62008CC0141
GENERALINĖS ADVOKATĖS
ELEANOR SHARPSTON IŠVADA,
pateikta 2009 m. gegužės 14 d. (
1
)
Byla C-141/08 P
Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd
prieš
Europos Sąjungos Tarybą
„Apeliacinis skundas — Prekybos politika — Dempingas — Kinijos kilmės lyginimo lentų importas — Reglamentas (EB) Nr. 384/96 — 2 straipsnio 7 dalies c punktas ir 20 straipsnio 4 ir 5 dalys — Rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusas — Teisė į gynybą — Antidempingo tyrimas — Įmonių pastaboms pateikti nustatytas terminas“
1.
Trumpai tariant, šis apeliacinis skundas (
2
) susijęs su Kinijos eksportuotoja, dėl kurios vykdomas antidempingo tyrimas ir kurios prašymą apibrėžti normaliąją vertę taip pat kaip rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio eksportuotojo Komisija pirmiausia atmetė, vėliau įvertino palankiau, o galutiniu sprendimu netikėtai atmetė.
2.
Pirmosios instancijos teisme eksportuotoja tvirtino, kad Komisija i) klaidingai nusprendė, jog negali pakeisti savo pradinio vertinimo, ir ii) suteikė jai per mažai laiko atsakyti į galutinį vertinimą.
3.
Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad i) Komisijos pastaba, jog negalima iš naujo vertinti senų faktinių aplinkybių, yra šalutinė ir kad ii) net jei eksportuotoja būtų gavusi pakankamai laiko atsakyti, jos atsakymas būtų susijęs tik su šia šalutine pastaba, o ne su pagrindiniais sprendimo atmesti jos prašymą motyvais, todėl jos teisė į gynybą nebuvo pažeista.
4.
Eksportuotoja tvirtina, kad Pirmosios instancijos teismo išvada apie Komisijos motyvus akivaizdžiai prieštarauja įrodymams, todėl jei ji būtų turėjusi pakankamai laiko, būtų galėjusi pateikti tinkamą atsakymą.
5.
Teisingumo Teismas turi pirmiausia išsiaiškinti, ar Pirmosios instancijos teismas „iškraipė įrodymus“. Jei Pirmosios instancijos teismas įrodymų neiškraipė, Teisingumo Teismas iš esmės neturi kompetencijos nustatyti šių įrodymų vertės (
3
). Tik jei įrodymai buvo tikrai iškraipyti, jis gali nagrinėti argumentą, kad nesuteikta pakankamai laiko pastaboms pateikti.
Antidempingo procedūra ir teisės aktai
6.
Bendrijos pramonės apsauga nuo importo dempingo kaina iš esmės reglamentuojama Tarybos reglamentu Nr. 384/96 (
4
) (pagrindinis reglamentas).
7.
Pagal šio reglamento 1 straipsnio 1 ir 2 dalis antidempingo muitas gali būti taikomas bet kuriam importuojamam produktui dempingo kaina, kurį išleidus laisvai cirkuliuoti Bendrijoje būtų padaryta žala. Produktu dempingo kaina laikomas produktas, kurio eksporto į Bendriją kaina yra mažesnė nei palyginamoji panašaus produkto kaina įprastomis prekybos sąlygomis eksportuojančioje valstybėje.
8.
Pagal 5 straipsnio 1 dalį tyrimas nustatyti įtariamo dempingo buvimą, mastą ir poveikį pradedamas gavus raštišką Bendrijos pramonės vardu pateiktą skundą. 6 straipsniu reglamentuojamos tyrimo procedūros, o 2–4 straipsniuose iš esmės išdėstyti taikomi kriterijai.
9.
2 straipsnis skirtas dempingui nustatyti. Jame išdėstyta tvarka, kurios laikantis nustatoma normalioji vertė (A skirsnis, 1–7 dalys) ir eksporto kaina (B skirsnis, 8 ir 9 dalys), kurios palyginamos (C skirsnis, 10 dalis) siekiant nustatyti dempingo skirtumą (D skirsnis, 11 ir 12 dalys). Šiuo atveju svarbus tik A skirsnis.
10.
Pagal 2 straipsnio 1 dalies pirmąją pastraipą normalioji vertė paprastai yra nustatoma pagal kainas, kurias įprastomis prekybos sąlygomis moka arba turi mokėti nepriklausomi pirkėjai eksportuojančios valstybės vidaus rinkoje. Ji nustatoma laikantis 1 dalies kitose pastraipose ir 2–6 dalyse išdėstytų taisyklių, taikomų rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančioms įmonėms.
11.
Kitų įmonių atžvilgiu 2 straipsnio 7 dalies a punkte nurodyta: „importuojant prekes iš ne rinkos ekonomikos valstybių, normalioji vertė apskaičiuojama pagal trečiosios rinkos ekonomikos valstybės kainą arba apskaičiuotą vertę, arba pagal kainą, taikomą importuojant iš tokios trečiosios valstybės į kitas valstybes, įskaitant Bendriją, o jei tai neįmanoma – remiantis kuriuo nors kitu pagrįstu pagrindu, įskaitant už panašų gaminį Bendrijoje faktiškai sumokėtą arba mokėtiną kainą, kuri prireikus tinkamai pakoreguojama, kad būtų įskaičiuojamas pagrįstas pelnas“.
12.
Pagal 2 straipsnio 7 dalies b punktą atliekant su importu, be kita ko, iš Kinijos Liaudies Respublikos (kuri laikoma ne rinkos ekonomikos valstybe) susijusius antidempingo tyrimus „normalioji vertė bus apskaičiuojama pagal šio straipsnio 1–6 dalis, jei remiantis vieno ar kelių gamintojų, kurių veikla turi būti tiriama, paduotais tinkamai pagrįstais skundais ir vadovaujantis c punkte išdėstytais kriterijais ir tvarka įrodoma, kad minėtam gamintojui ar gamintojams dėl panašaus svarstomo gaminio gamybos ir pardavimo taikomos rinkos ekonomikos sąlygos. Kitais atvejais laikomasi a punkte išdėstytų taisyklių.“
13.
2 straipsnio 7 dalies c punkte, kuris buvo lemiamas nustatant, ar eksportuotojai šiuo atveju buvo galima taikyti minėtas sąlygas (vadinamąjį rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą), išdėstyti įvairūs kriterijai, kuriuos visus įmonė turi atitikti, kad galėtų jomis pasinaudoti. Tarp šių kriterijų pirmosios pastraipos antroje įtraukoje nurodyta, kad įmonės turi turėti „vieną aiškų svarbiausių apskaitos dokumentų, kurių nepriklausomas auditas buvo atliktas pagal tarptautinius apskaitos standartus ir kurie yra taikomi įvairiems tikslams, rinkinį“ (
5
).
14.
2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinėje pastraipoje patikslinta: „po specialių konsultacijų su Patariamuoju komitetu ir Bendrijos pramonei suteikus galimybę pareikšti pastabas, per tris mėnesius nuo tyrimo pradžios nustatoma, ar gamintojas atitinka minėtus kriterijus. Šis nustatytas statusas išlieka viso tyrimo metu“ (
6
).
15.
Byloje Nanjing Metalink (
7
) Pirmosios instancijos teismas išaiškino, kad šios nuostatos „tikslas visų pirma yra užtikrinti, kad šis (klausimas, ar suteikti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą, nebūtų sprendžiamas) pagal jo poveikį dempingo maržos skaičiavimui“. Toliau jis nusprendė, jog „pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinį sakinį reikia aiškinti taip, kad jis draudžia institucijoms iš naujo vertinti informaciją, kurią jos turėjo iš pradžių, nustatydamos įmonės statusą rinkos ekonomikos sąlygų atžvilgiu. Tačiau ši nuostata nedraudžia panaikinti suteikto rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso, kai pasikeitusi faktinė situacija, kurios pagrindu buvo suteiktas šis statusas, nebeleidžia atitinkamo gamintojo laikyti veikiančiu rinkos ekonomikos sąlygomis“ (
8
).
16.
Tyrimo metu Komisija, remdamasi 7 straipsniu, gali nustatyti laikinuosius muitus. Tačiau tik jeigu galiausiai nustatyti faktai rodo, kad yra dempingas ir jo sukelta žala, ir dėl Bendrijos interesų būtina imtis veiksmų, Taryba, remdamasi Komisijos, pasikonsultavusios su patariamuoju komitetu, pasiūlymu, pateiktu ne vėliau kaip likus mėnesiui iki laikinųjų muitų galiojimo pabaigos, nustato galutinį antidempingo muitą (9 straipsnio 4 dalis). Visa procedūra dėl galutinio muito nustatymo bet kuriuo atveju turi būti baigta per 15 mėnesių nuo jos pradžios (6 straipsnio 9 dalis).
17.
Paskutinės šiuo atveju reikšmingos nuostatos yra 20 straipsnio 4 ir 5 dalys. Pagal 20 straipsnį su tyrimu susijusios šalys gali reikalauti, kad Komisija joms atskleistų išsamią informaciją, esminius faktus ir motyvus, kuriais remiantis buvo pradėtos taikyti laikinosios priemonės (1 dalis), ir galutinai atskleistų esminius faktus ir motyvus, kuriais remiantis ketinama rekomenduoti pradėti taikyti galutines priemones (2 dalis). 20 straipsnio 4 ir 5 dalyse nustatyta:
„4.   Galutinai atskleidžiama informacija turi būti pateikta raštu. Tai turi būti padaryta deramai paisant konfidencialios informacijos apsaugos kuo skubiau, o paprastai ne vėliau kaip likus mėnesiui iki galutinio sprendimo priėmimo ar iki Komisijos pateikiamo pasiūlymo pagal 9 straipsnį imtis galutinių veiksmų. Kai dėl susiklosčiusių aplinkybių Komisija negali atskleisti tam tikrų faktų ar motyvų, jie atskleidžiami kaip galima skubiau galimybei atsiradus. Atskleidimas neturi pažeisti jokio vėlesnio sprendimo, kurį gali priimti Komisija ar Taryba, tačiau jeigu toks sprendimas grindžiamas bet kuriuo iš skirtingų faktų ar motyvų, šie atskleidžiami kaip galima skubiau.
5.   Į pareiškimus, pateiktus po galutinio informacijos atskleidimo, atsižvelgiama tiktai tuomet, jei jie yra gaunami per Komisijos kiekvienu atveju atskirai pagal reikalo skubumą nustatytą laiką, kuris yra ne trumpesnis nei 10 dienų.“
Faktinės aplinkybės
18.
Faktinės aplinkybės išdėstytos skundžiamo sprendimo 4–23 punktuose. Toliau pateikiu jų santrauką, paminėdama arba pacituodama kai kuriuos Pirmosios instancijos teismui pateiktus dokumentus, kuriais remiamasi ir apeliaciniame procese.
19.
2006 m. vasario 4 d. Komisija paskelbė, kad pradeda antidempingo procedūrą, susijusią su lyginimo lentų importu, nurodydama ir Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd (Yongjian), įsteigtos Foshan, Kinijos Liaudies Respublikoje, gaminamas ir eksportuojamas lyginimo lentas.
20.
2006 m. vasario 23 d.Yongjian pateikė prašymą jai taikyti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą. Atlikusi patikrinimus 2006 m. rugpjūčio 11 d. Komisija atsakė, kad Yongjian neatitinka pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto pirmosios pastraipos antroje įtraukoje numatytų kriterijų, nes jos apskaitos dokumentai ir audito ataskaita neatitiko Tarptautinių apskaitos standartų reikalavimų. 2006 m. rugsėjo mėn. pasikeista raštais, tačiau Komisija nepakeitė savo nuomonės.
21.
Tada Komisija priėmė Reglamentą (EB) Nr. 1620/2006 (
9
), kuriuo patvirtintas sprendimas atmesti Yongjian prašymą jai taikyti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą ir pagal kurį jos gaminamoms lyginimo lentoms nustatytas laikinasis 18,1% importo muitas.
22.
Yongjian toliau teikė pastabas ir statistinius duomenis, kuriais grindė prašymą jai taikyti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą. Tuomet, kaip nurodoma skundžiamo sprendimo 13 punkte:
„2007 m. vasario 20 d. raštu Komisija pateikė ieškovei bendrosios galutinės informacijos dokumentą ir specialiosios informacijos dokumentą. Pirmajame dokumente Komisija tvirtino, kad ketina ieškovei suteikti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą (
10
). Komisija nurodė, kad laikinųjų priemonių taikymo etapu nustatyti įmonės apskaitos praktikos trūkumai nepadarė didelės įtakos į apskaitą įtrauktiems finansiniams rezultatams ir kad dėl apskaitos neišsamumo nekilo jokių sunkumų, susijusių su informacija apie pardavimo eksportui apimtį, nes Komisija jau buvo patvirtinusi šiuos duomenis, kai tikrino, ar jie patikimi; taip pat šie trūkumai neturėjo lemiamos reikšmės vidaus pardavimo apimčiai, nes ji nebuvo pakankama, kad būtų pripažinta reprezentatyvi. Taigi Komisija nurodė, kad tokiomis aplinkybėmis normaliąją vertę reikia nustatyti remiantis gamybos sąnaudomis ir kad pagrindinę jų dalį sudaro plieno kaina. Šiuo atžvilgiu Komisija nusprendė, kad vykdant administracinę procedūrą pateikti oficialūs Kinijos statistiniai duomenys apie plieno importą patvirtina įmonės apskaitos duomenų apie plieno kainą patikimumą, todėl normaliąją vertę galima apskaičiuoti remiantis Kinijoje nustatyta verte.“
23.
Todėl bendrosios galutinės informacijos dokumente Yongjian lyginimo lentoms nustatytas 0% galutinis muitas.
24.
2007 m. kovo mėn. Komisija gavo skundo pateikėjų pastabas; jos, remiantis skundžiamo sprendimo 14 punktu, „tvirtino, kad ieškovė neatitiko pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto pirmosios pastraipos antroje įtraukoje numatyto kriterijaus ir kad bet kuriuo atveju pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinį sakinį institucijoms draudžiama per procedūrą keisti sprendimą dėl pripažinimo rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančia įmone“.
25.
2007 m. kovo 6 d. ir 22 d. patariamasis komitetas išnagrinėjo vasario 20 d. Komisijos pasiūlymus. Pagal skundžiamo sprendimo 15 punktą „keli patariamojo komiteto nariai prieštaravo tam, kad ieškovė būtų pripažinta rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančia įmone.“
26.
Galbūt naudinga pateikti Italijos vyriausybės įstojimo į bylą paaiškinimo 13–18 punktus (
11
):
„13.
2007 m. kovo 6 ir 22 d. per antidempingo komiteto posėdžius keli komiteto nariai prieštaravo tam, kad ieškovė būtų pripažinta rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančia įmone.
14.
Komisija buvo apkaltinta pažeidusi pagrindinio antidempingo reglamento 7 straipsnio 2 dalies c punktą (sic), kaip jis išaiškintas 2006 m. lapkričio 14 d. Sprendime Metalink, T-138/02.
15.
Iš esmės trečiosios šalies įmones, dėl kurių vykdomas antidempingo tyrimas, galima pripažinti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančiomis įmonėmis praėjus trims mėnesiams nuo tyrimo pradžios ir tik labai pasikeitus aplinkybėms.
16.
Taip nebuvo Kinijos įmonių, kurias Komisija ketino pavėluotai pripažinti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančiomis įmonėmis, atveju. Be to, toks statusas pradiniame etape joms nesuteiktas dėl labai rimtų priežasčių, kurių nebuvo įmanoma greitai pašalinti: jų apskaita pažeidė Tarptautinių apskaitos standartų principus.
17.
Tokios nuostatos Italijos delegacija tvirtai laikėsi 2007 m. kovo 6 d. antidempingo komiteto posėdyje ir jai pritarė Portugalijos, Lietuvos, Prancūzijos, Ispanijos, Lenkijos, Graikijos, Belgijos ir Čekijos Respublikos delegacijos.
18.
Atsižvelgdama į tokį stiprų valstybių narių pasipriešinimą ir susidūrusi su aiškiu nukrypimu nuo teismo praktikos, kurios laikytasi Metalink byloje, Komisija patvirtino poziciją, kurios laikėsi rengdama laikinąjį reglamentą, ir 2007 m. kovo 23 d. pataisytu galutinės informacijos dokumentu atšaukė rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso suteikimą trims Kinijos įmonėms, tarp jų ir ieškovei.“
27.
2007 m. kovo 23 d. vakare Komisija faksu išsiuntė Yongjian pataisytus bendrosios galutinės informacijos dokumentą ir specialiosios galutinės informacijos dokumentą. Šiuose dokumentuose ji patvirtino savo pradinį sprendimą nepripažinti Yongjian rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančia įmone iš esmės dėl to, kad šios įmonės apskaita aiškiai pažeidė Tarptautinius apskaitos standartus. Todėl buvo pasiūlyta Yongjian gaminiams taikyti galutinį 18,1% muito tarifą. Komisija nurodė ir atmetė Yongjian pateiktus argumentus, dėl kurių šią įmonę reikėtų pripažinti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančia įmone, bet neužsiminė apie savo ankstesnį ketinimą tokį statusą jai suteikti ir todėl nepaaiškino, dėl kokių priežasčių ji pakeitė savo vasario 20 d. nuomonę.
28.
Iš pradžių nustatyta, kad Yongjian gali pateikti pastabas ar komentarus iki 2007 m. kovo 29 d., ketvirtadienio (per šešias kalendorines dienas). Kovo 26 d., pirmadienį, ji paprašė leisti peržiūrėti bylą ir jai tokia galimybė sudaryta kovo 27 d., antradienį. Kovo 28 d., trečiadienį, ji paprašė savaite pratęsti terminą pastaboms pateikti.
29.
Kovo 29 d. Komisija atsakė, kad Yongjian jau keturis kartus peržiūrėjo bylą ir pateikė naujos informacijos tik apie pataisytus informacijos dokumentus. Ji taip pat nurodė, kad šiuose dokumentuose „iš esmės nepateikiama naujų išvadų <…> juose tik patvirtintos (Komisijos) pradinės išvados“. Komisija nusprendė: „Todėl nemanome, kad pateikti motyvai pakankamai pagrindžia šį prašymą pratęsti terminą. Vis dėlto galime išimtinai sutikti pratęsti terminą iki 2007 m. balandžio 2 d., pirmadienio.“ Taigi, galiausiai Yongjian buvo suteikta 10 kalendorinių dienų komentarams ir pastaboms pateikti.
30.
Tuo pat metu 2007 m. kovo 23 d. Komisija išsiuntė patariamajam komitetui pataisytą galutinį darbinį dokumentą. Tą dokumentą komitetas patvirtino 2007 m. kovo 27 d., laikydamasis rašytinės procedūros. 2007 m. kovo 29 d. Komisija pateikė Tarybai pataisyto bendrosios galutinės informacijos dokumento pagrindu parengtą galutinių priemonių pasiūlymą.
31.
2007 m. balandžio 2 d.Yongjian pateikė Komisijai savo pastabas, kuriomis ginčijo Komisijos išvadą, jog ji neatitinka reikalavimų, kad gautų rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą, ir pareikalavo nepritarti skundo pateikėjų argumentui, kad pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinį sakinį Komisijai draudžiama pakeisti savo pradinį sprendimą nesuteikti šio statuso.
32.
2007 m. balandžio 4 d. raštu Komisija atsakė Yongjian advokatui. Kiek svarbu šiuo atveju, ji rašė:
„2007 m. vasario 20 d. Komisijos tarnybos atskleidė savo ketinimą pakeisti savo vertinimą, susijusį su rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusu, ir atitinkamai dempingo skirtumą bei muito tarifą, taikomus trims Kinijos gamintojoms eksportuotojoms, įskaitant jūsų klientę, ir paragino susijusias šalis pateikti savo komentarus. Šis atskleidimas visiškai nebuvo naujas su rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusu susijęs vertinimas.
Kaip aiškiai nurodyta pataisytame bendrosios galutinės informacijos dokumente, Komisija toliau rinko ir tikrino visą informaciją, jos manymu, būtiną galutinėms išvadoms padaryti (žr. 4 punktą). Tokiu būdu Komisija nė iš vienos suinteresuotosios šalies neatėmė teisės pateikti tinkamai pagrįstų komentarų.
Laikydamosi minėto principo ir atsižvelgdamos į Bendrijos pramonės pateiktus komentarus šiuo atžvilgiu, Komisijos tarnybos nusprendė nekeisti su rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusu susijusio vertinimo ir patvirtinti savo laikinas išvadas. Iš tiesų, galiausiai buvo įrodyta, kad nagrinėjamos apskaitos praktikos, kuri, kaip jau nustatyta, pažeidė TAS, poveikis nėra nereikšmingas.
Jūsų klientės paaiškinimai, pateikti po to, kai priimtas laikinos informacijos dokumentas, įvertinti kartu su Bendrijos pramonės komentarais, pateiktais po to, kai priimtas 2007 m. vasario 20 d. galutinės informacijos dokumentas, ir buvo nustatyta, kad Jūsų klientės sąskaitų auditas nebuvo atliktas pagal TAS taisykles, nes ji netaikė apskaitos kaupimo pagrindu metodo (pažeidė TAS 1.25 taisyklę), vykdė pajamų ir išlaidų kompensavimą (pažeidė TAS 1.32) ir ūkines operacijas įtraukė į apskaitą bendrai, o ne kiekvieną atskirai (pažeidė TAS 1.13 ir TAS 1.29 taisykles). Visų šių trūkumų auditoriai nekomentavo.
Jūsų klientė savo 2007 m. balandžio 2 d. pastabose toliau kartoja tuos pačius argumentus apie apskaitos trūkumus ir jos atitiktį TAS, kuriuos jau buvo pateikusi prieš gaudama galutinę informaciją, tačiau, kaip Jums puikiai žinoma, pagal teismo praktiką, susijusią su prašymų dėl rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso vertinimu, negalima iš naujo vertinti senų faktinių aplinkybių.
Dėl naujų duomenų apie plieno kainas, kuriuos Jūsų klientė pateikė po to, kai buvo priimtas laikinos informacijos dokumentas, reikia pažymėti, kad ir ši informacija įvertinta kartu su Bendrijos pramonės komentarais, pateiktais po to, kai priimtas 2007 m. vasario 20 d. galutinės informacijos dokumentas, ir buvo nustatyta, kad nauja informacija apie plieno kainas nesudarė galimybių iš naujo vertinti konstatuotus ieškovės apskaitos trūkumus.
Taigi, kadangi nauji įrodymai, susiję su plieno kainomis, negali daryti įtakos vertinimui, susijusiam su rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusu, Jūsų klientės normaliąją vertę reikia nustatyti pagal atitinkamas pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies nuostatas, t. y. ji turi būti nustatyta remiantis kaina arba apskaičiuota verte panašioje valstybėje.
Dėl eksporto kainos nustatymo, reikia pažymėti, kad Jūsų klientė nei pastabose dėl laikinos informacijos dokumento, nei pastabose dėl galutinės informacijos dokumento niekada neginčijo pagrindinių principų, kuriais remdamosi Komisijos tarnybos įvertina tiesioginį eksporto pardavimą nepriklausomiems klientams. Jūsų klientės komentarai apėmė tik taikytą valiutos keitimo kursą ir technines detales, susijusias su dempingo skaičiavimuose naudojamų sugrupuotų PCN (produkto kodo numeris) pateikimu Excel lentelėje (abu šie klausimai aptarti galutinės bendrosios arba specialiosios informacijos dokumentuose). Taigi remiantis išdėstytomis aplinkybėmis nuoseklu manyti, kad Jūsų klientė pritarė Komisijos tarnybų išvadoms. Todėl negalima atsižvelgti į dabar šiuo klausimu pateiktas pastabas.
Pagrindinio reglamento 20 straipsnio 4 dalyje numatyta, kad galutinė informacija nėra kliūtis Komisijai arba Tarybai priimti vėlesnį sprendimą, tačiau jei toks sprendimas priimtas remiantis kitomis faktinėmis aplinkybėmis ir samprotavimais, apie juos reikia kuo greičiau pranešti. Tokiu tikslu buvo priimtas 2007 m. kovo 23 d. pataisytas bendrosios galutinės informacijos dokumentas.
Vis dėlto prašom atkreipti dėmesį į tai, kad Komisija yra pasirengusi peržiūrėti Jūsų klientės situaciją rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso atžvilgiu per vienus metus, jei šiuo atžvilgiu bus pateikta pakankamai įrodymų.“
33.
Dėl priežasčių, dėl kurių Komisija pakeitė savo nuomonę, galbūt naudinga pažymėti, kad Pirmosios instancijos teismui pateikto atsiliepimo į ieškinį 23 punkte (
12
) Taryba konstatavo:
„Komisija iš tiesų 2007 m. vasario mėn. numatė pakeisti savo nuomonę dėl rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso, atsižvelgdama į įrodymus, kuriuos ji tuo metu laikė „reikšmingais“. Pirmame informacijos dokumente ji nurodė, kad gali numatyti pasiūlyti tokį pakeitimą, iš naujo įvertinusi duomenis ir patikrinusi tam tikras importuojamo plieno kainas, laikytas nauju įrodymu. Ji buvo pasirengusi padaryti išvadą, jog užtenka „naujų duomenų ir paaiškinimų“, kad būtų pateisinama peržiūrėti priimtą sprendimą dėl rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso. Vis dėlto, gavusi pastabų iš suinteresuotųjų šalių ir pasikonsultavusi su antidempingo komitetu, Komisija persigalvojo ir patvirtino savo pradinį sprendimą, būtent kad ieškovės negalima pripažinti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančia įmone, atsižvelgiant į 2 straipsnio 7 dalies c punkto antrą įtrauką, į tai, kad nepateikta pakankamai naujų įrodymų, ir į visiškai aiškią 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinio sakinio formuluotę. Ji padarė išvadą, kad neįvykdytos sprendime Nanjing Metalink International išdėstytos sąlygos, kurių reikia pradiniam sprendimui peržiūrėti, ir kad todėl reikia vykdyti 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutiniame sakinyje nurodytą pagrindinę pareigą, kaip ji išaiškinta tame sprendime <…>“
34.
2007 m. balandžio 5 d. raštu Yongjian paprašė Komisijos, kad ši pasiūlytų Tarybai galutines priemones, pagrįstas 2007 m. vasario 20 d. galutiniu bendrosios informacijos dokumentu, nes išvada dėl rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso, ieškovės tvirtinimu, pagrįsta teisės klaida.
35.
Vis dėlto 2007 m. balandžio 23 d. Taryba priėmė ginčijamą reglamentą (
13
), kuriuo, be kita ko, Yongjian gaminamų lyginimo lentų importui nustatytas 18,1% galutinis antidempingo muitas.
Procesas Pirmosios instancijos teisme ir sprendimas
36.
Yongjian prašė panaikinti šį reglamentą tiek, kiek jis su ja susijęs. Komisija ir trys Bendrijos pramonei atstovaujančios skundo pateikėjos (
14
) bei Italijos Respublika įstojo į bylą palaikyti Tarybos reikalavimų.
37.
Yongjian pateikė du ieškinio pagrindus: i) pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto klaidingą išaiškinimą ir ii) pagrindinio reglamento 20 straipsnio bei teisės į gynybą pažeidimą.
Pirmasis pagrindas: pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto klaidingas išaiškinimas
38.
Yongjian tvirtino, kad vienintelis staigaus Komisijos nuomonės pasikeitimo paaiškinimas pateikiamas 2007 m. balandžio 4 d. rašte, kuriame Komisija nurodė, jog pagal teismo praktiką senų faktinių aplinkybių negalima vertinti iš naujo. (Jei vis dėlto tikroji priežastis buvo kita, Tarybai pateiktame pasiūlyme, pažeidžiant EB 253 straipsnį, nenurodyti jo motyvai.)
39.
Vienintelė teismo praktika, kuria buvo galima remtis, yra sprendimas byloje Nanjing Metalink. Pagal šį sprendimą pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutiniu sakiniu siekiama užtikrinti, kad rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusas būtų nustatomas objektyviai, o ne remiantis jo poveikiu dempingo skirtumo apskaičiavimui. Taigi institucijoms draudžiama pervertinti duomenis, kurių jos turėjo priimdamos pradinį sprendimą dėl rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso, o ne atšaukti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą, jei, pasikeitus faktinėms aplinkybėms arba atskleidus naujų įrodymų, paaiškėja, kad nagrinėjama įmonė nebeatitinka būtinų kriterijų. Tokia taisyklė reiškia, kad pradinį sprendimą dėl šio statuso reikia priimti prieš nustatant normaliąją vertę.
40.
Tačiau šiuo atveju Komisija abu veiksmus atliko tuo pačiu metu. Todėl nebuvo jokios priežasties skirtingai traktuoti klausimo dėl ieškovės statuso pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punktą ir kitų laikino nustatymo aspektų, kuriuos galima peržiūrėti. Kadangi Komisija padarė išvadą, kad pradinis sprendimas dėl rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso buvo nepagrįstas dėl 2007 m. vasario 20 d. galutinės informacijos dokumente pateiktų priežasčių, ir nepaaiškino, kodėl tos priežastys galėjo būti klaidingos, ji ne tik turėjo teisę, bet ir privalėjo pakeisti savo vertinimą. Todėl galutinių priemonių pasiūlymas pažeidė pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punktą ir padarė ginčijamą reglamentą negaliojantį.
41.
Pirmosios instancijos teismas pirmiausia pažymėjo, kad iš ginčijamo reglamento 12–14 konstatuojamųjų dalių matyti, jog „atsisakymas pakeisti laikinuoju reglamentu pripažintą rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą buvo pagrįstas ne pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutiniame sakinyje nustatyta kliūtimi iš naujo įvertinti senąsias faktines aplinkybes, o tuo, kad ieškovės apskaita neatitiko TAS, ir tuo, kad nebuvo jokių naujų įrodymų, kurie galėtų pakeisti šį vertinimą. Vadinasi, šis atsisakymas priimtas taikant šio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto pirmosios pastraipos antros įtraukos materialinius kriterijus.“ (
15
)
42.
Taip pat ir pataisytuose informacijos dokumentuose nenurodyta, kad Komisijos atsisakymas pasiūlyti taikyti ieškovei rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą pagrįstas draudimu iš naujo įvertinti senas faktines aplinkybes, nes Komisijos argumentai šiuo klausimu buvo susiję tik su Yongjian apskaitos praktikos neatitikimu TAS (
16
).
43.
Pirmosios instancijos teismas tuomet rėmėsi 2007 m. balandžio 4 d. Komisijos raštu kaip vieninteliu dokumentu, „kuriame Komisija nurodo, kad pagal teismo praktiką, susijusią su rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso pripažinimu, draudžiama iš naujo vertinti senas faktines aplinkybes“. Jis pacitavo šią pastraipą: „Jūsų klientė savo 2007 m. balandžio 2 d. pastabose toliau kartoja tuos pačius argumentus apie apskaitos trūkumus ir jos atitiktį TAS, kuriuos jau buvo pateikusi prieš gaudama galutinę informaciją, tačiau, kaip Jums puikiai žinoma, pagal teismo praktiką, susijusią su prašymų dėl rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso vertinimo, negalima iš naujo vertinti senų faktinių aplinkybių.“ (
17
)
44.
Toliau Pirmosios instancijos teismas sprendimo 47–50 pastraipose nurodo:
„47
Kaip matyti iš šio rašto, Komisija rėmėsi teismo praktika, pagal kurią draudžiama peržiūrėti senas faktines aplinkybes, atmesdama argumentus, kuriuos ieškovė jau buvo pateikusi prieš gaudama galutinę informaciją. Posėdyje atsakydama į Pirmosios instancijos teismo klausimą Komisija patikslino, o ieškovė šiuo klausimu jai neprieštaravo, kad šioje pastaboje minimi argumentai buvo pateikti 2006 m. rugsėjo 1 d. rašte, kurį ieškovė išsiuntė prieš laikinajame reglamente įtvirtintą 2006 m. rugsėjo 15 d. pradinį rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso pripažinimą.
48.
Vis dėlto reikia pažymėti, kad 2007 m. balandžio 4 d. rašte atsisakymą pripažinti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą Komisija pagrindė tuo, kad, pažeidžiant TAS, ieškovės apskaitoje buvo nepaisoma kaupimo principo, joje buvo atliekamos kompensacijos, o ūkinės operacijos nurodomos apibendrintai, o ne pateikiamos kiekviena atskirai. Komisija šiuo aspektu pažymėjo, kad atlikto audito išvadoje nėra jokių pastabų šiais klausimais. Pirmosios instancijos teismas pažymi, kad Komisija taip pat nurodė, jog duomenys apie plieno kainą nesudarė galimybių iš naujo vertinti konstatuotus ieškovės apskaitos trūkumus.
49.
Taigi iš viso šio rašto matyti, kad Komisijos pastaba, jog negalima iš naujo vertinti senų faktinių aplinkybių, yra šalutinė ir kad institucija savo atsisakymą pasiūlyti taikyti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą pagrindė įvertinimu, ar ieškovė atitinka taikytinus materialinius kriterijus.
50.
Reikia konstatuoti, jog ieškovės tvirtinimas, kad šiuo atveju Komisija rėmėsi draudimu iš naujo vertinti senas faktines aplinkybes, neturi faktinio pagrindo. Kadangi dėl šios priežasties pirmasis pagrindas yra nepriimtinas, ginčas dėl pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinio sakinio ir minėto sprendimo Nanjing Metalink prieš Tarybą 44 punkto išaiškinimo neturi reikšmės.“
45.
Trumpai išnagrinėjęs kelis kitus aspektus, kurie nepateikiami apeliaciniame skunde, Pirmosios instancijos teismas atmetė Yongjian pirmąjį ieškinio pagrindą.
Antrasis pagrindas: pagrindinio reglamento 20 straipsnio bei teisės į gynybą pažeidimas
46.
Yongjian nurodė, kad pagal pagrindinio reglamento 20 straipsnio 4 ir 5 dalis Komisija turi suinteresuotosioms šalims galutinai atskleisti esmines aplinkybes ir motyvus, kurių pagrindu ji ketina rekomenduoti pradėti taikyti galutines priemones, ne mažiau kaip dešimt dienų prieš pateikdama pasiūlymą Tarybai, kad šalys galėtų pareikšti pastabas, o Komisija į jas atsižvelgti. Tačiau šiuo atveju Komisija Tarybai perdavė galutinių priemonių pasiūlymą, pagrįstą pataisytu galutinės informacijos dokumentu, nuo pastarojo išsiuntimo Yongjian praėjus vos šešioms dienoms ir likus keturioms dienoms iki dienos, iki kurios ji turėjo pateikti savo pastabas.
47.
Šiuo atžvilgiu Pirmosios instancijos teismas iš esmės sutiko su Yongjian. Pirmiausia jis pažymėjo, kad pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalies, nors joje nenurodyta, kad Komisija turi palaukti, kol baigsis dešimties dienų terminas, ir tik tuomet siųsti Tarybai savo pasiūlymą, negalima aiškinti prieštaraujant 20 straipsnio 4 daliai, pagal kurią Komisija privalo galutinai atskleisti informaciją ne vėliau kaip likus mėnesiui iki galutinio sprendimo pasiūlymo išsiuntimo Tarybai. Vadinasi, Komisija savo pasiūlymą Tarybai turi išsiųsti ne anksčiau, nei baigiasi šioje nuostatoje nustatytas dešimties dienų terminas (
18
).
48.
Tuomet jis atmetė Tarybos argumentą, kad Komisija galėjo atsižvelgti į pastabas, pakeisdama savo pasiūlymą Tarybai. EB 250 straipsnio 2 dalimi Komisijai suteikta teisė keisti Tarybai pateiktą pasiūlymą, siekiant padėti, atsižvelgiant į šiame pasiūlyme išreikštus Bendrijos interesus, suderinti skirtingus požiūrius institucijos viduje arba tarp kelių sprendimo priėmimo procese dalyvaujančių institucijų, tačiau naudotis šia teise tam, kad būtų tinkamai atsižvelgta į šalių pastabas, netinka (
19
). Be to, tokios pastabos gali daryti didelę įtaką galutinio akto turiniui. Tačiau pati aplinkybė, kad galutinių priemonių pasiūlymas jau išsiųstas Tarybai, savaime gali paveikti galimus šių pastabų rezultatus. Taigi aplinkybė, kad Komisija savo pasiūlymą Tarybai pateikė prieš gaudama pastabas iš suinteresuotųjų šalių, galėjo sutrukdyti veiksmingai į jas atsižvelgti (
20
).
49.
Šiuo atveju Komisija turėjo informuoti Yongjian apie savo naują poziciją, pagrįstą nauju arba kitokiu motyvu pagrindinio reglamento 20 straipsnio 4 dalies prasme, būtent kad informacija apie importuojamo plieno kainą negalėjo pakeisti išvadų dėl rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso suteikimo, padarytų remiantis tuo, kad Yongjian nesilaikė TAS. 20 straipsnio 4 dalis nepatvirtino Komisijos požiūrio, kad suinteresuotųjų šalių nereikia informuoti apie tai, jog pakeistas tik faktinių įrodymų, kurie išlieka tie patys, vertinimas. Jei atitinkamų faktinių aplinkybių įvertinimas pateikiamas pirmą kartą, apie jį reikia pranešti suinteresuotosioms šalims, kad jos galėtų šiuo klausimu pateikti savo pastabų. Kadangi pataisyti galutinės informacijos dokumentai buvo išsiųsti Yongjian2007 m. kovo 23 d., o galutinių priemonių pasiūlymas Tarybai išsiųstas 2007 m. kovo 29 d., t. y. po šešių dienų, Komisija nesilaikė pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalies reikalavimų (
21
).
50.
Padaręs tokią išvadą Pirmosios instancijos teismas vis tiek atmetė Yongjian antrąjį ieškinio pagrindą.
51.
Jis nusprendė, kad dėl pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalyje numatyto dešimties dienų termino nesilaikymo ginčijamas reglamentas gali būti panaikintas, tik jei šis pažeidimas galėjo lemti kitokią administracinės procedūros baigtį ir taip konkrečiai paveikti Yongjian teisę į gynybą (
22
). Tačiau pataisytuose galutinės informacijos dokumentuose nebuvo naujų faktinių duomenų, apie kuriuos Yongjian anksčiau nebūtų žinojusi, ir Yongjian turėjo galimybę anksčiau pateikti savo pastabas dėl jos pozicijos, išdėstytos 2007 m. kovo 23 d. pataisytuose galutinės informacijos dokumentuose. Vis dėlto, be argumentų, susijusių su pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutiniu sakiniu, Yongjian2007 m. balandžio 2 d. raštu atsakydama į Komisijos išdėstytą poziciją nepateikė jokių naujų argumentų. Tame rašte pateiktos jos pastabos, susijusios su 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutiniu sakiniu ir sprendimu byloje Nanjing Metalink, bet kuriuo atveju nepaveikė ginčijamo reglamento turinio. Kaip buvo nustatyta nagrinėjant pirmąjį pagrindą, suteikti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą atsisakyta taikant pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto pirmosios pastraipos antroje įtraukoje numatytus materialinius kriterijus (
23
).
Apeliacinis skundas
52.
Yongjian pateikė du apeliacinio skundo pagrindus, kuriuos toliau trumpai išdėstysiu kartu su Tarybos, Komisijos ir skundo pateikėjų rašytinėmis ir žodinėmis pastabomis bei Italijos Respublikos rašytinėmis pastabomis.
Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas: akivaizdus išvadų prieštaravimas bylos medžiagos dokumentams
53.
Yongjian iš esmės tvirtina, kad Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą, nuspręsdamas, kad pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto ir minėto sprendimo Nanjing Metalink prieš Tarybą 44 punkto aiškinimas neturi reikšmės nagrinėjamoje byloje, nes ši išvada akivaizdžiai prieštarauja bylos medžiagos dokumentams. Todėl buvo taip pat klaidinga neatsakyti į esminį klausimą, ar 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutiniu sakiniu draudžiama Komisijai persvarstyti savo pradinį sprendimą nesuteikti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso.
54.
Jos argumentai daugiausia susiję su pirmąja šios pastabos dalimi ir plačiai grindžiami bylą nagrinėjant pirmąja instancija pateiktais Italijos vyriausybės ir Tarybos argumentais (
24
), jog Komisija grįžo prie savo pradinės pozicijos, atsižvelgdama į kritiką, kad pozicijos persvarstymas pažeistų pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinį sakinį, kaip jis išaiškintas sprendime Nanjing Metalink. Yongjian tvirtina, kad iš bylos dokumentų gana aišku, jog šis aspektas buvo ne šalutinis, o pagrindinis Komisijos argumentas, dėl kurio ji paskutiniu momentu pakeitė savo nuomonę, todėl galutiniu sprendimu nustatytas 18,1%, o ne 0% antidempingo muitas. Priešinga Pirmosios instancijos teismo išvada yra akivaizdus įrodymų iškraipymas teismo praktikos prasme ir todėl turi būti Teisingumo Teismo peržiūrėta.
55.
Taryba, Komisija ir skundo pateikėjos nurodo teismo praktiką, pagal kurią Pirmosios instancijos teismas turi išimtinę kompetenciją nustatyt ir įvertinti faktines aplinkybes, išskyrus atvejus, kai esminis jo išvadų netikslumas kyla iš jam perduotų bylos medžiagos dokumentų arba iškraipius įrodymus (
25
), ir tai, kad jei apeliantas teigia, jog Pirmosios instancijos teismas iškraipė įrodymus, jis turi tiksliai nurodyti, kokie įrodymai buvo iškraipyti, ir vertinimo klaidas, dėl kurių, jo nuomone, įrodymai buvo iškraipyti (
26
).
56.
Taryba teigia, kad Yongjian remiasi tik pareiškimais, kuriuos savo atsiliepimuose pateikė Taryba (faktiškai Pirmosios instancijos teismui jau žinomu įrodymu pagrįstu argumentu) ir Italijos vyriausybė (perteiktu Pirmosios instancijos teismo teiginyje, kad: „keli patariamojo komiteto nariai prieštaravo tam, kad ieškovė būtų pripažinta rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančia įmone“). Ji nesiremia įtikinamais tekstais, kuriais Pirmosios instancijos teismas pagrindė savo išvadas, būtent ginčijamo reglamento konstatuojamosioms dalims, pataisytame galutinės informacijos dokumente pateiktais motyvais ir 2007 m. balandžio 4 d. Komisijos laiške pateiktais paaiškinimais.
57.
Komisija priduria, kad Tarybos ir Italijos vyriausybės pastabos negali būti Komisijos motyvų grįžti prie pradinės nuomonės įrodymas. Šie motyvai buvo pateikti jos pasiūlyme Tarybai ir pagrįsti tuo, kad Yongjian neatitiko taikomų materialinių kriterijų.
58.
Italijos vyriausybė tvirtina, kad Yongjian neginčijo faktinių aplinkybių ir jų konstatavimo, kuriais remdamasis Pirmosios instancijos teismas padarė išvadą, jog Komisija, grįžusi prie pradinio vertinimo, nesirėmė pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinio sakiniu tiek, kad tai turėtų kokios nors reikšmės.
59.
Per posėdį skundo pateikėjos tvirtino, jog tikroji priežastis, dėl kurios pakeista pozicija, buvo ta, kad 2007 m. vasario 20 d. galutinės informacijos dokumente Komisija pritarė Yongjian teiginiui, jog Tarptautinių apskaitos standartų nesilaikymas yra kliūtis suteikti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą, tik jei tai daro įtaką dempingo apskaičiavimui, tačiau jos pačios paneigė šį argumentą, nurodydamos, kad formalus minėtų taisyklių nesilaikymas, nesvarbu, koks jo poveikis, yra kliūtis tam, kad būtų suteiktas toks statusas, ir tai buvo kovo 23 d. pataisyto dokumento pagrindas.
60.
Italijos vyriausybė ir skundo pateikėjos pabrėžia, kad pagal sprendimą Nanjing Metalink atsisakymą pripažinti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančia įmone galima atšaukti, tik jei pasikeičia žinomos faktinės aplinkybės, o Yongjian stengėsi tik įrodyti, kad apskaitos taisyklių pažeidimai, kuriuos ji pripažino, nedarė įtakos jos kainoms.
Antrasis apeliacinio skundo pagrindas: klaidinga išvada, susijusi su pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalies pažeidimo poveikiu
61.
Yongjian pabrėžia teisės būti išklausytam esminę svarbą Bendrijos teisėje, o ypač vykdant antidempingo procedūras (
27
). Pripažindama, kad šios teisės nepaisymas gali daryti poveikį ginčijamos priemonės galiojimui, tik jei, nesant tokio pažeidimo, rezultatas galėjo būti kitoks (
28
), Yongjian nurodo, kad taip yra tik tuomet, kai kitoks rezultatas yra visiškai neįmanomas (
29
).
62.
Šiuo atveju Yongjian pakartoja, kad pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinio sakinio išaiškinimas buvo lemiamas nusprendžiant nustatyti 18,1%, o ne 0% antidempingo muitą. Taigi aplinkybė, kad Yongjian neturėjo jokių galimybių įrodyti, jog Komisija šią nuostatą išsiaiškino klaidingai, reiškė teisės būti išklausytam pažeidimą. Jei ji būtų pasinaudojusi šia teise, rezultatas galėjo būti visiškai kitoks.
63.
Taryba pažymi, kad Pirmosios instancijos teismas nusprendė, jog dėl pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalies pažeidimas neturėjo įtakos ginčijamo reglamento turiniui, taigi ir Yongjian teisei būti išklausytai. Todėl Yongjian argumentas neturi jokios reikšmės. Bet kuriuo atveju jis pagrįstas prielaida, kad bus pritarta pirmajam apeliacinio skundo pagrindui. Yongjian teisė būti išklausytai atsisakant pripažinti ją rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančia įmone nebuvo paveikta, nes ji galėjo būti išklausyta anksčiau. Be to, Pirmosios instancijos teismas nustatė apeliacine tvarka neskundžiamą aplinkybę, kad Yongjian nei pateikė naujų argumentų atsakydama į Komisijos pateiktą poziciją, nei nurodė, kokių argumentų ji būtų galėjusi pateikti.
64.
Komisija tvirtina, kad šis apeliacinio skundo pagrindas pagrįstas klaidinga prielaida. Būtent preziumuojama, kad Yongjian būtų galėjusi pateikti naujų lemiamų argumentų, jei Komisija būtų palaukusi iki 2007 m. balandžio 2 d. ir tik tada pateikusi savo pasiūlymą Tarybai, ir kad Komisija buvo įsitikinusi, jog Yongjian nusipelnė būti pripažinta rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančia įmone, bet nusprendė, kad negali tokio statuso suteikti, atsižvelgdama į sprendimą Nanjing Metalink. Pirmosios instancijos teismas nustatė, kad nei viena, nei kita nebuvo tiesa, bet Yongjian neginčija tokio konstatavimo kaip įrodymų iškraipymo.
65.
Italijos vyriausybė ir skundo pateikėjos iš esmės sutinka su Tarybos ir Komisijos argumentais.
Pagrindinio reglamento 20 straipsnio 4 ir 5 dalių išaiškinimas
66.
Be to, Taryba, Komisija ir skundo pateikėjos nesutinka su Pirmosios instancijos teismo požiūriu, kad pagal pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalį visais atvejais, kai Komisija pagrindžia savo išvadas kitokiais nei galutinės informacijos dokumentuose pateiktais faktais arba motyvais, pastaboms pateikti būtina skirti 10 dienų.
67.
Per posėdį šios dvi institucijos nurodė i) 20 straipsnio 4 dalies pirmame ir antrame sakiniuose nurodyto galutinio informacijos atskleidimo, ii) 20 straipsnio 4 dalies trečiame sakinyje nurodytų faktų ir aplinkybių, kurių Komisija negali atskleisti galutinės informacijos dokumento pateikimo dieną, ir iii) šios nuostatos paskutiniame sakinyje minimų skirtingų faktų ir motyvų, kuriais gali būti grindžiamas vėlesnis sprendimas, skirtumą. Jų teigimu, 10 dienų reikalavimas taikomas tik i atveju, kuris apima tyrimo visumą ir yra daug svarbesnis nei bet kokie vėlesni pataisymai, o ii ir iii atvejais šalys visuomet turi teisę atsakyti (
30
), bet taikomas vienintelis reikalavimas – turi būti nustatytas pagrįstas terminas, atsižvelgiant į faktų ir motyvų pobūdį.
68.
Institucijos ir skundo pateikėjos pabrėžia, kad antidempingo procedūroms taikomi griežti terminai (
31
), kurių būtų sunku laikytis, jei reikėtų juos pratęsti dėl kiekvieno smulkaus pataisymo. Komisija priduria, kad ji galėjo pataisyti savo pasiūlymą Tarybai ir būtų tai padariusi, jei Yongjian po to, kai pradinis pasiūlymas buvo pateiktas, būtų pateikusi svarbių pastabų. Skundo pateikėjos teigia, kad jei dėl 2007 m. balandžio 2 d.Yongjian pastabų Komisija būtų turėjusi pakeisti savo poziciją, būtų reikėję skirti dar vieną 10 dienų terminą, kad Bendrijos pramonė galėtų pareikšti savo pastabas, o tai viršytų bendrą procedūros terminą. Tik naujų lemiamų įrodymų, dėl kurių šalys anksčiau negalėjo pateikti pastabų, atveju Komisija privalo jas informuoti ir skirti 10 dienų terminą pastaboms pateikti, jei pakeičia savo poziciją, o ne tada, kai, kaip šiuo atveju, visi įrodymai, kuriais ji rėmėsi, buvo išsamiai aptarti.
Vertinimas
Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas: akivaizdus išvadų prieštaravimas bylos medžiagos dokumentams
69.
Pagrindinis šio apeliacinio skundo pagrindo elementas yra teiginys, kad, priešingai nei nusprendė Pirmosios instancijos teismas, Komisija savo galutinę nuomonę dėl rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės pagrindė tuo, kad pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinį sakinį ji negali pakeisti savo pradinio sprendimo.
70.
Yongjian neginčija nė vienos Pirmosios instancijos teismo nustatytos faktinės aplinkybės tikslumo, bet ginčija Pirmosios instancijos teismo nustatytų faktinių aplinkybių vertinimą ir iš jų padarytą išvadą.
71.
Iš išsamios ir nuoseklios teismo praktikos matyti, kad Teisingumo Teismas „nėra kompetentingas nei patvirtinti faktinių aplinkybių, nei iš esmės nagrinėti įrodymų, kuriais Pirmosios instancijos teismas grindė šias faktines aplinkybes. Kadangi šie įrodymai buvo gauti teisėtai, buvo laikomasi bendrųjų teisės principų ir proceso taisyklių, taikomų įrodinėjimo pareigai ir įrodymo administravimo srityje, tik Pirmosios instancijos teismas sprendžia dėl jam pateiktų įrodymų vertės. Šis vertinimas, išskyrus šių įrodymų iškraipymo atvejį, nėra pats savaime teisės klausimas, kurį turi nagrinėti Teisingumo Teismas“. (
32
)
72.
„Įrodymų iškraipymo“ sąvoką Teisingumo Teismas pirmą kartą pavartojo sprendime Hilti (
33
). Ji buvo suformuluota remiantis Prancūzijos teisės sąvoka dénaturation, kuria galima grįsti kasacinį skundą. Dénaturation atsiranda tuomet, kai bylą iš esmės nagrinėjantis teismas viršija savo kompetenciją, aiškindamas aiškiai ir vienareikšmiškai suformuluotą dokumentą (pavyzdžiui, sutartį, testamentą, ataskaitą, sprendimą arba užsienio teisę) su jo formuluote nesuderinamu būdu. Tačiau neaiškiai arba dviprasmiškai suformuluoto dokumento aiškinimas patenka į teismo kompetenciją ir negali būti ginčijamas pateikiant tokį skundą (
34
).
73.
Šiuo atveju Pirmosios instancijos teismas savo vertinimus pagrindė ginčijamo reglamento konstatuojamosiomis dalimis, pataisytu bendrosios galutinės informacijos dokumentu ir 2007 m. balandžio 4 d. Komisijos raštu.
74.
Iš pirmų dviejų dokumentų Pirmosios instancijos teismas nustatė, kad vienintelis pateiktas galutinio sprendimo dėl rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso motyvas buvo susijęs su aplinkybe, kad Yongjian apskaitos praktika neatitiko TAS. (
35
)
75.
Ši išvada atrodo neginčijama ir tikrai neiškraipo įrodymų. Žinoma, to neginčija ir Yongjian.
76.
Iš 2007 m. balandžio 4 d. rašto Pirmosios instancijos teismas nustatė, kad nors Komisija teigė: „kaip Jums puikiai žinoma, pagal teismo praktiką, susijusią su prašymų dėl rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso vertinimu, negalima iš naujo vertinti senų faktinių aplinkybių“, iš tiesų jos atsisakymas suteikti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą pagrįstas tuo, kad Yongjian apskaita pažeidė TAS, nes netaikė apskaitos kaupimo pagrindu metodo, vykdė pajamų ir išlaidų kompensavimą ir ūkines operacijas įtraukė į apskaitą bendrai, o ne kiekvieną atskirai, t. y. aspektus, kurių auditoriai neminėjo. Pirmosios instancijos teismas taip pat nurodė Komisijos pareiškimą, kad informacija apie plieno kainas nesudarė galimybių iš naujo vertinti konstatuotus ieškovės apskaitos trūkumus. Todėl jis nusprendė, kad Komisijos pastaba, jog negalima iš naujo vertinti senų faktų, buvo šalutinė, nes suteikti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą atsisakyta įvertinus, ar Yongjian atitinka taikomus materialinius kriterijus (
36
).
77.
Negaliu šiuose konstatavimuose ar išvadose įžiūrėti nieko, kas iškreiptų atitinkamų 2007 m. balandžio 4 d. rašto ištraukų reikšmę (
37
), Teisingumo Teismo praktikoje taikomą siaurąja prasme.
78.
Tiesa, galima tvirtinti, kad iš 2007 m. balandžio 4 d. rašto taip pat būtų galima padaryti išvadą, jog pagrindinė priežastis, dėl kurios Komisija netikėtai pakeitė savo nuomonę, buvo jos požiūris, jog negalima pakeisti pradinio vertinimo. Šios hipotezės nevertinu, tik pasakau, kad tai ne vienintelė išvada, kurią galima daryti iš rašto teksto. Vadinasi, Pirmosios instancijos teismo išvada padaryta įvertinus įrodymą, kuris nebuvo iškraipytas ir todėl nėra Teisingumo Teismo nagrinėtinas teisės klausimas.
79.
Šios išvados negali paveikti pirmojoje instancijoje pateiktų Italijos vyriausybės ir Tarybos pastabų turinys. Net jei nurodytas pastabas (
38
) būtų galima laikyti įrodymu, o ne argumentu, aišku, kad nė viena šalis negali žinoti tikrųjų priežasčių, dėl kurių Komisija pakeitė savo poziciją laikotarpiu tarp galutinės informacijos ir pataisyto galutinės informacijos dokumento.
80.
Savo pastabose pirmojoje instancijoje Komisija, vienintelė galėjusi autoritetingai pranešti Pirmosios instancijos teismui apie savo motyvus, nurodė, kad, atsižvelgdami į kelių valstybių narių prieštaravimą, Komisijos nariai ir darbuotojai, pateikus galutinės informacijos dokumentus, tęsė svarstymą ir priėjo prie išvados, kad Yongjian apskaitos trūkumai buvo tokie dideli, kad nebuvo galima manyti, kad ji atitinka pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto pirmos pastraipos antros įtraukos kriterijų. Sprendimas Nanjing Metalink2007 m. balandžio 4 d. rašte buvo nurodytas labiau siekiant pažymėti, jog naujų faktų nebuvo pateikta (
39
).
81.
Todėl, mano nuomone, reikia atmesti pirmąjį apeliacinio skundo pagrindą. Negalima patvirtinti, kad, kaip teigiama, Pirmosios instancijos teismas iškraipė įrodymus. Jei bus paliktas galioti Pirmosios instancijos teismo atliktas įrodymų vertinimas, kad Komisija pakeitė savo poziciją remdamasi ne pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutiniu sakiniu, kaip jis išaiškintas sprendime Nanjing Metalink, aišku, kad argumentas, susijęs su šios nuostatos ir teismo praktikos išaiškinimu, nei pirmojoje instancijoje, nei apeliacinėje instancijoje neturi reikšmės.
82.
Tai išdėsčiusi, naudodamasi proga, noriu pasakyti, kad Pirmosios instancijos teismo požiūris sprendimo Nanjing Metalink 44 ir 47 punktuose, aprašytas šios išvados 15 punkte, man atrodo teisingas visais jame nurodytais aspektais.
83.
Mano nuomone, jis teisingai atskiria pirmiau įvertintų įrodymų vertinimą iš naujo (kuris yra draudžiamas) nuo kitos išvados padarymo, remiantis atitinkamos faktinės padėties pasikeitimu (kuris yra leidžiamas). Pridurčiau, kad, kaip Komisija pripažino rašytinėse pastabose ir patvirtino per posėdį, galimybe prieiti prie tokios kitokios išvados turi būti galima naudotis abiem atvejais: ir kai sprendimas yra eksportuotojui teigiamas, ir kai (kaip Nanjing Metalink atveju) jis yra neigiamas.
84.
Taigi, jei Yongjian būtų įrodžiusi, kad pasikeitė faktinės aplinkybės, o Komisija, remdamasi pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutiniu sakiniu, būtų atsisakiusi į jas atsižvelgti, Yongjian būtų galėjusi sėkmingai kreiptis į Pirmosios instancijos teismą, kad šis peržiūrėtų sprendimą, susijusį su rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusu ginčijamame reglamente.
Antrasis apeliacinio skundo pagrindas: klaidinga išvada, susijusi su pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalies pažeidimo poveikiu
85.
Mano išvada, kad Yongjian apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą reikia atmesti, reiškia, kad reikia atmesti ir antrąjį pagrindą.
86.
Pirmosios instancijos teismas, remdamasis faktinėmis aplinkybėmis, nusprendė, kad Komisijos pozicijos pakeitimas laikotarpiu tarp galutinės informacijos dokumento pateikimo ir pataisyto galutinės informacijos dokumento pateikimo buvo visiškai pagrįstas dalykais, dėl kurių Yongjian jau turėjo galimybę pateikti pastabas, ir jam nedarė įtakos tai, kaip Komisija išsiaiškino pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinį sakinį.
87.
Jei ši išvada bus palikta galioti (mano nuomone, taip turi būti), Yongjian būtų turėjusi galimybę būti išklausyta visais klausimais, kurie galėjo turėti poveikį rezultatui. Pirmosios instancijos teismo išvada, kad nors pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalis buvo pažeista, tai neturėjo įtakos nei ginčijamo reglamento turiniui, nei, atitinkamai, ieškovės teisei į gynybą, tad dėl šio pažeidimo ginčijamas reglamentas negali būti neteisėtas arba anuliuotinas, visiškai atitinka teismo praktiką, kuria jis rėmėsi (
40
).
88.
Taip pat Yongjian nepateikė jokio argumento, kuris nepagrįstas prielaida, jog Komisijos pozicija iš tiesų pasikeitė, nes pastaroji, remdamasi pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutiniu sakiniu, manė negalinti peržiūrėti savo pradinio vertinimo, susijusio su rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusu, todėl Yongjian galėjo pateikti pastabų, kuriomis paneigiamas šis požiūris. Ji stengiasi, remdamasi sprendimu Alrosa (
41
), padaryti išvadą, kad teisės būti išklausytam pažeidimo galima nepaisyti kaip vien formalumo, tik jei nėra jokios galimybės, kad rezultatas galėjo būti kitoks; tačiau tai yra esminis priimtos priemonės negaliojimo pagrindas, jei yra beveik neįmanoma nustatyti tikslaus galimo poveikio rezultatui masto. Vis dėlto šis argumentas negali būti reikšmingas, nes vienintelės pastabos, kurių suinteresuotoji šalis tariamai neturėjo galimybės pateikti, yra susijusios su klausimais, kurie, kaip nustatyta, niekaip negali paveikti rezultato.
Pagrindinio reglamento 20 straipsnio 4 ir 5 dalių išaiškinimas
89.
Lieka išnagrinėti Tarybos, Komisijos ir skundo pateikėjų klausimą, ar Pirmosios instancijos teismas teisingai nusprendė, kad pagal pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalį Komisija privalo skirti 10 dienų terminą, kad šalys galėtų atsakyti į bet kokį naujų faktų arba motyvų atskleidimą, prieš jai pateikiant pasiūlymą Tarybai.
90.
Šis klausimas nebuvo iškeltas kaip priešpriešinis apeliacinis skundas (
42
), taip pat jis neturi reikšmės nagrinėjant apeliacinį skundą. Jei pastabos dėl pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinio sakinio išaiškinimo negalėjo daryti įtakos Komisijos vertinimo dėl rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso rezultatui, taigi ir ginčijamo reglamento turiniui, aplinkybė, kad Yongjian neturėjo galimybės pateikti tokių pastabų, neturi reikšmės, nesvarbu, ar toks galimybės nesuteikimas formaliai pažeidė pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalį.
91.
Vis dėlto šis klausimas akivaizdžiai svarbus institucijoms ir visoms susijusioms šalims antidempingo procedūrose. Todėl čia trumpai jį aptarsiu.
92.
Pirma, manęs labai nestebina svarba, kurią institucijos ir skundo pateikėjos teikia griežtiems bendriesiems antidempingo tyrimo terminams. Bendrijos teisės aktų leidėjas nustatė šį terminą, apimantį kelis kitus trumpesnius terminus, tam, kad institucijos imtųsi tinkamų veiksmų, kad būtų laikomasi visų šių apribojimų, ir nėra jokios priežasties, dėl kurios jos galėtų nesilaikyti dalinių terminų, remdamosi tuo, kad tai apsunkina bendro termino laikymąsi.
93.
Antra, pritariu Pirmosios instancijos teismo išvadai, kad suinteresuotųjų šalių pastabos turi būti gautos prieš Komisijai pateikiant pasiūlymą Tarybai, ir argumentams, kuriais ši išvada pagrįsta (
43
). Į pastabas, susijusias su faktais ar motyvais, kurie skiriasi nuo pateiktųjų galutinės informacijos dokumente ir kuriais remiantis padaryta kitokia išvada, žinoma, reikia atsižvelgti bent jau kaip į pastabas dėl paties galutinės informacijos dokumento. Vis dėlto jų praktiniam statusui būtų aiškiai pakenkta, jei Komisija juos gautų tik užbaigusi savo pasiūlymą ir pateikusi jį Tarybai, – kiltų didelis pavojus, kad į juos nebus tiek pat atsižvelgta.
94.
Trečia, noriu pažymėti, kad šiuo atveju Komisija nustatė terminą, per kurį Yongjian galėjo pateikti pastabų dėl pakeistų dokumentų, todėl nesvarbu, ar pagal pagrindinį reglamentą buvo būtina tai padaryti. Vis dėlto, kadangi Komisija nustatė tokį terminą, jai tapo taikytinas 20 straipsnio 5 dalies reikalavimas, kad šis terminas būtų ne trumpesnis kaip 10 dienų. Iš pradžių ji neįvykdė šio reikalavimo, nustačiusi tik šešių dienų terminą. Kai ištaisė šią klaidą pratęsdama terminą iki 10 dienų, logiška, kad ji turėjo palaukti pastabų (ir į jas atsižvelgti) prieš pateikdama pasiūlymą Tarybai.
95.
Šiuo atžvilgiu noriu pažymėti, kad pasiūlymas buvo pateiktas 2007 m. balandžio 2 d., t. y. praėjus beveik 14 mėnesių nuo tyrimo pradžios 2006 m. vasario 4 d., o ginčijamas reglamentas priimtas 2007 m. balandžio 19 d., t. y. po 14 mėnesių ir 9 dienų nuo šio tyrimo pradžios. Taigi dar buvo galima veikti prieš pasibaigiant pagrindiniame reglamente nustatytam 15 mėnesių laikotarpiui. Bet kuriuo atveju gana aišku, kad Komisija, žinodama jai taikomus laiko apribojimus, turi atsižvelgti ir į šiuos apribojimus, ir į poreikį užtikrinti teisę į gynybą, kai vykdo antidempingo tyrimą. Kai būtina, ji turi skaičiuoti atgal nuo nustatytų terminų, kad galėtų šalims skirti laiko būtinoms pastaboms pateikti.
96.
Ketvirta, manau, kad Komisijos elgesį (atsižvelgiant ypač į tai, kad pataisyti informacijos dokumentai, kuriais buvo pranešta apie radikalų ir visiškai netikėtą pozicijos pasikeitimą, o jis labai paveikė Yongjian interesus, buvo išsiųsti faksu penktadienio vakarą po įprastų darbo valandų) bet kuriuo atveju galima laikyti nesuderinamu su gero administravimo principais. Nesvarbu, ar pažeista pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalis, Komisija veikė aiškiai labai mažai atsižvelgdama į šalį, kurios interesams jos veiksmai buvo nepalankūs ir kuri turėjo teisę iš Bendrijos institucijos tikėtis daugiau veiksmingumo ir atidumo.
97.
Galiausiai, vis dėlto galiu sutikti su institucijomis ir skundo pateikėjomis, kad ne dėl kiekvieno Komisijos pasiūlymą Tarybai grindžiančio fakto arba motyvų pakeitimo reikia nustatyti terminą pastaboms pateikti. Kai kurie pakeitimai būna tokie menki, kad jų nebūtina komentuoti arba jie niekaip nepaveikia rezultato. Vis dėlto nagrinėjamu atveju tampa visiškai nesvarbu, ar pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalis formaliai buvo pažeista, nes tai, kad nėra jokio poveikio rezultatui, reiškia, jog nepaveikiamas galutinės priemonės galiojimas.
98.
Šiuos atveju pozicijos pakeitimas buvo gana radikalus ir netikėtas ir darė pakankamai didelį poveikį, todėl buvo svarbu skirti laiko pastaboms pateikti. Net jei paaiškėtų, kad Yongjian negalėjo pateikti jokių komentarų, kurie būtų galėję paveikti rezultatą, negalima tuo remtis kaip nuo pradžių numanoma aplinkybe.
Bylinėjimosi išlaidos
99.
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 122 straipsnio pirmąją pastraipą, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas. Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Pagal 69 straipsnio 4 dalį į bylą įstojusios valstybės narės ir institucijos turi pačios padengti savo išlaidas, tačiau Teisingumo Teismas gali nurodyti kitoms į bylą įstojusioms šalims pačioms padengti savo išlaidas.
100.
Šiuo atveju manau, kad apeliacinį skundą reikia atmesti. Taryba reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas. Skundo pateikėjos taip pat reikalavo padengti bylinėjimosi išlaidas, o jų dalyvavimas apeliaciniame procese yra pateisinamas, nes paveikti jų interesai. Todėl reikia nurodyti Yongjian padengti Tarybos ir skundo pateikėjų bylinėjimosi išlaidas, o Italijos vyriausybė ir Komisija pačios padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Išvada
101.
Atsižvelgdama į pateiktus samprotavimus, manau, kad Teisingumo Teismas turėtų:
—
atmesti apeliacinį skundą,
—
nurodyti Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd padengti Europos Sąjungos Tarybos, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola S.p.A. ir Colombo New Scal S.p.A. bylinėjimosi išlaidas,
—
nurodyti Italijos Respublikai ir Europos Bendrijų Komisijai padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
(
1
)	Originalo kalba: anglų.
(
2
)	Pateiktas dėl Pirmosios instancijos teismo sprendimo byloje T-206/07, Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware prieš Tarybą (skundžiamas sprendimas), Rink. p. II-1.
(
3
)	Žr. neseniai priimto sprendimo byloje C-487/06 P, British Aggregates prieš Komisiją ir Jungtinę Karalystę, 97 punktą.
(
4
)	1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 56, 1996, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 10 t., p. 45) su daliniais pakeitimais.
(
5
)	Kalbama apie ryšį su 2003 m. rugsėjo 29 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1725/2003, priimančiu tam tikrus tarptautinius apskaitos standartus pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1606/2002 (OL L 261, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 32 t., p. 4). 1-asis tarptautinis apskaitos standartas (TAS) yra susijęs su finansinių dokumentų pateikimu.
(
6
)	Į patariamąjį komitetą, sudarytą pagal pagrindinio reglamento 15 straipsnį, įeina kiekvienos valstybės narės atstovai, o jam vadovauja Komisijos atstovas.
(
7
)	Byla T-138/02, Nanjing Metalink International prieš Tarybą, Rink. p. II-4347, ypač 44 ir 47 punktai.
(
8
)	Šiame sprendime Pirmosios instancijos teismas neturėjo priežasties svarstyti priešingos situacijos, kai pasikeitus faktinėms aplinkybėms, kuriomis remiantis atsisakyta suteikti tokį statusą, nebegalima manyti, kad atitinkamas gamintojas veikia ne rinkos ekonomikos sąlygomis (ir todėl tokios situacijos nesvarstė).
(
9
)	2006 m. spalio 30 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1620/2006, nustatantis laikinąjį antidempingo muitą Kinijos Liaudies Respublikos ir Ukrainos kilmės lyginimo lentų importui (OL L 300, 2006, p. 13, toliau – laikinasis reglamentas).
(
10
)	Specialiosios informacijos dokumentas apėmė tik dempingo skaičiavimus ir neapėmė šioje byloje pirmąja instancija nagrinėtų ir apeliacine instancija nagrinėjamų klausimų.
(
11
)	Yongjian apeliaciniame skunde cituota ištrauka.
(
12
)	Yongjian apeliaciniame skunde cituota ištrauka.
(
13
)	2007 m. balandžio 23 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 452/2007, nustatantis galutinį antidempingo muitą ir laikinojo muito, nustatyto importuojamoms Kinijos Liaudies Respublikos ir Ukrainos kilmės lyginimo lentoms, galutinį surinkimą (OL L 109, 2007, p. 12).
(
14
)	Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola S.p.A. ir Colombo New Scal S.p.A. (skundo pateikėjos).
(
15
)	Skundžiamo sprendimo 44 punktas.
(
16
)	45 punktas.
(
17
)	46 punktas; susijusi rašto ištrauka cituojama šios išvados 32 punkte.
(
18
)	65 punktas, kuriame minima byla T-147/97, Champion Stationery ir kt. prieš Tarybą (Rink. p. II-4137, 81–83 punktai).
(
19
)	66 punktas, kuriame minima byla C-280/93, Vokietija prieš Tarybą (Rink. p. I-4973, 36 punktas).
(
20
)	67 punktas..
(
21
)	68–70 punktai.
(
22
)	71 punktas, kuriame minima byla 30/78, Distillers Company prieš Komisiją (Rink. p. 2229, punktas 26) ir byla T-35/01, Shanghai Teraoka Electronic prieš Tarybą (Rink. p. II-3663, punktas 331).
(
23
)	72–75 punktai.
(
24
)	Minėti šios išvados atitinkamai 26 ir 33 punktuose.
(
25
)	Byla C-390/95 P, Antillean Rice Mills ir kt. prieš Komisiją (Rink. p. I-769, 29 punktas).
(
26
)	Sujungtos bylos C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P ir C-219/00 P Aalborg Portland ir kt. prieš Komisiją (Rink. p. I-123, 50 punktas).
(
27
)	Byla C-49/88, Al-Jubail Fertilizer prieš Tarybą (Rink. p. I-3187, 16 punktas).
(
28
)	Žr. šios išvados 22 išnašoje minėtą teismo praktiką.
(
29
)	Byla T-170/06, Alrosa prieš Komisiją (Rink. p. II-2601, 203 punktas).
(
30
)	Pagrindinio reglamento 5 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad jis pagrįstas PPO 1994 m. Susitarimu dėl antidempingo, kurio VI straipsnio 9 dalyje nurodyta: „Valdžios institucijos, prieš galutinai nuspręsdamos, informuoja visas suinteresuotąsias šalis apie esminius nagrinėjamus faktus, kuriais remdamosi ketina priimti sprendimą, ar taikyti galutines priemones. Šią informaciją reikia atskleisti likus tiek laiko, kad šalys galėtų apginti savo interesus.“ (Neoficialus vertimas)
(
31
)	6 straipsnio 9 dalyje nustatytas bendras 15 mėnesių terminas visam tyrimui, 7 straipsnio 7 dalyje nustatytas 9 mėnesių terminas laikiniesiems muitams, o 9 straipsnio 4 dalyje numatyta, kad pasiūlymą dėl galutinių muitų reikia pateikti ne vėliau kaip likus vienam mėnesiui iki laikinųjų muitų galiojimo pabaigos.
(
32
)	British Aggregates, minėtas 3 išnašoje, 97 punktas; taip pat žr. šios išvados 55 punkte minėtą teismo praktiką.
(
33
)	Byla C-53/92 P, Hilti prieš Komisiją (Rink. p. I-667, 42 punktas).
(
34
)	Žr., pavyzdžiui, sąvokas Cornu „Vocabulaire juridique“, Paryžius, 1987 arba http://www.dictionnaire-juridique.com.
(
35
)	Skundžiamo sprendimo 43–45 punktai.
(
36
)	Skundžiamo sprendimo 46–49 punktai.
(
37
)	Pažodžiui perteiktos šios išvados 32 punkte.
(
38
)	Minėtos atitinkamai šios išvados 26 ir 33 punktuose.
(
39
)	Žr. būtent Komisijos pareiškimo dėl įstojimo į bylą pirmoje instancijoje 10 ir 11 punktus.
(
40
)	Žr. šios išvados 51 punktą ir 22 išnašą.
(
41
)	Žr. šios išvados 61 punktą ir 29 išnašą.
(
42
)	Per posėdį, jei gerai supratau, Taryba nurodė, kad ji prieštaravo Pirmosios instancijos teismo pateiktam principui, o ne išvadai, kad Komisija pažeidė pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalį.
(
43
)	Žr. šios išvados 48 punktą.