61989CJ0083_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 10 . marts 1989, indgaaet til Domstolen den 14 . marts s.aa ., har Hof van beroep, Antwerpen, i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af en raekke faellesskabsretlige bestemmelser om varer, der er i omsaetning inden for Faellesskabet . Spoergsmaalene vedroerer isaer betydningen af udtrykket "varer, som frit kan omsaettes", der er indeholdt i EOEF-Traktatens artikel 9, stk . 2, og artikel 10, stk . 1, samt vedroerende bevisbyrden angaaende saavel afslutning af indfoerselsformaliteterne i Faellesskabet ved indfoersel af saadanne varer som betaling af eventuel skyldig told .
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en straffesag, der er indledt af Anklagemyndigheden og Kongeriget Belgiens finansminister mod Houben, som er tiltalt for at vaere indrejst til Belgien fra Tyskland, mens han var i besiddelse af et japansk fremstillet stereoanlaeg, der var indbygget i hans motorkoeretoej, uden at have foretaget den ved lov foreskrevne angivelse og uden have erlagt skyldig told for denne indfoersel .
3 Rechtbank van eerste aanleg, Tongeren, som behandlede straffesagen mod Houben, fastslog, at de faktiske omstaendigheder ikke var godtgjort, og frifandt Houben ved dom af 26 . november 1986 . Anklagemyndigheden og Kongeriget Belgiens finansminister har anket denne afgoerelse til Hof van beroep, Antwerpen, der med henblik paa at afgoere tvisten har udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"Skal en vare, der er indfoert fra et tredjeland til en medlemsstat, anses for at befinde sig i 'fri omsaetning', naar den indfoeres til en anden medlemsstat, ogsaa selv om der ikke er erlagt importafgift i den foerstnaevnte medlemsstat?
Saafremt det antages, at der ikke kan vaere tale om 'fri omsaetning', medmindre formaliteterne ved indfoersel er opfyldt forskriftsmaessigt, og der endvidere er erlagt told, er formodningen da for, at disse forpligtelser er opfyldt, naar varerne forefindes i en medlemsstat, eller er formodningen for, at disse forpligtelser ikke er opfyldt, medmindre varernes indehaver foerer bevis for det modsatte?
Mere generelt : skal importoeren af varer med oprindelse i et tredjeland - naar han importerer disse varer fra en medlemsstat til en anden medlemsstat - bevise, at han har betalt told i den foerste medlemsstat, for at det kan antages, at varerne er i fri omsaetning inden for EOEF?"
4 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, de relevante faellesskabsbestemmelser, retsforhandlingernes forloeb samt parternes indlaeg for Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
5 De forelagte spoergsmaal kan sammenfattes i foelgende to spoergsmaal .
6 Det foerste spoergsmaal angaar problemet, om det er muligt, og paa hvilke betingelser, at antage, at en vare, der er indfoert fra et tredjeland, befinder sig i fri omsaetning inden for Faellesskabet, selv om indfoerselsformaliteterne ikke er afsluttet, og der ikke er blevet erlagt told .
7 Det andet spoergsmaal angaar problemet om, hvem det ved indfoersel fra en medlemsstat til en anden paahviler at bevise, at varer, som medfoeres af rejsende, eller som er indeholdt i deres rejsebagage, befinder sig i fri omsaetning inden for Faellesskabet .
Foerste spoergsmaal
8 Svaret paa dette spoergsmaal fremgaar af Traktatens artikel 10, stk . 1, hvorefter der ved "varer, som frit kan omsaettes i en medlemsstat, forstaas saadanne fra tredjeland hidroerende varer, for hvilke de af vedkommende medlemsstat foreskrevne formaliteter i forbindelse med indfoerslen er blevet opfyldt, og for hvilke denne medlemsstat har opkraevet gaeldende told og afgifter med tilsvarende virkning, og for hvilke disse told - og afgiftsbeloeb ikke er blevet helt eller delvis godtgjort ".
9 Domstolen har ved dom af 15 . december 1976 ( 41/76, Donckerwolcke, Sml . s . 1921 ) fastslaaet, at der ved varer, som frit kan omsaettes, maa forstaas varer hidroerende fra tredjeland, som i overensstemmelse med de i artikel 10 fastsatte krav lovformeligt er blevet indfoert til en medlemsstat .
10 Denne bestemmelse sondrer ikke mellem varer, som er importeret fra et tredjeland, og som er i omsaetning i en medlemsstat, hvor indfoerselsformaliteterne er blevet afsluttet og de forskellige afgifter erlagt, og varer, som efter forskriftsmaessig afslutning af indfoerselsformaliteterne og erlaeggelse af de forskellige afgifter i en medlemsstat derefter indfoeres til en anden medlemsstat .
11 Det foerste spoergsmaal skal derfor besvares med, at Traktatens artikler 9 og 10 skal fortolkes saaledes, at varer, der er importeret fra et tredjeland til Faellesskabet, skal betragtes som vaerende i fri omsaetning, naar indfoerselsformaliteterne er afsluttet, og de forskellige afgifter er blevet erlagt .
Andet spoergsmaal
12 Det bemaerkes med henblik paa besvarelsen af dette spoergsmaal, at paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder i hovedsagen var bevisproblemet reguleret ved Raadets forordning ( EOEF ) nr . 222/77 af 13 . december 1976 om faellesskabsforsendelse ( EFT 1977, L 38, s . 1 ), som aendret ved Raadets forordning ( EOEF ) nr . 983/79 af 14 . maj 1979 ( EFT L 123, s . 1 ). Domstolen skal derfor foretage en fortolkning af disse forordninger .
13 Det bemaerkes for det foerste, at forordning nr . 222/77 foreskriver to former for faellesskabsforsendelse . Den ene, den saakaldte eksterne faellesskabsforsendelse, finder i det vaesentlige - som det fremgaar af artikel 1, stk . 2, i forordning nr . 222/77 - anvendelse paa varer, der ikke opfylder betingelserne i Traktatens artikler 9 og 10, nemlig varer, som hidroerer fra tredjelande, og som ikke befinder sig i fri omsaetning inden for Faellesskabet; saadanne varer skal ifoelge artikel 12, stk . 1, i forordning nr . 222/77 angives i en T 1-angivelse . Dette dokument, der paategnes af den kompetente toldmyndighed, udgoer beviset for, at varerne ikke har faellesskabskarakter .
14 Den anden, den saakaldte interne faellesskabsforsendelse, finder i det vaesentlige - saaledes som det fremgaar af forordningens artikel 1, stk . 3 - anvendelse paa varer, der opfylder betingelserne i Traktatens artikler 9 og 10, nemlig varer, der har oprindelse i medlemsstaterne, eller som befinder sig i fri omsaetning inden for Faellesskabet, og som benaevnes "faellesskabsvarer ". Saadanne varer skal ifoelge forordningens artikel 39, stk . 1, goeres til genstand for en T 2-angivelse . Dette dokument, der paategnes af den kompetente toldmyndighed, udgoer beviset for varernes faellesskabskarakter .
15 Det bemaerkes endvidere, at saerlige bestemmelser i forordning nr . 222/77 omhandler de tilfaelde, hvor faellesskabsvarer ikke befinder sig i intern faellesskabsforsendelse .
16 Hvad angaar faellesskabsvarer, som ikke befinder sig i intern faellesskabsforsendelse, naar dette ikke er obligatorisk, foreskriver Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 223/77 af 22 . december 1976 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende faellesskabsforsendelse og regler om forenkling af denne ( EFT 1977, L 38, s . 20 ) som eneste bevismiddel T 2 L-dokumentet, hvis indhold svarer til T 2-dokumentet for intern faellesskabsforsendelse ( jfr . niende betragtning og artikel 1, stk . 8, i forordning nr . 223/77 ).
17 Det foelger af det ovenfor fastslaaede, at forordningerne nr . 222/77 og nr . 223/77 indfoerer den regel, at beviset for en vares faellesskabskarakter, medmindre der er foreskrevet undtagelse, udelukkende skal foeres ved fremlaeggelse af et T 2-dokument eller et T 2 L-dokument .
18 Det bemaerkes endvidere, at artikel 49, stk . 1 og 2, i forordning nr . 222/77, som aendret ved foernaevnte forordning nr . 983/79, bestemmer :
"1 ) Faellesskabsforsendelse er ikke obligatorisk for transport af varer, som medfoeres af rejsende, eller som indeholdes i deres rejsebagage, naar disse varer ikke er bestemt til erhvervsmaessige formaal .
2 ) Bestemmelserne om frie varebevaegelser i Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab finder anvendelse paa varer, der i henhold til stk . 1 ikke transporteres i henhold til ordningen for faellesskabsforsendelse :
a ) naar de angives som faellesskabsvarer, og der ikke er tvivl om angivelsens rigtighed;
b ) i andre tilfaelde, naar der forevises et dokument for intern faellesskabsforsendelse, der er udstedt som bevis for varernes karakter af faellesskabsvarer ."
19 Det fremgaar af sidstnaevnte bestemmelse, at det ved transport af varer, som ikke er bestemt til erhvervsmaessige formaal, er tilstraekkeligt til at anse varer, som medfoeres af rejsende, eller som indeholdes i deres rejsebagage, for faellesskabsvarer, at der afgives en erklaering, som ikke lader nogen tvivl tilbage om dens rigtighed; kun naar toldmyndighederne naerer tvivl, skal den rejsende forevise et dokument for intern faellesskabsforsendelse ( T 2 eller T 2 L ).
20 Det skal dog herved praeciseres, at den omstaendighed, at den paagaeldende vare er fremstillet i et tredjeland, ikke i sig selv er tilstraekkelig til at skabe tvivl i den foernaevnte bestemmelses forstand . Toldmyndighedernes tvivl med hensyn til rigtigheden af den rejsendes angivelse skal vaere baseret paa objektive momenter, der eksempelvis fremgaar af de saerlige omstaendigheder i forbindelse med den paagaeldende indfoersel, eller oplysninger, som de har modtaget om denne indfoersel . Subjektive betragtninger hos den tjenestemand, som varetager kontrollen, er ikke tilstraekkeligt til at forpligte den rejsende til at fremlaegge et dokument for intern faellesskabsforsendelse .
21 Denne fortolkning foelger bestemmelsens formaal, som bestaar i at lette transporten af varer, som ikke er bestemt til erhvervsmaessige formaal, og som medfoeres af rejsende, eller som indeholdes i deres rejsebagage, idet de rejsende fritages for den bevisbyrde, der ville tvinge dem til at afslutte de formaliteter, der er foreskrevet i ordningen om intern faellesskabsforsendelse .
22 Paa grundlag af de ovennaevnte betragtninger skal det andet spoergsmaal besvares med, at faellesskabsordningen skal fortolkes saaledes, at ved transport af varer, der ikke er bestemt til erhvervsmaessige formaal, er angivelsen fra den rejsende, som medfoerer dem, eller i hvis rejsebagage de er indeholdt, tilstraekkelig til, at disse tillaegges faellesskabskarakter . Den rejsende skal imidlertid forevise et dokument for intern faellesskabsforsendelse, naar der med hensyn til angivelsens rigtighed foreligger en paa objektive forhold grundet tvivl .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
23 De udgifter, der er afholdt af Kongeriget Belgien og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Sjette Afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Hof van Beroep, Antwerpen, ved dom af 10 . marts 1989, for ret :
1 ) EOEF-Traktatens artikler 9 og 10 skal fortolkes saaledes, at varer, der er importeret fra et tredjeland til Faellesskabet, skal betragtes som vaerende i fri omsaetning, naar indfoerselsformaliteterne er afsluttet, og de forskellige afgifter er blevet erlagt .
2 ) Faellesskabsordningen skal fortolkes saaledes, at ved transport af varer, der ikke er bestemt til erhvervsmaessige formaal, er angivelsen fra den rejsende, som medfoerer dem, eller i hvis rejsebagage de er indeholdt, tilstraekkelig til, at disse varer tillaegges faellesskabskarakter . Den rejsende skal imidlertid forevise et dokument for intern faellesskabsforsendelse, naar der med hensyn til angivelsens rigtighed foreligger en paa objektive forhold grundet tvivl .