62003CJ0082_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A C‑82/03. sz. ügyben,
az Európai Közösségek Bizottsága
(képviseli: A. Aresu, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek
az Olasz Köztársaság
(képviseli: I. M. Braguglia, meghatalmazotti minőségben, segítői: A. Cingolo és P. Gentili avvocati dello Stato, kézbesítési cím: Luxembourg)
alperes ellen
annak megállapítása iránt benyújtott keresete tárgyában, hogy az Olasz Köztársaság – mivel nem működött együtt jóhiszeműen a Bizottsággal egy, a munkavállalók egészségét és biztonságát érintő ügyben – nem teljesítette az EK 10. cikkből eredő kötelezettségeit,
A BÍRÓSÁG (második tanács),
tagjai: C. W. A. Timmermans tanácselnök, C. Gulmann, J. N. Cunha Rodrigues, F. Macken és N. Colneric (előadó) bírák,
főtanácsnok: M. Poiares Maduro,
hivatalvezető: R. Grass,
tekintettel az előadó bíró jelentésére,
a főtanácsnok indítványának a 2004. április 1‑jei tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
Az ítélet indoklása
1. A Bíróság Hivatalához 2003. február 25‑én benyújtott keresetlevelével az Európai Közösségek Bizottsága az EK 226. cikk alapján keresetet indított annak megállapítása iránt, hogy az Olasz Köztársaság – mivel nem működött együtt jóhiszeműen a Bizottsággal egy, a munkavállalók egészségét és biztonságát érintő ügyben – nem teljesítette az EK 10. cikkből eredő kötelezettségeit.
2. Ez utóbbi cikk a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok az e szerződésből, illetve a Közösség intézményeinek intézkedéseiből eredő kötelezettségek teljesítésének biztosítása érdekében megteszik a megfelelő általános vagy különös intézkedéseket. A tagállamok elősegítik a Közösség feladatainak teljesítését.
A tagállamok tartózkodnak minden olyan intézkedéstől, amely veszélyeztetheti e szerződés célkitűzéseinek megvalósítását.”
A pert megelőző eljárás
3. Egy gazdasági szereplő 2000‑ben panaszt emelt a Bizottságnál, melynek tárgya a munkavállalók által a munkájuk során használt munkaeszközök biztonsági és egészségvédelmi minimumkövetelményeiről (második egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében) szóló, 1989. november 30‑i 89/655/EGK tanácsi irányelvnek (HL L 393., 13. o., magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 370. o.) az olasz jogrendben történő alkalmazása volt. A panaszos szerint a 89/655/EGK irányelv I. mellékletének 2.5., 2.8., 2.14., 2.16. és 2.19. pontjait nem tartották be egy szennyvíztisztító üzemben.
4. A Bizottság 2000. augusztus 3‑án levelet küldött az Olasz Köztársaságnak, amelyben a helyzet pontosabb értékelése céljából tájékoztatást kért a vitatott tényeket illetően.
5. Miután az olasz hatóságok erre az első levélre nem válaszoltak, 2001. március 19‑én a Bizottság egy második tájékoztatást kérő levelet küldött a tagállamnak, de erre a levélre sem érkezett válasz.
6. Az említett levelekből kiderül, hogy a Bizottsághoz eljuttatott panaszban szereplő jogsértések „a lombardiai Mandello del Lario településen található szennyvíztisztító üzemre” vonatkoznak.
7. Különös tekintettel arra, hogy az olasz hatóságok válaszának elmaradása azt jelenti, hogy az olasz kormány nem teljesítette az EK 10. cikk szerinti jóhiszemű együttműködési kötelezettségét, a Bizottság kezdeményezte az EK 226. cikk szerinti eljárást. A Bizottság, miután felszólította az Olasz Köztársaságot, hogy tegye meg észrevételeit, 2002. július 18‑án indoklással ellátott véleményt bocsátott ki, amelyben felszólította a nevezett tagállamot, hogy az értesítésétől számított két hónapon belül tegye meg a szükséges intézkedéseket.
8. A Bizottság, miután semmilyen választ nem kapott az olasz hatóságoktól, benyújtotta a jelen keresetet.
A keresetről
A felek érvei
9. A Bizottság fenntartja az olasz hatóságok együttműködésének hiányára vonatkozó megállapítását, mivel azok a Bizottság által kezdeményezett többszöri kapcsolatfelvétel ellenére sem adtak tájékoztatást a panaszos által jelzett tényekről. Makacs hallgatásával az olasz kormány lehetetlenné tette a panasz részletes kivizsgálásához szükséges nélkülözhetetlen tényállási elemek megismerését. Az együttműködés hiánya nem felel meg sem az EK 10. cikk szellemének, sem az ugyanezen cikk által a tagállamok részére előírt jóhiszemű együttműködési kötelezettségnek.
10. Az olasz kormány úgy érvel, hogy a kereset elfogadhatatlan, és egyébként is megalapozatlan.
11. Az olasz kormány azt állítja, hogy a kereset nem tartalmazza a védelmi jogok gyakorlásához és az ehhez kapcsolódó bírósági határozathoz nélkülözhetetlen minimális tényállási keretet. Valójában sem a kereset, sem a hozzá csatolt iratok nem tartalmaznak információt a panasz tárgyát képező üzem elnevezéséről és helyzetéről.
12. Mindez az olasz hatóságok számára objektív nehézséget jelent abban, hogy a szükséges ellenőrzések sürgős elvégzése végett azonosítani tudják a munkavállalók védelméért felelős illetékes felügyeleti szerveket. Az ügyben kialakult patthelyzetért kizárólag a Bizottság a felelős.
A Bíróság álláspontja
13. A kereset akkor fogadható el, ha eleget tesz a Bíróság alapokmánya 21. cikke első bekezdésének, valamint az eljárási szabályzat 38. cikke 1. §‑a követelményeinek, különösen ami a jogvita tárgyának megjelölését és a hivatkozott jogalapok rövid összefoglalását illeti. Mivel semmiféle tájékoztatást nem nyújtottak azokról a tényekről, amelyek ellen kifogást emeltek egy panaszban, és amelyek először a 2000. augusztus 3‑i levélben kerültek feltárásra, az EK 10. cikk megszegéséből fakadó sérelemről van szó. E sérelem kapcsán az Olasz Köztársaság teljes mértékben gyakorolhatta volna védelmi jogait.
14. A kereset egyébiránt megalapozott.
15. Az EK 10. cikkből az következik, hogy a tagállamok kötelesek jóhiszeműen együttműködni a Bizottság által az EK 226. cikk alapján folytatott vizsgálatok során, és kötelesek minden e célból kért információt megadni (lásd különösen a 192/84. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1985. december 11‑én hozott ítélet [EBHT 1985., 3967. o.] 19. pontját és a C‑478/01. sz., Bizottság kontra Luxemburg ügyben 2003. március 6‑án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑2351. o.] 24. pontját).
16. Az Olasz Köztársaság azonban többszöri felszólítás ellenére sem adta meg a kért információt.
17. A panasz tárgyát képező hely megjelölését egyértelműen tartalmazzák azok a levelek, amelyeket a Bizottság a pert megelőző eljárás megindítása előtt küldött, és amelyekre a 2001. október 23‑i felszólító levelében, valamint a 2002. július 18‑i indokolással ellátott véleményében is hivatkozott. Az olasz hatóságoknak tehát rendelkezésére álltak azok a tények, amelyek alapján válaszolhattak volna a Bizottság kérésére.
18. Következésképpen meg kell állapítani, hogy az Olasz Köztársaság – mivel nem működött együtt jóhiszeműen a Bizottsággal egy, a munkavállalók egészségét és biztonságát érintő, a lombardiai Mandello del Lario (Olaszország) településen található tisztítóüzemmel kapcsolatos ügyben – nem teljesítette az EK 10. cikkből eredő kötelezettségeit.
A költségekről
19. Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Mivel az Olasz Köztársaság pervesztes lett, kötelezni kell a költségek viselésére.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján
A BÍRÓSÁG (második tanács)
a következőképpen határozott:
1) Az Olasz Köztársaság – mivel nem működött együtt jóhiszeműen a Bizottsággal egy, a munkavállalók egészségét és biztonságát érintő, a lombardiai Mendello del Lario (Olaszország) településen található tisztítóüzemmel kapcsolatos ügyben – nem teljesítette az EK 10. cikkből eredő kötelezettségeit.
2) A Bíróság az Olasz Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.