Ideiglenes változat
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (hatodik tanács)
2026. április 29.(*)
„ Nemesített növényfajták – A Melrose burgonyafajtára vonatkozó közösségi növényfajta‑oltalom megadása – Az éves díj határidőn belüli megfizetésének elmulasztása – Az oltalom visszavonása – In integrum restitutio iránti kérelem – A fellebbezési tanács hatásköre – A »különleges körülmények« fogalma – A CPVO határozatainak és közleményeinek kézbesítésére vonatkozó feltételek ”
A T‑573/24. sz. ügyben,
a Romagnoli Fratelli SpA (székhelye: Bologna [Olaszország], képviselik: E. Truffo és A. Iurato ügyvédek)
felperes
a Közösségi Növényfajta‑hivatal (CPVO) (képviselik: M. García‑Moncó Fuente, M. Fortin, A. Christ és A. Pontecorvi, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
A TÖRVÉNYSZÉK (hatodik tanács),
tagjai: P. Škvařilová‑Pelzl elnök, I. Nõmm (előadó) és D. Kukovec bírák,
hivatalvezető: V. Di Bucci,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára, különösen a 2025. november 26‑i pervezető intézkedésre, valamint a felperesnek és a CPVO‑nak a Törvényszék Hivatalához 2025. december 12‑én, illetve 11‑én benyújtott válaszaira,
tekintettel arra, hogy a felek az eljárás írásbeli szakaszának befejezéséről való értesítést követő háromhetes határidőn belül nem kérték tárgyalás tartását, és mivel ennek nyomán a Törvényszék az eljárási szabályzata 106. cikkének (3) bekezdése alapján úgy határozott, hogy a keresetről az eljárás szóbeli szakaszának mellőzésével határoz,
meghozta a következő
Ítéletet
1        Az EUMSZ 263. cikken alapuló keresetében a felperes Romagnoli Fratelli SpA a Közösségi Növényfajta‑hivatal (CPVO) fellebbezési tanácsa 2024. augusztus 3‑i határozatának (A001/2023. sz. ügy) (a továbbiakban: megtámadott határozat) hatályon kívül helyezését kéri.
A jogvita előzményei és a kereset benyújtását követő tények
2        2009. december 10‑én a Meranini & C. Srl, a közösségi növényfajta‑oltalmi jogokról szóló, 1994. július 27‑i 2100/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994. L 227., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 16. kötet, 390. o.) alapján közösségi növényfajta‑oltalmi bejelentést nyújtott be a CPVO‑hoz. A bejelentést 2009/2240. számon vették nyilvántartásba.
3        A növényfajta, amelyre vonatkozóan az oltalmat kérték, a Solanum tuberosum L. növényfajba tartozó Melrose burgonyafajta volt.
4        A CPVO 2012. február 20‑i határozatával a szóban forgó növényfajtára megadta a közösségi oltalmat.
5        2018. április 24‑től, a szóban forgó közösségi növényfajta‑oltalom átruházását követően a felperes az említett közösségi növényfajta‑oltalom jogosultja lett.
6        2021. október 27‑én a CPVO a „MyPVR” elnevezésű személyes felületén a szóban forgó közösségi növényfajta‑oltalom éves díjának megfizetésére vonatkozó terhelési értesítést bocsátott ki és küldött meg a felperes részére.
7        Mivel a terhelési értesítést az előírt határidőn belül nem fizették meg, a 2100/94 rendelet 83. cikke (2) bekezdésének megfelelően a MyPVR személyes felületén keresztül 2022. január 10‑én hivatalos felszólítást küldtek a felperesnek. A felszólítás keretében a CPVO felhívta a felperest, hogy egy hónapon belül fizesse meg az éves díj címén fizetendő összeget annak érdekében, hogy elkerülje a szóban forgó közösségi növényfajta‑oltalmi jognak az említett rendelet 21. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti törlését.
8        2022. február 16‑án, mivel az éves díjra vonatkozó dokumentumokat a felperes nem töltötte le a MyPVR személyes felületéről, a CPVO elektronikus levélben újabb felszólítást küldött a felperesnek, a fizetési határidőt viszont nem hosszabbította meg.
9        2022. március 21‑én, mivel az éves díjat az előírt határidőn belül nem fizették meg, a CPVO törölte a szóban forgó közösségi növényfajta‑oltalmat (a továbbiakban: 2022. március 21‑i határozat). A törlésről szóló határozatot a felperessel 2022. március 22‑én közölték, és azt 2022. március 30‑án kézbesítettnek kell tekinteni.
10      2022. május 6‑án a felperes a 2100/94 rendelet 80. cikke alapján in integrum restitutio iránti kérelmet nyújtott be a fent említett éves díj megfizetésének határidejét illetően.
11      2022. május 6‑án a felperes az addig ki nem fizetett éves díjat is megfizette.
12      2022. november 7‑i határozatával a CPVO nem adott helyt a felperes in integrum restitutio iránti kérelmének (a továbbiakban: 2022. november 7‑i határozat).
13      2023. január 5‑én a felperes a 2022. november 7‑i határozat hatályon kívül helyezésére irányuló keresetet nyújtott be a Törvényszékhez, amelyet T‑2/23. számon vettek nyilvántartásba.
14      2023. január 6‑án a felperes fellebbezést nyújtott be a CPVO fellebbezési tanácsához a 2022. március 21‑i határozattal szemben, amellyel a CPVO törölte a szóban forgó közösségi növényfajta‑oltalmat.
15      2023. január 6‑án a felperes továbbá in integrum restitutio iránti kérelmet nyújtott be a 2022. március 21‑i határozattal szembeni fellebbezés benyújtására nyitva álló határidőre vonatkozóan, mivel az e határozattal szembeni fellebbezésnek a CPVO fellebbezési tanácsához való benyújtására a 2100/94 rendelet 69. cikkében előírt két hónapos határidő lejárt.
16      A Törvényszék a 2024. április 17‑i Romagnoli Fratelli kontra CPVO (Melrose) ítéletben (T‑2/23, EU:T:2024:247) elutasította a 2022. november 7‑i határozattal szembeni keresetet. 2024. június 14‑én a felperes fellebbezést nyújtott be ezen ítélettel szemben.
17      2024. augusztus 3‑án a fellebbezési tanács elfogadta a megtámadott határozatot. Először is úgy ítélte meg, hogy a 2022. március 21‑i határozattal szembeni kereset elkésett. Emlékeztetett ugyanis arra, hogy úgy kell tekinteni, hogy az említett határozatot 2022. március 30‑án közölték a felperessel, így a kereset benyújtására nyitva álló határidő 2022. május 30‑án lejárt, és a keresetet több mint hét hónappal e határidő lejártát követően nyújtották be. Másodszor, a CPVO fellebbezési tanácsa úgy ítélte meg, hogy hatáskörrel rendelkezik az in integrum restitutio iránti kérelem elbírálására. Harmadszor, érdemben elutasította az in integrum restitutio iránti kérelmet azzal az indokkal, hogy a felperes nem bizonyította, hogy különleges körülményekkel szembesült, sem azt, hogy kellő gondossággal járt el ahhoz, hogy a 2100/94 rendelet 80. cikkének (1) bekezdésében előírt feltételek teljesüljenek. Végül negyedszer, ezen elutasításra támaszkodva arra a következtetésre jutott, hogy a 2022. március 21‑i határozattal szembeni keresetet mint elfogadhatatlant el kell utasítani. 2024. szeptember 10‑én közölték a felperessel a megtámadott határozatot.
18      A 2025. augusztus 1‑jei Romagnoli Fratelli kontra CPVO ítéletben (C‑426/24 P, nem tették közzé, EU:C:2025:619) a Bíróság elutasította a 2024. április 17‑i Melrose ítélettel (T‑2/23, EU:T:2024:247) szemben benyújtott fellebbezést.
A felek kérelmei
19      A felperes lényegében azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;
–        nyilvánítsa elfogadhatónak a CPVO fellebbezési tanácsához benyújtott in integrum restitutio iránti kérelmet;
–        állítsa vissza a szóban forgó közösségi növényfajta oltalmát;
–        a CPVO‑t kötelezze a költségek viselésére.
20      A CPVO lényegében azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        utasítsa el a keresetet mint megalapozatlant,
–        a felperest kötelezze a költségek viselésére.
Az első ízben a Törvényszék előtt hivatkozott bizonyítékok elfogadhatóságáról
21      A CPVO lényegében azt kéri, hogy a Törvényszék nyilvánítsa elfogadhatatlannak a keresetlevél 10. mellékletének egy részét, valamint 11–14. és 16–18. mellékletét azon indokkal, hogy azokat a felperes nem nyújtotta be a CPVO előtti igazgatási eljárás során.
22      Meg kell állapítani, hogy a keresetlevél 10–14. melléklete (a felperes 2022. évi szervezeti ábrája kivételével, amely a 10. melléklet negyedik oldalán szerepel) és 16–18. melléklete nem szerepel a CPVO előtti eljárás iratanyagában.
23      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az európai uniós jogi aktus jogszerűségét azon információk alapján kell megítélni, amelyek az aktus meghozatalakor az intézmény rendelkezésére álltak. Így tehát senki sem hivatkozhat az uniós bíróság előtt a közigazgatási eljárás során elő nem terjesztett ténybeli elemekre (2024. április 17‑i Melrose ítélet, T‑2/23, EU:T:2024:247, 32. pont; lásd továbbá analógia útján: 2023. március 8‑i Novasol kontra ECHA ítélet, T‑70/22, nem tették közzé, EU:T:2023:106, 22. pont).
24      Következésképpen, mivel a fenti 22. pontban említett mellékletekre első alkalommal a Törvényszék előtt hivatkoztak, azokat a megtámadott határozat jogszerűségének vizsgálata céljából nem lehet figyelembe venni, ennélfogva azokat figyelmen kívül kell hagyni.
Az ügy érdeméről
25      Elöljáróban meg kell állapítani, hogy nem vitatott, hogy a CPVO fellebbezési tanácsához a 2022. március 21‑i határozattal szemben benyújtott fellebbezést több mint hét hónappal a fellebbezési határidő lejártát követően nyújtották be. A felperes által 2023. január 6‑án benyújtott, in integrum restitutio iránti kérelem ekképpen arra irányult, hogy helyreállítsa a 2022. március 21‑i határozattal szembeni keresetindításhoz való jogát.
26      E tekintetben a CPVO fellebbezési tanácsa a megtámadott határozat 28. és 29. pontjában arra hivatkozott, hogy az in integrum restitutio iránti kérelem alapjául szolgáló, lejárt határidő olyan határidő, amelyet vele szemben, nem pedig a CPVO előtti elsőfokú eljárást illetően kell betartani. Következésképpen úgy ítélte meg, hogy a 2022. március 21‑i határozattal szembeni kereset és az in integrum restitutio iránti kérelem egymástól elválaszthatatlan, és így hatáskörrel rendelkezik e kérelem vizsgálatára.
27      A CPVO fellebbezési tanácsának az in integrum restitutio iránti kérelem elbírálására vonatkozó – a felek által egyébként elfogadott – hatáskörével kapcsolatos ezen megállapítását helyben kell hagyni.
28      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 2100/94 rendelet negyedik részének VI. fejezete egy sor „eljárásra vonatkozó feltételt” ír elő.
29      A fenti 28. pontban említett rendelkezések között szerepel a 2100/94 rendelet 80. cikkének (1) bekezdése. E rendelkezés a következőképpen szól: „[h]a az adott körülmények között elvárható, kellő gondosság ellenére a közösségi növényfajta‑oltalmi jog bejelentője, jogosultja vagy a [CPVO] előtt folyó eljárásban részt vevő egyéb fél nem tudja betartani a [CPVO] által meghatározott határidőt, akkor kérelmére jogaiban az eredeti állapot visszaállítása (in integrum restitutio) engedélyezhető, amennyiben a határidő elmulasztása e rendelet erejénél fogva közvetlenül valamely jogának vagy jogorvoslati eszközének elvesztését eredményezte”.
30      Hangsúlyozni kell, hogy a 2100/94 rendelet negyedik részének VI. fejezetében szereplő más, eljárásra vonatkozó rendelkezésektől, mint például az említett rendelet 77. cikkétől eltérően, amelyek megkülönböztetik a „Hivatal előtt” folytatott eljárást a „fellebbezési tanács előtt” folytatott eljárástól, e rendelet 80. cikkének (1) bekezdésében semmi nem utal arra, hogy az abban szereplő „Hivatal” fogalma nem foglalná magába a fellebbezési tanácsot. Így a 2100/94 rendelet 75. cikkének hatályához hasonlóan, amely cikk előírja, hogy „[a] Hivatal határozataihoz mellékelni kell az alapjukat képező indokolást”, ugyanezen rendelet 80. cikke (1) bekezdésének hatálya is értelmezhető úgy, hogy az kiterjed a fellebbezési tanácsra is.
31      Azon tény, miszerint a 2100/94 rendelet egyetlen rendelkezése sem írja elő kifejezetten, hogy amennyiben az in integrum restitutio iránti kérelem olyan határidőt érint, amelyet a bejelentő nem tudott betartani a CPVO fellebbezési tanácsa előtt, ez utóbbi hatáskörrel rendelkezik e kérelem elbírálására, nem jelenti azt, hogy az említett tanács ne rendelkezne ilyen hatáskörrel.
32      Ugyanis először is hangsúlyozni kell, hogy a 2100/1994 rendelet 35. cikke, amely a CPVO által hozott határozatokkal kapcsolatos belső hatáskörmegosztásra vonatkozik, az (1) bekezdésében a CPVO elnökének főszabály szerinti hatáskörét írja elő minden olyan határozat tekintetében, amely nem tartozik a fellebbezési tanácsok hatáskörébe, (2) bekezdésében pedig a bizottság hatáskörét határozza meg.
33      A 2100/94 rendelet 81. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az említett rendeletben vagy az e rendelet alapján hozott rendelkezésekben foglalt eljárási szabályzat hiányában a CPVO a tagállamokban általánosan elfogadott eljárásjogi alapelveket alkalmazza. Márpedig az in integrum restitutio területén főszabály szerint és a hatáskörök párhuzamosságának elve alapján azon szervezeti egység rendelkezik hatáskörrel a kereset elbírálására, amely hatáskörrel rendelkezett a határidő be nem tartásának megállapítására.
34      A 2100/1994 rendelet 35. és 81. cikkének együttes olvasata így annak elismeréséhez vezethet, hogy az uniós jogalkotó hallgatólagosan lehetővé kívánta tenni a CPVO fellebbezési tanácsa számára az olyan határidőre vonatkozó in integrum restitutio iránti kérelem vizsgálatát, amelyet a bejelentő nem tudott betartani előtte.
35      Másodszor, a CPVO előtti eljárások tekintetében a 2100/94/EK tanácsi rendelet alkalmazására vonatkozó végrehajtási szabályok megállapításáról szóló, 2009. szeptember 17‑i 874/2009/EK bizottsági rendelet (HL 2009. L 251., 3. o.) 7. cikke kétségtelenül előírja, hogy a bizottságok döntenek a 2100/94 rendelet 80. cikke szerinti in integrum restitutióval kapcsolatos kérdésekről. Mindazonáltal a 874/2009 rendelet 7. cikke úgy rendelkezik, hogy e kérdések vizsgálata kiegészíti a bizottságok által a 2100/94 rendelet 35. cikkének (2) bekezdése alapján rájuk ruházott hatáskör alapján hozott határozatokat. Így ez utóbbi rendelkezés fényében a 874/2009 rendelet 7. cikkét úgy lehet értelmezni, hogy az csak azon területeken biztosít hatáskört a bizottságok számára az in integrum restitutióval kapcsolatos kérdések elbírálására, amelyekben azok a 2100/94 rendelet 35. cikkének (2) bekezdése szerinti hatáskört kaptak. Ez az értelmezés megfelel azon elvnek, mely szerint a végrehajtási rendeleteket, amennyiben lehetséges, az alaprendelettel összhangban kell értelmezni (1993. június 24‑i Dr. Tretter ítélet, C‑90/92, EU:C:1993:264, 11. pont, valamint 1996. szeptember 10‑i Bizottság kontra Németország ítélet, C‑61/94, EU:C:1996:313, 52. pont). Márpedig a 874/2009 rendelet 7. cikkének ilyen értelmezése szerint nem tartozik a bizottságok hatáskörébe az olyan határidőre vonatkozó in integrum restitutio kérdése, amelyet a bejelentő a CPVO fellebbezési tanácsa előtt nem tudott betartani.
36      Hozzá kell tenni, hogy a 874/2009 rendelet 7. cikkének célja, hogy a CPVO szintjén kerüljön meghatározásra azon személy (tudniillik az elnök vagy egy, az elnöknek alárendelt személy), illetve bizottság, amely hatáskörrel rendelkezik az in integrum restitutio iránti kérelem elbírálására abban az esetben, ha a határidő be nem tartása e szerv előtt történt. Ezzel szemben egy ilyen meghatározás az említett rendeletben nem jár gyakorlati haszonnal, amennyiben a CPVO fellebbezési tanácsa előtt be nem tartott határidőre vonatkozó in integrum restitutio iránti kérelemről van szó. Éppen ez utóbbi rendelkezik ugyanis egyedül hatáskörrel a kérdés eldöntésére, és ezért nem szükséges, hogy e tekintetben a 2100/94 rendelet kifejezetten megnevezze.
37      Harmadszor, amint az a 2100/94 rendelet (26) preambulumbekezdéséből kitűnik, „mivel a [CPVO] ideértve annak Fellebbezési Tanácsait is, a közösségi növényfajta‑oltalmi jogok megadásával, megszüntetésével és vizsgálatával összefüggő feladatait és jogkörét – mint például a Hivatal szervezeti felépítése és eljárási szabályai, a Bizottsággal és a tagállamokkal való együttműködés különösen az igazgatási tanácson keresztül, a vizsgáló hivatalok bevonása a szakmai szempontok szerinti vizsgálatokba, továbbá a szükséges költségvetési intézkedések –, a lehető legnagyobb mértékben az egyéb rendszerekben már kidolgozott szabályok alapján kell kialakítani”.
38      E tekintetben az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatalának (EUIPO) fellebbezési tanácsa hatáskört kapott az in integrum restitutio iránti kérelem elbírálására, ha az említett kérelem tárgyát képező elmulasztott cselekmény egy hozzá késedelmesen benyújtott fellebbezésre vonatkozik. Az európai uniós védjegyről szóló, 2017. június 14‑i (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 154., 1. o.) ugyanis az „Igazolás” címet viselő 104. cikkének (4) bekezdésében előírja, hogy „[a] kérelemről az a szervezeti egység határoz, amelynek hatáskörébe tartozik az elmulasztott cselekményről a határozat meghozatala”, a hatáskörök párhuzamossága fenti 33. pontban felidézett elvének megfelelően.
39      Ebben az értelemben, amennyire lehetséges, a CPVO hatásköreit – ideértve a fellebbezési tanácsainak hatásköreit is – a 2017/1001 rendeletben az EUIPO tekintetében megállapított, fent említett szabályok alapján kell értelmezni, ami szintén arra enged következtetni, hogy a CPVO fellebbezési tanácsának hatáskörrel kell rendelkeznie az olyan határidőre vonatkozó in integrum restitutio iránti kérelem vizsgálatára, amelyet a bejelentő nem tudott tiszteletben tartani előtte.
40      A fenti 28–39. pontból kitűnik, hogy a CPVO fellebbezési tanácsa helyesen állapította meg, hogy hatáskörrel rendelkezik azon in integrum restitutio iránti kérelem elbírálására, amelynek alapja az volt, hogy a felperes nem tartotta be a fellebbezési határidőt.
41      A kereset négy jogalapon alapul, amelyek közül az első a Covid19‑világjárvány által okozott vis maior fennállásának téves értékelésén, a második egy menthető tévedés fennállásának téves értékelésén, a harmadik a bizonyítékok téves vagy pontatlan értelmezésén, a negyedik pedig a 874/2009 rendelet 65. cikkének megsértésén alapul.
42      A Törvényszék célszerűnek tartja az első három jogalap együttes vizsgálatát, majd azt követően a negyedik jogalap elemzését.
Az első, a második és a harmadik jogalapról, amelyek a Covid19‑világjárvány által okozott vis maior fennállásának téves értékelésén, a menthető tévedés fennállásának téves értékelésén, valamint a bizonyítékok téves vagy pontatlan értelmezésén alapulnak
43      Első, második és harmadik jogalapjával a felperes lényegében azt kifogásolja, hogy a CPVO fellebbezési tanácsa figyelmen kívül hagyta, hogy a Covid19‑világjárvány által okozott vis maiorral kellett szembenéznie. Úgy véli ugyanis, hogy az említett fellebbezési tanács nem végzett tényeken alapuló értékelést, hanem annak megállapítására szorítkozott, hogy a benyújtott bizonyítékok nem voltak meggyőzőek. Márpedig először is a felperes a személyi állománya tagjainak egészségügyi okok miatti gyakori távollétére hivatkozik. Különösen a CPVO‑val való kapcsolattartásért és levelezésért felelős egyetlen alkalmazott távollétére hívja fel a figyelmet. Másodszor arra hivatkozik, hogy a közepes méretű mezőgazdasági vállalkozás helyzetére tekintettel a személyzet hiányának minden formája számára vis maiornak minősül. Ezzel összefüggésben hozzáteszi, hogy mind pénzügyi, mind jogi akadályok akadályozták a személyzeti hiány orvoslásában.
44      A CPVO vitatja az e jogalapok alátámasztására felhozott érveket.
45      A 2100/94 rendelet 80. cikkének (1) bekezdése értelmében, ha az adott körülmények között elvárható, kellő gondosság ellenére a közösségi növényfajta‑oltalmi jog bejelentője, jogosultja vagy a CPVO előtt folyó eljárásban részt vevő egyéb fél nem tudja betartani a CPVO által meghatározott határidőt, akkor kérelmére jogaiban az eredeti állapot visszaállítása (in integrum restitutio) engedélyezhető, amennyiben a határidő elmulasztása e rendelet erejénél fogva közvetlenül valamely jogának vagy jogorvoslati eszközének elvesztését eredményezte.
46      A 2100/94 rendelet 80. cikkének (1) bekezdéséből kitűnik, hogy az eredeti állapot visszaállításának két feltétele van: az első feltétel szerint a szóban forgó személynek a körülményekre tekintettel szükséges gondossággal kellett eljárnia, a második szerint pedig az említett személy mulasztásának jogvesztéséhez, illetve jogorvoslati jogosultság elvesztéséhez kellett vezetnie (lásd 2011. szeptember 15‑i Prinz Sobieski zu Schwarzenberg kontra OHIM – British‑American Tobacco Polska [Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg] ítélet, T‑271/09, nem tették közzé, EU:T:2011:478, 53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
47      A határidők tiszteletben tartása továbbá közrendi jellegű, és az eredeti állapot visszaállítása sértheti a jogbiztonságot. Következésképpen az eredeti állapot visszaállítása alkalmazásának feltételeit szigorúan kell értelmezni (lásd ebben az értelemben és analógia útján: 2022. december 9‑i AMO Development kontra EUIPO [Orvosi műszerek] végzés, T‑311/22, nem tették közzé, EU:T:2022:822, 20. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
48      A jelen ügyben a három együtt vizsgált jogalap keretében a felperes lényegében a CPVO‑nak a fenti 46. pontban említett első feltételre vonatkozó értékelését vitatja, amennyiben a CPVO azt állapította meg, hogy a felperes nem bizonyította, hogy egyrészt különleges körülményekkel szembesült, másrészt hogy e körülmények között kellő gondossággal járt el.
49      Elsősorban a felperes személyi állománya tagjainak a Covid19‑világjárványból eredő távolléteire alapított érvet kell megvizsgálni.
50      Először is, a fellebbezési tanács helyesen vélte úgy, hogy a felperes nem terjesztett elő olyan meggyőző érveket, amelyek lehetővé tennék annak megállapítását, hogy a szóban forgó távollétek magyarázatot nyújtanak arra vonatkozóan, hogy miért nem tartotta be a fellebbezési határidőt.
51      A felperes ugyanis nem vitatja, hogy 2022. március 30‑án megkapta a 2022. március 21‑i határozatot. Így konkrétan bizonyítania kellett volna, hogy miért nem tudta betartani a 2022. március 30. és május 30. közötti időszakban nyitva álló keresetindítási határidőt.
52      Márpedig a felperes semmilyen bizonyítékot nem terjesztett elő annak alátámasztására, hogy a személyi állománya tagjainak egészségügyi okok miatti távollétei a 2022. március 30. és május 30. közötti időszakban következtek volna be.
53      Másodszor, ami a CPVO‑val folytatott levelezéssel megbízott egyetlen alkalmazott távollétére alapított konkrétabb érvet illeti, mindenekelőtt az érintett személy nyilatkozatából kitűnik, hogy az őt érintő távollét időtartama inkább 2022 januárjára vonatkozott. A felperes nem nyújtott be egyetlen olyan dokumentumot sem, amely megjelölte volna azt az időszakot, amely alatt a CPVO‑val folytatott levelezéssel megbízott alkalmazott távol maradt, és emiatt nem tudta ellátni az említett levelezéssel kapcsolatban rábízott feladatokat.
54      Ennélfogva a felperes nem terjesztett elő olyan bizonyítékokat, amelyek lehetővé tennék annak bizonyítását, hogy a CPVO‑val folytatott levelezéssel megbízott alkalmazott a 2022 márciusa és májusa közötti időszakban távol volt, és hogy ily módon a Covid19‑világjárvány miatt olyan sajátos körülményekkel szembesült, amelyek megakadályozták őt abban, hogy betartsa a CPVO fellebbezési tanácsa előtt a 2022. március 21‑i határozattal szembeni fellebbezésre nyitva álló határidőt.
55      Ezt követően, még ha feltételezzük is, hogy ezen alkalmazott a 2022. március 30. és május 30. közötti időszakban távol volt, a felperes nem terjesztett elő egyetlen olyan bizonyítékot sem, amely igazolhatná, hogy ezen alkalmazott nem helyettesíthető.
56      Végül meg kell állapítani, hogy a felperes nem fejtette ki annak indokait, hogy miért nem alkalmaztak más lehetséges megoldásokat a CPVO‑val való levelezéssel megbízott alkalmazottja távollétéből fakadó probléma orvoslását illetően. Például, még ha ezen alkalmazott távolléte bizonyítást is nyert volna – ami a jelen ügyben nem történt meg –, a felperes nem magyarázta meg és nem támasztotta alá bizonyítékokkal, hogy mi akadályozta őt az érintett időszakban abban, hogy átadja személyzete valamely másik tagjának az említett alkalmazott feladatait és a MyPVR személyes felületére való belépéshez szükséges azonosítókat.
57      E tekintetben a Törvényszék már korábban megállapította, hogy azon tény – feltéve, hogy bizonyítást nyer –, miszerint egy vállalkozáson belül egy személy nem elérhető, még akkor sem tekinthető a felperes érdekkörén kívül eső körülménynek, ha az adott személyt bízták meg valamely intézménnyel való levelezéssel (lásd ebben az értelemben: 2022. március 24‑i Cheers Interactive [India] kontra EUIPO végzés – Furrion Property [három vízszintes fekete sáv ábrázolása], T‑544/21, nem tették közzé, EU:T:2022:202, 36. pont).
58      Harmadszor, az adott partnertársaság által elszenvedett kibertámadásra alapított érvet illetően, amely támadásnak a felperes is járulékos áldozata volt, a felperes nem jelölte meg, és még kevésbé bizonyította, hogy egy 2021 decemberének végén bekövetkezett kibertámadás, amely az olasz ügyészséghez 2022. január 7‑én benyújtott feljelentés tárgyát képezte, mennyiben igazolhatná az öt hónappal később lejáró határidő be nem tartását, annál is inkább, mivel nem vitatott, hogy a felperes 2022. március 30‑án kapta meg a 2022. március 21‑i határozatot.
59      Negyedszer el kell utasítani a felperes azon érvét, amely szerint lényegében a CPVO nem tájékoztatta megfelelően az alkalmazandó szabályokról és a jogorvoslati lehetőségekről. Mindenekelőtt a 2022. március 21‑i határozatban a CPVO egyértelműen felhívta a felperes figyelmét arra, hogy e határozattal szemben annak hatálybalépésétől számított két hónapon belül nyújthat be fellebbezést.
60      Ezt követően, amint azt a CPVO helyesen hangsúlyozza, a felperest 2022. május 5‑i elektronikus levelében egyértelműen tájékoztatta a fellebbezés lehetőségéről és annak feltételeiről. A CPVO még azon feltételeket is kifejtette, amelyeknek teljesülniük kell mind a hatályon kívül helyezés iránti kereset, mind pedig az in integrum restitutio iránti kérelem benyújtásához.
61      Végül pedig egyetlen rendelkezés sem kötelezi az CPVO‑t arra, hogy tájékoztassa a feleket a rendelkezésükre álló eljárásokról, és még kevésbé arra, hogy az adott félnek bármilyen eljárási lépéseket javasoljon (lásd analógia útján: 2018. május 4‑i Skyleader kontra EUIPO – Sky International [SKYLEADER] ítélet, T‑34/17, nem tették közzé, EU:T:2018:256, 43. pont).
62      Másodszor a felperes azzal érvel, hogy közepes méretű vállalkozásként nem rendelkezett pénzügyi eszközökkel ahhoz, hogy kiegészítő személyzetet vegyen fel személyi állománya betegszabadságon lévő tagjainak helyettesítésére. Ugyancsak hiába hivatkozik olyan jogi akadályokra, amelyek megakadályozták abban, hogy személyzetet vegyen fel.
63      Ugyanis először is a felperes homályos érvelése annak megállapításához vezetne, hogy a közepes méretű mezőgazdasági vállalkozás létszámhiányának valamennyi formáját vis maiornak kell tekinteni.
64      Az ilyen érvelés nem elegendő annak konkrét bizonyításához, hogy az in integrum restitutio alkalmazási feltételei teljesülnének, és hogy a CPVO e tekintetben értékelési hibát követett volna el. Amint az a fenti 47. pontban kiemelésre került, emlékeztetni kell arra, hogy e feltételeket szigorúan kell értelmezni.
65      Másodszor, a felperes azon érvét, amely szerint a személyzet felvételében az olasz jogszabályok akadályozták, első ízben a Törvényszék előtt terjesztette elő.
66      A megtámadott határozat jogszerűségét az uniós bíróságnak azon információk alapján kell megítélnie, amelyek a határozat meghozatalakor a CPVO rendelkezésére álltak (lásd ebben az értelemben: 2025. szeptember 24‑i AQ kontra ECHA ítélet, T‑1101/23, nem tették közzé, EU:T:2025:894, 33. pont).
67      Ezenfelül a felperes nem csatolta keresetleveléhez azon jogalkotási aktust, amelyre az érvelését alapítja. Az említett keresetlevél csak homályosan és kontextusba helyezés nélkül említi e jogszabály egyik rendelkezését, és így nem tartalmaz olyan konkrét magyarázatot, amely lehetővé tenné annak meghatározását, hogy a szóban forgó jogszabályt a jelen ügyben ténylegesen alkalmazni kellett volna, és ha igen, miként.
68      Következésképpen a CPVO, miután figyelembe vette az in integrum restitutio iránti kérelem benyújtásakor elé terjesztett bizonyítékokat, helyesen jutott arra a következtetésre, hogy a felperes nem bizonyította, hogy különleges körülmények merültek fel, sem pedig azt, hogy e körülményekre tekintettel kellő gondossággal járt volna el.
69      Következésképpen az első három jogalapot mint megalapozatlant el kell utasítani.
A negyedik, a 874/2009 rendelet 65. cikkének megsértésére alapított jogalapról
70      Negyedik jogalapjával a felperes először is azt állítja, hogy nem kapta meg a CPVO által 2022. január 10‑én küldött, a meg nem fizetett éves díjra vonatkozó emlékeztetőt. Azt kifogásolja, hogy a CPVO megsértette a 874/2009 rendelet 65. cikkét, mivel nem bizonyította ezen emlékeztető tényleges közlését és kézhezvételét. Másodszor, lényegében azt a tényt vitatja, miszerint a MyPVR személyes felülete a 2100/94 rendelet és a 874/2009 rendelet értelmében a dokumentumok, illetve határozatok hivatalos kézbesítési módjának minősül, következésképpen megkérdőjelezi a CPVO‑tól érkező és a CPVO felé irányuló kommunikációt biztosító elektronikus rendszerek használatára vonatkozóan a CPVO elnökének 2016. december 20‑i határozatában meghatározott általános feltételek (a továbbiakban: a MyPVR‑re vonatkozó általános feltételek) alkalmazhatóságát.
71      A CPVO vitatja az e jogalap alátámasztására felhozott érvelést.
72      Előzetesen hangsúlyozni kell, hogy a negyedik jogalap alátámasztására felhozott érvek lényegében azonosak a 2024. április 17‑i Melrose ítélet (T‑2/23, EU:T:2024:247) alapjául szolgáló ügyben felhozott második jogalap keretében előadott érvekkel, amelyet fellebbezés alapján a 2025. augusztus 1‑jei Romagnoli Fratelli kontra CPVO ítélet (C‑426/24 P, nem tették közzé, EU:C:2025:619) helybenhagyott. Ezen érvekre ugyanazon választ kell adni.
73      Először is, a MyPVR személyes felülete a 2021. október 27‑i terhelési értesítés és a 2022. január 10‑i emlékeztető tekintetében érvényes hivatalos értesítési módnak minősül (2024. április 17‑i Melrose ítélet, T‑2/23, EU:T:2024:247, 52–65. pont).
74      A 2100/94 rendelet 79. cikke értelmében ugyanis a CPVO saját hatáskörében gondoskodik mindazon határozatainak és felhívásainak, valamint értesítéseinek és közleményeinek a kézbesítéséről, amelyeknek a kézbesítésével valamilyen határidő veszi kezdetét, vagy amelyek kézbesítése az említett rendelet rendelkezései, az e rendelet alapján elfogadott rendelkezések vagy a CPVO elnökének utasítása alapján történik. A kézbesítés a tagállamok illetékes fajtahivatalai útján is történhet.
75      Meg kell állapítani, hogy a jelen ügyben, mivel mind a 2021. október 27‑i terhelési értesítés, mind a 2022. január 10‑i felszólítás olyan határidőt állapított meg, amelyet a felperesnek be kell tartania, azokat a 2100/94 rendelet 79. cikke értelmében olyan „értesítés[nek vagy] közlemény[nek]” kell tekinteni, amelynek „a kézbesítésével valamilyen határidő veszi kezdetét”.
76      A 874/2009 rendelet 64. cikkének (4) bekezdése értelmében a 2100/94 rendelet 79. cikke szerint kézbesítendő intézkedéseket tartalmazó dokumentumok vagy másolataik kézbesítése a CPVO elnöke által meghatározandó elektronikus úton vagy postai úton, tértivevényes ajánlott levélben történik.
77      A 874/2009 rendelet 64. cikke (4) bekezdésének szövegéből kitűnik,
egyrészt hogy a CPVO‑nak a 2100/94 rendelet 79. cikke értelmében vett határidőt megindító közleményei és értesítései elektronikus úton is kézbesíthetők, másrészt pedig, hogy az elektronikus úton történő kézbesítés részletes szabályait a CPVO elnöke határozza meg.
78      A 874/2009 rendelet 64. cikkének (4) bekezdésével összhangban a CPVO elnöke 2016. december 20‑án határozatot fogadott el a CPVO‑tól érkező és a CPVO felé irányuló elektronikus kommunikációról.
79      A CPVO elnöke 2016. december 20‑i határozata 3. cikkének első bekezdése úgy rendelkezik, hogy a CPVO a „www.cpvo.europa.eu” internetes oldalán elektronikus kommunikációs platformot bocsát rendelkezésre, amely lehetővé teszi a felhasználók számára a CPVO által elektronikus úton küldött iratok és értesítések, valamint az aktába, illetve iratokba való betekintés iránti kérelmekre adott válaszok átvételét, megjelenítését, kinyomtatását és lementését. Ez az elektronikus kommunikációs felület („személyes felület”) korlátozott hozzáférésű rendszer, amely a „MyPVR” nevet viseli.
80      A CPVO elnöke 2016. december 20‑i határozata 3. cikkének negyedik bekezdése előírja, hogy a MyPVR a fejlesztés befejezését követően felajánlja, hogy a CPVO‑tól származó valamennyi beadványt elektronikus úton kézbesítsék. Ha a felhasználó ezt a lehetőséget választja, a CPVO – amennyiben az műszakilag lehetséges – minden értesítést elektronikus formában, ezen a személyes felületen keresztül fog megküldeni.
81      A CPVO elnöke 2016. december 20‑i határozata 4. cikkének első bekezdése értelmében, amint a felhasználó aktiválja azt az opciót, hogy elektronikus úton tartja a kapcsolatot a CPVO‑val, a CPVO minden, elektronikus formában elérhető hivatalos értesítést a MyPVR‑on keresztül továbbít. Az olyan iratokat, amelyek esetében a 2100/94 rendelet 79. cikke hivatalból történő kézbesítést ír elő, a MyPVR‑en keresztül kell kézbesíteni.
82      A CPVO elnöke 2016. december 20‑i határozatának 6. cikke értelmében „a [CPVO‑tól] érkező és a [CPVO] felé irányuló, a MyPVR‑en keresztül történő elektronikus kommunikációra vonatkozóan a [CPVO] honlapján szereplő általános használati feltételek tovább pontosítják [CPVO‑tól] érkező és a [CPVO] felé irányuló elektronikus értesítésekre és/vagy közleményekre vonatkozó elektronikus lépéseket, kapcsolódó feltételeket és technikai szabályokat, valamint a felhasználók által a használattal kapcsolatban vállalt kötelezettségeket”.
83      A CPVO elnöke 2016. december 20‑i határozata 3. cikkének első és negyedik bekezdéséből, valamint 4. cikkének első bekezdéséből, amelyek a fenti 79–81. pontban szerepelnek, az következik, hogy valamennyi közlemény és értesítés közlésére – beleértve a 2100/94 rendelet 79. cikkének hatálya alá tartozókat is – a MyPVR személyes felületén keresztül is sor kerülhet, feltéve hogy a felhasználó aktiválta azt az opciót, amely lehetővé teszi a CPVO számára, hogy elektronikus úton tartsa a kapcsolatot vele.
84      Ezenkívül a CPVO elnöke fenti 82. pontban említett 2016. december 20‑i határozatának 6. cikke előírja, hogy a MyPVR általános feltételei részletesebben meghatározzák a CPVO‑tól származó elektronikus értesítésekre és/vagy közleményekre vonatkozó elektronikus lépéseket, kapcsolódó feltételeket és technikai szabályokat. Következésképpen ezen általános feltételek alkalmazhatósága sem kérdőjelezhető meg.
85      Egyébiránt a MyPVR általános feltételei 3.0 változata 4. pontjának b) alpontja megerősíti, hogy amennyiben a felhasználó az elektronikus kommunikációt választotta, a CPVO a személyes felületen keresztül elektronikus úton érvényes módon értesíti a felhasználót a határozatokról, közleményekről és az egyéb dokumentumokról, kivéve, ha ez technikai okokból nem lehetséges, vagy ha az említett felület egyes funkciói fejlesztés alatt állnak. Ezekben az esetekben az e‑mailben vagy bármely más érvényes kommunikációs eszköz útján történő elektronikus kommunikáció megengedett kézbesítési módként elfogadható.
86      Következésképpen nem lehet helyt adni annak a kifogásnak, amely szerint jogellenes, hogy a MyPVR személyes felülete hivatalos kézbesítési módnak minősül.
87      Mindazonáltal a CPVO elnöke 2016. december 20‑i határozata 3. cikkének negyedik bekezdéséből és 4. cikkének első bekezdéséből, valamint a MyPVR általános feltételei 3.0 változata 4. pontjának b) alpontjából az következik, hogy a MyPVR hivatalos kézbesítési módként történő használatának feltétele, hogy a felhasználó aktiválja azt az opciót, amely lehetővé teszi a CPVO számára, hogy elektronikus úton tartsa a kapcsolatot vele.
88      E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a felperes nem vitatja, hogy a fenti 87. pontban említett rendelkezések értelmében a MyPVR útján történő elektronikus kommunikációra vonatkozó opciót választotta, és elfogadta a MyPVR általános feltételeinek 3.0 változatát, megerősítve ezáltal azon döntését, hogy az elektronikus úton történő közlés mellett döntött.
89      A MyPVR általános feltételei 3.0 változatának 2. pontja szerint a felhasználók kötelezettséget vállalnak arra, hogy a személyes felületet használják többek között a CPVO által küldött értesítések és dokumentumok kézhezvételére. Az e‑mailben történő elektronikus kapcsolattartás csak abban az esetben fogadható el engedélyezett kommunikációs eszközként, ha a platform nem megfelelő. Ezenfelül a MyPVR általános feltételei 3.0 változata 2. pontjának második bekezdése úgy rendelkezik, hogy a személyes felület használatával a felhasználó vállalja, hogy eleget tesz az említett általános feltételek 2. pontja első bekezdésében foglalt kötelezettségeknek.
90      Ennélfogva nem kétséges, hogy a felperes a személyes felület használatával és a MyPVR általános feltételeinek elfogadásával elfogadta, hogy a CPVO közleményeit és értesítéseit a MyPVR személyes felületén keresztül kapja meg.
91      A fentiekre tekintettel el kell utasítani a MyPVR‑nak mint a felperest érintő hivatalos kézbesítési módnak a jogellenességére vonatkozó kifogást.
92      Másodszor, a 874/2009 rendelet 65. cikkének azáltal történő állítólagos megsértésére alapított kifogást illetően, hogy a CPVO nem bizonyította a 2022. január 10‑én küldött emlékeztető tényleges közlését és kézhezvételét, azt a 2024. április 17‑i Melrose ítéletben (T‑2/23, EU:T:2024:247, 71–77. pont) foglaltakkal azonos indokok alapján el kell utasítani.
93      Hangsúlyozni kell ugyanis, hogy a 2022. január 10‑i emlékeztetőt a MyPVR‑en keresztül küldték meg. Ennélfogva a 874/2009 rendeletnek a postai kézbesítésre vonatkozó 65. cikke a jelen ügyben nem alkalmazható. E tekintetben a 874/2009 rendeletnek az elektronikus úton vagy bármely más műszaki eszközzel történő kézbesítésre vonatkozó 64a. cikkére kell hivatkozni.
94      A 874/2009 rendelet 64a. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az elektronikus úton történő kézbesítés esetén a kézbesítendő dokumentum digitális másolatának továbbításával történik. A kézbesítés azon a napon tekintendő megtörténtnek, amikor a címzett megkapta a tájékoztatást. A CPVO elnöke meghatározza az elektronikus úton történő kézbesítés részleteit. Ugyanezen rendelet 64a. cikkének (3) bekezdése szerint a CPVO elnöke meghatározza az egyéb műszaki kommunikációs eszközzel történő kézbesítés részleteit.
95      Amint az a fenti 88–90. pontban már megállapítást nyert, a felperes nem vitatja, hogy elfogadta, hogy a CPVO közleményeit és értesítéseit a MyPVR‑en keresztül kapja meg. E tekintetben emlékeztetni kell arra is, hogy a CPVO elnöke 2016. december 20‑i határozata 4. cikkének első bekezdése szerint, amint a felhasználó aktiválja azt az opciót, hogy elektronikus úton tartja a kapcsolatot a CPVO‑val, a CPVO minden, elektronikus formában elérhető hivatalos értesítést a MyPVR‑on keresztül kézbesít részére, beleértve az olyan aktusokat tartalmazó dokumentumokat is, amelyek tekintetében a 2100/94 rendelet 79. cikke előírja a kézbesítést. Ennélfogva a MyPVR‑t kell a hivatalos értesítések egyetlen hivatalos közlési módjának tekinteni, ideértve a 2100/94 rendelet 79. cikkében előírt hivatalos értesítéseket is.
96      Következésképpen a CPVO elnöke 2016. december 20‑i határozata 4. cikkének első bekezdése értelmében a CPVO a MyPVR‑on keresztül először is 2021. október 27‑én az éves díj megfizetésére vonatkozó terhelési értesítést küldött a felperesnek, amelyet 2021. október 28‑án egy automatikus e‑mail követett, másodszor pedig 2022. január 10‑én a szóban forgó felszólítást, amelyben a 2100/94 rendelet 83. cikke (2) bekezdésének megfelelően felhívta a felperest a be nem fizetett díj megfizetésére, majd ezt követően 2022. január 11‑én automatikus e‑mailt küldött.
97      Ami a 2022. január 10‑i felszólítás tényleges kézbesítését illeti, a CPVO elnöke 2016. december 20‑i határozata 4. cikkének negyedik bekezdése pontosítja, hogy a határozatot vagy bármely más dokumentumot kézbesítettnek kell tekinteni az azt követő hetedik nap elteltével, hogy a felhasználónak e‑mailt küldtek, amelyben figyelmeztették, hogy a CPVO a határozat vagy dokumentum digitális másolatát feltöltötte a személyes felületre. A jelen ügyben ebből az következik, hogy a 2022. január 10‑i felszólítást 2022. január 18‑án – vagyis a felperest a szóban forgó dokumentumnak a MyPVR személyes felületére való feltöltéséről tájékoztató automatikus e‑mail elküldésének időpontját, azaz 2022. január 11‑ét, követő hetedik napon – kézbesítettnek kell tekinteni.
98      Ezenkívül a CPVO elnöke 2016. december 20‑i határozata 4. cikkének ötödik bekezdése értelmében, ha a felhasználónak nem sikerül megnyitnia egy határozatot vagy bármely más dokumentumot, erről haladéktalanul tájékoztatnia kell a CPVO‑t. Meg kell állapítani, hogy a jelen ügyben a felperes nem tájékoztatta a CPVO‑t, hogy problémája lenne a szóban forgó dokumentumokhoz való hozzáféréssel.
99      Következésképpen nem róható fel a CPVO‑nak, hogy nem kézbesítette a 2022. január 10‑i felszólítást. A felperes ellenkező bizonyításának hiányában úgy kell tekinteni, hogy a szóban forgó felszólítást a felperes 2022. január 18‑án kapta meg. Ezt a kifogást ezért szintén el kell utasítani mint megalapozatlant.
100    A fentiek fényében a negyedik jogalapot, és következésképpen a kereset egészét mint megalapozatlant el kell utasítani, anélkül hogy határozni kellene akár a felperes második kereseti kérelméről, amely lényegében arra irányul, hogy a Törvényszék adjon helyt a fellebbezési tanács által vizsgált, in integrum restitutio iránti kérelemnek, akár pedig a felperes arra irányuló harmadik kereseti kérelméről, hogy a Törvényszék állítsa vissza a szóban forgó közösségi növényfajta‑oltalmat.
A költségekről
101    A Törvényszék eljárási szabályzata 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
102    A felperest, mivel pervesztes lett, a CPVO kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (hatodik tanács)
a következőképpen határozott:
1)      A Törvényszék a keresetet elutasítja.
2)      A Törvényszék a Romagnoli Fratelli SpA‑t kötelezi a költségek viselésére.
Škvařilová‑Pelzl
Nõmm
Kukovec
Kihirdetve Luxembourgban, a 2026. április 29‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
*      Az eljárás nyelve: angol.