62003CJ0374_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C‑374/03,
jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Verwaltungsgericht Sigmaringen (Saksa) on esittänyt 31.7.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 8.9.2003, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Gaye Gürol
vastaan
Bezirksregierung Köln,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues (esittelevä tuomari), E. Juhász ja M. Ilešič,
julkisasiamies: L. A. Geelhoed,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies M.‑F. Contet,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 21.10.2004 pidetyssä istunnossa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
– Gürol, edustajanaan Rechtsanwältin I. Baysu,
– Bezirksregierung Köln, asiamiehinään R. Bongs ja E. Frings‑Schäfer,
– Saksan hallitus, asiamiehinään C.‑D. Quassowski ja A. Tiemann,
– Itävallan hallitus, asiamiehenään E. Riedl,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään B. Martenczuk ja D. Martin,
kuultuaan julkisasiamiehen 2.12.2004 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1. Ennakkoratkaisukysymys koskee assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 (jäljempänä päätös N:o 1/80) 9 artiklan tulkintaa. Assosiaationeuvosto perustettiin Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella, jonka allekirjoittivat Ankarassa 12.9.1963 yhtäältä Turkin tasavalta ja toisaalta ETY:n jäsenvaltiot ja yhteisö ja joka tehtiin, hyväksyttiin ja vahvistettiin yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY (EYVL 1964, 217, s. 3685; jäljempänä assosiaatiosopimus).
2. Tämä ennakkoratkaisupyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä Turkin kansalainen Gürol ja toisaalta Bezirksregierung Köln ja joka koskee opintotukihakemusta, joka tehtiin liittovaltion opintotukilain (Bundesausbildungsförderungsgesetzt; jäljempänä BAföG) perusteella.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
ETY:n ja Turkin välinen assosiaatio
3. Assosiaatiosopimuksen 12 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Sopimuspuolet pitävät lähtökohtanaan yhteisön perustamissopimuksen 48, 49 ja 50 artiklaa toteuttaessaan välillään asteittain työntekijöiden vapaan liikkuvuuden.”
4. Lisäpöytäkirjan, joka allekirjoitettiin 23.11.1970 Brysselissä ja joka tehtiin, hyväksyttiin ja vahvistettiin yhteisön puolesta 19.12.1972 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2760/72 (EYVL L 293, s. 1; jäljempänä lisäpöytäkirja), 36 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Työntekijöiden vapaa liikkuvuus yhteisön jäsenvaltioiden ja Turkin välillä toteutetaan asteittain assosiaatiosopimuksen 12 artiklassa ilmoitettujen periaatteiden mukaisesti kahdennentoista vuoden lopun ja kahdennenkymmenennentoisen vuoden lopun välillä kyseisen sopimuksen voimaantulosta.
Assosiaationeuvosto päättää tätä varten tarvittavista yksityiskohtaisista säännöistä.”
5. Päätöksen N:o 1/80 9 artiklassa vahvistetaan seuraavaa:
”Turkkilaiset lapset, jotka asuvat säännönmukaisesti jossakin yhteisön jäsenvaltiossa vanhempiensa kanssa, jotka työskentelevät tai ovat työskennelleet siellä säännönmukaisesti, otetaan tässä jäsenvaltiossa opetuksen, oppisopimuskoulutuksen ja ammattikoulutuksen kursseille yhtäläisin edeltävää koulutusta koskevin pääsyvaatimuksin kuin tämän jäsenvaltion kansalaisten lapset. He voivat saada kansallisessa lainsäädännössä tällä alalla säädetyt etuudet tässä jäsenvaltiossa.”
Kansallinen lainsäädäntö
6. BAföG:n 1 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Tässä laissa annetaan oikeus henkilökohtaiseen opintotukeen opiskelijan kiinnostuksen, soveltuvuuden ja saavutusten mukaisia opintoja varten, jos tällä ei muuten ole elatuksensa ja opintojensa edellyttämiä varoja.”
7. BAföG:n 5 §:n, jonka otsikkona on ”Opinnot ulkomailla”, 2 momentissa säädetään seuraavaa:
”Opintotukea myönnetään opiskelijalle, jonka vakituinen kotipaikka on Saksassa ja joka opiskelee ulkomaisessa oppilaitoksessa, jos
– kyseiset opinnot ovat asianomaisen henkilön koulutuksen kannalta hyödyllisiä koulutuksen kyseisessä vaiheessa ja jos ainakin osa kyseisistä opinnoista voidaan laskea osaksi koulutuksen edellytettyä tai tavanomaista kestoa,
– saksalaisen oppilaitoksen ja ulkomaisen oppilaitoksen kansainväliseen yhteistyöhön liittyen yhteen tutkintoon johtavaa koulutusta, joka jakautuu mainittujen oppilaitosten välille, voidaan vaihtoehtoisesti antaa saksalaisessa oppilaitoksessa tai ulkomaisessa oppilaitoksessa tai
– suoritettuaan opintoja saksalaisessa oppilaitoksessa opiskelija opiskelee vähintään vuoden ajan Euroopan unionin jäsenvaltion oppilaitoksessa
ja asianomaisella on riittävä kielitaito. Kun on kyse ammatillisista oppilaitoksista, 1 kohtaa sovelletaan ainoastaan tilanteessa, jossa opiskeluohjelma edellyttää maassa oleskelua kielitaidon hankkimiseksi. Opintojen on kestettävä ainakin kuusi kuukautta tai yhden lukukauden; jos opiskelu tapahtuu yhteistyössä ulkomaisen oppilaitoksen kanssa, sen keston on oltava ainakin 12 viikkoa. Tätä 1 kohtaa sovelletaan BAföG:n 8 §:n 2 momentissa tarkoitettuihin opiskelijoihin ainoastaan tilanteessa, jossa ulkomaisista opinnoista on säädetty opintoja koskevissa säännöksissä siten, että osa opinnoista on välttämättä suoritettava ulkomailla.”
8. BAföG:n 8 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Opintotukea voidaan maksaa
1. perustuslaissa (Grundgesetz) tarkoitetuille Saksan kansalaisille
2. kansalaisuudettomien henkilöiden asemasta liittovaltion alueella annetussa laissa tarkoitetuille kansalaisuudettomille henkilöille
3. Saksassa asuville ulkomaalaisille, joilla on turvapaikkamenettelystä annetun lain mukainen turvapaikkaoikeus
4. ulkomaalaisille, joiden vakinainen asuinpaikka on Saksassa ja joilla on humanitaariseen apuun liittyvän toiminnan yhteydessä vastaanotettujen pakolaisten hyväksi toteutetuista toimenpiteistä annetun lain 1 §:n mukainen pakolaisasema
5. ulkomaalaisille, joiden vakinainen asuinpaikka on Saksassa, joilla on pakolaisasema ja joiden oleskelulupa Saksan liittotasavallassa ei ole ainoastaan tilapäinen
6. ulkomaalaisille, joiden vakinainen oleskelupaikka on Saksassa ja jotka saavat ulkomaalaislain 51 §:n 1 momentissa tarkoitettua suojaa karkottamista vastaan
7. ulkomaalaisille, joiden vakinainen kotipaikka kuuluu lain alueelliseen soveltamisalaan silloin, kun vanhemmista toinen on perustuslaissa tarkoitettu Saksan kansalainen
8. opiskelijoille, joilla yhteisön kansalaisten oleskelusta annetun lain (Aufenthaltsgesetz/EWG) mukaisesti on lapsina oikeus vapaaseen liikkuvuuteen, joilla on lapsina kyseisen lain mukaan oleskeluoikeus, sekä opiskelijoille, joilla ei kyseisen lain mukaan ole oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen tai oleskeluoikeutta lapsina, koska he ovat täyttäneet 21 vuotta tai koska he eivät ole vanhempiensa tai puolisonsa huollettavina
9. opiskelijoille, jotka ovat Euroopan yhteisön muun jäsenvaltion tai Euroopan talousalueeseen kuuluvan valtion kansalaisia ja jotka työskentelivät Saksassa ennen opintojen aloittamista; kyseisen ammatillisen toiminnan ja opintojen välillä on tällöin lähtökohtaisesti oltava jokin yhteys.”
9. Saman säännöksen 2 momentin 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Opintotukea myönnetään ulkomaalaisille opiskelijoille ainoastaan sillä edellytyksellä, että opiskelijan vanhemmista ainakin toinen on oleskellut Saksassa ja työskennellyt siellä laillisesti yhteensä vähintään kolmen vuoden ajan sellaisten opintojen alkamista edeltävän kuuden vuoden aikana, joihin tukea voidaan myöntää.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
10. Pääasian kantaja Gürol on Saksassa syntynyt Turkin kansalainen, jonka vanhemmat, jotka ovat niin ikään Turkin kansalaisia, asuvat tyttärensä tavoin Saksassa ja työskentelevät siellä laillisesti.
11. Siitä lähtien, kun Gürol aloitti yliopisto-opintonsa vuonna 1995, hän on opiskellut Tübingenin yliopistossa (Saksa) kansantaloustiedettä erikoistumisalanaan ”aluetutkimus”. Näiden opintojen suorittamiseksi hän on saanut opintotukea BAföG:n mukaisesti.
12. Aloittaessaan yliopisto-opintonsa Gürolin pääasiallinen kotipaikka oli Tübingenissä, ja hän ilmoitti, että hänen toissijainen kotipaikkansa oli hänen vanhempiensa luona Philippsburgissa (Saksa). Edellä mainittujen opintojen puitteissa Gürol opiskeli Bogazicin yliopistossa Istanbulissa (Turkki) vuoden 1999 lokakuusta vuoden 2000 syyskuuhun. Tämän oleskelun ajaksi hän ilmoitti pääasialliseksi kotipaikakseen vanhempiensa kotipaikan. Palattuaan Saksaan hän perusti uudelleen pääasiallisen kotipaikkansa Tübingeniin ja ilmoitti vanhempiensa kotipaikan toissijaiseksi kotipaikakseen.
13. Gürol toimitti 13.8.1999 Landesamt für Ausbildungsförderung Nordrhein-Westfalenille (Nordrhein-Westfalenin osavaltion opintotukiviranomainen), jonka tilalle on tämän jälkeen tullut Bezirksregierung Köln, opintotukihakemuksen, joka koski hänen opintojaan Istanbulissa.
14. Pääasian vastaaja hylkäsi tämän hakemuksen 2.9.1999 tekemällään päätöksellä BaföG:n 5 §:n 2 momentin säännösten mukaisesti. Vastaaja katsoi, että Gürolia on pidettävä kyseisen lain 8 §:n 2 momentin 2 kohdassa tarkoitettuna ulkomaalaisena, joten toisin kuin silloin, kun on kyse Saksan kansalaisista, hänellä on BAföG:n 5 §:n 2 momentin neljännen virkkeen perusteella oikeus opintotukeen ulkomailla ”ainoastaan tilanteessa, jossa ulkomaisista opinnoista on säädetty opintoja koskevissa säännöksissä siten, että osa opinnoista on välttämättä suoritettava ulkomailla”. Näin ei vastaajan mukaan ole, kun on kyse Gürolin valitsemista pääaineopinnoista.
15. Näiden opintojen opinto-ohjelmassa todetaan vastaajan mukaan ainoastaan, että opiskelu yliopistossa Saksan ulkopuolella yhden tai kahden lukukauden ajan on erinomainen mahdollisuus ”aluetutkimuksen” erikoistumisalan valinneille opiskelijoille syventää kyseisen alueen kielen ja kulttuurin tuntemustaan ja saada kokemusta muun muassa tulevat ammatilliset mahdollisuudet silmällä pitäen. Kyseessä on vastaajan mukaan pelkkä suositus, eikä mainintaa oleskelun välttämättömyydestä ulkomaisessa yliopistossa kyseisten opintojen päättämiseksi ole, vaikka Tübingenin yliopisto on vahvistanut 9.8.1999 päivätyssä kirjeessä, että tämän yliopiston taloustieteellinen tiedekunta kehottaa oleskeluun ulkomailla. Kyseisiin opintoihin sovellettavissa tenttisäännöksissä ei lisäksi vastaajan mukaan mainita opintoja ulkomailla mainitun tutkintotodistuksen saamisedellytyksenä.
16. Gürolin 29.9.1999 tekemä oikaisuvaatimus edellä mainitusta päätöksestä hylättiin 17.12.1999 tehdyllä päätöksellä.
17. Kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia saatettiin 2.2.2000 nostetulla kanteella, toteaa, että vaikka oikeutta pyydettyyn tukeen ei erityisesti BaföG:n perusteella ole, tällainen oikeus saattaa mahdollisesti perustua päätöksen N:o 1/80 9 artiklaan.
18. Verwaltungsgericht Sigmaringen on tässä tilanteessa päättänyt lykätä asia käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Onko − − päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäisellä virkkeellä jäsenvaltioiden kansallisissa oikeusjärjestyksissä välitön oikeusvaikutus siten, että turkkilaisilla lapsilla, jotka asuvat säännönmukaisesti jossakin yhteisön jäsenvaltiossa vanhempiensa kanssa, jotka työskentelevät tai ovat työskennelleet siellä säännönmukaisesti, on tässä jäsenvaltiossa oikeus opetukseen, oppisopimuskoulutukseen ja ammatilliseen koulutukseen samoin edellytyksin kuin tämän jäsenvaltion kansalaisten lapsilla?
2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
Täyttävätkö ’säännönmukaista asuinpaikkaa vanhempiensa kanssa’ koskevan edellytyksen myös sellaiset turkkilaiset lapset, jotka perustavat pääasiallisen kotipaikkansa paikkaan, jossa yliopistotasoista ammatillista koulutusta annetaan, ja pitävät sen siellä ja jotka ilmoittavat vanhempiensa kotipaikan ainoastaan toissijaiseksi kotipaikakseen?
3) Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
Merkitseekö − − päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäinen virke paitsi kyseisessä artiklassa tarkoitettujen henkilöiden yhdenvertaista pääsyä oppilaitoksiin myös yhdenvertaista oikeutta sellaisiin sosiaalisiin etuihin, joita jäsenvaltio myöntää helpottaakseen opetukseen osallistumista, vai onko päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäistä ja toista virkettä yhdessä tulkittava siten, että jäsenvaltiot ovat säilyttäneet itsellään mahdollisuuden asettaa muita edellytyksiä sille, myöntävätkö ne opintoihin liittyviä sosiaalisia etuja ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetuille henkilöille, tai rajoittaa kyseisiä etuja?
4) Jos toiseen ja kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi:
Koskeeko tämä myös tapausta, jossa kyseisessä määräyksessä tarkoitetut henkilöt suorittavat korkeakouluopintoja kotimaassaan Turkissa?”
Ennakkoratkaisukysymykset
Ensimmäinen kysymys
19. Tällä kysymyksellä kansallinen tuomioistuin tiedustelee, onko päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäisellä virkkeellä välitön oikeusvaikutus jäsenvaltioissa.
20. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ETY−Turkki-assosiaationeuvoston päätöksessä olevalla määräyksellä on katsottava olevan välitön oikeusvaikutus, kun sen sanamuoto ja päätöksen, jonka osa se on, sekä sopimuksen, johon se liittyy, tarkoitus ja luonne huomioon ottaen se sisältää selkeän ja täsmällisen velvoitteen, jonka täytäntöönpano tai oikeusvaikutusten syntyminen ei edellytä muita toimenpiteitä (ks. vastaavasti mm. asia C‑192/89, Sevince, tuomio 20.9.1990, Kok. 1990, s. I‑3461, Kok. Ep. X, s. 529, 15 kohta ja asia C‑171/01, Wählergruppe Gemeinsam, tuomio 8.5.2003, Kok. 2003, s. I‑4301, 54 ja 55 kohta).
21. Kuten kaikki tähän menettelyyn osallistuneet ovat myöntäneet, päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäinen virke täyttää nämä edellytykset.
22. Tämän säännöksen sanamuodon osalta on todettava, että siinä vahvistetaan turkkilaisten lasten, jotka asuvat säännönmukaisesti yhteisön jäsenvaltiossa vanhempiensa kanssa, jotka ovat tai ovat olleet säännönmukaisesti töissä tässä jäsenvaltiossa, oikeus osallistua tässä valtiossa opetukseen, oppisopimuskoulutukseen ja ammatilliseen koulutukseen edeltävän koulutuksen kannalta yhtäläisin edellytyksin kuin tämän jäsenvaltion kansalaisten lapset.
23. Päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäisessä virkkeessä on yhdenvertaisen kohtelun velvoite, kun on kyse oikeudesta opetukseen ja ammatilliseen koulutukseen yhtäläisin edeltävää koulutusta koskevin vaatimuksin, ja yksityinen oikeussubjekti voi vedota tähän velvoitteeseen kansallisessa tuomioistuimessa ja vaatia tätä jättämään soveltamatta jäsenvaltion lainsäädännön syrjivät säännökset, joissa asetetaan oikeuden myöntämiselle edellytys, jonka täyttymistä ei vaadita jäsenvaltion omilta kansalaisilta, eikä tätä varten vaadita täydentävien soveltamistoimenpiteiden toteuttamista (ks. vastaavasti asia C‑262/96, Sürül, tuomio 4.5.1999, Kok. 1999, 63 kohta).
24. Tätä päätelmää tukee se, että päätöksen N:o 1/80 9 artiklalla vain pannaan täytäntöön ja täsmennetään assosiaatiosopimuksen 9 artiklassa vahvistettu kansallisuuteen perustuvan syrjintäkiellon yleisperiaate, kun on kyse oikeudesta osallistua opetukseen ja ammatilliseen koulutukseen vastaanottavassa jäsenvaltiossa (ks. vastaavasti asia C‑210/97, Akman, tuomio 19.11.1998, Kok. 1998, s. I‑7519, 41 kohta), ja tässä artiklassa viitataan ETY:n perustamissopimuksen 7 artiklaan (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 6 artikla, josta on muutettuna tullut EY 12 artikla) (ks. vastaavasti em. asia Wählergruppe Gemeinsam, tuomion 59 kohta).
25. Toteamus, jonka mukaan päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäisessä virkkeessä vahvistettu syrjintäkiellon periaate voi säännellä suoraan yksityisten oikeussubjektien asemaa, ei ole myöskään ristiriidassa tämän päätöksen eikä assosiaatiosopimuksen, johon se liittyy, tarkoituksen ja luonteen kanssa (ks. em. asia Wählergruppe, Gemeinsam, tuomion 61−65 kohta).
26. Tässä tilanteessa ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäisellä virkkeellä on välitön oikeusvaikutus jäsenvaltioissa.
Toinen kysymys
27. Ennakkoratkaisupyynnön perusteluista ilmenee, että kansallinen tuomioistuin pyrkii tällä kysymyksellä selvittämään, täyttyykö päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettu asumista vanhempien kanssa koskeva edellytys tilanteessa, jossa asuttuaan säännönmukaisesti vanhempiensa kanssa vastaanottavassa jäsenvaltiossa turkkilainen lapsi perustaa pääasiallisen kotipaikkansa samassa valtiossa sijaitsevaan paikkaan, jossa hän osallistuu yliopisto-opetukseen, vaikka hänen on ilmoitettu asuvan vanhempiensa kanssa ainoastaan sikäli kuin hänen toissijainen kotipaikkansa on näiden luona.
28. Kansallinen tuomioistuin tiedustelee erityisesti, edellyttääkö päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäisessä virkkeessä vahvistettu asumista koskeva edellytys yhteistä kotia vai riittääkö yhteinen kotipaikka, ja − tässä jälkimmäisessä tapauksessa − täyttyykö kyseinen edellytys, kun vanhempien luona on toissijainen kotipaikka.
29. Turkkilainen lapsi, joka asuu säännönmukaisesti vastaanottavassa jäsenvaltiossa vanhempiensa kanssa ja siirtää opiskelunsa aloittaessaan pääasiallisen kotipaikkansa vanhempiensa asuinpaikasta samassa jäsenvaltiossa sijaitsevaan paikkaan, jossa oppilaitos sijaitsee, ja ilmoittaa toissijaisen kotipaikkansa olevan vanhempiensa luona, kuten pääasiassa, täyttää päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäisessä virkkeessä säädetyn asumista koskevan edellytyksen.
30. Kyseisen artiklan mukaan oikeus yhdenvertaiseen kohteluun, kun on kyse opetukseen ja ammatilliseen koulutukseen osallistumisesta, ei ensinnäkään edellytä erityistä asumismuotoa vanhempien luona opintojen aikana eli esimerkiksi lasten ja vanhempien yhteistä kotia eikä erityistä asumistapaa eli esimerkiksi pääasiallista kotipaikkaa pikemmin kuin toissijaista kotipaikkaa kyseisen ajanjakson aikana.
31. Toiseksi tämä tulkinta on tarpeen, jotta voidaan varmistaa kyseisen artiklan tavoitteen eli sen, että turkkilaiset lapset voivat osallistua opetukseen ja ammatilliseen koulutukseen vanhempiensa vastaanottomaassa ilman, että heidän mahdollisuuttaan valita opetusta tai koulutusta rajoitetaan, täysimääräinen toteuttaminen.
32. Kaikentyyppistä opetusta tai koulutusta ei välttämättä tarjota asianomaisen vanhempien kotipaikan lähistöllä, joten ainoastaan hänelle myönnetyllä oikeudella asettua muualle kuin vanhempien kotipaikkakunnalle voidaan tarvittaessa taata turkkilaisille lapsille todellinen mahdollisuus valita haluamansa opetus tai koulutus vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisten tavoin.
33. Toiseen kysymykseen on näin ollen vastattava, että päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettu asumista vanhempien kanssa koskeva edellytys täyttyy tilanteessa, jossa asuttuaan säännönmukaisesti vanhempiensa kanssa vastaanottavassa jäsenvaltiossa turkkilainen lapsi perustaa pääasiallisen kotipaikkansa samassa jäsenvaltiossa sijaitsevaan paikkaan, jossa hän osallistuu yliopisto-opetukseen, vaikka hänen on ilmoitettu asuvan vanhempiensa kanssa ainoastaan sikäli kuin hänen toissijainen kotipaikkansa on näiden luona.
Kolmas ja neljäs kysymys
34. Näillä kysymyksillä, joita on tarkasteltava yhdessä, kansallinen tuomioistuin tiedustelee, onko päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäistä ja toista virkettä tulkittava siten, että niissä taataan tässä säännöksessä tarkoitetuille henkilöille oikeus pääasiassa kyseessä olevassa lainsäädännössä säädetyn kaltaiseen opintotukeen ilman syrjintää, ja jos näin on, sovelletaanko tätä oikeutta myös silloin, kun he suorittavat korkeakouluopintoja Turkissa.
35. On todettava, että BaföG:iin perustuvaa opintotukea, joka kyseisen lain 1 §:n mukaan myönnetään opiskelijoille, joilla ei muuten ole tarvittavia varoja elatukseensa ja opintoihinsa, myönnetään saman lain 5 §:n 2 momentin mukaan turkkilaisille opiskelijoille, jotka haluavat suorittaa opintoja ulkomailla, ainoastaan, jos tästä säädetään ”opintoja koskevissa säännöksissä siten, että osa opinnoista on välttämättä suoritettava ulkomailla”. Saksan kansalaisilla on puolestaan oikeus kyseiseen tukeen, kun heidän ulkomaiset opintonsa ovat ”hyödyllisiä” koulutuksen kyseisessä vaiheessa ja kun ainakin osa opinnoista voidaan laskea osaksi koulutuksen edellytettyä tai tavanomaista kestoa.
36. Päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäisessä virkkeessä myönnetään turkkilaisille lapsille yhdenvertainen oikeus osallistua opetukseen, oppisopimuskoulutukseen ja ammattikoulutukseen vastaanottavassa jäsenvaltiossa. Tässä artiklassa tarkoitettu yhdenvertainen oikeus opetukseen kattaa näin ollen kaikenlaisen opetuksen pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset yliopistossa suoritettavat taloustieteen opinnot mukaan lukien (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat 389/87 ja 390/87, Echternach ja Moritz, tuomio 15.3.1989, Kok. 1989, s. 723, 29 ja 30 kohta).
37. Saman artiklan toisessa virkkeessä täsmennetään, että turkkilaiset lapset ”voivat saada kansallisessa lainsäädännössä tällä alalla säädetyt edut [vastaanottavassa jäsenvaltiossa]”.
38. Tämä täsmennys on ymmärrettävä siten, että kun vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädännössä säädetään riidanalaisen tuen kaltaisista opetukseen liittyvistä eduista, joilla on tarkoitus kattaa opiskelijan opintojen aloittamiseen liittyvät kulut ja elatus, Turkin kansalaiset voivat saada nämä edut tämän jäsenvaltion kansalaisten tavoin.
39. Turkkilaisten lasten yhdenvertainen oikeus osallistua opetukseen ja koulutukseen sellainen opetus ja koulutus mukaan lukien, jota annetaan ulkomailla, kuten pääasiassa, olisi vaarassa olla yksinomaan näennäinen, jollei heille taattaisi yhdenvertaista oikeutta riidanalaisen tuen kaltaisiin etuihin.
40. Tämä tulkinta on myös ainoa, jolla voidaan toteuttaa täysimääräisesti päätöksen N:o 1/80 9 artiklan tavoite, joka on turkkilaisten lasten ja vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisten yhtäläisten mahdollisuuksien varmistaminen opetuksen ja ammatillisen koulutuksen aloilla. Jos yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ei sovellettaisi ulkomaisiin opintoihin, jäsenvaltion kansalaiset voivat osallistua kursseille, joista on hyötyä heidän opinnoissaan, kun taas turkkilaisilta lapsilta saatettaisiin evätä tällaisille kursseille osallistuminen, vaikka ne ovat yhtä hyödyllisiä heidän opintojensa kannalta, pelkästään siksi, että tällaiset kurssit eivät ole välttämättömiä valitun koulutuksen suorittamiseksi.
41. Kyseisen 9 artiklan toisella virkkeellä ei sitä paitsi olisi tehokasta vaikutusta, jos sillä pyrittäisiin pelkästään antamaan vastaanottavalle jäsenvaltiolle lupa siihen, että tämä myöntää lainsäädännössään säädettyjä etuja turkkilaisille lapsille, kuten Bezirksregierung Köln sekä Saksan ja Itävallan hallitukset väittävät, koska kyseinen jäsenvaltio ei suinkaan tarvitse tällaista lupaa.
42. Kyseinen säännös sisältää näin ollen päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäisen virkkeen tavoin velvoitteen yhdenvertaiseen kohteluun myönnettäessä etuja opetuksen ja ammatillisen koulutuksen alalla, ja tämä velvoite on ydinsisällöltään sellainen, että yksityinen oikeussubjekti voi vedota siihen kansallisessa tuomioistuimessa ja vaatia tätä jättämään soveltamatta jäsenvaltion lainsäädännön sellaiset syrjivät säännökset, joissa asetetaan edun myöntämiselle edellytys, jonka täyttymistä ei vaadita jäsenvaltion omilta kansalaisilta, eikä tätä varten vaadita täydentävien soveltamistoimenpiteiden toteuttamista.
43. Tässä tilanteessa ja kun otetaan huomioon tämän tuomion 24 ja 25 kohdassa mainitut huomautukset, päätöksen N:o 1/80 9 artiklan toisella virkkeellä on välitön oikeusvaikutus jäsenvaltioissa.
44. Koska oikeus opetusta koskeviin tukitoimenpiteisiin ilman syrjintää on täten taattu turkkilaisille lapsille ja koska vastaanottava jäsenvaltio tarjoaa omille kansalaisilleen mahdollisuuden opintotukeen ulkomailla suoritettavia opintoja varten, turkkilaisten lasten on päätöksen N:o 1/80 9 artiklan toisen virkkeen sanamuodon valossa ja opiskelijoiden yhtäläisten mahdollisuuksien säilyttämiseksi saatava sama etu, jos he suunnittelevat opintoja tämän jäsenvaltion ulkopuolella. Tämän osalta mikään ei oikeuta epäämään turkkilaisilta lapsilta yhdenvertaista kohtelua yksinomaan siksi, että he päättävät opiskella perheensä lähtövaltiossa.
45. Edellä esitetyn perusteella kolmanteen ja neljänteen kysymykseen on vastattava, että päätöksen N:o 1/80 9 artiklan toisella virkkeellä on välitön oikeusvaikutus jäsenvaltioissa. Tässä säännöksessä taataan turkkilaisille lapsille oikeus pääasiassa kyseessä olevassa lainsäädännössä säädetyn kaltaiseen opintotukeen ilman syrjintää, ja heillä on tämä oikeus myös silloin, kun he suorittavat korkeakouluopintoja Turkissa.
Oikeudenkäyntikulut
46. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1) Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella perustetun assosiaationeuvoston assosiaation kehittämisestä 19 päivänä syyskuuta 1980 tehdyn assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäisellä virkkeellä on välitön oikeusvaikutus jäsenvaltioissa.
2) Päätöksen N:o 1/80 9 artiklan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettu asumista vanhempien kanssa koskeva edellytys täyttyy tilanteessa, jossa asuttuaan säännönmukaisesti vanhempiensa kanssa vastaanottavassa jäsenvaltiossa turkkilainen lapsi perustaa pääasiallisen kotipaikkansa samassa jäsenvaltiossa sijaitsevaan paikkaan, jossa hän osallistuu yliopisto-opetukseen, vaikka hänen on ilmoitettu asuvan vanhempiensa kanssa ainoastaan sikäli kuin hänen toissijainen kotipaikkansa on näiden luona.
3) Päätöksen N:o 1/80 9 artiklan toisella virkkeellä on välitön oikeusvaikutus jäsenvaltioissa. Tässä säännöksessä taataan turkkilaisille lapsille oikeus pääasiassa kyseessä olevassa lainsäädännössä säädetyn kaltaiseen opintotukeen ilman syrjintää, ja heillä on tämä oikeus myös silloin, kun he suorittavat korkeakouluopintoja Turkissa.