62002CC0295_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Yhteinen maatalouspolitiikka
–
Yhdennetty hallinto‑ ja valvontajärjestelmä
–
Kotieläintukihakemus
–
Väärinkäytös
–
Seuraamukset
–
Lievemmän seuraamuksen soveltaminen takautuvasti
1. Kansallinen tuomioistuin pyytää esittämässään ennakkoratkaisupyynnössä Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95(2) tulkintaa. Kysymys on tullut esiin riita-asiassa, jossa on kyse asetuksilla N:o 3508/92(3) ja N:o 3887/92(4) perustetun yhdennetyn hallinto‑ ja valvontajärjestelmän yhteydessä maanviljelijöihin sovellettavien seuraamusten määrittämisestä.
2. Kysymyksellä halutaan selvittää, voidaanko asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdan nojalla tukihakemukseen, josta olisi asetuksen N:o 3887/92 nojalla määrättävä seuraamus, soveltaa takautuvasti myöhemmin annettua asetusta sillä perusteella, että kyseisessä asetuksessa säädetään lievemmästä seuraamuksesta saman väärinkäytöksen vuoksi.
I Pääasia
3. Pääasiana olevassa riita-asiassa ovat asianosaisina Gisela Gerken valittajana ja valittajan vastapuolena Agrarstruktur Verden (Saksa) (jäljempänä Amt), joka on Saksan liittotasavallassa toimivaltainen elin maksamaan 27.6.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 805/68(5) mukaiset palkkiot naudanlihantuottajille.
4. Gisela Gerken haki 21.12.1995 asetuksen N:o 805/68 4 b artiklan nojalla erityispalkkiota ensimmäiseen ja toiseen ikäryhmään kuuluville 12 urospuoliselle nautaeläimelle. Hakemus hylättiin seitsemän nautaeläimen osalta 12:sta sillä perusteella, ettei Gisela Gerken ollut toimittanut todistetta siitä, että kyseiset eläimet täyttivät yhteisön oikeuden mukaisen ikää koskevan edellytyksen. Amt hylkäsi palkkion myös viideltä muulta nautaeläimeltä asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädettyjen seuraamusten perusteella.
5. Kun Gisela Gerkenin esittämä oikaisuvaatimus hylättiin, hän teki valituksen Verwaltungsgerichtiin (Saksa). Valituksen käsittelyn yhteydessä seitsemästä nautaeläimestä hän toimitti kolmen osalta vaaditun ikää koskevan todisteen. Amt ilmoitti näin ollen voivansa myöntää kyseisille kolmelle eläimelle ja viidelle muulle, joiden ikä oli jo vahvistettu, alennetut palkkiot asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädettyjen seuraamusten perusteella.
6. Verwaltungsgericht hylkäsi 17.2.2000 antamallaan tuomiolla Amtin ehdotuksen. Se katsoi, että Amt oli perustellusti hylännyt Gerkenin niiden neljän eläimen palkkiota koskevan hakemuksen, joiden ikää ei ollut vahvistettu. Verwaltungsgericht katsoi kuitenkin, että Gerkenillä oli kahdeksasta muusta eläimestä oikeus täyteen palkkioon eikä vain asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan perusteella alennettuun palkkioon. Tuomioistuin katsoi, ettei kyseisessä säännöksessä asetettuja seuraamuksia voitu soveltaa käsiteltävänä olevaan tapaukseen, koska Gerken ei ollut tehnyt petollista tai virheellistä ilmoitusta. Tämän jälkeen Amt valitti Verwaltungsgerichtin päätöksestä Niedersächsisches Oberverwaltungsgerichtiin (Saksa).
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
7. Asetuksella N:o 3508/92 on otettu käyttöön tiettyjä yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyviä yhteisön tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto‑ ja valvontajärjestelmä.
8. Asetuksessa N:o 3887/92 täsmennetään tämän järjestelmän soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt erityisesti viljelijöiden laatimien tukihakemusten, tukien myöntämisedellytysten noudattamisen varmistamista koskevien tarkastusten ja näiden edellytysten noudattamatta jättämisestä määrättävien seuraamusten osalta.
9. Näitä asetuksia sovelletaan erityisesti tukiin, joita myönnetään asetuksessa N:o 805/68 tarkoitetuille naudanlihan tuottajille, ja niihin kuuluu kyseisen asetuksen 4 b artiklan mukainen urospuoliselle nautakarjalle maksettava erityispalkkio.
10. Asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 2 kohdassa kuvataan seuraamuksia, joita voidaan soveltaa viljelijään, jonka tukihakemuksessa on ilmoitettu suurempi määrä eläimiä kuin tarkastuksessa on todettu. Säännös on sanamuodoltaan seuraava:(6)
”Jos todetaan, että tukihakemuksessa ilmoitettu eläinten määrä on suurempi kuin tarkastuksessa todettu eläinten määrä, tuen määrä on laskettava todettujen eläinten määrän perusteella. Ylivoimaista estettä lukuun ottamatta ja tämän artiklan 5 kohdan soveltamisen jälkeen tukea alennetaan
a) enintään 20 eläintä koskevan tukihakemuksen osalta
– todettua ylitystä vastaava osuus, jos kyseinen ylitys on enintään kaksi eläintä,
– todettua ylitystä vastaava osuus kaksinkertaisena, jos kyseinen ylitys on enemmän kuin kaksi, mutta enintään neljä eläintä.
Jos ylitys on enemmän kuin neljä eläintä, palkkiota ei myönnetä.
b) muissa tapauksissa
– todettua ylitystä vastaava osuus, jos kyseinen ylitys on enintään 5 prosenttia,
– 20 prosenttia, jos kyseinen ylitys on enemmän kuin 5 prosenttia, mutta enintään 20 prosenttia.
Jos todettu ylitys on suurempi kuin 20 prosenttia, tukea ei myönnetä.
Ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetut osuudet on laskettava hakemuksessa ilmoitetun määrän perusteella ja b alakohdassa tarkoitetut osuudet todetun määrän perusteella.
Jos kyseessä on kuitenkin tahallisesti tai törkeästä tuottamuksesta tehty virheellinen ilmoitus
– asianomaiselle viljelijälle ei myönnetä tukea kyseisestä tukijärjestelmästä asianomaisen kalenterivuoden osalta
ja
– jos kyseessä on tahallisesti tehty virheellinen ilmoitus, viljelijälle ei myönnetä tukea samasta tukijärjestelmästä seuraavan kalenterivuoden osalta.
– – ”
11. Asetus N:o 3887/92 on kumottu ja korvattu komission asetuksella (EY) N:o 2419/2001,(7) joka on annettu 11.12.2001 ja joka on tullut voimaan 13.12.2001.
12. Asetuksen N:o 2419/2001 44 artiklan 1 kohdassa säädetään, että siinä ”säädettyjä vähennyksiä ja poissulkemisia ei sovelleta, jos viljelijä on esittänyt asiasisällöllisesti oikeaa tietoa tai jos hän voi muuten osoittaa, että virhe ei ole hänen tekemänsä”.
13. Asetuksen N:o 2419/2001(8) 53 artiklan 1 kohdan mukaan asetusta N:o 3887/92 sovelletaan edelleen tukihakemuksiin, jotka liittyvät ennen 1.1.2002 alkaviin markkinointivuosiin tai palkkiokausiin. Sitä vastoin asetusta N:o 2419/2001 sovelletaan tukihakemuksiin, jotka liittyvät 1.1.2002 alkaviin markkinointivuosiin tai palkkiokausiin.(9)
14. Asetuksella N:o 2988/95 puolestaan on luotu yhteinen oikeudellinen kehys kaikille yhteisöjen politiikan kattamille aloille, jotta voitaisiin varmistaa yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten tehokas torjunta.(10) Siinä annetaan näin ollen yleinen säännöstö, joka koskee muun muassa yhteisön oikeuteen kohdistuviin väärinkäytöksiin sovellettavia seuraamuksia.(11)
15. Edellä mainitun asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa määritellään käsite ”väärinkäytös” ”jokai[seksi] yhteisön oikeuden säännöksen tai määräyksen rikkomi[seksi], joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko yhteisöjen – – talousarviolle”.
16. Saman asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Hallinnollista seuraamusta ei voi määrätä, jos seuraamuksesta ei ole ennen väärinkäyttöä säädetty yhteisön säännöksellä. Jos yhteisön säännöstöihin sisältyviä hallinnollisia seuraamuksia koskevia säännöksiä muutetaan myöhemmin, sovelletaan lievempiä määräyksiä takautuvasti.”
III Ennakkoratkaisukysymys
17. Valittaja valitti asiasta Niedersächsisches Oberverwaltungsgerichtiin, joka totesi, että riidanalaiseen tukihakemukseen liittyy väärinkäytös, josta olisi määrättävä asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukainen seuraamus.
18. Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht totesi, ettei Gisela Gerken ollut esittänyt todistetta siitä, että ilmoitetuista 12 nautaeläimestä neljä täyttivät ikävaatimuksen, ja että asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisen luetelmakohdan mukaan tuen määrää oli alennettava todettua ylitystä vastaavalla osuudella kaksinkertaisena, kun kyseinen ylitys on enintään neljä eläintä. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin totesi lisäksi, että yhteisöjen tuomioistuin on todennut asiassa Schilling vastaan Nehring(12) 16.5.2002 annetussa tuomiossa, että kyseisessä 10 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädettyjä seuraamuksia sovelletaan, vaikka ilmoitetun eläinten määrän ja tarkastuksessa todetun eläinten määrän välinen ero ei johdu hakijan antamista virheellisistä tiedoista vaan siitä, että palkkion myöntämisen edellytykset eivät täyty tiettyjen yksittäisten eläinten osalta. Näin ollen asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädettyjä seuraamuksia olisi periaatteessa sovellettava Gisela Gerkeniin.
19. Valitustuomioistuin korosti kuitenkin, ettei Gisela Gerken asetuksen N:o 2419/2001 44 artiklan 1 kohdan mukaisesti ollut tehnyt virhettä.
20. Valittaja oli päinvastoin liittänyt tukihakemukseensa Landkreis Verdenin virkaeläinlääkärin todistuksen, jonka mukaan kyseiset naudat olivat vapaita valkoveritaudista. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneessä tuomioistuimessa todettiin, että Amt oli vuoden 1996 alkuun saakka hyväksynyt tällaiset todistukset päteväksi osoitukseksi eläinten iästä. Tuomioistuimessa todettiin myös, että Amt oli muuttanut edellä mainittua hallinnollista käytäntöään kahden, maaliskuussa ja kesäkuussa 1996 annetun ministeriön päätöksen nojalla ensimmäisen kerran sen jälkeen, kun Gerken oli saattanut valituksensa sen käsiteltäväksi. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin katsoo näin ollen, että Gisela Gerken on esittänyt asetuksen N:o 2419/2001 44 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut ”sisällöllisesti oikeat tiedot”.
21. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee edellä esitetyn perusteella, onko käsiteltävänä olevaan riita-asiaan sovellettava asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädettyjä seuraamuksia. Asetuksen N:o 2419/2001 53 ja 54 artiklan mukaan asetusta N:o 3887/92 on sovellettava käsiteltävänä olevaan riita-asiaan, koska kyseessä on ajankohtaa 1.1.2002 edeltävä markkinointivuosi. Asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdassa säädetään kuitenkin nimenomaan, että jos yhteisön säännöstöihin sisältyviä hallinnollisia seuraamuksia koskevia säännöksiä muutetaan myöhemmin, sovelletaan lievempiä määräyksiä takautuvasti. Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht tiedustelee nyt käsiteltävänä olevassa asiassa, onko lievempien määräysten takautuvaa soveltamista koskeva periaate asetettava asetuksen N:o 2419/2001 53 ja 54 artiklassa annettujen siirtymäsäännösten edelle. Kansallinen tuomioistuin on tässä tilanteessa lykännyt päätöksen tekemistä ja esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko tuen määrää vähennettävä asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisen luetelmakohdan nojalla myös silloin, kun urospuolisista nautaeläimistä myönnettävää erityispalkkiota ei voida myöntää tilanhaltijalle oikeudellisista syistä, mutta tämä on kuitenkin esittänyt asetuksen – – N:o 2419/2001 44 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua asiasisällöllisesti oikeata tietoa, tai hän voi muuten osoittaa, ettei virhe ole hänen tekemänsä?”
IV Esitetyn kysymyksen tarkastelu
22. Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht tiedustelee esittämällään ennakkoratkaisukysymyksellä, onko asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kun kyseessä on asetuksen N:o 3887/92 soveltamisalaan kuuluva kotieläintukihakemus, johon liittyy väärinkäytös, johon sovelletaan kyseisessä asetuksessa asetettua seuraamusta, toimivaltaiset viranomaiset voivat soveltaa takautuvasti asetuksen N:o 2419/2001 säännöksiä, vaikka ne ovat tulleet voimaan riita-asian tosiseikkojen tapahtumisajankohdan jälkeen, sillä perusteella, että viimeksi mainitussa asetuksessa säädetään lievempien rangaistusten soveltamisesta kyseiseen menettelyyn.
23. Kuten ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin on todennut, kysymyksen tarkastelu on perustettava asiassa C‑354/95, National Farmers’ Union ym., 17.7.1997 annettuun tuomioon.(13)
24. Edellä mainitussa asiassa yhteisöjen tuomioistuin on tarkastellut nyt käsiteltävänä olevan kaltaista seikkaa, jossa oli kyse asetuksen N:o 3887/92 soveltamisalaan kuuluvasta pinta-alatukihakemuksesta. Tarkemmin sanoen kyseisessä asiassa oli määriteltävä, sallitaanko asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdassa, että sellaiseen pinta-alatukihakemukseen, johon olisi sovellettava asetuksen N:o 3887/92 9 artiklan nojalla seuraamusta, sovelletaan takautuvasti myöhemmin annetun asetuksen, eli asetuksen N:o 1648/95 säännöksiä sillä perusteella, että viimeksi mainitussa asetuksessa sääd ettiin tietyssä mielessä lievemmistä seuraamuksista kuin asetuksen N:o 3887/92 9 artiklassa.
25. Yhteisöjen tuomioistuin vastasi edellä esitettyyn kysymykseen myöntävästi erityisesti sillä perusteella, että
”kuten asetuksen N:o 2988/95 kymmenennestä perustelukappaleesta ilmenee, yksi tämän asetuksen tavoitteista on antaa ’yhteisön säännöstöä ja tämän asetuksen voimaan tullessa voimassa olevien yhteisön erityisten sääntöjen määräyksiä noudattaen, aiheelliset säännökset, jotta vältyttäisiin yhteisön taloudellisten seuraamusten ja kansallisten rikosoikeudellisten seuraamusten kasaantumiselta samojen seikkojen perusteella samalle henkilölle’. Näin ollen tästä asetuksesta seuraa, että sitä sovelletaan myös sen voimaantulohetkellä voimassa olleisiin yhteisön asetuksiin, asetus N:o 3887/92 mukaan lukien”.(14)
26. Edellä esitetystä seuraa periaatteessa, että asetusta N:o 2988/95 sovelletaan asetukseen N:o 3887/92 ja että näin ollen viimeksi mainitun asetuksen soveltamisalaan kuuluviin tukihakemuksiin voidaan soveltaa takautuvasti myöhemmin annetuissa asetuksissa säädettyjä lievempiä seuraamuksia.
27. Asetuksen N:o 2988/95(15) 2 artiklan 2 kohdasta seuraa kuitenkin, että jotta tiettyä säännöstä voitaisiin soveltaa takautuvasti tiettyyn tapaukseen, on täytettävä neljä seuraavaa edellytystä:
– taloudellinen toimija on syyllistynyt asetuksen N:o 2988/95 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun väärinkäytökseen
– kyseiseen väärinkäytökseen sovelletaan asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua seuraamusta
– seuraamuksen perustana olevia yhteisön säännöksiä on muutettu myöhemmin ja
– myöhemmin annetuissa säännöksissä säädetään alun perin säädettyä lievemmästä seuraamuksesta.
28. On kiistatonta, että edellä mainitut edellytykset täyttyvät nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa.
29. Ensiksi tiedetään, että viljelijän on esittäessään kotieläintukihakemuksen yhdennetyn hallinto‑ ja valvontajärjestelmän yhteydessä ilmoitettava ainoastaan ne kotieläimet, jotka täyttävät asiaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä kyseisten tukien myöntämiselle asetetut eri edellytykset.(16) Esittäessään palkkiohakemuksen nautaeläimistä, joiden hän ei ollut osoittanut täyttävän ikävaatimusta, Gerken syyllistyi asetuksen N:o 2988/95 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun väärinkäytökseen, sillä hän syyllistyi ”yhteisön oikeuden säännöksen tai määräyksen [rikkomiseen, joka johtui] teosta tai laiminlyönnistä ja jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko yhteisöjen – – talousarviolle – – perusteettoman menon takia”.
30. Toiseksi on kiistatonta, että tuen kertasumman vähentäminen ja tuen täydellinen poistaminen ovat asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja hallinnollisia seuraamuksia. Tämä seikka johtuu sekä asetuksen N:o 3887/92 yhdeksännestä perustelukappaleesta että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä,(17) jossa käytetään nimenomaan käsitettä seuraamus, kun siinä viitataan asetuksen N:o 3887/92 9 artiklan ja 10 artiklan 2 kohdan nojalla sovellettaviin toimenpiteisiin.(18)
31. Kolmanneksi edellä on todettu, että asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 2 kohta on muutettu myöhemmin, sillä se on kumottu ja korvattu asetuksen N:o 2419/2001 säännöksillä.
32. Lopuksi neljännestä edellytyksestä voidaan todeta, että on kiistatonta, että yhteisön uusissa säännöksissä säädetään alun perin säädettyjä lievemmistä seuraamuksista. Asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisen luetelmakohdan mukaan nyt käsiteltävänä olevan kaltaisessa väärinkäytöstapauksessa tuen kertasummaa olisi vähennettävä, mutta asetuksen N:o 2419/2001 44 artiklan 1 kohdan mukaan tukea ei voitaisi vähentää eikä poistaa. Näin ollen asetuksessa N:o 3887/92 säädettyä seuraamusta ei yksinkertaisesti voida soveltaa.
33. Kaiken edellä esitetyn perusteella kansallisen tuomioistuimen olisi voitava asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdan nojalla soveltaa takautuvasti Gerkenin palkkiohakemukseen asetuksen N:o 2419/2001 edullisempia säännöksiä.
34. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin epäröi kuitenkin edellä esitetyn ratkaisun soveltuvuutta(19) ja katsoo, että myös jäljempänä esitettävät seikat olisi otettava huomioon.
35. Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht toteaa, että asetuksessa N:o 2419/2001 annetaan erityisiä säännöksiä asetusten N:o 3887/92 ja N:o 2419/2001 ajallisesta soveltamisesta. Asetusta N:o 3887/92 sovelletaan asetuksen N:o 2419/2001 53 ja 54 artiklan nojalla tukihakemuksiin, jotka liittyvät ennen 1.1.2002 alkaviin markkinointivuosiin, kun taas asetusta N:o 2419/2001 sovelletaan tukihakemuksiin, jotka liittyvät 1 päivästä tammikuuta 2002 alkaviin markkinointivuosiin. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin pohtiikin, onko edellä mainittujen säännösten ja asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdan välillä ristiriita, jonka vuoksi viimeksi mainitun asetuksen mukaan asetusta N:o 2419/2001 on sovellettava 1.1.2002 edeltäneitä markkinointivuosia koskeviin tukihakemuksiin.
36. On totta, että asetuksen N:o 2419/2001 53 ja 54 artiklassa annetaan siirtymäsäännöksiä, jotka koskevat asetusten N:o 3887/92 ja N:o 2419/2001 ajallista soveltamista. Edellä esitetystä on käynyt ilmi, että asetuksen N:o 2419/2001 53 artiklan 1 kohdassa kumotaan asetus N:o 3887/92, mutta siinä säädetään myös, että tätä sovelletaan edelleen tukihakemuksiin, jotka liittyvät ennen 1.1.2002 alkaviin markkinointivuosiin tai palkkiokausiin. Saman asetuksen 54 artiklassa säädetään puolestaan, että asetus N:o 2419/2001 tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä(20) ja että sitä sovelletaan tukihakemuksiin, jotka liittyvät 1.1.2002 alkaviin markkinointivuosiin tai palkkiokausiin.
37. En kuitenkaan katso kuten ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin, että edellä mainituilla säännöksillä estettäisiin asetuksen N:o 2419/2001 44 artiklan 1 kohdan soveltaminen nyt esillä olevaan pääasiaan.
38. Palautettakoon mieliin, että asetuksen N:o 2988/95 tarkoituksena on torjua tehokkaasti yhteisöjen taloudellisia etuja vahingoittavat toimet kaikilla aloilla.(21) Siinä annetaan yhteisiä sääntöjä ja periaatteita kaikille yhteisöjen politiikan kattamille aloille,(22) muun muassa yhteiselle maatalouspolitiikalle. Lisäksi asetuksen N:o 2988/95 johdannossa todetaan nimenomaan, että väärinkäytösten tunnusmerkistöt täyttävistä menettelyistä sekä näihin liittyvistä seuraamuksista säädetään alakohtaisissa säännöstöissä ” tämän asetuksen
[N:o 2988/95] mukaisesti ”.(23)
39. Edellä esitetystä seuraa, että lainsäätäjä on vahvistanut useita yleisiä periaatteita, joita sovelletaan yhteisön oikeuden väärinkäytösten valvontaan ja niistä määrättäviin seuraamuksiin ja vaatinut, että kaikissa alakohtaisissa asetuksissa noudatetaan näitä periaatteita.
40. Asetuksessa N:o 2419/2001, joka on annettu myöhemmin kuin asetus N:o 2988/95, ei kuitenkaan kumota viimeksi mainitun asetuksen 2 artiklan 2 kohtaa. Ensin mainitussa asetuksessa ei ole nimenomaista tai implisiittistä säännöstä, jonka perusteella voitaisiin katsoa, että yhteisön lainsäätäjä olisi kumonnut – tai olisi aikonut kumota – lievempien seuraamusten takautuvaa soveltamista koskevan periaatteen.
41. Näin ollen katson, että asetuksen N:o 2419/2001 53 ja 54 artiklassa annettuja siirtymäsäännöksiä on tulkittava yhdenmukaisesti asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdan kanssa. Koska päinvastaista mainintaa ei ole, niitä on tulkittava siten, että niitä on sovellettava, ”jollei” lievempien seuraamusten takautuvan soveltamisen periaatteesta ”muuta johdu”.
42. Kuten komissio on korostanut,(24) päinvastaisella ratkaisulla poistettaisiin asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdalta sen tehokas vaikutus. Koska useimmissa – ellei kaikissa – yhteisön asetuksissa säädetään niiden ajallisesta soveltamisesta, päinvastainen ratkaisu estäisi jatkuvasti lievempien seuraamusten takautuvan soveltamisen periaatteen soveltamisen. Tällainen ratkaisu olisi täysin vastoin lainsäätäjän nimenomaista aikomusta soveltaa kyseistä periaatetta mahdollisimman laajasti.
43. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa sille esitettyyn ennakkoratkaisukysymykseen, että asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että kansallinen tuomioistuin soveltaa takautuvasti Gisela Gerkenin tukihakemukseen asetuksen N:o 2419/2001 44 artiklan 1 kohdassa säädettyjä, edullisempia säännöksiä.
V Ratkaisuehdotus
44. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa esitettyyn kysymykseen seuraavasti:
Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että toimivaltaisten viranomaisten on sovellettava tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto‑ ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 23 päivänä joulukuuta 1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3887/92 soveltamisalaan kuuluvia kotieläintukihakemuksia koskevassa tapauksessa, johon liittyy väärinkäytös, josta määrätään kyseisen asetuksen nojalla seuraamus, takautuvasti tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto‑ ja valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 11 päivänä joulukuuta 2001 annettua komission asetusta (ETY) N:o 2419/2001, jos siinä on säädetty kyseiseen menettelyyn sovellettavista lievemmistä seuraamuksista.
(1) .
(2)  –	EYVL L 312, s. 1.
(3)  –	Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto‑ ja valvontajärjestelmästä 27 päivänä marraskuuta 1992 annettu neuvoston asetus (EYVL L 355, s. 1).
(4)  –	Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto‑ ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 23 päivänä joulukuuta 1992 annettu komission asetus (EYVL L 391, s. 36).
(5)  –	Naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annettu asetus (EYVL L 148, s. 24). Asetuksen asiassa ratkaisevana ajankohtana voimassa ollut versio on annettu naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 805/68 muuttamisesta sekä naudanlihantuottajia koskevan erityispalkkiojärjestelmän yleisistä säännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 468/87 ja emolehmien pitämistä koskevasta palkkiojärjestelmästä annetun asetuksen (ETY) N:o 1357/80 kumoamisesta 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2066/92 (EYVL L 215, s. 49; jäljempänä asetus N:o 805/68).
(6)  –	Sellaisena kuin se on muutettuna 6.7.1995 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1648/95 (EYVL L 156, s. 27).
(7)  –	Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto‑ ja valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annettu asetus (EYVL L 327, s. 11).
(8)  –	Sellaisena kuin se on oikaistuna (EYVL 2002, L 7, s. 48).
(9)  –	Asetuksen N:o 2419/2001 54 artiklan 2 kohta.
(10)  –	Asetuksen N:o 2988/95 neljäs perustelukappale.
(11)  –	Asetuksen N:o 2988/95 1 artiklan 1 kohta.
(12)  –	Asia C‑63/00, Kok. 2002, s. I‑4483.
(13)  –	Kok. 1995, s. I‑4559.
(14)  – Ks. edellä alaviitteessä 13 mainittu asia National Farmers’ Union ym. (tuomion 39 kohta). Yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut kyseisessä asiassa tehdyn analyysin asiassa C‑304/00, Strawson ja Gagg & Sons, 19.11.2002 annetussa tuomiossa (Kok. 2002, s. I‑10737, 46 kohta).
(15)  –	Ks. myös edellä alaviitteessä 13 mainittu asia National Farmers’ Union ym. (tuomion 40 kohta) ja edellä alaviitteessä 14 mainittu asia Strawson ja Gagg & Sons (tuomion 46 kohta).
(16)  –	Ks. edellä alaviitteessä 12 mainittu asia Schilling ja Nehring (tuomion 33 kohta) sekä alaviitteessä 14 mainittu asia Strawson ja Gagg & Sons (tuomion 38 kohta).
(17)  –	Ks. pinta-alatukihakemuksiin asetuksen N:o 3887/92 9 artiklan nojalla sovellettavista seuraamuksista edellä alaviitteessä 13 mainittu asia National Farmers’ Union ym. (tuomion 40 kohta) ja alaviitteessä 14 mainittu asia Strawson ja Gagg & Sons (tuomion 46 kohta). Ks. kotieläinpalkkiohakemuksiin asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 2 kohdan nojalla sovellettavista toimenpiteistä edellä alaviitteessä 12 mainittu asia Schilling ja Nehring (tuomion 26 ja 27 kohta).
(18)  –	Ks. tässä yhteydessä myös edellä alaviitteessä 12 mainitussa asiassa Schilling ja Nehring esittämäni ratkaisuehdotus (37–40 kohta).
(19)  –	Ks. ennakkoratkaisupyyntö (s. 10).
(20)  –	Toisin sanoen 13.12.2001.
(21)  –	Ks. kyseisen asetuksen kolmas perustelukappale.
(22)  –	Ks. kyseisen asetuksen neljäs perustelukappale.
(23)  –	Ks. kyseisen asetuksen viides perustelukappale (kursivointi tässä).
(24)  –	Ks. kirjalliset huomautukset (15 ja 16 kohta).