62020CJ0613
PRESUDA SUDA (deveto vijeće)
6. listopada 2021. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zračni prijevoz – Uredba (EZ) br. 261/2004 – Članak 5. stavak 3. – Opća pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta – Oslobođenje od obveze isplate odštete – Pojam ‚izvanredne okolnosti’ – Štrajk osoblja zračnog prijevoznika – Štrajk osoblja društva kćeri iz solidarnosti s osobljem matičnog društva”
U predmetu C‑613/20,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Landesgericht Salzburg (Zemaljski sud u Salzburgu, Austrija), odlukom od 10. studenoga 2020., koju je Sud zaprimio 18. studenoga 2020., u postupku
CS
protiv
Eurowings GmbH,
SUD (deveto vijeće),
u sastavu: N. Piçarra, predsjednik vijeća, D. Šváby (izvjestitelj) i S. Rodin, suci,
nezavisni odvjetnik: P. Pikamäe,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani postupak,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Eurowings GmbH, W. E. Bloch i Y. Pochyla, Rechtsanwälte,
–
za španjolsku vladu, M. J. Ruiz Sánchez, u svojstvu agenta,
–
za Europsku komisiju, G. Braun, K. Simonsson i G. Wilms, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta […] te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između osobe CS i društva Eurowings GmbH povodom odbijanja tog društva da toj osobi isplati odštetu zbog otkazivanja leta na kojem je ona rezervirala mjesto.
Pravni okvir
Uredba br. 261/2004
3
Uvodne izjave 1., 4., 14. i 15. Uredbe br. 261/2004 glase:
„(1)
Aktivnost [Unije] u području zračnog prijevoza usmjerena je, pored ostalih stvari, na osiguravanje visoke razine zaštite putnika. Uz to, u potpunosti bi trebalo voditi računa o obvezama zaštite potrošača općenito.
[...]
(4)
[Unija] bi stoga trebala povisiti standarde zaštite propisane [Uredbom Vijeća (EEZ) br. 295/91 od 4. veljače 1991. o utvrđivanju općih pravila za sustav odštete u slučaju uskraćivanja ukrcaja u redovnom zračnom prijevozu (SL 1991., L 36, str. 5.)], kako bi ojačala prava putnika i osigurala djelovanje zračnih prijevoznika sukladno ujednačenim uvjetima na liberaliziranom tržištu.
[...]
(14)
U skladu s […] [K]onvencijom [o ujednačavanju određenih pravila u međunarodnom zračnom prijevozu, sklopljenom u Montrealu 28. svibnja 1999. i odobrenom u ime Europske zajednice Odlukom Vijeća 2001/539/EZ od 5. travnja 2001. (SL 2001., L 194, str. 38.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 21., str. 5.)], obveze stvarnih zračnih prijevoznika trebale bi biti ograničene ili u potpunosti isključene, u slučajevima kada je događaj uzrokovan izvanrednim okolnostima koje se nisu mogle izbjeći niti poduzimanjem svih [razumnih] mjera. Takve se okolnosti mogu posebno pojaviti u slučajevima političke nestabilnosti, meteoroloških uvjeta koji onemogućuju izvođenje predmetnog leta, sigurnosnih rizika, neočekivanih nedostataka po pitanju sigurnosti leta i štrajkova koji utječu na operacije stvarnih zračnih prijevoznika.
(15)
Smatrat će se da postoje izvanredne okolnosti onda kad je utjecaj odluke, koju je donijela uprava zračnog prometa, u vezi s određenim zrakoplovom određenog dana dovela do dugog kašnjenja leta, kašnjenja leta preko noći, ili do otkazivanja jednog ili više letova tim zrakoplovom, iako su sve odgovarajuće mjere poduzete od strane dotičnog zračnog prijevoznika kako bi se izbjeglo kašnjenje ili otkazivanje letova.”
4
Člankom 2. te uredbe, naslovljenim „Definicije”, određuje se:
„Za potrebe ove Uredbe:
[...]
(b)
‚stvarni zračni prijevoznik’ znači zračni prijevoznik koji izvodi ili namjerava izvesti let ugovoren s putnicima ili u ime neke druge osobe, pravne ili fizičke, koja ima ugovor s tim putnikom;
[...]
(l)
‚otkazivanje’ znači otkazivanje leta koji je prethodno bio zakazan i na kojem je najmanje jedno mjesto bilo rezervirano.”
5
U skladu s člankom 5. navedene uredbe, naslovljenim „Otkazivanje leta”:
„1.   U slučaju otkazivanja leta, dotični putnici:
[...]
(c)
imaju pravo na odštetu od strane stvarnog zračnog prijevoznika u skladu s člankom 7., osim ako:
i.
su obaviješteni o otkazivanju leta najmanje dva tjedna prije vremena polaska predviđenog redom letenja; ili
ii.
su obaviješteni o otkazivanju leta u roku od dva tjedna do sedam dana prije vremena polaska predviđenog redom letenja i ponuđeno im je preusmjeravanje koje im omogućuje da otputuju ne više od dva sata prije vremena polaska predviđenog redom letenja i da stignu na konačno odredište unutar četiri sata od planiranog vremena dolaska; ili
iii.
su obaviješteni o otkazivanju leta u roku od sedam dana prije vremena polaska predviđenog redom letenja i ponuđeno im je preusmjeravanje, čime im je omogućeno da otputuju ne više od sat vremena ranije od predviđenog vremena polaska i da stignu na konačno odredište unutar dva sata od planiranog vremena dolaska.
[...]
3.   Stvarni zračni prijevoznik nije dužan platiti odštetu u skladu s člankom 7., ako može dokazati da je do otkazivanja leta došlo zbog izvanrednih okolnosti koje se nije moglo izbjeći čak ni ako su sve razumne mjere poduzete.
[...]”
6
Članak 7. te uredbe, naslovljen „Pravo na odštetu”, u stavku 1. predviđa:
„Pozivanjem na ovaj članak, putnici ostvaruju pravo na odštetu u iznosu od:
(a)
250 EUR za sve letove dužine 1500 km ili kraće;
(b)
400 EUR za sve letove unutar Zajednice, duže od 1500 km i za sve druge letove dužine između 1500 km i 3500 km;
(c)
600 EUR za sve letove koji ne spadaju pod točke (a) ili (b).
[...]”
Glavni postupak i prethodna pitanja
7
Osoba CS rezervirala je mjesto na letu iz Salzburga (Austrija) u Berlin (zračna luka Berlin‑Tegel, Njemačka), pri čemu udaljenost leta između tih dvaju gradova ne prelazi 1500 km. Taj let, koji je 20. listopada 2019. trebalo obaviti društvo Eurowings, ipak je morao biti otkazan zbog štrajka članova kabinske posade tog stvarnog zračnog prijevoznika.
8
Štrajk je organizirao sindikat članova kabinske posade UFO. Štrajk je bio posljedica kolektivnih pregovora vođenih s društvom Lufthansa AG, koje je matično društvo društva Eurowings. Kako bi se ubrzali pregovori i povećao pritisak na matično društvo grupe najava štrajka od 14. listopada 2019. proširena je 18. listopada 2019. na zaposlenike većeg broja društava kćeri, među kojima i na društvo Eurowings. Navedeni štrajk koji je prvotno bio predviđen za 20. listopada 2019. u razdoblju od 5.00 do 11.00 produljen je do ponoći istog dana, i to bez prethodne obavijesti. Produljenje trajanja tog štrajka imalo je za posljedicu to da se nije mogao poštovati red letenja koji je bio utvrđen za taj dan. Slijedom toga, društvo Eurowings moralo je od 712 predviđenih letova za 20. listopada 2019. otkazati 158 letova, među kojima i let osobe CS.
9
Osoba CS traži plaćanje odštete u iznosu od 250 eura koja je predviđena u članku 7. stavku 1. točki (a) Uredbe br. 261/2004. Ona navodi da štrajk članova kabinske posade koji je doveo do otkazivanja njezina leta ne predstavlja „izvanrednu okolnost” u smislu članka 5. stavka 3. te uredbe i može se pripisati društvu Eurowings. Nadalje, čini se da štrajk proizlazi iz unutarnjih mjera restrukturiranja samog stvarnog zračnog prijevoznika te ga je on trebao izbjeći odgovarajućim pregovorima i sporazumima. Usto, kolektivni sporovi dio su obavljanja djelatnosti zračnog prijevoznika. Naposljetku, konačno sklopljeni sporazum dokazuje da je društvo Eurowings moglo riješiti socijalni spor. Štrajk je dakle obuhvaćen redovnim obavljanjem djelatnosti tog prijevoznika i nije izvan njegova područja utjecaja.
10
Društvo Eurowings pak tvrdi da su uzrok otkazivanja leta izvanredne okolnosti. Najava štrajka od 14. listopada 2019. odnosila se samo na društvo Lufthansa te je bila proširena na njegova društva kćeri, među kojima i društvo Eurowings, tek 18. listopada 2019. K tome, štrajk se prvotno trebao odvijati od 5.00 do 11.00. Sindikat je na sam dan štrajka spontano i bez prethodne najave produljio njegovo trajanje sve do ponoći. Društvo Eurowings obaviješteno je o tome tek u 5.30 tog istog dana, što je dovelo do neupotrebljivosti kriznog plana upravljanja koji je bio izrađen za prvotno predviđeno razdoblje štrajka. Usto, pribjegavajući najmu čarter letova na dan kada je osoba CS trebala letjeti, to je društvo na kraju bilo prisiljeno otkazati samo 158 letova od ukupno 712 dotičnih letova. Društvo Eurowings je tako poduzelo sve mjere u svojoj moći kako bi smanjilo negativne posljedice socijalnog pokreta na sve letove koji su tog dana bili redovno planirani. Naposljetku, društvo Lufthansa 18. listopada 2019. popustilo je pred zahtjevima te je najavilo povećanje plaća za 2 %. Štrajk upozorenja u društvu Lufthansa bio je dakle obustavljen, dok je štrajk u okviru društva Eurowings nastavljen, iako je od tog trenutka bio neosnovan. Tako taj štrajk nije bio obuhvaćen redovnim obavljanjem djelatnosti zračnog prijevoznika niti ga je on mogao kontrolirati s obzirom na to da su proširenje štrajka i produljenje njegova trajanja predstavljali izvanrednu okolnost koju to društvo nije moglo izbjeći.
11
Osoba CS pokrenula je postupak pred Bezirksgerichtom Salzburg (Općinski sud u Salzburgu, Austrija) tužbom kojom traži da se društvu Eurowings naloži da joj isplati odštetu u iznosu od 250 eura predviđenu člankom 7. stavkom 1. točkom (a) Uredbe br. 261/2004. Taj je sud odbio zahtjev osobe CS uz obrazloženje da je predmetni štrajk valjalo kvalificirati kao „izvanrednu okolnost” u smislu članka 5. stavka 3. te uredbe. Navedeni je sud osobito istaknuo, s jedne strane, da je štrajk bio nastavljen, i čak proširen, iako je društvo Lufthansa, kao matično društvo grupe, pozitivno odgovorilo na zahtjeve osoblja. S druge strane, društvo Eurowings nije moglo kao društvo kći društva Lufthansa postići sporazum kojim se obvezuje matično društvo. Usto, od 712 letova predviđenih na dan štrajka društvo Eurowings uspjelo je ograničiti otkazivanja na 158 letova, a koja su bila neizbježna.
12
Osoba CS podnijela je žalbu protiv te presude sudu koji je uputio zahtjev, odnosno Landesgerichtu Salzburg (Zemaljski sud u Salzburgu, Austrija).
13
Sud koji je uputio zahtjev ističe da Sud još nije odlučivao o situaciji u kojoj se štrajk osoblja stvarnog zračnog prijevoznika odvija u kontekstu grupe društava. Stoga se postavlja pitanje je li i koliko dugo dio redovnog obavljanja djelatnosti predmetnog zračnog prijevoznika to da se zaposlenici društva kćeri pridruže pozivu sindikata na štrajk protiv matičnog društva kako bi podržali sindikalne zahtjeve u pogledu primitaka od rada članova kabinske posade matičnog društva. To se pitanje postavlja tim više kada se nakon dogovora sindikata s matičnim društvom grupe štrajk u društvu kćeri „osamostali” s obzirom na to da je sindikat bez legitimnog razloga nastavio štrajk, i čak ga proširio, a članovi kabinske posade slijedili su taj poziv.
14
Sud koji je uputio zahtjev smatra da je na stvarnom zračnom prijevozniku dokazivanje izvanredne okolnosti kao i toga da se ona ni u kojem slučaju nije mogla izbjeći poduzimanjem mjera prilagođenih situaciji. U tom se pogledu postavlja pitanje je li dovoljno da taj prijevoznik ustvrdi da je sindikat nastavio s pozivom na štrajk, i zatim ga čak proširio, unatoč tomu što je matično društvo prihvatilo sindikalne zahtjeve. Sud koji je uputio zahtjev smatra da se stvarnom zračnom prijevozniku ne može nametnuti nikakav pretjeran zahtjev u pogledu tereta dokazivanja. Ako je razlog štrajka zastoj u kolektivnim pregovorima, ali se naposljetku ipak sklopi sporazum, valja smatrati da su štrajk i njegovo produljenje neosnovani ako iz postupka ne proizlazi nijedan uzrok koji se može pripisati navedenom prijevozniku.
15
Taj sud također primjećuje da je u slučaju reorganizacije koja je nužna zbog štrajka osoblja stvarnog zračnog prijevoznika u načelu dopušteno da se prioriteti utvrđuju polazeći od najmanjih smetnji za sve putnike.
16
U tim je okolnostima Landesgericht Salzburg (Zemaljski sud u Salzburgu) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Može li štrajk zaposlenika zračnog prijevoznika, na koji je pozvao sindikat radi zahtjeva u pogledu primitaka od rada i/ili socijalnih zahtjeva, predstavljati ‚izvanrednu okolnost’ u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe br. 261/2004?
2.
Primjenjuje li se to barem:
(a)
ako zaposlenici društva kćeri iz solidarnosti prihvate poziv na štrajk protiv matičnog društva [(Lufthansa)] kako bi podržali sindikalna potraživanja članova kabinske posade matičnog društva grupe
i
(b)
posebice, ako se nakon sporazuma unutar matičnog društva štrajk u društvu kćeri ‚osamostali’ na način da sindikat bez legitimnog razloga nastavi štrajk te ga čak još i proširi, a članovi kabinske posade društva kćeri prihvate taj poziv na štrajk?
3.
Je li u svrhu dokaza postojanja izvanredne okolnosti u pogledu stvarnog zračnog prijevoznika dovoljna tvrdnja da je sindikat, unatoč tomu što je matično društvo prihvatilo zahtjeve, neopravdano nastavio s pozivom na štrajk i naposljetku ga čak produljio te tko snosi teret dokazivanja ako su precizne činjenične okolnosti tog predmeta ostale nejasne u tom pogledu?
4.
Može li štrajk najavljen 18. listopada 2019. za 20. listopada 2019. u vremenu od 5.00 do 11.00 u društvu kćeri tuženiku, a koji je naposljetku 20. listopada 2019. bio u 5.30 spontano produljen do 24.00, predstavljati okolnost koju se ne može stvarno kontrolirati?
5.
Jesu li mjere, koje se sastoje od izrade alternativnog reda letenja i nadoknađivanja letova otkazanih zbog pomanjkanja dostupnih članova kabinske posade zamjenskim (charter) letovima, vodeći računa osobito o prekomorskim letovima te razlikovanju između letova unutar Njemačke i letova unutar Europe, primjerene navedenoj situaciji uzimajući u obzir, osim toga, činjenicu da se moralo otkazati samo 158 od ukupno 712 letova koje je trebalo izvesti taj dan?
6.
Koji su zahtjevi u pogledu tereta dokazivanja tvrdnje stvarnog zračnog prijevoznika da su poduzete sve mjere koje su prihvatljive i razumne s tehničkog i ekonomskog stajališta?”
O prethodnim pitanjima
Prvo, drugo, treće i četvrto pitanje
17
Svojim prvim, drugim, trećim i četvrtim pitanjem, koja valja razmotriti zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 5. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 tumačiti na način da je pojmom „izvanredna okolnost”, u smislu te odredbe, obuhvaćen štrajk namijenjen ostvarenju zahtjeva u pogledu primitaka od rada i/ili socijalnih zahtjeva radnika, koji je na poziv sindikata osoblja stvarnog zračnog prijevoznika pokrenut iz solidarnosti sa štrajkom pokrenutim protiv matičnog društva, čiji je taj prijevoznik jedno od društava kćeri, koji provodi kategorija osoblja tog društva kćeri čija je prisutnost nužna za izvođenje leta i koji se nastavi nakon roka koji je prvotno najavio sindikat koji je pozvao na štrajk, unatoč činjenici da je u međuvremenu postignut sporazum s matičnim društvom.
18
Najprije valja podsjetiti na to da se u slučaju otkazivanja leta člankom 5. Uredbe br. 261/2004 predviđa da predmetni putnici imaju pravo na to da im stvarni zračni prijevoznik isplati odštetu, u skladu s člankom 7. stavkom 1. te uredbe, osim ako su prethodno bili obaviješteni o tom otkazivanju u rokovima predviđenima tim člankom 5. stavkom 1. točkom (c) podtočkama i. do iii. Međutim, člankom 5. stavkom 3. navedene uredbe omogućuje se tom prijevozniku da se oslobodi od te obveze isplate odštete ako dokaže da je do otkazivanja leta došlo zbog „izvanrednih okolnosti” koje se nisu mogle izbjeći čak ni uz poduzimanje svih razumnih mjera (vidjeti u tom smislu presudu od 23. ožujka 2021., Airhelp, C‑28/20, EU:C:2021:226, t. 21. i 22. i navedenu sudsku praksu).
19
Pojam „izvanredne okolnosti”, u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe br. 261/2004, koji se mora tumačiti usko, obuhvaća događaje koji prema svojoj naravi ili zbog svojeg uzroka nisu dio redovnog obavljanja djelatnosti predmetnog zračnog prijevoznika te su izvan njegove stvarne kontrole, pri čemu su ta dva uvjeta kumulativna, a jesu li oni ispunjeni treba ocjenjivati od slučaja do slučaja (vidjeti u tom smislu presudu od 23. ožujka 2021., Airhelp, C‑28/20, EU:C:2021:226, t. 23. i 24. i navedenu sudsku praksu).
20
Kao prvo, kao što to proizlazi iz točke 28. presude od 23. ožujka 2021., Airhelp (C‑28/20, EU:C:2021:226), iako je štrajk trenutak sukoba u odnosu između radnika i poslodavca, koji nastoji paralizirati djelatnost potonjeg, on je ipak jedan od mogućih izraza socijalnog pregovaranja te ga stoga treba shvatiti kao događaj koji je dio redovnog obavljanja djelatnosti predmetnog poslodavca, neovisno o osobitostima predmetnog tržišta rada ili nacionalnom zakonodavstvu primjenjivom kad je riječ o provedbi tog temeljnog prava zajamčenog člankom 28. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.
21
Takva razmatranja također moraju prevladati kada je poslodavac, kao u ovom slučaju, stvarni zračni prijevoznik, s obzirom na to da je uobičajeno da se on u obavljanju svoje djelatnosti može suočiti s neslaganjima, pa čak i sukobima, s članovima svojeg osoblja ili jednog dijela tog osoblja (vidjeti u tom smislu presudu od 17. travnja 2018., Krüsemann i dr., C‑195/17, C‑197/17 do C‑203/17, C‑226/17, C‑228/17, C‑254/17, C‑274/17, C‑275/17, C‑278/17 do C‑286/17 i C‑290/17 do C‑292/17, EU:C:2018:258, t. 41. i 42.). Doista, mjere koje se odnose na uvjete rada i primitke od rada osoblja stvarnog zračnog prijevoznika obuhvaćene su redovnim obavljanjem djelatnosti navedenog prijevoznika (presuda od 23. ožujka 2021., Airhelp, C‑28/20, EU:C:2021:226, t. 29.).
22
Stoga je štrajk čiji je cilj ograničen na to da se od zračnog prijevoznika ishodi povećanje plaća članova kabinske posade događaj koji je dio redovnog obavljanja djelatnosti tog poduzetnika, osobito kada je takav štrajk zakonito organiziran (vidjeti u tom smislu presudu od 23. ožujka 2021., Airhelp, C‑28/20, EU:C:2021:226, t. 30.).
23
Usto, budući da i socijalna politika unutar matičnog društva i politika grupe koju ono utvrđuje mogu utjecati na socijalnu politiku i strategiju društava kćeri iz te iste grupe, štrajk koji osoblje stvarnog zračnog prijevoznika pokreće iz solidarnosti sa štrajkom koje provodi osoblje matičnog društva čiji je taj prijevoznik društvo kći ne može se smatrati događajem koji nije dio redovnog obavljanja djelatnosti potonjeg društva. Kao što je to Europska komisija istaknula u svojim pisanim očitovanjima, nije neuobičajeno ni nepredvidivo da se tijekom kolektivnih pregovora socijalni sukobi prošire na različite dijelove grupe poduzetnika.
24
Kao drugo, štrajk koji se temelji na zahtjevima u pogledu primitaka od rada i/ili socijalnih zahtjeva radnika mora se smatrati događajem koji nije u potpunosti izvan stvarne kontrole dotičnog zračnog prijevoznika (vidjeti u tom smislu presudu od 23. ožujka 2021., Airhelp, C‑28/20, EU:C:2021:226, t. 36.), uključujući i kada je štrajk pokrenut iz solidarnosti s osobljem koje štrajka u matičnom društvu čiji je taj prijevoznik jedno od društava kćeri.
25
Naime, na prvom mjestu, budući da štrajk za radnike predstavlja pravo zajamčeno člankom 28. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba smatrati da je činjenica da se oni pozovu na to pravo i, posljedično, provedu štrajk predvidljiva svakom poslodavcu, a osobito kada je takav štrajk prethodno bio najavljen (vidjeti u tom smislu presudu od 23. ožujka 2021., Airhelp, C‑28/20, EU:C:2021:226, t. 32.).
26
Uostalom, Sud je već presudio u točki 18. presude od 7. svibnja 1991., Organisationen Danske Slagterier (C‑338/89, EU:C:1991:192), da štrajk koji je prethodno najavljen kako je predviđeno primjenjivim nacionalnim zakonodavstvom i za koji je najavljeno da bi se mogao proširiti na sektore koji utječu na djelatnosti poduzetnika koji izvorno nije bio zahvaćen tim štrajkom nije događaj koji je neuobičajen i nepredvidljiv.
27
Po analogiji, kada sindikat poziva na štrajk osoblje matičnog društva, moguće je predvidjeti da se osoblje drugih subjekata grupe kojim upravlja to matično društvo pridruži štrajku iz solidarnosti odnosno kako bi tom prilikom branilo vlastite interese.
28
Na drugom mjestu, budući da izbijanje štrajka predstavlja događaj koji poslodavac može predvidjeti, on u načelu ima sredstva da se za njega pripremi i, prema potrebi, ublaži njegove posljedice na način da u određenoj mjeri zadrži kontrolu nad događajima. Kao što je to navedeno u točki 19. ove presude, s obzirom na to da pojam „izvanredne okolnosti” u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe br. 261/2004 treba tumačiti usko, valja smatrati da izbor izraza „izvanredna” svjedoči o namjeri zakonodavca Unije da u taj pojam uključi samo okolnosti nad kojima stvarni zračni prijevoznik nema nikakvu kontrolu. Doista, poput svakog poslodavca, stvarni zračni prijevoznik koji je suočen sa štrajkom svojeg osoblja, koji se temelji na zahtjevima u pogledu primitaka od rada i/ili socijalnih zahtjeva, ne može tvrditi da nema nikakvu kontrolu nad njim (vidjeti u tom smislu presudu od 23. ožujka 2021., Airhelp, C‑28/20, EU:C:2021:226, t. 35. i 36.). Isto vrijedi i kada štrajk pokrene osoblje stvarnog zračnog prijevoznika iz solidarnosti s osobljem njegova matičnog društva.
29
Stoga, radi jamčenja korisnog učinka obveze isplate odštete sadržane u članku 7. stavku 1. Uredbe br. 261/2004, štrajk osoblja stvarnog zračnog prijevoznika ne može se kvalificirati kao „izvanredna okolnost” u smislu članka 5. stavka 3. te uredbe kada se taj štrajk odnosi na zahtjeve u pogledu primitaka od rada i/ili socijalnih zahtjeva osoblja tog prijevoznika o kojima se može odlučivati u okviru socijalnog dijaloga unutar grupe društava kojoj pripada navedeni prijevoznik. Uostalom, to utvrđenje ne može biti dovedeno u pitanje eventualno nerazumnim ili neproporcionalnim zahtjevima štrajkaša jer je, u svakom slučaju, određivanje visine plaća odnosno općenito uvjeta rada obuhvaćeno područjem radnih odnosa između poslodavca i njegovih radnika (vidjeti u tom smislu presudu od 23. ožujka 2021., Airhelp, C‑28/20, EU:C:2021:226, t. 37. i 38.).
30
Na trećem mjestu, kao što to proizlazi iz točke 42. presude od 23. ožujka 2021., Airhelp (C‑28/20, EU:C:2021:226), time što je zakonodavac Unije u uvodnoj izjavi 14. Uredbe br. 261/2004 naveo da izvanredne okolnosti mogu osobito nastati u slučaju štrajkova koji utječu na operacije stvarnih zračnih prijevoznika, on je namjeravao uputiti na štrajkove koji su vanjski u odnosu na djelatnost predmetnog zračnog prijevoznika. Iz toga proizlazi da „izvanredne okolnosti” u smislu članka 5. stavka 3. te uredbe osobito mogu biti štrajkovi koje pokrenu i provode kontrolori zračnog prometa ili osoblje zračne luke.
31
Nasuprot tomu, štrajk koji su pokrenuli i proveli članovi vlastitog osoblja stvarnog zračnog prijevoznika predstavlja događaj koji je „unutarnji” u odnosu na tog poduzetnika, uključujući kad je riječ o štrajku koji je pokrenut na poziv sindikatâ, s obzirom na to da oni postupaju u interesu radnikâ navedenog poduzetnika. Međutim, ako je takav štrajk uzrokovan zahtjevima kojima mogu udovoljiti samo javne vlasti i koji su stoga izvan stvarne kontrole predmetnog zračnog prijevoznika, on može predstavljati „izvanrednu okolnost” u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe br. 261/2004 (presuda od 23. ožujka 2021., Airhelp, C‑28/20, EU:C:2021:226, t. 44. i 45.).
32
U tom se pogledu ne može smatrati odlučujućom činjenica da je štrajk produljen nakon roka koji je eventualno naveden u najavi štrajka, unatoč činjenici da je u međuvremenu postignut sporazum s matičnim društvom. Naime, čak i pod pretpostavkom da prekoračenje trajanja štrajka koje je prvotno najavio sindikat koji je pozvao na njega dovodi na temelju nacionalnog prava do kvalifikacije tog štrajka kao nezakonitog, to razmatranje ne može utjecati na kvalifikaciju navedenog štrajka s obzirom na članak 5. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 (vidjeti u tom smislu presudu od 17. travnja 2018., Krüsemann i dr., C‑195/17, C‑197/17 do C‑203/17, C‑226/17, C‑228/17, C‑254/17, C‑274/17, C‑275/17, C‑278/17 do C‑286/17 i C‑290/17 do C‑292/17, EU:C:2018:258, t. 46.).
33
Kao što je to Sud već naveo, razlikovanje između štrajkova koji su na temelju primjenjivog nacionalnog prava zakoniti i onih koji to nisu za utvrđivanje toga treba li ih se smatrati „izvanrednim okolnostima” u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe br. 261/2004 dovelo bi do toga da pravo na isplatu odštete putnika ovisi o socijalnom zakonodavstvu svake države članice, čime se ugrožavaju ciljevi te uredbe, navedeni u njezinim uvodnim izjavama 1. do 4., koji se sastoje u osiguravanju visoke razine zaštite putnika i osiguravanju toga da zračni prijevoznici djeluju sukladno ujednačenim uvjetima na području Europske unije (presuda od 17. travnja 2018., Krüsemann i dr., C‑195/17, C‑197/17 do C‑203/17, C‑226/17, C‑228/17, C‑254/17, C‑274/17, C‑275/17, C‑278/17 do C‑286/17 i C‑290/17 do C‑292/17, EU:C:2018:258, t. 47.).
34
U tim okolnostima, na prvo, drugo, treće i četvrto pitanje valja odgovoriti da članak 5. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 treba tumačiti na način da pojmom „izvanredna okolnost”, u smislu te odredbe, nije obuhvaćen štrajk namijenjen ostvarenju zahtjeva u pogledu primitaka od rada i/ili socijalnih zahtjeva radnika, koji je na poziv sindikata osoblja stvarnog zračnog prijevoznika pokrenut iz solidarnosti sa štrajkom pokrenutim protiv matičnog društva, čiji je taj prijevoznik jedno od društava kćeri, koji provodi kategorija osoblja tog društva kćeri čija je prisutnost nužna za izvođenje leta i koji se nastavi nakon roka koji je prvotno najavio sindikat koji je pozvao na štrajk, unatoč činjenici da je u međuvremenu postignut sporazum s matičnim društvom.
Peto i šesto pitanje
35
Na peto i šesto pitanje ne treba odgovoriti s obzirom na to da se ona temelje na pretpostavci da štrajk poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku treba kvalificirati kao „izvanrednu okolnost” u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe br. 261/2004.
Troškovi
36
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (deveto vijeće) odlučuje:
Članak 5. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta […] te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 treba tumačiti na način da pojmom „izvanredna okolnost”, u smislu te odredbe, nije obuhvaćen štrajk namijenjen ostvarenju zahtjeva u pogledu primitaka od rada i/ili socijalnih zahtjeva radnika, koji je na poziv sindikata osoblja stvarnog zračnog prijevoznika pokrenut iz solidarnosti sa štrajkom pokrenutim protiv matičnog društva, čiji je taj prijevoznik jedno od društava kćeri, koji provodi kategorija osoblja tog društva kćeri čija je prisutnost nužna za izvođenje leta i koji se nastavi nakon roka koji je prvotno najavio sindikat koji je pozvao na štrajk, unatoč činjenici da je u međuvremenu postignut sporazum s matičnim društvom.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački