62019CO0654
EUROOPA KOHTU MÄÄRUS (kaheksas koda)
1. oktoober 2020 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Lennutransport – Määrus (EÜ) nr 261/2004 – Reisijatele lendude pikaajalise hilinemise eest antav hüvitis – Õigus hüvitisele hilinemise korral – Hilinemise kestus – Lennuki ukse avamise aeg sihtkohas – Tegelik saabumisaeg – Kavandatud saabumisaeg – Küsimus, millele Euroopa Kohus on juba vastuse andnud või kui küsimusele võib vastuse selgelt tuletada kohtupraktikast
Kohtuasjas C‑654/19,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Landesgericht Korneuburgi (liidumaa kohus Korneuburgis, Austria) 2. juuli 2019. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 3. septembril 2019, menetluses
FP Passenger Service GmbH
versus
Austrian Airlines AG
EUROOPA KOHUS (kaheksas koda),
koosseisus: koja president L. S. Rossi, kohtunikud J. Malenovský (ettekandja) ja F. Biltgen,
kohtujurist: P. Pikamäe,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
FP Passenger Service GmbH, esindajad: Rechtsanwältin F. Puschkarski ja Rechtsanwalt B. Passin,
–
Austrian Airlines AG, esindaja: Rechtsanwalt G. Gries,
–
Austria valitsus, esindajad: J. Schmoll ja G. Kunnert,
–
Saksamaa valitsus, esindajad: J. Möller ja M. Hellmann,
–
Poola valitsus, esindaja: B. Majczyna,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: W. Mölls ja N. Yerrell,
arvestades vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artiklile 99 pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi põhistatud määrusega,
on teinud järgmise
määruse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (ELT 2004, L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10; parandus ELT 2018, L 155, lk 35), artikleid 5–7.
2
Taotlus on esitatud FP Passenger Service GmbH ja Austrian Airlines AG vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab viimase reisijale hüvitise maksmist tema lennu hilinemise eest Viin-Schwechati (Austria) lennujaama saabumisel.
Õiguslik raamistik
3
Määruse nr 261/2004 põhjenduses 1 on märgitud:
„Õhutranspordi valdkonnas ühenduse võetava meetme eesmärk on muu hulgas tagada reisijate kaitstuse kõrge tase. Peale selle tuleks täielikult võtta arvesse kõiki tarbijakaitse üldisi nõudeid.“
4
Määruse artikkel 2 „Mõisted“ on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
f)
pilet – reisimisõigust andev kehtiv dokument või muul kujul kui paberina esinev samaväärne dokument, sealhulgas elektrooniline dokument, mille on välja andnud või heaks kiitnud lennuettevõtja või tema volitatud esindaja;
[…]
h)
lõppsihtkoht – registreerimislauas esitatavale piletile märgitud sihtkoht või vahetute ümberistumistega lendude korral viimase lennu sihtkoht; arvesse ei võeta olemasolevaid ümberistumisega asenduslende, kui peetakse kinni esialgsest kavandatud saabumisajast“.
5
Nimetatud määruse artiklis 5 „Tühistamine“ on sätestatud:
„1.   Lennu tühistamise korral:
[…]
c)
on asjaomastel reisijatel õigus saada tegutsevalt lennuettevõtjalt hüvitist vastavalt artiklile 7, välja arvatud juhul, kui
[…]
iii)
neid on teavitatud tühistamisest vähem kui seitse päeva enne kavandatud väljumisaega ning neile on pakutud võimalust teekonda muuta, mis võimaldab neil välja lennata mitte rohkem kui üks tund enne kavandatud väljumisaega ja jõuda lõppsihtkohta hiljemalt kaks tundi pärast kavandatud saabumisaega.
[…]
3.   Tegutsev lennuettevõtja ei ole kohustatud maksma hüvitist vastavalt artiklile 7, kui ta suudab tõestada, et tühistamise põhjustasid erakorralised asjaolud, mida ei oleks suudetud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik vajalikud meetmed.
[…]“.
6
Määruse artiklis 6 „Hilinemine“ on ette nähtud:
„1.   Kui lennuettevõtja näeb mõistlikkuse piires ette, et lennu kavandatud väljumisaeg hilineb:
a)
kaks tundi või rohkem kuni 1500 kilomeetri pikkuste lendude puhul; või
b)
kolm tundi või rohkem kõikide üle 1500 kilomeetri pikkuste ühendusesiseste lendude ning kõikide muude 1500–3500 kilomeetri pikkuste lendude puhul; või
c)
neli tundi või rohkem kõikide muude kui punktides a või b nimetatud lendude puhul,
pakub tegutsev lennuettevõtja reisijatele:
i)
artikli 9 lõike 1 punktis a ja lõikes 2 määratletud abi; ning
ii)
artikli 9 lõike 1 punktides b ja c määratletud abi, kui mõistlikkuse piires eeldatav väljumisaeg on vähemalt varem väljakuulutatud väljumisajale järgneval päeval; ning
iii)
artikli 8 lõike 1 punktis a osutatud abi, kui lend hilineb vähemalt viis tundi.
2.   Igal juhul antakse abi iga vahemaa jaoks eespool sätestatud ajavahemike jooksul.“
7
Määruse nr 261/2004 artiklis 7 „Õigus hüvitisele“ on sätestatud:
„1.   Kui osutatakse käesolevale artiklile, saavad reisijad hüvitist kuni:
[…]
b)
400 euro ulatuses kõikide üle 1500 kilomeetri pikkuste ühendusesiseste lendude ning kõikide muude 1500–3500 kilomeetri pikkuste lendude puhul;
[…]
2.   Kui reisijatele pakutakse vastavalt artiklile 8 võimalust jõuda sihtkohta asenduslennuga teist marsruuti pidi, nii et saabumisaeg ei ületa algul broneeritud lennu kavandatud saabumisaega üle:
a)
kahe tunni kuni 1500 kilomeetri pikkuste lendude puhul;
[…]
võib tegutsev lennuettevõtja vähendada lõikes 1 ettenähtud hüvitist 50%.
[…]
4.   Lõigetes 1 ja 2 nimetatud vahemaid mõõdetakse vahemaa mõõtmise suurringjoone meetodil.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
8
Põhikohtuasja hageja FP Passenger Service’ile on üle läinud reisija õigused, kellel oli broneering Austrian Airlinesi lennule OS 2344 Hurghadast (Egiptus) Viini (Austria), kavandatud väljumisajaga 20. augustil 2017 kell 10.50 ja kavandatud saabumisajaga samal päeval kell 15.20.
9
Kuna lennuk väljus Hurghadast alles kell 14.22, jõudis lennuk Viin-Schwechati lennujaama 20. augustil 2017 hilinemisega, mille pikkus võib varieeruda sõltuvalt hetkest, mil lend loetakse saabunuks. Sellega seoses on eelotsusetaotluses mainitud mitu erinevat kellaaega:
–
kl 18.14: „touch down“ (maandumine). Sellest ajahetkest teavitab lennujaama töötaja;
–
kl 18.17: „Actual Time of Arrival“ (ATA) (tegelik saabumisaeg). Tegemist on ajaga, mil lennuk jõudis oma seisuplatsile. Ka sellest toimingust teavitab lennujaama töötaja;
–
kl 18.18: lennuki seisupiduri sisselülitamine; lennuki automaatne teade;
–
kl 18.22: meeskonna teade, et lennuk jõudis seisuplatsile.
10
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul ei ole tõendatud, et uste avamine oleks erakordselt kaua aega võtnud. Küll aga pargiti lennuk kaugel asuvale seisuplatsile, kust reisijad viidi bussiga lennujaama terminali. Ei ole võimalik kindlaks teha, kas juhul, kui lennuk oleks maandunud kavandatud ajal, oleks see suunatud sellele või mõnele muule seisuplatsile. Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab selles kontekstis, et lennukid peatuvad Wien-Schwechati lennujaamas nii lennuväljal, kus reisijad väljuvad lennukist treppi mööda ja nad viiakse lennujaamabussiga terminali, kui ka reisijate silla juures, mis võimaldab otse lennujaamahoonesse pääseda.
11
FP Passenger Service esitas Bezirksgericht Schwechatile (Schwechati esimese astme kohus, Austria) kahju hüvitamise hagi, nõudes hilinemise eest 400 euro suurust hüvitist, millele lisandub viivis. Oma nõude põhjenduseks väitis ta, et kuna asjaomase lennu väljumine hilines, jõudis ta oma lõppsihtkohta tegelikult alles kell 18.22, st hetkel, mil hilinenud lennuk jõudis oma seisuplatsile.
12
Siiski väitis FP Passenger Service, et hilinemise kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta lennuki uste avamise aega ehk hetke, mil reisijatel on võimalik lennukist väljuda. Käesoleval juhul avati uksed rohkem kui kolm tundi pärast kavandatud saabumisaega.
13
Austrian Airlines väitis omalt poolt, et kõnealune lend hilines vähem kui kolm tundi. Nimelt ei jõudnud lennuk oma lõppsihtkohta mitte kell 18.22, vaid kell 18.17. Määruse nr 261/2004 alusel hüvitise saamise õiguse kohaldamisel peetakse nimelt nii kavandatud kui ka tegeliku saabumisaja all silmas hetke, mil lennuk sihtlennujaamas maandub. Uste avamiseks vaja minevat aega saabumisaja sisse ei arvata.
14
Nõustudes Austrian Airlinesi seisukohaga, jättis esimese astme kohus FP Passenger Service’i hagi rahuldamata, põhjendades seda sellega, et lennu tegeliku hilinemise kindlakstegemiseks tuleb võrrelda kavandatud saabumisaega tegeliku saabumisajaga. Kuna sellest võrdlusest nähtus käesoleval juhul, et hilinemine oli vaid 2 tunni ja 57 minuti pikkune, otsustas esimese astme kohus, et FP Passenger Service’il ei ole õigust hüvitisele määruse nr 261/2004 alusel.
15
Põhikohtuasja hageja kaebas selle otsuse edasi eelotsusetaotluse esitanud kohtusse. Viimane leiab, et kohaldada tuleb Euroopa Kohtu 4. septembri 2014. aasta kohtuotsust Germanwings (C‑452/13, EU:C:2014:2141). Järelikult tuleb hilinemise ulatuse arvutamiseks kindlaks teha, mis hetkel oleks lennuki uksed avatud, kui lend ei oleks hilinenud, mistõttu võib seda hetke võrrelda hetkega, mil need uksed tegelikult avati. Kuigi lennuplaanid ei maini uste kavandatud avamisaega, näitab kogemus, et aeg lennuki seisukohale saabumisest kuni uste avamiseni on üldiselt sama kõikide lendude puhul. Sellest tuleneb, et ajavahemik tegeliku saabumisaja ja tegeliku uste avamise vahel ning ajavahemik kavandatud saabumisaja ja kavandatud uste avamise vahel on sama, mistõttu ei tuleks kumbagi neist ajavahemikest hilinemise arvutamisel arvesse võtta.
16
Kui aga konkreetsel juhul on ajavahemik tegeliku saabumisaja ja tegeliku uste avamise vahel ebaharilikult pikk ning kui reisija seda tõendab, siis tuleb arvesse võtta uste avamiseks tegelikult kulunud aja ja tavaliselt vajamineva aja vahet, et lisada see hilinemisele, mis arvutatakse vastavalt eespool toodud kaalutlustele. Käesoleval juhul tuleb siiski lähtuda põhimõttest, et ajavahemik tegeliku saabumisaja ja tegeliku uste avamise vahel ei olnud tavapärasest pikem, mistõttu ei tuleks seda ajavahemikku arvesse võtta.
17
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et liikmesriigi kohtupraktika ei ole selles küsimuses välja kujunenud.
18
Neil asjaoludel otsustas Landgericht Korneuburg (liidumaa kohus Korneuburgis, Austria) põhikohtuasjas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas määruse [nr 261/2004] artikleid 5[–]7 tuleb tõlgendada nii, et võttes arvesse 4. septembri 2014. aasta kohtuotsust Germanwings (C‑452/13, EU:C:2014:2141), mille kohaselt on hilinemise kindlaksmääramisel määrava tähtsusega uste avamise aeg, tuleb võtta arvesse uste tegeliku avamise aja ja plaanijärgse saabumisaja vahet või hoopis uste tegeliku avamise aja ja uste eeldatava avamise aja vahet, kui lennuk oleks saabunud plaanijärgselt?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
19
Oma küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määrust nr 261/2004 tuleb koostoimes 4. septembri 2014. aasta kohtuotsusega Germanwings (C‑452/13, EU:C:2014:2141) tõlgendada nii, et reisijatele lennu saabumisel tekitatud hilinemise ulatuse kindlaksmääramiseks tuleb välja arvutada aeg, mis kulus kavandatud saabumisajast kuni lennuki ukse avamiseni.
20
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 99 kohaselt võib Euroopa Kohus igal ajal ettekandja-kohtuniku ettepanekul ja pärast kohtujuristi ärakuulamist lahendada kohtuasja põhistatud määrusega, kui esitatud eelotsuse küsimus on identne küsimusega, millele Euroopa Kohus on juba vastuse andnud, või kui küsimusele võib vastuse selgelt tuletada kohtupraktikast või kui esitatud küsimusele antav vastus ei tekita põhjendatud kahtlust.
21
Kuna käesolevas asjas on see nii, siis tuleb seda sätet kohaldada.
22
Kõigepealt olgu märgitud, et määruse nr 261/2004 sõnastusest ei ilmne otsesõnu, et hilinemisega saabunud lendude reisijatel on õigus saada tegutsevalt lennuettevõtjalt hüvitist vastavalt selle määruse artiklile 7, kuna mõistet „lennu hilinemine“ on nimetatud määruse tekstis kasutatud üksnes seoses kavandatud väljumisaja hilinemisega (vt selle kohta 19. novembri 2009. aasta kohtuotsus Sturgeon jt, C‑402/07 ja C‑432/07, EU:C:2009:716, punktid 31, 40 ja 41).
23
Kooskõlas võrdse kohtlemise põhimõttega, mis nõuab, et sarnaseid olukordi ei käsitletaks erinevalt ja erinevaid olukordi ei käsitletaks ühtemoodi, välja arvatud juhul, kui see on objektiivselt põhjendatud, on Euroopa Kohus siiski otsustanud, et saabumisel pikaajalise hilinemise korral, st kolm tundi või rohkem, on selliselt hilinevate lendude reisijatel – sarnaselt reisijatega, kelle esialgne lend on tühistatud ja kellele lennuettevõtja ei suuda pakkuda teekonna muutmist määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti c alapunktis iii sätestatud tingimustel – õigus saada hüvitist määruse nr 261/2004 artikli 7 alusel, tingimusel et nende ajakaotus on pöördumatu ja nad kannatavad seega analoogset ebamugavust (vt selle kohta 19. novembri 2009. aasta kohtuotsus Sturgeon jt, C‑402/07 ja C‑432/07, EU:C:2009:716, punktid 48, 60 ja 61, ning 23. oktoobri 2012. aasta kohtuotsus Nelson jt, C‑581/10 ja C‑629/10, EU:C:2012:657, punktid 33, 34 ja 40).
24
Seda tehes määras Euroopa Kohus kindlaks ajalise piirmäära, millest alates muutub ajakaotus määruse nr 261/2004 alusel kindlasummalisena hüvitatavaks.
25
Seejärel täpsustas Euroopa Kohus, et kuna nimetatud ebamugavus, mis seisneb ajakaotuses, tekib lennu saabumisel, siis tuleb määruses nr 261/2004 ette nähtud hüvitise saamiseks hinnata hilinemise ulatust võrreldes kavandatud saabumisajaga (vt selle kohta 19. novembri 2009. aasta kohtuotsus Sturgeon jt, C‑402/07 ja C‑432/07, EU:C:2009:716, punkt 61; 23. oktoobri 2012. aasta kohtuotsus Nelson jt, C‑581/10 ja C‑629/10, EU:C:2012:657, punkt 40, ja 26. veebruari 2013. aasta kohtuotsus Folkerts, C‑11/11, EU:C:2013:106, punkt 33), täpsustades, et tegemist on lennuplaanis kinnitatud kellaajaga, mis on märgitud reisija käes olevale piletile.
26
Eelmises punktis viidatud kavandatud saabumisaeg näitab seega hetke, mil lend tavaliselt lõpeb. Siiski on võimalik, et kui see hetk on möödas, on reisijad endiselt oma lennuki pardal erinevate vahejuhtumite tõttu, mis võivad lennu saabumist edasi lükata, olgu siis tegemist kas õhkutõusmisele eelnenud, teekonna ajal tekkinud või sihtkohta maandumisele järgnenud probleemidega.
27
Nagu nähtub käesoleva kohtumääruse punktidest 23 ja 24, on hilinenud lennu reisijatele põhjustatud ajakaotus võrreldes kavandatud saabumisajaga asjakohane määruses nr 261/2004 ette nähtud hüvitise saamise õiguse seisukohast vaid siis, kui see hilinemine kestab vähemalt kolm tundi.
28
Seda, kas see ajaline lävi konkreetsel juhul on saavutatud või mitte, tuleb kontrollida lähtuvalt kellaajast, mil lennuk tegelikult oma sihtkohta saabus. Kuna määruses nr 261/2004 ei ole seda tegelikku saabumisaega määratletud, otsustas Euroopa Kohus 4. septembri 2014. aasta kohtuotsuse Germanwings (C‑452/13, EU:C:2014:2141) punktis 17, et mõistet „tegelik saabumisaeg“ tuleb tõlgendada nii, et seda kohaldatakse liidus ühetaoliselt.
29
Nii leidis Euroopa Kohus selle kohtuotsuse punktis 25 sisuliselt, et mõistet „tegelik saabumisaeg“ tuleb tõlgendada nii, et see tähistab aega, mil avatakse vähemalt üks lennuki uks, eeldusel, et reisijad tohivad sel hetkel lennukist väljuda.
30
Nimelt lõpeb alles sellel hetkel reisijate viibimine lennuettevõtja juhtimisel ja kontrolli all kinnises ruumis, kus tehnilistel ja ohutusest lähtuvatel kaalutlustel on nende võimalused välismaalimaga ühendust võtta oluliselt piiratud ning nad ei saa oma äranägemise järgi oma isiklikke, perekondlikke, ühiskondlikke või äriasju ajada (vt selle kohta 4. septembri 2014. aasta kohtuotsus Germanwings, C‑452/13, EU:C:2014:2141, punktid 20, 22, 24 ja 25).
31
Lõpuks tuleb märkida, et 4. septembri 2014. aasta kohtuotsuses Germanwings (C‑452/13, EU:C:2014:2141) piirdus Euroopa Kohus mõiste „tegelik saabumisaeg“ ulatuse piiritlemisega, seadmata siiski kahtluse alla mõistet „kavandatud saabumisaeg“ määruse nr 261/2004 ja eelkõige selle artikli 5 lõike 1 punkti c alapunkti iii tähenduses, millele viidatakse käesoleva kohtumääruse punktis 23 osundatud kohtupraktikas. Vastupidi – mõiste „kavandatud saabumisaeg“, nagu see on määratletud käesoleva kohtumääruse punktis 25, on vältimatu tegur, et hinnata lennu saabumisel tekkinud lennu hilinemise ulatust.
32
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et määrust nr 261/2004 tuleb koostoimes 4. septembri 2014. aasta kohtuotsusega Germanwings (C‑452/13, EU:C:2014:2141) tõlgendada nii, et reisijatele lennu saabumisel tekitatud hilinemise ulatuse kindlaksmääramiseks tuleb välja arvutada aeg, mis kulus kavandatud saabumisajast tegeliku saabumisajani, st hetkeni, mil avatakse vähemalt üks lennuki uks, eeldusel, et reisijad tohivad sel hetkel lennukist väljuda.
Kohtukulud
33
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kaheksas koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrust (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, tuleb koostoimes 4. septembri 2014. aasta kohtuotsusega Germanwings (C‑452/13, EU:C:2014:2141) tõlgendada nii, et reisijatele lennu saabumisel tekitatud hilinemise ulatuse kindlaksmääramiseks tuleb välja arvutada aeg, mis kulus kavandatud saabumisajast tegeliku saabumisajani, st hetkeni, mil avatakse vähemalt üks lennuki uks, eeldusel, et reisijad tohivad sel hetkel lennukist väljuda.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.