62016CC0541
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
EVGENI TANCHEV
esitatud 23. novembril 2017 (
1
)
Kohtuasi C‑541/16
Euroopa Komisjon
versus
Taani Kuningriik
Liikmesriigi kohustuste täitmata jätmine – Maanteeveod – Määrus (EÜ) nr 1072/2009 – Artikli 2 punkt 6 – Kabotaažveo mõiste – Artikli 8 lõige 2 – Maksimaalselt kolm kabotaažvedu seitsme päeva jooksul alates rahvusvahelise veose viimasest mahalaadimisest – Siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt võib kabotaažvedu hõlmata kas mitu laadimiskohta või mitu mahalaadimiskohta, ent mitte mõlemat – Milline õigusjõud on komisjoni poolt vastu võetud ja tema veebisaidil avaldatud „Küsimustel ja vastustel“, mida ei pandud maanteevedude komitees hääletusele
1.
Rahvusvaheliste maanteekaubaveoteenuste osutamisele Euroopa Liidu piires ei kehti ühtegi kvooti ega piirangut teenuse mahu või sageduse suhtes. (
2
) Seevastu kabotaažvedudele, mida võib määratleda kui riigisiseste maanteekaubaveoteenuste osutamist, kehtib piiranguid, kui vedajad ei ole residendid. Kuigi mitteresidendist vedajate poolt kabotaažiteenuste osutamise suhtes kvoote ei kohaldata, lubatakse nendel vedajatel pärast rahvusvahelist vedu teisest liikmesriigist või kolmandast riigist määruse nr 1072/2009 artikli 8 lõike 2 kohaselt teha vaid kuni kolm kabotaažvedu. Pealegi peavad need kolm vedu mahtuma seitsme päeva sisse alates rahvusvahelise veose mahalaadimisest.
2.
Määruse nr 1072/2009 artikli 8 lõiget 2, mida tuntakse kui „kolm-seitsmega-reeglit“, (
3
) on tõlgendatud siseriiklikul tasandil eri viisidel. (
4
) Raskusi on tekkinud muu hulgas kabotaažvedude loendamisega.
3.
Käesolevas asjas on vaatluse all Taani siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt võib üks kabotaažvedu hõlmata mitut laadimiskohta või mitut mahalaadimiskohta, ent mitte mõlemat.
4.
Euroopa Komisjon aga on seisukohal, et kabotaažvedu võib hõlmata mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta. Sellest lähtudes on ta pöördunud ELTL artikli 258 teise lõigu alusel Euroopa Kohtusse palvega tuvastada, et keeldudes lugemast mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta hõlmavat kabotaažvedu üheks kabotaažveoks, on Taani jätnud täitmata oma kohustused, mis tulenevad määrusest nr 1072/2009.
5.
Juhin tähelepanu, et kuigi kabotaaž moodustab Taanis väga väikese osa riigisisestest maanteevedudest (
5
) ja ebaseaduslikku kabotaaži esineb vähe, (
6
) võib „kolm-seitsmega-reegli“ tõlgendus olla selle liikmesriigi jaoks siiski oluline, sest Taani näib olevat eriti mõjutatud nn süstemaatilisest kabotaažist, mille puhul „vedajad tegelevad suurema osa ajast riigisisese transpordiga teises Euroopa Liidu riigis“. See näib olevat tingitud Taani autojuhtide suhteliselt kõrgest palgatasemest (
7
) ja selle liikmesriigi geograafilistest oludest.
I. Õiguslik raamistik
A.
Liidu õigus
6.
Määruse nr 1072/2009 artiklis 2 on sätestatud:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
6.
„kabotaažveod“ – rendi või tasu eest tehtavad riigisisesed veod, mida teostatakse vastuvõtvas liikmesriigis ajutiselt kooskõlas käesoleva määrusega;
[…]“
7.
Määruse nr 1072/2009 artiklis 8 on sätestatud:
„1.   Rendi või tasu eest veoste vedajal, kellel on [liidu] tegevusluba ja kelle juhil, kui ta on kolmanda riigi kodanik, on juhitunnistus, on käesolevas peatükis sätestatud tingimustel õigus teha kabotaažvedusid.
2.   Kui saabuva rahvusvahelise veoga veetud veosed on kohale toimetatud, lubatakse lõikes 1 osutatud vedajal pärast teisest liikmesriigist või kolmandast riigist vastuvõtvasse liikmesriiki toimuvat rahvusvahelist vedu teha ühe ja sama sõidukiga või ühendatud autorongi puhul sama sõiduki mootorsõidukiga kuni kolm kabotaažvedu. Kabotaažveo raames toimuv viimane koorma mahalaadimine enne vastuvõtvast liikmesriigist lahkumist leiab aset seitsme päeva jooksul alates saabuva rahvusvahelise veo raames toimunud viimasest mahalaadimisest vastuvõtvas liikmesriigis.
Vedajad võivad esimeses lõigus osutatud tähtaja jooksul teha mõned või kõik esimese lõigu kohaselt lubatud kabotaažveod kõigis liikmesriikides, tingimusel et need piirduvad ühe kabotaažveoga liikmesriigi kohta kolme päeva jooksul pärast sõiduki tühjana saabumist kõnealuse liikmesriigi territooriumile.
[…]“
B.
Taani õigus
8.
Transpordiameti (Trafikstyrelsen) poolt tema veebisaidil 21. mail 2010 avaldatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse nr 1072/2009 (rahvusvahelisele autoveoturule juurdepääsu käsitlevate ühiseeskirjade kohta) maanteekabotaaži eeskirju käsitlevate suuniste (
8
) (edaspidi „kabotaažisuunised“) punktis 3 on ette nähtud:
„Kabotaažvedu on määratletud kui veose riigisisene vedu alates kaupade pealevõtmisest kuni nende saajale toimetamiseni, nagu saatekirjas ette nähtud. Üks kabotaažvedu võib hõlmata mitut laadimiskohta või mitut kohaletoimetamist.
[…]“
II. Kohtueelne menetlus
9.
Komisjon palus 9. septembri ja 2. oktoobri 2013. aasta kirjades Taani Kuningriigilt EU Pilot menetluse (
9
) raames teavet kabotaaži käsitlevate siseriiklike eeskirjade kohta. Taani Kuningriik vastas 18. novembri ja 12. detsembri 2013. aasta kirjades.
10.
Nende vastustega rahule jäämata saatis komisjon 11. juulil 2014 Taani Kuningriigile ametliku märgukirja, väites eeskätt seda, et Taani on rikkunud määruse nr 1072/2009 artikleid 2 ja 8. Komisjoni arvates on kabotaažisuunised, mille kohaselt kabotaažvedu võib hõlmata kas mitut laadimis‑ või mitut mahalaadimiskohta, ent mitte mõlemat, nende sätetega vastuolus, sest nendes sätetes ei ole laadimis‑ ega mahalaadimiskohtade arvu ülempiiri ette nähtud.
11.
Taani esitas 9. septembri 2014. aasta kirjas oma seisukoha ametliku märgukirja kohta.
12.
Komisjon saatis 25. septembril 2015 Taani Kuningriigile põhjendatud arvamuse. Ta märkis muu hulgas, et kabotaažvedude määratlemine nii, et need hõlmavad kas mitut laadimis‑ või mitut mahalaadimiskohta, ei ole kooskõlas määruse nr 1072/2009 artikli 2 punktiga 6 ega artikli 8 lõikega 2.
13.
Taani Kuningriik esitas oma seisukoha põhjendatud arvamuse kohta 25. novembri 2015. aasta kirjas.
14.
Komisjon, keda Taani Kuningriigi argumendid ei veennud, palus 25. oktoobril 2016 algatada käesoleva kohtuasja.
III. Menetlus Euroopa Kohtus ja poolte nõuded
15.
Komisjon palub Euroopa Kohtul tuvastada, et Taani Kuningriik on jätnud täitmata oma kohustused, mis tulenevad määruse nr 1072/2009 artikli 2 punktist 6 ja artiklist 8, ning mõista Taani Kuningriigilt välja kohtukulud.
16.
Taani Kuningriik palub Euroopa Kohtul jätta hagi rahuldamata, sest ta ei ole rikkunud määruse nr 1072/2009 sätteid kabotaaži kohta. Samuti palub Taani Kuningriik mõista kohtukulud välja komisjonilt.
17.
Komisjon ja Taani Kuningriik on esitanud kirjalikud seisukohad. Kohtuistungil, mis peeti 11. oktoobril 2017, esitasid Taani Kuningriik ja komisjon oma suulised seisukohad.
IV. Õiguslik analüüs
A.
Poolte argumendid
18.
Komisjoni väitel on Taani Kuningriik jätnud täitmata määruse nr 1072/2009 artikli 2 punktist 6 ja artiklist 8 tulenevad kohustused, lubades kas mitme laadimis‑ või mitme mahalaadimiskohaga kabotaažvedusid, ent mitte mõlemat.
19.
Esiteks väidab komisjon, et määruse nr 1072/2009 artikli 8 lõikes 2 ei ole ette nähtud ühe ja sama kabotaažveo laadimis‑ ega mahalaadimiskohtade arvu ülempiiri. Seega võib üks kabotaažvedu hõlmata mis tahes arvul laadimis‑ ja/või mahalaadimiskohti. Seetõttu on kabotaažisuunistes, mille kohaselt kabotaažveol võib olla kas mitu laadimis‑ või mitu mahalaadimiskohta, ent mitte mõlemat, lisatud määruses nr 1072/2009 sätestatutele uus tingimus. Rahvusvahelisele veole järgneda võivate kabotaažvedude arv on selles määruses tõepoolest piiratud. Selles ei ole aga piiratud laadimis‑ ega mahalaadimiskohtade arvu ühe kabotaažveo piires.
20.
Teiseks märgib komisjon, et kabotaažveo määratlust reguleerivad ammendavalt määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkt 6 ja artikli 8 lõige 2. Seetõttu ei ole liikmesriikidel sel teemal kaalutlusruumi. Kabotaažveo mõiste kohta saab olla ainult üks tõlgendus. See tõlgendus leidub dokumendis, mille on vastu võtnud komisjon küsimuste ja vastuste vormis (edaspidi „küsimused-vastused“) (
10
) ja mis on avaldatud komisjoni liikuvuse ja transpordi peadirektoraadi veebisaidil. See dokument on siduv kõikidele liikmesriikidele. Selles suhtes ei ole oluline, et liikmesriikide esindajatest koosnev maanteevedude komitee selle dokumendi üle ei hääletanud, sest hääletus ei olnud nõutav.
21.
Kolmandaks tunnistab komisjon, et maanteevedude komitee asus kõigepealt seisukohale, et kabotaažvedu saab hõlmata ainult „mitut mahalaadimiskohta või mitut kohaletoimetamist“. Sellele seisukohale asuti aga komitee 17. novembri 2009. aasta koosolekul, s.o enne määruse nr 1072/2009 kohaldatavaks muutumist. Kui määruse nr 1072/2009 artiklid 8 ja 9 muutusid 14. mail 2010 kohaldatavaks, (
11
) tekkis probleeme seoses kabotaažveo määratlusega. Seetõttu arutas maanteevedude komitee seda küsimust 25. oktoobri 2010. aasta koosolekul uuesti. Sellel koosolekul jõudsid liikmesriikide esindajad kokkuleppele. Nad otsustasid, et kabotaažvedu võib hõlmata „mitut laadimiskohta, mitut kättetoimetamiskohta või vajadust mööda ka mitut laadimis‑ ja kättetoimetamiskohta“. Selle kabotaažveo mõiste tõlgenduse avaldas komisjon seejärel eespool nimetatud küsimuste-vastuste kujul.
22.
Neljandaks ei saa komisjoni arvates väita, et kui lubada, et kabotaažvedu hõlmab mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta, on see vastuolus määruse nr 1072/2009 eesmärgiga ja sellega, et kabotaaž on olemuselt ajutine. Nimelt tuleneb selle ajutisus määruse nr 1072/2009 artikli 8 lõikes 2 sätestatud „kolm-seitsmega-reeglist“.
23.
Viiendaks väidab komisjon, et vastupidi Taani Kuningriigi väidetele ei vasta kabotaažisuunistes ette nähtud mõiste „kabotaažvedu“ tõlgendus proportsionaalsuse põhimõttele. Kui keelata mitteresidendist vedajatel läbi viia mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta hõlmavaid kabotaažvedusid, piirab see nende vedajate võimalusi kabotaažvedude läbiviimisel. Seevastu kui lubada mitteresidendist vedajatel läbi viia mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta hõlmavaid kabotaažvedusid, hoitakse sellega ära tühisõite ja suurendatakse vedude tõhusust.
24.
Taani Kuningriik väidab, et lubades kabotaažveol hõlmata kas mitut laadimis‑ või mitut mahalaadimiskohta, ent mitte mõlemat, ei ole ta määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkti 6 ega artiklit 8 rikkunud.
25.
Taani Kuningriik märgib, et määrus nr 1072/2009 ei reguleeri kabotaažvedusid ammendavalt, sest selle määruse sätetes kabotaaži kohta napib selgust. Seetõttu võivad liikmesriigid võtta meetmeid nende sätete kohaldamiseks, kui need meetmed on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega.
26.
Esiteks väidab Taani Kuningriik, et määruses nr 1072/2009 ei ole kabotaažveod selgelt määratletud. Selles määruses ei ole täpsustatud, kui palju laadimis‑ ja/või mahalaadimiskohti võib kabotaažvedu hõlmata. Seetõttu ei saa kindlaks teha, kas määruse artikli 8 lõikes 2 ette nähtud kolmeveoline piirnorm on täitunud. Sellest selguse puudusest annab tunnistust ka asjaolu, et 1) komisjon oli algul samal seisukohal nagu Taani Kuningriik ja muutis meelt alles maanteevedude komitee koosolekul 25. oktoobril 2010; 2) komisjon ise tunnistas 2014. aastal aruandes, (
12
) et kabotaaži määratlus määruses nr 1072/2009 on ebaselge ja seda tuleb täpsustada; ning 3) liikmesriigid tõlgendavad seda mõistet lahknevalt.
27.
Teiseks väidab Taani Kuningriik, et kabotaažisuunised sobivad määruse nr 1072/2009 eesmärgi saavutamiseks. Määruse eesmärk on takistada vastuvõtvas liikmesriigis mitteresidendist vedajate alalist kabotaažitegevust. Kui kabotaažvedu saaks hõlmata mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta, võiks suurt arvu sõite pidada üheks kabotaažveoks. Määruse nr 1072/2009 artikli 8 lõikes 2 ette nähtud kolmeveoline piirnorm jääks sisutühjaks. Kabotaaž ei oleks enam „ajutine“, nagu on ette nähtud selle määruse artikli 2 punktis 6.
28.
Kolmandaks väidab Taani Kuningriik, et kabotaažisuunised ei ulatu kaugemale määruse nr 1072/2009 eesmärgi saavutamiseks vajalikust. Muu hulgas ei ole nendes nõutud, et kabotaažveol oleks üks laadimis‑ ja üks mahalaadimiskoht. Samuti ei ole Taani õiguses piiratud kaubasaatjate ega printsipaalide arv. Seega on kabotaažisuunised proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas.
B.
Hinnang
29.
Alustan selgitamisest, et määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkt 6 ega artikli 8 lõige 2 ei käsitle küsimust, kas kabotaažveol võib olla mitu laadimis‑ ja mitu mahalaadimiskohta. Seejärel kaalun, kas need sätted annavad liikmesriikidele kaalutlusõiguse võtta rakendusmeetmeid nende sätete kohaldamiseks. Kuna minu arvates on see nii, siis hindan ma seejärel kabotaažisuuniste proportsionaalsust. Lõpuks käsitlen küsimust, milline õigusjõud on komisjoni veebisaidil avaldatud küsimustel-vastustel, kus on kirjeldatud, kuidas komisjon kabotaažveo mõistet tõlgendab.
1. Määruse nr 1072/2009 artikli 2 punktis 6 ja artikli 8 lõikes 2 ei ole täpsustatud, kas kabotaažvedu võib hõlmata mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta
30.
Täheldan, et määruse nr 1072/2009 artikli 2 punktis 6 ei ole laadimis‑ ega mahalaadimiskohtadele viidatud. Selles sättes on kõigest toonitatud kabotaažveo „ajutis[ust]“.
31.
Ka määruse nr 1072/2009 artikli 8 lõikes 2 ei ole laadimis‑ ega mahalaadimiskohtadele viidatud. Selle sätte kohaselt võib pärast rahvusvahelist vedu teha seitsme päeva jooksul kuni kolm kabotaažvedu. (
13
) Määruse nr 1072/2009 artikli 8 lõikes 2 on tõepoolest ette nähtud, et kabotaažveol võib olla mitu mahalaadimiskohta. Selle sätte esimese lõigu viimases lauses on nimelt sätestatud, et „[k]abotaažveo raames toimuv viimane koorma mahalaadimine […] leiab aset seitsme päeva jooksul alates saabuva rahvusvahelise veo raames toimunud viimasest mahalaadimisest […]“. (
14
) Artikli 8 lõikes 2 aga ei ole täpsustatud, kas kabotaažvedu võib hõlmata ka mitut laadimiskohta. Seega ei ole selles sättes ette nähtud, kas kabotaažveol võib olla mitu laadimis‑ ja mitu mahalaadimiskohta.
32.
Teisisõnu, määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkt 6 ja artikli 8 lõige 2 lihtsalt ei käsitle küsimust, kas kabotaažveol võib olla mitu laadimis‑ ja mitu mahalaadimiskohta.
33.
Seevastu kabotaažisuunistes on selgelt märgitud, et „kabotaažvedu võib hõlmata mitut laadimiskohta või mitut kohaletoimetamist“, (
15
) mis seega välistab mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta hõlmavad kabotaažveod. On selge, et kabotaažisuuniseid vastu võttes käsitles Taani Kuningriik seda küsimust ja tegi selle kohta otsuse.
34.
Niisiis on vaja kindlaks teha, kas määrus nr 1072/2009 andis Taani Kuningriigile kaalutlusõiguse võtta vastu kabotaažisuunised, milles selgitatakse selle määruse artikli 2 punktis 6 ja artikli 8 lõikes 2 ette nähtud kabotaažvedude mõistet ja „kolm-seitsmega-reeglit“.
2. Kas määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkti 6 ja artikli 8 lõike 2 rakendamiseks on vaja võtta siseriiklikke meetmeid?
35.
Toonitaksin, et liidu õigusakt, mille sätteid Taani Kuningriik väidetavalt rikkus, on määrus, mitte direktiiv.
36.
Erinevalt direktiividest on määrused ELTL artikli 288 kohaselt tervikuna siduvad ja vahetult kohaldatavad kõikides liikmesriikides. Seega on liikmesriikidel keelatud võtta määruse teksti reprodutseerivaid siseriiklikke meetmeid. (
16
) Samuti on neil keelatud võtta siseriiklikke meetmeid, mille eesmärk on piirata määruse ulatust (
17
) või selle sätteid.
37.
See aga ei tähenda, nagu ei tohiks liikmesriigid üldse määruste rakendusmeetmeid võtta. Nimelt võib olla mõne määruste sätte rakendamiseks vaja, et liikmesriigid võtaksid rakendusmeetmeid. (
18
) Teisisõnu ei pruugi määrused küsimust ammendavalt reguleerida ja võivad anda liikmesriigile kaalutlusõiguse võtta meetmeid nende rakendamiseks. (
19
)
a) Määruste korral võib olla vaja liikmesriikide võetavaid rakendusmeetmeid ka siis, kui määruses ei ole nende vastuvõtmist otsesõnu ette nähtud
38.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt võivad liikmesriigid võtta määruse rakendusmeetmeid tingimusel, et nad ei takista määruse vahetut kohaldatavust, ei varja asjaolu, et tegemist on ühenduse meetmega, ning täpsustavad neile määrusega antud hindamisruumi kasutamise tingimusi, jäädes samas kõnealuste sätetega kehtestatud piiridesse. (
20
)
39.
Kõnealuse määruse asjakohaste sätete põhjal – tõlgendades neid määruse eesmärke arvestades – tuleb kindlaks teha, kas need sätted keelavad, kohustavad või lubavad liikmesriikidel teatud rakendusmeetmeid võtta, ning viimati nimetatud juhul kontrollida, kas asjaomane meede jääb igale liikmesriigile antud kaalutlusruumi raamesse. (
21
)
40.
Käesoleval juhul ei viita määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkt 6 ega artikli 8 lõige 2 siseriiklikule õigusele. Kumbki nimetatud säte ei anna liikmesriikidele sõnaselgelt volitust võtta meetmeid kabotaažveo mõiste määratlemise ega „kolm-seitsmega-reegli“ suhtes. Seda ei tee ka ükski muu määruse nr 1072/2009 säte. (
22
)
41.
Liikmesriigid võivad siiski võtta rakendusmeetmeid, kuigi nad ei ole sõnaselgelt volitatud seda tegema. (
23
)
42.
Näiteks nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2005 (
24
) artikli 3 teise lõigu kohaselt on üks tingimus, millele loomade vedamine peab vastama, see, et „ruum on piisavalt kõrge, arvestades loomade suurust ja kavandatavat teekonda“. Sigade maanteeveo osas aga ei ole määruses nr 1/2005 veoruumide kohta, milles loomi veetakse, arvulisi eeskirju sätestatud. Samuti ei ole antud liikmesriikidele sõnaselget volitust selliseid nõudeid kehtestada. Sellegipoolest on otsustatud, et liikmesriigid võivad võtta rakendusmeetmeid, millega kehtestatakse arvulised nõuded sigade veoruumi sisemise kõrguse kohta. (
25
)
43.
Samamoodi on nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 (
26
) artiklis 5 loetletud karistused, mis „võivad“ kohalduda liidu eelarvet riivava liidu õigusnormide rikkumise tagajärjel. (
27
) Määruse nr 2988/95 artiklis 7 on ette nähtud, et neid karistusi võib kohaldada sellise rikkumise toime pannud ettevõtja või isiku suhtes, kes peab rikkumise eest vastutuse võtma või tagama, et seda toime ei pandaks. Määruses nr 2988/95 ei ole aga täpsustatud, millises olukorras või kelle suhtes ükski artiklis 5 loetletud karistus kohaldub. Samuti ei ole seal antud liikmesriikidele sõnaselget volitust võtta vastu sellekohaseid õigusnorme. (
28
) Sellegipoolest on otsustatud, et liikmesriigid võivad ja koguni peavad selles valdkonnas õigusnorme vastu võtma. (
29
)
44.
Juhiksin tähelepanu, et nagu väidab Taani Kuningriik, annab see, kui määruse säte on üldsõnaline või ebatäpselt sõnastatud, tunnistust vajadusest siseriiklike rakendusmeetmete järele. Nagu Euroopa Kohus oma otsuses Zerbone märkis, „võib tõlgendamisraskuste korral olla vaja, et siseriiklik haldus võtaks vastu üksikasjalikud eeskirjad [liidu] määruse rakendamiseks ja samal ajal võimalike tekkinud kahtluste lahendamiseks“. (
30
) Kohtuasjas Danske Svineproducenter tunnistati, et liikmesriikidel on teatav hindamisruum arvuliste eeskirjade kehtestamiseks sigade maanteeveo veoruumide kõrguse kohta, sest kohaldatavas määruses ei olnud selliste veoruumide kõrgust „täpselt“ määratletud, st määruses endas ei olnud arvulisi eeskirju ette nähtud. (
31
) Samamoodi tunnistati kohtuajas SGS Belgium, et liikmesriikidel on õigus võtta rakendamismeetmeid, millega kehtestatakse karistusi, sest määruse nr 2988/95 asjakohased sätted „kehtestavad […] vaid […] üldnormid“ ja „ei määratle […] täpselt, millist […] artiklis 5 nimetatud sanktsiooni tuleb kohaldada […], ega nende isikute kategooriat, kelle suhtes saab kohaldada sellisel juhul asjaomast sanktsiooni“. (
32
)
b) Määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkti 6 ja artikli 8 lõike 2 tõttu on vaja, et liikmesriigid võtaksid rakendusmeetmeid
45.
Käesolevas asjas olen seisukohal, et järgnevalt kirjeldatud põhjustel on määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkti 6 ja artikli 8 lõike 2 tõttu vaja võtta siseriiklikke rakendusmeetmeid, ehkki nendes sätetes ei ole niisuguste meetmete võtmist sõnaselgelt ette nähtud.
46.
Esiteks, et kindlaks teha, kas määruse nr 1072/2009 artikli 8 lõikes 2 ette nähtud kolmeveoline piirnorm on täitunud, on vaja otsustada, kas mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta hõlmav vedu läheb arvesse ühe, kahe või enama kabotaažveona. Kui liikmesriigid ei ole seda selgitanud, ei saa kolmeveolist piirnormi kohaldada.
47.
Teiseks on kabotaažveod määruse nr 1072/2009 artikli 2 punktis 6 määratletud üldsõnaliselt, pelgalt märkides, et need on „riigisisesed veod“, mida teostatakse „ajutiselt“. Nagu käesoleva ettepaneku punktis 44 märgitud, annab see, kui säte on sõnastatud ebatäpselt, tunnistust vajadusest siseriiklike rakendusmeetmete järele.
48.
Kolmandaks on see, kui liikmesriigid tõlgendavad kabotaažveo mõistet erinevalt, (
33
) märk määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkti 6 ja artikli 8 lõike 2 ebaselgusest ja ebatäpsusest.
49.
Mõned liikmesriigid, nagu Madalmaad (
34
) ja Rootsi, (
35
) on komisjoniga nõustunud, et kabotaažvedu võib hõlmata mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta. Teised liikmesriigid, nagu Taani ja kuni viimase ajani ka Soome, on seisukohal, et kabotaažvedu ei tohi hõlmata mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta. (
36
) Teatavate siseriiklike õigusaktide kohaselt kehtivad viimati nimetatud seisukoha suhtes erandid, kui tegu on üheainsa kaubaveolepinguga, milles on ette nähtud mitu laadimis‑ ja mahalaadimiskohta, või kui pealelaadimise eri asukohtadest ja/või kohaletoimetamise eri asukohtadesse on tellinud üks ja sama kaubasaatja ja/või üks ja sama kaubasaaja. (
37
) Mainiksin ka Ühendkuningriigi ametiasutuste seisukohta, kes mitme pealelaadimise ja mitme kohaletoimetamise korral lähtuvad kabotaažvedude loendamisel „kas pealelaadimiste arvust või kohaletoimetamiste arvust, olenevalt sellest, kumb on väiksem“. (
38
)
50.
Neljandaks on komisjon ise maanteeveoturu aruandes tunnistanud vajadust selgitada kabotaažveo mõistet, märkides, et „[määruse nr 1072/2009] [l]äbivaatamise eesmärk oleks […] täpsustada [määruse] problemaatilisi termineid, eeskätt […] kabotaaži määratlust […]“. (
39
)
51.
Seetõttu ei näe ma, kuidas saaks Taani Kuningriigile ette heita siseriiklike eeskirjade vastuvõtmist määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkti 6 ja artikli 8 lõike 2 rakendamiseks.
c) Komisjoni 2017. aasta ettepanek muuta määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkti 6 ei ole käesolevas asjas määrav
52.
Lõpuks tuleb toonitada, et seda järeldust ei sea küsimärgi alla tõsiasi, et 2017. aastal tegi komisjon ettepaneku muuta kabotaažveo määratlust nii, et üks kabotaažvedu võib selle kohaselt hõlmata mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta. (
40
)
53.
Komisjoni 2017. aasta ettepaneku artikli 2 lõike 2 kohaselt asendataks määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkt 6 järgmisega: „„kabotaažveod“ – rendi või tasu eest tehtavad riigisisesed veod, mida teostatakse vastuvõtvas liikmesriigis ajutiselt ja mis hõlmavad vedu alates kaupade pealevõtmisest ühes või mitmes laadimiskohas kuni nende kättetoimetamiseni ühte või mitmesse kättetoimetamiskohta vastavalt saatekirjale“. (
41
)
54.
See, kui komisjon teeb ettepaneku muuta määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkti 6 nii, et kabotaažvedu võib selle kohaselt hõlmata mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta, ei tähenda enne selle muudatuse tegemist või selle muudatuse puududes, et liikmesriigid ei või lubada ühel kabotaažveol hõlmata mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta. Samuti ei tähenda see, et enne selle muudatuse tegemist või selle muudatuse puududes on liikmesriigid kohustatud lubama ühel kabotaažveol hõlmata mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta. Nagu olen selgitanud, ei ole seda küsimust määruse nr 1072/2009 artikli 2 punktis 6 üldse käsitletudki. Komisjoni 2017. aasta ettepanekus on valitud üks tõlgendus. See ettepanek ei muuda seda, et praegune kabotaažveo määratlus on väga üldsõnaline ja annab niisiis liikmesriikidele kaalutlusõiguse valida üks või teine tõlgendus.
55.
Osutaksin ka, et 2017. aastal tegi komisjon samuti ettepaneku loobuda „kolm-seitsmega-reeglist“. Kui praegu lubatakse mitteresidendist vedajatel teha pärast rahvusvahelise veose viimast mahalaadimist kolm kabotaažvedu seitsme päeva jooksul, siis komisjoni 2017. aasta ettepaneku kohaselt oleks neil lubatud teha lühema ajavahemiku, s.o viie päeva jooksul alates rahvusvahelise veose viimasest mahalaadimisest piiramata arvul vedusid. (
42
)
56.
Kui teha määruse nr 1072/2009 artikli 8 lõikesse 2 komisjoni pakutud muudatused, ei oleks enam vaja kabotaažvedusid loendada, sest kontrollperioodi kestel lubatud kabotaažvedude arv ei oleks enam piiratud. Seega muutuks küsimus, kas kabotaažvedu võib hõlmata mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta, ebaoluliseks ning väljapakutud määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkti 6 muudatus sisutuks.
57.
Igal juhul on komisjoni 2017. aasta ettepanek praegu arutusel ja mitu liikmesriiki on teatanud, et nad ei ole sellega nõus. (
43
) Käesoleva ettepaneku kirjutamise ajal on see, et määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkti 6 tuleb eespool kirjeldatud viisil muuta, kõigest komisjoni seisukoht.
58.
Seega ei tule teha mingeid järeldusi komisjoni 2017. aasta ettepanekust muuta määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkti 6 nii, et kabotaažvedu võiks selle kohaselt hõlmata mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta.
59.
Järeldan, et määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkt 6 ja artikli 8 lõige 2 annavad liikmesriikidele kaalutlusõiguse võtta rakendusmeetmeid, millega selgitatakse kabotaažveo mõistet.
3. Hinnang kabotaažisuuniste proportsionaalsuse kohta
60.
Meetmed, mida liikmesriigid võtavad määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkti 6 ja artikli 8 lõike 2 rakendamiseks, peavad siiski vastama liidu õiguse üldpõhimõtetele, sealhulgas proportsionaalsuse põhimõttele. (
44
)
61.
See põhimõte, mida peavad järgima eeskätt liikmesriikide seadus‑ ja määrusandlikud organid liidu õiguse kohaldamisel, nõuab, et õigusnormiga rakendatud abinõud oleksid taotletud eesmärgi saavutamiseks kohased ega läheks kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik. (
45
)
62.
Minu arvates vastavad kabotaažisuunised proportsionaalsuse põhimõttele.
63.
Esiteks on need kohased määruse nr 1072/2009 eesmärgi saavutamiseks kabotaaži osas.
64.
Määruse nr 1072/2009 eesmärk on näha kabotaaži osas ette „ajutine […]kord“. (
46
)„[Kabotaaži] täiendav[…] avami[ne]“ ja suurem liberaliseerimine võetakse teoksile ainult „vajaduse korral“, arvestades „kontrolli[…] tõhusust ja töölevõtutingimuste arengut asjaomasel kutsealal ning eeskirjade ühtlustamist, muu hulgas jõustamise ja maanteekasutusmaksude ning sotsiaal- ja ohutusealase õigusloome valdkonnas“. (
47
) Selles aspektis on usaldatud määruse nr 1072/2009 artikli 17 lõikes 3 komisjonile ülesanne anda hinnang küsimuses, kas eeskirjade ühtlustamine nendes valdkondades „on edenenud sellisel määral, et võiks kavandada riigisiseste autoveoturgude edasist avamist, sealhulgas kabotaaži osas“. (
48
)
65.
Teisisõnu ei ole määruse nr 1072/2009 eesmärk riigisiseseid turge mitteresidendist vedajatele kabotaaži osas täielikult avada. Sel põhjusel on kabotaaž määruse nr 1072/2009 artikli 8 lõike 2 kohaselt lubatud ainult pärast rahvusvahelist vedu ja peab piirduma kolme veoga seitsme päeva jooksul alates selle rahvusvahelise veose mahalaadimisest. Juhin selles suhtes tähelepanu, et määruse nr 1072/2009 eelnõu koostades kaalus komisjon võimalust lubada mitteresidendist vedajatel teha ühe kuu jooksul piiramata arvul kabotaažvedusid ja praakis selle välja. (
49
) See on ka põhjus, miks määruse nr 1072/2009 põhjenduses 13 ja artikli 2 punktis 6 on toonitatud kabotaaži „ajutis[ust]“ ning põhjenduses 15 rõhutatud, et kabotaaži ei tohi teostada „alaliselt“ ega „pidevalt“.
66.
Kui lubada mitteresidendist vedajatel teha kolm kabotaažvedu, mis hõlmavad piiramata arvul laadimis‑ ja piiramata arvul mahalaadimiskohti, muudaks see määruse nr 1072/2009 artikli 8 lõikes 2 sätestatud kolmeveolise piirnormi mõttetuks. Näiteks võiks mitteresidendist vedaja laadida kaubad peale kohas A, laadida osa kaupu maha kohas B, laadida teisi kaupu peale kohas C, laadida mõned kaubad maha kohas D, laadida teisi kaupu peale kohas E, seejärel laadida kõik kaubad maha kohas F ning ikkagi olla teinud vaid ühe kabotaažveo. Kabotaaži ajutisuse tagaks seega üksnes seitsmepäevane tähtaeg.
67.
Toonitan, et nagu eespool punktis 65 mainitud, praakis komisjon oma ettepanekust, millest hiljem sai määrus nr 1072/2009, välja võimaluse lubada teatava tähtaja (mööndavasti mitte seitsme päeva, vaid ühe kuu) jooksul piiramata arvul kabotaažvedusid. Alles hiljuti esitati selline võimalus (lühema, nimelt viiepäevase tähtajaga) komisjoni 2017. aasta ettepanekus. (
50
)
68.
Sellepärast näib mulle, et piiramata arvul laadimis‑ ja piiramata arvul mahalaadimiskohti hõlmavate kabotaažvedude lubamine oleks vastuolus määruse nr 1072/2009 artikli 2 punktis 6 ette nähtud kabotaaži ajutisusega, artikli 8 lõikes 2 sätestatud kolmeveolise piirnormiga ning määruse nr 1072/2009 eesmärgiga kabotaaži osas.
69.
Seevastu mitteresidendist vedajatele mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta hõlmavate kabotaažvedude keelu kehtestamise eesmärk on tagada, et kabotaaž on ajutine, ning kabotaažiturg piiratud ulatuses liberaliseerida.
70.
Sellepärast on kabotaažisuunised kohased määruse nr 1072/2009 eesmärgi saavutamiseks kabotaaži osas.
71.
Teiseks ei ulatu kabotaažisuunised kaugemale selle eesmärgi saavutamiseks vajalikust.
72.
Põhjus on selles, et nagu märgib Taani Kuningriik, ei keela kabotaažisuunised vedusid, mis hõlmavad mitut laadimis‑ ja ühte mahalaadimiskohta, ega vedusid, mis hõlmavad ühte laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta. Nendega on keelatud vaid mitut laadimis‑ ja mitut mahalaadimiskohta hõlmavad veod. Põhjus on ka selles, et nagu Taani Kuningriik märgib, ei piira kabotaažisuunised kaubasaatjate ega printsipaalide arvu.
73.
Järeldan, et Taani Kuningriigil oli kaalutlusõigus võtta vastu kabotaažisuunised ja et need suunised vastavad proportsionaalsuse põhimõttele ja et seega ei jätnud Taani Kuningriik neid vastu võttes täitmata oma kohustusi, mis tulenevad määruse nr 1072/2009 artikli 2 punktist 6 ja artikli 8 lõikest 2.
4. Komisjoni veebisaidil avaldatud küsimused-vastused ei ole liikmesriikidele siduvad
74.
Seda järeldust ei küsimärgista asjaolu, et komisjon võttis vastu küsimused-vastused, (
51
) mis avaldati tema liikuvuse ja transpordi peadirektoraadi veebisaidil ja milles on märgitud, et „kabotaažvedu võib hõlmata mitut laadimiskohta, mitut kättetoimetamiskohta või vajadust mööda ka mitut laadimis‑ ja kättetoimetamiskohta“. (
52
)
75.
Selle kohta väidab komisjon, et see, kuidas ta küsimuste-vastuste kohaselt kabotaažveo mõistet tõlgendab, on liikmesriikidele siduv, kuna liikmesriikide esindajad arutasid seda tõlgendust ja leppisid selles kokku 25. oktoobril 2010 maanteevedude komitee koosolekul ning kuna see avaldati komisjoni veebisaidil. (
53
)
76.
Selle argumendiga ei saa minu arvates nõustuda. Küsimusi-vastuseid ei saa lugeda liikmesriikidele siduvateks järgmistel põhjustel.
77.
Esiteks, kuigi küsimused-vastused avaldati, nagu komisjon väidab, liikuvuse ja transpordi peadirektoraadi veebisaidil, ei avaldatud neid Euroopa Liidu Teatajas.
78.
Teiseks rõhutan, et erinevalt komisjoni väidetust ei leppinud liikmesriikide esindajad kokku selles kabotaažvedude mõiste tõlgenduses, mis on küsimustes-vastustes märgitud.
79.
Selles suhtes tuleb toonitada, et määruse nr 1072/2009 artikli 2 punkt 6 ega artikli 8 lõige 2 ei volita komisjoni võtma vastu õigusakti, mis selgitab kabotaažveo mõistet või „kolm-seitsmega reeglit“. Selleks ei volita teda ka ükski muu selle määruse säte.
80.
Seevastu on määruse nr 1072/2009 artikli 4 lõike 2 kolmandas lõigus ette nähtud, et komisjon „kohandab“ vedajatele antava liidu litsentsi kehtivusaega tehnika arenguga. Samamoodi on määruse nr 1072/2009 artikli 4 lõikes 4 ja artikli 5 lõikes 4 ette nähtud, et komisjon „kohandab“ selle määruse vastavalt I ja II ning III lisa tehnika arenguga. (
54
) Määruse nr 1072/2009 artikli 4 lõike 2 kolmas lõik, artikli 4 lõike 4 teine lõik ning artikli 5 lõige 4 kohustavad komisjoni, kui ta asjassepuutuvaid osi tehnika arenguga „kohandab“, järgima regulatiivkomitee menetlust sama määruse artikli 15 lõikes 2 osutatud kontrolliga. Selles menetluses, mille kord on ette nähtud nõukogu otsuse 1999/468/EÜ (
55
) nõukogu otsusega 2006/512/EÜ (
56
) muudetud redaktsiooni artikli 5a lõigetes 1–4, on nõutav hääletus asjaomases komitees, milleks on käesoleval juhul maanteevedude komitee. (
57
)
81.
Kuna ükski määruse nr 1072/2009 säte ei volita komisjoni vastu võtma õigusakte, mis selgitaksid kabotaažveo mõistet või „kolm-seitsmega reeglit“, ei kohusta ükski selle määruse säte neid õigusakte maanteevedude komitees hääletusele panema. Ei ole kahtlust, et regulatiivkomitee menetlus koos kontrolliga või muu menetlus, milles on vaja hääletust selles komitees, (
58
) ei kehti küsimuste-vastuste vastuvõtmise suhtes. Seda tunnistas komisjon oma kirjalikes seisukohtades ka ise. (
59
)
82.
Samuti on maanteevedude komitee kodukorra (
60
) artikli 2 lõikes 2 ette nähtud, et iga koosoleku jaoks koostatud päevakorras „eristatakse“ ühelt poolt „väljapakutud meetmeid, mille kohta palutakse [sellel] komiteel anda oma arvamus vastavalt regulatiivkomitee menetlusele koos kontrolliga“, ja teiselt poolt „muid teemasid, mis on esitatud [sellele] komiteele teavitamise või lihtsalt seisukohtade jagamise eesmärgil“.
83.
Kohtutoimikust nähtub, et kabotaažveo mõiste tõlgendamine oli kahel korral maanteevedude komitee koosoleku päevakorras. Need koosolekud peeti 17. novembril 2009 ja 25. oktoobril 2010. Mõlemal koosolekul kõigest arutati seda küsimust. (
61
) Hääletusele seda ei pandud. (
62
) See tähendab, nagu Taani Kuningriik kohtuistungil märkis, et see küsimus oli üks maanteevedude kodukorra artikli 2 lõikes 2 nimetatud „muudest teemadest“, mis esitatakse sellele komiteele teavitamise või lihtsalt seisukohtade jagamise eesmärgil“.
84.
Seega ei ole küsimustes-vastustes ette nähtud kabotaažveo mõiste määratlus kaugeltki liikmesriikide enamuse vahel kokku lepitud, vaid on pelgalt komisjoni tõlgendus selle mõiste kohta.
85.
Samuti täheldan, et kui regulatiivkomitee menetlus koos kontrolliga oleks olnud kohaldatav, ei oleks see, kui maanteevedude komitee oleks hääletanud komisjoni poolt välja pakutud kabotaažveo mõiste tõlgenduse poolt, ise seda tõlgendust liikmesriikidele siduvaks muutnud. Põhjus on selles, et otsuse 1999/468 otsusega 2006/512 muudetud redaktsiooni artikli 5a lõike 3 kohaselt on sel otstarbel vaja astuda muid samme. (
63
)
86.
Kolmandaks toonitan, et komisjon tunnistas oma 2017. aasta ettepaneku mõjuhinnangus ka ise, et küsimused-vastused „ei ole õiguslikult siduvat laadi“. (
64
) Sedasama kordas komisjoni esindaja kohtuistungil. (
65
)
87.
Seetõttu ei saa küsimusi-vastuseid minu arvates pidada liikmesriikidele siduvateks.
88.
Seega ei ole komisjon tõendanud, et Taani Kuningriik on määruse nr 1072/2009 artikli 2 lõikest 6 ja artiklist 8 tulenevad kohustused täitmata jätnud.
V. Ettepanek
89.
Nendel kaalutlustel teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
1)
jätta hagi rahuldamata; ja
2)
mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.
(
1
)	Algkeel: inglise.
(
2
)	Niisuguste teenuste osutajalt on vaid nõutav liidu litsents, mille on välja andnud vedaja asukohaliikmesriik, ning kui autojuht on kolmanda riigi kodanik, on nõutav ka liikmesriigi poolt välja antud juhitunnistus. Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1072/2009 rahvusvahelisele autoveoturule juurdepääsu käsitlevate ühiseeskirjade kohta (ELT 2009, L 300, lk 72), artiklid 3 ja 5.
(
3
)	Vt „Study contract on the Ex-post evaluation of Regulation (EC) No 1071/2009 and [Regulation No 1072/2009]“, detsember 2015 (edaspidi „Ricardo uuring“), mis on saadaval komisjoni liikuvuse ja transpordi peadirektoraadi veebisaidil, lk 31.
(
4
)	Vt komisjoni „REFIT ex-post evaluation of Regulation (EC) No 1071/2009 on access to the occupation of road transport operator and [Regulation No 1072/2009]“, 28. oktoober 2016 (edaspidi „määruse nr 1072/2009 järelkajaline hinnang“) (SWD(2016) 350 final), mis on saadaval komisjoni liikuvuse ja transpordi peadirektoraadi veebisaidil, lk 21.
(
5
)	Aastal 2015 oli kabotaaži osakaal Taanis pisut üle 3% kõikidest maanteevedudest, mis vastab liidu keskmisele (vt 2017. aasta maikuu uuring „An Overview of the EU Road Transport Market in 2015“, mis on saadaval komisjoni liikuvuse ja transpordi peadirektoraadi veebisaidil, lk 10).
(
6
)	Ebaseaduslik kabotaaž moodustab Taanis vähem kui 1% kabotaažvedudest (vt uuring „Study to the support the impact assessment for the revision of Regulation (EC) No 1071/2009 and [Regulation No 1072/2009]“, aprill 2017, mis on saadaval komisjoni liikuvuse ja transpordi peadirektoraadi veebisaidil, lk 33; ja määruse nr 1072/2009 järelkajaline hinnang, lk 11).
(
7
)	Vt määruse nr 1072/2009 järelkajaline hinnang, lk 28, ja Ricardo uuring, lk 302, kus on märgitud, et „on […] keeruline kindlaks teha konkreetseid andmeid“, „üldiselt arvatakse, et Taani autojuhtide palgatase on üks Euroopa kõrgemaid“.
(
8
)	Cabotagevejledning gældende fra den 14. maj 2010. En vejledning om cabotagereglerne i Europaparlamentets og Rådets forordning nr. 1072/2009 om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel.
(
9
)	EU Pilot menetlus nr 5703/13.
(
10
)	Selle dokumendi pealkiri on „The new cabotage regime under [Regulation No 1072/2009] – Questions & Answers“. Dokument on saadaval veebis aadressil https://ec.europa.eu/transport/modes/road/haulage_en
(
11
)	Vt määrus nr 1072/2009, artikli 19 teine lõik.
(
12
)	Vt komisjoni 14. aprilli 2014. aasta aruanne Euroopa Parlamendile ja nõukogule Euroopa Liidu autoveoturu olukorra kohta (edaspidi „maanteeveoturu aruanne“) (COM(2014) 222 final), lk 18 [eestikeelne versioon, lk 16].
(
13
)	Kabotaažvedusid võib teha ainult vastuvõtvas liikmesriigis pärast seda, kui kõik rahvusvahelise veoga veetud veosed on maha laaditud ja veok on tühi. Määruse nr 1072/2009 artikli 8 lõikes 2 on sätestatud: „Kui saabuva rahvusvahelise veoga veetud veosed on kohale toimetatud, lubatakse […] vedajal […] teha ühe ja sama sõidukiga […] kuni kolm kabotaažvedu“ (kohtujuristi kursiiv).
(
14
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
15
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
16
)	Sest määruse jõustumine ja kohaldumine ei olene ühestki siseriiklikust rakendusmeetmest (kohtuotsus, 10.10.1973, Variola, 34/73, EU:C:1973:101, punkt 10).
(
17
)	Kohtuotsus, 15.11.2012, Al‑Aqsa vs. nõukogu ja Madalmaad vs. Al‑Aqsa, C‑539/10 P ja C‑550/10 P, EU:C:2012:711, punkt 86.
(
18
)	Kohtuotsused, 27.9.1979, Eridania, 230/78, EU:C:1979:216, punkt 34; 21.12.2011, Danske Svineproducenter, C‑316/10, EU:C:2011:863, punkt 40, ja 25.10.2012, Ketelä, C‑592/11, EU:C:2012:673, punkt 35.
(
19
)	Vt Adam, R. ja Tizzano, A., Manuale di diritto dell’Unione europea, 4. trükk, Giappichelli, 2016, lk 167; Isaac, G. ja Blanquet, M., Droit général de l’Union européenne, 10. trükk, Sirey, 2012, lk 447; ning Kovar, R., „Le règlement est directement applicable dans tout État membre: certes mais encore“ – De Grove‑Valdeyron, N. ja Blanquet, M. (toim), Mélanges en l’honneur du Professeur Joël Molinier, L.G.D.J., 2012, lk 355–372 (vt lk 362).
(
20
)	Kohtuotsused, 21.12.2011, Danske Svineproducenter, C‑316/10, EU:C:2011:863, punkt 41; 25.10.2012, Ketelä, C‑592/11, EU:C:2012:673, punkt 36; ja 30.3.2017, Lingurár, C‑315/16, EU:C:2017:244, punkt 18.
(
21
)	Kohtuotsus, 30.3.2017, Lingurár, C‑315/16, EU:C:2017:244, punkt 19.
(
22
)	Kabotaaži osas puudutavad määruses nr 1072/2009 sisalduvad viited siseriiklikule õigusele tingimusi, mis reguleerivad veolepingut, maanteesõidukite massi ja mõõtmeid, teatavate veoseliikide veo kohta kehtivaid nõudeid, sõiduaega ja puhkeperioode ning veoteenuste käibemaksu (artikkel 9) ja karistusi (artikkel 16 ja IV peatükk). Sellised viited siseriiklikule õigusele ei puutu asjasse seoses kabotaažvedude määratlemise või loendamisega.
(
23
)	Vt Hartley, T.C., The Foundations of European Union Law. An Introduction to the Constitutional and Administrative Law of the European Union, 8. trükk, Oxford University Press, 2014, lk 217: „Võib esineda juhtumeid, kus määruses ei ole rakendamist küll nõutud, kuid see võib olla kaudselt lubatud. Nii on see näiteks juhul, kui määruse tingimused on üsna ebamäärased ning soovitav on näha ette selle üksikasjalik kohaldamine. Nagu ilmneb, on niisugusel juhul lubatav võtta siseriiklikke meetmeid, tingimusel et need ei ole määruse sätetega vastuolus“.
(
24
)	22. detsembri 2004. aasta määrus, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ja sellega seonduvate toimingute ajal ning millega muudetakse direktiive 64/432/EMÜ ja 93/119/EÜ ning määrust (EÜ) nr 1255/97 (ELT 2005, L 3, lk 1).
(
25
)	Kohtuotsus, 21.12.2011, Danske Svineproducenter, C‑316/10, EU:C:2011:863, punktid 48 ja 50; vt kohtuotsus, 8.5.2008, Danske Svineproducenter, C‑491/06, EU:C:2008:263, punktid 38–40.
(
26
)	18. detsembri 1995. aasta määrus Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta (EÜT 1995, L 312, lk 1).
(
27
)	Nende karistuste hulka kuuluvad „[raha]trahv“, „põhjendamatult saadud või maksmata jäetud summadest suurema summa maksmine“ ja „[liidu] eeskirjade alusel saadud soodustuse täielik või osaline äravõtmine“.
(
28
)	Otse vastupidi, määruse nr 2988/95 artikli 2 lõikes 3 on sätestatud, et „[liidu] õigus määratleb kõnealuste eeskirjade nõuetekohaseks kohaldamiseks vajalike haldusmeetmete ja ‑karistuste laadi ja ulatuse […]“ (kohtujuristi kursiiv).
(
29
)	Kohtuotsus, 28.10.2010, SHS Belgium jt, C‑367/09, EU:C:2010:648, punktid 36 ja 40–43. Kuna, nagu eespool mainitud, määruse nr 2988/95 artikli 2 lõikes 3 on ette nähtud, et kohaldatavad karistused määrab liidu õigus, võivad liikmesriigid karistustega seoses õigusnorme vastu võtta ainult niikaua, kui liidu seadusandja ise ei ole selles valdkonnas õigusnorme vastu võtnud. Täheldan, et see liikmesriikide kohustus põhineb ELTL artiklil 325, mis kohustab liikmesriike võitlema liidu finantshuve kahjustavate pettuste vastu, ja ELL artikli 4 lõikel 3, mis puudutab lojaalse koostöö põhimõtet.
(
30
)	Kohtuotsus, 31.1.1978, Zerbone, 94/77, EU:C:1978:17, punkt 27 (kohtujuristi kursiiv).
(
31
)	Kohtuotsus, 21.12.2011, Danske Svineproducenter, C‑316/10, EU:C:2011:863, punkt 48 (kohtujuristi kursiiv). Vt käesoleva ettepaneku punkt 42.
(
32
)	Kohtuotsus, 28.10.2010, SGS Belgium jt, C‑367/09, EU:C:2010:648, punkt 36 (kohtujuristi kursiiv). Vt käesoleva ettepaneku punkt 43.
(
33
)	Vt määruse nr 1072/2009 järelkajaline hinnang, lk 9 ja 21.
(
34
)	Vt 2015. aasta Ricardo uuring, lk 228; ja AECOMi poolt 5. veebruaril 2014 koostatud uuring Task B: Analyse the State of the European Road Haulage Market, Including an Evaluation of the Effectiveness of Controls and the Degree of Harmonisation (edaspidi „AECOMi aruanne“), mis on saadaval komisjoni liikuvuse ja transpordi peadirektoraadi veebisaidil, lk 60.
(
35
)	Vt 2015. aasta Ricardo uuring, lk 100 ja 101.
(
36
)	Vt määruse nr 1072/2009 järelkajaline hinnang, 32. joonealune märkus, kus on märgitud, et „Soomes kujutab iga laadimine või mahalaadimine endast ühte kabotaažvedu“. Ent pärast seda, kui komisjon oli vastu võtnud põhjendatud arvamuse, muutis Soome vaidlusalust õigusakti. Vt 31. mai 2017. aasta mõjuhinnang seose ettepanekuga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1071/2009 ja [määrust nr 1072/2009], et kohandada neid asjaomase sektori arenguga (edaspidi „komisjoni 2017. aasta ettepaneku mõjuhinnang“) (SWD(2017) 194 lõplik), 1. osa, 80. joonealune märkus.
(
37
)	Vt 2015. aasta Ricardo uuring, lk 228, olukorra kohta Saksamaal, Belgias ja Poolas.
(
38
)	Vt AECOMi aruanne, lk 61.
(
39
)	Vt maanteeveoturu aruanne, lk 18.
(
40
)	Vt komisjoni 31. mai 2017. aasta ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1071/2009 ja [määrust nr 1072/2009] eesmärgiga kohandada neid valdkonnas toimunud arengutega (edaspidi „komisjoni 2017. aasta ettepanek“) (COM(2017) 281 lõplik). Tänaseni ei ole määrust nr 1072/2009 selle ettepaneku põhjal muudetud.
(
41
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
42
)	Komisjoni 2017. aasta ettepaneku artikli 2 lõike 5 punkti a kohaselt asendataks määruse nr 1072/2009 artikli 8 lõige 2 järgmisega: „Kui saabuva rahvusvahelise veoga teisest liikmesriigist või kolmandast riigist vastuvõtvasse liikmesriiki veetud veosed on kohale toimetatud, lubatakse lõikes 1 osutatud vedajal teha sama sõidukiga või ühendatud autorongi puhul sama sõiduki mootorsõidukiga kabotaažvedusid vastuvõtvas liikmesriigis või piirnevates liikmesriikides. Kabotaažveo raames toimuv viimane koorma mahalaadimine leiab aset viie päeva jooksul alates saabuva rahvusvahelise veo raames toimunud viimasest mahalaadimisest vastuvõtvas liikmesriigis“ (kohtujuristi kursiiv).
(
43
)	Tweede Kamer der Staten-Generaal (Madalmaade Esindajatekoda) märkis, et mõnel parlamendifraktsioonil „on sisulisi vastuväiteid […] praegu väljapakutud piiramatule peatuste arvule kabotaažiperioodi jooksul, mille tagajärjel kabotaaži laiendatakse, mitte ei piirata“. Samuti märkis ta, et „viis järjestikust kabotaažipäeva tekitavad „kabotaažiahela“, [mille] lahenduseks võiks olla n‑ö jahtumisperiood“ (vt nõukogu 20. juuli 2017. aasta dokument 11446/17, Madalmaade Esindajatekoja arvamus subsidiaarsuse põhimõtte ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise kohta, lk 11). Samamoodi tegi Senato della Repubblica (Itaalia Vabariigi Senat) ettepaneku vähendada ajavahemik, mille kestel mitteresidendist vedajad võivad teha piiramatult kabotaažvedusid, viielt päevalt maksimaalselt kolmele (vt nõukogu 12. septembri 2017. aasta dokument 12024/17, Itaalia Senati arvamus subsidiaarsuse põhimõtte ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise kohta, lk 10). Ka Bundesrat (Austria Liidunõukogu) märkis, et ta on „kindlalt vastu reeglile, mis ei piira vedude arvu, vaid kõigest keskendub ajalisele piirangule, sest see võimaldaks sama hästi kui pidevat kabotaaži, kui lihtsalt sõita riigisiseselt turult välja ja laaditud veosega sisse tagasi (vt nõukogu 28. septembri 2017. aasta dokument 12600/17, Austria Liidunõukogu arvamus subsidiaarsuse põhimõtte ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise kohta, lk 6). Kõik need dokumendid on saadaval veebisaidil EUR-Lex, nagu ka komisjoni 2017. aasta ettepanek.
(
44
)	Kohtuotsused, 14.10.2004, komisjon vs. Madalmaad, C‑113/02, EU:C:2004:616, punkt 19; 28.10.2010, SGS Belgium jt, C‑367/09, EU:C:2010:648, punkt 40; 21.12.2011, Danske Svineproducenter, C‑316/10, EU:C:2011:863, punkt 51; ja 30.3.2017, Lingurár, C‑315/16, EU:C:2017:244, punkt 29.
(
45
)	Kohtuotsus, 21.12.2011, Danske Svineproducenter, C‑316/10, EU:C:2011:863, punkt 52. Selle kohta, kas proportsionaalsuse kriteerium peab hõlmama kolmandat astet, mis eeldab, et kui on valida mitme sobiva meetme vahel, tuleb rakendada kõige vähem piiravat meedet, ja põhjustatavad ebameeldivused ei tohi olla taotletud eesmärkide suhtes ebaproportsionaalsed (kohtuotsus, 22.3.2017, Euro-Team ja Spirál-Gép, C‑497/15 ja C‑498/15, EU:C:2017:229, punkt 40), vt Martinico, G. ja Simoncini, M., „An Italian Perspective on the Principe of Proportionality“ – Vogenauer, S. ja Weatherill, S. (toim), General Principles of Law. European and Comparative Perspectives, Hart Publishing, 2017, lk 221–241. Martinico ja Simoncini sõnul „jõuab [Euroopa Kohus] selle kriteeriumi kolmanda astmeni harva, mis tähendab, et „küsimus lahendatakse kohasuse (sobivuse) ja vajalikkuse tasanditel““ (lk 227).
(
46
)	Vt määrus nr 1072/2009, põhjendus 5.
(
47
)	Vt määrus nr 1072/2009, põhjendus 6.
(
48
)	Aastal 2014 anti selline hinnang maanteeveoturu aruande kujul (vt lk 1).
(
49
)	Vt mõjuhinnang, mis oli kaasas komisjoni 6. juuli 2007. aasta ettepanekuga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus rahvusvahelisele autoveoturule juurdepääsu käsitlevate ühiseeskirjade kohta (uuesti sõnastatud) (SEK(2007) 635), lk 19. See võimalus jäeti vastu võtmata põhjusel, et see „kujutaks endast kabotaažituru olulist laiendamist ja oleks väga lähedal kabotaaži täielikule liberaliseerimisele“, mille tõttu väheneksid transpordikulud, suureneks kabotaaži maht ja töökohad nihkuksid väiksemate tööjõukuludega liikmesriikidesse. See võimalus võinuks avaldada „olulist mõju“ ja vajas seetõttu „sügavamat analüüsi“, mis oli „suurema ulatusega kui see lihtsustus“, millega komisjon tegeles (lk 32).
(
50
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 55.
(
51
)	Vt käesoleva ettepaneku 10. joonealune märkus. Kohtuistungil küsimustele vastates andis komisjon teada, et küsimused-vastused avaldati tema veebisaidil mõni päev pärast maanteevedude komitee 25. oktoobri 2010. aasta koosolekut.
(
52
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
53
)	Komisjoni kirjalikes seisukohtades on märgitud, et „komisjoni talitused avaldasid kabotaažveo [mõiste] kohta oma tõlgenduse, mis on kõikidele liikmesriikidele siduv, rohkem kui kuus aastat tagasi pärast seda, kui nad olid seda tõlgendust liikmesriikidega arutanud. Seega oli selge, et komisjon algatab edaspidi rikkumismenetluse iga liikmesriigi vastu, kes [sellest tõlgendusest] kõrvale kaldub“. Samuti on komisjoni kirjalikes seisukohtades märgitud, et „[maanteevedude komitee] jõudis kokkuleppele“ kabotaažveo mõiste tõlgenduse osas, mida on kirjeldatud küsimustes-vastustes.
(
54
)	Määruse nr 1072/2009 I lisa käsitleb liidu tegevusloa ja juhitunnistuse turvaelemente, sama määruse II lisas on ette nähtud liidu tegevusloa ning III lisas juhitunnistuse näidis.
(
55
)	28. juuni 1999. aasta otsus, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (EÜT 1999, L 184, lk 23; ELT eriväljaanne 01/03, lk 124).
(
56
)	17. juuli 2006. aasta otsus, millega muudetakse otsust 1999/468/EÜ (ELT 2006, L 200, lk 11). Peaksin mainima, et otsus 1999/468 tunnistati kehtetuks ja asendati Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT 2011, L 55, lk 13). Siiski ei ole määrus nr 182/2011 käesolevas asjas kohaldatav, sest see võeti vastu pärast seda, kui küsimused-vastused komisjoni veebisaidil avaldati, mõni päev pärast maanteevedude komitee 25. oktoobri 2010. aasta koosolekut. Igal juhul on määruse nr 182/2011 artikli 12 teises lõigus sätestatud, et „[otsuse 1999/468] artiklile 5a viitavate kehtivate põhiõigusaktide tõttu säilitatakse kõnealuse artikli toime“; niisuguste põhiõigusnormide hulka kuulub näiteks määruse nr 1072/2009 artikli 15 lõige 2.
(
57
)	Maanteevedude komitee loodi nõukogu 20. detsembri 1985. aasta määruse (EMÜ) nr 3821/85 autovedudel kasutatavate sõidumeerikute kohta (EÜT 1985, L 370, lk 8; ELT eriväljaanne 07/01, lk 227) artikli 18 lõikega 1. Määruse nr 1072/2009 artikli 15 lõikes 1 on ette nähtud, et see komitee abistab komisjoni. Vt selle kohta ka komisjoni komiteede register veebis aadressil http://ec.europa.eu/transparency/regcomitology/index.cfm?do=List.list&page=20
(
58
)	Nagu näiteks direktiivi 1999/468 direktiiviga 2006/512 muudetud redaktsiooni artiklis 4 ette nähtud korralduskomitee menetlus ja artiklis 5 ette nähtud regulatiivkomitee menetlus. Üheski määruse nr 1072/2009 sättes ei ole ühelegi nendest menetlustest viidatud.
(
59
)	Nagu komisjon on oma kirjalikes seisukohtades märkinud, ei pandud kabotaažveo mõiste tõlgendust „ametlikult hääletusele (mida ei olnud õiguslikust seisukohast niikuinii vaja)“ (kohtujuristi kursiiv).
(
60
)	See kodukord on saadaval komisjoni komiteede registris veebiaadressil http://ec.europa.eu/transparency/regcomitology/index.cfm?do=List.list&page=20
(
61
)	Maanteevedude komitee 17. novembri 2009. aasta koosoleku protokollis on tõepoolest märgitud, et komitee „arutas“ eri küsimusi seoses määruse nr 1072/2009 artikliga 8, mis pidi muutuma kohaldatavaks 14. mail 2010, nagu „kolm-seitsmega-reegel“. Samuti on maanteevedude komitee 25. oktoobri 2010. aasta koosoleku protokollis mainitud, et komitee „arutas“ pärast määruse nr 1072/2009 artikli 8 kohaldatavaks muutumist tekkinud küsimusi, eeskätt seda, mitut laadimis‑ ja mahalaadimiskohta võib kabotaažvedu hõlmata.
(
62
)	Peaksin samuti mainima, et kui maanteevedude komitee oleks 17. novembri 2009. aasta koosolekul hääletanud, oleks ta nõustunud teistsuguse kabotaažveo mõiste tõlgendusega kui see, mis on kirjas küsimustes-vastustes. Selle koosoleku protokolli juurde on lisatud küsimuste-vastuste esimene redaktsioon, milles on märgitud, et „[kabotaaž]vedu võib vajadust mööda hõlmata mitut laadimiskohta või mitut kohaletoimetamist“ (kohtujuristi kursiiv). Teisisõnu asus komisjon alles pärast seda, kui määruse nr 1072/2009 artikkel 8 muutus 14. mail 2010 kohaldatavaks, seisukohale, et nagu maanteevedude komitee 25. oktoobri 2010. aasta koosoleku protokollis ja küsimustes-vastustes märgitud, „võib kaotaažvedu vajadust mööda hõlmata mitut laadimiskohta, mitut kättetoimetamiskohta või ka mitut laadimis‑ ja kättetoimetamiskohta“ (kohtujuristi kursiiv).
(
63
)	Komisjon pidanuks esitama küsimuste-vastuste eelnõu parlamendile ja nõukogule, kes kumbki oleks võinud olla selle eelnõu vastuvõtmise vastu. Ainult juhul, kui parlament ega nõukogu ei oleks kolmekuuse tähtaja jooksul küsimuste-vastuste eelnõu vastustanud, oleks see komisjoni poolt vastu võetud.
(
64
)	Vt komisjoni 2017. aasta ettepaneku mõjuhinnang, lk 25.
(
65
)	Kohtuistungil märkis komisjoni esindaja, et kuna küsimused-vastused avaldati pärast liikmesriikide läbirääkimist komisjoni veebisaidil, eeldas komisjon, et kõik liikmesriigid järgivad küsimustes-vastustes ette nähtud kabotaaži mõiste tõlgendust. Sama esindaja märkis ka, et kuigi see tõlgendus „ei ole õiguslikult siduv“, oli komisjon võtnud oma kohuseks tagada selle tõlgenduse rakendamine, st algatada rikkumismenetlus iga liikmesriigi vastu, kes kohaldab teistsugust kabotaažveo mõiste tõlgendust.