62011CC0492_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Bevezetés
1. Ez az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a polgári és kereskedelmi ügyekben végzett közvetítés egyes szempontjairól szóló, 2008. május 21-i 2008/52/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv(2) értelmezését érinti.
2. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések hátterében az ezen irányelv átültetésére hozott olasz rendelkezések(3) állnak, amelyek meghatározott polgári jogi viták esetében közvetítői eljárást írnak elő. Ezekben az esetekben az olasz jog értelmében a későbbi kereset elfogadhatóságának feltétele a közvetítési eljárás lefolytatására vonatkozó kísérlet. Ezen túlmenően az olasz jog rendelkezéseket tartalmaz a közvetítői eljárás azt követő, bíróság előtti eljárásra kifejtett hatásairól. Így például egy bíró a kötelező közvetítői eljárásban való részvétel elmulasztására bizonyítékokat alapíthat a részt nem vevő fél terhére.
3. A kérdést előterjesztő bíróság előtt az a kérdés merült fel, hogy az ilyen rendszer összeegyeztethető-e az uniós joggal és különösen a közvetítésről szóló irányelvvel.
4. A Bíróság előtti írásbeli szakasz lezárását követően mindazonáltal az olasz alkotmánybíróság olyan ítéletet hozott, amely alkotmányellenesnek nyilvánította a 28/2010. sz. tvr. számos rendelkezését, közöttük azt a rendelkezést is, amely kötelezővé tette a közvetítői eljárás lefolytatását. Ezzel felmerül a kérdés, hogy időközben okafogyottá vált-e az előzetes döntéshozatal iránti kérelem.
II – Jogi háttér
A – Az uniós jog
5. A jelen ügy uniós jogi hátterét a 2008/52 irányelv képezi. Hatályát az 1. cikk határozza meg, amely többek között a következőkről rendelkezik:
„(1) Ezen irányelv célja a jogviták alternatív rendezéséhez való hozzáférés elősegítése és a jogviták egyezséggel történő rendezésének megkönnyítése, azáltal, hogy ösztönzi a közvetítés igénybevételét és biztosítja a közvetítés és a bírósági eljárás közötti kiegyensúlyozott kapcsolatot.
[…]”
6. A közvetítésről szóló irányelv „Fogalommeghatározások” címet viselő 3. cikke a következőkről rendelkezik:
„Ennek az irányelvnek az alkalmazásában:
a) »Közvetítés«: olyan strukturált eljárás – függetlenül megnevezésétől vagy az arra való hivatkozástól –, amelyben egy jogvitában részt vevő két vagy több fél önkéntes alapon, közvetítő segítségével maga kísérli meg vitájának megállapodással történő rendezését. Ezt az eljárást a felek kezdeményezhetik, vagy bíróság javasolhatja vagy rendelheti el, vagy egy tagállam joga írhatja elő. A közvetítés magában foglalja továbbá a kérdéses jogvitára vonatkozó bármely bírósági eljárásért nem felelős bíró által végzett közvetítést. Nem foglalja magában a jogvitára vonatkozó bírósági eljárás folyamán a megkeresett bíróság vagy bíró részéről a kérdéses jogvita rendezésére tett kísérleteket. […]”
B – Az olasz jog
7. A közvetítésről szóló irányelvet a 28/2010. sz. tvr.(4) ültette át az olasz jogba. Ennek 5. cikke kimondja, hogy meghatározott esetekben a közvetítési eljárás a kereset elfogadhatóságának feltétele. Az (1) bekezdés a következőképpen rendelkezik:
„Aki a tulajdonközösséggel, dologi jogokkal, tulajdonmegosztással, öröklési jogokkal, családi jogi megállapodásokkal, bérlettel, kölcsönnel, üzemek bérbeadásával kapcsolatos, továbbá járművek és hajók által, orvosi felelősség körében, valamint sajtón vagy más nyilvános felületen keresztüli becsületsértéssel okozott károk megtérítésével, biztosítási, banki és pénzügyi szerződések területével kapcsolatos jogvitában keresetet kíván benyújtani, előtte köteles az e rendelet szerinti közvetítési eljárást […] igénybe venni. A közvetítési eljárás lefolytatására vonatkozó kísérlet a kereset elfogadhatóságának feltétele. […] Amennyiben a bíróság megállapítja, hogy a közvetítés már megkezdődött, de még nem zárult le, a tárgyalást a 6. cikk szerinti határidő lejárta utáni időpontra tűzi ki. Hasonlóképpen, amennyiben a felek a közvetítést nem vették igénybe, a bíróság egyidejűleg tizenöt napos határidőt tűz ki a feleknek a közvetítés iránti kérelem benyújtására. […]”
8. A 28/2010. sz. tvr. közvetítői eljárás időtartamáról rendelkező 6. cikke a következőket tartalmazza:
„(1) A közvetítői eljárás időtartama nem haladhatja meg a négy hónapot.
[…]”
9. A 8. cikk az eljárás menetéről szóló szabályokat tartalmazza, és (5) bekezdésében a következőkről rendelkezik:
„(5) A közvetítői eljárásban való részvétel alapos ok nélkül való elmulasztására a bíróság a polgári eljárásjogi törvénykönyv (Codice di procedura civile) 116. cikkének második bekezdése értelmében a későbbi eljárás során bizonyítékokat alapíthat. A bíróság azt a felet, aki az 5. cikkben felsorolt esetekben az eljárásban alapos ok nélkül nem vett részt, a bírósági eljárás tekintetében fizetendő egységes illetéknek megfelelő összeg költségvetési bevétel címén való megfizetésére kötelezi.”
10. A 11. cikk a közvetítés keretében végzett egyeztetést érinti, és a következőkről rendelkezik:
„(1) Peren kívüli egyezség kötése esetén a közvetítő elkészíti a jegyzőkönyvet, amelyhez csatolják az egyezség szövegét. Az egyezség meghiúsulása esetén a közvetítő egyeztetési javaslatot készíthet. A közvetítő minden esetben egyeztetési javaslatot készít, ha a felek az eljárás során bármikor erre vonatkozóan együttes kérelmet adnak elő. A javaslat elkészítését megelőzően a közvetítő tájékoztatja a feleket a 13. cikk szerinti esetleges következményekről.
(2) Az egyeztetési javaslatról a feleket írásban kell tájékoztatni. A felek írásban, hét napon belül tájékoztatják a közvetítőt arról, hogy a javaslatot elfogadják vagy elutasítják. Amennyiben a felek a határidőn belül nem adnak választ, a javaslatot elutasítottnak kell tekinteni. A felek ettől eltérő megállapodásának hiányában a javaslat nem tartalmazhat semmiféle utalást az eljárás során tett nyilatkozatokra vagy megszerzett információkra.
[…]
(4) Ha az egyeztetés nem jár sikerrel, a közvetítő jegyzőkönyvet készít a javaslat megjelölésével; a jegyzőkönyvet a felek és a közvetítő írja alá, aki igazolja a felek aláírásának hitelességét, vagy az általuk történő aláírás lehetetlen voltát. Ugyanazon jegyzőkönyvben a közvetítő rögzíti azt is, hogy a közvetítői eljárás egyik fele elmulasztotta a részvételt.
(5) A jegyzőkönyvet a testület titkárságánál kell elhelyezni, és arról a felek kérelmére másolatot kell kiállítani.”
11. A 13. cikk a közvetítés eljárási költségeiről rendelkezik:
„(1) Amennyiben a bírósági eljárást befejező ítélet teljes egészében megfelel a javaslat tartalmának, a bíróság eltekint a javaslatot elutasító pernyertes félnél a javaslat elkészítését követő időszakban felmerült költségek megtérítésétől, valamint kötelezi a pernyertes felet a pervesztes félnél az ugyanezen időszakkal összefüggésben felmerült költségek megtérítésére és egy további, a fizetendő egységes illetéknek megfelelő összegnek költségvetési bevétel címén való megfizetésére. A polgári eljárásjogi törvénykönyv 92. §-a és 96. §-a alkalmazandó. E bekezdés rendelkezéseit a közvetítőnek megfizetett díjra és a 8. cikk (4) bekezdése szerinti szakértőnek megfizetendő díjra is alkalmazni kell.
(2) Amennyiben a bíróság által hozott ítélet rendelkező része nem felel meg teljes egészében a javaslat tartalmának, a bíróság – komoly és kivételes indokok fennállása esetén – szintén eltekinthet a közvetítőnek fizetett díj és a 8. cikk (4) bekezdése szerinti szakértőnek megfizetendő díj tekintetében a pernyertes félnél felmerült költségek megtérítésétől. […]”
C – Az olasz alkotmánybíróság ítélete
12. 2012. október 24-én az olasz alkotmánybíróság meghozta a 272/2012. sz. ítéletét, amellyel alkotmányellenesnek nyilvánította a 28/2010. tvr. egyes részeit, különösen az 5. cikk (1) bekezdését, a 8. cikk (5) bekezdését, valamint a 13. cikket (kivéve a rendelkezés olasz polgári eljárásjogi törvénykönyv 92. §-ára és 96. §-ára való utalását, amely azonban nem bír jelentőséggel a jelen eljárásban).
III – A tényállás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
13. Az alapeljárás egy jogellenes aktusból fakadó kártérítés iránti keresetre vonatkozik. C. Di Donna járművében a SIMSA srl(5) tulajdonát képező targonca kárt okozott annak üzemi területén. A SIMSA nem vitatja a káreseményt és a felelősségét, azonban úgy véli, hogy a biztosítójának kellene megtéríteni a kárt, ezért nem került sor eddig kifizetésre C. Di Donna részére. A biztosítótársasággal szembeni közvetlen kereshetőségi jog hiányában C. Di Donna ezért a SIMSA-val szemben terjesztett elő kifizetés iránti keresetet. A SIMSA az első tárgyalás elnapolását kérte, hogy perbe hívhassa a biztosítótársaságot.
14. A kérdést előterjesztő bíróság kifejti, hogy a 28/2010. sz. tvr. 5. cikkének (1) bekezdése értelmében a perbehívás előtt is le kell folytatni a közvetítői eljárást a SIMSA és a biztosítótársaság között. Felmerül ezért a kérdés, hogy az első tárgyalás időpontjának meghatározásához mely határidőket kell figyelembe venni – csupán az olasz polgári eljárásjog által a perbehívás esetére előírt 45 napos időtartamot, vagy emellett azt a négy hónapos időtartamot is, amelyet a 28/2010. sz. tvr. 6. cikkének (1) bekezdése a közvetítői eljárás leghosszabb időtartamaként előír.
15. A felek a bírósági eljárás ehhez kapcsolódó túlzott elhúzódását róják fel. A 28/2010. sz. tvr. közvetítésről szóló irányelvvel való összeegyeztethetőségében kételkedő SIMSA kérelmére a Giudice di Pace di Mercato S. Severino ezért a következő kérdésekkel fordult a Bírósághoz:
Az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 6. és 13. cikkével, a Nizzában 2000. december 7-én kihirdetett, az Európai Unió Alapjogi Chartája Strasbourgban 2007. december 12-én aláírt változatának 47. cikkével, a polgári és kereskedelmi ügyekben végzett közvetítés egyes szempontjairól szóló, 2008. május 21-i 2008/52/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel, a hatékony bírói jogvédelem uniós jogi általános elvével, és általában összességében az uniós joggal ellentétes-e, hogy az Európai Unió valamely tagállamában olyan, az Olaszországban a 28/2010 törvényerejű rendeletben és a 145/2001 miniszteri rendelettel módosított 180/2010 miniszteri rendeletben foglalthoz hasonló szabályozást vezet be, amelynek értelmében:
1. a bíróság a későbbi bírósági eljárásban bizonyító érveket hozhat fel a kötelező közvetítői eljárásban a részvételt alapos ok nélkül elmulasztó fél terhére;
2. a bíróságnak el kell tekintenie a javaslatot elutasító pernyertes félnél az egyeztetési javaslat elkészítését követő időszakban felmerült költségek megtérítésétől, és köteleznie kell őt a pervesztes fél részéről az ugyanezen időszakkal összefüggésben felmerült költségek megtérítésére, valamint egy további, fizetendő illeték címén már megfizetett összegnek (egységes illeték) költségvetési bevétel címén való megfizetésére, amennyiben az elutasított javaslat elkészítését követően indított eljárást befejező ítélet teljes egészében megfelel magának a javaslat tartalmának;
3. a bíróság – komoly és kivételes indokok fennállása esetén – eltekinthet a közvetítőnek fizetett díj és a szakértőnek megfizetendő díj tekintetében a pernyertes félnél felmerült költségek megtérítésétől akkor is, ha a bírósági eljárást befejező határozat nem felel meg teljes egészében a javaslat tartalmának;
4. a bíróságnak a bírósági eljárás tekintetében fizetendő egységes illetéknek megfelelő összegnek költségvetési bevétel címén való megfizetésére kell köteleznie azt a felet, amely a közvetítői eljárásban alapos ok nélkül nem vett részt;
5. a közvetítő egyeztetési javaslatot készíthet, vagy azt egyenesen köteles készíteni a felek egyezségének hiányában is, és akkor is, ha a felek az eljárásban nem vesznek részt;
6. a közvetítői kísérletnek legfeljebb négy hónapos határidőn belül be kell fejeződnie;
7. az eljárás kezdetétől számított négy hónapos határidő lejárta után is csak akkor lehet keresetet indítani, miután a közvetítő testület titkárságánál beszerezték a közvetítő által az egyezség létre nem jöttéről kiállított, az elutasított javaslatot megjelölő jegyzőkönyvet;
8. nincs kizárva, hogy a közvetítői eljárások száma többszörösére nőhet – aminek az a következménye, hogy nő a jogviták rendezésének ideje is –, még pedig annyiszorosára, ahány új kérelmet nyújtanak be jogszerűen ugyanazon, időközben már megindított bírósági eljárás folyamán;
9. a kötelező közvetítői eljárás költsége legalább kétszer magasabb, mint azon bírósági eljárás költsége, amelynek elkerülése a közvetítői eljárás célja, és az aránytalanság exponenciálisan nő a perérték növekedésével (mígnem a közvetítés költsége több mint hatszorosa lesz a bírósági eljárás költségének) vagy a jogvita összetettségének növekedésével (ezen utóbbi esetben, amennyiben – az eljárás felei által díjazandó – szakértő kijelölése válik szükségessé, aki a közvetítőnek segítséget nyújt olyan jogvitákban, amelyek különleges szakmai ismereteket igényelnek, anélkül, hogy a szakértő által összeállított szakvélemény vagy az általa megszerzett információk a későbbi bírósági eljárás folyamán felhasználhatók lennének?
IV – A Bíróság előtti eljárás
16. A Bíróság előtti írásbeli eljárás lezárását követően az olasz alkotmánybíróság meghozta a 272/2012. sz. ítéletét, amellyel alkotmányellenesnek nyilvánította a 28/2010. sz. tvr. néhány rendelkezését, különösen a keresetindítás előt ti közvetítői eljárás kötelező lefolytatását előíró rendelkezést.
17. Mindezek alapján a Bíróság 2012. december 14-i levelében arra kérte a kérdést előterjesztő bíróságot, hogy tisztázza, milyen hatással van az olasz alkotmánybíróság ítélete az előzetes döntéshozatal iránti kérelemre és a nemzeti eljárásra. A kérdést előterjesztő bíróság 2013. január 17-i állásfoglalásában azt válaszolta, hogy továbbra is fennáll az előterjesztett kérdések Bíróság általi megválaszolására irányuló érdeke. Az olasz alkotmánybíróság ítéletének hatásaihoz és a kérelem fenntartásának okaihoz nem fűzött további megjegyzéseket.
18. A Bíróság előtti eljárásban részt vett az olasz, a francia és az osztrák kormány, valamint az Európai Bizottság.
V – Jogi értékelés
19. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatósága kétséges. A Bizottság jogosan állította, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések némelyike hipotetikus jellegű. Nem látható ugyanis, hogy a konkrét alapjogvita eldöntése szempontjából mennyiben jelentősek a közvetítői eljárás módozatai, például a költségek tekintetében. A Bíróság kérdésére a kérdést előterjesztő bíróság az általa feltett kérdések ügydöntő jelentősége tekintetében csak annyit nyilatkozott, hogy a tárgyalás időpontjának meghatározásáról kell döntést hoznia, és ennek során el kell döntenie azt, hogy a határidő kiszámításánál figyelembe kell-e venni a közvetítői eljárás időtartamát.
20. A jelen ügyben azonban nem szükséges megválaszolni azt a kérdést, hogy ez alapján – legalábbis részben – már a kezdetektől fogva elfogadhatatlan volt-e az előzetes döntéshozatal iránti kérelem. A Bíróság rendelkezésére álló információk ugyanis azt mutatják, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések legalábbis az olasz alkotmánybíróság ítéletének meghozatala óta hipotetikus jellegűek.
21. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a Bíróság és a nemzeti bíróságok között az EUMSZ 267. cikk szerinti együttműködés keretében egyedül az alapügyben eljáró és a meghozandó bírósági döntésért felelős nemzeti bíróság jogosult az ügy sajátosságaira figyelemmel megítélni azt, hogy egyrészt az ítélethozatala szempontjából szükséges-e az előzetes döntéshozatal, másrészt a Bíróság számára feltett kérdések relevánsak-e.(6) Amennyiben az előterjesztett kérdések az uniós jog értelmezésére vonatkoznak, a Bíróság alapvetően köteles határozni azokról. A Bíróság kizárólag akkor utasíthatja el a valamely nemzeti bíróság által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről való határozathozatalt, ha nyilvánvaló, hogy az adott közösségi jogszabály értelmezése vagy érvényességének vizsgálata, amelyet a nemzeti bíróság kért, nem függ össze az alapeljárás tényeivel vagy tárgyával, illetve ha a szóban forgó probléma elméleti jellegű, vagy a Bíróság nem rendelkezik azon ténybeli, illetve jogi elemek ismeretével, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a feltett kérdéseket hasznosan meg lehessen válaszolni.(7)
22. Kivételes esetekben azonban a Bíróság kötelessége megvizsgálni azokat a körülményeket, amelyek mellett a nemzeti bíróság hozzá fordult.(8) Az együttműködés szelleme, amelyben az előzetes döntéshozatali eljárást le kell folytatni, megköveteli a kérdést előterjesztő bíróság részéről annak tiszteletben tartását, hogy a Bíróság feladata a tagállami ítélkező tevékenység elősegítése, nem pedig az, hogy szakvéleményeket adjon általános vagy hipotetikus kérdésekben.(9)
23. A kérdést előterjesztő bíróság a neki feltett kérdésre általánosságban azt válaszolta, hogy továbbra is érdekében áll az előzetes döntéshozatal iránti kérelmének Bíróság általi megválaszolása. Mindazonáltal nem pontosította tovább, hogy az alapjogvita szempontjából az olasz alkotmánybíróság ítéletét követően miért lennének továbbra is ügydöntő jelentőségűek az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések. A Bíróság rendelkezésére álló információk sokkal inkább azt mutatják, hogy az előterjesztett kérdések már csak hipotetikus jellegűek. Ugyanis vagy közvetlenül a 28/2021. sz. tvr. alkotmányellenesnek nyilvánított rendelkezéseire vonatkoznak, vagy az alapjogvita eldöntése szempontjából többé nem bírnak jelentőséggel azt követően, hogy megszűnt a közvetítői eljárás keresetindítás előtti lefolytatásának kötelezettsége. Nem látható semmilyen, amellett szóló támpont, hogy az alkotmányellenesnek nyilvánítás ténye ellenére az érintett normák továbbra is jelentőséggel bírhatnak az alapeljárásban. Ennek megfelelően visszavonták egy másik olasz bíróság hasonló előzetes döntéshozatal iránti kérelmét is, amely hasonlóképpen a közvetítésről szóló irányelvnek az alkotmánybíróság által időközben megsemmisített olasz rendelkezések szempontjából vett értelmezésére vonatkozott.(10)
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első négy kérdésről
24. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első négy kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság azt kívánja megtudni, hogy összeegyeztethetőek-e a közvetítésről szóló irányelvvel, illetve az egyéb uniós joggal a bíróság által a 28/2010. sz. tvr. értelmében hozható, meghatározott intézkedések. A kérdések kizárólag az alkotmányellenesnek nyilvánított rendelkezésekre vonatkoznak. Az első négy kérdésben hivatkozott intézkedések uniós joggal való összeegyeztethetőségének kérdése ezért csupán hipotetikus jellegű, és a Bíróságnak nem kell többé megválaszolnia azokat.
25. Így az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés a nemzeti bíróság azon lehetőségét érinti, hogy a közvetítést követő jogvitában az egyik fél terhére bizonyítékokat alapíthat akkor, ha ez a fél alapos ok nélkül nem vett részt a kötelező közvetítői eljárásban. Erről a lehetőségről a 28/2010. sz. tvr. alkotmányellenesnek nyilvánított 8. cikke (5) bekezdésének első mondata rendelkezett.
26. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés a 28/2010. sz. tvr. 13. cikkének (1) bekezdésére vonatkozik, amelynek értelmében az illetékes bíróság a pernyertes felet az eljárási költségek megtérítésére kötelezheti akkor, ha a fél elutasította a közvetítőnek az eljárást befejező bírósági döntésnek megfelelő javaslatát. A 13. cikk (1) bekezdését mindazonáltal ugyancsak alkotmányellenesnek nyilvánították.
27. A harmadik kérdéssel azt kellene tisztázni, hogy összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a nemzeti bíróság komoly és kivételes indokok fennállása esetén dönthet úgy, hogy a közvetítőnek fizetett díj és a szakértőnek fizetendő díj tekintetében a pernyertes félnél felmerült költségek megtérítése annak ellenére kizárt, hogy a bírósági eljárást befejező határozat nem felel meg teljes egészében a közvetítői javaslat tartalmának. Erről a 28/2010. sz. tvr. ugyancsak alkotmányellenesnek nyilvánított 13. cikkének (2) bekezdése rendelkezett.
28. Kiesett az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdés tárgya is. Ez a 28/210. sz. tvr. 8. cikke (5) bekezdésének második mondata szerinti, alkotmányellenesnek nyilvánított szabályozásra vonatkozik, amely az eljárásban alapos ok nélkül részt nem vett felet a bírósági eljárás tekintetében fizetendő egységes illetéknek megfelelő összeg költségvetési bevétel címén való megfizetésére kötelezi.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett ötödik, hatodik, hetedik, nyolcadik és kilencedik kérdésről
29. Az olasz alkotmánybíróság döntését követően az előzetes döntéshozatalra előterjesztett, fennmaradó kérdések megválaszolása sem bír már jelentőséggel az alapjogvita eldöntése szempontjából. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett ötödik, hatodik, hetedik, nyolcadik és kilencedik kérdés ugyanis a közvetítői eljárás végrehajtásának és befejezésének módozataira, annak időtartamára, valamint a közvetítői eljárás költségeire vonatkozik, miközben a kérdések kötelező közvetítői eljárásból indulnak ki. Nem látszik azonban, hogy a jelen ügyben valóban le kell folytatni a közvetítői eljárást.
30. A 28/210. sz. tvr. 5. cikke (1) bekezdésének alkotmányellenes volta miatt a feleknek már nem kötelező részt venniük közvetítői eljárásban. Ahogyan az az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kiderül, jelenleg nem is áll érdekükben egy ilyen eljárás önkéntes lefolytatása. Sokkal inkább az eljárás időtartamának közvetítéssel kialakuló túlzott elhúzódását kifogásolják. A Bíróság rendelkezésére álló információkból kiderül, hogy csak azért került volna sor közvetítői eljárásra, mert a feleket erre kötelezte az olasz jog.
31. Így a Bírósághoz a jelen ügyben olyan előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordultak, amely a jogi körülmények megváltozása miatt időközben okafogyottá vált. A Bíróságnak ezért azt kellene kimondania, hogy az előzetes döntéshozatali eljárás megválaszolása már nem szükséges. Ezzel tekintettel lenne arra a körülményre, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések nem voltak eleve elfogadhatatlanok, hanem csupán az előzetes döntéshozatal iránti kérelem benyújtását követően váltak tárgytalanná, de a kérdést előterjesztő bíróság nem vonta vissza azokat.(11)
VI – Végkövetkeztetések
32. Mindezek alapján azt javaslom a Bíróságnak, hogy a következő választ adja a Giudice di Pace di Mercato S. Severino által előterjesztett kérdésekre:
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem megválaszolása már nem szükséges.
(1) .
(2)  –	HL L 136., 3. o. (a továbbiakban: közvetítésről szóló irányelv).
(3)  –	A polgári és kereskedelmi ügyekben végzett közvetítésről szóló 2009. június 18-i 69. sz. törvény 60. cikkének végrehajtásáról szóló, 2010. március 4-i 28. sz. törvényerejű rendelet (a továbbiakban: 28/2010. sz. tvr.).
(4)  – Hivatkozás a 3. lábjegyzetben.
(5)  –	A továbbiakban: SIMSA.
(6)  – A C-379/98. sz. PreussenElektra-ügyben 2001. március 13-án hozott ítélet (EBHT 2001., I-2099. o.) 38. pontja; a C-544/07. sz. Rüffler-ügyben 2009. április 23-án hozott ítélet (EBHT 2009., I-3389.o.) 36. pontja; a C-314/08. sz. Filipiak-ügyben 2009. november 19-én hozott ítélet (EBHT 2009., I-11049. o.) 40. pontja; a C-310/10. sz., Agafiţei és társai ügyben 2011. július 7-én hozott ítélet (EBHT 2011., I-5989. o.) 25. pontja, valamint a C-416/10. sz., Križan és társai ügyben 2013. január 15-én hozott ítélet 53. pontja.
(7)  –	A 6. lábjegyzetben hivatkozott PreussenElektra-ügyben hozott ítélet 39. pontja; a 6. lábjegyzetben hivatkozott Rüffler-ügyben hozott ítélet 38. pontja; a 6. lábjegyzetben hivatkozott Filipiak-ügyben hozott ítélet 42. pontja; a 6. lábjegyzetben hivatkozott Agafiţei és társai ügyben hozott ítélet 27. pontja és a 6. lábjegyzetben hivatkozott Križan és társai ügyben hozott ítélet 54. pontja.
(8)  –	A 6. lábjegyzetben hivatkozott PreussenElektra-ügyben hozott ítélet 39. pontja, a 6. lábjegyzetben hivatkozott Rüffler-ügyben hozott ítélet 37. pontja és a 6. lábjegyzetben hivatkozott Filipiak-ügyben hozott ítélet 41. pontja.
(9)  – A C-225/02. sz. García Blanco-ügyben 2005. január 20-án hozott ítélet (EBHT 2005., I-523. o.) 28. pontja, a C-409/06. sz. Winner Wetten ügyben 2010. szeptember 8-án hozott ítélet (EBHT 2010., I-8015. o.) 38. pontja, a C-617/10. sz. Åkerberg Fransson-ügyben 2013. február 26-án hozott ítélet 42. pontja.
(10)  –	Lásd a Bíróság C-464/11. sz. Galioto-ügyben 2013. február 8-án hozott törlést elrendelő végzését (az EBHT-ban nem tették közzé).
(11)  –	Lásd ebben az értelemben a C-225/02. sz. García Blanco-ügyre vonatkozó 2004. október 28-án ismertetett indítványom (EBHT 2005., I-52. o.) 36. pontját.