61997CC0328_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
Inledning
1 Detta mål handlar om huruvida två sorters tabletter som innehåller höga koncentrationer av C-vitamin (askorbinsyra) samt kalk skall klassificeras enligt tullnummer avseende medikamenter (tullnummer 3004), livsmedelsberedningar (tullnummer 2106) eller provitaminer och vitaminer (tullnummer 2936).
Rättsliga och faktiska omständigheter
2 Målet rör gemenskapens Kombinerade nomenklatur (nedan kallad KN), i dess version enligt kommissionens förordning (EEG) nr 2505/92 av den 14 juli 1992 om ändring av bilagorna I och II till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan.(1) KN har sin grund i Tullsamarbetsrådets System för harmoniserad varubeskrivning och kodifieringssystem för harmoniserad varubeskrivning och kodifiering (nedan kallat HS).(2)
3 I kapitel 30, med rubriken "Farmaceutiska produkter", i KN, avser tullnummer 3004 "Medikamenter (med undantag av varor enligt nr 3002, 3005 eller 3006) bestående av blandade eller oblandade produkter för terapeutiskt eller profylaktiskt bruk, föreliggande i avdelade doser eller i former eller förpackningar för försäljning i detaljhandeln". Undernummer 3004 50 avser "Andra medikamenter innehållande vitaminer eller andra produkter enligt nr 2936". Dess undernummer 10, i sin tur, avser produkter av samma slag "[f]öreliggande i former eller förpackningar av sådana slag som säljs i detaljhandeln". Enligt punkt 1 a i de inledande anmärkningarna till kapitel 30 i KN omfattar kapitlet inte "födoämnen och drycker (t.ex. dietiska, berikade eller för diabetiker avsedda födoämnen, näringstillskott, stärkande drycker och mineralvatten)", vilka skall klassificeras enligt avdelning 4 i KN.(3)
4 Undernummer 3004 50 i HS är identiskt med sin motsvarighet i KN. I Tullsamarbetsrådets förklarande anmärkningar till HS (nedan kallade HSEN) avseende tullnummer 3004 i HS anges att detta
"avser produkter ... som till följd av sin förpackning, och särskilt avsaknaden av lämpliga uppgifter (om för vilken sjukdom eller vilket tillstånd de är avsedda, användningssätt eller hur de skall intas, uppgift om dosering etc.), uppenbart är avsedda att försäljas direkt till användare (privatpersoner, sjukhus etc.) och som inte omförpackats, i den mening som avses ovan. Dessa uppgifter (på alla språk) kan anges på behållaren eller förpackningen, på bipacksedlar till produkten eller på annat sätt ... Å andra sidan skall rena produkter anses saluföras för terapeutiskt eller profylaktiskt bruk, även om detta inte särskilt anges, om de saluförs i en form som är tydligt avsedd för sådant bruk".(4)
HSEN innehåller också passager som till sin lydelse i stort sett överensstämmer med ovannämnda inledande anmärkning i punkt 1 a till KN och anger att undantaget för födoämnen och drycker skall tillämpas "huvudsakligen ... på livsmedelsberedningar som endast innehåller näringsämnen. De huvudsakliga näringsämnena i födoämnen är proteiner, kolhydrater och fett. Vitaminer och mineralsalter har stor betydelse i samband med näringsämnen". I HSEN anges också att tullnummer 3004 "utesluter näringstillskott som innehåller vitaminer eller mineralsalter som har till syfte att vidmakthålla hälsa eller välbefinnande men som inte påverkar förebyggande eller behandling av någon sjukdom", vilka i allmänhet klassificeras enligt tullnummer 2106 eller kapitel 22 i HS.
5 I kommissionens förklarande anmärkningar till KN (nedan kallade CNEN)(5) till kapitel 30 anges följande under rubriken "Allmänna anmärkningar":
"Beskrivningen av en produkt som ett medikament i gemenskapslagstiftningen (med undantag av beskrivningar som särskilt berör klassificeringen i Kombinerade nomenklaturen) eller i medlemsstaternas nationella lagstiftning eller i någon farmakopé är inte avgörande för klassificeringen enligt detta kapitel."
6 Kapitel 21 i avdelning IV i KN har rubriken "Diverse ätbara beredningar". Tullnummer 2106 avser "Livsmedelsberedningar, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans". Enligt den inledande anmärkningen i punkt 1 g till kapitel 21 i KN omfattar detta kapitel inte "jäst som föreligger som medikament samt andra produkter enligt nr 3003 och 3004". I HSEN anges att det likalydande tullnumret i HS bland annat omfattar följande:
"De beredningar som ofta benämns näringstillskott, framställda av växtextrakt, fruktkoncentrat, honung, fruktsocker m.m., till vilka vitaminer och ibland mycket små mängder järn har tillsatts. Dessa preparat ges ofta en förpackning varpå anges att de är avsedda för att hålla kroppen vid god hälsa. Liknande preparat som används för att förebygga eller behandla en sjukdom eller en sjuklig förändring omfattas inte (nr 3003 eller 3004)."
7 Kapitel 29 i KN avser "Organiska kemikalier". Tullnummer 2936 har rubriken "Provitaminer och vitaminer, naturliga eller syntetiskt reproducerade (inbegripet naturliga koncentrat), sådana derivat av provitaminer eller vitaminer som används främst som vitaminer samt blandningar av dessa ämnen med varandra, även i lösning".
8 Klassificering av produkter enligt gemenskapsrätten sker efter lydelsen av rubrikerna i KN och anvisningar i avsnitt eller kapitel.(6) Detta kapitel är i sig ett användbart hjälpmedel för tolkningen av KN.(7) CNEN och HSEN kan vara ett viktigt hjälpmedel för tolkningen av omfattningen av olika tullnummer men saknar bindande rättsverkan.(8)
9 Kommissionen har också antagit två detaljerade förordningar, till vilka det hänvisas i förevarande mål. I kommissionens förordning (EEG) nr 2061/89 av den 7 juli 1989 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen(9) hänvisas till följande produkt:
"Preparat i form av tabletter, i förpackningar för detaljhandelsförsäljning, med instruktioner om dosering och uppgift om sammansättning för att motverka C-vitaminbrist.
Varje tablett som väger 750 mg innehåller - Askorbinsyra: 500 mg
- Nyponpulver, cellulosa, vegetabiliskt stearin, växtfetter, magnesiumstearat,
kiseldioxid och livsmedelsglasyr som innehåller protein: 250 mg."
Dessa tabletter klassificeras enligt tullnummer 2106 90 91.
10 Enligt kommissionens förordning (EEG) nr 2723/90 av den 24 september 1990 om ersättande av nummer som är fastställda på grundval av Gemensamma tulltaxenomenklaturen, vilken trädde i kraft den 31 december 1987, med KN-nummer som är fastställda på grundval av Kombinerade nomenklaturen i vissa förordningar om klassificering av varor,(10) klassificeras multivitaminpiller och multivitaminbrustabletter, som bland annat innehåller 60 mg och 75 mg C-vitamin, enligt KN-tullnummer 2106 90 99 i enlighet med kommissionens förordning (EEG) nr 210/85 av den 25 januari 1985 om klassificering av varor som omfattas av undernummer 21.07 G I d 1 i Gemensamma tulltaxan.(11)
11 I detta sammanhang finns även skäl att nämna rådets direktiv 65/65/EEG av den 26 januari 1965 om tillnärmning av bestämmelser som fastställs genom lagar eller andra författningar och som gäller farmaceutiska specialiteter(12), där det föreskrivs att en farmaceutisk specialitet får saluföras i en medlemsstat endast om den ansvariga myndigheten i medlemsstaten givit tillstånd till försäljningen.(13) Direktivets syfte är att undanröja hinder för handeln med patentskyddade läkemedel mellan medlemsstaterna till följd av bristande överensstämmelse mellan nationella bestämmelser för att värna om folkhälsan.(14) I artikel 1.2 i direktiv 65/65/EEG definieras ett läkemedel enligt följande:
"[V]arje substans eller kombination av substanser som tillhandahålls för att behandla eller förebygga sjukdom hos människor eller djur, varje substans eller kombination av substanser som är avsedd att tillföras människor eller djur i syfte att ställa diagnos eller att återställa, korrigera eller modifiera fysiologiska funktioner."
12 För att denna sammanställning av relevanta bestämmelser skall vara fullständig är det lämpligt att sammanfatta en del av domstolens senare praxis i fråga om klassificering av produkter som läkemedel. "Det avgörande kriteriet", såsom det uttrycks bland annat i domen i målet Bioforce(15) (nedan kallat Bioforce I), "för klassificering av varor i tullhänseende skall, med hänsyn till kravet på rättssäkerhet, sökas i varornas objektiva särdrag och egenskaper, såsom dessa definieras i tullnumren i Gemensamma tulltaxan".(16) Domstolen tillade att detta skulle beslutas "mot bakgrund av läkarvetenskapens utveckling". Det målet rörde droppar innehållande ett hagtornsextrakt och en tillsats av alkohol som kunde intas som ett tonikum för hjärtat. Det fastslogs att produkten presenterades som ett medikament.(17) Domstolen godtog vetenskaplig bevisning för att de ifrågavarande dropparna hade "klart definierade terapeutiska och, framför allt, profylaktiska särdrag, vars verkan är koncentrerad på vissa särskilda funktioner i människokroppen, nämligen hjärt- och cirkulationsfunktioner samt neurovegetativa funktioner".(18)
13 Målet Bioforce II(19) rörde klassificering i tullhänseende av produkter bestående av en tinktur baserad på färska växter med innehåll av Echinacea purpurea, som salufördes i förpackningar med uppgift om sammansättning, användningsområde och rekommenderad dosering och som var avsedd att hjälpa kroppen att återhämta sig efter infektioner. Den behöriga tullmyndigheten ansåg att de aktiva substanserna i Echinacea ännu inte hade vunnit allmänt erkännande och vägrade klassificera produkterna som medikament. Domstolen fastslog med stöd av ingivna handlingar och yttranden, att det stod klart att användning av produkten i fråga rekommenderades i lämpliga doser särskilt "för att stärka kroppens försvar mot förkylningar som medför feber och, särskilt i fråga om Echinaforce, mot kroniska infektioner och inflammationer, vid ökad smittorisk och kraftlöshet, efter infektionssjukdomar samt mot hudsjukdomar".(20) Domstolen gjorde även följande uttalande, vilket har varit föremål för missförstånd:
"Vilket terapeutiskt eller profylaktiskt intresse produkterna i fråga än har, måste det konstateras att beskrivningen av dessas läkande eller förebyggande egenskaper samt det sätt på vilket de förpackas, används och saluförs i sig är av sådan art att de måste betraktas som produkter vilkas egenskaper är kännetecknande för medikamenter. Som en följd därav är det uteslutet att de kan användas annat än för terapeutiskt eller profylaktiskt bruk."(21)
Domstolen tillade att den omständigheten att produkterna i fråga är godkända för försäljning som medikamenter i de medlemsstater där de saluförs, eller åtminstone har varit föremål för en ansökan om sådant godkännande, "utgör ett ytterligare tecken på att de har de särdrag och objektiva egenskaper som anges i nummer 3004 i GTT".(22)
14 I målet LTM(23) ombads domstolen uttala sig om klassifikationen i tullhänseende av två produkter, av vilka en innehöll vissa vitaminer i många gånger högre koncentration än det rekommenderade intaget vid förebyggande eller korrektion av vitaminbrist till följd av otillräcklig eller obalanserad kost. Den andra produkten var en kombination av aminosyror, mineralsalter och spårämnen och rekommenderades i fall av kraftlöshet, konvalescens, överansträngning, förlorad aptit, viktförlust och åldrande. Domstolen ansåg att ingen av produkterna hade klart definierade terapeutiska eller profylaktiska särdrag, vars verkan var koncentrerad på vissa särskilda funktioner i människokroppen, och att ingendera kunde användas för att förebygga eller behandla bristsjukdomar, såsom fordrades enligt domen i målet Bioforce I.(24) Den omständigheten att de ifrågavarande produkterna var föremål för tillstånd att saluföras i Frankrike som läkemedel,(25) att de presenterades som läkemedel och att de såldes uteslutande på apotek kunde vara ett viktigt indicium på, men kompenserade ändå inte avsaknaden av, att dessa väsentliga särdrag förelåg.(26) Domstolen uttalade särskilt att syftet med direktiv 65/65/EEG - nämligen att undanröja handelshinder och samtidigt skydda folkhälsan - skiljde sig från syftet med Kombinerade nomenklaturen, och att klassificeringen av en produkt som läkemedel i den mening som avses i direktivet skulle tolkas brett och kunde variera mellan medlemsstaterna.(27) Kombinerade nomenklaturen skulle däremot tillämpas enhetligt av alla medlemsstater.(28)
15 Glob-Sped AG (nedan kallat sökanden) ansökte den 26 januari 1993 hos Hauptzollamt Lörrach (generaltullmyndigheten i Lörrach, nedan kallad svaranden) om tillstånd att bringa de två ifrågavarande produkterna i fri omsättning som medikamenter. De två produkterna är Taxofit Vitamin C + Ca Brausetabletten, brustabletter innehållande 1 000 mg C-vitamin, och Taxofit Vitamin C Kautabletten, tuggtabletter innehållande 500 mg C-vitamin. Dessa kvantiteter förefaller vida överstiga vad som rekommenderas i normalt kostintag (i genomsnitt 75 mg per dag).(29) På förpackningen till båda produkterna anges att de skall intas för att förstärka immunsystemet i fall av ökad risk för infektioner, såsom förkylningar eller influensa, vid överansträngning, trötthet eller (vad avser brustabletterna) allergiska reaktioner. Båda produkterna uppges traditionellt användas i stärkande syfte ("zur Stärkung und Kräftigung"), vad avser tuggtabletterna som en profylaktisk åtgärd. Enligt doseringsanvisningarna skall ett visst antal tabletter intas dagligen, beroende på omständigheterna, om inte läkare föreskriver annat. Det finns också en varningstext på båda förpackningarna om att produkten är ett medikament som skall förvaras på lämpligt sätt och utom räckhåll för barn och att den som använder produkten skall läsa anvisningarna. Tillstånd att saluföra båda produkterna som medikamenter i Tyskland har utfärdats enligt direktiv 65/65/EEG.
16 Svaranden har stött sig på en expertundersökning och anfört att produkterna skall klassificeras som "livsmedelsberedningar, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans" (tullnummer 2106 90 99 i KN). Finanzgericht avslog sökandens yrkande, på grund av att det inte fanns någon uppgift på förpackningen om exakt vilken inverkan tabletterna har på vissa närmare angivna sjukdomar,(30) och anförde att produkterna därför skulle klassificeras som vitaminer. Sökanden förde revisionstalan vid Bundesfinanzhof (nedan kallad den nationella domstolen) mot Finanzgerichts avgörande. Sökanden åberopade domen i det ovannämnda målet Bioforce II(31) och gjorde gällande att de ifrågavarande tabletterna skulle klassificeras som medikamenter på grund av sina objektiva särdrag och sin inverkan på vissa sjukdomar och/eller på grund av sin förpackning och tillståndet att saluföra dem. Sökanden hänvisade till en publikation som utgivits av Bundesgesundheitsamt (förbundshälsomyndigheten), där en dos av 50 till 225 mg C-vitamin per dag rekommenderas för profylaktiska ändamål, beroende på omständigheterna, och 225 mg till 1 000 mg per dag som behandling av sjukdomar som skörbjugg, Barlows sjukdom, undernäring, allvarliga chocker och infektioner.(32) Svaranden medgav att koncentrerad C-vitamin var lämplig för behandling av vissa sjukdomar, men anförde att upplysningarna på förpackningen skulle göra det möjligt att använda produkten som medikament och att identifiera den som ett sådant, och att sådana upplysningar saknades i förevarande fall.
17 Den nationella domstolen ansåg att en produkt inte är ett medikament om den enbart avhjälper underskott, även om den sålunda indirekt motverkar bristsjukdomar. Produkten måste verka både som en ersättning i fall av underskott och som behandling eller ha profylaktisk inverkan på andra än bristsjukdomar. Den nationella domstolen ansåg att EG-domstolen i målet Bioforce II fäste större vikt vid förpackningen av produkter än i tidigare mål, med påföljd att de ifrågavarande tabletterna förmodligen kunde anses vara medikamenter med stöd av upplysningarna på förpackningen, men att sökanden hade gått längre än så och anfört att produkterna kunde klassificeras som medikamenter enbart på grund av förpackningen. För att bringa klarhet i detta problem hänsköt den nationella domstolen i enlighet med artikel 177 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (nedan kallat fördraget) följande frågor till EG-domstolen:
"1 Skall domstolens resonemang i punkt 15 i dess dom av den 15 maj 1997 i mål C-405/95, Bioforce II: Echinacea, tolkas så, att ett preparat inte behöver uppvisa några objektiva egenskaper med avseende på sitt terapeutiska eller profylaktiska bruk för att kunna betraktas som en produkt med de typiska egenskaperna hos medikamenter enligt KN-nummer 3004 eller så, att preparatet kan klassificeras enligt det numret enbart med ledning av dess helhetsutformning (bruksanvisning, förpackning, överlämnande och marknadsföring), det vill säga dess subjektiva ändamål?
2 Om den första frågan besvaras nekande, skall då Kombinerade nomenklaturen av år 1993 tolkas så, att sådana vitamintabletter som 'Taxofit Vitamin C + Ca brustabletter' och 'Taxofit Vitamin C tuggtabletter', som innehåller 1 000 mg respektive 500 mg C-vitamin (askorbinsyra) per tablett, som importeras i förpackningar för försäljning i detaljhandeln och enligt den på förpackningen angivna bruksanvisningen skall användas i vissa doser, bland annat 'för att stärka immunförsvaret vid förkylning och influensa, ... vid allergier' och 'i förebyggande syfte vid ökad risk för infektioner', är tillåtna som medikamenter i Förbundsrepubliken Tyskland enligt KN-nummer 3004 - Medikamenter bestående av blandade eller oblandade produkter för terapeutiskt eller profylaktiskt bruk för försäljning i detaljhandeln?"
Yttranden
18 Skriftliga och muntliga yttranden har ingivits av sökanden, Republiken Frankrike och kommissionen.
19 Sökanden gör gällande att Finanzgericht hade godtagit att produkterna i fråga hade profylaktisk och terapeutisk verkan, och att det därför saknas skäl att besvara den första frågan. Om det ges särskilda instruktioner för användningen av produkterna för medicinskt ändamål, kan den omständigheten att produkten också anges ha annan, enbart stärkande verkan, inte ändra dess klassificering enligt KN som ett medikament. Den subjektiva avsikten bakom saluföringen av en produkt kan påverka dess objektiva särdrag genom valet av förpackning och det språk som används på denna. Om således EG-domstolen väljer att besvara den första frågan, anser sökanden med stöd av domen i målet Bioforce II att den skall besvaras jakande, för att det skall skapas en parallellism mellan KN-klassifikationen och tillämpningsområdet för direktiv 65/65/EEG, vilket huvudsakligen avser presentation av produkter.
20 Kommissionen anser att den första frågan bör besvaras nekande. Den gör gällande att domen i målet Bioforce II inte skiljde sig från tidigare praxis avseende bruket av objektiva faktorer för att besluta om tullklassificering. Beskrivningen på förpackningen i det fallet framhöll enbart de objektiva fördelarna med produkten i fråga. Som klart framgår av domen i målet LTM kan sättet för presentation och saluföring av en produkt dessutom ha visst bevisvärde för klassificering enligt KN, men det är inte lämpligt med parallellism mellan KN och direktiv 65/65/EEG på grund av att dessa har olika syften. Kommissionen godtar att produkterna i fråga har en särskild medicinsk funktion, vilket inte hindras av andra uppgifter om att de används som stärkande medel. Varken förordning nr 2061/89 eller förordning nr 2723/90 är direkt tillämplig på de produkter som är aktuella i förevarande mål på grund av deras annorlunda sammansättning. I enlighet med domen i målet Bioforce II anser kommissionen det inte tillrådligt att söka stöd i förordning nr 2061/89 för att genom analogi avgöra hur produkter utanför dess omedelbara tillämpningsområde skall klassificeras.(33)
21 Frankrike gör gällande att det sätt på vilket en produkt presenteras samt utfärdandet av ett tillstånd att saluföra en produkt enbart är bifaktorer vid avgörandet av tullklassificering, medan produktens objektiva särdrag förblir avgörande. I detta fall talar såväl produktens objektiva särdrag som presentationen av den för dess klassificering som medikament.
Bedömning
22 Den nationella domstolens första fråga behöver bara besvaras om dess andra fråga besvaras nekande, det vill säga om produkterna i förevarande fall inte har några objektiva särdrag eller egenskaper som gör dem lämpliga i terapeutiskt eller profylaktiskt hänseende. Av detta skäl skall jag börja med den andra frågan.
23 Det avgörande kriteriet grundat på "objektiva särdrag" ligger till grund för samtliga mål.(34) I fråga om medikamenter innebär detta en tolkning mot bakgrund av "läkarvetenskapens utveckling" eller, som domstolen fastslog i målet Bioforce I, att produkten har "klart definierade terapeutiska [eller] profylaktiska särdrag, vars verkan är koncentrerad på vissa särskilda funktioner i människokroppen".(35) Detta villkor skall inte tolkas för snävt. I målet Bioforce I ansåg domstolen att villkoret var uppfyllt i fråga om droppar som avhjälpte mindre hjärtproblem till följd av åldrande, tvärtemot generaladvokaten Gulmanns ståndpunkt, vilken var att dropparna inte var avsedda för någon särskild sjukdom och att deras verkan inte var tillräckligt precis.(36) I målet Bioforce II beskrev domstolen medikamenter så, att de utgör produkter avsedda att stärka kroppens försvar mot förkylningar och andra infektioner, förbättra återhämtningen efter infektioner och behandla vissa hudsjukdomar. Domstolens hänvisning i målet Bioforce I till "vissa särskilda funktioner i människokroppen"(37) skall enligt min mening förstås så, att den avser identifierbara funktioner i människokroppen. Härigenom tillämpade domstolen sitt synsätt att tullnumret skall tolkas mot bakgrund av "läkarvetenskapens utveckling" på omständigheterna i målet. Detta överensstämmer också med den ståndpunkt som generaladvokaten La Pergola intog i målet Bioforce II. Som svar på kommissionens argument att produkterna i fråga endast har en allmän profylaktisk funktion och inte skall klassificeras som medikament, anförde han att ett sådant villkor skulle utesluta "ett flertal substanser som med säkerhet är medikament och otvivelaktigt har en profylaktisk och/eller förebyggande verkan - som antibiotika eller vaccin, eller substanser som har ett flertal användningsområden - från klassificering enligt nummer 3004".(38)
24 Produkter som innehåller substanser med eventuell profylaktisk eller terapeutisk verkan kan däremot inte klassificeras som medikamenter om substanserna inte föreligger i tillräckliga kvantiteter för att sådan verkan skall uppnås. Detta var fallet i målet Colin och Dupré, där de ifrågavarande substanserna enbart hade en funktion av smakämnen i halstabletter,(39) och i målet LTM, där de aktuella multivitamintabletterna inte kunde användas för att fylla särskilda underskott av en viss vitamin utan risk för överdosering av andra vitaminer, varför de var användbara enbart som ett dagligt kosttillskott avsett att upprätthålla hälsa och välbefinnande i allmänhet. Den andra produkten i det målet, som innehöll en kombination av aminosyror, mineralsalter och spårämnen, hade ytterst allmänna verkningar i fall av kraftlöshet, konvalescens, överansträngning, förlorad aptit, viktförlust och åldrande.
25 Enligt min mening har de koncentrerade C-vitamintabletter som är aktuella i detta mål klart definierade terapeutiska och profylaktiska särdrag. För det första är C-vitaminkoncentrationen långt större än vad som är nödvändigt och som rekommenderas som normalt dagligt intag i form av kosttillskott. Av desto större betydelse är att så höga koncentrationer av C-vitamin, förutom att de hjälper kroppens immunförsvar att stå emot infektioner vid kraftlöshet, överansträngning och så vidare, också rekommenderas för behandling av allergiska reaktioner och svåra chocker, exempelvis sådana som kan uppstå till följd av en skada eller ett kirurgiskt ingrepp, samt för att behandla åtminstone två (om än ovanliga) bristsjukdomar såsom skörbjugg och Barlows sjukdom.
26 Denna bedömning av den ifrågavarande produktens objektiva särdrag påverkas inte av att vissa tabletter innehållande 500 mg C-vitamin klassificeras som näringstillskott enligt förordning nr 2061/89. I den förordningen stadgas att endast en viss produkt med en viss sammansättning omfattas av tullnummer 2106 i KN, men förordningen saknar anvisningar om enligt vilket tullnummer produkter med en annan sammansättning skall klassificeras.(40) Produkterna i fråga omfattas inte av förordningens tillämpningsområde, eftersom de inte innehåller de övriga ingredienser som anges däri, eller inte innehåller dem i samma proportioner.
27 Det skall påpekas att det på de ifrågavarande produkternas förpackningar inte nämns någonting om de två ovannämnda sjukdomarna. I stället är upplysningarna på förpackningarna inriktade på mer allmänna effekter på kroppens immunförsvar. Det anges också att produkterna traditionellt används i stärkande syfte, vilket i sig, enligt min mening, inte är tillräckligt för att produkterna skall anses vara medikamenter mot bakgrund av domen i det ovannämnda målet LTM. Samtidigt anges tydligt att produkterna är medikamenter, att de skall hanteras varsamt och i enlighet med doseringsanvisningarna och övriga anvisningar. Av detta kan slutsatsen dras att tillverkaren samtidigt ville öka den potentiella marknaden för produkterna bland personer som allmänt intresserar sig för sin hälsa och framställa dem, vilket är motiverat på grund av deras objektiva särdrag, som medikamenter lämpade för behandling av vissa tillstånd och besvär. Uppgifterna på produkternas förpackningar kan således anses vara tvetydiga.
28 Jag anser emellertid inte att den omständigheten att en produkt har en förpackning med tvetydiga uppgifter räcker för att förta den dess karaktär av medikament, mot bakgrund av dess objektiva profylaktiska eller terapeutiska egenskaper.
29 Detta föranleder mig att göra ett antal avslutande anmärkningar avseende den första frågan. Den nationella domstolen hänvisar särskilt till uttalandet i punkt 15 i domen i det ovannämnda målet Bioforce II, att beskrivningen och förpackningen av de i det målet aktuella dropparna kunde föranleda att de ansågs som läkemedel, "vilket terapeutiskt eller profylaktiskt intresse produkterna i fråga än har".(41) Av detta uttalande drar den nationella domstolen slutsatsen att det är möjligt att produkternas förpackning i sig, utan hänsyn till deras objektiva särdrag, gör att de kan klassificeras som medikamenter. Samma ståndpunkt intog generaladvokaten La Pergola, som argumenterade för att begreppet medikament skulle definieras på samma sätt vid tullklassificeringen och enligt direktiv 65/65/EEG, nämligen i enlighet med kriterierna i direktivet.(42)
30 Jag anser emellertid inte att en sådan slutsats är motiverad. Domstolens uttalande i punkt 15 i domen i det ovannämnda målet Bioforce II måste tolkas mot bakgrund av dess tidigare hänvisning till produktens objektiva särdrag och egenskaper såsom det avgörande kriteriet för tullklassificering.(43) Ingenting i domen i det ovannämnda målet Bioforce II talar emot domstolens ståndpunkt, att sättet att förpacka och saluföra produkter enbart kompletterar det avgörande kriteriet, oavsett vilken effekt det har på konsumentens uppfattning om en produkt. Domstolen ansåg således tillståndet att saluföra en produkt som ett medikament vara ett tecken på dess objektiva särdrag och egenskaper(44) och bekräftade därigenom att kriteriet är av avgörande betydelse. På samma sätt kan uppgifter på förpackningen eller i anvisningarna till en produkt också utgöra kompletterande bevis för att produkten besitter de påstådda objektiva profylaktiska eller terapeutiska egenskaperna, under förutsättning att uppgifterna är korrekta.
31 Denna slutsats kullkastas, enligt min mening, inte av HSEN avseende tullnummer 3004 i HS.(45) Dessa förklarande anmärkningar syftar enbart till att skilja läkemedel som säljs i uppmätta doser, eller i former eller förpackningar för detaljförsäljning, från dem som inte säljs på det sättet, och som omfattas av tullnummer 3003, och påverkar inte skiljelinjen mellan läkemedel och andra produkter, såsom livsmedelsberedningar. Detta framgår klarast av hänvisningen till försäljning direkt till konsumenter, utan omförpackning, samt av den sista meningen i de HSEN som återges ovan.
32 Jag kan inte godta att definitionen i direktiv 65/65/EEG skall användas i detta sammanhang. Jag ansluter mig helt till domstolens skäl i domen i målet LTM(46), vilka vidare vinner stöd av CNEN till kapitel 30.(47)
33 Mot bakgrund av hur jag föreslagit att den andra frågan skall besvaras, anser jag emellertid inte att det är nödvändigt att ge ett direkt svar på den nationella domstolens första fråga. Jag vill emellertid klargöra att om jag skulle föreslå domstolen ett svar, skulle det bli nekande.
Förslag till avgörande
34 Med hänsyn till det anförda föreslår jag domstolen att besvara den nationella domstolens frågor enligt följande:
Sådana produkter som dem som beskrivs i beslutet om hänskjutande skall klassificeras enligt tullnummer 3004 50 10 i Kombinerade nomenklaturen i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EEG) nr 2505/92 av den 14 juli 1992 om ändring av bilagorna I och II till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan.
(1) - EGT L 267, 1992, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 13, s. 22.
(2) - Sedan år 1994 kallas Tullsamarbetsrådet inofficiellt för Världstullorganisationen.
(3) - De inledande anmärkningarna utgör en del av Kombinerade Nomenklaturen. Se artikel 1.2 c i rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, EGT L 256, 1987, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 13, s. 22).
(4) - Se, senast, World Customs Organisation, Harmonised Commodity Description and Coding System: Explanatory Notes, 2:a uppl. (Bryssel, 1996).
(5) - Kommissionen antog dessa anmärkningar med stöd av artikel 9.1 a i ovannämnda förordning nr 2658/87. De påstås komplettera HSEN, som de ofta hänvisar till. För en konsoliderad version av kommissionens anmärkningar, se EGT C 342, 1994, s. 1. Den senaste versionen offentliggjordes efter förhandlingen i detta mål, se EGT C 287, 1998, s. 1.
(6) - Se bestämmelsen under 1 i avsnitt I A i KN, Allmänna bestämmelser för tolkning av Kombinerade nomenklaturen.
(7) - Dom av den 10 oktober 1985 i mål 200/84, Daiber (REG 1985, s. 3363), punkt 14.
(8) - Se domen i ovannämnda mål samt dom av den 16 juni 1994 i mål C-35/93, Develop Dr. Eisbein (REG 1994, s. I-2655), punkt 21, av den 14 december 1995 i de förenade målen C-106/94 och C-139/94, Colin och Dupré (REG 1995, s. I-4759), punkt 21, och av den 6 november 1997 i mål C-201/96, LTM (REG 1997, s. I-6147), punkt 17.
(9) - EGT L 196, 1989, s. 5; svensk specialutgåva, område 2, volym 7, s. 56.
(10) - EGT L 261, 1990, s. 24; svensk specialutgåva, område 7, s. 143.
(11) - EGT L 24, 1985, s. 11; svensk specialutgåva, område 2, volym 4, s. 50.
(12) - EGT 22, 1965, s. 329; svensk specialutgåva, område 13, volym 1, s. 67.
(13) - Artikel 3 i direktivet.
(14) - Första och tredje övervägandena i ingressen till direktivet. Se även dom av den 30 november 1983 i mål 227/82, Van Bennekom (REG 1983, s. 3883).
(15) - Dom av den 14 januari 1993 i mål C-177/91, Bioforce (REG 1993, s. I-45).
(16) - Ibidem, punkterna 8 och 9. Domstolen hänvisade till dom av den 31 mars 1992 i mål C-338/90, Hamlin Electronics (REG 1992, s. I-2333), punkt 8.
(17) - Generaladvokaten Gulmanns förslag till avgörande, punkt 5.
(18) - Domen i det ovannämnda målet, punkt 12.
(19) - Dom av den 15 maj 1997 i mål C-405/95, Bioforce II (REG 1997, s. I-2581).
(20) - Domen i det ovannämnda målet, punkt 14.
(21) - Domen i det ovannämnda målet, punkt 15.
(22) - Domen i det ovannämnda målet, punkt 16.
(23) - A.st.
(24) - Domen i det ovannämnda målet LTM, punkterna 37 och 45. Se också domen i det ovannämnda målet Bioforce I, punkt 12.
(25) - Se punkt 26 i domen.
(26) - Domen i det ovannämnda målet LTM, punkterna 38 och 46.
(27) - Domen i det ovannämnda målet LTM, punkt 24. Se också generaladvokaten Elmers förslag till avgörande, punkt 16, och hans förslag till avgörande i det ovannämnda målet Colin och Dupré, punkterna 15 och 16, generaladvokaten Gulmanns förslag till avgörande i det ovannämnda målet Bioforce I, punkt 7, domen i det ovannämnda målet Van Bennekom, och CNEN till kapitel 30 i KN. Jämför generaladvokaten La Pergolas förslag till avgörande i det ovannämnda målet Bioforce II, punkterna 12 och 13.
(28) - Domen i det ovannämnda målet, punkt 25. Se åttonde övervägandet i ingressen till förordning nr 2658/87.
(29) - Se punkt 16 nedan.
(30) - Finanzgericht stödde sig här på domarna i de ovannämnda målen Bioforce I och Dupré.
(31) - A.st.
(32) - Bundesanzeiger, nr 97, 29 maj 1991.
(33) - Se punkterna 9 och 10 ovan.
(34) - Dom i de ovannämnda målen Bioforce I, punkt 8, Colin och Dupré, punkt 22, Bioforce II, punkt 12, och LTM, punkt 17.
(35) - Domen i det ovannämnda målet Bioforce I, punkterna 9 och 12.
(36) - Ibidem, punkt 9 i förslag till avgörande.
(37) - Min kursivering.
(38) - A.st. punkt 14 i förslag till avgörande.
(39) - A.st. punkt 26.
(40) - Se generaladvokaten Elmers förslag till avgörande i det ovannämnda målet Colin och Dupré, punkt 17.
(41) - A.st.
(42) - Ibidem, punkterna 12 och 13 i förslaget till avgörande.
(43) - Ibidem, punkt 12.
(44) - Ibidem, punkt 16.
(45) - Se punkt 4 ovan.
(46) - A.st., punkt 24-27. Se min sammanfattning i punkt 14 ovan.
(47) - Återges i punkt 5 ovan.