62024CJ0048_RES
Lieta C‑48/24
VšĮ “Vilniaus tarptautinė mokykla”
pret
Valstybinė kalbos inspekcija
(Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (pirmā palāta) 2026. gada 12. februāra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 49. pants – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Piemērošanas joma – Saimnieciskā darbība – Profesionālo kvalifikāciju atzīšana – Direktīva 2005/36/EK – 53. pants – Valodu zināšanas – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru privātā izglītības iestādē nodarbinātiem pedagogiem un administratīvā personāla locekļiem, kas regulāri sazinās ar sabiedrību un administratīvajām iestādēm, paredzēta prasība par oficiālās valodas prasmi – LES 4. panta 2. punkts – Dalībvalsts nacionālā identitāte – Dalībvalsts oficiālās valodas aizsardzība un lietojuma veicināšana – Privāta izglītības iestāde, kas īsteno starptautiskas izglītības programmas – Nepieciešamības nosacījums – Samērīguma princips – Tāda prasība par oficiālās valodas prasmi, kas neietver iespēju paredzēt izņēmumus vai atvieglojumus
Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Līguma normas – Piemērošanas joma – Dalībvalstī reģistrēta privāta izglītības iestāde – Citas dalībvalsts pilsonis, kam pieder tās kapitāla daļas, dodot tam iespēju īstenot ietekmi uz tās lēmumiem un noteikt tās darbību – Ietveršana – Nosacījumi – Pastāvīgi un ilgstoši par atlīdzību īstenotas izglītības programmas
(LESD 49. pants)
(skat. 30.–35. un 42.–44. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)
Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Darba ņēmēji – Līguma normas – Ar šīm divām pamatbrīvībām saistīta valsts pasākuma pārbaude – Kritēriji, ar ko nosaka piemērojamos noteikumus – Pasākums ar dominējošu ietekmi uz brīvību veikt uzņēmējdarbību – Izslēgšana no pārvietošanās brīvības piemērošanas jomas
(LESD 45. un 49. pants)
(skat. 37.– 41. punktu)
Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Ierobežojumi – Prasība par dalībvalsts oficiālās valodas prasmi – Privātas izglītības iestādes personāls, kas regulāri sazinās ar sabiedrību un administratīvajām iestādēm – Iestādes pienākums nodrošināt šīs prasības ievērošanu – Pieļaujamība – Attaisnojamība ar dalībvalsts oficiālās valodas aizsardzību un lietojuma veicināšanu kā leģitīmo mērķi – Samērīgums – Iesniedzējtiesas pārbaude
(LESD 49. pants)
(skat. 45.–71. punktu un rezolutīvās daļas 2. punktu)
Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Darba ņēmēji – Profesionālo kvalifikāciju atzīšana – Direktīva 2005/36 – Valodu zināšanas – Privāta izglītības iestāde, kas īsteno starptautiskas izglītības programmas – Valsts tiesiskais regulējums, kurā pedagogiem un administratīvajam personālam, kas regulāri sazinās ar sabiedrību un administratīvajām iestādēm, pieprasīta oficiālās valodas prasme – Iestādes pienākums nodrošināt šīs prasības ievērošanu – Pieļaujamība – Attaisnojamība ar dalībvalsts oficiālās valodas aizsardzību un lietojuma veicināšanu kā leģitīmu mērķi – Samērīgums – Iesniedzējtiesas pārbaude
(LESD 49. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/36 53. panta 1. punkts)
(skat. 73.–80. punktu un rezolutīvās daļas 3. punktu)
Rezumējums
Izskatot Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuvas Augstākā administratīvā tiesa) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesa citastarp lemj par tādu valsts tiesību aktu atbilstību LESD 49. pantam, ar kuriem privātai starptautiskai skolai noteikts pienākums pārbaudīt, vai tās personāls atbilst prasībai par lietuviešu valodas prasmi.
Vilniaus tarptautinė mokykla (Viļņas Starptautiskā skola, Lietuva; turpmāk tekstā – “VTM”), kas ir privāta izglītības iestāde, kuras lielākā kapitāla daļa pieder Somijas pilsonei un Dānijas pilsonei, angļu valodā īsteno starptautiskā bakalaurāta sākumposma un vidējā posma izglītības programmas, kā arī starptautisku vidējās izglītības programmu.
2022. gadā Valstybinė kalbos inspekcija (Valsts valodas inspekcija, Lietuva; turpmāk tekstā – “VKI”) veica pārbaudi VTM, lai noskaidrotu, vai tajā tiek ievērotas Lietuvas tiesiskajā regulējumā par oficiālo valodu paredzētās prasības. Tā secināja, ka 18 skolas darbinieki, tostarp 5 Eiropas Savienības pilsoņi, nav nokārtojuši valodas eksāmenu, kas apliecinātu lietuviešu valodas prasmi vidējā līmenī, vai nav iesnieguši prasītos dokumentus.
Vēlāk VKI izdeva rīkojumu, ar kuru VTM tika noteikts pienākums nodrošināt, lai attiecīgie 18 darbinieki, tostarp gan pedagogi, gan administratīvā personāla locekļi, līdz noteiktam datumam nokārtotu valsts eksāmenu par oficiālās valodas prasmi; pretējā gadījumā tika paredzētas sankcijas.
Tā kā VTM prasība atcelt šo rīkojumu tika noraidīta, tā iesniedza apelācijas sūdzību iesniedzējtiesā, kura nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai jautājumu par valsts tiesiskā regulējuma saderību ar Savienības tiesībām.
Tiesas vērtējums
Iesākumā Tiesa atgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums var tikt pieļauts tikai ar nosacījumu, ka, pirmām kārtām, to attaisno primārs vispārējo interešu apsvērums, un, otrām kārtām, tas atbilst samērīguma principam.
Runājot par primāra vispārējo interešu apsvēruma pastāvēšanu, aplūkotais valsts tiesiskais regulējums acīmredzami paredzēts Lietuvas Republikas oficiālās valodas aizsardzībai un lietojuma veicināšanai; tas uzskatāms par leģitīmu mērķi, kas principā var attaisnot Savienības tiesībās paredzēto pamatbrīvību ierobežojumu.
Attiecībā uz jautājumu – vai aplūkotais valsts tiesiskais regulējums ir piemērots, lai nodrošinātu lietuviešu valodas aizsardzības un lietojuma veicināšanas leģitīmā mērķa īstenošanu, vai tas nepārsniedz to, kas nepieciešams šī mērķa sasniegšanai, un vai tas nav nesamērīgs attiecībā pret šo mērķi – tas, vai un ciktāl šāds tiesiskais regulējums atbilst šiem nosacījumiem, kā pēdējai instancei jānosaka iesniedzējtiesai, jo izvērtēt pamatlietas faktus un interpretēt valsts tiesisko regulējumu ir vienīgi tās kompetencē.
Tomēr Tiesa norāda, pirmkārt, ka šis tiesiskais regulējums acīmredzami ir piemērots, lai nodrošinātu aplūkotās dalībvalsts oficiālās valodas aizsardzības un lietojuma veicināšanas mērķa īstenošanu, jo veicina to, ka personas, uz kurām attiecas šī valodas prasība, lieto minēto valodu attiecībās ar skolēniem, skolēnu vecākiem un sabiedrību kopumā, kā arī konkrēti administratīvā personāla gadījumā – ar valsts administratīvajām iestādēm. Turklāt minētais tiesiskais regulējums attiecas ne tikai uz visām izglītības iestādēm, kas atrodas Lietuvā, bet arī uz visiem to darbiniekiem, kuru darbs citastarp ietver regulāru saziņu ar citām personām un nepieciešamību aizpildīt oficiālas standarta veidlapas.
Otrkārt, attiecībā uz aplūkotā valsts tiesiskā regulējuma nepieciešamību jāatgādina, ka pasākumi, kas ierobežo kādu pamatbrīvību, nevar būt attaisnojami gadījumā, kad izvirzīto mērķi var sasniegt ar mazāk ierobežojošiem pasākumiem. Lai gan dalībvalstīm ir plaša rīcības brīvība to pasākumu izvēlē, ar kuriem varētu īstenot to oficiālās valodas aizsardzības politikas mērķi, jo šāda politika ir dalībvalstu nacionālās identitātes izpausme LES 4. panta 2. punkta izpratnē, šī rīcības brīvība nevar attaisnot to, ka tiek būtiski aizskartas tiesības, kas privātpersonām izriet no Līgumu normām, kurās nostiprinātas to pamatbrīvības.
Tiesa uzskata, ka šajā gadījumā aplūkotā valodas prasība šķietami atbilst nepieciešamības nosacījumam, ņemot vērā, ka nav konstatēts, ka mazāk ierobežojoši pasākumi varētu nodrošināt līdzvērtīgu efektivitātes līmeni oficiālās valodas aizsardzības un lietojuma veicināšanas mērķa sasniegšanā.
Tomēr valsts tiesiskajā regulējumā prasītā pierādīšanas kārtība, lai apliecinātu, ka valodas prasība ir izpildīta, acīmredzami pārsniedz to, kas nepieciešams izvirzītā leģitīmā mērķa sasniegšanai. Attiecīgajām personām noteiktais pienākums iesniegt sertifikātu, ko Lietuvas aģentūra izsniegusi, balstoties uz Lietuvas teritorijā rīkotiem valodas testiem, pilnīgi izslēdz iespēju ņemt vērā prasmes pakāpi, kādu ļautu prezumēt citā dalībvalstī iegūts sertifikāts vai diploms, ievērojot to mācību kursu raksturu un ilgumu, kuru apguvi tas apliecina.
Treškārt, attiecībā uz samērīgumu šaurā izpratnē Tiesa uzskata, ka gadījumā, kad dalībvalsts savas oficiālās valodas aizsardzības un lietojuma veicināšanas mērķim vēlas izvirzīt valodas prasību pedagogiem un noteiktiem privāto izglītības iestāžu administratīvā personāla locekļiem, tai līdzsvaroti jāizsver šis vispārējo interešu mērķis un tiesības, kas izriet no LESD 49. panta. Šāda līdzsvarota izsvēršana būtu īstenota, piemēram, ja valsts tiesiskajā regulējumā būtu paredzēta iespēja oficiālās valodas prasmes līmeņa atbilstību panākt pakāpeniski pēc pieņemšanas darbā, atvieglojumi attiecībā uz vajadzīgo prasmes līmeni atkarībā no nodarbinātības ilguma vai arī tāda atbrīvojuma no šīs valodas prasības ieviešana, kuru attaisnotu atbilstoši apstākļi, tostarp gadījumā, kad uz vakanci nav pieteicies neviens pilnībā kvalificēts pretendents.
Taču Tiesa norāda, ka šajā gadījumā aplūkotā valodas prasība ir izvirzīta visiem privātā izglītības iestādē nodarbinātiem pedagogiem un administratīvā personāla locekļiem, kuri regulāri sazinās ar sabiedrību un administratīvām iestādēm kopš darba uzsākšanas un neatkarīgi no to darba līguma ilguma.
Līdz ar to aplūkotais valsts tiesiskais regulējums, šķiet, neatbilst samērīguma principam šaurā izpratnē tādā ziņā, ka tas acīmredzami ir nesamērīgs attiecībā pret izvirzīto mērķi, bet tas jāizvērtē iesniedzējtiesai.