61985CO0293_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, registreret paa Domstolens justitskontor den 2 . oktober 1985, har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 185 og procesreglementets artikel 83 indgivet begaering om foreloebige forholdsregler med paastand om, at kongeriget Belgien paalaegges straks at traeffe de noedvendige foranstaltninger for, indtil Domstolen har truffet afgoerelse i hovedsagen, at sikre studerende med statsborgerskab i andre medlemsstater adgang til universitetsundervisningen i Belgien paa samme betingelser som indenlandske studerende .
2 Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber har samme dag i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler det i medfoer af EOEF-traktatens artikler 5 og 7, idet der er indfoert et supplerende indskrivningsgebyr, herefter kaldet »studieafgiften«, som skal betales af studerende med statsborgerskab i andre medlemsstater .
3 Sagsoegte har indgivet skriftligt indlaeg den 14 . oktober 1985 . Parterne har afgivet mundtlige indlaeg den 23 . oktober 1985 .
4 Kommissionen har i retsmoedet under hensyn til Domstolens dom af 13 . februar 1985 ( Gravier, sag 293/83 ) aendret sin begaering om foreloebige forholdsregler . Der nedlaegges herefter paastand om, at det paalaegges kongeriget Belgien straks at traeffe de noedvendige foranstaltninger for, indtil Domstolen har truffet afgoerelse i hovedsagen, at sikre studerende, der er statsborgere i andre medlemsstater, adgang til den faglige uddannelse ved de hoejere laereanstalter i Belgien paa samme betingelser som indenlandske studerende .
5 Det fremgaar af sagen, at den sag, som Kommissionen har anlagt i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169, er rettet mod en raekke bestemmelser i den belgiske lov af 21 . juni 1985 om undervisning og uddannelse ( Moniteur belge af 6 . 7 . 1985 ). Sagsoegeren er af den opfattelse, at en raekke bestemmelser i denne lov, der er blevet gennemfoert for at loese spoergsmaalene om adgang til uddannelse og om studieafgift, ikke er forenelige med dommen i Gravier-sagen, der statuerede forskelsbehandling, der er forbudt ved traktatens artikel 7, saafremt studerende, der er statsborgere i andre medlemsstater, som betingelse for at faa adgang til fagundervisning skal betale en studieafgift, der ikke skal betales af indenlandske studerende .
6 De paatalte bestemmelser har ikke alle samme anvendelsesomraade . Nogle vedroerer specielt universitetsundervisningen, andre vedroerer kun andre former for undervisning . I forbindelse med begaeringen om foreloebige forholdsregler tages der alene sigte paa bestemmelserne om universitetsundervisningen, her artiklerne 16, stk . 1 og 16, stk . 2, i loven af 21 . juni 1985 .
7 Inden disse to artikler gennemgaas, skal der kort goeres rede for forholdene i Belgien inden gennemfoerelsen af loven af 21 . juni 1985 .
8 Princippet om, at folkeskole-og gymnasieuddannelsen inden for de bestaaende uddannelsesomraader, det offentlige undervisningssystem og de statsstoettede friskoler, skal vaere gratis, er hjemlet ved artikel 12 i loven af 29 . maj 1959 . Siden 1972 har de hoejere laereanstalter haft tilladelse til at opkraeve indskrivningsgebyr fastsat til 12 000 BFR Den belgiske regering indfoerte fra aaret 1976/1977 yderligere et indskrivningsgebyr, herefter kaldet studieafgiften, der skal betales af udenlandske studerende, hvis foraeldre ikke bor i Belgien . Med hensyn til universitetsundervisningen blev studieafgiften, der beloebsmaessigt kan variere fra 80 000- 265 000 BFR, indfoert ved artikel 85 i lov af 15 . januar 1976 om aendring af artikel 27 i loven af 27 . juli 1971 om finansiering af og kontrol med de hoejere laereanstalter .
9 Artikel 16, stk 1, i loven af 21 . juni 1985 havde til formaal at aendre artikel 27 i foernaevnte lov af 27 . juli 1971, med henblik paa, at der kunne gives stoette til studerende, der er vandrende arbejdstagere eller gift med saadanne . Derimod var det med bestemmelsen ikke hensigten at indfoere stoette til andre studerende, der er statsborgere i EOEF ' s medlemsstater, og at fritage dem for pligten til at betale studie- afgift, naar de er rejst til Belgien for at gennemfoere universitetsstudier . Artikel 1, stk . 10, i gennemfoerelsesanordningen af 30 . august 1985 vedroerende artikel 59 i lov af 21 . juni 1985 bestemmer derimod, at studerende med statsborgerskab i en anden af EOEF ' s medlemsstater, der foelger undervisning inden for faglig uddannelse, er fritaget for betaling af studieafgiften . Det bemaerkes endvidere, at undervisningsministeren for den fransktalende befolkningsgruppe den 2 . september 1985 tilsendte universitetsrektorerne en skrivelse, hvori han fastslog, at »som foelge af Gravier-sagen og den virkning, som dommen i denne sag har haft paa udviklingen af EOEF-retten, kan ekstragebyrerne ... ikke laengere kraeves betalt af immatrikulerede studerende med statsborgerskab i EOEF-landene« .
10 Artikel 16, stk.2 i lov af 21 . juni 1985 tillader udtrykkeligt de hoejere laereanstalter at naegte at optage studerende, som der ikke ydes noget tilskud til . Artikel 27, stk . 3, litra f ), i lov af 27 . juli 1971 bestemmer, at der hoejst kan gives tilskud til udenlandske studerende i et antal paa hoejst 2% af det samlede antal gyldigt optagne belgiske studerende for det foregaaende akademiske aar .
11 Af sammenhaengen mellem disse to bestemmelser og foernaevnte artikel 16, stk . 1, fremgaar det, at den belgiske stat kun yder tilskud til 2% af de udenlandske studerende, og at EF-studerende, der rejser til Belgien alene med det formaal at foelge universitetsstudier, betragtes som udlaendinge . Universitetsrektorerne har ifoelge belgisk lovgivning saaledes tilladelse til at naegte at optage EF-studerende, fordi disse saedvanligvis ikke tages i betragtning ved finansieringen, hvilket endog gaelder, selv om de er rede til at betale den kraevede studieafgift .
12 Som betingelse for at fremme en begaering om foreloebige forholdsregler som den foreliggende, foreskriver procesreglementets artikel 83, stk . 2, dels at begaeringen skal angive de omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed, dels af noedvendigheden af den begaerede forholdsregel umiddelbart skal forekomme berettiget af faktiske og retlige grunde .
13 Sagsoegeren har i den forbindelse paaberaabt sig en raekke anbringender, der umiddelbart skal goere det berettiget at traeffe de forholdsregler, som der er nedlagt paastand om . Paa grundlag af det princip, som Kommissionen mener at have paavist i sagen i hovedsagen, og hvorefter universitetsstudier angaar den studerendes faglige uddannelse, jfr . EOEF-traktatens artikel 128 og foernaevnte dom i Gravier-sagen, er den af den opfattelse, at indfoerelsen i belgisk lovgivning af artikel 16, stk . 1, i loven af 21 . juni 1985, uden at denne artikel hjemler fritagelse for studieafgiften for statsborgere fra faellesskabslandene, der rejser til Belgien alene for dér at foelge universitetsundervisningen, indebaerer en tilsidesaettelse af dommen i Gravier-sagen og udgoer en efter artikel 7 forbudt forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet, for saa vidt som en saadan studieafgift ikke kraeves betalt af belgiske studerende . Kommissionen er af den opfattelse, at skrivelsen fra undervisningsministeren for den fransktalende befolkningsgruppe af 2 . september 1985, hvori universitetsrektorerne opfordres til ikke at opkraeve studieafgiften hos studerende fra EOEF-landene, ikke udgoer en foranstaltning, der er tilstraekkelig til at beskytte de faellesskabsstuderende . Universiteterne, isaer de private, men ogsaa de statslige, kan saaledes paaberaabe sig deres retlige status og deres budgetmaessige og oekonomiske autonomi til stoette for at respektere lovens bogstav og ikke foelge ministerens instrukser . Kommissionen har endvidere gjort gaeldende, at denne skrivelse er genkaldelig og naar som helst kan aendres .
14 Sagsoegeren har ligeledes over for kongeriget Belgien paatalt, at man dér har gennemfoert artikel 16, stk . 2, i lov af 21 . juni 1985, idet artiklen bestemmer, at universiteterne kan naegte at optage studerende, som der ikke ydes tilskud til . Artiklen kan medfoere yderligere forskelsbehandling af faellesskabsstuderende, der rejser til Belgien alene for dér at foelge universitetsstudier . Som foelge af anvendelsen af denne artikel i forbindelse med de oevrige lovbestemmelser, der er naevnt i naervaerende kendelses grund 11, kan faellesskabsstuderende saaledes fremover risikere at blive naegtet optagelse paa et belgisk universitet, mens belgiske studerende ikke kan afvises med den samme begrundelse . Kommissionen har fremhaevet, at universiteterne vil vaere saa meget mere tilboejelige til at afvise faelleskabsstuderende, der naegter at betale studieafgiften, som de ikke modtager tilskud for saadanne studerende . At afslaa optagelse kan derfor fremtraede som det eneste mulige alternativ for universiteter, som soeger at opnaa en driftsoekonomi, og det gaelder, selv om en faellesskabsstuderende tilbyder at betale studieafgiften, da studieafgiften kun daekker 50% af universiteternes reelle omkostninger .
15 Heroverfor har kongeriget Belgien i de indlaeg, som det har afgivet under sagen om foreloebige forholdsregler, indledningsvis fremsat formalitetsindsigelse med hensyn til taktatbrudssagen . Det anfoeres naermere, at Kommissionen ikke har overholdt procesgarantierne i traktatens artikel 169, idet den kun har givet sagsoegte yderst korte frister i forbindelse med denne sag . Sagsoegte finder endvidere, at ingen af de af sagsoegeren paaberaabte anbringender er af en saadan beskaffenhed, at de godtgoer noedvendigheden af foreloebige forholdsregler . Sagsoegte er tillige af den opfattelse, at dommen i Gravier-sagen alene har afgjort spoergsmaalet om fagundervisning, og at loven af 21 . juni 1985 indebaerer en praecis gennemfoerelse af de principper, der ligger til grund denne dom, idet dommens virkninger er begraenset til teknisk fagundervisning, mens universitetsundervisningen ikke er omfattet . Sagsoegte har ligeledes fremhaevet, at vedtagelsen af artikel 16, stk . 2, i kongeriget Belgien ikke har haft til formaal at diskriminere udenlandske studerende i forhold til belgiske studerende, men i lovform skal bekraefte rektorernes ret til at afvise studerende, der for tredje gang paabegynder et studieaar, hvad enten de er belgiere eller udlaendinge .
16 Henset til disse meningsforskelle findes der at maatte foretages en praecis afgraensning af de rejste problemer og en undersoegelse af dem i lyset af dommen i Gravier-sagen . Det centrale problem er, om det er i overensstemmelse med faellesskabsretten og navnlig dommen i Gravier-sagen, at der med et krav om betaling af studieafgift som betingelse for at faa adgang til et universitetsstudium, herunder endog et studium, der vil kunne henfoeres under begrebet faglig uddannelse, alene laegges en oekonomisk hindring i vejen for studerende, der er statsborgere i andre medlemsstater .
17 Det fremgaar af dommen i Gravier-sagen, at vilkaarene for adgang til faglig uddannelse henhoerer under traktatens anvendelsesomraade, og at der foreligger en paa grundlag af nationalitet forbudt forskelsbehandling efter traktatens artikel 7, saafremt studerende, der er statsborgere i andre medlemsstater, som betingelse for at faa adgang til fagundervisning skal betale en studieafgift, der ikke betales af indenlandske studerende .
18 Under en sag om foreloebige forholdsregler er det umuligt for Domstolen at afgoere, om universitetsstudier udgoer en del af den faglige uddannelse, saaledes som dette begreb er fastlagt i dommen i Gravier-sagen, uden at praejudicere afgoerelsen i realiteten . Efter det oplyste kan det imidlertid ikke afvises, at visse universitetsstudier, saerlig saadanne, der foerer til en kompetence inden for en profession, et fag eller en bestemt stilling, eller som giver den saerlige faerdighed, der kraeves for at udoeve en saadan profession, et saadant fag eller en saadan stilling, kan henhoere under begrebet fagundervisning, og som derfor ikke kan undergives varierende adgangsbetingelser alt efter, i hvilket EF-land de uddannelsessoegende har statsborgerskab . Da artikel 16, stk . 1, i lov af 21 . juni 1985 paalaegger studerende med statsborgerskab i andre medlemsstater, som oensker at gennemfoere universitetsstudier i Belgien, betaling af en studieafgift, selv i tilfaelde, hvor disse synes at vaere snaevert forbundet med faglig uddannelse, vil de af sagsoegeren paaberaabte grunde derfor kunne antages umiddelbart at berettige, at begaeringen om foreloebige forholdsregler tages til foelge
19 Selv om det kan antages, at sagsoegeren i denne sag har fremlagt faktiske og retlige grunde, hvorefter den begaerede foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget, skal Domstolen tillige vurdere, om en saadan foranstaltning er uopsaettelig og noedvendig for at undgaa en alvorlig og uoprettelig skade .
20 Sagsoegeren har i den forbindelse gjort gaeldende, at det akademiske aar allerede er begyndt, og at de faellesskabsstuderende hurtigst muligt boer vide, om de i det mindste foreloebig kan optages, eller om de tvaertimod alt efter deres oekonomiske forhold enten maa betale studieafgiften eller afstaa fra planlagte eller allerede paabegyndte studier . Sagsoegeren finder det aabenbart, at de studerende fra Faellesskabet, der naegtes optagelse eller genoptagelse, fordi de ikke kan betale studieafgiften, lider en alvorlig og uoprettelig skade . Den EF-studerende, der har accepteret at betale studieafgiften, befinder sig i den samme situation i betragtning af de under tiden meget hoeje beloeb, som de har maattet laegge ud . Den uoprettelige skade bliver endog mere aabenbar i tilfaelde, hvor en studerende fra Faellesskabet, der er rede til at betale studieafgiften, naegtes optagelse i medfoer af artikel 16, stk . 2, i loven af 21 . juni 1985 .
21 Kongeriget Belgien har bestridt, at den betingelse om uopsaettelighed, der gaelder i forbindelse med begaeringer om foreloebige forholdsregler, er opfyldt . Ifoelge sagsoegte boer der herved laegges vaegt paa, at loven om indfoerelse af den studieafgift, der skal betales af udenlandske studerende, har eksisteret siden 1976 og aldrig tidligere er blevet anfaegtet af sagsoegeren . Sagsoegte har endvidere fremhaevet, at der saedvanligvis kun anordnes foreloebige forholdsregler i forbindelse med en traktatbrudssag, dersom medlemsstaten pludseligt har aendret sin lovgivning paa en aabenbart traktatstridig maade, hvilket ikke kan antages, eftersom kongeriget Belgien ved loven af 21 . juni 1985 noeje har gennemfoert de principper, der foelger af dommen i Gravier-sagen . De EF-studerendes skade ved at betale studieafgiften, finder sagsoegte hverken alvorlig eller uoprettelig, eftersom afgiften kan tilbagebetales, saafremt det senere statueres, at opkraevningen af studieafgiften er sket med urette . Kongeriget Belgien er af den opfattelse, at den skade, som de studerende fra Faellesskabet lider ved at betale studieafgiften, under alle omstaendigheder skal ses i sammenhaeng med den skade, der tilfoejes de belgiske universiteter, hvis de forpligtes til at optage de studerende uden at faa hverken tilskud eller bidrag fra den studerende selv til studieudgifterne .
22 Paa grundlag af de oplysninger, der er meddelt Domstolen i retsmoedet af kongeriget Belgien, synes det isaer at vaere EF-studerende med oensker om optagelse paa et frit universitet, der afvises, saafremt de ikke betaler den kraevede studieafgift . Derimod overholder de statslige universiteter i langt stoerre omfang de instrukser, der er blevet meddelt dem af ministeren i hans skrivelse af 2 . september 1985 .
23 Selv om parterne ikke er enige om det noejagtige antal beroerte studerende fra Faellesskabet, findes det i hvert fald at staa fast, at visse naegtes optagelse, fordi de ikke kan eller ikke vil betale den kraevede studieafgift, skoent det akademiske aar allerede er begyndt . Domstolens praesident er derfor af den opfattelse, at det for disse studerende haster med at blive optaget uden at skulle betale studieafgiften for at undgaa, at de ikke lider en alvorlig og uoprettelig skade .
24 I forbindelse med anvendelsen af EOEF-traktatens artikel 186 gaelder det i oevrigt, at der skal ske en afvejning af samtlige beroerte interesser . I saa henseende finder Domstolens praesident, at der tilvejebringes ligevaegt mellem parternes interesser, dersom de studerende fra Faellesskabet ved optagelsen skriftligt paatager sig en personlig forpligtelse til at betale studieafgiften, saafremt der sker frifindelse i hovedsagen .
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
PRAESIDENTEN
foer endelig afgoerelse traeffes :
1 ) Indtil dom i hovedsagen foreligger, paahviler det kongeriget Belgien :
a ) fra forkyndelsen af naervaerende kendelse straks at traeffe enhver foranstaltning, der er noedvendig for at sikre studerende, der er statsborgere i andre medlemsstater, adgang til den faglige uddannelse ved de hoejere laereanstalter i Belgien paa samme betingelser som indenlandske studerende, for saa vidt disse udenlandske studerende skriftligt paatager sig en personlig forpligtelse til at betale studieafgiften, saafremt der sker frifindelse i hovedsagen . Denne personlige skriftlige forpligtelse skal have form af en personlig gaeldsvedgaaelse, og
b ) senest inden en maaned at meddele Kommissionen og Domstolen de foranstaltninger, som man har truffet for at efterkomme pkt . 1 a ) i konklusionen i naervaerende kendelse .
2)Afgoerelsen af sagens omkostninger udsaettes .