62016CC0472
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
EVGENI TANCHEV
esitatud 6. detsembril 2017 (
1
)
Kohtuasi C‑472/16
Jorge Luís Colino Sigüenza
versus
Ayuntamiento de Valladolid
IN-PULSO MUSICAL Sociedad Cooperativa
Administrador Concursal de Músicos y Escuela S.L.
Músicos y Escuela S.L.
FOGASA
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Castilla y Leóni kõrgem kohus) (Hispaania))
Eelotsusetaotlus – Ettevõtte üleminek – Ülemineku tõttu töölt vabastamise keeld – Töölt vabastamine majanduslikel põhjustel – Direktiiv 2001/23/EÜ – Muusikakooli haldamise kontsessiooni lõppemine – Teenuse osutamise lepingu kaotamine konkurendile – Majandusüksus– Oma identiteedi säilitav majandusüksus – Kollektiivne koondamine – Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile – ELi põhiõiguste harta artikkel 47
1.
Käesoleva eelotsusetaotluse on esitanud Sala de lo Social del Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Castilla y Leóni kõrgema kohtu sotsiaalkolleegium, Valladolid, Hispaania; edaspidi „Tribunal Superior“) ja see puudutab tööle ennistamise taotlust, mille on esitanud muusikaõpetaja, kes varem töötas äriühingus, mis korraldas kohaliku omavalitsuse muusikakooli tööd. Põhikohtuasja kaebaja koondati veidi aega enne seda, kui linnavolikogu valis selle kooli tööd korraldama teise äriühingu.
2.
Pärast pikka rida Euroopa Kohtus lahenduse leidnud kohtuasju on käesolevas eelotsusetaotluses taas tekkinud küsimus, millistel asjaoludel tuleb lugeda teenuste hankelepingu kaotamine konkurendile majandusüksuse üleminekuks vastavalt nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivile 2001/23/EÜ ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (edaspidi „direktiiv“), nii et uus töövõtja on kohustatud üle võtma eelmise töövõtja personali. Käesoleva asja konkreetsed asjaolud seisnevad kontsessioonis, mis aegus enne, kui konkurent kõnealuse tegevuse üle võttis, viiekuuses viivituses enne, kui konkurent tegevusega edasi läks, ning selles, et ühtegi kaebaja tööandja töötajat üle ei võetud.
3.
Samuti on eelotsusetaotluse esitanud kohus esitanud menetlusalase küsimuse: kuna esimene muusikakool koondas kogu oma personali, viidi läbi kollektiivse koondamise menetlus, mille käigus kollektiivi seaduslikud esindajad tööandja otsuse edutult vaidlustasid. Tribunal Superior soovib teada, kas Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 47 rikuks see, kui asjaomast töötajat seoks kohtuotsus, mis on tehtud selles kollektiivmenetluses, kus ta ei saanud ise osaleda ega kaitsta enda õigusi, mis tulenevad direktiivist.
I. Õiguslik raamistik
A.
Euroopa Liidu õigus
4.
Harta artikli 47 esimeses ja teises lõigus on sätestatud:
„Igaühel, kelle liidu õigusega tagatud õigusi või vabadusi rikutakse, on selles artiklis kehtestatud tingimuste kohaselt õigus tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus.
Igaühel on õigus õiglasele ja avalikule asja arutamisele mõistliku aja jooksul sõltumatus ja erapooletus seaduse alusel moodustatud kohtus. Igaühel peab olema võimalus saada nõu ja kaitset ning olla esindatud.“
5.
Direktiivi artikli 1 punktides a ja b on sätestatud:
„a)
Käesolevat direktiivi kohaldatakse ettevõtja, ettevõtte või selle osa ülemineku suhtes teisele tööandjale lepingu alusel toimuva ülemineku või ühinemise tulemusena;
b)
kui punktist a ja käesoleva artikli järgmistest sätetest ei tulene teisiti, on üleminek käesoleva direktiivi tähenduses oma identiteedi säilitava majandusüksuse üleminek, mis tähendab ressursside organiseeritud koondamist, mille eesmärk on majandustegevus põhi‑ või kõrvaltegevusena.“
6.
Direktiivi artikli 3 lõike 1 esimeses lõigus on sätestatud:
„Võõrandaja töölepingust või töösuhtest tulenevad õigused ja kohustused, mis kehtivad ülemineku kuupäeval, lähevad sellise ülemineku tagajärjel üle omandajale.“
7.
Direktiivi artikli 4 lõike 1 esimeses lõigus on sätestatud:
„Ettevõtja, ettevõtte või nende osa üleminek ei saa iseenesest olla vallandamise põhjuseks võõrandaja või omandaja poolt. Käesolev säte ei takista sellist vallandamist, mis võib toimuda majanduslikel, tehnilistel või organisatsioonilistel põhjustel, mis toovad kaasa muudatusi tööjõus.“
B.
Siseriiklik õigus
8.
Sotsiaalkohtute seaduse (Ley reguladora de la Jurisdicción Social; edaspidi „LJS“) artikli 124 lõigetes 1 ja 13 on sätestatud:
„1.   Töötajate seaduslikud esindajad võivad tööandja otsuse vaidlustada järgmistes lõigetes ette nähtud korra kohaselt.
[…]
13.   Kui menetlus puudutab hagi, mille on esitanud üksikisik sotsiaalkohtusse (Juzgado de lo Social) enda töölt vabastamise peale, kohaldatakse käesoleva seaduse artikleid 120–123 vastavalt järgmistele erisätetele: […] b) Kui töötajate esindajad esitavad tööandja otsuse peale hagi pärast seda, kui on alanud üksikisiku taotlusel algatatud menetlus, peatatakse see menetlus seni, kui töötajate esindajate taotlusel algatatud menetluses tehakse otsus, millel on pärast jõustumist res judicata jõud individuaalmenetlustes vastavalt käesoleva seaduse artikli 160 lõikele 5.“
9.
LJSi artikli 160 lõikes 5 on sätestatud:
„Jõustunud kohtuotsusel on res judicata jõud individuaalsetes kohtuasjades, mis on juba menetluses või mis võidakse esitada sellesama eseme kohta või on sellega otseselt seotud, olenemata sellest, kas need kohtuasjad on sotsiaal‑ või halduskohtute menetluses. Seetõttu peatatakse need menetlused kollektiivmenetluse ajaks. Peatamismäärus tehakse ka siis, kui esimeses astmes on kohtuotsus tehtud ning menetluses on apellatsioon‑ või kassatsioonkaebus, kusjuures kollektiivmenetluses tehtud kohtuotsus on pädevale kohtule siduv isegi siis, kui kooskõla puudumisele või vastuolule selles jõustunud kohtuotsuses ei ole tuginetud edasikaebemenetluses, mille eesmärk on tagada kohtupraktika järjepidevus.“
II. Põhikohtuasja faktilised asjaolud ja eelotsuse küsimused
10.
Jorge Luis Colino Sigüenza (edaspidi „apellant“) töötas alates 11. novembrist 1996 Valladolidi linna munitsipaalses muusikakoolis (edaspidi „kool“) muusikaõpetajana.
11.
Algul haldas kooli otse Valladolidi kohalik omavalitsus (Ayuntamiento de Valladolid; edaspidi „Ayuntamiento“).
12.
Alates 1997. aastast ei hallanud Ayuntamiento kooli enam otse ja korraldas kooli haldamiseks riigihanke. Selle alusel sõlmiti leping osaühinguga Músicos y Escuela, S.L. (edaspidi „Músicos“), mis oli asutatud 7. juulil 1997 osakapitaliga 500000 Hispaania peesot (ligikaudu 3000 eurot) ning mille tegevuse eesmärk oli õpetada muusikat, korraldada esinemisi ja müüa muusikainstrumente; lõpuks oli osaühingu ainus eesmärk osaleda Ayuntamiento korraldatud hankemenetlustes. (
2
) Músicos võttis üle sisseseade, ruumid ja vahendid teenuste osutamiseks, võttis tööle mõned Ayuntamiento personali liikmed, nende seas apellandi ja jätkas munitsipaalse muusikakooli tegevust, mida loeti jätkuvalt teenuseks, mida peeti Ayuntamiento teenuseks kohalikele elanikele.
13.
Järgnenud aastatel korraldas linnavolikogu Ayuntamiento nimel korrapäraselt hankeid, nimelt septembris 2000, septembris 2004, juulis 2008 ja septembris 2012. (
3
) Músicos jätkas hangete võitmist. (
4
) Tema viimane leping hõlmas ajavahemikku kuni 31. augustini 2013 ning selles oli ette nähtud võimalus pikendada lepingut lihtkorras veel üheks akadeemiliseks aastaks.
14.
Kuna õpilaste arv 2012/2013. õppeaasta algul järsult langes, (
5
) tuli ilmsiks õpilaste makstavate tasude ning Ayuntamiento ja Músicose vahel kokku lepitud teenusehinna vahe. Kui Músicos taotles detsembris 2012 selle vahe katteks üle 100000 euro hüvitist, (
6
) keeldus linnavolikogu maksmast.
15.
Selles olukorras taotles Músicos 19. veebruaril 2013 lepingu lõpetamist Ayuntamiento kohustuste täitmata jätmise tõttu ja kahjuhüvitist. Linnavolikogu omakorda lükkas need nõuded tagasi ja väitis, et hoopis vastaspool on lepingu täitmata jätnud, nõudes, et ta jätkaks kokkulepitud teenuse osutamist kuni 2012/2013. õppeaasta lõpuni, ning samuti keeldus tagastamast 15000 euro suurust tagatist, mille Músicos oli andnud seadmete ja ruumide kasutamise eest.
16.
Majandusliku olukorra tõttu, mille oli põhjustanud vaidlus linnavolikoguga, algatas Músicos 4. märtsil 2013 kollektiivse koondamise menetluse. Pärast kohustuslikku läbirääkimise ja nõupidamise perioodi, mille jooksul ei õnnestunud töötajate esindajatega kokkuleppele jõuda, tegi Músicos 27. märtsil 2013 otsuse koondada kogu personal. Músicos lõpetas 31. märtsil 2013 tegevuse ning tagastas 1. aprillil 2013 enda valdusest ruumid, instrumendid ja vahendid, mida linnavolikogu oli koolile kasutada andnud. Osaühing esitas 4. aprillil 2013 kogu oma personalile, sealhulgas apellandile koondamisteate, koondamine jõustus 8. aprillist 2013. Nii koondas Músicos 26 töötajat, s.o 23 õpetajat ja 3 haldustöötajat. (
7
)
17.
Töötajaskonna saadikud (osaühingu personali valitud esindajad) vaidlustasid Músicose kollektiivse koondamise otsuse Tribunal Superioris, kus peeti kohtuistung 22. mail 2013. Nõue jäeti 19. juunil 2013 rahuldamata. Tribunal Superior märkis muu hulgas, et Ayuntamientol ei ole kohustust kooli tegevuses hoida ning et Músicos on pidanud konsulteerimisperioodil läbirääkimisi heas usus ja eesmärgiga jõuda enda majanduslikust olukorrast tulenevate võimaluste piires kokkuleppele. Kohtuotsusega jäeti muutmata majanduslikud põhjendused, millele Músicos oli koondamisel tuginenud, võttes arvesse õpilaste registreerumisest tekkiva sissetuleku kahanemist, mida Ayuntamiento ei ole rahaliselt korvanud, mistõttu on kadunud majanduslik tasakaal ning tegevuse lõpetamine on põhjendatud. Töötajaskonna saadikud pöördusid selle kohtuotsuse peale Tribunal Supremosse kassatsioonkaebusega, mis jäeti 17. novembril 2014 rahuldamata.
18.
Vahepeal tunnistati Músicos 30. juulil 2013 maksejõuetuks ning osaühing lõpetati pärast likvideerimismenetlust Juzgado de lo Mercantil’i (kaubanduskohus) määrusega septembris 2013.
19.
Augustis 2013 otsustas linnavolikogu, tegutsedes Ayuntamiento nimel, üles öelda Músicosega sõlmitud halduslepingu põhjendusel, et Músicos on 1. aprillil 2013, s.o enne tähtaja möödumist kooli haldamise lõpetanud. Samuti jättis linnavolikogu tagastamata Músicose makstud tagatise ning nõudis kahju hüvitamist lepingu täitmata jätmise eest.
20.
Seejärel korraldas linnavolikogu uue riigihanke kooli haldamisteenuse osutamiseks. Ta hindas seitset kandidaati, kellest neli kutsuti end ja enda pakutavaid teenuseid tutvustama, lähtudes teatavatest kriteeriumidest. Lõpuks sõlmiti kooli haldamise leping 2013/2014. õppeaastaks äriühinguga In-pulso Musical Sociedad Cooperativa (edaspidi ‘In-pulso’), mis oli asutatud 19. juulil 2013 ja mille ainus eesmärk oli osutada hankes nimetatud teenust. (
8
) Linnavolikogu andis In-pulso kasutusse ruumid, instrumendid ja vahendid kooli haldamiseks ning kool jätkas tegevust septembris 2013 täiesti teise personaliga. (
9
) Juunis 2014 oli In-pulso edukas järgmiseski hankemenetluses ning temaga sõlmiti leping kooli haldamiseks õppeaastatel 2014/2015 ja 2015/2016.
21.
Linnavolikogu ja Músicose vahelises vaidluses lepingu lõpetamise üle tegi Sala de lo Contencioso-Administrativo de Valladolid del Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Castilla y Leóni Valladolidi kõrgema kohtu halduskolleegium) oktoobris 2014 ja aprillis 2015 otsused, mis on jõustunud. Ta otsustas, et linnavolikogu on teenuslepingut vääralt tõlgendanud ja jätnud täitmata selles kokku lepitud tingimused, niivõrd kui nendega oli tagatud kindel sissetulek olenemata registreerunud õpilaste arvust. Sellest lähtudes tegi Tribunal Superior otsuse Músicose kasuks, lõpetades lepingu, jättes rahuldamata Ayuntamiento rahalised nõuded ning ka kinnitades, et Músicosel on õigus tagatis tagasi saada. Músicose kahjuhüvitisnõue jäeti siiski rahuldamata põhjendusel, et Músicos jättis oma kohustused täitmata, kui ta teenuse osutamise ilma kohtumenetlust ära ootamata ühepoolselt lõpetas.
22.
Pärast seda, kui In-pulso kooli tegevust jätkas, esitasid apellant ja mõned tema endised kolleegid individuaalhagid Músicose, Ayuntamiento ja In-pulso vastu, vaidlustades igaüks oma vallandamise. Kui eespool mainitud kollektiivmenetluses tehtud kohtuotsus oli jõustunud, jätkusid sotsiaalkohtutes individuaalmenetlused. Need hagid jäid siiski rahuldamata.
23.
Juzgado de lo Social No 4 de Valladolid (Valladolidi sotsiaalkohus nr 4) asus 30. septembril 2015 apellandi nõuet rahuldamata jättes seisukohale, et talle on siduv Tribunal Superiori 19. juuni 2013. aasta kohtuotsus, millega jäeti rahuldamata töötajaskonna saadikute kollektiivhagi ja mille Tribunal Supremo kinnitas. Selles Juzgado de lo Sociali otsuses, milles on viidatud LJSi artikli 124 lõike 13 punktile b, on märgitud, et res judicata jõu tõttu oli kollektiivne koondamine põhjendatud ja nõuetekohaselt läbi viidud ning see võimaldas Músicosel seejärel apellandi individuaalselt koondada. Samuti märkis sotsiaalkohus, et ettevõtte üleminekut ei ole toimunud, sest tegevust jätkati alles 5 kuud pärast koondamist.
24.
Apellant pöördus selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebusega eelotsusetaotluse esitanud kohtusse.
25.
Apellant ei nõustu res judicata jõuga viimati nimetatud sündmuste osas ja väidab, et kollektiivhagi lahendanud kohus ei saanud neid arvesse võtta, sest need toimusid alles hiljem, s.o siis, kui In-pulso septembris 2013 kooli tegevust jätkas, ja samuti siis, kui oktoobris 2014 ja aprillis 2015 tehti Músicose jaoks edukad kohtuotsused, millega kohustati Ayuntamientot maksma tasude ja teenuslepingus kokku lepitud summa vahe. Samuti väidab apellant, et see res judicata jõud ei saa teda mõjutada, sest ta ei osalenud kollektiivmenetluses, kus asjassepuutuv kohtuotsus tehti.
26.
Selles kontekstis on Tribunal Superior esitanud Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas tuleb asuda seisukohale, et toimub üleminek direktiivi 2001/23/EÜ tähenduses, kui kohaliku omavalitsuse muusikakooli kontsessiooni valdaja, kes saab kõik materiaalsed vahendid (ruumid, instrumendid, klassiruumid, mööbel) sellelt omavalitsuselt, on oma töötajad ise tööle võtnud ja osutab teenuseid õppeaastate kaupa, lõpetab teenuste osutamise 1. aprillil 2013, s.o kaks kuud enne õppeaasta lõppu, tagastades kõik materiaalsed vahendid omavalitsusele, kes ei jätka tegevust, et viia õppeaasta 2012/2013 lõpule, kuid annab uue kontsessiooni uuele töövõtjale, kes alustab seda tegevust uuesti 2013. aasta septembris, uue õppeaasta 2013/2014 alguses, ja omavalitsus annab selleks vajalikud materiaalsed vahendid (ruumid, instrumendid, klassiruumid, mööbel), mida enne kasutas eelmine töövõtja, üle uuele töövõtjale?
2.
Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas kirjeldatud asjaoludel, kui esimene töövõtja on põhiettevõtja (omavalitsus) kohustuste rikkumise tõttu sunnitud tegevuse lõpetama ja kogu personali koondama ning kohe seejärel kannab see põhiettevõtja materiaalsed vahendid üle teisele töövõtjale, kes alustab sama tegevust uuesti, tuleb seda direktiivi 2001/23/EÜ artikli 4 lõike 1 kohaldamisel tõlgendada nii, et esimese töövõtja töötajate koondamine toimus „majanduslikel, tehnilistel või organisatsioonilistel põhjustel, mis toovad kaasa muudatusi tööjõus“, või selle põhjus oli „ettevõtja, ettevõtte või nende osa üleminek“, mis on põhjusena selle artikliga keelatud?
3.
Kui vastus eelmisele küsimusele on niisugune, et koondamise põhjus oli üleminek ja seetõttu oli koondamine direktiiviga 2001/23/EÜ vastuolus, siis kas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklikud õigusaktid, mis keelavad kohtul teha sisulist otsust niisuguse töötaja väidete üle, kes vaidlustab enda vallandamise, mis toimus kollektiivse koondamise raames, individuaalses kohtumenetluses, et kaitsta õigusi, mis tulenevad […] direktiivist 2001/23/EÜ […] ja nõukogu […] direktiivist 98/59/EÜ […], seetõttu, et kollektiivse koondamise kohta on tehtud varasem jõustunud kohtuotsus kohtumenetluses, milles töötaja ei saanud osaleda, kuigi selles osalesid või võisid osaleda ettevõtjas tegutsevad ametiühingud ja/või töötajate seaduslikud kollektiivsed esindajad?“
27.
Oma kirjalikud seisukohad on Euroopa Kohtule esitanud In-pulso, Hispaania Kuningriik ja Euroopa Komisjon. Euroopa Kohus esitas kirjalikud küsimused, millele vastasid kirjalikult apellant, In-pulso, Hispaania valitsus ja komisjon. Kohtuistungil, mis peeti 27. septembril 2017, esitasid oma suulised seisukohad Hispaania Kuningriigi ja komisjoni esindajad.
III. Hinnang
A.
Ülevaade
28.
Näib, et hetkel, mil kool tööd jätkas, oli Músicos üksusena olemast lakanud, mistõttu asjassepuutuval ajal ei olnud üksust, mis oleks saanud In-pulsole üle minna. Isegi kui eeldada, et varasemat üksust oleks jätkuvalt saanud pidada olemasolevaks üksuseks, ilmneb igal juhul, et enamik tegureid, mis annavad tunnistust vana ja uue üksuse identsusest, räägib praegusel juhul direktiivi tähenduses „ülemineku“ vastu. Kuigi annan käesolevas asjas oluliste näitajate kohta oma tõlgenduse, tuleb asjakohaste tegurite lõplik kaalumine jätta eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesandeks.
29.
Teisele küsimusele, mis puudutab seda, kas apellandi koondamine oli põhjustatud üleminekust, tuleb vastata eeldusel, et Euroopa Kohus vastab esimesele küsimusele jaatavalt või peab võimalikuks liikmesriigi kohtu jaatavat vastust. Minu arvates aga tuleb teisele küsimusele isegi siis vastata eitavalt.
30.
Kolmandale küsimusele on palutud vastata ainult siis, kui esimene ja teine küsimus saavad jaatava vastuse. Käsitlen siiski kolmandat küsimust juhuks, kui Euroopa Kohus minu ettepanekuga esimeses ja teises küsimuses ei nõustu. Kui heita lähem pilk res judicata’t käesolevas kollektiivsete koondamiste kontekstis – nagu pooled seda on kirjeldanud – käsitlevate Hispaania siseriiklike õigusnormide üksikasjadele, ilmneb, et apellandi võimalus kaitsta õigusi, mis talle direktiivist tuleneb, ei ole tegelikult piiratud ning tema õigust tõhusale õiguskaitsevahendile, mis tuleneb harta artiklist 47, ei ole minu arvates rikutud.
B.
Esimene küsimus
31.
Esimeses küsimuses soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas käesolev olukord kuulub direktiivi kohaldamisalasse. Hispaania valitsus ja In-pulso arvavad, et esimesele küsimusele tuleb vastata eitavalt, ja väidavad, et käesoleval juhul ei ole üleminekut toimunud, komisjon aga on vastupidisel seisukohal.
32.
Selleks et analüüsida mõistet „üleminek“ direktiivi tähenduses, pean kindlaks tegema, mida tähendab „majandusüksus“, ja seejärel hindama niisugusele üksusele iseloomulikke tegureid, nagu need on Euroopa Kohtu praktikas ette nähtud, et lõpuks kindlaks teha, kas üksus on „oma identiteedi säilita[nud]“ pärast seda, kui In-pulso tegevuse üle võttis.
1. „Üleminek“
33.
Artikli 1 lõike 1 punktis a on sätestatud, et „direktiivi kohaldatakse ettevõtja, ettevõtte või selle osa ülemineku suhtes teisele tööandjale lepingu alusel toimuva ülemineku või ühinemise tulemusena“.
34.
Selleks et üleminek kuuluks direktiivi kohaldamisalasse, peab olema täidetud kolm tingimust: 1) ülemineku tulemusel peab tööandja vahetuma; 2) see peab olema seotud ettevõtja, ettevõtte või selle osaga; ja 3) see peab olema lepingu tulemus. (
10
)
35.
Käesolevas asjas on esimene tingimus selgelt täidetud: tööandjaid on kaks, nimelt Músicos ja In-pulso.
36.
Samuti ei kujuta endast probleemi kolmas tingimus: võimalik tööandja vahetumine on tingitud lepinguga seotud olukorrast, nimelt sellest, et Ayuntamiento sõlmis pärast hankemenetlust teise teenuseosutajaga uue teenuslepingu, kui leping eelmise teenuseosutajaga lõppes. Pikaaegse kohtupraktika kohaselt ei pea põhileping olema sõlmitud otse kahe tööandja endi vahel. Käesolev olukord, kus eelmise teenuseosutajaga sõlmitud lepingu andis konkurendile linnavolikogu, kuulub seega direktiivi kohaldamisalasse. (
11
)
37.
Lisaks ei takista direktiivi kohaldamist käesolevas asjas avaliku õiguse aspektid. (
12
) Ayuntamiento ja linnavolikogu kui avaliku võimu organite ja kandjate seotus kõnealuse üleminekuga ning samuti teenuse osutamise aluseks olnud halduslepingute avalik-õiguslikkus ei ole niisiis takistuseks ülemineku tuvastamisel.
38.
Ainus tingimus, mille suhtes võib esineda käesolevas asjas kahtlusi, on teine, nimelt nõue, et peab olema toimunud „ettevõtja, ettevõtte või selle osa“ üleminek.
39.
Euroopa Kohus on juba mitmel korral otsustanud, et pelgalt tegevuse üleminek ei kujuta endast direktiivi tähenduses üleminekut: teenuslepingu kaotamine konkurendi kasuks ei saa iseenesest anda tunnistust direktiivi tähenduses üleminekust. (
13
)
40.
Selle asemel on vaja, et üle läheks äriettevõte oma konkreetses vormis ja sisus.
41.
Direktiivi artikli 1 lõike 1 punktis b on täpsustatud, et nõutav on „oma identiteedi säilitava majandusüksuse üleminek, mis tähendab ressursside organiseeritud koondamist, mille eesmärk on majandustegevus“.
2. „Majandusüksus“
a) Määratlus
42.
Direktiivi artikli 1 lõike 1 punktis b on kodifitseeritud varasem kohtupraktika, mis sisaldab selgemat kirjeldust ja mille kohaselt „tähistab see termin inimeste ja vara organiseeritud kogumit, mis võimaldab konkreetse eesmärgiga majandustegevust“. (
14
)
b) Tegevus
43.
On selge, et selle määratluse taga oleva mõiste lähtepunkt on asjaomase üksuse konkreetne tegevus. (
15
) Üksus koosneb teatavatest isikutest ja varadest, kes ja mis on organiseeritud asjassepuutuva majandustegevuse eesmärgil.
44.
Selleks et teha kindlaks, kas Músicoses kokku pandud isikud ja varad moodustasid direktiivi mõistes üksuse, mis sai üle minna, on vaja seega kindlaks teha asjassepuutuv tegevus.
45.
Nagu Músicose asutamislepingus märgitud, seisnes osaühingu tegevus kooli haldamises muusika õpetamise, esinemiste korraldamise ja muusikainstrumentide müügi kaudu; lõpuks oli osaühingu ainus eesmärk osaleda Ayuntamiento korraldatud hankemenetlustes. (
16
)
c) Organiseerimine
46.
Selle tegevuse organiseerimiseks loodi iseäranis väikese osakapitaliga – ligikaudu 3000 eurot – osaühing, mis sai tegutseda 26 töötajaga üksnes tänu sellele, et Ayuntamientoga sõlmitud lepingu kohaselt kandis kogu majandusliku riski Ayuntamiento (
17
). Niisiis, kuna Músicos sõltus enda olemasolus täielikult hankelepingutest, mida linnavolikogu korrapäraselt ja kindlateks tähtaegadeks sõlmis, pidi Músicos korraldama oma tegevuse sellele vastavalt.
47.
Iga kord, kui leping Ayuntamientoga lõppes, sai tingimata otsa ka Músicose tegevus. Põhjus oli selles, et tegelikult korraldati hankemenetlusi korrapäraselt (1997, 2000, 2004, 2008, 2012, 2013), mis tähendas, et lepingu kaotamine konkurendi kasuks oli võimalik. Asutamislepingusse märgituna oli vajadus võita hankemenetlus Músicosele omane, pooleldi olemuslik organisatsiooniline joon, kuna Músicos erinevalt püsivamatest ettevõtjatest teisi kliente ei otsinud. (
18
)
48.
Kui tegevuse korraldamine on see, mis ühendab materiaalsed, immateriaalsed ja isikulised aspektid üksuseks, laguneb see üksus koost, kui läheb täide ettearvatav ja olemuslik oht, et hanget ei võideta. Kogu ettevõtja ülesehitus olenes koostööst linnavolikoguga, kes andis kõik olulised varad ja ka rahalised vahendid, kui õpilaste arv osutus oodatust väiksemaks, ning see koostöö kestis ainult viimati võidetud hanke tähtaja jooksul, mis oli enamasti neli aastat, kuid asjassepuutuval ajal kõigest üks aasta.
49.
Kuna Músicose viimane haldusleping lõppes 31. augustil 2013, oligi see kuupäev, mil direktiivi mõistes üksus igal juhul lakkas olemast, olenemata majandusraskustest, maksejõuetusest ja likvideerimisest või ruumide ja muusikainstrumentide valduse tagastamisest, mida oli tehtud juba 31. märtsil 2013.
d) Alalisus
50.
Euroopa Kohus on juba käsitlenud samalaadsete organisatsiooniliste eripäradega juhtumeid.
51.
Olulisim kohtuasi, kus Euroopa Kohus otsustas, et ettevõtjast, kelle tegevus piirdub ühe teatava projektiga, ei piisa ülemineku tagajärgede tekitamiseks, kui see projekt on lõpetatud, vaid see üksus peab olema moodustatud kestvamaks ajaks, on kohtuasi Rygaard. (
19
) Nimetatud kohtuasjas koosnes üksus kahest praktikandist ja töötajast ning asjassepuutunud töö tegemiseks – nimelt söökla projektikohaseks valmisehitamiseks – ette nähtud materjalidest. (
20
) Üksus loodi selleks, et viia lõpule lepingukohased ehitustööd, mida oli alustanud teine töövõtja, kes jättis materjali ehitusplatsile. (
21
) Kõik üksuse osad kuulusid sellele teisele töövõtjale ja anti üle eesmärgiga töö lõpule viia.
52.
Varasemale kohtupraktikale viidates märkis Euroopa Kohus, et direktiivi kohaldamisalasse kuulumiseks peab üleminek olema seotud alalise majandusüksusega, kelle tegevus ei piirdu ühe konkreetse töövõtulepingu täitmisega. (
22
)
53.
Ent just nii on Músicose ja In-pulsoga, kelle puhul piirdus üksus, mis moodustus ühelt poolt kooli ruumidest ja seadmetest ning teiselt poolt eri õpetajate teenustest, korraga ainult ühe kehtiva lepingu täitmisega. Enne ülemineku toimumist sõlmiti Músicosega üheaastane hankeleping (septembrist 2012 augustini 2013) ning pärast üleminekut sõlmiti In-pulsoga leping veelgi lühemaks ajaks (septembrist 2013 juunini 2014). Kumbki ettevõtja ei kasutanud enda asutamislepingu kohaselt oma töö tegemiseks oma varasid või personali.
54.
Minu arvates ei õigusta see, et kohaliku omavalitsusega sõlmitud üksiklepinguid saab näha terve sarja jätkulepingute kontekstis, teistsugust tulemust.
55.
Tööandja ega tema personal ei saanud tugineda lepingute jätkuvusele. Kui üks leping lõppes, ei olnud asjassepuutuvad materiaalsed ja immateriaalsed varad, sealhulgas kooli haldamise kontsessioon enam selle ettevõtja käsutuses. Seega esines üksuse töös nõutav kestvus ja püsivus ainult parajasti kehtinud halduslepingu tähtaja jooksul. Täielik sõltuvus linnavolikoguga uue hankelepingu sõlmimisest ei kujutanud endast üldist kontseptsiooni, mis hõlmas rohkem kui ühtainsat ülesannet. Kuigi näib, et 2012. aastal ei olnud hankemenetluses ühtegi konkurenti, ei saanud Músicos olla kindel, et ta hanke võidab. Sellest annab tunnistust 2013. aasta hankemenetlus, milles vastasid seitse kandidaati, millest nähtub, et hankemenetlusi võeti tõsiselt ja neid ei peetud pelgalt formaalsuseks.
56.
Seega, alati kui leping lõppes, muutus seos üksuse eri osade vahel liiga lõdvaks, et seda oleks saanud enam sellisena üksuseks pidada. Kui sõlmiti uus hankeleping, tuli moodustada uus üksus, isegi kui selle osad olid samad mis eelmisel, nagu näiteks (uuesti võimaldatud) kooliruumide ja muusikainstrumentide kasutamine, aga ka eelmise ettevõtja oma personal.
57.
Lõpuks tuleb märkida, et kohtupraktikas, mis käsitleb üksust moodustavaid üksikosi, on Euroopa Kohus märkinud, et nende kogum peab olema alaline. (
23
)
e) Direktiivi üldine skeem ja eesmärk
58.
Minu arusaam, et ajaline aspekt võib üksust piirata, on kooskõlas ka direktiivi üldise skeemi ja konteksti ning eesmärgiga.
59.
Direktiivi üldisel skeemil põhineb argument, et direktiiviga järgitakse arusaama, et enne ülemineku toimumist ilmnenud sündmuste arengut tuleb arvesse võtta ning et üle mineva üksuse või selle töötaja saatust ei tohi „tagasi kerida“: direktiivi artikli 3 lõige 1 ei jäta kahtlust, et üle lähevad ainult need töösuhted, „mis kehtivad ülemineku kuupäeval“. (
24
) Sellest tuleneb, et kui need, kes lahkusid üksusest enne ülemineku toimumist, ei ole kaitstud, ei saa ka üksus või tegevus, mida sellisena peetakse enne ülemineku toimumist lõppenuks, olla ülemineku ese.
60.
Seda arusaama, et lähtuda tuleb üksuse olukorrast, sealhulgas seoses töösuhetega enne üleminekut, kinnitab ka direktiivi artikli 4 lõige 1, milles on sätestatud, et vallandamist majanduslikel, tehnilistel või organisatsioonilistel põhjustel, mis toovad kaasa muudatusi tööjõus, tuleb direktiivi kohaselt respekteerida ning need ei muuda hinnangut lihtsalt põhjusel, et järgneb üleminek. (
25
)
61.
Seoses direktiivi loogikaga tuleb meeles pidada, et kuigi see selgelt keskendub töötajatele ja nende kaitsele, (
26
) ei ole see kaitse piiramata, vaid direktiivil on selgelt piiritletud eesmärk. Euroopa Kohus on otsustanud, et direktiivi eesmärk on tagada nii palju kui võimalik töölepingu jätkumine omandajaga ilma muudatusteta, et asjaomased töötajad ei satuks vähem soodsasse olukorda ainuüksi üleminekust tulenevalt. (
27
) Käesoleval juhul aga tähendaks see, kui kinnitada, et on toimunud direktiivi tähenduses üleminek, töötajate asetamist soodsamasse olukorda kui see, milles nad olid omaenda tööandjaga, kelle tegevus tema ärikontseptsiooni mõttes lõppes 31. augustil 2013.
62.
Ka ärihuve ei ole direktiivis silmas pidamata jäetud. Nagu nähtub põhjendusest 5, on direktiiv asetatud siseturu lõpliku väljakujundamise konteksti, mis tähendab, et ärihuve ei saa täielikult eirata. Lõpuks on töötajate endi huvides säilitada kestlik äritegevus, sest töösuhet ei saa olla tööandjata, kellel on võimalik töötajaid tööle võtta. (
28
) Võõrandaja direktiivi artikli 4 lõike 1 kohane õigus vallandada töötajaid majanduslikel, tehnilistel või organisatsioonilistel põhjustel on näide sedalaadi kaalutlustest, mis direktiivis kajastuvad. Nagu märkis kohtujurist Lenz oma ettepanekus kohtuasjas Dethier Équipement, on tööandjale selle võimaluse andmisel kaudselt kasulik mõju töötajate kaitse laiendamisel, niivõrd kui seeläbi turvatakse allesjäävad töökohad. (
29
)
63.
Alati, kui teenuseosutaja vahetumist peetakse direktiivi tähenduses üleminekuks, piirab see oluliselt asjaga seotud ettevõtjate lepinguvabadust. Uus teenuseosutaja peab võtma üle eelmise teenuseosutaja personali ja samuti – kuivõrd iga ettevõtja ei saa seda koormust kanda – on isikutel, kes soovivad sõlmida teenuslepinguid, vähem konkurente, kelle seast valida. (
30
)
64.
Kui avaliku võimu kandja, nagu Ayuntamiento, on niisuguses asjas nagu käesolev ennast selle piirangu eest kaitsnud nii, et sõlmib tähtajalisi lepinguid üheks, kolmeks või neljaks aastaks, ning samuti leidnud töövõtjad, kes on valmis oma ettevõtteid selle alusel moodustama, registreerides äriühingu alles oma esimese hankepakkumuse tegemise ajal ning märkides asutamislepingusse, et äriühing sõltubki täielikult hankelepingu sõlmimisest, ei tundu olevat põhjendatud – kui pidada silmas, kuidas direktiivis on kaalul olevaid huve tasakaalustatud – kohaldada sellist piirangut, nagu eespool mainitud. Niisugustel juhtudel ei saa esimese teenuseosutaja töötajad mõistlikult eeldada oma töösuhte jätkumist, kuna nende tööandja kontseptsioon on algusest peale seisnenud väikese osakapitaliga osaühingus, kes sõltub üheainsa lepingupartneri kaalutlusotsustest, sõlmib kõigest tähtajalisi lepinguid ja korraldab korrapäraselt hankemenetlusi. (
31
) Sel juhul näib liigne piirata lepingupartneri vabadust, kui ta kasutab oma õigust, nagu Ayuntamiento seda tegi, niisuguse teenuseosutaja väljavahetamiseks, kes on sellist olukorda oma asutamislepingus aktsepteerinud.
65.
Lõppude lõpuks käsitleb direktiiv ettevõtjat või üksust tema olemasoleval kujul; töötajate positsioon töösuhtes eelmise tööandjaga tuleb säilitada, kuid seda ei tule laiendada. Direktiiv käsitleb üleminekuid, ent mitte ennistamist. (
32
)
f) Järeldus
66.
Käesolevat asja lähemalt vaadates nähtub, et (sõltumata muudest asjaoludest, nagu Músicose maksejõuetus) lõppes kooli haldamise lepingu lõppedes 31. augustil 2013 igal juhul ka üksus ning see lõpp oli struktuuriline, vastavuses Músicose kui äriühingu eesmärgi ja korraldusega, mille tegevus oli seotud hankelepingu võitmisega, mis pidi kehtima ainult teatava tähtaja jooksul ja sisaldas seega ajalisi piire. Seetõttu ei olnud direktiivi tähenduses üksust 1. septembril 2013, mil üleminek saanuks toimuda, enam olemas.
67.
Käesolevat juhtumit, mille puhul tegevus oli algusest peale mõeldud üksnes piiratud tähtaegadeks, on vaja eristada juhtumitest, mille puhul teenuslepingu vahetus puudutab teenuseosutajat, kellel on täita müriaad lepinguid ja projekte, milles see teenuseosutaja saab tavapärase äritegevuse käigus ettepanekuid uute lepingute sõlmimiseks korrapärasel alusel ja otsib uusi kliente. (
33
)
68.
Kui Euroopa Kohus asub selles, et üksust ei olnud asjassepuutuval ajal olemas, teistsugusele seisukohale, käsitlen poolte vahel arutatud aspekte. Need puudutavad küsimust, kas juhul, kui eeldada, et üksus oli ülemineku ajal olemas, säilitas see üksus oma identiteedi ka ülemineku lõppedes. Sellepärast lähen siinkohal oma analüüsiga edasi.
3. Oma identiteedi säilitav üksus
69.
Kui üksus on ülemineku hetkel olemas, kuid see üksus ei ole tervikuna üle läinud, see tähendab kõik esimese üksuse osad ei ole täielikult üle võetud, või kui ülemineku käigus tekkis mingi muudatus, nagu näiteks tegevuse katkemine, tekib küsimus, kas üksuse üleminek ainult ülejäänud osade piires on piisav, et üleminek kuuluks direktiivi kohaldamisalasse.
70.
Nagu Euroopa Kohus oma otsustes Spijkers ja Redmond Stichting märkinud, on otsustav kriteerium see, kas kõnealune üksus säilitab oma identiteedi, mis tuleneb muu hulgas sellest, kas tema tegevus jätkub reaalselt või alustatakse seda uuesti. (
34
)
71.
Üksuse identiteedi säilitamise kriteerium on üleminekueelse ja ‑järgse üksuse võrdlus. (
35
) Identiteedi määrab müriaad tegureid, mille tähtsus hindamisel oleneb sellest, kui asjakohased on need asjassepuutuva tegevuse ja majandustegevuse eesmärgi seisukohast.
a) Näitajad
72.
Selleks et kindlaks teha, kas see kriteerium on täidetud, on vaja kaaluda kõiki kõnealusele tehingule iseloomulikke faktilisi asjaolusid, sealhulgas 1) ettevõtja või äriettevõtte liiki, 2) seda, kas äriettevõtte materiaalsed varad, nagu ehitised ja vallasasjad, lähevad üle, 3) tema immateriaalsete varade väärtust ülemineku ajal, 4) seda, kas enamiku tema töötajaid võtab üle uus tööandja, 5) seda, kas tema kliendid võetakse üle või mitte, 6) üleminekueelse ja ‑järgse tegevuse vahelise sarnasuse astet ja 7) seda, kui kauaks oli see tegevus peatatud, kui oli. (
36
) Tuleb siiski märkida, et kõik need asjaolud on pelgalt üksiktegurid üldisel hindamisel, mis tuleb läbi viia, ja seetõttu ei saa neid kaaluda üksteisest eraldi. (
37
) Lõpuks eeldab see faktilise hinnangu andmist, mida peab seetõttu tegema liikmesriigi kohus. (
38
)
73.
Euroopa Kohtu pädevuses on siiski määrata kindlaks kriteeriumid, mida arvesse võttes tuleb see hinnang anda. (
39
)
74.
Käesolevas asjas näib, et kui In-pulso kooli haldamise üle võttis, säilisid kindlasti mõningad Euroopa Kohtu praktikas kindlaks kujunenud teguritest, nimelt ettevõtja liik, materiaalsed varad, aga ka kliendid ja tegevus. Teised asjaolud on aga minu arvates puudu.
b) Materiaalne vara
75.
Materiaalse vara kohta väärib märkimist, et Músicos ei omanud asjassepuutuvat materiaalset vara, vaid kasutas Ayuntamiento hoonet ja seadmeid. Direktiivi kohaldamisel kaalumisele kuuluvate varade ulatus aga ei piirdu tööandja omandis oleva varaga. Ettevõtja ei pea varasid omama. (
40
)
76.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt võib Euroopa Kohus majandusüksuse tuvastamisel vaadata ettevõtja või äriettevõtte juriidilisest isikust ja varast kaugemale. Formaalse lähenemise asemel, mille puhul vaadatakse juriidilist isikut ja tema omandis olevaid varasid, on Euroopa Kohus lähenenud küsimusele hoopis majanduslikult. Ta on hõlmanud oma hinnangusse kõik varad, mida tööandja töötajate tegevuses hoidmiseks kasutab, isegi arutlemata selle üle, kas need varad on omandis või tööandjalt üürile võetud või kas asjaomane lepingupool lihtsalt lubab tööandjal neid kasutada. (
41
) Samuti ei ole vahet, kas tööandja saab tema käsutusse jäetud varasid äritegevuses kasutada sõltumatult või üksnes neid omava lepingupoole heaks. (
42
)
77.
Seetõttu, kuigi kooli ruumid, muusikainstrumendid, klassiruumid ega mööbel ei kuulunud Músicosele ja Músicos ei andnud neid otse üle In-pulsole, tuleb neid käesolevas asjas siiski pidada võõrandaja materiaalseks varaks, mis on omandajale üle läinud.
c) Immateriaalne vara
78.
Käsitletavas tehingus otsustava tähtsusega immateriaalne vara on leping Ayuntamientoga, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus on oma esimeses küsimuses nimetanud „kontsessiooniks“. Tegelikult võibki seda pidada kooli haldamise kontsessiooniks. Seda lepingut aga In-pulso üle ei võtnud; tegelikult osales In-pulso järgmises hankemenetluses ja võitis omaenda lepingu. Músicos enda kontsessiooni üle ei andnud ega olekski saanud seda teha, kuna tema kontsessioon lõppes 31. augustil 2013, enne kui In-pulso 1. septembril 2013 uuesti tegevust alustas. Samuti ei andnud linnavolikogu Músicose kontsessiooni üle In-pulsole, vaid sõlmis tollega uue lepingu teistsuguseks tähtajaks (õppeaasta 2012/2013 asemel õppeaasta 2013/2014) ja kestuseks (10 kuud, mitte 12 kuud), mida Músicose kontsessioon ei hõlmanud. Kuna seega oli In-pulso kontsessioon Músicose omast eraldiseisev, võisid need kaks kontsessiooni olla küll samaväärsed, ent mitte identsed.
d) Personal
79.
Personali osas ei küsi Euroopa Kohus, kas uus tööandja on üle võtnud „ühegi“ võõrandaja personali liikme, vaid küsib, kas ta on üle võtnud „enamiku“ personalist. (
43
) Kui ühtegi töötajat üle ei võetud, nagu kohtuasjas Süzen, (
44
) otsustas Euroopa Kohus, et üleminekut ei ole toimunud. Enamikul juhtudest, mil Euroopa Kohus on ülemineku toimumise tuvastanud, oli üle võetud kõik peale ühe-kahe töötaja. (
45
)
80.
Käesolevas asjas oli Músicosel 26 töötajat, kellest ühtegi ei ole In-pulso üle võtnud.
81.
Kuigi vastavalt eespool (
46
) nimetatud kohtupraktikale, kus on ette nähtud seitse identiteedi näitajat, on personal selgelt üks üksuse määravaid tunnuseid, on personali olulisus üksuse identiteedi säilitamise küsimuses olenevalt juhtumist varieeruv.
82.
Põhjus on selles, et töötajaskond võib üksuse tunnuse või aspektina avaldada selle üksuse konkreetsele tegevusele eri määral mõju. See mõju on suurem siis, kui personali kvalifikatsioon ja haridus või oskusteadmised ja kogemused on paremad, lisaks aga oleneb see ka ühelt poolt materiaalse ja immateriaalse vara ning teiselt poolt tööjõu suhtelisest tähtsusest ja väärtusest. Näiteks ühistranspordi jaoks kasutatavate busside (
47
) või hästivarustatud haiglaköögi (
48
) puhul ei ole personal asjassepuutuva töö määrav aspekt ning üksikisikud on asendatavamad. Mida individuaalsem on suhe kliendiga, seda vähem võimalik on anda tegevust üle teisele tööandjale ilma personalita või suure osata sellest. Kriteerium seisneb selles, kas tööjõu väljavahetamine muudaks teenuse olemust. See eeldab objektiivset hindamist, võttes käesoleval juhul arvesse õpilaste ja nende vanemate perspektiivi.
83.
Músicose koondatud kolme haldustöötaja puhul võis esindaja ja kliendi vaheline isiklik suhe olla vähem oluline. Ent asjaomased 23 muusikaõpetajat pidid täitma ülesannet, mis teataval määral tugineb väljakujunenud isiklikule suhtele õpetaja ja õpilase vahel. Samas on asjaomane ettevõtja kool, mitte ülikool, kus konkreetsed muusikalised stiilid ja tehnikad mängiksid edasijõudnud muusikute jaoks tähtsamat rolli. Pealegi annab kool käesoleval juhul muusikaõpetust, seega ühtainsat õppeainet, tavaliselt kõigest kord nädalas, samas kui tavalises koolis viibib laps palju kauem ja saab üldharidust.
84.
Niisiis, kuigi õpetaja isiksuse mõju ei tohiks üle hinnata, kaasnes Músicose pakutud teenusega kindlasti rohkem individuaalsust kui teenuste puhul, mida Euroopa Kohtul on tulnud kaaluda kohtuasjades seoses kokkade ja köögiabilistega haigla sööklas, bussijuhtide või koristajatega ja turvatöötajatega. (
49
) Ent nendeski kohtuasjades ei jäetud üksuse identiteedi säilimise kohta hinnangut andes „personalifaktorit“ arvestamata.
e) Tegevuse ajutine lakkamine
85.
In-pulso on seisukohal, et kuna Músicos lõpetas õpetamise 31. märtsil 2013 ja In-pulso alustas õpetamist 1. septembril 2013, välistab sedalaadi viiekuuline katkestus teenuse osutamises üksuse ülemineku. (
50
)
86.
Nagu kõikide tegurite puhul, oleneb teguri olulisus sellest, kui asjakohane see konkreetses tegevuses on. Nii võib eri kestusega katkestustel olla väga erinevaid tagajärgi. Eriti hooajalises tegevuses ei välista aktiivsete etappide vahele jääv tegevusetuse etapp üleminekut. (
51
) Käesoleval juhul aga kestis tegevusetus kauem suvevaheajast, mis algas alles ligikaudu juunis. Kolmandal trimestril, mis algas aprillis 2013, kool ei tegutsenud. Ent seegi ebakorrapära ei kujutanud endast minu arvates tingimata niisugust teenuse osutamise katkestust, mis välistab jätkuvuseelduse. (
52
)
87.
Nendel juhtudel tuleb kriteeriumina arvesse võtta ka klientide perspektiivi, see tähendab seda, kas nemad jätkuvalt eeldavad, et tegevusega uuesti edasi minnakse. Kui häired jõuavad sellisele tasemele, et kaob klientide usk teenuse jätkumisse, tuleb niisugust pausi pidada liialt pikaks. Selles suhtes on oluline, et kool esitles end õpilastele kui „munitsipaalset muusikakooli“, mitte „Músicose muusikakooli“ või „In-pulso muusikakooli“. Seega pidi Músicose keeldumine õppetöö jätkamisest jääma mõningal määral kulisside taha. Lõpuks otsustab selle, kas pidada tegevuse ajutist lakkamist enne suvevaheaega liiga tugevaks häireks, liikmesriigi kohus, kelle pädevuses on faktilisi asjaolusid tuvastada. Kui õpilased ja nende vanemad tajusid asjaomaste Ayuntamiento klientidena seda katkestust pelgalt kui ümberkorraldusetappi, ei ole üleminek välistatud. Tegelikult pidas linnavolikogu sel ajal Músicosega sageli läbirääkimisi ja korraldas seejärel hankemenetluse teise teenuseosutaja leidmiseks, nii et linnavolikogu pildilejäämine võis aidata jätta muljet kooli jätkuvusest.
88.
Kui kliendi perspektiivist oli see jätkuvuse aspekt edasi olemas, ei olnud kool teenuseosutaja kadumisega veel lõppenud. Kriteeriumiks võib pidada seda, kas üksus ise oleks suutnud niisuguse etapi jooksul püsida suurel arvul kliente kaotamata, kusjuures klientuur ise on samuti üks Euroopa Kohtu praktikas ette nähtud seitsmest identiteedinäitajast. (
53
)
f) Tegurite terviku kaalumine
89.
Tegurite kaalumine käesolevas asjas viib minu arvates üsna selge tulemuseni: eeldades arguendo, et enne tehingut oli üksus olemas, ei säilitanud see üksus oma identiteeti, kui In-pulso tegevuse üle võttis.
90.
Materiaalne vara anti küll üle, kuid ühtegi personali liiget üle ei võetud, ehkki muusikakooli puhul ei saa personali täiesti arvesse võtmata jätta. Samuti ei ole antud üle kontsessiooni kui keskset immateriaalset vara, ilma milleta ei oleks üksuse tegevus – kooli haldamine – võimalik: In-pulsol on kontsessioon, kuid seda ei ole otseselt ega kaudselt saadud võõrandajalt linnavolikogu vahendusel. See, et kooli tegevus viieks kuuks lakkas, aga ei näi olevat põhjustanud häiret, mis võiks üleminekut takistada.
91.
Kuna küsimus on selles, kas identiteet säilis, saab teise isiku poolt tegevuse ülevõtmisel välja jätta ainult ebaolulised elemendid: ei saa olla üleminekut, mille puhul võetakse üle kõigest teatav protsentuaalne või muu osa üksusest. Pigem on vaja, et üksus koos oma sisuga läheks üle tervikuna. Käesoleval juhul ei võetud üle personali ega kontsessiooni: võeti üle ainult materiaalne vara pärast seda, kui see oli muust eraldatud. Seega ei saa uue lepingu sõlmimise eelset ja järgset üksust identseteks pidada.
92.
Sellepärast olen seisukohal, et käesoleval juhul üleminekut ei olnud.
C.
Teine küsimus
93.
Teises küsimuses soovitakse teada, kas apellandi koondamise põhjus oli üleminek. See küsimus on tinglik, olenedes eelmisele küsimusele antavast vastusest, nii et ma ei pea sellele vastama. Annan siiski lühida vastuse juhuks, kui Euroopa Kohus ei nõustu minu seisukohaga esimeses küsimuses ja vastab sellele küsimusele jaatavalt.
94.
Teise küsimuse suhtes märgib Hispaania valitsus, et isegi kui eeldada, et üleminek toimus, ei olnud see üleminek koondamise põhjus, sest seda tehti majanduslikel põhjustel. Komisjon nõustub, kuid märgib, et kaaluda tuleks ka seda, kas põhjused võivad olla kunstlikud ja nende eesmärk võib lõpuks olla töötajad nende seaduslikest õigustest ilma jätta.
95.
Juhtumi asjaolusid hinnates on üllatav, et linnavolikogu ei eeldanud Músicose tegevuse lakkamist ega olnud selleks kuidagi valmistunud ning ei suutnud kolmandal trimestril asendusmuusikatunde korraldada, kuigi õppeaasta ei olnud lõppenud ja tunnid pidid enne suvevaheaega veel kaks kuud jätkuma. Selle asemel püüdis linnavolikogu veenda Músicost, kui see ruumid ja instrumendid üle andis, kooli edasi haldama. Alles pärast seda, kui Músicos järsult õppetöö peatas, hakkas linnavolikogu teist lahendust otsima. Konkurenti, kes kooli haldama asus, ei olnud Músicose töötajate koondamise ajal veel loodudki, see registreeriti alles juulis 2013.
96.
Seetõttu, isegi kui eeldada, et üleminek toimus pärast koondamist, puudub selle ülemineku ja koondamise vahel põhjuslik seos ning kooli haldaja vahetumine septembris 2013 ei saa aprillis 2013 läbi viidud koondamise õiguspärasust küsitavaks muuta. Sellel, et linnavolikogu ei maksnud Músicose nõutud summat, ei näi olevat mingit seost edasise hankemenetlusega, mille võitis In-pulso. Õigupoolest ei kahtle ükski menetlusosaline, apellant kaasa arvatud, et kollektiivse koondamise põhjus seisnes viimaks maksejõuetuse tõttu likvideeritud Músicose majanduslikus olukorras.
97.
Nagu Euroopa Kohus oma otsuses Dethier Équipement (
54
) märkis, ei mõjuta hilisem üleminek sellist vallandamist, mille põhjused on olnud majanduslikud, tehnilised või organisatsioonilised.
D.
Kolmas küsimus
98.
Kolmandas küsimuses soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus kindlaks teha, kas Hispaania õigusnorm rikub harta artiklit 47, kui see õigusnorm muudab eelotsusetaotluse esitanud kohtule, kes teeb otsust üksikisiku vallandamise kohta, res judicata põhimõttel siduvaks varasema kohtuotsuse, millega on jäetud muutmata tööandja otsus kollektiivse koondamise kohta.
99.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus on palunud kolmandale küsimusele vastata juhul, kui esimesed kaks küsimust saavad jaatava vastuse. Kuna minu arvates ei ole käesolevas olukorras üleminekut olnud (esimene küsimus) ja kui oligi, ei ole see koondamist põhjustanud (teine küsimus), vastan kolmandale küsimusele vaid põgusalt, sest see ei puutu käesoleval juhul asjasse, kui Euroopa Kohus vähemalt ühes eelmistest küsimustest minu arvamust jagab.
100.
Kolmanda küsimuse osas tugineb In-pulso res judicata põhimõttele ja väidab, et esimeses menetluses esitatud täielikust edasikaebuste spektrist piisas, Hispaania valitsus aga märgib, et sellele küsimusele ei ole vaja vastata ning igal juhul ei rikutud asjakohaste Hispaania menetlusnormidega harta artiklit 47. Komisjon toonitab, et Hispaania õigus on harta artikliga 47 kooskõlas.
101.
Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus õigesti märgib, on harta artikkel 47, milles on sätestatud õigus tõhusale õiguskaitsevahendile, vahetult kohaldatav, niivõrd kui vaidluse all on direktiivist tulenevate õiguste teostamine. (
55
) Apellant tugineb direktiivi artikli 3 lõikest 1 tulenevale õigusele jätkata ettevõtte ülemineku korral töösuhet omandajaga, s.o In-pulsoga.
102.
Menetlusosalised on kirjalikes ja suulistes vastustes Euroopa Kohtu esitatud küsimustele siiski kinnitanud, et kollektiivsetele seaduslikele esindajatele LJSi artikli 124 lõike 13 punkti b ja artikli 160 koostoime kohaselt antud kollektiivse koondamise suhtes tehtud kohtuotsuse res judicata mõju ei takista Hispaania õiguses individuaalset tuginemist direktiivis ette nähtud õiguskaitsevahenditele. Hispaania õiguse kohaselt viitab siduvus üksnes menetluse esemele. LJSi artikli 160 lõikes 5 on sätestatud, et res judicata põhimõte on selles kontekstis kohaldatav individuaalhagide suhtes, „mis võidakse esitada sellesama eseme kohta või on sellega otseselt seotud“. Käesoleva individuaalhagi küsimus, nimelt üksuse üleminek Músicoselt In-pulsole ei olnud aga kollektiivmenetluse ese.
103.
Kollektiivmenetluses 19. juunil 2013 tehtud kohtuotsuses on märgitud, et koondamine oli majanduslikult põhjendatud ning kooli üleminekut Ayuntamientole ei olnud. Tribunal Supremo 17. novembri 2014. aasta apellatsiooniastme kohtuotsuse põhjenduste sissejuhatavas osas (
56
) on selgelt määratletud kollektiivse menetluse ese, märkides, et peale majanduslike põhjuste, millele viitab Músicos, on küsimus ka selles, kas õppetöö peatamine Músicose poolt viis kooli üleminekuni Ayuntamientole. Käesolev küsimus aga puudutab mitte üleminekut Ayuntamientole, vaid üleminekut In-pulsole. Seda põhikohtuasja faktiliste asjaolude kogumit kõnealuses kollektiivmenetluses ei käsitletud. Põhikohtuasi puudutab hiljem tekkinud faktilisi asjaolusid, mis puudutasid teenuse üht teist võimalikku edasist osutajat. Vastustajat In-pulsot, kes oli põhikohtuasjas asjaomane omandaja, ei olnud kollektiivmenetluses kohtuotsuse tegemise ajal, s.o 19. juunil 2013 olemaski. Asjaolusid, mis leidsid hiljem aset, ei saanud käsitleda kollektiivmenetluses, mis eelotsusetaotluse esitanud kohtu eelotsusetaotluses esitatud selgituste kohaselt piirdus faktiliste asjaoludega kollektiivmenetluse kohtuistungi päeval. See toimus 22. mail 2013 ning järelikult ei olnud In-pulso poolt kooli tegevuse jätkamine septembris 2013 kollektiivmenetluse ese.
104.
Nii ei välista res judicata jõud Hispaania õiguse kohaselt ülemineku tuvastamist hiljem, individuaalmenetluses, sest varasem kollektiivmenetluses tehtud kohtuotsus ei käsitlenud üleminekut In-pulsole. Seda on kinnitanud mitte ainult Hispaania valitsus ja komisjon, vaid, nagu komisjon on õigesti märkinud, ka esimese astme kohus põhikohtuasjas (Juzgado de lo Social no. 4 de Valladolid), kelle järeldused seoses üleminekuga In-pulsole ei rajanenud res judicata jõuga seotud kaalutlustel, vaid kes tegi selles küsimuses sisulise otsuse, märkides, et tema arvates on viiekuuline paus tegevuses ülemineku jaoks liiga pikk.
105.
Lõpuks soovin ma mainida, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole Euroopa Kohtult küsinud, kas see, et talle oli individuaalse koondamise kohta otsuse tegemisel siduv majanduslike põhjuste tuvastamine varasemas kohtuotsuses, mille tegi Tribunal Superior 19. juunil 2013 kollektiivmenetluses, kujutab endast harta artikli 47 rikkumist, vaid on piirdunud ülemineku küsimusega. (
57
)
IV. Ettepanek
106.
Eeltoodut arvesse võttes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Sala de lo Social del Tribunal Superior de Justicia de Castilla y Leóni (Castilla y Leóni kõrgema kohtu sotsiaalkolleegium, Hispaania) küsimustele järgmiselt:
1.
Tuleb asuda seisukohale, et ei ole toimunud üleminekut nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/23/EÜ ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta tähenduses, kui kohaliku omavalitsuse muusikakooli kontsessiooni valdaja, kes saab kõik materiaalsed vahendid (ruumid, instrumendid, klassiruumid, mööbel) sellelt omavalitsuselt, on oma töötajad ise tööle võtnud ja osutab teenuseid õppeaastate kaupa, lõpetab teenuste osutamise 1. aprillil 2013, s.o kaks kuud enne õppeaasta lõppu, tagastades kõik materiaalsed vahendid omavalitsusele, kes ei jätka tegevust, et viia õppeaasta 2012/2013 lõpule, kuid annab uue kontsessiooni uuele töövõtjale, kes alustab seda tegevust uuesti 2013. aasta septembris, uue õppeaasta 2013/2014 alguses, ja omavalitsus annab selleks vajalikud materiaalsed vahendid (ruumid, instrumendid, klassiruumid, mööbel), mida enne kasutas eelmine töövõtja, üle uuele töövõtjale.
2.
Kirjeldatud asjaoludel, kui esimene töövõtja on põhiettevõtja (omavalitsus) kohustuste rikkumise tõttu sunnitud tegevuse lõpetama ja kogu personali koondama ning kohe seejärel kannab see põhiettevõtja materiaalsed vahendid üle teisele töövõtjale, kes alustab sama tegevust uuesti, tuleb seda direktiivi 2001/23 artikli 4 lõike 1 kohaldamisel tõlgendada nii, et esimese töövõtja töötajate koondamine toimus „majanduslikel, tehnilistel või organisatsioonilistel põhjustel, mis toovad kaasa muudatusi tööjõus“ ja selle põhjus ei olnud „ettevõtja, ettevõtte või nende osa üleminek“, mis on põhjusena selle artikliga keelatud.
3.
Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus siseriiklikud õigusaktid, mis keelavad kohtul teha sisulist otsust niisuguse töötaja väidete üle, kes vaidlustab enda vallandamise, mis toimus kollektiivse koondamise raames, individuaalses kohtumenetluses, et kaitsta õigusi, mis tulenevad direktiivist 2001/23 ja nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiivist 98/59/EÜ kollektiivseid koondamisi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, seetõttu, et kollektiivse koondamise kohta on tehtud varasem jõustunud kohtuotsus kohtumenetluses, milles töötaja ei saanud osaleda, kuigi selles osalesid või võisid osaleda ettevõtjas tegutsevad ametiühingud ja töötajate seaduslikud kollektiivsed esindajad, kui selle kollektiivmenetluses tehtud kohtuotsuse siduv jõud siseriiklikus õiguses ei ületa menetluse esemest tulenevaid piire ja see ese erineb individuaalmenetluse esemest.
(
1
)	Algkeel: inglise.
(
2
)	Vt Sala de lo Social del Tribunal Supremo (Hispaania kõrgeima kohtu sotsiaalkolleegium; edaspidi „Tribunal Supremo“) tuvastatud asjaolud tema kohtuotsuses, 17.11.2014, CASACION 79/2014, punkt cuarto, mille ärakirja on In-pulso Musical Sociedad Cooperativa (edaspidi „In-pulso“) Euroopa Kohtule esitanud. Seda kohtuotsust on mainitud käesoleva ettepaneku punkti 17 lõpus ja punktis 102.
(
3
)	Vt Tribunal Supremo tuvastatud asjaolud tema kohtuotsuses, 17.11.2014, punkt cuarto.
(
4
)	Septembris 2012 oli Músicos ainus osaleja. Vt Juzgado de Instrucción No 6 de Valladolid (Valladolidi linna eeluurimiskohus nr 6; edaspidi „Juzgado de Instrucción“) tuvastatud asjaolud tema määruses, 7.4.2016, millega otsustati mitte algatada kiirmenetlust kriminaalasjas 2186/2014 ja mis anti põhikohtuasjaga seotud menetluses ning mille In-pulso on Euroopa Kohtule esitanud.
(
5
)	Músicos pakkus õppekohti 600 õpilasele, kuid lõpuks registreerus vaid 261, mis lõpuks vähenes 240ni. Nagu Juzgado de Instrucción oma 7. aprilli 2016. aasta määruses tuvastas, oli umbes 250 õpilast liikunud uude muusikakooli „MUSICALIA“, mille oli 2012. aasta septembri algul asutanud endine Músicose õpetaja, kes pakkus kõikidele Músicose õpetajatele tööd MUSICALIAS, mille 15 neist vastu võtsid, kuigi mitte kõik ei teinud seda teisi töökohti välistavalt.
(
6
)	Selle moodustasid 58403,73 eurot 2013. aasta esimese trimestri eest ja 48952,74 eurot 1. aprillil 2013. aastal teise trimestri eest: vt Tribunal Supremo tuvastatud faktilised asjaolud tema kohtuotsuses, 17.11.2014, punkt cuarto.
(
7
)	Vt Tribunal Supremo tuvastatud faktilised asjaolud tema kohtuotsuses, 17.11.2014, punkt cuarto.
(
8
)	Vt 19. juulil 2013 sõlmitud In-pulso asutamisleping siseriiklikus kohtutoimikus.
(
9
)	In-pulso töötajate hulgas ei olnud ühtki endist Músicose töötajat: vt In-pulso seisukohtades esitatud märkused, lk 10.
(
10
)	Vt kohtuotsus, 24.1.2002, Temco, C‑51/00, EU:C:2002:48, punkt 21; vt samuti kohtujuristi ettepanek, Geelhoed, kohtuasi Abler jt, C‑340/01, EU:C:2003:361, punkt 46.
(
11
)	Vt kohtuotsused, 11.3.1997, Süzen, C‑13/95, EU:C:1997:141, punkt 11, ja 25.1.2001, Liikenne, C‑172/99, EU:C:2001:59, punkt 28.
(
12
)	Vt kohtuotsused, 10.12.1998, Hidalgo, C‑173/96 ja C‑247/96, EU:C:1998:595, punkt 24; 25.1.2001, Liikenne, C‑172/99, EU:C:2001:59, punkt 19, ja 20.7.2017, Piscarreta Ricardo, C‑416/16, EU:C:2017:574, punkt 31.
(
13
)	Vt kohtuotsus, 11.3.1997, Süzen, C‑13/95, EU:C:1997:141, punkt 16.
(
14
)	Vt kohtuotsus, 11.3.1997, Süzen, C‑13/95, EU:C:1997:141, punkt 13.
(
15
)	Selle kohta, kui asjakohane on küsimuses, kas tegu on direktiivi mõistes üleminekuga, tegevus, vt muu hulgas kohtuotsused, 18.3.1986, Spijkers, 24/85, EU:C:1986:127, punktid 11 ja 12, ning 11.3.1997, Süzen, C‑13/95, EU:C:1997:141, punkt 10.
(
16
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 12.
(
17
)	Vt haldusleping teenuse osutamise kohta, mis tagas Músicosele kindla sissetuleku sõltumata registreeritud õpilaste arvust.
(
18
)	Músicos ei olnud otsinud endale muud majandustegevust ega sõlminud lepinguid teiste isikutega ega leidnud ruume muusikatundide andmiseks selles kogumis (erinevalt eramuusikaõpetajatest, kes andsid tunde kodudes).
(
19
)	Vt Grau, T. ja Hartmann, F. – Preis, U. ja Sagan, A. (toim), Europäisches Arbeitsrecht, Köln, 2015, § 11, punkt 20, kus on viidatud kohtuotsusele Rygaard; ning Kocher, E., Europäisches Arbeitsrecht, Baden-Baden, 2016, § 5, punkt 154: „auf Dauer angelegt“.
(
20
)	Vt kohtuotsus, 19.9.1995, Rygaard, C‑48/94, EU:C:1995:290, punkt 14.
(
21
)	Vt kohtuotsus, 19.9.1995, Rygaard, C‑48/94, EU:C:1995:290, punkt 13.
(
22
)	Vt kohtuotsus, 19.9.1995, Rygaard, C‑48/94, EU:C:1995:290, punkt 20.
(
23
)	Vt nt kohtuotsused, 11.3.1997, Süzen, C‑13/95, EU:C:1997:141, punkt 21 („nendes töömahukates sektorites, kui ühises kestvas tegevuses olevat töötajate rühma võib ka iseenesest majandusüksuseks pidada“); 24.1.2002, Temco, C‑51/00, EU:C:2002:48, punkt 26, ja 21.10.2010, Albron Catering, C‑242/09, EU:C:2010:625, punkt 32; samuti kohtujuristi ettepanek, Geelhoed, kohtuasi Abler jt, C‑340/01, EU:C:2003:361, punktid 24 ja 70.
(
24
)	Vt kohtuotsused, 15.6.1988, Bork International, 101/87, EU:C:1988:308, punkt 17; 20.7.2017, Piscarreta Ricardo, C‑416/16, EU:C:2017:574, punkt 49, ja kohtumäärus, 15.9.2010, Briot, C‑386/09, EU:C:2010:526, punkt 27.
(
25
)	Vt direktiivi artikli 4 lõike 1 esimene lõik ja sellega seotud kohtupraktika, nt kohtuotsus, 12.3.1998, Dethier Equipement, C‑319/94, EU:C:1998:99, punktid 33–36.
(
26
)	Vt põhjendus 3. Vt samuti kohtuotsused, 17.12.1987, Ny Mølle Kro, 287/86, EU:C:1987:573, punkt 25, ja 26.5.2005, Celtec, C‑478/03, EU:C:2005:321, punkt 26.
(
27
)	Vt kohtuotsused, 17.12.1987, Ny Mølle Kro, 287/86, EU:C:1987:573, punkt 25, ja 26.5.2005, Celtec, C‑478/03, EU:C:2005:321, punkt 26.
(
28
)	Vt kohtujuristi ettepanek, Lenz, kohtuasi Dethier Équipement, C‑319/94, EU:C:1996:291, punkt 58, kus on kasutatud sedalaadi majanduslikku argumenti direktiivi artikli 4 lõike 1 tõlgendamiseks.
(
29
)	Vt kohtujuristi ettepanek, Lenz, kohtuasi Dethier Équipement, C‑319/94, EU:C:1996:291, punkt 58, mis puudutab selle võimaluse kasutamist likvideerija poolt, kes kasutab seda kui ratsionaliseerimismeedet enne äriühingu müüki.
(
30
)	Sellele osutab näiteks Bauer, J.‑H., „Christel Schmidt lässt grüßen: Neue Hürden des EuGH für Auftragsvergabe“, Neue Zeitschrift für Arbeitsrecht, 2004, lk 14, vt lk 17.
(
31
)	Viienda koja president J.L. da Cruz Vilaça käsitles seda küsimust kohtuistungil, kasutades terminit „kontsessioon“.
(
32
)	See ei välista muid töötajate kaitse vahendeid, mida võib leiduda siseriiklikus või liidu tööõiguses ja milles võib olla arvesse võetud Ayuntamiento tugevat positsiooni ja teatavat vastutust töötajate ees, kes võivad arvata, et nad on kaitstud, kuid kes lõpuks jäetakse neile tööd andvate nõrkade äriühingute poolt kaitseta. Seoses käesolevas asjas käsitletavast direktiivist tuleneva kaitsega meenutas kohtujurist Lenz oma ettepanekus kohtuasjas Dethier Équipement, C‑319/94, EU:C:1996:291, punkt 56, et ka töösuhte olemasolu ülemineku ajal on jäetud siseriikliku õiguse määrata. Käesolevas asjas tuleb samuti meenutada, et konkurent MUSICALIA pakkus tööd kõikidele õpetajatele, kes olid olnud Músicose töötajad, vt käesoleva ettepaneku 5. joonealune märkus.
(
33
)	Selliste kohtuasjade põhjal nagu Süzen, C‑13/95, EU:C:1997:141; Abler jt, C‑340/01, EU:C:2003:629, ja CLECE, C‑463/09, EU:C:2011:24, võib eeldada, et see olukord on tavalisem.
(
34
)	Vt kohtuotsused, 18.3.1986, Spijkers, 24/85, EU:C:1986:127, punktid 11 ja 12, ning 19.5.1992, Redmond Stichting, C‑29/91, EU:C:1992:220, punkt 23. Vt samuti kohtuotsused, 11.3.1997, Süzen, C‑13/95, EU:C:1997:141, punkt 10; 20.11.2003, Abler jt, C‑340/01, EU:C:2003:629, punkt 29, ja 13.9.2007, Jouini jt, C‑458/05, EU:C:2007:512, punkt 23.
(
35
)	Vt kohtuotsus, 18.3.1986, Spijkers, 24/85, EU:C:1986:127, punkt 13 („üleminekueelse ja ‑järgse tegevuse vahelise sarnasuse aste“).
(
36
)	Vt kohtuotsused, 18.3.1986, Spijkers, 24/85, EU:C:1986:127, punkt 13; 19.5.1992, Redmond Stichting, C‑29/91, EU:C:1992:220, punkt 24; 11.3.1997, Süzen, C‑13/95, EU:C:1997:141, punkt 14, ja 20.11.2003, Abler jt, C‑340/01, EU:C:2003:629, punkt 33.
(
37
)	Vt näiteks kohtuotsused, 18.3.1986, Spijkers, 24/85, EU:C:1986:127, punkt 13; 19.5.1992, Redmond Stichting, C‑29/91, EU:C:1992:220, punkt 24; 7.3.1996, Merckx ja Neuhuys, C‑171/94, punkt 17, ja 20.11.2003, Abler jt, C‑340/01, EU:C:2003:629, punkt 34.
(
38
)	Vt kohtuotsused, 18.3.1986, Spijkers, 24/85, EU:C:1986:127, punkt 14; 19.5.1992, Redmond Stichting, C‑29/91, EU:C:1992:220, punkt 25.
(
39
)	Vt kohtuotsused, 18.3.1986, Spijkers, 24/85, EU:C:1986:127, punkt 14; 19.5.1992, Redmond Stichting, C‑29/91, EU:C:1992:220, punkt 25.
(
40
)	Vt kohtuotsused, 20.11.2003, Abler jt, C‑340/01, EU:C:2003:629, punkt 41, ja 15.12.2005, Güney-Görres ja Demir, C‑232/04 ja C‑233/04, EU:C:2005:778, punkt 37.
(
41
)	Vt kohtuotsused, 19.9.1995, Rygaard, C‑48/94, EU:C:1995:290, punkt 22; 20.11.2003, Abler jt, C‑340/01, EU:C:2003:629, punkt 41, ja 15.12.2005, Güney-Görres ja Demir, C‑232/04 ja C‑233/04, EU:C:2005:778, punkt 37.
(
42
)	Vt kohtuotsus, 15.12.2005, Güney-Görres ja Demir, C‑232/04 ja C‑233/04, EU:C:2005:778, punktid 39–41.
(
43
)	Vt muu hulgas kohtuotsused, 19.9.1995, Rygaard, C‑48/94, EU:C:1995:290, punkt 17; 18.3.1986, Spijkers, 24/85, EU:C:1986:127, punkt 13 („enamik tema töötajaid“), ja 11.3.1997, Süzen, C‑13/95, EU:C:1997:141, punktid 19 ja 21.
(
44
)	Vt kohtuotsus, 11.3.1997, Süzen, C‑13/95, EU:C:1997:141, punktid 3 ja 4.
(
45
)	Vt kohtuotsus, 18.3.1986, Spijkers, 24/85, EU:C:1986:127, punkt 3.
(
46
)	Vt punkt 72.
(
47
)	Vt kohtuotsus, 25.1.2001, Liikenne, C‑172/99, EU:C:2001:59, punkt 28.
(
48
)	Vt kohtuotsus, 20.11.2003, Abler jt, C‑340/01, EU:C:2003:629, punkt 36.
(
49
)	Vt kohtuotsused, 11.3.1997, Süzen, C‑13/95, EU:C:1997:141; 25.1.2001, Liikenne, C‑172/99, EU:C:2001:59; 20.11.2003, Abler jt, C‑340/01, EU:C:2003:629, ja 15.12.2005, Güney-Görres ja Demir, C‑232/04 ja C‑233/04, EU:C:2005:778.
(
50
)	Tahaksin toonitada, et see küsimus ei ole identne teise käesolevas ettepanekus käsitletava ajalise küsimusega, mis puudutab üksuse olemasolu enne tehingut (vt käesoleva ettepaneku punkt 46 jj). Käesoleva asja kontekstis eeldatakse, et asjaomane üksus oli olemas, ja küsimus on selles, kas – kui üksus koos Músicosega jätkuvalt eksisteeris – see oli identne üksusega, mis eksisteeris hiljem In-pulso egiidi all.
(
51
)	Vt kohtuotsus, 17.12.1987, Ny Mølle Kro, 287/86, EU:C:1987:573, punktid 18–21, korrapäraselt ainult suvel tegutseva restorani pidamise kohta. Seoses ajutise tegevuskatkestusega pühade ajal vt samuti kohtuotsus, 15.6.1988, Bork International, 101/87, EU:C:1988:308, punkt 16.
(
52
)	Vt kohtuotsus, 18.3.1986, Spijkers, 24/85, EU:C:1986:127, punkt 12.
(
53
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 72.
(
54
)	Vt kohtuotsus, 12.3.1998, Dethier Équipement, C‑319/94, EU:C:1998:99, punktid 33–36.
(
55
)	See on kooskõlas harta artikli 51 lõikega 1, kus on sätestatud, et harta sätted on adresseeritud liikmesriikidele üksnes siis, kui nad kohaldavad liidu õigust.
(
56
)	Vt In-pulso vastused kirjalikele küsimustele, lisa: Tribunal Supremo kohtuotsus, 17.11.2014, lk 6 punkt „Fundamentos de derecho. Primero“.
(
57
)	Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus nimetab faktilist asjaolu, et Músicos võitis kohtuasja, mis puudutas makstud tasude vahe maksmist halduslepingu alusel, ei aseta ta küsimärgi alla seda, et tollane majanduslik olukord koondamist õigustas. See oleks küsimus, mis võis puudutada käesolevas menetluses käsitletava direktiivi ja kollektiivset koondamist käsitleva nõukogu direktiivi 98/59/EÜ vastastikust mõju, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus on möödaminnes maininud. Kohtuasjas Mono Car Styling, C‑12/08, EU:C:2009:466, arutles Euroopa Kohus selle üle, kas viimati nimetatud direktiiv rikub individuaalsete töötajate õigust õiglasele kohtumenetlusele, mis tuleneb Euroopa inimõiguste konventsiooni artiklist 6, sest nõukogu direktiivis 98/59/EÜ ette nähtud õigus teavitamisele ja õigus konsulteerimisele jäeti kollektiivsetele esindajatele. Euroopa Kohus otsustas, et ei ole rikutud individuaalse töötaja põhiõigust, sest direktiiviga ette nähtud õigused on mõeldud töötajatele kollektiivselt ja on seega olemuselt kollektiivsed.