62021TJ0377_RES
T‑377/21. sz. ügy
Eurecna SpA
kontra
Európai Bizottság
A Törvényszék ítélete (kilencedik tanács), 2023. július 12.
„Dokumentumokhoz való hozzáférés – 1049/2001/EK rendelet – Az OLAF‑nak az EFA által finanszírozott szolgáltatási szerződés teljesítésére vonatkozó vizsgálatát érintő zárójelentés – A hozzáférés megtagadása – A döntéshozatali eljárás védelmére vonatkozó kivétel – Az ellenőrzések, vizsgálatok és könyvvizsgálatok céljának védelmére vonatkozó kivétel – Általános vélelem – Indokolási kötelezettség”
Az Európai Unió intézményei – A dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférés joga – 1049/2001 rendelet – A dokumentumokhoz való hozzáférés joga alóli kivételek – Az intézménynek a dokumentumok konkrét és egyedi vizsgálatára vonatkozó kötelezettsége – Hiány – A dokumentumok bizonyos kategóriáira alkalmazandó általános vélelmekre való támaszkodás lehetősége – Indokolási kötelezettség – Terjedelem – Az érintett kivételre való hivatkozásra korlátozódó indokolás
(1049/2001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 4. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 26–28., 40., 60., 61., 84. pont)
Az Európai Unió intézményei – A dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférés joga – 1049/2001 rendelet – A dokumentumokhoz való hozzáférés joga alóli kivételek – Az ellenőrzések, vizsgálatok és könyvvizsgálatok céljainak védelme – Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) vizsgálatát érintő dokumentumokra való alkalmazás – Az ilyen vizsgálattal érintett érdekek védelmének e dokumentumok hozzáférhetővé tétele általi sérelmére vonatkozó általános vélelem – E tevékenységek befejezését követő alkalmazás – Feltételek
(1049/2001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 4. cikk, (2) bekezdés, harmadik franciabekezdés)
(lásd: 32–36., 43., 50–53., 57. pont)
Az Európai Unió intézményei – A dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférés joga – 1049/2001 rendelet – A dokumentumokhoz való hozzáférés joga alóli kivételek – A döntéshozatali eljárás védelme – Már befejezett eljárásban készült dokumentumok védelme – Terjedelem – A hozzáférés megtagadása – Indokolási kötelezettség – Terjedelem
(1049/2001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 4. cikk, (3) bekezdés, második albekezdés)
(lásd: 64–66., 68., 69. pont)
Összefoglalás
A felperes, az Eurecna SpA informatikai technológiákhoz kapcsolódó szolgáltatások nyújtásával foglalkozó társaság. 2014‑ben az Európai Unió tengerentúli országainak és területeinek szövetsége (OCTA) szolgáltatási szerződést írt alá vele, amelyet az Európai Fejlesztési Alap (EFA) finanszírozott, és amelynek célja a fenntartható fejlődés és a gazdasági diverzifikáció fokozása, valamint a tengerentúli országok és területek versenyképességének javítása volt.
2020‑ban az Európai Bizottság az e szerződés teljesítésével kapcsolatos esetleges szabálytalanságok ellenőrzése iránti kérelemmel fordult az Európai Csalás Elleni Hivatalhoz (OLAF), amely vizsgálatot indított.
Az OLAF a 2020. december 4‑én kelt levelében tájékoztatta a felperest, hogy e vizsgálat zárójelentését továbbították a velencei (Olaszország) ügyészségnek és a Bizottságon belül a Nemzetközi Együttműködés és a Fejlesztés Főigazgatóságának. E jelentéshez az annak alapján esetlegesen megteendő intézkedésekre vonatkozó ajánlásokat is mellékeltek, amelyek többek között csalás miatt büntetőeljárás megindítását, valamint a kifizetett, és díjazás kiszámlázásának a felperes általi elmulasztása, illetve igazolatlan költségeknek a felperes általi kiszámlázása miatt támogathatatlannak nyilvánított összegek visszatéríttetését foglalták magukban. 2021‑ben a felperes hozzáférést kért az OLAF zárójelentéséhez és annak mellékleteihez. E kérelem benyújtását követően a felperes rövid időn belül előzetes tájékoztató levelet kapott a Bizottságtól, amelyben az értesítette őt a visszatéríttetésre irányuló eljárás megindításáról. Az OLAF a 2021. április 26‑i határozatával megtagadta a kért dokumentumokhoz való hozzáférést a vizsgálataival kapcsolatos dokumentumokat érintően elismert általános bizalmassági vélelem alkalmazására hivatkozva (a továbbiakban: megtámadott határozat).
A Törvényszék, amely elé e határozat megsemmisítése iránti keresetet terjesztettek, elemzi az indokolási kötelezettségre vonatkozó ítélkezési gyakorlatból eredő, valamint az OLAF vizsgálataihoz kapcsolódó dokumentumok tekintetében a vizsgálat céljainak védelmére vonatkozó kivétel keretében elismert általános bizalmassági vélelmet (
1
) érintő elveket. A Törvényszék azon ítélkezési gyakorlat alapján, amely szerint az ilyen vizsgálatok védelme kiterjed a vizsgálatot követő intézkedésekre is, amennyiben azokra észszerű határidőn belül kerül sor, megállapítja, hogy a hozzáférést megtagadó határozat indokolásának tartalmaznia kell olyan elemeket, amelyek alátámasztják az OLAF‑nak az említett általános bizalmassági vélelem időbeli alkalmazására vonatkozó okfejtését. (
2
) A Törvényszék, megállapítva, hogy a jelen ügyben a megtámadott határozat indokolása e tekintetben hiányos, következésképpen megsemmisíti e határozatot.
A Törvényszék álláspontja
Először is a Törvényszék megállapítja, hogy a megtámadott határozat indokolása lehetővé tette a felperes számára annak megértését, hogy a kért dokumentumok hozzáférhetővé tételének megtagadása érdekében az OLAF a bizalmas jelleg általános vélelmére hivatkozott. A megtámadott határozatból ugyanis kitűnik, hogy az OLAF úgy ítélte meg, hogy a kért dokumentumok a vizsgálat céljainak védelmére vonatkozó kivétel hatálya alá tartoznak, az OLAF vizsgálataira vonatkozó dokumentumok hozzáférhetetlenségének általános vélelme miatt.
Másodszor a Törvényszék megjegyzi, hogy a szükséges információk hiányában a felperes ezzel szemben nem tudta megérteni azokat az okokat, amelyek miatt az OLAF a megtámadott határozat elfogadásának időpontjában úgy vélte, hogy a kért dokumentumokra kiterjed a bizalmasság ezen általános vélelme.
Ugyanis, bár a megtámadott határozat közli, hogy e dokumentumok az OLAF vizsgálati aktájának részét képezik, e határozatban az OLAF annak megállapítására szorítkozik, hogy az említett vizsgálatot lezárták, és annak zárójelentését megküldték a Bizottságnak és a velencei ügyészségnek, az annak alapján esetlegesen megteendő intézkedésekre vonatkozó ajánlásokkal együtt. A megtámadott határozat indokolása azonban nem említi, hogy a Bizottság az említett határozatnak – az OLAF jelentésének a továbbítását követő – elfogadását megelőzően előzetes tájékoztató levelet küldött a felperesnek a kifizetett és támogathatatlannak nyilvánított összegek jelentős részének a visszatéríttetése érdekében. Márpedig a Törvényszék szerint a visszatéríttetési eljárásnak a Bizottság általi ezen megindítása az OLAF‑jelentés egyik ajánlása alapján megtett intézkedésnek, tehát a vizsgálat lezárását jelző határozatnak tekinthető. Tekintettel arra, hogy a megtámadott határozat hallgat e kérdésben, feltételezhető, hogy az OLAF úgy vélte, hogy a Bizottság előzetes tájékoztató levelének nem célja, és nem is hatása a vizsgálat megszüntetése, és a megtámadott határozat elfogadásának időpontjában azok a hatóságok, amelyekhez a zárójelentését címezte – észszerű időtartam eltelte mellett – még nem határoztak az e vizsgálati jelentés alapján megteendő intézkedésekről.
Ebben a kontextusban a Törvényszék megállapítja, hogy az OLAF‑nak a megtámadott határozat indokolásában állást kellett volna foglalnia abban a kérdésben, hogy a jelentésének a címzett hatóságok részére történő megküldésének időpontja és az e határozat elfogadásának időpontja között eltelt idő észszerűnek minősül‑e. E tekintetben emlékeztet arra, hogy bár az OLAF nemrég lezárt vizsgálatára vonatkozó dokumentumokra kiterjed a bizalmasság általános vélelme, ha az illetékes hatóságok még nem határoztak a vonatkozó vizsgálati jelentés alapján megteendő intézkedésekről, ennek az a feltétele, hogy az említett dokumentumok hozzáférhetővé tételét megtagadó határozat elfogadásának időpontjában az OLAF jelentésének az illetékes hatóságok részére történő megküldése óta eltelt időtartam ne minősülhessen észszerűtlennek. (
3
) A jelen ügyben, bár feltételezhető, hogy az OLAF úgy ítélte meg, hogy az eltelt időtartam nem tekinthető észszerűtlennek, a megtámadott határozat indokolásából nem tűnnek ki ezen értelmezés indokai.
Harmadszor és végezetül a Törvényszék megállapítja, hogy tekintettel a megtámadott határozatban szereplő indokolás hiányos jellegére, e határozat nem teszi lehetővé a Törvényszék számára a második jogalap megalapozottságának értékelését – amely jogalap szerint az OLAF nem bizonyította a kért dokumentumok bizalmas jellegére vonatkozó vélelem fennállását az ellenőrzések, vizsgálatok és könyvvizsgálatok céljának védelmére vonatkozó kivétel alapján –, következésképpen e határozat nem teszi lehetővé a Törvényszék számára a jogszerűség felülvizsgálatának az elvégzését sem.
E tekintetben a Törvényszék emlékeztet arra, hogy az uniós intézményeknek nincs joguk ahhoz, hogy az uniós bíróság előtt orvosolják a nem kellően indokolt határozataikat, továbbá az uniós bíróság sem köteles arra, hogy figyelembe vegye a kizárólag az eljárás során a szóban forgó jogi aktus kibocsátója által nyújtott kiegészítő magyarázatokat az indokolási kötelezettség tiszteletben tartásának értékelése érdekében. Az ehhez hasonló jogi helyzet ugyanis az adminisztráció és az uniós bíróság közötti hatáskörmegosztás felborításának veszélyével járna, gyengítené a jogszerűség vizsgálatát, és veszélyeztetné a jogorvoslathoz való jog gyakorlását. (
4
)
Márpedig még ha a Bizottság által az eljárás során adott kiegészítő magyarázat úgy is lenne tekinthető, hogy az nem a megtámadott határozat indokolásának a kiegészítése, hanem olyan felvilágosítás, amely szükséges ahhoz, hogy teljes mértékben meg lehessen érteni az OLAF indokolását alátámasztó elemzést, a Törvényszék megállapítja, hogy a Bizottság a bírósági eljárás során nem foglalt állást abban a kérdésben, hogy az előzetes tájékoztató levél a vizsgálat alapján megtett, annak lezárását maga után vonó intézkedésnek minősül‑e, és ha igen, nem fejtette ki azokat az okokat sem, amelyek miatt az OLAF jelentésének a velencei ügyészséggel való puszta közlése meghosszabbította a bizalmas jelleg általános vélelmét. Végezetül a Bizottság nem foglalt állást abban a kérdésben sem, hogy a megtámadott határozat elfogadásának időpontjában észszerű időtartam telt‑e el a kért dokumentumoknak a Bizottság és a velencei ügyészség részére történő megküldése óta.
(
1
)	Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30‑i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001. L 145., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.) 4. cikke (2) bekezdésének harmadik francia bekezdése alapján.
(
2
)	Lásd ebben az értelemben: 2019. december 19‑iEKB kontra Espírito Santo Financial (Portugália) ítélet (C‑442/18 P, EU:C:2019:1117, 55. pont); 2020. október 21‑iEKB kontra Estate of Espírito Santo Financial Group ítélet (C‑396/19 P, nem tették közzé, EU:C:2020:845, 62. pont).
(
3
)	Lásd: 2021. szeptember 1‑jei Homoki konta Bizottság ítélet (T‑517/19, nem tették közzé, EU:T:2021:529, 63. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
4
)	Lásd: 2020. június 11‑iBizottság kontra Di Bernardo ítélet (C‑114/19 P, EU:C:2020:457, 58. pont).