62003CO0393_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I mål C-393/03 R,
Republiken Österrike, företrädd av H. Dossi, i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av C. Schmidt och W. Wils, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,
svarande,
med stöd av
Republiken Italien,
företrädd av I.M. Braguglia, i egenskap av ombud, biträdd av M. Fiorilli, avvocato dello Stato, med delgivningsadress i Luxemburg,
intervenient,
angående en ansökan om interimistiska åtgärder inom ramen för en talan om ogiltigförklaring av kommissionens slutliga avslag på den anmodan att vidta åtgärder som riktats till den och av kommissionens beslut av den 1 juli 2003 att tilldela samtliga miljöpoäng för år 2003,
meddelar
DOMSTOLENS ORDFÖRANDE
efter att ha hört generaladvokat L.A. Geelhoed,
Beslut
Domskäl
1. Republiken Österrike har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 11 september 2003, med stöd av artikel 230 EG väckt talan om ogiltigförklaring av beslutet av Europeiska gemenskapernas kommission den 1 juli 2003 att slutgiltigt avslå den anmodan att vidta åtgärder som nämnda medlemsstat riktat till kommissionen för att institutionen skulle föreslå en minskning av antalet miljöpoäng för år 2003. I andra hand har Republiken Österrike yrkat att kommissionens beslut av den 1 juli 2003 att tilldela samtliga miljöpoäng för år 2003 skall ogiltigförklaras.
2. Sökanden har genom en särskild handling, som inkom till domstolens kansli samma dag, med stöd av artiklarna 242 EG och 243 EG i första hand ansökt om uppskov med verkställigheten av kommissionens beslut av den 1 juli 2003 och yrkat att kommissionen skall anmodas att vidta de nödvändiga åtgärderna för att frysa det faktiska utnyttjandet av de miljöpoäng i kvoten för år 2003 som redan tilldelats men ännu inte utnyttjats, i den mån detta är nödvändigt för att genomföra en eventuell extraordinär minskning av antalet miljöpoäng för år 2003. I andra hand har sökanden yrkat att kommissionen skall anmodas att vidta de nödvändiga åtgärderna för att frysa det faktiska utnyttjandet av de miljöpoäng som ännu inte utnyttjats, i den mån som dessa motsvarar resterande poäng för år 2003, för det fall det görs en extraordinär minskning av antalet miljöpoäng för år 2003 som sprids till och med slutet av år 2004. I tredje hand har sökanden yrkat att kommissionen skall förbjudas att fördela gemenskapens miljöpoäng avseende år 2003.
3. Sökanden har även, med stöd av artikel 84.2 i rättegångsreglerna, yrkat att de interimistiska åtgärderna skall beviljas redan innan yttrande inkommit från motparten, och gälla fram till det att slutligt beslut fattas om det interimistiska förfarandet.
4. Kommissionens skriftliga yttrande över ansökan om interimistiska åtgärder inkom den 2 oktober 2003.
5. Republiken Italien har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 29 oktober 2003, begärt att få intervenera i det interimistiska förfarandet till stöd för kommissionens yrkanden.
6. Domstolen beslutade med stöd av artikel 40 första och fjärde styckena i domstolens stadga samt artikel 93.1 och 93.2 i rättegångsreglerna att bifalla Republiken Italiens interventionsansökan.
7. Republiken Italien inkom med sin interventionsinlaga genom telefax av den 7 november 2003.
Tillämpliga bestämmelser
8. Genom protokoll nr 9 om väg-, järnvägs- och kombitransport genom Österrike till akten om villkoren för Republiken Österrikes, Republiken Finlands och Konungariket Sveriges anslutning till de fördrag som ligger till grund för Europeiska unionen och om anpassning av fördragen (EGT C 241, 1994, s. 21 och EGT L 1, 1995, s. 1, nedan kallat protokollet) infördes ett speciellt system för vägtransporter av gods genom Österrike.
9. I artikel 1 c i protokollet definieras ”trafik genom Österrike” som ”trafik genom österrikiskt territorium i fall då både utgångspunkten och bestämmelseorten är belägna utanför Österrike”.
10. I artikel 1 e i protokollet definieras ”[v]ägtransport av gods genom Österrike” som ”godstransport med tung lastbil genom Österrike, oavsett om bilen är lastad eller inte”.
11. I artikel 1 g i protokollet definieras ”bilateral transport” som ”internationell transport där utgångspunkten är belägen i Österrike och bestämmelseorten i en annan medlemsstat, eller omvänt, samt tomkörning i samband med transporter av detta slag”.
12. Artikel 11.2 i protokollet har följande lydelse:
”a)
Den totala mängden NOx-utsläpp[*] från trafik med tunga lastbilar genom Österrike skall under tiden den 1 januari 1992─31 december 2003 minskas med 60 % enligt tabellen i bilaga 4. [*I den svenska versionen av protokollet används såväl ’NOx-utsläpp’ som ’utsläpp av kväveoxider’, nedan används endast ’utsläpp av kväveoxider’. Övers. anm.]
b) Minskningen av utsläppen från tunga lastbilar skall ske genom ett system med miljöpoäng. Enligt detta system skall det vid trafik med tung lastbil genom Österrike för varje bil beräknas miljöpoäng som motsvarar bilens [utsläpp av kväveoxider] (godkända enligt produktionsöverensstämmelse (COP-värdet) eller enligt typgodkännandevärdet). En beskrivning av hur beräkningen skall gå till och hur systemen skall administreras finns i bilaga 5.
c) Om antalet transittransporter något år överstiger referenssiffran för år 1991 med mer än 8 %, skall kommissionen enligt förfarandet i artikel 16 besluta om lämpliga åtgärder med tillämpning av punkt 3 i bilaga 5.
...”
13. Syftet med den i artikel 11.2 c i protokollet föreskrivna säkerhetsklausulen (nedan kallad 108-procentsklausulen) är att kontrollera den ökning av transittrafiken som kan bli följden av att renare motorer kan konstrueras tack vare tekniska framsteg. År 1991 uppgick antalet transittransporter genom Österrike till 1 490 900. Det gränsvärde som avses i artikel 11.2 c i protokollet motsvarar således 1 610 172 transittransporter.
14. I artikel 11.6 första stycket i protokollet föreskrivs följande:
”Med tillämpning av förfarandet i artikel 16 skall kommissionen besluta närmare bestämmelser om förfarandena vid fördelning av miljöpoäng och om tekniska frågor som gäller tillämpningen av denna artikel; bestämmelserna skall träda i kraft dagen för Österrikes anslutning.”
15. Enligt artikel 16 i protokollet biträds kommissionen av en kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna (nedan kallad miljöpoängskommittén). I denna artikel anges de närmare villkoren för kommitténs verksamhet.
16. Kommissionen har med stöd av artikel 11.6 i protokollet antagit förordning (EG) nr 3298/94 av den 21 december 1994 om det närmare förfarandet i systemet med transiträttigheter (miljöpoäng) för transport med tung lastbil genom Österrike, upprättat genom artikel 11 i protokoll nr 9 till Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige (EGT L 341, s. 20; svensk specialutgåva, område 7, volym 5, s. 189). Förordningen har ändrats genom kommissionens förordningar (EG) nr 1524/96 av den 30 juli 1996 (EGT L 190, s. 13) och nr 609/2000 av den 21 mars 2000 (EGT L 73, s. 9) och genom rådets förordning nr 2012/2000 av den 21 september 2000 (EGT L 241, s. 18), vilken delvis ogiltigförklarats genom domstolens dom av den 11 september 2003 i mål C-445/00, Österrike mot rådet (REG 2003, s. I-0000). Benämningen förordning nr 3298/94 avser nedan denna förordning i dess ändrade lydelse.
17. Miljöpoängsystemets tillämpning kontrollerades inledningsvis genom en metod där pappersformulär användes (miljökort).
18. Genom förordning nr 1524/96 inrättade kommissionen ett elektroniskt kontrollsystem. Systemet innebär att en elektronisk anordning, ett så kallat miljövärdekort, monteras på fordonet, varigenom miljöpoäng kan debiteras automatiskt.
19. I artikel 1.1 b i förordning nr 3298/94 föreskrivs följande:
”Förare av tunga lastbilar skall på österrikiskt territorium medföra och på begäran av kontrollpersonal uppvisa antingen
[...]
b) en elektronisk anordning fastsatt på fordonet vilken ger möjlighet att debitera miljöpoäng automatiskt (nedan kallat miljövärdekort)”.
20. I artikel 1.2 första stycket i förordning nr 3298/94 föreskrivs följande:
”Miljövärdekort skall tillverkas, programmeras och installeras i överensstämmelse med de generella tekniska specifikationer som anges i bilaga F. De behöriga myndigheterna i varje medlemsstat är bemyndigade att godkänna, programmera och installera miljövärdekort.”
21. I bilaga F till förordning nr 3298/94 föreskrivs bland annat följande:
”Transitdeklaration
Miljövärdekortet skall vara försett med en möjlighet att mata in uppgifter om att inga miljöpoäng behöver betalas för transporten.
Uppgiftens status måste antingen vara klart synlig på miljövärdekortet för kontroll eller så måste det vara möjligt att ställa in miljövärdekortet i ett definierat utgångsläge. I alla händelser måste det säkerställas att hänsyn tagits endast till statusen vid tidpunkten för inresan för utvärdering i systemet.”
22. I artikel 2.2 och 2.5 andra stycket i förordning nr 3298/94 föreskrivs följande:
”2. Om fordonet är försett med miljövärdekort skall, vid bekräftelse att det företar en transittransport för vilken krävs miljöpoäng, ett antal miljöpoäng motsvarande den information om NOx-utsläpp som finns lagrad i fordonets miljövärdekort dras av från det totala antal miljöpoäng som tilldelats den medlemsstat där fordonet är registrerat. Detta skall genomföras med den infrastruktur som tillhandahålls och förvaltas av de österrikiska myndigheterna.
De fordon som är utrustade med miljövärdekort och som genomför en bilateral transport måste före inresan till Österrike fästa miljövärdekortet på ett sådant sätt att detta visar att det inte rör sig om en transittransport.
[...]
5. [...]
Om fordonet är försett med ett miljövärdekort skall de österrikiska myndigheterna inom 48 timmar ställa erforderliga uppgifter till förfogande för en angiven myndighet i den medlemsstat där fordonet är registrerat om att en transittransport har genomförts. Dessa uppgifter skall även ställas till kommissionens förfogande.”
23. I artikel 3.2 och 3.3 i förordning nr 3298/94 föreskrivs följande:
”2. Oavbrutna transporter som vid ett tillfälle passerar den österrikiska gränsen med järnväg, antingen genom traditionell järnvägstransport eller i form av kombitransport, och som passerar gränsen på väg före eller efter det att den passerar gränsen med järnväg, skall inte anses som transittransporter enligt artikel 1 e i protokoll 9 utan som bilaterala transporter enligt artikel 1 g i protokoll 9.
3. Utan hinder av punkt 2 betraktas oavbrutna transporter genom Österrike via följande järnvägsterminaler som bilaterala transporter:
Fürnitz/Villach Süd, Sillian, Innsbruck/Hall, Brennersee, Graz.”
24. I Artikel 14 i förordning nr 3298/94 föreskrivs slutligen följande:
”En resa skall undantas från erläggande av miljöpoäng om fordonet antingen lossar eller lastar en hel last i Österrike och om det finns dokumentation som visar detta, oavsett vilken väg fordonet tar på resan till/från Österrike.”
Bakgrund till tvisten
25. Genom en skrivelse av den 21 januari 2003 underrättade Republiken Österrike kommissionen om att det följde, av vid tidpunkten tillgängliga statistiska uppgifter avseende det totala antalet transittransporter som fordrar miljöpoäng år 2002, att referensvärdet för år 1991 hade överskridits med mer än 8 procent.
26. Genom en skrivelse av den 4 april 2003 översände Republiken Österrike den slutgiltiga statistiken avseende miljöpoängen för år 2002 till kommissionen. Statistiken bekräftade att referensvärdet överskridits. Det totala antalet ”deklarerade transittransporter” för år 2002 uppgick enligt statistiken till 1 718 622, vilket innebär att referensvärdet för år 1991 hade överskridits med 15,27 procent.
27. Som svar på kommissionens skrivelse av den 6 mars 2003 översände Republiken Österrike den 7 april 2003 kompletterande uppgifter och värderingar till kommissionen.
28. Vid miljöpoängskommitténs tjugonionde och trettionde möte, som hölls den 7 maj respektive den 10 juni 2003, granskades den österrikiska statistiken för år 2002. Miljöpoängskommittén diskuterade därvid frågan huruvida vissa transporter borde undantas vid en eventuell tillämpning av 108-procentsklausulen. Efter dessa diskussioner kom kommissionen fram till att antalet transporter som skulle beaktas vid en eventuell tillämpning av 108-procentsregeln uppgick till 1 588 735 för år 2002. Antalet transporter att beakta understeg således det gränsvärde som anges i artikel 11.2 c i protokollet, det vill säga 1 610 172.
29. Kommissionen fann särskilt att tre transportkategorier inte borde räknas som transittransporter, eftersom det inte hade visats att transit verkligen ägt rum. Dessa transporter borde därför dras av från det totala antalet transporter som angetts av Republiken Österrike. Det gällde följande transporter: 56 242 transporter för vilka samma gränsstation använts vid in- och utresa, 69 433 transporter beträffande vilka det saknades uppgift om utresa och 7 812 transporter som företagits som kombitransport (”Rollende Landstrasse”).
30. Genom en skrivelse av den 27 juni 2003 anmodade Republiken Österrike, i enlighet med artikel 232 andra stycket EG, kommissionen att vidta åtgärder genom att för miljöpoängskommittén lägga fram ett förslag till förordning om minskning av antalet miljöpoäng för år 2003.
31. Den 1 juli 2003 beslutade kommissionen att inte tillämpa 108-procentsklausulen för år 2003 och att utdela samtliga återstående miljöpoäng för detta år.
32. På grundval av detta beslut fördelade kommissionen den 1 juli 2003 de elektroniska miljöpoäng som återstod för år 2003.
Ansökan om interimistiska åtgärder
Parternas argument
33. Sökanden har gjort gällande att kommissionen underlät att uppfylla sina skyldigheter enligt bestämmelserna i artikel 11.2 c jämförd med artikel 16 i protokollet samt bilaga 5, punkt 3 till protokollet genom att anta beslutet av den 1 juli 2003.
34. Enligt sökanden översteg antalet transittransporter det gränsvärde på 108 procent som anges i artikel 11.2 c i protokollet.
35. Till stöd för denna uppfattning har sökanden i huvudsak gjort gällande att en transport skall klassificeras som transittransport om den har registrerats som en sådan vid inresan till Österrike. Sökanden anser därmed att kommissionen uteslutande skall beakta antalet deklarerade transittransporter, i enlighet med den statistik som de österrikiska myndigheterna tillhandahållit.
36. Enligt sökanden följer det inte av definitionen av ”trafik genom Österrike” i artikel 1 c i protokollet att enbart de transporter som faktiskt utgjort transittransporter – och som följaktligen har kontrollerats i varje enskilt fall – skall beaktas vid bedömningen av huruvida gränsvärdet i artikel 11.2 c i protokollet har överskridits.
37. Primärrätten saknar bestämmelser om hur ”antalet transittransporter” i den mening som avses i artikel 11.2 c i protokollet skall bestämmas.
38. Vad gäller sekundärrätten skall åtskillnad göras mellan bestämmelserna för systemet med pappersformulär (miljökort), å ena sidan, och de bestämmelser genom vilka det elektroniska systemet (miljövärdekort) inrättades, å andra sidan. Vad avser systemetet grundat enbart på miljökort bygger statistiken, och följaktligen mekansimen för att kontrollera huruvida det i artikel 11.2 c i protokollet föreskrivna gränsvärdet har överskridits, på de transporter som chauffören deklarerat som transittransporter vid gränsövergången genom att ”miljöpoäng klistras in”. Deklarationsprincipen utgör således redan en del av detta system.
39. Vad avser det elektroniska systemet är det uppenbart att artikel 2.2 andra stycket i förordning nr 3298/94 är grundad på deklarationsprincipen. I denna bestämmelse föreskrivs nämligen att ”[d]e fordon som är utrustade med miljövärdekort och som genomför en bilateral transport måste före inresan till Österrike fästa miljövärdekortet på ett sådant sätt att detta visar att det inte rör sig om en transittransport”.
40. Denna lydelse innebär att en förare av en tung lastbil före inresan till Österrike är skyldig att deklarera huruvida transporten är undantagen från miljöpoäng eller huruvida transporten omfattas av miljöpoängssystemet. Detta gör han genom att klicka på miljövärdekortet.
41. Rörande registreringen av förarens deklaration föreskrivs i bilaga F till förordning nr 3298/94 att det ”[i] alla händelser måste ... säkerställas att hänsyn tagits endast till statusen vid tidpunkten för inresan för utvärdering i systemet”.
42. Sökanden har tillagt att den utrustning som behövs för att läsa av miljövärdekorten, vilken sökanden enligt artikel 1.1 andra stycket i förordning nr 3298/94 är skyldig att installera, är utrustning med hjälp av vilken miljöpoäng kan dras av i enlighet med förarens deklaration vid inresan till Österrike. Sökanden är följaktligen inte skyldig att säkerställa att uppgifter rörande utresan registreras.
43. Enligt sökanden är det för övrigt nödvändigt att uteslutande beakta förarnas deklarationer. Definitionen av ”trafik genom Österrike” i artikel 1 c i protokollet har nämligen kompletterats i sekundärrätten med undantag och närmare bestämmelser (transporter med godkännande från Europeiska transportministerkonferensen, CEMT, omfattas inte, transporter vars last delvis skall lossas i Österrike omfattas, transporter vars totala last lossas eller lastas i Österrike omfattas inte enligt artikel 14 i förordning nr 3298/94), vilka resulterar i att det inte, utifrån uppgifterna i det elektroniska kontrollsystemet, går att avgöra om det handlar om transittransporter i den mening som avses i den nämnda definitionen. Förarnas deklarationer utgör följaktligen den enda tillförlitliga källan.
44. Sökanden har påpekat att kommissionen och medlemsstaterna vid de diskussioner som fördes inom miljöpoängskommittén under arbetet med att utarbeta förordning nr 1524/96 slutligen enades om att behålla förarens deklaration genom miljövärdekortet vid inresan till Österrike som avgörande kriterium för klassificeringen av en transittransport.
45. Kommissionens motsatta uppfattning innebär att en manuell kontroll av transportdokumenten måste göras beträffande varje transport, vilket fråntar det elektroniska kontrollsystemet dess existensberättigande.
46. Sökanden har vidare gjort gällande att den hittills alltid sammanställt och översänt miljöpoängstatistik till kommissionen baserad på deklarationsprincipen.
47. Sökanden har dragit slutsatsen att alla transporter som deklarerats som transittransporter skall beaktas vid tillämpningen av 108-procentsklausulen. Sökanden är varken i rättsligt eller faktiskt hänseende skyldig att styrka att en transport faktiskt har genomförts om transittransporten har deklarerats på ett otvetydigt sätt. Endast om det är uppenbart att transporter som deklarerats som transittransporter inte tillhör denna kategori kan dessa transporter eventuellt undantas i statistiken, trots en otvetydig deklaration.
48. De olägenheter i miljö- och hälsohänseende som enligt sökanden direkt skulle följa av underlåtenheten att tillämpa 108-procentsklausulen utgör allvarlig och irreparabel skada, vilket bekräftas av beslutet av den 23 februari 2001 i mål C‑445/00 R, Österrike mot rådet (REG 2001, s. I-1461, punkterna 103–106). Inom ramen för en intresseavvägning väger denna skada tyngre än den obetydliga inverkan på den gemensamma marknaden som de interimistiska åtgärder som ansökan avser skulle ge upphov till.
49. Sökanden har gjort gällande att även om det genom protokollet införda systemet med miljöpoäng upphör att gälla vid utgången av år 2003, kommer med all sannolikhet ett system med miljöpoäng att vara i kraft under år 2004. Genom att sprida minskningen av miljöpoängen till och med slutet av år 2004 och genom en enbart proportionell minskning under år 2003 (se domen i det ovannämnda målet Österrike mot kommissionen, punkterna 75 och 76) är det möjligt att avsevärt lindra verkningarna för de företag som är verksamma på den berörda marknaden och, mera allmänt, verkningarna för den inre marknadens störningsfria funktion. Mot denna bakgrund har sökanden begärt att de miljöpoäng som ännu inte använts interimistiskt skall frysas i den proportion som motsvarar resten av år 2003.
50. Kommissionen har gjort gällande att förevarande ansökan om interimistiska åtgärder, med undantag för bland annat de yrkanden som avser en proportionerlig frysning av de miljöpoäng som ännu inte använts, inklusive grunderna, är identisk med den ansökan som sökanden gav in till domstolen år 2002. Denna ansökan avslogs genom beslut av den 23 oktober 2002 i mål C-296/02 R, Österrike mot kommissionen (REG 2002, s. I-9159). Kommissionen har valt att utgå från detta beslut och har uppgett att den endast yttrar sig beträffande de punkter i förevarande mål som skiljer sig från de punkter som sökanden redan utvecklat i sin begäran i nämnda mål.
51. Avseende sökandens nya yrkanden, det vill säga yrkanden i andra hand om att utnyttjandet av de resterande miljöpoängen för år 2003 skall frysas, i det fall en extraordinär minskning görs av antalet miljöpoäng för år 2003 som sprids till och med slutet av år 2004, har kommissionen särskilt gjort gällande att det genom protokollet införda systemet med miljöpoäng upphör att gälla den 31 december 2003. Det är därför uteslutet att en del av miljöpoängen från det nuvarande systemet förs över till år 2004.
52. Det saknas därför enligt kommissionen anledning att göra någon annan bedömning än den som gjordes i det ovannämnda målet Österrike mot kommissionen.
53. Kommissionen har tillagt att medlemsstaterna vid miljöpoängskommitténs trettioförsta möte den 18 september 2003 fattade ett enhälligt beslut om att ta de miljöpoäng som medlemsstaterna hade begärt från gemenskapsreserven och dela ut dem. Efter detta beslut meddelade ett stort antal medlemsstater kommissionen att de hade ett trängande och omedelbart behov av miljöpoäng.
54. Republiken Italien har ifrågasatt den deklarationsprincip som förespråkas av sökanden. Vid tillämpningen av 108-procentsklausulen skall endast ”verkliga” transittransporter beaktas, det vill säga transporter som verkligen ägt rum, och inte sådana som på grundval av förarens deklaration endast kan antas utgöra transittransporter.
55. Enligt Republiken Italien är det mot bakgrund av artikel 1 c i protokollet nämligen nödvändigt att beakta all information som registrerats genom det elektroniska systemet, i synnerhet gränsstationen vid in- och utresa i Österrike, vid fastställandet av om en transport utgör en transittransport. Deklarationen utgör därmed endast en omständighet som skall beaktas vid fastställandet av transporttypen. Sökanden har för övrigt medgett att det vid tillämpningen av 108‑procentsklausulen är möjligt att, från det totala antalet deklarerade transittransporter, dra av transporter som, trots en otvetydig deklaration om transittransport, uppenbarligen inte tillhör denna kategori.
56. Vad avser Republiken Österrikes krav, däribland möjligheten att sprida en del av minskningen av miljöpoängen för år 2003 till år 2004, har Republiken Italien betonat att det miljöpoängssystem som inrättades genom protokollet upphör att gälla den 31 december 2003. Därmed kan inte verkningarna av systemet, i synnerhet inte sanktionsåtgärderna, utsträckas till att gälla även efter detta datum. Detta gäller även om ett ersättningssystem för det nuvarande systemet inrättas för år 2004. Under dessa omständigheter skulle ett bifall till sökandens ansökan leda till irreparabel skada för gemnenskapens transportföretag.
Domstolens bedömning
57. Då parternas skriftliga inlagor innehåller alla nödvändiga upplysningar för att domstolen skall kunna fatta beslut i målet är det inte nödvändigt att parterna hörs muntligen.
58. Domstolen erinrar inledningsvis om att den enligt artiklarna 242 EG och 243 EG i ett interimistiskt förfarande, om den finner att omständigheterna så kräver, kan besluta om uppskov med verkställigheten av den rättsakt som är föremål för talan eller förordna om nödvändiga interimistiska åtgärder. Domstolen skall då beakta de villkor som föreskrivs i artikel 83.2 i rättegångsreglerna, såsom de har preciserats i domstolens rättspraxis (beslutet i det ovannämnda målet Österrike mot kommissionen, punkt 70).
59. Domstolen konstaterarar vidare att förevarande ansökan om interimistiska åtgärder, bortsett från yrkandet om en proportionerlig frysning av de miljöpoäng som ännu inte utnyttjats, i allt väsentligt är identisk med den ansökan om interimistiska åtgärder som sökanden gav in år 2002 och beträffande vilken ovannämnda beslut i målet Österrike mot kommissionen fattades.
60. I nämnda beslut slog domstolen fast följande:
”80
... [D]en av sökanden åberopade deklarationsprincipen [ger] upphov till vissa frågor.
81 Sökanden har medgivit att det bland de transporter som deklarerats som transittransporter, och som följaktligen ingår i sökandens statistik, finns vissa transporter som inte borde ingå.
82 Den betydelse som sökanden vill tillmäta förarnas deklarationer kan följaktligen leda till en artificiell ökning av det antal transporter som skall beaktas i samband med tillämpningen av 108-procentsklausulen. Detta kan enbart godtas om det finns tydliga uppgifter av denna innebörd i bestämmelserna.
83 Vid en första bedömning tyder emellertid ingenting i lydelsen på att samtliga deklarationer skall räknas som transittransporter.
84 Sökanden har vidare skilt mellan de olika transportkategorier som kommissionen undantog från det totala antalet registrerade transporter, men inte redovisat skälen till att den i samtliga fall anser att det handlar om transittransporter.
85 Sökanden har enbart åberopat principen att endast deklarationen är av betydelse, oavsett vilket slag av transport som verkligen har genomförts.
86 Mot bakgrund härav är det vid det interimistiska förfarandet inte möjligt för domstolen att förbehållslöst ansluta sig till sökandens synsätt, enligt vilket det osäkerhetsmoment som följer av det befintliga elektroniska kontrollsystemets brister skall medföra att varje deklaration skall anses motsvara en transittransport vid tillämpningen av 108-procentsklausulen.
87 Vad [kommissionen] ... anfört förefaller inte vara grundlöst, framför allt eftersom de bygger på själva protokolltexten. Det verkar vidare, vid en första bedömning, vara mer förenligt med miljöpoängsystemets ändamål.
...
89 Av det anförda följer att även om sökandens grunder inte är helt obefogade, väger de vid en första bedömning inte tyngre än de förklaringar som givits av kommissionen ...
90 Domstolen skall följaktligen väga samman de berörda intressena, varvid den allvarliga och irreparabla skadan, som utgör ett rekvisit för den påstådda skyndsamheten, är den första delen av denna jämförelse.
91 Den skyndsamhet som sökanden har gjort gällande är relaterad till att skydda miljön mot bland annat olägenheter till följd av trafikintensiteten.
92 Om en sådan skada uppkom skulle den vara irreparabel, eftersom sådana olägenheter inte kan undanröjas med retroaktiv verkan.
93 Frågan huruvida den påstådda skadan uppkommit och hur omfattande den i så fall är hänger i förevarande fall emellertid direkt samman med bedömningen av huruvida den begärda åtgärden vid ett första påseende framstår som befogad ( fumus boni juris ).
94 De negativa följderna av vägtransittransporter genom Österrike utgör en skada på miljön som eventuellt måste åtgärdas enbart för det fall det visas att dessa följder överskrider den nivå som bedömdes vara godtagbar när protokollet antogs. Vid en första bedömning är det inte uppenbart att så är fallet, vilket framgår av den bedömning som gjordes ... i detta beslut.
95 I detta hänseende skiljer sig den förevarande situationen betydligt från situationen i det ovannämnda målet Österrike mot kommissionen. I det beslutet beaktades sökandens krav på skyndsam behandling på grund av att den interimistiska åtgärden framstod som särskilt befogad ( fumus boni juris )(beslutet i det ovannämnda målet Österrike mot kommissionen, punkt 110).
96 Vad gäller de övriga intressen som skall beaktas inom ramen för intresseavvägningen, förefaller det, med hänsyn till de prognoser för utnyttjandet av miljöpoäng för [löpande] år ... som att en minskning av antalet fördelade miljöpoäng i detta skede skulle få direkta och betydande konsekvenser för de aktiva företagens verksamhet och, mer generellt, för en väl fungerande inre marknad.
97 Mot denna bakgrund, och med tanke på att beslutet kan få nära nog samma verkningar som en slutlig dom, finner domstolen att intresseavvägningen skall utfalla till sökandens nackdel.”
61. Sökanden har inte anfört några omständigheter som visar att den i ovanstående punkt återgivna bedömningen, vilken gjordes i förhållande till de grunder och yrkanden som sökanden framförde inom ramen för det ovannämnda målet Österrike mot kommissionen, skall ändras i fråga om de motsvarande grunder och yrkanden som framförts av sökanden i förevarande ansökan om interimistiska åtgärder.
62. Domstolen finner därmed att samma bedömning skall göras av yrkandena och grunderna i detta mål.
63. Vad avser sökandens yrkande om en proportionerlig frysning av de miljöpoäng som ännu inte använts konstaterar domstolen att detta bygger på antagandet att det är möjligt att sprida en eventuell minskning av miljöpoängen för år 2003 till slutet av år 2004. Denna möjlighet kan emellertid inte bekräftas, eftersom det miljöpoängssystem som inrättades genom protokollet upphör att gälla den 31 december 2003. Det är inte säkert att det skulle vara möjligt att skjuta över miljöpoäng från det nuvarande systemet till år 2004, ens om det fanns planer på att införa ett miljöpoängssystem för år 2004.
64. Under dessa förutsättningar riskerar ett interimistiskt beslut, att användningen av resterande miljöpoäng för år 2003 som redan tilldelats men ännu inte utnyttjats skall frysas, att leda till förluster av miljöpoäng och på så sätt slutgiltigt påverka de på den aktuella marknaden verksamma företagen, och, mera allmänt, den inre marknadens störningsfria funktion.
65. Sökandens intresse av att få till stånd en proportionerlig frysning av ännu inte utnyttjade miljöpoäng föranleder således inte domstolen att ändra sin bedömning att intresseavvägningen skall utfalla till sökandens nackdel.
66. Ansökan skall mot bakgrund av ovanstående avslås.
Domslut
På dessa grunder fattar
DOMSTOLENS ORDFÖRANDE
följande beslut:
1) Ansökan om interimistiska åtgärder avslås.
2) Beslut om rättegångskostnader kommer att meddelas senare.