62023CJ0605
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. liepos 3 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bendra pridėtinės vertės mokesčio (PVM) sistema – Direktyva 2006/112/EB – 273 straipsnis – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio pirma pastraipa – Teisė į veiksmingą teisinės gynybos priemonę – Administracinė prievartos priemonė užplombuoti komercines patalpas – Prašymas sustabdyti – Ribota teisminė kontrolė“
Byloje C‑605/23
dėl Administrativen sad Blagoevgrad (Blagojevgrado administracinis teismas, Bulgarija) 2023 m. rugsėjo 21 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2023 m. spalio 4 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
„Ati-19“ EOOD
prieš
Nachalnik na otdel „Operativni deynosti“ – Sofia v Glavna direktsia „Fiskalen kontrol“ pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas F. Biltgen, pirmosios kolegijos teisėjo pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojas T. von Danwitz (pranešėjas), teisėjai A. Kumin, I. Ziemele ir S. Gervasoni,
generalinis advokatas M. Campos Sánchez-Bordona,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Bulgarijos vyriausybės, atstovaujamos T. Mitova ir T. Tsingileva,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos P. Carlin ir D. Drambozova,
susipažinęs su 2025 m. vasario 13 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnio pirmos pastraipos, siejamos su 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1; toliau – PVM direktyva) 273 straipsniu, išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant pagal Bulgarijos teisę įsteigtos bendrovės „Ati-19“ EOOD ir Nachalnik na otdel „Operativni deynosti“ – Sofia v Glavna direktsia „Fiskalen kontrol“ pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite (Generalinės direkcijos „Fiskalinė kontrolė“ prie Nacionalinės pajamų agentūros Centrinės administracijos Sofijos miesto skyriaus „Operatyvinė veikla“ viršininkas, Bulgarija) (toliau – mokesčių administratorius) dėl priemonės užplombuoti šios bendrovės valdomas komercines patalpas.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Chartija
3
Chartijos 47 straipsnyje nustatyta:
„Kiekvienas asmuo, kurio teisės ir laisvės, garantuojamos Sąjungos teisės, yra pažeistos, turi teisę į veiksmingą jų gynybą teisme šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
Kiekvienas asmuo turi teisę, kad jo bylą per kiek įmanoma trumpesnį laiką viešai ir teisingai išnagrinėtų pagal įstatymą įsteigtas nepriklausomas ir nešališkas teismas. Kiekvienas asmuo turi turėti galimybę gauti teisinę pagalbą, būti ginamas ir atstovaujamas.
<…>“
PVM direktyva
4
PVM direktyvos 2 straipsnio 1 dalies a punkte numatyta, kad pridėtinės vertės mokesčiu (PVM) apmokestinamas prekių tiekimas už atlygį valstybės narės teritorijoje, kai prekes tiekia apmokestinamasis asmuo, veikdamas kaip toks.
5
Šios direktyvos 273 straipsnyje nustatyta:
„Valstybės narės gali nustatyti kitas prievoles, kurias jos laiko būtinomis siekiant užtikrinti, kad būtų tinkamai renkamas PVM ir užkertamas kelias sukčiavimui, atsižvelgdamos į reikalavimą vienodai traktuoti apmokestinamųjų asmenų vykdomus nacionalinius sandorius ir sandorius tarp valstybių narių, tačiau dėl šių prievolių prekyboje tarp valstybių narių neturi atsirasti su sienų kirtimu susijusių formalumų.
Pirmoje pastraipoje nustatyta galimybė negali būti naudojama nustatant papildomas su sąskaitų-faktūrų išrašymu susijusias prievoles be tų, kurios nustatytos 3 skyriuje.“
Bulgarijos teisė
PVM įstatymas
6
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (Pridėtinės vertės mokesčio įstatymas; DV, Nr. 63, 2006 m. rugpjūčio 4 d.; toliau – PVM įstatymas) 118 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Kiekvienas pagal šį įstatymą registruotas arba neregistruotas asmuo privalo savo komercinėse patalpose įvykdytus tiekimo ar pardavimo sandorius užregistruoti ir įtraukti į apskaitą, išduodamas fiskalinį kasos kvitą, atspausdintą fiskaliniu apskaitos prietaisu (fiskalinis kvitas), arba kasos kvitą, išduotą naudojant integruotą automatinę verslo valdymo sistemą (sisteminį kvitą), neatsižvelgiant į tai, ar prašoma pateikti kokį nors kitą kvitą. Gavėjas turi gauti kasos kvitą arba sisteminį kvitą ir jį saugoti tol, kol išvyksta iš patalpos. Gavėjas turi gauti kasos kvitą arba sisteminį kvitą ir jį saugoti tol, kol išvyksta iš patalpų.“
7
Šio įstatymo 185 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatyta:
„(1)   Asmeniui, kuris neišdavė kvito pagal 118 straipsnio 1 dalį, skiriama 100-500 [Bulgarijos levų] BGN [apie 50–250 EUR] bauda, kai jis yra fizinis asmuo ir ne verslininkas, arba 500–2 000 BGN [apie 250–1 000 EUR] dydžio piniginė sankcija, kai jis yra juridinis asmuo arba individualus prekybininkas.
(2)   Išskyrus 1 dalyje numatytus atvejus, asmeniui, kuris pažeidė arba leido pažeisti 118 straipsnį arba jo įgyvendinimo nuostatą, skiriama 300–1 000 BGN [apie 150–500 EUR] bauda, kai jis yra fizinis asmuo ir ne verslininkas, arba 3 000–10 000 BGN [apie 1 500–5 000 EUR] dydžio piniginė sankcija, kai jis yra juridinis asmuo arba individualus prekybininkas. Kai pažeidimas nelemia pajamų nenurodymo, skiriamos sankcijos pagal 1 dalį.“
8
To paties pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos įstatymo 186 straipsnis suformuluotas taip:
„(1)   Be numatytų baudų ar finansinių nuobaudų, administracinė prievartos priemonė užplombuoti patalpas ne ilgesniam kaip 30 dienų laikotarpiui taikoma bet kuriam asmeniui, kuris:
1. nesilaiko procedūros arba tvarkos, susijusios su:
a)
atitinkamo pardavimo kvito išdavimu pagal 118 straipsnį;
<…>
(3)   1 dalyje numatyta administracinė prievartos priemonė taikoma pateikiant motyvuotą pajamų tarnybos nurodymą arba ji taikoma tos tarnybos įgalioto pareigūno.
(4)   3 dalyje įtvirtintą nurodymą galima apskųsti pagal pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms taikytinos redakcijos [Administrativnoprotsesualen kodeks (Administracinio proceso kodeksas) (DV, Nr. 30, 2006 m. balandžio 11 d.; toliau – Administracinio proceso kodeksas)] numatytą procedūrą.“
9
To paties įstatymo 187 straipsnio 1 ir 4 dalyse nurodyta:
„(1)   Tais atvejais, kai taikoma 186 straipsnio 1 dalyje numatyta administracinė prievartos priemonė, taip pat draudžiama patekti į asmens patalpą ar patalpas, o tose patalpose ir jose esančiuose sandėliuose esantį turtą pasiima asmuo arba jo atstovas. Priemonė taikoma patalpai ar patalpoms, kuriose nustatyti pažeidimai, įskaitant atvejus, kai užplombavimo metu trečioji šalis valdo patalpą ar patalpas, jei tas trečiasis asmuo žino, kad patalpa bus užplombuota. Nacionalinė pajamų agentūra savo interneto puslapyje skelbia komercinių patalpų, kurios turi būti užplombuotos, sąrašus ir jų vietą. Laikoma, kad asmuo žino, jog buvo užplombuotos patalpos, jeigu ant patalpų yra nuolat pritvirtintas pranešimas apie užplombavimą arba jeigu informacija apie užplombuojamas komercines patalpas ir jų buvimo vietą yra paskelbta mokesčių administratoriaus interneto puslapyje.
<…>
(4)   Pažeidėjo prašymu ir su sąlyga, kad jis pateikia visos baudos ar piniginės sankcijos sumokėjimo įrodymus, institucija nutraukia savo paskirtą administracinę prievartos priemonę. Plombų nuėmimas siejamas su pažeidėjo pareiga bendradarbiauti. Pakartotinio pažeidimo atveju patalpos plombos negali būti nuimtos, kol nesibaigė vienas mėnuo nuo jos užplombavimo.“
10
PVM įstatymo 188 straipsnyje numatyta:
„(1)   186 straipsnio 1 dalyje nurodyta administracinė prievartos priemonė laikinai vykdoma pagal [Administracinio proceso kodeksas] 60 straipsnio 1-7 dalių nuostatas.
<…>“
11
Šio įstatymo 193 straipsnyje nustatyta:
„(1)   [Zakon za administrativnite narushenia i nakazania (Administracinių nusižengimų ir sankcijų įstatymas)] reglamentuoja šio įstatymo ir jį įgyvendinančių norminių aktų pažeidimų nustatymą, sprendimų, kuriais skiriamos administracinės sankcijos, priėmimą ir vykdymą, taip pat šių sprendimų apskundimą.
(2)   Pažeidimus nustato pajamų tarnybos, o sprendimus, kuriais skiriamos administracinės sankcijos, priima Nacionalinės pajamų agentūros vykdomasis direktorius arba šiuo tikslu jo įgaliotas pareigūnas.“
Administracinio proceso kodeksas
12
Administracinio proceso kodekso 6 straipsnio 5 dalyje nustatyta:
„Administracinės institucijos turi susilaikyti nuo veiksmų ar elgesio, kurie gali sukelti žalą, akivaizdžiai neproporcingą siekiamam tikslui.“
13
Šio kodekso 21 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
Individualus administracinis aktas – tai administracinės valdžios institucijos ar kitos pagal įstatymus įgaliotos įstaigos ar tarnybos, viešosios valdžios funkcijas atliekančių asmenų ir viešąsias paslaugas teikiančių įstaigų valios išraiška, išreikšta aiškiai, veiksmais ar neveikimu, sukurianti teises ar pareigas arba tiesiogiai daranti įtaką tam tikrų piliečių ar organizacijų teisėms, laisvėms ar teisėtiems interesams, taip pat atsisakymas priimti tokį aktą.“
14
Minėto kodekso 60 straipsnyje buvo nustatyta:
„(1)   Administracinis aktas apima nutartį dėl jo laikino vykdymo, kai to reikia dėl piliečių gyvybės ar sveikatos, siekiant apsaugoti ypač svarbius valstybės ar visuomenės interesus, kai sprendimo įvykdymas gali būti atidėtas ar labai apsunkintas arba kai delsimas įvykdyti sprendimą gali sukelti didelę ar sunkiai atitaisomą žalą, arba vienos iš šalių prašymu – siekiant apsaugoti vieną iš jos ypač svarbių interesų. Šiuo atveju administracinė institucija reikalauja atitinkamos garantijos.
(2)   Nutartis dėl laikino vykdymo turi būti motyvuota.
<…>
(5)   Nutartis, kuria leidžiama arba atsisakoma leisti laikinai vykdyti sprendimą, gali būti skundžiama pirmiausia per administracinę instituciją teismui per tris dienas nuo pranešimo apie nutartį, neatsižvelgiant į tai, ar administracinis aktas buvo apskųstas.
(6)   Skundas kuo skubiau išnagrinėjamas Tarybos kolegijoje, neišsiunčiant jo kopijų šalims. Skundas nesustabdo laikino vykdymo, tačiau teismas gali sustabdyti laikiną vykdymą, kol priims galutinį sprendimą dėl skundo.
(7)   Panaikinus skundžiamą nutartį, teismas priima sprendimą dėl esmės. Jeigu laikinas vykdymas panaikinamas, administracinė institucija atkuria iki vykdymo buvusią padėtį.
(8)   Teismo nutartis gali būti skundžiama.“
15
Administracinio proceso kodekso 128 straipsnio 1 dalies 1 punkte nustatyta, kad administraciniai teismai turi jurisdikciją nagrinėti bylas dėl, be kita ko, administracinių aktų pakeitimo ar panaikinimo.
16
Šio kodekso 166 straipsnyje „Administracinio akto vykdymo sustabdymas“ numatyta:
„(1)   Pateikus skundą administracinio akto vykdymas sustabdomas.
(2)   Bet kurioje proceso stadijoje iki tol, kol teismo sprendimas įsiteisėja, teismas pareiškėjo prašymu gali sustabdyti laikiną vykdymą, kuris leidžiamas 60 straipsnio 1 dalyje nurodytą aktą priėmusios institucijos galutiniu nurodymu, jeigu laikinas vykdymas gali padaryti didelę arba sunkiai pataisomą žalą pareiškėjui. Vykdymas gali būti sustabdytas tik remiantis naujai atsiradusiomis aplinkybėmis.
(3)   2 dalyje nurodytas prašymas nagrinėjamas Tarybos kolegijoje. Teismas kuo greičiau priima nutartį, kuri gali būti skundžiama per 7 dienas nuo pranešimo apie ją dienos.
<…>“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
17
Ati-19 yra vienanarė ribotos atsakomybės bendrovė.
18
2023 m. rugpjūčio 3 d. Nacionalinės pajamų agentūros inspektoriai atliko patikrinimą bendrovės Ati-19 valdomose verslo patalpose, t. y. Blagojevgrade (Bulgarija) esančioje greitojo maitinimo įstaigoje. Per šį patikrinimą inspektoriai, neatskleisdami savo tapatybės, pirko prekes (maistą ir gėrimus) už bendrą 14,80 BGN (apie 8 EUR) sumą grynaisiais pinigais. Mokėjimą priėmė Ati-19 darbuotojas, tačiau nebuvo išduotas joks fiskalinis kasos čekis, susijęs su šiuo pardavimu.
19
Patvirtinę savo įgaliojimus, inspektoriai ėmėsi tikrinti, ar tą pačią dieną dienos apskaitos ataskaitoje užfiksuoti pardavimai atitinka įmonės kasoje esančius grynuosius pinigus. Buvo konstatuota, kad buvo užfiksuota bendra 327,80 BGN (apie 167 EUR) pardavimų suma, o šioje kasoje – 573,55 BGN (apie 293 EUR) grynųjų pinigų suma.
20
Remiantis šiomis išvadomis Ati-19 buvo nustatytas administracinis pažeidimas pagal nacionalinės teisės aktus.
21
Taigi 2023 m. rugpjūčio 29 d. mokesčių administratorius skyrė šiai bendrovei 1000 BGN (apie 500 EUR) piniginę baudą.
22
2023 m. rugpjūčio 30 d. šis administratorius pagal nacionalinės teisės aktus priėmė nurodymą, kuriuo nustatė administracinę prievartos priemonę – užplombuoti komercines patalpas, kuriose buvo padarytas administracinis pažeidimas, keturiolikai dienų. Papildant šį nurodymą, nuo 2023 m. rugsėjo 21 d. buvo nurodyta laikinai vykdyti šią priemonę.
23
Nurodymas bendrovei Ati-19 įteiktas 2023 m. rugsėjo 6 d.
24
2023 m. rugsėjo 14 d. ši bendrovė pateikė skundą Administrativen sad Blagoevgrad (Blagojevgrado administracinis teismas, Bulgarija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas dėl, pirma, nurodymo skirti administracinę prievartos priemonę ir, antra, nutarties dėl šios priemonės laikino vykdymo.
25
2023 m. rugsėjo 18 d. prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas atmetė šį skundą tiek, kiek jis pateiktas dėl nutarties dėl administracinės prievartos priemonės laikino vykdymo, kaip nepriimtiną, motyvuodamas tuo, kad buvo praleistas Administracinio proceso kodekse numatytas trijų dienų terminas tokiam skundui pateikti.
26
Kitą dieną, t. y. 2023 m. rugsėjo 19 d., Ati-19 per tą pačią procedūrą pateikė prašymą sustabdyti administracinės prievartos priemonės laikiną vykdymą pagal Administracinio proceso kodeksą.
27
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar ši teisių gynimo priemonė yra veiksminga, kaip tai suprantama pagal Chartijos 47 straipsnio pirmą pastraipą.
28
Šis teismas nurodo, kad per šią procedūrą PVM įstatymo 118 straipsnio 1 dalyje nurodytą nusižengimą sudarančios faktinės aplinkybės laikomos nustatytomis protokole, susijusiame su Nacionalinės pajamų agentūros aptariamoje komercinėje patalpoje atlikto patikrinimo rezultatais, ir akte, kuriuo konstatuojamas administracinis nusižengimas.
29
Minėtas teismas taip pat patikslina, kad teisminė kontrolė, atliekama nagrinėjant skundą, pareikštą pagal Administracinio proceso kodekso 166 straipsnio 2 ir 3 dalis, neapima nurodymo „užplombuoti“ komercines patalpas pagal PVM įstatymo 186 straipsnio 1 dalies a punktą priėmimo sąlygų. Taigi bylą nagrinėjantis teismas neatlieka „tyrimo“ dėl faktinių aplinkybių, kuriomis buvo grindžiamas toks priėmimas. Be to, jis nevertina skundo dėl paties nurodymo pagrįstumo tikėtinumo, atsižvelgdamas į Administracinio proceso kodekso 146 straipsnyje nurodytus pagrindus. Nagrinėjant šio kodekso 166 straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytą skundą pareiškėjas gali remtis tik „didele arba sunkiai pataisoma žala“, kurią jam sukeltų dėl jo priimto administracinio akto laikinas vykdymas.
30
PVM įstatymo 188 straipsnio 1 dalyje numatytos nutarties dėl laikino vykdymo priėmimo sąlygos taip pat negali būti peržiūrimos. Pasibaigus Administracinio proceso kodekso 60 straipsnio 5 dalyje numatytam skundo dėl tokios nutarties panaikinimo pareiškimo terminui, ši nutartis laikoma priimta laikantis įstatymo.
31
Nors teismas, į kurį kreiptasi, gali peržiūrėti šią nutartį priėmusios administracinės institucijos atliktą šio kodekso 60 straipsnio 1 dalyje nurodytų sąlygų įvykdymo vertinimą, apsaugos nuo nutarties, priimtos pagal pastarąją nuostatą, apimtis apsiriboja „didelės ar sunkiai pataisomos žalos“ jos adresatui buvimo vertinimu, o tai atitinka teisminės kontrolės, atliekamos per laikino vykdymo sustabdymo procedūrą pagal minėto kodekso 166 straipsnio 2 dalį, apimtį.
32
Bet kuriuo atveju Administracinio proceso kodekso 166 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatyta procedūra neleidžia bylą nagrinėjančiam teismui patikrinti, ar laikinu nurodymo vykdymu siekiama apginti svarbų valstybės interesą. Šiomis aplinkybėmis negalima atmesti galimybės, kad laikinas nurodymo, nustatyto pagal PVM įstatymo 186 straipsnio 1 dalies 1 punkto a papunktį, vykdymas turės teisinių pasekmių prieš panaikinant patį nurodymą.
33
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, kuris, beje, nurodo, kad užplombavimo priemonė, kaip antai nagrinėjama jo nagrinėjamoje byloje, yra baudžiamojo pobūdžio, kyla abejonių dėl to, ar patikrinus tik tai, ar padaryta didelė ar sunkiai pataisoma žala, būtų užtikrintas apsaugos nuo laikino priemonių vykdymo veiksmingumas, kaip tai suprantama tiek pagal Chartijos 47 straipsnio pirmą pastraipą, tiek pagal 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 straipsnio 1 dalį.
34
Šiomis aplinkybėmis Administrativen sad Blagoevgrad (Blagojevgrado administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Chartijos] 47 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos dėl apsaugos nuo priemonių, kurias nacionalinės teisės aktų leidėjas nustatė siekdamas garantuoti [PVM direktyvos] 273 straipsnyje nurodytą interesą ir pagal kurias teismo kontrolė apsiriboja patirtos žalos nustatymu, laikino vykdymo?“
Dėl prejudicinio klausimo
35
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Chartijos 47 straipsnio pirma pastraipa turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias, remiantis PVM direktyvos 273 straipsnio pirmoje pastraipoje numatyta galimybe, teisminės kontrolės, atliekamos gavus prašymą sustabdyti baudžiamojo pobūdžio administracinės prievartos priemonės laikiną vykdymą, apimtis ribojama tik tuo, kad dėl tokio laikino vykdymo būtų padaryta didelė arba sunkiai pataisoma žala.
Dėl priimtinumo
36
Bulgarijos vyriausybė ginčija klausimo priimtinumą, motyvuodama tuo, kad jis yra hipotetinis, nes, pirma, nutartis dėl laikino vykdymo šiuo atveju neegzistuoja, nes nurodymo užplombuoti gavimo patvirtinimas patvirtina tik šio nurodymo įteikimo datą, ir, antra, nevykdant plombavimo, procedūra dėl vykdymo sustabdymo netenka prasmės.
37
Šiuo klausimu pasakytina, kad iš SESV 267 straipsnio formuluotės ir jo struktūros matyti, jog prejudicinio sprendimo priėmimo procedūra, be kita ko, grindžiama prielaida, kad nacionaliniuose teismuose iš tiesų nagrinėjamas ginčas, taigi prašymas priimti prejudicinį sprendimą turi būti „reikalingas“, kad jį pateikęs teismas galėtų „priimti sprendimą“ savo nagrinėjamoje byloje. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateikiamas ne dėl to, kad būtų suformuluota patariamųjų nuomonių bendro pobūdžio arba hipotetiniais klausimais, o dėl būtinybės veiksmingai išspręsti ginčą (1988 m. balandžio 21 d. Sprendimo Pardini, 338/85, EU:C:1988:194, 11 punktas ir 2025 m. vasario 27 d. Sprendimo Adjak, C‑277/24, EU:C:2025:130, 29 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
38
Tik nacionalinis teismas, kuris nagrinėja ginčą ir turi prisiimti atsakomybę už priimtiną teismo sprendimą, turi, atsižvelgdamas į konkrečias pagrindinės bylos aplinkybes, vertinti klausimo, kurį pateikia Teisingumo Teismui, tinkamumą. Taigi, kai pateikti klausimai yra susiję su Sąjungos teisės normos išaiškinimu ar galiojimu, Teisingumo Teismas iš esmės privalo priimti sprendimą. Darytina išvada, kad su Sąjungos teise susijusiems prejudiciniams klausimams taikoma svarbos prezumpcija. Teisingumo Teismas gali atmesti nacionalinio teismo pateiktą prašymą priimti prejudicinį sprendimą tik tuomet, kai akivaizdu, jog prašomas Sąjungos teisės normos išaiškinimas nesusijęs su pagrindinės bylos aplinkybėmis arba dalyku, kai problema hipotetinė arba Teisingumo Teismas neturi faktinės arba teisinės informacijos, būtinos naudingai atsakyti į jam pateiktus klausimus (2025 m. vasario 27 d. Sprendimo Adjak, C‑277/24, EU:C:2025:130, 30 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
39
Nagrinėjamu atveju Bulgarijos vyriausybės pateikti argumentai, susiję su pateikto klausimo hipotetiniu pobūdžiu, neįtikina. Pirma, remiantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktais duomenimis, nurodymo užplombuoti įvykdymo data buvo nustatyta neatsižvelgiant į tai, ar šis nurodymas tapo galutinis, todėl jo vykdymas tapo laikino pobūdžio pagal Bulgarijos teisės aktus. Antra, atrodo, kad laikino vykdymo nebuvimas yra neatsiejamas nuo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme pateikto prašymo sustabdyti šį laikiną vykdymą ir leidžia Teisingumo Teismui pateikti jam naudingą atsakymą.
40
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad pateiktas klausimas nėra hipotetinis, todėl yra priimtinas.
Dėl esmės
41
Pirmiausia reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją nacionalinių mokesčių administratorių PVM srityje taikomomis administracinėmis prievartos priemonėmis, kaip antai komercinių patalpų, kuriose buvo konstatuoti PVM įstatymo pažeidimai, užplombavimu, įgyvendinami PVM direktyvos 2 ir 273 straipsniai, taigi ir Sąjungos teisė, kaip tai suprantama pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį (šiuo klausimu žr. 2023 m. gegužės 4 d. Sprendimo MV-98, C‑97/21, EU:C:2023:371, 34 punktą).
42
Be to, nepaisant neprivalomo priemonių priėmimo pagal minėtą 273 straipsnį pobūdžio, reikia priminti, kad siekiant veiksmingai įvykdyti Sąjungos teisėje numatytą pareigą, iš nacionalinių valdžios institucijų gali būti reikalaujama nurodyti ją įvykdyti nedelsiant (šiuo klausimu žr. 1990 m. liepos 10 d. Sprendimo Komisija / Vokietija, C‑217/88, EU:C:1990:290, 25 punktą).
43
Darytina išvada, kad tiek administracinės prievartos priemonės, kaip antai komercinių patalpų užplombavimas, nustatymas, tiek vykdymas nedelsiant, nors ir laikinas, turi atitikti Chartijos 47 straipsnio pirmoje pastraipoje garantuojamą pagrindinę teisę.
44
Šiuo klausimu pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją Sąjungos teisės reguliuojamą ginčą nagrinėjantis nacionalinis teismas turi turėti teisę taikyti laikinąsias apsaugos priemones, kad būtų užtikrintas visiškas būsimo teismo sprendimo dėl pagal Sąjungos teisę reikalaujamų teisių buvimo ir apimties veiksmingumas (šiuo klausimu žr. 2020 m. gegužės 14 d. Sprendimo Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, C‑924/19 PPU ir C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, 297 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
45
Pirma, dėl teisių, kuriomis galima remtis susiklosčius tokiai situacijai, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, reikia priminti, kad pagal PVM direktyvos 273 straipsnį priimtos priemonės neturi viršyti to, kas būtina šiame straipsnyje nurodytiems tikslams pasiekti, ir neturi kelti grėsmės PVM neutralumui ar Chartijoje pripažintoms pagrindinėms teisėms, įskaitant, be kita ko, laisvę užsiimti verslu (šiuo klausimu žr. 2017 m. spalio 26 d. Sprendimo BB construct, C‑534/16, EU:C:2017:820, 24 ir 34 punktus).
46
Antra, kiek tai susiję su būsimo teismo sprendimo veiksmingumu, reikia konstatuoti, kad, remiantis šio sprendimo 42 punkte nurodyta jurisprudencija, veiksmingam Sąjungos teisės laikymuisi iš tiesų gali prireikti nedelsiant, nors ir laikinai, vykdyti taikant šią teisę priimtą priemonę.
47
Vis dėlto laikinosios apsaugos priemonės, kuriomis siekiama sustabdyti tariamai neteisėtą pareigą, turi būti taikomos, kai jos būtinos Sąjungos teisės teikiamai apsaugai užtikrinti (šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 15 d. Sprendimo Getin Noble Bank (Paskolos sutarties vykdymo sustabdymas), C‑287/22, EU:C:2023:491, 55 punktą).
48
Siekiant įvertinti minėtą būtinybę tuo atveju, kai administracinė prievartos priemonė, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, vykdoma nedelsiant, reikia ne tik konkrečiai palyginti viešuosius ir privačiuosius interesus, kurie atitinkamai patvirtina ir paneigia šio vykdymo būtinybę, bet ir bent jau glaustai išnagrinėti nagrinėjamos priemonės teisėtumą.
49
Iš tiesų, kaip savo išvados 87 punkte pažymėjo generalinis advokatas, bylą nagrinėjančiam teismui neturint jokios galimybės įvertinti vykdytinos administracinės prievartos priemonės teisėtumo, Chartijos 47 straipsnyje numatyta laikinoji teisminė gynyba yra neveiksminga, nes prašymas sustabdyti vykdymą gali būti atmestas net ir tuo atveju, jei jis susijęs su akivaizdžiai neteisėtos priemonės taikymo sustabdymu.
50
Dėl klausimo, ar pagrindinėje byloje nagrinėjami teisės aktai atitinka Chartijos 47 straipsnio reikalavimus, iš suformuotos jurisprudencijos matyti tai, kad pagal Sąjungos teisę atitinkančio nacionalinės teisės aiškinimo principą reikalaujama, kad nacionaliniai teismai, laikydamiesi, be kita ko, draudimo aiškinti nacionalinę teisę contra legem, ir atsižvelgdami į visą nacionalinės teisės sistemą, taip pat taikydami joje pripažintus aiškinimo metodus, pagal savo kompetenciją padarytų viską, kad būtų užtikrintas nagrinėjamos Sąjungos teisės nuostatos veiksmingumas ir priimtas ja siekiamą tikslą atitinkantis sprendimas (2004 m. spalio 5 d. Sprendimo Pfeiffer ir kt., C‑397/01–C‑403/01, EU:C:2004:584, 118 ir 119 punktai ir 2024 m. spalio 15 d. Sprendimo KUBERA, C‑144/23, EU:C:2024:881, 51 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
51
Sąjungos teisę atitinkančio aiškinimo reikalavimas apima visų pirma nacionaliniams teismas nustatytą pareigą prireikus pakeisti suformuotą jurisprudenciją, jeigu ji pagrįsta su Sąjungos teisės tikslais nesuderinamu nacionalinės teisės aiškinimu. Taigi nacionalinis teismas negali pagrįstai manyti, jog neturi galimybės aiškinti nacionalinės teisės nuostatos taip, kad ji atitiktų Sąjungos teisę, vien dėl to, jog buvo nuolat pateikiamas toks šios nuostatos aiškinimas, kuris neatitiko šios teisės (2016 m. balandžio 19 d. Sprendimo DI, C‑441/14, EU:C:2016:278, 33 ir 34 punktai, ir 2024 m. spalio 15 d. Sprendimo KUBERA, C‑144/23, EU:C:2024:881, 52 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
52
Pagal Sąjungos teisės viršenybės principą nacionalinis teismas, turintis taikyti Sąjungos teisės nuostatas pagal jam suteiktą jurisdikciją, turi pareigą, nesant galimybės aiškinti nacionalinės teisės nuostatų taip, kad jos atitiktų Sąjungos teisės reikalavimus, užtikrinti visišką šios teisės reikalavimų veiksmingumą jo nagrinėjamoje byloje, prireikus savo iniciatyva netaikydamas bet kurių tiesiogiai veikiančiai Sąjungos teisės nuostatai prieštaraujančių nacionalinės teisės nuostatų (2024 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Getin Holding ir kt., C‑118/23, EU:C:2024:1013, 76 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
53
Chartijos 47 straipsnio nuostatos turi būti laikomos veikiančiomis tiesiogiai (2018 m. balandžio 17 d. Sprendimo Egenberger, C‑414/16, EU:C:2018:257, 78 punktas ir 2024 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Getin Holding ir kt., C‑118/23, EU:C:2024:1013, 77 punktas).
54
Taigi nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į visą vidaus teisę ir taikydamas joje pripažintus aiškinimo metodus, turi patikrinti, ar, kaip teigė Bulgarijos vyriausybė, šioje teisėje numatyta laikinosios teisminės gynybos sistema suteikia galimybę teisiškai ir faktiškai išnagrinėti nutartis dėl pagal PVM direktyvos 273 straipsnį priimtos administracinės prievartos priemonės, kaip antai komercinių patalpų užplombavimo, laikino vykdymo.
55
Jeigu toks aiškinimas neįmanomas, šis teismas turi netaikyti nacionalinės proceso teisės nuostatų, pagal kurias jam draudžiama vertinti, ar jam pateiktas prašymas sustabdyti tokios priemonės laikiną vykdymą yra teisiškai ir faktiškai pagrįstas argumentais, iš pirmo žvilgsnio galinčiais atskleisti nagrinėjamos priemonės neteisėtumą.
56
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į prejudicinį klausimą reikia atsakyti, kad Chartijos 47 straipsnio pirma pastraipa turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias, remiantis PVM direktyvos 273 straipsnio pirmoje pastraipoje numatyta galimybe, teisminės kontrolės, atliekamos gavus prašymą sustabdyti baudžiamojo pobūdžio administracinės prievartos priemonės laikiną vykdymą, apimtis ribojama tik tuo, kad dėl tokio laikino vykdymo būtų padaryta didelė arba sunkiai pataisoma žala, atmetant bet kokią galimybę teismui, į kurį kreiptasi su šiuo prašymu, įvertinti, ar šis prašymas teisiškai ir faktiškai pateisinamas argumentais, iš pirmo žvilgsnio galinčiais atskleisti nagrinėjamos priemonės neteisėtumą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
57
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio pirma pastraipa
turi būti aiškinama taip:
pagal ją draudžiamos valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias, remiantis 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 273 straipsnio pirmoje pastraipoje numatyta galimybe, teisminės kontrolės, atliekamos gavus prašymą sustabdyti baudžiamojo pobūdžio administracinės prievartos priemonės laikiną vykdymą, apimtis ribojama tik tuo, kad dėl tokio laikino vykdymo būtų padaryta didelė arba sunkiai pataisoma žala, atmetant bet kokią galimybę teismui, į kurį kreiptasi su šiuo prašymu, įvertinti, ar šis prašymas teisiškai ir faktiškai pateisinamas argumentais, iš pirmo žvilgsnio galinčiais atskleisti nagrinėjamos priemonės neteisėtumą.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: bulgarų.