61983CJ0168_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 2 . august 1983, har Laura Pasquali-Gherardi, sekretaer med stenografi og maskinskrivning ved Parlamentet, i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens ( herefter benaevnt vedtaegten ) artikel 91 anlagt sag med paastand om, at det statueres, dels at Europa-Parlamentet har begaaet to tjenstlige fejl, hvorved sagsoegerens helbredstilstand er forvaerret, dels at sagsoegeren tilkendes erstatning med tillaeg af renter, subsidiaert at der udpeges tre sagkyndige, som skal fastsaette erstatningens stoerrelse samt i givet fald tage stilling til den virkning, som administrative forsinkelser har haft dels paa forvaerringen af sagsoegerens almene helbredstilstand dels paa hendes synsevne .
2 Sagsoegte tiltraadte tjenesten ved Parlamentet den 17 . oktober 1979 som italiensk sekretaer med stenografi og maskinskrivning i loenklasse C3 . Den 15 . november s.aa . blev hun paa sit arbejdssted udsat for en ulykke, hvorved hendes venstre oeje paafoertes uoprettelig skade . Hun genoptog arbejdet den 3 . december 1979 . Den 18 . december 1979 rejste hun til Rom for at konsultere en oejenlaege, og i forbindelse hermed havde hun otte maaneders sygeorlov . Herefter genoptog hun arbejdet .
3 Efter en raekke arbejdsperioder afbrudt af sygeorlov blev sagsoegeren afskediget med virkning fra 30 . april 1981 paa grundlag af en negativ udtalelse ved proevetidens udloeb . Ved skrivelse af 2 . december 1981 trak Parlamentets generalsekretaer imidlertid afskedigelsen tilbage . Sagsoegerens tilfaelde blev herefter forelagt invaliditetsudvalget for at faa afgjort, i hvilket omfang sagsoegeren fortsat kunne udfoere opgaver svarende til en stilling inden for hendes stillingsgruppe . Den 28 . januar 1983 afgav invaliditetsudvalget en udtalelse, hvoraf det blandt andet fremgaar, at »virkningerne af ulykken den 15 . november 1979 har foert til en delvis invaliditet, som hindrer Laura Pasquali-Gherardi i at fortsaette sit nuvaerende arbejde . Udvalget anbefaler, at hun placeres i en stilling inden for hendes stillingsgruppe, hvor der ikke stilles saerlige krav til synsevnen« . I foerste omgang blev invaliditetsudvalgets konklusioner ikke meddelt sagsoegeren . Dette skete foerst efter henvendelse fra hendes advokat .
4 Parlamentets administration tilboed herefter sagsoegeren to stillinger, som den mente var i overensstemmelse med udvalgets anbefaling, den ene i betjenttjenesten, den anden i personalearkivet . Sagsoegeren accepterede ingen af disse stillinger, da hun fandt, at de opgaver, som stillingerne indebar, var uinteressante og ikke gav hende mulighed for forfremmelse .
5 Laura Pasquali-Gherardi anlagde herefter denne sag . I staevningen har hun anerkendt, at hun ikke foerst har indbragt en administrativ klage, jfr . vedtaegtens artikel 90, hvilket hun begrunder ved at anfoere, at betingelsen efter vedtaegtens artikel 91 kun finder anvendelse paa de retsakter, som ansaettelsesmyndigheden eventuelt kan omgoere . I den foreliggende sag er der efter sagsoegerens opfattelse intet at omgoere, da de begaaede fejl er uoprettelige .
6 Sagsoegeren har anfoert, at Parlamentet har begaaet to tjenstlige fejl, nemlig for det foerste ved ikke at meddele hende invaliditetsudvalgets konklusioner, og for det andet ved ikke at efterkomme udvalgets anbefaling, hvorefter hun skulle placeres i en stilling svarende til hendes stillingsgruppe, som ikke stillede saerlige krav til synsevnen . De foelgende aar, isaer fra 1982, forvaerredes hendes helbredstilstand . Til at begynde med havde stress-situationen og indtagelsen af de noedvendige laegemidler for at dulme smerterne ( smertestillende midler ) uoprettelige virkninger for hendes almene helbredstilstand . Hendes synsforstyrrelser forvaerredes yderligere i en saadan grad, at hun ikke laengere kunne dyrke sine fritidsinteresser ( fjernsyn, sport, teater, laesning osv .) og heller ikke kunne koere bil .
7 Sagsoegte har i svarskriftet paastaaet sagen afvist, da den er anlagt uden forudgaaende administrativ klage, jfr . vedtaegtens artikel 91, stk . 2 .
8 Sagsoegte har under alle omstaendigheder paastaaet frifindelse . Parlamentet har nemlig anfoert, at det er godtgjort, at invaliditetsudvalgets anbefaling blev meddelt sagsoegerens advokat paa dennes anmodning . Parlamentet har yderligere understreget, at sagsoegeren ikke har anfoert, hvorledes den forsinkede meddelelse af anbefalingen i den foreliggende sag har paafoert hende skade .
9 For saa vidt Parlamentet kritiseres for ikke at have overfoert sagsoegeren til en stilling, som i hoejere grad tager hensyn til hendes synsevne, har det anerkendt, at det er forpligtet til at udvise omsorg over for sine tjenestemaend . Det er i oevrigt grunden til, at der er meddelt sagsoegeren sygeorlov i lange perioder i 1980 og endog senere . Umiddelbart inden invaliditetsudvalget fremsatte sin udtalelse den 28 . januar 1983, forsoegte Parlamentets administration at finde en stilling, som svarede til sagsoegerens helbredstilstand . Det er endnu ikke lykkedes at finde en saadan stilling, som sagsoegerens advokat selv har betegnet som »mirakel-stilling« .
10 Da Parlamentet endnu ikke har kunnet finde en passende stilling, har det saaledes ikke tilsidesat sine forpligtelser over for sagsoegeren .
Formaliteten
11 Vedtaegtens artikel 91, stk . 2, bestemmer, at et soegsmaal kun kan antages til realitetsbehandling, saafremt der for ansaettelsesmyndigheden i forvejen er indbragt en klage efter artikel 90, stk . 2, og klagen har vaeret genstand for en udtrykkelig eller stiltiende afvisning . Formaalet med bestemmelsen er at fremme en mindelig afgoerelse af en tvist, som er opstaaet mellem en tjenestemand eller anden ansat og administrationen . Domstolen har kun admitteret sager uden forudgaaende klage, saafremt der var tale om sager anlagt til proevelse af en udvaelgelseskomités afgoerelse . I saa fald har ansaettelsesmyndigheden nemlig ingen kompetence til at annullere eller omgoere komiteens afgoerelser . En forudgaaende klage kunne derimod have vaeret nyttig i den foreliggende sag . Parlamentet ville have faaet kendskab til de fremsatte klagepunkter, saaledes at det om noedvendigt kunne forsoege at afgoere tvisten, inden der blev anlagt sag . Da der ikke er indbragt en forudgaaende klage, maa sagen saaledes afvises .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
12 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger .
13 I henhold til procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne imidlertid selv de udgifter, de har afholdt i sager anlagt af de ansatte ved Faellesskaberne .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
1 ) Sagen afvises .
2 ) Hver part baerer sine omkostninger .