62023CJ0431
DOMSTOLENS DOM (Tredje Afdeling)
3. april 2025 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – overførsel af virksomheder – varetagelse af arbejdstagernes rettigheder – direktiv 2001/23/EF – artikel 5, stk. 1 – begrebet »konkursbehandling« – overførsel af en virksomhed, der sker i forlængelse af en konkurserklæring efter forberedelse af denne overførsel som led i en procedure for retslig omstrukturering«
I sag C-431/23,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af tribunal du travail de Liège (arbejdsretten i Liège, Belgien) ved afgørelse af 26. maj 2023, indgået til Domstolen den 11. juli 2023, i sagen
AE,
CO,
DU med flere
mod
BA, som kurator i konkursboet efter WIBRA BELGIË SA,
EP, som kurator i konkursboet efter WIBRA BELGIË SA,
RI, som kurator i konkursboet efter WIBRA BELGIË SA,
WIBRA BELGIË SRL,
procesdeltagere:
VT,
HL,
MO med flere
har
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, C. Lycourgos, og dommerne S. Rodin (refererende dommer), N. Piçarra, O. Spineanu-Matei og N. Fenger,
generaladvokat: A. Rantos,
justitssekretær: A. Calot Escobar,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
AE CO, DU med flere ved avocat H. Deckers,
–
WIBRA BELGIË SRL ved avocats M. Duchesne og O. Moureau,
–
den belgiske regering ved A. De Brouwer, C. Pochet og L. Van den Broeck, som befuldmægtigede,
–
Europa-Kommissionen ved S. Delaude og B.-R. Killmann, som befuldmægtigede,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse i retsmødet den 24. oktober 2024,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter (EFT 2001, L 82, s. 16).
2
Denne anmodning er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem på den ene side AE, CO, DU og 19 andre tidligere arbejdstagere, som er blevet afskediget af WIBRA BELGIË SA, og på den anden side BA, EP og RI, som kuratorer i konkursboet efter WIBRA BELGIË SA, samt WIBRA BELGIË SRL vedrørende disse selskabers angivelige tilsidesættelse af forpligtelserne til at informere og høre repræsentanterne for arbejdstagerne som led i den kollektive afskedigelse af arbejdstagerne.
Retsforskrifter
EU-retten
3
Tredje betragtning til direktiv 2001/23 har følgende ordlyd:
»Det er nødvendigt at fastsætte bestemmelser til beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af ny indehaver især for at sikre varetagelsen af deres rettigheder.«
4
Dette direktivs artikel 1, stk. 1, bestemmer følgende:
»a)
Dette direktiv finder anvendelse på overførsel af en virksomhed eller bedrift eller af en del af en virksomhed eller bedrift til en anden indehaver som følge af en overdragelse eller fusion.
b)
Som overførsel i henhold til dette direktiv anses overførsel af en økonomisk enhed, der bevarer sin identitet, forstået som en helhed af midler, der er organiseret med henblik på udøvelse af en økonomisk aktivitet, uanset om den er væsentlig eller accessorisk, jf. dog litra a) og de følgende bestemmelser i denne artikel.
[...]«
5
Det nævnte direktivs artikel 3, stk. 1, har følgende ordlyd:
»Overdragerens rettigheder og forpligtelser i henhold til en arbejdskontrakt eller et arbejdsforhold, som bestod på tidspunktet for overførslen, overgår som følge af denne overførsel til erhververen.
Medlemsstaterne kan bestemme, at overdrageren og erhververen efter datoen for overførslen hæfter solidarisk for forpligtelser, der er opstået inden datoen for overførslen som følge af en arbejdskontrakt eller et arbejdsforhold, der bestod på datoen for overførslen.«
6
Samme direktivs artikel 4, stk. 1, første afsnit, fastsætter følgende:
»Overførsel af en virksomhed eller bedrift eller af en del af en virksomhed eller bedrift giver ikke i sig selv overdrageren eller erhververen nogen begrundelse for at foretage afskedigelser. Denne bestemmelse er ikke til hinder for, at der kan ske afskedigelser af økonomiske, tekniske eller organisatoriske årsager, der medfører beskæftigelsesmæssige ændringer.«
7
Artikel 5 i direktiv 2001/23 bestemmer følgende:
»1.   Medmindre medlemsstaterne bestemmer andet, gælder artikel 3 og 4 ikke for overførsel af en virksomhed eller bedrift eller af en del af en virksomhed eller bedrift, når der mod overdrageren er indledt konkursbehandling eller en anden tilsvarende insolvensbehandling, som tager sigte på realisering af overdragerens aktiver, og som er under tilsyn af en kompetent offentlig myndighed (som kan være en kurator, der er godkendt af en kompetent offentlig myndighed).
[...]
4.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på at forhindre misbrug af insolvensbehandling på en sådan måde, at arbejdstagerne fratages de rettigheder, der er fastlagt i dette direktiv.«
Belgisk ret
8
Direktiv 2001/23 er blevet gennemført i belgisk ret ved convention collective de travail no 32 bis, du 7 juin 1985, concernant le maintien des droits des travailleurs en cas de changement d’employeur du fait d’un transfert conventionnel d’entreprise et réglant les droits des travailleurs repris en cas de reprise de l’actif après faillite (kollektiv overenskomst nr. 32a af 7.6.1985 om varetagelse af arbejdstageres rettigheder i tilfælde af ændring af arbejdsgiveren som følge af en overførsel af en virksomhed ved aftale og om regler for overtagne arbejdstageres rettigheder i tilfælde af overtagelse af aktiverne efter konkurs).
9
Artikel 1 i denne kollektive overenskomst i den affattelse, der finder anvendelse på tvisten i hovedsagen (herefter »kollektiv overenskomst nr. 32a«), har følgende ordlyd:
»Denne kollektive overenskomst har til formål:
1°
dels at sikre varetagelsen af arbejdstagernes rettigheder i ethvert tilfælde af ændring af arbejdsgiveren som følge af en overførsel af en virksomhed eller en del af en virksomhed ved aftale
2°
dels at sikre visse rettigheder for overtagne arbejdstagere i forbindelse med overtagelse af aktiverne efter konkurs.«
10
Kapitel II i kollektiv overenskomst nr. 32a omfatter dennes artikel 6-10.
11
Det præciseres i artikel 6, stk. 1, i kollektiv overenskomst nr. 32a, at overenskomstens kapitel II, som fastsætter arbejdstagernes rettigheder i tilfælde af ændring af arbejdsgiveren som følge af en virksomhedsoverførsel ved aftale, »finder anvendelse på enhver ændring af arbejdsgiveren, der skyldes en overførsel af en virksomhed eller en del af en virksomhed ved aftale, med undtagelse af de tilfælde, der er omhandlet i denne kollektive overenskomsts kapitel III«.
12
Artikel 7 i kollektiv overenskomst nr. 32a fastsætter følgende:
»Overdragerens rettigheder og forpligtelser i henhold til arbejdskontrakter, som bestod på tidspunktet for overførslen som omhandlet i artikel 1, nr. 1, overgår som følge af denne overførsel til erhververen.«
13
Artikel 8 i kollektiv overenskomst nr. 32a har følgende ordlyd:
»Overdrageren og erhververen hæfter solidarisk for gæld, som er opstået før overførselstidspunktet som omhandlet i artikel 1, nr. 1, og som følger af arbejdskontrakter, der eksisterede på dette tidspunkt [...]«
14
Artikel 9 i kollektiv overenskomst nr. 32a fastsætter følgende:
»Ændringen af en arbejdsgiver giver ikke i sig selv overdrageren eller erhververne nogen begrundelse for at foretage afskedigelser.
Arbejdstagere, hvis arbejdsgiver ændres, kan dog afskediges på grund af en alvorlig forseelse eller af økonomiske, tekniske eller organisatoriske årsager, der medfører beskæftigelsesmæssige ændringer.«
15
I henhold til kapitel III i kollektiv overenskomst nr. 32a sker der ikke nogen overførsel af overdragerens gæld til erhververen, og erhververen hæfter heller ikke solidarisk med overdrageren, når virksomhedsoverførslen finder sted efter en konkurs.
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
16
Den 30. juli 2020 indledte tribunal de l’entreprise de Gand (retten i handels- og erhvervsretlige sager i Gent, Belgien) en procedure for retslig omstrukturering af WIBRA BELGIË SA på begæring af dette selskab, som blev indrømmet en udsættelse indtil den 30. oktober 2020 i henhold til de bestemmelser i Code de droit économique (den belgiske økonomiske lovbog), der regulerer denne procedure, i den affattelse, der finder anvendelse på de faktiske omstændigheder i hovedsagen. Denne ret udpegede samme dag BA, EP og RI som retsbefuldmægtigede og pålagde dem den opgave at organisere og overføre hele eller en del af dette selskabs aktiviteter.
17
Den 21. september 2020 accepterede disse tre retsbefuldmægtigede et tilbud om overtagelse af WIBRA BELGIË SA, der var blevet fremsat af moderselskabet til dette, WIBRA NEDERLAND BV, og angik 36 forretningslokaler og 183 af WIBRA BELGIË SA’s 439 ansatte.
18
Den 30. september 2020 blev WIBRA BELGIË SRL oprettet med henblik på at genoptage og videreføre en del af de aktiviteter, der tidligere var blevet udøvet af WIBRA BELGIË SA.
19
Den 8. oktober 2020 forkastede tribunal de l’entreprise de Gand (retten i handels- og erhvervsretlige sager i Gent) de retsbefuldmægtigedes anmodning om godkendelse af det tilbud om overtagelse, der er nævnt i nærværende doms præmis 17. Denne ret fastslog således, at dette tilbud var i strid med convention collective de travail no 102, du 5 octobre 2011, concernant le maintien des droits des travailleurs en cas de changement d’employeur du fait d’une réorganisation judiciaire par transfert sous autorité de justice (kollektiv overenskomst nr. 102 af 5.10.2011 om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i tilfælde af ændring af arbejdsgiveren som følge af en retslig omstrukturering ved en overførsel, som henhører under domstolenes kompetence) og med direktiv 2001/23, eftersom dette tilbud indebar, at forpligtelserne vedrørende betaling af »feriegodtgørelse« og »årspræmier« til WIBRA BELGIË SA’s ansatte, der skulle overtages, angående deres arbejdsydelser indtil datoen for godkendelsen af tilbuddet skulle bæres pro rata temporis af WIBRA BELGIË SA.
20
Ved en anden dom af samme dato erklærede tribunal de l’entreprise de Gand (retten i handels- og erhvervsretlige sager i Gent) WIBRA BELGIË SA konkurs og udpegede BA, EP og RI som kuratorer. Det fremgår af forelæggelsesafgørelsen, at dette selskabs ansatte straks blev underrettet om denne dom og om afgørelsen om ophævelse af deres arbejdskontrakter med betaling af godtgørelse for manglende overholdelse af opsigelsesvarsel.
21
Den 9. oktober 2020 overdrog disse kuratorer en del af WIBRA BELGIË SA’s løsøre og faste ejendom til WIBRA BELGIË SRL. Ud af det samlede antal afskedigede medarbejdere på 439 blev 183 genansat af WIBRA BELGIË SRL. I en skrivelse, der i løbet af 2021 blev fremsendt til advokaten for visse af WIBRA BELGIË SA’s tidligere ansatte, præciserede de nævnte kuratorer, at ingen arbejdstager eller aktivitet var blevet overført under proceduren for retslig omstrukturering.
22
Den 21. juni 2021 anlagde de 22 sagsøgere i hovedsagen, som er tidligere ansatte hos WIBRA BELGIË SA, som ikke er blevet genansat af WIBRA BELGIË SRL, et søgsmål mod disse to selskaber ved tribunal du travail de Liège (arbejdsretten i Liège, Belgien), der er den forelæggende ret. Den 30. juni 2021 anmodede 38 andre arbejdstagere, der befandt sig i samme situation, om tilladelse til at intervenere i hovedsagen.
23
Disse 60 arbejdstagere har gjort gældende, at forpligtelserne til at informere og høre repræsentanterne for arbejdstagerne i tilfælde af kollektive afskedigelser ikke er blevet overholdt under proceduren for WIBRA BELGIË SA’s retslige omstrukturering, hvilket udgør en kontraktmæssig fejl, der giver dem ret til erstatning. Disse arbejdstagere er desuden af den opfattelse, at WIBRA BELGIË SRL skal erklæres solidarisk ansvarlig for denne erstatning.
24
Den forelæggende ret har anført, at selv om belgisk ret specifikt udelukker overholdelsen af forpligtelserne til at informere og høre repræsentanterne for personalet ved kollektive afskedigelser i tilfælde af det pågældende selskabs konkurs, er en sådan udelukkelse ikke fastsat i forbindelse med en procedure for retslig omstrukturering. Den forelæggende ret er således af den opfattelse, at WIBRA BELGIË SA inden afsigelsen af konkursdekretet og uagtet proceduren for retslig omstrukturering havde pligt til at iværksætte proceduren for information og høring af arbejdstagernes repræsentanter forud for de i hovedsagen omhandlede kollektive afskedigelser, hvilket selskabet ikke gjorde. WIBRA BELGIË SA er derfor forpligtet til at betale erstatning og renter til de 60 omhandlede arbejdstagere for tilsidesættelse af sine informations- og høringsforpligtelser forud for de kollektive afskedigelser.
25
I denne sammenhæng ønsker den forelæggende ret oplyst, om WIBRA BELGIË SRL ligeledes kan holdes ansvarlig for denne erstatningspligt.
26
For det første har denne ret i denne henseende anført, at dette selskab ikke havde noget ansvar med hensyn til WIBRA BELGIË SA’s drift. Følgelig kan WIBRA BELGIË SRL kun holdes ansvarlig for den af WIBRA BELGIË SA begåede fejl, såfremt dette selskab anses for at være indtrådt i WIBRA BELGIË SA’s rettigheder og forpligtelser som led i en overførsel af en virksomhed ved aftale som omhandlet i artikel 7 og 8 i kollektiv overenskomst nr. 32a.
27
For det andet har den forelæggende ret fremhævet, at på trods af afslaget på retslig godkendelse af det tilbud om overtagelse, der blev fremsat i forbindelse med proceduren for retslig omstrukturering, blev det udkast til delvis overdragelse af WIBRA BELGIË SA, der var udarbejdet under denne procedure, endeligt gennemført dagen efter afsigelsen af konkursdekretet af de samme retsbefuldmægtigede som dem, der tidligere havde anmodet om godkendelse af det tilbud om overtagelse, der svarede til dette udkast, idet de nu agerede i egenskab af kuratorer.
28
For det tredje er den forelæggende ret af den opfattelse, at en sådan operation skal kvalificeres som en »pre-pack-overdragelse«, der skal gøre det muligt for erhververen at påberåbe sig den undtagelse, der er fastsat i artikel 5 i direktiv 2001/23, for så vidt som denne operation er reguleret ved lovbestemmelser eller administrative bestemmelser. Ifølge den forelæggende ret fandtes der imidlertid ikke sådanne bestemmelser i belgisk ret på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen.
29
Selv om forberedelsesfasen for overdragelsen af WIBRA BELGIË SA fandt sted under tilsyn af de retsbefuldmægtigede, der var udpeget af den kompetente ret i forbindelse med proceduren for retslig omstrukturering, og den derfor kan anses for at have været reguleret af lovbestemmelser, fulgte den anden fase af denne operation, dvs. overførslen af aktiver og personale, således umiddelbart efter denne rets afslag på at godkende det overtagelsestilbud, der var blevet udarbejdet under denne procedure for retslig omstrukturering.
30
Det fremgår dog ydermere af forelæggelsesafgørelsen, at ingen retlig regulering var i kraft på det tidspunkt, hvor den i hovedsagen omhandlede overførsel fandt sted, eftersom denne regulering først blev indført i denne lovbog ved lov af 21. marts 2021.
31
Under disse omstændigheder har tribunal du travail de Liège (arbejdsretten i Liège) besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Skal artikel 5, stk. 1, i [direktiv 2001/23] fortolkes således, at den heri fastsatte betingelse, som består i, at dette direktivs artikel 3 og 4 ikke gælder for overførsel af en virksomhed, når der mod overdrageren er indledt konkursbehandling eller en anden tilsvarende insolvensbehandling, som tager sigte på realisering af overdragerens aktiver, ikke er opfyldt, når overførslen af en virksomhed eller en del af en virksomhed er blevet forberedt før indledningen af en konkursbehandling, som tager sigte på realisering af overdragerens aktiver, i hovedsagen som led i en procedure for retslig omstrukturering, som er blevet afsluttet ved indgåelse af en aftale om overdragelse, som den kompetente retsinstans har afvist at godkende, og som derpå er blevet gennemført umiddelbart efter konkurserklæringen uden anvendelse af nogen love eller administrative bestemmelser i national ret?«
Om det præjudicielle spørgsmål
32
Den forelæggende ret ønsker med sit eneste spørgsmål nærmere bestemt oplyst, om artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/23 skal fortolkes således, at denne bestemmelse finder anvendelse i en situation, hvor en konkursbehandling følger efter en procedure for retslig omstrukturering, hvorunder en aftale om delvis overførsel af den pågældende virksomhed blev udarbejdet, men ikke blev godkendt af den kompetente retsinstans, inden den blev gennemført, da først der var blevet afsagt konkursdekret.
33
Det skal indledningsvis bemærkes, at direktiv 2001/23, således som det fremgår af dets tredje betragtning, tilsigter at beskytte arbejdstagerne især ved at sikre varetagelsen af deres rettigheder i tilfælde af ny indehaver (dom af 22.6.2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging m.fl., C-126/16, EU:C:2017:489, præmis 38).
34
Med henblik herpå er det fastsat i dette direktivs artikel 3, stk. 1, første afsnit, at overdragerens rettigheder og forpligtelser i henhold til en arbejdskontrakt eller et arbejdsforhold, som bestod på tidspunktet for overførslen, som følge af denne overførsel overgår til erhververen. Hvad angår det nævnte direktivs artikel 4, stk. 1, beskytter denne bestemmelse arbejdstagerne mod enhver afskedigelse foretaget af overdrageren eller af erhververen alene på grundlag af den nævnte overførsel (dom af 22.6.2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging m.fl., C-126/16, EU:C:2017:489, præmis 39).
35
Som en undtagelse er det fastsat i artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/23, at den beskyttelsesordning, der er omhandlet i nævnte artikel 3 og 4, ikke gælder for overførsler af virksomheder, der foretages på de betingelser, der er præciseret i denne bestemmelse, medmindre medlemsstaterne bestemmer andet (dom af 22.6.2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging m.fl., C-126/16, EU:C:2017:489, præmis 40).
36
Den nævnte artikel 5, stk. 1, skal nødvendigvis fortolkes strengt, for så vidt som den i princippet bevirker, at arbejdstagernes beskyttelsesordning ikke kan anvendes i tilfælde af visse virksomhedsoverdragelser og således afviger fra det hovedformål, der ligger til grund for direktiv 2001/23 (jf. i denne retning dom af 22.6.2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging m.fl., C-126/16, EU:C:2017:489, præmis 41 og den deri nævnte retspraksis).
37
Det fremgår af denne bestemmelse, at medmindre medlemsstaterne bestemmer andet, finder den i artikel 3 i direktiv 2001/23 fastsatte samtidige overførsel af rettigheder og forpligtelser i henhold til arbejdskontrakterne med overdrageren og det i direktivets artikel 4 fastsatte principielle forbud mod afskedigelser ikke anvendelse på en virksomhedsoverførsel, når der mod overdrageren er indledt konkursbehandling eller en anden tilsvarende insolvensbehandling, som tager sigte på realisering af overdragerens aktiver, og som er under tilsyn af en kompetent offentlig myndighed.
38
Selv om det fremgår af selve ordlyden af artikel 5, stk. 1, første sætningsled, i direktiv 2001/23, at medlemsstaterne under omstændigheder, der begrunder anvendelsen af denne bestemmelse, kan gennemføre den beskyttelsesordning for arbejdstagerne, der er indført i dette direktivs artikel 3 og 4, må det i forhold til hovedsagen konstateres, at Kongeriget Belgien ikke har gjort brug af en sådan mulighed.
39
Det følger heraf, at artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/23, for så vidt som denne bestemmelse tillader, at arbejdstagernes beskyttelsesordning fraviges, finder anvendelse på en sag som den i hovedsagen omhandlede, dog på den betingelse, at den omhandlede procedure opfylder de betingelser, der er nævnt i denne bestemmelse.
40
I denne henseende fastsætter artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/23 tre kumulative betingelser, nemlig for det første at der skal være indledt konkursbehandling eller en anden tilsvarende insolvensbehandling mod overdrageren, for det andet at denne behandling skal tage sigte på realisering af overdragerens aktiver, og for det tredje at denne behandling skal være under tilsyn af en kompetent offentlig myndighed (jf. i denne retning dom af 22.6.2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging m.fl., C-126/16, EU:C:2017:489, præmis 44).
41
Hvad i første omgang angår betingelsen om, at der skal være indledt konkursbehandling eller en anden tilsvarende insolvensbehandling mod overdrageren, kan denne betingelse – henset til den strenge fortolkning, der er nævnt i nærværende doms præmis 36 – ikke udstrækkes til en procedure, der forbereder konkursen, men som ikke fører til denne. En overførselsoperation, der, selv om den forberedes inden konkurserklæringen, gennemføres efter denne, forudsætter derimod rent faktisk konkursen og kan følgelig henhøre under begrebet »konkursbehandling« som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/23 (jf. i denne retning dom af 22.6.2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging m.fl., C-126/16, EU:C:2017:489, præmis 45 og 46).
42
I denne henseende synes det at fremgå af de sagsakter, der er fremlagt for Domstolen, dels, at en procedure for retslig omstrukturering som omhandlet i belgisk ret ikke kan anses for at være en konkursbehandling, dels at selv om denne behandling kan føre til den pågældende virksomheds konkurs, forekommer en sådan konsekvens hverken automatisk eller sikker. Under sådanne omstændigheder synes denne behandling ikke som sådan at opfylde den første af de betingelser, der er fastsat i artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/23 (jf. i denne retning dom af 16.5.2019, Plessers, C-509/17, EU:C:2019:424, præmis 42, 43 og 48).
43
Det fremgår dog også af de sagsakter, som Domstolen råder over, at betingelserne for en virksomhedsoverførsel i det foreliggende tilfælde var blevet præsenteret i et udkast, der blev fremlagt i forbindelse med den procedure for retslig omstrukturering af WIBRA BELGIË SA, som gik forud for konkurserklæringen vedrørende dette selskab, og at den overførsel, der fandt sted efter denne konkurserklæring, blev gennemført i overensstemmelse med disse betingelser.
44
Det tilkommer derfor den forelæggende ret at afgøre, om for det første udarbejdelsen af en overtagelsesplan i forbindelse med proceduren for WIBRA BELGIË SA’s retslige omstrukturering – henset til bl.a. gældende belgisk ret i den omhandlede periode – og for det andet gennemførelsen af denne plan i løbet af konkursbehandlingen af dette selskab skal anses for en og samme operation, som fra start af forudsatte, at dette selskab blev erklæret konkurs på grund af dets fastslåede insolvens, inden virksomhedsoverførslen blev foretaget. I et sådant tilfælde kan hele denne operation anses for en konkursbehandling eller en tilsvarende insolvensbehandling som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/23. I modsat fald er det kun konkursbehandlingen af WIBRA BELGIË SA, der kan være omfattet af denne bestemmelse.
45
I anden omgang kræver artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/23, at konkursbehandlingen eller den tilsvarende insolvensbehandling tager sigte på realisering af overdragerens aktiver.
46
I denne henseende skal det for det første bemærkes, at en procedure, der tilsigter, at den berørte virksomheds aktivitet fortsættes, ikke opfylder dette krav (dom af 22.6.2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging m.fl., C-126/16, EU:C:2017:489, præmis 47 og den deri nævnte retspraksis).
47
Hvad angår forskellene mellem en procedure, der tager sigte på, at den berørte virksomheds aktivitet fortsættes, og en procedure, der tager sigte på realisering af virksomhedens aktiver på grund af dens fastslåede insolvens, har Domstolen allerede haft lejlighed til at præcisere, at den første procedure tilsigter at bevare virksomhedens eller dens levedygtige enheders operationelle karakter, hvorimod den anden procedure tilsigter at maksimere kreditorernes samlede fyldestgørelse. Selv om det ikke er udelukket, at der kan være en vis overlapning mellem disse to formål, som en given procedure forfølger, er hovedformålet med en procedure, der tilsigter fortsættelsen af virksomhedens aktivitet, under alle omstændigheder stadig bevarelsen af den berørte virksomhed (jf. i denne retning dom af 22.6.2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging m.fl., C-126/16, EU:C:2017:489, præmis 48).
48
En konkursbehandling eller en anden tilsvarende insolvensbehandling kan således have til formål at maksimere kreditorernes samlede fyldestgørelse, selv når den accessorisk forfølger et formål om overdragelse af virksomheden i drift med opretholdelse af beskæftigelsen i videst muligt omfang (jf. i denne retning dom af 28.4.2022, Federatie Nederlandse Vakbeweging (Pre-pack-procedure), C-237/20, EU:C:2022:321, præmis 55).
49
Det fremgår endvidere af Domstolens praksis, at det ikke alene skal godtgøres, at hovedformålet med konkursbehandlingen eller den tilsvarende insolvensbehandling er bedst muligt at fyldestgøre kreditorerne, men også, at gennemførelsen af en sådan overdragelse rent faktisk gør det muligt at nå dette hovedformål (jf. i denne retning dom af 28.4.2022, Federatie Nederlandse Vakbeweging (Pre-pack-procedure), C-237/20, EU:C:2022:321, præmis 53).
50
Det påhviler derfor den forelæggende ret under hensyntagen til alle de relevante forhold at efterprøve, om de i hovedsagen omhandlede successive procedurer, individuelt eller samlet set, har haft til formål at maksimere kreditorernes samlede fyldestgørelse og har gjort det muligt at nå dette formål som omhandlet i den retspraksis, der er nævnt i den foregående præmis, eller om de tværtimod har haft til hovedformål at bevare virksomhedens eller dens levedygtige enheders operationelle karakter.
51
I denne henseende synes det på den ene side at fremgå af de sagsakter, der er fremlagt for Domstolen, at proceduren for retslig omstrukturering, i belgisk ret, til forskel fra konkursbehandlingen ikke har til hovedformål at sikre en maksimal fyldestgørelse af kreditorerne. Det fremgår i øvrigt af forelæggelsesafgørelsen, at ved den dom, hvorved der blev udpeget retsbefuldmægtigede som følge af den begæring om omstrukturering, som WIBRA BELGIË SA havde indgivet, fik disse retsbefuldmægtigede til opgave at organisere og overføre hele eller en del af dette selskabs aktiviteter.
52
På den anden side skal det bemærkes, at såfremt den forelæggende ret måtte finde, at proceduren for retslig omstrukturering og konkursbehandlingen af WIBRA BELGIË SA – således som gennemgået i nærværende doms præmis 44 – tilsammen udgjorde en konkursbehandling eller en tilsvarende insolvensbehandling som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/23, vil det tilkomme denne ret at undersøge, om en sådan procedure i sig selv opfylder den betingelse, der er nævnt i nærværende doms præmis 45, hvilket indebærer, at hovedformålet med denne procedure i sin helhed har bestået i at opnå den størst mulige fyldestgørelse af samtlige overdragerens kreditorer (jf. i denne retning dom af 28.4.2022, Federatie Nederlandse Vakbeweging (Pre-pack-procedure), C-237/20, EU:C:2022:321, præmis 52 og 53).
53
Med henblik på at undersøge, om den betingelse, der er nævnt i nærværende doms præmis 45, er opfyldt i det foreliggende tilfælde, kan den forelæggende ret bl.a. tage hensyn til den omstændighed, at WIBRA BELGIË SRL blev stiftet med det formål at overtage og fortsætte en del af de aktiviteter, der tidligere blev udøvet af WIBRA BELGIË SA, og at det blev oplyst i en pressemeddelelse fra »WIBRA«, dateret dagen efter at WIBRA BELGIË SA blev erklæret konkurs, at de kuratorer, der var blevet udpeget efter konkurserklæringen, »efter samråd [havde] godkendt WIBRA’s overtagelsesplan« vedrørende flytningen af WIBRA BELGIË SA’s belgiske hovedsæde og af 36 forretninger samt genansættelsen af 183 ansatte, idet det blev præciseret, at »[d]enne genopstart bringer usikkerheden med hensyn til WIBRA’s fortsatte aktiviteter i Belgien til ophør«.
54
For det andet skal det endvidere sikres, at den i hovedsagen omhandlede konkursbehandling eller tilsvarende insolvensbehandling er reguleret ved lov eller administrative bestemmelser, der gør det muligt at garantere, at gennemførelsen heraf ikke skaber retsusikkerhed (jf. i denne retning dom af 28.4.2022, Federatie Nederlandse Vakbeweging (Pre-pack-procedure), C-237/20, EU:C:2022:321, præmis 54 og 55).
55
Med forbehold for den forelæggende rets efterprøvelse fremgår det i denne henseende ikke af de sagsakter, der er fremlagt for Domstolen, at proceduren for retslig omstrukturering eller konkursbehandlingen, således som de er fastsat i belgisk ret, mangler en lovmæssig eller administrativ ramme, der er tilstrækkelig til at opfylde den betingelse, der er nævnt i den foregående præmis.
56
Hvis den forelæggende ret i forhold til i hovedsagen derimod måtte nå til den konklusion, at proceduren for retslig omstrukturering og konkursbehandlingen af WIBRA BELGIË SA tilsammen kan udgøre en konkursbehandling eller en tilsvarende insolvensbehandling som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/23, vil det tilkomme den at afgøre, om den successive kombination af disse to procedurer er tilstrækkeligt reguleret ved lov eller administrative bestemmelser.
57
Hvad i tredje og sidste omgang angår betingelsen om, at den procedure, der er omhandlet i artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/23, skal være under tilsyn af en kompetent offentlig myndighed, skal det for det første fremhæves, at det fremgår af Domstolens praksis, at dette ikke er tilfældet, når den udpegede retsbefuldmægtigede har til opgave at tilrettelægge og gennemføre virksomhedsoverførslen på vegne af skyldneren og for dennes regning, og når vedkommende skal indhente tilbud, idet det som udgangspunkt tilstræbes at virksomhedens aktivitet fortsættes helt eller delvis, samtidig med at der tages hensyn til kreditorernes rettigheder, således som det synes at være tilfældet under proceduren for retslig omstrukturering ifølge belgisk ret (jf. i denne retning dom af 16.5.2019, Plessers, C-509/17, EU:C:2019:424, præmis 46 og 47).
58
For det andet skal det bemærkes, at hvis den forelæggende ret når frem til den konklusion, at konkursbehandlingen eller den tilsvarende insolvensbehandling som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/23 i det foreliggende tilfælde udgøres af en kombination af proceduren for retslig omstrukturering og konkursbehandlingen af WIBRA BELGIË SA, vil det tilkomme den at afgøre, om en sådan procedure i sin helhed er underlagt en kompetent offentlig myndigheds tilsyn. Hvad der ifølge Domstolens praksis vidner om et sådant tilsyn, er først og fremmest det forhold, at en ret definerer de befuldmægtigedes funktioner under den indledende fase af denne kombination af proceduren for retslig omstrukturering og konkursbehandlingen og kontrollerer udøvelsen af disse funktioner i forbindelse med selve indledningen af konkursen, dernæst den omstændighed, at overførslen af virksomheden først gennemføres efter indledningen af konkursbehandlingen, hvilket giver kuratoren mulighed for at modsætte sig dette, og endelig det forhold, at de befuldmægtigede, der handler i forberedelsesfasen, er ansvarlige for deres handlinger på samme betingelser som dem, der gælder for kuratorerne. Med henblik på at afgøre, om en sådan procedure er underlagt en kompetent offentlig myndigheds tilsyn, skal der derimod hverken lægges afgørende vægt på den omstændighed, at underskrivelsen af overførselsaftalen finder sted kort tid efter indledningen af konkursbehandlingen, eller på det forhold, at de befuldmægtigede, der handler under den forberedende fase af denne procedure, ikke har nogen lovbestemt kompetence (jf. i denne retning dom af 28.4.2022, Federatie Nederlandse Vakbeweging (Pre-pack-procedure), C-237/20, EU:C:2022:321, præmis 59 og 62-64).
59
Med henblik på at give den forelæggende ret alle de nyttige anvisninger til løsningen af tvisten i hovedsagen skal der endelig erindres om, at medlemsstaterne ifølge artikel 5, stk. 4, i direktiv 2001/23 skal træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at forhindre misbrug af insolvensbehandling på en sådan måde, at arbejdstagerne fratages de rettigheder, der er fastlagt i dette direktiv.
60
I det foreliggende tilfælde har WIBRA BELGIË SA anmodet om indledning af en procedure for retslig omstrukturering, som er reguleret i belgisk ret, og som giver arbejdstagerne en række garantier med henblik på at forberede en overførsel af alle eller en del af dette selskabs aktiviteter. Det fremgår af forelæggelsesafgørelsen, at det var efter tribunal de l’entreprise de Gands (retten i handels- og erhvervsretlige sager i Gent) afslag på at godkende det overtagelsestilbud, som var blevet accepteret af de retsbefuldmægtigede, der var udpeget i forbindelse med denne procedure, at det nævnte selskab anmodede denne ret om at erklære selskabet konkurs og således indlede en procedure, som i henhold til belgisk ret giver arbejdstagerne andre garantier end dem, der er fastsat i forbindelse med proceduren for retslig omstrukturering.
61
Det følger dog ligeledes af forelæggelsesafgørelsen dels, at dette tilbud om overtagelse hidrørte fra et selskab, der var forbundet med WIBRA BELGIË SA, uden at det er angivet, om der er blevet søgt efter andre potentielle erhververe, dels at afslaget på godkendelse blev begrundet med den omstændighed, at det nævnte tilbud var i strid med flere ufravigelige bestemmelser om beskyttelse af de arbejdstagere, der potentielt var berørt af den påtænkte virksomhedsoverførsel.
62
Under disse omstændigheder tilkommer det den forelæggende ret i lyset af alle de relevante oplysninger at efterprøve, at der ikke i den konkrete sag sker en eventuel misbrugspræget anvendelse af en insolvensbehandling på en sådan måde, at de i hovedsagen omhandlede arbejdstagere fratages de rettigheder, der er fastlagt i direktiv 2001/23.
63
Henset til samtlige ovenstående betragtninger skal det forelagte spørgsmål besvares med, at artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/23 skal fortolkes således, at denne bestemmelse finder anvendelse i en situation, hvor en konkursbehandling følger efter en procedure for retslig omstrukturering, hvorunder en aftale om delvis overførsel af den pågældende virksomhed blev udarbejdet, men ikke blev godkendt af den kompetente retsinstans, inden den blev gennemført, da først der var blevet afsagt konkursdekret, forudsat at den konkursbehandling eller tilsvarende insolvensbehandling, der er blevet indledt, rent faktisk indledes med henblik på realisering af overdragerens aktiver, at denne behandling er under tilsyn af en kompetent offentlig myndighed, og at anvendelsen af denne behandling ikke kan kvalificeres som misbrug.
Sagsomkostninger
64
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra de nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Tredje Afdeling) for ret:
Artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter
skal fortolkes således, at
denne bestemmelse finder anvendelse i en situation, hvor en konkursbehandling følger efter en procedure for retslig omstrukturering, hvorunder en aftale om delvis overførsel af den pågældende virksomhed blev udarbejdet, men ikke blev godkendt af den kompetente retsinstans, inden den blev gennemført, da først der var blevet afsagt konkursdekret, forudsat at den konkursbehandling eller tilsvarende insolvensbehandling, der er blevet indledt, rent faktisk indledes med henblik på realisering af overdragerens aktiver, at denne behandling er under tilsyn af en kompetent offentlig myndighed, og at anvendelsen af denne behandling ikke kan kvalificeres som misbrug.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: fransk.