62017TJ0716_RES
Mål T‑716/17
Germanwings GmbH
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (första avdelningen i utökad sammansättning) av den 13 maj 2020
”Statligt stöd – Lufttransportsektorn – Stöd som Italien beviljat flygplatser på Sardinien – Beslut att förklara stödet delvis förenligt och delvis oförenligt med den inre marknaden – Frågan huruvida stödet kan tillskrivas staten – Stödmottagare – Gynnande av de avtalsslutande lufttrafikföretagen – Principen om en privat aktör i en marknadsekonomi – Påverkan på handeln mellan medlemsstaterna – Snedvridning av konkurrensen – Motiveringsskyldighet – Stödordning – Stöd av mindre betydelse – Återkrav”
Domstolsförfarande – Åberopande av nya grunder under förfarandet – Utvidgning av en tidigare åberopad grund – Upptagande till prövning
(Tribunalens rättegångsregler, artikel 84)
(se punkterna 61 och 64)
Stöd som ges av en medlemsstat – Begrepp – Gynnande som kan tillskrivas staten – Stöd från regionala eller lokala myndigheter – Stöd som ges av en medlemsstat – Begrepp – Gynnande med hjälp av statliga medel som kan tillskrivas staten – Åtgärder som syftar till att förbättra flygförbindelserna till och från en öregion och till att marknadsföra den regionen som turistdestination – Ersättning från staten för belopp som betalats av flygplatsoperatörer till lufttrafikföretag med stöd av avtal med dessa syften – Omfattas
(Artikel 107.1 FEUF)
(se punkterna 65–106)
Stöd som ges av en medlemsstat – Begrepp – Gynnande som kan tillskrivas staten – Stöd från regionala eller lokala myndigheter – Omfattas – Gynnande genom organ som är skilda från staten – Tillämpning av kriteriet offentlig kontroll – Offentliga myndigheters inblandning i antagandet av åtgärderna och i kontrollen av deras genomförande – Omfattas
(Artikel 107.1 FEUF)
(se punkterna 66, 81–85, 96–99 och 102)
Stöd som ges av en medlemsstat – Begrepp – Stöd som härrör från statliga medel – Begreppet statliga medel – Medel som en regional enhet betalar till flygplatsoperatörer och som dessa använder för att betala lufttrafikföretag – Omfattas – Villkor – Offentlig kontroll av beviljandet av fördelen
(Artikel 107.1 FEUF)
(se punkterna 74–78)
Stöd som ges av en medlemsstat – Begrepp – Bedömning utifrån kriteriet en privat investerare – Avtalsförhållandet mellan flygplatsoperatörerna och lufttrafikföretagen – Genomförande av en stödordning av en flygplatsoperatör som inte ägs av staten – Omfattas inte
(Artikel 107.1 FEUF)
(se punkterna 124, 125, 131 och 132)
Domstolsförfarande – Ansökan genom vilken talan väckts – Formkrav – Kortfattad framställning av de grunder som åberopas – Abstrakt omnämnande – Avvisning
(Domstolens stadga, artiklarna 21 första stycket och 53 första stycket; tribunalens rättegångsregler, artikel 76 d)
(se punkterna 145 och 148)
Stöd som ges av en medlemsstat – Påverkan på handeln mellan medlemsstaterna – Snedvridning av konkurrensen – Bedömningskriterier – Omfattningen av kommissionens bevisbörda
(Artikel 107.1 FEUF)
(se punkterna 155 och 156)
Stöd som ges av en medlemsstat – Kommissionens undersökning – Helhetsbedömning av en stödordning – Tillåtet – Kommissionens skyldighet att bedöma vissa stödmottagares individuella situation – Föreligger inte – Kontroll som ankommer på de nationella myndigheterna vid genomförandet av beslutet
(Artiklarna 107 och 108 FEUF)
(se punkterna 157, 167, 170–173 och 183)
Stöd som ges av en medlemsstat – Kommissionens beslut i vilket ett stöd förklaras vara oförenligt med den inre marknaden – Motiveringsskyldighet – Räckvidd
(Artiklarna 108 och 296 FEUF)
(se punkt 159)
Resumé
Genom domen Germanwings/kommissionen (T‑716/17), som meddelades den 13 maj 2020, ogillade tribunalen (i utökad sammansättning med fem domare) den talan som väckts av Germanwings GmbH om ogiltigförklaring av Europeiska kommissionens beslut av den 29 juli 2016, där stöd som Italien beviljat ett antal lufttrafikföretag som trafikerar Sardinien förklarades delvis oförenliga med den inre marknaden. (
1
) Enligt det beslutet utgjorde den stödordning som i Italien inrättats av Autonoma regionen Sardinien (nedan kallad regionen), i syfte att utveckla lufttrafiken, statligt stöd som beviljats de berörda lufttrafikföretagen, och inte de operatörer som drev flygplatser på Sardinien.
Den 13 april 2010 antog regionen lag nr 10/2010, (
2
) som Italien sedan underrättade kommissionen om i enlighet med artikel 108.3 FEUF, som godkände finansiering av flygplatser på Sardinien för utveckling av lufttrafiken, bland annat för att säkerställa flygförbindelser med ön oberoende av säsong. Denna regionala lag genomfördes genom en rad bestämmelser som antogs av regionens verkställande organ, bland annat regionalrådets beslut nr 29/36 av den 29 juli 2010 (nedan, gemensamt med de relevanta bestämmelserna i lag nr 10/2010, kallade de omtvistade bestämmelserna). Enligt de omtvistade bestämmelserna skulle bland annat avtal ingås mellan flygplatsoperatören och lufttrafikföretagen, för att förbättra utbudet av flygningar till och från ön och säkerställa att ön marknadsfördes som turistdestination. Det fastställde också hur och på vilka villkor regionen skulle ersätta flygplatsoperatören för de belopp som dessa betalat till lufttrafikföretagen enligt dessa avtal.
Den 29 juli 2016 antog kommissionen ett beslut som förklarade att den stödordning som inrättats genom de omtvistade bestämmelserna delvis var oförenlig med den inre marknaden och fordrade att de berörda stöden skulle återkrävas från de lufttrafikföretag som betraktades som stödmottagare, däribland Germanwings. Till stöd för sin talan om ogiltigförklaring anförde Germanwings flera grunder, bland annat felaktig rättstillämpning på flera punkter beträffande begreppet statligt stöd samt att det mottagna beloppet var av mindre betydelse.
Tribunalen underkände inledningsvis den första grunden, om att kommissionen gjort en felaktig tolkning av begreppet statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 FEUF då den inte visat att det förelåg ett statligt stöd, eftersom den inte undersökt om en flygplatsoperatör hade agerat som en privat aktör i en marknadsekonomi.
I motsats till den ståndpunkt som Germanwings har gjort gällande var det nämligen regionen, snarare än flygplatsoperatörerna, som var orsaken till det gynnande som Germanwings bestritt förelåg. Tribunalen bekräftade för det första att utbetalningarna från flygplatsoperatören till lufttrafikföretagen i enlighet med de ingångna avtalen utgjorde en användning av statliga medel, eftersom det var de belopp som regionen hade betalat till flygplatsoperatören som användes för de utbetalningarna, till bland annat Germanwings. Till stöd för den slutsatsen analyserade tribunalen hur regionen ersatte flygplatsoperatören för deras utbetalningar till lufttrafikföretagen enligt de ingångna avtalen. Tribunalen framhöll att det fanns en kontrollmekanism enligt vilken ersättningen, som för övrigt var uppdelad i poster, för de medel som använts var villkorad av att det lades fram revisionsrapporter och handlingar som styrkte att de avtal enligt vilka utbetalningarna skett var i överensstämmelse med de mål som eftersträvades med lag nr 10/2010 och med att denna genomfördes på ett korrekt sätt. Germanwings hade också självt konstaterat att den betalning som mottogs ”finansierades” av regionen.
Vad för det andra gällde frågan huruvida regionen kunde tillskrivas de utbetalningar som gjorts av flygplatsoperatören till lufttrafikföretagen, framhöll tribunalen att även den grad av kontroll som staten har över om en förmån ska beviljas – enligt vad som framgår bland annat av åtgärdens sammanhang, omfattning, innehåll eller villkor – måste beaktas när man bedömer vilken inblandning myndigheterna har i det beslutet. Utan en sådan kontroll kan de inte tillskrivas beslutet. Tribunalen prövade därför det angripna beslutet utifrån de kriterierna och fann i det aktuella fallet att graden av regionens kontroll över beviljandet av medel till lufttrafikföretagen visade att den varit delaktig i att tillhandahålla dessa medel. Även om det exakta tillvägagångssättet för fördelningen av de medel som betalades ut till flygplatsoperatören inte fastställdes i lag nr 10/2010, hade regionen likväl, genom de beslut som regionens verkställande organ fattade med tillämpning av den lagen, möjlighet att utöva en strikt kontroll över de flygplatsoperatörer som hade beslutat att ansöka om finansiering enligt den omtvistade stödordningen, genom deras verksamhetsplaner skulle godkännas på förhand och genom de villkor som ställdes upp för att de belopp som betalades ut till lufttrafikföretagen skulle ersättas. Enligt tribunalen visade denna kontroll från regionens sida att regionen kunde tillskrivas finansieringsåtgärderna. Den slutsatsen påverkades inte av att flygplatsoperatörerna kunde välja om de ville söka medel från regionen eller inte, utifrån deras egna ekonomiska överväganden, eller av att en viss flygplatsoperatör påstods vara ett offentligt företag. Följaktligen godtog tribunalen kommissionens slutsats att flygplatsoperatörerna kunde betraktas som mellanhänder mellan regionen och lufttrafikföretagen, eftersom dessa helt och hållet hade överfört de medel de erhållit från regionen till lufttrafikföretagen och därmed agerat enligt de instruktioner de fått av regionen genom de av regionen godkända verksamhetsplanerna.
Tribunalen slog för det tredje fast att kommissionen haft fog för att inte pröva transaktionerna mellan lufttrafikföretagen och flygplatsoperatören utifrån kriteriet om en privat aktör i en marknadsekonomi. Rollen för flygplatsoperatörerna, vilka inte ägdes av regionen, var väsentligen endast att genomföra den omtvistade stödordningen, vilken upprättats av regionen. De omständigheter som Germanwings åberopat om den inkrementella lönsamheten av dess avtal med en flygplatsoperatör saknade följaktligen relevans. Tribunalen preciserade vidare att bolagets deltagande i finansieringen av en marknadsföringskampanj som hade medfört betalning enligt de omtvistade åtgärderna i alla händelser inte kunna leda till slutsatsen att den betalning som bolaget mottagit inte hade gynnat detta, eftersom bolaget och regionen, vilka samfinansierade kampanjen – i regionens fall genom flygplatsoperatören – inte hade deltagit under jämförbara villkor.
Tribunalen underkände därefter den andra grunden, avseende åsidosättande av artikel 107.1 FEUF genom att kommissionen inte hade visat att det stöd som Germanwings hade mottagit snedvred eller hotade att snedvrida konkurrensen och påverkade handeln mellan medlemsstaterna. Tribunalen uteslöt inledningsvis att bolaget med framgång kunde åberopa att den betalning som bolaget mottagit av en viss flygplatsoperatör var av begränsad storlek, eftersom dess argument att förekomsten av ett stöd borde ha undersökts i operatörsledet redan hade underkänts. För det fall Germanwings därigenom hade försökt att ifrågasätta kvalificeringen av de omtvistade bestämmelserna som ”stödordning” i den mening som avses i artikel 1 d i förordning 2015/1589 (
3
) fann tribunalen att en sådan argumentation inte kunde tas upp till prövning, eftersom den inte hade redovisats tillräckligt klart och precist i själva ansökan. I alla händelser kunde detta argument inte godtas, eftersom flygplatsoperatörerna endast var mellanhänder vid genomförandet av den omtvistade stödordningen och följaktligen inte hade något utrymme för skönsmässig bedömning vid fastställandet av de väsentliga delarna av stödet i fråga och huruvida det var lämpligt att bevilja stödet. Den uppgiften ankom på regionens verkställande organ. Tribunalen fann också att kommissionen i tillräcklig utsträckning hade motiverat på vilket sätt stödordningen innebar en avsevärd fördel för stödmottagarna i förhållande till deras konkurrenter och var ägnad att huvudsakligen gynna företag som deltar i handeln mellan medlemsstaterna.
Slutligen underkände tribunalen den tredje grunden, om fel på grund av att kommissionen inte undersökt om den betalning som Germanwings mottagit utgjorde ett stöd av mindre betydelse i den mening som avses i förordning nr 1998/2006. (
4
) Tribunalen erinrade om att kommissionen vid sin bedömning av en stödordning kan nöja sig med att bedöma stödordningens egenskaper och att den inte är skyldig att analysera det stöd som beviljats i varje individuellt fall på grundval av den stödordningen, och underströk därefter att det ankommer på de nationella myndigheterna att bedöma den individuella situationen för varje företag som berörs av ett återkrav. Av detta följer enligt tribunalen att det i detta fall inte ankom på kommissionen att pröva huruvida den betalning som Germanwings mottagit var av mindre betydelse och att de argument som bolaget framfört i detta avseende därför var verkningslösa. Tribunalen fann även att det saknade betydelse för de italienska myndigheternas skyldigheter i detta avseende att Germanwings angavs som stödmottagare i artikeldelen i det angripna beslutet.
(
1
)	Kommissionens beslut (EU) 2017/1861 av den 29 juli 2016 om statligt stöd SA 33983 (2013/C) (f.d. 2012/NN) (f.d. 2011/N) – Italien – Ersättning till flygplatser på Sardinien för skyldighet att tillhandahålla allmännyttiga tjänster (tjänst av allmänt ekonomiskt intresse) (EUT L 268, 2017, s. 1).
(
2
)	Legge regionale no 10/2010 – Misure per lo sviluppo del trasporto aereo (regional lag nr 10 om åtgärder för att utveckla lufttrafiken) (Bollettino ufficiale della Regione autonoma della Sardegna nr 12 av den 16 april 2010).
(
3
)	Rådets förordning (EU) 2015/1589 av den 13 juli 2015 om genomförandebestämmelser för artikel 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUT L 248, 2015, s. 9).
(
4
)	Kommissionens förordning (EU) nr 1998/2006 av den 15 december 2006 om tillämpningen av artiklarna [107 och 108 FEUF] på stöd av mindre betydelse (EUT L 379, 2006, s. 5).