62018CJ0002_RES
Kohtuasi C‑2/18
Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas)
Euroopa Kohtu (teine koda) 13. novembri 2019. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Ühine põllumajanduspoliitika – Ühine turukorraldus – Piim ja piimatooted – Määrus (EL) nr 1308/2013 – Artikli 148 lõige 4 – Toorpiima tarneleping – Vabalt kokkulepitavad hinnad – Võitlemine ebaausate kaubandustavade vastu – Keeld maksta teatavasse toorpiima päevase müügimahu alusel määratud rühma kuuluvale toorpiimatootjale teistsugust hinda ja langetada põhjendamatult hinda
Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Piim ja piimatooted – Lepingulised suhted selles sektoris – Liikmesriigi õigusnormid, mis keelavad maksta teatavasse toorpiima päevase müügimahu alusel määratud rühma kuuluvale toorpiimatootjale teistsugust hinda – Lubatavus – Tingimused – Õigusnormid, mis on ebaausate kaubandustavade vastu võitlemise eesmärgi saavutamiseks sobivad – Proportsionaalsuse põhimõtte järgimine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1308/2013, artikkel 148)
(vt punktid 30, 35, 45, 49–53, 56–57, 62 ja 70 ning resolutsiooni punkt 1)
Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Piim ja piimatooted – Lepingulised suhted selles sektoris – Liikmesriigi õigusnormid, mis keelavad toorpiima kokkuostjatel langetada tootjatega kindlaks määratud hinda põhjendamatult ja seavad ostuhinna rohkem kui 3% võrra langetamise tingimuseks riigi pädeva asutuse loa – Lubatavus – Tingimused – Õigusnormid, mis on ebaausate kaubandustavade vastu võitlemise eesmärgi saavutamiseks sobivad – Proportsionaalsuse põhimõtte järgimine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1308/2013, artikkel 148)
(vt punktid 72–74, 78 ja 82 ning resolutsiooni punkt 2)
Kokkuvõte
Liidu õigusega ei ole vastuolus riigisisesed ebaausate tavade vastu võitlemise meetmed, mille tagajärjel on hindade vaba kokkuleppimise protsess toorpiima sektoris piiratud
Euroopa Kohus asus 13. novembri 2019. aasta otsuses Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė (C‑2/18) seisukohale, et määrusega nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus, (
1
) ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millega ebaausate kaubandustavade vastu võitlemise eesmärgil keelatakse toorpiima kokkuostjatel maksta teatavasse toorpiima päevase müügimahu, koostise, kvaliteedi ja tarneviisi alusel määratud rühma kuuluvale toorpiimatootjale teistsugust hinda, kuna need õigusnormid on seatud eesmärgi saavutamiseks sobivad ega lähe kaugemale, kui on selle eesmärgi saavutamiseks vajalik. Euroopa Kohus täpsustas sellesama ebaausate kaubandustavade vastu võitlemise eesmärgiga seoses, et liikmesriigid võivad võtta vastu riigisiseseid õigusnorme, mis keelavad toorpiima kokkuostjatel langetada tootjatega kindlaks määratud hinda põhjendamatult ja seavad ostuhinna rohkem kui 3% võrra langetamise tingimuseks riigi pädeva asutuse loa.
Põhikohtuasi on osa põhiseaduslikkuse järelevalve menetlusest, mis on algatatud Leedu parlamendi liikmete rühma taotluse alusel ja mille ese on Leedu toorpiima kokkuostvate ja edasimüüvate ettevõtjate ebaausa kaubandustava keeldu puudutav seadus. Seaduses nähti lisaks eespool nimetatud kahte keeldu puudutavatele sätetele ette, et toorpiima müüjad jaotatakse kümnesse rühma vastavalt toorpiima müügimahule päevas. Seadus kohustas asjaomaseid ettevõtjaid ka sõlmima toorpiima ostmiseks kirjaliku lepingu, nagu on ette nähtud määruse nr 1308/2013 artikli 148 lõikes 1. Kõigi nimetatud meetmete eesmärk oli peamiselt võidelda toorpiima kokkuostjate ebaausate kaubandustavade kasutamise vastu nõrgemaks peetava poole suhtes, kelleks sektori iseärasusi arvestades on piimatootjad. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkis küsimus, kas eespool nimetatud kaks keeldu on määruse nr 1308/2013 artikli 148 lõikes 4 sätestatud läbirääkimisvabaduse põhimõttega kooskõlas.
Euroopa Kohus tuletas kõigepealt meelde, et ühine põllumajanduspoliitika on ELTL artikli 4 lõike 2 punkti d kohaselt valdkond, milles liit ja liikmesriigid oma pädevust jagavad ja milles viimastel on seadusandlik võim teostada oma pädevust niivõrd, kuivõrd liit ei ole enda oma teostanud. Seejärel märkis Euroopa Kohus, et ühise turukorralduse kehtestamine ei takista liikmesriikidel kohaldamast riigisiseseid eeskirju, millel on muu üldise huviga seotud eesmärk kui ühisel turukorraldusel, isegi kui need eeskirjad võivad mõjutada ühisturu toimimist asjasse puutuvas sektoris. Ta täpsustas siinkohal, et kui liit võttis vastu määruse nr 1308/2013, ja eelkõige selle artikli 148, ei kasutanud ta oma pädevust toorpiima tarnelepingu poolte vaheliste lepinguliste suhete valdkonnas ammendavalt ja määruses sisalduvad viited teatavatele ebaausatele kaubandustavadele ei anna alust asuda seisukohale, et määrus hõlmab ebaausate kaubandustavade vastu võitlemise eesmärki. Lisaks märkis Euroopa Kohus, et kõnealuse artikli tõlgendamine nii, et sellega keelatakse liikmesriikidel võtta mis tahes meetmeid piimasektoris esinevate ebaausate tavade vastu võitlemiseks, läheks vastuollu määruse nr 1308/2013 eesmärgiga tagada tootmise elujõuline areng ja sellest tulenevalt piimatootjate rahuldav elatustase koos ühise põllumajanduspoliitika eesmärkidega, nagu eesmärk tagada tõhusa konkurentsi säilitamine põllumajandustoodete turul. Euroopa Kohus tunnustas seega liikmesriikide täiendavat pädevust võtta ebaausate kaubandustavade vastu võitlemiseks meetmeid, mille tagajärjel on hindade vabalt kokkuleppimise protsess piiratud, isegi kui need meetmed mõjutavad määruse nr 1308/2013 artiklist 148 tulenevat toorpiima tarne eest makstavas hinnas vabalt kokkuleppimise põhimõtet. Ta märkis siiski, et nimetatud meetmed peavad olema taotletava eesmärgiga proportsionaalsed. Käesoleval juhul näib tema sõnul, et asjaomased Leedu õigusnormid sobivad selleks, et vältida ohtu, et lepingu nõrgemaks pooleks peetav pool – nimelt piimatootjad – on sunnitud nõustuma põhjendamatult madalate hindadega, ja seega võidelda võimalike ebaausate kaubandustavade vastu, ning arvestades ühise põllumajanduspoliitika eesmärke ja ühise turukorralduse nõuetekohast toimimist, ei lähe kõnealused õigusnormid kaugemale, kui on seatud eesmärkide saavutamiseks vajalik, mida peab aga kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007 (ELT 2013, L 347, lk 671), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2017. aasta määrusega (EL) 2017/2393 (ELT 2017, L 350, lk 15).