62023CJ0633_RES
C‑633/23. sz. ügy
Electrabel SA és társai
kontra
Commission de Régulation de l’Électricité et du Gaz (CREG)
(a cour d’appel de Bruxelles [brüsszeli fellebbviteli bíróság, Belgium] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (negyedik tanács), 2025. december 18.
„Előzetes döntéshozatal – A villamos energia belső piaca – (EU) 2022/1854 rendelet – Vészhelyzeti beavatkozás a magas energiaárak kezelése érdekében – A 2. cikk 5. és 9. pontja – 6–8. cikk – A bizonyos energiaforrásokat felhasználó villamosenergia‑termelők piaci bevételeire vonatkozó felső határ – A »piaci bevételek« meghatározása – A megdönthetetlen vagy más vélelmekkel megdönthető vélelmek alkalmazását előíró nemzeti szabályozás – Az arányosság elve – A 22. cikk (2) bekezdésének c) pontja – E rendelet 6–8. cikkének alkalmazási időszaka – Bevételkorlátozó intézkedésnek az említett rendeletben előírt időszakot megelőző időszakra történő alkalmazása az ugyanezen rendelet hatálybalépését követően elfogadott nemzeti szabályozás alapján – Az uniós jog elsőbbségének és tényleges érvényesülésének elve – A lojális együttműködés elve”
Energia – A villamos energia belső piaca – 2022/1854 rendelet – Vészhelyzeti beavatkozás a magas energiaárak kezelése érdekében – A bizonyos energiaforrásokat felhasználó villamosenergia‑termelők piaci bevételeire vonatkozó felső határ – A megdönthetetlen vagy más vélelmekkel megdönthető vélelmek alkalmazását előíró nemzeti szabályozás – Az arányosság elve – Megengedhetőség – Feltétel
(2022/1854 tanácsi rendelet, (37) preambulumbekezdés, 1. cikk, 2. cikk, 5. és 9. pont, valamint 6–8. cikk)
(lásd: 38–53., 55. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Energia – A villamos energia belső piaca – 2022/1854 rendelet – Vészhelyzeti beavatkozás a magas energiaárak kezelése érdekében – A bizonyos energiaforrásokat felhasználó villamosenergia‑termelők piaci bevételeire vonatkozó felső határ – A 2022/1854 rendelet hatálybalépését követően elfogadott nemzeti szabályozás – A piaci bevételek felső határának az e rendeletben előírt időszakot megelőző időszakra történő alkalmazását szervező szabályozás – Az uniós jog elsőbbségének és tényleges érvényesülésének elve, valamint a lojális együttműködés elve – Megengedhetőség
(EUSZ 4. cikk, (3) bekezdés; EUMSZ 288. cikk; 2022/1854 tanácsi rendelet, 6–8. cikk, és 22. cikk, (2) bekezdés, c) pont)
(lásd: 57–65. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Összefoglalás
A cour d’appel de Bruxelles (brüsszeli fellebbviteli bíróság, Belgium) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapján a Bíróság a 2022/1854 rendelet értelmezéséről határoz, amely a magas energiaárak hatásainak enyhítésére irányuló sürgősségi beavatkozást vezetett be, többek között a villamosenergia‑termelők bizonyos forrásokból származó bevételeire vonatkozó kötelező felső határ által. (
1
) Ebben az összefüggésben a Bíróság megvizsgálja a villamosenergia‑piacról származó, e felső határ alá tartozó bevételek meghatározásának részletes szabályait, és pontosítja e rendelet időbeli hatályát egy olyan nemzeti szabályozásra tekintettel, amelyet akkor fogadtak el, amikor az említett rendelet hatályban volt, és az e piacról származó bevételek felső határát meghatározó intézkedés alkalmazását is előírta.
A 2022/1854 rendelet értelmében a belga villamosenergia‑törvény felső határt vezetett be az egyes villamosenergia‑termelők piaci bevételeire vonatkozóan, az állam javára egy meghatározott időszakban elért többletbevételekre kivetett adó által. (
2
)
2023. február 28‑án a Commission de régulation de l’électricité et du gaz (villamosenergia‑ és gázszabályozási bizottság) (CREG) a villamosenergia‑törvény egyik rendelkezésének (
3
) megfelelően határozatot fogadott el az e törvény által bevezetett illeték kötelezettjei által benyújtandó nyilatkozatmintáról és a dokumentumok formátumáról.
2023. március 29‑én és 30‑án a felperesek, amelyek vagy az ezen illeték hatálya alá tartozó magánjogi jogi személyek, többek között villamosenergia‑termelők és/vagy ‑szolgáltatók, vagy az energiaágazatban működő vállalkozásoknak a tagjaik szolgálatában eljáró szövetségei, három keresetet nyújtottak be a kérdést előterjesztő bírósághoz e határozat megsemmisítése iránt. E keresetek alátámasztása érdekében a felperesek azt állítják, hogy a CREG 2023. február 28‑i határozatát a 2022/1854 rendelet, az EUMSZ 288. cikk, valamint az uniós jog elsőbbsége és tényleges érvényesülése elvének megsértésével fogadták el.
A kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy a CREG 2023. február 28‑i határozatában előírt bevételi bevallás formanyomtatványa olyan vélelmek összességén vagy egymásutániságán alapul, amelyek alól az adós soha nem mentesülhet teljes mértékben, ami azzal a következménnyel jár, hogy az adós nem tudja bejelenteni a ténylegesen megszerzett valós bevételeit. E tekintetben e bíróság kételkedik abban, hogy az a lehetőség, hogy a tagállamok becsléseket alkalmazzanak a piaci bevételek felső határának kiszámításához, (
4
) lehetővé teszi számukra, hogy olyan rendszert hozzanak létre, amely kizárólag megdönthetetlen vélelmeken vagy részben megdönthető vélelmeken alapul, de oly módon, hogy a tagállam által elméletileg előre meghatározott elemek fennmaradnak, tekintet nélkül a ténylegesen elért bevételekre. Ezenkívül a CREG 2023. február 28‑i határozata által lefedett időszakot illetően a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a tagállamok azon lehetősége, hogy a piaci bevételeket tovább korlátozó intézkedéseket tartsanak fenn vagy vezessenek be, (
5
) magában foglalja‑e azt a lehetőséget, hogy e rendelet hatálybalépésének időpontja előtt felső korlátot rögzítő rendszert vezessenek be.
A Bíróság álláspontja
Először is, ami azon piacról származó bevételek összegének meghatározását illeti, amelyre a 2022/1854 rendelet által előírt, a bevételek felső határára irányuló intézkedést alkalmazni kell, a Bíróság megállapítja, hogy e rendelet rendelkezéseinek szövegéből az következik, hogy e felső határt rögzítő intézkedés nem alkalmazható olyan elméleti bevételekre, amelyek nem felelnek meg a piaci valóságnak, hanem azt az érintett gazdasági szereplők által elért bevételek valós jellegét tükröző összegekre kell alkalmazni. Mindazonáltal e rendelet egyetlen releváns rendelkezése sem pontosítja azt a módszert, amely szerint e bevételeket meg kell határozni.
Ennek megfelelően a Bíróság hangsúlyozza, hogy a tagállamok feladata azon részletes szabályok meghatározása, amelyek alapján meghatározzák azokat a piaci bevételeket, amelyekre a bevételek felső határára vonatkozó intézkedést alkalmazni kell. Mivel azonban e feladat ellátása során a tagállamok a 2022/1854 rendeletet hajtják végre, hatáskörüket oly módon kell gyakorolniuk, hogy az megőrizze e rendelet rendelkezéseinek tényleges érvényesülését.
Ami azt a kérdést illeti, hogy e gyakorlat keretében a tagállamok alkalmazhatnak‑e vélelmeket, a Bíróság először is arra emlékeztet, hogy tekintettel azon ügyletek nagy számára, amelyek esetében a tagállamok illetékes hatóságainak biztosítaniuk kell a piaci bevételekre vonatkozó felső határ alkalmazását, e hatóságok számára lehetővé kell tenni, hogy észszerű becsléseket alkalmazzanak e felső határ kiszámításához. Márpedig egy becslés jellegénél fogva egy adott érték becslése, és nem mindig felel meg egy pontos értéknek. Következésképpen, a tényleges bevételek és a feltételezett bevételek közötti esetleges különbség elfogadható anélkül, hogy a vélelmek alkalmazása szükségszerűen összeegyeztethetetlen lenne a 2022/1854 rendelettel, feltéve, hogy ez a különbség – akár pozitív, akár negatív – továbbra is észszerű, azaz mérsékelt, és az e vélelmek alapján elfogadott becslések reprezentatívak a figyelembe vett időszak piaci realitására nézve.
Másodszor, a 2022/1854 rendelet (
6
) célja többek között egy sürgősségi beavatkozás bevezetése, amelynek célja a magas energiaárak hatásainak enyhítése kivételes, célzott és időben korlátozott intézkedésekkel, és ezek az intézkedések különösen arra irányulnak, hogy felső határt szabjanak az egyes termelők villamosenergia‑termelésből származó piaci bevételeinek, és azokat célzottan újra elosszák a végfelhasználók között. Ezért a rövid távú intézkedések gyors végrehajtása érdekében az észszerű becslések többek között vélelmek formájában történő alkalmazása megfelelő, sőt szükséges eszköz lehet a 2022/1854 rendelet által előírt bevételi plafonra irányuló intézkedés hatékonyságának biztosításához, és így e cél eléréséhez.
Harmadsorban a Bíróság megjegyzi, hogy a 2022/1854 rendelet értelmében (
7
) a tagállamok kötelesek hatékony intézkedéseket bevezetni a felső határ tényleges alkalmazásának biztosítása és kijátszásának megakadályozása érdekében, és szükséges lehet, hogy nagyon nagy mennyiségű adat gyűjtését és ellenőrzését biztosítsák. Így az érintett nemzeti piac sajátosságaitól vagy azon technikai nehézségektől függően, amelyek az e rendelet által előírt felső határt rögzítő intézkedés hatálya alá ténylegesen tartozó bevételek elkülönítésének lehetőségét illetően felmerülhetnek, a vélelmek alkalmazása szükségesnek bizonyulhat.
A Bíróság ebből azt a következtetést vonja le, hogy a 2022/1854 rendelettel nem ellentétes az, ha egy tagállam vélelmeket alkalmaz az e rendeletben előírt felső határt rögzítő intézkedés hatálya alá tartozó, a piacról származó bevételek összegének meghatározása érdekében, amennyiben e vélelmek lehetővé teszik e bevételek olyan észszerű becsléseinek elvégzését, amelyek a figyelembe vett időszak piaci realitásaira nézve reprezentatívak.
Tekintettel ugyanis a 2022/1854 rendeletben előírt, a bevételek maximalizálására irányuló intézkedés bevezetésének sürgősségére, valamint ezen intézkedés kivételes és időben korlátozott jellegére, az adott esetben megdönthetetlen vélelmek alkalmazása annak érdekében, hogy pontosan határozzák meg a bevételek azon összegét, amelyre az említett intézkedést alkalmazni kell, arányosnak tűnik, amennyiben azok lehetővé teszik e bevételek észszerű becslését, amelyek reprezentatívok a figyelembe vett időszak piaci realitásaira nézve. Annak értékelése, hogy egy adott vélelem megfelel‑e ennek a feltételnek, a nemzeti bíróságok ellenőrzése mellett eljáró nemzeti hatóságok hatáskörébe tartozik. Ezen értékelés céljából figyelembe kell venni azon ténybeli és műszaki elemek összességét, amelyek nem csak az érintett gazdasági szereplők és létesítmények helyzetét, hanem a nemzeti villamosenergia‑piacot is jellemzik.
Következésképpen a Bíróság úgy ítéli meg, hogy a 2022/1854 rendelettel (
8
) és az arányosság elvével nem ellentétes egy olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében a bevételek azon összegét, amelyre az e rendelet alapján a piacról származó bevételekre vonatkozó felső határ alkalmazandó, az érintett villamosenergia‑termelő létesítmények szerint vagy megdönthetetlen vagy megdönthető vélelmek alapján határozzák meg, amely vélelmek azonban csak bizonyos feltételek mellett dönthetők meg, amennyiben e vélelmek lehetővé teszik az említett bevételek észszerű becslését, amelyek az érintett időszakban fennálló piaci helyzetre nézve reprezentatívak.
Másodszor, ami a 2022/1854 rendelet időbeli hatályát illeti, a Bíróság megállapítja, hogy e rendelet egyetlen rendelkezéséből sem tűnik ki, hogy az alkalmazható lenne a nemzeti szabályozás által az e rendelet hatálybalépését megelőző időszakra bevezetett, bevételkorlátozó intézkedésre, és a fortiori az sem, hogy az ilyen szabályozásnak tiszteletben kell tartania az említett rendeletben előírt feltételeket. Ennek megfelelően az e területre vonatkozó, ratione temporis alkalmazandó uniós szabályozás hiányában nem lehet úgy tekinteni, hogy a tagállamokat megfosztják azon lehetőségtől, hogy hatáskörüket a piaci bevételek felső határára vonatkozó olyan intézkedés elfogadásával gyakorolják, amely hasonló ahhoz, amelynek bevezetését a 2022/1854 rendelet előírja, azonban az e rendeletben előírttól eltérő időbeli hatállyal rendelkezik.
E tekintetben nincs jelentősége annak, hogy egy ilyen nemzeti szabályozást annak ellenére fogadtak el, hogy a 2022/1854 rendelet már hatályban volt, mivel e rendelet egyetlen rendelkezése sem utal arra, hogy az uniós jogalkotó meg kívánta volna fosztani a tagállamokat ettől a lehetőségtől, vagy annak gyakorlását uniós felhatalmazáshoz kívánta volna kötni. Épp ellenkezőleg, az uniós jogalkotó kifejezetten előirányozta annak lehetőségét, hogy a tagállamok a piaci bevételek felső határát meghatározó, az e rendeletben előírt (
9
) felső határnál szigorúbb intézkedéseket (
10
) vezessenek be vagy tartsanak fenn. A villamosenergia‑piacokon 2021 szeptembere óta nagyon magas árakat figyeltek meg, és Oroszország Ukrajna elleni agresszív háborúja további jelentős növekedésekhez és a villamosenergia‑árak növekvő volatilitásához vezetett. (
11
) Ezenfelül az uniós jogalkotó rámutatott arra, (
12
) hogy ez az energiaválság, bár eltérő mértékben, de valamennyi tagállamot érintette, és 2022 februárja óta rendkívüli és tartós áremelkedés volt megfigyelhető.
Egyébiránt a kérdést előterjesztő bíróság nem jelezte, hogy kétségei lennének a szóban forgó nemzeti szabályozásnak az uniós jog olyan egyéb rendelkezéseivel való összeegyeztethetőségét illetően, amelyek ratione temporis alkalmazhatók. Ezenkívül a Bíróság hangsúlyozza egyrészt, hogy sem az EUMSZ 288. cikk, sem pedig az uniós jog elsőbbségének és tényleges érvényesülésének elve nem módosíthatja a rendeletnek az uniós jogalkotó által meghatározott hatályát. Másrészt a lojális együttműködés elve értelmében (
13
) a tagállamok tartózkodnak többek között minden olyan intézkedéstől, amely veszélyeztetheti az Unió célkitűzéseinek megvalósítását. Mindazonáltal, tekintettel többek között arra a tényre, hogy a 2022/1854 rendeletben előírthoz hasonló, bevételkorlátozó intézkedés bevezetése e rendelet célkitűzéseivel összeegyeztethető célokat követ, nem állapítható meg, hogy egy tagállam azáltal, hogy egy ilyen intézkedést nemzeti szinten azt megelőzően alkalmaz, hogy azt uniós szinten kötelezővé tennék, ellentétes lenne ezzel az elvvel.
Következésképpen a Bíróság kimondta, hogy az EUMSZ 288. cikkel, valamint az uniós jog elsőbbségének és tényleges érvényesülésének elvével, valamint a lojális együttműködés elvével összefüggésben értelmezett 2022/1854 rendelettel (
14
) nem ellentétes egy olyan nemzeti szabályozás, amelyet e rendelet hatálybalépését követően fogadtak el, és amely a piaci bevételek felső határának az említett rendelet által előírthoz hasonló, de az ugyanezen rendeletben meghatározott időszakot megelőző időszakra történő alkalmazását írja elő.
(
1
)	A magas energiaárak kezelését célzó vészhelyzeti beavatkozásról szóló, október 6‑i (EU) 2022/1854 tanácsi rendelet (HL 2022. L 261 I, 1. o.) 6. és 7. cikke.
(
2
)	Az 1999. április 29‑i loi relative à l’organisation du marché de l’électricité (a villamosenergia‑piac szervezéséről szóló törvény; (Moniteur belge, 1999. május 11., 16264. o.) a villamosenergia piac szervezéséről és a villamosenergia termelői piacból származó bevételek felső határának bevezetéséről szóló, 2022. december 16‑i törvényből (Moniteur belge, 2022. december 22., 98819. o.) eredő változatának (a továbbiakban: villamos energiáról szóló törvény) 22ter. cikke.
(
3
)	A villamos energiáról szóló törvény 22ter. cikke (6) bekezdésének negyedik albekezdése arra kötelezi az e 22ter. cikkben bevezetett illeték kötelezettjeit, hogy egy bizonyos időpontig nyilatkozatot nyújtsanak be a CREG‑hez, valamint e nyilatkozat tartalmát.
(
4
)	A 2022/1854 rendelet (37) preambulumbekezdése szerint, amelynek értelmében a tagállamok észszerű becsléseket kell, hogy alkalmazzanak a piaci bevételekre vonatkozó plafon kiszámításához.
(
5
)	A 2022/1854 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) pontjában előírt kötelezettség.
(
6
)	Amint az az 1. cikkből kitűnik.
(
7
)	A 6. cikk, (3) bekezdése, valamint a 6. cikk, (2) bekezdése és a 7. cikk (6) bekezdése.
(
8
)	Különösen annak a 2. cikk 5. és 9. pontjával összefüggésben értelmezett 6–8. cikke.
(
9
)	A 6. cikk (1) bekezdése.
(
10
)	A 2022/1854 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) pontja.
(
11
)	A 2022/1854 rendelet (1) preambulumbekezdése.
(
12
)	A 2022/1854 rendelet (5) preambulumbekezdése.
(
13
)	EUSZ 4. cikk (3) bekezdés.
(
14
)	Pontosabban a 6–8. cikk, valamint a 22. cikk (2) bekezdésének c) pontja.