A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (harmadik tanács)
2015. június 24. (*)
„Környezet – Az ózonréteg védelme – Fluortartalmú üvegházhatású gázok – 517/2014/EU rendelet – A fluorozott szénhidrogén forgalomba hozatala – A referenciaérték meghatározása – A kvóták kiosztása – Indokolási kötelezettség – Számítási módszer”
A T‑847/14. sz. ügyben,
a GHC Gerling, Holz & Co. Handels GmbH (székhelye: Hamburg [Németország], képviseli: D. Lang ügyvéd)
felperesnek
az Európai Bizottság (képviselik: C. Hermes és K. Mifsud‑Bonnici, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen
a 842/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet szerint fluorozott szénhidrogén forgalomba hozataláról beszámoló valamennyi gyártó és importőr számára a fluortartalmú üvegházhatású gázokról szóló 517/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet értelmében a 2015. január 1‑jétől 2017. december 31‑ig tartó időszakra referenciaérték megállapításáról szóló, 2014. október 31‑i 2014/774/EU bizottsági végrehajtási határozatnak (HL L 318., 28. o.) a felperest érintő részében való megsemmisítése iránt benyújtott keresete tárgyában,
A TÖRVÉNYSZÉK (harmadik tanács),
tagjai: S. Papasavvas (előadó) elnök, N. J. Forwood és E. Bieliūnas bírák,
hivatalvezető: K. Andová tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2015. május 8‑i tárgyalásra,
meghozta a következő
Ítéletet
A jogvita előzményei
1        A fluorozott szénhidrogén a fluortartalmú üvegházhatású gázok egyik kategóriáját képezi, amelyet többek között a hűtő‑ és klímaberendezésekben, az aeroszolokban és szigetelőhab gyártása során használnak.
2        A felperes GHC Gerling, Holz & Co. Handels GmbH a speciális gázok területén tevékenykedő német vállalkozás. E vállalkozás nem gyárt fluorozott szénhidrogént, azonban behozza azt harmadik országokból és tagállamokból, majd elsősorban az Európai Unióban letelepedett vállalkozások részére forgalmazza.
3        Az üvegházhatású gázok kibocsátása elleni küzdelem keretében az Európai Parlament és az Európai Unió Tanácsa elfogadta a fluortartalmú üvegházhatású gázokról és a 842/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. április 16‑i 517/2014/EU rendeletet (HL L 150., 195. o.).
4        A forgalomba hozható fluorozott szénhidrogének mennyiségének fokozatos csökkentése bizonyult a leghatékonyabb és költségtakarékos megoldásnak ezen anyagok kibocsátásának hosszú távú csökkentésére.
5        E fokozatos csökkentés végrehajtása érdekében az 517/2014 rendelet úgy rendelkezik, hogy az Európai Bizottság meghatározza az uniós piacon évente forgalomba hozható fluorozott szénhidrogének maximális mennyiségét, minden egyes gyártóra és importőrre vonatkozó referenciaértéket a 2009 és 2012 között a gyártó vagy az importőr által – azok jelentései szerint – forgalomba hozott fluorozott szénhidrogének mennyiségének éves átlaga alapján (a továbbiakban: referenciaérték), és a fluorozott szénhidrogének forgalomba hozatalára vonatkozó kvótát (a továbbiakban: kvóta), amely azt jelöli, hogy 2015‑től évente mennyi fluorozott szénhidrogént hozhat forgalomba.
6        2014. október 31‑én a Bizottság elfogadta a 842/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet szerint fluorozott szénhidrogén forgalomba hozataláról beszámoló valamennyi gyártó és importőr számára a fluortartalmú üvegházhatású gázokról szóló, 517/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet értelmében a 2015. január 1‑jétől 2017. december 31‑ig tartó időszakra referenciaérték megállapításáról szóló, 2014/774/EU végrehajtási határozatot (HL L 318., 28. o.; a továbbiakban: megtámadott határozat).
7        A megtámadott határozat 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„1. cikk
A referenciaértékek meghatározása
A kvótakiosztás céljából az egyes importőrök és gyártók referenciaértékei e határozat mellékletében találhatók; ezeket a 842/2006/EK rendelet értelmében jelentett adatok alapján számolták ki úgy, hogy a 2009–2012‑ig tartó időszakban az uniós piacon forgalomba hozott fluorozott szénhidrogének (ömlesztett gázok) évi átlagos mennyiségéből kivonták az ugyanezen időszakban az 517/2014/EU rendelet 15. cikke (2) bekezdésének a)–e) pontjában található mentességek hatálya alá tartozó fluorozott szénhidrogének (ömlesztett gázok) teljes mennyiségét, amennyiben az adatok rendelkezésre álltak.
Az uniós piacon forgalomba hozott ömlesztett gázok éves átlagát úgy számolták ki, hogy az uniós piacon gyártott és oda behozott fluorozott szénhidrogének (ömlesztett gázok) teljes éves mennyiségéből – a raktáron lévő gázok év végi egyenlegét figyelembe véve – kivonták az uniós piacról kivitt fluorozott szénhidrogének (ömlesztett gázok) teljes mennyiségét.”
8        A megtámadott határozat melléklete [bizalmas](1) tonna szén‑dioxid(CO2)‑egyenértéknyi referenciaértéket ítél meg a felperes részére, és a 2015‑ös évre [bizalmas] tonna CO2‑egyenértéknyi kvótát oszt ki neki.
9        Az említett melléklet megjelöli a referenciaérték meghatározásához használt képletet is, amely képlet többek között tartalmaz egy olyan változót, amely a fluorozott szénhidrogének raktárkészletének éves változásához kapcsolódik.
10      2014. november 5‑i levelében a felperes arra kérte a Bizottságot, hogy ismertesse vele azon okot, amely miatt a referenciaérték kiszámítása érdekében figyelembe vették a fluorozott szénhidrogének raktárkészletének éves változását.
11      Ugyanaznapi levelében a Bizottság többek között azt jelezve válaszolt, hogy a referenciaértéket az egyes fluortartalmú üvegházhatású gázokról szóló, 2006. május 17‑i 842/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (HL L 161., 1. o.) megfelelően közölt adatok alapján határozták meg.
12      Szintén ugyanaznapi levelében a felperes azt jelezve válaszolt, hogy továbbra sem érti annak okát, hogy miért vették figyelembe a fluorozott szénhidrogének raktárkészletének éves változását a referenciaérték kiszámítása érdekében, illetve hangsúlyozva, hogy szerinte ez a változás az ő szempontjából hátrányosan érintette az említett érték kiszámítását.
13      2014. november 6‑i levelében a Bizottság válaszolt a felperesnek, emlékeztetve arra, hogy a forgalomba hozott fluorozott szénhidrogének mennyiségét a rendelkezésre álló adatok alapján kell kiszámítania, amely adatok nem tesznek különbséget a különböző típusú raktárkészletek, illetve azok eredete között, és hogy ebből kifolyólag olyan képletet használt, amely a raktárkészleteket a szerepükre tekintet nélkül kezeli. E képletet közölték az érintett vállalkozásokkal, és semmilyen kifogás nem merült fel azzal szemben, a felperes részéről sem.
14      2014. december 12‑én a felperes képviselője a megtámadott határozat megváltoztatására kérte a Bizottságot.
15      2014. december 16‑án a Bizottság jelezte a felperes képviselőjének, hogy amint lehetséges, válaszolni fog, azonban előzetesen jogi tanácsadást kell igénybe vennie.
Az eljárás és a felek kérelmei
16      A Törvényszék Hivatalához 2014. december 30‑án érkezett keresetlevelével a felperes benyújtotta a jelen keresetet.
17      Ugyanezen a napon benyújtott külön iratban kérte, hogy e keresetről a Törvényszék eljárási szabályzatának 76a. cikke alapján gyorsított eljárásban határozzanak.
18      2015. január 23‑i határozatával a Törvényszék (harmadik tanács) helyt adott e kérelemnek.
19      Az előadó bíró jelentése alapján a Törvényszék (harmadik tanács) úgy döntött, hogy megnyitja a szóbeli szakaszt, és az eljárási szabályzat 64. cikke szerinti pervezető intézkedések keretében írásbeli kérdéseket intézett a felekhez. Ez utóbbiak e kérdésekre az előírt határidőn belül válaszoltak.
20      A Törvényszék Hivatalához 2015. április 21‑én benyújtott iratban a felperes pervezető intézkedések iránti kérelmet terjesztett elő, többek között dokumentumok benyújtásának elrendelését kérve a Törvényszéktől. A Bizottság az e pervezető intézkedések iránti kérelemre vonatkozó észrevételeit az előírt határidőn belül benyújtotta.
21      A Törvényszék a 2015. május 8‑i tárgyaláson meghallgatta a felek szóbeli előadásait és az általa feltett szóbeli kérdésekre adott válaszaikat.
22      A tárgyalást követően a felperes benyújtott egy dokumentumot, amelyre vonatkozóan a Bizottság az előírt határidőn belül benyújtotta az észrevételeit.
23      A szóbeli szakasz 2015. május 12‑én befejeződött.
24      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        semmisítse meg a megtámadott határozatot, valamint a felperes számára 2015‑re vonatkozóan a fluorozott szénhidrogének forgalomba hozatala tekintetében kiosztott kvótát, amennyiben a megállapított referenciaérték és a kiosztott kvóta túlságosan alacsony;
–        a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
25      A Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        utasítsa el a keresetet;
–        a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A jogkérdésről
26      Keresetének alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik, amelyek közül az első az 517/2014 rendelet megsértésén, a második az egyenlő bánásmód elvének megsértésén, és a harmadik az indokolási kötelezettség megsértésén alapul.
27      Mindenekelőtt a harmadik jogalapot kell megvizsgálni.
Az indokolási kötelezettség megsértésén alapuló, harmadik jogalapról
28      A felperes azt állítja, hogy a megtámadott határozat nem tartja tiszteletben az EUMSZ 296. cikk követelményeit. Egyfelől ugyanis a megtámadott határozat nem hoz fel egyetlen indokot sem annak igazolására, hogy a raktárkészlet éves változását figyelembe kell venni. Másfelől nem érthető a számára megítélt referenciaérték kiszámításának a módja, még ha a raktárkészlet éves változása figyelembevételre kerül is, tekintve, hogy e számítás nem került megindokolásra. A kérelem mellékletében benyújtott számítások egyébiránt más referenciaértéket eredményeznek, mint a Bizottság által megállapított referenciaérték.
29      A Bizottság úgy véli, hogy a megtámadott határozat tiszteletben tartja az EUMSZ 296. cikk követelményeit. Egyfelől vitatja, hogy a megtámadott határozat nem jelöli meg indokát annak, hogy miért került figyelembevételre a raktárkészlet éves változása. E figyelembevétel ugyanis az 517/2014 rendelet 16. cikkének (1) bekezdéséből következik, és ennek hátterét tartalmazza a megtámadott határozat (5) preambulumbekezdése. Másfelől cáfolja azt az érvet, hogy a referenciaérték kiszámítása érthetetlen lenne. A megtámadott határozat 1. cikkének második bekezdése ugyanis elmagyarázza az alkalmazott módszert, és az említett értéket helyesen határozták meg. A kérelem mellékletében benyújtott számítások ellenben tévesek.
30      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az EUMSZ 296. cikk által megkövetelt indokolásnak meg kell felelnie az adott jogi aktus jellegének, valamint világosan és egyértelműen kell megjelenítenie az azt meghozó intézmény érvelését, oly módon, amely lehetővé teszi az érintettek számára a meghozott intézkedés igazolásának megismerését és az illetékes bíróságnak a felülvizsgálat gyakorlását (lásd: 2005. november 24‑i Olaszország kontra Bizottság ítélet, C‑138/03, C‑324/03 és C‑431/03, EBHT, EU:C:2005:714, 54. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31      E kötelezettséget az eset összes körülményeire, így különösen a jogi aktus tartalmára, a felhívott indokok jellegére, és a címzettek vagy a jogi aktus által közvetlenül és személyükben érintett egyéb személyek magyarázathoz fűződő érdekére tekintettel kell vizsgálni. Nem szükséges, hogy az indokolás valamennyi jelentőséggel bíró tény‑ és jogkérdésre külön kitérjen, amennyiben azt, hogy valamely aktus indokolása megfelel‑e az EUMSZ 296. cikk követelményeinek, nem pusztán a szövegére figyelemmel kell megítélni, hanem az összefüggéseire, valamint az érintett tárgyra vonatkozó jogszabályok összességére való tekintettel is (lásd: Olaszország kontra Bizottság ítélet, fenti 30. pont, EU:C:2005:714, 55. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
32      Kitűnik továbbá az ítélkezési gyakorlatból, hogy valamely végrehajtási aktus akkor felel meg az indokolási kötelezettségnek, ha kifejezett hivatkozást tartalmaz azon rendelet rendelkezéseire, amelyen ez az aktus alapul, ekként pedig lehetővé teszi az elfogadásával kapcsolatos fő szempontok megismerését (lásd: 2012. szeptember 20‑i Lengyelország kontra Bizottság ítélet, T‑333/09, EU:T:2012:449, 88. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
33      A jelen ügyben meg kell előzetesen jegyezni, hogy a megtámadott határozat végrehajtási határozat, amely az 517/2014 rendeleten alapul, és amely – amint az különösen a második bevezető hivatkozásából következik – az említett rendelet 16. cikkének (1) bekezdésére hivatkozik, amely azt írja elő, hogy a Bizottság 2014. október 31‑ig végrehajtási jogi aktusok útján meghatározza a 842/2006 rendelet 6. cikke szerint adatokat közlő gyártókra és importőrökre vonatkozó referenciaértéket a 2009 és 2012 között (a továbbiakban: referencia‑időszak) a gyártó vagy az importőr által – azok jelentései szerint – forgalomba hozott fluorozott szénhidrogének mennyiségének éves átlaga alapján.
34      Továbbá hangsúlyozni kell, hogy a megtámadott határozat (4) preambulumbekezdése megjelöli, hogy a referenciaértékeket a gyártók vagy importőrök által bejelentett, a referencia‑időszak során forgalomba hozott fluorozott szénhidrogének mennyiségének éves átlaga alapján számolják ki, amelyben nem szerepelnek az ugyanezen időszakban az 517/2014 rendelet 15. cikkének (2) bekezdésében említett célokra a rendelkezésre álló adatok alapján felhasznált mennyiségek.
35      A megtámadott határozat 1. cikkének első bekezdése azt is megjelöli, hogy a kvótakiosztás céljából az egyes importőrök és gyártók referenciaértékei a szóban forgó határozat mellékletében találhatók; ezeket a 842/2006 rendelet értelmében jelentett adatok alapján számolták ki úgy, hogy a referencia‑időszakban az uniós piacon forgalomba hozott ömlesztett, fluorozott szénhidrogének évi átlagos mennyiségéből kivonták az ugyanezen időszakban az 517/2014 rendelet 15. cikke (2) bekezdésének a)–e) pontjában található mentességek hatálya alá tartozó ömlesztett, fluorozott szénhidrogének teljes mennyiségét, amennyiben az adatok rendelkezésre álltak.
36      A megtámadott határozat 1. cikkének második bekezdése meghatározza, hogy az uniós piacon forgalomba hozott ömlesztett gázok éves átlagát úgy számolták ki, hogy az uniós piacon gyártott és oda behozott ömlesztett, fluorozott szénhidrogének teljes éves mennyiségéből – a raktáron lévő gázok év végi egyenlegét figyelembe véve – kivonták az uniós piacról kivitt ömlesztett, fluorozott szénhidrogének teljes mennyiségét.
37      A megtámadott határozat melléklete pedig megjelöli, hogy a referenciaértéket (RV) a következő képlet alapján számolták ki: RV = átlag [2009–2012] (POM – EX), és a (POM – EX)‑értéket évente határozzák meg, majd a szóban forgó négyéves időszakra átlagolják. Pontosításra kerül, hogy a POM‑érték a forgalomba hozott ömlesztett gázoknak felel meg (amelyet az alábbi képlet alapján számolnak ki: Ρ + I – E + Δs, ahol a P‑érték a gyártásnak, az I‑érték az importnak, az E‑ érték a közvetlen exportnak és a Δs‑érték az év végi raktárkészletek különbségének – vagyis a 20XX. január 1‑jei raktárkészlet mínusz a 20XX. december 31‑i raktárkészletnek – felel meg), és hogy az EX‑érték az 517/2014 rendelet 15. cikke (2) bekezdésének a)–e) pontjában található mentességek hatálya alá tartozó ömlesztett gázoknak felel meg, a rendelkezésre álló adatok alapján.
38      Először is meg kell tehát állapítani, hogy a fentiekre tekintettel a, megtámadott határozatot jogilag megkövetelt módon megindokolták a referenciaérték definícióját, valamint a Bizottság által ezen értéknek a meghatározásához megállapított módszert illetően. Ezek ugyanis nagyon világosan és egyértelműen kitűnnek az említett határozatból. Következésképpen helytelenül állítja a felperes, hogy a részére megítélt referenciaérték kiszámítását nem indokolták.
39      Másodszor, a raktárkészlet éves változásának a referenciaérték meghatározásakor való figyelembevételét illetően meg kell állapítani, hogy kitűnik a megtámadott határozatból, hogy az uniós piacon forgalomba hozott ömlesztett, fluorozott szénhidrogének éves átlagát a Bizottság úgy számolta ki, hogy az uniós piacon gyártott és oda behozott, ömlesztett, fluorozott szénhidrogének teljes éves mennyiségéből kivonta az uniós piacról kivitt, ömlesztett, fluorozott szénhidrogének teljes mennyiségét, figyelembe véve a raktárkészlet éves változását. Mindazonáltal sem a megtámadott határozat, sem pedig az abban hivatkozott 517/2014 rendelet nem tartalmaz indokolást ez utóbbi változó különleges figyelembevételével kapcsolatban. E tekintetben nem lehet azt állítani, hogy a megtámadott határozat 1. cikkében szereplő hivatkozás „a 842/2006 rendelet értelmében jelentett adatokra” a szóban forgó változó figyelembevétele indokolásának minősül. Ugyanis, noha e hivatkozás alapján megjelölhető a referenciaérték kiszámításának keretében alkalmazott adatok eredete, nem határozhatók meg a raktárkészlet éves változásának az említett számításba való beillesztésének a különleges okai. Mindazonáltal, amennyiben a referenciaérték definíciója, valamint az ezen értéknek a meghatározásához a Bizottság által megállapított módszer jogilag megkövetelt módon kitűnnek a megtámadott határozatból, nem lehet azt követelni, hogy e határozat tartalmazza azon különleges indokokat, amelyek miatt az említett módszer magában foglal egy meghatározott változót, nem sértve ugyanakkor az uniós bíróságnak arra irányuló felülvizsgálatát, hogy a referenciaérték definíciójára tekintettel e változó figyelembevétele megalapozott‑e. Ezenfelül, a Bizottság és a felperes közti – a megtámadott határozat elfogadását követő, de a jelen kereset benyújtását megelőző – levélváltások kifejezetten érintették ezt a kérdést, és a Bizottság nyilatkozott különösképpen a raktárkészlet éves változása figyelembevételének kérdéséről, így a felperes megérthette e figyelembevétel indokait, és az említett kereset keretében vitathatta megalapozottságát, amint az az első jogalap vizsgálatából kitűnik.
40      Végezetül a lényegében azon alapuló érvet illetően, hogy még ha figyelembevételre is kerül a raktárkészlet éves változása, a megtámadott határozatban ismertetett képlet szerint elvégzett számítás eredménye más lenne, meg kell állapítani, hogy az nem a megtámadott határozat indokolásához kapcsolódik, hanem annak megalapozottságához, ezért a jelen jogalap keretében ezen érvet mint hatástalant el kell utasítani.
41      A fentiekből következik, hogy a harmadik jogalapot el kell utasítani.
Az 517/2014 rendelet megsértésén alapuló első jogalapról
42      A felperes azt állítja, hogy a Bizottság megsértette az 517/2014 rendeletet azáltal, hogy a felperes részére megítélt referenciaérték kiszámítása érdekében helytelenül figyelembe vette a fluorozott szénhidrogén raktárkészletének éves változását, miközben csupán a ténylegesen forgalomba hozott fluorozottszénhidrogén‑mennyiséget kellett volna figyelembe vennie, amely a jelen esetben a behozott és a kivitt fluorozottszénhidrogén‑mennyiség különbözetének felel meg. Azon érvelése alátámasztására, amelynek értelmében semmi nem igazolja, hogy az említett változást figyelembe vegyék, a szóban forgó rendelet megszövegezésére, valamint annak történeti, rendszertani és teleologikus értelmezésére hivatkozik. A felperes szerint az olyan importőrök és az exportőrök esetén, akik hozzá hasonlóan nem gyártók, és nem is felhasználók, e változás figyelembevétele nincs kapcsolatban a ténylegesen forgalomba hozott mennyiségekkel, amint azt az általa példaként felhozott helyzetek is mutatják. E figyelembevétel a jelen esetben csökkenti a felperesnek megítélt referenciaértéket, mivel annak legalább [bizalmas] tonna CO2‑egyenértéknyinek kell lennie, és nem a Bizottság által megállapított [bizalmas] tonna CO2‑egyenértéknyinek.
43      A Bizottság úgy véli, hogy a referenciaértéknek a megtámadott határozatban megállapított és alkalmazott számítási módszere megfelel az 517/2014 rendeletnek. Ugyanis ezen értéknek egyfelől a referencia‑időszak alatt az 517/2014 rendelet 2. cikkének 10. pontja értelmében véve forgalomba hozott mennyiségeken kell alapulnia, másfelől azon a mennyiségen, amelynek a gyártó vagy az importőr jelentette forgalomba hozatalát a 842/2006 rendelet 6. cikke szerint. Márpedig az ez utóbbi rendelet szerint jelentett adatok nem tükrözik pontosan a forgalomba hozott mennyiséget, mivel kizárólagosan a gyártásra, az importra, az exportra és a raktárkészlet mennyiségére vonatkozóan állnak rendelkezésre adatok. Ilyen körülmények között a jogalkotó mérlegelési mozgásteret hagyott a Bizottságnak a referenciaérték kiszámításához, előírva, hogy annak a közölt információkon kell alapulnia. A megtámadott határozat 1. cikkének második bekezdésében megállapított módszer megfelel e követelményeknek, valamint az 517/2014 rendelet 16. cikke (1) bekezdése megszövegezésének, hátterének, értelmének és céljának. Végül, a felperes által példaként felhozott helyzetek téves számításokon alapulnak.
44      E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy – amint az annak (13) és (14) preambulumbekezdéséből következik – az 517/2014 rendelet célja az uniós piacon forgalomba hozható fluorozott szénhidrogének mennyiségének fokozatos csökkentése, ezen anyagok kibocsátásának hosszú távú csökkentése érdekében.
45      E célból az 517/2014 rendelet úgy rendelkezik, hogy a Bizottság forgalombahozatali kvótát oszt ki a fluorozott szénhidrogénekre vonatkozóan az egyes gyártóknak és importőröknek, oly módon, hogy előtte meghatároz egy referenciaértéket.
46      Amint az az 517/2014 rendelet 16. cikkének (1) bekezdéséből következik, e referenciaérték a 842/2006 rendelet 6. cikke szerint adatokat közlő gyártók és importőrök által – azok jelentései szerint – a referencia‑időszakban forgalomba hozott fluorozott szénhidrogének mennyiségének éves átlagán alapul, a fluorozott szénhidrogének bizonyos mennyiségeinek kivételével, amelyeket az 517/2014 rendelet 15. cikkének (2) bekezdésében említett felhasználásra szánnak.
47      Az 517/2014 rendelet V. melléklete megerősíti, hogy a referenciaérték a gyártó vagy importőr által a referencia‑időszak során az uniós piacon forgalomba hozott fluorozott szénhidrogének mennyiségén alapul, kihagyva a számításból – a rendelkezésre álló adatok alapján – az ugyanezen időszakban az e rendelet 15. cikk (2) bekezdésében említett felhasználás céljára szánt fluorozott szénhidrogének mennyiségét.
48      Ebből következik, hogy az 517/2014 rendelet úgy rendelkezik, hogy a gyártónak vagy importőrnek megítélt referenciaérték egyfelől a referencia‑időszak alatt forgalomba hozott fluorozott szénhidrogének mennyiségéhez kapcsolódik, másfelől e szénhidrogéneknek az említett rendelet 15. cikkének (2) bekezdése szerinti mentességek alá eső mennyiségéhez.
49      Ekképpen a megtámadott határozat, azáltal hogy 1. cikkének első bekezdésében úgy rendelkezik, hogy az egyes importőrök és gyártók referenciaértékeit a 842/2006 rendelet értelmében jelentett adatok alapján számolják ki úgy, hogy a referencia‑időszakban az uniós piacon forgalomba hozott fluorozott szénhidrogének éves átlagos mennyiségéből kivonják az ugyanezen időszakban az 517/2014 rendelet 15. cikke (2) bekezdésének a)–e) pontjában található mentességek hatálya alá tartozó fluorozott szénhidrogének teljes mennyiségét, amennyiben az adatok rendelkezésre állnak, lényegében ugyanazokat a szempontokat veszi át, mint amelyeket az 517/2014 rendelet állapít meg a referenciaérték kiszámítása érdekében.
50      A jelen ügyben a felperes vitatja a fluorozott szénhidrogének raktárkészlete éves változásának – így a megtámadott határozat mellékletében ismertetett képletben szereplő Δs‑értéknek – a Bizottság által való figyelembevételét a számára megítélt referenciaértéknek – közelebbről a referencia‑időszak alatt általa forgalomba hozott fluorozott szénhidrogének mennyiségének – a kiszámítása keretében.
51      E tekintetben ténylegesen meg kell jegyezni, hogy – amint az a megtámadott határozat 1. cikkének második bekezdéséből és mellékletéből következik – a fluorozott szénhidrogéneknek a gyártók vagy az importőrök által a referencia‑időszak alatt forgalomba hozott mennyiségét úgy számították ki, hogy ahhoz hozzáadták a gyártott és a behozott mennyiségeket, valamint a raktárkészlet éves változásának mennyiségét, és levonták a kivitt mennyiséget.
52      Márpedig, egyfelől, amint azt a felperes hangsúlyozza, az 517/2014 rendelet egyetlen rendelkezése sem írja kifejezetten elő, hogy a raktárkészlet éves változásának mennyisége olyan adatnak minősül, amelyet a referenciaérték meghatározásához figyelembe kell venni.
53      Másfelől, nem állapították meg, hogy a raktárkészlet éves változásának mennyisége releváns szempontnak minősül a fluorozott szénhidrogén 517/2014 rendelet 2. cikkének 10. pontja értelmében vett „forgalomba hozott” mennyiségének meghatározásához, különösképpen olyan vállalkozások esetén, amelyek a felpereshez hasonlóan nem gyártanak vagy használnak fel fluorozott szénhidrogént, és csupán annak viszonteladása vagy később az Unión kívülre való kivitele céljából való behozatalára szorítkoznak.
54      E tekintetben először is meg kell állapítani, hogy az 517/2014 rendelet 2. cikkének 10. pontja a „forgalomba hozatalt” úgy határozza meg, mint a másik fél részére első alkalommal, ellenérték fejében vagy ingyenesen történő átadást vagy rendelkezésre bocsátást az Unión belül, vagy gyártó esetében a saját célra történő felhasználást, beleértve az Unión belüli szabad forgalomba történő bocsátást is. Márpedig a Közösségi Vámkódex létrehozásáról (Modernizált Vámkódex) szóló, 2008. április 23‑i 450/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 145., 1. o.) 129. cikkének megfelelően a szabad forgalomba bocsátás magában foglalja az esedékes behozatali vámok beszedését, adott esetben egyéb terhek beszedését, ahogyan azt az egyéb terhek beszedésére vonatkozó hatályban lévő vonatkozó rendelkezések előírják, kereskedelempolitikai intézkedések, valamint tilalmak és korlátozások alkalmazását, amennyiben azokat nem kell alkalmazni egy korábbi szakaszban, és más, az áruk behozatala tekintetében megállapított alakiságok elvégzését. A szabad forgalomba bocsátással a nem közösségi áru közösségi vámjogi státust szerez. Ebben az összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a Törvényszék által a tárgyalás során feltett kérdésre válaszolva a felek egyetértésben elismerték, hogy az 517/2014 rendelet 2. cikkének 10. pontjában szereplő szabad forgalomba bocsátás fogalma megegyezik a 450/2008 rendelet 129. cikkében szereplő fogalommal. Ebből következik, hogy a felperes által behozott azon fluorozott szénhidrogén mennyiségeket, amelyek megfelelnek a 450/2008 rendelet 129. cikkében meghatározott feltételeknek úgy kell tekinteni, mint amelyeket szabad forgalomba bocsátottak, és következésképpen az 517/2014 rendelet 2. cikkének 10. pontja szerint „forgalomba hoztak”.
55      Másodszor pontosítani kell, hogy az 517/2014 rendelet 2. cikkének 10. pontjából nem tűnik ki, illetve nem lehet arra következtetni, hogy annak érdekében, hogy a szabad forgalomba hozott fluorozott szénhidrogén mennyiségeket „forgalomba hozottaknak” lehessen minősíteni, azoknak ezenkívül tényleges eladás tárgyát is kellett képezniük, így kizárva azon szabad forgalomba hozott mennyiségeket, amelyek raktáron vannak, és amelyeket nem adtak még el. Egyébiránt az 517/2014 rendelet semelyik másik rendelkezése sem teszi lehetővé az említett cikk ilyen értelmezésének alátámasztását. A Bizottság végeredményben ezt nem is állítja.
56      Harmadszor meg kell jegyezni, hogy amint azt a Bizottság hangsúlyozza, a 842/2006 rendeletben és az 517/2014 rendeletben nem ugyanaz a definíció szerepel a „forgalomba hozatal” fogalmára. Ugyanis, noha az említett definíció átfogóan azonos, e két rendelet mindamellett eltér egymástól, amennyiben az első a „Közösség vámterületére való behozatalra” utal, míg a második az „Unión belüli szabad forgalomba történő bocsátásra”. Ekképpen, jóllehet a behozott fluorozott szénhidrogének teljes mennyiségét forgalomba hozottnak minősítik a 842/2006 rendelet alapján, kizárólag a behozott és szabad forgalomba bocsátott fluorozottszénhidrogén‑mennyiségek minősülnek annak az 517/2014 rendelet szerint.
57      Egyébiránt el kell ismerni, hogy az 517/2014 rendelet V. melléklete, amely a referenciaérték kiszámításának meghatározásáról szól, megjelöli, hogy ez az érték a gyártók és importőrök által a referencia‑időszak vagy a kiosztási időszak során az Unióban forgalomba hozott fluorozott szénhidrogének mennyiségén alapul „a rendelkezésre álló adatok alapján”. Ez utóbbi adatok – amint az az 517/2014 rendelet egészének értelmezéséből következik – azok, amelyeket a 842/2006 rendelet 6. cikke alapján közöltek, méghozzá a 842/2006 európai parlamenti és tanácsi rendelet értelmében az egyes fluortartalmú, üvegházhatást okozó gázok gyártói, importőrei és exportőrei által benyújtandó jelentés formájának megállapításáról szóló, 2007. december 17‑i 1493/2007/EK bizottsági rendelet (HL L 332., 7. o.) által előírt formában.
58      Márpedig a behozott és szabad forgalomba hozott fluorozottszénhidrogén‑mennyiségek, amelyeket az 517/2014 rendelet 2. cikkének 10. pontja szerint forgalomba hozottnak kell minősíteni, nem szerepelnek ezen adatok között, mivel ez alapján kizárólag a gyártott, behozott, kivitt és raktáron lévő mennyiségeket közölték.
59      Mindazonáltal az a körülmény, hogy az 517/2014 rendelet V. melléklete azt írja elő, hogy a referenciaérték kiszámítását a „rendelkezésre álló adatok alapján” kellett elvégezni, és hogy az említett rendelet 16. cikkének (1) bekezdése megjelöli, hogy ez az érték „a gyártó vagy az importőr által – azok jelentései szerint – forgalomba hozott fluorozott szénhidrogének mennyiségének éves átlag[án] alap[ul]”, nem jelenti egyben azt is, hogy a referenciaérték kiszámítását szükségszerűen kizárólag a 842/2006 rendelet 6. cikke szerint közölt adatok alapján kellett elvégezni.
60      Ugyanis – először is – az 517/2014 rendelet egyetlen rendelkezése sem jelöli meg kifejezetten, hogy a referenciaérték kiszámítását kizárólag a 842/2006 rendelet 6. cikke szerint közölt adatok alapján kellett elvégezni, illetve egyébiránt azt sem, hogy mindezen adatot szükségszerűen fel kellett használni az említett számítás érdekében.
61      Továbbá az 517/2014 rendelet egyetlen rendelkezése sem írja elő, hogy a Bizottság nem kérhet kiegészítő információkat az érintett vállalkozásoktól, ha ez szükségesnek bizonyul. A Bizottság a tárgyalás során egyébiránt jelezte, hogy az 517/2014 rendelet nem tartalmaz erre vonatkozó kifejezett tilalmat. Hasonlóképpen, feltéve hogy – amint azt a Bizottság állítja – a jogalkotó végül úgy döntött, hogy nem végez a referencia‑időszakra vonatkozó utólagos adatgyűjtést, ez nem jelenti egyben azt is, hogy a Bizottság számára tilos ilyen információk gyűjtése, ha ez szükségesnek bizonyul a forgalomba hozott fluorozott szénhidrogén mennyiségek meghatározásához. Egyébiránt – tekintettel az érintett vállalkozások alacsony számára – nem bizonyított, hogy ez jelentős adminisztrációs költségekkel járt volna, illetve késleltette volna a mechanizmus beindítását, vagy különös manipulációs veszélyt okozott volna, miként a Bizottság sugallja. Mindenesetre meg kell jegyezni, hogy – amint az a Törvényszék írásbeli kérdésére a Bizottság által válaszul megküldött, 2014. május 19‑i levél mellékletéből kitűnik – ezen intézmény felhívta az érintett vállalkozásokat arra, hogy a referenciaérték meghatározásával összefüggésben szolgáltassanak számára bizonyos adatokat, többek között az 517/2014 rendelet 15. cikkének (2) bekezdésében felsorolt célokból gyártott vagy behozott fluorozottszénhidrogén‑mennyiségeket, amelyeket nem közöltek korábban, és amelyek tehát nem álltak rendelkezésre. A Bizottság által a tárgyalás során e tekintetben adott magyarázatok alapján nem lehet megállapítani, hogy nem lett volna lehetséges megkérni az említett vállalkozásokat, hogy közöljék a behozott és szabad forgalomba bocsátott fluorozottszénhidrogén‑mennyiségekre vonatkozó olyan adatokat is, amelyeket – az 517/2014 rendelet 15. cikkének (2) bekezdésében felsorolt célokból gyártott vagy behozott fluorozott szénhidrogén mennyiségekhez hasonlóan – nem közöltek a 842/2006 rendelet alapján. Ez tehát nemcsak azt erősíti meg, hogy a Bizottságnak nem volt tilos, és nem is volt lehetetlen szükség esetén utólag gyűjteni olyan adatokat, amelyek nem álltak rendelkezésre, hanem azt is, hogy ténylegesen ez volt a helyzet. Ezenfelül pontosítani kell, hogy semmiképpen nem róható fel az említett vállalkozásoknak, hogy a referencia‑időszak alatt maguktól nem közöltek olyan adatokat, amelyeket a Bizottság a 842/2006 rendelet alapján nem kért, és amelyek relevanciája csak később derült ki.
62      Végül az 517/2014 rendeletet úgy kell értelmezni, hogy a Bizottságnak csak akkor kell a referenciaérték kiszámítását a bejelentett (16. cikk, (1) bekezdés) vagy rendelkezésre álló (V. melléklet) adatok alapján elvégeznie, ha ezek relevánsak az említett érték meghatározásához. Az említett rendelet célja ugyanis az Unió „forgalomba hozott” fluorozottszénhidrogén‑mennyiségeinek fokozatos csökkentése. Márpedig a céllal ellentétes lenne a szóban forgó számítást olyan adatokra alapítani, amelyek nincsenek objektív kapcsolatban az Uniónak a referencia‑időszak alatt „forgalomba hozott” fluorozottszénhidrogén‑mennyiségeivel, amelyekre – amint az az 517/2014 rendeletből kitűnik – a referenciaértékeknek és – végső soron – a megítélt forgalombahozatali kvótáknak alapulniuk kell.
63      Ebből következik, egyfelől, hogy nem felelne meg az 517/2014 rendelet által elérni kívánt célnak, ha a referenciaérték kiszámítása keretében olyan adatokat használnának fel, amelyek nem relevánsak a forgalomba hozott fluorozottszénhidrogén‑mennyiségek meghatározásához, konkrétan azon egyetlen okból kifolyólag, hogy „rendelkezésre álló adatokról” van szó. Az a körülmény, hogy a raktáron lévő mennyiségeket bejelentették, nem jelentette tehát egyben szükségszerűen azt is, hogy azokat figyelembe vették, ha nem voltak relevánsak a forgalomba hozott fluorozott szénhidrogén mennyiségek meghatározásához. Ugyanilyen okokból nem releváns tehát az a Bizottság által hivatkozott körülmény, hogy a megtámadott határozat (5) preambulumbekezdése azt tartalmazza, hogy a referenciaérték meghatározását behatárolják a 842/2006 rendelet 6. cikke szerint jelentett adatok korlátai. Másfelől ebből következően nem lehet elismerni, hogy annak, hogy a referenciaérték kiszámításához releváns adatok nem állnak rendelkezésre, az a következménye, hogy ezen érték nem felel meg a forgalomba hozott fluorozottszénhidrogén‑mennyiségnek, amint azt az 517/2014 rendelet 16. cikkének (1) bekezdése és V. melléklete előírja. Márpedig a Bizottság elismeri, hogy a jogalkotó tudatában volt annak, hogy a 842/2006 rendeletnek megfelelően közölt adatok alapján lehetetlen pontosan meghatározni az 517/2014 rendelet értelmében véve forgalomba hozott mennyiségeket. A Bizottságnak kellett tehát az érintett vállalkozásokat a hiányzó releváns adatok begyűjtése érdekében megkeresnie.
64      Ami pedig azon – a Bizottság által hivatkozott – állítólagos mérlegelési mozgásteret illeti, amelyet a jogalkotó hagyott a Bizottságnak a referenciaértékek kiszámításához, az semmiképpen nem teszi lehetővé ezen intézmény számára, hogy olyan számítási módszert fogadjon el, amelynek eredményeképpen a referenciaértékek az 517/2014 rendeletnek megfelelően nem a forgalomba hozott fluorozottszénhidrogén‑mennyiségeken alapulnak.
65      Mindenesetre a Bizottság nem bizonyította, hogy a jelen ügyhöz hasonló esetben a raktárkészlet éves változásának figyelembevétele legalábbis pontosabban lehetővé tenné az 517/2014 rendelet 2. cikkének 10. pontja értelmében véve forgalomba hozott fluorozottszénhidrogén‑mennyiségnek a 842/2006 rendelet 6. cikke szerint gyűjtött adatok alapján való meghatározását, mint e figyelembevétel nélkül.
66      A Bizottság ugyanis nem hivatkozott egyetlen olyan elemre sem, amely alapján úgy lehetne vélni, hogy egy olyan vállalkozás esetében, amely fluorozott szénhidrogént hoz be, de nem gyártja azt, a raktárkészlet éves változásának figyelembevétele a behozott és kivitt mennyiségekkel együtt lehetővé tenné az 517/2014 rendelet 2. cikkének 10. pontja értelmében vett forgalomba hozott mennyiség megállapítását. Ekképpen egyetlen elem sem utal arra, hogy a fluorozott szénhidrogén behozatala esetén a raktárkészlet változása bármilyen kapcsolatban állna a szabad forgalomba bocsátott, és ennélfogva az említett rendelet 2. cikkének 10. pontja értelmében véve forgalomba hozott fluorozottszénhidrogén‑mennyiségekkel. Semmi nem utal tehát arra, hogy az említett változás figyelembevétele hozzájárul ahhoz, hogy pontosabban meg lehessen határozni a valamely importőr által forgalomba hozott fluorozottszénhidrogén‑mennyiségeket, mint e figyelembevétel nélkül.
67      E megállapításokat nem gyengíti a Bizottságnak sem azon érve, amely szerint az importnak a raktárkészlet összehasonlításából következő korrekciós érték nélküli figyelembevételének az lenne az eredménye, hogy minden behozott mennyiség érintve lenne, nemcsak a szabad forgalomba bocsátott mennyiségek, sem azon érve, amely szerint az 517/2014 rendelet szerinti célkitűzés eléréséhez szükséges lenne figyelembe venni a raktárkészlet alakulását. Ugyanis kétségkívül igaz, hogy a behozott mennyiségek önmagukban nem teszik lehetővé a valamely importőr által forgalomba hozott mennyiségek meghatározását, amennyiben azon behozott fluorozottszénhidrogén‑mennyiségek minősülhetnek az 517/2014 rendelet 2. cikkének 10. pontja értelmében forgalomba hozottaknak, amelyeket szabad forgalomba bocsátottak. Azonban megállapítható, hogy a Bizottság nem bizonyította a jogilag megkövetelt módon, hogy a raktárkészlet éves változásának figyelembevétele lehetővé tenné az olyan, a felpereshez hasonló vállalkozás által forgalomba hozott fluorozott szénhidrogén mennyiségének megállapítását – amint azt az említett rendeletben szereplő célkitűzés megköveteli –, amelynek tevékenysége a fluorozott szénhidrogén behozatalára, illetve kivitelére korlátozódik.
68      Ezenfelül meg kell jegyezni, hogy a jelen ügyben a Törvényszék írásbeli kérdésére válaszolva a felperes azt állította, hogy a referencia‑időszak alatt behozott teljes fluorozottszénhidrogén‑mennyiséget szabad forgalomba bocsátották. A tárgyalás során a Bizottság jelezte, hogy nem vitatja ezt az állítást. Következésképpen a fluorozott szénhidrogénnek a – nem vitatottan ilyen gázt nem gyártó – felperes által az 517/2014 rendelet 2. cikkének 10. pontja értelmében véve forgalomba hozott mennyisége pontosan a behozott, így tehát a szabad forgalomba bocsátott és a kivitt fluorozottszénhidrogén‑mennyiség különbözetének felel meg. Márpedig a Bizottság a raktárkészlet éves változásához kapcsolódó adat figyelembevételével olyan referenciaértéket határozott meg, amely nem pontosan felel meg a felperes által forgalomba hozott mennyiségnek.
69      A fentiek összességéből következően a megtámadott határozat, azáltal hogy a felperesnek megítélt referenciaérték kiszámítása érdekében figyelembe veszi a raktárkészlet éves változását, sérti az 517/2014 rendeletet, és a Bizottság helytelenül állítja, hogy az általa választott módszer megfelel az említett rendelet követelményeinek.
70      Következésképpen az első jogalapnak helyt kell adni, és a megtámadott határozatot a felperest érintő részében meg kell semmisíteni, anélkül hogy a második jogalapot meg kellene vizsgálni, vagy a felperes pervezető intézkedések iránti kérelmének helyt kellene adni.
A költségekről
71      Az eljárási szabályzat 87. cikkének 2. §‑a szerint a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
72      Mivel a Bizottság pervesztes lett, a felperes kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (harmadik tanács)
a következőképpen határozott:
1)      A Törvényszék a 842/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet szerint fluorozott szénhidrogén forgalomba hozataláról beszámoló valamennyi gyártó és importőr számára a fluortartalmú üvegházhatású gázokról szóló 517/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet értelmében a 2015. január 1‑jétől 2017. december 31‑ig tartó időszakra referenciaérték megállapításáról szóló, 2014. október 31‑i 2014/774/EU bizottsági végrehajtási határozatot a GHC Gerling, Holz & Co. Handels GmbH‑t érintő részében megsemmisíti.
2)      A Törvényszék az Európai Bizottságot kötelezi a költségek viselésére.
Papasavvas
Forwood
Bieliūnas
Kihirdetve Luxembourgban, a 2015. június 24‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
* Az eljárás nyelve: német.
1      Kihúzott bizalmas adatok.