62024CJ0263
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kymmenes jaosto)
3 päivänä heinäkuuta 2025 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Puitepäätös 2008/675/YOS – 3 artiklan 1 ja 2 kohta – Toisessa jäsenvaltiossa annettujen aiempien tuomioiden huomioon ottaminen uudessa rikosprosessissa – Aiempien kansallisten tuomioiden oikeusvaikutuksia vastaavat oikeusvaikutukset – Puitepäätös 2009/315/YOS – Jäsenvaltioiden välinen rikosrekisteritietojen vaihto – 2 artiklan a alakohta – Rikostuomion käsite – Hallinnolliset rikkomukset – Rikkomisten luokittelu kansallisessa oikeudessa – Teot, jotka eivät ole kansallisen lainsäädännön mukaan rikoksia
Asiassa C‑263/24 [Smiliev] (
i
),
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Rayonen sad Tutrakan (Tutrakanin piirituomioistuin, Bulgaria) on esittänyt 15.4.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 15.4.2024, saadakseen ennakkoratkaisun rikosoikeudellisessa menettelyssä, jossa vastaajana on
YE
ja jossa asian käsittelyyn osallistuu
Rayonna prokuratura Silistra, Teritorialno otdelenie Tutrakan,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kymmenes jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja D. Gratsias (esittelevä tuomari) sekä tuomarit E. Regan ja J. Passer,
julkisasiamies: J. Richard de la Tour,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Euroopan komissio, asiamiehinään H. Leupold, J. Vondung ja I. Zaloguin,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee Euroopan unionin jäsenvaltioissa annettujen tuomioiden huomioon ottamisesta uudessa rikosprosessissa 24.7.2008 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2008/675/YOS (EUVL 2008, L 220, s. 32) 3 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä jäsenvaltioiden välisen rikosrekisteritietojen vaihdon järjestämisestä ja sisällöstä 26.2.2009 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2009/315/YOS (EUVL 2009, L 93, s. 23), sellaisena kuin se on muutettuna 17.4.2019 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2019/884 (EUVL 2019, L 151, s. 143; jäljempänä puitepäätös 2009/315), 2 artiklan a alakohdan kanssa, tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty rikosoikeudellisessa menettelyssä, jossa vastaajana on Bulgarian kansalainen YE, jota syytetään moottoriajoneuvon kuljettamisesta ilman asiaankuuluvaa ajokorttia alle vuoden kuluessa siitä, kun hänelle määrättiin hallinnollinen seuraamus samanlaisesta teosta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Kansainvälinen oikeus
3
Strasbourgissa 20.4.1959 tehdyn keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen (ETS nro 30; jäljempänä keskinäisestä oikeusavusta tehty eurooppalainen yleissopimus) 13 artiklan 1 kappaleessa määrätään seuraavaa:
”Pyynnön vastaanottaneen osapuolen tulee antaa rikosrekisterinotteita, joita toisen sopimuspuolen oikeusviranomaiset pyytävät rikosasian käsittelyä varten, samassa laajuudessa kuin sen omat oikeusviranomaiset ovat vastaavanlaisissa asioissa oikeutettuja niitä saamaan.”
Unionin oikeus
Keskinäisestä oikeusavusta jäsenvaltioiden välillä tehty yleissopimus
4
Neuvoston Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan mukaisesti keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä tekemän yleissopimuksen (EYVL 2000, C 197, s. 3; jäljempänä keskinäisestä oikeusavusta jäsenvaltioiden välillä tehty yleissopimus) 1 artiklan, jonka otsikko on ”Suhde muihin keskinäistä oikeusapua koskeviin yleissopimuksiin”, sanamuoto on seuraava:
”1.   Tällä yleissopimuksella on tarkoitus täydentää seuraavien sopimusten määräyksiä ja helpottaa niiden soveltamista Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä:
a) [keskinäisestä oikeusavusta tehty eurooppalainen yleissopimus];
– –”
5
Yleissopimuksen 6 artiklan, jonka otsikko on ”Oikeusapupyyntöjen toimittaminen”, 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Oikeusapupyynnöt – – tehdään kirjallisina tai millä tahansa tavalla, josta voidaan tuottaa kirjallinen todistuskappale siten, että pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio voi todeta pyynnön aitouden. Kyseiset pyynnöt tehdään suoraan niiden oikeusviranomaisten välillä, jotka ovat alueellisesti toimivaltaisia esittämään ja täyttämään oikeusapupyynnöt, ja ne palautetaan samaa tietä, ellei tässä artiklassa toisin määrätä.
– –”
Puitepäätös 2008/675
6
Puitepäätöksen 2008/675 johdanto-osan 2, 3, 5–8 ja 13 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(2)
Tampereella kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti neuvosto hyväksyi 29 päivänä marraskuuta 2000 toimenpideohjelman rikosoikeudellisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täytäntöönpanemiseksi – –, jonka mukaan olisi hyväksyttävä ’yksi tai useampia välineitä, joilla vakiinnutetaan periaate siitä, että jäsenvaltion tuomioistuimen on voitava ottaa huomioon muissa jäsenvaltioissa annetut lopulliset rikostuomiot arvioidessaan rikoksentekijän rikoshistoriaa, todetessaan mahdolliset uusimistapaukset ja määrittäessään sovellettavat rangaistuksen tyypit ja täytäntöönpanomenettelyt’.
(3)
Tämän puitepäätöksen tarkoituksena on asettaa jäsenvaltioille vähimmäisvelvoite ottaa huomioon toisessa jäsenvaltiossa annetut tuomiot. Näin ollen tällä puitepäätöksellä ei estetä jäsenvaltioita ottamasta huomioon, oman lainsäädäntönsä mukaisesti ja kun niillä on käytössään tietoja asiasta, esimerkiksi sellaisen hallintoviranomaisen lopullisia päätöksiä, jonka päätös voidaan saattaa rikosasiassa toimivaltaisen tuomioistuimen tutkittavaksi, henkilön toteamisesta syylliseksi rikokseen tai tekoon, joka on kansallisen lainsäädännön nojalla lainrikkomuksena rangaistava teko.
– –
(5)
Olisi vahvistettava periaate, jonka mukaan muissa jäsenvaltioissa annetuilla tuomioilla olisi oltava vastaavat vaikutukset kuin jäsenvaltioiden omien tuomioistuinten kansallisen lainsäädännön mukaisesti antamilla tuomioilla riippumatta siitä, ovatko vaikutukset kansallisen lainsäädännön mukaan tosiseikkoja taikka prosessioikeudellisia tai aineellisoikeudellisia seikkoja. Tämän puitepäätöksen tarkoituksena ei kuitenkaan ole yhdenmukaistaa vaikutuksia, joita aiempien tuomioiden olemassaololla on kansallisen lainsäädännön mukaan, ja toisessa jäsenvaltiossa annetut aiemmat tuomiot on otettava huomioon ainoastaan siinä määrin, kuin aiemmat kansalliset tuomiot otetaan kansallisen lainsäädännön mukaan huomioon.
(6)
Muista välineistä poiketen tämän puitepäätöksen tarkoituksena ei ole yhdessä jäsenvaltiossa annettujen tuomioistuinten päätösten täytäntöönpano muissa jäsenvaltioissa, vaan sen mahdollistaminen, että yhdessä jäsenvaltiossa annetulla aiemmalla tuomiolla voi olla vaikutuksia toisessa jäsenvaltiossa meneillään olevassa uudessa rikosprosessissa edellyttäen, että aiemmilla kansallisilla tuomioilla on tällaisia vaikutuksia kyseisen toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan.
Sen vuoksi tässä puitepäätöksessä ei velvoiteta ottamaan huomioon tällaisia aiempia tuomioita esimerkiksi tapauksissa, joissa sovellettavien välineiden nojalla saadut tiedot ovat riittämättömiä tai joissa kansallinen tuomio ei olisi ollut mahdollinen teosta, josta aiempi tuomio on annettu, tai joissa aiemmin määrättyä seuraamusta ei tunneta kansallisessa oikeusjärjestelmässä.
(7)
Toisessa jäsenvaltiossa annetulla tuomiolla olisi oltava vastaavat vaikutukset kuin kansallisen tuomioistuimen antamalla tuomiolla niin rikosoikeudenkäyntiä edeltävässä vaiheessa, itse rikosoikeudenkäynnissä kuin tuomion täytäntöönpanovaiheessa.
(8)
Jos jossain jäsenvaltiossa meneillään olevassa rikosprosessissa on saatavilla tietoja toisessa jäsenvaltiossa annetusta aiemmasta tuomiosta, olisi mahdollisuuksien mukaan pyrittävä välttämään asianomaisen henkilön kohtelua epäedullisemmin kuin jos aiempi tuomio olisi ollut kansallinen tuomio.
– –
(13)
Tässä puitepäätöksessä otetaan huomioon erilaiset kansalliset ratkaisut ja menettelyt, joita sovelletaan toisessa jäsenvaltiossa annetun aiemman tuomion huomioon ottamiseksi. [Se], että aiempaa tuomiota ei ole mahdollista tarkistaa, ei saisi estää jäsenvaltiota tekemästä tarvittaessa päätöstä, jonka seurauksena kyseisellä aiemmalla tuomiolla on vastaavat oikeusvaikutukset. – –”
7
Puitepäätöksen 1 artiklan, jonka otsikko on ”Kohde”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tämän puitepäätöksen tarkoituksena on määritellä edellytykset, joiden täyttyessä henkilöön kohdistuvassa rikosprosessissa yhdessä jäsenvaltiossa otetaan huomioon samalle henkilölle toisissa jäsenvaltioissa eri tosiseikkojen perusteella annetut aiemmat tuomiot.”
8
Puitepäätöksen 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Määritelmät”, säädetään seuraavaa:
”Tässä puitepäätöksessä tarkoitetaan ’tuomiolla’ rikostuomioistuimen lopullista päätöstä henkilön toteamisesta syylliseksi rikokseen.”
9
Puitepäätöksen 3 artiklan, jonka otsikko on ”Toisessa jäsenvaltiossa annetun tuomion huomioon ottaminen uudessa rikosprosessissa”, 1–3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että henkilöön kohdistuvassa rikosprosessissa samalle henkilölle toisissa jäsenvaltioissa eri tosiseikkojen perusteella annetut aiemmat tuomiot, joista on saatu tietoa keskinäiseen oikeusapuun tai rikosrekisteritietojen vaihtoon sovellettavien sopimusten mukaisesti, otetaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti huomioon samassa määrin kuin vastaavat kansalliset tuomiot otetaan huomioon ja että niihin liitetään vastaavat oikeusvaikutukset kuin aiempiin kansallisiin tuomioihin.
2.   Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan rikosoikeudenkäyntiä edeltävässä vaiheessa, itse rikosoikeudenkäynnin aikana ja tuomion täytäntöönpanovaiheessa erityisesti rikosprosessissa sovellettavien menettelysääntöjen osalta, joihin kuuluvat tutkintavankeutta, rikoksen määrittelyä ja rangaistuksen tyyppiä ja tasoa sekä tuomion täytäntöönpanoa koskevat säännöt.
3.   Toisissa jäsenvaltioissa annettujen aiempien tuomioiden huomioon ottamisesta 1 kohdan mukaisesti ei ole seurauksena, että uutta prosessia hoitava jäsenvaltio puuttuisi aiempiin tuomioihin tai niiden täytäntöönpanoon liittyviin päätöksiin taikka kumoaisi tai tarkistaisi niitä.”
Puitepäätös 2009/315
10
Puitepäätöksen 2009/315 johdanto-osan kuudennessa ja kymmenennessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(6)
[Tällä puitepäätöksellä] pyritään pääasiassa parantamaan [rikostuomioita koskevien] tietojen vaihtoa – –
– –
(10)
Tämä puitepäätös ei saisi vaikuttaa oikeusviranomaisten mahdollisuuteen pyytää ja toimittaa rikosrekisteritietoja suoraan keskinäisestä oikeusavusta – – tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 13 artiklan sekä 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja [keskinäisestä oikeusavusta jäsenvaltioiden välillä] tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti – –”
11
Puitepäätöksen 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Kohde”, säädetään seuraavaa:
”Tässä puitepäätöksessä
a)
määritellään edellytykset, joiden mukaisesti tuomiojäsenvaltio jakaa tietoja tuomioista muiden jäsenvaltioiden kanssa;
b)
määritellään tuomiojäsenvaltion ja tuomitun henkilön kansalaisuuden mukaisen jäsenvaltion, jäljempänä ’henkilön kansalaisuusjäsenvaltio’, velvollisuudet ja täsmennetään menettelyt, joita on noudatettava vastattaessa rikosrekisteritietoja koskevaan pyyntöön;
c)
perustetaan tuomioita koskevaa tietojenvaihtoa varten yksittäisten jäsenvaltioiden rikosrekisteritietokantoihin perustuva hajautettu tietotekniikkajärjestelmä eli eurooppalainen rikosrekisteritietojärjestelmä (ECRIS).”
12
Puitepäätöksen 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Määritelmät”, säädetään seuraavaa:
”Tässä puitepäätöksessä tarkoitetaan
a)
’tuomiolla’ rikostuomioistuimen lainvoimaista päätöstä luonnollisen henkilön tuomitsemisesta rikoksesta, siltä osin kuin nämä päätökset merkitään tuomiojäsenvaltion rikosrekisteriin;
– –
c)
’rikosrekisterillä’ kansallista rekisteriä tai kansallisia rekistereitä, joihin kirjataan tiedot tuomioista kansallisen lainsäädännön mukaisesti;
– –”
13
Puitepäätöksen 4 artiklan, jonka otsikko on ”Tuomiojäsenvaltion velvollisuudet”, 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Keskusviranomaisen on ilmoitettava mahdollisimman pian muiden jäsenvaltioiden keskusviranomaisille sen alueella näiden jäsenvaltioiden kansalaisille annetuista tuomioista sellaisina kuin ne on kirjattu rikosrekisteriin.
– –”
14
Puitepäätöksen 2009/315 7 artiklan, jonka otsikko on ”Vastaaminen tuomioita koskevaan tietopyyntöön”, 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kun jäsenvaltion kansalaiselle annettuja tuomioita koskevia rikosrekisteritietoja pyydetään 6 artiklan mukaisesti muun jäsenvaltion kuin hänen kansalaisuusjäsenvaltionsa keskusviranomaiselta, pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion on toimitettava tällaiset tiedot siinä laajuudessa kuin keskinäisestä oikeusavusta – – tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 13 artiklassa määrätään.”
Bulgarian oikeus
Rikoslaki
15
Puitepäätös 2008/675 on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä rikoslain (Nakazatelen kodeks) 8 §:n 2 momentilla. Kyseisessä säännöksessä säädetään seuraavaa:
”Toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa annettu lainvoimainen tuomio, joka on annettu teosta, joka on rikoslain mukaan rikos, on otettava huomioon jokaisessa Bulgarian tasavallassa samaa henkilöä vastaan käytävässä rikosprosessissa.”
16
Rikoslain 66 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Jos tuomioistuin määrää enintään kolmen vuoden vapausrangaistuksen, se voi määrätä sen ehdollisena koeajalla, jonka pituus on kolmesta viiteen vuotta, jos henkilöä ei ole tuomittu vapausrangaistukseen virallisen syytteen alaisesta rikoksesta ja jos tuomioistuin toteaa, ettei rangaistuksen määrääminen ehdottomana ole välttämätöntä rangaistuksen tarkoituksen saavuttamiseksi eikä etenkään tuomitun käyttäytymisen korjaamiseksi.”
17
Rikoslain 78a §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Tuomioistuimen on vapautettava täysi-ikäinen henkilö rikosoikeudellisesta vastuusta ja hänelle on määrättävä 1 000–5 000 [Bulgarian levin (BGN) (n. 500–2 500 euroa)] suuruinen sakko, jos seuraavat edellytykset täyttyvät samanaikaisesti:
a)
– – rikoksesta voidaan tuomita, jos se on tehty tahallisesti, enintään kolmen vuoden vapausrangaistus tai muu lievempi rangaistus tai, jos se on tehty tuottamuksellisesti, enintään viiden vuoden vapausrangaistus tai muu lievempi rangaistus;
b)
tekijää ei ole tuomittu virallisen syytteen alaisesta rikoksesta eikä vapautettu rikosoikeudellisesta vastuusta tämän jakson säännösten mukaisesti;
c)
rikoksesta aiheutuneet aineelliset vahingot on korvattu.”
18
Rikoslain 343c §:n sanamuoto on seuraava:
”(1)   Henkilö, joka kuljettaa moottoriajoneuvoa ajokiellon aikana sen jälkeen, kun hänelle on määrätty seuraamus tästä samasta teosta hallinnollisessa menettelyssä, voidaan tuomita enintään kolmen vuoden vapausrangaistukseen ja 200–1 000 BGN:n [(n. 100–500 euroa)] sakkoon.
(2)   Henkilö, joka vuoden kuluessa siitä, kun hänelle on määrätty hallinnollisessa menettelyssä seuraamus moottoriajoneuvon kuljettamisesta ilman asiaankuuluvaa ajokorttia, syyllistyy tähän samaan tekoon, tuomitaan vähintään vuoden ja enintään kolmen vuoden vapausrangaistukseen ja 500–1 200 BGN:n [(n. 250–600 euroa)] sakkoon.”
19
Rikoslain 345 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)   Henkilö, joka käyttää toiselle moottoriajoneuvolle annettua rekisterikilpeä tai muuta kuin toimivaltaisten viranomaisten antamaa rekisterikilpeä, tuomitaan enintään vuoden vapausrangaistukseen tai 500–1 000 BGN:n [(n. 250–500 euroa)] sakkoon.
(2)   Edellä 1 momentissa säädettyä rangaistusta sovelletaan myös henkilöön, joka kuljettaa moottoriajoneuvoa, jota ei ole asianmukaisesti rekisteröity.”
Rikosprosessilaki
20
Rikosprosessilain (Nakazatelno-protsesualen kodeks; DV nro 86, 28.10.2005) 247 §:n 1 momentin mukaan ensimmäisen oikeusasteen menettely pannaan vireille joko syyttäjän tekemällä haastehakemuksella tai asianomistajan tekemän syyttämispyynnön johdosta.
Rikosrekisteriasioiden toimistojen tehtävistä ja niiden toiminnan järjestämisestä annettu asetus nro 8
21
Rikosrekisterivirastojen tehtävistä ja niiden toiminnan järjestämisestä 26.2.2008 annetun asetuksen nro 8 (Naredba no 8 za funktsiite i organizatsiata na deynostta na byurata za sadimost) 40 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Kaikki rikoslain 78a §:n nojalla annetut langettavat tuomiot ja sen nojalla määrätyt hallinnolliset seuraamukset merkitään luetteloon tuomioista – –”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
22
YE:lle määrättiin 7.3.2023 päivätyllä ja 4.5.2023 lainvoiman saaneella päätöksellä hallinnollinen seuraamus moottoriajoneuvon kuljettamisesta ilman asiaankuuluvaa ajokorttia. Nyt käsiteltävässä asiassa häntä syytetään siitä, että hän syyllistyi uudelleen samanlaiseen tekoon 25.10.2023 eli alle vuoden kuluessa siitä, kun hänelle oli määrätty hallinnollisessa menettelyssä seuraamus samanlaisesta teosta, mikä on rikoslain 343c §:n 2 momentissa säädetty rikos.
23
YE:tä vastaan nostettiin syyte Rayonen sad Tutrakanissa (Tutrakanin piirituomioistuin, Bulgaria), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin. Tuomioistuimen suorittamassa tutkinnassa todettiin, että kansalliset tuomioistuimet olivat antaneet useita tuomioita YE:tä vastaan: 2.11.2023 annettu tuomio väärennetyn ajokortin käytöstä, joka on rikoslain 316 §:ssä, luettuna yhdessä rikoslain 308 §:n 1 momentin kanssa, tarkoitettu rikos, 7.12.2023 annettu tuomio tämän tuomion 22 kohdassa mainittua vastaavasta rikoksesta ja 19.1.2024 annettu tuomio jälleen väärennetyn ajokortin käytöstä. YE tuomittiin kaikissa mainituissa tuomioissa ehdolliseen vapausrangaistukseen rikoslain 66 §:n 1 momentin nojalla.
24
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin totesi lisäksi eurooppalaisesta rekisteritietojärjestelmästä (ECRIS) saatujen tietojen perusteella, että YE oli tuomittu myös muissa jäsenvaltioissa tieliikennelainsäädännön rikkomisista.
25
Politierechtbank Vilvoorde (Vilvoorden poliisituomioistuin, Belgia) antoi yhtäältä 15.11.2021 ratkaisun, josta tuli lainvoimainen 3.1.2022 ja jossa YE:n katsottiin syyllistyneen useisiin Belgian lainsäädännön rikkomisiin 14.6.2020 Zaventemissa (Belgia).
26
YE tuomittiin ensinnäkin 800 euron sakkoon tai 30 päivän ajokieltoon, jos sakkoa ei makseta lakisäätäisessä määräajassa, ja ajo-oikeuden menettämiseen kaikenlaisiin ajoneuvoihin yhden kuukauden ajaksi yhtäältä sellaisen moottoriajoneuvon kuljettamisesta, jota ei ollut vakuutettu pakollisella liikennevakuutuksella, ja toisaalta sellaisen moottoriajoneuvon kuljettamisesta yleisillä teillä, jota ei ollut rekisteröity tai johon ei ollut kiinnitetty rekisteröinnin yhteydessä annettua rekisterikilpeä.
27
YE tuomittiin toiseksi 200 euron sakkoon tai 30 päivän ajokieltoon, jos sakkoa ei makseta lakisääteisessä määräajassa, ja ajo-oikeuden menettämiseen kaikenlaisiin moottoriajoneuvoihin 15 päivän ajaksi matkapuhelimen käyttämisestä ajoneuvon kuljettamisen aikana yleisillä teillä, vaikka ajoneuvo ei ollut pysähtyneenä tai pysäköitynä.
28
YE tuomittiin kolmanneksi 200 euron sakkoon tai kolmen päivän vapausrangaistukseen, jos sakkoa ei makseta lakisääteisessä määräajassa, sellaisen Belgiassa rekisteröidyn ajoneuvon kuljettamisesta yleisillä teillä, jonka osalta ei ollut voimassa olevaa katsastustodistusta, asiaankuuluvaa katsastusmerkkiä eikä rekisteröintitodistuksen ilmoitusosaa tai teknistä osaa tai asiakirjaa ajoneuvon silmämääräisestä tarkastamisesta siten kuin on ajoneuvon käytön kannalta asiaankuuluvaa.
29
Amtsgericht Prüm (Prümin alioikeus, Saksa) tuomitsi toisaalta 16.8.2023 antamallaan ja 16.9.2023 lainvoimaiseksi tulleella tuomiolla YE:n 50 euron sakkoon ajoneuvon kuljettamisesta ilman ajokorttia tai ajo-oikeuden menettämisen jälkeen.
30
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, joka otti huomioon YE:tä vastaan annetut aiemmat tuomiot, totesi 15.12.2023 antamassaan tuomiossa hänet syylliseksi ajoneuvon kuljettamiseen ilman ajokorttia ja tuomitsi hänet ehdottomaan vapausrangaistukseen ja sakkoon.
31
Okrazhen sad Silistra (Silistran maakunnallinen tuomioistuin, Bulgaria) kumosi kyseisen tuomion 27.2.2024, palautti asian ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen muussa jaostossa uudelleen käsiteltäväksi ja kehotti sitä tutkimaan, onko belgialaisen tuomioistuimen määräämillä seuraamuksilla oikeusvaikutuksia.
32
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä puitepäätöksen 2009/315 2 artiklan a alakohdan kanssa, tulkinnan olevan välttämätön pääasian ratkaisemiseksi. Kyseisen tuomioistuimen mukaan Belgiassa ja Saksassa annettujen tuomioiden oikeusvaikutusten tunnustamisella on nimittäin vaikutus rangaistukseen, joka syytetylle voidaan määrätä, koska kyseiset tuomiot olivat jo tulleet lainvoimaisiksi pääasiassa kyseessä olevien tekojen tekohetkellä, joten ne ovat puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja aiempia tuomioita.
33
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että lähtökohtaisesti syytetty voidaan vapauttaa rikosoikeudellisesta vastuusta ja hänelle voidaan määrätä hallinnollinen seuraamus, jos häntä ei ole rikoslain 78a §:n 1 momentin b kohdan mukaisesti tuomittu virallisen syytteen alaisesta rikoksesta. Kyseisen tuomioistuimen mukaan vapausrangaistus on myös mahdollista määrätä ehdollisena rikoslain 66 §:n 1 momentin nojalla, jos syytettyä ei ole tuomittu aiemmin tällaiseen vapausrangaistukseen virallisen syytteen alaisesta rikoksesta.
34
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii niitä arviointiperusteita, joiden nojalla se voi määrittää, onko YE:n teot, joista belgialainen ja saksalainen tuomioistuin ovat määränneet seuraamuksia, luokiteltava rikoksiksi vai hallinnollisiksi rikkomuksiksi niiden huomioon ottamiseksi pääasiassa.
35
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo ensinnäkin, että puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että huomioon on otettava tuomiot, jotka on annettu sanktioiduista teoista eikä pelkästään rikoksista, sillä rikoksen käsite on Bulgarian oikeudessa suppeampi.
36
Kyseinen tuomioistuin selostaa tämän tulkinnan tueksi, että puitepäätöksen 2008/675 2 artiklan bulgariankielisessä versiossa viitataan tuomion käsitteen määritelmän osalta rikostuomioistuimen lopulliseen päätökseen henkilön toteamisesta syylliseksi ”rikokseen” (bulgariaksi prestaplenie). Mainittu tuomioistuin toteaa kuitenkin, että puitepäätöksen 2009/315 2 artiklan a alakohdan bulgariankielisessä versiossa käsite ”tuomio” määritellään rikostuomioistuimen lainvoimaiseksi päätökseksi luonnollisen henkilön tuomitsemisesta sanktioidusta teosta (bulgariaksi nakazuemo deyanie). Kyseinen tuomioistuin huomauttaa, että vastaavasti 2 artiklan a alakohdan saksankielisessä versiossa käytetään ilmaisua ”Straftat” ja kyseisen säännöksen hollanninkielisessä versiossa ilmaisua ”strafbaar feit”, ja mainitun tuomioistuimen mukaan kyseiset ilmaisut vastaavat toisiaan.
37
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan on toiseksi niin, että Bulgarian oikeudessa erotetaan toisistaan rikokset ja hallinnolliset rikkomukset, eikä hallinnollisia rikkomuksia tavallisesti merkitä rikosrekisteriin, joten niitä ei pidä luokitella puitepäätöksen 2009/315 2 artiklan a alakohdan bulgariankielisessä versiossa tarkoitetuiksi sanktioiduiksi teoiksi. Kyseinen tuomioistuin huomauttaa kuitenkin, että 26.2.2008 annetun asetuksen nro 8 40 §:n 1 momentin mukaan rikosrekisteriin merkitään paitsi rikostuomiot myös rikoslain 78a §:n nojalla määrätyt hallinnolliset seuraamukset. Mainittu tuomioistuin toteaa lisäksi, että rikosprosessilain 247 §:ssä erotetaan toisistaan virallisen syytteen alaiset rikokset eli rikokset, joissa syytteen nostaa syyttäjä, ja asianomistajarikokset eli rikokset, joissa syyte nostetaan asianomistajan esittämän syyttämispyynnön perusteella.
38
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että rangaistavat teot luokitellaan sitä vastoin eri tavoin Saksan ja Belgian oikeudessa, sillä Saksan oikeudessa teot luokitellaan kahteen luokkaan eli yhtäältä rikoksiin (Verbrechen) ja toisaalta rikkomuksiin (Vergehen) ja Belgian oikeudessa kolmeen luokkaan, joita ovat rikokset (crimes), deliktit (délits) ja rikkeet (contraventions).
39
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo kuitenkin, ettei ECRIS-järjestelmästä saatavien tietojen perusteella voida määrittää, mihin rangaistavien tekojen luokkaan Belgiassa ja Saksassa annetuissa aiemmissa tuomioissa tarkoitetut teot kuuluvat asiaa koskevan kansallisen oikeuden nojalla, mikä kyseisen tuomioistuimen mukaan estää sen määrittämisen, onko kyseisiä tekoja käsiteltävä Bulgarian oikeuden kannalta hallinnollisina rikkomuksina vai rikoksina, ja – jos niitä on käsiteltävä rikoksina – sen määrittämisen, ovatko ne virallisen syytteen alaisia rikoksia vai asianomistajarikoksia.
40
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan on kolmanneksi niin, että jos kyseisillä teoilla on katsottava olevan sama vaikutus kuin Bulgarian oikeuden nojalla rikosrekisteriin merkityillä ja ECRIS-järjestelmään tallennetuilla teoilla, kyseinen tuomioistuin päättelee tämän johdosta olevansa velvollinen toteamaan, että belgialaisen ja saksalaisen tuomioistuimen antamat tuomiot voivat olla Bulgarian lain näkökulmasta ainoastaan rikostuomioita tai rikoslain 78a §:ssä tarkoitettuja rikosoikeudellisesta vastuusta vapauttamista koskevia ratkaisuja. Kyseinen tuomioistuin toteaa tältä osin yhtäältä, että tuomioita ei tallenneta ECRIS-järjestelmään rikosoikeudellisesta vastuusta vapauttamista koskevina ratkaisuina. Se toteaa toisaalta, että kyseessä olevat rikosluokat koskevat tekoja, joiden osalta ei ole vahingonkärsijöitä. Se päättelee tästä, että kyseessä olevat teot ovat virallisen syytteen alaisia rikoksia, minkä vuoksi pääasiassa ei voida soveltaa rikoslain 66 §:ää eikä 78a §:ää.
41
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan on niin, että jos oletetaan, ettei sen tarvitse katsoa, että ECRIS-järjestelmään tallennetut tuomiot vastaavat vaikutuksiltaan Bulgarian rikosrekisteriin merkittyjä tuomioita, ei ole olemassa arviointiperusteita, joiden nojalla voidaan arvioida, mihin sanktioitujen tekojen luokkiin kuuluvat ne teot, joista syytetty on tuomittu Belgiassa ja Saksassa, ja tässä yhteydessä annettujen tuomioiden huomioon ottamisesta on päätettävä tapauskohtaisesti. Kyseisen tuomioistuimen mukaan tässä yhteydessä voidaan todeta, että ulkomaisten tuomioistuinten määräämät rangaistukset ovat hallinnollisista rikkomuksista määrättyjä rangaistuksia eikä niitä siten pitäisi ottaa huomioon.
42
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo kuitenkin, että tiettyjen rikkomisten luokkien osalta annettujen tuomioiden merkitseminen rikosrekisteriin on perusteltua, kun otetaan huomioon se vaara, jonka kyseiset rikkomiset aiheuttavat yleiselle järjestykselle kyseessä olevan jäsenvaltion lainsäätäjän arvion, joka muiden jäsenvaltioiden on hyväksyttävä, mukaan. Kyseisen tuomioistuimen mukaan puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohdassa säädetyllä velvollisuudella pyritään siihen, että jäsenvaltiot tunnustavat tuomiot, jotka kyseessä oleva jäsenvaltio on päättänyt merkitä rikosrekisteriin, ja näin ollen siihen, että tällaiset tuomiot otetaan huomioon samalla tavalla kuin kyseessä olevan jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä säädetään sen omaan rikosrekisteriin merkittyjen kansallisten tuomioiden vaikutuksista.
43
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa neljänneksi, että rikoslain 8 §:n 2 momentin mukaan toisessa jäsenvaltiossa annettu tuomio voidaan ottaa huomioon vain, jos se on annettu teosta, joka on Bulgarian rikoslain mukaan rikos. Kyseinen tuomioistuin toteaa lisäksi, että puitepäätöksen 2008/675 johdanto-osan kuudennen perustelukappaleen mukaan toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen ei tarvitse ottaa toisessa jäsenvaltiossa annettua aiempaa tuomiota huomioon, jos mainittuun aiempaan tuomioon johtaneesta teosta ei olisi voitu antaa kansallista tuomiota.
44
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan pääasiassa voidaan näin ollen ottaa huomioon ainoastaan saksalaisen tuomioistuimen antama tuomio, koska se vastaa rikoslain 343c §:ssä tarkoitettua rikostuomiota, ja belgialaisen tuomioistuimen antama tuomio rekisteröimättömän ajoneuvon kuljettamisesta, koska se vastaa rikoslain 345 §:ssä tarkoitettua rikostuomiota. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että muut teot, joista belgialainen tuomioistuin antoi tuomiot, eivät ole Bulgarian oikeudessa rikoksina rangaistavia tekoja, ja tämä pätee erityisesti katsastamattoman ajoneuvon kuljettamisen osalta. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa, että viimeksi mainitusta rikkomisesta annetussa tuomiossa on kuitenkin määrätty vapausrangaistus, mikä merkitsee, että jos kyseisen tuomion vaikutukset tunnustettaisiin, pääasiassa kyseessä olevasta rikkomisesta ei voitaisi tuomita rikoslain 66 §:n mukaista ehdollista rangaistusta.
45
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo näin ollen, ettei rikoslain 8 §:n 2 momentin ja puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohdan välillä ole ristiriitaa. Kyseisen tuomioistuimen mukaan tällainen tulkinta mahdollistaa yhtäältä sen takaamisen, ettei syytetyn tilannetta vaikeuteta sanktiolla, joka on ankarampi kuin se, jonka hän olisi saanut, jos kansallinen tuomioistuin olisi tuominnut hänet samasta teosta, ja toisaalta sen, että vältetään käytännössä sellaisesta teosta annetun tuomion täytäntöönpano, josta täytäntöönpanovaltiossa ei voida nostaa syytettä.
46
Tässä tilanteessa Rayonen sad Tutrakan päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko puitepäätöksen [2008/675] 3 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä puitepäätöksen [2009/315] 2 artiklan a alakohdan kanssa, tulkittava siten, että samalle henkilölle muissa jäsenvaltioissa annettujen aiempien tuomioiden huomioon ottaminen tarkoittaa, että tuomioistuimen, jossa samaa henkilöä vastaan on aloitettu uusi rikosoikeudellinen menettely (sanktion huomioon ottava tuomioistuin), on katsottava, että ECRIS-järjestelmään tallennetut aiemmat tuomiot, jotka on annettu toisissa jäsenvaltioissa, koskevat samoja sanktioitujen tekojen luokkia, jotka on kansallisessa oikeudessa määritetty teosta aiheutuvan yleisen vaaran mukaan ja joihin kuuluvista teoista annetut tuomiot on sanktion huomioon ottavan tuomioistuimen jäsenvaltiossa merkittävä rikosrekisteriin? Kun kyseessä on useita sanktioiduiksi luokiteltuja ja sanktion huomioon ottavan tuomioistuimen kansallisen oikeuden mukaan rikosrekisteriin merkittäviä tekoja, joista tuomituilla rangaistuksilla on erilaiset oikeudelliset seuraukset, onko kansallisen tuomioistuimen, jossa on vireillä rikosoikeudellinen menettely tiettyä henkilöä vastaan, arvioitava kussakin yksittäistapauksessa erikseen, mihin kansallisen luokituksen mukaiseen luokkaan teot, joista toisissa jäsenvaltioissa annetuissa aiemmissa tuomioissa on kyse, kuuluvat? Missä tapauksissa tällaista arviointia edellytetään?
2)
Onko puitepäätöksen [2008/675] 3 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siinä sallitaan sellainen kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään, että tuomioistuin ei saa ottaa huomioon toisessa unionin jäsenvaltiossa annettuja aiempia tuomioita, jotka on annettu teoista, jotka eivät sanktion huomioon ottavan tuomioistuimen kansallisen oikeuden mukaan ole rikoksia?”
Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
47
Unionin tuomioistuimen presidentin 24.6.2024 tekemällä päätöksellä esillä olevan asian käsittelylle päätettiin antaa etusija työjärjestyksen 53 artiklan 3 kohdan nojalla.
48
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen pyyntö nyt esillä olevan asian käsittelemisestä työjärjestyksen 105 artiklassa määrätyssä nopeutetussa menettelyssä hylättiin unionin tuomioistuimen presidentin 29.7.2024 antamalla määräyksellä.
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
49
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu on syytä aloittaa toisesta kysymyksestä.
Toinen kysymys
50
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee toisella kysymyksellään pääasiallisesti, onko puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla toimivaltainen tuomioistuin ei voi antaessaan ratkaisua syytteistä ottaa huomioon toisessa jäsenvaltiossa syytettyä vastaan annettuja aiempia tuomioita teoista, jotka eivät kansallisen oikeuden mukaan ole rikoksia.
51
Puitepäätöksen 2008/675 1 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kyseisen puitepäätöksen tarkoituksena on määritellä edellytykset, joiden täyttyessä henkilöön kohdistuvassa rikosprosessissa yhdessä jäsenvaltiossa otetaan huomioon samalle henkilölle toisissa jäsenvaltioissa eri tosiseikkojen perusteella annetut aiemmat tuomiot.
52
Mainitun puitepäätöksen 3 artiklan 1 kohdassa, kun sitä luetaan sen johdanto-osan viidennen perustelukappaleen valossa, jäsenvaltioille asetetaan tätä varten velvollisuus varmistaa, että tässä tapauksessa toisessa jäsenvaltiossa annetut aiemmat tuomiot, joista on saatu tietoa keskinäiseen oikeusapuun tai rikosrekisteritietojen vaihtoon sovellettavien välineiden mukaisesti, yhtäältä otetaan huomioon samassa määrin kuin vastaavat aiemmat kansalliset tuomiot otetaan huomioon kansallisen lainsäädännön nojalla ja niillä toisaalta todetaan olevan vastaavat oikeusvaikutukset kuin aiemmilla kansallisilla tuomioilla kansallisen lainsäädännön mukaisesti riippumatta siitä, liittyvätkö vaikutukset tosiseikkoihin taikka prosessioikeudellisiin tai aineellisoikeudellisiin seikkoihin (tuomio 21.9.2017, Beshkov, C‑171/16, EU:C:2017:710, 26 kohta).
53
Puitepäätöksen 2008/675 johdanto-osan viidennestä perustelukappaleesta ilmenee kuitenkin myös, että sen tarkoituksena ei ole yhdenmukaistaa vaikutuksia, joita aiempien tuomioiden olemassaololla on kansallisen lainsäädännön mukaan, ja toisessa jäsenvaltiossa annetut aiemmat tuomiot on otettava huomioon ainoastaan siinä määrin, kuin aiemmat kansalliset tuomiot otetaan kansallisen lainsäädännön mukaan huomioon. Kuten puitepäätöksen 2008/675 johdanto-osan kolmannessa perustelukappaleessa korostetaan, puitepäätöksen 3 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltioille asetettu velvoite ottaa uudessa rikosprosessissa huomioon muissa jäsenvaltioissa annetut tuomiot on vähimmäisvelvoite.
54
Kuten lisäksi puitepäätöksen 2008/675 johdanto-osan kuudennessa perustelukappaleessa nimenomaisesti todetaan, muista välineistä poiketen kyseisen puitepäätöksen tarkoituksena ei ole yhdessä jäsenvaltiossa annettujen tuomioistuinratkaisujen täytäntöönpano muissa jäsenvaltioissa, vaan sen mahdollistaminen, että yhdessä jäsenvaltiossa annetulla aiemmalla tuomiolla voi olla vaikutuksia toisessa jäsenvaltiossa meneillään olevassa uudessa rikosprosessissa edellyttäen, että aiemmilla kansallisilla tuomioilla on tällaisia vaikutuksia kyseisen toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan. Sen vuoksi mainitussa puitepäätöksessä ei velvoiteta ottamaan huomioon tällaisia aiempia tuomioita esimerkiksi tapauksissa, joissa sovellettavien välineiden nojalla saadut tiedot ovat riittämättömiä tai joissa kansallinen tuomio ei olisi ollut mahdollinen teosta, josta aiempi tuomio on annettu, tai joissa aiemmin määrättyä seuraamusta ei tunneta kansallisessa oikeusjärjestyksessä.
55
Puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohdan sanamuodosta, luettuna kyseisen puitepäätöksen johdanto-osan kolmannen, viidennen ja kuudennen perustelukappaleen valossa, ilmenee siis, ettei kyseisessä säännöksessä aseteta jäsenvaltioille velvollisuutta ottaa rikosoikeudellisessa menettelyssä huomioon toisessa jäsenvaltiossa asianomaista henkilöä vastaan annettuja aiempia tuomioita, jos kyseiset tuomiot on annettu teoista, jotka eivät ole kansallisen oikeuden mukaan rikoksia ja joista ei näin ollen voida kyseisen kansallisen oikeuden mukaan antaa rikostuomiota.
56
Mainittu säännös ei näin ollen estä jäsenvaltiota säätämästä kansallisessa lainsäädännössään säännöstä, jonka nojalla toimivaltaiset tuomioistuimet eivät voi ottaa huomioon rikosoikeudellisen menettelyn kohteena olevaa henkilöä vastaan toisessa jäsenvaltiossa annettuja aiempia tuomioita teoista, jotka eivät kansallisen oikeuden mukaan ole rikoksia.
57
Kyseinen säännös ei nyt käsiteltävässä asiassa ole esteenä sille, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ottaa kansallisen oikeutensa mukaisesti huomioon ainoastaan ne pääasian vastaajaa vastaan annetut aiemmat tuomiot, joista toinen annettiin Saksassa moottoriajoneuvon kuljettamisesta ilman ajokorttia ja toinen Belgiassa rekisteröimättömän moottoriajoneuvon kuljettamisesta, koska kyseisen tuomioistuimen antamien tietojen mukaan ainoastaan mainitut tuomiot koskevat tekoja, jotka ovat kyseisen kansallisen oikeuden mukaan rikoksia, joista voidaan sellaisinaan tuomita.
58
Edellä esitetyn perusteella toiseen kysymykseen on vastattava, että puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla toimivaltainen tuomioistuin ei voi antaessaan ratkaisua syytteistä ottaa huomioon toisessa jäsenvaltiossa syytettyä vastaan annettuja aiempia tuomioita teoista, jotka eivät kansallisen oikeuden mukaan ole rikoksia ja joista ei näin ollen voida kyseisen kansallisen oikeuden mukaan antaa rikostuomiota.
Ensimmäinen kysymys
59
Aluksi on palautettava mieleen, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välille SEUT 267 artiklalla luodussa yhteistyömenettelyssä unionin tuomioistuimen tehtävänä on antaa kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen vastaus, jonka perusteella kansallinen tuomioistuin voi ratkaista siinä vireillä olevan asian. Unionin tuomioistuimen on tätä silmällä pitäen tarvittaessa muotoiltava sille esitetyt kysymykset uudelleen. Unionin tuomioistuin saattaa myös joutua ottamaan huomioon sellaisia unionin oikeussääntöjä, joihin kansallinen tuomioistuin ei ole ennakkoratkaisukysymyksessään viitannut (tuomio 5.12.2019, Centraal Justitieel Incassobureau (Taloudellisten seuraamusten tunnustaminen ja täytäntöönpano), C‑671/18, EU:C:2019:1054, 26 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
60
Nyt käsiteltävässä asiassa on yhtäältä todettava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä selvittämään, onko sen luokiteltava teot, joista pääasian rikosoikeudellisessa menettelyssä kyseessä olevaa henkilöä vastaan on annettu aiemmat tuomiot muissa jäsenvaltiossa, kyseisen tuomioistuimen kansallisessa oikeudessa säädetyn sanktioitujen tekojen nimikkeistön mukaisesti, jossa erotetaan toisistaan hallinnolliset rikkomukset ja rikokset ja jossa rikokset luokitellaan kahteen eri luokkaan, joista ensimmäinen koskee virallisen syytteen alaisia rikoksia, joissa syytteen nostaa syyttäjä, ja toinen asianomistajarikoksia, joissa syyte nostetaan asianomistajan esittämän syyttämispyynnön perusteella.
61
Toisaalta on huomautettava, että puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohdan, johon ensimmäisessä kysymyksessä viitataan, ulottuvuutta täsmennetään kyseisen puitepäätöksen 3 artiklan 2 kohdassa, jossa todetaan, että mainittua 1 kohtaa sovelletaan rikosoikeudenkäyntiä edeltävässä vaiheessa, itse rikosoikeudenkäynnin aikana ja tuomion täytäntöönpanovaiheessa erityisesti sovellettavien menettelysääntöjen osalta, joihin kuuluvat tutkintavankeutta, rikoksen luokittelua ja rangaistuksen tyyppiä ja tasoa sekä tuomion täytäntöönpanoa koskevat säännöt. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellä nimenomaan, miten sellaiset rikkomiset on luokiteltava, joista henkilöä, jota vastaan kyseisessä tuomioistuimessa on nostettu syytteitä, vastaan on annettu aiempia tuomioita muissa jäsenvaltioissa, kun otetaan huomioon, mitä vaikutusta tällaisella luokittelulla on ratkaisuun, jonka mainittu tuomioistuin voi antaa hänen osaltaan.
62
Näin ollen on katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään pääasiallisesti, onko puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 ja 2 kohtaa, luettuina yhdessä puitepäätöksen 2009/315 2 artiklan a alakohdan kanssa, tulkittava siten, että toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen on ottaakseen huomioon toisessa jäsenvaltiossa sellaista henkilöä vastaan annettuja aiempia tuomioita, joka on rikosoikeudellisen menettelyn kohteena, arvioitava, onko teot, joista kyseiset ECRIS-järjestelmään tallennetut tuomiot on annettu, luokiteltava kansallisessa oikeudessa tehdyn luokituksen mukaisesti rikoksiksi vai hallinnollisiksi rikkomuksiksi ja – mikäli ne on luokiteltava rikoksiksi – virallisen syytteen alaisiksi rikoksiksi vai asianomistajarikoksiksi, kun kansallisessa oikeudessa säädetyt oikeudelliset seuraukset vaihtelevat sen mukaan, mihin luokkaan teko, josta aiempi tuomio on annettu, kuuluu.
63
Kuten tämän tuomion 52 kohdassa on muistutettu, puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot varmistavat yhtäältä, että henkilöön kohdistuvassa rikosoikeudellisessa menettelyssä kyseiselle henkilölle muissa jäsenvaltioissa annetut aiemmat tuomiot otetaan huomioon siltä osin kuin näin on kansallisen lainsäädännön mukaisesti, ja toisaalta, että niillä on kansallisen lainsäädännön mukaisesti vastaavat oikeusvaikutukset kuin aiempiin kansallisiin tuomioihin. Kyseisen puitepäätöksen 3 artiklan 2 kohdan sanamuodosta, joka on toistettu tämän tuomion 61 kohdassa, ilmenee lisäksi, että mainittua velvollisuutta sovelletaan muun muassa rikkomisen luokittelun ja rangaistuksen tyypin ja tason osalta.
64
Tässä yhteydessä ensimmäisen kysymyksen osalta on määritettävä yhtäältä puitepäätöksen 2008/675 2 artiklassa tarkoitetun tuomion käsitteen ja toisaalta kyseisen puitepäätöksen 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ilmaisun vastaavat ulottuvuus, jotta voidaan määritellä 3 artiklan 1 kohdassa säädetyt kansallisten tuomioistuinten velvollisuudet, jotka koskevat toisessa jäsenvaltiossa annettujen aiempien tuomioiden huomioon ottamista kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja sitä, että tällaisilla aiemmilla tuomioilla on vastaavat oikeusvaikutukset kuin aiemmilla kansallisilla tuomioilla.
65
Ensinnäkin puitepäätöksen 2008/675 2 artiklan mukaan ”tuomiolla” on kyseisessä puitepäätöksessä ymmärrettävä tarkoitettavan ”rikostuomioistuimen lopullista päätöstä henkilön toteamisesta syylliseksi rikokseen”.
66
Aluksi on korostettava, ettei se ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esiin tuoma seikka, että puitepäätöksen 2009/315 2 artiklan a alakohdan bulgariankielisessä versiossa tuomion käsite määritellään viittaamalla sanktioidun teon käsitteeseen, välttämättä merkitse sitä – toisin kuin kyseinen tuomioistuin väittää –, että puitepäätöksen 2008/675 2 artiklassa tarkoitetun tuomion käsitteen määrittämisen lähtökohdaksi pitäisi ottaa sanktioidun teon käsite huolimatta siitä, että puitepäätöksen 2008/675 2 artiklassa viitataan ”rikokseen”, sillä perusteella, että rikoksen käsite on Bulgarian kielessä sanktioidun teon käsitettä suppeampi.
67
Tältä osin on niin, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan joissakin kieliversiossa käytettyä unionin oikeuden säännöksen sanamuotoa ei voida käyttää tämän säännöksen ainoana tulkintaperusteena eikä sille voida antaa tältä osin etusijaa muihin kieliversioihin nähden. Unionin toimen yhtenäisen soveltamisen ja näin ollen yhtenäisen tulkinnan vaatimus nimittäin edellyttää, että toimea ei tarkastella irrallaan ainoastaan yhden kieliversion perusteella vaan että kyseessä olevaa säännöstä tulkitaan sen säännöstön systematiikan ja tavoitteen mukaan, jonka osa säännös on, erityisesti kaikkien kieliversioiden valossa (tuomio 5.12.2024, Network One Distribution, C‑506/23, EU:C:2024:1003, 27 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
68
Nyt käsiteltävässä asiassa on todettava, että puitepäätöksen 2008/675 2 artiklan ja puitepäätöksen 2009/315 2 artiklan a alakohdan useimmissa kieliversioissa kyseisten säännösten sanamuodot viittaavat rikoksen käsitteeseen. Tämä koskee erityisesti näiden kahden säännöksen saksan- ja hollanninkielistä versiota, joista saksankielisessä versiossa käytetään termiä ”Straftat” ja hollanninkielisessä versiossa termiä ”strafbaar feit”, ja kyseiset termit vastaavat rikoksen käsitettä eivätkä yleisempää sanktioidun teon käsitettä.
69
Puitepäätöksen 2008/675 johdanto-osan kolmas perustelukappale tukee tulkintaa, jonka mukaan kyseisen puitepäätöksen 2 artiklassa tarkoitettu tuomion käsite määritellään viittaamalla pelkästään rikoksiin. Kyseisestä perustelukappaleesta näet ilmenee, että tuomion käsite ei kata hallintoviranomaisen lopullisia päätöksiä, joissa henkilö todetaan syylliseksi ”rikokseen” tai ”tekoon, joka on kansallisen lainsäädännön nojalla lainrikkomuksena rangaistava teko”. Unionin lainsäätäjä on tarkoittanut näin tehdessään erotella toisistaan rikokset ja kansallisen oikeuden mukaan sanktioidut teot, jotka eivät ole luonteeltaan rikosoikeudellisia.
70
Tällaisen tulkinnan vahvistavat myös puitepäätöksen 2008/675 ja puitepäätöksen 2009/315, jotka liittyvät erottamattomasti toisiinsa, tavoitteet. On näet tärkeää, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset tekevät huolellisesti ja yhtenäisesti yhteistyötä rikostuomioita koskevien tietojen vaihtamiseksi, jotta vältetään se, että kansalliset oikeusviranomaiset, joissa pannaan vireille uusi rikosoikeudellinen menettely, joka kohdistuu sellaiseen henkilöön, jonka osalta muiden jäsenvaltioiden tuomioistuimet ovat jo antaneet tuomioita muiden tekojen johdosta, tekevät ratkaisunsa voimatta ottaa huomioon aiempia tuomioita (ks. vastaavasti tuomio 5.7.2018, Lada, C‑390/16, EU:C:2018:532, 47 kohta).
71
Edellä esitetystä seuraa, että puitepäätöksen 2008/675 2 artiklassa, luettuna kyseisen puitepäätöksen johdanto-osan kolmannen perustelukappaleen valossa, tarkoitettu tuomion käsite, joka on johdonmukainen puitepäätöksen 2009/315 2 artiklan a alakohdassa tarkoitetun tuomion käsitteen kanssa, viittaa rikostuomioistuimen lainvoimaiseen tuomioon henkilön toteamisesta syylliseksi rikoksen eikä yleisemmin sanktioidun teon tai teon, joka on kansallisen lainsäädännön nojalla lainvastaisena sanktioitu teko, tekemisen vuoksi. Kuten tämän tuomion 69 kohdassa on jo todettu, kyseinen käsite ei myöskään kata hallintoviranomaisten lopullisia päätöksiä riippumatta sen teon luonteesta, josta kyseiset viranomaiset ovat todenneet asianomaisen henkilön olevan vastuussa.
72
Tästä seuraa, että puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltioille asetettu velvollisuus koskee ainoastaan toisen jäsenvaltion rikostuomioistuimen antamia lainvoimaisia tuomioita, joissa asianomainen henkilö todetaan syylliseksi rikokseen. Kuten mainitun säännöksen sanamuodosta nimenomaisesti ilmenee, kyseinen velvollisuus koskee lisäksi ainoastaan tuomioita, joista on saatu tietoa keskinäiseen oikeusapuun tai rikosrekisteritietojen vaihtoon sovellettavien välineiden mukaisesti.
73
On kuitenkin täsmennettävä, että kyseisen puitepäätöksen 2 artiklan, sellaisena kuin sitä on tulkittu tämän tuomion 71 kohdassa, mukaisesti mainittu velvollisuus kattaa rikoslain 78a §:n 1 momentin b kohdassa säädetyn kaltaiset rikostuomioistuimen antamat lainvoimaiset tuomiot, joissa sen jälkeen, kun syytetty on todettu syylliseksi rikokseen, hänet vapautetaan rikosoikeudellisesta vastuustaan ja hänelle määrätään hallinnollinen seuraamus rikosoikeudellisen seuraamuksen asemesta, edellyttäen, että tieto kyseisistä tuomioista on ollut saatavilla.
74
Tästä seuraa, että jotta voidaan ottaa huomioon toisessa jäsenvaltiossa annettuja aiempia tuomioita puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, toimivaltaisen tuomioistuimen on ensin määritettävä, todetaanko toisen jäsenvaltion rikostuomioistuimen antamissa lainvoimaisissa tuomioissa, joista on annettu tieto ensiksi mainitulle tuomioistuimelle, asianomaisen henkilön syyllistyneen rikokseen.
75
Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tältä osin itsekin pääasiallisesti toteaa, se, että tällainen lainvoimainen tuomio on merkitty asianomaisen rikosrekisteriin tuomiojäsenvaltiossa ja saatettu siten muiden jäsenvaltioiden tuomioistuinten tietoon ECRIS-järjestelmän avulla, merkitsee lähtökohtaisesti sitä, että mainittu tuomio on tämän tuomion edellisessä kohdassa mainitun perusteen mukainen; täsmennettäköön lisäksi, että puitepäätöksen 2009/315 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettu tuomion käsite sisältää myös tällaisen perusteen.
76
Siltä osin kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, ettei se pysty määrittämään ECRIS-järjestelmästä peräisin olevien pääasian syytettyä vastaan annettuja aiempia tuomioita koskevien tietojen perusteella luokkaa, johon kuuluvat ne teot, joista kyseiset tuomiot on annettu, on todettava, että – kuten puitepäätöksen 2009/315 johdanto-osan kymmenennessä perustelukappaleessa todetaan – kyseinen puitepäätös ei saisi vaikuttaa oikeusviranomaisten mahdollisuuteen pyytää ja toimittaa rikosrekisteritietoja suoraan keskinäisestä oikeusavusta tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 13 artiklan, luettuna yhdessä kyseisen yleissopimuksen 15 artiklan 3 kappaleen kanssa, mukaisesti eikä vaikuttaa keskinäisestä oikeusavusta jäsenvaltioiden välillä tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohtaan, jossa täsmennetään yksityiskohtaiset säännöt oikeusapupyynnön esittämisestä ja toimittamisesta siten kuin keskinäisestä oikeusavusta tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen edellä mainituissa määräyksissä määrätään.
77
Näin ollen on niin, että jos jäsenvaltion tuomioistuin katsoo, että ECRIS-järjestelmässä olevat tiedot eivät ole puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohdan soveltamisen kannalta riittävät, kyseisen tuomioistuimen tulee selvittää suoraan aiemmat tuomiot antaneilta tuomioistuimilta, ovatko tällaiset tuomiot tosiasiallisesti kyseisen puitepäätöksen 2 artiklassa tarkoitettuja tuomioita.
78
Puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 kohdassa, luettuna yhdessä 3 artiklan 2 kohdan kanssa, tarkoitetusta kunkin jäsenvaltion velvollisuudesta varmistaa, että muissa jäsenvaltioissa annetuilla aiemmilla tuomioilla on kansallisen lainsäädännön mukaisesti vastaavat vaikutukset kuin kyseessä olevassa jäsenvaltiossa annetuilla kansallisilla tuomioilla, on toiseksi todettava, että kyseinen velvollisuus on määritettävä SEUT 82 artiklan 1 kohdassa vahvistetun tuomioistuinten tuomioiden ja oikeusviranomaisten päätösten vastavuoroista tunnustamista rikosoikeuden alalla koskevan periaatteen, jonka täytäntöönpanoon puitepäätöksellä 2008/675 pyritään sen johdanto-osan toisen perustelukappaleen mukaan, valossa.
79
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että kyseinen periaate on esteenä muun muassa sille, että otettaessa huomioon toisessa jäsenvaltiossa aiemmin annettu tuomio mainitun puitepäätöksen yhteydessä sitä tarkistetaan (ks. vastaavasti tuomio 5.7.2018, Lada, C‑390/16, EU:C:2018:532, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
80
Tästä syystä kyseisen puitepäätöksen 3 artiklan 3 kohdassa kielletään nimenomaisesti tällainen tarkistaminen, ja muissa jäsenvaltioissa aiemmin annetut tuomiot on siis otettava huomioon sellaisina kuin ne on annettu (ks. vastaavasti tuomio 5.7.2018, Lada, C‑390/16, EU:C:2018:532, 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
81
Kuten kuitenkin puitepäätöksen 2008/675 johdanto-osan 13 perustelukappaleessa todetaan, kyseisessä puitepäätöksessä otetaan huomioon erilaiset kansalliset ratkaisut ja menettelyt, joita sovelletaan toisessa jäsenvaltiossa annetun aiemman tuomion huomioon ottamiseksi. Se, että aiempaa tuomiota ei ole mahdollista tarkistaa, ei saisi estää jäsenvaltiota tekemästä tarvittaessa päätöstä, jonka seurauksena kyseisellä aiemmalla tuomiolla on vastaavat oikeusvaikutukset.
82
Kuten kyseisen puitepäätöksen johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa täsmennetään, on erityisesti niin, että jos jossain jäsenvaltiossa meneillään olevassa rikosprosessissa on saatavilla tietoja toisessa jäsenvaltiossa annetusta aiemmasta tuomiosta, olisi mahdollisuuksien mukaan pyrittävä välttämään asianomaisen henkilön kohtelua epäedullisemmin kuin jos aiempi tuomio olisi ollut kansallinen tuomio.
83
Tästä seuraa, että jäsenvaltion tuomioistuimen, jossa syyte on nostettu, on varmistettava, ettei rikkomiseen, josta aiempi tuomio on annettu toisessa jäsenvaltiossa, eikä tällaisella tuomiolla määrättyyn rangaistukseen liity oikeusvaikutuksia, jotka vaikuttavat syytetyn tilanteeseen vakavammin kuin jos kyseisen tuomion olisi antanut kansallinen tuomioistuin.
84
Tältä kannalta tarkasteltuna on niin, että jotta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voi todeta toisessa jäsenvaltiossa annetulla aiemmalla tuomiolla olevan vastaavat oikeusvaikutukset kuin kansallisella tuomiolla, kyseisen tuomioistuimen on voitava arvioida muun muassa luokkaa, johon se rikos kuuluu, josta kyseisellä aiemmalla tuomiolla on määrätty seuraamus, ja jonka perusteella määritetään kyseisen seuraamuksen luonne ja taso. Tällaisen vastaavuuden määrittäminen voi näet edellyttää muun muassa sen jäsenvaltion, jossa mainittu aiempi tuomio on annettu, rikoslainsäädännön mukaisen rikosnimikkeistön ja kansallisen lainsäädännön mukaisen rikosnimikkeistön vertailua erityisesti silloin, kun kansallisen lainsäädännön mukaan kyseessä olevasta rikkomisesta annettujen tuomioiden oikeusvaikutukset saattavat vaihdella sen mukaan, mihin luokkaan kyseinen rikkominen kuuluu.
85
Tästä seuraa, että sellaisen päätöksen tekeminen, jonka seurauksena toisessa jäsenvaltiossa annetulla aiemmalla tuomiolla todetaan olevan vastaavat oikeusvaikutukset kuin aiemmalla kansallisella tuomiolla, edellyttää tapauskohtaista arviointia, jossa otetaan huomioon yksittäistapauksen konkreettiset olosuhteet ja joka ei kuitenkaan voi johtaa tehdyn rikkomisen ja määrätyn rangaistuksen uudelleen määrittelemiseen (ks. vastaavasti tuomio 5.7.2018, Lada, C‑390/16, EU:C:2018:532, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
86
Tarkemmin sanoen tämän tuomion 65–85 kohdassa esitetyistä seikoista on pääteltävä, että kun toimivaltaisen rikostuomioistuimen hallussa olevat tiedot osoittavat, että syytettyä vastaan on annettu toisessa jäsenvaltiossa puitepäätöksen 2008/675 2 artiklassa tarkoitettuja tuomioita eli lainvoimaisia ratkaisuja, joissa syytetyn todetaan syyllistyneen rikokseen, kyseisen tuomioistuimen on todettava tällaisilla ratkaisuilla olevan vastaavat oikeusvaikutukset kuin niillä kansallisilla tuomioilla, jotka on annettu sellaisen vastaavaan luokkaan kuuluvan rikoksen tekemisestä, josta voidaan määrätä luonteeltaan ja tasoltaan vastaava rangaistus. Tällainen oikeusvaikutusten toteaminen ei kuitenkaan saa kyseessä olevassa menettelyssä johtaa siihen, että asianomaista henkilöä kohdellaan epäedullisemmin kuin jos mainitut ratkaisut olisi antanut kansallinen tuomioistuin.
87
Toimivaltainen rikostuomioistuin ei saa tässä yhteydessä luokitella uudelleen rikosta, josta syytettyä vastaan on annettu tuomio toisessa jäsenvaltiossa, siten, että siitä tulisi hallinnollinen rikkomus. Tällainen uudelleenluokittelu ei näet johtaisi pelkästään aiemman tuomion tarkistamiseen, joka nimenomaisesti kielletään puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 3 kohdassa, vaan myös viime kädessä kyseisen puitepäätöksen 3 artiklan 1 kohdassa asetetun velvoitteen vastaisesti siihen, että tällainen tuomio ei vastaisi vaikutuksiltaan kansallista tuomiota.
88
Kuten tämän tuomion 73 kohdasta kuitenkin ilmenee, puitepäätöksessä 2008/675 edellytetään, että kun kansallisessa oikeudessa säädetään sellaisten rikostuomioistuimen antamien aiempien lainvoimaisten tuomioiden huomioon ottamisesta, joissa syytetyn on todettu syyllistyneen rikokseen mutta joissa syytetylle on määrätty hallinnollinen seuraamus rikosoikeudellisen seuraamuksen asemesta, toimivaltaisen tuomioistuimen on sovellettava kansallisen oikeuden merkityksellisiä säännöksiä tällaisiin toisessa jäsenvaltiossa annettuihin tuomioihin sillä edellytyksellä, että sillä on tältä osin riittävät tiedot.
89
Seuraavaksi sen määrittämisen osalta, ovatko rikokset, joista on annettu aiemmin tuomioita muissa jäsenvaltioissa, kansallisessa oikeudessa tehdyn luokituksen mukaisesti virallisen syytteen alaisia rikoksia vai asianomistajarikoksia – siltä osin kuin kansallisen oikeuden oikeusvaikutukset vaihtelevat sen mukaan, kumpaan luokkaan kyseiset rikokset kuuluvat –, on todettava, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on selvittää, nostaako näissä muissa jäsenvaltioissa syytteen toimivaltainen viranomainen vai nostetaanko syyte asianomistajan tuomioistuimelle esittämän syyttämispyynnön perusteella.
90
Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on itsekin todennut, nyt käsiteltävän asian rikkomisten, joista on annettu tuomiot Belgiassa ja Saksassa, osalta ei ole vahingonkärsijöitä. Edellyttäen, että kyseiset rikkomiset ovat todella kyseessä olevan jäsenvaltion lainsäädännön mukaan rikoksia, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on annettava kyseisille tuomioille vastaavat oikeusvaikutukset kuin virallisen syytteen alaisista rikoksista annetuille aiemmille kansallisille tuomioille.
91
Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 ja 2 kohtaa, luettuina yhdessä puitepäätöksen 2009/315 2 artiklan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen on ottaakseen huomioon toisessa jäsenvaltiossa sellaista henkilöä vastaan annettuja aiempia tuomioita, joka on kyseisessä tuomioistuimessa vireillä olevan rikosoikeudellisen menettelyn kohteena, arvioitava, onko teot, joista mainitun toisen jäsenvaltion tuomioistuimet ovat aiemmin antaneet lainvoimaisia tuomioita, joista kansallinen tuomioistuin on tietoinen, luokiteltu tämän toisen jäsenvaltion oikeudessa tehdyn luokituksen mukaisesti rikoksiksi. Kansallinen tuomioistuin on puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla velvollinen ottamaan huomioon ainoastaan kyseiset tuomiot ja antamaan niille vastaavat oikeusvaikutukset kuin aiemmille kansallisille tuomioille, jotka on annettu sellaisen vastaavaan luokkaan kuuluvan rikoksen tekemisestä, josta voidaan määrätä luonteeltaan ja tasoltaan vastaava rangaistus. Tällainen huomioon ottaminen ei kuitenkaan saa kyseessä olevassa menettelyssä johtaa siihen, että asianomaista henkilöä kohdellaan epäedullisemmin kuin jos mainitut tuomiot olisi antanut kansallinen tuomioistuin.
Oikeudenkäyntikulut
92
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Euroopan unionin jäsenvaltioissa annettujen tuomioiden huomioon ottamisesta uudessa rikosprosessissa 24.7.2008 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2008/675/YOS 3 artiklan 1 kohtaa
on tulkittava siten, että
se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla toimivaltainen tuomioistuin ei voi antaessaan ratkaisua syytteistä ottaa huomioon toisessa jäsenvaltiossa syytettyä vastaan annettuja aiempia tuomioita teoista, jotka eivät kansallisen oikeuden mukaan ole rikoksia ja joista ei näin ollen voida kyseisen kansallisen oikeuden mukaan antaa rikostuomiota.
2)
Puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 ja 2 kohtaa, luettuina yhdessä jäsenvaltioiden välisen rikosrekisteritietojen vaihdon järjestämisestä ja sisällöstä 26.2.2009 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2009/315/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 17.4.2019 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2019/884, 2 artiklan a alakohdan kanssa,
on tulkittava siten, että
toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen on ottaakseen huomioon toisessa jäsenvaltiossa sellaista henkilöä vastaan annettuja aiempia tuomioita, joka on kyseisessä tuomioistuimessa vireillä olevan rikosoikeudellisen menettelyn kohteena, arvioitava, onko teot, joista mainitun toisen jäsenvaltion tuomioistuimet ovat aiemmin antaneet lainvoimaisia tuomioita, joista kansallinen tuomioistuin on tietoinen, luokiteltu tämän toisen jäsenvaltion oikeudessa tehdyn luokituksen mukaisesti rikoksiksi. Kansallinen tuomioistuin on puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla velvollinen ottamaan huomioon ainoastaan kyseiset tuomiot ja antamaan niille vastaavat oikeusvaikutukset kuin aiemmille kansallisille tuomioille, jotka on annettu sellaisen vastaavaan luokkaan kuuluvan rikoksen tekemisestä, josta voidaan määrätä luonteeltaan ja tasoltaan vastaava rangaistus. Tällainen huomioon ottaminen ei kuitenkaan saa kyseessä olevassa menettelyssä johtaa siihen, että asianomaista henkilöä kohdellaan epäedullisemmin kuin jos mainitut tuomiot olisi antanut kansallinen tuomioistuin.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: bulgaria.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.