YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (toinen jaosto)
29 päivänä syyskuuta 2004
Asia T‑394/02
Arnaldo Lucaccioni
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Eläke – Palkan ulosmittausmenettely – Kansallisen tuomioistuimen tuomion täytäntöönpano
Täydellinen teksti ranskan kielellä II - 0000
Aihe: Kanne, jossa vaaditaan yhtäältä sellaisen komission päätöksen kumoamista, joka koskee ryhtymistä ulosmittaamaan kantajan eläkettä
italialaisen tuomioistuimen sellaisen päätöksen vuoksi, jolla kantaja on velvoitettu maksamaan lääkärinpalkkiot lääkärille,
jonka kantaja oli valinnut edustamaan itseään työkyvyttömyyslautakunnassa ja lääketieteellisessä lautakunnassa, sekä toisaalta
tiettyjen maksujen ja palkkioiden korvaamista ja vahingonkorvauksen maksamista.
Ratkaisu: Kanne hylätään. Kukin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Tiivistelmä
1.     Henkilöstö – Kanne – Määräajat – Kanteen peruuttaminen sovinnon johdosta – Jälkeenpäin tapahtuva sellaisen uuden kanteen nostaminen,
jolla olennaisilta osin on sama kohde ja joka perustuu samoihin tosiseikkoihin ja kanneperusteeseen – Määräajan ylittyminen
– Poikkeus – Uuden tosiseikan ilmeneminen – Käsite
(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
2.     Euroopan yhteisöjen erioikeudet ja vapaudet – Yhteisöjen virkamiehet ja muuhun henkilöstöön kuuluvat – Yksityisoikeudellisten
oikeussuhteiden kuuluminen kansallisen oikeuden alaan – Kansallisen tuomioistuimen määräämä ulosmittaus virkamiehen eläkkeestä
– Yhteisöjen tuomioistuimen luvan tarve ainoastaan siinä tapauksessa, että kyseinen toimielin esittää vastaväitteitä
(Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 1 artikla; henkilöstösääntöjen 23 artiklan 1 kohta)
1.     Siinä tapauksessa, että kantaja, joka on nostanut kanteen sellaisen maksuvaatimuksen hylkäämistä vastaan, jonka hän on esittänyt
hallinnolle, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 98 artiklan 1 kohdan mukaisesti peruuttaa kanteensa asiassa
tehdyn sellaisen sovinnon johdosta, jossa hän luopuu osasta vaatimuksistaan, päätöksestä, jolla hänen valituksensa hylätään,
tulee muilta osin lopullinen, ja se estää uuden sellaisen oikeudenkäynnin aloittamisen, jossa vedotaan samoihin tosiseikkoihin
ja samaan kanneperusteeseen, saadakseen tehdyssä sovinnossa sovittua suuremman summan.
Uusi ja olennainen seikka voisi tosin olla perusteena vaatimukselle siitä, että tutkitaan uudelleen päätös, joka on tullut
lopulliseksi, mutta kantaja ei voi vedota tältä osin siihen seikkaan, että kolmas, jonka kantajaan kohdistuvat taloudelliset
vaatimukset ovat olleet syynä kantajan toimielimelle esittämään maksuvaatimukseen, kieltäytyy rajoittamasta mainittuja vaatimuksia
määrään, josta on päätetty sovinnossa, johon hän ei ole ollut osallinen, sillä kantajan on pitänyt tietää tällaisen kieltäytymisen
mahdollisuudesta sopiessaan asiasta hallinnon kanssa.
(ks. 65, 66 ja 70 kohta)
Viittaukset: asia 153/85, Trenti v. TSK, 10.7.1986 (Kok. 1986, s. 2427, 11–16 kohta); asia T‑165/97, Gómez de la Cruz Talegón
v. komissio, 9.2.2000 (Kok. H. 2000, s. I‑A‑19 ja II‑79, 46 kohta ja sitä seuraavat kohdat); asia T‑186/98, Inpesca v. komissio,
7.2.2001 (Kok. 2001, s. II‑557, 49 kohta); asia T‑68/98, Jung v. komissio, 29.4.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑55 ja II‑251, 38,
39, 41 ja 43 kohta) ja asia T‑112/02, Van Dyck v. komissio, 13.12.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑317 ja II‑1527, 60, 62 ja 64
kohta).
2.     Yksityisoikeudellisissa suhteissa muiden yksityishenkilöiden kanssa yhteisöjen virkamiehiin sovelletaan henkilöstösäännön
23 artiklan ensimmäisen alakohdan mukaisesti kokonaan kansallista oikeutta yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn
pöytäkirjan mukaisten tiettyjen erivapauksien ja oikeuksien olemassaolosta riippumatta.
Kun otetaan huomioon pöytäkirjalla tavoitellut suojelupäämäärät, ulosmittausvelkojan on jätettävä ulosmittauksen täytäntöönpano
yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi mainitun pöytäkirjan 1 artiklan mukaisesti vain silloin, kun yhteisöjen toimielin
kolmannen osapuolen yrittäessä ulosmittausta entisen virkamiehen eläkkeestä esittää vastaväitteitä, joiden mukaan ulosmittaus
on omiaan estämään yhteisöjen toimintaa ja riippumattomuutta.
(ks. 73 ja 75 kohta)
Viittaukset: asia 1/71 SA, 11.5.1971 (Kok. 1971, s. 363, 7 kohta); asia 1/87 SA, Universe Tankship v. komissio, 17.6.1987
(Kok. 1987, s. 2807, 5 kohta) ja asia T‑497/93, Hogan v. yhteisöjen tuomioistuin, 29.3.1995 (Kok. 1995, s. II‑703, 38, 49
ja 60 kohta).