62023CJ0393_RES
Kohtuasi C‑393/23
Athenian Brewery SAjaHeineken NV
versus
Macedonian Thrace Brewery SA
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaad))
Euroopa Kohtu (viies koda) 13. veebruari 2025. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö tsiviil- ja kaubandusasjades – Kohtualluvus ning kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus (EL) nr 1215/2012 – Valikuline kohtualluvus – Artikli 8 punkt 1 – Kostjate paljusus – „Sedavõrd tihedalt“ seotud nõuded, et oleks soovitav neid menetleda ja otsuseid teha üheskoos – ELTL artikkel 102 – Mõiste „ettevõtja“ – Emaettevõtja ja tütarettevõtja – Tütarettevõtja toime pandud rikkumine – Emaettevõtja otsustava mõju eeldus – Solidaarvastutus – Liikmesriigi konkurentsiasutuse otsus – Kahju hüvitamise hagi
Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus ning kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus nr 1215/2012 – Valikuline kohtualluvus – Kostjate paljusus – Ühe kaaskostja asukohaliikmesriigi kohtu pädevus – Kitsas tõlgendamine – Tingimus – Ühendav seos – Mõiste „seotus“
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1215/2012, artikkel 4 ja artikli 8 punkt 1)
(vt punktid 21–27)
Konkurents – Liidu eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Emaettevõtja ja tütarettevõtjad – Majandusüksus – Hindamiskriteeriumid – Eeldus, et emaettevõtja avaldab tütarettevõtjatele otsustavat mõju, kui tal on nende aktsia- või osakapitalis 100% või peaaegu 100% suurune osalus – Ümberlükatavus – Füüsiline või juriidiline isik, kellele on väidetavalt tekitatud kahju sellega, et tütarettevõtja osales liidu konkurentsieeskirjade rikkumises – Emaettevõtja vastu esitatud nõue – Eelduse kohaldatavus
(ELTL artikkel 102; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1215/2012, artikli 8 punkt 1)
(vt punktid 37–40)
Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus ning kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus nr 1215/2012 – Valikuline kohtualluvus – Kostjate paljusus – Ühe kaaskostja asukohaliikmesriigi kohtu pädevus – Rahvusvahelise kohtualluvuse kontrollimine liikmesriigi kohtu poolt – Tõendite kogumine – Ulatus
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1215/2012)
(vt punktid 41–47 ja resolutsioon)
Kokkuvõte
Hoge Raad der Nederlandeni (Madalmaade kõrgeim kohus) esitatud eelotsusetaotluse põhjal arendas Euroopa Kohus edasi enda kohtupraktikat, mis puudutab määruse nr 1215/2012 (
1
) artikli 8 punktis 1 ette nähtud valikulist kohtualluvust, mille kohaselt võib isiku vastu, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, esitada hagi juhul, kui kostjaid on mitu, selle paiga kohtusse, kus on neist ühe alaline elukoht, tingimusel, et nõuded on „sedavõrd tihedalt“ seotud, et eri menetlustest tulenevate vastuoluliste otsuste ohu vältimiseks oleks soovitav neid menetleda ning otsuseid teha üheskoos. Kohtuasjas oli esitatud nõue, et Madalmaades asuvalt emaettevõtjalt ja tema teises liikmesriigis asuvalt tütarettevõtjalt mõistetaks solidaarselt välja hüvitis kahju eest, mis tekkis tütarettevõtja poolt konkurentsieeskirjade rikkumise tõttu; selle nõude esitas emaettevõtja asukohajärgsele kohtule konkurentsieeskirjade rikkumise tõttu kahju kannatanu. Euroopa Kohtult küsiti, kas viimati nimetatud kohus peab siis, kui ta kontrollib sellise tiheda seose olemasolu ja oma rahvusvahelist kohtualluvust, tuginema ümberlükatavale eeldusele (
2
), mille kohaselt juhul, kui emaettevõtjal on otse või kaudselt ainuosalus või peaaegu ainuosalus oma sellise tütarettevõtja kapitalis, kes on rikkunud konkurentsieeskirju, avaldab see emaettevõtja tegelikult otsustavat mõju oma tütarettevõtjale ja teda saab vastutusele võtta samal alusel kui tütarettevõtjat (edaspidi „emaettevõtja otsustava mõju ja vastutuse eeldus“).
Kreekas asuvad õlletehased Athenian Brewery SA (edaspidi „AB“) ja Macedonian Thrace Brewery SA (edaspidi „MTB“) tegutsevad Kreeka õlleturul. AB kuulub Heinekeni kontserni, mille emaettevõtja Heineken NV asub Amsterdamis (Madalmaad) ja määrab kontserni strateegia ja eesmärgid, kuid ei tegele Kreekas aktiivse äritegevusega. 1998. aasta septembrist kuni 14. septembrini 2014 kuulus Heinekenile kaudselt ligikaudu 98,8% AB kapitalist.
Kreeka konkurentsiamet leidis 19. septembri 2014. aasta otsuses, et AB kuritarvitas Kreeka õlleturul eespool nimetatud ajavahemikul oma turgu valitsevat seisundit ning et see käitumine kujutas endast ELTL artikli 102 ja Kreeka konkurentsiseaduse ühte ja vältavat rikkumist. Kuigi MTB oli palunud konkurentsiametil kaasata Heineken uurimismenetlusse, leidis konkurentsiamet oma otsuses siiski, et puuduvad tõendid Heinekeni otsese osaluse kohta tuvastatud rikkumistes ning samuti puuduvad erilised asjaolud, mille tõttu tuleks eeldada, et Heineken on avaldanud AB-le otsustavat mõju.
MTB esitas rechtbank Amsterdamile (Amsterdami esimese astme kohus, Madalmaad) hagi, milles palus tuvastada, et AB ja Heineken vastutavad solidaarselt eespool nimetatud rikkumise eest ja on seega kohustatud solidaarselt hüvitama MTB-le kogu selle rikkumise tagajärjel tekkinud kahju.
Amsterdami esimese astme kohus leidis, et Heinekeni vastu esitatud nõuete läbivaatamine kuulub tema alluvusse määruse nr 1215/2012 artikli 4 lõike 1 järgi, sest nimetatud äriühingu asukoht on Amsterdamis. Seevastu asus ta seisukohale, et AB vastu esitatud nõuete läbivaatamine ei kuulu tema alluvusse, sest Heinekeni ja AB vastu esitatud nõuded ei ole määruse nr 1215/2012 artikli 8 punkti 1 tähenduses sedavõrd tihedalt seotud.
Apellatsioonikohus tühistas Amsterdami esimese astme kohtu otsuse ja saatis asja tagasi samale kohtule uueks läbivaatamiseks ja sisulise otsuse tegemiseks. Ta leidis, et need äriühingud on samas faktilises olukorras ja et ei saa piisava kindlusega välistada, et nad moodustavad ühe ja sama ettevõtja.
AB ja Heineken esitasid kassatsioonkaebuse Madalmaade kõrgeimale kohtule, kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on sisuliselt küsimus, kas põhikohtuasja asjaoludel (
3
) on määruse nr 1215/2012 artikli 8 punktiga 1 vastuolus see, kui emaettevõtja asukohajärgne kohus, kellele need nõuded esitati, tugineb oma rahvusvahelise kohtualluvuse tuvastamisel ainult emaettevõtja otsustava mõju ja vastutuse eeldusele.
Euroopa Kohtu hinnang
Euroopa Kohus tuletas kõigepealt meelde, et eespool viidatud sättes ette nähtud valikulise kohtualluvuse eeskiri kaldub kõrvale kostja alalise elu- või asukohajärgse kohtualluvuse põhimõttest, mistõttu tuleb seda tõlgendada kitsalt.
Järelikult tuleb määruse nr 1215/2012 artikli 8 punkti 1 kohaldamiseks kontrollida, kas sama hageja poolt erinevate kostjate vastu esitatud erinevad nõuded on selliselt seotud, et on soovitav nende suhtes otsuseid teha üheskoos, et vältida eri menetlustest tuleneda võivaid vastuolulisi otsuseid. Selleks et kohtuotsuseid saaks pidada vastuoluliseks, ei piisa erinevustest vaidluse lahenduses, vaid erinevus peab esinema ka samas faktilises ja õiguslikus olukorras (
4
).
Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab hindama, kas tegemist on sama õigusliku ja faktilise olukorraga, võttes arvesse kõiki tema menetluses olevas kohtuasjas tähtsust omavaid asjaolusid, ning veenduma, et nõuete puhul, mis on esitatud ainult nende kaaskostjate vastu, kelle alaline elu- või asukoht õigustab asja allumist sellele kohtule, kelle poole pöörduti, ei ole kunstlikult täidetud määruse nr 1215/2012 artikli 8 punkti 1 kohaldamise tingimused.
Euroopa Kohus võib siiski anda liidu õiguse tõlgendamise juhtnööre, mis on selle hinnangu andmisel tarvilikud. Euroopa Kohus on nimelt otsustanud, et sama faktilise ja õigusliku olukorra esinemise tingimus tuleb lugeda täidetuks, kui mitme ettevõtja kui kostjate vastu, kes on osalenud liidu konkurentsieeskirjade ühes ja vältavas rikkumises, mis on tuvastatud komisjoni otsuses, on esitatud nõuded, mis põhinevad nende osalemisel selles rikkumises, ja seda vaatamata asjaolule, et põhikohtuasja kostjad osalesid asjaomase kartellikokkuleppe täitmises eri kohtades ja eri aegadel (
5
).
Sama järeldus kehtib ka nõuete puhul, mis põhinevad äriühingu osalemisel liidu konkurentsieeskirjade rikkumises ja mis on esitatud selle äriühingu ja tema emaettevõtja vastu, kelle puhul väidetakse, et nad moodustavad koos ühe ettevõtja.
Nimelt, kui on tõendatud, et emaettevõtja ja tema tütarettevõtja kuuluvad samasse majandusüksusse ja moodustavad seega üheainsa ettevõtja liidu konkurentsieeskirjade tähenduses, siis rikkumise toime pannud majandusüksuse olemasolu ise määrab otsustavalt selle, et ettevõtja osaks olev üks või teine äriühing vastutab selle ettevõtja konkurentsivastase tegevuse eest. Mõisted „ettevõtja“ ja „majandusüksus“ toovad automaatselt kaasa nende üksuste solidaarvastutuse, kes moodustavad rikkumise toimepanemise ajal majandusüksuse.
Asjaolu, et nagu ka käesoleval juhul, ei ole emaettevõtja ja tema tütarettevõtja solidaarvastutust liidu konkurentsieeskirjade rikkumise eest tuvastatud komisjoni lõplikus otsuses, ei takista selliste nõuete suhtes määruse nr 1215/2012 artikli 8 punkti 1 kohaldamist.
Käesoleval juhul soovis eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, milline mõju on eespool viidatud sätte võimalikule kohaldamisele esiteks asjaolul, et hageja tugineb oma nõuete põhjendamiseks äriühingu vastu, kes osales liidu konkurentsieeskirjade rikkumises, ja äriühingu vastu, kellele kuulub esimesena nimetatud äriühingu kapitalis ainuosalus või peaaegu ainuosalus, emaettevõtja otsustava mõju ja vastutuse eeldusele, ning teiseks asjaolul, et teine äriühing vaidleb vastu sellele, et ta avaldas oma tütarettevõtjale otsustavat mõju ja moodustas sellega ühe majandusüksuse.
Euroopa Kohus tuletas esimesena meelde, et nimetatud eeldus töötati välja seoses sellega, et asjaomased ettevõtjad vaidlustasid komisjoni otsused, milles tuvastati nende osalemine liidu konkurentsieeskirjade rikkumises ja määrati neile trahvid määruse nr 1/2003 (
6
) alusel. Sellise konteksti kohta on Euroopa Kohus täpsustanud, et piisab, kui komisjon tõendab, et emaettevõtjale kuulub tütarettevõtja kapitalis ainuosalus või peaaegu ainuosalus, selleks et saaks eeldada, et emaettevõtja avaldab tütarettevõtja äritegevusele ka tegelikult otsustavat mõju. Komisjon võib seejärel pidada emaettevõtjat tütarettevõtjale määratud trahvi maksmise eest solidaarselt vastutavaks, välja arvatud juhul, kui emaettevõtja, kel lasub kohustus see eeldus ümber lükata, esitab piisavad tõendid, mis kinnitavad, et tütarettevõtja tegutseb turul iseseisvalt (
7
).
Euroopa Kohus rõhutas, et see eeldus võib olla kohaldatav ka juhul, kui füüsiline või juriidiline isik, kes väidab, et talle on tekitatud kahju seetõttu, et äriühing osales liidu konkurentsieeskirjade rikkumises, on esitanud nõude teise äriühingu vastu, kellele kuulub ainuosalus või peaaegu ainuosalus esimese äriühingu kapitalis (
8
).
Teisena nähtub Euroopa Kohtu praktikast, et rahvusvahelise kohtualluvuse kontrollimise etapis ei hinda kohus, kelle poole on pöördutud, nõude vastuvõetavust ega põhjendatust, vaid teeb üksnes kindlaks seosed kohtu asukohariigiga, mis õigustavad asja allumist sellele kohtule määruse nr 1215/2012 artikli 8 punkti 1 järgi.
Järelikult võib asja menetlev kohus sellises olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas, piirduda selle kontrollimisega, ega ei ole a priori välistatud, et emaettevõtja avaldas tütarettevõtjale otsustavat mõju, et ta saaks enda kohtualluvust tunnistada, niivõrd kui riigisisene õigus seda lubab.
Nii on see juhul, kui hageja tugineb emaettevõtja otsustava mõju ja vastutuse eeldusele. Selle kontrollimine, ega emaettevõtja vastu esitatud nõue ei ole kunstlik, eeldab siiski, et kostjad saavad tugineda tõenditele, mis viitavad kas sellele, et emaettevõtjale ei kuulunud otseselt või kaudselt ainuosalus või peaaegu ainuosalus tütarettevõtja kapitalis, või et see eeldus ei saa muul põhjusel kehtida.
Neil asjaoludel ei ole määruse nr 1215/2012 artikli 8 punktiga 1 vastuolus, kui nõuete puhul, milles palutakse emaettevõtjalt ja tema tütarettevõtjalt solidaarselt välja mõista hüvitis kahju eest, mis on tekkinud seetõttu, et tütarettevõtja pani toime konkurentsieeskirjade rikkumise, tugineb emaettevõtja asukohajärgne kohus, kellele need nõuded esitati, oma rahvusvahelise kohtualluvuse tuvastamisel emaettevõtja otsustava mõju ja vastutuse eeldusele, tingimusel et kostjatelt ei võeta eespool nimetatud võimalust.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT 2012, L 351, lk 1).
(
2
)	Tunnustatud Euroopa Kohtu praktikas.
(
3
)	Siin on oluline, et Heineken ei tegutsenud ise Kreeka õlleturul ning tema vastu MTB esitatud nõue põhineb üksnes otsustaval mõjul, mis tal väidetavalt oli AB tegevuse suhtes, kusjuures Heineken vaidleb sellele vastu.
(
4
)	21. mai 2015. aasta kohtuotsus CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, punkt 20).
(
5
)	Kohtuotsus CDC Hydrogen Peroxide (eespool viidatud, punkt 21).
(
6
)	Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 [ELTL] artiklites [101 ja 102] sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).
(
7
)	26. oktoobri 2017. aasta kohtuotsus Global Steel Wire jt vs. komisjon (C‑457/16 P ja C‑459/16 P – C‑461/16 P, EU:C:2017:819, punkt 84 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
8
)	Nimelt ei saa mõistel „ettevõtja“ liidu konkurentsieeskirjade tähenduses olla erinevat ulatust olukorras, kus komisjon määrab trahvi määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 alusel, ja olukorras, kus liidu konkurentsinormide rikkumise tõttu esitatakse kahju hüvitamise hagi.