62005CC0214_LV
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Ievads
1. Lietas dalībnieku strīds būtībā ir par to, vai Itālijā un Francijā reģistrēta preču zīme “MISS ROSSI” ir šķērslis preču zīmes “SISSI ROSSI” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijai. Apelācijas problēmas tomēr vairāk skar procesuālās tiesības. Tās attiecas uz argumentu noraidīšanu sakarā ar to novēlotu izvirzīšanu, kā arī uz jautājumu, vai procesā Pirmās instances tiesā drīkst iesniegt pierādījumus, kas nav bijuši iesniegti procesā Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju padomē. Tāpat lietas dalībnieks, kas iesniedza apelācijas sūdzību ITSB, apstrīd, ka Pirmās instances tiesa neesot uzskatījusi nedz sieviešu kurpes un sieviešu somas, nedz abas attiecīgās preču zīmes par pietiekami līdzīgām, lai noraidītu preču zīmes “SISSI ROSSI” reģistrāciju.
II – Atbilstošās tiesību normas
2. Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (2) paredz:
“1. Ja agrākas preču zīmes īpašnieks iebilst, pieprasīto preču zīmi nereģistrē,
a) [..]
– b)	ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un preču vai pakalpojumu, ko aptver preču zīmes, identiskuma vai līdzības dēļ pastāv iespēja maldināt sabiedrību tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme; iespēja maldināt ir asociāciju iespēja ar agrāko preču zīmi [ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un preču vai pakalpojumu, ko aptver preču zīmes, identiskuma vai līdzības dēļ sabiedrībai tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme, pastāv to sajaukšanas iespēja; sajaukšanas iespēja ietver asociāciju iespēju ar agrāko preču zīmi].”
3. Regulas Nr. 40/94 63. panta 3. punkts regulē tiesas kompetenci preču zīmju lietās:
“Tiesai ir piekritība anulēt vai grozīt apstrīdēto lēmumu.”
4. Saskaņā ar [Regulas preambulas] 13. apsvērumu Tiesas piekritība ir jāsaprot kā piekritība [Eiropas Kopienu] Pirmās instances tiesai.
5. Saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 73. pantu ITSB lēmumos norāda to pamatojumu. Lēmumi balstās tikai uz tādiem iemesliem vai pierādījumiem, par ko attiecīgajām pusēm ir bijusi iespēja iesniegt savus apsvērumus.
6. Regulas Nr. 40/94 74. pants faktu izskatīšanu ITSB nosaka šādi:
“1. Lietas izskatīšanas procesa laikā Birojs izskata faktus pēc savas iniciatīvas, tomēr lietas izskatīšanas procesos, kas attiecas uz relatīvu pamatu reģistrācijas noraidīšanai, Birojs aprobežojas ar faktu, pierādījumu un argumentu, ko puses iesniegušas, pārbaudi.
2. Birojs var neņemt vērā faktus vai pierādījumus, ko attiecīgās puses nav iesniegušas laicīgi.”
III – Fakti
7. Pirmās instances tiesa 2005. gada 1. marta spriedumā lietā T‑169/03 Rossi /ITSB (Krājums, II‑685. lpp.; turpmāk tekstā – “Pārsūdzētais spriedums”) prāvas priekšvēsturi aprakstīja šādi:
“1 1998. gada 1. jūnijā persona, kas iestājusies lietā [ Sissi Rossi Srl ], iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojā (preču zīmes, paraugi un modeļi) (turpmāk tekstā – “ITSB”) Kopienas preču zīmes pieteikumu, pamatojoties uz [..] Regulu Nr. 40/94 (EK) par Kopienas preču zīmi.
2 Reģistrācijai pieteiktā preču zīme bija vārdisks apzīmējums “SISSI ROSSI”.
3 Preces, attiecībā uz kurām tika pieteikta preču zīmes reģistrācija, ietilpst 18. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un atbilst šādam aprakstam: “āda un ādas imitācijas; izstrādājumi no šiem materiāliem, kas nav ietverti citās klasēs; dzīvnieku ādas, ceļasomas un čemodāni; lietussargi, saulessargi un spieķi; pātagas un zirglietas.”
4 Pieteikums 1999. gada 22. februārī tika publicēts Bulletin des marques communautaires
[Kopienas Preču Zīmju Biļetenā] Nr. 12/1999.
5 1999. gada 21. maijā sabiedrība Calzaturificio Rossi SpA, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 42. panta 1. punktu, iesniedza iebildumus pret pieteiktās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz precēm “āda un ādas imitācijas; izstrādājumi no šiem materiāliem, kas nav ietverti citās klasēs; dzīvnieku ādas; ceļasomas un čemodāni”.
6 Preču zīmes, ar ko pamatoti iebildumi, ir vārdiska preču zīme “MISS ROSSI”, kas ir reģistrēta Itālijā 1991. gada 11. novembrī (Nr. 553 016) un starptautiska preču zīme “MISS ROSSI”, kas tajā pašā datumā ir reģistrēta Francijā (Nr. 577 643). Preces, ko apzīmē šīs agrākas preču zīmes, ir “apavi“, kas ietilpst 25. klasē atbilstoši Nicas Nolīgumam.
7 Pamatojoties uz personas, kas iestājusies lietā, lūgumu, sabiedrība Calzaturificio Rossi SpA
iesniedza pierādījumus par agrāko preču zīmju faktisko izmantošanu piecu gadu laikā, pirms tika publicēts konfliktējošo preču zīmju reģistrācijas pieteikums.
8 Prasītāja, kuras nosaukums pēc apvienošanās, pievienojot sabiedrību Calzaturificio Rossi SpA, ko apliecina 2000. gada 22. novembra notariālais akts, ir Sergio Rossi SpA, ir kļuvusi par agrāko preču zīmju īpašnieci.
9 Ar 2002. gada 30. aprīļa lēmumu Iebildumu nodaļa noraidīja reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām iebildumos minētajām precēm. Būtībā tā uzskatīja, ka prasītāja iesniedza agrāko preču zīmju faktiskās izmantošanas pierādījumus tikai attiecībā uz precēm “sieviešu apavi” un ka šīs preces ir līdzīgas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm “āda un ādas imitācijas; izstrādājumi no šiem materiāliem, kas nav ietverti citās klasēs; dzīvnieku ādas; ceļasomas un čemodāni”. Turklāt Iebildumu nodaļa secināja, ka franču patērētāji uztver apzīmējumus kā līdzīgus.
10 2002. gada 28. jūnijā persona, kas iestājusies lietā, iesniedza ITSB apelācijas sūdzību par Iebildumu nodaļas lēmumu.
11 Ar 2003. gada 28. februāra lēmumu (turpmāk tekstā – “Apstrīdētais lēmums”) ITSB Apelāciju pirmā padome atcēla Iebildumu nodaļas lēmumu un noraidīja iebildumus. Būtībā Apelāciju padome uzskatīja, ka attiecīgo apzīmējumu līdzība ir nenozīmīga. Turklāt pēc attiecīgo preču izplatīšanas kanālu, funkcionālo uzdevumu un rakstura salīdzinošas analīzes tā secināja, ka preču atšķirības ir lielākas nekā to retie kopīgie punkti. Apelāciju padome it īpaši pārbaudīja un noraidīja tēzi, saskaņā ar kuru “sieviešu apavi” un “sieviešu somas” ir līdzīgas preces papildinošās saiknes dēļ. Līdz ar to, pēc tās domām, nepastāvēja sajaukšanas iespēja Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē.”
IV – Pirmās instances tiesas spriedums un lietas dalībnieku prasījumi
8. Sergio Rossi SpA
cēla Pirmās instances tiesā prasību, lūdzot atcelt iepriekš minēto lēmumu. Pēc procesuālo rakstu apmaiņas un mutvārdu procesa Pirmās instances tiesa ar 2005. gada 1. marta spriedumu prasību lietā T‑169/03 noraidīja.
9. Sergio Rossi SpA
iesniedza apelācijas sūdzību, lūdzot Tiesu:
1) kā galveno prasījumu – pilnībā atcelt Pārsūdzēto spriedumu sakarā ar Regulas Nr. 40/94 8. un 73. panta un Pirmās instances tiesas reglamenta 44. panta 1. punkta un 81. panta pārkāpumiem;
2) pakārtoti – atcelt Pārsūdzēto spriedumu daļā, kurā tas attiecas uz preču zīmes “SISSI ROSSI” reģistrāciju saistībā uz precēm “āda un ādas imitācijas”;
3) tāpat pakārtoti – atzīstot tiesības iesniegt pierādījumus, vienlaikus pilnībā atcelt Pārsūdzēto spriedumu un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Pirmās instances tiesai, lai tā pārbaudītu par nepieņemamiem atzītos pierādījumus, vai alternatīvi un saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 73. pantā paredzētajām tiesībām tikt uzklausītam – nodot lietu atpakaļ ITSB Apelāciju padomei, lai noteiktu termiņu lietas dalībnieku uzklausīšanai;
4) saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas 1991. gada 2. maija Reglamenta 69. panta 2. punktu piespriest atbildētājai apelācijas procesā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
10. ITSB turpretī lūdz Tiesu:
– noraidīt apelācijas sūdzību daļā, kurā apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz pilnībā vai daļēji atcelt Pārsūdzēto spriedumu;
– piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
11. Visbeidzot, Sissi Rossi Srl
lūdz Tiesu:
1) pilnībā noraidīt apelācijas sūdzību un visus apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumus, apstiprinot Pārsūdzēto spriedumu, un tādēļ
2) pilnībā apmierināt preču zīmes pieteicējas Pirmās instances tiesā izvirzītos prasījumus;
3) piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējai atlīdzināt abu instanču tiesāšanās izdevumus Tiesas Reglamenta 69. panta izpratnē.
V – Vērtējums
12. Sergio Rossi SpA
apelācijas sūdzība balstās uz četriem pamatiem: pamatojuma neesamību attiecībā uz galveno prasījumu (turpmāk tekstā – “A”), atteikumu vērtēt jaunus pierādījumus (turpmāk tekstā – “B”), kā arī Regulas Nr. 40/94 8. panta pārkāpumu attiecībā uz preču un preču zīmju līdzību (attiecībā uz abiem punktiem turpmāk tekstā – “C”).
A – Par sprieduma pamatotību attiecībā uz citām precēm
13. Pirmās instances tiesā Sergio Rossi SpA
tieši, izvirzot galveno prasījumu, lūdza atcelt Apelāciju padomes lēmumu daļā par preču grupu “āda un ādas imitācijas, kā arī izstrādājumi no šiem materiāliem, kas nav ietverti citās klasēs; dzīvnieku ādas, ceļasomas un čemodāni”. Sprieduma 45.–48. punktā Pirmās instances tiesa tomēr ierobežoja strīdus priekšmetu, attiecinot to tikai uz precēm “sieviešu apavi” un “sieviešu somas”, motivējot ar to, ka attiecībā uz citām precēm neesot bijuši izvirzīti nekādi argumenti. Tiesas sēdē Pirmās instances tiesa noraidīja sakarā ar šo jautājumu izvirzīto argumentu kā novēlotu.
14. Sergio Rossi SpA
tomēr norāda, ka Pirmās instances tiesā iesniegtā prasības pieteikuma vairākos fragmentos esot bijuši izvirzīti argumenti par visu
attiecīgās preču grupas preču līdzību. Tātad Pirmās instances tiesa neesot bijusi tiesīga līdzības vērtējumu attiecināt tikai uz precēm “sieviešu somas” un “sieviešu apavi”, un tādējādi tā neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu saskaņā ar Tiesas Reglamenta 81. pantu. Turklāt tiesas sēdē izvirzītais arguments kļūdaini esot noraidīts kā novēlots, ņemot vērā, ka tas nebija jauns pamats, bet gan papildu arguments, kas izvirzīts, atbalstot jau eksistējošu pamatu.
15. Es nesaskatu, ka šajā lietā ir pārkāpts pienākums spriedumos norādīt pamatojumu atbilstoši Tiesas Statūtu 36. pantam kopsakarā ar 53. panta 1. punktu. Pirmās instances tiesa skaidri un saprotami norādīja, kādēļ tā veica vienīgi sieviešu somu un sieviešu apavu līdzības pārbaudi, proti, Sergio Rossi SpA esot izvirzījis argumentus tikai attiecībā uz šīm precēm. Attiecībā uz citām precēm prasības pieteikumā neesot tikuši izvirzīti nekādi argumenti, un tiesas sēdē arguments esot izvirzīts novēloti.
16. Tas, vai Pirmās instances tiesa bija pamatoti ierobežojusi strīda priekšmetu un noraidījusi jaunus argumentus, nav jautājums par pamatojumu. Pretēji tam, kā ir nosaukti apelācijas pamati, Sergio Rossi SpA
apstrīd ne tikai pamatojumu, bet arī Pirmās instances tiesas procesuālo tiesību piemērošanu abos šajos punktos.
17. Saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktu Pirmās instances tiesai ir tiesības ierobežot strīda priekšmetu. Saskaņā ar iepriekš minētajām normām prasības pieteikumā jāietver strīda priekšmets un izvirzīto pamatu kopsavilkums. Šīm norādēm jābūt pietiekami skaidrām un precīzām, lai atbildētājam dotu iespēju sagatavot aizstāvību un Tiesai veikt savu kontroles uzdevumu. No tā izriet, ka galvenajiem faktiskajiem un tiesību apstākļiem, ar kuriem ir pamatota prasība, ir loģiski un saprotami jāizriet tieši no paša prasības pieteikuma teksta (3) .
18. Izskatāmajā lietā Sergio Rossi SpA
prasības pieteikumā izvirzīja faktiskos un tiesību apstākļus tikai attiecībā uz sieviešu somu un sieviešu apavu līdzību. Šos argumentus nevarēja tieši pārnest uz citām precēm. Tātad prasība ir nepieņemama daļā par sieviešu apavu līdzību ar citām precēm, izņemot sieviešu somas.
19. Tādēļ tiesas sēdē izvirzītais arguments par šo jautājumu pretēji Sergio Rossi SpA
viedoklim nebija pamatu un argumentu konkretizējums saskaņā ar Tiesas Reglamenta 47. panta 1. punktu. Tieši pretēji – tas bija jauns pamats, kas paplašina strīda priekšmetu.
20. Atbilstoši Pirmās instances tiesas Reglamenta 48. panta 2. punktam tiesvedības laikā nav atļauts izvirzīt jaunus pamatus, izņemot gadījumus, kad tie ir saistīti ar tādiem tiesību vai faktiskiem apstākļiem, kas ir kļuvuši zināmi iztiesāšanas laikā. Šādi pamati šajā lietā nav konstatējami. No tā izriet, ka Pirmās instances tiesa pamatoti noraidīja šo argumentu kā novēloti izvirzītu.
21. Tādējādi šis apelācijas pamats ir jānoraida.
B – Par atteikumu vērtēt jaunus pierādījumus
1)	Par ITSB iesniegto pierādījumu ierobežošanu
22. Sprieduma 24. un 25. punktā Pirmās instances tiesa atteicās vērtēt pierādījumus, ko Sergio Rossi SpA pirmo reizi iesniedza tikai procesā Pirmās instances tiesā. Pirmās instances tiesā celtās prasības mērķis atbilstoši Regulas Nr. 40/94 63. pantam ir pārbaudīt ITSB Apelāciju padomju lēmumu tiesiskumu. Tomēr, ja procesā Pirmās instances tiesā atsaucas uz faktiem, kas agrāk nav iesniegti ITSB instancēs, tie var ietekmēt šāda lēmuma tiesiskumu tikai tad, ja ITSB tie bija jāņem vērā pēc savas iniciatīvas. Šajā sakarā no Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkta otrā teikumu izriet, ka procesā par relatīvo reģistrācijas atteikuma pamatojumu ITSB aprobežojas ar faktu, pierādījumu un argumentu, ko iesnieguši lietas dalībnieki, pārbaudi. Tātad ITSB nav pienākums ņemt vērā pēc savas iniciatīvas faktus, ko lietas dalībnieki nav izvirzījuši. Tādēļ šādi fakti nevar būt par pamatu Apelāciju padomes lēmuma tiesiskuma apstrīdēšanai (4) .
23. Sergio Rossi SpA
iebilst pret šo pierādījumu izslēgšanu, jo Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta e) apakšpunkts atļaujot piedāvāt pierādījumus.
24. Sergio Rossi SpA norāda, ka Pirmās instances tiesas minētie spriedumi nav attiecināmi uz šo procesu. Šajās lietās prasītāju pieteikumus esot noraidījušas gan attiecīgā ITSB nodaļa, gan Apelāciju padome. Tātad attiecīgajiem prasītājiem bija nodrošināta pietiekama iespēja procesā izklāstīt un pierādīt savu viedokli ITSB.
25. Turpretī šajā lietā Iebildumu nodaļa esot apmierinājusi Sergio Rossi SpA
pieteikumu, kuru esot noraidījusi tikai Apelāciju padome. ITSB argumenti pirmo reizi esot tikuši izvirzīti administratīvajā procesā šī lēmuma pieņemšanas laikā. Sergio Rossi SpA
norāda, ka administratīvā procesa laikā tai neesot bijis iespējams apstrīdēt šos argumentus. Līdz ar to Pirmās instances tiesa nedrīkstēja aizliegt Sergio Rossi SpA
tiesvedības laikā iesniegt jaunus pierādījumus, lai atspēkotu Apelāciju padomes lēmumu.
26. ITSB un Sissi Rossi Srl
turpretī piekrīt Pirmās instances tiesas spriedumam. Sissi Rossi Srl
uzsver, ka Pirmās instances tiesa saskaņā ar sava reglamenta 135. panta 4. punktu nevar grozīt strīda priekšmetu, kāds tas bija Apelāciju padomē.
27. Es uzskatu, ka Pirmās instances tiesas judikatūra šajā jautājumā ir pareiza.
28. Pirmās instances tiesa pamato pierādījumu, kuri nebija iesniegti procesā Apelāciju padomē, izslēgšanu ar to, ka Kopienas tiesību akta tiesiskums principā jāvērtē, pamatojoties uz faktiskajiem un tiesību apstākļiem, kuri pastāvēja akta izdošanas brīdī (5) . Šis priekšnoteikums atbilst Tiesas judikatūrai tiešo prasību gadījumos (6) . Tomēr tas noteikti neizslēdz iespēju piedāvāt jaunus pierādījumus, lai precizētu faktus lēmuma pieņemšanas brīdī.
29. Šīs problēmas ir skaidrāk iztirzātas judikatūrā attiecībā uz valsts atbalstiem. Tiesa vērtē Komisijas lēmumu tiesiskumu valsts atbalsta jomā, pamatojoties uz informāciju, kāda bija Komisijas rīcībā [lēmuma] pieņemšanas brīdī (7) . Tas ir pamatoti jau tādēļ vien, ka dalībvalsts administratīvā procesa laikā var sniegt visu svarīgāko informāciju par atbalstu. Tiesa pat paplašināja šo judikatūru, attiecinot to uz prasības pieteikuma iesniedzējiem, kas ir atbalsta saņēmēji, jo, neskatoties uz ierobežoto statusu saskaņā ar procesuālo tiesību noteikumiem, arī tie šādu informāciju var paziņot Komisijai laicīgi (8) .
30. Šīs jaunu pierādījumu izslēgšanas robežas tika iezīmētas arī gadījumā, kurā celta prasība ierēdņu konkursu lietā. Šajā lietā Tiesa atzina, ka lēmuma tiesiskums personāla pieņemšanas jomā tāpat jāvērtē, ņemot vērā informāciju, kāda bija attiecīgās iestādes rīcībā šī lēmuma pieņemšanas brīdī. Tomēr tiesas procesā bija iespējams iesniegt jaunus pierādījumus, ja tie ietvēra lēmuma pieņemšanai atbilstošu informāciju. Turklāt tie bija pierādījumi, ko iesniedza iecēlējinstitūcija, jo kandidāts, kurš bija cēlis prasību, apstrīdēja kvalifikāciju, pamatojoties uz kuru, tika pieņemts darbā cits kandidāts (9) . Situācija būtu jāvērtē atšķirīgi, ja kandidāts, kurš cēla prasību, vēlētos iesniegt jaunus pierādījumus attiecībā uz savu kvalifikāciju, pierādījumus, kuru iesniegšanu administratīvā procesa laikā viņš nokavējis.
31. Šo judikatūru var pārnest uz lēmumiem, ko pieņem procesos attiecībā uz iebildumiem pret Kopienas preču zīmēm. Lietas dalībniekiem principā ir pietiekamas iespējas iesniegt ITSB visus nozīmīgos pierādījumus. Kā Pirmās instances tiesa pamatoti norādījusi sprieduma 25. punktā, saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkta otro teikumu procesos attiecībā uz relatīviem reģistrācijas atteikuma pamatojumiem, proti, it īpaši iebildumu procesos, ITSB pat aprobežojas ar lietas dalībnieku iesniegto faktu, pierādījumu un argumentu pārbaudi (10) . Tādēļ, neskatoties uz Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkta pirmajā teikumā paredzēto pienākumu pārbaudīt faktus pēc savas iniciatīvas, ITSB nevar pēc savas ierosmes izvirzīt pierādījumus, kuri tikuši iesniegti vēlāk.
32. Atbilstoši Regulas Nr. 40/94 74. panta 2. punktam ITSB pašam nav pienākuma ņemt vērā faktus un pierādījumus, ko lietas dalībnieki nav iesnieguši savlaicīgi (11) . Turklāt pierādījumi, kas nekad nav bijuši iesniegti ITSB, katrā ziņā nav iesniegti savlaicīgi. No tā izriet, ka tie nevar būt ITSB lēmuma tiesiskuma vērtēšanas kritērijs.
33. Pienākums izvirzīt jaunus pierādījumus neizriet arī no Pirmās instances tiesas kompetences, lai grozītu ITSB lēmumu atbilstoši Regulas Nr. 40/94 63. pantam. Par grozīšanu var runāt tikai tādā gadījumā, ja ITSB lēmums ir vismaz daļēji prettiesisks. Tomēr par ITSB lēmuma tiesiskumu ir jālemj, ņemot vērā informāciju, kas iesniegta ITSB.
34. Ja Sergio Rossi SpA
atsaucas uz apstākli, ka tās iebildumus noraidīja tikai Apelāciju padome, bet Iebildumu nodaļa tos apmierināja, tad tas tomēr nedod iespēju izdarīt atšķirīgus secinājumus. Saskaņā ar ITSB procesuālajām tiesībām Sergio Rossi SpA arī šīs tiesvedības apstākļos bija pietiekama iespēja iesniegt visus būtiskos pierādījumus. Šķietamais ITSB pieļautais tās procesuālo tiesību pārkāpums nav jāaplūko pierādījumu piedāvājuma ietvaros, bet kā patstāvīgs pamats.
35. Ņemot vērā iepriekš minēto, Pirmās instances tiesa pamatoti atteicās izvērtēt Apelācijas padomes lēmuma tiesiskumu, pamatojoties uz pierādījumiem, kas tai nebija iesniegti. Tādējādi arī šis apelācijas pamats ir noraidāms.
2)	Par pakārtoto apelācijas pamatu – tiesībām tikt uzklausītam
36. Pakārtoti Sergio Rossi SpA
iebilst arī pret to, ka, neļaujot tai atbildēt uz jauniem ITSB argumentiem, pirms Apelāciju padome noraidīja tās iebildumus, Apelāciju padome ir pārkāpusi Regulas Nr. 40/94 73. panta otro teikumu. Šo argumentu Sergio Rossi SpA
pirmo reizi izvirzīja tiesas sēdē Pirmās instances tiesā.
37. Pirmās instances tiesa sava sprieduma 20.–22. punktā noraidīja šos argumentus kā jaunu pamatu, kas izvirzīts novēloti atbilstoši Reglamenta 48. panta 2. punktam, jo šis pamats netika izvirzīts prasības pieteikumā. Apstāklis, ka apelāciju Padome nepaziņoja prasītājai, ka tā paredz atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu, pastāvēja un jau bija zināms Sergio Rossi SpA, iesniedzot prasību Pirmās instances tiesā.
38. Sergio Rossi SpA
apelācijas sūdzībā norāda, ka ar šiem argumentiem tikai izskaidro pamatu, kura ietvaros tika izvirzīti jauni pierādījumi. Pirmās instances tiesai esot vai nu jāatļauj iesniegt jaunus pierādījumus vai arī jāatceļ Apelāciju padomes lēmums sakarā ar tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu.
39. Turpretī ITSB piekrīt Pirmās instances tiesai un tostarp uzskata, ka Apelāciju padome ir ievērojusi Sergio Rossi SpA
tiesības uz aizsardzību. Apelāciju padome Sergio Rossi SpA
esot nosūtījusi Sissi Rossi Srl
procesuālo rakstu, kurā izklāstīti apelācijas sūdzības pamati, lai tā varētu sniegt savus apsvērumus šajā sakarā. Savos apsvērumos Sergio Rossi SpA esot plaši argumentējusi konfliktējošo preču līdzību. Visbeidzot, ITSB uzsver, ka Apelāciju padomei neesot pienākuma jau iepriekš paziņot Sergio Rossi SpA
par to, kādu nostāju tā paredz pieņemt, lai dotu Sergio Rossi SpA
iespēju iesniegt papildu pierādījumus.
40. Sissi Rossi Srl
norāda, ka par to, vai Apelāciju padome ir pārkāpusi tiesības tikt uzklausītam, nav jāspriež Tiesai, bet gan Pirmās instances tiesai.
41. Lai gan Sergio Rossi SpA
ar šo pamatu ir izvēlējusies pareizu veidu, lai procesā iesniegtu jaunus pierādījumus, minēto pamatu nevar apmierināt.
42. Ja ITSB neņem vērā noteiktus pierādījumus, par to var vērsties Pirmās instances tiesā tikai ar procesuālā kārtībā paredzētu sūdzību, jo, kā es to norādīju iepriekš, pierādījumu vērtēšana iebildumu procesos ir ITSB uzdevums. Ja [pierādījumu] neņemšana vērā izriet no tā, ka pusei, par kuru iesniegta sūdzība, nav bijusi iespēja tos iesniegt, tādā gadījumā var norādīt uz tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu (12) .
43. Atbilstoši Regulas Nr. 40/94 73. panta otrajam teikumam, kas aizsargā tiesības tikt uzklausītam ITSB procesos, ITSB lēmumus var pamatot tikai ar tādiem motīviem, par ko attiecīgajiem lietas dalībniekiem ir bijusi iespēja izteikt apsvērumus. Var izteikt jaunus viedokļus ne tikai par apsvērumu attiecībā uz reģistrācijas atteikuma pamatojumu, kurš vēl nav ticis apspriests (13), bet arī par pirmo vērtējumu, ko attiecībā uz konkrētiem apstākļiem veikusi Apelāciju padome (14) . Tādēļ pretenzija par tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu ir loģisks veids, lai procesā sniegtu jaunus pierādījumus.
44. Tomēr šajā tiesvedībā Pirmās instances tiesa pamatoti noraidīja šo pamatu kā novēloti izvirzītu. Tas tika izvirzīts tikai tiesas sēdē, bet netika balstīts – kā to paredz Pirmās instances tiesas Reglamenta 48. panta 2. punkts – uz tiesību vai faktiskiem pamatiem, kas kļuvuši zināmi tikai procesa laikā. Apelāciju padomes rīcības modelis Sergio Rossi SpA
bija zināms jau prasības celšanas brīdī. Iesniedzot prasības pieteikumu 2003. gada 19. maijā, tai bija jābūt informētai par 2002. gada 12. decembra spriedumu lietā “ECOPY” (15) .
45. Tā kā saskaņā ar Tiesas Reglamenta 113. panta 2. punktu Tiesā iesniegta apelācijas sūdzība nevar grozīt Pirmās instances tiesā izskatītā strīda priekšmetu, tad arī apelācijas procesā nevar ņemt vērā novēloti izvirzītus argumentus. Šī iemesla dēļ Tiesa nevar pēc būtības pārbaudīt, vai ITSB ir nodrošinājis Sergio Rossi SpA
pietiekamas tiesības tikt uzklausītai. Līdz ar to šis pamats ir nepieņemams.
46. Tādējādi arī šis pamats ir jānoraida kā daļēji nepamatots un daļēji nepieņemams.
C – Par Regulas Nr. 40/94 8. pantu
47. Saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu preču zīmi, pret kuru celti iebildumi, nereģistrē, ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāku preču zīmi un preču vai pakalpojumu, ko aptver preču zīme, identiskuma vai līdzības dēļ sabiedrībai pastāv sajaukšanas iespēja tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme.
48. Izvirzot divus pamatus, Sergio Rossi SpA
apstrīd šī noteikuma piemērošanu. Apstiprinot Apelāciju padomes konstatējumu par nepietiekamu līdzību starp sieviešu apaviem un sieviešu somām, kā arī starp preču zīmēm MISS ROSSI
un SISSI ROSSI, Pirmās instances tiesa esot to pārkāpusi.
49. Sakarā ar šo pirmām kārtām jānorāda, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru vienīgi Pirmās instances tiesas kompetencē ir konstatēto faktu vērtēšana. Tātad, ja Pirmās instances tiesai iesniegtie pierādījumi nav falsificēti, tad faktu vērtēšana nav tiesību jautājums, kas pats par sevi pakļauts Tiesas kontrolei (16) . No tā izriet, ka pamati, ar kuriem apstrīd vienīgi faktu izvērtējumu Pirmās instances tiesā, ir nepieņemami.
1)	Par preču līdzību
50. Pirmās instances tiesa konstatēja divus kopīgus elementus starp sieviešu somām un sieviešu apaviem, tomēr beigās tā neatzina preču līdzību.
51. Sergio Rossi SpA
turpretī norāda, ka Pirmās instances tiesa nav pietiekami ņēmusi vērā lielo nozīmi, ko konkrētā patērētāju grupa – sievietes, [estētiskā ziņā] piešķir saskaņai starp apaviem un somām. Attiecībā uz šīm precēm nevar ņemt vērā tikai to primāro funkciju, bet ir jāņem vērā arī modes tendences, kas noteic, ka sievietes apaviem un somai jābūt [estētiskā ziņā] saskaņotiem. ITSB tam piekrītot un uzskatot, ka abas preču grupas ir līdzīgas.
52. Tomēr Sergio Rossi SpA
ar šo argumentu apstrīd tikai faktu vērtējumu Pirmās instances tiesā. Kā pamatoti norāda Sissi Rossi Srl, apelācijas procesā tas nav pieņemami.
53. Tādējādi šis apelācijas pamats ir jānoraida kā nepieņemams.
2)	Par preču zīmju līdzību
54. Pirmās instances tiesa atzīst, ka vārdisko preču zīmju dominējošais elements vienmēr ir pirmais vārds, proti, vārdi “MISS” un “SISSI”. Vārda “ROSSI” sakritību tā uzskatīja par nenozīmīgu. Tādēļ Pirmās instances tiesa atzina, ka apzīmējumiem ir tikai vidējas pakāpes līdzība.
55. Sergio Rossi SpA
uzskata, ka šis vērtējums ir pretrunā ar Pirmās instances tiesas spriedumu lietā Fusco, kurā atzīta preču zīmju “ANTONIO FUSCO” un “ENZO FUSCO” līdzība (17) . No Tiesas sprieduma lietā Nichols izriet, ka iespējamā plašāka uzvārda “ROSSI” izplatība nevar būt pamats, lai zustu tā atšķirtspēja, ko Tiesa atzina attiecībā uz uzvārdu “FUSCO” (18) . Visbeidzot, Sergio Rossi SpA norāda, ka Francijā, kas šajā gadījumā ir konkrētais tirgus, parasti atsaka reģistrēt preču zīmes, kurās izmantots uzvārds “ROSSI” agrāk reģistrētas preču zīmes “MISS ROSSI” dēļ.
56. Arī izvirzot šo argumentu, Sergio Rossi SpA
apstrīd tikai faktu vērtēšanu Pirmās instances tiesā. Tādējādi arī šis apelācijas pamats noraidāms kā nepieņemams.
D – Secinājums
57. Izvirzītie pamati ir noraidāmi daļēji kā nepieņemami un arī kā nepamatoti.
VI – Par tiesāšanās izdevumiem
58. Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 122. pantu kopsakarā ar 118. pantu un 69. panta 2. punktu lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Sergio Rossi SpA
spriedums nav labvēlīgs, tai ir jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
VII – Secinājumi
59. Ņemot vērā visu iepriekš minēto, iesaku Tiesai:
1)	noraidīt apelāciju;
2)	piespriest Sergio Rossi SpA
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
(1) .
(2)  –	OV 1994, L 11, 1. lpp.
(3)  –	2003. gada 9. janvāra spriedums lietā C‑178/00 Itālija/Komisija ( Recueil, I‑303. lpp., 6. punkts) attiecībā uz Tiesas Reglamenta 38. panta 1. punkta c) apakšpunktu ar identisku tekstu.
(4)  –	Pirmās instances tiesa norāda uz tās 2002. gada 12. decembra spriedumu lietā T‑247/01 eCopy /ITSB (“ECOPY”) ( Recueil, II‑5301. lpp., 46. punkts), 2003. gada 6. marta spriedumu lietā T‑128/01 DaimlerChrysler /ITSB ( Dzesinātāja režģis ) ( Recueil, II‑701. lpp., 18. punkts) un 2004. gada 13. jūlija spriedumu lietā T‑115/03 Samar /ITSB – Grotto (“GAS STATION”) (Krājums, II‑2939. lpp., 13. punkts).
(5)  –	Iepriekš 4. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā “ECOPY”, 46. punkts, ņemot vērā Pirmās instances tiesas 1999. gada 6. oktobra spriedumu lietā T‑123/97 Salomon /Komisija ( Recueil, II‑2925. lpp., 48. punkts) un 2002. gada 14. maija spriedumu lietā T‑126/99 Graphischer Maschinenbau /Komisija ( Recueil, II‑2427. lpp., 33. punkts).
(6)  –	1979. gada 7. februāra spriedums apvienotajās lietās 15/76 un 16/76 Francija/Komisija ( Recueil, 321. lpp., 7. punkts) attiecībā uz Eiropas garantiju fonda galīgo bilanci un 1997. gada 17. jūlija spriedums lietās C‑248/95 un C‑249/95 SAM Schiffahrt
un Stapf ( Recueil, I‑4475. lpp., 46. punkts) attiecībā uz regulas spēkā esamību prejudiciāla nolēmuma procesā.
(7)  –	1986. gada 10. jūlija spriedums lietā 234/84 Beļģija/Komisija ( Recueil, 2263. lpp., 16. punkts), 1996. gada 26. septembra spriedums lietā C‑241/94 Francija/Komisija ( Recueil, I‑4551. lpp., 33. punkts) un 2004. gada 14. septembra spriedums lietā C‑276/02 Spānija/Komisija (Krājums, I‑8091. lpp., 31. punkts).
(8)  –	2002. gada 24. septembra spriedums apvienotajās lietās C‑74/00 P un C‑75/00 P Falck un Acciaierie di Bolzano /Komisija ( Recueil, I‑7869. lpp., 168. un turpmākie punkti).
(9)  –	2003. gada 5. jūnija spriedums lietā C‑121/01 P O'Hannrachain /Parlaments ( Recueil, I‑5539. lpp., 28. un turpmākie punkti).
(10)  –	Tomēr šis arguments nevar pamatot iepriekš 4. zemsvītras piezīmē minētos spriedumus lietā eCopy /ITSB (“ECOPY”) un Daimler Chrysler /ITSB (radiatora režģis), jo to priekšmets bija absolūti reģistrācijas atteikuma pamatojumi atbilstoši Regulas 40/94 7. pantam.
(11)  –	Atzīts ar Pirmās instances tiesas 2002. gada 23. oktobra spriedumu lietā T‑388/00 Institut für Lernsysteme /ITSB – Educational Services
(“ELS”) ( Recueil, II‑4301. lpp., 27. un turpmākie punkti).
(12)  –	Ja pierādījumi bija iesniegti, bet ignorēti, pastāv iespēja iesniegt sūdzību par ITSB pienākuma neizpildi, nepietiekami noskaidrojot faktus.
(13)  –	Skat. Pirmās instances tiesas 2000. gada 16. februāra spriedumu lietā T‑122/99 Procter & Gamble /ITSB (Ziepju forma) ( Recueil, II‑265. lpp., 39.–47. punkts) un 2002. gada 27. februāra spriedumu lietā T‑34/00 Eurocool Logistik /ITSB ( Recueil, II‑683. lpp., 17.–26. punkts).
(14)  –	Skat. 2002. gada 9. oktobra spriedumu lietā T‑36/01 Glaverbel /ITSB (Stikla plāksnes virsma) ( Recueil, II‑3887. lpp., 48. un turpmākie punkti).
(15)  –	Saskaņā ar Tiesas kompetento dienestu informāciju šā sprieduma teksts tā pasludināšanas dienā bija pieejams itāļu valodā un publicēts Internetā.
(16)  –	1999. gada 11. februāra spriedums lietā C‑390/95 P Antillean Rice Mills u.c./Komisija ( Recueil, I‑769. lpp., 29. punkts) un 2000. gada 15. jūnija spriedums lietā C‑237/98 P Dorsch Consult /Padome un Komisija ( Recueil, I‑4549. lpp., 35. un turpmākie punkti).
(17)  –	Pirmās instances tiesas 2005. gada 1. marta spriedums lietā T‑185/03 Fusco /ITSB – Fusco International (“ENZO FUSCO”) (Krājums, II‑715. lpp., 67. punkts: “Šajā gadījumā Pirmās instances tiesa uzskata, ka itāļu patērētājs, ņemot vērā faktu, ka tas piedēvē augstāku atšķirtspēju uzvārdam, nevis vārdam, elementu “Fusco” atcerēsies labāk nekā vārdus “Antonio” vai “Enzo”).
(18)  –	2004. gada 16. septembra spriedums lietā C‑404/02 Nichols (Krājums, I‑8499. lpp.).