62024TJ0188_RES
Vec T‑188/24
Compagnie générale des établissements Michelin
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (druhá komora) z 9. júla 2025
„Hospodárska súťaž – Kartely – Správne konanie – Rozhodnutie, ktorým sa nariaďuje inšpekcia – Článok 20 ods. 4 nariadenia (ES) č. 1/2003 – Predmet a účel inšpekcie – Povinnosť odôvodnenia – Dostatočne závažné nepriame dôkazy – Ochrana súkromia – Súdne preskúmanie“
Žaloba o neplatnosť – Preskúmanie zákonnosti – Kritériá – Rozhodnutie Komisie, ktorým sa nariaďuje inšpekcia – Nezákonnosť, ku ktorej došlo pri vykonávaní tohto rozhodnutia – Neexistencia vplyvu na zákonnosť rozhodnutia, ktorým sa nariaďuje inšpekcia
(Článok 263 ZFEÚ; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 20 ods. 4)
(pozri body 19, 20)
Hospodárska súťaž – Správne konanie – Právomoc Komisie vykonávať inšpekcie – Rozhodnutie, ktorým sa nariaďuje inšpekcia – Povinnosť odôvodnenia – Rozsah – Povinnosť uviesť predmet a účel inšpekcie – Povinnosť poskytnúť presné vymedzenie trhu – Neexistencia – Povinnosť právne kvalifikovať údajné porušenia – Neexistencia – Povinnosť uviesť údajné obdobie porušenia – Neexistencia
(Článok 101 ZFEÚ; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 20 ods. 4)
(pozri body 24 – 48)
Hospodárska súťaž – Správne konanie – Právomoc Komisie vykonávať inšpekcie – Právo na nedotknuteľnosť obydlia – Rozhodnutie, ktorým sa nariaďuje inšpekcia – Dodržiavanie zásady proporcionality – Povinnosť Komisie mať dostatočne závažné nepriame dôkazy umožňujúce mať podozrenie o porušení – Povinnosť odhaliť uvedené nepriame dôkazy – Neexistencia
(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 20 ods. 4)
(pozri body 51 – 58, 74 – 84)
Hospodárska súťaž – Správne konanie – Právomoc Komisie vykonávať inšpekcie – Rozhodnutie, ktorým sa nariaďuje inšpekcia – Povinnosť odôvodnenia – Rozsah – Jasné uvedenie dostatočne závažných nepriamych dôkazov umožňujúcich mať podozrenie o porušení – Súdne preskúmanie
(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 20 ods. 4)
(pozri body 78 – 84)
Hospodárska súťaž – Správne konanie – Právomoc Komisie vykonávať inšpekcie – Právo na nedotknuteľnosť obydlia – Povinnosť Komisie mať dostatočne závažné nepriame dôkazy umožňujúce mať podozrenie o porušení – Obsah nepriamych dôkazov odôvodňujúcich rozhodnutie o inšpekcii – Vyhlásenia urobené verejne podnikom, ktoré majú naznačovať hlavným konkurentom cenové stratégie, ktoré majú prijať – Dostatočne závažné nepriame dôkazy koordinácie cien počas hlavného obdobia – Neexistencia dostatočne závažných nepriamych dôkazov týkajúcich sa predchádzajúceho obdobia – Porušenie práva na nedotknuteľnosť obydlia
(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 20 ods. 4)
(pozri body 106 – 154, 190)
Hospodárska súťaž – Správne konanie – Právomoc Komisie vykonávať inšpekcie – Použitie rozhodnutia o inšpekcii – Voľná úvaha Komisie – Hranice – Dodržiavanie zásady proporcionality – Riziko zatajenia alebo zničenia dôkazov – Nevyhnutnosť inšpekcie
(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 20 ods. 4)
(pozri body 156 – 158, 162 – 172, 176, 177)
Zhrnutie
Všeobecný súd čiastočne zrušil rozhodnutie Európskej komisie (
1
), ktorým sa spoločnosti Compagnie générale des établissements Michelin (ďalej len „Michelin“) nariaďuje, aby sa podrobila inšpekcii týkajúcej sa jej prípadnej účasti na protisúťažných dohodách alebo postupoch v odvetví pneumatík. Všeobecný súd pritom pripomenul kritériá umožňujúce posúdiť závažnosť nepriamych dôkazov, ktoré môžu odôvodniť takéto rozhodnutie.
Dňa 10. januára 2024 Komisia, ktorá mala podozrenie na protisúťažné postupy týkajúce sa koordinácie cien hlavnými výrobcami pneumatík v Európskom hospodárskom priestore (EHP), prijala v rámci vyšetrovania začatého z vlastného podnetu rozhodnutie, ktorým nariadila spoločnosti Michelin, aby sa podrobila inšpekcii (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“). Toto rozhodnutie bolo prijaté podľa článku 20 ods. 4 nariadenia č. 1/2003 (
2
) o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže, ktoré určuje právomoci Komisie v oblasti inšpekcie.
Od januára do marca 2024 vykonávala Komisia inšpekciu v priestoroch spoločnosti Michelin. V tomto kontexte navštívila kancelárie, zhromaždila zariadenia (notebooky, mobilné telefóny, tablety, úložné zariadenia), vypočula viacero osôb a vyhotovila kópie obsahu získaného materiálu.
Michelin vo svojej žalobe podanej na Všeobecný súd navrhuje zrušenie napadnutého rozhodnutia, pričom sa odvoláva jednak na porušenie povinnosti odôvodnenia a jednak na nerešpektovania práva na nedotknuteľnosť obydlia.
Posúdenie Všeobecným súdom
Všeobecný súd na úvod poznamenal, že niektoré tvrdenia žalobkyne sa vzťahujú na priebeh inšpekcie, ktorú Komisia vykonala pri výkone napadnutého rozhodnutia. V tejto súvislosti konštatoval, že podnik sa nemôže odvolávať na nezákonnosť, ku ktorej došlo v priebehu inšpekcie, aby napadol zákonnosť aktu, na základe ktorého Komisia túto inšpekciu vykonala.
Spoločnosť Michelin však upozornila na priebeh inšpekcie iba preto, aby ilustrovala nedostatočnú jasnosť alebo presnosť odôvodnenia alebo rozsahu zásahu umožneného rozhodnutím, ktorým sa nariaďuje inšpekcia. Práve z tohto hľadiska teda Všeobecný súd posúdil tvrdenia uvádzané na podloženie žalobných dôvodov na zrušenie napadnutého rozhodnutia.
Všeobecný súd preskúmal v prvom rade žalobný dôvod, podľa ktorého napadnuté rozhodnutie nerešpektuje povinnosť odôvodnenia uvedenú v článku 296 ZFEÚ. Pripomenul predovšetkým, že odôvodnenie aktu Únie musí byť prispôsobené povahe predmetného aktu a musia z neho jasne a jednoznačne vyplývať úvahy inštitúcie, ktorá právny akt prijala. Nevyžaduje sa, aby v odôvodnení boli presne uvedené všetky relevantné právne a skutkové okolnosti, keďže odôvodnenie sa má posudzovať nielen s prihliadnutím na jeho znenie, ale tiež s prihliadnutím na jeho kontext, ako aj všetky právne predpisy upravujúce dotknutú oblasť.
V oblasti hospodárskej súťaže nariadenie č. 1/2003 zveruje Komisii právomoci vykonávať inšpekciu, aby mohla plniť svoju úlohu chrániť vnútorný trh pred skreslením hospodárskej súťaže a sankcionovať prípadné porušenia pravidiel hospodárskej súťaže na tomto trhu. Z článku 20 ods. 4 uvedeného nariadenia vyplýva, že rozhodnutia Komisie o inšpekcii musia okrem iného uvádzať predmet a účel inšpekcie. Táto osobitná povinnosť odôvodnenia predstavuje podstatnú požiadavku nielen na to, aby sa preukázala dôvodnosť zásahu zamýšľaného v dotknutých podnikoch, ale aj na to, aby sa im umožnilo pochopiť rozsah ich povinnosti spolupráce pri zachovaní si práva na obhajobu.
Pod podmienkou, že rozhodnutie o inšpekcii obsahuje vyššie uvedené podstatné náležitosti, však nie je nevyhnutné, aby uvádzalo presné vymedzenie relevantného trhu, presnú právnu kvalifikáciu údajných porušení alebo určenie obdobia, počas ktorého k týmto porušeniam malo dôjsť. Inšpekcie sa totiž vykonávajú na začiatku vyšetrovania, takže Komisia vo všeobecnosti ešte nemá k dispozícii presné informácie na to, aby vydala konkrétne právne stanovisko, a musí najprv preveriť dôvodnosť svojich podozrení, ako aj rozsah skutočností, ktoré nastali.
Na základe týchto zásad Všeobecný súd posúdil tvrdenia spoločnosti Michelin, že použitie výrazov „a/alebo“, „najmä“, „vrátane“ a „minimálne“ v napadnutom rozhodnutí má za následok, že vecný a časový rozsah údajného porušenia je nejednoznačný, neodôvodnený alebo neprimeraný.
Všeobecný súd zdôraznil, že použitie alternatívnej spojky „a/alebo“ v opise formy, ktorú mala údajná koordinácia (protisúťažné dohody a/alebo zosúladené postupy), nemá pre žalobkyňu žiadny konkrétny dôsledok, pretože presná právna kvalifikácia údajnej koordinácie ako dohody medzi podnikmi alebo zosúladeného postupu závisí od posúdenia, ktoré nemožno vyžadovať v čase vyhotovenia rozhodnutia o inšpekcii.
Pokiaľ ide o použitie výrazov „najmä“ alebo „vrátane“ na opísanie podozrení Komisie, ich použitie uľahčuje pochopenie informácií, ktorých sú súčasťou, ako sú koordinácia cien, „najmä veľkoobchodných cien“, a výmeny obchodne citlivých informácií „vrátane prostredníctvom verejne dostupných kanálov“. Tieto výrazy umožňujú žalobkyni lepšie vymedziť, čo jej je vytýkané. Ilustrujú obsah údajnej koordinácie a zároveň objasňujú, že poskytnuté príklady nepredstavujú vyčerpávajúce informácie o vecnom rozsahu údajného porušenia.
Napokon, keď Komisia uviedla, že dané správanie sa začalo „minimálne“ počas hlavného obdobia a že skutočnosti naznačujú predchádzajúcu koordináciu „minimálne“ počas predchádzajúceho obdobia, poskytla zo svojej vlastnej iniciatívy určité informácie o časovom rozmere údajnej koordinácie. Tieto informácie, ktoré sú súčasťou odôvodnenia, tak umožňujú domnievať sa, že žalobkyňa sa nenachádzala v situácii, v ktorej by jej bolo zabránené jasne pochopiť podozrenia Komisie, a teda by bola zbavená možnosti plne chrániť svoje právo na obhajobu.
V súlade s článkom 296 ZFEÚ tak odôvodnenie napadnutého rozhodnutia umožňuje žalobkyni poznať odôvodnenie prijatého opatrenia a Všeobecnému súdu preskúmať ho. V súlade s článkom 20 ods. 4 nariadenia č. 1/2003 tiež dostatočným spôsobom uvádza predmet a účel inšpekcie.
Všeobecný súd sa v druhom rade zaoberal žalobným dôvodom založeným na porušení práva žalobkyne na nedotknuteľnosť obydlia.
Začal tým, že pripomenul, že právnická osoba sa môže dovolávať tohto práva, ktoré patrí do kontextu ochrany súkromia. Požiadavka ochrany proti svojvoľným alebo neprimeraným zásahom verejnej moci do sféry súkromnej činnosti osoby predstavuje totiž všeobecnú zásadu práva Únie, ktorá je vyjadrená v článku 7 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“). Článok 52 ods. 1 Charty v tejto súvislosti spresňuje, že akékoľvek obmedzenie výkonu tohto práva musí byť ustanovené zákonom a rešpektovať podstatu tohto práva, ako aj zásadu proporcionality.
V praxi musí byť cieľom rozhodnutia, ktorým sa nariaďuje inšpekcia, zhromaždenie dokumentácie potrebnej na overenie existencie určitého skutkového a právneho stavu a jeho rozsahu, o ktorých už Komisia má k dispozícii informácie predstavujúce dostatočne závažné nepriame dôkazy umožňujúce nadobudnúť podozrenie z porušenia pravidiel hospodárskej súťaže. Získanie takýchto nepriamych dôkazov je tak nevyhnutným predpokladom, aby Komisia mohla nariadiť inšpekciu podľa článku 20 ods. 4 nariadenia č. 1/2003.
Navyše keďže odôvodnenie rozhodnutia, ktorým sa nariaďuje inšpekcia, vymedzuje rozsah právomocí priznaných zamestnancom Komisie, možno vyhľadávať len tie dokumenty, ktoré patria do predmetu inšpekcie. Takéto rozhodnutie teda nemožno formulovať pomocou výrazov, ktoré by tento rozsah rozširovali nad rámec toho, čo vyplýva z dostatočne závažných nepriamych dôkazov, ktoré mala Komisia k dispozícii v čase jeho prijatia.
Po tomto pripomenutí Všeobecný súd overil, či je napadnuté rozhodnutie arbitrárne, ako tvrdí žalobkyňa.
V tejto súvislosti najprv zdôraznil, že rozhodnutie, ktorým sa nariaďuje inšpekcia, nemusí nevyhnutne uvádzať všetky informácie, ktoré má Komisia k dispozícii v tomto štádiu vyšetrovania, keďže medzi zachovaním efektivity vyšetrovania a zachovaním práva dotknutého podniku na obhajobu treba nájsť rovnováhu.
Komisia tak musí v rozhodnutí o inšpekcii uviesť čo najpresnejšie podozrenia, ktoré chce overiť, teda čo sa hľadá, a skutočnosti, ktorých sa má inšpekcia týkať. Nemožno však od nej požadovať, aby špecifikovala aj nepriame dôkazy, to znamená informácie, ktoré ju viedli k úvahám o možnosti porušenia článku 101 ZFEÚ.
V tomto prípade teda nemožno Komisii vytýkať, že uviedla, že „má k dispozícii informácie“ a „dôkazy“ o údajnej koordinácii alebo o niektorých jej aspektoch bez toho, aby uviedla ďalšie údaje o ich povahe, forme, dátume a autorovi.
Analýza Všeobecného súdu sa následne týkala dostatočne závažnej povahy nepriamych dôkazov, ktoré Komisia predložila na odôvodnenie napadnutého rozhodnutia.
Všeobecný súd na úvod zdôraznil, že keď podnik, ktorému je určené rozhodnutie o inšpekcii, predloží určité skutočnosti spochybňujúce dostatočne závažnú povahu nepriamych dôkazov, ktoré má Komisia k dispozícii, Všeobecný súd musí tieto nepriame dôkazy preskúmať a overiť ich dostatočne závažnú povahu.
Toto úplné súdne preskúmanie zákonnosti, vykonávané a posteriori, umožňuje napraviť neexistenciu predchádzajúceho súdneho povolenia a zabezpečiť zlučiteľnosť opatrenia o inšpekcii so základným právom na nedotknuteľnosť obydlia. Jeho cieľom nie je zistiť, či súhlasné nepriame dôkazy umožňujú preukázať existenciu údajného protisúťažného správania, a nielen mať takéto podozrenie, keďže takáto otázka je v tomto štádiu vyšetrovania ešte predčasná.
Na rozdiel od dôkazov porušenia totiž nepriame dôkazy odôvodňujúce rozhodnutie o inšpekcii nemusia preukazovať existenciu ani obsah porušenia, pretože inak by boli vyšetrovacie právomoci zverené Komisii úplne zbytočné. Okolnosť, že zohľadnené skutočnosti možno vykladať rôzne, preto nemôže brániť tomu, aby predstavovali dostatočne závažné nepriame dôkazy, pokiaľ sa výklad, ktorý uprednostňuje Komisia, javí byť prijateľným.
Všeobecný súd rovnako zdôraznil, že rôzne nepriame dôkazy, ktoré umožňujú podozrenie z porušenia, sa nemajú posudzovať jednotlivo, ale vo svojom súhrne a že sa môžu navzájom potvrdzovať. Prejednávaná vec navyše patrila do kontextu fázy predbežného vyšetrovania, teda času, keď Komisia ešte nezaujala stanovisko k existencii údajného porušenia a na žalobkyňu sa vzťahuje prezumpcia neviny.
V tomto prípade Komisia vo vyjadrení k žalobe uviedla vysvetlenia a faktické skutočnosti, aby umožnila Všeobecnému súdu určiť, či mala k dispozícii dostatočne závažné nepriame dôkazy na podloženie svojich podozrení a na odôvodnenie inšpekcie, čo uľahčilo preskúmanie Všeobecného súdu. Vzhľadom na tieto vysvetlenia a skutočnosti Všeobecný súd dospel k záveru, že Komisia mala k dispozícii dostatočne závažné nepriame dôkazy, iba pokiaľ ide o údajnú koordináciu počas hlavného obdobia, ale nie pre predchádzajúce obdobie uvedené v napadnutom rozhodnutí, ktoré teda musí byť v tomto ohľade čiastočne zrušené.
Všeobecný súd napokon zamietol výhradu založenú na porušení zásady proporcionality. V tejto súvislosti pripomenul, že táto zásada je všeobecnou zásadou práva Únie, ktorá vyžaduje, aby akty inštitúcií Únie nepresahovali hranice toho, čo je vhodné a nevyhnutné na dosiahnutie sledovaného cieľa, pričom ak sa ponúka výber medzi viacerými vhodnými opatreniami, je potrebné prikloniť sa k najmenej obmedzujúcemu a spôsobené ťažkosti nesmú byť neprimerané vo vzťahu k sledovaným cieľom.
V prípade rozhodnutia o inšpekcii táto zásada predpokladá, že plánované opatrenie nespôsobí neprimerané a neúnosné ťažkosti vo vzťahu k sledovanému cieľu. Predovšetkým voľba, ktorú má Komisia vykonať medzi žiadosťou o informácie a inšpekciou nariadenou rozhodnutím, nezávisí od takých okolností, akými je osobitná závažnosť situácie, mimoriadna naliehavosť alebo potreba absolútneho utajenia, ale od potreby vhodného vyšetrovania. Preto keď má rozhodnutie nariaďujúce inšpekciu Komisii umožniť len to, aby zhromaždila skutočnosti nevyhnutné na posúdenie prípadnej existencie porušenia Zmluvy, takéto rozhodnutie nie je v rozpore so zásadou proporcionality.
V tomto prípade Komisia nemohla vylúčiť existenciu rizika utajenia alebo zničenia hľadaných dôkazov. Žalobkyňa teda nepreukázala, že napadnuté rozhodnutie nie je nevyhnutné vzhľadom na neexistenciu rizika pre dôkazy alebo možnosť využiť menej obmedzujúce opatrenie ani to, že toto rozhodnutie spôsobilo neprimerané škodlivé dôsledky.
Vzhľadom na uvedené a keďže neexistujú dostatočne závažné nepriame dôkazy umožňujúce podložiť podozrenia pre obdobie predchádzajúce hlavnému obdobiu, Všeobecný súd čiastočne zrušil napadnuté rozhodnutie v tomto ohľade z dôvodu jeho arbitrárnosti a zodpovedajúceho porušenia práva žalobkyne na rešpektovanie jej obydlia a komunikácie. V zostávajúcej časti Všeobecný súd žalobu zamietol.
(
1
)	Rozhodnutie Komisie C(2024) 243 final z 10. januára 2024, ktorým sa spoločnosti Compagnie Générale des Établissements Michelin, ako aj všetkým spoločnostiam, ktoré priamo alebo nepriamo ovláda, nariaďuje, aby sa podrobili inšpekcii v súlade s článkom 20 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 (vec AT.40863 – Hoops).
(
2
)	Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch [101 a 102 ZFEÚ] (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).