Laikina versija
GENERALINĖS ADVOKATĖS
JULIANE KOKOTT IŠVADA,
pateikta 2026 m. gegužės 7 d.(1)
Byla C-268/25
ETS Srl,
Minnucci Associati Srl,
Mi.Cos.SpA,
Itesa Srl,
Maceg Srl,
Tekno Kons Innovation Srl,
Cartorender Srl,
Rilievi Topografici di Boninsegna G. & C. Snc,
Tecno top Srl,
I.G. Service Srl,
Sub-Service Srl
prieš
Rete Ferroviaria Italiana
SpA,
dalyvaujant:
Le Generali Costruzioni SpA,
VIA Ingegneria Srl
(Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Viešųjų sutarčių skyrimas geležinkelių sektoriuje – Direktyva 2014/24/ES – 57 straipsnio 2 dalis – Galutinai nustatytos mokesčių mokėjimo pareigos pažeidimai – Mokėjimas arba įsipareigojimas pasibaigus pasiūlymų pateikimo terminui – Privalomas pašalinimo pagrindas – Direktyva 2014/25/ES – 79 straipsnio 2 dalis – 80 straipsnis – Laikinos įmonių asociacijos nario pašalinimas arba pakeitimas – Įgaliotojo informavimas
ir apdairumo ir kontrolės pareiga “
Turinys
I.
Įvadas
II.
Teisinis pagrindas
A.
Sąjungos teisė
1.
Direktyva 2014/24
2.
Direktyva 2014/25
B.
Nacionalinė teisė
III.
Faktinės aplinkybės, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme
IV.
Teisinis vertinimas
A.
Prejudicinių klausimų dalykas ir apimtis
B.
Ar mokestinius įsiskolinimus galima sumokėti tik iki pasiūlymo pateikimo termino pabaigos?
C.
Ar galima pakeisti LĮA narį, kuriam taikomas privalomas pašalinimo pagrindas (neištaisomas)?
1.
Sąlygos
a)
Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies antros pastraipos antro sakinio taikymas LĮA
b)
Lemiamas pirkimo procedūros etapas
2.
Išimtys
a)
Atidumo ir kontrolės pareigos pažeidimas bei atsakomybė
b)
Esminis pasiūlymo pakeitimas po jo pateikimo
3.
Tarpinė išvada
V.
Išvada
I.      Įvadas
1.        Šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su nuostatų dėl konkurso dalyvių pašalinimo pagal Direktyvą 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų(2) ir Direktyvą 2014/25/ES dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų(3), aiškinimu. Ekonominės veiklos vykdytojai, kurie pateikė pasiūlymą per pirkimo procedūrą, bet laiku neįvykdė pareigos sumokėti mokesčius, turi būti privalomai pašalinti iš procedūros.
2.        Teisingumo Teismas šiuo atveju pirmą kartą turi išnagrinėti klausimą, iki kurio pirkimų procedūros etapo ekonominės veiklos vykdytojas, priklausantis laikinai įmonių asociacijai (toliau – LĮA), privalo įvykdyti savo pareigą sumokėti mokesčius, kad išvengtų pašalinimo iš pirkimo procedūros. Be to, kyla klausimas, ar ir kokiomis sąlygomis LĮA turi galimybę savo iniciatyva pašalinti tokį ekonominės veiklos vykdytoją arba jį pakeisti, siekdama išvengti savo pačios pašalinimo.
3.        Šie klausimai kyla dėl viešosios sutarties skyrimo geležinkelių sektoriuje Italijoje. Pagal pagrindinėje byloje taikytinas nacionalines nuostatas negalima pašalinti ar pakeisti bendrovės, dalyvaujančios LĮA, kuriai taikomas privalomas pašalinimo pagrindas dėl mokesčių mokėjimo pareigos pažeidimo, jeigu, pirma, pašalinimo pagrindas išnyko tik pasibaigus pasiūlymų pateikimo terminui ir, antra, LĮA tokį pašalinimą ar pakeitimą pasiūlė tik po to, kai perkančioji organizacija informavo ją apie pašalinimo pagrindą. Tai reiškia, kad LĮA gali prarasti viešąją sutartį dėl vieno iš jos narių pažeidimų. Šioje byloje reikia išsiaiškinti, ar tokios nuostatos suderinamos su Direktyvos 2014/24 57 straipsniu, siejamu su Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalimi ir 80 straipsniu.
II.    Teisinis pagrindas
A.      Sąjungos teisė
4.        Sąjungos teisės pagrindą sudaro Direktyva 2014/24 dėl viešųjų pirkimų ir Direktyva 2014/25 dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų.
1.      Direktyva 2014/24
5.        Direktyvos 2014/24 57 straipsnyje „Pašalinimo pagrindai“ visų pirma nustatyta:
„1. Perkančiosios organizacijos ekonominės veiklos vykdytoją pašalina iš dalyvavimo pirkimo procedūroje, jeigu atlikusios patikrinimą pagal 59, 60 ir 61 straipsnius nustatė arba remdamosi kitais šaltiniais žino, kad tas ekonominės veiklos vykdytojas galutiniu teismo sprendimu yra nuteistas dėl vienos iš toliau išvardytų priežasčių:
<...>
Pareiga pašalinti ekonominės veiklos vykdytoją taip pat taikoma, kai galutiniu teismo sprendimu nuteistas asmuo yra to ekonominės veiklos vykdytojo administracijos, valdymo ar priežiūros organo narys arba kuris turi atstovavimo, sprendimo ar kontrolės įgaliojimus to ekonominės veiklos vykdytojo atžvilgiu.
2. Ekonominės veiklos vykdytojas pašalinamas iš dalyvavimo pirkimo procedūroje, kai perkančioji organizacija žino, kad ekonominės veiklos vykdytojas nesilaiko pareigų, susijusių su mokesčių arba socialinio draudimo įmokų mokėjimu, ir kai tai nustatyta galutiniu ir privalomu teismo ar administraciniu sprendimu pagal šalies, kurioje šis ekonominės veiklos vykdytojas yra įsisteigęs, arba perkančiosios organizacijos valstybės narės teisės nuostatas.
Be to, perkančiosios organizacijos gali pašalinti arba gali būti valstybių narių įpareigotos pašalinti ekonominės veiklos vykdytoją iš dalyvavimo pirkimo procedūroje, kai perkančioji organizacija gali bet kuriuo tinkamu būdu įrodyti, kad ekonominės veiklos vykdytojas nesilaiko savo pareigų, susijusių su mokesčių ar socialinio draudimo įmokų mokėjimu.
Šis dalis nebetaikoma, kai ekonominės veiklos vykdytojas įvykdo jam nustatytas pareigas sumokėdamas mokesčius ar socialinio draudimo įmokas arba sudarydamas privalomą susitarimą, kuriuo įsipareigoja sumokėti mokėtinus mokesčius arba socialinio draudimo įmokas, įskaitant prireikus susikaupusias palūkanas ar baudas.
3. Valstybės narės išimties tvarka gali numatyti nukrypti leidžiančią nuostatą nuo 1 ir 2 dalyse numatytų privalomų pašalinimo pagrindų, kai to reikia dėl svarbių priežasčių, susijusių su viešuoju interesu, kaip antai visuomenės sveikata ar aplinkos apsauga.
Be to, valstybės narės gali numatyti nukrypti nuo 2 dalyje numatytų privalomų pašalinimo pagrindų leidžiančią nuostatą, kai atmetimas būtų aiškiai neproporcingas, visų pirma jei nesumokėtos tik nedidelės mokesčių ar socialinio draudimo įmokų sumos arba kai ekonominės veiklos vykdytojui apie tikslią mokėtiną sumą, pastarajam neįvykdžius pareigos, susijusios su mokesčių ar socialinio draudimo įmokų mokėjimu, buvo pranešta tokiu metu, kai jis neturėjo galimybės imtis priemonių, kaip numatyta 2 dalies trečioje pastraipoje, prieš pasibaigiant prašymo dalyvauti pateikimo terminui, arba, atviro konkurso atveju – prieš pasibaigiant jo pasiūlymo pateikimo terminui.
<...>
5. Perkančiosios organizacijos bet kuriuo procedūros metu pašalina ekonominės veiklos vykdytoją, kai paaiškėja, kad ekonominės veiklos vykdytojas dėl veiksmų, atliktų arba neatliktų prieš procedūrą ar jos metu, yra patekęs į vieną iš 1 ir 2 dalyse nurodytų situacijų.
Perkančiosios organizacijos gali bet kuriuo procedūros metu pašalinti ekonominės veiklos vykdytoją arba būti valstybių narių įpareigotos pašalinti ekonominės veiklos vykdytoją, jeigu paaiškėja, kad ekonominės veiklos vykdytojas dėl veiksmų, atliktų arba neatliktų prieš procedūrą ar jos metu, yra patekęs į vieną iš 4 dalyje nurodytų situacijų.
6. Ekonominės veiklos vykdytojas, atsidūręs vienoje iš 1 ir 4 dalyse nurodytų situacijų, gali pateikti įrodymus, kad ėmėsi pakankamų priemonių, jog įrodytų savo patikimumą, nepaisant to, kad yra tinkamas pagrindas jį pašalinti. Jeigu manoma, kad tokių įrodymų pakanka, atitinkama[s] ekonominės veiklos vykdytojas nepašalinamas iš pirkimo procedūro[s].
Šiuo tikslu ekonominės veiklos vykdytojas įrodo, kad sumokėjo arba įsipareigojo sumokėti kompensaciją už žalą, padarytą dėl nusikalstamos veikos arba nusižengimo, išsamiai išaiškino faktines ir kitas aplinkybes aktyviai bendradarbiaudamas su tyrimą atliekančiomis valdžios institucijomis ir ėmėsi konkrečių tinkamų techninių, organizacinių ir personalo priemonių, kad užkirstų kelią tolesnei nusikalstamai veikai arba nusižengimams.
Priemonės, kurių ėmėsi ekonominės veiklos vykdytojai, vertinamos atsižvelgiant į nusikalstamos veikos arba nusižengimo sunkumą ir konkrečias aplinkybes. Kai manoma, kad priemonių nepakanka, ekonominės veiklos vykdytojui pateikiamas to sprendimo motyvų paaiškinimas.
<...>
7. Valstybės narės apibrėžia šio straipsnio įgyvendinimo sąlygas įstatymuose ar kituose teisės aktuose ir atsižvelgdamos į Sąjungos teisę. Visų pirma jos nustato ilgiausią pašalinimo laikotarpį, jei ekonominės veiklos vykdytojas savo patikimumui įrodyti nesiėmė jokių 6 dalyje nurodytų priemonių. Kai pašalinimo laikotarpis nenustatomas galutiniu teismo sprendimu, tas laikotarpis 1 dalyje nurodytais atvejais neviršija penkerių metų nuo nuteisimo galutiniu teismo sprendimu dienos, o 4 dalyje nurodytais atvejais – trejų metų nuo atitinkamo įvykio dienos.“
6.        Direktyvos 2014/24 59 straipsnio „Europos bendrasis viešųjų pirkimų dokumentas“ 1 dalyje, be kita ko, nustatyta:
„Prašymų leisti dalyvauti konkurse arba pasiūlymų pateikimo metu perkančiosios organizacijos kaip pirminį įrodymą pripažįsta Europos bendrąjį viešųjų pirkimų dokumentą (toliau – EBVPD), kuriame pateikiama naujausia savideklaracija, pakeičianti viešųjų institucijų arba trečiųjų šalių išduotas pažymas, kuriose patvirtinama, kad atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas atitinka bet kurią iš toliau nurodytų sąlygų:
a)      jis nėra patekęs į vieną iš 57 straipsnyje nurodytų padėčių, kurių atveju ekonominės veiklos vykdytojai turi arba gali būti pašalinami;
<...>
Kai ekonominės veiklos vykdytojas remiasi kitų subjektų pajėgumu pagal 63 straipsnį, EBVPD taip pat pateikiama šios dalies pirmoje pastraipoje nurodyta informacija, susijusi su tokiais subjektais.
<...>“
7.        Direktyvos 2014/24 60 straipsnyje reglamentuojamos įrodinėjimo priemonės kaip įrodymas, kad nėra pašalinimo pagrindų ir kad tenkinami atrankos kriterijai.
8.        Šios direktyvos 63 straipsnio 1 dalies antroje–ketvirtoje pastraipose nustatyta:
„<...>
Perkančioji organizacija pagal 59, 60 ir 61 straipsnius patikrina, ar subjektai, kurių pajėgumu ketina remtis ekonominės veiklos vykdytojas, tenkina atitinkamus atrankos kriterijus ir ar nėra pašalinimo pagrindų pagal 57 straipsnį. Perkančioji organizacija reikalauja, kad ekonominės veiklos vykdytojas pakeistų subjektą, kuris netenkina atitinkamo atrankos kriterijaus arba kurio atžvilgiu yra privalomų pašalinimo pagrindų. Perkančioji organizacija gali reikalauti arba valstybė narė gali reikalauti, kad ji reikalautų, jog ekonominės veiklos vykdytojas pakeistų subjektą, kurio atžvilgiu yra neprivalomų pašalinimo pagrindų.
Kai ekonominės veiklos vykdytojas remiasi kitų subjektų pajėgumu kriterijų, susijusių su ekonomine ir finansine būkle, atžvilgiu, perkančioji organizacija gali reikalauti, kad ekonominės veiklos vykdytojas ir tie subjektai būtų bendrai atsakingi už sutarties įvykdymą.
Tomis pačiomis sąlygomis 19 straipsnio 2 dalyje nurodyta ekonominės veiklos vykdytojų grupė gali remtis grupės dalyvių arba kitų subjektų pajėgumu.“
2.      Direktyva 2014/25
9.        Direktyvos 2014/25 2 straipsnio 6 punkte sąvoka „ekonominės veiklos vykdytojas“ apibrėžiama kaip „bet kuris fizinis ar juridinis asmuo arba perkantysis subjektas, arba tokių asmenų ir (arba) subjektų grupė, įskaitant bet kokias laikinas įmonių asociacijas, kurie rinkoje siūlosi vykdyti darbus ir (arba) darbą, tiekti produktus ar teikti paslaugas“.
10.      Pagal šios direktyvos 36 straipsnio 1 dalį „[p]erkantieji subjektai ekonominės veiklos vykdytojus vertina vienodai ir jų nediskriminuoja, jie veikia skaidriai ir vadovaujasi proporcingumo principu“.
11.      Direktyvos 2014/25 37 straipsnio „Ekonominės veiklos vykdytojai“ 2 dalyje nustatyta:
„Pirkimo procedūrose gali dalyvauti ekonominės veiklos vykdytojų grupės, įskaitant laikinas asociacijas. Perkantieji subjektai iš jų nereikalauja turėti konkrečią teisinę formą tam, kad jos galėtų pateikti pasiūlymą ar prašymą dalyvauti.
Prireikus perkantieji subjektai gali pirkimo dokumentuose paaiškinti, kaip ekonominės veiklos vykdytojų grupės turi atitikti 77–81 straipsniuose nurodytus kvalifikacijos vertinimo ir kokybinės atrankos kriterijus ir reikalavimus su sąlyga, kad tai pagrįsta objektyviomis priežastimis ir yra proporcinga. Valstybės narės gali nustatyti standartines sąlygas, kaip ekonominės veiklos vykdytojų grupės turi įvykdyti tuos reikalavimus.
<...>“
12.      Šios direktyvos 79 straipsnio 2 dalyje rėmimasis kitų subjektų pajėgumu reglamentuojamas taip:
„<...>
Kai pagal šios direktyvos 80 straipsnį perkantieji subjektai nurodė Direktyvoje 2014/24/ES numatytus pašalinimo arba atrankos kriterijus, perkantieji subjektai pagal šios direktyvos 80 straipsnio 3 dalį patikrina, ar kiti subjektai, kurių pajėgumu ketina remtis ekonominės veiklos vykdytojas, atitinka atitinkamus atrankos kriterijus arba ar yra pašalinimo pagrindų, kuriuos nurodė perkantieji subjektai, pagal Direktyvos 2014/24/ES 57 straipsnį. Perkantysis subjektas reikalauja, kad ekonominės veiklos vykdytojas pakeistų subjektą, kuris neatitinka atitinkamo atrankos kriterijaus arba kurio atžvilgiu yra privalomų pašalinimo pagrindų, kuriuos nurodė perkantysis subjektas. Perkantysis subjektas gali reikalauti arba valstybė narė gali reikalauti, kad jis reikalautų ekonominės veiklos vykdytojo pakeisti subjektą, kurio atžvilgiu yra neprivalomų pašalinimo pagrindų, kuriuos nurodė perkantysis subjektas.
Kai ekonominės veiklos vykdytojas remiasi kitų subjektų pajėgumu kriterijų, susijusių su ekonomine ir finansine būkle, atžvilgiu, perkantysis subjektas gali reikalauti, kad ekonominės veiklos vykdytojas ir tie subjektai būtų bendrai atsakingi už sutarties įvykdymą.
Tomis pačiomis sąlygomis 37 straipsnyje nurodyta ekonominės veiklos vykdytojų grupė gali remtis grupės dalyvių arba kitų subjektų pajėgumu.“
13.      Direktyvos 2014/25 80 straipsnyje
„Direktyvoje 2014/24/ES numatytų pašalinimo pagrindų ir atrankos kriterijų taikymas“ nurodyta:
„1. Objektyvios ekonominės veiklos vykdytojų, pateikusių kvalifikacijos vertinimo paraišką kvalifikacijos vertinimo sistemoje, pašalinimo ir atrankos taisyklės bei kriterijai ir objektyvios atviro konkurso, riboto konkurso ar derybų, konkurencinių dialogų arba inovacijų partnerysčių kandidatų ir konkurso dalyvių pašalinimo ir atrankos taisyklės bei kriterijai gali apimti Direktyvos 2014/24/ES 57 straipsnyje išvardytus pašalinimo pagrindus, laikantis tame straipsnyje nustatytų sąlygų.
Kai perkantysis subjektas yra perkančioji organizacija, tokie kriterijai ir taisyklės apima Direktyvos 2014/24/ES 57 straipsnio 1 ir 2 dalyse išvardytus pašalinimo pagrindus, laikantis tame straipsnyje nustatytų sąlygų.
Valstybių narių reikalavimu tie kriterijai ir taisyklės taip pat apima Direktyvos 2014/24/ES 57 straipsnio 4 dalyje išvardytus pašalinimo pagrindus, laikantis tame straipsnyje nustatytų sąlygų.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodyti kriterijai ir taisyklės gali apimti atrankos kriterijus, išdėstytus Direktyvos 2014/24/ES 58 straipsnyje, laikantis tame straipsnyje nustatytų sąlygų, visų pirma dėl to straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje numatytų metinės apyvartos reikalavimų apribojimų.
3. Taikant šio straipsnio 1 ir 2 dalis, taikomi Direktyvos 2014/24/ES 59–61 straipsniai.“
14.      Direktyvos 2014/25 82 straipsnyje reglamentuojami sutarties skyrimo kriterijai. Pagal 1 dalį sutartis turi būti skiriama remiantis „ekonomiškiausiai naudingiausiu pasiūlymu“.
B.      Nacionalinė teisė
15.      Decreto legislativo 31 marzo 2023, n. 36, Codice dei contratti pubblici(4) (2023 m. kovo 31 d. Įstatyminis dekretas Nr. 36 dėl viešųjų pirkimų kodekso, toliau – Įstatyminis dekretas Nr. 36/23) minėtos direktyvos nuostatos perkeliamos į nacionalinę teisę.
16.      Įstatyminio
dekreto Nr. 36/23 94 straipsnio 6 dalyje nustatyta:
„Be to, draudžiama dalyvauti ekonominės veiklos vykdytojui, padariusiam galutinai nustatytus sunkius pareigų, susijusių su mokesčių ar socialinio draudimo įmokų mokėjimu, pažeidimus pagal Italijos arba valstybės, kurioje jis įsisteigęs, teisės aktus. Galutinai nustatytais sunkiais pažeidimais laikomi II.10 priede nurodyti pažeidimai. Ši pastraipa netaikoma, kai ekonominės veiklos vykdytojas įvykdė savo pareigas sumokėdamas mokėtinus mokesčius ar socialinio draudimo įmokas, įskaitant, atitinkamais atvejais, palūkanas ar sankcijas, arba sudarydamas privalomą sutartį dėl mokesčių ar socialinio draudimo įmokų mokėjimo, arba kai mokesčių ar socialinės apsaugos įsiskolinimas kitaip visiškai išnyksta, su sąlyga, kad toks išnykimas įvyko ar sumokėjimas arba įsipareigojimas buvo įvykdytas prieš pasibaigiant pasiūlymo pateikimo terminui.“
17.      Įstatyminio
dekreto Nr. 36/23 96 straipsnio 2 dalis susijusi su atskiro ekonominės veiklos vykdytojo pašalinimo pagrindais. Aptariama tvarka, vadinama „reputacijos susigrąžinimu“ (angl. self-cleaning), netaikoma dėl 94 straipsnio 6 dalyje įtvirtintos automatinio pašalinimo išlygos.
18.      Įstatyminio
dekreto Nr. 36/23 97 straipsnyje numatyta:
„1. Nepažeidžiant 96 straipsnio 2, 3, 4, 5 ir 6 dalių nuostatų, asociacija nepašalinama iš konkurso, kai vienam iš jos dalyvių taikomas automatinis arba neautomatinis pašalinimo arba kvalifikacijos reikalavimo neatitikimo pagrindas, jei tenkinamos 2 dalyje nurodytos sąlygos ir įvykdytos šios pareigos:
a)      pasiūlymo pateikimo metu ji:
1)      informavo perkančiąją organizaciją apie pašalinimo pagrindą, atsiradusį prieš pateikiant pasiūlymą, ir apie kvalifikacijos reikalavimo neatitikimą prieš pateikiant pasiūlymą, taip pat apie suinteresuotąjį subjektą;
2)      įrodė, kad buvo imtasi priemonių pagal 2 dalį arba jų buvo neįmanoma imtis iki tos datos;
b)      ėmėsi 2 dalyje nurodytų priemonių ir apie jas pranešė prieš sudarydama sutartį, jei pašalinimo pagrindas arba kvalifikacijos reikalavimo neatitikimas atsirado po pasiūlymo pateikimo.
2. Nepažeidžiant 96 straipsnio nuostatų, tais atvejais, kai asociacijos dalyvis yra patekęs į vieną iš 94 ir 95 straipsniuose nurodytų situacijų arba neatitinka kurios nors iš 100 straipsnyje nustatytų sąlygų, asociacija gali pateikti įrodymų, kad jį buvo galima pašalinti arba pakeisti kitu būtinas sąlygas atitinkančiu subjektu, jeigu pateiktas pasiūlymas iš esmės nepakeičiamas. Jei manoma, kad tokių priemonių pakanka ir jų imamasi laiku, asociacija nepašalinama iš pirkimo procedūros. Jei perkančioji organizacija mano, kad priemonės buvo taikytos ne laiku arba nepakankamai, ekonominės veiklos vykdytojas pašalinamas motyvuotu sprendimu.“
III. Faktinės aplinkybės, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme
19.      Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su ginču tarp laikinos įmonių asociacijos, kurią sudaro įgaliotoji ir vadovaujančioji bendrovė ETS
Srl ir jos atstovaujamos bendrovės Minnucci Associati Srl, Mi.Cos.SpA, Itesa Srl, Maceg Srl, Tekno Kons Innovation Srl, Cartorender Srl, Rilievi Topografici di Boninsegna G. & C.
Snc, Tecno Top Srl, I.G. Service Srl, Sub-Service Srl (toliau – LĮA), ir valstybinės geležinkelio bendrovės Rete Ferroviaria Italiana SpA (toliau – RFI), kaip perkančiojo subjekto.
20.      RFI paskelbus ribotą viešųjų darbų konkursą geležinkelių sektoriuje, LĮA pateikė pasiūlymą. RFI, remdamasi pateiktu ekonomiškiausiai naudingiausiu pasiūlymu, LĮA paskelbė konkurso nugalėtoja ir apie tai informavo ją 2024 m. balandžio 3 d. Kiek vėliau RFI sužinojo apie tris galutinius Italijos mokesčių administracijos sprendimus, priimtus 2016, 2018 ir 2019 m., pagal kuriuos viena iš LĮA narių, Sub-Service Srl, priešingai, nei nurodyta Europos bendrajame viešųjų pirkimų dokumente (EBVPD), nebuvo įvykdžiusi pareigos sumokėti mokesčius. 2024 m. gegužės 23 d. RFI pareikalavo, kad Sub-Service Srl praneštų, ar atitinkama pareiga mokėti mokesčius įvykdyta, ir informavo, kad dėl mokesčių administracijos nustatytų pažeidimų ji gali būti pašalinta iš pirkimo procedūros. RFI taip pat informavo apie minėtas aplinkybes
ETS
Srl. Tuomet Sub-Service Srl sumokėjo mokesčius ir pateikė mokėjimą patvirtinantį dokumentą, išduotą 2024 m. gegužės 27 d.
21.      2024 m. gegužės 27 d. ETS Srl informavo RFI apie savo pasirengimą pašalinti Sub-Service Srl iš LĮA, jeigu pateikti dokumentai bus laikomi neišsamiais arba nepakankamais, kad būtų galima įrodyti, jog nurodytų pažeidimų nebėra. Be to, LĮA nurodė, kad šis pašalinimas neturės įtakos jos dalyvavimo pirkimo procedūroje sąlygoms ir nepakeis jos pasiūlymo.
22.      2024 m. liepos 17 d. sprendimu RFI pašalino LĮA iš pirkimo procedūros. Ji motyvavo tuo, kad, priešingai, nei nurodyta Europos bendrajame viešųjų pirkimų dokumente (EBVPD), Sub-Service Srl padarė tris galutinai nustatytus sunkius mokestinius pažeidimus ir 2024 m. gegužės 27 d. pateikė tik pažymą apie mokesčių sumokėjimą, nepateikdama įrodymų, kad atitinkamą pareigą sumokėti mokesčius įvykdė dar iki konkurso pasiūlymų pateikimo termino pabaigos (2024 m. sausio 27 d.). Tai yra automatinis pašalinimo pagrindas pagal Įstatyminio
dekreto Nr. 36/23 94 straipsnio 6 dalį. LĮA laiku nepasinaudojo šio dekreto 97 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatyta galimybe pakeisti Sub-Service Srl ir išvengti pašalinimo, t. y. tai padarė tik po to, kai perkančioji organizacija nurodė, kad yra pašalinimo pagrindas.
23.      2024 m. lapkričio 5 d. RFI viešąją sutartį paskyrė antrą vietą užėmusiai laikinai įmonių asociacijai
VIA Ingegneria Srl.
24.      LĮA pirmosios instancijos teisme – Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija) – pareiškė ieškinį, jame
ginčijo šį sprendimą ir sprendimą dėl pašalinimo iš pirkimo procedūros. Via Ingegneria Srl įstojo į bylą palaikyti atsakovės RFI reikalavimų.
25.      LĮA grindžia pareikštą ieškinį netinkamu Sąjungos viešųjų pirkimų teisės aktų perkėlimu į nacionalinę teisę. Pirma, iš LĮA narių buvo atimta galimybė pasiekti, kad būtų pripažintas bet kurios iš jos narių padaryto pažeidimo ištaisymas, atliktas pasibaigus pasiūlymų pateikimo terminui, bet prieš priimant priemonę dėl atitinkamų subjektų pašalinimo iš asociacijos. Antra, LĮA buvo atimta galimybė imtis priemonių, kad būtų galima pakeisti pažeidimų padariusį narį, net jei toks pakeitimas nebūtų reiškęs esminio pirminio pasiūlymo pakeitimo.
26.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja, ar Įstatyminio
dekreto Nr. 36/23 94 straipsnio 6 dalis ir 97 straipsnio 2 dalis suderinamos su Sąjungos viešųjų pirkimų teisės aktais ir proporcingumo principu, kiek pagal šias nacionalines nuostatas pašalinama galimybė
susigrąžinti reputaciją, jeigu tai nebuvo padaryta iki pasiūlymų pateikimo termino pabaigos, arba neleidžiama LĮA pašalinti ar pakeisti nario, kuriam taikomas pašalinimo pagrindas, nepriklausomai nuo to, kada LĮA narių įgaliota bendrovė apie tai sužinojo.
27.      Atsižvelgdamas į tai, Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas) sustabdė bylos nagrinėjimą ir pateikė Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
1.      Ar pagal Direktyvos 2014/24 57 straipsnį ir Direktyvos 2014/25 80 straipsnį, taip pat Sąjungos teisės proporcingumo principą draudžiama priimti nacionalinės teisės aktus arba taip juos aiškinti, kad pagal juos draudžiama pašalinti arba pakeisti asociacijos įgaliotoją, kuri įvykdė mokestinių pažeidimų, galutinai nustatytų iki paraiškos pateikimo termino pabaigos, visų pirma nustatant, kad bet kuriuo atveju pažeidimo išnykimas, sumų sumokėjimas arba įsipareigojimas turi būti įvykdytas (įvykti) iki minėto termino pabaigos, net jei pašalinimo priežastis išnyko konkurso vykdymo metu ir prieš priimant aktą, kuriuo asociacija pašalinama iš konkurso?
2.      Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar pagal tas pačias taisykles ir principus draudžiama priimti arba aiškinti nacionalinės teisės aktus, pagal kuriuos draudžiama pašalinti arba pakeisti asociacijos įgaliotoją, neatsižvelgiant į tai, ar įgaliotoji atstovė iš tikrųjų žinojo apie įgaliotojai taikomą pašalinimo pagrindą?
3.      Jei į pirmąjį ir antrąjį klausimus būtų atsakyta teigiamai, ar pagal tas pačias nuostatas ir principus draudžiama priimti arba aiškinti nacionalinės teisės aktus, pagal kuriuos draudžiama pašalinti arba pakeisti įgaliotoją, jeigu įgaliotoji atstovė apie įgaliotojos pašalinimo pagrindą sužinojo tik po to, kai buvo pranešta apie perkančiosios organizacijos konstatuotas aplinkybes?
28.      Vykstant procesui Teisingumo Teisme pastabas pateikė ne tik pagrindinės bylos šalys – ETS
ir kt., RFI ir
VIA Ingegneria, bet ir Italijos vyriausybė bei Europos Komisija. Šios šalys taip pat dalyvavo 2026 m. kovo 26 d. vykusiame teismo posėdyje ir atsakė į Teisingumo Teismo pateiktus klausimus.
IV.    Teisinis vertinimas
A.      Prejudicinių klausimų dalykas ir apimtis
29.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo išaiškinti Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 2 dalį, į kurią daroma nuoroda Direktyvos 2014/25 80 straipsnio 1 dalyje. Vis dėlto atsakant į prejudicinius klausimus taip pat reikia atsižvelgti į Direktyvos 2014/25 79 straipsnį.
30.      Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalyje aiškiai reglamentuojamas atvejis, kai ekonominės veiklos vykdytojas, siekdamas įvykdyti sutartį, remiasi kito subjekto pajėgumais(5). Ar šiam subjektui taikytini Direktyvos 2014/24 57 straipsnyje nurodyti pašalinimo pagrindai, perkantysis subjektas turi patikrinti pagal Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies antros pastraipos pirmą sakinį, siejamą su 80 straipsniu. Jeigu yra privalomi pašalinimo pagrindai, jis privalo pagal Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies antros pastraipos antrą sakinį įpareigoti ekonominės veiklos vykdytoją pakeisti atitinkamą subjektą. Pagal Direktyvos 2014/24 79 straipsnio 2 dalies ketvirtą pastraipą ekonominės veiklos vykdytojų grupė – kaip šiuo atveju atitinkama LĮA – tomis pačiomis sąlygomis gali remtis grupės dalyvių pajėgumais, todėl kyla klausimas, ar ji taip pat gali juos pakeisti (išsamiau žr. šios išvados
53 ir paskesniuose punktuose).
31.      Šio prašymo priimti prejudicinį sprendimą pagrindinis klausimas susijęs su Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 2 dalyje numatytos išimties, taikomos kartu su Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalimi ir 80 straipsnio 1 dalimi, aiškinimu.
32.      Taigi prejudicinius klausimus reikia suprasti taip: ar pagal Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 2 dalį, siejamą su Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalimi ir 80 straipsnio 1 dalimi, ir pagal Sąjungos teisėje įtvirtintą proporcingumo principą draudžiama priimti tokius nacionalinės teisės aktus arba juos aiškinti
taip, kad pagal juos draudžiama pašalinti LĮA iš pirkimo procedūros, nes galutiniame administraciniame sprendime buvo nustatyta, kad vienas iš jos narių neįvykdė pareigos, susijusios su mokesčių mokėjimu, iki konkurso pasiūlymų pateikimo termino pabaigos, nors šis narys įvykdė pareigą, susijusią su mokesčių mokėjimu, po šio termino pabaigos, bet prieš priimant aktą, kuriuo LĮA buvo pašalinta iš konkurso, ir LĮA nebegali pašalinti ar pakeisti šio nario vien dėl to, kad apie pašalinimo pagrindą sužinojo tik iš perkančiojo subjekto.
33.      Atsakydama į šiuos klausimus, visų pirma išnagrinėsiu, iki kurio pirkimų procedūros etapo galima imtis priemonių, siekiant panaikinti tokį privalomą pašalinimo pagrindą (žr. B dalį). Tuomet išnagrinėsiu, ar ir kokiomis sąlygomis LĮA gali pašalinti arba pakeisti vieną iš savo narių, dėl kurio atsirado pašalinimo pagrindas, siekdama išvengti savo pašalinimo iš pirkimo procedūros (žr. C dalį).
B.      Ar mokestinius įsiskolinimus galima sumokėti tik iki pasiūlymo pateikimo termino pabaigos?
34.      Pagal Direktyvos 2014/25 80 straipsnio 1 dalies pirmą ir antrą pastraipas šiam ribotam konkursui, kurį vykdo RFI, kaip perkantysis subjektas („viešoji įmonė“), kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2014/25 4 straipsnio 1 dalies a punktą, taikytina
Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 2 dalis.
35.      Pagal Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą ekonominės veiklos vykdytojas pašalinamas iš dalyvavimo pirkimo procedūroje, kai perkančioji organizacija žino, kad ekonominės veiklos vykdytojas nesilaiko pareigų, susijusių su mokesčių arba socialinio draudimo įmokų mokėjimu, ir kai tai nustatyta „galutiniu ir privalomu“(6), t. y. nebeginčijamu, administraciniu sprendimu. Tai yra privalomas pašalinimo pagrindas („<...> pašalinamas“).
36.      Pagal Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 2 dalies trečią pastraipą toks pašalinimo pagrindas netaikomas tik tuo atveju, kai ekonominės veiklos vykdytojas įvykdo jam nustatytas pareigas sumokėdamas mokesčius arba sudarydamas privalomą susitarimą, kuriuo įsipareigoja sumokėti mokėtinus mokesčius. Iš šios nuostatos tiesiogiai nėra aišku, iki kada tai turi būti padaryta.
37.      Aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus(7).
38.      Sisteminiu požiūriu visų pirma reikia atsižvelgti į Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 3 dalį. Pagal ją valstybės narės gali numatyti nukrypti nuo 2 dalyje numatytų privalomų pašalinimo pagrindų leidžiančią nuostatą, kai atmetimas būtų aiškiai neproporcingas, visų pirma jei ekonominės veiklos vykdytojui apie tikslią mokėtiną sumą, pastarajam neįvykdžius pareigos, susijusios su mokesčių mokėjimu, buvo pranešta tuomet, kai jis neturėjo galimybės imtis priemonių, kaip numatyta 2 dalies trečioje pastraipoje, prieš pasibaigiant prašymo dalyvauti pateikimo terminui, arba – kaip šiuo atveju – atviro konkurso atveju, prieš pasibaigiant jo pasiūlymo pateikimo terminui (toliau – pasiūlymo pateikimo terminas).
39.      Taigi Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 3 dalyje daroma prielaida, kad 2 dalyje numatytą pašalinimo pagrindą pasibaigus pasiūlymo pateikimo terminui galima pašalinti tik išimtiniais atvejais. Jeigu valstybė narė pasinaudoja šia nukrypti leidžiančia nuostata, atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas tik joje nurodytomis sąlygomis gali sumokėti mokestį arba sudaryti privalomą susitarimą, kuriuo įsipareigoja sumokėti mokėtinus mokesčius, siekdamas išvengti pašalinimo iš pirkimo procedūros. Tai reiškia, kad, neįvykdžius šių sąlygų, atitinkamų priemonių iš esmės galima imtis tik iki šio termino pabaigos. Priešingu atveju ši nuostata būtų visiškai neveiksminga.
40.      Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 6 dalyje numatytos priemonės šiuo atveju nėra svarbios. Pagal aiškią šios nuostatos formuluotę jos susijusios tik su 1 ir 4 dalyse nurodytais pašalinimo pagrindais, bet ne su 2 dalyje nurodytu pagrindu. Tai patvirtina 102 konstatuojamoji dalis, pagal kurią tos priemonės visų pirma galėtų būti personalo ir organizavimo priemonės(8). Jos nėra susijusios su 57 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje nurodyta pareiga sumokėti mokesčius ar socialinio draudimo įmokas. 57 straipsnio 2 dalies trečioje pastraipoje, priešingai, nurodoma, kad atitinkamos priemonės gali būti tik mokestinio įsiskolinimo sumokėjimas arba privalomojo susitarimo, kuriuo įsipareigojama sumokėti mokėtinus mokesčius, sudarymas.
41.      Remiantis Direktyvos 2014/24 nuostatomis ir tikslais, taip pat galima daryti išvadą, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas, vertindamas konkurso dalyvių sąžiningumą ir patikimumą, norėjo suteikti ypatingą svarbą pareigos sumokėti mokesčius ir socialinio draudimo įmokas įvykdymui.
42.      Taigi valstybės narės negali nustatyti ilgiausio pašalinimo laikotarpio, taikomo privalomam pašalinimui pagal Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą. Pagal 57 straipsnio 7 dalies antrą ir trečią sakinius tai įmanoma tik pagal 1 ir 4 dalyse numatytus pašalinimo pagrindus ir 6 dalyje numatytas (bet netaikytas) priemones, skirtas patikimumui įrodyti. Tai patvirtina 2 dalies pirmoje pastraipoje nurodyto privalomojo pašalinimo pagrindo svarba 57 straipsnio normų sistemoje. Priešingu atveju būtų pakakę įtraukti šį pagrindą į privalomųjų pašalinimo pagrindų sąrašą pagal 1 dalį(9). Taigi Sąjungos teisės aktų leidėjas konkurso dalyvio pareigai laiku sumokėti mokesčius ir socialinio draudimo įmokas
teikia tokį didelį prioritetą, kad šios pareigos pažeidimas iš esmės turėtų lemti galutinį pašalinimą iš pirkimo procedūros(10). Tai taip pat paaiškina, kodėl būtina imtis atitinkamų priemonių kuo anksčiau, būtent iki pasiūlymų pateikimo termino pabaigos.
43.      Šį supratimą patvirtina ir kiti Direktyvos 2014/24 tikslai.
44.      Direktyvoje 2014/24 numatyti pašalinimo pagrindai apsaugo ir riboja perkančiosios organizacijos plačią diskreciją atrenkant tinkamus ir pajėgius dalyvius. Todėl ši organizacija privalo kuo ankstesniame pirkimo procedūros etape atidžiai patikrinti, ar nėra pašalinimo kriterijų, keliančių abejonių dėl konkurso dalyvio sąžiningumo ir patikimumo(11). Vis dėlto tai iš esmės prieštarautų galimybėms imtis priemonių pasibaigus pasiūlymų pateikimo terminui.
45.      Pagal Direktyvos 2014/24 18 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje įtvirtintus vienodo vertinimo, nediskriminavimo ir skaidrumo principus, užtikrinančius konkurso dalyvių konkurenciją, taip pat reikalaujama, kad atrankos ir tinkamumo kriterijų vertinimas pirkimų procedūroje būtų griežtai ribojamas laiko atžvilgiu. Remiantis šiais principais iš esmės draudžiamos bet kokios perkančiosios organizacijos ir konkurso dalyvio derybos, kurios galėtų lemti nevienodą vertinimą ar pakenkti konkurso dalyvių konkurencijai. Todėl pateiktas pasiūlymas iš esmės negali būti keičiamas vėliau, taip pat perkantysis subjektas negali reikalauti iš konkurso dalyvio paaiškinimų šiuo klausimu(12). Atsižvelgiant į specialias išimtis, tai visų pirma taikoma galimoms priemonėms arba tokių priemonių įrodymams, pateiktiems po pasiūlymo pateikimo arba po pasiūlymo pateikimo termino pabaigos.
46.      Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad perkančiajai organizacijai nedraudžiama pasibaigus paraiškų dalyvauti konkurse pateikimo terminui prašyti kandidato pateikti jo situaciją apibūdinančius dokumentus, kai aplinkybę, kad tokie dokumentai egzistavo prieš pasibaigiant paraiškų dalyvauti konkurse pateikimo terminui, galima objektyviai patikrinti, jei minėto konkurso dokumentuose nebuvo aiškiai nustatyta pareiga pateikti tokius dokumentus, kurios neįvykdžius paraiška bus atmesta. Toks prašymas neturi būti nepagrįstai palankus ar nepalankus kandidatui ar kandidatams, kuriems jis skirtas(13).
47.      Taigi remiantis ir šia jurisprudencija iš esmės reikia atsižvelgti į konkurso dalyvio padėtį prieš pasiūlymų pateikimo termino pabaigą. Lemiamas veiksnys yra tai, ar šis konkurso dalyvis, rengdamas savo pasiūlymą, buvo pakankamai rūpestingas ir atidus, kad užtikrintų, jog vykdant sutartį bet kokiomis aplinkybėmis bus įvykdytos atitinkamos pareigos, nesvarbu, ar jas vykdys jie patys, ar subrangovai, kuriems jie planuoja patikėti dalį to sutarties įgyvendinimo(14). Vis dėlto pagrindinėje byloje nagrinėjamoje situacijoje LĮA ir jos narė būtinų priemonių ėmėsi tik pasibaigus pasiūlymų pateikimo terminui.
48.      Taigi pagal Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą ekonominės veiklos vykdytojai privalo sumokėti mokėtinus mokesčius ir socialinio draudimo įmokas ne vėliau kaip iki pasiūlymų pateikimo termino pabaigos, priešingu atveju jie turi būti pašalinti iš dalyvavimo pirkimo procedūroje. Jeigu jiems būtų suteikta galimybė imtis atitinkamų priemonių net ir pasibaigus šiam terminui arba žinant, kokią vietą užima jų pasiūlymas, jie galėtų būti įpareigoti sumokėti atitinkamas skolas tik tuo atveju, jeigu jų pasiūlymas užimtų pirmą vietą, arba visiškai to nedaryti, jeigu jiems vis tiek nebūtų skirta sutartis. Tai prieštarautų Sąjungos teisės aktų leidėjo aiškiai įtvirtintai pareigos laiku sumokėti mokesčius ir socialinio draudimo įmokas svarbai vertinant dalyvių sąžiningumą ir patikimumą.
49.      Atsižvelgiant į istorinę raidą, ši išvada grindžiama Direktyvos 2004/18 45 straipsnio 2 dalies f punktu, kuris buvo panaikintas Direktyva 2014/24. Pagal šią nuostatą mokesčių ir socialinio draudimo įmokų mokėjimo pareigos pažeidimai buvo dar neprivalomas pašalinimo pagrindas, jie tik Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa buvo pakeisti į privalomą pašalinimo pagrindą. Ši raida taip pat aiškiai patvirtina, kokią didelę svarbą Sąjungos teisės aktų leidėjas dabar teikia šios pareigos įvykdymui laiku, vertinant atitinkamų dalyvių sąžiningumą ir patikimumą.
50.      Taigi, remiantis sisteminiu, teleologiniu ir istoriniu Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 2 dalies aiškinimu, valstybė narė privalo reikalauti, kad pirkimo procedūroje dalyvaujantys ekonominės veiklos vykdytojai imtųsi joje numatytų priemonių iš esmės iki pasiūlymų pateikimo termino pabaigos, siekdami išvengti pašalinimo iš pirkimo procedūros. Kita vertus, valstybė narė privalo numatyti, kad ekonominės veiklos vykdytojai, kurie imasi reikiamų priemonių tik pasibaigus šiam terminui, turi būti pašalinti iš pirkimo procedūros.
51.      Kaip jau nurodyta šios išvados
48 punkte, privalomas pašalinimas yra vienintelė tinkama priemonė, leidžianti pasiekti minėtus Direktyvos 2014/24 tikslus. Atsižvelgiant į tai, kad atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas turėjo numatyti ir buvo įpareigotas laiku įvykdyti savo pareigą sumokėti mokesčius – viršijančius 5000 EUR ribą, kuri taikoma „sunkiems pažeidimams“ pagal Įsatyminio dekreto Nr. 36/23 94 straipsnio 6 dalį, siejamą su II.10 priedo 1 straipsniu – arba tai padaryti iki pasiūlymų pateikimo termino pabaigos, toks pašalinimas taip pat neatrodo netinkamas ar neproporcingas pagal Direktyvos 2014/25 36 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą. Toliau reikia išsiaiškinti, ar taip pat yra proporcinga iš pirkimo procedūros pašalinti LĮA, kuriai priklauso šis ekonominės veiklos vykdytojas.
C.      Ar galima pakeisti LĮA narį, kuriam taikomas privalomas pašalinimo pagrindas (neištaisomas)?
52.      Atsižvelgiant į pirma pateiktas išvadas, reikia išnagrinėti, ar ir, jei taip, kokiomis sąlygomis LĮA turi galimybę pašalinti arba pakeisti vieną iš savo narių, kuris atitinka privalomą pašalinimo pagrindą (neištaisomą), siekdama, kad pati nebūtų pašalinta iš pirkimo procedūros (žr. 1 skirsnį), arba kokios išimtys šiuo požiūriu yra
taikomos (žr. 2 skirsnį).
1.      Sąlygos
a)      Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies antros pastraipos antro sakinio taikymas LĮA
53.      Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies antros pastraipos antras sakinys(15) susijęs su (galimu) „kitos įmonės“, kuri neatitinka atitinkamo atrankos kriterijaus arba kuriai taikomi privalomi pašalinimo pagrindai, pakeitimu. Šioje nuostatoje tiesiogiai numatytu atveju ekonominės veiklos vykdytojas, siekdamas dalyvauti viešojoje sutartyje (ir vėliau ją vykdyti), pasinaudoja kitos įmonės (toliau – pagalbinė įmonė) pajėgumais, kad tenkintų kriterijus, susijusius su ekonomine ir finansine padėtimi, taip pat su techniniu ir profesiniu pajėgumu(16).
54.      Pagal Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies antros pastraipos pirmą sakinį perkantysis subjektas turi patikrinti, ar pagalbinės įmonės taip pat atitinka atrankos kriterijus arba ar joms taikomas Direktyvos 2014/24 57 straipsnyje nustatytas pašalinimo pagrindas. Jei šios įmonės neatitinka atitinkamo atrankos kriterijaus arba joms taikomi privalomi pašalinimo pagrindai, kuriuos nurodė perkantysis subjektas, pastarasis, vadovaudamasis Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies antros pastraipos antru sakiniu, privalo nurodyti, kad ekonominės veiklos vykdytojas pakeistų atitinkamą pagalbinę įmonę(17). Ši nuostata aiškiai netaikoma LĮA nariams.
55.      Vis dėlto Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies ketvirtoje pastraipoje nustatyta, kad „37 straipsnyje nurodyta ekonominės veiklos vykdytojų grupė“, taigi ir LĮA, gali pasinaudoti grupės narių pajėgumais „tomis pačiomis sąlygomis“. Sąvoka „sąlygos“ iš esmės apima visas 79 straipsnio 2 dalies nuostatas, taigi ir galimybę pakeisti LĮA narį pagal 79 straipsnio 2 dalies antros pastraipos antrą sakinį.
56.      Šis supratimas atitinka jurisprudenciją, pagal kurią identiškos – tačiau šiuo atveju netaikytinos – Direktyvos 2014/24 63 straipsnio 2 dalies antros ir ketvirtos pastraipų nuostatos taikomos tais atvejais, kai pašalinimo pagrindas yra susijęs tik su vienu iš LĮA narių(18). Tai yra tuo labiau būtina todėl, kad LĮA – t. y. „ekonominės veiklos vykdytojų grupės“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2014/25 37 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį, ir „ekonominės veiklos vykdytojai“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2014/25 2 straipsnio 6 punktą – pagal tos direktyvos 36 straipsnio 1 dalį turi būti vertinamos taip pat, kaip ir kiti ekonominės veiklos vykdytojai.
57.      Taigi iš esmės ir LĮA, laikydamasi Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies antros ir ketvirtos pastraipose nustatytų sąlygų, turi galimybę pakeisti narį, kuriam taikomas Direktyvos 2014/24 57 straipsnyje numatytas pašalinimo pagrindas.
58.      Vis dėlto reikia išnagrinėti, iki kada LĮA turi būti suteikta galimybė pakeisti narį, kuriam taikomas pašalinimo pagrindas, siekiant išvengti LĮA pašalinimo. Pagrindinėje byloje susiklosčiusioje situacijoje LĮA buvo atsisakyta suteikti galimybę pakeisti narį, kai perkantysis subjektas pranešė, kad atitinkamam nariui taikomas privalomas pašalinimo pagrindas.
b)      Lemiamas pirkimo procedūros etapas
59.      Kaip teigia Italija, nei Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies antroje ir ketvirtoje pastraipose, nei atitinkamose Direktyvos 2014/24 63 straipsnio nuostatose nėra aiškiai nurodyta, iki kurio pirkimo procedūros etapo galima arba privaloma pakeisti pagalbinę įmonę ar LĮA narį, siekiant išvengti konkurso dalyvio ir (arba) LĮA pašalinimo.
60.      Remiantis jurisprudencija, susijusia su Direktyvos 2014/24 63 straipsniu, šioje nuostatoje numatyta, kad perkančioji organizacija, prieš reikalaudama pakeisti pagalbinę įmonę, turi suteikti galimybę konkurso dalyviui arba minėtai įmonei nurodyti priemones, kurių jis ar ji galbūt ėmėsi siekdamas (-a) ištaisyti nustatytą pažeidimą, taigi ir įrodyti, kad gali būti laikomas (-a) patikimu subjektu. Tik tuo atveju, jei konkurso dalyvis arba pagalbinė įmonė nesiėmė jokių taisomųjų priemonių arba priemones, kurių ėmėsi, perkančioji organizacija laiko nepakankamomis, pastaroji gali (tik papildomai) reikalauti, kad ši įmonė būtų pakeista(19).
61.      Šie principai gali būti taikomi Direktyvos 2014/25 79 straipsniui.
62.      Kaip nurodyta šios išvados
34 ir paskesniuose punktuose, LĮA, kuriai taikomas pašalinimo pagrindas, turi imtis taisomųjų priemonių ne vėliau kaip iki pasiūlymų pateikimo termino pabaigos, kad išvengtų pašalinimo pagal Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 2 dalį. Kita vertus, perkantysis subjektas pirmiausia turi suteikti šiam nariui arba LĮA, kuriai jis priklauso, galimybę imtis tokių priemonių iki šio termino pabaigos. Tik paskui jis gali pašalinti ne tik šį narį, bet ir pačią LĮA arba reikalauti, kad pastaroji pakeistų narį. Taigi Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies antra pastraipa – priešingai, nei mano RFI, VIA Ingegneria Srl ir Italija – grindžiama prielaida, kad (privalomas arba neprivalomas) atitinkamos pagalbinės įmonės pašalinimo pagrindas pagal Direktyvos 2014/24 57 straipsnį tuo momentu jau egzistuoja (ir yra neištaisomas).
63.      Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies antros pastraipos antrame sakinyje(20) tokiomis sąlygomis, esant – kaip šiuo atveju – privalomam pašalinimo pagrindui, netgi numatyta perkančiojo subjekto pareiga nurodyti pakeisti atitinkamą pagalbinę įmonę. Todėl valstybės narės – kitaip, nei esant neprivalomam pašalinimo pagrindui (79 straipsnio 2 dalies antros pastraipos trečias sakinys: „gali“) – šiuo požiūriu
neturi diskrecijos teisės perkeldamos direktyvą į nacionalinę teisę(21).
64.      Taigi turi būti sudaryta galimybė LĮA pasibaigus pasiūlymų pateikimo terminui pakeisti vieną iš savo narių, kuriam taikomas privalomas (neištaisomas) pašalinimo pagrindas. Tai neišvengiamai apima galimybę tiesiog pašalinti atitinkamą narį jo nepakeičiant, kaip numatyta Įstatyminio dekreto Nr. 36/23 97 straipsnio 2 dalies pirmame sakinyje ir kaip šiuo atveju pasiūlė ETS
Srl. Vis dėlto kyla klausimas, kokiomis sąlygomis perkantysis subjektas gali atsisakyti tokio pašalinimo ar pakeitimo.
2.      Išimtys
a)      Atidumo ir kontrolės pareigos pažeidimas bei atsakomybė
65.      Remiantis šios išvados
47 punkte minėta jurisprudencija, LĮA nario, kuriam taikomas pašalinimo pagrindas, pakeitimas turėtų būti leidžiamas tik siekiant išvengti pašalinimo iš pirkimo procedūros, jeigu LĮA ir (arba) jos įgaliotasis narys laikėsi atitinkamų atidumo ir priežiūros pareigų. Kitaip tariant, LĮA turi prisiimti atsakomybę už susidariusį vieno iš jos narių pašalinimo pagrindą, jeigu ji ir (arba) jos įgaliotasis narys pažeidė šias pareigas. Tokio pareigų pažeidimo nustatymas vėlgi reiškia, kad pažeidimas, kuriuo grindžiamas pašalinimas, priklauso LĮA ir (arba) jos įgaliotojo (vadovaujančiojo) nario organizacinei kompetencijai ir kontrolės įgaliojimams.
66.      Teisingumo Teismo teigimu, reikalaujama, kad perkančioji organizacija, kai konkurso dalyviai nori pakeisti jų paskirtą pagalbinę įmonę dėl (neprivalomo) pašalinimo pagrindo, kiekvieną atvejį vertintų ir nagrinėtų atskirai. Remiantis jurisprudencija, atsižvelgdamas į proporcingumo principą, perkantysis subjektas privalo konkrečiai įvertinti atitinkamo konkurso dalyvio veiksmus, remdamasis visomis konkrečios bylos aplinkybėmis. Šiuo atveju reikia atsižvelgti į konkurso dalyvio turimas priemones, kurios leidžia jam pačiam patikrinti ir nustatyti, ar pagalbinei įmonei, kurios pajėgumais jis ketino pasinaudoti, yra taikytinas pašalinimo pagrindas(22). Kitaip tariant, pašalinimo pagrindas, kuris taikomas pagalbinei įmonei, negali būti automatiškai priskirtas konkurso dalyviui arba toks priskyrimas negali būti preziumuojamas, o perkantysis subjektas turi pagrįsti ir įrodyti tai kiekvienu konkrečiu atveju.
67.      Šie principai taikomi ir LĮA, kuri nori pakeisti (arba, kaip šiuo atveju, tik pašalinti) vieną iš savo narių, kuriam taikomas privalomas pašalinimo pagrindas. Tai taip pat galima nustatyti iš Direktyvos 2014/24 19 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos ir Direktyvos 2014/25 36 straipsnio 1 dalies. Pagal šias nuostatas LĮA yra prilyginamos kitiems ekonominės veiklos vykdytojams arba pačios turi būti vertinamos kaip tokie. Be to, Teisingumo Teismas nusprendė, kad (neprivalomo) pašalinimo pagrindo taikymas, neatsižvelgiant į LĮA narių solidarią teisinę atsakomybę, turi būti grindžiamas šio individualaus elgesio netinkamu ar aplaidžiu pobūdžiu(23). Kitaip tariant, turi būti nustatytas ir konkrečiai įrodytas LĮA ar jos narių elgesio netinkamas arba aplaidus pobūdis. Todėl RFI, VIA Ingegneria ir Italijos argumentą, kad LĮA, kaip tokia, iš principo automatiškai atsako už pateiktą pasiūlymą ir taip pat už vieno iš jos narių neteisėtą elgesį(24), reikia atmesti.
68.      Nuoseklūs svarstymai taip pat patvirtina nuomonę, kad nario neteisėtas elgesys, dėl kurio taikomas Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 2 dalyje numatytas pašalinimo pagrindas, negali būti automatiškai priskirtas LĮA siekiant pateisinti jos pašalinimą iš pirkimo procedūros.
69.      Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje(25) numatyta prezumpcijos ir priskyrimo taisyklė, taikoma tik pirmoje pastraipoje išvardytiems privalomiems pašalinimo pagrindams, jeigu atitinkamus pažeidimus(26) padarė (galutiniu teismo sprendimu nuteistas) asmuo, kuris yra ekonominės veiklos vykdytojo administracijos, valdymo ar priežiūros organo narys arba kuris turi atstovavimo, sprendimo ar kontrolės įgaliojimus to ekonominės veiklos vykdytojo atžvilgiu.
Vis dėlto tokia prezumpcijos ir priskyrimo taisyklė netaikoma 57 straipsnio 2 dalyje numatytam pašalinimo pagrindui – pareigos mokėti mokesčius ir socialinio draudimo įmokas pažeidimo atveju. Iš to galima daryti išvadą, kad šiuo atveju būtina atlikti patikrinimą ir pateikti motyvus kiekvienu konkrečiu atveju, siekiant priskirti neteisėtus veiksmus visos LĮA nariui. Taip pat atsižvelgiama į tai, kad LĮA – skirtingai nei įmonių grupėje, kuri turi koncerno struktūrą – organizacinė valdžia ir kontrolės įgaliojimai bei galimybės yra riboti(27).
70.      Galiausiai tokį individualų kiekvieno atvejo vertinimą patvirtina ir Sąjungos viešųjų pirkimų teisės aktų tikslas, t. y. atvėrimas kuo platesnei konkurencijai ir interesas užtikrinti, kad konkurse dalyvautų kuo daugiau kandidatų(28). Toks atvėrimas kuo platesnei konkurencijai numatytas siekiant ne tik Bendrijos intereso laisvo prekių ir paslaugų judėjimo srityje, bet taip pat pačios perkančiosios organizacijos interesų, kuri šitaip turės platesnį pasirinkimą tarp naudingiausio ir geriausiai vietos valdžios subjekto poreikius atitinkančio pasiūlymo(29). Kaip matyti iš situacijos, kuria grindžiamas pagrindinis ginčas, LĮA pašalinimas gali lemti ekonomiškai palankiausio pasiūlymo praradimą, nors tokio pašalinimo pagrindas yra susijęs tik su antraeiliu nariu.
71.      Siekiant nustatyti, ar LĮA pažeidė savo pareigą elgtis apdairiai, ir, jei reikia, per savo įgaliotąjį (ir valdantįjį) narį perkančioji organizacija turi kiekvienu konkrečiu atveju patikrinti ir įvertinti, ar LĮA arba jos įgaliotasis narys galėjo (laiku) patikrinti, ar kuris nors iš jos narių atitiko pašalinimo pagrindą(30), ar netgi – imdamasis atitinkamų taisomųjų priemonių – jį pašalinti ar jo išvengti.
72.      Ar taip yra konkrečiu atveju, galiausiai turi įvertinti nacionalinis teismas. Kaip teigia Komisija, negalima visiškai atmesti galimybės, kad LĮA įgaliotasis narys ETS – teisiškai ar faktiškai – neturėjo galimybės sužinoti apie pašalinimo pagrindą, kol RFI apie tai nesužinojo iš Italijos mokesčių administracijos ir apie tai nepranešė ETS. Kita vertus, kaip per teismo posėdį nurodė visų pirma Italija ir VIA Ingegneria, galėtų būti laikoma, kad LĮA pažeidė savo pareigą elgtis apdairiai, nes ETS, galbūt pažeisdama savo pareigas, prieš pateikdama pasiūlymą nepasirūpino, kad visi LĮA nariai pateiktų pažymą apie mokestinių įsipareigojimų įvykdymą.
73.      Galiausiai reikia išsiaiškinti, ar Sub-Service pašalinimas iš LĮA būtų lėmęs neleistiną pasiūlymo pakeitimą po jo pateikimo.
b)      Esminis pasiūlymo pakeitimas po jo pateikimo
74.      Kaip nurodyta šios išvados
45 punkte, pagal vienodo vertinimo ir nediskriminavimo principus
ir skaidrumo reikalavimą, užtikrinančius konkurenciją tarp konkurso dalyvių, iš esmės draudžiama vėliau keisti jau pateiktą pasiūlymą.
75.      Taigi perkančiosios organizacijos pateiktas prašymas, kuriuo reikalaujama pakeisti narį, kurio pajėgumu LĮA ketina remtis, neturi lemti to, kad LĮA pateiktų tai, kas iš tikrųjų galėtų būti laikoma nauju pasiūlymu, palyginti su pirminiu pasiūlymu, o visų pirma turėtų būti susijęs su šio pasiūlymo turinio ir sudėties patikslinimu(31). Taigi tai reiškia, kad ekonominės veiklos vykdytojas, pateikiantis pasiūlymą, ir subjektas, kuriam gali būti skirta sutartis, teisiškai ir materialiai turi būti tas pats asmuo(32). Tai matyti ir iš to, kad LĮA nariai – kaip „ekonominės veiklos vykdytojų grupė“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2014/25 37 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį, ir kaip „ekonominės veiklos vykdytojai“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2014/25 2 straipsnio 6 punktą – pateikia vieną bendrą pasiūlymą.
76.      Jeigu tokio nario pakeitimas (arba pašalinimas) lemtų tik neesminį vėlesnį pasiūlymo pakeitimą, pagal Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2dalies antrą pastraipą tai būtų laikoma priimtina.
77.      Teisingumo Teismas, remdamasis šiuo aiškinimu, nusprendė, kad perkantysis subjektas nepažeidžia vienodo požiūrio į visus konkurso dalyvius principo, jei leidžia vienam iš dviejų ūkio subjektų, sudariusių įmonių grupę, kuri šio subjekto buvo pakviesta teikti pasiūlymą, pakeisti šią grupę po jos iširimo ir savo vardu dalyvauti viešojo pirkimo sutarties sudarymo derybų procedūroje, su sąlyga, kad, pirma, šis ūkio subjektas pats atitinka perkančiojo subjekto nustatytus reikalavimus ir, antra, jo tolesnis dalyvavimas minėtoje procedūroje neiškreipia kitų konkurso dalyvių konkurencinės padėties(33). Taip yra, pavyzdžiui, kai konkurso dalyvis, pasirinkęs naują teisinę formą ir atlikęs vidinį persitvarkymą, formaliai pakeičia savo tapatybę, tačiau tai nesukelia esminių pasiūlymo sutartinių sąlygų pakeitimų(34).
78.      Remiantis nutartimi dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, narys, kuriam taikomas privalomasis pašalinimo pagrindas, turėtų prisiimti tik 0,31 % LĮA siūlomų paslaugų. Be to, LĮA įgaliotasis narys ETS nurodė, kad atitinkamo nario pašalinimas netrukdytų LĮA dalyvauti pirkimo procedūroje ir nesukeltų jos techninio bei ekonominio pasiūlymo pakeitimų.
79.      Kaip teigia Komisija, atsižvelgiant į tai, kad šio nario dalis pateiktame pasiūlyme sudaro tik 0,31 %, jo pašalinimas – su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas – galėtų būti prilygintas vien LĮA vidiniam pertvarkymui, neturinčiam esminės reikšmės. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar šios aplinkybės galėjo ar netgi turėjo paskatinti perkančiąją organizaciją pagal Įstatyminio dekreto Nr. 36/23 97 straipsnio 2 dalies antrą sakinį susilaikyti nuo LĮA pašalinimo iš pirkimo procedūros. Ši nuostata akivaizdžiai suteikia perkančiajam subjektui diskreciją spręsti, ar LĮA numatytos priemonės yra pakankamos („priemonės buvo taikytos ne laiku arba nepakankamai“). Jeigu taip būtų, ši nuostata taip pat galėtų būti aiškinama laikantis direktyvos nuostatų – visų pirma atsižvelgiant į Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą(35), o tai taip pat turi įvertinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
3.      Tarpinė išvada
80.      LĮA turi būti iš esmės suteikta galimybė pašalinti arba pakeisti narį, kuriam taikomas privalomas pašalinimo pagrindas pagal Direktyvos 2014/25 57 straipsnio 2 dalį, siekiant išvengti pačios LĮA pašalinimo iš pirkimo procedūros. Būtina sąlyga tokiu atveju yra tai, kad LĮA arba jos įgaliotasis narys – faktiškai ar teisiškai – negali laiku nustatyti šio pašalinimo pagrindo buvimo, užkirsti kelią jo atsiradimui arba imtis pakankamų taisomųjų priemonių. Jeigu pašalinamas ar pakeičiamas narys ketina vykdyti tik nedidelę konkurso pasiūlymo dalį, toks pašalinimas ar pakeitimas gali lemti tik nereikšmingą LĮA pasiūlymo pakeitimą, kuris neturi įtakos konkurencijai tarp konkurso dalyvių. Ar šios sąlygos yra įvykdytos ir ar atitinkami nacionalinės teisės aktai gali būti aiškinami ir taikomi laikantis šių principų, turi įvertinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
V.      Išvada
81.      Taigi siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas,
Italija) prašymą priimti prejudicinį sprendimą:
2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos
2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB,
57 straipsnio 2 dalis, siejama su 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/25/ES dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/17/EB,
79 straipsnio 2 dalimi ir 80 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, taip pat Sąjungos teisės proporcingumo principas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama priimti tokius nacionalinės teisės aktus arba juos aiškinti
taip, kad pagal juos LĮA turi būti pašalinta iš viešojo pirkimo procedūros, nes vienas iš jos narių, kuris pareigą, susijusią su – galutinai nustatytų – mokesčių mokėjimu
įvykdė tik pasibaigus konkurso pasiūlymų pateikimo terminui, negali būti pašalintas ar pakeistas vien dėl to, kad LĮA tai pasiūlė tik po to, kai apie pašalinimo pagrindą sužinojo iš perkančiosios organizacijos.
1      Originalo kalba: vokiečių.
2      2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB (OL L 94, 2014, p. 65).
3      2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/25/ES dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/17/EB (OL L 94, 2014, p. 243), su pakeitimais, padarytais 2025 m. spalio 22 d. Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) 2025/2150 (OL L 2025/2150).
4      GURI, Nr. 77, 2023 m. kovo 31 d., paprastasis priedas Nr. 12.
5      Šiuo aspektu
analogiška Direktyvos 2014/24 63 straipsnio 2 dalis šiam atvejui netaikytina.
6      Tai yra „galutinis“ administracinis sprendimas pagal Vokietijos teisės sampratą.
7      2025 m. rugpjūčio 1 d. Sprendimas Daka ir kt. (C-422/23, C-455/23, C-459/23, C-486/23 ir C-493/23, EU:C:2025:592, 109 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
8      Šiuo klausimu žr. 2023 m. sausio 26 d. Sprendimą HSC Baltic ir kt. (C-682/21, EU:C:2023:48, 51 punktas).
9      Žr. De Mars, S., Exclusion and self-cleaning in Article 57: discretion at the expense of clarity and trade?, iš Ølykke, G. S. ir Sanchez Graells, A. (eds.), Reformation or Deformation of the EU Public Procurement Rules, Edward Elgar Law, Cheltenham and Northampton, 2016, p. 257.
10      Žr. Sanchez Graells, A., Exclusion, Qualitative Selection and Short-listing in the New Public Sector Procurement Directive 2014/24, iš Lichère, F., Caranta, R., Treumer, S. (eds.), Modernising Public Procurement: The new Directive, DJØF Publishing, Kopenhagen, European Procurement Law Series, 2014, p. 114.
11      Šiuo klausimu žr. 2020 m. sausio 30 d. Sprendimą
Tim (C-395/18, EU:C:2020:58, 41 punktas), ir 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimą
Infraestruturas de Portugal ir Futrifer Indústrias Ferroviárias (C-66/22, EU:C:2023:1016, 55–57 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija). Taip pat žr. Direktyvos 2014/24 84 konstatuojamosios dalies antrą pastraipą.
12      Šiuo klausimu žr. 2013 m. spalio 10 d. Sprendimą Manova (C-336/12, EU:C:2013:647, 31 ir 32 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija) ir
2021 m. birželio 3 d. Sprendimą Rad Service ir kt. (C-210/20, EU:C:2021:445, 43 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
13      Žr. 2013 m. spalio 10 d. Sprendimą Manova (C-336/12, EU:C:2013:647, 42 punktas).
14      Šiuo klausimu žr. 2020 m. sausio 30 d. Sprendimą
Tim (C-395/18, EU:C:2020:58, 42 punktas).
15      Šios nuostatos formuluotė yra tokia: „Perkantysis subjektas reikalauja, kad ekonominės veiklos vykdytojas pakeistų subjektą, kuris neatitinka atitinkamo atrankos kriterijaus arba kurio atžvilgiu yra privalomų pašalinimo pagrindų, kuriuos nurodė perkantysis subjektas.“
16      Šiuo klausimu – atsižvelgiant į Direktyvos 2014/24 63 straipsnį – žr. 2021 m. birželio 3 d. Sprendimą Rad Service ir kt. (C-210/20, EU:C:2021:445, 29 ir 30 punktai).
17      Vis dėlto pagal Direktyvos 2014/25 79 straipsnio 2 dalies antros pastraipos trečią sakinį perkantysis subjektas turi šiuo klausimu diskreciją („gali“).
18      Žr. 2021 m. rugsėjo 7 d. Sprendimą Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras (C-927/19, EU:C:2021:700, 149 ir paskesni punktai). Taip pat žr. 2022 m. rugsėjo 30 d. Nutartį ĒDIENS & KM.LV (C-592/21, EU:C:2022:746, 22 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
19      Žr. 2021 m. birželio 3 d. Sprendimą Rad Service ir kt. (C-210/20, EU:C:2021:445, 36 ir 37 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija) ir 2021 m. rugsėjo 7 d. Sprendimą Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras (C-927/19, EU:C:2021:700, 153 ir 154 punktai).
20      Taip pat Direktyvos 2014/25 63 straipsnio 2 dalies antros pastraipos antras sakinys.
21      Žr. 2021 m. rugsėjo 7 d. Sprendimą Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras (C-927/19, EU:C:2021:700, 152 ir paskesni punktai).
22      Šiuo klausimu žr. 2020 m. sausio 30 d. Sprendimą
Tim
(C-395/18, EU:C:2020:58, 48, 51 ir 52 punktai) ir 2021 m. birželio 3 d. Sprendimą Rad Service ir kt.
(C-210/20, EU:C:2021:445, 39 ir 40 punktai).
23      Žr. 2023 m. sausio 26 d. Sprendimą HSC Baltic ir kt. (C-682/21, EU:C:2023:48, 49 ir 50 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija). Ar tai taip pat atsiranda dėl nuobaudų ar baudžiamojo pobūdžio pašalinimo iš pirkimų procedūros, kaip nurodyta 2024 m. gegužės 30 d. Sprendime Vialto Consulting / Komisija (C-130/23 P, EU:C:2024:439, 31 punktas), šiuo atveju nereikia nagrinėti. Žr. 2024 m. gruodžio 18 d. Sprendimą TP / Komisija (T-776/22, EU:T:2024:908, 61 ir paskesni punktai), kuris yra skundžiamas teisme dar neišnagrinėtu apeliaciniu skundu.
24      Taip pat žr. prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo ir Italijos nuorodą į 2019 m. rugsėjo 19 d. Consiglio di Stato (Valstybės Taryba, Italija) sprendimą Nr. 6237, pagal kurį tarp LĮA narių yra tokia glaudi sąsaja, „kad kategoriškai atmetama galimybė, jog galimi pašalinimo pagrindai būtų nežinomi bent vienam iš kitų atitinkamos LĮA narių“.
25      Šios nuostatos formuluotė yra tokia: „Pareiga pašalinti ekonominės veiklos vykdytoją taip pat taikoma, kai galutiniu teismo sprendimu nuteistas asmuo yra to ekonominės veiklos vykdytojo administracijos, valdymo ar priežiūros organo narys arba kuris turi atstovavimo, sprendimo ar kontrolės įgaliojimus to ekonominės veiklos vykdytojo atžvilgiu.“
26      Tai apima, be kita ko, dalyvavimą nusikalstamos organizacijos veikloje (a punktas), korupciją (b punktas), sukčiavimą (c punktas), teroristinius nusikaltimus ir pan. (d punktas), pinigų plovimą ar teroristų finansavimą (e punktas), taip pat vaikų darbą ir kitas prekybos žmonėmis formas (f punktas).
27      Žr. 2021 m. rugsėjo 7 d. Sprendimą Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras (C-927/19, EU:C:2021:700, 156 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
28      Žr. 2009 m. gegužės 19 d. Sprendimą Assitur (C-538/07, EU:C:2009:317, 26 punktas) ir 2009 m. gruodžio 23 d. Sprendimą CoNISMa (C-305/08, EU:C:2009:807, 37 punktas).
29      Žr. 2009 m. gruodžio 23 d. Sprendimą CoNISMa (C-305/08, EU:C:2009:807, 37 punktas) ir generalinio advokato P. Mengozzi išvadą byloje MT Højgaard ir Züblin (C-396/14, EU:C:2015:774, 58 punktas).
30      Žr. 2021 m. rugsėjo 7 d. Sprendimą Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras (C-927/19, EU:C:2021:700, 157 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
31      Šiuo klausimu žr. 2021 m. birželio 3 d. Sprendimą Rad Service ir kt. (C-210/20, EU:C:2021:445, 44 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
32      Žr. generalinio advokato P. Mengozzi išvadą byloje MT Højgaard ir Züblin (C-396/14, EU:C:2015:774, 63 punktas).
33      Žr. 2016 m. gegužės 24 d. Sprendimą MT Højgaard ir Züblin (C-396/14, EU:C:2016:347, 44 punktas).
34      Šiuo klausimu žr. 2008 m. birželio 19 d. Sprendimą pressetext Nachrichtenagentur (C-454/06, EU:C:2008:351, 44 ir 45 punktai) ir generalinio advokato P. Mengozzi išvadą byloje MT Højgaard ir Züblin (C-396/14, EU:C:2015:774, 76 punktas).
35      Žr. šios išvados
63 ir 64 punktus.