61997CJ0047_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 3. september 1996, indgaaet til Domstolen den 6. februar 1997, har Richmond Magistrates Court i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt fire praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 2 i Raadets forordning (EOEF) nr. 684/92 af 16. marts 1992 om faelles regler for international personbefordring med bus (EFT L 74, s. 1) og artikel 4, nr. 3, i Raadets forordning (EOEF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser paa det sociale omraade inden for vejtransport (EFT L 370, s. 1).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en straffesag mod E. Clarke & Sons (Coaches) Ltd (herefter »Clarke«) og D.J. Ferne, hvorved disse er tiltalt for at have tilsidesat pligten til at anvende et kontrolapparat som foreskrevet i artikel 3, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (EFT L 370, s. 8), der indeholder foelgende bestemmelse:
»Kontrolapparatet installeres og anvendes i koeretoejer, som benyttes til person- eller godsbefordring paa vej, og som er indregistreret i en medlemsstat, bortset fra de i artikel 4 og artikel 14, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 3820/85 naevnte koeretoejer.«
3 Artikel 14, stk. 2, i forordning nr. 3821/85 bestemmer:
»Transportvirksomheden skal opbevare diagramarkene omhyggeligt i mindst et aar efter anvendelsen og skal give de paagaeldende foerere en kopi, saafremt de oensker det. Arkene skal paa forlangende forevises for eller udleveres til tilsynsmyndighederne.«
4 Forordningens artikel 15, stk. 7, bestemmer:
»Foereren skal paa tilsynsmyndighedernes forlangende kunne forevise diagramarkene for den paagaeldende uge, og under alle omstaendigheder arket for den sidste dag i den naermest foregaaende uge, paa hvilken han har koert.«
5 Artikel 1 i forordning nr. 3820/85 bestemmer:
»I denne forordning forstaas ved:
...
7. 'rutekoersel med personer': indenlandsk og international personbefordring som defineret i artikel 1 i Raadets forordning nr. 117/66/EOEF af 28. juli 1966 om indfoerelse af faelles regler for den internationale personbefordring ad landevej med omnibusser [EFT 1965-1966, s. 155].«
6 Samme forordnings artikel 4 bestemmer bl.a. foelgende:
»Denne forordning gaelder ikke for transport med:
...
3. koeretoejer, der benyttes til rutekoersel med personer, saafremt rutens laengde ikke overstiger 50 km
...«
7 For saa vidt forordning nr. 117/66 blev ophaevet ved artikel 21, stk. 1, i forordning nr. 684/92, indeholder dennes artikel 21, stk. 2, foelgende bestemmelse:
»Henvisninger til de ophaevede forordninger anses for henvisninger til naervaerende forordning.«
8 Artikel 2 i forordning nr. 684/92 indeholder bl.a. foelgende bestemmelser:
»I denne forordning anvendes foelgende definitioner:
1. Rutekoersel
1.1. Ved rutekoersel forstaas personbefordring efter faste tidsintervaller og i en bestemt trafikforbindelse, hvor paa- og afstigning kan ske ved forud fastsatte stoppesteder. Rutekoersel kan benyttes af alle, uanset om der eventuelt skal foretages reservation.
1.2. Uanset hvem der organiserer befordringen, betragtes befordring af bestemte kategorier af passagerer, hvorved andre passagerer udelukkes, ligeledes som rutekoersel, saafremt den finder sted paa de i nr. 1.1 anfoerte betingelser. Den paagaeldende befordring betegnes som 'speciel rutekoersel'.
Speciel rutekoersel omfatter bl.a.:
a) befordring af arbejdstagere mellem bopael og arbejde
b) befordring af skoleelever og studerende mellem bopael og uddannelsesinstitution
c) befordring af militaerpersonale og dets familie mellem oprindelsesstat og kaserneomraade
d) graenseoverskridende bytransport.
Det forhold, at den specielle koersel tilrettelaegges efter brugernes varierende behov, aendrer ikke dens karakter af rutekoersel.
...
2. Pendulkoersel
2.1. Ved pendulkoersel forstaas befordring, der er tilrettelagt med henblik paa ved flere ud- og tilbageture at bringe en gruppe passagerer, der er organiseret paa forhaand, fra samme afgangsomraade til samme bestemmelsesomraade. Disse grupper, der er sammensat af passagerer, der har tilbagelagt udturen, bringes ved en senere tur tilbage til afgangsstedet. Ved afgangs- og bestemmelsesomraadet forstaas henholdsvis afgangs- og bestemmelsesstedet samt steder beliggende inden for en radius af 50 km herfra.
Uden for afgangs- og bestemmelsesomraadet kan grupper henholdsvis tages op eller saettes af paa hoejst tre forskellige steder.
Afgangs- eller bestemmelsesomraadet og de oevrige optagnings- og afsaetningssteder kan daekke en eller flere medlemsstaters omraade.
...
2.3. I naervaerende nr. 2 forstaas ved en gruppe, som er organiseret paa forhaand, en gruppe, for hvem en ansvarlig organisation eller person i overensstemmelse med hjemstedsstatens regler har paataget sig at indgaa aftalen eller forestaa den samlede betaling af ydelsen, eller fra hvem denne organisation eller person har modtaget alle bestillinger og betalinger inden afrejsen.
3. Lejlighedsvis koersel
3.1. Ved lejlighedsvis koersel forstaas befordring, der hverken svarer til definitionen af rutekoersel eller definitionen af pendulkoersel.
Saadan befordring omfatter:
a) ...
b) koersel
- med grupper af passagerer, som er organiseret paa forhaand, og hvor passagererne ikke bringes tilbage til afgangsstedet under samme rejse, og
- som i tilfaelde af, at der er et ophold paa bestemmelsesstedet, ligeledes omfatter indlogering eller andre turisttjenesteydelser, som ikke har tilknytning til befordringen eller indlogeringen
...«
9 D.J. Ferne var ansat som buschauffoer hos Clarke, der har hjemsted i Sydenham, naer London, og som i det vaesentlige driver virksomhed i form af personbefordring med busser. I januar 1995 valgte et rejsebureau Clarke's tilbud vedroerende befordring af turister mellem lufthavne, banegaarde, hoteller og sevaerdigheder.
10 Den 9. juli 1995 foerte Ferne en bus tilhoerende Clarke, som skulle afhente en gruppe passagerer ved et hotel i London og befordre den til lufthavnen. Dér afhentede Ferne en anden gruppe passagerer, som han befordrede til et andet hotel i London via Hampton Court, en sevaerdighed. De enkelte dele af straekningen var paa mindre end 50 km, mens den samlede straekning var paa over 50 km.
11 Under en kontrolundersoegelse, der fandt sted paa den anden straekning, kunne Ferne ikke forevise fartskriverdiagramark som forudsat i artikel 13, 14 og 15 i forordning nr. 3821/85, og der blev herefter rejst tiltale mod Clarke for overtraedelse af section 97 i Road Traffic Act. Under straffesagen gjorde Clarke gaeldende, at selskabet efter undtagelsesreglen i artikel 4, nr. 3, i forordning nr. 3820/85 ikke var forpligtet til at anvende fartskriverdiagramark.
12 Under retsforhandlingerne for den forelaeggende ret bestred Vehicle Inspectorate den fortolkning, hvorefter den i hovedsagen omhandlede befordring var omfattet af begrebet »speciel rutekoersel« i artikel 2, nr. 1.2, i forordning nr. 684/92. Befordringen var tvaertimod omfattet af begrebet »lejlighedsvis koersel« i forordningens artikel 2, punkt 3.1, litra b). Den kunne derfor ikke vaere omfattet af undtagelsesbestemmelsen i artikel 3 i forordning nr. 3821/85.
13 Richmond Magistrates Court har herefter besluttet at udsaette hovedsagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Er grupper af passagerer, der befordres paa enkeltture mellem en lufthavn og et hotel, hvorunder der lejlighedsvis goeres ophold ved en sevaerdighed, omfattet af begrebet 'bestemte kategorier af passagerer' i henhold til artikel 2, nr. 1.2, i forordning nr. 684/92?
2) Saafremt spoergsmaal 1 besvares bekraeftende, oenskes det oplyst, hvorvidt artikel 2, nr. 1.2, skal fortolkes saaledes, at befordring af saadanne passagerer paa en tur af den omhandlede art,
a) naar den enkelte gruppe tages op paa et enkelt afgangssted og saettes af paa et enkelt bestemmelsessted (hvorved der lejlighedsvis kan vaere tale om, at der paa turen goeres ophold ved en sevaerdighed)
b) naar den samme eller en lignende tur gennemfoeres flere gange i henhold til en rammeaftale med et rejsebureau
c) og naar den noejagtige trafikforbindelse, der skal anvendes, ikke er fastlagt paa forhaand
er udtryk for speciel rutekoersel i den i artikel 2 forudsatte betydning.
3) Saafremt spoergsmaal 2 besvares bekraeftende, oenskes det oplyst, hvorledes artikel 4, nr. 3, i Raadets forordning nr. 3820/85 skal fortolkes, naermere bestemt hvorvidt 'rutens laengde' efter denne bestemmelse skal beregnes paa grundlag af
a) enten de enkelte koersler, som foereren har gennemfoert den paagaeldende dag
b) eller den samlede laengde af disse koersler.
4) Saafremt spoergsmaal 2 besvares benaegtende, oenskes det oplyst, hvorvidt artikel 2, nr. 3, i Raadets forordning nr. 684/92 skal fortolkes saaledes, at befordring af saadanne passagerer under de naevnte omstaendigheder er udtryk for 'lejlighedsvis koersel' i den i artikel 2 forudsatte betydning.«
Det foerste og det andet spoergsmaal
14 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at den nationale ret med det foerste og det andet spoergsmaal, der boer undersoeges under ét, naermere bestemt oensker oplyst, hvorvidt undtagelsesbestemmelsen i artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 3821/85 skal fortolkes saaledes, at koersel med passagerer, der foretages flere gange i henhold til en rammeaftale med et rejsebureau, i form af enkeltture mellem en lufthavn og et hotel, hvorunder der lejlighedsvis goeres ophold ved en sevaerdighed, og hvorved den noejagtige rute ikke er fastlagt paa forhaand, er rutekoersel som forudsat i artikel 4, nr. 3, i forordning nr. 3820/85.
15 Det bemaerkes indledningsvis, at afgraensningen af begrebet rutekoersel i henhold til artikel 1, nr. 7, i forordning nr. 3820/85 og artikel 21, stk. 2, i forordning nr. 684/92 fremgaar af den definition, der er fastlagt i sidstnaevnte forordnings artikel 2, nr. 1.
16 Denne bestemmelse sondrer mellem rutekoersel og speciel rutekoersel. Ved rutekoersel, der kan benyttes af alle, forstaas personbefordring efter faste tidsintervaller og i en bestemt trafikforbindelse, hvor paa- og afstigning kan ske ved forud fastsatte stoppesteder. Speciel rutekoersel er koersel, der finder sted paa de samme betingelser, men hvorved alene bestemte kategorier af passagerer befordres. Det maa foelgelig undersoeges, hvorvidt befordring som den i hovedsagen omhandlede opfylder disse betingelser.
17 Det bemaerkes for det foerste, at betingelsen i henhold til forordning nr. 684/92 om, at der skal vaere tale om »befordring efter faste tidsintervaller«, forudsaetter, at tidsintervallerne er fastlagt med noejagtighed, samt en vis regelmaessighed i denne forbindelse. En koereplan, som de potentielle brugere har adgang til, betyder, at der er tale om faste tidsintervaller.
18 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at den i hovedsagen omhandlede befordring gennemfoeres paa grundlag af de behov, rejsebureauerne har. Der er foelgelig ikke tale om regelmaessige tidsintervaller, og hyppigheden er ikke fastlagt paa forhaand af transportvirksomheden, men afhaenger af de reservationer, som kunderne foretager.
19 For det andet maa der ved begrebet »bestemt trafikforbindelse« i forordning nr. 684/92 forstaas en noejagtigt fastlagt rute. Denne betingelse maa ses i sammenhaeng med betingelsen om forud fastsatte stoppesteder. Det er herved ikke tilstraekkeligt, at afgangs- og ankomststederne er kendt paa forhaand, idet det, saaledes som det fremgaar af ordlyden af artikel 2, nr. 1.1, i forordning nr. 684/92, derudover er en forudsaetning, at der paa ruten er stoppesteder, hvor nogle passagerer kan tages op, og andre saettes af. Passagererne skal saaledes have kendskab til den benyttede rute og stoppestederne.
20 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at den rute, som skal foelges ved den i hovedsagen omhandlede befordring, kun er fastlagt meget generelt. Endvidere er der tale om varierende afgangs- og ankomststeder, og der er ingen mellemliggende stoppesteder. Den omstaendighed, at de i hovedsagen omhandlede busser lejlighedsvis goer ophold ved en sevaerdighed, kan ikke anses for stop som forudsat i forordning nr. 684/92. Nye passagerer tages saaledes ikke op, og der saettes heller ikke passagerer af, som dér er naaet frem til deres bestemmelsessted.
21 Endelig maa der ved begrebet »bestemte kategorier af passagerer« i forordning nr. 684/92 forstaas passagerer tilhoerende den samme persongruppe. Denne fortolkning fremgaar af eksemplerne i artikel 2, nr. 1.2, i forordning nr. 684/92, der navnlig omhandler arbejdstagere, skoleelever og studerende samt militaerpersonale.
22 Det er derimod ikke tilstraekkeligt, at der blot er tale om en paa forhaand samlet gruppe passagerer. En saadan gruppe kan saaledes befordres ved pendulkoersel som fastlagt i artikel 2, nr. 2, i forordning nr. 684/92.
23 Den i hovedsagen omhandlede befordring gennemfoeres hver gang for en forskellig gruppe passagerer, der kun har det til faelles, at de har bestilt en rejse hos det samme rejsebureau. Saadanne passagerer tilhoerer saaledes ikke en bestemt kategori af passagerer.
24 Det foerste og det andet spoergsmaal skal derfor besvares med, at koersel med passagerer, der foretages flere gange i henhold til en rammeaftale med et rejsebureau, i form af enkeltture mellem en lufthavn og et hotel, hvorunder der lejlighedsvis goeres ophold ved en sevaerdighed, og hvorved den noejagtige rute ikke er fastlagt paa forhaand, ikke er rutekoersel som forudsat i artikel 4, nr. 3, i forordning nr. 3820/85.
Det tredje spoergsmaal
25 Da det tredje spoergsmaal udelukkende er blevet forelagt for det tilfaelde, at det andet spoergsmaal besvares bekraeftende, er det ufornoedent at besvare det.
Det fjerde spoergsmaal
26 Med det fjerde spoergsmaal oensker den nationale ret oplyst, hvorvidt befordring af passagerer som den i hovedsagen omhandlede er udtryk for lejlighedsvis koersel i den i artikel 2, nr. 3, i forordning nr. 684/92 forudsatte betydning.
27 Da undtagelsesbestemmelsen i artikel 4, nr. 3, i forordning nr. 3820/85 kun gaelder rutekoersel, men ikke lejlighedsvis koersel, er det ufornoedent at besvare spoergsmaalet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
28 De udgifter, der er afholdt af Det Forenede Kongeriges regering og Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Foerste Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Richmond Magistrates Court ved kendelse af 3. september 1996, for ret:
Koersel med passagerer, der foretages flere gange i henhold til en rammeaftale med et rejsebureau, i form af enkeltture mellem en lufthavn og et hotel, hvorunder der lejlighedsvis goeres ophold ved en sevaerdighed, og hvorved den noejagtige rute ikke er fastlagt paa forhaand, er ikke rutekoersel som forudsat i artikel 4, nr. 3, i Raadets forordning (EOEF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser paa det sociale omraade inden for vejtransport.