61984J0254
DOMSTOLENS DOM (femte afdeling)
25. februar 1986 (
*1
)
I sag 254/84
angående en anmodning, som Raad van Beroep, Amsterdam, i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag
G. J. J. De Jong
mod
direktionen for Sociale Verzekeringsbank, Amsterdam,
at opnå en præjudiciel afgørelse om fortolkningen af EØF-traktatens artikel 51 samt afsnit I, punkt 2, i bilag VI til Rådets forordning nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 230 af 22.8.1983),
har
DOMSTOLEN (femte afdeling)
sammensat af afdelingsformanden U. Everling, dommerne R. Joliét, O. Due, Y. Galmot og C. Kakouris,
generaladvokat: G. F. Mancin
justitssekretær: fuldmægtig D. Louterman
efter at der er afgivet indlæg af:
—
Sociale Verzekeringsbank ved advokat ter Kuile under skriftvekslingen samt denne og advokat Pijnacker under den mundtlige forhandling;
—
den nederlandske regering ved Verkade under skriftvekslingen;
—
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber ved Griesmar og advokat Herbert under skriftvekslingen samt advokat Herbert under den mundtlige forhandling,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 21. januar 1986,
afsagt følgende
DOM
(Sagsfremstillingen udelades)
Præmisser
1
Ved kendelse af 19. oktober 1984, indgået til Domstolen den 29. oktober s.a., har Raad van Beroep, Amsterdam, i medfør af EØF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af EØF-traktatens artikel 51 samt afsnit I, punkt 2, i bilag VI til Rådets forordning nr. 1408/71, med senere ændringer, om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 230 af 22.8.1983), med henblik på at kunne fastlægge de forsikringsperioder, der for en gift kvinde skal lægges til grund ved beregning af alderspension i henhold til den nederlandske lov »Algemene Ouderdomswet« (i det følgende benævnt AOW).
2
Dette spørgsmål er blevet rejst under en tvist mellem G. J. J. De Jong, en nederlandsk arbejdstager, og direktionen for Sociale Verzekeringsbank (i det følgende benævnt SVB), Amsterdam. Tvisten drejer sig om beregning efter satsen for en gift mand af den alderspension, De Jong i henhold til AOW har ret til.
3
Den almindelige alderdomsforsikringsordning ifølge AOW omfatter personer, der er bosat i Nederlandene, samt personer, der som følge af lønnet beskæftigelse i Nederlandene er lønskattepligtige dér. I kongelig anordning af 19. oktober 1976 er det endvidere bestemt, at personer, der oppebærer ydelser i henhold til Wet op de arbeidsongeschiktheidsverzekering — nederlandsk lov om forsikring mod arbejdsudygtighed — (i det følgende benævnt WAO), har ret til ydelser i henhold til AOW Alderspensionens størrelse afhænger af det antal forsikringsperioder, den forsikrede har tilbagelagt mellem det fyldte 15. og 65. år. Ifølge den i nærværende sag gældende udgave af AOW har kun den gifte mand, men ikke hustruen, ret til alderspension, nærmere bestemt efter den for en gift mand gældende sats og på grundlag af de af ham selv og hans hustru tilbagelagte forsikringsperioder. Ved beregningen sker der en nedsættelse med 1% for hvert kalenderår, hvor en af ægtefællerne ikke har været forsikret, af det fulde pensionsbeløb, der tilkommer en gift mand. For en ugift person andrager denne nedsættelse 2%.
4
AOW indeholder en overgangsordning, hvorefter forsikringsperioder, der er tilbagelagt af en berettiget person mellem det fyldte 15. år og den 1. januar 1957, hvor loven trådte i kraft, på visse betingelser ligestilles med forsikringsperioder tilbagelagt i henhold til AOW En af betingelserne for denne ligestilling, der er fastsat i AOW's artikel 43, går ud på, at den berettigede med eller uden afbrydelser skal have haft bopæl i Nederlandene i seks år efter det fyldte 59. år. Denne bopælsbetingelse er opfyldt for en hustru, der er yngre end sin mand, såfremt hun efter mandens fyldte 59. år har haft bopæl i Nederlandene i seks år. Ifølge kongelig anordning af 20. december 1956, der er udstedt i medfør af artikel 45 i AOW, gælder der dog med hensyn til denne bopælsbetingelse den begrænsning, jfr. anordningens artikel 1, at perioder, i hvilke hustruen ikke har boet i Nederlandene, men dog har været forsikret i medfør af AOW, ligestilles med forsikringsperioder. Denne overgangsordning gælder ifølge artikel 44 i AOW kun, så længe den berettigede har bopæl i Nederlandene. Artikel 5 i nævnte kongelige anordning indeholder den lempelse af sidstnævnte bopælsbetingelse, at bopæl uden for Nederlandene for nederlandske statsborgere, der har været forsikret uden afbrydelse fra den 1. januar 1957 og indtil deres fyldte 65. år, ligestilles med bopæl i Nederlandene.
5
Forordning nr. 1408/71 indeholder i bilag VI, afsnit I (tidligere bilag V, afsnit H), punkt 2, blandt andet følgende bestemmelser om anvendelse af nederlandsk lovgivning om almindelig alderdomsforsikring:
»a)
Som forsikringsperioder tilbagelagt efter nederlandsk lovgivning om almindelig alderdomsforsikring anses også perioder før den 1. januar 1957, i hvilke en berettiget person, der ikke opfylder betingelserne for at nævnte perioder kan ligestilles med forsikringsperioder, efter sit fyldte 15. år har været bosat på nederlandsk område, eller i hvilke han har haft lønnet beskæftigelse i Nederlandene for en arbejdsgiver i nævnte land, medens han var bosat på en anden medlemsstats område.
...
c)
For så vidt en gift kvinde, hvis mand er berettiget til en pension efter nederlandsk lovgivning om almindelig alderdomsforsikring, anses også perioder, i hvilke hun før sit fyldte 65. år har været gift med den pågældende mand og har været bosat på en eller flere medlemsstatersområde, som forsikringsperioder, for så vidt de pågældende perioder falder sammen med forsikringsperioder, som hendes mand har tilbagelagt, i henhold til den nævnte lovgivning, og med perioder, der vil være at medregne i medfør af litra a).
...
f)
Ved beregning af ålderdomspension medregnes de i litra a) og c) omhandlede perioder kun, såfremt den pågældende efter sit fyldte 59. år har været bosat i seks år på en eller flere medlemsstaters område, og kun så længe han er bosat på en af disse medlemsstaters område.«
6
Af forelæggelseskendelsen fremgår, at De Jong, der er født den 27. juli 1918, er gift med en oprindelig italiensk kvinde, der er født den 4. august 1920, og som på grund af ægteskabet fik nederlandsk statsborgerskab den 30. oktober 1950. Ægteparret boede i Nederlandene fra den 16. februar 1951 til den 17. april 1982, da de flyttede til Italien. De Jong blev i 1975 erklæret for totalt arbejdsudygtig og modtager ydelser i henhold til WAO.
7
Ved beregningen af den alderspension for en gift mand, De Jong har været berettiget til fra den 27. juli 1983, nedsatte SVB denne med 15% i forhold til det fulde pensionsbeløb, der kan udbetales til en gift mand. SVB skønnede således, at De Jong opfyldte betingelserne ifølge den nationale overgangsordning, der er fastlagt i artiklerne 43 og 44 i AOW og i kongelig anordning af 20. december 1956, da han havde været forsikret efter AOW uden afbrydelse fra den 1. januar 1957, hvilket ligeledes måtte lægges til grund, for så vidt angår tidsrummet efter, at han var flyttet til Italien, idet han modtager ydelser i henhold til WAO For så vidt angår hans ægtefælle, kunne de femten år fra hendes fyldte 15. år og til det tidspunkt, hvor parret bosatte sig i Nederlandene, derimod ikke anses for tilbagelagte forsikringsperioder.
8
SVB begrundede denne afgørelse med, at De Jongs hustru ikke havde været forsikret i henhold til AOW i tidsrummet fra parrets afrejse til Italien og til De Jongs fyldte 65. år, og at hustruen derfor ikke kunne sidestilles med en person med bopæl i Nederlandene ifølge artiklerne 43 og 44 i AOW Det anførtes, at overgangsordningen ifølge AOW's artikel 43 og kongelig anordning af 20. december 1956 ikke kan finde anvendelse, selv om det i henhold til bestemmelsen i afsnit I, punkt 2, litra c), i bilag VI til forordning nr. 1408/71 skal lægges til grund, at tidsrummet fra parrets afrejse til Italien og til De Jongs fyldte 65. år samt desuden tidsrummet fra parrets bosættelse i Nederlandene i 1951 til AOW's ikrafttræden er ægteskabsperioder, der falder sammen med forsikringsperioder, som manden har tilbagelagt, og dermed perioder, der »anses... som forsikringsperioder«, idet sådanne perioder, der efter ordningen i nævnte punkt 2, litra c), skal tages i betragtning, ikke udgør egentlige forsikringsperioder.
9
De Jong har anlagt sag ved Raad van Beroep, Amsterdam, til prøvelse af denne nedsættelse med 15% af hans alderspension, og retten har fundet, at tvistens afgørelse må afhænge af Domstolens besvarelse af følgende spørgsmål:
» Er det foreneligt med EØF-traktatens artikel 51 og med bestemmelserne i Rådets forordning nr. 1408/71 (navnlig forordningens bilag VI, afsnit I, punkt 2), at man ved fastsættelse af alderspension til en gift mand i henhold til AOW frakender dennes ægtefælde, som efter 1. januar 1957 har tilbagelagt perioder af den under punkt 2, litra c), i ovennævnte bilag anførte art, de rettigheder, som ifølge nederlandsk lov, navnlig artikel la og artikel 5 i kongelig anordning af 20. december 1956 udstedt med hjemmel i artikel 45 i AOW, ellers erhverves ved tilbagelagte forsikringsperioder?«
10
SVB og den nederlandske regering har gjort gældende, at bestemmelserne i afsnit I, punkt 2, jfr. navnlig litra c), i bilag VI til forordning nr. 1408/71 har til formål at tildele den berettigede alderspensionsrettigheder på grundlag af de forsikringsperioder af den i disse bestemmelser omhandlede art, som den pågældende har tilbagelagt. Denne ordning har en selvstændig karakter i forhold til den nationale overgangsordning. Det er derfor ikke muligt at påberåbe sig disse bestemmelser til støtte for, at bestemmelserne i den nationale overgangsordning finder anvendelse på perioder, for hvilke hverken betingelserne i den nationale ordning eller i fællesskabsordningen er opfyldt.
11
Kommissionen har i sit skriftlige indlæg gjort gældende, at selv om der umiddelbart måtte foreligge forskellige forhold, der støtter en sådan indskrænkende fortolkning af punkt 2, litra c), må det følge af EØF-traktatens artikel 51 samt princippet om fri bevægelighed for personer, at der skal anlægges en vid fortolkning af litra c), således at perioder, der er omfattet af bestemmelsen, også anses for forsikringsperioder ifølge den nationale overgangsordning, herunder ifølge kongelig anordning af 20. december 1956. Det følger således af artikel 51 samt princippet om ret til fri bevægelighed for personer, at udøvelsen af denne ret ikke må medføre bortfald eller nedsættelse af ydelser, som den pågældende ellers ville have haft krav på.
12
Under den mundtlige forhandling har Kommissionen imidlertid tiltrådt det af SVB og den nederlandske regering anførte, idet det gøres gældende, at bestemmelsen i bilag VI, afsnit I, punkt 2, litra c), ikke kan skabe et krav som det omhandlede i henhold til en national forsikringsordning. Desuden giver frivillig forsikring mod indbetaling af bidrag af samme størrelse som dem, der skulle have været betalt, såfremt den pågældende fortsat havde haft bopæl i Nederlandene, denne mulighed for at undgå enhver forringelse med hensyn til størrelsen af de ydelser, som han har krav på.
13
Domstolen skal i den forbindelse indledningsvis henvise til sin dom af 24. april 1980 (Coonan, 110/79, Sml. s. 1445), hvoraf det fremgår, at det tilkommer hver medlemsstat i lovgivningen at fastsætte vilkårene for retten eller forpligtelsen til at blive tilsluttet en social sikringsordning eller en bestemt gren af en sådan sikringsordning, forudsat der herved ikke diskrimineres mellem statens egne borgere og andre medlemsstaters borgere.
14
Det bemærkes endvidere, at bestemmelserne i forordning nr. 1408/71, der er vedtaget i medfør af traktatens artikel 51, skal fortolkes i lyset af formålet med sidstnævnte artikel, som er at gennemføre den størst mulige grad af fri bevægelighed for vandrende arbejdstagere, hvilket er en del af Fællesskabets grundlag.
15
Således forpligter artikel 51 Rådet til at vedtage de foranstaltninger vedrørende social sikkerhed, der er nødvendige for at gennemføre arbejdskraftens frie bevægelighed, blandt andet regler om udbetaling af ydelserne til personer, der har bopæl på medlemsstaternes område. Målet for artiklerne 48-51 ville ikke blive nået, hvis arbejdstagerne ved at benytte sig af deres ret til fri bevægelighed skulle miste de sociale fordele, som sikres dem ved en medlemsstats lovgivning.
16
Det må herefter lægges til grund, at bestemmelsen i punkt 2, litra c), har til formål at lette den fri bevægelighed for arbejdstagere fra andre medlemsstater, der tager bopæl i Nederlandene, mens deres hustruer bliver boende i hjemstaten, idet perioder, i hvilke bopælsstaten har været en anden medlemsstat, for dem anses som forsikringsperioder. Det er en betingelse herfor, at de pågældende har været gift i de perioder, der for manden anses for forsikringsperioder, eller som skal lægges til grund i henhold til litra a). Efter formålet med denne bestemmelse er det ikke nødvendigt, at også perioder før ægteskabets indgåelse i medfør af litra c), sammenholdt med bestemmelserne i den nationale overgangsordning, anses for forsikringsperioder. Sådanne perioder kan kun anses for forsikringsperioder, når betingelserne ifølge litra a), således som de er angivet i Domstolens dom af d.d. i sag 284/84 (Spruyt mod SVB), er opfyldt, hvilket ikke er tilfældet, for så vidt angår perioder, i hvilke den gifte kvinde hverken har haft bopæl eller lønnet beskæftigelse i Nederlandene.
17
At perioder af sidstnævnte art alligevel er anset som forsikringsperioder for De Jong beror på, at han som modtager af en nederlandsk ydelse i anledning af arbejdsudygtighed har været forsikret i medfør af AOW og således til forskel fra sin hustru har opfyldt betingelserne i henhold til kongelig anordning af 20. december 1956. Der bliver hverken som følge af fællesskabsbestemmelserne eller den nationale overgangsordning tale om forskelsbehandling i den forbindelse.
18
Undladelsen af i et tilfælde som det foreliggende at anse perioder før ægteskabets indgåelse, i hvilke den gifte kvinde ikke boede i Nederlandene, som forsikringsperioder ved hendes og mandens flytning til en anden medlemsstat kan således ikke antages at udgøre en hindring for den fri bevægelighed. Det bemærkes herved, at som anført af SVB, den nederlandske regering og Kommissionen i besvarelse af et spørgsmål fra Domstolen kan en sådan retsvirkning undgås ved frivillig forsikring i medfør af AOW Da der allerede af de nederlandske ydelser i anledning af arbejdsudygtighed skal betales bidrag i henhold til AOW, tages disse ydelser ikke i betragtning ved beregningen af det bidrag, der i et sådant tilfælde skal betales af manden, hvorfor der ikke derved opstår større økonomiske byrder end dem, der ville have været tale om, såfremt den gifte kvinde fortsat havde været omfattet af obligatorisk forsikring i Nederlandene.
19
Spørgsmålet fra Raad van Beroep, Amsterdam, skal derfor besvares således, at det hverken efter EØF-traktatens artikel 51 eller bestemmelserne i forordning nr. 1408/71, jfr. navnlig bilag VI, afsnit I, punkt 2, litra c), kan kræves, at der ved fastsættelse af alderspension til en gift mand i henhold til AOW skal tilkendes dennes ægtefælle, fordi hun efter den 1. januar 1957 har tilbagelagt perioder af den under nævnte litra c) anførte art, de rettigheder, der ifølge nederlandsk lovgivning, navnlig kongelig anordning af 20. december 1956, erhverves for perioder før ægteskabets indgåelse og før den 1. januar 1957, når hun i disse perioder hverken har haft bopæl eller lønnet beskæftigelse i Nederlandene.
Sagens omkostninger
20
De udgifter, der er afholdt af den nederlandske regering og af Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, som har afgivet indlæg for Domstolen, kan ikke godtgøres. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger.
På grundlag af disse præmisser
kender
DOMSTOLEN (femte afdeling)
vedrørende det spørgsmål, som er forelagt af Raad van Beroep, Amsterdam, ved kendelse af 19. oktober 1984, for ret:
Det kan hverken efter EØF-traktatens artikel 51 eller bestemmelserne i forordning nr. 1408/71, jfr. navnlig bilag VI, afsnit I, punkt 2, litra c), kræves, at der ved fastsættelse af alderspension til en gift mand i henhold til AOW skal tilkendes dennes ægtefælle, fordi hun efter den 1. januar 1957 har tilbagelagt penoder af den under nævnte litra c) anførte art, de rettigheder, der ifølge nederlandsk lovgivning, navnlig kongelig anordning af 20. december 1956, erhverves for perioder før ægteskabets indgåelse og før den 1. januar 1957, når hun i disse perioder hverken har haft bopæl eller lønnet beskæftigelse i Nederlandene.
Everling
Joliét
Due
Galmot
Kakouris
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 25. februar 1986.
P. Heim
Justitssekretær
U. Everling
Formand for femte afdeling
(
*1
) – Processprog: Nederlandsk.