62017CJ0708_RES
Spojené věci C‑708/17 a C‑725/17
„EVN Bulgaria Toplofikatsia“ EADv.Nikolina Stefanova Dimitrová
a
„Toplofikatsia Sofia“ EADv.Mitko Simeonov Dimitrovov
[žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Rajonen sad Asenovgrad (okresní soud v Asenovgradu, Bulharsko) a Sofijski rajonen sad (okresní soud v Sofii, Bulharsko)]
Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. prosince 2019
„Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 2011/83/EU – Spotřebitelské právo – Článek 2 odst. 1 – Pojem ‚spotřebitel‘ – Článek 3 odst. 1 – Smlouva uzavřená mezi obchodníkem a spotřebitelem – Smlouva na dodávky tepla z dálkového vytápění – Článek 27 – Setrvačný prodej – Směrnice 2005/29/ES – Nekalé obchodní praktiky podniků vůči spotřebitelům na vnitřním trhu – Článek 5 – Zákaz nekalých obchodních praktik – Příloha I – Nevyžádané dodání nebo poskytnutí – Vnitrostátní právní úprava ukládající každému vlastníku bytové jednotky v budovách ve společném vlastnictví připojených k síti dálkového vytápění, aby přispíval na úhradu nákladů na spotřebu tepla v rámci společných prostor a vnitřních rozvodů budovy – Energetická účinnost – Směrnice 2006/32/ES – Článek 13 odst. 2 – Směrnice 2012/27/EU – Článek 10 odst. 1 – Informace o vyúčtování – Vnitrostátní právní úprava stanovující, že v budově ve společném vlastnictví je spotřeba tepla v rámci vnitřních rozvodů každému vlastníku bytové jednotky vyúčtovávána v poměru k vytápěnému objemu jeho bytu“
Ochrana spotřebitelů – Spotřebitelské smlouvy – Směrnice 2011/83 – Smlouva na dodávky tepla z dálkového vytápění – Budova ve společném vlastnictví – Nevyžádaná dodání nebo poskytnutí – Pojem – Dodávky tepla do budovy uskutečněné v návaznosti na rozhodnutí napojit budovu na síť dálkového vytápění přijaté společenstvím jejích vlastníků – Vyloučení – Vnitrostátní právní úprava ukládající každému vlastníku bytové jednotky v takové budově, aby přispíval na úhradu nákladů na spotřebu tepla v rámci společných prostor budovy – Přípustnost
(Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29, čl. 5 odst. 1 a 5, a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83, článek 27)
(viz body 59, 64, 65, 67–71 a výrok 1)
Energetika – Podpora energetické účinnosti – Směrnice 2006/32 a 2012/27 – Informace o vyúčtovávání – Vnitrostátní právní úprava stanovující, že v budově ve společném vlastnictví je spotřeba tepla vyúčtovávána v poměru k vytápěnému objemu každého bytu – Přípustnost
(Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/32, čl. 13 odst. 2, a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/27, čl. 10 odst. 1)
(viz body 75, 79–81, 83–88, 91, 92 a výrok 2)
Shrnutí
Unijní právo nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že každý vlastník bytu v budově ve společném vlastnictví je povinen přispívat na náklady na vytápění společných prostor
V rozsudku EVN Bulgaria Toplofikatsia (C‑708/17 a C‑725/17), který byl vydán dne 5. prosince 2019, se Soudní dvůr zabýval slučitelností vnitrostátní právní úpravy v oblasti dodávek tepla s unijním právem a rozhodl, že směrnice 2011/83 o právech spotřebitelů (
1
) a směrnice 2005/29 (
2
) o nekalých obchodních praktikách nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že vlastníci bytu v budově ve společném vlastnictví připojené k síti dálkového vytápění jsou povinni přispívat na náklady na spotřebu tepla ve společných prostorách a ve vnitřních rozvodech budovy, i když sami o dodávky tepla nepožádali a ve svých bytech ho nevyužívají. Pokud jde o tutéž právní úpravu, Soudní dvůr rovněž rozhodl, že směrnice 2006/32 (
3
) a 2012/27 (
4
), týkající se energetické účinnosti, nebrání tomu, aby u budov vlastněných společenstvím vlastníků byla tato spotřeba vyúčtovávána každému vlastníkovi v poměru k vytápěnému objemu jeho bytu.
Spory v původním řízení spadají do kontextu dvou žalob na zaplacení faktur zaslaných vlastníkům bytu v budovách ve společném vlastnictví, které se týkají spotřeby tepla v rámci vnitřních rozvodů a společných prostor daných budov a které tito vlastníci odmítají zaplatit. Mají totiž za to, že jejich budova je na základě smlouvy o dodávkách uzavřené mezi společenstvím vlastníků a dodavatelem tepla sice vytápěna ze sítě dálkového vytápění, avšak sami s dodávkami tepla nesouhlasili a nevyužívají ho ve svých bytech.
Soudní dvůr se nejprve zabýval výkladem pojmu „spotřebitel“ ve smyslu směrnice 2011/83 (
5
) a rozhodl, že pod tento pojem spadají jakožto zákazníci poskytovatele energie vlastníci a oprávnění z věcného práva k užívání bytové jednotky v budově ve společném vlastnictví připojené k síti dálkového vytápění, jelikož jsou fyzickými osobami, které nejednají v rámci obchodní nebo podnikatelské činnosti. Z toho tedy vyvodil, že smlouvy na dodávky tepla z dálkového vytápění dotčené v původních řízeních spadají do kategorie smluv uzavřených mezi obchodníky a spotřebiteli ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 2011/83.
Soudní dvůr dále upřesnil pojem „nevyžádané dodání nebo poskytnutí“ ve smyslu článku 27 směrnice 2011/83, když uvedl, že dodávky tepla do vnitřních rozvodů a v důsledku toho do společných prostor budovy ve společném vlastnictví uskutečněné v návaznosti na rozhodnutí napojit budovu na síť dálkového vytápění přijaté společenstvím jejích vlastníků v souladu s vnitrostátním právem nepředstavují nevyžádané dodání tepla.
Soudní dvůr se konečně vyjádřil k metodě vyúčtovávání spotřeby tepla v budovách ve společném vlastnictví. Uvedl, že podle směrnice 2006/32 (
6
) členské státy zajistí, aby byli koneční zákazníci odebírající mj. elektřinu a dálkové vytápění vybaveni, pokud je to technicky možné, individuálními měřiči, které přesně zobrazují skutečnou spotřebu. Podle Soudního dvora se přitom jeví jen obtížně představitelná možnost zcela individualizovat faktury za vytápění v budovách ve společném vlastnictví, zejména pokud jde o vnitřní rozvody a společné prostory, vzhledem k tomu, že byty v takových budovách nejsou z tepelného hlediska nezávislé, neboť teplo proudí z vytápěných bytových jednotek do jednotek, které jsou vytápěny méně nebo vůbec. Za těchto podmínek Soudní dvůr dospěl k závěru, že vzhledem k širokému prostoru pro uvážení, který mají členské státy, co se týče metody vyúčtovávání spotřeby tepla v budovách ve společném vlastnictví, směrnice 2006/32 a 2012/27 nebrání tomu, aby množství tepla vyzářeného vnitřními rozvody takové budovy bylo stanovováno v poměru k vytápěnému objemu každého bytu.
(
1
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (Úř. věst. 2011, L 304, s. 64), článek 27.
(
2
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“) (Úř. věst. 2005, L 149, s. 22), čl. 5 odst. 1 a 5.
(
3
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/32/ES ze dne 5. dubna 2006 o energetické účinnosti u konečného uživatele a o energetických službách a o zrušení směrnice Rady 93/76/EHS (Úř. věst. 2006, L 114, s. 64), čl. 13 odst. 2.
(
4
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU ze dne 25. října 2012 o energetické účinnosti, o změně směrnic 2009/125/ES a 2010/30/EU a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ES (Úř. věst. 2012, L 315, s. 1), čl. 10 odst. 1.
(
5
) – Článek 2 odst. 1 směrnice 2011/83.
(
6
) – Článek 13 odst. 2 směrnice 2006/32.