62017TJ0455_RES
Mål T‑455/17
Naser Bateni
mot
Europeiska unionens råd
Tribunalens dom (första avdelningen) av den 7 juli 2021
”Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik – Restriktiva åtgärder mot Iran – Förteckningen över personer och enheter på vilka frysning av medel och ekonomiska resurser ska tillämpas – Tribunalens behörighet – Preskription – Tillräckligt klar överträdelse av en rättsregel som har till syfte att ge rättigheter åt enskilda”
Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik – Unionsdomstolens behörighet – Skadeståndstalan – Talan om ersättning för skada som lidits till följd av det felaktiga upptagandet i en förteckning över personer som omfattas av restriktiva åtgärder och genomförandet av nämnda åtgärder – Omfattas
(Artikel 340 FEUF; rådets beslut 2011/783 och 2013/661, rådets förordningar nr 1245/2011, nr 267/2012 och nr 1154/2013)
(se punkterna 48–51)
Skadeståndstalan – Preskriptionstid – Den tidpunkt då fristen börjar löpa – Ansvar till följd av en individuell rättsakt – Ideell skada – Den tidpunkt då de skadliga verkningarna av rättsakten uppstod
(Domstolens stadga, artiklarna 46 och 53 första stycket ; rådets förordningar nr 1245/2011, nr 267/2012 och nr 1154/2013)
(se punkterna 61–63 och 69–71)
Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Villkor – Tillräckligt klar överträdelse av unionsrätten – Institutionens utrymme för skönsmässig bedömning vid antagandet av rättsakten – Bedömning av huruvida rättsakten eller institutionens beteende är rättsstridigt – Nödvändigt att beakta kontextuella och tidsmässiga faktorer – Förekomst av en tillräckligt klar överträdelse av unionsrätten – Föreligger inte
(Artikel 340 andra stycket FEUF; rådets förordningar nr 1245/2011, nr 267/2012 och nr 1154/2013)
(se punkterna 83, 86, 87, 89–93, 114, 115, 119–121, 123, 124, 128 och 129)
Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik – Restriktiva åtgärder mot Iran – Frysning av tillgångar tillhörande personer, enheter eller organ vilka av rådet har fastställts delta i spridning av kärnmaterial – Skyldighet att utsträcka denna åtgärd till att omfatta enheter som ägs eller kontrolleras av en sådan enhet – Begreppet enhet som ägs eller kontrolleras – Enheter eller organ som av rådet fastställts delta i spridning av kärnmaterial har möjlighet att påverka de val som görs av en enhet som ägs eller kontrolleras – Upptagande av sådana personer eller enheter i förteckningarna för att undvika att de restriktiva åtgärderna kringgås – Omfattas
(Rådets förordningar nr 1245/2011, nr 267/2012 och nr 1154/2013)
(se punkt 94)
Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Villkor – Rättsstridighet – Tillräckligt klar överträdelse av unionsrätten – Krav på att institutionerna uppenbart och allvarligt har överskridit sitt utrymme för skönsmässig bedömning – Åtgärder för frysning av tillgångar – Bedömning av lagenligheten av institutionernas agerande – Bevis – Offentliga informationskällor – Tillräckligt klar överträdelse av de materiella villkoren för upptagande i förteckningarna – Föreligger inte
(Artikel 21 FEU; rådets förordningar nr 1245/2011, nr 267/2012 och nr 1154/2013)
(se punkterna 97–107, 110–113, 125–127 och 130)
Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik – Restriktiva åtgärder mot Iran – Frysning av tillgångar som tillhör personer, enheter eller organ som deltar i eller ger stöd till spridning av kärnmaterial – Stöd till Irans spridningskänsliga kärntekniska verksamhet – Begrepp – Personer och enheter som tillhandahåller försäkringstjänster eller andra väsentliga tjänster till Islamiska republiken Irans rederi eller till enheter som tillhör detta rederi, vilka står under dess kontroll eller agerar på dess vägnar – Räckvidd
(Rådets beslut 2010/413, i ändrad lydelse genom beslut 2013/497, artikel 20.1 b; rådets förordning nr 267/2012, i ändrad lydelse genom förordning nr 971/2013, artikel 23.2 e, och rådets förordning nr 1154/2013)
(se punkterna 116 och 117)
Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Villkor – Tillräckligt klar överträdelse av en rättsregel som har till syfte att ge rättigheter åt enskilda – Utövandet av rätten att överklaga har lett till en dom om ogiltigförklaring – Effektivt domstolsskydd – Åsidosättande – Föreligger inte
(Artikel 340 andra stycket FEUF)
(se punkterna 131 och 132)
Resumé
Efter det att Förenta nationernas säkerhetsråd antagit flera resolutioner som avsåg Islamiska republiken Irans spridningskänsliga kärntekniska program (
1
) och som bland annat uppmanade medlemsstaterna att frysa tillgångar från bolaget Islamic Republic of Iran Shipping Lines (nedan kallat IRISL) och fysiska eller juridiska personer som skulle kunna vara anknutna till IRISL på grund av detta bolags sjöfartsverksamhet, antog Europeiska unionens råd restriktiva åtgärder mot IRISL, mot bolaget HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping (nedan kallat HTTS), (
2
) ett bolag bildat enligt tysk rätt som bedriver verksamhet som skeppsmäklare och tillhandahåller tekniskt underhåll av fartyg, och mot Naser Bateni. (
3
) Rådet har därefter förlängt dessa åtgärder flera gånger.
HTTS hade den 25 oktober 2010 upptagits på nytt i förteckningen över personer och enheter som omfattas av dessa åtgärder på grund av att bolaget kontrollerades eller agerade för IRISL:s räkning, (
4
) och även den 23 januari 2012 av det skälet att HTTS var registrerat i Tyskland på samma adress som IRISL Europe GmbH och att dess verkställande direktör, Naser Bateni, tidigare var anställd av IRISL. (
5
) Naser Bateni hade, å sin sida, tagits upp i den aktuella förteckningen den 1 december 2011 på grund av att han var IRISL:s tidigare chefsjurist och befann sig i ledningen för HTTS, som unionen vidtagit sanktioner mot. Efter det att rådet anpassat kriterierna för upptagande i förteckningen genom att direkt hänvisa till ”personer och enheter som tillhandahåller … och [IRISL], eller enheter som ägs eller kontrolleras av [IRISL] eller som agerar på [dess] vägnar, försäkringar eller andra nödvändiga tjänster”, (
6
) bibehölls Naser Bateni i förteckningen med motiveringen att han agerat för IRISL:s räkning, att han var direktör i IRISL fram till år 2008 och därefter varit verkställande direktör för IRISL Europe och att han var verkställande direktör för HTTS, som, i egenskap av generalagent, tillhandahöll betydande tjänster till två andra sjöfartsenheter, SAPID och HSDL, vilka också utpekades som enheter som agerar på uppdrag av IRISL. (
7
)
HTTS och Naser Bateni (nedan kallade sökandena) samt bolaget IRISL, har vid tribunalen angripit de flesta av de successiva åtgärder som rådet antagit mot dem. Tribunalen har därvid ogiltigförklarat de angripna åtgärderna. (
8
) I detta sammanhang har sökandena på grundval av artiklarna 268 och 340 FEUF, som är tillämpliga på unionens utomobligatoriska skadeståndsansvar, yrkat ersättning för den skada som respektive sökande påstår sig ha lidit till följd av att de upptagits i de omtvistade förteckningarna. De gjorde bland annat gällande att deras upptagande i de berörda förteckningarna utgjorde tillräckligt klara överträdelser av rättsregler som syftar till att ge enskilda rättigheter. (
9
)
I dessa båda mål ogillar tribunalen sökandenas skadeståndstalan och erinrar bland annat om att konstaterandet att en unionsrättsakt är rättsstridig inte i sig är tillräckligt för att unionens utomobligatoriska skadeståndsansvar på grund av att en av dess institutioner har agerat rättsstridigt, härigenom automatiskt ska aktualiseras.
Tribunalens bedömning
Tribunalen prövar i båda målen huruvida de omständigheter som sökandena anfört visar att upptagandena i fråga utgjorde tillräckligt klara överträdelser av en rättsregel som har till syfte att ge enskilda rättigheter, såsom krävs enligt rättspraxis om unionens utomobligatoriska skadeståndsansvar.
Tribunalen erinrar i detta avseende om att samtliga de parametrar som ska beaktas vid bedömningen av huruvida det föreligger en tillräckligt klar överträdelse av en rättsregel som har till syfte att ge enskilda rättigheter måste hänföra sig till det datum då den berörda institutionen antog beslutet eller beteendet. Tribunalen erinrar även om att en uppenbart oriktig bedömning som åberopas som grund till stöd för en talan om ogiltigförklaring ska särskiljas från ett uppenbart och allvarligt överskridande av gränserna för det utrymme för skönsmässig bedömning som måste åberopas för att konstatera ett sådant åsidosättande inom ramen för en skadeståndstalan.
Tribunalen påpekar att rådet förfogade över ett stort antal uppgifter som utgjorde indicier på kopplingar mellan IRISL, HTTS och Naser Bateni.
Tribunalen framhåller bland annat att begreppet bolag som ”ägs eller kontrolleras av en annan enhet” gav rådet ett visst utrymme för skönsmässig bedömning och att rådet hade lämnat uppgifter som det ansåg kunde påvisa karaktären på kopplingarna mellan HTTS, IRISL och Naser Bateni. I mål T‑455/17 konstaterar tribunalen även att sökandens upptaganden i förteckningarna grundade sig såväl på en personlig koppling mellan sökanden och IRISL som på den omständigheten att sökanden hade en ledningsroll i ett bolag som det påstås att det kontrolleras eller ägs av IRISL, däribland HTTS, som tillhandahöll betydande tjänster till andra bolag som det påstås att de kontrolleras eller ägs av IRISL. Tribunalen drar i detta avseende slutsatsen att även om det antas att rådet, vid de omtvistade upptagandena i förteckningarna, gjorde en oriktig bedömning i detta avseende, kan detta fel inte anses vara flagrant och oursäktligt och det kan inte anses att en normalt försiktig och aktsam administration inte skulle ha begått det under liknande omständigheter.
Slutligen underkänner tribunalen sökandenas anmärkningar om att upptagandet av dem – vilket även grundades på att SAPID och HDSL, det vill säga bolag som tillhörde rederiet IRISL, deltog i spridning av kärnmaterial – var felaktigt på grund av att de restriktiva åtgärder som vidtagits mot IRISL ogiltigförklarats den 16 september 2013. (
10
) Tribunalen erinrar bland annat om att de angripna rättsakternas lagenlighet ska bedömas mot bakgrund av de faktiska och rättsliga omständigheter som förelåg vid den tidpunkt då rättsakten antogs och understryker att det faktiska förhållandet att IRISL åsidosatte det vapenembargo som införts av Förenta nationerna inte hade ifrågasatts och att IRISL:s inblandning i tre händelser rörande transport av militär materiel ökade risken för att IRISL även var inblandat i händelser som avser transport av materiel som har samband med spridning av kärnmaterial. Detta innebär att rådet inte gjorde sig skyldigt till ett sådant åsidosättande av de materiella villkoren för upptagande i förteckningarna som kan leda till att unionens utomobligatoriska skadeståndsansvar aktualiseras.
Tribunalen ogillar följaktligen talan om skadestånd i sin helhet.
(
1
)	Förenta nationernas säkerhetsråds resolutioner 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) och 1929 (2010).
(
2
)	Rådets beslut 2010/413/Gusp av den 26 juli 2010 om restriktiva åtgärder mot Iran och om upphävande av gemensam ståndpunkt 2007/140/Gusp (EUT L 195, 2010, s. 39) och rådets genomförandeförordning (EU) nr 668/2010 av den 26 juli 2010 om genomförande av artikel 7.2 i förordning (EG) nr 423/2007 om restriktiva åtgärder mot Iran (EUT L 195, 2010, s. 25).
(
3
)	Rådets beslut 2011/783/Gusp av den 1 december 2011 om ändring av beslut 2010/413/Gusp om restriktiva åtgärder mot Iran (EUT L 319, 2011, s. 71) och rådets genomförandeförordning (EU) nr 1245/2011 av den 1 december 2011 om genomförande av förordning (EU) nr 961/2010 om restriktiva åtgärder mot Iran (EUT L 319, 2011, s. 11).
(
4
)	Rådets förordning (EU) nr 961/2010 av den 25 oktober 2010 om restriktiva åtgärder mot Iran och om upphävande av förordning (EU) nr 423/2007 (EUT L 281, 2010, s. 1).
(
5
)	Rådets beslut 2012/35/Gusp av den 23 januari 2012 om ändring av beslut 2010/413/Gusp om restriktiva åtgärder mot Iran (EUT L 19, 2012, s. 22) och rådets genomförandeförordning (EU) nr 54/2012 av den 23 januari 2012 om genomförande av förordning (EU) nr 961/2010 om restriktiva åtgärder mot Iran (EUT L 19, 2012, s. 1).
(
6
)	Artikel 20.1 b i rådets beslut 2010/413/Gusp av den 26 juli 2010 om restriktiva åtgärder mot Iran och om upphävande av gemensam ståndpunkt 2007/140/Gusp (EUT L 195, 2010, s. 39), i ändrad lydelse enligt beslut 2013/497/Gusp, och artikel 23.2 e i rådets förordning (EU) nr 267/2012 av den 23 mars 2012 om restriktiva åtgärder mot Iran och om upphävande av förordning (EU) nr 961/2010 (EUT L 88, 2012, s.1), i ändrad lydelse enligt förordning (EU) nr 971/2013.
(
7
)	Rådets beslut 2013/661/Gusp av den 15 november 2013 om ändring av beslut 2010/413/Gusp om restriktiva åtgärder mot Iran (EUT L 306, 2013, s. 18) och rådets genomförandeförordning (EU) nr 1154/2013 av den 15 november 2013 om genomförande av förordning (EU) nr 267/2012 om restriktiva åtgärder mot Iran (EUT L 306, 2013, s. 3).
(
8
)	Se dom av den 7 december 2011, HTTS/rådet (T-562/10, EU:T:2011:716), dom av den 12 juni 2013, HTTS/rådet (T-128/12 och T-182/12, EU:T:2013:312), dom av den 6 september 2013, Bateni/rådet (T-42/12 och T-181/12, EU:T:2013:409), dom av den 16 september 2013, Islamic Republic of Iran Shipping Lines m.fl./rådet (T-489/10, EU:T:2013:453) och dom av den 18 september 2015, HTTS och Bateni/rådet (T-45/14, EU:T:2015:650).
(
9
)	I målet HTTS/rådet (T-692/15
EU:T:2017:890) ogillade tribunalen först HTTS skadeståndsyrkande genom en dom av den 13 december 2017. Den domen upphävdes därefter av domstolen den 10 september 2019i målet HTTS/rådet (C-123/18 P
EU:C:2018:694) och målet återförvisades till tribunalen.
(
10
)	Dom av den 16 september 2013, Islamic Republic of Iran Shipping Lines m.fl./rådet (T-489/10, EU:T:2013:453).