61978CJ0180_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 VED KENDELSE AF 16 . MAJ 1978, INDGAAET TIL DOMSTOLEN DEN 5 . SEPTEMBER 1978, HAR CENTRALE RAAD VAN BEROEP I MEDFOER AF TRAKTATENS ARTIKEL 177 STILLET ET SPOERGSMAAL VEDROERENDE FORTOLKNINGEN AF ARTIKEL 40, STK . 1, I RAADETS FORORDNING NR . 1408/71 AF 14 . JUNI 1971 OM ANVENDELSE AF DE SOCIALE SIKRINGSORDNINGER PAA ARBEJDSTAGERE OG DERES FAMILIEMEDLEMMER, DER FLYTTER INDEN FOR FAELLESSKABET ( EFT 1971 II, S . 366 ).
2 SPOERGSMAALET ER REJST UNDER EN SAG OM, HVORLEDES DEN KOMPETENTE NEDERLANDSKE INSTITUTION SKAL BEREGNE EN INVALIDEPENSION TIL EN KVINDELIG ARBEJDSTAGER, SOM EFTER AT HAVE ARBEJDET I TYSKLAND MELLEM 1928 OG 1950, FLYTTEDE TIL NEDERLANDENE, HVOR HUN UDOEVEDE LOENNET BESKAEFTIGELSE FRA 1951 TIL 1972, DET FREMGAAR AF DET BREV, HVORMED CENTRALE RAAD VAN BEROEP FREMSENDTE SIN AFGOERELSE TIL DOMSTOLEN, AT DEN PAAGAELDENDE FRA DEN 1 . AUGUST 1970 I TYSKLAND HAVDE FAAET UDBETALT EN UARBEJDSDYGTIGHEDSPENSION, SOM MED VIRKNING FRA DEN 1 . AUGUST 1973 AENDREDES TIL EN FOERTIDSPENSION . HUN FIK I NEDERLANDENE FRA DEN 2 . OKTOBER 1973 TILDELT EN UARBEJDSDYGTIGHEDSYDELSE, SOM ALTSAA TILDELTES FRA EN SENERE DATO END DEN, DA DEN TYSKE INVALIDEPENSION BLEV AENDRET TIL EN ALDERSPENSION .
3 PAA GRUND AF DEN RAEKKEFOELGE, HVORI YDELSERNE BLEV TILDELT, FANDT CENTRALE RAAD VAN BEROEP, AT FORORDNING NR . 1408/71, ARTIKEL 43, OM OVERGANG FRA INVALIDITETSYDELSER TIL YDELSER VED ALDERDOM IKKE, ELLER I HVERT FALD IKKE DIREKTE, KUNNE FINDE ANVENDELSE PAA FORHOLDET . DENNE ARTIKEL OMFATTER NEMLIG DET TILFAELDE, HVOR INVALIDITETSYDELSER OPPEBAERES I TO MEDLEMSSTATER INDEN OVERGANGEN TIL YDELSER VED ALDERDOM, OG STYKKE 2 BESTEMMER, AT SELV EFTER DENNE AENDRING I EN AF MEDLEMSSTATERNE SKAL DEN INSTITUTION, SOM DET PAAHVILER AT UDREDE INVALIDITETSYDELSER I DEN ANDEN MEDLEMSSTAT, FORTSAT YDE DEN BERETTIGEDE DE INVALIDITETSYDELSER, SOM HAN HAR RET TIL EFTER DEN FOR DEN PAAGAELDENDE INSTITUTION GAELDENDE LOVGIVNING .
4 DA DENNE REGEL IKKE FINDER ANVENDELSE PAA FORHOLDET, SKAL DE NEDERLANDSKE MYNDIGHEDER AFGOERE, OM DE NATIONALE LOVREGLER, SOM BESTEMMER, AT OPPEBAERES DER EN INVALIDITETSYDELSE EFTER NEDERLANDSK LOV SAMTIDIG MED EN UDENLANDSK YDELSE VED ALDERDOM, SKAL DEN INDENLANDSKE YDELSE NEDSAETTES MED DEN UDENLANDSKE YDELSES FULDE BELOEB, ER I OVERENSSTEMMELSE MED DE OEVRIGE FAELLESSKABSRETLIGE REGLER, ISAER FORORDNINGENS ARTIKEL 40 . STILLET OVER FOR DETTE PROBLEM HAR CENTRALE RAAD VAN BEROEP FORELAGT DET PRAEJUDICIELLE SPOERGSMAAL OM FORTOLKNINGEN AF ARTIKEL 40 .
5 DENNE ARTIKEL, SOM FINDES I FORORDNINGENS AFSNIT III, KAPITEL 2, OM INVALIDITET, OMHANDLER DET TILFAELDE, HVOR EN ARBEJDSTAGER HAR VAERET OMFATTET AF TO ELLER FLERE MEDLEMSSTATERS LOVGIVNINGER, HVORAF MINDST EN, SOM DEN I DENNE SAG OMHANDLEDE TYSKE LOV, GOER STOERRELSEN AF YDELSER VED INVALIDITET AFHAENGIG AF FORSIKRINGSPERIODERNES LAENGDE . ARTIKEL 40, STK . 1, SOM HENVISER TIL KAPITEL 3 OM PENSIONER VED ALDERDOM OG DOEDSFALD, MEDFOERER NAVNLIG, AT REGLERNE I ARTIKEL 46 OM FASTSAETTELSE AF YDELSER VED ALDERDOM FINDER TILSVARENDE ANVENDELSE PAA FASTSAETTELSE AF INVALIDITETSYDELSER .
6 DET ER DOMSTOLENS FASTE PRAKSIS, SENEST BEKRAEFTET I DOMMEN AF 14 . MARTS 1978 I SAG 98/77, SCHAAP ( SML . S . 707 ), AT HVIS EN ARBEJDSTAGER OPPEBAERER PENSION UDELUKKENDE I HENHOLD TIL NATIONAL LOVGIVNING, ER BESTEMMELSERNE I FORORDNING NR . 1408/71 IKKE TIL HINDER FOR, AT DEN NATIONALE LOVGIVNING I SIN HELHED FINDER ANVENDELSE PAA HAM, HERUNDER DE NATIONALE ANTIKUMULATIONSREGLER, IDET DET DOG ER EN BETINGELSE, AT VISER DEN NATIONALE LOVGIVNING SIG AT VAERE MINDRE GUNSTIG END REGLERNE I FORORDNINGENS ARTIKEL 46, SKAL BESTEMMELSERNE I DENNE ARTIKEL ANVENDES . MED HENSYN TIL ARTIKEL 46, STK . 3, HAR DOMSTOLEN IMIDLERTID I SIN DOM AF 21 . OKTOBER 1975 I SAG 24/75, PETRONI ( SML . S . 1149 ), FASTSLAAET, AT DENNE REGEL ER UFORENELIG MED TRAKTATENS ARTIKEL 51 I DET OMFANG DEN MEDFOERER, AT DER VED SAMMENLAEGNING AF TO YDELSER, OPNAAET I FORSKELLIGE MEDLEMSSTATER SKAL SKE NEDSAETTELSE AF DET YDELSESBELOEB, HVORTIL DER ER ERHVERVET RET UDELUKKENDE I MEDFOER AF NATIONAL RET .
7 DENNE RETSPRAKSIS, SOM I FOERSTE RAEKKE OMFATTER DE TILFAELDE, HVOR EN ARBEJDSTAGER HAR VAERET OMFATTET AF LOVGIVNINGER OM ALDERSPENSION I TO ELLER FLERE MEDLEMSSTATER, ER I MEDFOER AF ARTIKEL 40, STK . 1, BLEVET UDVIDET TIL OGSAA AT OMFATTE INVALIDEPENSIONER . DEN SAMME VIRKNING FOELGER, SOM OVENFOR NAEVNT, AF ARTIKEL 43 I DE TILFAELDE, HVOR DEN ENE AF DE TO ALLEREDE OPNAAEDE INVALIDITETSYDELSER AENDRES TIL EN YDELSE VED ALDERDOM . PROBLEMET I SAGEN ER, OM EN ANDEN LOESNING SKAL GAELDE FOR DET ENE TILFAELDE, HVOR AENDRINGEN I EN MEDLEMSSTAT AF INVALIDITETSYDELSEN HAR FUNDET STED, INDEN FASTSAETTELSEN AF INVALIDITETSYDELSEN I EN ANDEN MEDLEMSSTAT .
8 DET FORHOLD, AT DER IKKE FINDES NOGEN UDTRYKKELIG BESTEMMELSE OM DETTE SIDSTNAEVNTE TILFAELDE, MAA ANSES FOR EN LAKUNE I FORORDNINGEN . DER FINDES INGEN OBJEKTIV BEGRUNDELSE FOR AT BEHANDLE DETTE TILFAELDE ANDERLEDES END DE TILFAELDE, SOM UDTRYKKELIGT ER NAEVNT . DET ER I ALLE TILFAELDE LIGE NOEDVENDIGT AT BESKYTTE DE RETTIGHEDER, SOM TILKOMMER DEN PAAGAELDENDE UDELUKKENDE I MEDFOER AF DEN NATIONALE LOVGIVNING UDEN ANVENDELSE AF SAMMENLAEGNING ELLER FORHOLDSMAESSIG BEREGNING OG AT BEVARE DE FORDELE, SOM MULIGVIS FOELGER AF DENNE ORDNING . EN SYSTEMATISK FORTOLKNING AF FORORDNINGENS BESTEMMELSER FOERER DERFOR TIL, AT ARTIKEL 40, STK . 1, FINDER TILSVARENDE ANVENDELSE PAA TILFAELDE SOM DET FORELIGGENDE . SAAFREMT DENNE LOESNING IKKE LAEGGES TIL GRUND, MAATTE DET ANTAGES, AT RAADET IKKE FULDSTAENDIGT HAVDE OPFYLDT SIN FORPLIGTELSE EFTER TRAKTATENS ARTIKEL 51 TIL AT TRAEFFE DE FORANSTALTNINGER VEDROERENDE SOCIAL TRYGHED, DER ER NOEDVENDIGE FOR AT GENNEMFOERE ARBEJDSKRAFTENS FRIE BEVAEGELIGHED .
9 DET STILLEDE SPOERGSMAAL MAA ALTSAA BESVARES SAALEDES, AT ARTIKEL 40 I RAADETS FORORDNING NR . 1408/71 SKAL FORTOLKES SAALEDES, AT DEN OMFATTER FASTSAETTELSE AF YDELSER VED INVALIDITET I EN MEDLEMSSTAT, HVOR EN ARBEJDSTAGER ER BLEVET TILKENDT DISSE YDELSER I HENHOLD TIL EN LOVGIVNING AF DEN I ARTIKEL 37, STK . 1, ANFOERTE ART, OGSAA SELV OM DEN PAAGAELDENDE INDEN ERHVERVELSEN AF RETTEN TIL YDELSERNE ALLEREDE I MEDFOER AF EN ANDEN MEDLEMSSTATS LOVGIVNING AF EN ANDEN ART ER BLEVET BERETTIGET TIL EN YDELSE VED ALDERDOM PAA GRUNDLAG AF EN AENDRING AF EN TIDLIGERE YDELSE VED INVALIDITET .
Afgørelse om sagsomkostninger
VEDROERENDE SAGENS OMKOSTNINGER
10 DE UDGIFTER, DER ER AFHOLDT AF KONGERIGET NEDERLANDENES REGERING OG AF KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER, SOM HAR AFGIVET INDLAEG FOR DOMSTOLEN, KAN IKKE GODTGOERES ; DA SAGENS BEHANDLING I FORHOLD TIL HOVEDSAGENS PARTER UDGOER ET LED I DEN SAG, DER VERSERER FOR DEN NATIONALE RET, TILKOMMER DET DENNE AT TRAEFFE AFGOERELSE OM SAGENS OMKOSTNINGER .
Afgørelse
PAA GRUNDLAG AF DISSE PRAEMISSER
KENDER
DOMSTOLEN
VEDROERENDE DET SPOERGSMAAL, DER ER FORELAGT DEN AF CENTRALE RAAD VAN BEROEP VED KENDELSE AF 16 . MAJ 1978, FOR RET :
ARTIKEL 40, STK . 1, I RAADETS FORORDNING NR . 1408/71 SKAL FORTOLKES SAALEDES, AT DEN OMFATTER FASTSAETTELSE AF YDELSER VED INVALIDITET I EN MEDLEMSSTAT, HVOR EN ARBEJDSTAGER ER BLEVET TILKENDT DISSE YDELSER I HENHOLD TIL EN LOVGIVNING AF DEN I ARTIKEL 37, STK . 1, ANFOERTE ART, OGSAA SELV OM DEN PAAGAELDENDE INDEN ERHVERVELSEN AF RETTEN TIL YDELSERNE ALLEREDE I MEDFOER AF EN ANDEN MEDLEMSSTATS LOVGIVNING AF EN ANDEN ART ER BLEVET BERETTIGET TIL EN YDELSE VED ALDERDOM PAA GRUNDLAG AF EN AENDRING AF EN TIDLIGERE YDELSE VED INVALIDITET .