62008CC0141
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
Г-ЖА E. SHARPSTON
представено на 14 май 2009 година (
1
)
Дело C-141/08 P
Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd
срещу
Съвет на Европейския съюз
„Обжалване — Търговска политика — Дъмпинг — Внос на дъски за гладене с произход от Китай — Регламент (ЕО) № 384/96 — Член 2, параграф 7, буква в) и член 20, параграфи 4 и 5 — Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика — Право на защита — Антидъмпингово разследване — Предоставени на предприятията срокове за представяне на становища“
1.
Накратко, настоящата жалба (
2
) се отнася до китайски износител, обект на антидъмпингово разследване, чието искане нормалните му цени да бъдат оценявани по същия начин като цените на износител, функциониращ в условията на пазарна икономика, първоначално е било отхвърлено от Комисията и по-късно e преразгледано в по-благоприятна посока, но накрая неочаквано е окончателно отхвърлено.
2.
Пред Първоинстанционния съд износителят твърди, че Комисията i) неправилно е приела, че е изключена възможността да промени първоначалната си преценка, и ii) е предоставила на износителя недостатъчен срок, за да реагира на окончателната преценка.
3.
Първоинстанционният съд приема, че i) становището на Комисията, свързано с невъзможността за извършване на повторна преценка на предходните обстоятелства, има второстепенен характер, поради това ii) дори и на износителя да е бил даден достатъчен срок да реагира, тази реакция е можело да се отнася единствено до становището от второстепенен характер, а не до материалните основания за отказа, така че правото на защита на износителя не е било засегнато.
4.
Сега износителят твърди, че приетото във връзка с мотивите на Комисията е явно погрешно тълкуване на доказателствата, така че ако е бил даден достатъчен срок, реакцията е можело да бъде релевантна.
5.
Съдът ще трябва да определи, на първо и основно място, дали е налице „изопачаване на доказателствата“ от страна на Първоинстанционния съд. Иначе принципно той не е компетентен да преценява доказателствената стойност (
3
). Единствено ако е налице такова изопачаване, той ще може да разгледа доводите във връзка с недостатъчния срок за реакция.
Антидъмпингови процедури и законодателство
6.
Защитата на производството на Общността срещу дъмпингов внос е регламентирана по същество в Регламент (ЕО) № 384/96 (
4
) на Съвета (наричан по-нататък„основният регламент“).
7.
Съгласно член 1, параграфи 1 и 2 от този регламент антидъмпингово мито може да се прилага за всяка антидъмпингова стока, чието пускане в свободно обращение в Общността причинява вреда. Един продукт е дъмпингов, ако експортната му цена за Общността е по-ниска от сравнима с нея цена за сходен продукт при обичайни търговски условия в страната на износа.
8.
Съгласно член 5, параграф 1 процедура по разследване на съществуването, степента и ефекта на дъмпинг се образува въз основа на писмена жалба от името на производството на Общността. Член 6 регламентира процедурите по разследване, а членове 2—4 определят по същество критериите, които следва да бъдат прилагани.
9.
Член 2 се отнася до определянето на дъмпинг. Той съдържа правилата за определяне на нормалната стойност (част А, параграфи от 1 до 7) и експортната цена (част Б, параграфи 8 и 9), които следва да бъдат сравнени (част В, параграф 10), за да бъде установен дъмпинговият марж (част Г, параграфи 11 и 12). Единствено част А е релевантна за настоящото дело.
10.
Съгласно член 2, параграф 1, първа алинея нормалната стойност се определя на основата на реално платената или подлежаща на плащане цена от независими купувачи в страната на износа. Тя се определя съобразно правилата, установени в останалата част от параграфи 1—6, които са подходящи за предприятия, действащи в условията на пазарна икономика.
11.
По отношение на другите предприятия член 2, параграф 7, буква а), първа алинея предвижда: „В случай на внос от страни без пазарна икономика нормалната стойност се определя на основата на цената или изградената стойност в трета страна с пазарна икономика или цената от такава трета страна към други страни, включително Общността, или ако това не е възможно, на всяка друга разумна основа, включително и цената, действително платена или платима в Общността за подобни продукти, подходящо коригирана, ако е необходимо, за да се включи разумен марж на печалба“.
12.
Независимо от това, съгласно член 2, параграф 7, буква б) при разследвания относно внос, по-специално от Китайската народна репу-блика (която се счита за непазарна икономика), „нормалната стойност се определя в съответствие с параграфи от 1 до 6, ако е показано, на основание на подходящо формулираните претенции от един или повече производители, обект на разследването, и в съответствие с критериите и процедурите, определени в буква в), че условията на пазарна икономика преобладават за този производител или производители по отношение на производството и продажбата на подобния разглеждан продукт. В противен случай се прилагат правилата, определени в буква а)“.
13.
Член 2, параграф 7, буква в), който е решаващ при определянето дали износителят по настоящото дело отговаря на условията за предоставяне на такъв статут (известен като „статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика“, съкращаван още като „СПИ“), съдържа различни критерии, всички от които трябва да са изпълнени, за да бъде предоставен такъв статут. Сред тези критерии първа алинея, второ тире гласи, че дружествата трябва да имат „ясен основен комплект счетоводна документация, която се подлага на независим одит в съответствие с международните счетоводни стандарти и се прилага във всички случаи“ (
5
).
14.
Член 2, параграф 7, буква в), последна алинея постановява: „Определянето дали производителят отговаря на гореспоменатите критерии се извършва в рамките на три месеца от началото на разследването, след конкретни консултации с консултативния комитет и след като на промишлеността на Общността бъде дадена възможност да изрази мнението си. Това определение остава в сила по време на цялото разследване“ (
6
).
15.
По дело Nanjing Metalink International/Съвет (
7
) Първоинстанционният съд тълкува разпоредбата като „предназначена по-конкретно да гарантира, че въпросът [дали да бъде предоставен статут на предприятието, функциониращо в условията на пазарна икономика] не се решава въз основа на въздействието му върху изчисляването на дъмпинговия марж“. По-нататък Първоинстанционият съд посочва, че „член 2, параграф 7, буква в), последно изречение от основния регламент следва да бъде тълкувано в смисъл, че забранява на институциите да извършват повторна преценка на доказателствата, с които са разполагали при първоначалното определяне на статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика. Тази разпоредба обаче не изключва статутът да бъде преустановен, в случай че промяна във фактическата ситуация, въз основа на която той е предоставен, не позволява вече да се направи изводът, че съответният производител функционира в условията на пазарна икономика“ (
8
).
16.
В хода на процедурата по разследване Комисията може да наложи временни мита в съответствие с член 7. Въпреки това единствено когато окончателно събраните факти доказват, че е налице дъмпинг и причинена от него вреда и интересът на Общността изисква предприемане на действие, Съветът трябва да наложи окончателно антидъмпингово мито по предложение на Комисията не по-късно от един месец преди изтичането на срока на временните мита и след съгласуване с консултативния комитет (член 9, параграф 4). В случай на налагане на окончателно мито цялата процедура трябва да приключи в рамките на 15 месеца от започването ѝ (член 6, параграф 9).
17.
Последната релевантна разпоредба е член 20, параграфи 4 и 5. Съгласно член 20 заинтересованите от разследване страни могат да получат от Комисията разгласяване на подробностите, подкрепящи основните факти и съображения, на основата на които са въведени временни мерки (параграф 1) и „окончателно разгласяване“ на основните факти и съображения, на основата на които съществува намерение за препоръка за налагането на окончателни мерки (параграф 2). Текстът на член 20, параграфи 4 и 5 е следният:
„4.   Окончателното разгласяване се прави в писмена форма. То се прави, с надлежно отчитане на защитата на поверителна информация, във възможно най-кратък срок и обикновено не по-късно от един месец преди вземане на окончателно решение или преди внасяне от страна на Комисията на предложение за окончателни действия в съответствие с член 9. Ако Комисията не в състояние да разгласи някои факти и съображения към този момент, това се извършва във възможно най-кратък срок след този момент. Разгласяването не преопределя решенията, които може да бъдат взети от Комисията или Съвета впоследствие, но ако такива решения се основават на други факти и съображения, същите се разгласяват във възможно най-кратък срок.
5.   Забележки, направени след окончателното разгласяване, се вземат предвид, само когато се получат в рамките на срок, определен от Комисията за всеки конкретен случай, като този срок е най-малко 10 дни, при надлежно отчитане на спешността на случая“.
Фактически обстоятелства
18.
Фактите са изложени в точки 4—23 от обжалваното решение. По-долу обобщавам това изложение, препращайки също към и цитирайки определени документи, разглеждани от Първоинстанционния съд, които са посочени в жалбата.
19.
На 4 февруари 2006 г. Комисията започва разследване във връзка с внос на дъски за гладене, включително произведените и изнасяни от Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd (наричано по-нататък „Yongjian“), установено във Foshan, Китайска народна репу-блика.
20.
На 23 февруари 2006 г. Yongjian прави искане да му се признае статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика. След като извършва проверки, Комисията отговаря на, че според нея не са изпълнени критериите, посочени в член 2, параграф 7, буква в), първа алинея, второ тире от основния регламент, тъй като счетоводните документи на Yongjian, както и одитните доклади не съответстват на изискванията на международните счетоводни стандарти. През септември 2006 г. следва нова размяна на писма, но Комисията поддържа позицията си.
21.
По-късно Комисията приема Регламент (ЕО) № 1620/2006 (
9
), с който се потвърждава отхвърлянето на заявлението на Yongjian за признаване на статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, и се налага временно мито в размер на 18,1% върху вноса на произведените от него дъски за гладене.
22.
Yongjian продължава да представя становища и статистически данни в подкрепа на заявлението си за предоставяне на статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика. Според точка 13 от обжалваното решение:
„С писмо от 20 февруари 2007 г. Комисията изпраща на жалбоподателя документ, съдържащ обща окончателна информация, както и документ, съдържащ специална информация. В първия документ Комисията съобщава за своето намерение да предостави на жалбоподателя СПИ[ (
10
)]. Всъщност Комисията приема, от една страна, че констатираните на етапа на временните мерки недостатъци в счетоводната практика на предприятието нямат особено отражение върху пренесените в счетоводните сметки финансови резултати, и от друга страна, обстоятелството, че счетоводните сметки са непълни, на първо място, не създава проблем относно сведенията, свързани с продажбите при износ, доколкото Комисията вече е приела тези данни, когато е имала възможност да установи тяхната достоверност, и на второ място, посоченото обстоятелство не е определящо за вътрешните продажби, тъй като същите данни не са достатъчно значими, за да притежават представителност. Комисията също така посочва, че при тези условия нормалната стойност е трябвало да бъде определена въз основа на производствените разходи и че разходите за стомана са били съществен елемент от тях. В това отношение Комисията приема, че официалните китайски статистически данни относно вноса на стомана, представени в хода на административната процедура, са потвърдили достоверността на счетоводните данни на предприятието във връзка с разходите за стомана и са позволили също изчисляването на нормалната стойност въз основа на образуваната в Китай стойност“.
23.
В резултат на това документът, съдържащ обща окончателна информация, посочва окончателна митническа ставка в размер на 0% за дъските за гладене на Yongjian.
24.
През март 2007 г. Комисията получава становища от жалбоподателите, които, цитирайки точка 14 от обжалваното решение, „твърдят, от една страна, че жалбоподателят не отговаря на посочения в член 2, параграф 7, буква в), първа алинея, второ тире от основния регламент критерий, и от друга страна, че с последното изречение на член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент не се допуска в хода на процедурата институциите да променят определения статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика“.
25.
На 6 и 22 март 2007 г. консултативният комитет разглежда предложението на Комисията от 20 февруари. Съгласно точка 15 от обжалваното решение: „Мнозина членове на консултативния комитет оспорват предоставянето на жалбоподателя на статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика“.
26.
Би било полезно да посочим точки от 13 до 18 от писменото становище при встъпване на италианското правителство на първа инстанция (
11
):
„13
На заседанията на антидъмпинговия комитет на 6 и 22 март 2007 г. редица негови членове се противопоставиха на предоставянето на статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, на предприятието, подало заявление.
14
По-конкретно, Комисията бе обвинена в нарушаване на член 2, параграф 7, буква в) [sic] от основния антидъмпингов регламент, както е разтълкуван в решението на Първоинстанционния съд от 14 ноември 2006 г. по дело Metalink, T-138/02.
15
По същество статутът на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, не може да бъде предоставен на предприятия от трети страни, обект на дъмпингови разследвания, след като са изминали първите три месеца от разследването, освен ако не е настъпила релевантна промяна в обстоятелствата.
16
Такъв не е случаят при китайските предприятия, на които Комисията е възнамерявала да предостави СПИ със закъснение. Нещо повече, причините, които са обосновавали отказа на такъв статут във временната фаза, са били много сериозни, става въпрос за нередовно счетоводство, водено в нарушение на принципите на МСС, поради което е било малко вероятно да бъдат разрешени бързо.
17
Тази позиция е твърдо защитена от италианската делегация в хода на заседанието на антидъмпинговия комитет на 6 март 2007 г. и е била последвана от делегациите на Португалия, Литва, Франция, Испания, Полша, Гърция, Белгия и Чешката репу-блика.
18
След тази силна опозиция от страна на държави членки и изправена пред явно нарушение на съдебната практика по дело Metalink, Комисията, потвърждавайки позицията, която вече е била заела във временния регламент, и отхвърля предоставянето на статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, на съответните три китайски предприятия, включително и на жалбоподателя, в ревизирания документ, съдържащ обща окончателна информация от 23 март 2007 г.“
27.
Вечерта на 23 март 2007 г., петък, Комисията изпраща по факс до Yongjian ревизиран документ, съдържащ обща окончателна информация, и ревизиран документ, съдържащ специална окончателна информация. В тези документи тя потвърждава първоначалния си отказ да предостави статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, основно по съображение че счетоводните практики на Yongjian са в явно нарушение на международните счетоводни стандарти. В резултат на това е предложена окончателна митническа ставка в размер на 18,1% за продуктите на Yongjian. Комисията посочва и отхвърля доводите на Yongjian в полза на предоставянето на статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, но не споменава за предишното си намерение да предложи предоставянето на такъв статут и съответно не посочва причини за промяната в позицията си от 20 февруари.
28.
Първоначално на Yongjian е бил даден срок до четвъртък, 29 март 2007 г. (шест календарни дни), за да представи коментари или становище. В понеделник, 26 март, то моли да прегледа преписката, като получава достъп до нея във вторник, 27 март. В сряда, 28 март, моли срокът, отпуснат за представяне на коментари, да бъде удължен с една седмица.
29.
Комисията отговаря на 29 март, като посочва, че Yongjian вече е прегледало преписката четири пъти и че единствената въведена нова информация включва ревизираните документи, съдържащи информация. Комисията посочва също, че тези документи „по същество не съдържат нови констатации […], а по-скоро потвърждават временните констатации [на Комисията]“. Тя заключава: „Ето защо не намираме, че основанията, изтъкнати в подкрепа на искането за удължаване, са достатъчни. Въпреки това по изключение бихме се съгласили да удължим срока до понеделник, 2 април 2007 г.“ Така на Yongjian в крайна сметка са дадени 10 календарни дни, в които да представи коментари или становище.
30.
Междувременно на 23 март 2007 г. Комисията е изпратила на консултативния комитет окончателния работен документ за съгласуване. На този документ е одобрен от комитета след прилагането на писмена процедура. На Комисията внася в Съвета предложение за окончателни мерки въз основа на ревизирания документ, съдържащ окончателна информация.
31.
Yongjian е представило становището си пред Комисията на 2 април 2007 г., като оспорва извода, че не отговаря на необходимите условия за предоставянето на статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, и моли Комисията да не приема тезата на жалбоподателя, че с член 2, параграф 7, буква в), последно изречение от основния регламент се забранява изменението на първоначално определеното.
32.
Комисията отговаря с писмо от 4 април 2007 г., изпратено до адвоката на Yongjian. Доколкото е релевантно, то гласи следното:
„На 20 февруари 2007 г. службите на Комисията разгласиха своето намерение да променят преценката си относно статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика (СПИ), и съответно дъмпинговите маржове и митническите ставки на трима китайски производители износители, включително вашия клиент, и покани заинтересованите страни да представят коментари. Това разгласяване не съставлява по какъвто и да било начин нова преценка относно СПИ.
Както става ясно от ревизирания документ, съдържащ обща окончателна информация, Комисията продължи да издирва и проверява цялата информация, която счете за необходима, с оглед на окончателните ѝ констатации (вж. точка 4). По такъв начин Комисията не лиши която и да било заинтересована страна от правото ѝ да представя надлежно обосновани коментари.
В съответствие с гореспоменатия принцип и съгласно коментарите на промишлеността на Общността във връзка с това, службите на Комисията решиха да не пристъпват към промяна на СПИ, а да потвърдят временните си констатации. Всъщност окончателно бе установено, че отражението на въпросните счетоводни практики, които, както вече бе споменато, нарушават МСС, не може да бъде разглеждано като незначително.
Обясненията на Вашия клиент, дадени след временното разгласяване, бяха оценени заедно с бележките, представени от промишлеността на Общността, след окончателното разгласяване на 20 февруари 2007 г., като се установи, че счетоводството на Вашия клиент не е било подлагано на одит в съответствие с МСС, тъй като Вашият клиент не е спазвал принципа на текущо начисляване (в противоречие с МСС 1.25), извършвал е компенсиране на приходите и на разходите (в противоречие с МСС 1.32) и е регистрирал сделки по обобщен начин, вместо да ги представя поотделно (в противоречие с МСС 1.13 и МСС 1.29). Всички гореспоменати несъответствия не са били коментирани от одиторите.
В становището си от 2 април 2007 г. Вашият клиент продължава да излага същите доводи относно отклоненията при водене на счетоводство и тяхното съответствие с МСС или липса на такова, които вече е представил преди окончателното разгласяване, а и както добре съзнавате, съдебната практика, свързана с оценяването на заявленията за признаване на СПИ, не позволява да се извършва повторна преценка на предходните обстоятелства.
Що се отнася до новите данни във връзка с цените на стоманата, предоставени от Вашия клиент след временното разгласяване, отбелязваме, че тази информация също бе разгледана заедно с коментарите, представени от промишлеността на Общността след окончателното разгласяване на 20 февруари 2007 г., като бе установено, че новата информация във връзка с цените на стоманата не позволява да се направи нова преценка на всички пропуски, установени в счетоводството на Вашия клиент.
Поради това, тъй като новите доказателства във връзка с цените на стоманата не биха могли да окажат въздействие върху определянето на СПИ, нормалната стойност на вашия клиент трябваше да бъде определена в съответствие с релевантната разпоредба на член 2, параграф 7 от основния регламент, т.е. трябваше да бъде установена въз основа на цената или конструираната стойност в аналогична държава.
По отношение на определянето на експортната цена отбелязваме, че Вашият клиент не е оспорвал в своите становища по временното или окончателно разгласяване фундаменталните принципи, прилагани от службите на Общността към определянето на износните продажби, извършвани пряко с несвързани купувачи. Бележките на вашия клиент се отнасят единствено до използвания обменен курс или до технически подробности във връзка с представянето в Excel на групираните КНП [контролни номера на продукта], използвани при изчисляването на дъмпинга (и двете са упоменати или в документа, съдържащ обща окончателна информация, или в документа, съдържащ специфична окончателна информация). Логичният извод, следващ от предходното, е, че вашият клиент е приел констатациите на службите на Комисията. Поради това представени сега становища не могат да бъдат взети под внимание.
Член 20, параграф 4 от основния регламент предвижда, че окончателното разгласяване не преопределя решенията, които може да бъдат взети от Комисията или Съвета впоследствие, но ако такива решения се основават на други факти и съображения, същите се разгласяват във възможно най-кратък срок. Това бе целта на ревизирания документ от 23 март 2007 г., съдържащ обща окончателна информация.
Независимо от това, имайте предвид, че Комисията е готова да преразгледа положението във връзка със СПИ на вашия клиент след една година, в случай че бъдат представени достатъчно доказателства в това отношение“.
33.
Що се отнася до причините за промяната в позицията на Комисията, може би е полезно да отбележим на този етап, че в точка 23 от писмената си защита пред Първоинстанционния съд (
12
) Съветът е заявил:
„Наистина през февруари 2007 г. Комисията предвиждаше да промени своята позиция относно СПИ в отговор на доказателства, които по онова време считаше за „съществени“. В първия документ, съдържащ информация, тя посочва, че би могла да предвиди предлагането на подобна промяна въз основа на повторна преценка на данните и при потвърждаване на определени вносни цени на стоманата, разглеждани като ново доказателство. Тя бе готова да направи извода, че по този начин са налице достатъчно „нови данни и обяснения“, които да обосноват ревизиране на приетото решение относно предоставянето на СПИ. Въпреки това след получаване на становища от заинтересованите страни и съгласуване с антидъмпинговия комитет Комисията промени своята позиция относно тези съображения и потвърди първоначално приетото решение, а именно че жалбоподателят няма право на СПИ, предвид член 2, параграф 7, буква в), второ тире, липсата на достатъчно нови елементи и абсолютно ясният текст на член 2, параграф 7, буква в). Тя заключава, че условията, необходими за ревизиране на първоначално приетото решение в съответствие с Решение по дело Nanjing Metalink International/Съвет, не са изпълнени, поради което следва да бъде приложено основното задължение, предвидено в член 2, параграф 7, буква в), последно изречение […]“
34.
С писмо от 5 април 2007 г. Yongjian моли Комисията да предложи окончателни мерки въз основа на документа, съдържащ обща окончателна информация от, тъй като според него изводът във връзка със статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, е основан на грешка при прилагане на правото.
35.
Въпреки това на 23 април 2007 г. Комисията приема спорния регламент (
13
), с който по-специално се налага окончателно антидъмпингово мито в размер на 18,1% върху вноса на дъските за гладене, произведени от Yongjian.
Процедура и решение на първа инстанция
36.
Yongjian иска отмяна на регламента в частта, която се отнася до него. Комисията, тримата жалбоподатели, представляващи промишлеността на Общността (
14
), и Италианската репу-блика встъпват в подкрепа на Съвета.
37.
Yongjian изтъква две правни основания: i) погрешно тълкуване на член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент и ii) нарушение на член 20 от основния регламент и на правото на защита.
Първо правно основание: погрешно тълкуване на член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент
38.
Yongjian поддържа, че единственото обяснение на Комисията за внезапната промяна в позицията се съдържа в писмото от 4 април 2007 г., според което съдебната практика не позволява повторна преценка на предходните обстоятелства. (Ако истинската причина обаче е друга, то предложението, изпратено на Съвета, не съдържа мотивите, на които се основава, а това е в нарушение на член 253 ЕО.)
39.
Препратката към съдебната практика може да се отнася единствено до Решение по дело Nanjing Metalink Imternational/Съвет. Според това решение обаче последното изречение на член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент има за цел да гарантира, че въпросът за статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, е определен обективно, а не въз основа на неговото въздействие върху изчисляването на дъмпинговия марж. По този начин на институциите се забранява да извършват повторна преценка на информацията, с която разполагат при извършването на първоначалната преценка, но не и да отменят статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, ако от променените обстоятелства или нови доказателства е видно, че съответното предприятие не отговаря на необходимите критерии. Такова правило предполага, че решение относно статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, е взето преди решението относно нормалната стойност.
40.
По настоящото дело обаче Комисията предприема двете стъпки едновременно. Поради това няма причина за различно третиране на статута на Yongjian, предвид член 2, параграф 7, буква в), и на други аспекти от временната преценка, които може да бъдат преразгледани. Тъй като Комисията е заключила, че първоначалната преценка относно статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, не е била обоснована по причини, посочени в документа, съдържащ обща окончателна информация от 20 февруари 2007 г., като не е обяснила защо тези причини биха могли да са погрешни, тя е имала не само правото, но и задължението да поправи извода си. Ето защо предложението за окончателни мерки нарушава член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент, което опорочава спорния регламент.
41.
Първоинстанционният съд най-напред отбелязва, че съображения от 12—14 от спорния регламент сочат, че „отказът да се промени определеният с временния регламент статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, не е мотивиран с пречка за извършване на повторна преценка на предходните обстоятелства, установена в член 2, параграф 7, буква в), последно изречение от основния регламент, а с несъответствието на счетоводството на жалбоподателя с МСС и с липсата на нови данни, които могат за засегнат тази оценка. Следователно отказът произтича от прилагането на материалните критерии на член 2, параграф 7, буква в), първа алинея, второ тире от регламента“ (
15
).
42.
От ревизираните документи, съдържащи информация, не става ясно, че отказът на Комисията да предложи предоставянето на жалбоподателя на статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, е мотивиран от забраната за извършване на повторна преценка на предходните обстоятелства, след като нейните доводи по този въпрос са изведени предимно от несъответствието на счетоводните практики на Yongjian (
16
).
43.
По-нататък Първоинстанционният съд препраща към писмото на Комисията от 4 април 2007 г. като „единствения документ, в който Комисията посочва, че съдебната практика относно определянето на статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, не позволява да се извършва нова преценка на предходните обстоятелства“. Той цитира съответната точка: „В становището си от Вашият клиент продължава да излага същите доводи относно отклоненията при водене на счетоводство и тяхното съответствие с МСС или липса на такова, които вече е представил преди окончателното разгласяване, а и както добре съзнавате, съдебната практика, свързана с оценяването на заявленията за признаване на СПИ, не позволява да се извършва повторна преценка на предходните обстоятелства“ (
17
).
44.
По-нататък, в точки от 47 до 50 от решението Първоинстанционният съд продължава:
„47
Както е видно от това писмо, Комисията се позовава на съдебната практика, която съдържа забрана за извършване на повторна преценка на предходните обстоятелства с цел отхвърляне на доводите, които жалбоподателят вече е представил преди изпращането на окончателната информация. В отговор на въпрос на Първоинстанционния съд по време на съдебното заседание, Комисията уточнява, без жалбоподателят да оспорва това, че посочените в становището доводи се съдържат в писмото от 1 септември 2006 г., изпратено от жалбоподателя преди първоначалното определяне на СПИ, което определяне е с дата и е осъществено с временния регламент.
48
Следва обаче да се отбележи, че в писмото си от 4 април 2007 г. Комисията основава своя отказ да признае СПИ с това, че в нарушение на МСС в счетоводството на жалбоподателя се пренебрегва счетоводният принцип за текущо начисляване, извършват се компенсации и се отчитат всички сделки заедно, вместо да се посочват поотделно. В това отношение Комисията изтъква, че извършените одитни проверки не са довели до формулиране на някакво становище по този въпрос. Първоинстанционният съд отбелязва, че Комисията също е посочила, че информацията относно цената на стоманата не позволява извършването на нова преценка на констатираните пропуски в счетоводството на жалбоподателя.
49
От писмото е видно също, че становището на Комисията, свързано с невъзможността за извършване на повторна преценка на предходните обстоятелства, има второстепенен характер, след като институцията основава своя отказ да предложи предоставянето на СПИ с преценката на въпроса дали жалбоподателят отговаря на приложимите материални критерии.
50
Следователно е необходимо да се констатира, че фактически остава недоказано твърдението на жалбоподателя, че Комисията в конкретния случай се основала на забраната за извършване на повторна преценка на предходните обстоятелства, не е основателно. Тъй като по тази причина първото основание не може да бъде прието, следователно обсъждането на тълкуването на последното изречение от член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент и на точка 44 от Решение по дело Nanjing Metalink International/Съвет, посочено по-горе, е лишено от релевантност“.
45.
След като накратко обсъжда редица други точки, които не са свързани с обжалването, Първоинстанционният съд отхвърля първото правно основание, посочено от Yongjian.
Второ правно основание: нарушение на член 20 от основния регламент и на правото на защита
46.
Yongjian поддържа, че съгласно член 20, параграфи 4 и 5 от основния регламент Комисията трябва окончателно да разгласи основните факти и съображения, на основата на които възнамерява да препоръча окончателни мерки, поне десет дни преди да изпрати предложението си на Съвета, за да се даде възможност на страните да представят становища, а на Комисията — да се съобрази с тях. В конкретния случай обаче Комисията е представила предложението за окончателни мерки въз основа на ревизирания документ, съдържащ обща окончателна информация, едва шест дни след като този документ е бил изпратен на Yongjian и четири дни преди определената му дата за представяне на становище.
47.
По този въпрос Първоинстанционният съд по същество се съгласява с Yongjian. На първо място той отбелязва, че член 20, параграф 5 от основния регламент, макар и да не гласи, че Комисията трябва да изчака изтичането на десетдневния срок, преди да изпрати предложението си на Съвета, не може да бъде тълкуван отделно от член 20, параграф 4, който предвижда Комисията да направи окончателно разгласяване не по-късно от един месец преди внасяне на предложение за окончателни действия в Съвета. Следователно Комисията не може да внесе предложението си в Съвета преди изтичането на десетдневния срок (
18
).
48.
По-нататък Първоинстанционният съд отхвърля довода на Съвета, че Комисията може да вземе предвид становища, изменяйки предложението си до Съвета. Член 250, параграф 2 ЕО позволява на Комисията да измени предложението си, за да улесни сближаването на възгледите в рамките на институцията или институциите, участващи в процеса на взимане на решения, но упражняването на това правомощие не е подходящо, за да се вземат предвид становищата на страните в достатъчна степен (
19
). Нещо повече, тези становища биха могли да имат съществени последици относно съдържанието на окончателния акт. Фактът, че предложение за окончателни мерки вече е било изпратено, сам по себе си вероятно би повлиял на изводите, които могат да бъдат направени въз основа на тези становища. По този начин, ако Комисията може да изпрати предложението си до Съвета преди получаване на становищата на заинтересованите страни, това би могло да има неблагоприятно въздействие върху възможността те да бъдат действително взети предвид (
20
).
49.
В конкретния случай Комисията е била задължена да информира Yongjian относно новата си позиция, основана на ново или различно съображение по смисъла на член 20, параграф 4 от основния регламент, а именно че данните относно цената на вносната стомана не променят изводите, които следва да бъдат направени за целите на предоставяне на статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, във връзка с неспазването на МСС от страна на Yongjian. Член 20, параграф 4 не подкрепя тезата на Комисията, според която само изменение в преценката на фактическите обстоятелства, които са останали непроменени, не налага то да бъде съобщено на заинтересованите страни. Когато преценката на релевантната фактическа информация е разгледана за първи път, същата следва да бъде съобщена на заинтересованите страни, за да представят становището си във връзка с това. Тъй като ревизираните документи, съдържащи обща окончателна информация, са изпратени на Yongjian на 23 март 2007 г., а предложението за окончателни мерки е изпратено на Съвета на, шест дни по-късно, Комисията не е спазила изискванията на член 20, параграф 5 (
21
).
50.
Въпреки това Първоинстанционният съд отхвърля второто правно основание на Yongjian.
51.
Той счита, че неспазването на предвидения в член 20, параграф 5 от основния регламент десетдневен срок би могло да доведе до отмяна на спорния регламент само доколкото съществува възможност поради тази нередовност административната процедура да доведе до различен резултат, който конкретно засяга правото на защита на Yongjian (
22
). Ревизираните документи, съдържащи окончателна информация, обаче не съдържат нова фактическа информация, която преди това да не е била представена на вниманието на Yongjian, а в предишни етапи на процедурата Yongjian е имало възможност да представи своята теза по позицията, изложена в ревизираните документи, които съдържат окончателна информация от 23 март 2007 г. Нещо повече, освен доводите във връзка с член 2, параграф 7, буква в), последно изречение от основния регламент, в своето писмо от Yongjian не е изтъкнало нови доводи в отговор на новата позиция на Комисията. Становището му в писмото относно последното изречение от член 2, параграф 7, буква в) и решението по дело Nanjing Metalink International/Съвет по никакъв начин не влияе на съдържанието на спорния регламент. Както е било установено в контекста на първото правно основание, отказът да бъде предоставен статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, се основава на прилагането на материалните критерии в член 2, параграф 7, буква в), първа алинея, второ тире (
23
).
Жалбата
52.
Yongjian посочва две правни основания, които ще обобщя по-долу, заедно с писмените и устните становища на Съвета, Комисията и жалбоподателите и писменото становище на Италианската репу-блика.
Първо правно основание: констатация, която явно противоречи на документите по преписката
53.
Yongjian поддържа по същество че Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагането на правото, като е направил извода, че тълкуването на член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент и на точка 44 от Решението по делото Nanjing Metalink International/Съвет е ирелевантно, доколкото подобен извод явно противоречи на съдържанието на документите по преписката. Следователно неправилно е било да не се произнесе по основния въпрос дали член 2, параграф 7, буква в), последно изречение забранява на Комисията да извърши повторна преценка на първоначалното си решение да не предостави статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика.
54.
Доводите му са насочени към първата част от това становище и до голяма степен се основават на посоченото от италианското правителство и от Съвета в писмените им становища, представени на Първоинстанционния съд (
24
), съгласно които Комисията се е върнала към първоначалната си позиция в отговор на възражения, че повторна преценка би противоречала на член 2, параграф 7, буква в), последно изречение от основния регламент съгласно тълкуването му в Решение по дело Nanjing Metalink International/Съвет. Yongjian изтъква, че от документите по преписката е напълно ясно, че този въпрос е не от второстепенен, а от фундаментален характер с оглед на промяната на позицията на Комисията в последния момент и следователно с оглед на окончателното решение да наложи антидъмпингово мито в размер на 18,1%, вместо 0%. Обратната констатация, направена от Първоинстанционния съд, представлява изопачаване на доказателствата по смисъла на съдебната практика и затова подлежи на контрол от Съда.
55.
Съветът, Комисията и жалбоподателите се позовават на съдебната практика с оглед на това, че само Първоинстанционният съд е компетентен да установява и преценява факти, освен в случаите, когато фактическа неточност в неговите констатации следва от представените му документи или когато ясният смисъл на доказателствата е бил изопачен (
25
), и с оглед на това, че ако жалбоподателят се позовава на такова изопачаване, той следва да посочи ясно кое доказателство счита за изопачено и да посочи грешките в преценката, които според него са довели до изопачаването (
26
).
56.
По-нататък Съветът изтъква, че Yongjian препраща единствено към становищата на Съвета (това всъщност е довод, основаващ се на доказателства, с които Първоинстанционният съд вече разполага) и на италианското правителство (отразено в твърдението на Първоинстанционния съд, че „мнозина членове на Консултативния комитет оспорват предоставянето на жалбоподателя на СПИ“). Той не препраща към писмените доказателства, на които се основава заключението на Първоинстанционния съд, а именно съображенията в спорния регламент, причините, посочени в ревизирания документ, съдържащ окончателна информация, и обяснението, дадено в писмото на Комисията от 4 април 2007 г.
57.
Комисията добавя, че становищата на Съвета и на италианското правителство не могат да служат като доказателство за собствените ѝ причини да се върне към първоначалната си позиция. Тези причини са посочени в предложението ѝ до Съвета и се основават на неспазването от страна на Yongjian на приложимите материални критерии.
58.
Италианското правителство посочва, че Yongjian не е оспорило фактите и фактическите констатации, въз основа на които Първоинстанционният съд заключава, че връщайки се към първоначалната си преценка, Комисията не се е позовала по същество на член 2, параграф 7, буква в), последно изречение от основния регламент.
59.
В хода на заседанието жалбоподателите поддържат, че истинската причина за промяната на позицията е, че в документа, съдържащ окончателна информация от 20 февруари 2007 г., Комисията е приела тезата на Yongjian, според която неспазването на международните счетоводни стандарти е пречка за предоставяне на статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, единствено ако се отразява върху дъмпинговите изчисления, но след това тази теза е разколебана от техния довод, че формалното неспазване е пречка, независимо от въздействието, който е в основата за ревизирания документ от 23 март.
60.
Както италианското правителство, така и жалбоподателите подчертават, че според Решение по дело Nanjing Metalink International/Съвет отказът да бъде предоставен статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, може да бъде отменен единствено ако настъпи промяна в установените факти, докато Yongjian е целяло единствено да докаже, че счетоводните несъответствия, за които е признало, не са се отразили върху цените му.
Второ правно основание: погрешен извод относно последиците от нарушението на член 20, параграф 5 от основния регламент
61.
Yongjian подчертава фундаменталния характер на правото на справедлив процес в общностното право и конкретно в антидъмпингови производства (
27
). Макар да приема, че неспазването на това право би могло да засегне валидността на оспорваната мярка единствено ако при липса на тази нередовност резултатът е можел да бъде различен (
28
), Yongjian изтъква, че това е така само ако не е налице каквато и да било друга възможност за различен краен резултат (
29
).
62.
В конкретния случай Yongjian настоява, че тълкуването на член 2, параграф 7, буква в), последно изречение от основния регламент е било решаващо при определяне на налагането на антидъмпингово мито в размер от 18,1%, вместо 0%. Следователно фактът, че Yongjian е било лишено от всякаква възможност да докаже, че тълкуването на Комисията е било погрешно, представлявал нарушаване на правото на справедлив процес. Ако това право е било упражнено, то е можело да се отрази радикално върху крайния резултат.
63.
Съветът посочва, че Първоинстанционният съд е преценил, че нарушаването на член 20, параграф 5 от основния регламент не е засегнало съдържанието на спорния регламент или съответно правото на Yongjian на справедлив процес. Ако това е така, доводът на Yongjian до голяма степен е ирелевантен. Във всеки случай той се основава на предположение за успех на първото правно основание. Правото на Yongjian да бъде изслушан във връзка с отказа да бъде предоставен статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, не е било засегнато, тъй като е имал възможността да бъде изслушан по-рано. Нещо повече, Първоинстанционният съд е установил факт, който не може да бъде оспорен при обжалване, че Yongjian нито е изтъкнал някакви нови доводи в отговор на позицията на Комисията, нито е уточнил какви доводи е можел да изтъкне.
64.
Комисията поддържа, че правното основание почива на две погрешни предпоставки. Конкретно то предполага, че Yongjian е щял да има възможност да посочи нови и решаващи доводи, ако Комисията е изчакала до след 2 април 2007 г., за да изпрати предложението си до Съвета, и че Комисията е била убедена, че Yongjian заслужава статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, но е счела, че Решение по дело Nanjing Metalink International/Съвет ѝ забранява да предостави този статут. Първоинстанционният съд отхвърля и двете твърдения, но Yongjian не оспорва тези констатации като изопачаване на доказателствата.
65.
Италианското правителство и жалбоподателите по същество са съгласни със становищата на Съвета и на Комисията.
Тълкуване на член 20, параграфи 4 и 5 от основния регламент
66.
В допълнение Съветът, Комисията и жалбоподателите не са съгласни с извода на Първоинстанционния съд, че член 20, параграф 5 от основния регламент налага десетдневен срок за становища във всички случаи, когато Комисията основава извода си на факти или съображения, различни от посочените в окончателните документи, съдържащи информация.
67.
На заседанието двете институции направиха разграничение между i) окончателното разгласяване, посочено в член 20, параграф 4, първо и второ изречение, ii) фактите и съображенията, които Комисията не е в състояние да разгласи при окончателното разгласяване, посочени в член 20, параграф 4, трето изречение, и iii) различните факти и съображения, на които може да бъде основано последващо решение, посочени в последното изречение от разпоредбата. Според тяхното становище десетдневният срок се прилага единствено в хипотезата i), която покрива целия обхват на разследването и затова е много по-важна от каквито и да било последващи поправки. При хипотезите ii) и iii), винаги съществува право на отговор (
30
), но единственото изискване е определеният срок да бъде разумен с оглед на естеството на фактите или съображенията.
68.
И институциите, и жалбоподателите посочват, че антидъмпинговите процедури са обект на строги срокове (
31
), които трудно биха се спазвали, ако незначителни изменения водят до удължаване. Комисията добавя, че е можела и е щяла да промени своето предложение до Съвета, ако Yongjian е направилo релевантни коментари след представянето на първоначалното предложение. Жалбоподателите поддържат, че ако становището на Yongjian от 2 април 2007 г. е довело до промяна в позицията на Комисията, то на промишлеността на Общността е следвало да бъде предоставен допълнителен десетдневен срок за коментари, което води до превишаване на общия срок на процедурата. Единствено при нови решаващи обстоятелства, по които страните не са имали възможност да представят коментари преди това, Комисията трябва да ги информира и да предостави десетдневен срок за коментари, когато промени позицията си — а не в случаи като конкретния, когато всички обстоятелства, на които се е позовала, са били изцяло обсъдени.
Оценка
Първо правно основание: констатация, която явно противоречи на документите по преписката
69.
Централният и ключов елемент на това правно основание е твърдението, че в разрез с установеното от Първоинстанционния съд Комисията е основала окончателната си позиция относно предоставянето на статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, на съображението, че последното изречение от член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент ѝ забранява да изменя първоначалната си преценка.
70.
Yongjian не оспорва точността на никоя фактическа констатация на Първоинстанционния съд, а по-скоро преценката му за установените факти и изводите, които е направил въз основа на тях.
71.
От богатата и последователна практика на Съда е ясно, че той „не е компетентен да установява фактите, нито по принцип да проверява доказателствата, които Първоинстанционният съд е приел в подкрепа на тези факти. Щом като тези доказателства са били редовно събрани и общите принципи на правото и приложимите процесуални правила относно доказателствената тежест и събирането на доказателствата са били спазени, само Първоинстанционният съд може да преценява значението, което трябва да бъде дадено на доказателствата, които са му били представени. Следователно освен в случай на изопачаване на тези доказателства, тази преценка не представлява правен въпрос, който в това си качество подлежи на контрол от Съда“ (
32
).
72.
„Изопачаването на доказателствата“ е концепция, използвана от Съда най-напред по делото Hilti/Комисия (
33
). Изглежда, че тя е вдъхновена от френската юридическа концепция за dénaturation, която съставлява правно основание за касационно обжалване. Dénaturation е налице, когато при разглеждане на делото по същество съдът превиши своята компетентност, тълкувайки ясно и недвусмислено формулиран документ (като споразумение, завещание, доклад, съдебно решение или чуждо право) по начин, несъвместим с формулировката му. Обратно, тълкуването на неясно или двусмислено формулиран документ е в пределите на компетентност на съда и не може да бъде оспорено при такова обжалване (
34
).
73.
В конкретния случай Първоинстанционният съд препраща в своята оценка към съображенията от спорния регламент, към ревизирания документ, съдържащ обща окончателна информация, и към писмото на Комисията от 4 април 2007 г.
74.
От първите два документа Първоинстанционният съд установява, че единствените причини, посочени в подкрепа на окончателното решение за определяне на статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, са, че счетоводните практики на Yongjian не съответстват на МСС (
35
).
75.
Тази констатация изглежда безспорна и определено не представлява изопачаване на доказателствата. Освен това Yongjian не е изтъквало доводи в тази посока.
76.
Въз основа на писмото от 4 април 2007 г. Първоинстанционният съд приема, че независимо от твърдението на Комисията, че „съдебната практика относно оценяването на заявленията за СПИ не позволява да се извършва повторна преценка на предходните обстоятелства“, на практика тя е отказала да предостави статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, по съображение че счетоводството на Yongjian нарушава МСС, доколкото не е спазван принципът на текущо начисляване, извършвано е компенсиране на приходите и на разходите и сделките са били регистрирани по обобщен начин, вместо да бъдат представяни поотделно — въпроси, по които одиторите не са представили коментари. Първоинстанционният съд посочва също твърдението на Комисията, че информацията за цените на стоманата не позволява да бъде направена нова преценка във връзка с недостатъците, установени в счетоводството на жалбоподателя. Следователно той прави заключението, че становището на Комисията относно забраната да бъде извършвана повторна преценка на предходните факти е от второстепенен характер, тъй като отказът да бъде предоставен статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, се е основавал на преценката дали Yongjian е спазвало релевантните материални критерии (
36
).
77.
В тези констатации или изводи не намирам нещо, което да изопачава смисъла на съответните части от писмото от 4 април 2007 г. (
37
), по смисъла на строгия тест, приложим съгласно практиката на Съда.
78.
Вярно, може да спори дали от писмото от 4 април 2007 г. може да бъде направен изводът, че основната причина за внезапната промяна в позицията на Комисията наистина е тезата, че ѝ е забранено да се върне към първоначалното си решение. Няма да правя преценка на тази хипотеза, но ще посоча, че това очевидно не е единственият възможен извод, който може да бъде направен от формулировката на писмото. Следователно изводът на Първоинстанционния съд се основава на преценка на доказателствата, която при липса на изопачаване на обостоятелствата, не е правен въпрос, подлежащ на разглеждане от страна на Съда.
79.
Този извод не може да бъде поставен под съмнение от съдържанието на становищата, представени пред първата инстанция от италианското правителство и от Съвета. Дори посочените твърдения (
38
) да могат да бъдат разглеждани като доказателства, а не като доводи, ясно е, че никоя страна не е била осведомена за реалните причини за промяната в позицията на Комисията в периода между окончателните и ревизираните документи, съдържащи окончателна информация.
80.
Всъщност в своето становище пред първата инстанция Комисията, която сама е имала възможност да информира Първоинстанционния съд относно мотивите си, по-специално е заявила, че сблъсквайки се с възраженията от няколко държави членки, и членовете, и служителите на Комисията са продължили своите разсъждения след документите, съдържащи окончателна информация, и са стигнали до извода, че недостатъците в счетоводството на Yongjian са такива, че критерият, посочен в член 2, параграф 7, буква в), първа алинея, второ тире от основния регламент, не би могъл да се счита за изпълнен. Позоваването на Решение по дело Nanjing Metalink International/Съвет в писмото от 4 април 2007 г. просто е имало за цел да изтъкне, че нови факти не са били приведени (
39
).
81.
Следователно според мен първото правно основание трябва да бъде отхвърлено. Твърдението относно изопачаване на фактите от Първоинстанционния съд не може да се приеме. Ако преценката на Първоинстанционния съд относно доказателствата се запази, доколкото той е направил извода, че Комисията не е променила позицията си на основание на член 2, параграф 7, буква в), последно изречение от основния регламент съгласно тълкуването му в Решение по дело Nanjing Metalink International/Комисия, то очевидно доводът във връзка с тълкуването на това законодателство и на съдебната практика, независимо дали пред първата инстанция или при обжалване, не е релевантен.
82.
Заявявайки това, използвам възможността да отбележа, че подходът на Първоинстанционния съд в точки 44 и 47 от Решение по дело Nanjing Metalink International/Съвет, както е посочен в точка 15 по-горе, ми се струва правилен във всички точки, в които е категоричен.
83.
По мое мнение той правилно разграничава повторната преценка на предходно оценени доказателства (което е забранено) от промяната в заключението, основана на промяна в релевантното фактическо положение (което е допустимо). Бих добавила, че както Комисията е приела в писмените си становища и е потвърдила на заседанието, възможността да бъде направена промяна в заключението трябва да се прилага двупосочно: трябва да позволява промяна в преценката, независимо дали това е благоприятно или (в случая с Решение по дело Nanjing Metalink International/Съвет) неблагоприятно за износителя.
84.
Следователно ако Yongjian е установило променени фактически обстоятелства, но Комисията, позовавайки се на член 2, параграф 7, буква в), последно изречение от основния регламент, е отказала да ги вземе предвид, то Yongjian разполага с основателни доводи да иска упражняването на съдебен контрол върху решението за предоставяне на статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, в спорния регламент.
Второ правно основание: погрешен извод относно последиците от нарушението на член 20, параграф 5 от основния регламент
85.
Изводът ми, че първото правно основание на Yongjian трябва да бъде отхвърлено, предполага, че и второто правно основание трябва да бъде отхвърлено.
86.
Въз основа на фактите Първоинстанционният съд е преценил, че промяната в позицията на Комисията в периода между окончателните и ревизираните документи, съдържащи окончателна информация, се е основавала изцяло на въпроси, които Yongjian вече е имало възможност да коментира, без да е засегната от направеното от Комисията тълкуване на член 2, параграф 7, буква в), последно изречение от основния регламент.
87.
В случай че тази констатация бъде потвърдена, то на Yongjian не е било отказано изслушване в каквото и да било отношение, което е можело да засегне крайния резултат. Изводът на Първоинстанционния съд, че макар и да е налице нарушение на член 20, параграф 5 от основния регламент, то не е от естество да засегне съдържанието на спорния регламент и следователно правото на защита на жалбоподателя и поради това не би могло да доведе до незаконосъобразност и до отмяна на този регламент, изцяло съответства на съдебната практика, на която той се е позовал (
40
).
88.
Освен това Yongjian не е изтъкнало нито един довод, който не почива на презумпцията, че промяната в позицията на Комисията наистина е била обоснована с тезата, че член 2, параграф 7, буква в), последно изречение от основния регламент ѝ забранява да променя първоначалната си преценка относно статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, така че Yongjian да можеше да представи становище, оспорващо тази теза. Позовавайки се на Решение по дело Alrosa/Комисия (
41
), той се стреми да направи извода, че нарушаването на правото на изслушване може да бъде пренебрегнато като чисто формално единствено, ако няма никаква възможност крайният резултат да е бил различен, но че това е съществен недостатък, засягащ валидността на приетата мярка, ако просто е невъзможно да бъде определен точният обхват на евентуалното отражение върху крайния резултат. Този аргумент обаче не може да бъде релевантен, когато основните становища, които съответната страни твърди, че е била възпрепятствана да направи, се отнасят до въпроси, за които е установено, че не биха могли да се отразят на крайния резултат.
Тълкуване на член 20, параграфи 4 и 5 от основния регламент
89.
Остава въпросът, повдигнат от Съвета, Комисията и жалбоподателите, дали Първоинстанционният съд правилно е преценил, че член 20, параграф 5 от основния регламент изисква Комисията да предостави десет дни на страните, за да реагират на каквото и да е ново разгласяване на факти или съображения, преди да изпрати предложението си на Съвета.
90.
Този въпрос не е повдигнат като насрещна жалба (
42
), нито е релевантен за настоящата жалба. В случай че становища относно тълкуването на последното изречение от член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент не биха могли да засегнат крайния резултат от преценката на Комисията относно статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, и по този начин съдържанието на спорния регламент, то фактът, че Yongjian не е имало възможност да представи такова становище, е ирелевантен, независимо дали липсата на тази възможност формално нарушава член 20, параграф 5 от основния регламент или не.
91.
Въпреки това този въпрос очевидно е от значение за институциите и всички заинтересовани страни в антидъмпинговите производства. Затова ще ги коментирам накратко тук.
92.
Първо, не съм особено впечатлена от позоваването от страна на институциите и жалбоподателите на строгите общи срокове, приложими към антидъмпинговите разследвания. Общностната правна уредба е наложила това ограничение заедно с определени по-кратки срокове, които да бъдат спазвани в рамките на цялостния срок. От институциите зависи да предприемат подходящите стъпки с оглед всички тези ограничения и няма основание те да бъдат освободени от спазването на частичен срок, тъй като това затруднява спазването на цялостния срок.
93.
Второ, съгласна съм със заключението на Първоинстанционния съд, че становищата на заинтересованите страни трябва да бъдат получени, преди Комисията да изпрати предложението си на Съвета, както и с мотивите, въз основа на които е направила това заключение (
43
). Становища относно факти или съображения, които са различни от тези в окончателния документ, съдържащ информация, и въз основа на които се прави извод, очевидно заслужават толкова внимание, колкото становищата във връзка със самото окончателно разгласяване. Все пак техният практически интерес очевидно би бил подкопан, ако бъдат получени едва след като Комисията е приключила и изпратила своето предложение на Съвета, тъй като съществува голям риск те да не бъдат взети под внимание в същата степен.
94.
Трето, отбелязвам, че в конкретния случай Комисията е определила срок, в който Yongjian да представи коментари по ревизираните документи, така че е ирелевантно дали основният регламент я задължава да направи това или не. Определяйки такъв срок обаче, Комисията по необходимост се е подчинила на изискването на член 20, параграф 5 той да бъде поне десет дни. Първоначално тя не е спазила това изискване, като е определила срок само от шест дни. След като е поправила този недостатък, удължавайки срока на десет дни, логично е да е задължена да изчака коментарите (и да ги вземе под внимание), преди да изпрати своето предложение на Съвета.
95.
Във връзка с това отбелязвам, че предложението е било изпратено на 2 април 2007 г., почти 14 месеца след започване на разследването на, и че спорният регламент е бил приет на, четиринадесет месеца и девет дни след започването. Следователно все още е имало поле за действие преди изтичането на петнадесетмесечния срок, предвиден в основния регламент. При всички положения е ясно, че Комисията, която е наясно с наложените ѝ срокове, трябва да отчита както тези срокове, така и необходимостта да уважава правото на защита при провеждането на антидъмпингово разследване. Когато е нужно, трябва да изчислява в обратна посока на наложените крайни срокове, за да даде възможност на страните да представят необходимите становища.
96.
Четвърто, струва ми се, че поведението на Комисията в конкретния случай (особено като се има предвид, че ревизираните документи, съдържащи информация, са включвали радикална и абсолютно необявена промяна в позиция, която значително е засегнала интересите на Yongjian, и са били изпратени по факс след обичайното работно време, петък вечер, при всички положения може да бъде определено като несъответстващо на принципите на добрата администрация. Независимо дали е налице нарушение на член 20, параграф 5 от основния регламент, Комисията очевидно е действала, без особено да зачита страна, чиито интереси засяга неблагоприятно и която е имала право да очаква по-голяма ефикасност и внимание от страна на институция на Общността.
97.
Накрая, въпреки всичко съм съгласна с институциите и жалбоподателите, че не всяко изменение във факти или съображения, на които се основава предложението на Комисията до Съвета, налагат определянето на срок за допълнителни становища. Някои са толкова незначителни, че не са необходими коментари или не биха могли да се отразят на крайния резултат. Въпреки това в такава ситуация до голяма степен е ирелевантно дали се приема, че е налице формално нарушение на член 20, параграф 5 от основния регламент, тъй като отсъствието на каквото и да било възможно отражение върху крайния резултат означава, че валидността на окончателната мярка не е засегната.
98.
В конкретния случай промяната в позицията е била достатъчно радикална и неочаквана и е оказала достатъчно отражение, така че да е наложително предоставянето на допълнително време за коментари. Дори Yongjian да не е имало възможност да представи коментари, които да се отразят на крайния резултат, това не може да се предположи предварително.
Съдебни разноски
99.
Съгласно член 122 от Процедурния правилник на Съда когато жалбата е неоснователна, Съдът се произнася по съдебните разноски. Съгласно член 69, параграф 2 загубилата страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Съгласно член 69, параграф 4 държавите членки и институциите, които са встъпили в делото, понасят направените от тях съдебни разноски, а Съдът може да вземе решение друга встъпила страна да понесе направените от нея съдебни разноски.
100.
В конкретния случай считам, че жалбата трябва да бъде отхвърлена. Съветът е направил искане за съдебни разноски. Жалбоподателите също са направили искане за съдебни разноски, като участието им в производството по обжалване изглежда обосновано, тъй като техният интерес е засегнат. Поради това Yongjian следва да бъде осъдено да заплати съдебните разноски на Съвета и на жалбоподателите, а италианското правителство и Комисията следва да понесат направените от тях съдебни разноски.
Заключение
101.
С оглед на всички изложени по-горе съображения становището ми е, че Съдът следва:
—
да отхвърли жалбата,
—
да осъди Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd да заплати съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз и на Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA и Colombo New Scal SpA,
—
да осъди Италианската репу-блика и Комисията на Европейските общности да понесат направените от тях съдебни разноски.
(
1
)	Език на оригиналния текст: английски.
(
2
)	Срещу решението на Първоинстанционния съд по дело Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Съвет (T-206/07, Сборник, стр. II-1) (наричано по-нататък „обжалваното решение“).
(
3
)	Вж., по-скорошно, Решение от 22 декември 2008 г. по дело British Aggregates Association/Комисия и Обединено кралство (C-487/06 P, Сборник, стр. I-10505, точка 97.
(
4
)	Регламент от 22 декември 1995 г. за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, 1996 г. стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223—242), изменен и допълнен.
(
5
)	Изглежда, че това е свързано с Регламент (ЕО) № 1725/2003 на Комисията от 29 септември 2003 година относно приемането на някои международни счетоводни стандарти в съответствие с Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета (OВ L 261, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 42, стр. 3—422). Международен счетоводен стандарт (наричан по-нататък „МСС“) 1 се отнася до представянето на финансови отчети.
(
6
)	Консултативният комитет, създаден по силата на член 15 от основния регламент, се състои от представители на всяка държава членка и се председателства от представител на Комисията.
(
7
)	Решение на Първоинстанционния съд от 14 ноември 2006 г. по дело Nanjing Metalink International/Съвет (T-138/02, Recueil, стр. II-4347), по-конкретно точки 44 и 47.
(
8
)	В това решение Първоинстанционният съд не е имал причина да (и затова не е) разгледал обратната ситуация, при която промяна във фактическата ситуация, въз основа на която този статут е отказан, може вече да не позволява извода, че съответният производител не е функционирал при условията на пазарна икономика.
(
9
)	От 30 октомври 2006 г. за налагане на временно антидъмпингово мито за внос на дъски за гладене с произход от Китайската народна репу-блика и Украйна (ОВ L 300, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 50, стр. 110) (наричан по-нататък „временният регламент“).
(
10
)	Документът, съдържащ специална информация, се отнася единствено до дъмпинговите изчисления, а не до въпросите по настоящото дело, нито на първа инстанция, нито при обжалването.
(
11
)	Цитирано от Yongjian в жалбата му; мой превод от италиански — езикът на оригиналния текст.
(
12
)	Цитирано от Yongjian в неговата жалба; мой превод от френски език.
(
13
)	Регламент (ЕО) № 452/2007 на Съвета от 23 април 2007 година за налагане на окончателно мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на дъски за гладене с произход от Китайската народна репу-блика и Украйна (OВ L 109, 2007 г., стр. 12).
(
14
)	Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA и Colombo New Scal SpA (наричани по-нататък „жалбоподателите“).
(
15
)	Точка 44 от обжалваното решение.
(
16
)	Точка 45.
(
17
)	Точка 46; съответната част от това писмо е цитирана изцяло по-горе, в точка 32.
(
18
)	Точка 65 цитира Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 1998 г. по дело Champion Stationery и други/Съвет (T-147/97, Recueil, стр. II-4137, точки от 81 до 83).
(
19
)	Точка 66 цитира Решение на Съда от 5 октомври 1994 г. по дело Германия/Съвет (C-280/93, Recueil, стр. I-4973, точка 36).
(
20
)	Точка 67.
(
21
)	Точки 68—70.
(
22
)	Точка 71 цитира Решение на Съда от 10 юли 1980 г. по дело Distillers Company/Комисия, (30/78, Recueil, стр. 2229, точка 26) и Решение на Първоинстанционния съд от по дело Shanghai Teraoka Electronic/Съвет (Т-35/01, Recueil, стр. II-3663, точка 331).
(
23
)	Точки 72—75.
(
24
)	Цитирани по-горе съответно в точки 26 и 33.
(
25
)	Решение на Съда от 11 февруари 1999 г. по дело Antillean Rice Mills и др./Комисия (C-390/95 P, Recueil, стр. I-769, точка 29).
(
26
)	Решение на Съда от 6 март 2003 г. по дело Aalborg Portland и др./Комисия (C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P и C-219/00 P, Recueil, стр. I-123, точка 50).
(
27
)	Решение на Съда от 27 юни 1991 г. по дело Al-Jubail Fertilize/Съвет (C-49/88, Recueil, стр. I-3187, точка 16).
(
28
)	Вж. съдебната практика, посочена в бележка под линия 22 по-горе.
(
29
)	Решение на Първоинстанционния съд от 1 юли 2007 г. по дело Alrosa/Комисия (T-170/06, Сборник, стр. II-2601, точка 203).
(
30
)	В съображение 5 от преамбюла на основния регламент е посочено, че той е основан на Антидъмпинговото споразумение на СТО от 1994 г., член 6, параграф 9 от който гласи: „Преди да приемат окончателно решение, властите трябва да информират всички заинтересовани страни относно най-важните разгледани факти, на които се основава решението да се приложат окончателни мерки. Tова съобщение следва да се направи така, че да се осигури достатъчно време на страните да защитят интересите си“. [неофициален превод]
(
31
)	Член 6, параграф 9 налага общ петнадесетмесечен срок за приключване на разследванията; член 7, параграф 7 — деветмесечен срок за временните мита, а член 9, параграф 4 изисква предложението за налагане на окончателни мита да бъде внесено един месец преди изтичането на тези мита.
(
32
)	Решение по дело British Aggregates/Комисия, посочено в бележка под линия 3, точка 97; вж. също съдебната практика, посочена в точка 55.
(
33
)	Решение на Съда от 2 март 1994 г. по дело Hilti/Комисия (C-53/92 P, Recueil, стр. I-667, точка 42).
(
34
)	Вж. например определенията в Cornu. Vocabulaire juridique. Paris, 1987, или http://www.dictionnaire-juridique.com.
(
35
)	Точки 43—45 от обжалваното решение.
(
36
)	Точки 46—49 от обжалваното решение.
(
37
)	Изложени дословно в точка 32 по-горе.
(
38
)	Посочени по-горе съответно в точки 26 и 33.
(
39
)	Вж. по-конкретно точки 10 и 11 от становището на Комисията при встъпването пред първата инстанция.
(
40
)	Вж. точка 51 и бележка под линия 22 по-горе.
(
41
)	Вж. точка 61 и бележка под линия 29 по-горе.
(
42
)	На заседанието Съветът заяви, ако правилно съм разбрала, че възражението му се отнася до принципно твърдение на Първоинстанционния съд, а не до констатацията, че Комисията е нарушила член 20, параграф 5 от основния регламент.
(
43
)	Вж. точка 48 по-горе.