3. juunil 2013 esitatud hagi – SACE ja SACE BT versus komisjon
(kohtuasi T-305/13)
Kohtumenetluse keel: itaalia
Pooled
Hageja: SACE SpA (Rooma, Itaalia), SACE BT SpA (Rooma, Itaalia) (esindajad: advokaadid M. Siragusa ja G. Rizza)
Kostja: Euroopa Komisjon
Nõuded
Hageja palub Üldkohtul:
tühistada otsus tervikuna või – teise võimalusena – osaliselt;
mõista kohtukulud välja komisjonilt;
rakendada kõiki meetmeid, kaasa arvatud menetlustoimingute tegemine, mida kohus vajalikuks peab.
Väited ja peamised argumendid
Hagejad esitavad hagi põhjenduseks kolm väidet.
Käesolev hagi on esitatud komisjoni 20. märtsi 2013. aasta otsuse K(2013) 1501 (lõplik) peale, millega kohustati osaliselt tagastama lühiajalist ekspordikrediidikindlustust pakkuvale äriühingule SACE BT antud abi. Täpsemalt on tegemist riigi osalusega emaettevõtja (SACE SpA) sissemaksetega omakapitali 2009. aastal ja SACE BT-le antud edasikindlustuskattega. Komisjon leiab, et mõlemal juhul jättis SACE arvesse võtmata investeeringute riskiprofiili ega tegutsenud seega nii, nagu käitub investor turumajanduse tingimustes.
Esimene väide: vaidlusalused meetmed ei ole omistatavad Itaalia riigile.
Selles osas väidetakse, et SACE SpA juhatus ei võtnud vaidlusaluseid meetmeid riigi ametiasutuste juhiste põhjal või nende nõuete täitmiseks, vaid tegi seda oma täieliku ärilise ja strateegilise sõltumatuse teostamise käigus täielikus kooskõlas turuloogikaga nii, nagu ta ikka on teinud oma ettevõtlusotsused, mis jäävad välja kontrolli-, järelevalve, loa andmise või juhtimissuhetest sel ajal ainsa aktsionäri – majandus- ja rahandusministeeriumiga.
Teine väide: teisena nimetatud meede andis SACE BT-le eelise.
Selles osas väidetakse, et SACE SpA otsus pakkuda edasikindlustust, kasutades võimalusi, mis avanesid majandustsükli sel etapil, mil kindlustusmaksed olid suured, on vastu võetud vähimagi kavatsuseta anta SACE BT-le abi või toetust. Peale selle sai edasikindlustussuhtest majanduslikku kasu ainult emaettevõtja. Lisaks ei kinnita komisjoni seisukohti positiivse seose kohta võetud riski suuruse ja nõutud määrade vahel ei viidatud teoreetiline materjal ega turupraktika isegi mitte selles osas, mis puudutab konkreetselt just SACE BT-d. Lõpuks ei ole veenev komisjoni katse „eksportida” teistsugusesse konteksti ja rakendada erinevate meetmete suhtes väidetavalt empiirilist põhimõtet, mida ta üksikasjalikku põhjendust esitamata kohaldas Portugali lühiajalise ekspordikrediidikindlustuse süsteemi juhtumil, et tõendada, et SACE SpA-le makstud komisjonitasu oleks pidanud olema vähemalt üle 10% suurem komisjonitasust, mida maksavad eraõiguslikud edasikindlustusandjad väiksema edasikindlustuse mahu ja riski võtmise korral.
Kolmas väide: kolmas ja neljas meede ei andnud SACE BT-le eeliseid.
Kahe kapitalisüsti tegemisel ettevõttesse 2009. aastal, kuigi puudusid prognoosid SACE BT tulevaste rahavoogude kohta, mis oleks kinnitanud väljavaadet piisavale kasumlikkusele vähemalt pikaajalises perspektiivis, säilitas SACE SpA vaevalt viis aastat varem äriühingu asutamise ajal tehtud mahuka investeeringu väärtust. Lisaks leidis SACE SpA, et tütarettevõtja likvideerimine oleks kogu SACE kontserni seadnud ohtu, et väärtuse kaotuse või maksevõime kahjustamise läbi võib tekkida kahju, mis on palju suurem 2009. aasta lõpul hinnanguliselt laekumata põhisummast. Komisjon ei võtnud arvesse avalik-õigusliku investori ulatuslikku kaalutlusruumi, asendades SACE SpA hinnangu omaenda hinnanguga, mille ainsaks aluseks on ekslik teoreetiline konstruktsioon valiku kohta, mille oleks samadel tingimustel teinud väljamõeldud ettevaatlik ja mõistlik erainvestor.