62025TJ0296
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (öt bíróval eljáró ötödik tanács)
2026. március 25. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Vámunió – Uniós Vámkódex – Import‑ és exporteljárások – Áru Kanadából történő behozatala – A vámérték megállapításának módszere – Egy nemzetközi vámügyi együttműködési megállapodás keretében a kanadai hatóságok által közölt, az áru kivitelekor bejelentett ár – »Az Unió vámterületén rendelkezésre álló adatok« fogalma – Észszerű eszközök – A 952/2013/EU rendelet 74. cikkének (3) bekezdése – Tartalék módszer – Az (EU) 2015/2447 végrehajtási rendelet 144. cikke”
A T‑296/25. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Varhoven administrativen sad (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Bulgária) a Bírósághoz 2025. április 16‑án érkezett, 2025. április 15‑i határozatával terjesztett elő
a Direktor na TD Mitnitsa Burgas
és
a Lidikar OOD
között folyamatban lévő eljárásban,
A TÖRVÉNYSZÉK (öt bíróval eljáró ötödik tanács),
tagjai: M. Sampol Pucurull elnök, T. Pynnä, J. Laitenberger (előadó), M. Stancu és W. Valasidis bírák,
főtanácsnok: J. Martín y Pérez de Nanclares,
hivatalvezető: V. Di Bucci,
tekintettel arra, hogy a Bíróság az Európai Unió Bírósága alapokmánya 50b. cikkének harmadik bekezdése alapján 2025. május 13‑án továbbította az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet a Törvényszékhez,
tekintettel az Európai Unió Bírósága alapokmánya 50b. cikke első bekezdésének c) pontjában említett ügycsoportra és az említett alapokmány 50b. cikkének második bekezdése értelmében vett, értelmezéssel kapcsolatos önálló kérdés hiányára,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
a Direktor na TD Mitnitsa Burgas képviseletében L. Dimitrov, R. Dimitrova Todorova és P. Kalchev, meghatalmazotti minőségben,
–
a Lidikar képviseletében R. Vasileva advokat,
–
a bolgár kormány képviseletében T. Mitova és R. Stoyanov, meghatalmazotti minőségben,
–
a cseh kormány képviseletében M. Smolek, A. Edelmannová és J. Vláčil, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében D. Drambozova és F. Moro, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9‑i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 269., 1. o.; helyesbítések: HL 2013. L 287., 90. o.; HL 2016. L 267., 2. o.; HL 2018. L 173., 35. o.; a továbbiakban: Uniós Vámkódex) 74. cikke (3) bekezdésének az értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet a Lidikar OOD, a bolgár jog szerinti gazdasági társaság és a Direktor na TD Mitnitsa Bourgas (a vámhatóság burgaszi területi igazgatóságának igazgatója, Bulgária) között azon határozat tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amellyel a bolgár vámhatóság a Lidikar által Kanadából behozott jármű vámértékét a kanadai vámhatóságok által egy nemzetközi vámügyi együttműködési megállapodás keretében a bolgár vámhatósággal közölt, kivitelkor bejelentett ár alapján határozta meg.
Jogi háttér
A nemzetközi jog
Az 1994. évi GATT
3
Az 1994. évi Általános Vám‑ és Kereskedelmi Egyezmény (HL 1994. L 336., 20. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 91. o.; a továbbiakban: 1994. évi GATT) VII. cikkelyének szövege a következő:
„1. A szerződő felek a vámérték megállapítására vonatkozólag elismerik a jelen Cikkely pontjaiban meghatározott általános elvek érvényességét és kötelezettséget vállalnak, hogy azokat mindazon termékekre alkalmazzák, amelyek a bevitelnél és kivitelnél olyan vámoknak, egyéb illetékeknek, vagy korlátozásoknak vannak alávetve, amelyek az értéken alapulnak vagy amelyeket bármilyen módon az érték szabályoz. Továbbá, ha ezt valamelyik másik szerződő fél kéri, felülvizsgálják ezen elvek figyelembevételével a vámérték megállapítással kapcsolatos bármely törvényük vagy rendelkezésük alkalmazását. A SZERZŐDŐ FELEK kérhetik a szerződő feleket, hogy jelentsék azokat az intézkedéseket, amelyeket a jelen Cikkely rendelkezései alapján hoztak.
2.
(a)
A bevitt áru vámcélokra szolgáló értékének a bevitt áru, vagy hasonló áru tényleges értékén kell alapulnia, ami után a vámot kivetik, és nem alapulhat a hazai eredetű áru értékén vagy valamely önkényes vagy fiktív értéken.
(b)
A »tényleges érték«‑nek azt az árat kell tekinteni, amelyen az importáló ország jogszabályai által meghatározott időpontban és helyen az illető árut vagy a hasonló árut a rendes kereskedelmi forgalomban, a tiszta verseny feltételei között eladják vagy áruba bocsátják. Olyan mértékben, amennyire ezeknek vagy a hasonló áruknak az ára függ az adott ügyletben szereplő mennyiségtől, a vizsgált árat egységesen viszonyítani kell (i) vagy az összehasonlító mennyiségekhez, vagy (ii) olyan mennyiségekhez, amelyek az importőrök számára nem kevésbé kedvezőek, mint amelyekben az áru nagyobb volumenét eladják az exportáló és importáló országok közti kereskedelemben.
(c)
Ha nem állapítható meg a tényleges érték a jelen pont (b) alpontja szerint, a vámalapul szolgáló értéket a tényleges értékhez legközelebb eső, megállapítható érték alapján kell meghatározni.
[…]”
A vámérték‑megállapítási megállapodás
4
Az 1994. évi általános vám‑ és kereskedelmi egyezmény VII. cikkének végrehajtására vonatkozó megállapodás (HL 1994. L 336., 119. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 205. o.; a továbbiakban: vámérték‑megállapításról szóló megállapodás) 7. cikkének szövege a következő:
„(1)   Ha az importált áruk vámértéke az 1–6. cikk rendelkezései szerint nem állapítható meg, a vámérték meghatározása az importáló országban rendelkezésre álló adatok alapján és olyan ésszerű módszerekkel történik, amelyek összhangban vannak e Megállapodás, valamint az 1994. évi GATT VII. cikke elveivel és általános rendelkezéseivel.
(2)   A vámérték nem állapítható meg a jelen cikk rendelkezései alapján az alábbiak szerint:
[…]
b)
olyan rendszer, amely két lehetséges érték közül vámcélokra a magasabb elfogadását irányozza elő;
[…]
e)
más importáló országba irányuló exportra eladott áruk ára;
[…]
g)
önkényes vagy fiktív értékek.
[…]”
Kanada–EU vámügyi együttműködési megállapodás
5
Az Európai Közösség és Kanada között a vámügyi együttműködésről és kölcsönös jogsegélyről szóló megállapodás (HL 1998. L 7., 38. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 8. kötet, 428. o.; a továbbiakban: Kanada–EU vámügyi együttműködési megállapodás) 1. cikkének szövege a következő:
„Ennek a megállapodásnak az alkalmazásában:
[…]
4.
»információ«: bármely adat, dokumentum, jelentés vagy ezek hitelesített másolata vagy egyéb közlemény, beleértve azokat a feldolgozott vagy elemzett adatokat, amelyek a vámjogszabályok megszegésére vonatkozó utalást tartalmaznak;
[…]”
6
A Kanada–EU vámügyi együttműködési megállapodás 7. cikkének szövege a következő:
„(1)   A Szerződő Felek megkeresésre vagy saját kezdeményezésükre olyan megfelelő információk átadásával támogatják egymást, amelyek hozzájárulnak a vámjogszabályok szabályos alkalmazásához, a vámjogszabályok bármilyen megszegésének megelőzéséhez, vizsgálatához és a vámjogszabályok megszegése elleni küzdelemhez.
[…]”
7
A Kanada–EU vámügyi együttműködési megállapodás 11. cikke (1) bekezdésének szövege a következő:
„A megkeresett hatóság dokumentumok, hitelesített dokumentummásolatok, jelentések vagy azok elektronikus formájában közli a megfelelő információkat a megkereső hatósággal. Az adott információ kiértékelésére és felhasználására szolgáló minden lényeges információt ugyanabban az időben szolgáltatnak.”
8
A Kanada–EU vámügyi együttműködési megállapodás 16. cikke (3) bekezdésének szövege a következő:
„A (2) bekezdés nem képezi akadályát annak, hogy az információkat a vámjogszabályok megsértése miatt később indított bírósági vagy közigazgatási eljárás keretében felhasználják. […]”
Kanada–EU CETA
9
Az egyrészről Kanada, másrészről az Európai Unió és tagállamai közötti átfogó gazdasági és kereskedelmi megállapodás (CETA) (HL 2017. L 11., 23. o.; a továbbiakban: Kanada–EU CETA) „Célok és alapelvek” című 6.1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„[…]
2.   A Felek a lehető legnagyobb mértékben együttműködnek és információt cserélnek, a bevált gyakorlatokról szóló információt is ideértve, hogy előmozdítsák az e megállapodásban foglalt, a kereskedelem könnyítését szolgáló intézkedések alkalmazását és az azoknak való megfelelést.
[…]”
10
A Kanada–EU CETA „Együttműködés” című 6.13. cikke a következőképpen rendelkezik:
„[…]
3.   A Felek a […] 1997. december 4‑én Ottawában létrejött [Kanada–EU vámügyi együttműködési megállapodással] összhangban együttműködnek egymással.
4.   A Felek kölcsönös segítséget nyújtanak egymásnak vámügyekben a Kanada–EU vámügyi együttműködési megállapodással összhangban, többek között a Felek vámjogszabályainak valószínűsített, az említett megállapodásban foglalt meghatározás szerinti megsértése, továbbá a megállapodás végrehajtása tárgyában.”
Uniós jog
Uniós Vámkódex
11
Az Uniós Vámkódex 70. cikkének szövege a következő:
„(1)   Az áru vámértékének elsődleges alapja az ügyleti érték, azaz az áruért az Unió vámterületére irányuló kivitel céljából történő eladáskor ténylegesen kifizetett vagy kifizetendő – szükség esetén kiigazított – ár.
(2)   A ténylegesen kifizetett vagy kifizetendő ár a behozott áruért a vevő részéről az eladónak vagy a vevő részéről harmadik félnek az eladó javára teljesített vagy teljesítendő teljes kifizetés, és a behozott áru eladásának feltételeként teljesített vagy teljesítendő minden kifizetést magában kell foglalnia.
[…]”
12
Az Uniós Vámkódex 74. cikke a következőket írja elő:
„(1)   Ha az áru vámértéke a 70. cikk alapján nem határozható meg, akkor a (2) bekezdés a)–d) pontját kell alkalmazni – ebben a sorrendben – az első olyan pontig, amely szerint az áru vámértéke meghatározható.
A (2) bekezdés c) és a d) pontja alkalmazásának sorrendjét meg kell fordítani, ha azt a nyilatkozattevő kéri.
(2)   Az (1) bekezdés értelmében a vámérték:
a)
az Unió vámterületére irányuló kivitelre eladott és az áru értékelésével azonos vagy közel azonos időpontban kivitt azonos áru ügyleti értéke;
b)
az Unió vámterületére irányuló kivitelre eladott és az áru értékelésével azonos vagy közel azonos időpontban kivitt hasonló áru ügyleti értéke;
c)
azon az egységáron alapuló érték, amelyen a behozott árut, vagy az azonos vagy hasonló behozott árut a legnagyobb összmennyiségben értékesítették az Unió vámterületén belül az eladókkal kapcsolatban nem lévő személyek számára; vagy
d)
a számított érték, amely az alábbiak összegéből áll:
i.
az anyagok, illetve a gyártás vagy a behozott áru előállításában alkalmazott más feldolgozás költsége vagy értéke;
ii.
az értékelendő áruval azonos típusú vagy fajtájú, a kivitel országában az Unióba irányuló kivitelre előállított áru gyártóinál az eladáskor rendszerint jelentkező nyereséggel és általános költségekkel egyenlő összeg;
iii.
a 71. cikk (1) bekezdésének e) pontjában említett elemek költsége vagy értéke.
(3)   Ha a vámérték az (1) bekezdés alapján nem határozható meg, azt az Unió vámterületén rendelkezésre álló adatok alapján, az alábbiakban szereplő elvekkel és általános rendelkezésekkel összhangban lévő, valamennyi ésszerű eszköz felhasználásával kell meghatározni:
a)
az Általános Vám‑ és Kereskedelmi Egyezmény VII. cikkének végrehajtásáról szóló egyezmény;
b)
az Általános Vám‑ és Kereskedelmi Egyezmény VII. cikke;
c)
ez a fejezet.”
Az (EU) 2015/2447 végrehajtási rendelet
13
Az Uniós Vámkódex egyes rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. november 24‑i (EU) 2015/2447 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2015. L 343., 558. o.) „A bejelentett ügyleti érték elutasítása” című 140. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Ha a vámhatóságoknak alapos kétségük van arra vonatkozóan, hogy a bejelentett ügyleti érték [az Uniós Vámkódex] 70. cikkének (1) bekezdése szerinti kifizetett vagy kifizetendő teljes összeget magában foglalja, további információkat kérhetnek a nyilatkozattevőtől.
(2)   Ha kétségeiket nem sikerül eloszlatni, a vámhatóságok úgy határozhatnak, hogy az áruk értékét nem lehet a[z említett] Vámkódex 70. cikkének (1) bekezdésével összhangban meghatározni.”
14
A 2015/2447 végrehajtási rendeletnek a „Tartalék módszer” című 144. cikke a következőképpen szól:
„(1)   A vámértéknek [az Uniós Vámkódex] 74. cikkének (3) bekezdése szerinti meghatározása során ésszerű rugalmasság használható a Vámkódex 70. cikkében és 74. cikkének (2) bekezdésében előírt módszerek alkalmazásakor. Az így meghatározott értéknek a lehető legnagyobb mértékben a korábban meghatározott vámértékeken kell alapulnia.
(2)   Ha az (1) bekezdés alapján nem határozható meg vámérték, más megfelelő módszert kell alkalmazni. Ebben az esetben a vámérték nem határozható meg a következők alapján:
[…]
b)
olyan rendszer, amely két alternatív érték közül a magasabbat használja a vámérték megállapításához;
[…]
e)
harmadik országba történő kivitel árai;
[…]
g)
önkényes vagy fiktív értékek.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
15
2021. január 18‑án a Lidikar, amely egy importőr közvetett képviselőjeként járt el, egy közúti balesetet szenvedett jármű szabad forgalomba bocsátására vonatkozó vámáru‑nyilatkozatot nyújtott be a burgaszi kikötő (Bulgária) vámhivatalához. E nyilatkozatban a behozott jármű vámértékét az Uniós Vámkódex 70. cikke (1) bekezdésének megfelelően az ügyleti érték alapján, azaz 3310 kanadai dollár (CAD) (hozzávetőleg 2100 euró) áron határozták meg.
16
A szóban forgó vámáru‑nyilatkozatot a bolgár vámhatóságok utólagosan ellenőrizték a kanadai vámhatóság által a Kanada–EU vámügyi együttműködési megállapodás keretében a Kanadából az Európai Unióba történő kivitelre bejelentett járművekre vonatkozóan szolgáltatott információk alapján. Közelebbről, 2022. december 16‑i elektronikus levelében a kanadai vámhatóság benyújtott a bolgár vámhatóságoknak egy olyan fájlt, amely járművek – köztük a szóban forgó jármű – részletes jegyzékét tartalmazta, feltüntetve a Kanadából történő kivitelük során bejelentett értéket. A szolgáltatott adatok elemzését követően a bolgár vámhatóságok megállapították, hogy a Bulgáriában bejelentett áru 3310 CAD ára nem felelt meg a kanadai vámhatóság által az érintett járműre vonatkozóan közölt és a vonatkozó kiviteli nyilatkozatban feltüntetett 15889 CAD (hozzávetőleg 10100 euró) árnak.
17
E körülmények között a bolgár vámhatóságok bizonyítékokat kértek a Lidikartól a vámkezelés során bejelentett ár megerősítése érdekében. A társaság egy 2020. november 18‑i számlát, egy csomagjegyzéket, egy hajóraklevelet, valamint egy 2021. január 13‑i számlát nyújtott be. E dokumentumok ellenére a bolgár vámhatóságok úgy ítélték meg, hogy megalapozott kétségek állnak fenn a szóban forgó árunak az Uniós Vámkódex 70. cikke (1) bekezdésének megfelelően meghatározott vámértékét illetően. A Lidikar írásbeli magyarázatokat nyújtott be, amelyekben jelezte, hogy nem őrizte meg sem az érintett ügyletre vonatkozó kereskedelmi iratokat, sem az ajánlatot, sem az árlistákat, a fizetésekre vonatkozó dokumentumokat, vagy az említett ügyletet megelőző egyéb levelezést.
18
A vámáru‑nyilatkozathoz csatolt dokumentumok ellenőrzését követően a bolgár vámhatóságok úgy ítélték meg, hogy nincs bizonyíték a 2020. november 18‑i számlának megfelelően bejelentett ár pontosságára. Megállapította továbbá, hogy a benyújtott bankszámlakivonatból nem tűnik ki egyértelműen, hogy az ár kifizetése végleges lett volna. Ennélfogva úgy vélték, hogy tekintettel a jogos kétségekre és a bejelentett árra vonatkozó bizonyítékok hiányára, az Uniós Vámkódex 70. cikkének (1) bekezdése alapján bejelentett, a 2020. november 18‑i számla alapján megállapított vámértéket el kell utasítani.
19
Ezenkívül a bolgár vámhatóságok megállapították, hogy a szóban forgó áru értékelésére vonatkozó másodlagos módszerek alkalmazásához az Uniós Vámkódex 74. cikke (2) bekezdésének a)–d) pontja alapján megkövetelt feltételek nem teljesültek, mivel olyan, balesetet szenvedett járműről van szó, amelynek különleges műszaki állapotát nehéz összehasonlítani más, azonos márkájú és azonos típusú, Bulgáriába behozott járművek állapotával. Ugyanakkor a bolgár vámhatóságok a vámértéket – az Uniós Vámkódex 74. cikkének (3) bekezdésével összhangban – a kanadai vámhatóságok által a Kanada–EU vámügyi együttműködési megállapodás alapján benyújtott dokumentumok elektronikus változatai alapján határozták meg.
20
Ennélfogva a bolgár vámhatóság a szóban forgó gépjármű vámértékét 19830,43 bolgár leva (BGN) (hozzávetőleg 9500 euró) összegben határozta meg, valamint a behozatali vámok és a beszedendő hozzáadottérték‑adó (héa) teljes összegét pedig 5023 BGN (hozzávetőleg 2150 euró) összegben.
21
A bolgár vámhatóság határozatát az Administrativen sad Bourgas (burgaszi közigazgatási bíróság, Bulgária) első fokon bírósági felülvizsgálatnak vetette alá, és azt jogellenesség miatt megsemmisítette. E bíróság megállapította, hogy a jelen ügyben a bolgár vámhatóságok nem tartották tiszteletben a 2015/2447 végrehajtási rendelet 140. cikke értelmében vett „alapos kétség” fennállásának bizonyítására vonatkozó kötelezettségüket, és hogy a kanadai vámhatóságok által adott válasz nem minősül a bíróságra nézve kötelező erejű, hivatalos bizonyítási dokumentumnak.
22
A Direktor na TD Mitnitsa Burgas (a vámhatóság burgaszi területi igazgatóságának igazgatója, Bulgária) felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a Varhoven administrativen sadhoz (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Bulgária), a kérdést előterjesztő bírósághoz az Administrativen sad Bourgas (burgaszi közigazgatási bíróság) által hozott ítélettel szemben, felvetve, hogy ez utóbbi megállapításai tévesek, és az Uniós Vámkódex 74. cikkének (3) bekezdése alapján az észszerű eszközök módszerének alkalmazhatóságát állította. Arra hivatkozott, hogy a kanadai vámhatóságok által adott válasz a Kanada és az Unió közötti nemzetközi együttműködés keretében végzett ellenőrzésre vonatkozó hivatalos dokumentumnak minősül, és hogy a szóban forgó vámértéket a kanadai vámhatóságok által megküldött dokumentumok elektronikus változataiban feltüntetett ár figyelembevételével határozták meg.
23
E körülmények között a Varhoven administrativen sad (legfelsőbb közigazgatási bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő két kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Értelmezhető‑e úgy [az Uniós Vámkódex] 74. cikkének (3) bekezdése, hogy valamely árunak az annak valamely harmadik országból […] [történt] kivitele során bejelentett értéke »az Unió vámterületén rendelkezésre álló adat[ok]« [részének] tekinthető?
2)
Értelmezhető‑e úgy [az Uniós Vámkódex] 74. cikkének (3) bekezdése, hogy valamely áru vámértékének az ezen áru valamely harmadik országból […] [történt] kivitele során bejelentett érték alapján történő meghatározása a vámérték meghatározásának [az említett kódex] 74. cikkének (3) bekezdése értelmében vett észszerű eszköze lehet?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
24
Első kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy az Uniós Vámkódex 74. cikkének (3) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az olyan, az árunak az Unió vámterületére irányuló kivitele tekintetében bejelentett ár, mint amelyet az exportáló ország vámhatóságai egy nemzetközi vámügyi együttműködési megállapodás keretében valamely tagállam vámhatóságaival közöltek, ugyanezen áru vámértékének meghatározása céljából az Unió vámterületén rendelkezésre álló adatnak minősíthető‑e e rendelkezés értelmében.
25
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy az Uniós Vámkódex 74. cikkének (3) bekezdésében előírt tartalék módszer végső eszköznek minősül az érintett áru vámértéke meghatározása szükségességének kezelésére abban az esetben, ha a nyilatkozattevő nem szolgáltat olyan kellően pontos vagy megbízható információkat, amelyek lehetővé tennék ezen értéknek az említett kódex 70. cikkének (1) bekezdésében előírt elsődleges módszer vagy az ugyanezen kódex 74. cikkének (2) bekezdésében előírt másodlagos módszerek alapján történő meghatározását (lásd ebben az értelemben: 2022. június 9‑iBaltic Master ítélet, C‑599/20, EU:C:2022:457, 54. pont; 2026. január 29‑iKeladis I és Keladis II ítélet, C‑72/24 és C‑73/24, EU:C:2026:51, 75. pont).
26
Az Uniós Vámkódex 74. cikke (3) bekezdésének céljára és szövegére tekintettel az „Unió vámterületén rendelkezésre álló adatok” fogalmát tehát tágan kell értelmezni, hogy az az adatok tényleges rendelkezésre állására utaljon abban az értelemben, hogy azok az uniós vámhatóságok rendelkezésére állhatnak az áru vámértékének megállapítása céljából.
27
Ebből egyrészt az következik, hogy az „Unió területén rendelkezésre álló adatok” fogalma nem korlátozható az Unióban gyűjtött adatokra. Így az a tény, hogy az adatok harmadik országból származnak, nem zárja ki, hogy azok „az Unió vámterületén rendelkezésre álló adatoknak” minősüljenek.
28
Ez a helyzet különösen akkor, ha a kivitelre bejelentett áru árára vonatkozó olyan adatokról van szó, amelyeket az exportáló ország vámhatóságai az Unió és e harmadik ország közötti vámügyi együttműködést szabályozó nemzetközi megállapodás, például a Kanada–EU vámügyi együttműködésről szóló megállapodás és a Kanada–EU CETA alapján továbbítottak, amelyek kölcsönös vámügyi jogsegélyt írnak elő.
29
Ebből másrészt az következik, hogy a Lidikar által az előzetes döntéshozatal iránti kérelemre vonatkozó észrevételeiben állítottakkal ellentétben az „Unió vámterületén rendelkezésre álló adatnak” való minősítés nem függhet sem attól, hogy a nyilatkozattevők hozzáférhetnek‑e azon harmadik ország adatbázisához, amelyből az uniós vámhatóságoknak továbbított adatok származnak, sem pedig attól, hogy e hatóságok kifejezetten ezen adatok továbbítására irányuló kérelmet nyújtottak‑e be, miközben azokat a rendelkezésükre bocsátották.
30
E körülmények között az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy az Uniós Vámkódex 74. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az olyan, az árunak az Unió vámterületére irányuló kivitele tekintetében bejelentett ár, mint amelyet az exportáló ország vámhatóságai egy nemzetközi vámügyi együttműködési megállapodás keretében valamely tagállam vámhatóságaival közöltek, ugyanezen áru vámértékének meghatározása céljából az Unió vámterületén rendelkezésre álló adatnak minősíthető e rendelkezés értelmében.
A második kérdésről
31
Második kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy az Uniós Vámkódex 74. cikkének (3) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az árunak az Unió vámterületére irányuló kivitele tekintetében bejelentett, az exportáló ország vámhatóságai által egy nemzetközi vámügyi együttműködési megállapodás keretében valamely tagállam vámhatóságaival közölt ár alkalmazása az e rendelkezés értelmében vett észszerű eszköznek minősülhet ugyanezen áru vámértékének meghatározása céljából.
32
Elöljáróban meg kell állapítani, hogy az Uniós Vámkódex 74. cikkének (3) bekezdését a 2015/2447 végrehajtási rendelet 144. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben kell értelmezni, amely előírja, hogy a vámértéknek az említett kódex 74. cikkének (3) bekezdése szerinti meghatározása során „ésszerű rugalmasság” használható az Uniós Vámkódex 70. cikkében és 74. cikkének (2) bekezdésében előírt módszerek alkalmazásakor (lásd ebben az értelemben: 2026. január 29‑iKeladis I és Keladis II ítélet, C 72/24 és C 73/24, EU:C:2026:51, 104. pont). El kell tehát ismerni, hogy a hatóságok mérlegelési jogkörrel rendelkeznek a tartalék módszer alkalmazása során, amelyet az említett kódex 74. cikkének (3) bekezdésében felsorolt elvekkel és rendelkezésekkel összhangban kell alkalmazni. Az Uniós Vámkódex 74. cikkének (3) bekezdése ugyanis úgy rendelkezik, hogy a vámértéket észszerű eszközökkel kell meghatározni, amelyeknek összeegyeztethetőnek kell lenniük először is a vámérték‑megállapításról szóló megállapodással, másodszor az 1994. évi GATT VII. cikkével, harmadszor pedig az említett kódex II. címének az áruk vámértékéről szóló 3. fejezetével.
33
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a vámérték‑megállapításról szóló megállapodás 7. cikke (2) bekezdésének e) pontja tiltja, hogy a vámértéket az importáló országtól eltérő országba irányuló kivitel céljából eladott áruk ára alapján lehessen meghatározni. E rendelkezést átvette az uniós jogban a 2015/2447 végrehajtási rendelet 144. cikke (2) bekezdésének e) pontja, amely úgy rendelkezik, hogy „a vámérték nem határozható meg a következők alapján: […] harmadik országba történő kivitel árai”. Így ellentétben azzal, amit a Lidikar az előzetes döntéshozatal iránti kérelemre vonatkozó észrevételeiben állít, sem a vámérték‑megállapításról szóló megállapodás, sem az uniós jog nem zárja ki, hogy valamely uniós tagállam vámhatóságai valamely áru vámértékét a tartalék módszer alkalmazásával, a valamely harmadik országban ugyanezen árunak az Unió vámterületére történő kivitele tekintetében bejelentett ár alapján határozzák meg.
34
Ebből következik, hogy a valamely harmadik országban bejelentett árnak valamely áru Unióba történő kivitele céljából történő alkalmazása észszerű eszköz lehet ugyanezen áru vámértékének az Uniós Vámkódex 74. cikkének (3) bekezdése alapján történő meghatározásához.
35
E tekintetben mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (HL 1992. L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.) 31. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben, amely megelőzte az Uniós Vámkódex 74. cikkének (3) bekezdését, a Bíróság kimondta, hogy a vámáru‑nyilatkozat alapjául szolgáló eladást megelőző eladás keretében ugyanazon áru tekintetében rögzített árra való hivatkozás e rendelkezés értelmében észszerű eszköznek minősülhet (lásd ebben az értelemben: 2008. február 28‑iCarboni e derivati ítélet, C‑263/06, EU:C:2008:128, 61. pont). Ebből következik, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata főszabály szerint nem zárja ki, hogy a vámértéknek a tartalék módszer alapján történő meghatározása céljából ugyanazon áru korábban rögzített árát vegyék figyelembe.
36
Egyébiránt valamely harmadik országban az ugyanazon áru kivitele céljából bejelentett ár alkalmazása, mint amely a vámértéknek az Uniós Vámkódex 74. cikkének (3) bekezdése alapján történő meghatározásának tárgyát képezi, az alapügyben szereplőhöz hasonló esetben nem ütközik a vámérték‑megállapításról szóló megállapodás 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjában szereplő tilalomba. Ugyanis, bár e rendelkezés, amelyet az uniós jog átvett a 2015/2447 végrehajtási rendelet 144. cikke (2) bekezdésének b) pontjában, tiltja a vámérték meghatározását egy „olyan rendszer [alapján], amely két alternatív érték közül a magasabbat használja a vámérték megállapításához”, egyáltalán nem tiltja az ugyanazon áru tekintetében kivitelkor bejelentett ár alkalmazását, ha ez az egyetlen, a vámhatóságok számára rendelkezésre álló érték, tekintettel többek között az Uniós Vámkódex 70. cikke alapján eredetileg bejelentett érték valódiságával kapcsolatos jogos kétségek fennállására.
37
Végül azt is meg kell állapítani, hogy mivel a vámügyi együttműködésre vonatkozó nemzetközi megállapodás keretében közölt, kivitelkor bejelentett ár főszabály szerint megfelel az áru valós értékének, ezen ár alkalmazása nem ütközik a vámértéknek a vámérték‑megállapításról szóló megállapodás 7. cikke (2) bekezdésének g) pontjában, valamint a 2015/2447 végrehajtási rendelet 144. cikke (2) bekezdésének g) pontjában szereplő önkényes vagy fiktív értékek alapján történő meghatározásának tilalmába sem, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
38
A fentiekre tekintettel a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy az Uniós Vámkódex 74. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az árunak az Unió vámterületére irányuló kivitele tekintetében bejelentett, az exportáló ország vámhatóságai által egy vámügyi együttműködésre vonatkozó nemzetközi megállapodás keretében valamely tagállam vámhatóságaival közölt ár alkalmazása az e rendelkezés értelmében vett észszerű eszköznek minősülhet ugyanezen áru vámértékének meghatározása céljából.
A költségekről
39
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Törvényszék elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (öt bíróval eljáró ötödik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
Az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9‑i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 74. cikkének (3) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
az olyan, az árunak az Unió vámterületére irányuló kivitele tekintetében bejelentett ár, mint amelyet az exportáló ország vámhatóságai egy nemzetközi vámügyi együttműködési megállapodás keretében valamely tagállam vámhatóságaival közöltek, ugyanezen áru vámértékének meghatározása céljából az Unió vámterületén rendelkezésre álló adatnak minősíthető e rendelkezés értelmében.
2)
A 952/2013 rendelet 74. cikkének (3) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
az árunak az Unió vámterületére irányuló kivitele tekintetében bejelentett, az exportáló ország vámhatóságai által egy vámügyi együttműködésre vonatkozó nemzetközi megállapodás keretében valamely tagállam vámhatóságaival közölt ár alkalmazása az e rendelkezés értelmében vett észszerű eszköznek minősülhet ugyanezen áru vámértékének meghatározása céljából.
Sampol Pucurull
Pynnä
Laitenberger
Stancu
Valasidis
Kihirdetve Luxembourgban, a 2026. március 25-i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: bolgár.