РЕШЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (пети състав)
7 май 2025 година(*)
„ Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, взети с оглед на положението в Сирия — Замразяване на средства — Ограничения за достъп до територията на държавите членки — Запазване на името на жалбоподателя в списъците на съответните лица, образувания и органи — Критерият „виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“ — Презумпция за връзка със сирийския режим — Грешка в преценката — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на справедлив съдебен процес — Право на ефективна съдебна защита — Пропорционалност — Право на собственост — Право на личен живот — Засягане на репутацията — Ново основание “
По дело T‑502/23,
Хашем Анвар Акад, с местожителство в Монреал (Канада), представляван от Ст. Коев, адвокат,
жалбоподател,
срещу
Съвет на Европейския съюз, представляван от T. Haas и Л. Хъмчева,
ответник,
ОБЩИЯТ СЪД (пети състав),
състоящ се от: J. Svenningsen, председател, C. Mac Eochaidh и J. Martín y Pérez de Nanclares (докладчик), съдии,
секретар: Г. Митрев, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството, по-конкретно, решението на Общия съд да не уважи искането за анонимност, предвид публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на името и фамилията на жалбоподателя, както и мотивите за вписване по отношение на него,
предвид изложеното в съдебното заседание от 7 януари 2025 г.,
постанови настоящото
Решение
1        С жалбата си на основание член 263 ДФЕС жалбоподателят, г‑н Хашем Анвар Акад, иска отмяната на Решение (ОВППС) 2023/1035 на Съвета от 25 май 2023 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 139, 2023 г., стр. 49), на Регламент за изпълнение (ЕС) 2023/1027 на Съвета от 25 май 2023 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 139, 2023 г., стр. 1) (наричани по-нататък заедно „актовете от 2023 г. за запазване в списъците“), на Решение (ОВППС) 2024/1510 на Съвета от 27 май 2024 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 2024/1510) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2024/1517 на Съвета от 27 май 2024 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 2024/1517) (наричани по-нататък заедно „актовете от 2024 г. за запазване в списъците“), в частта на всеки от тези четири акта, с която името на жалбоподателя е запазено в приложените към актовете списъци (наричани по-нататък заедно „обжалваните актове“).
Обстоятелства по спора и факти, настъпили след подаването на жалбата
2        Жалбоподателят е сирийски гражданин и е описан от Съвета на Европейския съюз като извършващ дейност в Сирия.
3        Настоящото дело се вписва в контекста на ограничителните мерки, приети от Съвета, от 2011 г. насетне, по отношение на Сирия и на лицата, отговорни за тежките репресии срещу цивилното население на Сирия, както е видно от Решение 2011/273/ОВППС на Съвета от 9 май 2011 година относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 121, 2011 г., стр. 11).
По запазването на името на жалбоподателя в списъците, приложени към актовете от 2023 г. за запазване в списъците
4        С писмо от 31 март 2023 г. Съветът изпраща на жалбоподателя доказателствен документ WK 3108/2023 INIT (наричан по-нататък „документ WK 3108/2023“) и доказателствен документ WK 206/2023 EXT 8 (наричан по-нататък „документ WK 206/2023“), датиращи съответно от 3 март и 24 март 2023 г. и изготвени с оглед на подновяването на ограничителните мерки спрямо жалбоподателя.
5        На 25 май 2023 г. Съветът приема актовете от 2023 г. за запазване в списъците, с които името на жалбоподателя е оставено на ред 192 от списъците, приложени към актовете от 2023 г. за запазване в списъците. Основанията за включване на името на жалбоподателя във въпросните списъци (наричани по-нататък „спорните основания“) са формулирани по следния начин:
„Водещ бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, с интереси и/или дейности в множество сектори на сирийската икономика. [Жалбоподателят] има интереси и/или значимо влияние в Anwar Akkad Sons Group (AASG) и дъщерното му дружество United Oil. [Anwar Akkad Sons Group] е конгломерат с интереси в сектори като нефт, газ, химикали, застраховки, промишлени машини, недвижими имоти, туризъм, изложения, сключване на договори и медицинско оборудване. Той е и съучредител на видна охранителна фирма (ProGuard).
[Той] е изпълнявал и дейност като член на сирийския парламент до 2012 г.
Без подкрепа от режима [той] не би бил в състояние да продължи успешната си дейност. Предвид мащаба на стопанските и политическите му връзки с режима той подкрепя и се облагодетелства от сирийския режим“.
6        С писмо от 26 май 2023 г. Съветът уведомява жалбоподателя за приемането на актовете от 2023 г. за запазване в списъците и го уведомява за възможността да представи становище до 1 февруари 2024 г.
По запазването на името на жалбоподателя в списъците, приложени към актовете от 2024 г. за запазване в списъците
7        На 27 май 2024 г. Съветът приема Решение 2024/1510 и Регламент за изпълнение 2024/1517. По силата на горепосоченото решение срокът на прилагане на Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 година относно ограничителни мерки срещу Сирия (OВ L 147, 2013 г., стр. 14) е продължен до 1 юни 2025 г. Името на жалбоподателя е оставено в списъците, приложени към актовете от 2024 г. за запазване (наричани по-нататък заедно със списъците, приложени към актовете от 2023 г. за запазване, „разглежданите списъци“), въз основа на спорните основания, припомнени в точка 5 по-горе.
8        На 28 май 2024 г. Съветът уведомява жалбоподателя за продължаването на действието на актовете от 2023 г.
за запазване в списъците и за възможността да представи становище до 1 февруари 2025 г.
Искания на страните
9        Жалбоподателят моли Общия съд:
–        да обяви жалбата за основателна и да отмени обжалваните актове в частта им, която се отнася до него,
–        да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
10      Съветът моли Общия съд:
–        да отхвърли жалбата като неоснователна,
–        да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски,
–        при условията на евентуалност, ако обжалваните актове бъдат отменени, да разпореди действието на Решение 2024/1510 да бъде запазено по отношение на жалбоподателя до момента, в който ще породи действие частичната отмяна на Регламент за изпълнение 2024/1517.
От правна страна
11      Жалбоподателят излага по същество седем основания в подкрепа на жалбата си, първото — нарушение на правото на защита и на правото на справедлив процес, второто — нарушение на задължението за мотивиране, третото — нарушение на правото на ефективни правни средства за защита, четвъртото — грешка в преценката от страна на Съвета, петото — нарушение на правото на собственост, на принципа на пропорционалност и на свободата на стопанската инициатива, шестото — нарушение на правото на „нормални условия на живот“, и седмото — накърняване на правото на добро име.
12      В хода на съдебното заседание жалбоподателят въвежда ново основание.
13      Новото основание следва да се разгледа предварително, след което да се премине към анализ на основанията, отнасящи се до външната законосъобразност на обжалваните актове, а именно второто основание, както и първото и третото основание, разгледани заедно, а впоследствие и тези, отнасящи се до материалната законосъобразност, като се започне с четвъртото основание, а след него се разгледат заедно петото, шестото и седмото основание.
По новото основание, въведено в съдебното заседание
14      В съдебното заседание, на основание член 84, параграфи 1 и 2 от Процедурния правилник на Общия съд, жалбоподателят писмено въвежда ново основание. То е свързано по същество с промяна в положението, тъй като след събарянето на режима на г‑н Башар ал Асад г‑н Мохамед ал Башир е назначен в качеството на министър-председател на сирийското преходно правителство. От това жалбоподателят прави извода, че жалбата му трябва да бъде уважена и включването на името му в разглежданите списъци да се заличи ex tunc. Това ново основание е придружено от три доказателствени искания.
15      В съдебното заседание Съветът поддържа, че новото основание и доказателствените искания са недопустими и неотносими.
16      Без да е необходимо произнасяне по допустимостта на новото основание, то следва да се отхвърли, тъй като във всички случаи е неоснователно.
17      Всъщност жалбоподателят счита, че падането на режима на г‑н Башар ал Асад поставя под въпрос цялата система от ограничителни мерки, приети по отношение на Сирия, и съответно законосъобразността на обжалваните актове.
18      Според постоянната съдебна практика обаче законосъобразността на даден акт трябва да се преценява въз основа на фактическите и правните обстоятелства, които са съществували към датата на приемане на акта (вж. в този смисъл решения от 3 септември 2015 г., Inuit Tapiriit Kanatami и др./Комисия, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, т. 22 и цитираната съдебна практика, от 11 септември 2024 г., NSD/Съвет, T‑494/22, EU:T:2024:607, обжалвано, т. 73, и от 11 септември 2024 г., Токарева/Съвет, T‑744/22, EU:T:2024:608, т. 68). В настоящия случай несъмнено падането на режима на г‑н Башар ал Асад е важно ново обстоятелство, което би могло да има отражение върху системата от ограничителни мерки, в рамките на която са приети актовете. Това не променя факта, че преценката за законосъобразност, която Общият съд трябва да извърши в случая, трябва да се извърши само в светлината на фактическите и правните обстоятелства, съществували към момента на тяхното приемане, и на политическия контекст. Същевременно падането на режима на г‑н Башар ал Асад на 8 декември 2024 г. и назначаването впоследствие на г‑н Мохамед ал Башир са събития, настъпили след датата на приемане на обжалваните актове, а именно 25 май 2023 г. и 27 май 2024 г., така че те са ирелевантни за разглеждането на тяхната законосъобразност. Следователно във всички случаи новото основание трябва да се отхвърли по същество.
По второто основание, а именно нарушение на задължението за мотивиране
19      Жалбоподателят изтъква, че Съветът е нарушил задължението си за мотивиране по член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г. (наричана по-нататък „ЕКПЧ“), член 296 ДФЕС и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).
20      Съветът оспорва доводите на жалбоподателя.
21      На първо място, що се отнася до доводите на жалбоподателя, от една страна, че нито едно от обстоятелствата, изложени от Съвета в спорните основания, не съответства на настоящото положение на жалбоподателя и от друга страна, че Съветът не подкрепя посочените основания с доказателства, те трябва да бъдат отхвърлени като неотносими в рамките на настоящото основание, тъй като целят по-скоро да оспорят правилността на мотивите на обжалваните актове (вж. в този смисъл решения от 18 юни 2015 г., Ipatau/Съвет, C‑535/14 P, EU:C:2015:407, т. 37, и от 12 юни 2024 г., Shammout/Съвет, T‑649/22, непубликувано, EU:T:2024:376, т. 32 и цитираната съдебна практика).
22      На второ място, доводът на жалбоподателя, че като е запазил името му автоматично в разглежданите списъци, Съветът е нарушил задължението си за мотивиране, трябва да се отхвърли като неотносим. Всъщност фактът, че спорните основания са формулирани по идентичен начин като съдържащите се в актовете, с които преди това името на жалбоподателя е запазено в разглежданите списъци, не може да има никакво въздействие върху това дали те са достатъчни, тъй като това трябва да се преценява с оглед на конкретните обстоятелства по настоящото дело.
23      На трето място, според жалбоподателя Съветът го е приравнил на лице, което се облагодетелства от сирийския режим или го подкрепя, но без да изложи мотив.
24      Съгласно съдебната практика мотивите към акт на Съвета, с който се налага ограничителна мярка, трябва да разкриват не само правното основание на тази мярка, но и специфичните и конкретни причини, поради които при упражняване на оперативната си самостоятелност Съветът приема, че спрямо съответното лице следва да се вземе такава мярка (вж. в този смисъл решения от 13 септември 2018 г., Sberbank of Russia/Съвет, T‑732/14, EU:T:2018:541, т. 97 и цитираната съдебна практика, и от 12 юни 2024 г., Shammout/Съвет, T‑649/22, непубликувано, EU:T:2024:376, т. 27 и цитираната съдебна практика).
25      Не се изисква в мотивите да се уточняват всички относими фактически и правни обстоятелства, доколкото въпросът дали мотивите на определен акт отговарят на изискванията на член 296 ДФЕС, следва да се преценява с оглед не само на текста, но и на контекста, както и на съвкупността от правни норми, уреждащи съответната материя. По-специално, увреждащият акт е достатъчно мотивиран, при положение че е издаден в познат за заинтересованото лице контекст, който му позволява да разбере обхвата на наложената му мярка (вж. в този смисъл решение от 12 юни 2024 г., Shammout/Съвет, T‑649/22, непубликувано, EU:T:2024:376, т. 37 и цитираната съдебна практика).
26      Първо, критериите за включване трябва да бъдат изведени от спорните основания. В този смисъл един от общите критерии за включване е прогласен в член 27, параграф 1 и в член 28, параграф 1 от Решение 2013/255, както е изменено с Решение (ОВППС) 2015/1836 на Съвета от 12 октомври 2015 г. (ОВ L 266, 2015 г., стр. 75) и възпроизведено, що се отнася до замразяването на средства, в член 15, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и за отмяна на Регламент (ЕС) № 442/2011 (OB L 16, 2012 г., стр. 1 и поправка в OB L 190, 2018 г., стр. 20), изменен с Регламент (EС) 2015/1828 на Съвета от 12 октомври 2015 г. (OB L 266, 2015 г., стр. 1). Той предвижда, че ограничителни мерки се налагат на лицата и образуванията, които получават ползи от водените от сирийския режим политики или го подкрепят, и на свързани с тях лица и образувания (критерий за свързаност със сирийския режим).
27      Друг критерий е споменат в член 27, параграф 2, буква а) и параграф 3 и в член 28, параграф 2, буква а) и параграф 3 от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836, възпроизведен, що се отнася до замразяването на финансови средства, в член 15, параграф 1а, буква а) и параграф 1б от Регламент № 36/2012, изменен с Регламент 2015/1828. Според последния критерий ограничителни мерки се прилагат за категорията „видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия“, освен ако има достатъчно информация, че те не са или вече не са свързани с режима или че не упражняват никакво влияние върху него, или че не представляват реален риск от заобикаляне на ограничителните мерки (критерий за видния бизнесмен, извършващ дейност в Сирия).
28      В конкретния случай, както потвърждава Съветът, от спорните основания следва да се направи извод, че името на жалбоподателя е запазено в разглежданите списъци поради подкрепата му за сирийския режим и ползите, които извлича от това, както и от статута му на виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия. При това положение запазването е основано на критерия за свързаност със сирийския режим и на този за видния бизнесмен, извършващ дейност в Сирия.
29      Второ, причините, специфични и конкретни, мотивирали Съвета да запази името на жалбоподателя в разглежданите списъци, са посочени достатъчно ясно, за да дадат възможност на същия да ги разбере. Всъщност последният има интереси или значимо влияние в Anwar Akkad Sons Group (AASG), притежаващо интереси в разнообразни икономически сектори, и в дъщерното му дружество United Oil, а също така е съучредител на голямо предприятие — ProGuard. Освен това през 2012 г. той все още е член на сирийския парламент. Накрая, Съветът подчертава значението на професионалните и политическите му връзки с режима, без чиято помощ не би бил в състояние да продължи успешната си дейност. От това следва, че Съветът е изложил всеобхватно и достатъчно точно причините, които са го мотивирали да приеме, че запазването на името на жалбоподателя в разглежданите списъци е оправдано с оглед на приложимите правни критерии. Впрочем актовете са издадени в познат на заинтересованото лице контекст, което му позволява да разбере обхвата на наложената му мярка. Поради това последният довод на жалбоподателя следва да бъде отхвърлен.
30      При това положение трябва да се отхвърли последният довод на жалбоподателя и от гореизложеното да се направи извод, че в обжалваните актове е спазено задължението за мотивиране, така че второто основание трябва да се отхвърли по същество.
По първото и третото основание, изведени от нарушение на правото на защита, правото на справедлив съдебен процес и правото на ефективна съдебна защита
31      В рамките на първото основание жалбоподателят твърди, че е принуден да се защитава срещу неясни и непълни обвинения в нарушение на правото на защита, и по-конкретно на тежестта на доказване. В рамките на третото основание той поддържа, че Съветът нарушава правото му на ефективна съдебна защита, предвидено в членове 6 и 13 от ЕКПЧ, в член 215 ДФЕС и в членове 41 и 47 от Хартата.
32      Съветът оспорва доводите на жалбоподателя.
33      От една страна, следва да се припомни, че спазването на правото на защита включва по-конкретно правото на изслушване при зачитане на легитимните интереси, свързани с поверителността, закрепено в член 41, параграф 2, буква а) от Хартата (вж. решение от 18 юли 2013 г.,
Комисия и др./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P и C‑595/10 P, EU:C:2013:518, т. 99 и цитираната съдебна практика).
34      Предвиденото в член 41, параграф 2, буква а) от Хартата право на изслушване във всяко производство, което е неразделна част от зачитането на правото на защита, гарантира на всяко лице възможността да изрази надлежно и ефективно становището си в хода на административно производство и преди срещу него да бъде прието решение, което може да засегне неблагоприятно интересите му (вж.
решение от 27 юли 2022 г., RT France/Съвет, T‑125/22, EU:T:2022:483, т. 75 и цитираната съдебна практика). Това правило цели по-конкретно заинтересованото лице да има възможност да поправи грешка или да изтъкне свързани с личното му положение обстоятелства, които налагат решението да бъде прието, да не бъде прието или да има едно или друго съдържание (вж. решение от 21 декември 2011 г., Франция/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, т. 65 и цитираната съдебна практика).
35      От друга страна, правото на ефективна съдебна защита, което е предвидено в член 47 от Хартата, изисква заинтересованото лице да може да се запознае с мотивите за взетото по отношение на него решение посредством прочита на самото решение или чрез изпращането на мотивите му по искане на това лице, без да се засяга правомощието на компетентния съд да изиска изпращането им от съответния орган, за да може то да защити правата си при възможно най-добрите условия и да реши, разполагайки с цялата необходима информация, дали е необходимо да сезира компетентния съд, както и за да се предостави на този съд пълна възможност за упражняване на контрол за законосъобразността на разглежданото решение (вж. решение от 18 юли 2013 г., Комисия и др./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P и C‑595/10 P, EU:C:2013:518, т. 100 и цитираната съдебна практика).
36      На първо място, жалбоподателят поддържа, че правото му на защита и правото му на ефективна съдебна защита са били нарушени, при положение че, въпреки установена кореспонденция със Съвета, към датата на подаване на жалбата той не е получил никакво доказателство в подкрепа на спорните основания и позволяващо да се оборят доводите, които е изтъкнал, и доказателствата, които е представил в жалбата. Трябва обаче да се констатира, че от преписката е видно, че Съветът е предал документи WK 3108/2023 и WK 206/2023 на жалбоподателя и го е уведомил, че може да му изпрати становището си преди 17 април 2023 г. и 16 февруари 2024 г., за да изрази своята гледна точка в хода на административното производство, т.е. преди приемането на обжалваните актове.
37      Доколкото с този довод жалбоподателят цели да упрекне Съвета, че не е взел предвид становището му в хода на административното производство, трябва да се отбележи, че зачитането на правото на защита, което изисква институциите на Европейския съюз да позволят на лицето — адресат на увреждащ го акт, надлежно да изложи гледната си точка, не може да им наложи да я приемат. За да има полза от представянето на гледната точка на това лице, е необходимо единствено тази гледна точка да е била изложена своевременно, за да могат институциите на Съюза да се запознаят с нея и с необходимото внимание да преценят значението ѝ за съдържанието на акта, който е в процес на приемане (вж. в този смисъл решения от 27 септември 2018 г., Ezz и др./Съвет, T‑288/15, EU:T:2018:619, т. 330, и от 17 юли 2024 г., Makhlouf/Съвет, T‑208/22, EU:T:2024:497, обжалвано, т. 68). В случая само фактът, че Съветът не е приел, че запазването на името на жалбоподателя в разглежданите списъци е неоснователно, във всеки случай не би могъл сам по себе си да представлява нарушение на правото на защита на жалбоподателя, стига последният да е имал възможност да представи посочените възражения своевременно.
38      Поради това доводът на жалбоподателя трябва да се отхвърли.
39      На второ място, жалбоподателят поддържа по същество, че правото му на ефективна съдебна защита е нарушено, доколкото обжалваните актове не били мотивирани, което му попречило да изгради последователна защита.
40      Същевременно от анализа на второто основание следва, че спорните мотиви са разбираеми и достатъчно точни, така че на жалбоподателя е дадена възможност да защити правата си при възможно най-добрите условия и да реши, разполагайки с цялата необходима информация, дали е необходимо да сезира съда на Съюза. Затова този довод е неоснователен.
41      С оглед на гореизложеното първото и третото основание следва да се отхвърлят.
По четвъртото основание, изведено от грешка в преценката
Предварителни съображения
42      Според съдебната практика ефикасността на съдебния контрол, гарантиран от член 47 от Хартата, изисква по-конкретно съдът на Съюза да се увери, че решението, с което се приемат или оставят в сила ограничителни мерки и което има индивидуален характер за засегнатото лице или образувание, почива на достатъчно солидна фактическа база. Това предполага проверка на твърдените фактически обстоятелства, съдържащи се в изложението на мотивите, което е в основата на това решение, така че съдебният контрол да не се свежда до преценка на абстрактната вероятност на посочените мотиви, а да включи въпроса дали тези мотиви, или поне онзи от тях, считан сам по себе си за достатъчен да обоснове същото това решение, са обосновани (решение от 18 юли 2013 г., Комисия и др./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P и C‑595/10 P, EU:C:2013:518, т. 119).
43      За целта съдът на Съюза трябва да извърши тази проверка, като при необходимост поиска от компетентния орган на Съюза да представи данни или доказателства, поверителни или не, които са от значение за целите на нейното извършване (вж. решение от 18 юли 2013 г., Комисия и др./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P и C‑595/10 P, EU:C:2013:518, т. 120 и цитираната съдебна практика).
44      Именно компетентният орган на Съюза следва в случай на оспорване да докаже правилността на мотивите, приети срещу съответното лице или образувание, а не последните да доказват отрицателен факт, а именно че тези мотиви не са правилни (решение от 18 юли 2013 г., Комисия и др./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P и C‑595/10 P, EU:C:2013:518, т. 121).
45      За целта не се изисква посоченият орган да представя пред съда на Съюза всички данни и доказателства, относими към мотивите, приведени в акта, чиято отмяна се иска. Важно е обаче представените данни или доказателства да подкрепят приетите срещу засегнатото лице или образувание мотиви (решение от 18 юли 2013 г., Комисия и др./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P, C‑595/10 P, EU:C:2013:518, т. 122).
46      Ако компетентният орган на Съюза представи релевантни данни или доказателства, съдът на Съюза трябва да провери дали твърдените факти са точно установени с оглед на тези данни или доказателства, и да прецени доказателствената им сила в зависимост от обстоятелствата по случая и с оглед на евентуално представеното, по-специално от съответното лице или образувание, становище по тях (решение от 18 юли 2013 г., Комисия и др./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P и C‑595/10 P, EU:C:2013:518, т. 124).
47      Преценката на основателността на включване в списък трябва да се извърши, като доказателствата се разгледат не изолирано, а в контекста, в който се вписват (вж. в този смисъл решения от 21 април 2015 г., Anbouba/Съвет, C‑630/13 P, EU:C:2015:247, т. 51, и от 21 април 2015 г., Anbouba/Съвет, C‑605/13 P, EU:C:2015:248, т. 50).
48      Всъщност Съветът се освобождава от възложената му тежест на доказване, ако представи пред съда на Съюза съвкупност от достатъчно конкретни, точни и съгласувани улики, които дават възможност да се установи наличието на достатъчна връзка между лицето, на което е наложена мярка за замразяване на финансови средства, и режима, срещу който се води борба (вж. решение от 21 април 2015 г., Anbouba/Съвет, C‑630/13 P, EU:C:2015:247, т. 53).
49      Най-напред, за да обоснове запазването на името на жалбоподателя в разглежданите списъци, Съветът представя няколко документа с номера 520/16 RELEX и 541/16—548/16 RELEX и 605/16—608/16 RELEX, съдържащи се в документ № 9440/16 от 25 май 2016 г. (наричан по-нататък „документ 9440/16“) и в документ № 16922/14 от 15 декември 2014 г., с предмет „Coreu PESC/141/14“ (наричан по-нататък „документ 141/14“), достъпни посредством хипервръзка. По-долу е описано само съдържанието на посочените документи, представени от Съвета в рамките на настоящото производство. Става въпрос за публично достъпни документи, а именно доклади, статии в печата, една творба и екранни снимки с произход:
–        от интернет сайтове на печатни издания, като The New York Times,  статията в който е озаглавена „Syria Businessmen Yearn for Reforms“ (Сирийските бизнесмени се стремят към реформи); The Syria Report,  първата статия в който е за United Oil, дъщерно дружество на Anwar Akkad Sons Group, а втората — за тази група; Jadaliyya News Online, който публикува статия със заглавие „The Dynamics of the Uprising in Syria“ (Динамиката на въстанието в Сирия); The Syrian Observer,  който отпечатва статия, озаглавена „Interior Minister Forgets War, Focuses on Pasta“ (Министърът на вътрешните работи загърбва въпросите на войната, а се фокусира върху тестените изделия), първоначално публикувана от опозиционната медия Zaman al-Wasl; и Middle East Economic Digest, който публикува статия, описваща жалбоподателя,
–        от различни интернет сайтове, като „wikileaks.org“, публикувал две американски дипломатически телеграми, и „unglobalcompact.org“, извадката от който се отнася за Anwar Akkad Sons Group,
–        от интернет сайта на Съда на Европейския съюз, в който е поместено прессъобщение № 105/13, отнасящо се по-конкретно за решение от 13 септември 2013 г., Anbouba/Съвет (T‑563/11, непубликувано, EU:T:2013:429),
–        от интернет сайтове на образувания, като този на United Oil и „akkadgroup.com“ относно Anwar Akkad Sons Group,
–        от интернет сайта LinkedIn,  който съдържа екранни снимки, първо, на личната страница на жалбоподателя и второ, на страницата на Anwar Akkad Sons Group,
–        от екранна снимка на Washington Institute for Near East Policy, който публикува под формата на органиграма на сирийския режим взаимодействията между и финансовите интереси на г‑н Башар ал Асад и сирийските бизнесмени,
–        от книгата Stacher, J. Adaptable Autocrats: Regime Power in Egypt and Syria
[Гъвкавите автократи: мощта на египетския и сирийския режим]. Stanford University Press, 2012.
50      Впрочем през 2023 г. Съветът представя документи WK 3108/2023 и WK 206/2023, съдържащи публично достъпни данни, а именно хипервръзки, статии в печата, доклади и екранни снимки, с произход:
–        от интернет сайтове на печатни издания, като Syria Today,
статията в който описва изследване, публикувано от Centre Harmoon, озаглавено „The New Wealthy of War to replace the Veteran Businessmen of Syriа“ (Новозабогателите от войната ще заместят сирийските бизнесмени — ветерани); Syria TV; Orient Net, в който е поместена статия със заглавие „Names… Fake companies to mislead Western sanctions against Assad, and an economic researcher warns“ (Имена… фиктивни компании за заобикаляне на западните санкции срещу Асад, предупреждава изследовател — икономист); The Guardian, който помества статия, озаглавена „Syria using maze of shell companies to avoid sanctions on the Assad regime’s elite“ (Сирия използва лабиринт от фиктивни компании, за да избегне икономическите санкции, наложени на елита на режима на Башар ал Асад), Middle East Eye, който публикува статия, озаглавена „How UAE’s deep ties with Syria came out in the open“ (Как дълбоките връзки на [Обединените арабски емирства] със Сирия излязоха наяве); Atlantic Council, който публикува статия със заглавие „Lebanon’s fate appears to be irreversibly tied to Syria“ (Съдбата на Ливан е необратимо свързана със Сирия); и The Syria Report, който помества статия, озаглавена „UAE-based companies Penalised Over Syria-Related Sanctions Breaches“ (Предприятия, установени в [Обединените арабски емирства], санкционирани за нарушения на свързани със Сирия санкции),
–        от интернет сайта „transparency.org“, съдържащ индекс на световно класиране по показателя „усещане за корупция“,
–        от интернет сайтове на различни фондации или център за изследвания, като Brookings Institution, който публикува статия със заглавие „Syrian uprising 10 year anniversary: A political economy perspective“ (Десетгодишнината на сирийското въстание: политико-икономическа перспектива); Centre Harmoon, който публикува доклад, озаглавен „Replacing the Old Business Elite With the New War Profitees In Syria“ (Замяна на стария бизнес елит с новите облагодетелствани от войната в Сирия); и Dayan Center for Middle Eastern and African Studies (Университета в Тел Авив, Израел), който помества статия със заглавие „The boomerang effect: How Syria brought down Lebanon, which is bringing down Syria“ (Ефектът на бумеранга: как Сирия събори Ливан, който пък събаря Сирия),
–        от уебсайта на Върховния комисар на ООН по правата на човека, който публикува доклад на неправителствената организация Syria Legal Development Programme, озаглавен „Identifying Patterns of Business Involvement in Human Rights abuses in Syria“ (Идентифициране на модели за участие на бизнеса в нарушения на правата на човека в Сирия).
51      Жалбоподателят поддържа по същество, че в писмените си изявления Съветът фактически незаконно размества доказателствената тежест. Съветът рискувал да използва доводи от жалбата и представени с нея доказателства, за да се опита да валидира обжалваните актове a posteriori, от една страна, като измени обосновката на спорните основания и от друга страна, като приеме нови основания за включване в списък няколко дни преди постановяването на настоящото решение. Жалбоподателят добавя, че Съветът е действал по същия начин по делото, по което е постановено решение от 2 юни 2016 г., HX/Съвет (T‑723/14, EU:T:2016:332), приемайки нови основания за включване в списък преди постановяването на съдебното решение.
52      От една страна, следва да се отбележи, че жалбоподателят не посочва нито доводите в писмените си изявления, нито доказателствата, които е представил и които Съветът се е опитал да използва, за да докаже обосноваността на обжалваните актове. Поради това, че не е подкрепен, този довод трябва да се отхвърли.
53      От друга страна, що се отнася до актовете, които евентуално биха били приети преди или след постановяването на настоящото решение, достатъчно е да се припомни, че контролът на Общия съд може да се отнася само до актове, които вече са приети и са посочени достатъчно точно от жалбоподателя. Всъщност спекулативен контрол за законосъобразност на все още неприети актове не е позволен (решение от 13 септември 2013 г., Anbouba/Съвет, T‑592/11, непубликувано, EU:T:2013:427, т. 33 и 34; вж. също решение от 18 май 2017 г., Makhlouf/Съвет, T‑410/16, непубликувано, EU:T:2017:349, т. 27—29 и цитираната съдебна практика).
По надеждността на доказателствата
54      По същество жалбоподателят оспорва, първо, надеждността на доказателствата, описващи Anwar Akkad Sons Group и United Oil, второ, доказателствата на Syria TV, доклада на Syria Legal Development Programme и проекта за научни изследвания със заглавие „Private Security Companies in Syria: New Agents at the Regime’s service“ (Частни охранителни дружества в Сирия: нови агенти в служба на режима) (приложение B.11), тъй като били от един и същ източник и практически представлявали едно доказателство. Трето, жалбоподателят възразява на това, че Съветът изисква от него да представи официални документи в подкрепа на претенциите си.
55      Съветът оспорва доводите на жалбоподателя.
56      На първо място, жалбоподателят поддържа, че представените от Съвета доказателства относно дружествата Anwar Akkad Sons Group и United Oil не са надеждни, тъй като са получени от извадки от интернет страници на частни организации или субекти, на които всеки, независимо от своята добросъвестност или липса на такава, може да публикува всякакъв вид информация. Единствено представените от сирийската администрация доказателства следвало да се кредитират като достоверни.
57      В това отношение следва да се припомни, че при преценката на сериозността на правно защитеното благо, която е част от контрола за пропорционалност на съответните ограничителни мерки, могат да се вземат предвид контекстът на тези мерки, фактът, че е наложително да бъдат приети такива мерки, насочени към оказване на натиск върху сирийския режим, за да преустанови той тежките репресии срещу населението, и трудността за събиране на по-конкретни доказателства в държава, в която има гражданска война и която се управлява от авторитарен режим (решение от 16 декември 2020 г., Haikal/Съвет, T‑189/19, непубликувано, EU:T:2020:607, т. 112; вж. също решение от 16 март 2022 г., Sabra/Съвет, T‑249/20, EU:T:2022:140, т. 42 и цитираната съдебна практика).
58      Впрочем следва да се припомни, че според съдебната практика в отсъствието на правомощия за разследване в трети държави преценката на органите на Съюза следва всъщност да се основава на публично достъпни източници на информация, доклади, статии в пресата или на други подобни източници на информация (вж. решение от 16 декември 2020 г., Haswani/Съвет, T‑521/19, непубликувано, EU:T:2020:608, т. 142 и цитираната съдебна практика). В това отношение би било прекомерно и непропорционално да се изисква от Съвета сам да води разследване на място по отношение на истинността на фактите, които са отразени от много медии (решение от 25 януари 2017 г., Almaz-Antey Air and Space Defence/Съвет, T‑255/15, непубликувано, EU:T:2017:25, т. 148).
59      По-нататък, при липсата на правна уредба на Съюза относно понятието „доказателство“ съдът на Съюза е прогласил принцип на свобода на събирането на доказателства или на свобода на доказателствените средства, който трябва да се схваща като възможност, с оглед на доказването на даден факт, за привеждане на доказателствени средства от всякакво естество, каквито са например свидетелските показания, писмените доказателства и самопризнанията. Корелативно съдът на Съюза е прогласил принципа на свободна преценка на доказателствата, съгласно който определянето на надеждността, или с други думи, на доказателствената стойност на доказателство, е оставено на вътрешното убеждение на съда (вж. решение от 2 юли 2019 г., Mahmoudian/Съвет, T‑406/15, EU:T:2019:468, т. 136 и цитираната съдебна практика).
60      Така, за да се прецени доказателствената стойност на даден документ, трябва да се провери правдоподобността на съдържащите се в него данни и да се отчетат по-специално произходът на документа, обстоятелствата по съставянето му и неговият адресат, и да се прецени дали предвид съдържанието си той изглежда логичен и правдоподобен (вж. в този смисъл решения от 14 март 2018 г., Kim и др./Съвет и Комисия, T‑533/15 и T‑264/16, EU:T:2018:138, т. 224 и цитираната съдебна практика, и от 14 април 2021 г., Al-Tarazi/Съвет, T‑260/19, непубликувано, EU:T:2021:187, т. 72).
61      При тези условия, от една страна, само обстоятелството, че представените от Съвета доказателства са от интернет сайтове, не е достатъчно, за да бъдат лишени от всяка доказателствена сила.
62      От друга страна, в случая използваните от Съвета доказателства изхождат от източници на информация с разнообразен произход, като книга (Stacher, J. Adaptable Autocrats: Regime Power in Egypt and Syria. Stanford University Press, 2012), статии в печата, публикувани както в сирийски медии, като The Syria Report, The Syrian Observer, някои от които споменават проучвания, публикувани в опозиционни медии, като Syria Today, така и в други медии, като Syria TV,
Middle East Economic Digest,
проучвания, осъществени от институт като Washington Institute for Near East Policy, изявления с източник LinkedIn, свързани с жалбоподателя и с Anwar Akkad Sons Group, и накрая — интернет сайтовете на United Oil и Anwar Akkad Sons Group.
63      Що се отнася по-точно до доказателствата относно Anwar Akkad Sons Group и United Oil, несъмнено някои от тези доказателства са получени от извадки от интернет страници на частни организации или субекти, на които собствениците и авторите на съответните страници могат директно да публикуват информация. Същевременно решението за запазване на името на жалбоподателя в разглежданите списъци, както и направената от Общия съд преценка на това решение се основават на съдържанието на извадките и на екранните снимки, както те се съдържат в преписката на Съвета преди приемането на обжалваните актове, така че евентуално изменение на съдържанието на интернет страниците, от които са извлечени доказателствата на Съвета след приемането на обжалваните актове, не може да има никакво въздействие.
64      Впрочем сред доводите на жалбоподателя следва да се разграничават тези, които се отнасят до въпроса за надеждността на доказателствата, т.е. дали посочените доказателства могат да се считат за достоверни, и тези, които се отнасят до въпроса дали данните, предадени чрез посочените доказателства, доказват в достатъчна степен правилността на мотивите за включване в списък. В този смисъл въпросът дали представените от Съвета доказателства предоставят логически последователна информация, е част от анализа на тяхната надеждност. Всъщност предвид естеството на посочените доказателства, по-конкретно на статиите в печата и на интернет страниците, за да се признае, че те са смислени и надеждни, е важно данните, които те дават, да не си противоречат открито (решение от 14 април 2021 г., Al-Tarazi/Съвет, T‑260/19, непубликувано, EU:T:2021:187, т. 77).
65      В настоящия случай жалбоподателят не открива сред доказателствата относно Anwar Akkad Sons Group и United Oil наличие на логически противоречия, които да ги засягат. По-нататък, за останалите доказателства, те се опират по някои специфични въпроси на данни, споделени от други източници, каквито са Centre Harmoon, Brookings Institution и докладът на Syria Legal Development Programme, публикуван на интернет страницата на Върховния комисариат на ООН за правата на човека, или се подкрепят едни други. Така от доказателствените документи е видно, че произходът на данните е разнообразен.
66      С оглед на гореизложеното и при липсата на доказателства в преписката, които могат да поставят под въпрос надеждността на използваните от Съвета източници, те следва да се приемат за смислени и надеждни и следователно да им се признае определена доказателствена стойност по смисъла на припомнената в точка 60 по-горе съдебна практика.
67      На второ място, що се отнася до довода, че доказателствата от Syria TV  (вторият документ от приложение B.3), докладът на Syria Legal Development Programme (четвъртият документ от приложение B.3) и проектът за научни изследвания със заглавие „Private Security Companies in Syria: New Agents at the Regime’s service“ (приложение B.11) произхождали от един и същ източник, той трябва да се отхвърли. Всъщност жалбоподателят не уточнява защо, от една страна, двата доклада, съставени от различни автори и публикувани от самостоятелни институции — а именно Европейския университетски институт и Върховния комисариат на ООН за правата на човека — и от друга страна, статия в печата представлявали един и същ източник. Във всеки случай, възможността тези различни източници да се цитират взаимно, не поставя под въпрос тяхната надеждност.
68      С оглед на гореизложеното, при липсата на данни в преписката, които да могат да поставят под въпрос надеждността на използваните от Съвета източници, те трябва се признаят за смислени и надеждни.
По относимостта на доказателствата
69      По същество жалбоподателят оспорва относимостта на доказателствата, съдържащи се в доказателствените документи на Съвета, тъй като, първо, документите, съдържащи се в „хоризонталната преписка“, а именно, документ WK 206/2023, не споменавали нито името му, нито функциите му, така че те не подкрепяли спорните основания, второ, решения от 2 юни 2016 г., HX/Съвет (T‑723/14, EU:T:2016:332), и от 19 юни 2018 г., HX/Съвет (T‑408/16, непубликувано, EU:T:2018:355), постановени по дела, жалбите по които са подадени през 2014 г. и 2016 г., били основани на доказателства, събрани преди настоящия случай, и вече не оправдавали настоящото положение на жалбоподателя.
70      Съветът оспорва доводите на жалбоподателя.
71      На първо място, що се отнася до довода на жалбоподателя относно относимостта на доказателствата, съдържащи се в документ WK 206/2023, за преценката на законосъобразността на обжалваните актове, следва да се признае, че с изключение на доклада на Syria Legal Development Programme, съдържанието на документите не споменава индивидуално жалбоподателя или предприятия, с които той е свързан. Те обаче показват контекста, в който е извършено причисляването на заинтересованото лице, по-специално предвид бизнес средата в Сирия и категорията на видните бизнесмени, извършващи дейност в Сирия. Така в съответствие със съдебната практика, припомнена в точка 47 по-горе, макар тези доказателства, разглеждани поотделно, сами по себе си да не позволяват да се приеме за установено, че името на жалбоподателя основателно е оставено в разглежданите списъци, това обстоятелство не може да ги направи напълно ирелевантни при проверката на законосъобразността на обжалваните актове. Всъщност те могат да предоставят информация за контекста, която да допълни и подсили другите представени доказателства, споменаващи по-конкретно жалбоподателя (вж. в този смисъл решения от 16 декември 2020 г., Haikal/Съвет, T‑189/19, непубликувано, EU:T:2020:607, т. 120, и от 18 май 2022 г., Foz/Съвет, T‑296/20, EU:T:2022:298, т. 101 (непубликувано). Затова този довод следва да се отхвърли.
72      На второ място, жалбоподателят поставя под въпрос относимостта на доказателствата, взети предвид в решения от 2 юни 2016 г., HX/Съвет (T‑723/14, EU:T:2016:332), и от 19 юни 2018 г., HX/Съвет (T‑408/16, непубликувано, EU:T:2018:355). По-точно, той оспорва относимостта на документи 9440/16 и 141/14, които са послужили в подкрепа на актовете, разгледани в двете горепосочени решения. В това отношение той изтъква, че са изтекли няколко години от датата на приемане на обжалваните актове и тази, на последно място, на Решение (ОВППС) 2016/850 на Съвета от 27 май 2016 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС (OB L 141, 2016 г., стр. 125) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/840 на Съвета от 27 май 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 (OB L 141, 2016 г., стр. 30), анализирани в решение от 19 юни 2018 г., HX/Съвет (T‑408/16, непубликувано, EU:T:2018:355), така че документи 9440/16 и 141/14, твърде стари, вече не били относими и следователно не позволявали да бъдат подкрепени основанията за включване в списък.
73      В самото начало следва да се припомни, че с решение от 2 юни 2016 г., HX/Съвет (T‑723/14, EU:T:2016:332), Общият съд е отменил първоначалното включване на името на жалбоподателя в разглежданите списъци, което е основано на критерии и основания за включване, различи от тези, разглеждани в настоящия случай, така че това решение има само много ограничено значение за настоящото дело.
74      Впоследствие Съветът включва отново името на жалбоподателя в списък въз основа на нови основания за включване, голяма част от които са възпроизведени дословно в спорните основания. Тези нови основания за включване, приложени към Решение 2016/850 и към Регламент за изпълнение 2016/840, са разгледани от Общия съд в решение от 19 юни 2018 г., HX/Съвет (T‑408/16, непубликувано, EU:T:2018:355). В точка 82 от това решение Общият съд постановява, че Съветът е представил съвкупност от точни и непротиворечиви индиции, които могат да установят факта, че жалбоподателят е бил виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия. Тази съвкупност от индиции е била съставена по-специално от документи 9440/16 и 141/14.
75      При разглеждането на запазването на името на дадено лице в разглежданите списъци обаче е важно дали след повторното му включване или след предходно преразглеждане фактическото положение се е променило по такъв начин, че вече не позволява да се направи същият извод относно връзките на това лице със сирийския режим (вж. в този смисъл решение от 23 септември 2020 г., Kaddour/Съвет, T‑510/18, EU:T:2020:436, т. 90 и 91).
76      В този смисъл, без да е обвързан от силата на пресъдено нещо, тъй като предметът на жалбата, отхвърлена с решение от 19 юни 2018 г., HX/Съвет (T‑408/16, непубликувано, EU:T:2018:355), не е идентичен с този на настоящата жалба, Общият съд не може да пренебрегне напълно съображенията, които е изложил по това дело, които се отнасят до същите страни и по същество повдигат същите правни въпроси. Същевременно нищо не позволява да се презюмира, без разглеждане на фактическите и правните обстоятелства, изтъкнати в подкрепа на настоящото основание, че Общият съд ще стигне до същите изводи като възприетите в това решение (вж. в този смисъл решение от 23 септември 2020 г., Kaddour/Съвет, T‑510/18, EU:T:2020:436, т. 92 и 93).
77      Освен това Съветът не е длъжен да представя нови факти, при условие че фактите, въз основа на които е извършено първоначалното включване в списъка, са релевантни и достатъчни за запазване на съответното лице в разглежданите списъци (вж. в този смисъл решение от 23 септември 2020 г., Kaddour/Съвет, T‑510/18, EU:T:2020:436, т. 97).
78      Следователно, за да обоснове запазването на името на дадено лице в разглежданите списъци, на Съвета не е забранено да се позове на същите доказателства, които са обосновали първоначалното включване и повторното включване на името на жалбоподателя в разглежданите списъци, стига, от една страна, да няма промяна в основанията и от друга страна, контекстът да не се е променил толкова, че тези доказателства вече да не са актуални.
79      Несъмнено в случая са изминали повече от седем години между приемането на Решение 2016/850 и на Регламент за изпълнение 2016/840, с които името на жалбоподателя е повторно включено в разглежданите списъци, и приемането на актовете от 2023 г. за запазване в списъците. Следва да се отбележи, както прави жалбоподателят, че този период от време не може да се счита за незначителен.
80      Същевременно трябва да се констатира, че целта на документи 9440/16 и 141/14 е да подкрепят частта от спорните основания, която е идентична на основанията за повторно включване. Жалбоподателят обаче се ограничава в това отношение да подчертае, че наличните доказателства са стари, без да развива допълнителен довод, с който да докаже, че фактическото положение в Сирия или неговото собствено положение са се променили по такъв начин, че представените от Съвета доказателства за обосноваване на правилността на повторното включване на името на жалбоподателя в разглежданите списъци през 2016 г. вече не са относими, за да обосноват запазването на неговото име в посочените списъци през 2023 г. и 2024 г.
81      При това положение, обратно на поддържаното от Съвета, не е достатъчно да се отбележи, че положението на жалбоподателя е същото от постановяването на решение от 19 юни 2018 г., HX/Съвет (T‑408/16, непубликувано, EU:T:2018:355), насетне, а трябва да се разгледа дали той е доказал в достатъчна степен, че през 2023 г. и 2024 г. положението на жалбоподателя продължава да отговаря на критерия или критериите за включване в списък, посочени в спорните основания. Така в рамките на анализа на правилността на спорните основания следва да се определи дали с оглед на цялата преписка разгледаните в горепосоченото решение доказателства са достатъчни, за да се установи правилността на основанията за включване.
По разглеждането на критерия за видния бизнесмен, извършващ дейност в Сирия
82      Жалбоподателят счита, от една страна, че представените от Съвета доказателства не подкрепят запазването на името му в разглежданите списъци към датата на приемането на обжалваните актове и че не е виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия. Жалбоподателят изтъква, от друга страна, че никога не е участвал в репресиите срещу цивилното население в Сирия и че няма връзка с лица и образувания, участвали в репресиите или на които са наложени ограничителни мерки, и че не е оказвал подкрепа на режима в Сирия и не се е възползвал от този режим.
83      Съветът оспорва доводите на жалбоподателя.
–       По икономическите интереси на жалбоподателя
84      Предварително следва да се отбележи, че от спорните основания е видно, че първо, жалбоподателят е съучредител на голяма охранителна фирма (ProGuard), второ, има интереси или значимо влияние в Anwar Akkad Sons Group, което е конгломерат с дейност в многобройни сектори, и трето, има интереси или значимо влияние в дъщерното дружество United Oil, чието предприятие майка е Anwar Akkad Sons Group.
85      На първо място, трябва да се отбележи, че според Syria TV жалбоподателят е един от съучредителите на ProGuard, охранителна фирма, която има тесни връзки със сирийския режим. Жалбоподателят признава, че е основал ProGuard, както се споменава от Syria TV, през 2011—2012 г.
86      За разлика от това, първо, жалбоподателят оспорва към датата на приемане на обжалваните актове да е имал връзки с този субект и да е упражнявал функции в него. Същевременно, от една страна, жалбоподателят не представя доказателства за факта, че вече не е имал връзки с разглежданото дружество. От друга страна, според Syria TV от 2015 г. насетне жалбоподателят е получил в рамките на ProGuard над 4,1 милиона долара (USD) от Организацията на обединените нации (ООН), а през 2021 г. разглежданото дружество е получило 600 000 USD по договори за гарантиране на сигурността на персонала на тази организация. Впрочем докладът от изследователския проект на Европейския университетски институт, публикуван през 2020 г., потвърждава тази информация, тъй като, за да идентифицира ProGuard, този доклад споменава жалбоподателя като един от съучредителите му.
87      На второ място, жалбоподателят поддържа, че както е видно от екранна снимка на интернет страницата на ООН във връзка с търсачката и с базата данни от портала за обществените поръчки на тази организация, нито един съдоговорител не е идентифициран с името „Proguard“ или „Pro guard“. Въпреки това екранна снимка на същата интернет страница, представена от Съвета, сочи дружеството „ProGuard for Safety and Security Services“ като един от основните доставчици на „Public Order and Security Services“ (услуги по обществен ред и охрана), което доказва, че въпросното дружество е подписвало договори с различни структури, свързани с ООН, и потвърждава данните, съдържащи се в преписката на Съвета.
88      На трето място, доводът на жалбоподателя, че обстоятелството, че той е съучредител на охранителното дружество ProGuard, не е послужило, за да потвърди включването или повторното включване на името на жалбоподателя в списък през 2014 г. и 2016 г., е ирелевантен. Всъщност трябва да се констатира, че настоящата жалба се отнася до обжалваните актове, а не до актовете, с които името на жалбоподателя е включено или повторно включено в разглежданите списъци през 2014 г. и 2016 г.
89      С оглед на гореизложеното следва да се направи изводът, че частта от спорните основания, в която се посочва, че жалбоподателят е съучредил голяма охранителна фирма, а именно ProGuard, продължава да е релевантна към датата на приемането на обжалваните актове и следователно не разкрива никаква грешка в преценката.
90      Второ, жалбоподателят изтъква, че не упражнява никаква търговска или стопанска дейност в Сирия с посредничеството на Anwar Akkad Sons Group. Впрочем Съветът не представял доказателства, които да установяват каквато и да е дейност на жалбоподателя или съществуването на Anwar Akkad Sons Group и на дъщерното му дружество United Oil или на връзката, която има с тези дружества към датата на приемането на обжалваните актове.
91      На първо място, интернет страницата „akkadgroup.com“, личната страница на жалбоподателя в LinkedIn, както и The Syria Report сочат, че жалбоподателят има интереси или значимо влияние в Anwar Akkad Sons Group, и по-конкретно, че той е идентифициран като един от собствениците и председател на управителния съвет на тази група.
92      В това отношение, първо, жалбоподателят възразява срещу тази част от основанията и поддържа, че Anwar Akkad Sons Group е преустановило дейността си, било е заличено от търговските регистри и от тези на учредените в Сирия дружества и не съществува от 2021 г.
93      В подкрепа на твърденията си той представя удостоверение, издадено от сирийското Министерство на вътрешната търговия и защитата на потребителите от 16 януари 2021 г. Според това удостоверение дружеството, учредено под името „Anwar Akkad Sons Group“ (в английската му версия), не е открито в търговските регистри и в тези на учредените в Сирия дружества.
94      В отговор Съветът представя извадка от страницата в LinkedIn на Anwar Akkad Sons Group. Извадката сочи, че справка в страницата е правена на 10 юли 2023 г. и че Anwar Akkad Sons Group е все още активно и се изтъква като една от най-значимите групи предприятия в Сирия, чиито социални цели са разнообразни. Тя показва и че „днес Anwar Akkad Sons Group [дължи] мощта си по-специално на важните си търговски връзки и присъствието си на пазара“. Интернет страницата „akkadgroup.com“ също съдържа информация, както и датата на създаването си, която потвърждава съдържанието на доказателствения документ на Съвета.
95      Следва да се отбележи, че безспорно, представеното от жалбоподателя удостоверение изхожда от сирийски административен орган, докато представеното от Съвета доказателство е от интернет страница.
96      Дори обаче да се предположи, че на представеното от жалбоподателя удостоверение следва да се придаде по-голяма доказателствена сила, отколкото на представеното от Съвета доказателство, това не променя факта, че посоченото удостоверение само констатира отсъствието на Anwar Akkad Sons Group от търговските регистри на учредените в Сирия дружества, но не дава никакво допълнително обяснение за такова отсъствие. По този начин е невъзможно да се направи извод, че това отсъствие се дължи на факта, че Anwar Akkad Sons Group е преустановило дейността си и вследствие на това е било заличено от търговските регистри и от тези на учредените в Сирия дружества. Това удостоверение не представлява и акт на прекратяване на този субект, нито пък в него се съдържа споменаване на такова.
97      Освен това няма друго доказателство, представено от жалбоподателя, което да позволява да се направи извод за прекратяването на Anwar Akkad Sons Group.
98      Трябва обаче да се отбележи, че Съветът е представил по-ново доказателство от представеното от жалбоподателя удостоверение, което доказва, че Anwar Akkad Sons Group извършва дейност.
99      При тези условия представеното от жалбоподателя доказателство не е достатъчно, за да постави под въпрос съществуването на Anwar Akkad Sons Group.
100    Второ, жалбоподателят отрича да е част от управителните органи и да представлява Anwar Akkad Sons Group. Той се позовава на списък, в който са споменати избраните членове на Съвета на директорите на „Anwar Alakkad son Company“, съдържащ се в удостоверението, издадено от сирийското Министерство на вътрешната търговия и защитата на потребителите на 12 юли 2020 г. Същевременно следва да се отбележи, че наименованието, споменато в удостоверението, е различно („Anwar Alakkad son Company/AAASS“) от името на субекта, визиран в спорните основания. При това положение удостоверението не е годно да постави под въпрос качеството на жалбоподателя на председател на управителния съвет на Anwar Akkad Sons Group.
101    На второ място, според интернет страницата на United Oil, Middle East Economic Digest и The Syria Report,  United Oil е дъщерно дружество на Anwar Akkad Sons Group и развива дейност в нефтения и газовия сектор. Впрочем интернет страницата на това дружество, Middle East business Intelligence и The Syria Report го описват като едно от основните сирийски нефтени и газови дружества, учредено и управлявано от жалбоподателя, със седалище в Дамаск (Сирия), с дейност главно в Египет и Ирак, и разработващо повече от 30 големи проекта в Сирия.
102    В това отношение, първо, жалбоподателят поддържа, че няма връзка под каквато и да е форма с United Oil, както доказвал списък, в който са споменати избраните членове на Съвета на директорите на United Oil и който бил включен в удостоверението на сирийското Министерство на вътрешната търговия и защитата на потребителите от 12 юли 2020 г. Макар от него да е видно, че жалбоподателят не е бил избран за член на управителния съвет, считано от 14 януари 2020 г., това доказателство не е достатъчно, за да се установи, че жалбоподателят няма никаква връзка с United Oil. В частност то не поставя под въпрос факта, подкрепен от Съвета, че той е основал и ръководил United Oil.
103    Второ, жалбоподателят твърди, че Anwar Akkad Sons Group вече не съществува, така че било невъзможно да съществуват каквито и да било дъщерни дружества, включително United Oil. Тъй като този довод се основава на предпоставката, че Anwar Akkad Sons Group вече не съществува, и тъй като последната беше изключена в точка 99 по-горе, настоящият довод следва да се отхвърли.
104    На трето място, от интернет страниците на United Oil и „akkadgroup.com“ и от страницата в LinkedIn на Anwar Akkad Sons Group, както и от Middle East Economic Digest и The Syria Report е видно, че Anwar Akkad Sons Group се състои по същество от United Oil, Fiorella Pasta и други дъщерни дружества. По същия начин екранните снимки на интернет страниците „akkadgroup.com“ и „unglobalcompact.org“, представени от Съвета, изброяват секторите на дейност на Anwar Akkad Sons Group, а именно нефт, газ, химикали, застраховки, хранителни стоки, туризъм и медицинско оборудване, и дружествата от тази група работят по проекти с голямо значение в Сирия. Освен това, що се отнася до Fiorella Pasta, от интернет страницата „unglobalcompact.org“, от The Syrian Observer и от The Syria Report е видно, че то е основано през 1994 г. от жалбоподателя и че е дъщерно дружество на въпросната група и се счита за един от най-големите производители на тестени изделия в Сирия. По-нататък, дружеството Fiorella Pasta, което принадлежи на Anwar Akkad Sons Group, е доставяло хранителни ресурси на сирийското Министерство на вътрешните работи през юли 2013 г., а именно 15 тона тестени изделия и 600 кутии доматен сос, според The Syrian Observer.
105    Жалбоподателят обаче не е оспорил аргументирано тези доказателства, за които Общият съд е констатирал, че са признати, в решение от 19 юни 2018 г., HX/Съвет (T‑408/16, непубликувано, EU:T:2018:355), нито пък е доказал, че вече не са актуални към датата на приемането на обжалваните актове.
106    Затова трябва да се направи изводът, че към датата на приемането на обжалваните актове жалбоподателят все още има интереси или значимо влияние в Anwar Akkad Sons Group и United Oil.
107    Следователно от точки 89 и 106 по-горе произтича, че в съответствие със съдебната практика, припомнена в точка 48 по-горе, Съветът е представил съвкупност от достатъчно конкретни, точни и непротиворечиви индиции, които доказват, че към датата на приемането на обжалваните актове жалбоподателят е продължавал да бъде виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, от една страна, поради статута си на съучредител на ProGuard и от друга страна, поради интересите и значимото влияние, което е имал в Anwar Akkad Sons Group и United Oil.
108    Този извод не се поставя под въпрос от довода на жалбоподателя, че Съветът изисквал от него да представи официални документи в подкрепа на исканията си, докато Съветът представял само извадки от интернет страници. Всъщност, от една страна, видно от точка 58 по-горе, съдът на Съюза е приел, че в отсъствието на правомощия за разследване в трети държави преценката на Съвета може да се основава на публично достъпни източници на информация, доклади, статии в пресата или на други подобни източници на информация. От друга страна, в съответствие със съдебната практика, припомнена в точки 59 и 60 по-горе, само Общият съд може да преценява доказателствената стойност на доказателствата, представени от всяка страна, и да установява йерархия в тяхната доказателствена стойност. В случая обаче отхвърлянето на развитите от жалбоподателя доводи и на представените от него доказателства е извършено при отчитане на тези принципи, така че доводът му не може да бъде възприет.
109    Изводът не се поставя под въпрос и от довода на жалбоподателя, че Съветът не разполага с доказателства, които да установяват, че интересите и дейностите на жалбоподателя, описани в спорните основания, предполагат последният да е наясно, че тези интереси и дейности имат за последствие да окажат подкрепа на сирийския режим. В това отношение следва да се припомни, че Решение 2015/1836 по-конкретно въвежда като обективен, самостоятелен и достатъчен критерий за включване в списък този за „видните бизнесмени, извършващи дейност в Сирия“. Така Съветът вече не е длъжен да доказва наличието на връзка между тази категория лица и сирийския режим, нито между тази категория лица и подкрепата, оказана на този режим, или извлечената от него полза, нито пък че заинтересованото лице е било наясно с последствията от своите действия за сирийския режим, като се има предвид, че фактът, че жена или мъж е виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, е достатъчен за прилагането на разглежданите ограничителни мерки спрямо дадено лице (вж. в този смисъл решения от 9 юли 2020 г., Haswani/Съвет, C‑241/19 P, EU:C:2020:545, т. 71—74, и от 4 април 2019 г., Sharif/Съвет, T‑5/17, EU:T:2019:216, т. 55 и 56 (непубликувано), и определение от 11 септември 2019 г., Haswani/Съвет, T‑231/15 RENV, непубликувано, EU:T:2019:589, т. 56).
–       По връзката със сирийския режим
110    Що се отнася до оборването на презумпцията за връзка със сирийския режим, доколкото Съветът по принцип носи тежестта да докаже правилността на мотивите, на които се основават ограничителните мерки (вж. т. 44 по-горе), на жалбоподателя не би могла да бъде наложена прекомерно висока степен на доказване при оборването на презумпцията за връзки със сирийския режим (вж. в този смисъл решение от 16 март 2022 г., Sabra/Съвет, T‑249/20, EU:T:2022:140, т. 132 и 133 и цитираната съдебна практика).
111    Така трябва да се приеме, че жалбоподателят е успял да обори презумпцията за връзка със сирийския режим, ако е представил доводи, факти или доказателства, които биха могли сериозно да поставят под въпрос надеждността на доказателствата, представени от Съвета, или тяхната преценка по-специално с оглед на условията, установени с член 27, параграф 3 и член 28, параграф 3 от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836, или ако представи пред съда на Съюза съвкупност от индиции в съответствие с член 27, параграф 3 и член 28, параграф 3 от това решение за това, че не е или вече не е свързан със сирийския режим, че не упражнява или вече не упражнява влияние върху посочения режим или че не представлява реален риск от заобикаляне на ограничителните мерки (вж. в този смисъл решения от 8 юли 2020 г., Zubedi/Съвет, T‑186/19, EU:T:2020:317, т. 71, и от 16 март 2022 г. Sabra/Съвет, T‑249/20, EU:T:2022:140, т. 132 и 133).
112    Първо, жалбоподателят поддържа, че от 2012 г. пребивава постоянно в Квебек (Канада) и не е посещавал Сирия оттогава. В това отношение е достатъчно да се отбележи, че сам по себе си фактът, че живее извън Сирия, не е достатъчен, за да се потвърди, че няма връзка със сирийския режим (вж. в този смисъл решение от 14 април 2021 г., Al-Tarazi/Съвет, T‑260/19, непубликувано, EU:T:2021:187, т. 149). По-конкретно, жалбоподателят нито е изтъкнал, нито е представил индиции, че фактът, че се намира в Канада, му пречи да има търговски и финансови интереси в Сирия.
113    Второ, жалбоподателят поддържа, че от януари 2020 г. всички негови и на семейството му движими и недвижими вещи са запорирани от сирийското Министерство на финансите, което му наложило и забрана за пътуване, както доказвали приложения A.20 и A.21 към жалбата. Той добавя, че неговата правна защита пред европейските съдилища е предизвикала ответни действия срещу него от страна на управляващите в Сирия, материализирани в решението на сирийското Министерство на финансите за запориране, с оглед на събирането на таксите и глобите, дължими
по дело, свързано с контрабанда на стоки.
114    Най-напред, следва да се отбележи, че в приложения A.20 и A.21 към жалбата се споменава само името на жалбоподателя, но не се споменават членовете на семейството му.
115    След това, както подчертава Съветът, без това да е надлежно оспорено от жалбоподателя, съдържащите се в тези приложения решения са приети през 2020 г. и имат за цел да гарантират правата на сирийската държавна хазна да получи плащането на таксите и глобите, дължими по едно и също дело, свързано с контрабандата на стоки. Освен това тази информация е потвърдена в доклада на Европейския университетски институт, представен от Съвета. По-нататък, жалбоподателят поддържа, но без да представя доказателства в подкрепа на това, че въпреки жалбите, подадени от неговите представители, имуществото му все още не му е възстановено.
116    Така с оглед на представените доказателства нищо не позволява да се потвърди, че финансовите средства на жалбоподателя действително са окончателно иззети, или да се докаже, че тези мерки все още са били в сила към момента на приемането на обжалваните актове.
117    Накрая, причинно-следствената връзка между решението на сирийското Министерство на финансите, което се съдържа в приложение A.20, и делата, по които са постановени решения от 11 септември 2019 г., HX/Съвет (C‑540/18 P, непубликувано, EU:C:2019:707), и от 9 ноември 2017 г., HX/Съвет (C‑423/16 P, EU:C:2017:848), не изглежда ясна. При липсата на каквото и да било друго доказателство, представено от жалбоподателя, за да потвърди тази причинно-следствена връзка, запорирането на неговото имущество, за да служи за гаранция, и забраната за влизане на сирийска територия на същото основание, която би могла да бъде приложена спрямо него, не разкриват по несъмнен начин действие, предприето от сирийския режим като репресивни мерки, свързани с подаването на предходни жалби. Следователно приложения A.20 и A.21 не предоставят достатъчно информация, за да се обори презумпцията за връзка.
118    Трето, що се отнася до довода на жалбоподателя, свързан с неговото здравословното състояние, което му попречило да извършва значителна икономическа дейност или да подкрепя сирийското правителство, без произнасяне по неговото здравословното състояние е важно да се отбележи, че представените доказателства не обосновават точно това, че неговото здравословно състояние към датата на приемането на обжалваните актове му е пречело да извършва каквато и да било дейност.
119    Четвърто, като се позовава на статията в Syria Today, жалбоподателят твърди, че е описан като притежаващ незначителна роля, която намаляла през двете години, предхождащи датата на подаване на писмената реплика. От това доказателство, както и от статията на Brookings Institution несъмнено е видно, че жалбоподателят може да е бил маргинализиран. Същевременно от тях става ясно, че жалбоподателят доброволно е приел да играе второстепенна роля. Впрочем от някои доказателства, като доклада на Syria Legal Development Programme, следва, че жалбоподателят все още фигурира сред икономическия елит на режима. Вследствие на това жалбоподателят не може да претендира, че вече няма никаква връзка със сирийския режим.
120    От гореизложеното следва, че жалбоподателят не е успял да обори презумпцията за връзка със сирийския режим, защото не е посочил никаква конкретна индиция, позволяваща на Общия съд да приеме, че не съществува или вече не съществува връзка между него и посочения режим, че не упражнява никакво влияние върху сирийския режим и че не е свързан с какъвто и да било реален риск от заобикаляне на ограничителните мерки.
121    С оглед на всичко гореизложено следва да се приеме, че първото основание за включване на името на жалбоподателя в разглежданите списъци, свързано със статута на виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, е надлежно доказано.
122    Според съдебната практика обаче, предвид превантивния характер на решенията, с които се приемат ограничителни мерки, ако съдът на Съюза приеме, че поне един от посочените мотиви е достатъчно точен и конкретен, че е подкрепен с доказателства и сам по себе си представлява достатъчно основание за поддържането на това решение, обстоятелството, че други от мотивите не са такива, не би могло да обоснове отмяната на споменатото решение (вж. решение от 28 ноември 2013 г., Съвет/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, т. 72 и цитираната съдебна практика).
123    От това следва, че първото основание трябва да се отхвърли изцяло, без да е необходимо произнасяне по доводите относно втория критерий за вписване.
По петото, шестото и седмото основание, изведени от нарушения на правото на собственост, на принципа на пропорционалност, на свободната стопанска инициатива, на „правото на нормални условия на живот“ и от „сериозно накърняване на правото на добро име“
124    На първо място, жалбоподателят изтъква, че с обжалваните актове се нарушават правото му на собственост, принципът на пропорционалност и икономическата му свобода, както са предвидени в член 1 от Допълнителния протокол към ЕКПЧ и в член 17 от Хартата. На второ място, обжалваните актове били в разрез, от една страна, с правото на живот на всяко лице и със забраната на изтезанията и нечовешкото и унизително наказание, закрепени съответно в членове 2 и 4 от Хартата, и от друга страна, с правото на живот и на стандарт на живот, достатъчен, за да позволява медицинско обслужване, както е прогласено в членове 3 и 25 от Всеобщата декларация за правата на човека, приета от Общото събрание на ООН на 10 декември 1948 г. На трето място, тези актове грубо погазвали правото му на добро име, както е визирано в член 8 и член 10, параграф 2 от ЕКПЧ.
125    Съветът изтъква, че основанията, взети заедно, са недопустими, тъй като жалбоподателят не внасял никакво уточнение относно непропорционалния начин, по който са били ограничени правата, които счита, че са били нарушени. Освен това те били неправилни по същество.
126    На първо място, основания от пето до седмо са допустими. Всъщност, обратно на поддържаното от Съвета, жалбоподателят визира разпоредбите, които защитават основните права, на които има позоваване, и посочва как Съветът ги е нарушил. По-нататък, по същество от писмената защита следва, че Съветът е бил в състояние да отговори на доводите на жалбоподателя. При това положение изложението на основанията отговаря на изискванията по член 76, буква г) от Процедурния правилник, както са уточнени в съдебната практика (вж. в този смисъл решение от 3 март 2022 г., WV/ЕСВД (C‑162/20 P, EU:C:2022:153, т. 67 и цитираната съдебна практика).
127    На второ място, трябва да се припомни, че основните права, на които се позовава жалбоподателят, а именно правото на собственост, закрепено в член 17 от Хартата, свободата да се упражнява икономическа дейност, закрепена в членове 15 и 16 от Хартата, и по същество правото на зачитане на личния живот, предвидено в член 7 от Хартата, не са абсолютни правомощия и упражняването им може да се ограничава поради цели от общ интерес, преследвани от Съюза. Така всяка ограничителна мярка от икономическо или финансово естество по дефиниция предполага последици, които засягат правата на собственост и свободното упражняване на професионална дейност от лицето или образуванието, за което се отнася, като по този начин му нанася вреди. Важността обаче на преследваните от разглежданите ограничителни мерки цели може да обоснове отрицателни последици и дори значителни такива за засегнатите лица или образувания (вж. в този смисъл решение от 16 декември 2020 г., Haikal/Съвет, T‑189/19, непубликувано, EU:C:2020:607, т. 115 и цитираната съдебна практика).
128    По-нататък, принципът на пропорционалност, който е част от общите принципи на правото на Съюза и е възпроизведен в член 5, параграф 4 ДЕС, изисква приложените с разпоредба на правото на Съюза мерки да бъдат в състояние да осъществят легитимните цели, преследвани от съответната правна уредба, и да не надхвърлят необходимото за тяхното постигане (вж. решение от 31 януари 2019 г., Islamic Republic of Iran Shipping Lines и др./Съвет, C‑225/17 P, EU:C:2019:82, т. 102 и цитираната съдебна практика).
129    В конкретния случай несъмнено е вярно, че правата на жалбоподателя са отчасти ограничени поради приетите по отношение на него ограничителни мерки, при положение че той не може да разполага със средствата си, намиращи се евентуално на територията на Съюза, нито да ги прехвърля към Съюза, освен по силата на специални разрешения. Ограничителните мерки срещу жалбоподателя могат да се отразят и на евентуалната му професионална дейност поради същите причини и ограничения, предвидени относно влизането или транзитното преминаване през територията на Съюза. Те също така накърняват правото му на зачитане на личния и семейния живот и оказват влияние върху доброто му име, тъй като имат отражение върху условията му на живот.
130    Същевременно, първо, приемането на ограничителни мерки срещу жалбоподателя е подходящо, доколкото то се вписва в една цел от общ интерес, която е толкова фундаментална за международната общност, каквато е защитата на цивилното население. Всъщност замразяването на финансови средства, активи и други икономически ресурси, както и забраната за влизане на територията на Съюза по отношение на лицата, идентифицирани като участници в поддържането на сирийския режим, не биха могли сами по себе си да се считат за неподходящи (вж. решение от 13 септември 2013 г., Makhlouf/Съвет, T‑383/11, EU:T:2013:431, т. 100 и цитираната съдебна практика).
131    В това отношение следва да се припомни, че ако разглежданите ограничителни мерки се отнасяха само до ръководителите на сирийския режим, би могло преследваните от Съвета цели да не бъдат постигнати, тъй като ръководителите лесно биха могли да получат подкрепа, и по-конкретно необходимата им финансова такава, за да продължат посочените репресии чрез други лица, поддържащи този режим (вж. в този смисъл решение от 5 ноември 2014 г., Mayaleh/Съвет, T‑307/12 и T‑408/13, EU:T:2014:926, т. 147).
132    Така, щом като е установено, че жалбоподателят е виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, и не е оборил презумпцията за връзка със сирийския режим, той не може да поддържа, че приемането на ограничителни мерки спрямо него не може да има положителни последици за постигането на целта, определена в точка 130 по-горе, нито че Съветът е приел обжалваните актове, без да вземе предвид неговото конкретно и индивидуално положение.
133    Второ, що се отнася до необходимостта от обсъжданите мерки, следва да се констатира, че алтернативни и представляващи по-малка степен на принуда мерки, като например система за разрешение или задължение за последващо обосноваване на използването на прехвърлените средства, не позволяват толкова ефикасно постигането на преследваната цел, а именно да се упражни натиск върху поддръжниците на сирийския режим, като се има предвид по-конкретно възможността за заобикаляне на наложените ограничения (вж. решение от 13 септември 2013 г., Makhlouf/Съвет, T‑383/11, EU:T:2013:431, т. 101 и цитираната съдебна практика). От това следва, като се има предвид първостепенното значение на запазването на международния мир и на международната сигурност, че ограниченията на правата на жалбоподателя, причинени от обжалваните актове, са обосновани от цел от общ интерес и не са непропорционални с оглед на преследваните цели.
134    От една страна, този извод не се опровергава от довода на жалбоподателя, че разглежданите мерки го лишават от възможността да получи медицинско лечение. Всъщност Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836, и Регламент № 36/2012, изменен с Регламент 2015/1828, предвиждат също, че компетентният орган на държава членка може да разреши влизането на нейна територия, по-специално поради спешни хуманитарни причини, което има за последица да ограничи накърняването на правото на живот на жалбоподателя (решение от 12 февруари 2015 г., Akhras/Съвет, T‑579/11, непубликувано, EU:T:2015:97, т. 151). В настоящия случай доводът относно тромавия характер на процедурата за предоставяне на дерогации, който не позволявал да се отиде на лечение при един от най-добрите лекари, установени в Съюза, представлява недоказано твърдение, което трябва да бъде отхвърлено.
135    От друга страна, що се отнася до враждебността, с която се сблъсквали жалбоподателят и неговото семейство, и несигурното положение, в което се намирали, както и заплахите за живота и здравето им, които трябвало да понасят, следва да се отбележи, че жалбоподателят не представя никакво доказателство, годно да установи, че взетите спрямо него мерки са имали такива последици (решение от 16 декември 2020 г., Haikal/Съвет, T‑189/19, непубликувано, EU:T:2020:607, т. 173).
136    С оглед на всичко гореизложено петото, шестото и седмото основание трябва да се отхвърлят по същество, а следователно и жалбата изцяло.
По съдебните разноски
137    Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като в случая жалбоподателят е загубил делото, той следва да бъде осъден да заплати съдебните разноски в съответствие с искането на Съвета.
Поради изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (пети състав)
реши:
1)      Отхвърля жалбата.
2)      Осъжда г‑н Хашем Анвар Акад да заплати съдебните разноски.
Svenningsen
Mac Eochaidh
Martín y Pérez de Nanclares
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 7 май
2025 година.
Секретар
Председател
V. Di Bucci
S. Papasavvas
Съдържание
Обстоятелства по спора и факти, настъпили след подаването на жалбата
По запазването на името на жалбоподателя в списъците, приложени към актовете от 2023 г. за запазване в списъците
По запазването на името на жалбоподателя в списъците, приложени към актовете от 2024 г. за запазване в списъците
Искания на страните
От правна страна
По новото основание, въведено в съдебното заседание
По второто основание, а именно нарушение на задължението за мотивиране
По първото и третото основание, изведени от нарушение на правото на защита, правото на справедлив съдебен процес и правото на ефективна съдебна защита
По четвъртото основание, изведено от грешка в преценката
Предварителни съображения
По надеждността на доказателствата
По относимостта на доказателствата
По разглеждането на критерия за видния бизнесмен, извършващ дейност в Сирия
–
По икономическите интереси на жалбоподателя
–
По връзката със сирийския режим
По петото, шестото и седмото основание, изведени от нарушения на правото на собственост, на принципа на пропорционалност, на свободната стопанска инициатива, на „правото на нормални условия на живот“ и от „сериозно накърняване на правото на добро име“
По съдебните разноски
*      Език на производството: български.