Väliaikainen versio
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto, viiden tuomarin kokoonpano)
15 päivänä huhtikuuta 2026 (*)
Ennakkoratkaisupyyntö – Verotus – Valmisteverot – Valmistettuun tupakkaan sovellettavat valmisteverot – Direktiivin 2011/64/EU 5 artiklan 1 kohta – Piippu- ja savuketupakan käsitteen tulkinta – Yhdistetyn nimikkeistön ja selittävien huomautusten säännösten huomioon ottaminen – Pätevyys – Oikeusvarmuus – Nullum crimen, nulla poena sine lege ‑periaate
Asiassa T‑190/25,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettuan ylin tuomioistuin) on esittänyt 27.2.2025 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 27.2.2025, saadakseen ennakkoratkaisun rikosasiassa, jossa vastaajina ovat
A.K. ja
”Tabako lapai” UAB
ja jossa asian käsittelyyn osallistuu
Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra,
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto, jossa asian käsittelyyn osallistuu viisi tuomaria)
toimien kokoonpanossa: jaston puheenjohtaja N. Półtorak sekä tuomarit G. Hesse (esittelevä tuomari), G. Steinfatt, D. Petrlík ja I. Dimitrakopoulos,
julkisasiamies: M. Brkan,
kirjaaja: V. Di Bucci,
ottaen huomioon, että unionin tuomioistuin on 19.3.2025 siirtänyt ennakkoratkaisupyynnön unionin yleiselle tuomioistuimelle Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 50 b artiklan kolmannen kohdan mukaisesti,
ottaen huomioon, että asia koskee Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 50 b artiklan ensimmäisen kohdan b ja d alakohdassa tarkoitettua alaa ja että asiaan ei liity kyseisen perussäännön 50 b artiklan toisessa kohdassa tarkoitettuja tulkintaa koskevia itsenäisiä kysymyksiä,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–        Liettuan hallitus, asiamiehenään V. Kazlauskaitė-Švenčionienė,
–        Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään R. Liudvinavičiūtė, S. Santoro ja O. Segnana,
–        Euroopan komissio, asiamiehinään M. Björkland, A. Demeneix ja J. Jokubauskaitė,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Ennakkoratkaisupyyntö koskee yhtäältä valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteesta ja verokannoista 21.6.2011 annetun neuvoston direktiivin 2011/64/EU (EUVL 2011, L 176, s. 24) 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan sekä tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (EYVL 1987, L 256, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 31.1.2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 254/2000 (EYVL 2000, L 28, s. 16), liitteessä I olevan yhdistetyn nimikkeistön, sellaisena kuin se on muutettuna 12.10.2017 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/1925 (EUVL 2017, L 282, s. 1) (jäljempänä yhdistetty nimikkeistö), nimikkeiden 2401 ja 2403 tulkintaa ja toisaalta direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja yhdistetyn nimikkeistön pätevyyttä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 49 artiklan 1 kohdan ja oikeusvarmuuden yleisen periaatteen kannalta.
2        Tämä pyyntö on esitetty rikosasiassa, jossa vastaajina ovat Liettuan oikeuden mukaan perustettu yhtiö ”Tabako lapai” UAB ja sen johtaja A.K. ja joka koskee valmisteverojen alalla ilmenneitä sääntöjenvastaisuuksia.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivi 2011/64
3        Direktiivin 2011/64 2, 3, 8 ja 9 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(2)      Tupakkatuotteita koskevan unionin verolainsäädännön on varmistettava sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja samalla – – korkeatasoinen terveyden suojelu – –
(3)      Yksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tavoitteista on ylläpitää taloudellista liittoa, joka ominaisuuksiltaan vastaa sisämarkkinoita ja jossa harjoitetaan tervettä kilpailua. Valmistetun tupakan alalla tämän tavoitteen toteutuminen edellyttää, ettei jäsenvaltioiden tämän alan tuotteiden kulutukseen kohdistama verotus vääristä kilpailun edellytyksiä eikä estä näiden tuotteiden vapaata liikkuvuutta unionissa.
– –
(8)      Yhtenäisen ja oikeudenmukaisen verotuksen varmistamiseksi savukkeiden, sikareiden ja pikkusikareiden sekä muun piippu- ja savuketupakan määritelmä olisi vahvistettava siten, että – – valmisteverotuksessa – – savukkeiksi käärittävää hienoksi leikattua tupakkaa monin tavoin muistuttavaa piippu- ja savuketupakkaa pidetään valmisteverotuksessa hienoksi leikattuna tupakkana – –
(9)      Valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisella on erityisesti saatava estetyksi verotuksen vaikutuksia vääristämästä samaan ryhmään kuuluvilla valmistetun tupakan eri luokilla käytävää kilpailua ja siten saatava jäsenvaltioiden kansallisia markkinoita avatuksi.”
4        Direktiivin 2011/64 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Kohde”, säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä vahvistetaan yleiset periaatteet jäsenvaltioiden valmistetusta tupakasta kantaman valmisteveron rakenteen ja verokantojen yhdenmukaistamiseksi.”
5        Direktiivin 2011/64 2 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä valmistetulla tupakalla tarkoitetaan:
– –
c)      piippu- ja savuketupakkaa:
i)      savukkeiksi käärittävää hienoksi leikattua tupakkaa;
ii)      muuta piippu- ja savuketupakkaa.”
6        Direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä piippu- ja savuketupakalla tarkoitetaan:
a)      leikattua tai muutoin paloiteltua, riivittyä tai laatoiksi puristettua tupakkaa, jota voidaan polttaa ilman teollista lisävalmistusta;
b)      – – tupakanjätteitä – –”
Yhdistetty nimikkeistö
7        Yhdistetyn nimikkeistön toisessa osassa, jonka otsikko on ”Tullitaulukko”, on IV jakso, jonka otsikko on ”Elintarviketeollisuuden tuotteet; juomat, etyylialkoholi (etanoli) ja etikka; tupakka ja valmistetut tupakankorvikkeet” ja jossa on yhdistetyn nimikkeistön 24 ryhmä, jonka otsikko puolestaan on ”Tupakka ja valmistetut tupakankorvikkeet”. Kyseinen ryhmä sisältää seuraavat nimikkeet ja alanimikkeet:
CN-koodi
Tavaran kuvaus
2401
Valmistamaton tupakka; tupakanjätteet:
– –
– –
2403
Muu valmistettu tupakka sekä muut valmistetut tupakankorvikkeet; ”homogenoitu” tai ”rekonstruoitu” tupakka; tupakkauutteet ja
‑esanssit:
– piippu- ja savuketupakka, myös jos siinä on tupakankorviketta, sen määrästä riippumatta:
– –
– –
2403 19
– – muut:
2403 19 10
– – – tuotetta lähinnä olevan pakkauksen nettopaino enintään 500 g
2403 19 90
– – – muu
– –
– –
Yhdistetyn nimikkeistön selittävät huomautukset
8        Selittävissä huomautuksissa Euroopan unionin yhdistettyyn nimikkeistöön (EUVL 2015, C 76, s. 1), sellaisina kuin ne ovat muutettuina (EUVL 2016, C 121, s. 4; jäljempänä yhdistetyn nimikkeistön selittävät huomautukset), jotka koskevat yhdistetyn nimikkeistön 24 ryhmää, säädetään alanimikkeiden 2403 19 10 ja 2403 19 90 osalta, että ”piippu- ja savuketupakka on tupakkaa, joka on leikattua tai muuten paloiteltua, riivittyä, kierrettyä tai laatoiksi puristettua ja jota voidaan polttaa ilman enempää teollista lisävalmistusta.”
9        Yhdistetyn nimikkeistön selittävien huomautusten 24 ryhmää koskevan liitteen A, jonka otsikko on ”Tupakan ja tupakkatuotteiden polttotesti”, ”Soveltamisalaa” koskevassa osassa todetaan seuraavaa:
”Polttotestin tarkoituksena on ottaa käyttöön yhdenmukaistettu menetelmä erottaa nimikkeen 2403 valmistettu tupakka (joka on valmis poltettavaksi ilman jatkojalostusta) nimikkeen 2401 valmistamattomasta tupakasta. Eron tekemiseksi nimikkeen 2403 valmistetun tupakan ja nimikkeen 2401 valmistamattoman tupakan välillä on suoritettava polttotesti. – –”
10      Yhdistetyn nimikkeistön selittävien huomautusten 24 ryhmää koskevan liitteen A ”Näytteen valmistusta” koskevassa osassa todetaan seuraavaa:
”Näyte sekoitetaan perusteellisesti ja jaetaan tarvittaessa osiin kartioimalla ja neliöimällä. Kun näyte on kuiva (vesipitoisuus vähemmän kuin 8 prosenttia massasta), se olisi vakioitava vähintään 48 tuntia (lämpötila 22 ± 1 °C ja kosteus 60 ± 3 %).
Näytettä ei saa leikata millään tavalla eikä sitä saa rikkoa, murskata, jauhaa eikä muulla tavalla halkaista.”
Liettuan oikeus
Liettuan rikoslaki
11      26.9.2000 annetun Liettuan rikoslain (Lietuvos Respublikos baudžiamasis kodeksas; Žin., 2000, nro 89–2741), sellaisena kuin se on muutettuna, 1992 §:n, jonka otsikko on ”Valmisteveron alaisten tavaroiden laiton hallussapito”, 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Joka hankkii, pitää hallussaan, kuljettaa, lähettää, käyttää tai myy säädetyn menettelyn vastaisesti valmisteveron alaisia tavaroita, joiden arvo on yli 150 [kertaa vähimmäiselinkustannukset] mutta enintään 400 [kertaa vähimmäiselinkustannukset], on tuomittava sakkoon tai vankeusrangaistukseen, jonka enimmäiskesto on neljä vuotta.”
12      Liettuan rikoslain 202 §:n, jonka otsikko on ”Taloudellisen, kaupallisen, rahoituksellisen tai ammatillisen toiminnan laiton harjoittaminen”, 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Joka harjoittaa ammattimaisesti tai laajamittaisesti taloudellista, kaupallista, rahoituksellista tai ammatillista toimintaa ilman tähän vaadittavaa lupaa tai muulla tavoin laittomasti, on tuomittava yhdyskuntapalveluun tai sakkorangaistukseen taikka vapautta rajoittavaan seuraamukseen tai vankeusrangaistukseen, jonka enimmäiskesto on neljä vuotta.”
Liettuan valmisteverolaki
13      30.10.2001 annetun Liettuan valmisteverolain nro IX-569 (Lietuvos Respublikos akcizų įstatymas Nr. IX-569; Žin., 2001, nro 98–3482), sellaisena kuin se on muutettuna, 2 §:n 1 momentissa mainitaan valmistettu tupakka yhtenä valmisteveron alaisena tuotteena.
14      Liettuan valmisteverolain 3 §:n 9 kohdan mukaan valmistetun tupakan käsite kattaa savukkeet, sikarit, pikkusikarit ja piippu- ja savuketupakan. Lisäksi kyseisen lain 3 §:n 27 kohdan 1 alakohdassa säädetään, että ”piippu- ja savuketupakalla” tarkoitetaan tupakkaa, joka on revitty, leikattu tai muutoin paloiteltu, riivitty tai puristettu laatoiksi (kuutioiksi) ja jota voidaan polttaa ilman muuta teollista valmistusta.
15      Liettuan valmisteverolain 3 §:n 38 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä laissa ja sen liitteissä tuotekoodit ilmoitetaan kuluvan vuoden yhdistetyn nimikkeistön mukaisesti, sellaisena kuin se on merkityksellisessä kyseisten tuotteiden verotusta koskevassa neuvoston direktiivissä.”
Tupakan, tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden valvonnasta annettu Liettuan laki
16      Tupakan, tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden valvonnnasta 20.12.1995 annetun Liettuan lain nro I-1143 (Lietuvos Respublikos tabako, tabako gaminių ir su jais susijusių gaminių kontrolės įstatymas Nr. I-114; Žin., 1996, nro 11–281), sellaisena kuin se on muutettuna, 2 §:n 20 kohdan mukaan raakatupakan käsite kattaa tupakanlehdet ja muut tupakan osat, jotka ovat kokonaisia tai joita ei ole muutoin valmistettu, lukuun ottamatta niitä tupakan osia, jotka ovat Liettuan valmisteverolain mukaan valmistettua tupakkaa.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
17      Ennakkoratkaisupyyntö liittyy rikosoikeudenkäyntiin, jossa vastaajina ovat Tabako lapai ja A.K., joita syytetään siitä, että ne ovat valmistaneet ja varastoineet suuria määriä valmisteveron alaista valmistettua tupakkaa ilman lupaa.
18      Tabako lapai oli tupakan raaka-aineiden maahantuoja ja viejä. Se valmisti maahantuotua tupakkaa osittain siten, että tupakka revittiin, halkaistiin, kostutettiin, riivityistä tupakan lehdistä poistettiin osittain tai kokonaan lehtiruodit ja ne pakattiin 20 kilogramman vetoisiin muovikasseihin. Tupakkaa ei kuitenkaan leikattu. Tätä osittain valmistettua tupakkaa vietiin tämän jälkeen muihin Euroopan unionin jäsenvaltioihin.
19      Tullilaboratorio sai tehtäväkseen tarkistaa, oliko tällä tavoin käsitelty tupakka todellakin muuta kuin valmistettua tupakkaa, joka ei näin ollen kuulu valmisteveron alaisten tavaroiden luokkaan. Tätä varten laboratorion asiantuntija suoritti polttotestin, jonka perusteella hän saattoi päätellä, että Tabako lapain varastossa oleva tupakka vastasi valmistetun tupakan ja erityisesti piippu- ja savuketupakan kuvausta. Asiantuntija päätyi tähän johtopäätökseen irrotettuaan kyseisestä tupakasta näytteen, asetettuaan sen savukeputkeen ja poltettuaan sen. Hän pystyi näin todentamaan, että tupakka oli poltettavissa, kun hän oli suorittanut muutamia yksinkertaisia valmistelevia toimenpiteitä, kuten irrottanut näytteen käsin tai halkaissut sen.
20      Lietuvos apeliacinis teismas (Liettuan ylioikeus) totesi 28.3.2024 antamassaan tuomiossa, että Tabako lapai ja A.K. olivat syyllistyneet Liettuan rikoslain 1992 §:n 1 momentissa ja 202 §:n 1 momentissa tarkoitettuihin rikoksiin, ja määräsi Tabako lapain selvitystilaan ja A.K:lle sakon. Tabako lapai ja A.K. tekivät tästä tuomiosta kassaatiovalituksen Lietuvos Aukščiausiasis Teismasiin (Liettuan ylin tuomioistuin), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
21      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että koska toimi, jolla tupakan näyte irrotetaan käsin polttotestiä varten, ei ole luonteeltaan direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitettua teollista lisävalmistusta, pääasiassa kyseessä oleva tupakka voi kuulua piippu- ja savuketupakan käsitteen alaan valmisteveroja sovellettaessa. Se toteaa kuitenkin, että koska tällä toimenpiteellä vahingoitettiin näytteen eheyttä yhdistetyn nimikkeistön selittävissä huomautuksissa vahvistettujen polttotestien edellytysten vastaisesti, kyseistä tupakkaa voitaisiin pitää tulleja sovellettaessa tupakkana, jota ei voida polttaa ilman teollista lisävalmistusta, ja se olisi luokiteltava yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 2401 valmistamattomana tupakkana.
22      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että vaikka unionin lainsäätäjä on päättänyt olla luomatta suoraa yhteyttä valmisteveroja ja toisaalta tulleja koskevan lainsäädännön välille tuotteiden määritelmän osalta, on olemassa perusteltuja epäilyjä sellaisen tilanteen perusteltavuudesta, jossa samaa tupakkaa kohdeltaisiin eri tavalla näissä kahdessa säännöstössä sekä siltä osin kuin on kyse mahdollisuudesta polttaa sitä ”ilman teollista lisävalmistusta” että sen luokittelusta piippu- ja savuketupakaksi.
23      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, riittääkö tässä yhteydessä pelkästään se, ettei direktiivissä 2011/64 viitata suoraan yhdistetyn nimikkeistön selittäviin huomautuksiin, oikeuttamaan sen, ettei kyseisiä selittäviä huomautuksia sovelleta kyseisessä direktiivissä tarkoitetun valmistetun tupakan määrittelemiseen. Se pohtii myös sitä, täyttääkö unionin säännöstö, jonka mukaan poltettavaksi tarkoitettu tupakka on kuvattu ja määritelty samalla tavalla tullien ja valmisteverojen soveltamiseksi mutta jossa sitä voidaan kohdella eri tavalla yhdistetyn nimikkeistön selittävissä huomautuksissa tarkoitetun polttotestin menetelmästä riippuen, oikeusvarmuuden yleisen periaatteen vaatimukset. Se pohtii erityisesti, voivatko asianomaiset henkilöt tämän lainsäädännön perusteella kohtuudella ennakoida, voiko heidän menettelynsä valmisteveron alaisten tavaroiden osalta johtaa rikosoikeudelliseen tai vastaavaan vastuuseen.
24      Tässä tilanteessa Lietuvos Aukščiausiasis Teismas on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Voiko kansallinen tuomioistuin määrittäessään, onko pääasiassa kyseessä oleva tupakka direktiivin 2011/64/EU 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua piippu- ja savuketupakkaa, ja soveltaessaan kyseiseen säännökseen sisältyvää määritelmää ja asiaa koskevaa Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä tukeutua niiden ohella myös asetuksen N:o 2658/87 säännöksiin, jotka koskevat kyseisen tupakan luokittelua, ja [yhdistetyn nimikkeistön] selittäviin huomautuksiin?
2)      Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
1)      Onko direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että tupakkaa on pidettävä piippu- ja savuketupakkana, vaikka kyseinen tupakka on luokiteltu yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 2403 (valmistettu tupakka) [täytäntöönpano]asetuksen 2017/1925 mukaisesti, ilman, että yhdistetyn nimikkeistön selittävien huomautusten liitteessä kuvatun polttotestin edellytykset täyttyvät, kuten käsiteltävässä asiassa?
2)      Miten yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 2401 (valmistamaton tupakka) on tulkittava tupakan luokittelemiseksi [täytäntöönpano]asetuksen 2017/1925 mukaisesti, jos yhdistetyn nimikkeistön selittävien huomautusten mukaisesti tehty polttotesti on negatiivinen mutta tupakkaa pidetään direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuna valmistettuna tupakkana?
3)      Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko tällainen lainsäädäntö, jossa piippu- ja savuketupakka määritellään olennaisin osin samalla tavalla mutta luokitellaan eri tavalla direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja yhdistetyssä nimikkeistössä, ristiriidassa oikeusvarmuuden yleisen periaatteen ja nullum crimen, nulla poena sine lege ‑periaatteen kanssa, sellaisena kuin se vahvistetaan [perusoikeuskirjan] 49 artiklan 1 kohdassa?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen kysymys
25      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä, onko direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittaessa tukeuduttava yhdistetyn nimikkeistön tariffinimikkeisiin ja yhdistetyn nimikkeistön selittäviin huomautuksiin.
26      Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan direktiivin 2011/64 tarkoituksena on, kuten sen 1 artiklasta ilmenee, vahvistaa yleiset periaatteet jäsenvaltioiden valmistetusta tupakasta kantaman valmisteveron rakenteen ja verokantojen yhdenmukaistamiseksi. Kyseinen direktiivi on näin ollen osa tupakkatuotteisiin sovellettavaa unionin verolainsäädäntöä, jonka tavoitteena on mainitun direktiivin johdanto-osan toisen perustelukappaleen mukaan varmistaa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja samalla korkeatasoinen terveyden suojelu (tuomio 6.4.2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, 17 kohta).
27      Direktiivin 2011/64 johdanto-osan kolmannesta perustelukappaleesta ilmenee lisäksi, että kyseisen direktiivin tarkoituksena on varmistaa, ettei jäsenvaltioiden valmistetun tupakan alan tuotteiden kulutukseen kohdistama verotus vääristä kilpailun edellytyksiä eikä estä näiden tuotteiden vapaata liikkuvuutta unionissa. Erityisesti on todettava, että kyseisen direktiivin johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan lähinnä, että mainitun direktiivin soveltamisalaan kuuluvia tuotteita monin tavoin muistuttavia tuotteita on pidettävä tuon direktiivin soveltamisalaan kuuluvina tuotteina, kun taas saman direktiivin johdanto-osan yhdeksännessä perustelukappaleessa huomautetaan, että valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisella on saatava estetyksi verotuksen vaikutuksia vääristämästä samaan ryhmään kuuluvilla valmistetun tupakan eri luokilla käytävää kilpailua ja siten saatava jäsenvaltioiden kansallisia markkinoita avatuksi (tuomio 6.4.2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, 18 kohta).
28      On myös muistutettava, että direktiiviä 2011/64 tulkittaessa käsitettä ”piippu- ja savuketupakka” ei voida kyseisen direktiivin tavoitteet huomioon ottaen tulkita suppeasti (tuomio 6.4.2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, 24 kohta).
29      Direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa käytetystä teollisen lisävalmistuksen käsitteestä on todettava, että tuo käsite koskee yleisesti raaka-aineiden tavanomaisesti suuressa mittakaavassa standardiprosessin mukaisesti tapahtuvaa jalostamista aineellisiksi hyödykkeiksi (ks. vastaavasti tuomio 6.4.2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, 30 kohta).
30      Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että teollista valmistusta eivät ole sellaiset vaivattomat käsittelyt, joilla viimeistelemättömästä tupakkatuotteesta on tarkoitus tehdä sellainen, että sitä voidaan polttaa, kuten esimerkiksi käsittely, jossa savukeputkeen vain asetetaan tupakkakäärö (ks. tuomio 6.4.2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
31      Tässä tilanteessa on katsottava, että valmistettua tupakkaa, joka on valmis poltettavaksi tai josta voidaan vaivattomasti tehdä muin kuin teollisin keinoin valmista poltettavaksi, on katsottava voitavan polttaa ilman teollista lisävalmistusta direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla (tuomio 6.4.2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, 32 kohta).
32      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, täyttääkö pääasiassa kyseessä olevan kaltainen tupakkatuote tämän edellytyksen ja voidaanko sitä näin ollen pitää direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuna piippu- ja savuketupakkana.
33      Tähän arviointiin ei vaikuta se, että toisin kuin direktiivissä 2011/64, yhdistetyn nimikkeistön selittävissä huomautuksissa edellytetään polttotestiä sen määrittämiseksi, kuuluuko tietty tuote raakatupakan tai piippu- ja savuketupakan luokkaan, että tämän testin edellytysten täyttämiseksi näytettä ei saa leikata millään tavalla eikä sitä saa rikkoa, murskata, jauhaa eikä muulla tavalla halkaista ja että nyt käsiteltävässä asiassa polttotestin suorittanut henkilö on irrottanut käsin pääasiassa kyseessä olevasta tupakasta näytteen ennen sen testausta.
34      Tältä osin on huomautettava, että yhdistetyn nimikkeistön tariffinimikkeiden tehtävä ja tarkoitus eroavat direktiivin 2011/64 säännösten tehtävästä ja tarkoituksesta.
35      Yhdistetty nimikkeistö otettiin nimittäin käyttöön asetuksella N:o 2658/87 sekä yhteisen tullitariffin että unionin ulkopuolisen kaupan tilastoinnin asettamia tarpeita varten. Direktiivin 2011/64 tavoitteena on puolestaan varmistaa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja samalla terveyden suojelun korkea taso. Kuten edellä 28 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä ilmenee, tämä tavoite on esteenä muun muassa kyseisessä direktiivissä tarkoitetun piippu- ja savuketupakan käsitteen suppealle tulkinnalle. Kyseinen direktiivi ja yhdistetty nimikkeistö ovat siis kaksi erilaista sääntelykehystä, joita voidaan tulkita eri tavoin.
36      Jos direktiivissä 2011/64 tarkoitettu luokittelu ja yhdistettyyn nimikkeistöön ja sen selittäviin huomautuksiin perustuva luokittelu poikkeavat toisistaan, yhdistetyn nimikkeistön selittävillä huomautuksilla ei voida kyseenalaistaa tuotteiden luokittelua direktiivissä 2011/64 tarkoitettuun piippu- ja savuketupakkaluokkaan.
Kyseiset selittävät huomautukset eivät nimittäin voi vaikuttaa direktiivissä 2011/64 tarkoitettuun piippu- ja savuketupakan määritelmään. Tältä osin on todettava, että toisin kuin muissa tiettyjä valmisteveron alaisia tavaroita koskevissa direktiiveissä, kuten energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetussa neuvoston direktiivissä 2003/96/EY (EUVL 2003, L 283, s. 51), direktiivissä 2011/64 ei viitata yhdistetyn nimikkeistön koodeihin määriteltäessä kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluvaa valmistettua tupakkaa (ks. vastaavasti tuomio 11.4.2019, Skonis ir kvapas, C‑638/17, EU:C:2019:316, 45 ja 46 kohta).
37      Ensimmäiseen kysymykseen on näin ollen vastattava, että direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että tuotteen luokittelemiseksi kyseisessä säännöksessä tarkoitetuksi piippu- ja savuketupakaksi ei ole tarpeen tukeutua yhdistetyn nimikkeistön tariffinimikkeisiin ja yhdistetyn nimikkeistön selittäviin huomautuksiin.
Toinen kysymys
38      Kun otetaan huomioon ensimmäiseen kysymykseen annettu vastaus, toiseen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
Kolmas kysymys
39      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kolmannella kysymyksellään lähinnä, ovatko direktiivi 2011/64, täytäntöönpanoasetus 2017/1925 ja yhdistetyn nimikkeistön selittävät huomautukset, joissa kuvataan ja määritellään piippu- ja savuketupakan luokka samalla tavalla tullien ja valmisteverojen soveltamista varten mutta joissa samaa tuotetta voidaan kohdella eri tavalla tähän ryhmään luokittelussa sen mukaan, mitä menetelmää yhdistetyn nimikkeistön selittävissä huomautuksissa tarkoitetussa polttotestauksessa käytetään, päteviä oikeusvarmuuden yleiseen periaatteen ja erityisesti perusoikeuskirjan 49 artiklan 1 kohdassa vahvistetun nullum crimen, nulla poena sine lege ‑periaatteen kannalta, kun otetaan huomioon, että direktiivin 2011/64 säännökset ovat lähtökohtaisesti viitelainsäädäntö kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen rikosten kohteen määrittelemiseksi.
40      On todettava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on esittänyt kolmannen kysymyksen siltä varalta, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi. Kuten edellä 26–32 kohdasta ilmenee, mainittuun kysymykseen annetusta vastauksesta ilmenee tältä osin, jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta tarkistuksesta muuta johdu, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen tuote on direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuna piippu- ja savuketupakkana valmisteveron alainen tavara. Näin on, vaikka kyseistä tuotetta ei voida luokitella täytäntöönpanoasetuksessa 2017/1925 ja yhdistetyn nimikkeistön selittävissä huomautuksissa tarkoitetuksi piippu- ja savuketupakaksi, koska se ei täytä kyseisissä selittävissä huomautuksissa kuvatun polttotestin edellytyksiä.
41      Näin ollen ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko tämä eroavuus saman tuotteen luokittelussa yhteensopivaa oikeusvarmuuden periaatteen ja nullum crimen, nulla poena sine lege ‑periaatteen kanssa.
42      Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oikeusvarmuuden periaate edellyttää muun muassa, että oikeussäännöt ovat selviä ja täsmällisiä ja että niiden vaikutukset ovat ennakoitavissa, erityisesti silloin, kun näillä säännöillä voi olla yksityishenkilöille ja yrityksille epäedullisia seurauksia (ks. vastaavasti tuomio 29.1.2026, Keladis I ja Keladis II, C‑72/24 et C‑73/24, EU:C:2026:51, 163 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
43      Lisäksi perusoikeuskirjan 49 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä edellytetään, että rikokset ja niistä määrättävät rangaistukset määritellään selkeästi laissa; tämä edellytys täyttyy, kun yksityinen voi tietää kyseessä olevan säännöksen tai määräyksen sanamuodon ja tarvittaessa tuomioistuinten siitä tekemän tulkinnan perusteella, mitkä toimet tai laiminlyönnit synnyttävät sen rikosoikeudellisen vastuun
(ks. vastaavasti tuomio 9.9.2021, Ministère public (Ekstraterritoriaaliset seuraamukset), C‑906/19, EU:C:2021:715, 46 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
44      Se, että säännöstössä viitataan laajoihin käsitteisiin, joita on selkeytettävä asteittain, ei ole lähtökohtaisesti esteenä sille, että kyseisessä säännöstössä voidaan katsoa säädettävän selkeistä ja täsmällisistä säännöistä, joiden perusteella yksityisen on mahdollista ennakoida, mitkä toimet ja laiminlyönnit voivat johtaa luonteeltaan rikosoikeudellisiin seuraamuksiin. Tältä osin on tärkeää tietää, voidaanko näiden käsitteiden mahdollinen moniselitteisyyden tai epäselvyyden vaikutelma poistaa tavanomaisia laintulkintamenetelmiä käyttämällä (ks. tuomio 29.7.2024, Belgian Association of Tax Lawyers ym., C‑623/22, EU:C:2024:639, 44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
45      Viimeiseksi unionin tuomioistuin on korostanut, että vaadittu ennakoitavuuden aste riippuu suuresti kyseessä olevan säännöstön sisällöstä, sen kattamasta alasta ja sen adressaattien lukumäärästä ja laadusta. Lain ennakoitavuuden vastaista ei ole se, että kyseessä olevan henkilön on käytettävä valistuneita neuvonantajia arvioidakseen tietyn teon mahdollisia seurauksia kyseisen asian olosuhteisiin nähden järkevässä määrin. Tämä koskee erityisesti ammattilaisia, jotka ovat tottuneet siihen, että heidän on harjoitettava ammattiaan erittäin huolellisesti. Niinpä heidän voidaan edellyttää arvioivan tällaisen toiminnan riskejä huolellisesti (ks. tuomio 29.7.2024, Belgian Association of Tax Lawyers ym., C‑623/22, EU:C:2024:639, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
46      Kuten edellä 34–36 kohdasta ilmenee, käsiteltävässä asiassa asianomaiset henkilöt saattoivat unionin oikeuden tulkintamenetelmien avulla ennakoida, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen tuote voitiin luokitella direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuksi piippu- ja savuketupakaksi, vaikka sitä ei luokiteltu täytäntöönpanoasetuksessa 2017/1925 ja yhdistetyn nimikkeistön selittävissä huomautuksissa tarkoitetuksi piippu- ja savuketupakaksi.
Yhtäältä nimittäin näiden kahden sääntelykehyksen, jotka eivät ole luonteeltaan rikosoikeudellisia, teleologisesta tulkinnasta ilmenee, että niillä oli eri tavoitteet. Yhdistetyllä nimikkeistöllä pyritään täyttämään sekä yhteisen tullitariffin että Euroopan unionin ulkopuolisen kaupan tilastoinnin asettamat vaatimukset (ks. vastaavasti tuomio 12.12.2013, HARK, C‑450/12, EU:C:2013:824, 10 kohta). Direktiivin 2011/64 tavoitteena on puolestaan varmistaa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja samalla korkeatasoinen terveyden suojelu (tuomio 6.4.2017, Eko-Tabak, C‑638/15, EU:C:2017:277, 17 kohta). Toisaalta on niin, että koska direktiivissä 2011/64 ei viitata yhdistetyn nimikkeistön koodeihin kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluvan valmistetun tupakan määrittelemiseksi, sanamuodon mukaisen tulkinnan perusteella ei voitu päätellä, että täytäntöönpanoasetuksen 2017/1925 ja yhdistetyn nimikkeistön selittävien huomautusten tarkoituksena oli ratkaista tuotteiden luokittelu direktiivin 2011/64 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun piippu- ja savuketupakan luokkaan.
47      Tätä päätelmää tukee 11.4.2019 annettu tuomio Skonis ir kvapas (C‑638/17, EU:C:2019:316, 45 ja 46 kohta), josta ilmenee, että yhdistetyn nimikkeistön selittävillä huomautuksilla ei voi olla mitään vaikutusta direktiivin 2011/64 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun sikarien tai pikkusikarien määritelmään.
48      Kun otetaan huomioon edellä 44 ja 45 kohdassa mainittu oikeuskäytäntö, ei voida katsoa, että se, että direktiivissä 2011/64 ja yhdistetyssä nimikkeistössä tarkoitetun piippu- ja savuketupakan määritelmät ovat erilaisia, ei täyttäisi oikeusvarmuuden yleisen periaatteen ja perusoikeuskirjan 49 artiklan 1 kohdassa vahvistetun nullum crimen, nulla poena sine lege ‑periaatteen vaatimuksia.
49      Näin ollen unionin lainsäätäjä on kyseistä periaatetta loukkaamatta antanut eri aloilla kaksi säännöstöä, joilla on eri tavoitteet ja joiden nojalla sama tuote voidaan luokitella sovellettavan lainsäädännön mukaan eri ryhmiin.
50      Edellä esitetystä seuraa, että kolmanteen kysymykseen liittyvien näkökohtien tarkastelussa ei ole tullut esille mitään seikkaa, joka voisi vaikuttaa direktiivin 2011/64, täytäntöönpanoasetuksen 2017/1925 ja yhdistetyn nimikkeistön selittävien huomautusten pätevyyteen oikeusvarmuuden yleisen periaatteen ja perusoikeuskirjan 49 artiklan 1 kohdassa vahvistetun nullum crimen, nulla poena sine lege ‑periaatteen kannalta.
Oikeudenkäyntikulut
51      Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin yleiselle tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto, viiden tuomarin kokoonpano)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)      Valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteesta ja verokannoista 21.6.2011 annetun neuvoston direktiivin 2011/64/EU 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa
on tulkittava siten, että
tuotteen luokittelemiseksi kyseisessä säännöksessä tarkoitetuksi piippu- ja savuketupakaksi ei ole tarpeen tukeutua tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna 31.1.2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 254/2000 (EYVL 2000, L 28, s. 16), liitteessä I olevan yhdistetyn nimikkeistön, sellaisena kuin se on muutettuna 12.10.2017 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/1925, tariffinimikkeisiin ja Euroopan unionin yhdistetyn nimikkeistön selittäviin huomautuksiin.
2)      Kolmanteen kysymykseen liittyvien näkökohtien tarkastelussa ei ole tullut esille mitään seikkaa, joka voisi vaikuttaa direktiivin 2011/64, täytäntöönpanoasetuksen 2017/1925 ja yhdistetyn nimikkeistön selittävien huomautusten pätevyyteen oikeusvarmuuden yleisen periaatteen ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 artiklan 1 kohdassa vahvistetun nullum crimen, nulla poena sine lege ‑periaatteen kannalta.
Półtorak
Hesse
Steinfatt
Petrlík
Dimitrakopoulos
Julistettiin Luxemburgissa 15 päivänä huhtikuuta 2026.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: liettua.