Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. kovo 26 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Žemės ūkis – Bendra žemės ūkio politika – Europos žemės ūkio garantijų fondas (EŽŪGF) – Vienkartinės išmokos už plotus sistema – Reglamentas (ES) Nr. 1307/2013 – 32 straipsnio 2 ir 4 dalys – Reikalavimus atitinkantis hektaras – 36 straipsnio 5 dalis – Hektarai, kuriais ūkininkas disponuoja – Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos reikalaujama pateikti žemės ūkio paskirties žemės ploto nuomos sutartį – Šios sutarties pripažinimas negaliojančia atgaline data dėl skyrimo procedūros pažeidimo, už kurį šis ūkininkas nėra atsakingas – Reglamentas (ES) Nr. 1306/2013 – 63 straipsnio 1 dalis – Paraiškos atitiktis reikalavimams “
Byloje C‑434/24
dėl Curtea de Apel Cluj (Klužo apeliacinis teismas, Rumunija) 2024 m. gegužės 13 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. birželio 18 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
JD
prieš
Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale – Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Bistriţa-Năsăud
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas F. Biltgen, teisėjai I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni (pranešėjas) ir M. Bošnjak,
generalinė advokatė T. Ćapeta,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        Rumunijos vyriausybės, atstovaujamos E. Gane, R. Antonie, B. Ciulacu ir A. Wellman,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos L. Radu Bouyon ir M. Salyková,
susipažinęs su 2025 m. rugsėjo 25 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateikti dėl 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1290/2005 ir (EB) Nr. 485/2008 (OL L 347, 2013, p. 549), iš dalies pakeisto 2017 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 2017/2393 (OL L 350, 2017, p. 15) (toliau – Reglamentas Nr. 1306/2013), 63 straipsnio 1 dalies ir proporcingumo principo išaiškinimo.
2        Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant ūkininkės JD ir Ministerul Agriculturii și Dezvoltării Rurale – Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură – Centrul Județean Bistrița-Năsăud (Žemės ūkio ir kaimo plėtros ministerijos Žemės ūkio išmokų ir intervencinių priemonių agentūros Bistricos‑Neseudo apskrities centras, Rumunija; toliau – APIA) ginčą dėl to, kad ši institucija atšaukė šiai ūkininkei išmokėtą paramą, visų pirma pagal vienkartinės išmokos už plotus sistemą, atsižvelgdama į tai, kad žemės ūkio paskirties žemės ploto, už kurį buvo išmokėta parama, nuomos sutartis buvo pripažinta negaliojančia atgaline data.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamentas Nr. 1306/2013
3        Tuo metu, kai klostėsi pagrindinės bylos faktinės aplinkybės, buvo taikomas Reglamentas Nr. 1306/2013, vėliau panaikintas 2021 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2021/2116 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinamas Reglamentas (ES) Nr. 1306/2013 (OL L 435, 2021, p. 187).
4        Šio reglamento 58 straipsnyje buvo nustatyta:
„1.      Įgyvendindamos [bendrą žemės ūkio politiką (BŽŪP)] valstybės narės priima visas būtinas teisines, reguliavimo ir administracines nuostatas ir imasi visų kitų priemonių, būtinų veiksmingai [Europos] Sąjungos finansinių interesų apsaugai užtikrinti, visų pirma:
a)      fondų lėšomis finansuojamų veiksmų teisėtumui ir tvarkingumui tikrinti;
b)      veiksmingai sukčiavimo prevencijai, vykdytinai visų pirma didesnės rizikos sektoriuose, kurios poveikis turi būti atgrasomas, užtikrinti, atsižvelgiant į išlaidas toms priemonėms ir jų naudą bei proporcingumą;
c)      užkirsti kelią pažeidimams ir sukčiavimo atvejams, jiems aptikti ir ištaisyti;
<...>
e)      nepagrįstai išmokėtoms sumoms susigrąžinti su palūkanomis ir, prireikus, teisminiam procesui tuo tikslu pradėti.
<...>“
5        Minėto reglamento 60 straipsnyje buvo nurodyta:
„Nedarant poveikio jokioms specialiosioms nuostatoms, žemės ūkio sektorių teisės aktais numatytos lengvatos negali būti taikomos fiziniams arba juridiniams asmenims, jei nustatoma, kad jie, prieštaraudami šio reglamento tikslams, dirbtinai sukūrė tokių lengvatų gavimo sąlygas.“
6        To paties reglamento 63 straipsnio 1 dalyje buvo nustatyta:
„Jei nustatoma, kad paramos gavėjas neatitinka atitikties kriterijų, nevykdo įsipareigojimų ar kitų pareigų, susijusių su žemės ūkio sektorių teisės aktuose numatytomis pagalbos arba paramos skyrimo sąlygomis, nemokama arba atšaukiama visa parama arba jos dalis ir, atitinkamais atvejais, neskiriamos arba atšaukiamos atitinkamos teisės į išmokas, nurodytos [2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009 (OL L 347, 2013 p. 608),] 21 straipsnyje.
Jei nesilaikoma nacionalinių ar Sąjungos viešųjų pirkimų taisyklių, paramos dalis, kuri neturi būti sumokėta arba turi būti atšaukta, nustatoma atsižvelgiant į nesilaikymo mastą ir laikantis proporcingumo principo. Sandorio teisėtumas ir tvarkingumas gali būti paveikti tik tiek, kiek tai susiję su paramos dalimi, kuri neturi būti sumokėta arba turi būti atšaukta.“
7        Reglamento Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalyje buvo numatyta:
„67 straipsnio 2 dalyje nurodytos paramos gavėjas kasmet pateikia tiesioginių išmokų paraišką arba mokėjimo prašymą atitinkamai pagal su atitinkamu plotu ir gyvūnais susijusias kaimo plėtros priemones, atitinkamais atvejais nurodydamas:
a)      visus žemės ūkio paskirties sklypus valdoje ir ne žemės ūkio paskirties plotą, už kurį prašoma paramos pagal 67 straipsnio 2 dalį;
<...>
c)      visą kitą informaciją, kuri numatyta šiame reglamente arba reikalinga siekiant įgyvendinti atitinkamus žemės ūkio sektorių teisės aktus, arba kurios prašo atitinkama valstybė narė.
<...>“
Reglamentas Nr. 1307/2013
8        Tuo metu, kai klostėsi pagrindinės bylos faktinės aplinkybės, buvo taikomas Reglamentas Nr. 1307/2013, vėliau panaikintas 2021 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2021/2115, kuriuo nustatomos valstybių narių pagal bendrą žemės ūkio politiką rengtinų strateginių planų (BŽŪP strateginių planų), finansuotinų iš Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir iš Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP), rėmimo taisyklės ir panaikinami reglamentai (ES) Nr. 1305/2013 ir (ES) Nr. 1307/2013 (OL L 435, 2021, p. 1).
9        Reglamento Nr. 1307/2013 32 straipsnio 2 ir 4 dalyse buvo nurodyta:
„2.      Šioje antraštinėje dalyje „reikalavimus atitinkantis hektaras“ – tai:
<...>
4.      Plotai laikomi reikalavimus atitinkančiais hektarais, jei jie visus kalendorinius metus, išskyrus force majeure atvejus arba išimtines aplinkybes, turi atitikti termino „reikalavimus atitinkantis hektaras“ apibrėžtį.“
10      Šio reglamento 36 straipsnyje buvo numatyta:
„1.      Valstybės narės, 2014 m. taikančios [2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiančio Reglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003 (OL L 30, 2009 1 31, p. 16),] V antraštinės dalies 2 skyriuje nustatytą vienkartinės išmokos už plotus sistemą, laikydamosi šiame reglamente išdėstytų sąlygų gali nuspręsti toliau taikyti tą sistemą ne ilgiau kaip iki 2020 m. gruodžio 31 d. Ne vėliau kaip 2014 m. rugpjūčio 1 d. jos apie savo sprendimą ir tos sistemos taikymo pabaigos dieną praneša [Europos] Komisijai.
Vienkartinės išmokos už plotus sistemos taikymo laikotarpiu šio skyriaus 1, 2 ir 3 skirsniai, išskyrus 23 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, 23 straipsnio 1 dalį, 20 straipsnio 5 dalį, taip pat 32 straipsnio 2–6 dalis, šioms valstybėms narėms netaikomi.
2.      Vienkartinė išmoka už plotus skiriama kasmet už kiekvieną ūkininko pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punktą deklaruotą reikalavimus atitinkantį hektarą. <...>
5.      Išskyrus force majeure atvejus arba išimtines aplinkybes, 2 dalyje nurodyti hektarai gali būti deklaruoti, jei ūkininkas jais disponavo valstybės narės nustatytą dieną, kuri turi būti ne vėlesnė kaip tos valstybės narės nustatyta diena, iki kurios gali būti keičiama paraiška gauti pagalbą, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalyje.
<...>“
Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 809/2014
11      2014 m. liepos 17 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 809/2014, kuriuo nustatomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 nuostatų dėl integruotos administravimo ir kontrolės sistemos, kaimo plėtros priemonių ir kompleksinės paramos taikymo taisyklės (OL L 227, 2014, p. 69), panaikinto 2022 m. gegužės 31 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2022/1173, kuriuo nustatomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2021/2116 taikymo taisyklės dėl bendros žemės ūkio politikos integruotos administravimo ir kontrolės sistemos (OL L 183, 2022, p. 23), 14 straipsnio 1 dalies f punkte buvo nurodyta:
„Bendrojoje paraiškoje arba mokėjimo prašyme nurodoma visa informacija, būtina atitikčiai pagalbos ir (arba) paramos reikalavimams nustatyti, visų pirma:
<...>
f)      jei taikytina, visi patvirtinamieji dokumentai, kurių reikia, kad būtų galima nustatyti atitiktį atitinkamos schemos ir (arba) priemonės reikalavimams“.
Rumunijos teisė
12      Codul Civil (Civilinis kodeksas) 1254 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatyta:
„1.      Pripažinta niekine arba negaliojančia sutartis laikoma niekada nebuvusia sudaryta.
2.      Sutarties pripažinimas negaliojančia įstatyme nustatytomis sąlygomis reiškia, kad panaikinami ja remiantis vėliau sudaryti aktai.“
13      2011 m. birželio 29 d.
Ordonanță de urgență a Guvernului Nr. 66/2011 privind prevenirea, constatarea și sancționarea neregulilor apărute în obținerea și utilizarea fondurilor europene și/sau a fondurilor publice naționale aferente acestora (Vyriausybės nepaprastasis potvarkis Nr. 66/2011 dėl pažeidimų, susijusių su Europos Sąjungos fondų ir (arba) atitinkamų nacionalinių viešųjų fondų lėšų gavimu ir naudojimu, prevencijos, nustatymo ir nubaudimo už juos) (Monitorul Oficial al României, I dalis, 2011 m. birželio 30 d., Nr. 461) 6 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:
„Už Europos Sąjungos lėšų valdymą atsakingos institucijos privalo atsisakyti visiškai arba iš dalies kompensuoti ir (arba) padengti paramos gavėjų patirtas ir deklaruotas išlaidas, kurios neatitinka teisėtumo, tvarkingumo ar atitikties sąlygų, nustatytų galiojančių nacionalinės ir [Sąjungos] teisės aktų nuostatose, jei tikrindamos išmokų paraiškas nustato, kad tokios išlaidos egzistuoja.“
14      Ginčui pagrindinėje byloje taikomos redakcijos 2015 m. kovo 18 d.
Ordonanța de urgență a guvernului Nr. 3/2015 pentru aprobarea schemelor de plăți care se aplică în agricultură în perioada 2015-2020 și pentru modificarea art. 2 din Legea Nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură (Vyriausybės nepaprastasis potvarkis Nr. 3/2015, kuriuo patvirtinamos 2015–2020 m. žemės ūkio srityje taikomos išmokų schemos ir iš dalies keičiamas Įstatymo Nr. 36/1991 dėl žemės ūkio bendrovių ir kitos formos asociacijų žemės ūkio srityje 2 straipsnis) (Monitorul Oficial al României, I dalis, 2015 m. kovo 23 d., Nr. 191) 8 straipsnyje numatyta:
„1.      Tam, kad gautų 1 straipsnio 2 dalyje numatytas tiesiogines išmokas, ūkininkai turi:
<...>
n)      pateikdami paraišką dėl vienkartinės išmokos arba jos pakeitimų, pateikti būtinus dokumentus, įrodančius, kad disponuoja žemės ūkio paskirties žeme, įskaitant ekologiniu požiūriu svarbias zonas, arba, jei reikia, pateikti teritorinių administracinių vienetų civilinės būklės aktų tarnybų išduoto dokumento 24 priedo kopiją. Dokumentai, įrodantys, kad ūkininkas disponuoja žemės ūkio paskirties žeme, turi būti pasirašyti prieš pateikiant bendrąją išmokos paraišką ir turi galioti paraiškos pateikimo dieną;
<...>
6.      Dokumentai, įrodantys, kad ūkininkas disponuoja žemės ūkio paskirties žemės hektarais ir (arba) kad jis turi gyvulių, nustatomi [ministrul agriculturii și dezvoltării rurale (žemės ūkio ir kaimo plėtros ministras)] įsakymu ir pateikiami kartu su paraiškomis vienkartinėms išmokoms gauti, atsižvelgiant į schemas / priemones / išmokas, dėl kurių teikiamos paraiškos.“
15      Ordinul ministrului agriculturii și dezvoltării rurale Nr. 619/2015 pentru aprobarea criteriilor de eligibilitate, condițiilor specifice și a modului de implementare a schemelor de plăți prevăzute la articolul 1 alineatele (2) și (3) din Ordonanța de urgență a Guvernului Nr. 3/2015 pentru aprobarea schemelor de plăți care se aplică în agricultură în perioada 2015-2020 și pentru modificarea articolului 2 din Legea Nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură, precum și a condițiilor specifice de implementare pentru măsurile compensatorii de dezvoltare rurală aplicabile pe terenurile agricole, prevăzute în Programul Național de Dezvoltare Rurală 2014-2020 (Žemės ūkio ir kaimo plėtros ministro įsakymas Nr. 619/2015, patvirtinantis Vyriausybės nepaprastojo potvarkio Nr. 3/2015 dėl išmokų schemų, taikomų žemės ūkiui 2015–2020 m. laikotarpiu, patvirtinimo ir Įstatymo Nr. 36/1991 dėl žemės ūkio bendrovių ir kitų formų žemės ūkio asociacijų 2 straipsnio dalinio pakeitimo 1 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatytus atitikties išmokų schemoms kriterijus, konkrečias išmokų schemų sąlygas ir išsamias įgyvendinimo taisykles, taip pat žemės ūkio paskirties žemei taikomų kaimo plėtros kompensacinių priemonių, nurodytų 2014–2020 m. kaimo plėtros programoje, konkrečias įgyvendinimo sąlygas), paskelbto Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 234, 2015 m. balandžio 6 d., 5 straipsnio 2 dalyje nurodyta:
„Dokumentai, įrodantys, kad ūkininkas disponuoja deklaruota reikalavimus atitinkančia žeme pagal [OUG Nr. 3/2015] 8 straipsnio 1 dalies n punktą, yra:
a)      žemės ūkio registro pažymą atitinkantis dokumentas, susijęs su paraiškų teikimo metais, užpildytas pagal priede Nr. 1 pateiktą pavyzdinę formą; ir
b)      patvirtinta žemės ūkio paskirties žemės nuomos ir (arba) koncesijos sutarties, sudarytos tarp ūkininko ir teritorinių administracinių vienetų, originalo kopija, atsižvelgiant į aplinkybes;
c)      patvirtinta žemės ūkio paskirties žemės nuomos ir (arba) koncesijos sutarties, sudarytos tarp ūkininko ir [Agenția Domeniilor Statului (Valstybės veiklos sričių agentūra)], <...> originalo kopija, atsižvelgiant į aplinkybes.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
16      2018 m. balandžio 19 d.
Kiokišo (Rumunija) komunos vietos taryba priėmė sprendimą, kuriuo patvirtinama komunos ganyklų nuoma atviro konkurso būdu.
17      2018 m. gegužės 24 d. JD su šia komuna sudarė komunos ganyklų ploto nuomos sutartį.
18      2019 m. gegužės 10 d. JD pateikė paraišką gauti vienkartinę išmoką už šį plotą už 2019 m. Ši išmoka, kurią JD gavo, buvo finansuota iš Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP), visų pirma pagal vienkartinės išmokos už plotus sistemą, taip pat iš nacionalinių fondų.
19      Tos pačios dienos teismo sprendimu Kiokišo komunos vykdyta komunos ganyklų suteikimo procedūra ir su ja susiję vėlesni aktai, įskaitant nuomos sutartį su JD, buvo panaikinti dėl šios procedūros pažeidimo. Buvo konstatuota, kad per komunos vietos tarybos sprendime nustatytą penkių dienų terminą nebuvo paskelbtas kvietimas dalyvauti konkurse tiesioginių derybų būdu, todėl vertinimo komisija neteisėtai suteikė ganyklas JD. Tame teismo sprendime iš esmės buvo nurodyta, kad nuomos sutartis buvo pripažinta negaliojančia ne dėl JD kaltės, o dėl to, kad ši komuna neįvykdė vienos iš savo pareigų.
20      JD dėl šio sprendimo pateikė apeliacinį skundą Curtea de Apel Cluj (Klužo apeliacinis teismas, Rumunija). 2020 m. kovo 5 d. tas teismas atmetė šį apeliacinį skundą kaip pateiktą pavėluotai.
21      2022 m. lapkričio 24 d. APIA protokole konstatavo, kad JD nebeturi teisių į pripažintoje negaliojančia nuomos sutartyje nurodytus plotus. Jis pareikalavo grąžinti 83 334,01 Rumunijos lėjų (RON) (maždaug 16 743 EUR) finansinę paramą, suteiktą pagal 2019 m. gegužės 10 d. paraišką.
22      Kadangi APIA atmetė JD skundą dėl šio protokolo, JD pateikė skundą Tribunalul Bistrița-Năsăud (Bistricos‑Neseudo apygardos teismas, Rumunija).
23      2023 m. birželio 15 d. sprendimu tas teismas atmetė JD skundą dėl 2022 m. lapkričio 24 d. APIA protokolo. Jis nusprendė, kad, pirma, nuomos sutartis laikoma niekada nebuvusia sudaryta pagal Civilinio kodekso 1254 straipsnį, antra, pagal Vyriausybės nepaprastąjį potvarkį Nr. 66/2011 ūkininkai turi laikytis bendrųjų atitikties Sąjungos paramai gauti sąlygų,
iš kurių viena yra galiojančio dokumento, įrodančio, kad paraišką paramai gauti pateikiantis asmuo disponuoja žeme, egzistavimas, ir, trečia, JD turi grąžinti nepagrįstai gautas sumas, pažymėdamas, kad šis grąžinimas nėra administracinė nuobauda, todėl kaltės nebuvimas nebuvo svarbus veiksnys.
24      JD apskundė šį sprendimą Curtea de Apel Cluj (Klužo apeliacinis teismas), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
25      Tam teismui kilo klausimas, ar Reglamento Nr. 1306/2013 63 straipsnio 1 dalyje numatyta sąvoka „atitikties kriterijų nesilaikymas“ apima atvejį, kai dėl priežasčių, kurios atsirado ne dėl paramos gavėjo kaltės, nuomos sutartis, kuri galiojo atliekant atitikties sąlygų analizę, pripažįstama negaliojančia atgaline data. Jis mano, kad į šį klausimą reikia atsakyti neigiamai, nes paramos gavėjas konkrečiai tenkino atitikties kriterijus paraiškos pateikimo dieną ir iki šios sutarties pripažinimo negaliojančia dienos ir jis nėra padaręs jokio kito pažeidimo, be kita ko, dėl žemės naudojimo. Taigi į minėtos sutarties pripažinimą negaliojančia reikia atsižvelgti vertinant, ar nuo tokio pripažinimo dienos egzistuoja teisė į atitinkamą žemę.
26      Minėtas teismas pridūrė, jog jeigu Teisingumo Teismas nuspręstų, kad nuomos sutarties, kuri galiojo atliekant atitikties Sąjungos paramai gauti sąlygų analizę, pripažinimas negaliojančia atgaline data pagal nacionalinės teisės aktus yra atvejis, kai paramos gavėjas nesilaiko šių sąlygų, neatsižvelgiant į šio pripažinimo negaliojančia datą, jam kyla klausimas dėl galimybės paramos atšaukimui taikyti proporcingumo principą.
27      Šiomis aplinkybėmis Curtea de Apel Cluj (Klužo apeliacinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar, aiškinant [Reglamento Nr. 1306/2013] 63 straipsnio 1 dalį, situacija, kai paramos gavėjas nesilaiko atitikties kriterijų, apima ir atvejį, kai sutartis, kuri galiojo atliekant atitikties sąlygų analizę, pagal nacionalinės teisės aktus pripažįstama negaliojančia atgaline data, neatsižvelgiant į jos pripažinimo negaliojančia momentą?
2.      Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar atšaukiant paramos išmoką pagal [Reglamento Nr. 1306/2013] 63 straipsnio 1 dalį galima taikyti proporcingumo principą?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
28      Visų pirma primintina, kad nacionaliniams teismams ir Teisingumo Teismui bendradarbiaujant, kaip numatyta SESV 267 straipsnyje, šis turi pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui naudingą atsakymą, kuris leistų priimti sprendimą jo nagrinėjamoje byloje. Tokiu atveju Teisingumo Teismui gali tekti performuluoti jam pateiktus klausimus. Teisingumo Teismas turi išaiškinti visas Sąjungos teisės nuostatas, kurių reikia nacionaliniams teismams, kad jie išspręstų nagrinėjamas bylas, net jei šios nuostatos nėra aiškiai nurodytos šių teismų jam pateiktuose klausimuose (žr. 1993 m. kovo 18 d. Sprendimo Viessmann, C‑280/91, EU:C:1993:103, 17 punktą ir 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Nederlands Uitgeversverbond ir Groep Algemene Uitgevers, C‑263/18, EU:C:2019:1111, 31 punktą).
29      Nagrinėjamu atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, kokiu mastu kompetentinga nacionalinė institucija gali nuspręsti, kad ūkininkui suteikta parama netenkina atitikties kriterijų tokiu atveju, kai nuomos sutartis, kuri pateikta grindžiant paraišką gauti paramą siekiant pagal nacionalinės teisės aktus įrodyti, kad šis ūkininkas disponuoja žemės ūkio paskirties žemės plotu, ir kuri galioja šios paraiškos vertinimo momentu, vėliau pripažįstama negaliojančia atgaline data dėl per šios sutarties skyrimo procedūrą padaryto pažeidimo, už kurį šis ūkininkas nėra atsakingas. Kalbant konkrečiai, iš to prašymo matyti, kad tas teismas kelia klausimą, ar tokiu atveju kompetentinga nacionalinė institucija gali nuspręsti, kad tas ūkininkas netenkina atitikties kriterijų, neatsižvelgiant į šios sutarties pripažinimo negaliojančia datą.
30      Kadangi pirmasis klausimas susijęs su Reglamento Nr. 1306/2013 63 straipsnio 1 dalimi, reikia pažymėti, jog pagal šios nuostatos pirmą pastraipą, jei nustatoma, kad paramos gavėjas netenkina atitikties jai gauti kriterijų, nevykdo įsipareigojimų ar kitų pareigų, susijusių su žemės ūkio sektorių teisės aktuose numatytomis pagalbos arba paramos skyrimo sąlygomis, nemokama arba atšaukiama visa parama arba jos dalis.
31      Šio 63 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa susijusi su atitikties kriterijų, įsipareigojimų ir kitų pareigų nesilaikymo teisinėmis pasekmėmis (šiuo klausimu žr. 2024 m. balandžio 11 d. Sprendimo Baramlay, C‑6/23, EU:C:2024:294, 67 punktą). Tačiau šioje nuostatoje neapibrėžti šie kriterijai, kurie skiriasi priklausomai nuo atitinkamos pagalbos ar paramos schemos.
32      Kadangi iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama paraiška gauti paramą visų pirma susijusi su vienkartinės išmokos už plotus sistema, reikia konstatuoti, kad vertinant, ar paramos pagal šią sistemą tenkina atitikties kriterijus, reikšmingos ne tik Reglamento Nr. 1306/2013 dėl BŽŪP finansavimo, valdymo ir stebėsenos, bet ir Reglamento Nr. 1307/2013, susijusio su pagal BŽŪP paramos sistemas ūkininkams skiriamomis tiesioginėmis išmokomis, nuostatos.
33      Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamentas Nr. 1306/2013 ir Reglamentas Nr. 1307/2013 turi būti aiškinami taip, kad pagal juos kompetentingai nacionalinei administracijai draudžiama paraišką gauti vienkartinę išmoką už plotus laikyti neatitinkančia reikalavimų vien dėl to, kad joje nurodyto žemės ūkio paskirties žemės ploto nuomos sutartis, kuri pateikta grindžiant šią paraišką siekiant pagal nacionalinės teisės aktus įrodyti, kad ūkininkas disponuoja žemės ūkio paskirties žemės plotu, ir kuri galiojo minėtos paraiškos vertinimo momentu, vėliau buvo pripažinta negaliojančia atgaline data dėl per šios sutarties skyrimo procedūrą padaryto pažeidimo, už kurį šis ūkininkas nėra atsakingas, neatsižvelgiant į minėtos sutarties pripažinimo negaliojančia datą.
34      Pagal Reglamento Nr. 1307/2013 36 straipsnio 1 dalį valstybės narės, kurios 2014 m. taikė Reglamento Nr. 73/2009 V antraštinės dalies 2 skyriuje nurodytą vienkartinės išmokos už plotus sistemą, galėjo pastarajame reglamente nustatytomis sąlygomis nuspręsti toliau taikyti šią sistemą ne ilgiau kaip iki 2020 m. gruodžio 31 d.
35      Vienkartinės išmokos už plotus sistema yra atsietosios paramos sistema, t. y. nepriklausoma nuo žemės ūkio gamybos. Pagal ją teikiama tiesioginė parama pajamoms, kurios tikslas – užtikrinti deramą pragyvenimo lygį ūkininkams, kurie realiai vykdo žemės ūkio veiklą, taigi faktiškai disponuoja žemės ūkio paskirties plotu, kuriame ši veikla vykdoma (šiuo klausimu žr. 2022 m. balandžio 7 d. Sprendimo Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 52 punktą).
36      Pagal Reglamento Nr. 1307/2013 36 straipsnio 2 dalį vienkartinė išmoka už plotus skiriama kasmet už kiekvieną ūkininko pagal Reglamento Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punktą deklaruotą reikalavimus atitinkantį hektarą.
37      Pirma, vienkartinė išmoka už plotus skiriama su sąlyga, kad ūkininko deklaruotas plotas atitinka sąvokos „reikalavimus atitinkantis hektaras“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 1307/2013 32 straipsnio 2 dalį, apibrėžtį; ši sąvoka apima žemės ūkio paskirties žemės plotą, kuriame vykdoma žemės ūkio veikla ir kuris priskirtinas valdai (2024 m. liepos 4 d. Sprendimo Asoprovac, C‑708/22, EU:C:2024:573, 18 punktas). Pagal šio reglamento 32 straipsnio 4 dalį deklaruotas plotas laikomas reikalavimus atitinkančiu hektaru, tik jeigu atitinka šią apibrėžtį visus atitinkamus kalendorinius metus, išskyrus force majeure ar išskirtinių aplinkybių atvejus.
38      Antra, vienkartinė išmoka už plotus taip pat skiriama su Reglamento Nr. 1307/2013 36 straipsnio 5 dalyje numatyta sąlyga, kad, išskyrus force majeure ar išskirtinių aplinkybių atvejus, ūkininko deklaruotais reikalavimus atitinkančiais hektarais jis disponuoja valstybės narės nustatytą dieną, kuri turi būti ne vėlesnė kaip tos valstybės nustatyta diena, iki kurios gali būti keičiama paraiška gauti paramą, nurodyta Reglamento Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalyje.
39      Pagal jurisprudenciją, siekiant nustatyti, ar ūkininkas „turi“ žemės plotą, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1307/2013 36 straipsnio 5 dalį, šiame reglamente nereikalaujama, kad šis ūkininkas pateiktų oficialų dokumentą, patvirtinantį jo „teisę naudoti“ atitinkamą plotą; tam pakanka įrodyti, kad minėtas ūkininkas faktiškai naudojasi šiuo plotu ir yra pakankamai savarankiškas, kad šiame plote vykdytų žemės ūkio veiklą (šiuo klausimu žr. 2022 m. balandžio 7 d. Sprendimo Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 53 punktą).
40      Trečia, reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 1306/2013 60 straipsnį, nedarant poveikio specialiosioms nuostatoms, jokios žemės ūkio sektorių teisės aktuose numatytos lengvatos negali būti taikomos fiziniams arba juridiniams asmenims, jeigu nustatoma, kad jie dirbtinai sukūrė tokių lengvatų gavimo sąlygas ir tai prieštarauja šių teisės aktų tikslams.
41      Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad siekiant įrodyti potencialaus paramos gavėjo piktnaudžiavimą būtina, pirma, objektyvių aplinkybių, iš kurių matyti, kad nors taikytinuose teisės aktuose numatytos sąlygos formaliai įvykdytos, juose numatytas tikslas nepasiektas, visuma ir, antra, subjektyvus elementas, kurį sudaro siekis gauti naudos iš Sąjungos teisės aktų, dirbtinai sukuriant jos gavimo sąlygas (2022 m. balandžio 7 d. Sprendimo Avio Lucos, C‑176/20, EU:C:2022:274, 70 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
42      Tuo atveju, kai žemės ūkio paskirties žemės ploto, ūkininko deklaruoto pateikiant paraišką vienkartinei išmokai už plotus gauti, nuomos sutartis, kuri galiojo šios paraiškos pateikimo momentu, vėliau pripažįstama negaliojančia atgaline data dėl šios sutarties skyrimo procedūros pažeidimo, už kurį ūkininkas nėra atsakingas, kompetentinga nacionalinė institucija vien dėl to negali nuspręsti, kad Reglamento Nr. 1307/2013 32 straipsnio 2 bei 4 dalyse ir 36 straipsnio 5 dalyje numatyti kriterijai netenkinami, neatsižvelgiant į minėtos sutarties pripažinimo negaliojančia datą.
43      Iš tiesų, jeigu nuomos sutartis pripažįstama negaliojančia pasibaigus kalendoriniams metams, už kuriuos prašoma vienkartinės išmokos už plotus, šie kriterijai iš esmės yra tenkinami. Šis nuomos sutarties pripažinimas negaliojančia, nepaisant to, kad taikomas atgaline data, neleidžia nei nuspręsti, kad deklaruoti hektarai neatitiko „reikalavimus atitinkančio hektaro“ apibrėžties visus atitinkamus kalendorinius metus pagal Reglamento Nr. 1307/2013 32 straipsnio 2 ir 4 dalis, nei konstatuoti, kad ūkininkas faktiškai nedisponavo žemės ūkio paskirties žemės plotu valstybės narės pagal šio reglamento 36 straipsnio 5 dalį nustatytą dieną. Kalbant konkrečiai, vien minėtas sutarties pripažinimas negaliojančia negali paneigti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo išvados, kad tą dieną ūkininkas iš tikrųjų naudojosi šiuo žemės ūkio paskirties žemės plotu ir buvo pakankamai savarankiškas, kad vykdytų žemės ūkio veiklą, remiantis šio sprendimo 39 punkte nurodyta jurisprudencija.
44      Be to, kadangi šio sprendimo 42 punkte nurodytu atveju nuomos sutartis pripažinta negaliojančia dėl šios sutarties skyrimo procedūros pažeidimo, už kurį ūkininkas nėra atsakingas, vien dėl šio sutarties pripažinimo negaliojančia, nenustačius subjektyviojo elemento, nurodyto šio sprendimo 41 punkte minėtoje jurisprudencijoje, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas neturėtų konstatuoti, kad ūkininkas dirbtinai sukūrė vienkartinės išmokos už plotus gavimo sąlygas, kas prieštarautų teisės aktų tikslui, ar bandė piktnaudžiauti kitam asmeniui priklausančiais žemės sklypais siekdamas apeiti Sąjungos teisės aktus, susijusius su vienkartinės išmokos sistema, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją (šiuo klausimu žr. 2022 m. balandžio 7 d. Sprendimo Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 65 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
45      Reikia pažymėti, jog aplinkybė, kad žemės ploto, deklaruoto siekiant gauti vienkartinę išmoką už plotus, nuomos sutartis pripažinta negaliojančia dėl to, kad komuna nesilaikė viešųjų pirkimų taisyklių, savaime nereiškia, jog paraiška dėl iš kompetentingos nacionalinės institucijos prašomos paramos neatitinka reikalavimų. Iš tiesų, skirtingai nuo kitų pagalbos ar paramos sistemų pagal BŽŪP, jokioje Sąjungos teisės nuostatoje vienkartinės išmokos už plotus skyrimas nesiejamas su šių taisyklių įgyvendinimu. Nors Reglamento Nr. 1306/2013 63 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, kaip ir jos pirmoje pastraipoje, nurodytos atitikties kriterijų, įsipareigojimų ir kitų pareigų, susijusių su pagalbos ar paramos skyrimo sąlygomis, nesilaikymo pasekmės, kai šis nesilaikymas susijęs su nacionalinės ar Sąjungos teisės aktais dėl viešųjų pirkimų, ja nesiekiama arba ji nelemia to, kad būtų nustatyta sąlyga, pagal kurią pagal vienkartinės išmokos už plotus sistemą teikiama parama būtų bendrai susieta su šių teisės aktų laikymusi.
46      Atsižvelgiant į tai, pagal Reglamento Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punktą ir Įgyvendinimo reglamento Nr. 809/2014 14 straipsnio 1 dalį valstybės narės turi diskreciją dėl patvirtinamųjų dokumentų ir įrodymų, kurių turi būti reikalaujama iš paraišką dėl paramos teikiančio asmens, kiek tai susiję su plotais, dėl kurių jis teikia paraišką (pagal analogiją žr. 2022 m. balandžio 7 d. Sprendimo Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 60 punktą).
47      Be to, pagal Reglamento Nr. 1306/2013 58 straipsnio 1 dalies c punktą valstybės narės taip pat turi diskreciją rinktis nacionalines priemones, kurios, jų manymu, yra būtinos siekiant veiksmingai užkirsti kelią pažeidimams ir sukčiavimui ir už juos nubausti (šiuo klausimu žr. 2022 m. balandžio 7 d. Sprendimo Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 62 punktą).
48      Savo diskrecija dėl įrodymų, kuriuos reikia pateikti grindžiant paraišką gauti paramą, valstybės narės gali naudotis laikydamosi tam tikrų ribų, visų pirma kiek tai susiję su galimybe įpareigoti pareiškėją pateikti galiojantį dokumentą, pagrindžiantį jo teisę eksploatuoti paraiškoje nurodytą plotą. Šiomis aplinkybėmis nacionalinės teisės aktuose, kuriais įgyvendinama ši diskrecija, turi būti paisoma Sąjungos teisės tikslų tiesioginės finansinės paramos ūkininkams srityje ir bendrųjų Sąjungos teisės principų, visų pirma proporcingumo principo, pagal kurį reikalaujama, kad nuostatoje numatytos priemonės būtų tinkamos siekiamam tikslui įgyvendinti ir neviršytų to, kas būtina jam pasiekti (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2022 m. balandžio 7 d. Sprendimo Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 63 punktą).
49      Taigi Reglamentu Nr. 1307/2009 nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos paramos pagal vienkartinės išmokos už plotus schemą gavimas siejamas su pareiškėjo pareiga įrodyti, kad jis turi „teisę naudotis“ žemės ūkio paskirties žeme, dėl kurios pateikta ši paraiška, su sąlyga, kad laikomasi atitinkamais Sąjungos teisės aktais siekiamų tikslų ir Sąjungos teisės bendrųjų principų, ypač proporcingumo principo (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2022 m. balandžio 7 d. Sprendimo Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 68 punktą).
50      Iš Rumunijos vyriausybės rašytinių pastabų matyti, jog – su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, –Rumunijos teisės aktuose pagal ginčui pagrindinėje byloje taikomos redakcijos Vyriausybės nepaprastojo potvarkio Nr. 3/2015 8 straipsnio 1 dalies n punktą numatyta ūkininko, prašančio skirti paramą pagal vienkartinės išmokos už plotą sistemą, pareiga pateikti įrodymų, kad disponuoja žemės ūkio paskirties žemės plotu. Iš tų pačių pastabų matyti, jog pagal Įsakymą Nr. 619/2015 vieni iš dokumentų, įrodančių, kad ūkininkas disponuoja deklaruota reikalavimus atitinkančia žeme, yra patvirtinta žemės ūkio paskirties žemės nuomos sutarties, sudarytos tarp ūkininko ir komunos, originalo kopija.
51      Įrodymų, kad ūkininkas disponuoja žemės ūkio paskirties žemės plotu, pateikimas, numatytas Rumunijos teisėje, su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, yra atitikties kriterijus, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1306/2013 63 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą, nes šis pateikimas atitinka iš anksto nustatytą reikalavimą, kurį būtina tenkinti, kad paraiška gauti paramą būtų galiojanti (šiuo klausimu žr. 2024 m. balandžio 11 d. Sprendimo Baramlay, C‑6/23, EU:C:2024:294, 66 punktą).
52      Nors prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs turi patikrinti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjama administracinė praktika atitinka Sąjungos teisės tikslus tiesioginės finansinės paramos ūkininkams srityje ir bendruosius Sąjungos teisės principus, visų pirma proporcingumo principą, pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją jis turi jurisdikciją prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti visus Sąjungos teisės aiškinimo aspektus, kurie gali padėti įvertinti tokią atitiktį, kad pastarasis teismas galėtų priimti sprendimą savo nagrinėjamoje byloje (šiuo klausimu žr. 2022 m. balandžio 7 d. Sprendimo Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 64 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
53      Reikia konstatuoti, kad kompetentingos administracinės institucijos praktika, pagal kurią tokiomis kaip pagrindinės bylos aplinkybėmis paraiška gauti vienkartinę išmoką už plotus laikoma neatitinkančia reikalavimų pripažinus negaliojančia žemės ūkio paskirties žemės ploto nuomos sutartį, neatsižvelgiant į šio pripažinimo datą, nėra tinkama siekiant garantuoti, kad būtų pasiektas šio sprendimo 35 punkte nurodytas teisės aktų tikslas užtikrinti deramą pragyvenimo lygį ūkininkams, kai jie realiai vykdo žemės ūkio veiklą, taigi faktiškai disponuoja žemės ūkio paskirties plotu, kuriame ši veikla vykdoma.
54      Iš tiesų, jeigu nuomos sutartis pripažįstama negaliojančia pasibaigus kalendoriniams metams, už kuriuos prašoma vienkartinės išmokos už plotus, reikia konstatuoti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 43 punkto, Sąjungos teisėje numatyti atitikties kriterijai iš esmės yra tenkinami. Be to, skirtingai nuo situacijos, kai ūkininkas negali pateikti dokumento, įrodančio, kad turi „teisę naudotis“ žemės ūkio paskirties žemės plotu, galiojančią paraiškos gauti vienkartinę išmoką už plotus pateikimo momentu, atvejis, kai nuomos sutartis, skirta šiai „teisei naudotis“ įrodyti, pripažįstama negaliojančia pasibaigus atitinkamiems kalendoriniams metams dėl šios sutarties skyrimo procedūros pažeidimo, už kurį šis ūkininkas nėra atsakingas, atsižvelgiant į šio sutarties pripažinimo negaliojančia motyvą, negali reikšti, kad egzistuoja situacija, kuriai esant šis ūkininkas siekia piktnaudžiauti kitam asmeniui priklausančiais žemės sklypais norėdamas apeiti Sąjungos teisės aktus, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją (žr. 2022 m. balandžio 7 d. Sprendimo Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 65 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
55      Jeigu tokiu atveju būtų konstatuota, kad paraiška gauti vienkartinę išmoką už plotus neatitinka nacionalinėje teisėje numatyto atitikties kriterijaus, šis ūkininkas, pažeidžiant teisės aktų tikslą, netektų tiesioginės paramos pajamoms, nors, remiantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo paaiškinimais, jis realiai vykdė žemės ūkio veiklą, taigi faktiškai disponavo žemės ūkio paskirties plotu, kuriame ši veikla buvo vykdoma.
56      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti: Reglamentas Nr. 1306/2013 ir Reglamentas Nr. 1307/2013 turi būti aiškinami taip, kad pagal juos kompetentingai nacionalinei administracijai draudžiama paraišką gauti vienkartinę išmoką už plotus laikyti neatitinkančia reikalavimų vien dėl to, kad joje nurodyto žemės ūkio paskirties žemės ploto nuomos sutartis, kuri pateikta grindžiant šią paraišką siekiant pagal nacionalinės teisės aktus įrodyti, kad ūkininkas disponuoja žemės ūkio paskirties žemės plotu, ir kuri galiojo minėtos paraiškos vertinimo momentu, vėliau buvo pripažinta negaliojančia atgaline data dėl per šios sutarties skyrimo procedūrą padaryto pažeidimo, už kurį šis ūkininkas nėra atsakingas, neatsižvelgiant į minėtos sutarties pripažinimo negaliojančia datą.
Dėl antrojo klausimo
57      Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad antrasis klausimas pateiktas tik tam atvejui, jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai. Atsižvelgiant į atsakymą, pateiktą į pirmąjį klausimą, nereikia atsakyti į antrąjį klausimą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
58      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1290/2005 ir (EB) Nr. 485/2008, iš dalies pakeistas 2017 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 2017/2393, ir 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009,
turi būti aiškinami taip:
pagal juos kompetentingai nacionalinei administracijai draudžiama paraišką gauti vienkartinę išmoką už plotus laikyti neatitinkančia reikalavimų vien dėl to, kad joje nurodyto žemės ūkio paskirties žemės ploto nuomos sutartis, kuri pateikta grindžiant šią paraišką siekiant pagal nacionalinės teisės aktus įrodyti, kad ūkininkas disponuoja žemės ūkio paskirties žemės plotu, ir kuri galiojo minėtos paraiškos vertinimo momentu, vėliau buvo pripažinta negaliojančia atgaline data dėl per šios sutarties skyrimo procedūrą padaryto pažeidimo, už kurį šis ūkininkas nėra atsakingas, neatsižvelgiant į minėtos sutarties pripažinimo negaliojančia datą.
Parašai.
*      Proceso kalba: rumunų.