Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 27 april 2023 (begäran om förhandsavgörande från Fővárosi Törvényszék - Ungern) – M.D. mot Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Budapesti és Pest Megyei Regionális Igazgatósága
(Mål C-528/21,1 M.D. (Förbud mot inresa i Ungern))
(Begäran om förhandsavgörande – Invandringspolitik – Artikel 20 FEUF – Faktiskt åtnjutande av kärnan i de rättigheter som följer av unionsmedborgarskapet – Artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna – Direktiv 2008/115/EG – Gemensamma normer och förfaranden för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna – Artiklarna 5, 11 och 13 – Direkt effekt – Rätt till ett effektivt rättsmedel – Beslut om förbud mot inresa och vistelse som meddelats en tredjelandsmedborgare som är familjemedlem till en underårig unionsmedborgare – Hot mot nationell säkerhet – Den omständigheten att denna tredjelandsmedborgares personliga förhållanden inte beaktats – Vägran att verkställa ett domstolsavgörande som innebär att verkningarna av detta förbudsbeslut skjuts upp – Följder)
Rättegångsspråk: ungerska
Hänskjutande domstol
Fővárosi Törvényszék
Parter i målet vid den nationella domstolen
Klagande: M.D.
Motpart: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Budapesti és Pest Megyei Regionális Igazgatósága
Domslut
Artikel 20 FEUF ska tolkas på följande sätt:
Den utgör hinder för att en medlemsstat antar ett beslut om förbud mot inresa till Europeiska unionens territorium för en tredjelandsmedborgare, som är familjemedlem till en unionsmedborgare som är medborgare i denna medlemsstat och som aldrig har utövat sin rätt till fri rörlighet, utan att först ha prövat huruvida det mellan dessa personer föreligger ett beroendeförhållande som i praktiken skulle tvinga unionsmedborgaren att lämna unionen i dess helhet för att följa med familjemedlemmen och, om så är fallet, huruvida skälen för att anta beslutet gör det möjligt att göra undantag från tredjelandsmedborgarens härledda uppehållsrätt.
Artikel 5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/115/EG av den 16 december 2008 om gemensamma normer och förfaranden för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna
ska tolkas på följande sätt:
Den utgör hinder för att en tredjelandsmedborgare – till vilken ett beslut om återvändande borde ha riktats – som en omedelbar förlängning av det beslut genom vilket hans eller hennes uppehållsrätt på den berörda medlemsstatens territorium har återkallats av hänsyn till den nationella säkerheten, blir föremål för ett beslut om förbud mot inresa till Europeiska unionens territorium som antagits av samma skäl, utan att hänsyn först tagits till vederbörandes hälsotillstånd samt, i förekommande fall, till hans eller hennes familjeliv och underåriga barns bästa.
Artikel 5 i direktiv 2008/115
ska tolkas på följande sätt:
En nationell domstol ska, när den har att pröva ett överklagande av ett beslut om inreseförbud som antagits med stöd av en nationell lagstiftning som är oförenlig med denna artikel 5 och inte kan bli föremål för direktivkonform tolkning, underlåta att tillämpa denna lagstiftning i den mån den strider mot nämnda artikel och, om det är nödvändigt för att säkerställa att denna artikel ges full verkan, direkt tillämpa samma artikel i det mål som den ska pröva.
Artikel 13 i direktiv 2008/115, jämförd med artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna,
ska tolkas på följande sätt:
Den utgör hinder för en nationell praxis enligt vilken förvaltningsmyndigheterna i en medlemsstat vägrar att tillämpa ett lagakraftvunnet domstolsavgörande om uppskov med verkställigheten av ett beslut om inreseförbud, med motiveringen att sistnämnda beslut redan har varit föremål för registrering i Schengens informationssystem.
____________
1 EUT C 431, 25.10.2021.