62023TJ0557_RES
Byla T‑557/23
Swissgrid AG
prieš
Europos Sąjungos energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūrą
2025 m. spalio 8 d. Bendrojo Teismo (trečioji išplėstinė kolegija) sprendimas
„Energija – Elektros energijos vidaus rinka – Elektros energijos balansavimo gairės – Reglamento (ES) 2017/2195 1 straipsnio 6 ir 7 dalys – Europos platforma balansavimo energijos mainams, naudojant rankiniu būdu aktyvuojamus dažnio atkūrimo rezervus – Šveicarijos perdavimo sistemos operatoriaus nedalyvavimas – ACER apeliacinei tarybai pateiktas skundas – Konkrečios apskundimo sąlygos ir tvarka – Reglamento (ES) 2019/942 28 straipsnis – Nepriimtinumas dėl teisės kreiptis į Apeliacinę tarybą nebuvimo – Tiesioginės sąsajos nebuvimas – Neteisėtumu grindžiamas prieštaravimas“
Energija – Elektros energijos balansavimas – Reglamentas 2017/2195 – Europos platforma balansavimo energijos mainams, naudojant rankiniu būdu aktyvuojamus dažnio atkūrimo rezervus – Taikymo sritis – Šveicarijos perdavimo sistemos operatoriai – Įtraukimas – Sąlygos – Komisijos sprendimo, kuriuo patvirtinamas jų dalyvavimas platformoje, priėmimas – Šių operatorių galimybė Sąjungos teisme pareikšti ieškinį dėl neveikimo tuo atveju, kai Komisija nepriima sprendimo
(Komisijos reglamento 2017/2195 1 straipsnio 6 ir 7 dalys)
(žr. 29–32, 35–37 punktus)
Europos Sąjungos agentūros – Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūra (ACER) – Apskundimo procedūra – Skundas ACER apeliacinei tarybai – Priimtinumo sąlygos – Fiziniai ar juridiniai asmenys – Tiesiogiai ir konkrečiai su jais susiję aktai – ACER sprendimas, kuriuo iš dalies keičiama Europos platformos balansavimo energijos mainams, naudojant rankiniu būdu aktyvuojamus dažnio atkūrimo rezervus, įgyvendinimo sistema – Pakeitimas, kuriuo nenustatoma papildoma Šveicarijos perdavimo sistemos operatorių dalyvavimo šioje platformoje sąlyga – Dalyvavimas, kuris ir toliau priklauso tik nuo to, ar Komisija priima sprendimą dėl leidimo – ACER sprendimas, neturintis poveikio minėtų operatorių teisinei padėčiai – Nepriimtinumas
(SESV 263 straipsnio ketvirta pastraipa; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 2019/942 28 straipsnio 1 dalis)
(žr. 42–51 punktus)
Europos Sąjungos agentūros – Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūra (ACER) – Apskundimo procedūra – Skundas ACER apeliacinei tarybai – Priimtinumo sąlygos – Fiziniai ar juridiniai asmenys – Tiesiogiai ir konkrečiai su jais susiję aktai – ACER sprendimas, kuriuo iš dalies keičiama Europos platformos balansavimo energijos mainams, naudojant rankiniu būdu aktyvuojamus dažnio atkūrimo rezervus, įgyvendinimo sistema – Pakeitimas, kuriuo iš Šveicarijos perdavimo sistemos operatorių neatimamos sutartinės teisės, nesant Komisijos sprendimo, kuriuo patvirtinamas jų dalyvavimas platformoje – ACER sprendimas, neturintis poveikio minėtų operatorių teisinei padėčiai – Nepriimtinumas
(SESV 263 straipsnio ketvirta pastraipa; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 2019/942 28 straipsnio 1 dalis)
(žr. 64–71 punktus)
Institucijų aktai – Pagrindinis teisės aktas ir įgyvendinimo teisės aktas – Įgyvendinimo teisės aktas, kuriuo negalima nei pakeisti, nei papildyti pagrindinio teisės akto esminių elementų – Kvalifikavimas kaip esminių elementų – Atsižvelgimas į atitinkamos srities charakteristikas ir ypatybes – Įgyvendinimo aktas dėl balansavimo energijos rinkų integracijos, kuriuo Šveicarijos perdavimo sistemos operatoriams neleidžiama dalyvauti Europos balansavimo energijos mainų platformose, nebent jie būtų sudarę dvišalį susitarimą su Sąjunga – Pagrindinio teisės akto tikslų sukonkretinimas – Leistinumas
(SESV 291 straipsnio 2 dalis; Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai Nr. 714/2009 ir 2019/943; Komisijos reglamentas 2017/2195)
(žr. 80–88, 96 punktus)
Tarptautiniai susitarimai – Sąjungos susitarimai – Viršenybė prieš Sąjungos antrinės teisės aktus – Pareiga antrinės Sąjungos teisės aktus aiškinti atsižvelgiant į tarptautinius susitarimus
(SESV 216 straipsnio 2 dalis)
(žr. 105, 106 punktus)
Tarptautiniai susitarimai – Sąjungos susitarimai – EEB ir Šveicarijos laisvosios prekybos susitarimas – Susitarimas, kuriuo draudžiama nustatyti kiekybinius importo apribojimus arba lygiaverčio poveikio priemones – Sąjungos teisės aktai, pagal kuriuos Šveicarijos perdavimo sistemos operatoriams neleidžiama dalyvauti Europos platformoje balansavimo energijos mainams, naudojant rankiniu būdu aktyvuojamus dažnio atkūrimo rezervus, išskyrus atvejus, kai Komisija priima sprendimą, kuriuo patvirtinamas jų dalyvavimas šioje platformoje – Leistinumas
(EEB ir Šveicarijos laisvosios prekybos susitarimo 13 straipsnis; Komisijos reglamento 2017/2195 1 straipsnio 6 ir 7 dalys)
(žr. 109, 111–115 punktus)
Tarptautinė viešoji teisė – Principai – Paprotinės tarptautinės teisės principai – Reglamento galiojimo vertinimas atsižvelgiant į tarptautinę paprotinę teisę – Sąjungos teisės aktai, pagal kuriuos Šveicarijos perdavimo sistemos operatoriams neleidžiama dalyvauti Europos platformoje balansavimo energijos mainams, naudojant rankiniu būdu aktyvuojamus dažnio atkūrimo rezervus, išskyrus atvejus, kai Komisija priima sprendimą, kuriuo patvirtinamas jų dalyvavimas šioje platformoje – Prevencinių veiksmų principo pažeidimas – Sąlygos – Akivaizdi vertinimo klaida, susijusi su šio principo taikymo sąlygomis – Nebuvimas
(ESS 3 straipsnio 5 dalis; Komisijos reglamento 2017/2195 1 straipsnio 6 ir 7 dalys)
(žr. 118–128 punktus)
Santrauka
Savo sprendimu Bendrasis Teismas patvirtino Europos Sąjungos energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūros (ACER) apeliacinės tarybos sprendimo atmesti kaip nepriimtiną Šveicarijos elektros energijos perdavimo sistemos operatoriaus (toliau – PSO) pateiktą skundą galiojimą. Taip Bendrasis Teismas priėmė sprendimą dėl tokio operatoriaus dalyvavimo Europos balansavimo energijos mainų platformose pagal Reglamentą 2017/2195 sąlygų (
1
), šio operatoriaus teisės apskųsti ACER sprendimą, kuris jam nėra skirtas, ir dėl Reglamento 2017/2195 atitikties tarptautinėje paprotinėje teisėje įtvirtintam prevencinių veiksmų principui.
2017 m. rugpjūčio 2 d. Europos Komisija priėmė Reglamentą 2017/2195, jame, be kita ko, numatyta sukurti Europos platformą balansavimo energijos mainams, naudojant rankiniu būdu aktyvuojamus dažnio atkūrimo rezervus.
Pagal šį reglamentą ACER priėmė sprendimą dėl Europos platformos balansavimo energijos mainams, naudojant rankiniu būdu aktyvuojamus dažnio atkūrimo rezervus, sukūrimo (toliau – mFRR platforma), kurio priede pateikta mFRR platformos įgyvendinimo sistema (toliau – įgyvendinimo sistema).
Ieškovė Swissgrid AG, kaip vienintelis PSO Šveicarijoje, dalyvavo rankiniu būdu aktyvuojamų rezervų iniciatyvoje (toliau – MARI) – bendradarbiaujant įvairiems PSO, kai buvo siekiama sukurti tarpvalstybinių mainų platformą, skirtą rankinio aktyvinimo dažnio atkūrimo rezervams.
2020 m. liepos 1 d. PSO, kurie yra MARI nariai, įskaitant ieškovę, sudarė MARI platformos bendradarbiavimo susitarimą (toliau – MARI bendradarbiavimo susitarimas), kuriam taikomas visoms platformoms bendras pagrindinis susitarimas dėl balansavimo platformų (toliau – pagrindinis susitarimas).
2020 m. gruodžio 17 d. rašte Komisijos Energetikos generalinio direktorato direktorė pabrėžė, kad nemato pagrindo priimti sprendimo, kuriuo Šveicarijai būtų leista dalyvauti Europos balansavimo platformose pagal Reglamento 2017/2195 1 straipsnio 7 dalį.
2022 m. rugsėjo 30 d. ACER priėmė Sprendimą 14/2022, kuriuo iš dalies pakeistas subjektų, vykdančių įgyvendinimo sistemoje nustatytas funkcijas, paskyrimas. Taigi sąvokos „PSO narys“ apibrėžtis, kuri anksčiau apėmė „bet kurį PSO, prisijungusį prie mFRR platformos“, buvo pakeista taip, kad nuo šiol apimtų „visus PSO, kuriems taikomas Reglamentas 2017/2195 ir kurie prisijungė prie mFRR platformos“.
2022 m. lapkričio 30 d. ieškovė apskundė šį sprendimą ACER apeliacinei tarybai.
Manydama, kad Sprendimas 14/2022 nėra aktas, galintis paveikti ieškovės teisinę padėtį, nesant Komisijos sprendimo leisti jai dalyvauti mFRR platformoje, ši taryba atmetė ieškovės skundą kaip nepriimtiną pagal Reglamento 2019/942 (
2
) 28 straipsnio 1 dalį.
Šiomis aplinkybėmis ieškovė kreipėsi į Bendrąjį Teismą su prašymu panaikinti Apeliacinės tarybos sprendimą.
Bendrojo Teismo vertinimas
Pirma, Bendrasis Teismas patvirtino Apeliacinės tarybos išvadą, kad, nesant Komisijos sprendimo pagal Reglamento 2017/2195 1 straipsnio 7 dalį, ieškovė neturėjo teisės dalyvauti mFRR platformoje. Remiantis šia nuostata, dėl Šveicarijos dalyvavimo Europos standartinių balansavimo energijos produktų mainų platformose sprendžia Komisija, remdamasi ACER ir visų PSO nuomonėmis, jei įvykdytos šio straipsnio 6 dalyje numatytos sąlygos.
Taigi iš pažodinio ir kontekstinio Reglamento 2017/2195 aiškinimo matyti, kad būtent Komisija turi priimti sprendimą dėl Šveicarijos dalyvavimo platformose pagal šio reglamento 1 straipsnio 7 dalį ir išnagrinėti, ar įvykdytos to paties straipsnio 6 dalyje numatytos sąlygos. Taigi ieškovė negali priekaištauti Apeliacinei tarybai dėl to, kad ši neišnagrinėjo, ar minėtos sąlygos buvo įvykdytos ir ar Komisija turėjo priimti sprendimą, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2017/2195 1 straipsnio 7 dalį.
Šiuo aspektu pažymėtina, kad tai, jog nei ACER, nei Apeliacinė taryba neturi galimybės išnagrinėti, ar įvykdytos ieškovės dalyvavimo mFRR platformoje sąlygos, nelemia Reglamento 2017/2195 1 straipsnio 6 ir 7 dalyse numatytos teisminės kontrolės trūkumų. Tuo atveju, jei Komisija nepagrįstai atsisakytų priimti sprendimą pagal pastarąją nuostatą, ieškovė galėtų pasinaudoti SESV 265 straipsnyje numatyta teisių gynimo priemone, susijusia su neveikimu, nes nebuvo priimtas sprendimas ar išreikšta pozicija.
Antra, Bendrasis Teismas konstatavo, kad Apeliacinė taryba nepažeidė Reglamento 2019/942 28 straipsnio 1 dalies, kai nusprendė, kad Sprendime 14/2022 pakeitus „PSO nario“ apibrėžtį taip, kad ji apimtų „visus PSO, kuriems taikomas Reglamentas 2017/2195 ir kurie prisijungė prie mFRR platformos“, nebuvo aiškiai pakeista jos teisinė padėtis.
Sąvoka „PSO, kuriems taikomas Reglamentas 2017/2195“, kuri nuo šiol įtraukta į „PSO nario“ apibrėžtį, gali apimti ieškovę tuo atveju, jei Komisija priimtų sprendimą, kuriuo būtų patvirtintas jos dalyvavimas mFRR platformoje pagal šio reglamento 1 straipsnio 7 dalį.
Be to, „PSO nario“ apibrėžties pakeitimas taip pat neturėjo poveikio ieškovės teisinei padėčiai, kiek tai susiję su tariamai prarasta galimybe naudotis savo sutartinėmis teisėmis.
Žinoma, ieškovė yra pasirašiusi ir pagrindinį susitarimą, ir MARI bendradarbiavimo susitarimą, kuriais siekiama reglamentuoti mFRR platformos veikimą laikantis Reglamento 2017/2195 ir įgyvendinimo sistemos. Vis dėlto net prieš priimant Sprendimą 14/2022 ji neturėjo besąlyginės sutartinės teisės naudotis mFRR platforma.
Pirma, ši galimybė suteikiama ne visiems „PSO nariams“, o tik tiems, kurie priskiriami prie „dalyvaujančių PSO“, ir, antra, sutartyse, kurių šalis yra ieškovė, jos dalyvavimas mFRR platformoje siejamas su Komisijos sprendimo pagal Reglamento 2017/2195 1 straipsnį priėmimu.
Taigi, kadangi iki Sprendimo 14/2022 priėmimo ieškovė neturėjo sutartinės teisės naudotis mFRR platforma, kad galėtų keistis standartiniais balansavimo energijos produktais, nesant Komisijos sprendimo šiuo klausimu, nepriklausomai nuo to, ar ji gali būti laikoma „PSO nariu“, negalima teigti, kad dėl Sprendimo 14/2022 ji neteko tokios teisės ir taip jis tiesiogiai paveikė jos teisinę padėtį.
Kadangi Apeliacinė taryba nepadarė teisės klaidos, kai atmetė skundą kaip nepriimtiną, motyvuodama tuo, kad nebuvo įvykdytos Reglamento 2019/942 28 straipsnio 1 dalyje numatytos sąlygos, Bendrasis Teismas nagrinėjo ieškovės pateiktą Reglamento 2017/2195 1 straipsnio 6 ir 7 dalių neteisėtumu grindžiamą prieštaravimą.
Pirma, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad, atsižvelgiant į reglamentuose Nr. 714/2009 (
3
) ir 2019/943 (
4
) nustatytus tikslus, Reglamentu 2017/2195 siekiama balansavimo energijos rinkų integracijos, kurią turėtų palengvinti bendrų Europos platformų sukūrimas, siekiant sukurti visiškai veikiančią ir vieningą energijos vidaus rinką, grindžiamą bendrų taisyklių laikymusi. Kadangi Šveicarijos Konfederacija neprisijungė prie Sąjungos vidaus rinkos ir Šveicarijos PSO netaikomos tokios pačios taisyklės kaip tos, kurios taikomos Sąjungos valstybių narių PSO, neleidimas jiems dalyvauti Reglamente 2017/2195 numatytose platformose, išskyrus atvejus, kai jie, be kita ko, sudaro alternatyvų dvišalį susitarimą, kuris visada įmanomas, yra visiškai pateisinamas atsižvelgiant į minėtu reglamentu siekiamą tikslą, visų pirma siekį sukurti vidaus rinką.
Antra, nėra jokio prieštaravimo tarp Reglamento 2017/2195 1 straipsnyje nustatyto PSO, kurie gali dalyvauti mFRR platformoje, apribojimo ir Reglamente 2019/943 nustatyto tikslo pašalinti kliūtis tarpvalstybiniams elektros energijos srautams ir tarpvalstybiniams sandoriams elektros energijos rinkose ir susijusių paslaugų rinkose. Siekiant pastarojo tikslo tuo atveju, kai Sąjungos PSO ir trečiųjų valstybių PSO veikia toje pačioje sinchroninėje zonoje, Reglamente 2017/1485 (
5
) aiškiai numatyta galimybė sudaryti susitarimus, kuriais būtų nustatomas jų bendradarbiavimo dėl saugaus sistemos eksploatavimo pagrindas ir nustatoma tvarka, kuria užtikrinama, kad trečiųjų valstybių PSO laikytųsi šiame reglamente nustatytų įpareigojimų.
Trečia, Reglamento 2017/2195 1 straipsnio 6 ir 7 dalys negali būti aiškinamos taip, kad pagal jas Komisija gali atsisakyti leisti ieškovei dalyvauti balansavimo platformose tuo atveju, jei būtų sudarytas Šveicarijos Konfederacijos ir Sąjungos susitarimas. Sąjungos sudarytų tarptautinių susitarimų viršenybė antrinės teisės atžvilgiu reikalauja ją aiškinti kuo labiau atsižvelgiant į šiuos susitarimus.
Ketvirta, tai, kad ieškovei neleista dalyvauti mFRR platformoje, negali būti laikoma kiekybiniu balansavimo energijos importo apribojimu ar lygiaverčio poveikio priemone, prieštaraujančia Europos ekonominės bendrijos ir Šveicarijos konfederacijos laisvo prekybos susitarimo (
6
) 13 straipsnio 1 daliai. Bet kuriuo atveju, kadangi ieškovei nėra taikomos tos pačios bendros taisyklės kaip ir Sąjungos PSO, taigi jos padėtis negali būti laikoma panašia į Sąjungos PSO padėtį, kiek tai susiję su tikslu sukurti elektros energijos vidaus rinką, ji negali veiksmingai remtis tuo, kad buvo savavališkai diskriminuojama.
Penkta, neleidimas jai dalyvauti mFRR platformoje negali būti laikomas akivaizdžiai prieštaraujančiu tarptautinėje paprotinėje teisėje įtvirtintam prevencinių veiksmų principui, kurio Sąjunga privalo laikytis priimdama teisės aktus pagal ESS 3 straipsnio 5 dalį.
Šiuo aspektu tiesa, kad Tarptautinis Teisingumo Teismas, remdamasis tam tikrais pripažintais bendraisiais principais, pabrėžė kiekvienos valstybės pareigą nenaudoti savo teritorijos kitų valstybių teisei prieštaraujantiems veiksmams atlikti, iš kurios iš esmės matyti, kad tarptautinės teisės subjektas, naudodamasis savo įgaliojimais, privalo elgtis rūpestingai.
Vis dėlto tam, kad teisės subjektas galėtų remtis tarptautinės paprotinės teisės principu, siekdamas, kad Sąjungos teismas išnagrinėtų Sąjungos akto galiojimą, būtina, kad, viena vertus, jis galėtų užginčyti Sąjungos įgaliojimus priimti tą aktą ir, kita vertus, atitinkamas aktas galėtų daryti poveikį teisėms, kurias teisės subjektas turi pagal Sąjungos teisę, arba sukurti jam pareigas pagal šią teisę.
Nagrinėjamu atveju neginčytina, kad Šveicarija priklauso kontinentinės Europos sinchroninei zonai ir šiuo aspektu būtų galima manyti, kad prevencinių veiksmų principas gali kelti abejonių dėl Sąjungos įgaliojimų priimti teisės aktus, galinčius turėti įtakos visai minėtai sinchroninei zonai, įskaitant Šveicariją. Be to, kadangi ieškovė yra vienintelė Šveicarijos elektros energijos sistemos operatorė, galima teigti, kad Reglamentu 2017/2195 jai nustatomos pareigos tuo atveju, jeigu dėl jos nedalyvavimo mFRR platformoje ji turėtų imtis priemonių, susijusių su neplanuotais fiziniais energijos srautais.
Vis dėlto, kadangi tarptautinės paprotinės teisės principas nėra toks pats tikslus kaip tarptautinės sutarties nuostata, teisminė kontrolė neišvengiamai turi apsiriboti klausimu, ar priimdamos atitinkamą aktą Sąjungos institucijos padarė akivaizdžių vertinimo klaidų dėl šio principo taikymo sąlygų. Negalima teigti, kad Komisija akivaizdžiai nepaisė Sąjungos pareigos veikti rūpestingai, kai iš principo nusprendė, kad dalyvauti mFRR platformoje gali tik Sąjungos PSO.
Viena vertus, Sąjungos teisėje aiškiai numatyta galimybė sudaryti Sąjungos PSO ir trečiųjų valstybių PSO susitarimus, kai jie veikia toje pačioje sinchroninėje zonoje. Tuo remiantis darytina išvada, kad ieškovės nedalyvavimas mFRR platformoje visiškai neužkerta kelio ieškovės ir Sąjungos PSO bendradarbiavimui, kiek tai susiję su sistemos saugumu sinchroninėje zonoje, kuris, priešingai, yra skatinamas.
Kita vertus, Reglamento 2017/2195 1 straipsnio 6 ir 7 dalyse numatyta galimybė ieškovei dalyvauti mFRR platformoje tuo atveju, jeigu Komisija nuspręstų, kad dėl Šveicarijos nedalyvavimo galėtų susidaryti per jos teritoriją perduodami neplaniniai fiziniai energijos srautai, kurie keltų pavojų regiono sistemos saugumui, su sąlyga, kad Šveicarijos PSO teisės ir pareigos atitinka Sąjungoje veiklą vykdančių PSO teises ir pareigas.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Bendrasis Teismas atmetė visą ieškinį dėl panaikinimo.
(
1
)	2017 m. lapkričio 23 d. Komisijos reglamentas (ES) 2017/2195, kuriuo nustatomos elektros energijos balansavimo gairės (OL L 312, 2017, p. 6).
(
2
)	2019 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2019/942, kuriuo įsteigiama Europos Sąjungos energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūra (OL L 158, 2019, p. 22).
(
3
)	2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 714/2009 dėl prieigos prie tarpvalstybinių elektros energijos mainų tinklo sąlygų, panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1228/2003 (OL L 211, 2009, p. 15).
(
4
)	2019 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2019/943 dėl elektros energijos vidaus rinkos (OL L 158, 2019, p. 54).
(
5
)	2017 m. rugpjūčio 2 d. Komisijos reglamentas (ES) 2017/1485, kuriuo nustatomos elektros energijos perdavimo sistemos eksploatavimo gairės (OL L 220, 2017, p. 1).
(
6
)	1972 m. liepos 22 d. Europos ekonominės bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimas (OL L 300, 1972, p. 188).