62023CJ0646_RES
Förenade målen C‑646/23 [Lita] och C‑661/23 [Jeszek] (
i
),
Brottmål
mot
P.B. m.fl.
(begäran om förhandsavgörande från Wojskowy Sąd Okręgowy w Warszawie)
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 3 juli 2025
”Begäran om förhandsavgörande – Rättsstat – Rättsväsendets oavhängighet – Artikel 19.1 andra stycket FEU – Effektivt domstolsskydd inom de områden som omfattas av unionsrätten – Principen om domares oavsättlighet – Militärdomare som ansetts oförmögen att tjänstgöra som yrkesmilitär – Nationell lagstiftning enligt vilken denna domare ska förtidspensioneras”
Medlemsstater – Skyldigheter – Införande av de rättsmedel som krävs för att säkerställa ett effektivt domstolsskydd – Iakttagande av principerna om domares oavsättlighet och oavhängighet – Rätt till en oavhängig och opartisk domstol som har inrättats enligt lag – Militärdomstolar – Militärdomare som förklarats oförmögen att tjänstgöra som yrkesmilitär – Nationell lagstiftning enligt vilken denna domare ska förtidspensioneras” – Nationell lagstiftning som inte är tillämplig på militäråklagare vilka också har entledigats från sin tjänst som yrkesmilitär men som har fortsatt att tjänstgöra – Åtgärd som har karaktären av en sanktion gentemot en särskild domare – Tillgång till rättsmedel saknas – Otillåtet
(Artikel 19.1 andra stycket FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47 andra stycket)
(se punkterna 57–80 och punkt 1 i domslutet)
Medlemsstater – Skyldigheter – Införande av de rättsmedel som krävs för att säkerställa ett effektivt domstolsskydd – Iakttagande av principerna om domares oavsättlighet och oavhängighet – Unionsrättens företräde och direkta effekt – Skyldigheter för de nationella domstolarna och andra myndigheter i de berörda medlemsstaterna – Skyldighet att underlåta att tillämpa en nationell lagstiftning som strider mot en unionsrättslig bestämmelse med direkt effekt – Militärdomstolar – Nationell lagstiftning enligt vilken en domare ska förtidspensioneras – Skyldighet för den hänskjutande domstolen att inte tillämpa denna lagstiftning – Skyldighet för den nationella domstolens dömande sammansättningar att säkerställa att den berörda domaren ska återinträda i tjänst
(Artikel 19.1 andra stycket FEU; artikel 267 FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47)
(se punkterna 82–89 och punkt 2 i domslutet)
Medlemsstater – Skyldigheter – Införande av de rättsmedel som krävs för att säkerställa ett effektivt domstolsskydd – Nationell lagstiftning enligt vilken en domare ska förtidspensioneras – Befogenhet att tillfälligt upphäva tillämpningen av denna lagstiftning – Tillåtet
(Artikel 19.1 andra stycket FEU; artikel 267 FEUF)
(se punkterna 91–94 samt punkt 3 i domslutet)
Resumé
Efter en begäran om förhandsavgörande från Wojskowy Sąd Okręgowy w Warszawie (Regionala militärdomstolen i Warszawa, Polen), uttalar sig EU-domstolen om tolkningen av artikel 19.1 andra stycket FEU (
1
) och principen om unionsrättens företräde, i förhållande till en nationell lagstiftning enligt vilken en militärdomare som förklarats oförmögen att fullgöra sin tjänst som yrkesmilitär ex officio ska förtidspensioneras från och med den dag då denna lagstiftning träder i kraft, utan tillgång till något rättsmedel för att angripa denna åtgärd.
Två yrkesmilitärer, P.B. och R.S., har av Wojskowy Sąd Garnizonowy w Warszawie (Militärdomstolen i första instans i Warszawa, Polen) dömts för brott. De överklagade till den hänskjutande domstolen. De båda målen tilldelades en sammansättning med ensamdomare vid denna domstol, sammansatt av domare P.R. Förhandlingarna hölls i oktober respektive november 2023.
Domaren P.R. förklarades oförmögen att fullgöra sin tjänst som yrkesmilitär i juli 2017, samtidigt som vederbörande förklarades kunna fortsätta att tjänstgöra som domare. Till följd av detta beslut ansökte (
2
) domaren P.R. om omplacering till en motsvarande tjänst som domare vid en allmän domstol. Trots ett förslag från Krajowa Rada Sądownictwa (Nationella domstolsrådet, Polen) avslog Republiken Polens president den 27 december 2021 denna begäran.
Den 24 april 2022 trädde artikel 233 i lagen om försvar av fosterlandet (
3
) i kraft, enligt vilken en militärdomare som hade entledigats från tjänst som yrkesmilitär kunde fortsätta att inneha sitt ämbete. P.R. tjänstgjorde således ånyo i Warszawas regionala militärdomstol från och med mars 2023.
Efter att denna bestämmelse om fortsatt tjänstgöring avskaffades för militära domare genom ändringslagen av den 28 juli 2023 (
4
), var denna möjlighet endast tillämplig på militära åklagare (
5
). Enligt denna lag (
6
) pensioneras en domare som per den 15 november 2023 hade behållit sin tjänst vid en militärdomstol efter att ha befriats från sin yrkesmilitärtjänstgöring automatiskt vid detta datum.
Den hänskjutande domstolen har i detta avseende gjort gällande att den bestämmelse genom vilken möjligheten för en domare vid en militärdomstol att få behålla sin tjänst när han eller hon har entledigats från sin tjänst som yrkesmilitär, samtidigt som den behålls för militäråklagare som befinner sig i en liknande situation, har antagits utan någon motivering. (
7
) Bestämmelsen i samma lag om förtidspensionering påverkar i själva verket endast en enda domare, samtidigt som den ingår i en rad åtgärder som vidtagits mot denna domare och som har karaktären av en sanktion. Det finns inte något rättsmedel för att bestrida denna åtgärd avseende förtidspensionering ex officio.
Den hänskjutande domstolen vill få klarhet i huruvida unionsrätten utgör hinder för en nationell lagstiftning som föreskriver förtidspensionering ex officio under ovannämnda omständigheter. I förekommande fall önskar den hänskjutande domstolen få klarhet i huruvida denna lagstiftning inte ska tillämpas, vilket skulle innebära en skyldighet att återinsätta den domare som pensionerats med tillämpning av nämnda lagstiftning i tjänst, och huruvida den tillfälligt kan upphäva tillämpningen av den.
Domstolens bedömning
Vad gäller dess behörighet erinrar EU-domstolen om att artikel 19.1 andra stycket FEU är tillämplig på varje nationell domstol som kan komma att pröva frågor om tillämpning och tolkning av unionsrätten och därmed frågor som omfattas av unionsrätten. Eftersom den hänskjutande domstolen, i egenskap av militär domstol, kan komma att avgöra frågor som rör tillämpningen eller tolkningen av unionsrätten, är artikel 19.1 andra stycket FEU tillämplig. Vid tolkningen av denna bestämmelse ska vederbörlig hänsyn tas till artikel 47 i stadgan.
Vad gäller sakfrågan har domstolen för det första understrukit att kravet på domstolars oavhängighet förutsätter att det finns regler, särskilt vad gäller domstolens sammansättning, utnämningar, tjänsternas varaktighet, grunderna för röstnedläggelse, jäv och återkallande av röst, som utesluter allt rimligt’ tvivel som enskilda skulle kunna hysa beträffande domstolens pålitlighet i förhållande till yttre omständigheter och domstolens neutralitet i förhållande till de intressen som konfronteras.
I detta avseende konstaterar domstolen att det utifrån principen om domares oavsättlighet bland annat är påkallat att domarna kan kvarstå i tjänst så länge som de inte uppnått obligatorisk pensionsålder eller fram till dess att deras förordnande löper ut då de tjänstgör enligt ett visstidsförordnande. Avsteg från denna princip får göras endast om det kan anses motiverat utifrån legitima och tvingande skäl, dock med iakttagande av proportionalitetsprincipen. Således är det vedertaget att domare får skiljas från sin tjänst om de har visat sig vara olämpliga att inneha tjänsten på grund av arbetsoförmåga eller på grund av att de grovt åsidosatt sina tjänsteåligganden.
Dessutom kräver garantin för att ledamöterna i en domstol ska vara oavsättliga att de fall där det aktuella organets ledamöter får skiljas från sina tjänster ska vara särskilt reglerade genom uttryckliga lagbestämmelser som erbjuder mer omfattande garantier än dem som gäller enligt allmänna förvaltningsrättsliga och arbetsrättsliga bestämmelser vid entlediganden som utgör missbruk.
EU-domstolen har preciserat att det ankommer på den hänskjutande domstolen att bedöma huruvida den nationella lagstiftning genom vilken det, under ovannämnda omständigheter, har införts en bestämmelse för förtidspensionering av militärdomare som har entledigats från sin tjänst som yrkesmilitär, strider mot de krav som följer av principen om domares oavhängighet, såsom den följer av artikel 19.1 andra stycket FEU, eftersom artikel 267 FEUF inte ger EU-domstolen behörighet att tillämpa unionsbestämmelserna på ett visst fall. EU-domstolen kan emellertid, med utgångspunkt i handlingarna i målet, tillhandahålla den nationella domstolen de uppgifter om unionsrättens tolkning som den kan behöva för att bedöma verkningarna av en viss unionsbestämmelse.
I förevarande fall kan det inte anses föreligga något skäl för att motivera ändringslagen om förtidspensionering ex officio av militärdomare som, trots att de har befriats från skyldigheten att tjänstgöra som militärdomare, hade fortsatt tjänstgöra som militärdomare. Det verkar dessutom att denna lag endast är tillämplig på militärdomare och inte på militäråklagare, trots att dessa båda yrkeskategorier tidigare omfattades av samma bestämmelser om fortsatt tjänstgöring efter det att de entledigats från sin tjänst som yrkesmilitär. Denna skillnad i behandling har emellertid inte motiverats med att det föreligger en objektiv skillnad mellan situationerna för dessa båda yrkeskategorier. Under dessa omständigheter, och med förbehåll för den prövning som det ankommer på den hänskjutande domstolen att göra, framgår det att en sådan nationell lagstiftning som den som är aktuell i det nationella målet strider mot kravet att avsteg från principen om domares oavsättlighet måste vara motiverade utifrån legitima och tvingande skäl.
Domstolen påpekar dessutom att förtidspensioneringen av domare P.R. inte skedde på grund av att domaren P.R. var oförmögen att fortsätta sin tjänst, utan på grund av den kritik som han eller hon offentligt har framfört mot reformen av rättsväsendet i Polen. Denna åtgärd förefaller således ingå i en rad åtgärder som vidtagits mot denna domstol och som har karaktären av en sanktion. Domstolen understryker även att det i ändringslagen inte föreskrivs något rättsmedel för en domare som har förtidspensionerats med motiveringen att domaren är oförmögen att fullgöra sin tjänst som yrkesmilitär.
En nationell lagstiftning som under sådana omständigheter föreskriver att en militärdomare som förklarats oförmögen att fullgöra sin tjänst som yrkesmilitär ex officio ska förtidspensioneras från och med den dag då denna lagstiftning träder i kraft, strider följaktligen mot artikel 19.1 andra stycket FEU.
För det andra påpekar domstolen att principen om unionsrättens företräde innebär att en nationell domstol och varje annan myndighet i den berörda medlemsstaten är skyldiga att underlåta att tillämpa en sådan lagstiftning när den har antagits i strid med artikel 19.1 andra stycket FEU, vilket innebär att den domare som har pensionerats med tillämpning av nämnda lagstiftning ska återinsättas i tjänst. (
8
)
Vad slutligen gäller möjligheten att skjuta upp tillämpningen av en sådan nationell lagstiftning, understryker domstolen att den domstol som handlägger ett mål som regleras av unionsrätten ska kunna förordna om interimistiska åtgärder för att säkerställa att det kommande domstolsavgörandet får full. Den nationella domstolen ska dessutom underlåta att tillämpa bestämmelser i nationell rätt som utgör hinder för denna behörighet att besluta om interimistiska åtgärder.
Härav följer bland annat att den hänskjutande domstolen måste kunna upphäva tillämpningen av de bestämmelser i ändringslagen som innebär att den åläggs att ex officio besluta om pensionering till dess att den har avgjort de straffrättsliga förfarandena i de nationella målen efter det att EU-domstolen har lämnat sitt svar.
(
i
)	Förevarande mål har getts ett fiktivt namn. Detta namn är inte någon av rättegångsdeltagarnas verkliga namn.
(
1
)	Enligt denna bestämmelse ska medlemsstaterna tillhandahålla sådana möjligheter till överklagande som behövs för att säkerställa ett effektivt domstolsskydd, inom de områden som omfattas av unionsrätten.
(
2
)	I enlighet med då gällande nationell rätt.
(
3
)	Ustawa o obronie Ojczyzny (lagen om försvar av fosterlandet), av den 11 mars 2022 (Dz. U., position 655).
(
4
)	Ustawa o zmianie ustawy Kodeks cywilny oraz niektórych innych ustaw (lag om ändring av civillagen och vissa andra lagar) av den 28 juli 2023 (Dz. U., position 1615) (nedan kallad ändringslagen). Denna lag trädde i kraft den 15 november 2023.
(
5
)	Artikel 10 i ändringslagen.
(
6
)	Artikel 13 i ändringslagen.
(
7
)	Och i strid med artikel 180.3 i Konstytucja Rzeczypospolitej Polskiej (Republiken Polens konstitution), i vilken det föreskrivs att en domare endast kan förtidspensioneras vid sjukdom eller funktionsnedsättning som gör domaren oförmögen att utföra sitt uppdrag.
(
8
)	De rättsliga organ som är behöriga att fastställa och ändra sammansättningen av de dömande sammansättningarna är skyldiga att säkerställa detta återinträde i tjänst.