62005TJ0050_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci T‑50/05,
Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, se sídlem v Athénách (Řecko), zastoupená N. Korogiannakisem, advokátem,
žalobkyně,
proti
Evropské komisi,
původně zastoupené L. Parpalou a K. Kańskou, dále L. Parpalou a E. Manhaevem, a nakonec L. Parpalou, E. Manhaevem a M. Wilderspinem, jako zmocněnci,
žalované,
jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 18. listopadu 2004, jímž byla odmítnuta nabídka konsorcia vytvořeného žalobkyní a další společností v rámci výzvy k podávání nabídek počítačových služeb týkajících se specifikace, vývoje, údržby a podpory telematických systémů ke kontrole pohybu zboží podléhajícího spotřební dani v rámci Evropského společenství v souladu s režimem s podmíněným osvobozením od spotřební daně a veřejná zakázka zadána jinému uchazeči,
TRIBUNÁL (třetí senát),
ve složení J. Azizi, předseda, E. Cremona (zpravodajka) a S. Frimodt Nielsen, soudci,
vedoucí soudní kanceláře: C. Kantza, rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 17. března 2009,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
Právní rámec
1. Zadávání veřejných zakázek na služby Komise Evropských společenství se řídí ustanoveními první části páté hlavy nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, Úř. věst. L 248, s. 1, dále jen „finanční nařízení“), jakož i ustanoveními nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1, dále jen „prováděcí pravidla“), ve znění platném pro skutkový stav projednávané věci.
Skutkový základ sporu
I – Elektronický systém pro sledování přepravy zboží podléhajícího spotřební dani (EMCS)
2. Dne 16. června 2003 přijaly Evropský parlament a Rada Evropské unie rozhodnutí č. 1152/2003/ES o zavedení elektronického systému pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 162, s. 5; Zvl. vyd. 09/01 s. 386), v němž prohlašují, že je nezbytné mít k dispozici elektronický systém pro sledování přepravy zboží podléhajícího spotřební dani (EMCS), který členským státům umožní získávat o přepravě informace v reálném čase a provádět předepsané kontroly (třetí bod odůvodnění rozhodnutí č. 1152/2003).
3. Článek 1 rozhodnutí č. 1152/2003 tak upravuje vytvoření EMCS.
4. Článek 3 odst. 2 rozhodnutí č. 1152/2003 mimoto stanoví:
„Komise zajistí, že při práci na prvcích Společenství bude u elektronického systému věnována maximální pozornost opětovnému využití nového elektronického tranzitního systému (NCTS) v nejvyšší možné míře, že elektronický systém bude slučitelný s NCTS, a pokud to bude technicky možné, že bude elektronický systém do NCTS začleněn s cílem vytvořit integrovaný elektronický systém pro sledování jak přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Společenství, tak přepravy zboží podléhajícího spotřební dani nebo jiným clům a poplatkům, které se dováží ze třetích zemí nebo je do nich odesíláno“
5. Ze spisu vyplývá, že EMCS měl být zaveden ve čtyřech fázích v období let 2002 až 2009 (fáze 0 současně s fázemi 1, 2 a 3).
6. Fáze 0 měla představovat přechodnou fázi před definitivní instalací EMCS. Během této fáze měly být ponechány v provozu a podporovány stávající počítačové systémy v oblasti spotřebních daní až do okamžiku, kdy budou začleněny do EMCS po jeho zprovoznění. Tato fáze 0 měla probíhat zároveň s ostatními fázemi EMCS a měla být ukončena poté, co začne fungovat tento systém. Úkoly spojené s fází 0 měly být provedeny spoluposkytovatelem zakázky Fiscalis Information Technology Systems, specifikace, vývoj, údržba a podpora (FITS‑DEV).
7. Fáze 1 měla zahrnovat instalaci EMCS a definování jeho specifikací. Tyto specifikace měly být vypracovány spoluposkytovatelem zakázky EMCS System Specifications (ESS) (dále jen „zakázka ESS“). Práce zmíněného spoluposkytovatele měla být dokončena do poloviny roku 2005.
8. Konečně fáze 2 a 3 měly být fázemi vývoje a zprovoznění a měly být spojeny s činnostmi vykonávanými spoluposkytovatelem zakázky nazvané „Specifikace, vývoj, údržba a podpora telematických systémů ke kontrole pohybu zboží podléhajícího spotřební dani v rámci Evropského společenství v souladu s režimem podmíněného osvobození od spotřební daně (EMCS‑DEV)‑(TAXUD/2004/AO-004) » (dále jen „dotčená zakázka“).
II – Zadání dotčené veřejné zakázky
9. Vyhlášením veřejné zakázky ze dne 20. července 2004 zveřejněným v dodatku Úředního věstníku Evropské unie (Úř. věst. 2004, S 139) zveřejnilo generální ředitelství Komise pro daňovou a celní unii (dále jen „dotčené GŘ“ nebo „zadavatel“) výzvu k podávání nabídek ohledně dotčené zakázky. Tato zakázka měla být zadána hospodářsky nejvýhodnější nabídce, to znamená nabídce vykazující nejlepší poměr kvality a ceny. Konečný termín pro obdržení nabídky byl stanoven na 31. srpna 2004.
10. Bod 10 specifikací obsažených v příloze k výzvě k podání nabídek definoval kritéria pro zadání dotčené zakázky takto:
„10. Kritéria pro zadání zakázky
Zakázka bude zadána hospodářsky nejvýhodnější nabídce. Následující kritéria budou vzata v úvahu v okamžiku posouzení nabídky:
1. Kvalita navrhovaného řešení:
1. – vhodnost navrhované strategie pro splnění požadovaných úkolů (40/100);
2. – vhodnost navrhovaných metod a nástrojů, kvalitního prostředí a kvalitních postupů pro provedení požadovaných úkolů (30/100);
3. – vhodnost navrhované týmové organizace pro provedení požadovaných úkolů (20/100);
4. – struktura, jasnost, a úplnost nabídky (10/100).
Nabídky, které dosáhly minimálně 50 % za každé z kvalitativních kritérií a celkového výsledku 60 % za všechna tato kritéria jako celek budou dále vyhodnoceny na základě ceny.
2. Cena
Nabídka navrhující nejlepší poměr kvality a ceny bude zjištěna takto:
– nabídka, která vykázala nejlepší technický výsledek, bude ohodnocena kvalitativním ukazatelem ve výši 100 bodů. Zbývající nabídky obdrží nižší kvalitativní ukazatele v poměru k jejich technickému výsledku;
– nabídka, v níž bude navržena nejnižší cena, obdrží cenový ukazatel ve výši 100 bodů. Zbývající nabídky obdrží vyšší cenové ukazatele v poměru k jejich cenám.
Poměr kvality a ceny bude vypočten pro každou nabídku vydělením ukazatele kvality ukazatelem ceny. Nejvyšší výslednou známku obdrží nabídka navrhující nejlepší poměr kvality a ceny.“
11. Faxem ze dne 27. srpna 2004 žalobkyně, Evropaïki Dynamiki Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, společnost založená podle řeckého práva vykonávající činnost v oblasti informačních a komunikačních technologií, vyjádřila pochybnosti ohledně zadání dotčené veřejné zakázky, založené na možné nedostatečné objektivitě výzvy k podávání nabídek prospívající uchazečům, kteří již byli dodavateli dotčeného GŘ a na nedostatečně přesných a objektivních kritériích pro vyhodnocování uchazečů. Týmž faxem zároveň požádala zadavatele, aby prodloužil lhůtu pro předložení nabídek do doby, než budou odstraněny výše uvedené problémy.
12. Dne 31. srpna 2004 předložila žalobkyně svou nabídku společně s francouzskou společností Steria SA (dále jen „nabídka konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria“).
13. Dopisem ze dne 3. září 2004 vyjádřil zadavatel názor, že pochybnosti žalobkyně formulované ve faxu ze dne 27. srpna 2004 nejsou opodstatněné, a odmítl vyhovět její žádosti o prodloužení lhůty pro předložení nabídek.
14. V odpovědi na výše zmíněný dopis ze dne 3. září 2004 vyjádřila žalobkyně faxem ze dne 6. září 2004 pochybnosti o souladu výzvy k podávání nabídek s článkem 92 finančního nařízení a s čl. 131 odst. 1 a 2 prováděcích pravidel.
15. Dopisem ze dne 5. října 2004, zadavatel odpověděl, že podmínky článku 92 finančního nařízení a čl. 131 odst. 1 a 2 prováděcích pravidel byly dodrženy.
16. K otevření nabídek došlo dne 8. září 2004. Zadavatel obdržel pět nabídek a všechny byly prohlášeny za platné. Jedna z nabídek byla vyloučena ve stádiu uplatňování kritérií vyloučení. Další byla vyloučena při kvalitativním hodnocení. Pouze tři nabídky, včetně nabídky konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria, byly podrobeny závěrečnému posouzení poměru kvality a ceny.
17. Hodnotící výbor navrhl zadat zakázku společnosti Intrasoft International SA (dále jen „Intrasoft“), jejíž nabídka vykazovala nejlepší poměr kvality a ceny. Nabídku konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria se rozhodl zařadit na třetí místo.
18. Návrh hodnotícího výboru byl schválen zadavatelem, který rozhodnutím ze dne 18. listopadu 2004 provedl přidělení dotčené zakázky.
19. Výsledek nabídkového řízení byl žalobkyni sdělen dopisem ze dne 18. listopadu 2004. V tomto dopise se uvádí, že „[její] nabídka nebyla vybrána pro zadání zakázky, protože po vyhodnocení vybraných nabídek a vzhledem k zadávacím kriteriím obsaženým v zadávací dokumentaci nepředstavovala nejlepší nabídku z hlediska kvality a ceny.“
20. Doporučeným dopisem a faxem ze dne 22. listopadu 2004 si žalobkyně vyžádala od zadavatele následující informace a dokumenty: jméno (název) úspěšného uchazeče a v případě, že tento uchazeč měl společníka (či více společníků) nebo subdodavatele (či více subdodavatelů) jeho (její) jméno/název (jména/názvy) a procentní podíl smlouvy, která mu (jim) byla zadána; známky udělené technické nabídce žalobkyně a vybrané nabídce ohledně každého z kritérií zadání zakázky; kopii zprávy hodnotícího výboru a podrobnosti porovnání finanční nabídky žalobkyně vzhledem k přijaté finanční nabídce a konkrétněji známky udělené každé z obou shora zmíněných nabídek. Faxem ze dne 8. prosince 2004 žalobkyně zopakovala svou žádost.
21. V odpovědi na tuto žádost zadavatel zaslal dopisem ze dne 10. prosince 2004 žalobkyni výňatek ze zprávy hodnotícího výboru. Tento výňatek obsahuje zejména poznámky zmíněného výboru k nabídkám společnosti Intrasoft a konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria ohledně každého z kritérií zadání dotčené zakázky. Uvedené poznámky zní takto:
„A. Intrasoft […]
>lt>1
B. [Evropaïki Dynamiki-Steria]
>lt>2
22. Výňatek ze zprávy hodnotícího výboru zaslaný žalobkyni obsahuje rovněž hodnotící tabulku srovnávající kvalitu nabídky konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria a nabídku společnosti Intrasoft, jakož i hodnotící tabulku srovnávající poměr kvality a ceny těchto dvou nabídek. Zde jsou uvedeny obě tyto tabulky:
>lt>3
>lt>4
23. Doporučeným dopisem a faxem ze dne 30. prosince 2004 žalobkyně sdělila své připomínky k výňatku ze zprávy hodnotícího výboru, který jí byl zaslán, a zopakovala svůj názor, že zadání dotčené veřejné zakázky odporovalo finančnímu nařízení a příslušným právním předpisům.
24. Dopisem ze dne 14. ledna 2005 zadavatel oznámil, že pozorně prozkoumal body, na které upozornila žalobkyně ve svém dopise ze dne 30. prosince 2004 a že žalobkyně obdrží co nejdříve podrobnou odpověď.
25. Dopisem ze dne 17. února 2005 zadavatel odpověděl na připomínky žalobkyně obsažené v jejím dopise ze dne 30. prosince 2004.
26. Oznámení o zadání dotyčné veřejné zakázky bylo zveřejněno dne 2. března 2005 v dodatku k Úřednímu věstníku Evropské unie (Úř. věst. 2005, S 43).
Řízení a návrhová žádání účastnic řízení
27. Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 28. ledna 2005 podala žalobkyně tuto žalobu.
28. Dopisem ze dne 30. října 2006 požádal Tribunál v rámci organizačních procesních opatření žalobkyni, aby písemně odpověděla na otázky týkající se přípustnosti žaloby. Žalobkyně této žádosti vyhověla ve stanovené lhůtě.
29. Na základě zprávy soudce zpravodaje rozhodl Tribunál (třetí senát) zahájit ústní část řízení.
30. Dopisem ze dne 3. února 2009 požádal Tribunál v rámci organizačních procesních opatření účastnice řízení o písemné zodpovězení otázek. Týmž dopisem požádal též Komisi o předložení dokumentů. Účastnice řízení těmto žádostem vyhověly ve stanovené lhůtě.
31. Dopisem ze dne 2. března 2009 požádal Tribunál v rámci organizačních procesních opatření obě účastnice řízení, aby předložily své písemné připomínky k odpovědím druhé účastnice na písemné otázky Tribunálu položené v dopise ze dne 3. února 2009. Účastnice řízení těmto žádostem vyhověly ve stanovené lhůtě.
32. Řeči účastnic řízení a jejich odpovědi na otázky Tribunálu byly vyslechnuty na jednání, které proběhlo dne 17. března 2009.
33. Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
– zrušil rozhodnutí Komise odmítnout její nabídku a zadat zakázku úspěšnému uchazeči;
– uložil Komisi náhradu nákladů řízení, a to i v případě, že žaloba bude zamítnuta.
34. Komise navrhuje, aby Tribunál:
– zamítl žalobu jako neopodstatněnou;
– uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.
Právní otázky
I – K přípustnosti
A – Argumenty účastnic řízení
35. Aniž by Komise formálně předložila námitku nepřípustnosti, upozorňuje Tribunál na skutečnost, že Steria, druhá členka konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria, nezpochybnila rozhodnutí zadavatele odmítnout nabídku zmíněného konsorcia a přidělit dotčenou zakázku jinému uchazeči a že krom toho z žaloby nevyplývalo, že by byla žalobkyně zpochybnila toto rozhodnutí i jménem společnosti Steria. Z toho plyne, že žalobkyně zmíněné rozhodnutí zpochybňuje pouze svým vlastním jménem.
36. Žalobkyně ve své replice namítá, že jakožto vedoucí složka konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria a jakožto její člen plně odpovědný za přípravu a písemné vypracování nabídky má právo jednat a že ani právní úprava ani judikatura Společenství nepožadují, aby všichni členové konsorcia uchazečů zpochybnili sporné rozhodnutí o zadání zakázky. Žalobkyně ostatně rozvedla tuto argumentaci ve svých písemných odpovědích na otázky Tribunálu (viz bod 28 výše).
37. Komise výše zmíněné stanovisko žalobkyně nezpochybnila.
B – Závěry Tribunálu
38. Tribunál má za to, že v projednávané věci je záhodno zkoumat aktivní legitimaci žalobkyně ohledně rozhodnutí zadavatele, které jí bylo sděleno dopisem ze dne 18. listopadu 2004, odmítnout nabídku konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria, a tudíž zadat dotčenou zakázku jinému uchazeči (dále jen „napadené rozhodnutí“).
39. Podle čl. 230 čtvrtého pododstavce ES může „každá fyzická nebo právnická osoba podat žalobu proti rozhodnutím, která jsou jí určena, jakož i proti rozhodnutím, která, byť vydána ve formě nařízení nebo rozhodnutí určeného jiné osobě, se jí bezprostředně a osobně dotýkají.“ .
40. Třebaže je v projednávané věci napadené rozhodnutí určeno z formálního hlediska uchazeči, tzn. konsorciu Evropaïki Dynamiki-Steria, skutečností zůstává, že, jak vyplývá z písemných odpovědí žalobkyně na otázky Tribunálu (viz bod 28 výše) nezpochybněných Komisí, a o nichž nemá Tribunál žádný důvod pochybovat, konsorcium Evropaïki Dynamiki-Steria nemělo nikdy právní subjektivitu. Proto byla z hlediska článku 230 ES tato struktura ad hoc
průhledná co do viditelnosti svých členů, a tudíž musí být obě dotčené společnosti považovány za adresáty napadeného rozhodnutí. Žalobkyně byla tedy jakožto adresát napadeného rozhodnutí oprávněna toto rozhodnutí napadnout v souladu s podmínkami stanovenými článkem 230 ES.
41. Z toho vyplývá, že žaloba je přípustná.
II – K věci samé
42. Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně šest důvodů. První žalobní důvod vychází z porušení zásady nediskriminace a ze zásady volné soutěže. Druhý žalobní důvod vychází z porušení ustanovení finančního nařízení, prováděcích pravidel, směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01 s. 322), a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd 06/07 s. 132). Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, jehož se zadavatel dopustil při vyhodnocování nabídky konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria. Čtvrtý žalobní důvod vychází z nepodání relevantních informací a odůvodnění. Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy a péče.
43. Tribunál považuje za vhodné zkoumat nejprve první žalobní důvod, poté druhý žalobní důvod, následně pátý žalobní důvod, poté čtvrtý žalobní důvod a konečně třetí žalobní důvod. Toto pořadí je určeno skutečností, že první, druhý a pátý žalobní důvod se týkají postupu zadání dotyčné veřejné zakázky, zatímco čtvrtý a třetí žalobní důvod se týkají samotného napadeného rozhodnutí.
A – K prvnímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu z porušení zásady nediskriminace a zásady volné soutěže
1. Argumenty účastnic řízení
44. Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu rovného zacházení a volné soutěže uchazečů tím, že jí neposkytla – bez ohledu na žádost, kterou v tomto ohledu podala před konečným termínem pro předložení nabídek – dva druhy technických informací, které byly nezbytné pro formulaci nabídky v rámci sporné zakázky, tzn. zaprvé přesné specifikace EMCS a zadruhé technické informace týkající se stávajících počítačových aplikací spojených s EMCS, konkrétněji pak zdrojového kódu nového elektronického tranzitního systému (NCTS). Toto údajné pochybení ze strany Komise prospělo uchazečům, kteří byli dřívějšími či současnými spoluposkytovateli služeb dotčenému GŘ, nebo byli spojeni s takovýmito spoluposkytovateli, a kteří tudíž měli výlučný přístup k výše zmíněným informacím. Tito uchazeči, včetně úspěšného uchazeče, tak mohli předložit nabídky konkurenceschopnější, než byla nabídka žalobkyně, a to jak v technickém, tak i ve finančním ohledu.
45. Co se zaprvé týče specifikací EMCS, žalobkyně zdůrazňuje, že tyto specifikace nebyly ještě k dispozici při zadávání dotčené veřejné zakázky, avšak byly připravovány jiným spoluposkytovatelem v rámci zvláštní zakázky. Uvádí, že Komise nevysvětluje, jak mohl uchazeč odpovídajícím způsobem zohlednit cíle a požadavky počítačového systému, pro nějž neobdržel žádné podrobné specifikace, a táže se, jak mohla být jeho nabídka „lepší“, než nabídka současného spoluposkytovatele, který jako jediný měl k dispozici zmíněné specifikace.
46. Co se zadruhé týče zdrojového kódu NCTS, žalobkyně zdůrazňuje, že jí Komise bez platného důvodu a navzdory její žádosti, kterou za tímto účelem předložila, k němu odmítla přístup. Naopak úspěšný uchazeč měl přístup ke zmíněnému kódu, jelikož byl spoluposkytovatelem Komise pro NCTS, a mohl tudíž předložit konkurenceschopnější nabídku než žalobkyně.
47. K prokázání významu přístupu ke zdrojovému kódu NCTS pro formulaci nabídky v rámci dotčené zakázky se žalobkyně dovolává následujících okolností.
48. Zaprvé se dovolává čl. 3 odst. 2 rozhodnutí č. 1152/2003, v němž se požaduje, aby spoluposkytovatel dotčené zakázky v nejvyšší možné míře opětovně využil NCTS, jehož cílem bylo vytvořit integrovaný elektronický systém pro sledování přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Společenství. Žalobkyně z obsahu tohoto článku vyvozuje, že výše uvedené rozhodnutí vyžaduje opětovné využití zdrojového kódu NCTS a jeho architektury spoluposkytovatelem sporné zakázky.
49. Zadruhé se dovolává popisu položky č. 7.1 obsažené v technické příloze zadávací dokumentace, v níž se odkazuje na zdrojový kód NCTS.
50. Zatřetí se dovolává komentáře hodnotícího výboru k nabídce úspěšného uchazeče, podle něhož tato nabídka obsahovala dobrou analýzu možnosti opětovného využití součástí („komponenty“) NCTS. Žalobkyně uvádí, že se pojem „součásti“ v projednávané věci vztahuje „jednoznačně na různé součásti zdrojového kódu“.
51. Začtvrté, co se týče finančního hlediska, žalobkyně s cílem prokázat nezbytnost znalosti zdrojového kódu NCTS pro stanovení ceny její nabídky uvádí, že Komise od uchazečů požadovala, aby ve svých nabídkách uvedli nejen ceny za jednotku, jak to tvrdí Komise, ale především též rozpočet výdajů a celkovou cenu za dodání EMCS a všech souvisejících služeb. Tento požadavek Komise předpokládal, že uchazeči přesně vyhodnotí rozsah a složitost projektu, což vyžadovalo znalost zdrojového kódu. Skutečnost, že žalobkyně neznala zdrojový kód, vedla k tomu, že musela zvýšit cenu své nabídky, aby zohlednila riziko plynoucí z této neznalosti. Naopak úspěšný uchazeč, který zmíněný kód znal, mohl předložit konkurenceschopnější nabídku, jež činila pouze 50 % rozpočtu udaného pro dotčenou zakázku.
52. Žalobkyně konečně uvádí, že v rámci řízení o jiné zakázce [zakázka na pokrytí specifikace, vývoje, údržby a podpory celních systémů IT pro projekty IT dotčeného GŘ (CUST‑DEV) (TAXUD/2005/AO‑001)], vyhlášené krátce po výzvě k podávání nabídek pro dotčenou zakázku, jejímž zadavatelem bylo rovněž dotčené GŘ, byl uchazečům poskytnut zdrojový kód NCTS. Požaduje tudíž, aby Komise vysvětlila tento rozdíl v zacházení. Žalobkyně na jednání krom toho uváděla, že projednávaná věc je podobná věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 12. března 2008, Evropaïki Dynamiki v. Komise (T‑345/03, Sb. rozh. s. II‑341), v níž Tribunál uznal důvod žalobkyně vycházející z porušení zásady rovného zacházení s uchazeči, a tudíž zrušil rozhodnutí o zadání zakázky přijaté Komisí.
53. Komise zpochybňuje argumenty žalobkyně.
2. Závěry Tribunálu
54. Podle čl. 89 odst. 1 finančního nařízení všechny veřejné zakázky financované zcela nebo zčásti z rozpočtu musí být v souladu se zásadami přehlednosti, úměrnosti, rovného zacházení a nediskriminace.
55. Zadavatel má tudíž v každé fázi zadávacího řízení povinnost dbát na respektování zásady rovného zacházení, a v důsledku toho na rovnost příležitostí všech uchazečů (rozsudek Soudního dvora ze dne 29. dubna 2004, Komise v. CAS Succhi di Frutta, C‑496/99 P, Recueil, s. I‑3801, bod 108; rozsudky Tribunálu ze dne 17. prosince 1998, Embassy Limousines & Services v. Parlament, T‑203/96, Recueil, s. II‑4239, bod 85, a ze dne 17. března 2005, AFCon Management Consultants a další v. Komise, T‑160/03, Sb. rozh. s. II‑981, bod 75).
56. Zásada rovného zacházení s uchazeči, jejímž cílem je podporovat rozvoj zdravé a účinné hospodářské soutěže mezi podniky, které se zúčastní řízení o zadání veřejné zakázky, ukládá, aby všichni uchazeči měli při vypracování znění svých nabídek stejné příležitosti, a předpokládá tedy, že nabídky všech uchazečů podléhají stejným podmínkám (viz v tomto smyslu rozsudky Soudního dvora ze dne 18. října 2001, SIAC Construction, C‑19/00, Recueil, s. I‑7725, bod 34, a ze dne 12. prosince 2002, Universale‑Bau a další, C‑470/99, Recueil, s. I‑11617, bod 93).
57. Z judikatury rovněž vyplývá, že zásada rovného zacházení implikuje povinnost transparentnosti, aby mohlo být ověřeno, zda je tato zásada dodržována (rozsudky Soudního dvora ze dne 18. června 2002, HI, C‑92/00, Recueil, s. I‑5553, bod 45, a Universale‑Bau a další, bod 56 výše, bod 91).
58. Základním cílem zásady transparentnosti je vyloučit existenci rizika upřednostňování a svévole ze strany zadavatele. Implikuje, že všechny podmínky a pravidla zadávacího řízení jsou jasně, přesně a jednoznačně stanoveny ve vyhlášení zakázky nebo v zadávací dokumentaci (rozsudek Komise v. CAS Succhi di Frutta, bod 55 výše, bod 111).
59. Zásada transparentnosti tedy implikuje, že všechny technické informace významné pro správné pochopení vyhlášení zakázky nebo zadávací dokumentace jsou co možná nejdříve poskytnuty všem podnikům, které se účastní řízení o zadání veřejné zakázky, způsobem, který jednak umožňuje všem přiměřeně informovaným uchazečům, kteří postupují s běžnou řádnou péčí, pochopit jejich přesný smysl a vykládat je stejným způsobem a který dále umožňuje zadavateli ověřit, zda nabídky uchazečů skutečně splňují kritéria, kterými se řídí dotčená zakázka (rozsudek Evropaïki Dynamiki v. Komise, bod 52 výše, bod 145).
60. V projednávané věci žalobkyně vytýká Komisi, že jí neposkytla dvě kategorie technických informací, které byly podle ní nezbytné pro podání nabídek a které měli ostatní uchazeči na rozdíl od ní k dispozici. Vzhledem k judikatuře uvedené výše v bodech 55 až 58 by toto údajné pochybení Komise, pokud by bylo prokázáno, vedlo k porušení rovnosti příležitostí uchazečů, jakož i zásady transparentnosti, která je nerozlučně spojena se zásadou rovného zacházení.
61. Tribunál v rozsudku Evropaïki Dynamiki v. Komise, bod 52 výše (bod 147) rozhodl, že pokud by takové porušení rovnosti příležitostí a zásady transparentnosti bylo prokázáno, představovalo by vadu postupu před zahájením soudního řízení, která porušuje právo dotčených účastníků na informace. Tato procesní vada by mohla vést ke zrušení dotčeného rozhodnutí, pouze pokud by se prokázalo, že by správní řízení mohlo vést v případě neexistence této vady k jinému výsledku za předpokladu, že by žalobkyně měla přístup k dotčeným informacím_a pokud by v tomto ohledu existovala možnost – i když malá – že by žalobkyně mohla nechat dovést správní řízení k jinému výsledku (viz rozsudek Evropaïki Dynamiki v. Komise, bod 52 výše, bod 147, a citovaná judikatura).
62. Je tudíž především třeba přezkoumat, zda v projednávané věci došlo k nerovnoměrnému poskytnutí informací v tom smyslu, že určití uchazeči, mezi nimi i vybraný uchazeč, měli v rámci nabídkového řízení k dispozici informace, které žalobkyni nebyly podle jejího tvrzení známy. V případě, že se taková vada prokáže, je dále třeba přezkoumat, zda byla dotčená informace užitečná pro podání nabídek. Pouze za tohoto předpokladu by měl uchazeč, který měl přístup k těmto informacím, výhodu ke škodě ostatních uchazečů. Zatřetí je třeba přezkoumat, zda údajné nerovnoměrné poskytnutí informací vyplývá z procesní vady, jíž se dopustila Komise. V případě, že se taková vada prokáže, je začtvrté třeba přezkoumat, zda v případě neexistence této vady by nabídkové řízení mohlo vést k jinému výsledku. Z tohoto pohledu by mohla taková vada představovat porušení rovnosti příležitostí uchazečů pouze tehdy, pokud by z vysvětlení podaných žalobkyní hodnověrně a dostatečně podrobně vyplývalo, že výsledek řízení by mohl být v tomto ohledu jiný (viz v tomto smyslu rozsudek Evropaïki Dynamiki v. Komise, bod 52 výše, body 148 a 149).
63. Tato úvaha se uplatní ohledně obou kategorií technických informací, které nebyly poskytnuty žalobkyni, tj. specifikací EMCS (první část tohoto žalobního důvodu) a zdrojového kódu NCTS (druhá část tohoto žalobního důvodu).
a) K první části tohoto žalobního důvodu, týkající se neposkytnutí specifikací EMCS
64. Žalobkyně v podstatě tvrdí, že neposkytnutí přesných specifikací EMCS během nabídkového řízení zvýhodnilo uchazeče, kteří již byli poskytovateli služeb pro dotčené GŘ – k nimž patřil i úspěšný uchazeč – a kterým z tohoto důvodu byly již zmíněné specifikace známy. Tito uchazeči byli tudíž schopni předložit přesnější – a tedy i konkurenceschopnější – nabídky, než byla nabídka žalobkyně.
65. Jak bylo uvedeno v bodě 62 výše, je nejprve třeba zkoumat, zda v projednávané věci došlo k nerovnoměrnému poskytnutí informací v tom smyslu, že určití uchazeči, mezi nimiž byl i úspěšný uchazeč, měli na rozdíl od žalobkyně k dispozici specifikace EMCS.
66. Ze zadávací dokumentace dotčené zakázky vyplývá (viz bod 7 výše), že součástí projektu zavedení EMCS, do jehož rámce patří zmíněná zakázka, byla fáze 1, během níž mělo být spoluposkytovateli zakázky ESS provedeno vymezení specifikací EMCS. Komise upřesnila, že se jedná o „obecné“ specifikace EMCS (high level specifications). Výše zmíněná zadávací dokumentace rovněž upřesňuje, že spoluposkytovatel zakázky ESS musí tyto specifikace předložit částečně před a částečně zároveň s předložením specifikací spoluposkytovatelem dotčené zakázky. Komise upřesnila, že specifikace připravené v rámci dotčené zakázky se týkají aplikace EMCS (specifikace „aplikační“) (application‑related specifications), na rozdíl od „obecných“ specifikací tohoto systému připravených v rámci zakázky ESS. Výše zmíněná zadávací dokumentace konečně upřesňuje, že je spoluposkytovatel zakázky ESS povinen dokončit svou práci do poloviny roku 2005.
67. Z argumentace žalobkyně vyplývá, že se její výtka týká údajného nesdělení „obecných“ specifikací EMCS uchazečům.
68. Komise krom toho uváděla, aniž jí v tom žalobkyně odporovala, že spoluposkytovatel zakázky ESS, tzn. společnost Siemens, započal pracovat na specifikacích EMCS v červnu 2004 (a dokončil je v dubnu 2005), zatímco výzva k podávání nabídek pro dotčenou zakázku byla zveřejněna v červenci 2004, a že stanovená lhůta pro předložení nabídek měla uplynout dne 31. srpna 2004. Ve světle argumentace Komise nezpochybněné žalobkyní je tudíž třeba konstatovat, že mezi počátkem práce společnosti Siemens týkající se specifikací EMCS a konečným termínem stanoveným pro předložení nabídek v rámci dotčené zakázky uplynuly pouze tři měsíce, což znamená, že v průběhu nabídkového řízení nebyly k dispozici specifikace EMCS dosahující využitelné úrovně, jejichž znalost by byla s to zjednat výhodu uchazeči, který by měl k těmto specifikacím přístup.
69. Konečně jak žalobkyně, tak i Komise upřesnily, že také Siemens, spoluposkytovatel zakázky ESS, předložil nabídku v rámci dotčené zakázky.
70. Z výše uvedených okolností je třeba vyvodit následující závěry.
71. Zaprvé se jeví, že žádný z uchazečů – a ani úspěšný uchazeč – neměl ohledně specifikací EMCS k dispozici více informací než žalobkyně, jelikož tyto specifikace neexistovaly, anebo se nacházely v zárodečné fázi. Nebylo tak prokázáno nerovnoměrné poskytnutí informací, jež by vedlo k porušení zásady rovného zacházení mezi uchazeči.
72. Zadruhé skutečnost, že specifikace EMCS v okamžiku vydání výzvy k podávání nabídek pro dotčenou zakázku neexistovaly, nebyla důsledkem procesní vady, jíž by se dopustila Komise, ale důsledkem samotného plánu zavedení EMCS, který předpokládal vypracování specifikací v rámci zakázky ESS, jež nebyla totožná s dotčenou zakázkou a této zakázce předcházela.
73. Zatřetí i za předpokladu, že by se společnosti Siemens podařilo v rámci zakázky ESS, jejímž byla spoluposkytovatelem, vypracovat specifikace schopné využití pro účely podání nabídek v rámci dotčené zakázky, ukazuje se, že tato okolnost není relevantní, jelikož nabídka společnosti Siemens předložená v rámci dotčené zakázky nebyla vybrána. Navíc skutečnost, že společnost Siemens předložila nabídku v rámci dotčené zakázky, a tudíž vstoupila do přímé soutěže s úspěšným uchazečem pro získání uvedené zakázky, svádí k myšlence, že tato společnost nepředala zmíněnému uchazeči své domnělé znalosti specifikací EMCS. Nic tak neumožňuje tvrdit, že by jakýkoli uchazeč býval mohl vytěžit výhodu z přednostního přístupu ke zmíněným specifikacím.
74. Jelikož žalobkyně neprokázala, že určití uchazeči, mezi nimiž byl i úspěšný uchazeč, měli k dispozici více informací než ona, co se týče specifikací EMCS, je třeba dospět k závěru, že ohledně této kategorie technických informací nedošlo k nerovnému zacházení s uchazeči. Z toho vyplývá, že první část žalobního důvodu musí být zamítnuta.
b) K druhé části tohoto žalobního důvodu týkající se nesdělení zdrojového kódu NCTS
75. Žalobkyně v podstatě tvrdí, že odmítnutí zadavatele sdělit jí zdrojový kód NCTS zjednalo výhodu úspěšnému uchazeči, který byl rovněž spoluposkytovatelem Komise při zavedení zmíněného NCTS, a měl tudíž nutně přístup k tomuto zdrojovému kódu. Jelikož měl úspěšný uchazeč k dispozici tuto informaci, byl s to předložit konkurenceschopnější nabídku, než byla nabídka žalobkyně, a to jak z technického, tak i z finančního hlediska.
K rozdílu v rozsahu informací, jímž byl zvýhodněn úspěšný uchazeč
76. Komise nezpochybňuje skutečnost, že zadavatel měl k dispozici zdrojový kód NCTS přede dnem zahájení nabídkového řízení ohledně dotčené zakázky a že jej nesdělil uchazečům. Tvrdí, že jej nepovažovala za potřebný pro formulaci nabídky.
77. Sporná není ani skutečnost, že úspěšný uchazeč znal zdrojový kód NCTS při přípravě jeho nabídky vzhledem k tomu, že byl spoluposkytovatelem dotčeného GŘ ohledně NCTS.
78. Z toho plyne, že v okamžiku zahájení nabídkového řízení ohledně dotčené zakázky a až do konečného termínu předložení nabídek měl úspěšný uchazeč – jelikož byl spoluposkytovatelem dotčeného GŘ ohledně NCTS – k dispozici technické informace, které žalobkyně postrádala.
K užitečnosti zdrojového kódu NCTS pro vypracování nabídek
79. Aby mohlo zjištěné nerovnoměrné poskytnutí informací zakládat výhodu ve prospěch úspěšného uchazeče v rámci vypracování jeho nabídky, je navíc nutné, aby dotčená informace byla užitečná pro vypracování nabídky týkající se dotčené zakázky v tom smyslu, že její neexistence by mohla nabídku znevýhodnit jak ve smyslu kvalitativním, tak i ve smyslu finančním.
80. V projednávané věci a ve světle argumentace účastníků řízení je třeba posoudit potřebnost zdrojového kódu NCTS pro vypracování nabídky v rámci dotčené zakázky. K tomu je třeba předeslat dvě úvodní poznámky.
81. Především, jak vyplývá z argumentace účastnic řízení, představuje zdrojový kód soubor písemných instrukcí napsaných v programovacím jazyce, který umožňuje vypracování počítačového programu. Z této argumentace rovněž vyplývá, že zdrojový kód představuje jednu z prvních materiálních fází celkového životního cyklu softwaru.
82. Dále Komise na jednání upřesnila, aniž to žalobkyně zpochybnila, že NCTS a EMCS se navzájem výrazně liší, jelikož NCTS se týká oblasti cel, zatímco EMCS se týká oblasti spotřebních daní. V rámci NCTS jsou v centru řízení celníci, zatímco v rámci EMCS zaujímají tuto úlohu hospodářské subjekty. Z toho plyne, že „cíle“ obou těchto systémů jsou rozdílné, a tudíž nejsou totožné ani jejich funkce.
83. Především se žalobkyně na podporu svého tvrzení ohledně potřebnosti přístupu ke zdrojovému kódu NCTS dovolává čl. 3 odst. 2 rozhodnutí č. 1152/2003 zmiňovaného v bodě 4 výše.
84. V tomto ohledu je třeba uvést, že výše uvedené rozhodnutí představuje právní základ zavedení EMCS a že čl. 3 odst. 2 tohoto rozhodnutí vymezuje vztahy mezi EMCS a NCTS. Úloha svěřená Komisi spočívala v zajištění integrace – v rámci technických možností – systému EMCS do NCTS, přičemž cílem bylo vytvořit integrovaný elektronický systém zaměřený na přepravu výrobků podléhajících spotřební dani uvnitř Společenství. Komise zahájila řízení o zadání dotčené zakázky pro účely splnění tohoto úkolu svěřeného zákonodárcem Společenství. V rámci tohoto řízení měla Komise jakožto zadavatelka za to, že výraz „opětovnému využití […] NCTS“, obsažený ve výše uváděném čl. 3 odst. 2, neimplikuje sdělení zdrojového kódu NCTS uchazečům pro účely vypracování jejich nabídky. Tuto „zprávu“ sdělila uchazečům v dokumentaci týkající se dotčeného nabídkového řízení.
85. V tomto ohledu se Komise odvolává zejména na bod 4.2.1 plánu zavedení EMCS nazvaný „The EMCS development based on NCTS experience“ (vývoj EMCS na základě zkušeností s NCTS), který byl poskytnut všem uchazečům, a tedy i žalobkyni, přičemž popis „zkušenosti s NCTS“ obsažený ve zmíněném bodě, který je třeba zohlednit pro vývoj EMCS, se nezmiňuje o zdrojovém kódu NCTS, nebo a fortiori
o nezbytnosti přístupu k němu pro formulování nabídky. Navíc ve vysvětlení č. 46 podaném při zadávání dotčené veřejné zakázky zadavatel upřesnil, že jakmile bude dotčená zakázka zadána, „úkolem [spolu]poskytovatele [dotčené zakázky bude] navrhnout a úkolem [dotčeného] GŘ rozhodnout, jaká část architektury a zdrojového kódu aplikací […] NCTS bude opětovně využita“ a že „[t]tato informace [tj. zdrojový kód NCTS] bude přístupná pouze úspěšnému uchazeči“.
86. V důsledku toho se žalobkyně v projednávané věci nemůže dovolávat čl. 3 odst. 2 rozhodnutí č. 1152/2003 na podporu svého tvrzení týkajícího se užitečnosti přístupu ke zdrojovému kódu NCTS, jelikož požadavek týkající se „opětovného využití […] NCTS“ obsažený ve zmíněném článku byl zadavatelem proveden konkrétním a transparentním způsobem prostřednictvím nabídkového řízení tak, že uchazeči nepotřebovali pro vypracování své nabídky získat přístup ke zmíněnému zdrojovému kódu.
87. Zadruhé se žalobkyně na podporu svého tvrzení dovolává popisu položky č. 7.1 podaného v technické příloze zadávací dokumentace. Tento popis zní následovně:
„položka 7.1: Vývoj aplikace
Tato položka zahrnuje vývoj a údržbu centralizovaně vytvořených aplikací (CDA), aplikací týkajících se zkoušek a aplikací pro centrální služby (například MCC, ETA, SETA, CS/RD a CS/MIS).
Vyvinuté aplikace budou v co nejširší možné míře využívat architekturu, a tedy zdrojový kód aplikací NCTS:
[…]“
88. V popisu této položky je skutečně zmiňován zdrojový kód NCTS. Tento popis však neprokazuje potřebnost zmíněného kódu pro přípravu nabídek, jak to tvrdí žalobkyně, ale jeho potřebnost pro práci, která má být provedena v pozdějším stádiu následujícím po přidělení dotčené zakázky, tj. ve stádiu provádění této zakázky úspěšným uchazečem.
89. Tato skutečnost ostatně jasně vyplývá z výše zmíněného vysvětlení č. 46 (viz bod 85 výše).
90. Z toho plyne, že jak popis položky č. 7.1, tak zejména i vysvětlení č. 46, které zdaleka neprokazují potřebnost zdrojového kódu NCTS pro vypracování nabídky v rámci dotčené zakázky, prokazují, že „zpráva“ kterou chtěl zadavatel zprostředkovat uchazečům, spočívala zaprvé v tom, že tento kód není relevantní pro účely vypracování nabídek, ale bude relevantní teprve v pozdějším stádiu provádění dotčené zakázky úspěšným uchazečem, a zadruhé, že zadavateli příslušelo rozhodnout, jaká část zdrojového kódu NCTS bude opětovně využita. Komise ostatně na jednání uvedla, že zadavatel se nakonec rozhodl nepoužít žádnou část zdrojového kódu NCTS pro vývoj projektu zavedení EMCS.
91. Argument žalobkyně vycházející ze zmínění zdrojového kódu NCTS v popisu položky č. 7.1 nelze tudíž přijmout.
92. Zatřetí, to samé platí i ohledně argumentu žalobkyně vycházejícího z konkrétní poznámky hodnotícího výboru k nabídce úspěšného uchazeče (viz bod 50 výše). Žalobkyně totiž nepodává žádný důkaz, jež by mohl doložit, že se pojem „součásti NCTS“ použitý hodnotícím výborem týká součástí zdrojového kódu NCTS. V tomto ohledu z dokumentů týkajících se řízení o zadání dotčené zakázky vyplývá, že zadavatel poskytl uchazečům určité množství referenčních dokumentů ohledně NCTS, které se, jak správně uvádí Komise, týkají celé rozsáhlé škály úkolů od metodiky postupů k zajištění kvality, přes specifikace systémů zkušebních postupů a funkčního popisu aplikací NCTS, až po specifikace centrálních operací. Je tudíž třeba vzít na zřetel, že hodnotící výbor při odkazu na možnost opětovného užití „součástí NCTS“ naznačil možnost opětovného užití prvků NCTS obsažených v dokumentaci zpřístupněné uchazečům. V každém případě žalobkyně nepodává jediný příklad nebo důkaz, který by mohl tuto analýzu zpochybnit.
93. Začtvrté žalobkyně neprokazuje ani potřebnost přístupu ke zdrojovému kódu NCTS pro stanovení nabízené ceny. Je záhodno připomenout, že žalobkyně v podstatě tvrdí, že toto stanovení od uchazečů vyžadovalo přesné vyhodnocení rozsahu a složitosti projektu, což předpokládalo znalost zdrojového kódu. Nemožnost, aby žalobkyně přesně vyhodnotila rozsah a složitost projektu, jelikož neměla přístup ke zdrojovému kódu, ji v podstatě donutila zvýšit cenu její nabídky.
94. Tuto argumentaci žalobkyně nelze přijmout.
95. Především zdrojový kód NCTS nebyl nutný pro vyhodnocení rozsahu a složitosti projektu zavedení EMCS. Jak již bylo uvedeno, NCTS a EMCS se navzájem liší (viz bod 82 výše) a zadavatel uchazečům – a tedy i žalobkyni – jasně vyložil, že zdrojový kód NCTS není relevantní pro vypracování nabídek (viz bod 90 výše).
96. Dále, jak tvrdila Komise a jak to na jednání připustila žalobkyně ohledně činností, jejichž ocenění závisí na rozsahu a složitosti projektu, zadavatel, který sám stanovil počet dnů, jež měly být věnovány provedení těchto činností, od uchazečů pouze požadoval, aby uvedli cenové jednotky vyjádřené jako denní sazby pro každou ze skupin potřebných zaměstnanců (tzn. zejména vývojový pracovník, programátor a analytik). Tyto ceny za jednotku měly být za účelem vypočtení ceny nabídky vynásobeny počtem dní určeným zadavatelem. Zadavatel tak stanovením počtu dní potřebných pro provedení výše uvedených činností sám provedl odhad rozsahu požadovaných prací, čímž uchazeče zbavil tohoto úkolu a soustředil soutěž mezi uchazeči na denní sazbu navrhovanou pro každou ze skupin potřebných zaměstnanců. Žalobkyně však neprokázala, že by neznalost zdrojového kódu NCTS měla jakýkoli dopad na denní sazby navrhované pro její zaměstnance.
97. Z toho plyne, že potřebnost přístupu ke zdrojovému kódu NCTS pro ocenění nabídky žalobkyně nebyla prokázána.
98. Konečně argumentace žalobkyně týkající se užitečnosti přístupu ke zdrojovému kódu NCTS nemá oporu v rozsudku Evropaïki Dynamiki v. Komise, bod 52 výše. Na rozdíl od projednávané věci, v níž se počítačový systém, který je předmětem dotčené zakázky – EMCS – odlišuje od systému, jehož zdrojový kód nebyl poskytnut – NCTS – (viz bod 82 výše), se věc, ve které byl vydán rozsudek, jehož se dovolává žalobkyně, týkala počítačového systému – systému Cordis –, který představoval pouze novou verzi téhož systému Cordis, jehož zdrojový kód nebyl poskytnut (rozsudek Evropaïki Dynamiki v. Komise, bod 52 výše, bod 7). Co se týče užitečnosti zdrojového kódu NCTS v projednávané věci, nelze konstatovat žádnou analogii mezi projednávanou věcí a věcí, v níž byl vydán rozsudek Evropaïki Dynamiki v. Komise, bod 52 výše.
99. Stejně je tomu, i co se týče argumentu žalobkyně vycházejícího ze zakázky CUST‑DEV (viz bod 52 výše). V tomto ohledu Komise ve svém vyjádření předloženém po obdržení dopisu Tribunálu ze dne 2. března 2009 (viz bod 31 výše) uvedla, že zakázka CUST‑DEV se týkala počítačové aplikace v oblasti cel, do níž patří i NCTS, a tudíž je oprávněné poskytnout uchazečům zdrojový kód tohoto systému. Naopak to neplatí v případě dotčené zakázky, která se týká počítačových aplikací v oblasti spotřebních daní, to znamená v jiném kontextu než v oblasti cel. Žalobkyně toto tvrzení Komise na jednání nezpochybnila a Tribunál nemá důvod o něm pochybovat.
100. Vzhledem k předchozímu je nutno dospět k závěru, že užitečnost zdrojového kódu NCTS pro vypracování nabídek v rámci zadání dotčené veřejné zakázky nebyla prokázána. Druhá část žalobního důvodu žalobkyně musí být proto zamítnuta.
101. Z toho vyplývá, že tento žalobní důvod musí být zamítnut v plném rozsahu.
B – K druhému žalobnímu důvodu, vycházejícímu z porušení finančního nařízení, prováděcích pravidel a směrnic 92/50 a 2004/18
1. Argumenty účastnic řízení
102. Žalobkyně uvádí, že kritéria zadání dotyčné veřejné zakázky nejsou dostatečně specifikovaná a vyčíslitelná, a tudíž je hodnotící výbor nemůže objektivně zkoumat. Toto pochybení na straně zadavatele zakládá porušení čl. 97 odst. 1 finančního nařízení, článku 138 prováděcích pravidel, čl. 17 odst. 1 směrnice 92/50 a ustanovení směrnice 2004/18.
103. Komise tyto argumenty žalobkyně zpochybňuje.
2. Závěry Tribunálu
104. Úvodem je třeba podotknout, že podle článku 105 finančního nařízení, se od 1. ledna 2003 – ode dne, kdy vstoupilo uvedené nařízení v platnost – směrnice týkající se koordinace veřejných zakázek na dodávky, služby a stavební práce použijí na veřejné zakázky vyhlášené orgány Společenství na jejich účet pouze pro otázky týkající se limitů určujících způsoby zveřejnění, výběr postupů a odpovídající lhůty. Z toho plyne, že žalobní bod směřující proti kritériím pro zadání dotyčné veřejné zakázky musí být posuzován pouze podle ustanovení finančního nařízení a prováděcích pravidel.
105. Krom toho je třeba připomenout, že podle čl. 97 odst. 2 finančního nařízení a podle čl. 138 odst. 1 písm. b) prováděcích pravidel se zakázka zadává přijetím nabídky, která je hospodářsky nejvýhodnější.
106. Dále je třeba připomenout, že pro zajištění souladu se zásadami průhlednosti, úměrnosti, rovného zacházení a nediskriminace ve stádiu výběru nabídky za účelem výběru zakázky ukládá čl. 97 odst. 1 finančního nařízení zadavateli, že má-li být zakázka zadána hospodářsky nejvýhodnější nabídce, musí v zadávací dokumentaci vymezit a upřesnit kritéria pro zadání zakázky umožňující vyhodnocení obsahu nabídek. Tato kritéria musí být podle čl. 138 odst. 2 prováděcích pravidel odůvodněná předmětem zakázky. Podle odstavce 3 téhož ustanovení musí zadavatel v oznámení o zakázce nebo v zadávací dokumentaci nebo v popisu uvést rovněž důležitost, kterou přisuzuje jednotlivým kritériím pro stanovení hospodářsky nejvýhodnější nabídky.
107. Tato ustanovení nicméně ponechávají zadavateli volbu kritérií pro zadání zakázky, v jejichž světle jsou nabídky vyhodnocovány. Kritéria pro zadání zakázky, která hodlá zadavatel dodržet, však musí ve všech případech směřovat k určení hospodářsky nejvýhodnější nabídky (viz v tomto smyslu rozsudky Tribunálu ze dne 25. února 2003, Renco v. Rada, T‑4/01, Recueil, s. II‑171, bod 66, a Strabag Benelux v. Rada, T‑183/00, Recueil, s. II‑135, bod 74).
108. Krom toho kritéria zvolená zadavatelem pro určení hospodářsky nejvýhodnější nabídky nemusí být nutně kvantitativní povahy, anebo se zaměřovat výlučně na cenu. I v případě, že jsou kritéria pro zadání zakázky, která nejsou vyjádřena kvantitativně, obsažená v zadávací dokumentaci, mohou být uplatněna objektivně a jednotně k porovnání nabídek a jsou nesporně relevantní pro určení hospodářsky nejvýhodnější nabídky (viz v tomto smyslu rozsudek Renco v. Rada, bod 107 výše, body 67 a 68).
109. V projednávané věci je třeba především připomenout, že kritéria pro zadání dotyčné veřejné zakázky jsou obsažena jak ve vyhlášení veřejné zakázky [bod IV 2)], tak i ve specifikacích obsažených v příloze výzvy k podání nabídek. Podmínka zveřejnění stanovená v čl. 97 odst. 1 finančního nařízení je tak splněna.
110. Dále je třeba připomenout, že kritéria zadání, jež žalobkyně hodnotí jako neurčitá a subjektivní, zní takto:
„1. Kvalita navrhovaného řešení:
– vhodnost navrhované strategie pro splnění požadovaných úkolů (40/100);
– vhodnost navrhovaných metod a nástrojů, kvalitního prostředí a kvalitních postupů pro provedení požadovaných úkolů (30/100);
– vhodnost navrhované týmové organizace pro provedení požadovaných úkolů (20/100);
– struktura, jasnost a úplnost nabídky (10/100).“
111. Je tedy nutno konstatovat, že tvrzení žalobkyně, která nikterak nepodepřela svou argumentaci týkající se údajně neurčité a subjektivní povahy zmíněných kritérií, je vyvráceno jejich jasným vyjádřením. Žalobkyně zejména nepředkládá žádný důkaz na podporu svých tvrzení, který by umožnil konstatovat, že při stanovení těchto kritérií zadavatel porušil povinnost dodržovat zásady přehlednosti a rovného zacházení s uchazeči. Žalobkyně naopak určitým způsobem zcela opakuje svou argumentaci vytvořenou v rámci prvního žalobního důvodu, týkající se údajné neexistence přesného popisu požadovaných plnění a přesných požadavků na práci, která má být provedena.
112. Výše uváděná kritéria dokládají, že jsou zaměřena na tato hlediska: strategie navrhovaná uchazeči (první kritérium), metody, nástroje, uchazeči navrhované prostředí a prostředky k zajištění kvality (druhé kritérium), navrhovaná týmová organizace (třetí kritérium) a struktura, jasnost a úplnost nabídky (čtvrté kritérium). Žalobkyně však nevysvětluje ani nedokládá, proč tato kritéria nejsou zdůvodňována předmětem dotčené zakázky. Nic ostatně nedovoluje zpochybnit relevanci těchto kritérií pro určení hospodářsky nejvýhodnější nabídky, jelikož tato kritéria jsou jednoznačně určující pro zajištění řádného poskytnutí služeb na základě dotčené zakázky, a tedy i hodnoty samotné nabídky.
113. Třebaže tato kritéria nejsou kvantitativní povahy, nelze jen z tohoto faktu vyvodit, že je zadavatel neuplatnil objektivním a jednotným způsobem (viz v tomto smyslu rozsudek Renco v. Rada, bod 107 výše, body 67 a 68). Je třeba uvést, že v projednávané věci žalobkyně v tomto smyslu nepředložila žádný důkaz.
114. Konečně je pro úplnost třeba poznamenat, že zadavatel v souladu s příslušnými ustanoveními uvedl relativní váhu připsanou každému z těchto kritérií zadání, a tak informoval uchazeče o významu, který hodlá přikládat jednotlivým kritériím při srovnávacím vyhodnocení nabídek.
115. Z předchozího vyplývá, že žalobkyně neprokázala, že zadavatel nesplnil svou povinnost vymezit v zadávací dokumentaci kritéria zadání při dodržení právního rámce a zásad vypracovaných judikaturou, uvedených výše v bodech 104 až 108.
116. Z výše uvedeného vyplývá, že druhý žalobní důvod musí být zamítnut.
C – K pátému žalobnímu důvodu, vycházejícímu z porušení zásady řádné správy a péče
1. Argumenty účastnic řízení
117. Žalobkyně v podstatě tvrdí, že Komise porušila zásady řádné správy a péče tím, že rychle a přiměřeně neodpověděla na její fax ze dne 27. srpna 2004, v němž žalobkyně vyjádřila své výhrady k výzvě k podávání nabídek zejména co se týče zásady nediskriminace.
118. Komise zpochybňuje argumenty žalobkyně.
2. Závěry Tribunálu
119. Podle obecné zásady řádné správy, která zahrnuje též povinnost řádné péče, mají všechny orgány Společenství povinnost dodržet při provádění správních řízení přiměřenou lhůtu a postupovat ve svých vztazích s veřejností s řádnou péčí [rozsudky Soudního dvora ze dne 16. prosince 2008, Masdar (UK) v. Komise, C‑47/07 P, Sb. rozh. s. I-9761, bod 92, a Tribunálu ze dne 11. dubna 2006, Angeletti v. Komise, T‑394/03, RecFP s. I‑A‑2‑95 a II‑A‑2‑441, bod 162).
120. Krom toho je třeba upřesnit, že co se týče zadávání veřejných zakázek Společenství, jsou styky mezi zadavatelem na jedné straně a potenciálními uchazeči na straně druhé upraveny články 141 a 148 prováděcích pravidel.
121. Článek 141 prováděcích pravidel stanoví:
„1. Je-li o to požádáno s dostatečným předstihem před uplynutím lhůty pro podávání nabídek, jsou specifikace a doplňující dokumenty zaslány všem hospodářským subjektům, které požádají o specifikace nebo projeví zájem o účast v nabídkovém řízení, do šesti kalendářních dní od obdržení žádosti.
2. Je-li o to požádáno s dostatečným předstihem, jsou zároveň všem hospodářským subjektům, které požádaly o specifikace nebo projevily zájem o účast v nabídkovém řízení, podány doplňující informace týkající se specifikací nejpozději do šesti kalendářních dní před lhůtou pro přijetí nabídek nebo, v případě žádostí o informace obdržených méně než osm kalendářních dní před lhůtou pro přijetí nabídek, co nejdříve po obdržení žádosti o informace.
[…]“
122. Článek 148 prováděcích pravidel krom toho stanoví:
„1. Styk mezi zadavatelem a uchazeči v průběhu řízení je povolen výjimečně za podmínek uvedených v odstavcích 2 a 3.
2. Před uplynutím lhůty pro podávání nabídek může zadavatel, pokud jde o doplňující doklady a informace uvedené v článku 141,
a) sdělit na podnět uchazečů doplňující informace výlučně za účelem vyjasnění povahy zakázky; tyto informace musí být sděleny ke stejnému dni všem uchazečům, kteří si vyžádali specifikace;
[…]“
123. Z předchozích ustanovení tedy vyplývá, že styk mezi zadavatelem na jedné straně a možnými uchazeči a uchazeči na straně druhé před uplynutím lhůty pro předložení nabídek je přípustný, pokud je jeho cílem získat „doplňující informace“ týkající se specifikací (čl. 141 odst. 2 prováděcích pravidel) a „doplňující informace“ týkající se doplňujících dokladů a informací uvedených v článku 141, a to „výlučně za účelem vyjasnění povahy zakázky“ [čl. 148 odst. 2 písm. a) prováděcích pravidel].
124. Pokud jde o „doplňující informace“ podle čl. 141 odst. 2 prováděcích pravidel, musí je zadavatel uchazečům poskytnout ve lhůtách stanovených ve zmíněném článku. Pokud jde o „doplňující informace“ podle čl. 148 odst. 2 písm. a) prováděcích pravidel, má zadavatel možnost, ale nikoli povinnost, je poskytnout uchazečům.
125. V projednávané věci je nutno konstatovat, že fax ze dne 27. srpna 2004, na který odkazuje žalobkyně, neobsahuje žádost o informace zmíněné ve výše uvedených ustanoveních prováděcích pravidel. Jak již bylo uvedeno (viz bod 11 výše), žalobkyně v tomto faxu vyjádřila své výhrady k řízení o zadání dotčené veřejné zakázky vycházející z možné neobjektivity výzvy k podávání nabídek ku prospěchu uchazečů, kteří již byli dodavateli dotčeného GŘ, z neexistence jasných specifikací téže výzvy k podávání nabídek a z neexistence přesných a objektivních kriterií hodnocení uchazečů. V témže faxu rovněž žádala dotčené GŘ, aby prodloužilo lhůtu pro předložení nabídek do doby, kdy budou napraveny výše zmíněné nedostatky. Z toho plyne, že Komise nebyla povinna odpovídat na tento dopis. Komise to však učinila, rychle a přiměřeně, dopisem ze dne 3. září 2004, v němž vyjádřila názor, že výhrady žalobkyně nejsou opodstatněné, a odmítla prodloužit lhůtu k předložení nabídek (viz bod 13 výše). Žalovaná tak nepopiratelně prokázala dodržení zásad řádné péče a řádné správy, tím spíše, že jak již bylo konstatováno výše, zákonodárce jí v projednávané věci neukládal povinnost odpovědi. Z toho plyne, že reakce Komise na fax žalobkyně ze dne 27. srpna 2004 nevykazuje žádné porušení zásad řádné správy a péče.
126. Krom toho je třeba uvést, že žalobkyně nezpochybnila tvrzení Komise, podle něhož zadavatel rychle odpověděl na všechny otázky uchazečů ohledně zadávací dokumentace, z nichž většina byla položena žalobkyní.
127. Vzhledem k předchozímu je nutno tento žalobní důvod zamítnout jako neopodstatněný.
D – Ke čtvrtému žalobnímu důvodu, vycházejícímu z nepodání relevantních informací a z nedostatečného odůvodnění
1. Argumenty účastnic řízení
128. Žalobkyně uvádí, že je napadené rozhodnutí stiženo vadou z důvodu skutečnosti, že dotčené GŘ dostatečně neodůvodnilo svá jednání. Tento žalobní důvod v sobě zahrnuje dvě výtky.
129. Především dotčené GŘ žalobkyni neposkytlo všechny požadované informace ohledně důvodů odmítnutí její nabídky, čímž porušilo článek 253 ES a článek 8 směrnice 92/50. Dotčené GŘ jasně nevyložilo důvody, z nichž odmítlo nabídku žalobkyně a nesdělilo nic ohledně charakteristik a relativních výhod vybrané nabídky, a upřelo tím žalobkyni možnost předložit konkrétné poznámky k provedené volbě, jakož i případnou možnost domoci se soudní nápravy. Žalobkyně rovněž uvádí, že se dotčené GŘ nedovolávalo důvodu veřejného pořádku ani obchodního tajemství ke zdůvodnění svého odmítnutí zpřístupnit hodnotící zprávu, která bývá v takovýchto případech běžně zasílána všem uchazečům v souladu čl. 12 odst. 2 směrnice 92/50. Podle žalobkyně nedostatečné odůvodnění, jako je to, o které se jedná v projednávané věci, krajně ztěžuje, anebo dokonce znemožňuje soudní přezkum napadeného rozhodnutí.
130. Zadruhé žalobkyně ve své replice poukazuje na překročení patnáctidenní lhůty pro zaslání výňatků ze zprávy hodnotícího výboru uchazečům, což bylo v rozporu s finančním nařízením a právními předpisy týkajícími se veřejných zakázek. Toto překročení lhůty a naprosto nedostatečné odůvodnění týkající se určit ých aspektů napadeného rozhodnutí představovalo pro žalobkyni zdroj obtíží ohledně podání její žaloby k Tribunálu.
131. Komise navrhuje zamítnutí tohoto žalobního důvodu.
2. Závěry Tribunálu
132. Nejprve je třeba upřesnit, že ustanoveními, která upravují obsah povinnosti uvést odůvodnění, kterou má zadavatel vůči uchazeči, jehož nabídka nebyla v rámci řízení o zadání dotčené zakázky přijata, jsou čl. 100 odst. 2 finančního nařízení a článek 149 prováděcích pravidel, a nikoli ustanovení směrnice 92/50, jak to tvrdí žalobkyně (viz bod 104 výše).
133. Z výše zmíněných článků vyplývá, že v oblasti veřejných zakázek zadavatel splní svoji povinnost uvést odůvodnění, spokojí-li se především s okamžitým sdělením důvodů odmítnutí nabídek všem vyřazeným uchazečům a dále sdělením charakteristik a relativních výhod přijaté nabídky, jakož i jména úspěšného uchazeče uchazečům, kteří předložili přípustnou nabídku a výslovně o to požádají, ve lhůtě patnácti kalendářních dnů od přijetí písemné žádosti (viz rozsudky Tribunálu ze dne 12. července 2007, Evropaïki Dynamiki v. Komise, T‑250/05, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 68, a ze dne 10. září 2008, Evropaïki Dynamiki v. Komise, T‑465/04, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 47, a citovaná judikatura).
134. Tento postup je v souladu s účelem povinnosti uvést odůvodnění uvedené v článku 253 ES, podle kterého je třeba jasně a jednoznačně uvést úvahy autora aktu, tak aby se zúčastněné osoby mohly seznámit s důvody, které vedly k přijetí opatření, za účelem uplatnění svých práv, a dále aby soud mohl vykonávat svůj přezkum (viz v tomto smyslu rozsudky Tribunálu ze dne 8. května 1996, Adia interim v. Komise, T‑19/95, Recueil, s. II‑321, bod 32, a ze dne 26. února 2002, Esedra v. Komise, T‑169/00, Recueil, s. II‑609, bod 190, rozsudek Strabag Benelux v. Rada, bod 107 výše, bod 55, a rozsudek ze dne 12. července 2007, Evropaïki Dynamiki v. Komise, bod 133 výše, bod 69).
135. Je třeba dodat, že dodržení povinnosti uvést odůvodnění musí být posouzeno ve vztahu k informacím, které má žalobkyně k dispozici v okamžiku podání své žaloby (rozsudky Strabag Benelux v. Rada, bod 107 výše, bod 58, a Renco v. Rada, bod 107 výše, bod 96).
136. Z toho plyne, že za účelem zjištění, zda Komise v projednávané věci splnila svou povinnost uvést odůvodnění, je třeba zkoumat dopisy ze dne 18. listopadu a 10. prosince 2004, které Komise zaslala žalobkyni před podáním projednávané žaloby.
137. Dopis ze dne 18. listopadu 2004 sděluje žalobkyni, že její nabídka (podaná se společností Steria v rámci nabídky konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria) nebyla vybrána. Uvádí se v něm, že zmíněná nabídka nebyla vybrána, protože vzhledem ke kritériím zadání nepředstavovala nejlepší nabídku co do kvality a ceny. Tento dopis rovněž upřesňuje, že žalobkyně může získat doplňující informace o důvodech odmítnutí své nabídky a na základě své písemné žádosti může obdržet informace o vlastnostech a přednostech vybrané nabídky a dozvědět se, kdo byl úspěšným uchazečem. V tomto dopisu se konečně uvádí, že určité podrobnosti výše uvedené nabídky nebudou sdělovány, pokud by to bylo překážkou uplatnění zákona, odporovalo veřejnému zájmu nebo poškozovalo oprávněné obchodní zájmy veřejných nebo soukromých podniků či by to mohlo narušit korektní hospodářskou soutěž mezi těmito podniky. Z toho plyne, že obsah tohoto dopisu, třebaže má v určitých ohledech stereotypní povahu, je v souladu s ustanoveními čl. 100 odst. 2 finančního nařízení.
138. Dopisem Komise ze dne 10. prosince 2004 byl žalobkyni zaslán výňatek ze zprávy hodnotícího výboru. Tento dopis byl zaslán na písemnou žádost žalobkyně ze dne 22. listopadu 2004, zopakovanou dne 8. prosince 2004.
139. Ve výňatku ze zprávy hodnotícího výboru je uvedeno, kdo byl úspěšným uchazečem. Tento výňatek krom toho obsahuje vyčerpávající poznámky hodnotícího výboru k nabídce úspěšného uchazeče a nabídce konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria ohledně každého z kritérií zadání (viz bod 21 výše). Navíc tento výňatek obsahuje tabulku známek udělených každé z obou nabídek ohledně každého z kritérií zadání, jakož i tabulku obsahující příslušné ceny obou nabídek a komparativní vyhodnocení poměru kvality a ceny (viz bod 22 výše).
140. Je tudíž třeba konstatovat, že Komise tím, že žalobkyni sdělila jednak zásadní důvody odmítnutí nabídky konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria a jednak poskytla výše zmíněnou zprávu hodnotícího výboru, z právního hlediska dostatečně odůvodnila odmítnutí nabídky žalobkyně v souladu s čl. 100 odst. 2 finančního nařízení a čl. 149 odst. 2 prováděcích pravidel. Je totiž třeba uvést, že ve zmíněném výňatku je uvedeno, komu byla zakázka udělena, a prostřednictvím výše zmíněných poznámek hodnotícího výboru a obou tabulek jsou podány „informace o vlastnostech a přednostech vybrané nabídky“. Dopis ze dne 18. listopadu 2004 a tento výňatek zaslaný dopisem ze dne 10. prosince 2004 žalobkyni umožnily bezprostředně zjistit důvody, z nichž nebyla její nabídka vybrána, tj. skutečnost, že byla hospodářsky méně výhodná, než nabídka úspěšného uchazeče, jelikož jeho nabídka vykazovala lepší poměr kvality a ceny.
141. Co se konečně týče výtky žalobkyně týkající se překročení patnáctidenní lhůty ohledně jí zaslaných výňatků ze zprávy hodnotícího výboru, je totiž třeba konstatovat, že tento výňatek jí byl zaslán dopisem ze dne 10. prosince 2004, a tudíž jej obdržela nejpozději osmnáct kalendářních dnů od její písemné žádosti zaslané Komisi faxem a doporučeným dopisem ze dne 22. listopadu 2004. Toto mírné zpoždění, jakkoli může být politováníhodné, v každém případě nijak neomezilo možnost žalobkyně uplatnit její práva před Tribunálem a tudíž samo o sobě nemůže vést ke zrušení napadeného rozhodnutí. Ze spisu totiž vyplývá, že žalobkyně pro účely podání této žaloby použila veškeré informace obsažené v tomto výňatku (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 10. září 2008, Evropaïki Dynamiki v. Komise, bod 133 výše, bod 52).
142. Z předchozího vyplývá, že je třeba dospět k závěru, že napadené rozhodnutí žalobkyni umožnilo uplatnit její práva a Tribunálu umožnilo provést přezkum. Tento žalobní důvod musí být tudíž zamítnut.
E – K třetímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu ze zjevně nesprávného posouzení, jehož se zadavatel dopustil při hodnocení nabídky žalobkyně
1. Argumenty účastnic řízení
143. Žalobkyně tvrdí, že se dotčené GŘ dopustilo zjevně nesprávného posouzení tím, že nevyhodnotilo správně a objektivně kvalitu její nabídky a domnívalo se, že je horší než nabídka vybraného uchazeče.
144. V rámci tohoto důvodu žalobkyně především uvádí, že jelikož dotčené GŘ nepostupovalo podle objektivní, předem stanovené a uchazečům známé metodologie, je zjevné, že rozhodnutí hodnotícího výboru bylo založeno na nepřesných předpokladech.
145. Dále žalobkyně poukazuje na to, že obecnost použitých kritérií a skutečnost, že uchazeči neznali přesnou povahu smluvního plnění, vedly k subjektivnímu posouzení hodnoty nabídek.
146. Konečně žalobkyně kritizuje určité konkrétní poznámky hodnotícího výboru, které prokazují existenci zjevně nesprávných posouzení, jichž se zadavatel dopustil při hodnocení nabídky žalobkyně.
147. Komise zpochybňuje argumenty žalobkyně.
2. Závěry Tribunálu
148. Podle ustálené judikatury má zadavatel širokou posuzovací pravomoc ohledně skutečností, jež musí být zohledněny pro účely přijetí rozhodnutí o zadání zakázky v zadávacím řízení, a přezkum Tribunálu se musí omezit na ověření dodržení procesních pravidel a pravidel týkajících se odůvodnění, jakož i věcné správnosti skutkových zjištění, neexistence zjevně nesprávného posouzení a zneužití pravomoci (rozsudky Tribunálu ze dne 27. září 2002, Tideland Signal v. Komise, T‑211/02, Recueil, s. II‑3781, bod 33, a ze dne 6. července 2005, TQ3 Travel Solutions Belgium v. Komise, T‑148/04, Sb. rozh. s. II‑2627, bod 47; v tomto smyslu viz rovněž rozsudek Soudního dvora ze dne 23. listopadu 1978, Agence européenne d’intérims v. Komise, 56/77, Recueil, s. 2215, bod 20).
149. V projednávané věci, je třeba uvést, že žalobkyně vychází v zásadě ze dvou okolností k prokázání zjevně nesprávného posouzení, jehož se dopustil zadavatel.
150. Především uvádí, že dotčené GŘ neuplatnilo za účelem dosažení konečného pořadí objektivní a předem stanovenou metodiku, jež by byla známa uchazečům. Dovolává se též toho, že uchazeči údajně neznali povahu smluvních úkolů, které mají splnit, jakož i údajně obecné povahy kritérií zadání, na základě čehož dospívá k závěru, že hodnocení nabídek muselo být nutně subjektivní a založené na nepřesných předpokladech.
151. Je však nutno konstatovat, že se žalobkyně omezuje na obecná tvrzení, která nejsou doložená a potvrzená jakýmikoliv přesvědčivými důkazy. Její argumentace je zopakováním argumentů uplatněných v rámci prvního a druhého žalobního důvodu, které byly Tribunálem zamítnuty. Žalobkyně krom toho nikterak neuvádí, jak by všechna tato údajná pochybení zadavatele mohla vést k nepřesným domněnkám a subjektivnímu vyhodnocení nabídek. Je proto třeba dospět k závěru, že uvedená argumentace nemůže sloužit za základ tohoto žalobního důvodu.
152. Dále žalobkyně zpochybňuje určité konkrétní poznámky hodnotícího výboru týkající se nabídky konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria.
153. Zaprvé žalobkyně zpochybňuje poznámku hodnotícího výboru, podle které „[n]abídka prozrazuje nedostatečné porozumění zadávací dokumentaci, jelikož odkazuje na činnosti, které již byly dokončeny, anebo budou dokončeny v okamžiku nabytí účinnosti smlouvy“. Žalobkyně zpochybňuje důvodnost této poznámky, kterou označuje za subjektivní a nespravedlivou, a v podstatě tvrdí, že, pokud došlo k nedorozumění, bylo to proto, že žalobkyně byla vyzvána k předložení nabídky na projekt, jehož specifikace jí nebyly známy. Má ostatně za to, že v každém případě je takováto poznámka neurčitá a nelze ji vyvracet.
154. Výše uvedená poznámka hodnotícího výboru se týká prvního kritéria zadání dotyčné veřejné zakázky, tj. kritéria „vhodnost navrhované strategie pro splnění požadovaných úkolů“. Co se týče tohoto kritéria pro zadání, získala nabídka konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria známku 23_2/40, zatímco vybraná nabídka obdržela známku 35_1/40.
155. Je nutno konstatovat, že i zde žalobkyně v rámci své kritiky výše zmíněné poznámky znovu uplatňuje argumenty, jichž se dovolávala v rámci prvního žalobního důvodu, který byl Tribunálem zamítnut. Žalobkyně ostatně s použitím prostých tvrzení nikterak neprokazuje důvodnost svých tvrzení týkajících se údajně subjektivní, nespravedlivé a neurčité povahy výše zmiňované poznámky. Z toho plyne, že kritika žalobkyně týkající se výše uvedené poznámky hodnotícího výboru neprokazuje vadnost zmíněné poznámky, natož pak existenci zjevně nesprávného posouzení její nabídky.
156. Zadruhé žalobkyně zpochybňuje poznámku hodnotícího výboru, podle níž „[n]abídka vykazuje určité nesrovnalosti, zejména co se týče plánování: například určité činnosti vývoje začínají dokonce před zahájením specifikací“. Žalobkyně ve své odpovědi na písemnou otázku Tribunálu uvedla, že pozorné zkoumání Ganttova diagramu obsaženého v její nabídce prokazuje, že v rozporu s poznámkou hodnotícího výboru plánovala, že vývojové činnosti, kromě několika oprávněných výjimek, měly započít po činnostech spojených se specifikacemi.
157. Výše uvedená poznámka hodnotícího výboru zpochybněná žalobkyní se rovněž týká prvního kritéria zadání dotyčné veřejné zakázky.
158. Tribunál po přezkoumání Ganttových diagramů předložených žalobkyní a s přihlédnutím k odpovědím účastníků řízení na otázky Tribunálu na jednání má za to, že tyto diagramy skutečně vzbuzují dojem, že žalobkyně ve svém plánování projektu ohledně dotčené zakázky předpokládala, že přinejmenším určité vývojové činnosti budou zahájeny před odpovídajícími činnostmi specifikace, čímž je prokázáno, že poznámka hodnotícího výboru byla opodstatněná. Je sice pravdou, že žalobkyně na jednání v podstatě tvrdila, že jakékoli nedorozumění, jež mohlo vzniknout při čtení Ganttových diagramů, bylo důsledkem skutečnosti, že tyto diagramy tak, jak byly předloženy Tribunálu a jak byly obsaženy i v nabídce, byly prezentovány ve formátu A 4, což způsobilo, že se určité informace – nezbytné pro pochopení plánování projektu obsaženého v nabídce konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria – staly neviditelnými. Žalobkyně uváděla, že ke své nabídce připojila i tytéž Ganttovy diagramy, ale ve formátu A 3, což zviditelnilo relevantní informace spojené s plánováním projektu a prokazovalo, že poznámka hodnotícího výboru byla neopodstatněná. Nehledě na důležitost těchto výše zmiňovaných diagramů je však třeba konstatovat, že je Tribunál neměl k dispozici ve formátu A 3.
159. V každém případě je i za předpokladu, že by byla tato argumentace žalobkyně opodstatněná, třeba poznamenat, že se týká prvního kritéria zadání dotyčné veřejné zakázky. Jak však vyplývá z tabulek uvedených výše v bodě 22, i v případě, že by nabídka obdržela ohledně tohoto kritéria pro zadání maximum bodů, to znamená 40/40, nebyla by žalobkyně s to získat tuto zakázku, vzhledem k počtu bodů obdržených její nabídkou ohledně ostatních tří kritérií zadání.
160. Za těchto okolností je nutno dospět k závěru, že žalobkyně neprokázala vadnost dotyčné poznámky hodnotícího výboru a že v každém případě naprosto neprokázala, že tato údajně vadná poznámka ukazuje na zjevně nesprávné posouzení, k němuž došlo při hodnocení její nabídky.
161. Zatřetí žalobkyně zpochybňuje následující komentář hodnotícího výboru:
„Nabídka obsahuje podrobný popis Cosmic FFP, avšak nástroje navrhované pro odhady (Calico a Costar) se hodí pouze pro odhady založené na metodice Cocomo II, což není koherentní (viz oddíl 4.1.3.5.1 [nabídky]).“
162. Tato poznámka se týká druhého kritéria pro zadání sporné zakázky, jímž je „vhodnost navrhovaných metod a nástrojů, kvalitního prostředí a kvalitních postupů pro provedení požadovaných úkolů“. Co se týče tohoto kritéria pro zadání, obdržela výše uvedená nabídka známku 16_7/30, zatímco vybraná nabídka získala známku 24_5/30.
163. Komise ve svých písemnostech a na jednání upřesnila, že nekoheretnost zjištěná hodnotícím výborem spočívala ve skutečnosti, že zatímco žalobkyně popsala ve své nabídce nástroje, které hodlala uplatnit při využití metody Cocomo, což nebylo ve výzvě k podávání nabídek požadováno, neposkytla žádné informace o infrastruktuře použití metody Cosmic FFP, jež byla metodou stanovenou v zadávací dokumentaci. Navíc žalobkyně neuvedla, jaká byla spojitost mezi oběma metodami Cocomo a Cosmic FFP zmiňovanými v její nabídce a jaká byla spojitost mezi metodou Cocomo, zmíněnou v její nabídce bez zjevného důvodu, a systémem, jenž tvořil předmět dotčené zakázky.
164. Žalobkyně ve své odpovědi na písemnou otázku soudu tvrdila, že odkaz na metodu Cocomo obsažený v její nabídce nemá být považován za nekoherentnost a že důvodem, proč nenavrhla konkrétní nástroje pro metodiku Cosmic FFP bylo, že takovéto konkrétní nástroje nebyly potřebné. Úspěšný uchazeč ostatně také ve své nabídce nenavrhl takovéto nástroje.
165. Především je třeba uvést, že zadávací dokumentace dotčené zakázky vskutku stanoví použití systému Cosmic FFP pro provádění relativních odhadů nákladů potřebných k provedení určitých počítačových činností spojených s dotčenou zakázkou. Ze zkoumání oddílu 4.1.3.5.1 nabídky konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria rovněž vyplývá, že toto konsorcium se velmi krátce a obecně zmiňuje o metodě Cocomo a o nástrojích Calico a Costar. Konečně je třeba poznamenat, že hodnotící výbor vytýká nejen výše uvedenému konsorciu, ale i úspěšnému uchazeči, že neupřesnil nástroje, které mají být použity v rámci systému Cosmic FFP.
166. Je nutno uvést, že žalobkyně nepředložila žádný argument, který by byl s to prokázat, že tyto skutkové okolnosti, které nejsou zpochybňovány, dodávají poznámce hodnotícího výboru, zmíněné v bodě 161 výše, povahu nesprávnosti a a fortiori
umožňují dospět k závěru, že zmíněná poznámka vedla v tomto ohledu zadavatele k provedení zjevně nesprávného posouzení nabídky konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria, jelikož známka udělená zmíněné nabídce týkající se druhého kritéria zadání dotyčné veřejné zakázky především zdaleka nespočívá jen na této jediné analýze, ale vychází i z jiných poznámek odsouhlasených hodnotícím výborem (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 12. července 2007, Evropaïki Dynamiki v. Komise, bod 133 výše, bod 106).
167. Začtvrté žalobkyně zpochybňuje poznámku hodnotícího výboru, podle níž „RUP [byl] v celé nabídce [konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria] považován za ‚jedinou správnou‘ metodu řízení projektu, [třebaže se v jejím] návrhu softwaru pro prostředí vývoje neobjevuje žádná licence IBM-Rational“. Tato poznámka se týká i druhého kritéria zadání dotyčné veřejné zakázky.
168. Komise ve svých písemnostech a na jednání upřesnila, že hodnotící výbor svou poznámkou upozornil na nekoherentnost v nabídce konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria spočívající v tom, že tato nabídka sice několikrát označuje RUP za „jedinou správnou“ metodu, kterou lze použít, avšak neupřesnila, zda má zmíněné konsorcium licenci k softwaru IBM ‑Rational, jehož použití je v rámci této metody nezbytné, čímž zůstala otevřená otázka, zda náklady na použití tohoto softwaru ponese žalobkyně nebo zadavatel.
169.
Podle žalobkyně byla výše zmíněná poznámka s to uvést zadavatele v omyl a je tudíž irelevantní. Cena potřebných licencí musela být hrazena žalobkyní, a tudíž neexistoval žádný důvod, aby bylo ohledně toho cokoli zmiňováno v nabídce, poněvadž to výzva k podávání nabídek nevyžadovala. Podle žalobkyně bylo nesporné, že by při provádění své práce používala produkty, k nimž vlastní licenci.
170. V tomto ohledu postačí uvést, že tato argumentace žalobkyně je obecná a není podepřena žádným důkazem. Není tudíž s to prokázat vadnost výše zmíněné poznámky hodnotícího výboru, a tím méně existenci zjevně nesprávného posouzení, jehož se dopustil zadavatel.
171. Zapáté žalobkyně zpochybňuje relevanci poznámky hodnotícího výboru podle níž, „[n]avzdory skutečnosti, že zkušenosti v oblasti cel a daní jsou v [nabídce konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria] označeny za nezbytné, co se týče praktických znalostí, v praxi jejich návrh znalosti tohoto druhu neprokazuje.“ Tato poznámka se týká třetího kritéria zadání dotyčné veřejné zakázky, tzn. „vhodnosti navrhované týmové organizace pro provedení požadovaných úkolů“. Známka udělená nabídce konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria ohledně tohoto kritéria pro zadání byla 14_5/20, zatímco vybraná nabídka získala známku 17_6/20.
172. Žalobkyně především uvádí, že výše zmíněná poznámka není opodstatněná, jelikož konsorcium Evropaïki Dynamiki-Steria má zkušenost v oblasti cel a spotřebních daní, a jelikož tato zkušenost byla popsána v nabídce. Dále žalobkyně uvádí, že neexistoval žádný důvod zahrnout do nabídky podrobné informace v této oblasti, jelikož to nebylo požadováno ve výzvě k podávání nabídek, a jelikož zadávací dokumentace nevyžadovala, aby měli uchazeči tuto „schopnost“. Konečně žalobkyně tvrdí, že skutečnost, že údajná neexistence zkušenosti konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria v oblasti cel a spotřebních daní byla použita ke zdůvodnění průměrného hodnocení její nabídky, zakládá porušení výzvy k podávání nabídek, jelikož tato zkušenost v ní není zmiňována jako jedno z hodnotících kritérií.
173. Kritika žalobkyně se týká jak relevance poznámky hodnotícího výboru, tak i její opodstatněnosti.
174. Co se týče relevance této poznámky, Tribunál poznamenává, že navzdory skutečnosti, že zadávací dokumentace nevyžadovala, aby měli uchazeči zkušenosti v oblasti cel a daní, hodnotící výbor chtěl touto poznámkou pouze zdůraznit existenci nekoherentnosti v nabídce konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria. Tato nekoherentnost spočívala ve skutečnosti, že zatímco uvedené konsorcium tvrdilo, že uchazeč k tomu, aby byl vybrán, musel mít zkušenost v oblasti cel a daní, její nabídka takovouto zkušenost uvedeného konsorcia neprokazovala. Oproti tomu, co tvrdí žalobkyně, takováto poznámka hodnotícího výboru byla s to podat zadavateli užitečné vysvětlení.
175. Co se týče opodstatněnosti této poznámky, je třeba uvést, že Komise upřesnila, že tato poznámka byla vypracována ohledně oddílu 6.3.1 nabídky konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria, kde se uvádělo, že navrhovaní obchodní analytici (business analysts) mají „prokázanou zkušenost v oblasti daní/cel v EU“. Podle Komise měl hodnotící výbor za to, že curriculum vitae předložené žalobkyní, které se týkalo obchodních analytiků, tuto zkušenost neprokazovalo. Žalobkyně nebyla s to vyvrátit tato upřesnění poskytnutá Komisí. Za těchto okolností je třeba rozhodnout, že nebyla prokázána vadnost dotčené poznámky hodnotícího výboru.
176. Konečně je třeba uvést, že žalobkyně zpochybňuje poznámku hodnotícího výboru, která se týká druhého kritéria pro zadání, vytýkající nabídce konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria, že do ní byly zahrnuty standardní reference týkající se zejména použité architektury a počítačových nástrojů, které nejsou opodstatněné a nemají žádnou souvislost s cíli EMCS. Žalobkyně vyvrací i tuto poznámku hodnotícího výboru ke čtvrtému kritériu pro zadání týkající se údajně obecné povahy nabídky konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria. Je však nutno znovu konstatovat, že žalobkyně používá prostá tvrzení a obecné argumenty, pro něž neuvádí žádné důkazy. Tyto výtky proto nelze než zamítnout.
177. Tribunál má navíc za to, že je důležité zdůraznit, že postup žalobkyně směřující ke kritice určitých konkrétních poznámek hodnotícího výboru je neúčinný, jelikož nikterak neprokazuje, jak by tyto údajně vadné poznámky mohly vést ke zjevně nesprávnému posouzení nabídky konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria. V tomto ohledu měla žalobkyně zejména vysvětlit, jak tato údajně vadná poznámka ovlivňuje známku, kterou obdržela její nabídka. Žalobkyně k tomuto vysvětlení nepřikročila.
178. Vzhledem k předchozímu je nutno dospět k závěru, že žalobkyně neprokázala existenci zjevně nesprávného posouzení, jehož se zadavatel dopustil v rámci hodnocení nabídky konsorcia Evropaïki Dynamiki-Steria. Tento žalobní důvod musí být tudíž zamítnut.
179. Z toho vyplývá, že žaloba musí být zamítnuta.
K nákladům řízení
180. Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál uložil Komisi náhradu veškerých nákladů, a to i v případě zamítnutí její žaloby. Uvádí, že nesdělení dostatečného odůvodnění dotčeným GŘ jí znemožnilo plně vyhodnotit její vyhlídky na zpochybnění napadeného rozhodnutí, a tudíž byla k zachování svých práv nucena podat tuto žalobu.
181. Komise má za to, že tento návrh nemá oporu v právu Společenství.
182. Podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
183. Článek 87 odst. 3 výše uvedeného jednacího řádu krom toho stanoví:
„Soud může rozdělit náklady mezi účastníky řízení nebo rozhodnout, že každý z nich nese vlastní náklady, pokud každý účastník měl ve věci částečně úspěch i neúspěch, nebo pokud jsou k tomu dány výjimečné důvody.
Soud může uložit účastníku, a to i když měl ve věci úspěch, náhradu nákladů, které uvedený účastník způsobil druhému účastníkovi řízení bezdůvodně nebo zlovolně.“
184. V projednávané věci bylo zejména konstatováno, že čtvrtý žalobní důvod vycházející z nepodání relevantních informací a odůvodnění nebyl opodstatněný. Navíc není dán žádný jiný důvod k tomu, aby se Tribunál odchýlil od pravidla obsaženého ve výše zmíněném čl. 87 odst. 2. Návrhové žádání žalobkyně musí být tudíž zamítnuto.
185. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a žalobkyně neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.
Výrok
Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (třetí senát)
rozhodl takto:
1) Žaloba se zamítá.
2) Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponese vlastní náklady řízení a a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.