62022TJ0713_RES
Målen T‑713/22 och T‑720/22
Portumo - Madeira - Montagem e Manutenção de Tubaria, SA (Zona Franca da Madeira) m.fl.ochNova Ship Invest, Unipessoal, Lda (Zona Franca da Madeira)
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (femte avdelningen) av den 6 november 2024
”Statligt stöd – Madeiras frizon – Statligt stöd från Portugal – Beslut som konstaterar att stödordningen inte är förenlig med besluten C(2007) 3037 final och C(2013) 4043 final, vilka förklarade stödordningen oförenlig med den inre marknaden och ålade medlemsstaten att återkräva de utbetalda stöden – Begreppet befintligt stöd i den mening som avses i förordning (EU) 2015/1589 – Återkrav – Berättigade förväntningar – Rättssäkerhet – Frihet att tillhandahålla tjänster – Etableringsfrihet – Fri rörlighet för arbetstagare”
Stöd som ges av en medlemsstat – Befintligt stöd och nytt stöd – Åtgärd som ändrar en befintlig stödordning – Genomförande av ordningen i strid med de villkor som fastställts i kommissionens beslut om godkännande – Ändring som påverkar ordningens innehåll – Kvalificering som nytt stöd
(Artikel 108 FEUF; rådets förordning 2015/1589, artikel 1 c)
(se punkterna 19, 80 och 81)
Stöd som ges av en medlemsstat – Förbud – Undantag – Stöd som kan anses vara förenligt med den inre marknaden – Stöd för att främja utvecklingen i angivna regioner – Driftsstöd för att främja regional utveckling till förmån för yttersta randområden – Beslut av kommissionen att godkänna en stödordning som syftar till att främja utvecklingen på Madeira – Villkor för att bevilja stöd enligt den stödordningen – Restriktiv tolkning – Verksamhet som bedrivs utanför Madeira av bolag registrerade på den ön – Verksamheter som inte kan få stöd enligt den godkända stödordningen
(Artikel 107.3 a FEUF; kommissionens meddelande 2006/C 54/08)
(se punkterna 33–60)
Stöd som ges av en medlemsstat – Förbud – Undantag – Stöd som kan anses vara förenligt med den inre marknaden – Stöd för att främja utvecklingen i angivna regioner – Driftsstöd för att främja regional utveckling till förmån för yttersta randområden – Beslut av kommissionen att godkänna en stödordning som syftar till att främja utvecklingen på Madeira – Villkor för att bevilja stöd enligt den stödordningen – Restriktiv tolkning – Villkor om skapandet eller bibehållandet av arbetstillfällen i den autonoma regionen Madeira – Villkoret är inte uppfyllt
(Artikel 107.3 a FEUF; kommissionens meddelande 2006/C 54/08)
(se punkterna 66–76)
Stöd som ges av en medlemsstat – Förbud – Undantag – Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning – Kommissionen har antagit riktlinjer som reglerar dess prövning av huruvida stödet är förenligt med den inre marknaden – Följder – Kommissionen har själv begränsat sitt utrymme för skönsmässig bedömning – Skyldighet att undersöka de exceptionella omständigheter som åberopats av medlemsstaten för att begära en bedömning av stödets förenlighet med den inre marknaden enbart med stöd av artikel 107.3 FEUF
(Artikel 107.3 a FEUF; kommissionens meddelande 2006/C 54/08)
(se punkterna 85–90)
Stöd som ges av en medlemsstat – Förbud – Undantag – Stöd som kan anses vara förenligt med den inre marknaden – Stöd för att främja utvecklingen i angivna regioner – Driftsstöd för att främja regional utveckling till förmån för yttersta randområden – Fråga om stödets förenlighet med den inre marknaden – Villkor – Iakttagande av proportionalitetsprincipen
(Artikel 107.3 a FEUF; kommissionens meddelande 2006/C 54/08)
(se punkterna 91–97)
Stöd som ges av en medlemsstat – Förbud – Undantag – Stöd som kan anses vara förenligt med den inre marknaden – Bedömning enligt artikel 107.3 FEUF – Restriktiva verkningar för de grundläggande friheterna av ett eventuellt beslut om oförenlighet – Saknar relevans
(Artikel 107.3 FEUF)
(se punkterna 98–103)
Stöd som ges av en medlemsstat – Återkrav av ett olagligt stöd – Stöd som beviljats i strid med förfarandereglerna i artikel 108 FEUF – Eventuella berättigade förväntningar hos stödmottagarna – Kan inte anses föreligga såvida det inte finns särskilda omständigheter
(Artikel 108 FEUF)
(se punkterna 112–119)
Stöd som ges av en medlemsstat – Återkrav av ett olagligt stöd – Åsidosättande av rättssäkerhetsprincipen – Föreligger inte
(Artikel 108 FEUF)
(se punkterna 122–134)
Resumé
Tribunalen ogillar talan om ogiltigförklaring som väckts av flera bolag mot Europeiska kommissionens beslut att med tillämpning av en tidigare godkänd stödordning förklara att visst stöd som utbetalats till företag som är etablerade på Madeira är oförenligt med den inre marknaden och förordna om återkrav. Tribunalen preciserar härvid förhållandet mellan de grundläggande friheter som stadfästs i EUF-fördraget och fördragets bestämmelser om statligt stöd.
För att främja den regionala utvecklingen och diversifieringen av Madeiras ekonomiska struktur införde Republiken Portugal en stödordning till förmån för ett begränsat område på denna ö, kallat Madeiras frizon (ZFM).
Denna stödordning, som ursprungligen godkändes av Europeiska kommissionen år 1987 såsom ett regionalstöd förenligt med den inre marknaden, ändrades år 2002. År 2007 godkände kommissionen en tredje ordning som återigen ändrades år 2013 (
1
) (nedan kallad ordning III).
Ordning III, såsom den godkänts av kommissionen, utgjordes av en sänkning av inkomstskatten för juridiska personer på vinster från faktisk verksamhet som fysiskt bedrivits på Madeira, ett undantag från skattskyldighet för kommunal och lokal skatt samt undantag från skattskyldighet vid överlåtelse av fast egendom för bildande av ett företag i Madeiras frizon, upp till högsta tillåtna stödbelopp baserade på maxtak som fastställts i förhållande till hur många arbetstillfällen stödmottagaren bibehöll.
Efter en tillsyn över nämnda ordning för åren 2012 och 2013 beslutade kommissionen att inleda det formella granskningsförfarandet enligt artikel 108.3 FEUF. Efter detta förfarande konstaterade kommissionen, genom beslut av den 4 december 2020, (
2
) att ordning III, såsom den genomförts av Portugal, skiljde sig väsentligt från den ordning som godkänts genom 2007 och 2013 års beslut. Eftersom kommissionen ansåg att denna ordning utgjorde ett ”nytt stöd” som genomförts olagligt och var oförenlig med den inre marknaden, förordnade kommissionen om att stödet skulle återkrävas från stödmottagarna.
Fyra företag som mottagit stöd enligt ordning III, såsom denna genomförts, yrkade att tribunalen skulle ogiltigförklara detta beslut.
Tribunalens bedömning
Till stöd för sin talan gjorde sökandena bland annat gällande att kommissionens tolkning i det angripna beslutet av villkoren för tillträde till ordning III innebar ett åsidosättande av principerna om fri rörlighet för medborgare och arbetstagare, etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster, genom att det blev svårare eller dyrare för de företag som omfattades av ordning III eller för deras anställda att utöva dessa friheter.
Det ska i detta hänseende påpekas att tribunalen, liksom i domarna T‑95/21 (
3
) och T‑131/21, (
4
) konstaterar att kommissionen inte gjorde något fel när den tolkade villkoren för tillträde till ordning III och fann att denna ordning, såsom den genomförts av Portugal, skilde sig väsentligt från den ordning som godkändes genom 2007 och 2013 års beslut och därför utgjorde en ny stödordning.
Vidare påpekar tribunalen att sökandenas argument om åsidosättande av principerna om fri rörlighet för medborgare och arbetstagare, etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster väsentligen syftar till att ifrågasätta vad kommissionen med stöd av artikel 107.3 a FEUF konstaterade i skäl 198 i det angripna beslutet, att ordning III, såsom den genomförts, är oförenlig med den inre marknaden.
I den mån detta argument syftar till att ifrågasätta slutsatsen att ordning III, såsom den genomförts, är oförenlig med den inre marknaden, påpekar tribunalen att det förvisso framgår av rättspraxis att kommissionen, när den avser att förklara ett stöd förenligt med den inre marknaden, ska försäkra sig om att denna förklaring, som ger medlemsstaten rätt att betala ut det aktuella stödet, inte innebär att andra unionsrättsliga bestämmelser åsidosätts, särskilt principerna om fri rörlighet.
Denna rättspraxis innebär däremot inte att kommissionen, när den avser att förklara ett stöd oförenligt med den inre marknaden och således förbjuda den berörda medlemsstaten att betala ut det, i stället måste förklara stödet förenligt med den inre marknaden och godkänna utbetalningen med motiveringen att ett eventuellt beslut om oförenlighet skulle få restriktiva verkningar för de stödmottagande företagen, antingen genom att stödet inte betalades ut eller genom att det återkrävdes.
I annat fall skulle förbudet mot oförenligt statligt stöd undergrävas av principerna om fri rörlighet för medborgare och arbetstagare, etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster, trots att EUF-fördragets konkurrensregler, och i synnerhet bestämmelserna om statligt stöd, är av grundläggande karaktär och ger uttryck för en av unionens väsentliga uppgifter.
Tribunalen drar därför slutsatsen att sökandena inte med framgång kan åberopa principerna om fri rörlighet för medborgare och arbetstagare, etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster mot det angripna beslutet i den del det, med stöd av artikel 107.3 a FEUF, konstateras att ordning III, såsom den genomförts, är oförenlig med den gemensamma marknaden och det förordnas om att stödet ska återkrävas.
Tribunalen tillägger att även om det antas att dessa principer kan åberopas av sökandena och att det angripna beslutet – då villkoren för tillträde till ordning III där tolkas så, att den ordningen, såsom den genomförts, är oförenlig med den inre marknaden och det förordnas om återkrav av de stöd som beviljats enligt den ordningen – har en restriktiv inverkan på de friheter som åberopats, är denna verkan under alla omständigheter berättigade av det legitima målet med ordning III, nämligen att främja regional utveckling och diversifiering av Madeiras ekonomiska struktur, i egenskap av yttersta randområde, och står i proportion till detta mål. Tribunalen understryker i detta avseende att konstaterandet att ordning III, såsom den genomförts, är oförenlig med den inre marknaden, liksom återkravet av det stöd som olagligen betalats ut med tillämpning av denna ordning, inte hindrar att de bolag som är registrerade i Madeiras frizon etablerar sig eller tillhandahåller tjänster utanför den autonoma regionen Madeira eller rekryterar arbetstagare som är bosatta eller utövar sin verksamhet utanför denna region. Slutligen konstaterar tribunalen att kommissionen inte var skyldig att uttala sig om en alternativ stödordning som sökandena hade föreslagit. Tribunalen erinrar om att enligt rättspraxis behöver kommissionen inte göra en abstrakt bedömning av alla alternativa åtgärder som kan komma i fråga, eftersom den berörda medlemsstaten, även om den på ett detaljerat sätt ska redogöra för skälen till att den aktuella stödordningen antogs, i synnerhet vad gäller de fastställda villkoren för stödberättigande, inte är skyldig att styrka att ingen annan tänkbar åtgärd, enligt en hypotetisk definition, skulle göra det möjligt att uppnå det eftersträvade målet på ett bättre sätt. Om nämnda medlemsstat inte har någon sådan skyldighet, har sökandena inte grund för att begära att tribunalen ålägger kommissionen att sätta sig i de nationella myndigheternas ställe för att undersöka alla tänkbara alternativa åtgärder.
Mot bakgrund av dessa överväganden finner tribunalen att sökandenas argument saknar grund. Tribunalen finner även att talan inte kan vinna bifall på någon av de övriga grunder som åberopats och ogillar följaktligen talan i deras helhet.
(
1
)	Kommissionens beslut av den 27 juni 2007 i ärende N 421/2006 och av den 2 juli 2013 i ärende SA.34160 (2011/N) (nedan kallade 2007 och 2013 års beslut om godkännande).
(
2
)	Kommissionens beslut (EU) 2022/1414 av den 4 december 2020 om stödordning SA.21259 (2018/C) (f.d. 2018/NN) som Portugal har genomfört för Zona Franca da Madeira (ZFM) – Ordning III (EUT L 217, 2022, s. 49) (nedan kallat det angripna beslutet).
(
3
)	Dom av den 21 september 2022, Portugal/kommissionen (Madeiras frizon) (T‑95/21, EU:T:2022:567).
(
4
)	Dom av den 21 juni 2023, Região Autónoma da Madeira/kommissionen (T‑131/21, EU:T:2023:348).