.
142
Esiteks võib selline ettevõtja kaubandusliku maine ja tema toodete ohutuse maine ohustamine tekitada asjaomasele ettevõttele kahju, mis raskesti hinnatavuse tõttu on raskesti korvatav.
143
Võttes arvesse käesoleva juhu asjaolusid ja seda, et hageja tootmine on piiratud ja spetsialiseerunud, võib sellist kahju lisaks määratleda raskena, kuna sellise ohustamisega võib vaidlusaluse akti tõttu kaasneda tagajärgi kõikides liikmesriikides ja seetõttu kõikidel turgudel, kus hageja tegutseb, mitte ainult ühel nendest.
144
Teiseks, võttes arvesse ühelt poolt seda, et tegemist on väikeettevõtjaga ja teisalt hageja praegust finantsolukorda, võib selline hageja maine ohustamine tuua tema tootmise suhtes kaasa korvamatuid tagajärgi nii presside sektoris kui ka teistes sektorites, kus ta on tegev, nagu tarvikute sektor, ning seega kogu tema üldises finantsolukorras. Järelikult ei tundu oht, et ta võib varsti pankrotistuda, üksnes oletuslik, vaid on vastupidi piisava tõenäosusega ette näha.
145
Kolmandaks ei ole võimalik välistada, et hageja ostjad esitavad tema suhtes kahju hüvitamise hagisid, kui vastavalt direktiivi 98/37 artikli 7 lõikele 1 kõrvaldatakse nende ostetud masinad turult. Peale selle, et need meetmed võivad ohustada hageja kaubanduslikku mainet tema ostjate silmis, võivad need hagid väga tõenäoliselt halvendada hageja finantsolukorda ja seetõttu aidata kaasa välja toodud raske ja korvamatu kahju tekkimisele.
146
Võttes arvesse käesoleva asja erilisi asjaolusid, tuleb kõiki neid asjaolusid kogumis arvesse võttes leida, et vaidlusaluse akti rakendamine võib hagejale põhjustada rasket ja korvamatut kahju, ohustades tema olemasolu viisil, mille tõttu taotletavate meetmete kiireloomulisus tundub vaieldamatu (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu presidendi 30. aprilli 1999. aasta määrus kohtuasjas T-44/98 R II: Emesa Sugar vs. komisjon EKL 1999, lk II-1427, punkt 131).
147
Selles osas tuleb rõhutada, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik peab asja kiireloomulisuse, millele hageja võib tugineda, tuvastama seda enam, nagu tuleneb eespool punktidest 76–93, et hageja esitatud faktilised ja õiguslikud argumendid tunduvad olevat eriti tõsised (vt selle kohta eespool punktis 18 viidatud määrus Austria vs. nõukogu, punkt 110 ja Esimese Astme Kohtu presidendi 20. juuli 2006. aasta määrus kohtuasjas T-114/06 R: Globe vs. komisjon, EKL 2006, lk II-2627, punkt 140).
148
Neil asjaoludel ei saa komisjoni teiste argumentidega, millega soovitakse vaidlustada hagejat ohustava raske ja korvamatu kahju olemasolu, seega nõustuda.
149
Esiteks tuleb komisjoni vastuväited, mille kohaselt hageja esitatud andmed ei võimalda tõendada raske ja korvamatu kahju olemasolu, tagasi lükata.
150
Selles osas ei saa nõustuda komisjoni argumentidega, mille kohaselt ei tule hinnata kogukahju, vaid üksnes vaidlusaluses aktis käsitletud masinate osas tekkivat kahju. Hageja kaubandusliku maine võimalik ohustamine võib käesoleval juhul mõjutada kogu müüki ning seega ohustada mitte ainult presside sektorit, vaid kogu tema tegevust.
151
Lisaks ei saa hagejale ette heita seda, et ta on esitanud andmeid üksnes mineviku, käesoleval juhul aastate 2000–2006 kohta. Need andmed võimaldavad ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul hinnata hageja finantsolukorra muutumist ja hageja väidete asjakohasust osas, mis puudutab tema suhtes siis tekkivat finantsriski, kui komisjoni otsuse põhjal võetakse liikmesriikides asjaomaste masinate müügikeelu ja kasutuselt kõrvaldamise meetmeid.
152
Peale selle ei saa hagejale ette heita vaidlusaluses aktis käsitletud masinate müüki puudutavate andmete puudumist osas, mis puudutab sellele aktile järgnenud aega, kuna esiteks on tõendatud, et vaidlusalust akti ei ole Euroopa Liidu Teatajas avaldatud ning et seetõttu ei saanud hageja kliendid olla teadlikud selle akti olemasolust enne liikmesriikide poolt rakendamist ning teiseks on samuti tõendatud, et liikmesriigid ei ole sellekohaseid meetmeid veel võtnud.
153
Peale selle tundub eeskirja puudumine selle kohta, kuidas arvutada Prantsuse Vabariigi võetud 27. juuni 2001. aasta määrusega põhjustatavat kahju, asjakohatu hindamaks, kas käesoleva taotluse puhul on kiireloomulisus tõendatud, sest vaidlusaluse akti peatamise üle otsustamise tingimuseks ei ole hageja hinnangu esitamine selle kohta, kui suur on aastate 2000 ja 2006 vahel tekkinud võimalik kahju; see küsimus puudutab tegelikult hageja poolt Prantsuse kohtule esitatud kahju hüvitamise hagi.
154
Lõpuks, hageja turuosa märkimata jätmine ei välista iseenesest hageja finantsolukorra kohta esitatud andmete asjakohasust. Võttes arvesse finantsolukorra järkjärgulist halvenemist ja tema toodete mainet mõjutada võiva otsusega tekitatavat ohtu, tundub asjaolu, kas tema turuosad on presside sektoris suured või mitte, tähtsusetu.
155
Teiseks tuleb lükata tagasi komisjoni argumendid, mille kohaselt see, et hageja ei esitanud põhikohtuasja hagi Esimese Astme Kohtule kiiremini ega esitanud käesolevat taotlust ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustavale kohtunikule kiiremini, tõendab hageja suhtumise kaudu, et kiireloomulisuse tingimus ei ole täidetud.
156
Esiteks tuleb märkida, et põhikohtuasja hagi esitati EÜ artikli 230 viiendas lõigus ettenähtud kahekuulise tähtaja jooksul.
157
Lisaks tuleb märkida, et ajutiste meetmete kohaldamise taotluse esitamise tähtaega ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustavale kohtunikule ei ole sätestatud.
158
Kuigi vastab tõele, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik võib vastavate asjaolude põhjal olla kiireloomulisuse üle otsustamisel kohustatud hindama ajahetke, mil ajutiste meetmete kohaldamise taotlus esitati (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu presidendi 9. juuli 2003. aasta määrus kohtuasjas T-288/02 R: AIT vs. komisjon, EKL 2003, lk II-2885, punkt 17), tuleb märkida, et põhikohtuasja hagi esitati 6. detsembril 2006 ning käesolev taotlus registreeriti Esimese Astme Kohtu kantseleis 18. jaanuaril 2007. Käesoleval juhul ei saa põhikohtuasja hagi ja ajutiste meetmete kohaldamise taotluse esitamise vahelist aega pidada liiga pikaks ning see ei tõenda kõnealuse taotluse kiireloomulisuse puudumist.
159
Kolmandaks ei ole nendel kaalutlustel vajalik võtta raske ja korvamatu kahju hindamisel seisukohta hageja poolt ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustavale kohtunikule kohtuistungil esitatud väidete kohta, mis puudutavad tema konkurentsiolukorra mõjutamist, mille ta igal juhul toob välja teise võimalusena ning üksnes täiendava teabena.
160
Kokkuvõtteks tuleb järeldada, et käesoleval juhul on kiireloomulisuse tingimus täidetud.
Huvide kaalumine
161
Komisjon väidab sisuliselt seda, et huvide kaalumine kaldub ajutiste meetmete kohaldamise taotluse rahuldamata jätmise kasuks, kuna ühenduse huvi, et kõikides liikmesriikides oleks tagatud võrdväärne tervise ja ohutuse kaitse tase, peaks igal juhul kaaluma üles hageja erihuvi.
162
Komisjoni sõnul on vaidlusaluse akti eesmärk tagada vaidlusaluse aktiga käsitletud masinatega ohtu seatud töötajate tervise ja ohutuse kaitse.
163
Tuleb siiski märkida, et komisjonil võttis vaidlusaluse akti vastuvõtmine aega enam kui viis aastat, ilma et töötajate tervise ja ohutuse tagamine, mis on selle eesmärgiks, oleks tinginud kiiremat tegutsemist komisjoni poolt.
164
Ainus selgitus, mida komisjon oskas kohtuistungil selles osas anda, on see, et tal tuli hageja masinate analüüsimiseks algatada eksperdi valimise menetlus ning et see valikumenetlus oli ettenähtust pikem.
165
Esiteks ei tõenda komisjon oma väiteid. Teiseks tundub vähetõenäoline, et komisjonil läks tarvis enam kui viis aastat, et valida ekspert, saada temalt aruanne ning esitada arvamus menetluses, mille eesmärk on võtta kaitsemeetmeid olukorras, kus masinad võivad ohustada inimeste tervist ja ohutust.
166
Lisaks tuleb meenutada, et komisjon võttis vaidlusaluse akti lõpuks vastu alles pärast seda, kui Prantsuse ametiasutused olid komisjonilt palunud esitada arvamus Prantsusmaa teatatud meetme kohta, et Prantsusmaal oleks võimalik Prantsuse kohtus algatatud menetluses end kaitsta.
167
Peale selle ei ole komisjon vaidlustanud hageja väiteid, mille kohaselt ei ole 27. juuni 2001. aasta määruse võtmisest alates juhtunud ühtki õnnetust ning et Conseil d’État tühistas ainsad Prantsuse ametiasutuste poolt selles osas võetud meetmed 2002. aastal ilma, et selle tühistamise järel oleks võetud uusi meetmeid.
168
Lõpuks tuleb võtta arvesse seda, et hageja poolt tema esimese väite osas fumus boni iuris toetuseks esitatud faktilised ja õiguslikud argumendid tekitavad ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku valduses olevate tõendite põhjal tõsiseid kahtlusi vaidlusaluse akti õiguspärasuse kohta.
169
Seega ei kaldu huvide kaalumine ajutiste meetmete kohaldamise taotluse rahuldamata jätmise kasuks, nagu väidab komisjon.
170
Kokkuvõtteks, kuna vaidlusaluse akti suhtes on ajutiste meetmete kohaldamise tingimused täidetud, tuleb hageja taotlus rahuldada.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ESIMESE ASTME KOHTU PRESIDENT
määrab:
1.
Komisjoni 6. septembri 2006. aasta arvamuse K(2006) 3914, mis puudutab Prantsuse ametiasutuste kehtestatud keeldu IMS kaubamärgi all turustatavatele teatavatele mehaanilistele pressidele, kohaldamine on kuni Esimese Astme Kohtu otsuse tegemiseni põhikohtuasjas peatatud.
2.
Kohtukulude kandmine otsustatakse edaspidi.
7. juunil 2007 Luxembourgis.
Kohtusekretär
E. Coulon
President
B. Vesterdorf
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: itaalia.