62021CJ0778_RES
Съединени дела C‑778/21 P и C‑798/21 P
Европейска комисияиСъвет на Европейския съюз
срещу
Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro(Front Polisario)
Решение на Съда (голям състав) от 4 октомври 2024 година
„Обжалване — Външна дейност — Международни споразумения — Споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Кралство Мароко — Решение относно сключването на това споразумение и на протокола за прилагането му — Твърдения за нарушения на международното право поради приложимост на това споразумение към прилежащите към Западна Сахара води — Жалба за отмяна — Допустимост — Процесуална правоспособност — Процесуална легитимация — Условие в определени случаи жалбоподателят да е пряко и лично засегнат от спорната мярка — Принцип на относително действие на договорите — Принцип на самоопределение — Несамоуправляващи се територии — Член 73 от Устава на Организацията на обединените нации — Право на преценка на Съвета на Европейския съюз — Международно обичайно право — Общи принципи на правото на Съюза — Съгласие на народа на несамоуправляваща се територия, който има право на самоопределение в качеството си на трета страна по международно споразумение“
Жалба за отмяна — Физически или юридически лица — Актове, които ги засягат пряко и лично — Пряко засягане — Лично засягане — Критерии — Споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Съюза и Мароко — Решение 2019/441 — Вземане предвид на самото съдържание на международното споразумение и на правните му последици на трета територия — Експлоатация на природните ресурси на несамоуправляваща се територия — Упражняване на правото на самоопределяне — Пряко засягане на народа на Западна Сахара — Условия
(член 263, четвърта алинея ДФЕС; Решение 2019/441)
(вж. т. 112—121, 128, 136 и 137)
Жалба за отмяна — Физически или юридически лица — Актове, които пряко ги засягат — Пряко засягане — Регламент на Съвета за разпределяне на възможностите за риболов по Споразумението за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Кралство Мароко и протокола за прилагането му — Акт, който засяга само отношенията между Съюза и неговите държави членки — Изпълнение, което е напълно автоматично
(член 263, четвърта алинея ДФЕС; Решение 2019/440)
(вж. т. 123—125)
Жалба за отмяна — Компетентност на Съда — Актове, приети от институциите — Разглеждане на съвместимостта с Договорите на международно споразумение, сключено от Съюза — Допустимост — Акт, с който на другата страна се съобщава одобряването на международното споразумение — Липса на компетентност
(член 19, параграф 3, буква б) ДЕС; член 267, първа алинея, буква б) ДФЕС; Решение 2019/441)
(вж. т. 126 и 127)
Международни споразумения — Споразумения на Съюза — Споразумения, уредени от международното право — Прилагане на Виенската конвенция за правото на договорите — Договори и трети държави — Преговори и сключване — Принцип на свободното съгласие — Народ на несамоуправляваща се територия и население на тази територия — Понятие за население — Жители на територия — Включване — Понятие за народ — Политическа единица и качество на носител на правото на самоопределяне — Включване
(член 21, параграф 2 ДЕС)
(вж. т. 158)
Международни споразумения — Споразумения на Съюза — Споразумения, уредени от международното право — Прилагане на Виенската конвенция за правото на договорите — Договори и трети държави — Преговори и сключване — Принцип на свободното съгласие — Народ на несамоуправляваща се територия и население на тази територия — Задължение за получаване на съгласието от този народ — Консултации със засегнатото население — Неизпълнение на задължението
(член 21, параграф 2 ДЕС)
(вж. т. 159)
Международни споразумения — Споразумения на Съюза — Споразумения, уредени от международното право — Прилагане на Виенската конвенция за правото на договорите — Договори и трети държави — Преговори и сключване — Принципи — Договори, които не трябва нито да увреждат, нито да облагодетелстват трети страни — Обхват
(член 21, параграф 1 ДЕС)
(вж. т. 160 и 161)
Международни споразумения — Споразумения на Съюза — Решение на Съвета относно сключването на Споразумението за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Кралство Мароко — Споразумения, уредени от международното право — Прилагане на Виенската конвенция за правото на договорите — Договори и трети държави — Преговори и сключване — Принцип на свободното съгласие — Народ на несамоуправляваща се територия и население на тази територия — Допитване до населението — Задължение за получаване на съгласие от този народ — Неизпълнение — Последици за валидността от сключването на споразумението — Наличие на свобода на преценка на Съвета — Липса на последици
(член 3, параграф 5 и член 21, параграф 1 ДЕС; Споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Мароко; съображения 11 и 12 от Решение 2019/441)
(вж. т. 162—165 и 173)
Международни споразумения — Споразумения на Съюза — Тълкуване — Компетентност на съда на Съюза — Условия — Споразумения, уредени от международното право — Прилагане на Виенската конвенция за правото на договорите — Договори и трети държави — Принцип на свободното съгласие — Изисквания и правни последици при упражняване на правото на самоопределение на народ — Несамоуправляваща се територия — Изискване за изрично съгласие — Грешка при прилагане на правото
(Споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Кралство Мароко; Решение 2019/441)
(вж. т. 170, 172, 174—177 и 185)
Международни споразумения — Споразумения на Съюза — Тълкуване — Компетентност на съда на Съюза — Условия — Споразумения, уредени от международното право — Прилагане на Виенската конвенция за правото на договорите — Договори и трети държави — Принцип на свободното съгласие — Изисквания и правни последици при упражняване на правото на самоопределение на народ — Несамоуправляваща се територия — Мълчаливо съгласие — Условия — Точно определени, реални и съществени ползи от експлоатацията на природните ресурси на тази територия — Неизпълнено условие — Липса на съгласие
(член 21, параграф 1 ДФЕС; Споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Кралство Мароко; Решение 2019/441)
(вж. т. 180—184, 186—189, 191, 192 и 194)
Жалба за отмяна — Компетентност на съда на Съюза — Актове, приети от институциите — Искане за проверка дали международно споразумение, сключено от Съюза, е съвместимо с международното право — Допустимост
(член 21, параграф 1 ДФЕС; Споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Кралство Мароко; Решение 2019/441)
(вж. т. 204—208)
Обжалване — Жалба, за която е установено, че е неоснователна — Обжалвано съдебно решение, с което се отменя обжалваното решение и се запазва действието му до постановяването на решението на Съда — Искане за запазване на правните последици на обжалваното решение — Липса на основание за произнасяне
(член 264, втора алинея ДФЕС; Споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Кралство Мароко; Решение 2019/441)
(вж. т. 215—218)
Резюме
Съдът, заседаващ в голям състав, отхвърля с две решения по съединени дела C‑778/21 P и С‑798/21 P и по съединени дела C‑779/21 P и C‑799/21 P жалбите на Европейската комисия и Съвета на Европейския съюз срещу две решения на Общия съд, с които се отменят решенията на Съвета за одобряване на сключването на споразумения между Европейския съюз и Кралство Мароко, по подадените срещу тези решения жалби на Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de Oro (Front Polisario).
С Решение 2019/217 (
1
) Съветът одобрява сключването на споразумение под формата на размяна на писма между Европейския съюз и Кралство Мароко за изменение на някои от протоколите към Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Кралство Мароко, от друга страна (
2
). Освен това с Решение 2019/441 (
3
) Съветът одобрява сключването на споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Кралство Мароко, протокола за прилагането му и размяната на писма, придружаваща споразумението, като определя и възможностите за риболов по това споразумение и по този протокол (
4
). Посочените две решения са приети вследствие на постановяването на решение от 21 декември 2016 г., Съвет/Front Polisario (C‑104/16 P, EU:C:2016:973), в което Съдът по-конкретно уточнява, че Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране се прилага само на територията на Кралство Мароко, но не и на несамоуправляващата се територия Западна Сахара, и на решение от 27 февруари 2018 г., Western Sahara Campaign UK (C‑266/16, EU:C:2018:118), в което Съдът излага до голяма степен аналогични съображения относно споразуменията с Кралство Мароко в областта на риболова и прилежащите към Западна Сахара води.
Със споразумението, одобрено с Решение 2019/217, се изменят протоколите към Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране, свързани с режима, прилаган при внос в Европейския съюз на селскостопански продукти, риба и рибни продукти с произход от Мароко, и с определението на понятието „продукти с произход“, като се предвижда, че на продуктите с произход от Западна Сахара, изнасяни под контрола на мароканските митнически органи, се предоставят същите тарифни преференции като тези на изнасяните за Съюза продукти с произход от Мароко. Споразумението за риболов между Европейската общност и Мароко (
5
) пък е изменено, като в приложното му поле са включени и прилежащите към територията на Западна Сахара води.
През 2019 г. Фронт Полисарио подава жалби за отмяна на обжалваните решения и регламент и по тези жалби са образувани три дела Front Polisario/Съвет (T‑279/19, T‑344/19 и T‑356/19).
По делото, по което е постановено решение Front Polisario/Съвет (T‑279/19) (
6
), от една страна, и по съединените дела, по които е постановено решение Front Polisario/Съвет (T‑344/19 и T‑356/19) (
7
), от друга страна, Общият съд отменя обжалваните решения и регламент, с мотива че не е спазено изискването за получаване на съгласие от народа на Западна Сахара. Съветът всъщност не се е съобразил достатъчно с цялата налична информация за положението в Западна Сахара и неправилно е приел, че разполага със свобода на преценка относно спазването на изискването народът на тази територия — в качеството си на трета страна по спорните споразумения по смисъла на принципа на относително действие на договорите, разглеждан във връзка с принципа на самоопределение — да е изразил съгласие с прилагането на тази територия на спорното споразумение.
Съветът и Комисията обжалват тези решения пред Съда.
Съображения на Съда
По допустимостта на жалбите за отмяна, подадени от Фронт Полисарио пред Общия съд
А. По процесуалната правоспособност на Фронт Полисарио
На първо място, Съдът припомня, че всяко физическо или юридическо лице може при определени условия да подаде жалба срещу решенията, които са адресирани до него или които го засягат пряко и лично, както и срещу подзаконови актове, които го засягат пряко и които не включват мерки за изпълнение. Съдът обаче вече е признал, че някои образувания разполагат с процесуална правоспособност пред съдилищата на Съюза, без да трябва да са учредени като юридическо лице по съответното национално право.
Фронт Полисарио е самопровъзгласило се освободително движение, създадено с цел да се бори за независимост от Кралство Мароко на несамоуправляващата се територия на Западна Сахара и за превръщането ѝ в суверенна държава. Тъй като това движение цели по-конкретно въз основа на упражняването на правото на самоопределение на народа на Западна Сахара да се установи държавен правен ред на територията ѝ, за признаването на процесуална правоспособност на това движение пред юрисдикциите на Съюза не може да се изисква то да е учредено като юридическо лице по съответното национално право. Освен това Фронт Полисарио е един от легитимните участници в процеса за определяне на бъдещето на Западна Сахара под егидата на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации, чиито решения са задължителни за всички държави членки и институции на Съюза. С оглед на това и като се има предвид, че поддържа и двустранни правоотношения на международно равнище, Фронт Полисарио е достатъчно обособен като правен субект, за да му се признае процесуална правоспособност пред съдилищата на Съюза (
8
). Поради това Съдът приема, че като е установил наличие на процесуална правоспособност на Фронт Полисарио пред съдилищата на Съюза по смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС, Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото.
Б. По процесуалната легитимация на Фронт Полисарио
На второ място, Съдът разглежда процесуалната легитимация на Фронт Полисарио. По въпроса дали Фронт Полисарио е пряко засегнат от обжалваните решения и регламент Съдът припомня най-напред двете изисквани за тази цел кумулативни условия, а именно оспорената мярка, от една страна, пряко да поражда последици за правното положение на засегнатото лице и от друга страна, да не оставя никакво право на преценка на адресатите, на които е възложено изпълнението ѝ.
В това отношение Съдът констатира, че с жалбите си за отмяна пред Общия съд Фронт Полисарио иска да защити правото на самоопределение на народа на Западна Сахара (
9
), поради което следва да се установи — с оглед на последиците за правното положение на този народ от обжалваните актове, а следователно и от спорните споразумения — дали Фронт Полисарио е пряко засегнат от обжалваните актове.
Съдът припомня, че макар да не е официално признат за единствен представител на народа на Западна Сахара, Фронт Полисарио се приема съгласно резолюциите на най-висшите органи на Организацията на обединените нации като предпочитан партньор за определяне на бъдещия статут на Западна Сахара. Тези особени обстоятелства позволяват да се приеме, че Фронт Полисарио може да оспорва пред съда на Съюза законосъобразността на акт на Съюза, който пряко поражда последици за правното положение на този народ. В това отношение, имайки предвид значението им за правото на самоопределение на народа на Западна Сахара, обжалваните актове и съответно спорните споразумения отговарят на правното условие за наличие на пряко засягане на физическо или юридическо лице. Член 73 от Устава на Организацията на обединените нации и принципът на ефективна съдебна защита налагат при преценката за изпълнение на посоченото условие да се вземат предвид правното положение на народа на Западна Сахара и обстоятелството, че същият е представляван по настоящите дела от Фронт Полисарио.
Решението за сключване на международно споразумение представлява окончателен акт във вътрешния правен ред на Съюза и изразява волята му да бъде обвързан със споразумение. Съдът, който не разполага с компетентност да отменя международни споразумения, припомня, че посоченото решение за сключване представлява обжалваем акт. За разлика от него и противно на поддържаното от някои страни актът, с който на другата договаряща страна се съобщава, че споразумението е одобрено, представлява мярка за изпълнение и по принцип трябва да се счита за необжалваем.
Въз основа на това Съдът стига до извода, че Фронт Полисарио е пряко засегнат от спорните решения и че Общият съд не е допуснал грешки при прилагане на правото в това отношение.
По въпроса за наличие на лично засягане Съдът потвърждава възприетия от Общия съд подход, че предвид обстоятелствата, довели до извода за наличие на пряко засягане, Фронт Полисарио трябва да се счита за лично засегнат от обжалваните решения. В това отношение Съдът констатира, че народът на Западна Сахара, представляван от Фронт Полисарио, е лично засегнат от спорното решение, доколкото изричното включване на територията на Западна Сахара в приложното поле на спорните споразумения, обвързващи Съюза по силата на спорните решения, изменя правното положение на този народ в качеството му на носител на правото на самоопределение по отношение на тази територия, и че това му качество го отличава от всяко друго лице или образувание, включително от всеки друг субект на международното право.
По съгласието на народа на Западна Сахара за спорните споразумения и по обхвата на контрола от Общия съд
Съгласно спорните решения разглежданите споразумения са одобрени от Съюза, след като Комисията, действаща съвместно с Европейската служба за външна дейност, е предприела „всички разумни и възможни мерки […], за да осигури, че засегнатият народ е взел адекватно участие и е дал съгласието си за споразумението“ (
10
). В това отношение Съдът отбелязва, че понастоящем по-голямата част от населението на Западна Сахара не спада към имащия право на самоопределение народ на Западна Сахара, тъй като повечето представители на този народ са били изселени. Съдът добавя, че съществува разлика между понятието „население“ на несамоуправляваща се територия и понятието „народ“ на тази територия. Последното обозначава политическа единица с право на самоопределение, докато понятието „население“ се отнася до жителите на територията.
Съдът припомня и принципа на относително действие на договорите, който е общ международноправен принцип и съгласно който договорите не трябва нито да увреждат, нито да облагодетелстват трети страни. В това отношение трета страна може да бъде засегната от прилагането на споразумение, ако в приложното му поле се включи територия, по отношение на която тази трета страна упражнява суверенитет или има право на самоопределение. Ето защо международно споразумение между Съюза и Кралство Мароко може да се прилага на територията на Западна Сахара само със съгласието на народа на Западна Сахара (
11
). Тъй като действията на Съюза в международен план трябва да допринасят по-специално за стриктното спазване на международното право и на принципите на Устава на Организацията на обединените нации (
12
), Съдът подчертава, че липсата на съгласие от народа на Западна Сахара за сключване на споразумения, приложими и за територията на Западна Сахара или прилежащите ѝ води, може да засегне и валидността на актовете за обвързване на Съюза с тези споразумения.
По необходимостта от съгласие на народа на Западна Сахара и дали то следва да се изрази от Фронт Полисарио
Съдът отбелязва най-напред, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че спорните споразумения, като предоставят на мароканските власти определени упражнявани на територията на Западна Сахара правомощия, са наложили задължения за народа на Западна Сахара (
13
). Всъщност обстоятелството, че действията на мароканските власти по прилагане на спорните споразумения на територията на Западна Сахара пораждат правни последици, които променят правното положение на народа на тази територия, не означава, че тези споразумения могат да се считат за създаващи правни задължения за този народ като субект на международното право. В това отношение спорните споразумения не предполагат признаване от Съюза на твърдения суверенитет на Мароко над Западна Сахара. Народът на Западна Сахара например нито не е адресат на разрешенията за риболов или на другите административни актове, които мароканските власти издават при прилагането на Споразумението за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Кралство Мароко, като същевременно е длъжен да ги признае, нито е адресат на предприетите в това отношение от органите на Съюза и на държавите членки мерки. С оглед на това Съдът приема, че изводът на Общия съд относно необходимостта съгласието на народа на Западна Сахара със спорното споразумение да бъде дадено с изрично волеизявление е основан на погрешна логическа предпоставка.
Според Съда обаче международното обичайно право не предвижда в каква форма третата страна трябва да изрази съгласие с предоставящото ѝ права споразумение (
14
) и не изключва възможността за имплицитно даване на съгласие при определени обстоятелства. Съгласието на народ на несамоуправляваща се територия за международно споразумение, по отношение на което той има качеството на трета страна и което се прилага на територията, за която се отнася правото му на самоопределение, може да се презумира, ако са изпълнени две условия. От една страна, разглежданото споразумение не трябва да налага задължения за този народ. От друга страна, то би трябвало по-специално да предвижда за засегнатия народ точно определени, реални, съществени и подлежащи на проверка ползи, които са обвързани с експлоатацията на природните ресурси на съответната територия и са пропорционални на степента на тази експлоатация. Разглежданото споразумение трябва да предвижда и механизъм за редовен контрол, позволяващ да се проверява действителното предоставяне на такива ползи на този народ. Спазването на тези условия се налага, за да се осигури съвместимостта на едно такова споразумение с произтичащия от член 73 от Устава на Организацията на обединените нации и закрепен в международното обичайно право принцип, че интересите на народите на несамоуправляващите се територии са първостепенни.
Ако тези две условия са изпълнени, следва да се приеме, че съгласието на засегнатия народ е получено. Следователно обстоятелството, че движение, представящо се като легитимен представител на този народ, се противопоставя на това споразумение, само по себе си не е достатъчно, за да се постави под въпрос наличието на такова презумирано съгласие. Тази презумпция би могла все пак да се обори, ако легитимни представители на този народ докажат, че предвиденият в разглежданото споразумение режим на ползи за този народ или установеният с този режим механизъм за редовен контрол не отговаря на посочените условия.
В случая Съдът констатира, че макар да променят правното положение на народа на Западна Сахара по правото на Съюза по отношение на правото му на самоопределение, разглежданите споразумения не пораждат правни задължения за този народ като субект на международното право. Следователно първото от двете условия е изпълнено.
По отношение на второто условие Съдът стига до извода, че очевидно в спорните споразумения не са предвидени отговарящи на посочените характеристики ползи за народа на Западна Сахара. Съдът уточнява също и че ако бъдещо споразумение отговаря на посочените изисквания за предоставяне на ползи на народа на Западна Сахара, възможността то да облагодетелства като цяло всички жители на тази територия не би представлявала пречка да се презумира, че този народ е изразил съгласие.
По възможността за позоваване на международното право
Съдът припомня, че Съюзът е длъжен да упражнява правомощията си при спазване на международното право и следователно в рамките на производство по жалба за отмяна е компетентен да преценява съвместимостта на сключено от Съюза международно споразумение с нормите на международното право. Съгласно Договорите тези норми са задължителни за Съюза и контролът за валидност, който Съдът упражнява по отношение на актове, одобряващи сключването от Съюза на такива международни споразумения, може да се отнася до законосъобразността на съответния акт с оглед на самото съдържание на разглежданото международно споразумение (
15
). Следователно Общият съд правилно е приел, че при проверката на валидността на спорните решения може да се прави позоваване на принципите на самоопределение и на относително действие на договорите.
Заключение
Съдът не уважава нито едно от основанията, изтъкнати в подкрепа на жалбите на Съвета и Комисията, и ги отхвърля изцяло.
По запазването на правните последици на спорните решения в случай на отхвърляне на подадените от Съвета и Комисията жалби
По съединени дела C‑778/21 P и C‑798/21 P обжалваното съдебно решение запазва правните последици на спорното решение до обявяването на решението по тези дела. Тъй като обаче срокът на действие на протокола за прилагане на разглежданото споразумение е изтекъл на 17 юли 2023 г. и Споразумението за риболов само по себе си не разрешава достъп на корабите на Съюза до съответната „риболовна зона“, Съдът приема, че предметът на предявените при условията на евентуалност искания на Комисията и на Съвета за запазване на правните последици на спорното решение е отпаднал.
По съединени дела C‑779/21 P и C‑799/21 P споразумението, сключено със спорното решение, влиза в сила на 19 юли 2019 г. Тъй като отмяната на спорното решение, без да се запазят правните му последици за определен период, може да има сериозни неблагоприятни последици за външната дейност на Съюза и да застраши правната сигурност по отношение на поетите от него и приложими за институциите му и за държавите членки международни задължения, Съдът решава да запази правните последици на спорното решение за период от дванадесет месеца, считано от датата на обявяване на решението по тези дела.
(
1
)	Решение (ЕС) 2019/217 на Съвета от 28 януари 2019 година за сключване на споразумение под формата на размяна на писма между Европейския съюз и Кралство Мароко за изменение на протоколи № 1 и № 4 към Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Кралство Мароко, от друга страна (ОВ L 34, 2019 г., стр. 1).
(
2
)	Евро-средиземноморско споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Кралство Мароко, от друга страна, подписано в Брюксел на 26 февруари 1996 г. (ОВ L 70, 2000 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 73, стр. 3).
(
3
)	Решение (ЕС) 2019/441 на Съвета от 4 март 2019 година за сключване на Споразумението за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Кралство Мароко, протокола за прилагането му и размяната на писма, придружаваща споразумението (ОВ L 77, 2019 г., стр. 4).
(
4
)	Регламент (ЕС) 2019/440 на Съвета от 29 ноември 2018 година за разпределяне на възможностите за риболов по Споразумението за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Кралство Мароко и протокола за прилагането му (ОВ L 77, 2019 г., стр. 1, наричан по-нататък „обжалваният регламент“).
(
5
)	Споразумение за партньорство в рибарството между Европейската общност и Кралство Мароко (ОВ L 141, 2006 г., стр. 4).
(
6
)	Решение от 29 септември 2021 г., Front Polisario/Съвет (T‑279/19, EU:T:2021:639).
(
7
)	Решение от 29 септември 2021 г., Front Polisario/Съвет (T‑344/19 и T‑356/19, EU:T:2021:640).
(
8
)	В това отношение Съдът уточнява, че въпросът дали това образувание може легитимно да представлява интересите на народа на Западна Сахара се отнася до процесуалната му легитимация по жалба за отмяна на спорното решение, а не до процесуалната му правоспособност пред съда на Съюза.
(
9
)	Вж. решение от 21 декември 2016 г., Съвет/Front Polisario (C‑104/16 P, EU:C:2016:973, т. 88, 91 и 105).
(
10
)	Съображение 10 от Решение 2019/217 и съображение 11 от Решение 2019/441.
(
11
)	Вж. решение от 21 декември 2016 г., Съвет/Front Polisario (C‑104/16 P, EU:C:2016:973, т. 106).
(
12
)	Член 3, параграф 5 и член 21, параграф 1 ДЕС.
(
13
)	Решения от 29 септември 2021 г., Front Polisario/Съвет (T‑279/19, EU:T:2021:639, т. 322 и 323), и от 29 септември 2021 г., Front Polisario/Съвет (T‑344/19 и T‑356/19, EU:T:2021:640, т. 318).
(
14
)	Вж. решение на Постоянния съд за международно правосъдие от 7 юни 1932 г., дело „Zones Franches de la Haute-Savoie et du Pays de Gex“ (Recueil CPJI 1927, серии A/B, бр. 46, стр. 148).
(
15
)	Решение от 27 февруари 2018 г., Western Sahara Campaign UK (C‑266/16, EU:C:2018:118, т. 47—51).