Ideiglenes változat
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ‑BORDONA
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2026. február 26.(1)
C‑51/25. sz. ügy
Betaal Garant Nederland CV
kontra
De Nederlandsche Bank NV;
a Vereniging Eigen Huis
részvételével
(a College van Beroep voor het bedrijfsleven [gazdasági tárgyú közigazgatási jogviták fellebbviteli bírósága, Hollandia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„ Előzetes döntéshozatal – (EU) 2015/2366 irányelv – Belső piaci pénzforgalmi szolgáltatások – A pénzforgalmi szolgáltatás fogalma – Közvetítő jogalany által, háromoldalú szerződés keretében végzett művelet, amely a megrendelő pénzeszközeinek az említett jogalany bankszámláján történő visszatartásából és a megrendelő engedélyét követően valamely vállalkozó részére történő átutalásából áll – A művelet minősítése – Ingatlanbiztosíték – Átutalások teljesítése – A pénzforgalmi szolgáltatások kiegészítő jellege – Az említett tevékenység nem hivatásos szereplő általi végzése – Készpénzátutalás ”
1.        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapjául szolgáló jogvitában az a kérdés merül fel, hogy az (EU) 2015/2366 irányelv(2) értelmében „pénzforgalmi szolgáltatásnak” minősül‑e egy olyan jogalany tevékenysége, amely egy megrendelő és egy vállalkozó közötti közvetítőként a megrendelőtől (a vállalkozónak járó összegek biztosítására szánt) pénzeszközöket fogad, és azokat a megrendelő hozzájárulását követően átutalja a vállalkozónak.
2.        A holland jogszabályok tiltják a pénzforgalmi szolgáltatói üzleti tevékenységnek a De Nederlandsche Bank NV (holland központi bank, a továbbiakban: DNB) által kiadott engedély nélküli végzését. A jelen ügyben – a DNB szerint – a közvetítőként eljáró jogalany a szükséges engedély nélkül végezte az említett tevékenységet.
3.        A kérdést előterjesztő bíróság a 2015/2366 irányelv értelmezését kéri annak érdekében, hogy megítélje a DNB azon határozatának a jogszerűségét, amelyben az elrendelte, hogy az említett jogalany szüntesse meg a pénzforgalmi szolgáltatói üzleti tevékenységét, mivel nem rendelkezik a szükséges engedéllyel.
I.      Jogi keret
A.      Az uniós jog: a 2015/2366 irányelv
4.        A (6) preambulumbekezdés kimondja:
„A szabályozási hiányosságok megszüntetése érdekében új szabályokra, ugyanakkor fokozottan egyértelműbb jogi környezetre és a jogszabályok következetesebb alkalmazására van szükség az Unió egész területén. Egyenlő működési feltételeket kell biztosítani a meglévő és új piaci szereplők számára, meg kell könnyíteni, hogy az új fizetési módok szélesebb piacot érhessenek el és az Unió egészében magas színvonalú fogyasztóvédelmet kell biztosítani az említett pénzforgalmi szolgáltatások igénybevételéhez. Ennek a pénzforgalmi rendszer egészében hatékonyságnövelést kell eredményeznie, és a pénzforgalmi szolgáltatásokat igénybe vevők szempontjából a pénzforgalmi szolgáltatások választékának és átláthatóságának javulásához kell vezetnie, továbbá meg kell erősítenie a harmonizált pénzforgalmi piacba vetett fogyasztói bizalmat.”
5.        Az 1. cikk (1) bekezdése a következőket írja elő:
„(1)      Ez az irányelv meghatározza azokat a szabályokat, amelyek alapján a tagállamoknak a pénzforgalmi szolgáltatók alábbi típusait kell megkülönböztetniük:
[…]
d)      pénzforgalmi intézmények;
[…]”
6.        A 4. cikk („Fogalommeghatározások”) kimondja:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
[…]
3.      »pénzforgalmi szolgáltatás«: az I. mellékletben felsorolt üzleti tevékenységek bármelyike;
4.      »pénzforgalmi intézmény«: olyan jogi személy, amely ezen irányelv 11. cikke értelmében engedélyt kapott pénzforgalmi szolgáltatások nyújtására és teljesítésére az Unió területén;
5.      »fizetési művelet«: a fizető fél által vagy nevében vagy a kedvezményezett által kezdeményezett pénzbefizetés, ‑átutalás vagy ‑felvétel, függetlenül a fizető fél és a kedvezményezett közötti alapkötelezettségektől;
[…]
8.      »fizető fél«: az a természetes vagy jogi személy, aki vagy amely fizetési számla tulajdonosaként fizetési számlájáról fizetési megbízás teljesítését engedélyezi, vagy – fizetési számla hiányában – az a természetes vagy jogi személy, aki vagy amely fizetési megbízást ad;
9.      »kedvezményezett«: az a természetes vagy jogi személy, aki vagy amely valamilyen fizetési művelet tárgyát képező pénz szándékolt jogosultja;
10.      »pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevő«: az a természetes vagy jogi személy, aki vagy amely fizető félként, kedvezményezettként vagy mindkét minőségében pénzforgalmi szolgáltatást vesz igénybe;
11.      »pénzforgalmi szolgáltató«: az 1. cikk (1) bekezdésében említett szervezetek, valamint a 32. vagy a 33. cikkel összhangban mentességben részesülő természetes és jogi személyek;
12.      »fizetési számla«: a pénzforgalmi szolgáltatás egy vagy több igénybe vevőjének a nevére nyitott olyan számla, amely fizetési műveletek teljesítésére szolgál;
13.      »fizetési megbízás«: a fizető félnek vagy a kedvezményezettnek a saját pénzforgalmi szolgáltatója számára adott, fizetési művelet teljesítésére vonatkozó bármely utasítása;
[…]
20.      »fogyasztó«: olyan természetes személy, aki az ezen irányelv hatálya alá tartozó pénzforgalmi szolgáltatási szerződések keretében saját szakmája, üzleti tevékenysége, illetve foglalkozása körén kívül eső célból jár el;
[…]
22.      »készpénzátutalás«: olyan pénzforgalmi szolgáltatás, amelynél a fizető fél és a kedvezményezett nevére szóló fizetési számla nyitása nélkül a fizető féltől pénz átvételére kerül sor, kizárólagosan abból a célból, hogy egy annak megfelelő pénzösszeg egy kedvezményezett számára, vagy egy másik, a kedvezményezett nevében eljáró pénzforgalmi szolgáltató részére továbbításra kerüljön, és/vagy amelynél ennek a pénznek a kedvezményezett nevében történő átvételére és a kedvezményezett rendelkezésére bocsátására kerül sor;
[…]
24.      »átutalás«: a fizető fél rendelkezése alapján végzett olyan pénzforgalmi szolgáltatás, amelynek során a fizető fél pénzforgalmi szolgáltatónál vezetett fizetési számláját fizetési művelettel vagy ilyen műveletek sorozatával a kedvezményezett fizetési számlájának javára megterhelik;
[…]”
7.        Az I. melléklet a következőket határozza meg:
„PÉNZFORGALMI SZOLGÁLTATÁSOK
(A 4. cikk 3. pontjában említettnek megfelelően)
[…]
3.      Fizetési műveletek teljesítése, beleértve a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevő pénzforgalmi szolgáltatójánál vagy más pénzforgalmi szolgáltatónál vezetett fizetési számlára történő pénzátutalást:
a)      beszedések teljesítése, ideértve az egyszeri beszedéseket is,
b)      fizetési műveletek teljesítése fizetési kártyával vagy egy hasonló készpénz‑helyettesítő fizetési eszközzel, illetve más eszközzel,
c)      átutalások teljesítése, ideértve a rendszeres átutalási megbízásokat is.
[…]
6.      Készpénzátutalás.
[…]”
B.      A nemzeti jog. A Wet op het financieel toezicht(3)
8.        A Wft átülteti a 2015/2366 irányelvet a holland jogba.
9.        1:1. cikke szerint:
–        „[a] pénzforgalmi szolgáltatás a pénzforgalmi szolgáltatási irányelv melléklete értelmében vett üzleti tevékenység”;
–        „[p]énzforgalmi szolgáltató az, aki üzleti tevékenység körében pénzforgalmi szolgáltatást nyújt”.
10.      A 2:3a. cikk (1) bekezdése megtiltja a Hollandiában székhellyel rendelkező személyek számára, hogy a DNB által kiadott engedély nélkül pénzforgalmi szolgáltatói üzleti tevékenységet végezzenek.
II.    A tényállás, az eljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
11.      A Betaal Garant Nederland CV (a továbbiakban: Betaal) olyan vállalkozás, amely tanácsadási szolgáltatásokat nyújt, valamint biztosítékokat és garanciákat nyújt magánszemélyek javára építési és építőipari vállalkozási projektek esetében.
12.      A Stichting BGN Zekerheidsstelling (a továbbiakban: Betaal Alapítvány) a Betaalhoz kapcsolódó alapítvány.
13.      A Betaal az „Afbouwgarantie” (teljesítési garancia) és a „Zekerheidsstelling” (biztosítéknyújtás) termékeket kínálja magánszemélyek számára.
14.      A Betaal biztosítéknyújtási szolgáltatását akkor veszik igénybe, amikor a vállalkozó a megrendelő megbízásából lakást vagy épületet épít.
15.      A vállalkozó ki van téve annak a kockázatnak, hogy a megrendelő nem teljesít, mivel ez utóbbi a törvény értelmében több részletben is kifizetheti a munkadíjat, és általában csak akkor köteles teljesíteni az utolsó részletet, amikor a lakást megfelelően átvette.
16.      A nemteljesítési kockázat fedezése érdekében a vállalkozó megkövetelheti a megrendelőtől, hogy az utolsó részlet összegét közjegyzőnél letétbe helyezze, vagy helyettesíthető biztosítékot nyújtson. Ez utóbbi kategóriába tartozik a Betaal által kezelt biztosítéknyújtás.(4)
17.      A Betaal ezt a szolgáltatást egy vállalkozási szerződés feleinek nyújtja a megrendelő, a vállalkozó és a Betaal közötti szerződés alapján. Erre a szerződésre a Betaal biztosítéknyújtásra vonatkozó általános szerződési feltételei (a továbbiakban: ÁSZF) vonatkoznak, amelyek között a következők szerepelnek:
–        a megrendelő a szerződéses összeg általa a vállalkozónak fizetendő első részletéből egy bizonyos összeget fizet a Betaal Alapítványnak (az ÁSZF 1. cikke).
–        A biztosíték szokásos összege a szerződéses összeg 6%‑a (az ÁSZF 3. cikke). Az semmilyen esetben sem haladhatja meg a Burgerlijk Wetboek (holland polgári törvénykönyv)
7. könyvének 767. cikkében megállapított 10%‑os határt.
–        A vállalkozó végleges nyugtát állít ki a megrendelő részére (az ÁSZF 4. cikke).
–        Ha a vállalkozási szerződés a vállalkozó és a megrendelő megelégedésére teljesült, és erről a Betaalt írásban tájékoztatták, a biztosíték összegét öt munkanapon belül kifizetik a vállalkozónak (az ÁSZF 9. cikke).
–        A biztosítéknyújtás költségét – amely a biztosíték összegének 4%‑a, de legalább 300 euró – a megrendelő fizeti (az ÁSZF 5. cikke). A garancia a kiszámlázott összeg beérkezése után elkülönítésre kerül és a megrendelő rendelkezésére áll.
–        A vállalkozó költsége a biztosíték összegének 2,5%‑a, de legalább 200 euró (az ÁSZF 10. cikke). Ezt a költségét levonják a biztosíték vállalkozónak történő kifizetésekor.
18.      A Vereniging Eigen Huis azt kérte a DNB‑től, hogy hozzon rendészeti intézkedést a Betaallal szemben, mert a Betaal valószínűleg biztosítóként működik anélkül, hogy erre engedéllyel rendelkezne.
19.      A DNB megvizsgálta, hogy a Betaal „teljesítési garancia” és „biztosítéknyújtás” termékei sértik‑e a Wft‑t.
20.      A DNB 2020. december 8‑án elrendelte, hogy a Betaalnak meg kell szüntetnie mindkét termék kínálását,(5) és kényszerítő bírság terhe mellett meghagyást bocsátott ki vele szemben,(6) azzal az indokkal, hogy:
–        a teljesítési garancia kínálásával megsérti a (kockázatkorlátozás melletti) kárbiztosítói üzleti tevékenység engedély, kivétel vagy mentesség nélküli végzésének tilalmát. Ez a magatartás sérti a Wft 2:27. cikkének 1. bekezdését, illetve 2:48. cikkének 1. bekezdését.
–        A biztosítéknyújtás kínálásával megsérti a pénzforgalmi szolgáltatói üzleti tevékenység engedély nélküli végzésének tilalmát. Ez a magatartás sérti a Wft 2:3a. cikkének 1. bekezdését.
21.      2021. október 6‑i határozatával (a továbbiakban: megtámadott határozat) a DNB mint megalapozatlant elutasította a Betaal által a kényszerítő bírságot kilátásba helyező határozattal szemben benyújtott panaszt.
22.      Miután a DNB megállapította, hogy a Betaal nem tett eleget a meghagyásnak, 2022. január 31‑én kiszabta a kilátásba helyezett kényszerítő bírságot (a továbbiakban: kényszerítő bírságot kiszabó határozat).
23.      A Betaal panaszt nyújtott be a kényszerítő bírságot kiszabó határozattal szemben. A DNB a rechtbank Rotterdamhoz (rotterdami bíróság, Hollandia) továbbította az említett panaszt.
24.      Az említett elsőfokú bíróság 2022. november 10‑i ítéletében(7) a megtámadott határozattal szemben benyújtott panaszt mint megalapozatlant, a kényszerítő bírságot kiszabó határozattal szemben benyújtottat pedig mint elfogadhatatlant elutasította.
25.      E bíróság véleménye szerint a DNB helyesen állapította meg, hogy a Betaalnak engedélyre lett volna szüksége a biztosítéknyújtás kínálásához (a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem egyetlen vitatott eleme), és hogy a Betaal az engedély hiánya révén megsértette a Wft‑t.
26.      A rechtbank Rotterdam (rotterdami bíróság) különösen a következőket állapította meg:
–        a Betaal üzleti tevékenysége körében a Wft értelmében vett pénzforgalmi szolgáltatást nyújt rendszeresen, szisztematikusan és önállóan azonosítható módon.
–        Az olyan szolgáltatás, amelynek körében fizetési műveletek teljesítésére kerül sor, beleértve a pénzforgalmi szolgáltatónál vezetett fizetési számlára történő pénzátutalást is, pénzforgalmi szolgáltatásnak minősül.
–        A Betaal a megrendelő (a fizető fél) pénzének a vállalkozó (az a személy, aki a pénz szándékolt jogosultja) részére történő átutalását teljesítő közvetítő. Ezen mit sem változtat az a körülmény, hogy a Betaal Alapítvány vezeti azt a számlát, amelyen a biztosítékot tartják.
–        Az, hogy a Betaal hol tartja időközben a pénzt, nem bír jelentőséggel annak megállapítása szempontjából, hogy pénzforgalmi szolgáltatást nyújt‑e a biztosítéknyújtás kínálásával.
27.      A Betaal fellebbezést nyújtott be az elsőfokú ítélet ellen a College van Beroep voor het bedrijfsleven (gazdasági tárgyú közigazgatási jogviták fellebbviteli bírósága, Hollandia) előtt, amely bíróság előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a […] 2015/2366 […] irányelv 4. cikkének 3. pontját ezen irányelv I. mellékletének 3. c) pontjával összefüggésben, hogy a pénzeszközök fogadásának és továbbításának formájában valamely jogalany által közvetítőként nyújtott szolgáltatás pénzforgalmi szolgáltatásnak – konkrétan az említett irányelv értelmében vett átutalások teljesítésének – minősül, ha az említett jogalany egy megrendelővel és egy vállalkozóval kötött szerződés keretében pénzeszközöket fogad a megrendelőtől a fizetési számláján, és a pénzeszközöket a megrendelő hozzájárulását követően e fizetési számláról átutalja a vállalkozónak?”
III. A Bíróság előtti eljárás
28.      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet 2025. január 28‑án vették nyilvántartásba a Bíróságnál.
29.      A DNB, a cseh, az olasz, a holland és a norvég kormány, valamint az Európai Bizottság nyújtott be írásbeli észrevételeket.
30.      A 2025. december 3‑án tartott tárgyaláson a DNB, a Bizottság és a norvég kormány vett
részt.
IV.    Értékelés
31.      A kérdést előterjesztő bíróság a 2015/2366 irányelv 4. cikke 3. pontjának ezen irányelv I. mellékletének 3. c) pontjával összefüggésben történő értelmezését kéri.
32.      Az alapügyben eljáró bíróság szerint az előzetes döntéshozatal iránti kérelmére adott válasz lehetővé teszi annak megállapítását, hogy a Betaal által nyújtott szolgáltatás a 2015/2366 irányelv értelmében vett pénzforgalmi szolgáltatásnak minősül‑e, tekintettel arra, hogy:
–        a Betaal a megrendelő és a vállalkozó közötti kapcsolat keretében közvetítőként jár el;
–        a Betaal a megrendelő pénzeszközeit a fizetési számláján (a Betaal fizetési számláján) fogadja, és a megrendelő hozzájárulása után azokat a fizetési számláról a vállalkozónak utalja át.
33.      A DNB és a holland kormány(8) igenlő válasz adását javasolja az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre. Ezzel szemben az olasz kormány és a Bizottság nemleges választ támogat. A cseh kormány bizonyos feltételek mellett igenlő választ javasol,(9) végezetül a norvég kormány álláspontja szerint a vitatott szolgáltatás nem pénzforgalmi szolgáltatás, hanem készpénzátutalás.
34.      Valamely uniós jogi rendelkezés értelmezéséhez annak kifejezéseit, szövegkörnyezetét, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek az részét képezi.(10)
A.      Szó szerinti értelmezés
35.      A 2015/2366 irányelv 4. cikkének 3. pontja szerint pénzforgalmi szolgáltatás „az I. mellékletben felsorolt üzleti tevékenységek bármelyike”.
36.      A 2015/2366 irányelv I. melléklete által a fizetési szolgáltatások kategóriájába sorolt tevékenységek között szerepel a 3. c) pontban leírt tevékenység. E rendelkezés értelmében pénzforgalmi szolgáltatás a „[f]izetési műveletek teljesítése, beleértve a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevő pénzforgalmi szolgáltatójánál vagy más pénzforgalmi szolgáltatónál vezetett fizetési számlára történő pénzátutalást”, ha az adott művelet „átutalások teljesítés[ét], ideértve a rendszeres átutalási megbízásokat is” jelenti.
37.      A 2015/2366 irányelv 4. cikkének 24. pontja pedig az átutalás fogalmát határozza meg: „a fizető fél rendelkezése alapján végzett olyan pénzforgalmi szolgáltatás, amelynek során a fizető fél pénzforgalmi szolgáltatónál vezetett fizetési számláját fizetési művelettel vagy ilyen műveletek sorozatával a kedvezményezett fizetési számlájának javára megterhelik”.
38.      A DNB véleménye szerint a Betaal a megrendelő (a 4. cikk 8. pontja értelmében vett fizető fél) pénzének a vállalkozó (a 4. cikk 9. pontja értelmében vett kedvezményezett) részére történő átutalását közvetítőként teljesíti, és így a 2015/2366 irányelv 4. cikkének – az I. melléklet 3. pontjával összefüggésben értelmezett – 3. pontja értelmében vett pénzforgalmi szolgáltatást nyújt.
39.      Ebben az összefüggésben ki kell emelni, hogy a DNB:
–        nem vitatja, hogy a Betaal vagy annak alapítványa nem rendelkezik a megrendelői nevére nyitott fizetési számlákkal.
–        Azt sem vitatja, hogy a vállalkozó részére történő pénzátutalás a Betaal Alapítvány számlájáról történik, nem pedig a megrendelők számlájáról.
–        Elismeri, hogy a Betaal nem kezelheti a biztosíték pénzeszközeit, hanem köteles azokat zárolva tartani attól az időponttól kezdve, hogy a megrendelő befizeti őket, addig, amíg a megrendelő és a vállalkozó közötti végleges szerződés feloldja azokat.
–        Elismeri, hogy a Betaal – a megrendelő és a vállalkozó között létrejött végleges szerződést követően – átadja a vállalkozónak a pénzeszközöket, miután levonta a jutalékát. A megrendelő által a vállalkozó részére történő halasztott és feltételekhez kötött fizetésről van szó, amely akkor teljesül, amikor a munka a tulajdonos megelégedésére átadásra került.
–        Állítása szerint irreleváns, hogy milyen számláról történik a pénzeszközöknek a vállalkozó részére történő átutalása, mivel az átutalások teljesítésének a 2015/2366 irányelv I. mellékletében szereplő pénzforgalmi szolgáltatásként való meghatározása nagyon tág, és kiterjed a nem bankok által végrehajtott olyan műveletekre is, amelyek banki fizetési számlákra történő pénzátutalással járnak.
40.      A kérdést előterjesztő bíróság és a DNB a Bizottságnak – az Európai Bankhatóság (a továbbiakban: EBA) egységes szabálykönyvébe (Single Rulebook) felvett – válaszára hivatkozik(11), amely alátámasztja a DNB által képviselt tág értelmezést.(12)
41.      E válasz szerint:
–        A pénzeszközök fogadását és küldését a 2015/2366 irányelv 4. cikkének – ezen irányelv I. mellékletével összefüggésben értelmezett – 3. pontja értelmében vett pénzforgalmi szolgáltatásnak kell tekinteni.
–        A szerződések megfogalmazásától függően ez tekinthető például pénzátutalásnak (a 4. cikk 22. pontja, az I. melléklet 6. pontjával összefüggésben) vagy egyéb pénzforgalmi szolgáltatásnak, például fizetési műveletek teljesítésének (az I. melléklet 3. pontja).
42.      A tárgyaláson azonban a Bizottság egyértelműen kifejtette, hogy ez a válasz a Betaal által végzett, ingatlanokkal kapcsolatos biztosítéknyújtástól eltérő pénzeszközök fogadásának és küldésének formájában nyújtott szolgáltatásokra vonatkozik.
43.      Véleményem szerint a 2015/2366 irányelv 4. cikke 3. pontjának az I. melléklet 3. c) pontjával összefüggésben történő szó szerinti értelmezése nem támasztja alá a DNB álláspontját.
44.      Azon rendelkezések szövegéből, amelyek értelmezését a kérdést előterjesztő bíróság kéri, az tűnik ki, hogy az ezekben szereplő pénzátutalást a fizető fél fizetési számláját vezető pénzforgalmi szolgáltatónak kell teljesítenie.(13)
45.      Márpedig – amint azt a kérdést előterjesztő bíróság kiemeli(14) – a jelen ügyben két különböző fizetési művelet történik:
–        Az első művelet során a fizető félként (a 2015/2366 irányelv 4. cikkének 8. pontja) eljáró megrendelő fizetési megbízást (a 4. cikk 13. pontja) ad a pénzforgalmi szolgáltatóként (a 4. cikk 11. pontja) eljáró bankjának. Ez a fizetési megbízás azt jelenti, hogy pénzeszközöket utalnak át a megrendelő fizetési számlájáról (a 4. cikk 12. pontja) a kedvezményezettnek (a 4. cikk 9. pontja) tekintendő Betaal Alapítvány fizetési számlájára. Éppen a megrendelő bankja teljesíti az említett fizetési műveletet (az I. melléklet 3. pontja), tehát nyújtja a pénzforgalmi szolgáltatást. Sem a Betaal, sem a Betaal Alapítvány nem teljesíti ezt a fizetési műveletet.
–        A második művelet során a fizető félként (a 2015/2366 irányelv 4. cikkének 8. pontja) eljáró Betaal Alapítvány fizetési megbízást (a 4. cikk 13. pontja) ad a pénzforgalmi szolgáltatóként (a 4. cikk 11. pontja) eljáró bankjának. Az említett fizetési megbízás azt jelenti, hogy a Betaal Alapítvány fizetési számlájáról (a 4. cikk 12. pontja) pénzeszközöket utalnak át a kedvezményezettnek (a 4. cikk 9. pontja) minősülő vállalkozó fizetési számlájára. A Betaal Alapítvány bankja teljesíti ezt a fizetési műveletet (az I. melléklet 3. pontja), tehát nyújtja a pénzforgalmi szolgáltatást. Ismételten: sem a Betaal, sem a Betaal Alapítvány nem teljesíti az említett fizetési műveletet.
46.      Két pénzforgalmi szolgáltatás nyújtásáról van tehát szó, amelyet nem a Betaal, hanem a pénzügyi intézmények hajtanak végre. A Betaal megrendelői sem ennél a jogalanynál, sem a Betaal Alapítványnál nem rendelkeznek olyan fizetési számlával, amely lehetővé tenné számukra, hogy fizetési megbízásokat adjanak a Betaalnak a vállalkozók javára történő átutalások teljesítésére vonatkozóan.
47.      A megrendelő bankja és a Betaal Alapítvány bankja által nyújtott két pénzforgalmi szolgáltatásban a Betaal nem vesz részt vagy végez technikai műveleteket az átutalások kezelésére vonatkozóan. A 2015/2366 irányelv I. mellékletének 3. pontja a „fizetési műveletek teljesítés[éről]”, ugyanezen pont c) alpontja pedig az „átutalások teljesítés[éről]” szól, ami a pénzforgalmi szolgáltató számlákkal kapcsolatos technikai részvételére utal.(15)
48.      Ismétlem: sem a Betaal, sem az alapítványa nem végez ilyen technikai beavatkozást, mivel nem vezetnek a megrendelők nevére nyitott számlákat és nem kezelik azok számláit. Az átutalások és fizetési műveletek teljesítésének technikai kezelése megfelelő bankjaik feladata.
49.      A 2015/2366 irányelv 4. cikkének 5. pontja értelmében fizetési művelet „a fizető fél által vagy nevében vagy a kedvezményezett által kezdeményezett pénzbefizetés, ‑átutalás vagy ‑felvétel, függetlenül a fizető fél és a kedvezményezett közötti alapkötelezettségektől”.
50.      A Betaal csak akkor utal át pénzeszközöket az alapítványa számlájáról a vállalkozó részére, ha a vállalkozó és a megrendelő úgy ítéli meg, hogy a munkát megfelelően elvégezték. Létezik tehát egy alapművelet, amelyet teljesíteni kell ahhoz, hogy a Betaal fizetési megbízást (a 2015/2366 irányelv 4. cikkének 13. pontja) adhasson a bankjának. Ezért – a DNB álláspontjával szemben – nem lehet azt mondani, hogy a tulajdonos, a Betaal és a vállalkozó közötti háromoldalú jogi ügyletben egyetlen pénzforgalmi szolgáltatás szerepel.
51.      Kétségtelen, hogy a megrendelő utasítást ad a bankjának, hogy utalja át a biztosíték összegét a Betaalnak. Azonban nem tekinthető úgy, hogy a megrendelő pénzeszközöknek a vállalkozó részére történő átutalására adott fizetési megbízást, mert az említett művelet nem automatikus.
52.      Ha ugyanis a megrendelő és a vállalkozó között adott esetben nincs egyetértés, az megakadályozza, hogy a megrendelő által a Betaalnak átutalt és a Betaal alapítványának számláján elhelyezett pénz a vállalkozó számlájára kerüljön. Abban az esetben, ha nincs egyetértés, a megrendelő visszaszerzi a biztosíték összegét, vagy azt az új vállalkozó kapja meg, aki a megrendelő megelégedésére befejezi a munkát.
53.      A 2015/2366 irányelv 80. cikke általánosságban kimondja, hogy a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevő nem vonhatja vissza a fizetési megbízást azután, hogy az a fizető fél pénzforgalmi szolgáltatójához beérkezett. Ezzel szemben a jelen ügyben a megrendelő a biztosítékot fizető félként „visszavonhatja” e pénzeszközöknek a kedvezményezett vállalkozó részére történő átutalását, ha nem ért egyet az ingatlan munkálatainak befejezésével.
54.      A Betaal által nyújtott szolgáltatás egy garancia biztosítását jelenti, amely megkönnyíti a megrendelő és a vállalkozó közötti szerződés teljesítését: az említett szolgáltatás megvalósításához szükséges pénzátutalások e garanciaelemhez képest kiegészítő jellegűek.
55.      Ebben az összefüggésben a Betaal nem pénzforgalmi szolgáltatást nyújt, hanem felhasználja a megrendelő bankjának és a vállalkozó bankjának pénzforgalmi szolgáltatásait a garancia biztosításához. A Betaal – amint azt már jeleztem – nem vesz részt az említett pénzforgalmi szolgáltatások teljesítésének technikai műveleteiben, és nem kezeli az alapítványa számláján elhelyezett pénzeszközöket annak érdekében, hogy azokra vonatkozóan ügyleteket kössön és haszonra tegyen szert.(16)
B.      Rendszertani értelmezés
56.      A 2015/2366 irányelv (24) preambulumbekezdése szerint az irányelv jogi keretének alkalmazását „[…] azokra a szolgáltatókra kell korlátozni, amelyek ezzel az irányelvvel összhangban állandó foglalkozás vagy üzleti tevékenység keretében nyújtanak pénzforgalmi szolgáltatásokat” (kiemelés tőlem).
57.      Ugyanezen preambulumbekezdés és a 2015/2366 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése meghatározza a pénzforgalmi szolgáltatók azon kategóriáit, amelyek az egész Unió területén jogosultak pénzforgalmi szolgáltatások nyújtására. E kategóriák közé tartoznak:
–        a hitelintézetek, amelyek a szolgáltatásaikat igénybe vevőktől a fizetési műveletek alapjául is felhasználható betéteket gyűjtenek, és amelyek a 2013/36/EU irányelvben(17) meghatározott prudenciális előírások hatálya alá tartoznak;
–        az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmények, amelyek a fizetési műveletek alapjául is felhasználható elektronikus pénzt bocsátanak ki, és amelyek a 2009/110/EK irányelvben(18) meghatározott prudenciális előírások hatálya alá tartoznak;
–        a pénzforgalmi intézmények; valamint
–        a nemzeti jog alapján ilyen tevékenységre jogosult postai elszámolóközpontok.
58.      A Betaal mint a hollandiai megrendelők és ingatlanfejlesztők számára biztosítékot nyújtó szolgáltató egyik kategóriába sem illik bele. A 2015/2366 irányelv szigorú szabályozásának hatálya alá tartozó „pénzforgalmi intézmények” szokásos üzleti tevékenységként elsősorban pénzforgalmi szolgáltatásokat kell, hogy nyújtsanak.(19)
59.      A szakmai alkalmasság és a pénzforgalmi szolgáltatások fő tevékenységként való nyújtásának követelménye a 2015/2366 irányelv szabályozási keretéből adódik.
60.      Egy művelet „pénzforgalmi szolgáltatásnak” minősítése valójában jelentős jogi következményekkel jár azon jogalanyokra nézve, amelyek szokásos üzleti tevékenységként ezt a szolgáltatást nyújtják.
61.      Először is, a hivatásos pénzforgalmi intézmények által nyújtott pénzforgalmi szolgáltatások engedélyhez kötöttek. Az engedélyezés feltételeit és eljárását a 2015/2366 irányelv II. címének I. fejezete határozza meg. E tekintetben a szolgáltatónak különösen azt kell igazolnia, hogy rendelkezik irányítási rendszerrel és belső ellenőrzési mechanizmusokkal, valamint képes a megbízható működéshez szükséges, megfelelő és arányos rendszerek, erőforrások és eljárások alkalmazására.(20)
62.      Másodszor, a pénzforgalmi szolgáltatásokat nyújtó jogalany prudenciális felügyelet alatt áll: a 2015/2366 irányelv 23. cikke értelmében az illetékes hatóságok különösen helyszíni ellenőrzést folytathatnak, és adott esetben felfüggeszthetik vagy visszavonhatják az engedélyeket.
63.      Harmadszor, a pénzforgalmi intézményeknek meg kell felelniük az induló tőkével és szavatolótőkével kapcsolatos bizonyos követelményeknek, amelyeket a 2015/2366 irányelv 6–9. cikke részletez.
64.      Negyedszer, a 2015/2366 irányelv harmonizált rendszert hoz létre a pénzforgalmi intézmények polgári jogi felelősségére vonatkozóan, nem engedélyezett fizetési műveletek (73. cikk) vagy a fizetési műveletek nemteljesítése, hibás vagy késedelmes teljesítése (89. cikk) esetén.
65.      A 2015/2366 irányelvben előírt szigorú követelményeknek csak akkor van értelmük, ha azokat a hivatásos pénzforgalmi szolgáltatókra alkalmazzák. E követelményeknek a más típusú szolgáltatásokat nyújtó, a fő üzleti tevékenységük kiegészítéseként ráadásul pénzátutalásokat is teljesítő szolgáltatókra történő alkalmazása aránytalan.
66.      Úgy tűnik, hogy – a kérdést előterjesztő bíróság értékelésétől függően – a Betaal esetében erről van szó, mivel fő üzleti tevékenységként ingatlanbiztosítékkal kapcsolatos szolgáltatásokat nyújt építés alatt álló ingatlanok vevői és kivitelezői számára.
67.      Ha a Betaal – fő üzleti tevékenységének keretében – kiegészítő jelleggel fizetési műveleteket is teljesítene, e körülménytől függetlenül nem válna a DNB felügyelete alá tartozó, hivatásos pénzforgalmi szolgáltatóvá.
C.      Teleologikus értelmezés
68.      A DNB a 2015/2366 irányelv széles körű, a szolgáltatást igénybe vevők védelmét szolgáló értelmezését támogatja.(21) A tárgyaláson a DNB érvelése alapjaként hivatkozott erre a célkitűzésre.
69.      A 2015/2366 irányelv (6) preambulumbekezdése(22) valóban utal a célkitűzésre, miszerint „[…] magas színvonalú fogyasztóvédelmet kell biztosítani az említett pénzforgalmi szolgáltatások igénybevételéhez […]”.(23)
70.      Véleményem szerint azonban a fogyasztóvédelem célja nem élvezhet elsőbbséget a 2015/2366 irányelv értelmezése során alkalmazandó más hermeneutikai szempontokhoz képest.
71.      Ez a célkitűzés olyan egyéb, egyenrangú célok sorát bővíti, mint például a „fokozottan egyértelműbb jogi környezet” biztosítása, a „jogszabályok következetesebb alkalmazásá[nak]” garantálása és „a pénzforgalmi rendszer egészében hatékonyságnövelés” eredményezése.(24)
72.      Ezen integrált szempontból tekintve nem indokolt a – 2015/2366 irányelv hatálya alá tartozó – pénzforgalmi szolgáltató fogalmának kiterjesztő értelmezése, amely olyan mértékben megváltoztatná annak körvonalait, hogy nem lehetne megkülönböztetni más, az irányelv hatálya alá nem tartozó fogalmaktól.
73.      A pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevők védelme tehát nem eredményezheti azt, hogy a fő üzleti tevékenységük mellett kiegészítő jelleggel pénzátutalást is végző, más szolgáltatásnyújtók a 2015/2366 irányelv hatálya alá tartozó pénzforgalmi szolgáltatókra alkalmazandó szigorú szabályozás hatálya alá kerülnek.
74.      Az említett kiterjesztés nehezen lenne elfogadható például a közjegyzői vagy ügyvédi szakmában, ahol az ügyfelek azért helyeznek letétbe pénzeszközöket, hogy azok egy későbbi időpontban, a kapott utasításoknak megfelelően, harmadik felek részére átadásra kerüljenek. Ezek a jogi szereplők tevékenységük keretében letéti vagy biztosítéki szolgáltatásokat nyújtanak, és teljesítik a szükséges átutalásokat és fizetési megbízásokat. Ez azonban nem jelenti azt, hogy a 2015/2366 irányelv szigorú kötelezettségeinek hatálya alá tartoznának.
75.      Hollandia esetében egy közjegyző ugyanúgy kezelheti az ingatlanbiztosítékokat, mint a Betaal. A holland jogszabályok ugyanis kifejezetten előírják, hogy a közjegyző átveheti a megrendelőtől a vállalkozónak fizetendő összegek biztosítására szolgáló megfelelő pénzeszközöket.(25)
76.      A DNB‑nek a nyújtott szolgáltatás jellegére vonatkozóan kifejtett érvelése szerint az említett pénzeszközöket a megrendelőtől átvevő, majd azt a vállalkozónak továbbító közjegyző szintén a 2015/2366 irányelv hatálya alá tartozik, és az abban foglalt prudenciális felügyelet alatt áll. A tárgyaláson azonban a DNB elismerte, hogy a 2015/2366 irányelv nem vonatkozik a közjegyzőkhöz vagy ügyvédekhez hasonló szakemberekre, akik biztosítékokat és letéteket kezelnek.(26)
77.      Ha ezek a szakemberek – annak ellenére, hogy ügyfeleiktől harmadik fél részére továbbítandó pénzeszközöket fogadnak – nem minősülnek a 2015/2366 irányelv értelmében vett pénzforgalmi szolgáltatónak, az többek között azért van, mert nem hivatásos és szokásos nyújtói az említett szolgáltatásoknak, amelyek nem tartoznak fő tevékenységi körükbe, hanem a saját feladataikat kiegészítő vagy járulékos melléktevékenységek.
78.      Ugyanezen érv kiterjeszthető a Betaal által végzett fő tevékenységre is, amely nem pénzforgalmi szolgáltatások nyújtása, hanem biztosítéknyújtás annak garantálására, hogy a lakásvásárlók rendezhessék a lakásokat építő vállalkozókkal szembeni adósságukat.
79.      A fentiekből az következik, hogy a 2015/2366 irányelv kizárja a hatálya alól azokat a pusztán biztosítéknyújtási szolgáltatásokat kínáló szolgáltatókat, akik kiegészítő jelleggel pénzforgalmi szolgáltatásokat is nyújtanak.
80.      Természetesen a Betaalhoz hasonló, biztosítéknyújtási szolgáltatásokat kínáló szolgáltatóknak a 2015/2366 irányelvből való kizárása nem biztosít a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevők számára ugyanolyan védelmet, mint amelyet az említett irányelv a pénzforgalmi intézmények által nyújtott pénzforgalmi szolgáltatásokat igénybe vevők számára lehetővé tesz.(27)
81.      Ez a körülmény azonban a kérdést előterjesztő bíróság kérdésének megválaszolása szempontjából nem döntő jelentőségű. A nemzeti jogrendnek lehetnek a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevők érdekeit védő más mechanizmusai: akár a pénzeszközök biztosításának formájában, akár törvényileg előírt szigorú feltételek előírásával azon jogalanyokra nézve, amelyek ugyan nem nyújtanak pénzforgalmi szolgáltatásokat, de szerződéses kötelezettségeik teljesítésére pénzeszközöket fogadnak a megrendelőtől garanciaként.
82.      Végső soron a 2015/2366 irányelv 4. cikkének 3. pontját az I. melléklet 3. c) alpontjával összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy a pénzeszközök fogadásának és továbbításának formájában valamely jogalany által közvetítőként nyújtott szolgáltatás nem minősül pénzforgalmi szolgáltatásnak, ha az említett jogalany egy megrendelővel és egy vállalkozóval kötött szerződés keretében pénzeszközöket fogad a megrendelőtől a fizetési számláján, és a pénzeszközöket a megrendelő hozzájárulását követően e fizetési számláról átutalja a vállalkozónak.
D.      Készpénzátutalás?
83.      A norvég kormány szerint a Betaal által nyújtott szolgáltatás az irányelv I. mellékletének 6. pontjában szereplő „készpénzátutalás”(28) fogalmába illeszkedik, amelynek meghatározása az irányelv 4. cikkének 22. pontjában található.(29)
84.      Valójában a Bíróságnak nem kell állást foglalnia a 2015/2366 irányelv 4. cikke 22. pontjának értelmezéséről, amely rendelkezésre az előzetes döntéshozatalra utaló határozat nem hivatkozik.
85.      Amennyiben a Bíróság mégis úgy dönt, hogy válaszol a norvég kormány álláspontjára, azt az alábbiakban megvizsgálom.
86.      A 2015/2366 irányelv (9) preambulumbekezdése egyértelművé teszi, hogy a készpénzátutalás „olyan egyszerű pénzforgalmi szolgáltatás, amelynek alapja rendszerint a fizető fél által a pénzforgalmi szolgáltató részére rendelkezésre bocsátott készpénz, amely szolgáltató a megfelelő összeget – például valamilyen kommunikációs hálózaton keresztül – átadja a kedvezményezettnek vagy egy másik, a kedvezményezett nevében eljáró pénzforgalmi szolgáltatónak”.
87.      A norvég kormány, miután elismerte, hogy a fizető fél pénzeszközeinek fogadása a jelen ügyben a fizető fél vagy a kedvezményezett nevére szóló fizetési számla létrehozása nélkül történik, azt állítja, hogy az említett rendelkezések értelmében vett „pénzátutalásról” van szó.
88.      Véleményem szerint a fenti álláspontot több okból is el lehet vetni.
89.      Először is, a Betaal által végzett műveletek dinamikája nem felel meg egy „egyszerű” készpénzátutalásnak, amelyet az azonnali teljesítés és a pénznek a kedvezményezett részére feltétel nélkül történő átutalása jellemez.(30)
90.      Másodszor, készpénzátutalás esetén a kedvezményezett megkapja a fizető fél által átutalt összeget. A Betaal esetében ez az automatizmus és feltétel nélküliség nem létezik: a megrendelő utasítást adhat a pénzeszközök átutalására, amelyek azonban nem jutnak el a kedvezményezett vállalkozóhoz, ha az ingatlan nem készül el a fizető fél megelégedésére.
91.      Harmadszor, ahhoz, hogy a Betaal üzleti tevékenysége készpénzátutalásból álló pénzforgalmi szolgáltatásnak minősüljön, azt hivatásos fő tevékenységként kellene gyakorolnia. Más szóval, a Betaalnak szokásos üzleti tevékenységként készpénzátutalást kellene végeznie, amely szolgáltatása a biztosítéknyújtásához képest nem lehet kiegészítő vagy eszközjellegű.
92.      Amint azt már kifejtettem, a Betaal fő üzleti tevékenysége nem a készpénzátutalás, hanem a biztosítéknyújtás a megrendelő lakását építő vállalkozó részére történő, a megrendelő általi kifizetés biztosítására. A készpénzátutalás – amennyiben előfordul a jelen esetben – eszköz‑ és kiegészítő jellegű tevékenységnek minősül.
93.      Nem tartom helyesnek azt sem, hogy a norvég kormány egyenértékűnek tekinti a Betaal biztosítéknyújtási szolgáltatását a 2015/2366 irányelv (9) preambulumbekezdésében foglalt szolgáltatásokkal, amely rendelkezés szerint „a szupermarketek és egyéb kereskedők ennek megfelelő szolgáltatást nyújtanak a lakosság részére, lehetővé téve közüzemi és egyéb rendszeres háztartási számlák kifizetését”.
94.      Megismétlem: az analógia nem helytálló, mivel: a) a szupermarketek, kereskedők és egyéb kiskereskedők a megrendelő által bizonyos számlák fizetésére továbbított teljes összeget átutalják, anélkül, hogy bármilyen összeget levonnának; és b) az általuk nyújtott szolgáltatás nem egy másik fő tevékenység kiegészítő és eszközjellegű szolgáltatása, hanem az említett számlák kifizetése érdekében történő készpénzátutalás, amely szolgáltatást ezen jogalanyok egyes államokban a (fő) szolgáltatásokat tartalmazó tevékenységeik egyik szolgáltatásaként kínálják megrendelőiknek.
V.      Végkövetkeztetés
95.      A fent kifejtettek alapján azt javaslom, hogy a Bíróság a College van Beroep voor het bedrijfsleven (gazdasági tárgyú közigazgatási jogviták fellebbviteli bírósága, Hollandia) számára a következő választ adja:
„A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 2002/65/EK, a 2009/110/EK és a 2013/36/EU irányelv és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról, valamint a 2007/64/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 25‑i (EU) 2015/2366 európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikkének 3. pontját ezen irányelv I. mellékletének 3. c) pontjával összefüggésben
a következőképpen kell értelmezni:
a pénzeszközök fogadásának és továbbításának formájában valamely jogalany által közvetítőként nyújtott szolgáltatás nem minősül pénzforgalmi szolgáltatásnak, ha az említett jogalany egy megrendelővel és egy vállalkozóval kötött szerződés keretében pénzeszközöket fogad a megrendelőtől a fizetési számláján, és a pénzeszközöket a megrendelő hozzájárulását követően e fizetési számláról átutalja a vállalkozónak.”
1      Eredeti nyelv: spanyol.
2      A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 2002/65/EK, a 2009/110/EK és a 2013/36/EU irányelv és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról, valamint a 2007/64/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 25‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 337., 35. o.; helyesbítés: HL 2018. L 102., 97. o.).
3      A pénzügyi felügyeletről szóló törvény, a továbbiakban: Wft.
4      A megrendelő tehát a munkadíj utolsó részletét a közjegyző helyett a Betaal Alapítvány számláján is letétbe helyezheti.
5      A Betaalnak a határozat közlésétől számított négy héten belül (türelmi idő) meg kell szüntetnie e jogsértéseket oly módon, hogy nem kínálja tovább a teljesítési garanciát és a biztosítéknyújtást, valamint átruházza, módosítja vagy felmondja a fennálló szerződéseket.
6      A kényszerítő bírság összege 10 000,00 euró minden olyan hét után, amelyen a Betaal a türelmi idő lejártát követően nem tesz maradéktalanul eleget a meghagyásnak. A maximális összeg 50 000,00 euró.
7      ECLI:NL:RBROT:2022:9932.
8      Írásbeli észrevételeiben a holland kormány csupán annyit közölt, hogy osztja a DNB álláspontját, és hogy esetlegesen szóban is kifejti majd az álláspontját. Erre azonban nem került sor, mivel nem vett részt a tárgyaláson.
9      A cseh kormány véleménye szerint a jelen jogvitában szóban forgóhoz hasonló szolgáltatás csak akkor minősül pénzforgalmi szolgáltatásnak, ha azt egy jogalany valamely foglalkozás vagy üzleti tevékenység keretében nyújtja, és az nem csupán egy másik szolgáltatás szükséges eleme, valamint, ha a pénzátutalás kizárólag a fizető fél vagy a kedvezményezett utasítása alapján történik.
10      2025. augusztus 1‑jei Alace és Canpelli ítélet (C‑758/24 és C‑759/24, EU:C:2025:591), 91. pont; 2023. július 6‑i Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Súlyos bűncselekményt elkövető menekült) ítélet (C‑8/22, EU:C:2023:542), 29. pont; 1983. november 17‑i Merck‑ítélet (292/82, EU:C:1983:335), 12. pont.
11      Az ID 2020,5216 kérdésre adott, 2022. március 18‑i válasz. A válasznak nincs kötelező jogi ereje. Megtekinthető itt: ABE, Single Rulebook Q&A, Question ID 2020,5216; www.eba.europa.eu/single‑rule‑book‑qa/qna/view/publicId/2020,5216.
12      A DNB továbbá a Bizottságnak az ID 2020,5099 kérdésre adott, 2023. január 6‑i válaszára hivatkozik, de az említett kérdés alapjául szolgáló tényállás eltér a jelen esetétől. A Bizottság válasza megtekinthető a következő internetcímen: https://www.eba.europa.eu/single‑rule‑book‑qa/qna/view/publicId/2020,5099.
13      A 2024. február 22‑i ABC Projektai ítélet (C‑661/22, EU:C:2024:148), 34. pont: „[…] amennyiben a pénzforgalmi szolgáltatás igénybe vevője pénzeszközöket bocsát a pénzforgalmi intézmény rendelkezésére, és e pénzeszközöket az utóbbi intézmény az ezen igénybe vevő nevében vezetett fizetési számlán jóváírja, e műveleteket főszabály szerint úgy kell tekinteni, hogy azok a 2015/2366 irányelv 4. cikkének 12. pontja értelmében vett fizetési számla kezeléséhez kapcsolódó műveletnek minősülnek, és így az irányelv 4. cikkének 3. pontja értelmében vett pénzforgalmi szolgáltatás részét képezik.”
14      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 12.1–12.3. pontjai.
15      E tekintetben egyetértek az alapügyben eljáró bíróság által az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 13.5. pontjában kifejtett állításokkal: „[…] a 2015/2366 irányelvnek »A fizetési műveletek teljesítése« című fejezetében (78–93. cikk) foglalt rendelkezések összefüggéseiből, valamint a fizetési művelet, a fizető fél és a kedvezményezett fogalmának meghatározásaiból arra lehet következtetni, hogy a fizetési műveletek teljesítését elsősorban technikai értelemben kell érteni, és a »teljesítés« egy fizetési művelet valamely fizetési számlára történő végrehajtását jelenti. […]. Úgy tűnik, hogy e rendelkezések megkövetelik a pénzforgalmi szolgáltatónak a valamely fizetési számláról egy másikra történő pénzátutalásban való közvetlen és technikai jellegű részvételét.” Kiemelés tőlem.
16      A tárgyaláson a DNB megerősítette, hogy a Betaal nem végez pénzügyi közvetítést a biztosítékok pénzeszközeivel, vagyis köteles azokat zárolva tartani, és nem kezeli azokat nyereségmaximalizálás céljából. A Betaal ezért nem hasonlítható azokhoz a pénzügyi közvetítő intézményekhez, amelyek kockázatai indokolják, hogy a DNB prudenciális felügyelete alá tartozzanak.
17      A hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 176., 338. o.; helyesbítések: HL 2013. L 208., 73. o.; HL 2017. L 20., 1. o.).
18      Az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmények tevékenységének megkezdéséről, folytatásáról és prudenciális felügyeletéről, a 2005/60/EK és a 2006/48/EK irányelv módosításáról, valamint a 2000/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. szeptember 16‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2009. L 267., 7. o.).
19      A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 97/7/EK, a 2002/65/EK, a 2005/60/EK és a 2006/48/EK irányelv módosításáról és a 97/5/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről
szóló, 2007. november 13‑i 2007/64/EK
európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL 2007 L 319., 1. o.) kapcsolatban a 2018. március 22‑i Rasool ítélet (C‑568/16, EU:C:2018:211) 36. pontja kimondta, hogy alkalmazását elegendő azokra a pénzforgalmi szolgáltatókra korlátozni, amelyek „fő tevékenységét” a felhasználóknak nyújtott pénzforgalmi szolgáltatások jelentik. A 37. pontban a Bíróság megállapította, hogy az
alperes vállalkozás fő tevékenységét a játéktermek üzemeltetése jelentette, és hogy ebben az összefüggésben a multifunkcionális terminálokkal kapcsolatos – a felhasználók pénzváltását és a pénzfelvételét lehetővé tevő – tevékenységek az említett fő tevékenységhez kötődő, pusztán járulékos szolgáltatás körébe tartoztak.
20      A Betaal nem rendelkezett ilyen engedéllyel, ezért a DNB tevékenysége megszüntetésére kötelezte.
21      A jelen jogvitában nem releváns annak meghatározása, hogy a védelem a szolgáltatást igénybe vevőknek kizárólag azon körét illeti‑e meg, akik szigorú értelemben véve „fogyasztónak” minősülnek, vagy azokat is, akik nem rendelkeznek ezzel a minőséggel (például a vállalkozások). A 2015/2366 irányelv (53) preambulumbekezdése így szól: „Mivel a fogyasztók és a vállalkozások nem ugyanabban a helyzetben vannak, nem azonos szintű védelemre van szükségük. Miközben fontos, hogy a fogyasztók jogait olyan rendelkezések garantálják, amelyektől egy szerződésben nem lehet eltérni, indokolt annak lehetővé tétele, hogy a vállalkozások és szervezetek másként állapodjanak meg, amennyiben partnerük nem fogyasztó. Ugyanakkor a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy úgy rendelkezhessenek, hogy a […] mikrovállalkozásokat ugyanolyan elbánásban kell részesíteni, mint a fogyasztókat. Ezen irányelv néhány alapvető rendelkezésének a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevő jogállásától függetlenül, mindenkor alkalmazandónak kell lennie.”
22      A szövegét a jelen indítvány 4. pontjában idézem.
23      Lásd a 2021. szeptember 2‑i CRCAM‑ítélet (C‑337/20, EU:C:2021:671) 44. pontját, a 2007/64 irányelv céljával összefüggésben, amely nagyrészt megegyezik a 2015/2366 irányelv célkitűzéseivel.
24      A 2015/2366 irányelv (6) preambulumbekezdése.
25      A holland polgári törvénykönyv 7. könyvének 767. cikke szerint: „Az ingatlanfejlesztő csak olyan kifizetés teljesítésére kötelezhető, amelynek összege legalább hozzávetőlegesen megfelel az építkezés előrehaladásának vagy az átruházott eszközök értékének; azonban a rá háruló kötelezettségek teljesítésének biztosítása érdekében megállapodhatnak abban, hogy az ingatlanfejlesztő közjegyzői letétbe helyez egy, a vállalkozói díj 10%‑át meg nem haladó összeget, vagy az említett összegnek megfelelő helyettesíthető biztosítékot nyújt. A túlfizetett összeg jogtalan kifizetésnek minősül.”
26      Az olasz kormány is hasonló állásponton van (írásbeli észrevételeinek 37. és 38. pontja). Véleménye szerint a vitatott szabály tág értelmezése jelentősen kiterjesztheti a pénzforgalmi szolgáltatás fogalmát, ami nehezen előrelátható következményekkel járhat. A jelenleg szabadon végezhető, és a pénzforgalmi szolgáltatásokra vonatkozó szabályozás hatálya alá nem tartozó tevékenységek a szabályozás hatálya alá kerülhetnek, ha az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben szereplő szolgáltatás pénzforgalmi szolgáltatásnak minősül. Hozzáteszi, hogy ebben az esetben hasonlóan kellene minősíteni a tulajdonjog átruházására, illetve más ingatlannal vagy üzleti értékkel kapcsolatos dologi jogok átruházására, létrehozására vagy megszüntetésére vonatkozó árnak a közjegyzői letétbe helyezését. Hasonlóképpen pénzforgalmi szolgáltatónak minősülhetne bármely olyan jogalany, amely garanciára vagy összeg letétbe helyezésére irányuló hasonló szolgáltatást nyújt.
27      A tárgyaláson a DNB utalt arra a lehetőségre, hogy a biztosítékot nyújtó szolgáltatók csődbe mehetnek, és nem lehet visszaszerezni az e célra szánt pénzeszközöket. Hozzátette, hogy a Betaal esetében ez történt.
28      A készpénzátutalás szintagma bizonyos mértékben kétértelmű. A különböző nyelvi változatok általam megvizsgált fordításai [„money remittance” (angol), „transmission de fonds” (francia), „Finanztransfer” (német), „geldtransfer” (holland), „rimessa di denaro” (olasz), „envio de fundos” (portugál) vagy „remiterea de bani” (román)] nem teszik lehetővé, hogy szemantikai mezejét illetően elég pontos eredményeket kapjunk ahhoz, hogy megkülönböztethessük más, többé‑kevésbé hasonló fogalmaktól.
29      A szövegét a jelen indítvány 6. pontjában idézem.
30      A Betaal nem utalja át a vállalkozó részére a megrendelő által átutalt teljes összeget. Az ÁSZF 10. cikke szerint a Betaal a megrendelőtől kapott összegből levonja a biztosíték 2,5%‑át, de legalább 200 eurót, amelyet nem utal át és nem fizet ki a vállalkozónak.