62011CC0568_LV
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Ievads
1. Šī lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pamatā ir Savienības mērķis nodrošināt cukurbiešu un cukurniedru audzētāju nodarbinātību un dzīves līmeni (2) . Turklāt šajā nolūkā prasītāja pamatlietā izmantoja Savienības atbalstu, kas tai tika maksāts lizīna sulfāta ražošanai no cukura. Vēlāk kompetentajām Dānijas iestādēm tomēr radās šaubas, vai ražotais produkts tiešām atbilst Savienības atbalsta saņemšanas nosacījumiem. Rezultātā tās atteica turpmākus maksājumus un prasīja atmaksāt jau piešķirto atbalstu.
2. Šādos apstākļos šajā tiesvedībā vispirms ir jānoskaidro, vai saražotais lizīna sulfāts atbilst prasībām, lai saņemtu Savienības atbalstu ražošanas kompensācijas formā. Bet galvenokārt tiesvedība sniedz iespēju izskaidrot gadu desmitiem attīstīto judikatūru par tiesiskās paļāvības aizsardzību, piešķirot Savienības atbalstu.
II – Atbilstošās tiesību normas
3. Līdz 2006. gadam tika piešķirtas ražošanas kompensācijas cukura pārstrādei atbilstoši Regulai Nr. 1265/2001 (3) . Šajā regulā ir ietvertas gan normas par nosacījumiem, lai prasītu ražošanas kompensāciju, gan arī par ar to saistīto administratīvo procedūru.
A – Tiesības saņemt ražošanas kompensāciju
4. Atbilstoši Regulas Nr. 1265/2001 14. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktam kompensācijas sertifikāts dod “tiesības uz sertifikātā norādītās ražošanas kompensācijas izmaksāšanu [..], kad pamatprodukts ir pārstrādāts saskaņā ar kompensācijas sertifikāta nosacījumiem”.
5. 1. panta 1. punktā kā “pamatprodukti” ir definēti tostarp cukurs, “ko izmanto I pielikumā minēto ķīmiskās rūpniecības produktu ražošanā”. Šajā I pielikumā ir ietverta tabula ar Kombinētās nomenklatūras kodiem. Tabulā tostarp ir norādīts:
“29. nodaļa	Organiskie ķīmiskie produkti, izņemot 2905 43 00 un 2905 44 apakšpozīcijas
[..]
ex 38. nodaļa	Dažādi ķīmiski produkti, izņemot tos, kas ietilpst apakšpozīcijās 3809 10, 3809 91 00, 3809 92 00, 3809 93 00 un ex 3824 60”.
6. Kombinētā nomenklatūra ir definēta Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (4) I pielikumā. Atbilstoši šīs regulas 12. panta 1. punktam I pielikums attiecībā uz šajā tiesvedībā aplūkoto laikposmu no 2004. gada līdz 2006. gadam bija noteikts Regulā Nr. 1789/2003 (5), Regulā Nr. 1810/2004 (6) un Regulā Nr. 1719/2005 (7) . Šeit aplūkotās tiesību normas ir identiskas visās trīs I pielikuma redakcijās.
7. Kombinētās nomenklatūras 29. nodaļa ietver apakšpozīciju 2922 41 00 “lizīns un tā esteri; šo savienojumu sāļi”. Kombinētās nomenklatūras 29. nodaļas 1. piezīmē papildus ir noteikts šādi:
“1. Ja nav īpašu piebilžu, šīs nodaļas pozīcijās ietilpst tikai:
a) atsevišķi noteikta ķīmiskā sastāva organiskie savienojumi, kas satur vai nesatur piemaisījumus;
[..]
e) iepriekšējā a), b) vai c) apakšpunktā minētie produkti, kas izšķīdināti citos šķīdinātājos, ar noteikumu, ka šī šķīdināšana ir parasta un nepieciešama metode drošībai vai transportēšanai un ka šķīdinātājs nepadara produktu īpaši piemērotu kādai specifiskai, nevis vispārējai izmantošanai;
f) a), b), c), d) vai e) apakšpunktā minētie produkti ar pievienoto stabilizatoru (ieskaitot pretsalipes vielas), kas vajadzīgs to saglabāšanai vai transportēšanai; [..]
g) iepriekšējā a), b), c), d), e) vai f) apakšpunktā minētie produkti, kam pievienotas putekļu nomācējas vielas, krāsvielas vai smaržvielas, kas vajadzīgas, lai atvieglotu šo produktu identificēšanu vai drošības apsvērumu dēļ, ar noteikumu, ka šīs piedevas nepadara produktu īpaši piemērotu kādai specifiskai, nevis vispārējai izmantošanai;
[..]”
8. 38. nodaļā, kas attiecas uz “Dažādiem ķīmiskiem produktiem”, atrodas pozīcija 3824 ar šādu preču aprakstu: “[..]; ķīmijas vai saskarnozaru [līdzīgu nozaru] rūpniecības ķīmiskie produkti un preparāti [..], kas nav minēti vai iekļauti citur”.
9. Visbeidzot Kombinētās nomenklatūras 23. nodaļa ietver pozīciju 2309 “Izstrādājumi, kas izmantojami dzīvnieku barībā”.
B – Ražošanas kompensāciju piešķiršanas procedūra
10. Regulas Nr. 1265/2001 2. pantā attiecībā uz administratīvo procedūru ir noteikts:
“1. Ražošanas kompensāciju piešķir dalībvalsts, kuras teritorijā notiek pamatproduktu pārstrāde.
2. Dalībvalsts drīkst piešķirt kompensāciju tikai tad, ja muitas kontrole vai administratīva pārbaude, kas sniedz līdzvērtīgas garantijas, nodrošina to, ka pamatproduktus izmanto mērķim, kas norādīts 3. pantā minētajā pieteikumā.”
11. Regulas Nr. 1265/2001 3. pantā ir ietverts šāds regulējums:
“1. Ražošanas kompensāciju piešķir tikai tiem pārstrādātājiem, kas garantē, ka 2. panta 2. punktā paredzēto kontroli var veikt jebkurā laikā, un kas ir iesnieguši pieteikumu, norādot ķīmisko produktu, kura ražošanā izmantos pamatproduktu.
2. Attiecīgā dalībvalsts var noteikt, ka 1. punktā minētie pārstrādātāji iepriekš ir jāapstiprina, lai viņi iegūtu tiesības uz kompensāciju.”
Atbilstoši iesniedzējtiesas norādēm pamatlietā piemērojamās Dānijas tiesībās ir prasīta Dānijas muitas administrācijas iepriekšēja atļauja.
12. Kompensācijas sertifikāts, kas atbilstoši Regulas Nr. 1265/2001 14. panta 1. punkta pirmajai daļai dod tiesības uz ražošanas kompensāciju, atbilstoši 12. panta 3. punkta d) apakšpunktam ietver “pamatprodukta paredzamo izmantošanu”.
13. Ražošanas kompensācijas prasība ietver atbilstoši 10. panta 1. punkta otrās daļas c) apakšpunktam “tā ķīmiskā produkta tarifa grupu un aprakstu, kura ražošanā izmantos pamatproduktu”.
14. Regulas Nr. 1265/2001 13. panta b) punktā, kas attiecas gan uz pieteikumu, gan arī uz pašu kompensācijas sertifikātu, ir noteikts:
“b) saskaņā ar pieteikumu un ar attiecīgās dalībvalsts kompetento iestāžu piekrišanu norādi par pamatprodukta izmantošanu var veidot tikai Kombinētās nomenklatūras nodaļa, kurā ietilpst ražojamais ķīmiskais produkts vai produkti.”
15. Dalībvalstu piešķirtās ražošanas kompensācijas šeit aplūkotajā laikposmā atbilstoši Regulas Nr. 1258/1999 (8) 1. panta 1. punktam un 2. punkta b) apakšpunktam, kā arī 2. panta 2. punktam tiek finansētas no Eiropas Kopienu kopējā budžeta (9) . Šīs regulas 8. panta 1. punkta pirmajā daļā ir paredzēti šādi dalībvalstu pienākumi:
“1. Atbilstīgi valsts normatīvajiem un administratīvajiem aktiem dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai:
[..]
b) lai novērstu nelikumīgas darbības un sauktu pie atbildības par tām;
c) atgūtu summas, kuras zaudētas nelikumību vai nolaidības dēļ.”
16. “Pārkāpums” ir definēts Regulas Nr. 2988/95 (10) 1. panta 2. punktā kā “Kopienas tiesību normas pārkāpum[s], ko rada kāda saimnieciskās darbības subjekta rīcība vai nolaidība, kas kaitē vai varētu kaitēt Kopienu budžetam [..], zaudējot ienākumus”.
III – Pamatlieta un tiesvedība Tiesā
17. Dānijas sabiedrība Agroferm A/S
(turpmāk tekstā – “ Agroferm” ) Dānijā no 2004. gada augusta līdz 2006. gada jūnijam no cukura fermentēšanas procesā ražoja lizīna sulfātu un pārdeva kā piedevu dzīvnieku barībai. No 2004. gada augusta līdz 2006. gada martam Agroferm saņēma ražošanas kompensācijas par izmantoto cukuru kopumā 70,6 miljonu Dānijas kronu apmērā, kas šobrīd atbilst apmēram EUR 9,5 miljoniem.
18. 2004. gada 19. maijā Agroferm pieteica Dānijas muitas administrācijā “pagaidu atļauju” ražošanas kompensācijām. Pieteikumā Agroferm paziņoja, ka plāno ražot lizīnu, kas ir kvalificējams Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 2922 41 00. 2004. gada 16. jūnijā Dānijas muitas administrācija piešķīra atļauju līdz 2007. gada maija beigām. Pēc tam Dānijas iestāde izdeva kompensācijas sertifikātus pārtikas nozarei, kas bija derīgi attiecīgi piecus mēnešus no izdošanas brīža.
19. Dānijas muitas administrācija 2005. gada oktobrī un 2006. gada martā paņēma Agroferm ražoto produktu paraugus. Paraugu analīze parādīja, ka to sastāvā lizīna sulfāts bija tikai 66 %, bet pārējais bija ražošanas procesa blakusprodukti, lielākoties šūnu masa. 2006. gada 9. maijā Dānijas iestāde noraidīja turpmāku ražošanas kompensāciju izmaksu pārtikas nozarei ar pamatojumu, ka neesot drošības par ražotā produkta klasifikāciju.
20. Visbeidzot šī pati iestāde 2006. gada 22. novembrī lūdza Agroferm atmaksāt ražošanas kompensācijas 86,6 miljonu Dānijas kronu apmērā kopā ar procentiem. Agroferm pret to vēršas pamatlietā ar pamatojumu, ka tā maksājumus ir saņēmusi pareizi vai katrā ziņā labā ticībā. Turklāt tā prasa turpināt izmaksāt jau apstiprinātās ražošanas kompensācijas līdz ražošanas beigšanai 2006. gada jūnijā.
21. Šādos apstākļos Vestre Landsret, kas izskata pamatlietu, uzdeva Tiesai šādus jautājumus prejudiciāla nolēmuma sniegšanai atbilstoši LESD 267. pantam:
“1) Vai produkts, ko ražo no cukura, kurš ticis fermentēts ar Corynebacterium glutamicum
baktēriju palīdzību un kurš satur apmēram 65 % lizīna sulfāta, kā arī piemaisījumus, kas radušies ražošanas procesā (nemodificētus izejmateriālus, ražošanas procesā izmantotus reaģentus un blakusproduktus), ietilpst Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 2309, pozīcijā 2922 vai pozīcijā 3824, redakcijā, kas izriet no Regulas Nr. 1719/2005 I pielikuma?
Vai šajā ziņā būtiski ir tas, vai piemaisījumi ir saglabāti apzināti, lai padarītu produktu īpaši atbilstošu vai lai uzlabotu tā atbilstību dzīvnieku barības ražošanai, vai arī piemaisījumi ir tikuši saglabāti, jo nav nepieciešams vai nav lietderīgi tos likvidēt? Kādas pamatnostādnes būtu jāizmanto, lai izvērtētu šo jautājumu katrā no minētajām situācijām?
Vai atbildes sniegšanai būtiski ir tas, ka ir iespējams ražot citus lizīnu saturošus produktus, tostarp “tīru” (≥ 98 %) lizīnu un lizīna-HCl produktus, kuriem ir augstāks lizīna saturs nekā iepriekš minētajam lizīna sulfāta produktam, un vai šajā ziņā ir būtiski tas, ka lizīna sulfāta un citu piemaisījumu apmērs iepriekš minētajā lizīna sulfāta produktā atbilst tam, ko satur citu ražotāju lizīna sulfāta produkti? Kādas pamatnostādnes būtu jāizmanto, lai izvērtētu šo jautājumu katrā no minētajām situācijām?
2) Ja pieņem, ka saskaņā ar tiesiskuma p rincipu uz ražošanu neattiecas kompensāciju sistēma, vai Eiropas Savienības tiesībām pretrunā būtu tas, ka valsts iestādes atbilstoši valsts tiesiskās drošības principam un tiesiskās paļāvības aizsardzības principam tādā tiesvedībā kā izskatāmā atturētos no prasības atgūt izmaksātās kompensāciju summas, ko ražotājs saņēmis, labā ticībā?
3) Ja pieņem, ka saskaņā ar tiesiskuma principu uz konkrēto ražošanu neattiecas kompensāciju sistēma, vai Eiropas Savienības tiesībām pretrunā būtu tas, ka valsts iestādes atbilstoši valsts tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principiem tādā lietā kā izskatāmā izpildītu saistības (kompensācijas sertifikātus), kas ietver laika ierobežojumus un kuras ražotājs saņem labā ticībā?”
22. Tiesvedībā Tiesā Agroferm, Dānijas valdība un Komisija piedalījās rakstveidā, kā arī 2012. gada 22. novembra tiesas sēdē.
IV – Tiesiskais vērtējums
23. Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu priekšmets ir gan ražošanas kompensāciju piešķiršanas tiesiskie nosacījumi, gan arī tiesības, kas ražošanas kompensācijas procedūras ietvaros, ņemot vērā tiesiskās paļāvības aizsardzību, var rasties valsts iestāžu darbības rezultātā.
24. Ar iesniedzējtiesas pirmo jautājumu ir jānoskaidro, vai atbilstoši Savienības tiesībām ir pamats saņemt ražošanas kompensāciju par Agroferm ražoto produktu (par to A daļā). Otrais un trešais jautājums ir uzdoti gadījumam, ja Dānijas iestādes nedrīkst piešķirt ražošanas kompensācijas Agroferm . Ar šiem jautājumiem ir jānoskaidro, kādas tiesības pret valsts iestādēm pieteicējam tomēr izriet no tiesiskās paļāvības aizsardzības principa (par to B un C daļā).
A – Par pirmo prejudiciālo jautājumu – kvalifikācija Kombinētajā nomenklatūrā
25. Ar pirmo prejudiciālo jautājumu iesniedzējtiesa vēlas uzzināt, vai Agroferm ražotais produkts atbilst Kombinētās nomenklatūras Regulas Nr. 1719/2005 I pielikuma redakcijā pozīcijai 2309, pozīcijai 2922 vai pozīcijai 3824. Tā kā šī regula atbilstoši tās 2. pantam stājās spēkā tikai 2006. gada 1. janvārī, bet pamatlieta attiecas uz ražošanas kompensācijām no 2004. līdz 2006. gadam, iesniedzējtiesas jautājums ir jāsaprot tā, ka tiek lūgta attiecīgajos gados spēkā esošās Kombinētās nomenklatūras redakcijas interpretācija (11) .
26. Kā izriet no Regulas Nr. 1265/2001 2. panta 1. punkta un 14. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunkta saistībā ar 1. panta 1. punktu un I pielikumu, tiesības saņemt ražošanas kompensāciju ir atkarīgas no tā, kādā Kombinētās nomenklatūras pozīcijā ir jāklasificē Agroferm ražotais produkts. Šādas tiesības pastāvētu, ja šis produkts būtu jāklasificē Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 2922 vai 3824, bet nepastāvētu, ja tas būtu jāklasificē pozīcijā 2309.
1) Pozīcija 2922
27. Agroferm uzskata, ka uz tās ražoto produktu attiecas Kombinētās nomenklatūras kods 2922 41 00, kas ir pozīcijas 2922 apakšpozīcija. Šī apakšpozīcija aptver tostarp lizīna sāļus. Atbilstoši iesniedzējtiesas sniegtajām ziņām ražotais lizīna sulfāts ir šādi lizīna sāļi. Tomēr tikai 65 % no Agroferm ražotā produkta sastāva ir lizīna sulfāts, bet pārējais ir šūnu masa, kas radusies ražošanas procesā.
28. Lai konstatētu, vai produkts tomēr ietilpst apakšpozīcijā 2922 41 00, ir jāatsaucas uz pamatprincipiem, ko attiecībā uz muitas tiesību tarifikāciju ir izstrādājusi Tiesa. Šajā lietā par ražošanas kompensāciju gan nav runa par muitas tiesību jautājumu. Taču Regula Nr. 1265/2001 skaidri attiecas uz Kombinēto nomenklatūru, kas ir radīta muitas tiesību vajadzībām (12) . Atbilstoši šiem interpretācijas principiem, lai nodrošinātu tiesisko noteiktību un atvieglotu kontroles veikšanu, izšķirošais kritērijs preču tarifa klasifikācijai parasti ir jāmeklē tajās to objektīvajās iezīmēs un īpatnībās, kas definētas Kombinētās nomenklatūras pozīcijas formulējumā un sadaļu vai nodaļu piezīmēs (13) .
29. Atbilstoši 29. nodaļas 1. piezīmes a) punktam šajā nodaļā un līdz ar to apakšpozīcijā 2922 41 00 ietilpst “atsevišķi noteikta ķīmiskā sastāva organiskie savienojumi, kas satur vai nesatur piemaisījumus”. Atbilstoši tam ir jāņem vērā divi savstarpēji pretrunīgi objektīvi nosacījumi. Pirmkārt, savienojumiem ir jābūt “atsevišķiem” un “noteikta ķīmiskā sastāva”, otrkārt, savienojumi var saturēt arī “piemaisījumus”.
30. Dānijas valdība, kā arī Komisija uzskata, ka nav izpildīti šajā piezīmē minētie nosacījumi, jo šūnu masa, kas palika pēc ražošanas procesa, netika aizvākta un produktam tādēļ nebija vajadzīgās tīrības pakāpes.
31. Pieļaujot piemaisījumus, piezīmē ir skaidri noteikts, ka prasības “atsevišķi” un “noteikta ķīmiska sastāva” neprasa savienojuma pilnīgu tīrību. Pamatā tam ir tas, ka šāda prasība parasti tehniski nav izpildāma. Bet, tā kā savienojumam principā ir jābūt “atsevišķam”, par vienkāršu piemaisījumu nevar būt runa tad, ja produkts satur citas vielas, lai gan tehniski ir iespējama lielāka tīrības pakāpe. Tieši tā atbilstoši iesniedzējtiesas sniegtajām ziņām tas ir šajā lietā, proti, šūnu masa, ko satur Agroferm produkts, nav vienkāršs piemaisījums. Tā kā izšķirošas ir tikai produkta objektīvās pazīmes, šajā ziņā nozīme ir tam, ka lielākai tīrības pakāpei, pēc iesniedzējtiesas sniegtajām ziņām, komerciāli nav jēgas.
32. Turklāt salīdzinājumā ar citām 29. nodaļas piezīmēm kļūst skaidrs, ka par piemaisījumu nevar tikt uzskatītas produkta sastāvdaļas, ko savienojums satur ar nodomu, lai sasniegtu noteiktu mērķi. Tā kā Kombinētās nomenklatūras 29. nodaļas 1. piezīmes e)–g) punktā ir noteikts, kādiem mērķiem un ar kādiem nosacījumiem šķīdums vielās, izņemot ūdeni, vai piedeva citām vielām nav kaitīga. Šādām prasībām nebūtu nozīmes, ja šādu vielu piedeva varētu tikt uzskatīta vienkārši par piemaisījumu a) punkta izpratnē. Bet ne tikai vēlāka piedeva, bet arī vielu atstāšana produktā ar noteiktu mērķi nevar tikt uzskatīta vienkārši par piemaisījumu. Pretējā gadījumā ražošanas procesā varētu apiet 29. nodaļas 1. piezīmes e)–g) punkta prasības.
33. Atbilstoši iesniedzējtiesas norādēm šūnu masai, ko satur Agroferm produkts, ir noteikti mērķi. Pirmkārt, tai ir jākavē mitruma veidošanās lizīna sulfātā, otrkārt, šūnu masai ir jāuzlabo savienojuma derīgums lietošanai par dzīvnieku barības piedevu. Ņemot arī to vērā, tādējādi šo šūnu masu nevar uzskatīt vienkārši par piemaisījumu 29. nodaļas 1. piezīmes a) punkta izpratnē.
34. Ievērojot šos konstatējumus, nav tuvāk jāaplūko Pasaules muitas organizācijas Harmonizētās preču aprakstīšanas un kodēšanas sistēmas skaidrojumi, kurus Komisija ir minējusi papildus. Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai tie gan ir svarīgs palīglīdzeklis, lai interpretētu Kombinēto nomenklatūru, bet nav juridiski saistoši (14) . Līdz ar to augstāks juridisks spēks nekā tiem ir saistošās Kombinētās nomenklatūras interpretācijai, it īpaši atziņām, kas izriet no 29. nodaļas 1. piezīmes.
35. Agroferm ražotais produkts līdz ar to nav jāklasificē Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 2922 41 00, jo tas neatbilst 29. nodaļas 1. piezīmes a) punktā noteiktajām prasībām.
2) Pozīcija 2309
36. Dānijas valdība un Komisija uzskata, ka Agroferm ražotais produkts tā vietā ir jāklasificē pozīcijā 2309. Tā aptver “Izstrādājumus, kas izmantojami dzīvnieku barībā”.
37. Preces lietošanas mērķis var būt tarifikācijas objektīvs kritērijs, ja tas raksturo preci, ko novērtē pēc preces objektīvajām pazīmēm un īpašībām (15) . Šeit apstrīdētais produkts gan tika izplatīts tikai kā piedeva
dzīvnieku barībai un, kā norāda iesniedzējtiesa, bija tam jau sākotnēji paredzēts atbilstoši savām objektīvajām īpašībām. Agroferm tādēļ uzskata, ka ir iespējams to klasificēt pozīcijā 2309.
38. Katrā ziņā pozīcija 2309 neietver norādes par to, ka izstrādājumi ir tikai tādi produkti, kas ir piemēroti patstāvīgai dzīvnieku barošanai. Agroferm ražotais produkts tādēļ ir jāklasificē Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 2309.
3) Pozīcija 3824
39. Tā kā Kombinētās nomenklatūras pozīcija 3824 attiecas tikai uz produktiem, “kas nav minēti vai iekļauti citur”, un Agroferm ražotais produkts, kā norādīts, ir klasificējams pozīcijā 2309, tas neietilpst pozīcijā 3824.
4) Starpsecinājumi
40. Tādēļ uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir jāatbild tādējādi, ka tāds produkts, kāds ir pamatlietā aplūkotais, kura sastāvā 65 % ir lizīna sulfāta un turklāt ražošanas procesā radušies piemaisījumi un kurš tiek izmantots kā dzīvnieku barības piedeva, ir jāklasificē Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 2309.
B – Par otro prejudiciālo jautājumu – piešķirto ražošanas kompensāciju atmaksāšana
41. Otro jautājumu iesniedzējtiesa ir uzdevusi gadījumam, ja Agroferm nebija tiesību saņemt ražošanas kompensācijas par ražoto produktu. Kā norādīts, produkts nav klasificējams nevienā pozīcijā, kas atbilstoši Regulai Nr. 1265/2001 sniegtu tiesības uz ražošanas kompensāciju. Līdz ar to ir jāatbild uz otro prejudiciālo jautājumu.
42. Ar šo jautājumu iesniedzējtiesa vēlas uzzināt, vai tas, ka valsts iestādes, ņemot vērā tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principus, kas jāievēro saskaņā ar valsts tiesībām, atsakās no kompensācijas summu atprasīšanas tādā tiesvedībā, kāda ir šī tiesvedība, pārkāpj Savienības tiesības.
1) Savienības tiesībās paredzētā tiesiskās paļāvības aizsardzības principa piemērošana
43. Prejudiciālais jautājums acīmredzot ir uzdots, ievērojot atkārtoto judikatūru kopējās lauksamniecības politikas jomā, saskaņā ar kuru Savienības tiesībām nav pretējs
tas, ka valsts tiesībās nepareizi izmaksātu valsts naudas maksājumu atgūšanas jomā tiek ņemts vērā tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi, kas ir Savienības tiesību sistēmas daļa (16) .
44. Šī judikatūra var radīt iespaidu, ka dalībvalstīm ir rīcības brīvība piemērot vai nepiemērot tiesiskās paļāvības aizsardzības principu Savienības tiesībās regulētu naudas maksājumu atmaksai. Līdz ar to no Savienības tiesību viedokļa būtu gan pieļaujams, ka šajos gadījumos valsts tiesībās tiktu nodrošināta tiesiskās paļāvības aizsardzība. Tomēr vienlaikus šis viedoklis netieši norāda, kā, šķiet, uzskata arī Komisija, ka Savienības tiesībās nav paredzēta šāda tiesiskās paļāvības aizsardzība.
45. Tomēr šim viedoklim nevar piekrist.
46. Drīzāk dalībvalstīm, piemērojot Savienības tiesības, ir obligāti jāievēro tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, kas Savienības tiesībās ir vienādi definēts visām dalībvalstīm (par to a) daļā). Tādēļ Savienības tiesībās paredzētais tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, atprasot Savienības tiesībās regulētus naudas maksājumus, ir jāievēro vismaz tad, ja – kā tas ir šajā gadījumā – arī atprasīšana notiek, pamatojoties uz Savienības tiesībām (par to b) daļā).
a) Tiesiskās paļāvības aizsardzība, valsts iestādēm piemērojot Savienības tiesības
47. It īpaši Savienības pievienotās vērtības nodokļa tiesībās Tiesas patstāvīgajai judikatūrai atbilst tas, ka dalībvalstīm, piemērojot Savienības tiesisko regulējumu, ir jāievēro Savienības tiesību tiesiskās paļāvības aizsardzības princips (17) . Bet arī kopējās lauksaimniecības politikas ietvaros Tiesa ir atkārtoti konstatējusi, ka Savienības tiesībās paredzētais tiesiskās paļāvības aizsardzības princips ir jāievēro visām valsts iestādēm, kam ir uzticēta Savienības tiesību piemērošana (18) .
48. Turpretim iespēja, kas ir dalībvalstīm, proti, piemērojot Savienības tiesības, katru reizi piemērot atšķirīgus valsts tiesiskās paļāvības aizsardzības principus rezultātā radītu atšķirīgu Savienības tiesību piemērošanu atsevišķās dalībvalstīs. Dažas dalībvalstis nodrošinātu tikai šauru tiesiskās paļāvības aizsardzību, bet citas dalībvalstis varētu būt labvēlīgākas pret tajās reģistrētajiem uzņēmumiem, kas, iespējams, apgrūtinātu Kopienu budžetu. Šāda Savienības tiesību interpretācija ir jānoraida it īpaši tādēļ, ka tik atšķirīga attieksme varētu radīt būtiskus konkurences starp dalībvalstīm izkropļojumus.
49. Turklāt Savienības tiesībās paredzētā tiesiskās paļāvības aizsardzības principa spēkā esamība nevar būt atkarīga arī no tā, vai Savienības vai dalībvalstu iestādes konkrētajā gadījumā piemēro Savienības tiesības. Proti, atbilstoši judikatūrai uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu pret Savienības tiesību aktu var atsaukties tikai tad, ja Savienība pati iepriekš ir radījusi situāciju, kura varēja izraisīt šo paļāvību (19) . Bet šāda pamatota tiesiskā paļāvība var būt balstīta gan uz Savienības likumdevēja, gan Savienības likumdevēja rīcību (20) .
50. Turklāt nepastāv arī pretruna starp to, ka dalībvalstīm ir saistošs Savienības tiesībās paredzētais tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, un patstāvīgo judikatūru, atbilstoši kurai dalībvalsts prakse, kas pārkāpj Savienības tiesības, nevar radīt tiesisku paļāvību indivīdam, kam radītā situācija ir labvēlīga (21) . Šis apgalvojums ir saistīts ar to, ka paļāvība uz prettiesisku darbību parasti netiek aizsargāta. Proti, uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu nevar atsaukties pret skaidru Savienības tiesību noteikumu, un valsts iestādes, kas ir atbildīga par Savienības tiesību piemērošanu, Savienības tiesībām pretējā rīcība nevar pamatot tirgus dalībnieka tiesisku paļāvību, nodrošinot viņam Savienības tiesībām pretēju attieksmi (22) . Taču tas attiecas uz Savienības tiesībās paredzētās tiesiskās paļāvības aizsardzības piemērojamību satura ziņā un nerada šaubas, piemēram, par principālu piemērojamību valsts iestāžu rīcībai, piemērojot [Savienības tiesības] (23) .
b) Savienībās tiesību piemērošana Savienības tiesībās regulētu naudas maksājumu atprasīšanas gadījumā
51. Līdz ar to šajā lietā Dānijas iestādēm būtu obligāti jāievēro Savienības tiesībās paredzētais tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, ciktāl tās, atprasot ražošanas kompensācijas, piemēroja Savienības tiesības.
52. Šajā ziņā var pastāvēt šaubas par Tiesas patstāvīgo judikatūru, saskaņā ar kuru gadījumā, ja nav Savienības tiesību normu, valsts tiesām strīdi par nepareizi, pamatojoties uz Savienības tiesībām, piešķirtu maksājumu atgūšanu ir jāizlemj atbilstoši valsts tiesībām (24) .
53. Katrā ziņā šajā lietā Regulas Nr. 1258/1999 8. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā ir noteikts Savienības regulējums, kas prasa dalībvalstīm atgūt summas, ja tās ir izmaksātas pārkāpuma rezultātā (25) . Regulas Nr. 2988/95 1. panta 2. punkta izpratnē šajā gadījumā ir izpildīts pārkāpuma sastāvs, jo Agroferm nebija tiesīga saņemt ražošanas kompensāciju. Līdz ar to Dānijas Karalistei saskaņā ar Savienības tiesībām bija pienākums to atprasīt.
54. Turklāt Tiesa apvienotajās lietās Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening u.c. secināja, ka Savienības tiesībām atbilstošs dalībvalstu atgūšanas pienākums vienlaikus ir tiesisks pamats atgūšanai. Šajā tiesvedībā Tiesai tika jautāts, vai Regulas Nr. 4253/88 (26) 23. panta 1. punktā dalībvalstīm paredzētais pienākums “atprasīt pārkāpumu [..] rezultātā zaudētās summas” [neoficiāls tulkojums] ir arī patstāvīgs tiesisks pamats atgūšanai no personām, kas ir nepamatoti saņēmušas piemaksas. Tiesa atbildēja, ka tiesību normas pamato dalībvalstu pienākumu, kam nav vajadzīgs pilnvarojums valsts tiesību aktos (27) . No tā ir jāsecina, ka tiesību normā regulētais dalībvalstu atprasīšanas pienākums vienlaikus ir patstāvīgs Savienības tiesību pamats, lai valsts iestādes atgūtu [maksājumu] no maksājuma saņēmēja.
55. Ja līdz ar to atprasīšana notiek, pamatojoties uz Savienības tiesībām, loģiski valsts iestādēm tomēr ir jāpiemēro arī Savienības tiesībās paredzētais tiesiskās paļāvības princips. Tieši to Tiesa tad arī konstatēja spriedumā apvienotajās lietās Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening u.c. (28) .
56. Šādos apstākļos šajā tiesvedībā nav jāaplūko, vai Savienības tiesībās paredzētais tiesiskās paļāvības princips ir jāpiemēro tādēļ, ka ražošanas kompensācijas piešķiršana ir regulēta Savienības tiesībās, proti, Regulā Nr. 1265/2001. Dānijas iestādēm katrā gadījumā šajā atprasīšanā ir jāievēro Savienības tiesībās paredzētais tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, jo ar Regulas Nr. 1258/1999 8. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktu tās īsteno Savienības tiesības.
2) Savienības tiesībās paredzētā tiesiskās paļāvības principa saturs
57. Lai sniegtu iesniedzējtiesai lietderīgu atbildi, Tiesai šajā tiesvedībā ir jāizsaka viedoklis arī par Savienības tiesībās paredzētā tiesiskās paļāvības aizsardzības principa saturu. Citiem vārdiem sakot, šeit rodas jautājums, vai pārstrādātājs tādā situācijā, kādā ir Agroferm, var atteikties atmaksāt tam piešķirtās ražošanas kompensācijas, atsaucoties uz Savienības tiesībās paredzēto tiesiskās paļāvības principu.
58. Tiesiskās paļāvības aizsardzības priekšnoteikums vispirms ir uzņēmuma laba ticība, tātad ticība atbalsta tiesiskumam (29) . Šīs labās ticības esamība var tikt noliegta arī tad, ja uzņēmēji nav veikuši izpēti, kas tiem bija jāveic (30) . Līdz ar to labas ticības esamību nevar pieņemt nolaidīgi. Ja Agroferm gadījumā jau pastāv šaubas, jo tai bija jārodas jautājumam, vai produkts, kura sastāvā tikai 65 % ir lizīna sulfāts, var būt “atsevišķs” un “noteikta ķīmiskā sastāva” savienojums Kombinētās nomenklatūras 29. nodaļas 1. piezīmes a) punkta izpratnē un būt par pamatu saistošai izziņai par muitas tarifu atbilstoši Muitas kodeksa (31) 12. punktam.
59. Papildus tiesiskās paļāvības aizsardzības nodrošināšanai nepieciešamajai labajai ticībai atbilstoši judikatūrai administrācijas rīcībai ir jārada uzmanīga un saprātīga uzņēmēja saprātīga un pamatota paļāvība(32) . Šeit, pirmkārt, ir runa par jautājumu, vai laba ticība ir balstīta uz administrācijas rīcību un, otrkārt, vai iestāžu rīcības rezultātā paļāvība ir radusies pamatoti. Tas, kā redzams (33), tā nav it īpaši tad, ja iestāde ir rīkojusies pretēji skaidrai Savienības tiesību normai. Līdz ar to iestādes rīcība vienmēr ir jāvērtē saistībā ar pamatā esošajām Savienības tiesībām.
60. Runājot par Agroferm
saprātīgu un pamatotu paļāvību, tādējādi vispirms ir jākonstatē, ka laikposmā no 2004. gada 16. jūnija līdz 2007. gada maija beigām piešķirtā iepriekšējā atļauja nevar radīt pamatotu paļāvību. Proti, kā Dānijas valdība ir pareizi norādījusi, šī atļauja atbilstoši Regulas Nr. 1265/2001 3. panta 2. punktam attiecas tikai uz pārstrādātāja personu, nevis uz ražoto produktu.
61. Atbilstoši šai regulai no minētā ir jānošķir kompensācijas sertifikāts, kas atbilstoši Regulas Nr. 1265/2001 14. panta 1. punktam tikai pamato tiesības saņemt ražošanas kompensāciju. Kā izriet no Regulas Nr. 1265/2001 18. un 20. panta, bez kompensācijas sertifikāta nevar tikt izmaksāts ne avanss, ne ražošanas kompensācija.
62. Atbilstoši Regulas Nr. 1265/2001 10. pantam iesniedzamajā kompensācijas pieteikumā atbilstoši normas 1. punkta otrās daļas c) apakšpunktam ir jānorāda produkta, kura ražošanai tiks izmantots pamatprodukts, tarifa grupa. Tādējādi pieteicējam pieteikumā pašam ir jāklasificē Kombinētajā nomenklatūrā savs ražojamais produkts, nevis tikai jānorāda produkta apraksts. Kompensācijas sertifikāts atbilstoši Regulas Nr. 1265/2001 12. panta 3. punkta d) apakšpunktam katrā ziņā tiek izdots tikai, ievērojot noteiktu Kombinētās nomenklatūras pozīciju vai noteiktu nodaļu, kā tas izriet no [šīs] regulas 13. panta b) punktā noteiktā atkāpes pilnvarojuma.
63. Saskaņā ar minēto pārstrādātāja paļāvība attiecībā uz ražošanas kompensācijas saņemšanu var tikt aizsargāta tikai tad, ja tā ražotais produkts ir jāklasificē sertifikātā norādītajā Kombinētās nomenklatūras pozīcijā vai attiecīgi nodaļā. Pat tad, ja Dānijas iestādes, ņemot vērā kompensācijas sertifikātu, nebūtu ievērojušas šīs norādes – par ko lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu nav sniegtas ziņas –, Agroferm nevarēja uz to paļauties gadījumā, ja ar Dānijas iestāžu rīcību tika skaidri pārkāptas Savienības tiesības.
3) Starpsecinājumi
64. Līdz ar to uz otro prejudiciālo jautājumu ir jāatbild, ka valsts iestādēm, atprasot nelikumīgas ražošanas kompensācijas atbilstoši Regulas Nr. 1265/2001, ir jāievēro tiesiskās paļāvības aizsardzības princips. Bet pārstrādātāja paļāvība tiek aizsargāta tikai tad, ja tas faktiski ražo kompensācijas sertifikātā atbilstoši tarifa grupai norādīto produktu.
C – Par trešo prejudiciālo jautājumu – apstiprināto ražošanas kompensāciju izmaksa
65. Visbeidzot ar trešo prejudiciālo jautājumu iesniedzējtiesa vēlas uzzināt, vai Savienības tiesībās ir aizliegts, ievērojot tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principus, kas valstī ir jāievēro, izmaksāt jau apstiprinātās ražošanas kompensācijas.
66. Šis jautājums – atšķirībā no otrā prejudiciālā jautājuma – nav atkarīgs no tiesiskās paļāvības principa ievērošanas, atprasot jau izmaksātu ražošanas kompensāciju. Drīzāk runa ir par to, vai ir jāpilda valsts iestādes dots apsolījums, lai gan šīs iestādes ir konstatējušas, ka ražošanas kompensācijas piešķiršana ir prettiesiska.
67. Šajā ziņā vispirms ir jākonstatē, ka dalībvalstīm atbilstoši Regulas Nr. 1258/1999 8. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktam ir arī pienākums novērst pārkāpumus. Līdz ar to tām ir ne tikai jāatprasa atbilstoši c) apakšpunktam nelikumīgi izmaksātās ražošanas kompensācijas, bet arī jāizbeidz nelikumīgas izmaksas.
68. Savukārt šeit piemērojamais Savienības tiesībās paredzētais tiesiskās paļāvības princips gan neizslēdz, ka pamatotas paļāvības kompensācijas sertifikātam gadījumā tiek izmaksātas jau apstiprinātas, bet vēl neizmaksātas ražošanas kompensācijas.
69. Tomēr šajā lietā šāda paļāvība, kā jau konstatēts, ir pamatota tikai tad, ja pārstrādātājs faktiski ražo kompensācijas lēmumā atbilstoši tarifa grupai norādīto produktu. Šī iemesla dēļ atbilde uz trešo jautājumu ir tāda pati kā atbilde uz otro jautājumu.
V – Secinājumi
70. Tādēļ es iesaku uz Vestre Landsret
uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem atbildēt šādi:
1) tāds produkts, kāds ir pamatlietā aplūkotais, kura sastāvā 65 % ir lizīna sulfāta un turklāt ražošanas procesā radušies piemaisījumi un kurš tiek izmantots kā dzīvnieku barības piedeva, ir jāklasificē Kombinētās nomenklatūras, kas ietverta [Padomes 1987. gada 23. jūlija] Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulām (EK) Nr. 1789/2003, Nr. 1810/2004 un Nr. 1719/2005, I pielikumā, pozīcijā 2309;
2) valsts iestādēm, atprasot un izmaksājot ražošanas kompensācijas, kas atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1265/2001 ir apstiprinātas nelikumīgi, ir jāievēro Savienības tiesībās paredzētais tiesiskās paļāvības aizsardzības princips. Pārstrādātāja paļāvība uz kompensācijas sertifikātu tiek aizsargāta atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1265/2001 12. pantam tikai tad, ja tā ražoto produktu ir jāklasificē tarifa grupā, kas ir norādīta sertifikātā.
(1) .
(2)  – Skat. Padomes 2001. gada 19. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/2001 par cukura tirgus organizāciju (OV L 178, 1. lpp.) preambulas 2. apsvērumu.
(3)  – Komisijas 2001. gada 27. jūnija Regula (EK) Nr. 1265/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1260/2001 piemērošanai attiecībā uz ražošanas kompensācijas piešķiršanu par dažiem cukura produktiem, kurus izmanto ķīmiskajā rūpniecībā (OV L 178, 63. lpp.).
(4)  – OV L 256, 1. lpp., redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 2000. gada 31. janvāra Regulu (EK) Nr. 254/2000, OV L 28, 16. lpp.
(5)  – Komisijas 2003. gada 11. septembra Regula (EK) Nr. 1789/2003 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 281, 1. lpp.).
(6)  – Komisijas 2004. gada 7. septembra Regula (EK) Nr. 1810/2004 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 327, 1. lpp.).
(7)  – Komisijas 2005. gada 27. oktobra Regula (EK) Nr. 1719/2005, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 286, 1. lpp.).
(8)  – Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 160, 103. lpp.).
(9)  – Skat. Regulas Nr. 1260/2001 preambulas 36. apsvērumu (minēta 2. zemsvītras piezīmē).
(10)  – Padomes 1995. gada 18. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.).
(11)  – Skat. iepriekš 6. punktu.
(12)  – Skat. arī 1997. gada 6. novembra spriedumu lietā C-201/96 LTM
( Recueil, I-6147. lpp., 13.–16. punkts) un 1998. gada 12. marta spriedumu lietā C-270/96 Laboratoires Sarget
( Recueil, I-1121. lpp., 11.–15. punkts).
(13)  – Tostarp skat. 1989. gada 25. maija spriedumu lietā 40/88 Weber
( Recueil, 1395. lpp., 13. punkts), 2007. gada 18. jūlija spriedumu lietā C-142/06 Olicom
(Krājums, I-6675. lpp., 16. punkts) un 2012. gada 6. septembra spriedumu lietā C-524/11 Lowlands Design Holding
(23. punkts).
(14)  – Skat. 2005. gada 17. marta spriedumu lietā C-467/03 Ikegami
(Krājums, I-2389. lpp., 17. punkts), 2007. gada 11. janvāra spriedumu lietā C-400/05 B. A. S. Trucks
(Krājums, I-311. lpp., 28. punkts) un 2011. gada 18. maija spriedumu lietā C-423/10 Delphi Deutschland (Krājums, I-4003. lpp., 24. punkts), bet citādi ir noteikts tostarp 2011. gada 28. jūlija spriedumā lietā C-215/10 Pacific World
un FDD International
(Krājums, I-7255. lpp., 29. punkts), kurā paskaidrojumi ir nosaukti par “svarīgiem līdzekļiem”.
(15)  – 1995. gada 1. jūnija spriedums lietā C-459/93 Thyssen Haniel Logistic
( Recueil, I-1381. lpp., 13. punkts), spriedums lietā Olicom
(minēts 13. zemsvītras piezīmē, 18. punkts) un 2012. gada 22. novembra spriedums apvienotajās lietās C-320/11, C-330/11, C-382/11 un C-383/11 DIGITALNET
(43. punkts).
(16)  – Skat. 1980. gada 5. marta spriedumu lietā 265/78 Ferwerda
( Recueil, 617. lpp. un rezolutīvā daļa), 1983. gada 21. septembra spriedumu apvienotajās lietās no 205/82 līdz 215/82 Deutsche Milchkontor  u.c. ( Recueil, 2633. lpp., 30. punkts), 1998. gada 12. maija spriedumu lietā C-366/95 Steff-Houlberg Export  u.c. ( Recueil, I-2661. lpp., 16. punkts), 2001. gada 9. oktobra spriedumu apvienotajās lietās no C-80/99 līdz C-82/99 Flemmer  u.c. ( Recueil, I-7211. lpp., 60. punkts) un 2002. gada 19. septembra spriedumu lietā C-336/00 Huber
( Recueil, I-7699. lpp., 56. punkts); skat. par struktūrfondiem arī 2007. gada 21. jūnija spriedumu lietā C-158/06 ROM-projecten (Krājums, I-5103. lpp., 24. punkts).
(17)  – Skat. 1998. gada 3. decembra spriedumu lietā C-381/97 Belgocodex
( Recueil, I-8153. lpp., 26. punkts), 2002. gada 11. jūlija spriedumu lietā C-62/00 Marks & Spencer
( Recueil, I-6325. lpp., 44. punkts) un 2011. gada 12. maija spriedumu lietā C-107/10 Enel Maritsa Iztok 3 (Krājums, I-3873. lpp., 29. punkts).
(18)  – Skat. 1988. gada 26. aprīļa spriedumu lietā 316/86 Krücken
( Recueil, 2213. lpp., 22. punkts) un 1993. gada 1. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās no C-31/91 līdz C-44/91 Lageder  u.c. ( Recueil, I-1761. lpp., 33. punkts).
(19)  – Skat. 1996. gada 15. februāra spriedumu lietā C-63/93 Duff  u.c. ( Recueil, I-569. lpp., 20. punkts), 2003. gada 6. marta spriedumu lietā C-14/01 Niemann
( Recueil, I-2279. lpp., 56. punkts) un 2012. gada 14. jūnija spriedumu lietā C-606/10 Association nationale d’assistance aux frontières pour les étrangers
(78. punkts).
(20)  – Šajā ziņā skat. it īpaši spriedumu lietā Duff  u.c. (minēts 19. zemsvītras piezīmē, 20. un 14. punkts) un lietā Niemann
(minēts 19. zemsvītras piezīmē, 56. un 57. punkts).
(21)  – 1982. gada 15. decembra spriedums lietā 5/82 Maizena
( Recueil, 4601. lpp., 22. punkts), lietā Lageder  u.c. (minēts 18. zemsvītras piezīmē, 34. punkts) un lietā Association nationale d’assistance aux frontières pour les étrangers
(minēts 19. zemsvītras piezīmē, 81. punkts).
(22)  – Spriedums lietā Krücken
(minēts 18. zemsvītras piezīmē, 24. punkts), lietā Lageder  u.c. (minēts 18. zemsvītras piezīmē, 35. punkts), 2006. gada 16. marta spriedums lietā C-94/05 Emsland-Stärke
(Krājums, I-2619. lpp., 31. punkts) un 2011. gada 7. aprīļa spriedums lietā C-153/10 Sony Supply Chain Solutions (Europe) (Krājums, I-2775. lpp., 47. punkts un tajā minētās norādes).
(23)  – Šajā ziņā skat. arī spriedumu lietā Krücken
(minēts 18. zemsvītras piezīmē, 22.–24. punkts) un spriedumu lietā Lageder  u.c. (minēts 18. zemsvītras piezīmē, 33.–35. punkts).
(24)  – Skat. tikai spriedumu lietā Deutsche Milchkontor  u.c. (minēts 16. zemsvītras piezīmē, 19. punkts) un 2008. gada 13. marta spriedumu apvienotajās lietās no C-383/06 līdz C-385/06 Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening  u.c. (Krājums, I-1561. lpp., 48. punkts).
(25)  – Šim īpašajam atprasīšanas pienākumam, kas noteikts Regulas Nr. 1258/1999 8. panta 1. punkta pirmās daļās c) apakšpunktā, ir augstāks spēks nekā Regulas Nr. 2988/95 4. pantā noteiktajam vispārējam pienākumam, par Padomes 1988. gada 19. decembra Regulas Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz struktūrfondu, struktūrfondu un Eiropas investīciju bankas un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu darbības koordināciju, (OV L 374, 1. lpp.) 23. panta 1. punktu skat. spriedumu apvienotajās lietās Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening  u.c. (minēts 24. zemsvītras piezīmē, 39. punkts) un 2011. gada 21. decembra spriedumu lietā C-465/10 Chambre de commerce et d’industrie de l’Indre (Krājums, I-14081. lpp., 33. punkts).
(26)  – Minēts 25. zemsvītras piezīmē.
(27)  – Skat. spriedumu apvienotajās lietās Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening  u.c. (minēts 24. zemsvītras piezīmē, 31. un 40. punkts).
(28)  – Skat. spriedumu apvienotajās lietās Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening  u.c. (minēts 24. zemsvītras piezīmē, 53. punkts).
(29)  – Skat. spriedumu lietā Huber
(minēts 16. zemsvītras piezīmē, 58. punkts un tajā minētā judikatūra).
(30)  – Šajā ziņā skat. spriedumu lietā Steff-Houlberg Export  u.c. (minēts 16. zemsvītras piezīmē, 21. punkts) un 1998. gada 16. jūlija spriedumu lietā C-298/96 Oelmühle
un Schmidt Söhne
( Recueil, I-4767. lpp., 29. punkts).
(31)  – Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) redakcijā, kas izteikta Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Regulā (EK) Nr. 82/97 (OV 1997, L 17, 1. lpp.).
(32)  – Skat. 2006. gada 14. septembra spriedumu apvienotajās lietās no C-181/04 līdz C-183/04 Elmeka
(Krājums, I-8167. lpp., 32. punkts un tajā minētā judikatūra).
(33)  – Skat. iepriekš 50. punktu.