62005CC0020
V. TRSTENJAK
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2007. június 28. (
1
)
C-20/05. sz. ügy
Karl Josef Wilhelm Schwibbert
elleni
büntetőeljárás
„98/34/EK irányelv — A műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás — A műszakiszabály-tervezetek közlésének kötelezettsége — Az értékesített CD lemezek után járó szerzői jogdíjak beszedéséért felelős nemzeti testület megkülönböztető jelzésének feltüntetését előíró nemzeti törvény — A »műszaki szabály« fogalma”
I – Bevezetés
1.
A Schwibbert úr ellen a szerzői jogdíjak beszedéséért felelős nemzeti testület (Società italiana autori ed editori, a továbbiakban: SIAE) megkülönböztető jelzését nem tartalmazó CD lemezek (a továbbiakban: CD-k) birtoklása miatt indult büntetőeljárás keretében a Tribunale di Forlì (Olaszország) Schwibbert úr ügyvédjének kérelmére a Bíróságot a megkülönböztető jelzés feltüntetésének kötelezettségét előíró nemzeti rendelkezéseknek az EK 3. és 23–27. cikkével, illetve a műszaki szabványok és szabályok terén a tájékoztatási eljárás megállapításáról szóló, 1983. március 28-i 83/189/EGK tanácsi irányelvvel (
2
) – amelyet valójában az 1998. július 20-i 98/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (
3
) módosított, a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás és az információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 1998. június 22-i 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (
4
) foglalt egységes szerkezetbe –, valamint a bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról szóló, 1992. november 19-i 92/100/EGK tanácsi irányelvvel, (
5
) és az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (
6
) való összeegyeztethetőségéről kérdezi.
II – Jogi háttér
A – Közösségi jog
1. EK-Szerződés
2.
Az EK 23–EK 27. cikk értelmében a Közösség vámunión alapul, amely a teljes árukereskedelemre kiterjed, és magában foglalja a behozatali és kiviteli vámok, valamint az azokkal azonos hatású díjak tilalmát a tagállamok között.
2. Irányelvek
a) A 92/100 irányelv
3.
A 92/100/EGK irányelv célja a szellemi alkotások terén a bérbeadás és haszonkölcsönbe adás, illetve a szerzői és szomszédos jogok jogi védelmének harmonizációja. A szóban forgó irányelv első preambulumbekezdéséből az következik, hogy e harmonizáció célja a nemzeti szabályozások közötti olyan eltérések megszüntetése, amelyek „kereskedelmi akadályokat képeznek, és a verseny torzulását eredményezik, valamint alkalmasak arra, hogy akadályozzák a belső piac megvalósítását és megfelelő működését”.
4.
A második preambulumbekezdés kimondja, hogy „a jogi védelem tekintetében fennálló különbségek tovább növekedhetnek azáltal, hogy a tagállamok új és egymástól eltérő jogszabályokat fogadnak el, vagy a jogszabályokat értelmező nemzeti bírói joggyakorlat eltérő módon fejlődik”.
5.
A harmadik preambulumbekezdés hangsúlyozza, hogy „ezen különbségeket a Szerződés 8a. cikkében meghatározott célnak, a belső határok nélküli térség kialakításának érdekében meg kell szüntetni, hogy így a Szerződés 3. cikke f) pontjának megfelelően olyan rendszer jöjjön létre, amely akadályozza a közös piacon belüli verseny torzulását”.
b) A 83/189 irányelvet egységes szerkezetbe foglaló 98/34 irányelv
6.
Az 1. cikk értelmében:
„Ezen irányelv alkalmazásában a következő meghatározásokat kell alkalmazni:
1.
»termék«: minden iparilag előállított termék és mezőgazdasági termék, beleértve a haltermékeket is;
2.
»műszaki leírás«: egy dokumentumban szereplő részletes leírás, amely egy termék előírt tulajdonságait határozza meg, ilyen például a minőségi színvonal, a teljesítmény, a biztonság vagy a méretek, beleértve a termékre alkalmazandó olyan követelményeket, mint a termék megnevezése, a terminológia, a jelképek, a vizsgálat és a vizsgálati módszerek, a csomagolás, a jelölés vagy címkézés és a megfelelőségértékelési eljárások. […];
[…]
10.
»műszakiszabály-tervezet«: egy műszaki leírás vagy más követelmény szövege, beleértve az elfogadása vagy műszaki szabályként történő végleges elfogadása céljából megszövegezett közigazgatási rendelkezéseket is, ha a szöveg az előkészítés olyan fokán áll, amelyen még lényeges módosítások végezhetők. […]”
7.
A 98/34 irányelv 8. cikke úgy rendelkezik, hogy:
„(1)   […] a tagállamok azonnal közölnek a Bizottsággal minden műszakiszabály-tervezetet […]; a Bizottságot egy közleményben a szabály elfogadása szükségességének indokairól is tájékoztatni kell, amennyiben ezek nem derülnek ki már a tervezetből is.
Ha szükséges, a tagállamok egyidejűleg közlik az elsődlegesen és közvetlenül érintett alapvető törvényi és rendeleti rendelkezések szövegét, ha ezen szövegek ismerete szükséges a műszakiszabály-tervezet jelentőségének megítéléséhez, amennyiben egy korábbi közleményben még nem tették ezt meg.
A tagállamok a fenti feltételek mellett újra közlik a tervezetet, ha olyan változtatásokat hajtanak rajta végre, amelyek jelentős mértékben módosítják azok hatályát, lerövidítik a végrehajtására eredetileg előirányzott időtartamokat, leírásokat vagy követelményeket fűznek hozzá, illetve ez utóbbiakat szigorítják.”
8.
A 98/34 irányelv 9. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy:
„A tagállamok a 8. cikk (1) bekezdésében említett közleménynek a Bizottság által történő kézhezvételétől számított három hónap időtartamra elhalasztják a műszakielőírás-tervezet elfogadását.”
c) A 98/34 irányelv egyes pontjait módosító 98/48 irányelv
9.
A 98/34 irányelv 1. cikkének 9. pontja helyébe a következő 11. pont lépett:
„11.
»műszaki szabály« műszaki leírások és más követelmények vagy szolgáltatásra vonatkozó szabályok, beleértve a vonatkozó közigazgatási rendelkezéseket is, amelyek betartása az értékesítés, a szolgáltatásnyújtás, valamely szolgáltató létrehozása vagy a valamely tagállamban vagy annak nagyobb részén történő használat esetén de jure vagy de facto kötelező, valamint a tagállamok törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezései, kivéve a 10. cikkben foglaltakat, amelyek megtiltják valamely termék gyártását, behozatalát, értékesítést vagy használatát, vagy valamely szolgáltatás nyújtását vagy használatát, illetve valamely szolgáltató létrehozását.
A de facto műszaki szabályok a következőket foglalják magukban:
—
valamely tagállam törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezései, amelyek vagy a szolgáltatással kapcsolatos műszaki leírásokra vagy más követelményekre, illetve szabályokra vonatkoznak, vagy olyan szakmai vagy gyakorlati szabályzatokra, amelyek viszont a szolgáltatással kapcsolatos műszaki leírásokra vagy más követelményekre, illetve szabályokra vonatkoznak, és amelyek betartása feltételezi a fent említett törvények, rendeletek és közigazgatási rendelkezések által előírt kötelezettségeknek való megfelelést,
—
önkéntes megállapodások, amelyeknél az egyik szerződő fél egy hatóság, amely a köz érdekében intézkedik, műszaki leírások vagy más követelmények, illetve szolgáltatásra vonatkozó szabályok teljesítéséről, kivéve a közbeszerzési ajánlati leírásokat,
—
műszaki leírások vagy más követelmények, illetve szolgáltatásra vonatkozó szabályok, amelyek az ezeknek való megfelelés ösztönzése által termékek fogyasztására vagy szolgáltatások igénybevételére hatással bíró adó- vagy pénzügyi intézkedésekkel kapcsolatosak; ide nem értve a nemzeti társadalombiztosítási rendszerekkel kapcsolatos műszaki leírásokat vagy más követelményeket, illetve szolgáltatásra vonatkozó szabályokat.”
d) A 2001/29 irányelv
10.
A 2001/29 irányelv átveszi – többek között – a 92/100 irányelv által megállapított alapelveket és szabályokat, illetve módosítja azokat.
B – Nemzeti jog
11.
A szerzői jogok terén az olasz szabályozás az 1941. évi 633. sz. törvényen (
7
) alapul. Ez a törvény egy ad hoc közjogi testületet hozott létre, a SIAE-t, érdekvédelmi, közvetítői és tanúsítási feladatokkal, valamint egyes nem megengedett magatartásokra (kereskedelmi forgalomba hozatal, többszörözés, stb.) büntetőjogi szankciókat határozott meg. Bevezette továbbá a SIAE megkülönböztető jelzés feltüntetésének kötelezettségét.
12.
Az 1987. március 27-i 121/87. sz. törvény (
8
) kiterjesztette a SIAE megkülönböztető jelzés feltüntetésének kötelezettségét, és a büntetőjogi szankciók alkalmazhatóságát az egyéb adathordozókra is.
13.
Az 1994. november 16-i 685/94. sz. törvényerejű rendelet (
9
) hatályon kívül helyezte a 121/87. sz. törvényt. Ez utóbbi jogszabály 171b. § c) pontja értelmében:
„Három hónaptól három évig terjedő börtönbüntetéssel és 500000–6000000 ITL összegű bírság megfizetésével büntetendő, aki:
[…] videokazettát, zenei kazettát vagy bármely más, filmművészeti vagy audiovizuális alkotások, illetőleg mozgóképsor hang- vagy videofelvételét tartalmazó olyan adathordozót ad el vagy ad bérbe, amelyen nem szerepel az olaszországi szerzők és kiadók (SIAE) jelzése, a jelen törvénynek és végrehajtási rendeletének megfelelően […]”
III – Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
14.
2000. február 9-én és 10-én a K.J.W.S. Srl társaság helyiségeiben, amelynek törvényes képviselője az olaszországi lakóhellyel rendelkező K. J. W. Schwibbert, raktáron lévő CD-ket foglaltak le. Ezek a hiányzó SIAE megkülönbözető jelzés miatt lefoglalt CD-k, Giorgio De Chirico és Mario Schifano festőművészek alkotásainak reprodukcióit tartalmazták. Schwibbert úr ügyvédje a tárgyalás alkalmával a Bíróság előtt kifejtette, hogy néhány CD zenei aláfestést is tartalmazott. Továbbá, a Schwibbert úr írásbeli észrevételeihez mellékelt egyik irat megjelöli, hogy az előbbi festőművész műveit tartalmazó CD-k ezen kívül egy filmet is tartalmaztak. Ezenkívül, a kérdést előterjesztő bíróság által szolgáltatott információkból és Schwibbert úr ügyvédjének a Bíróság előtti tárgyalás alkalmával adott magyarázatából az derült ki, hogy a CD-ket Németországban többszörözték, és két olasz társaság részére szánták eladásra azért, hogy ők azokat katalógusba vehessék.
15.
2001. május 23-án a Procura della Repubblica presso il Tribunale di Forlì Schwibbert úr ellen büntetőeljárást indított, és ellene a Tribunale di Forlì előtt vádat emelt.
16.
A Tribunale di Forlì 2004. december 14-i tárgyalási jegyzőkönyve hangsúlyozta, hogy Schwibbert úr ellen nem a művek visszaélésszerű többszörözése a vád, mivel a nevezett személy rendelkezik a szükséges engedélyekkel, hanem kizárólag az, hogy a CD-ken nem szerepel a SIAE megkülönböztető jelzés.
17.
A Tribunale di Forlì ugyanakkor helyt adott Schwibbert úr ügyvédje által előterjesztett azon kérelemnek, hogy forduljanak előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel a Bírósághoz. A kérdést előterjesztő végzés azonban egyszerűen mellékelte Schwibbert úr ügyvédjének érveit, és nem fogalmazott meg konkrét kérdéseket. A végzés 2005. január 21-én érkezett a Bíróság Hivatalához.
18.
A Bíróság – eljárási szabályzata 104. cikke 5. §-ának megfelelően – 2006. július 17-én felvilágosítást kért a kérdést előterjesztő bíróságtól mind az alapjogvita tényállására és jogi hátterére, mind pedig az értelmezendő közösségi jogi rendelkezésekre, illetve arra vonatkozóan, hogy a kérdést előterjesztő bíróság miért tartja szükségesnek a Bíróság értelmezését. A válasz 2006. november 8-án érkezett meg a Bírósághoz.
19.
A Tribunale di Forlì válaszai alapján e bíróság által a Bíróság elé terjesztett kérdések a következő módon fogalmazhatók meg:
„A SIAE jelzésre vonatkozó nemzeti rendelkezések összeegyeztethetőek-e az EK 3. cikkel, valamint az EK 23–27. cikkel, az 1998. június 22-i 98/34 irányelv 1., 8., 10. és 11. cikkével, továbbá a 92/100 és a 2001/29 irányelvvel?”
20.
A Bíróság úgy határozott, hogy a tárgyalás előtt az olasz kormányhoz és az Európai Közösségek Bizottságához írásbeli kérdéseket intéz, és felhívja őket, hogy terjesszék elő a kérdést elterjesztő bíróság által szolgáltatott felvilágosítással kapcsolatos észrevételeiket. Az olasz kormány és a Bizottság ezen felhívásnak írásban eleget tett.
IV – A Bírósághoz benyújtott észrevételek
21.
Schwibbert úr véleménye szerint a SIAE jelzés feltüntetésének kötelezettsége olyan műszaki szabály, amelyet Olaszországnak a 83/189 irányelv 8. cikkének (1) bekezdése értelmében közölnie kellett volna a Bizottsággal.
22.
Ezen megkülönböztető jelzés feltüntetésének kötelezettsége ezenkívül azonos hatású intézkedés jellegét ölti, mivel a más országok gazdasági szereplői számára az olasz piacon kifejtett tevékenységük tekintetében akadályt képez.
23.
Ráadásul, véleménye szerint e betűszó feltüntetése nem biztosít semmiféle védelmet a szerző és a szerzői jog más jogosultjai számára. Az olasz szabályozás ugyanis e jelzés feltüntetése elmulasztásának esetére büntetőjogi szankciókat helyez kilátásba, függetlenül attól, hogy a többszörözés visszaélésszerű volt-e.
24.
Ugyanakkor, a SIAE betűszó feltüntetésének kötelezettsége ellentétes az EK 23. és az EK 25. cikkel, vagyis a vámoknak, valamint az azokkal azonos hatású díjaknak a Szerződésben meghatározott tilalmával, mivel e jelzés feltüntetése díjköteles, és azt minden művön fel kell tüntetni annak valamely másik közösségi államból olasz területre való beléptetésétől kezdve.
25.
Végül pedig, e feltüntetési kötelezettség sérti azon 92/100 irányelvet, amelynek első három preambulumbekezdése megállapítja az egyes nemzeti jogrendek közötti különbséget, és ebből következően annak veszélyét, hogy a tagállamok közötti verseny torzul.
26.
A SIAE, aki nem nyújtott be írásbeli észrevételeket, a tárgyaláson kifejtette, hogy a betűszó feltüntetésének kötelezettségéről nem értesítették a Bizottságot, mivel azt már egy 1941. évi törvény előírta, amely abban az időben a papíralapú adathordozókra vonatkozott. 1971-től kezdve az összes lemezgyártó megállapodást kötött arra nézve, hogy a SIAE betűszót az ilyen típusú adathordozókon feltüntetik.
27.
A SIAE kifejti továbbá, hogy a tényállás idején az olasz jog nem írta elő a megkülönböztető jelzés feltüntetésének kötelezettségét a képzőművészeti alkotások tekintetében; e kötelezettség csak a 248/2000. sz. törvény hatálybalépése óta áll fenn. A jelen ügyben a zenei tartalommal is rendelkező CD-ken fel kellett volna tüntetni a SIAE betűszót.
28.
Az EK 3., az EK 22. és az EK 27. cikket illetően a SIAE előadja, hogy az ezen cikkek által a behozatal alkalmával kirótt adókra vonatkozóan megfogalmazott tilalom kizárólag a behozott árukat érinti, míg a belföldi termékek kivételt képeznek alóla. Márpedig a megkülönböztető jelzés feltüntetését előíró olasz szabályozás minden termékre, a belföldi és a behozott termékekre egyaránt vonatkozik. Ezek a cikkek tehát nem vonatkoznak a szóban forgó azon kötelezettségre, amelynek célja egyébként – amint azt az olasz kormány is kifejti – az, hogy az eredeti művek mind a rendfenntartó erők, mind pedig a fogyasztók részére egyértelműen elkülöníthetők legyenek a kalóztermékektől.
29.
A SIAE hozzáfűzi, hogy a 92/100 irányelvet Olaszországban a 685/94. sz. törvényerejű rendelet ültette át. Ezt a törvényerejű rendeletet, mint az irányelv végrehajtására irányuló intézkedést, amely a SIAE megfogalmazása szerint „magába foglalta a megkülönböztető jelzésre vonatkozó szabályokat”, közölték a Bizottsággal.
30.
Végül, amennyiben a Bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdést az EK 28. és 30. cikkre vonatkozóan újra kívánná fogalmazni, a SIAE kifejti, hogy a feltüntetésre vonatkozó kötelezettséget a célkitűzésekkel arányosnak kell tekinteni, különös tekintettel a kalózmásolatok elleni küzdelemre és a fogyasztók tájékoztatására, akikkel szemben jogellenes másolatok vásárlása esetén szintén büntetőjogi eljárás indítható.
31.
Az olasz kormány úgy véli, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés elfogadhatatlan, mivel azt a kérdést előterjesztő bíróság egyszerűen átvette a vádlott ügyvédje által benyújtott formában. Márpedig a nemzeti bíróságnak legalább minimális szinten ki kellett volna fejtenie azokat az indokokat, amelyek miatt a közösségi jog rendelkezéseinek Bíróság általi értelmezése szükséges, és amelyekkel kapcsolatban a Bírósághoz kérdést intéz.
32.
Az olasz kormány kifejti, hogy a SIAE jogi monopóliumot élvező közvállalkozás, amelynek feladata, a törvény előírásainak megfelelően, a SIAE betűszó feltüntetéséből származó bevételek összegyűjtése. A SIAE e jelzés rendelkezésre bocsátásával nyújtja tagjai számára azt a szolgáltatást, hogy garantálja a másolatok jogszerűségét. E szolgáltatás a szerzői jogi jogsértések elleni küzdelem részét képezi, és egyáltalán nem érinti az áruk szabad mozgását. A SIAE-hoz hasonlóan az olasz kormány is úgy véli, hogy az EK 30. cikk alapján mindenesetre igazolható a SIAE betűszó feltüntetésére vonatkozó kötelezettség. Ez az intézkedés, mivel nem jár hátrányos megkülönböztető hatással, tiszteletben tartja a 92/100 irányelvet is.
33.
A SIAE-hoz hasonlóan az olasz kormány azt állítja, hogy a betűszó feltüntetésének a 121/87. sz. törvény által előírt kötelezettségét nem kellett közölni a Bizottsággal, mivel ez a kötelezettség már 1941 óta fennáll, és hogy a büntetőjogi szankció kilátásba helyezése csupán az új típusú adathordozó piacon való megjelenését követő kiigazításnak tekinthető.
34.
Végül az olasz kormány megerősíti, hogy a szellemi alkotások nem hasonlíthatók a Közösségen belül kereskedelmi forgalomba hozható bármely más termékhez, mivel a szellemi alkotások nem áruk. A SIAE megkülönböztető jelzés nem hasonlítható valamely, a 83/189 irányelv értelmében vett műszaki szabályok szerinti jelöléshez, hiszen e megkülönböztető jelzés, illetve e címke lényegében a többszörözött szellemi alkotás jellemzőit, vagyis a corpus mysticumot azonosítja, anélkül, hogy a corpus mechanicumot, azaz az adathordozót jellemezné. Éppen ezért nem lehet, amint azt teszi a Bizottság, a BIC Benelux ügyben hozott ítéletre (
10
) hivatkozni. Az említett ítéletben a címke arra szolgált, hogy tájékoztassa a nyilvánosságot a BIC termék környezetre kifejtett hatásairól; ily módon az a termék jellemzőit írta le. A SIAE címke azonban semmiféle leírást nem tartalmaz a termék jellemzőire vonatkozóan. Csupán egy, a rendfenntartó erők és a fogyasztók részére szánt, arra utaló jelzésről van szó, hogy e címkét a jogszabályoknak megfelelően helyezték fel. Következésképpen az intézkedés, azon célkitűzéshez képest, amely a szabályok betartásának felismerhetővé tételében áll, teljes egészében járulékos jellegű.
35.
A Bizottság – a Bíróság írásbeli kérdéseire benyújtott írásbeli válaszok, és a felek által a tárgyaláson előadott észrevételek alapján – úgy véli, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés elfogadható.
36.
A Bizottság hangsúlyozza, hogy elsőként a 121/87. sz. törvény 2. cikke terjesztette ki a SIAE betűszó feltüntetésének kötelezettségét a zenei kazettákra és CD-kre. Ez a szabály olyan műszaki szabálynak minősül, amelyet a Bizottsággal közölni kellett volna. A Bizottság az 1987-ben hatályban lévő 83/189 irányelv (
11
) 1. cikkének 5. pontjára hivatkozik, amelynek értelmében műszaki szabályok a „műszaki leírások és más követelmények vagy szolgáltatásra vonatkozó szabályok, beleértve a vonatkozó közigazgatási rendelkezéseket is, amelyek betartása az értékesítés, a […] használat esetén de jure vagy de facto kötelező”. Márpedig 1987-ben Olaszországban ezt a jelzést már fel kellett tüntetni a videokazetták és CD-k értékesítésekor. Olyan műszaki szabályról volt tehát szó, amelynek betartása az Olaszországban történő értékesítések esetén kötelező volt.
37.
A Bizottság hozzáfűzi, hogy a 121/87. sz. törvényt hatályon kívül helyező 685/94. sz. törvényerejű rendelet tekinthető a tényállás idején alkalmazandó egyetlen jogszabálynak. Ennek 171b. cikkének c) pontját is – amely büntetőjogi szankció terhe mellett szintén előírja a SIAE betűszó feltüntetésének kötelezettségét – közölni kellett volna a Bizottsággal. Ez a betűszó, amelyet vagy közvetlenül a CD-n, vagy a külső csomagoláson lehet feltüntetni, valójában egy árujelzőhöz hasonlítható. A jelen ügy tehát adójogi szempontból hasonlít a fent hivatkozott BIC Benelux ügyhöz. Ebben a vonatkozásban a Bizottság a CIA Security International ügyben hozott ítéletre (
12
) is hivatkozik, amelyben a Bíróság többek között a 83/189 irányelv 8. cikkében meghatározott közlési kötelezettség elmulasztását akként értelmezte, hogy annak az a következménye, hogy a szóban forgó műszaki szabályok nem alkalmazhatók, és nem érvényesíthetők magánszemélyekkel szemben.
38.
A SIAE által a tárgyaláson előadott azon érvelésre, miszerint a Bizottságnak tudomása volt a betűszó feltüntetésének kötelezettségéről a 92/100 irányelv átültetésére irányuló 685/94. sz. törvényerejű rendelettel kapcsolatos értesítés alapján, a Bizottság azt válaszolja, hogy ez a kötelezettség nem a 92/100 irányelv átültetésére irányuló intézkedés, mivel ez a kötelezettség nem szükséges az irányelv átültetéséhez. Következésképpen, az értesítés, mint a 92/100 irányelv átültetését szolgáló jogi aktus, nem tekinthető a 83/189 irányelv 10. cikkében meghatározott azon esetek egyikének, amely a tagállamokat felmenti a közösségi irányelvek átültetésére irányuló jogi aktusokra vonatkozó értesítési kötelezettség alól.
39.
A Bizottság az általa elegendőnek tekintett fenti észrevételekhez azonban hozzáfűzi, hogy a SIAE betűszó feltüntetésének kötelezettsége nem áll ellentétben sem az EK 23. és 25. cikkel – mivel nem áll összefüggésben a határátlépéssel, hanem az értékesítést megelőzően betartandó kötelezettség –, sem pedig azon 92/100 irányelvvel, amely bizonyos jogok hatályának meghatározására korlátozódik, de a tagállamokra hagyja e jogok tiszteletben tartását biztosító mechanizmusok megválasztásának lehetőségét; a feltüntetés kötelezettsége ilyen mechanizmusnak tekinthető.
V – Értékelés
A – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés elfogadhatósága
40.
Az olasz kormány megfontolásaival ellentétben úgy gondoljuk, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés elfogadható. Az, hogy a kérdést előterjesztő bíróság arra szorítkozik, hogy az előzetes döntéshozatali kérdés előterjesztésére irányuló beadványt ugyanolyan formában mellékeli, mint ahogyan azt az egyik fél ügyvédje megfogalmazta, bizonyosan nem kívánatos, és a Bíróságot arra készteti, hogy az eljárási szabályzat 104. cikke 5. §-a értelmében a kérdést előterjesztő bíróságtól felvilágosítást kérjen mind az alapjogvita tényállása és jogi háttere, mind pedig az értelmezendő közösségi jogi rendelkezések tekintetében, illetve azon indokokat illetően, amelyek miatt a kérdést előterjesztő bíróság szükségesnek tartja a Bíróságot értelmezés iránt megkeresni. Ugyanakkor semmiféle jogszabályból nem következik, különösen nem a nemzeti bíróságok által kezdeményezett előzetes döntéshozatali eljárásról szóló tájékoztatóból, (
13
) hogy a nemzeti bíróságnak magának kellene megfogalmaznia a kérdést vagy a kérdéseket, és magának kellene a szóban forgó ügy szempontjából hasznos információkat szolgáltatnia, (
14
) elfogadhatatlanság terhe mellett. Egyébként jelen esetben a kérdést előterjesztő bíróság a Schwibbert úr ügyvédje által benyújtott irat szövegét „az ítéletében” a saját szavaival „ismétli meg”.
B – Az olasz jog sajátossága
41.
A tagállamok túlnyomó többségében a törvény nem írja elő a szerzői jogok kezelésével megbízott nemzeti testület jelzése adathordozókon való feltüntetésének kötelezettségét. (
15
) Mégha azonban ezek a testületek meg is követelik vagy ajánlják, hogy a többszörözés engedélyezésének feltételeként az adathordozókon bizonyos megjelöléseket tüntessenek fel, (
16
) ezeket a megjelöléseket csakis a többszörözött példányokon kell feltüntetni, azt azonban semmiképpen nem követelik meg, hogy a többszörözött példányokat a szóban forgó testületek által árusított öntapadós címkével kell ellátni. Továbbá, a testületek által annak esetleges megkövetelése, hogy a többszörözött példányokon a jelzéseiket tüntessék fel, nem jogszabályi kötelezettségen alapul, hanem csupán e testületek és a többszörözési engedély jogosultja között kötött szerződésen. Ily módon a jelzés feltüntetésének elmulasztása csakis szerződéses szankciókat vonhatna maga után, mint például kiegészítő díjak megfizetését.
42.
A szerzői jogdíjak beszedéséért felelős testület jelzése feltüntetésének elmulasztása esetére büntetőjogi szankciókat kilátásba helyező olasz jogrend ily módon az Európai Unió többi tagállamának jogrendjéhez viszonyítva meglehetősen sajátosnak tűnik.
C – A SIAE betűszó feltüntetésének kötelezettsége: közlési kötelezettség alá eső műszaki szabály
43.
A 98/34 irányelv 8. cikke előírja a tagállamok számára azt a kötelezettséget, hogy a Bizottsággal azonnal közöljenek minden műszakiszabály-tervezetet. A SIAE és az olasz kormány azt állítják, hogy Olaszországnak nem kellett a SIAE betűszó feltüntetésének kötelezettségét közölnie, mivel nem műszaki szabályról volt szó. Következésképpen meg kell vizsgálni a műszaki szabály fogalmát, (
17
) és mérlegelni kell, hogy ez a fogalom felölelheti-e egy ilyen jelzés feltüntetésének kötelezettségét.
44.
A Bíróság véleménye szerint nem tekinthető például műszaki szabályoknak a vállalkozások létesítése feltételeinek előírására korlátozódó nemzeti rendelkezések, mint például azok a rendelkezések, amelyek valamely szakmai tevékenység gyakorlását előzetes engedélytől teszik függővé. (
18
) Ugyanígy az üzletek nyitvatartására vonatkozó nemzeti szabályozás sem, mivel az nem vonatkozik a termékek előírt tulajdonságaira, nem tekintendő műszaki szabálynak. (
19
)
45.
Ezzel szemben műszaki szabálynak minősülnek azok a részletes szabályok, amelyek meghatározzák a minőséget és a megfelelő működést ellenőrző teszteknek azokat a feltételeit, amelyeknek eleget kell tenni egy termék engedélyezéséhez és forgalomba hozatalához. (
20
) Ugyanígy műszaki szabályoknak minősülnek azok a rendelkezések, amelyek a vállalkozásokat berendezéseik előzetes engedélyeztetésére kötelezik. (
21
) A Bíróság azt is megállapította, hogy a műszaki leírás fogalma magába foglalja a gyógyszerekkel kapcsolatos előállítási módszereket és eljárásokat. (
22
) A Bíróság azt is kimondta, hogy azok a szabályok, amelyek bizonyos hízómarhák szimpatikus idegrendszerét stimuláló anyagok engedélyezésének megelőzésére irányulnak, műszaki leírásoknak minősülnek, mivel ezek a szabályok a nemzeti közigazgatási hatóságoktól erednek, illetve a területi hatályuk kiterjed az ország egész területére, és a címzettjeik számára kötelezőek. (
23
) A Bíróság a BIC Benelux ügyben hozott ítéletben szintén kimondta, hogy egy megjelölés, amelynek célja a nyilvánosságnak egy termék környezeti hatásairól való tájékoztatása, nem különbözik – annak ellenére, hogy környezetvédelmiadó-rendszerhez társul – más olyan címkéktől, amelyek a fogyasztókat az adott termék környezetre kifejtett káros hatásaira emlékeztetik. Következésképpen, egy ilyen megjelölés nem tekinthető kizárólag adójogi járulékos intézkedésnek, így tehát azt közölni kell. (
24
) Továbbá a termék eredetének címkén való megjelölésének kötelezettségét is közölni kell. (
25
) Még az olyan nemzeti rendelkezések is, amelyek a bizonyos játékautomaták üzemeltetése általi szerencsejáték szervezésének tilalmát tartalmazzák, (
26
) a motormeghajtású sétahajók maximális hosszával és magasságával, illetve meghajtó-teljesítményének korlátozásával kapcsolatos követelmények, (
27
) vagy azok a nemzeti jogszabályok, amelyek megtiltják minden elektromos, elektromechanikus és elektronikus játéknak a nyilvános vagy magánterületen történő használatát, valamint játékok használatát az internetszolgáltató vállalkozások helyiségeiben található számítógépeken, illetve az ilyen vállalkozás működtetését speciális engedélyhez kötik, (
28
) műszaki szabálynak kell minősíteni.
46.
A jelen ügyben, amint azt a Bizottság kifejti, a SIAE betűszó feltüntetésének kötelezettsége a fent hivatkozott BIC Benelux ügyben szóban forgó jelölési kötelezettséghez hasonló, amelynek célja a nyilvánosság tájékoztatása valamely termék környezetre kifejtett hatásairól. A jelen ügyben ugyanis a jelzés, amint azt a SIAE és az olasz kormány az észrevételeiben megjegyezte, a fogyasztók és a rendfenntartó erők arról való tájékoztatását szolgálja, hogy a többszörözött példányok jogszerűek. Ily módon, amint azt a Bíróság a fent hivatkozott BIC Benelux ügyben hozott ítélet 23. pontjában megállapította, úgy kell tekinteni, hogy a SIAE betűszó feltüntetésének kötelezettsége – a Bíróságnak a szóban forgó 23. pontban alkalmazott szóhasználatával élve – „e fogalomnak a [98/48 irányelv 11. pontjában] adott meghatározása értelmében de jure műszaki szabály[nak minősül], lévén, hogy »a betartása [az adott termék] értékesítése esetén […] kötelező«, és hogy e fogalom [a 98/34 irányelv 5. cikkének 2. pontjába foglalt] meghatározása értelmében egy műszaki leírásról van szó, mivel a szabály meghatározza »egy termék előírt tulajdonságait […], ilyen például […] a termékre alkalmazandó olyan követelmények […], mint […] a jelölés vagy címkézés«”.
47.
El kell tehát utasítani az olasz kormány azon érvelését, miszerint a szellemi alkotások nem hasonlíthatók akármely más forgalomba hozható termékhez, mivel azok nem áruk. A 98/34 irányelv nem az „áru” kifejezéshez, hanem inkább a „termék” kifejezéshez kapcsolódik. (
29
) Márpedig a 98/34 irányelv 1. cikkének 1. pontja értelmében „minden iparilag előállított termék” az irányelv hatálya alá tartozik. Vitathatatlan, hogy a CD-k iparilag előállított termékek. Továbbá, az említett irányelv nem zár ki egyetlen területet sem a tárgyi hatálya alól, különösen nem a szellemi alkotásokat. (
30
) Ezenkívül a 98/34 irányelvet követően egy hónappal elfogadott 98/48 irányelv (
31
) a tárgyi hatályát kiterjeszti „az információs társadalom szolgáltatás[ára]”, azaz „bármely, általában térítés ellenében, távolról, elektronikus úton […] nyújtott szolgáltatás[ra]”. Mivel az ilyen szolgáltatások igenis „szellemi alkotások”, nem állítható, hogy a szellemi alkotások nem tartoznak azon területhez, ahol a szabályok műszaki szabályoknak minősülhetnek.
48.
Vissza kell utasítani továbbá az olasz kormány azon érvelését, miszerint a SIAE megkülönböztető jelzés a műszaki szabályok értelmében nem hasonlítható valamely jelöléshez, mivel ez a megkülönböztető jelzés lényegében a többszörözött szellemi alkotás jellemzőit, tehát a „corpus mysticumot” azonosítja, anélkül, hogy a „corpus mecchanicumot”, vagyis az adathordozót jellemezné. Ez a különbségtétel valójában csalóka. A SIAE megkülönböztető jelzés célja, amint arra az imént emlékeztettem, az, hogy a fogyasztókat és a rendfenntartó erőket tájékoztassa arról, hogy a CD-ket a szerzői jogok tiszteletben tartásával többszörözték. Ez a jelzés tehát éppen az adathordozóra vonatkozik.
49.
Ily módon, a 98/34 irányelv 8. cikke értelmében, amely szerint „a tagállamok azonnal közölnek a Bizottsággal minden műszakiszabály-tervezetet”, tehát Olaszországnak a SIAE betűszó feltüntetésének a tényállás idején hatályban lévő nemzeti rendelkezésekből, azaz a 685/94. sz. törvényerejű rendeletből eredő kötelezettségét közölnie kellett volna.
50.
Ugyanakkor a SIAE által felvetett kérdésre, amely szerint amennyiben a SIAE betűszó feltüntetésének kötelezettségét olyan műszaki szabálynak kell tekinteni, amelyet közölni kell, a közlés közvetetten megtörténtnek tekinthető, mivel a törvényerejű rendeletet, mint a 92/100 irányelv végrehajtására irányuló intézkedést a Bizottsággal közölték, azt kell válaszolni, hogy a 98/34 irányelv 8. cikke értelmében a tagállamoknak „a Bizottságot egy közleményben a szabály elfogadása szükségességének indokairól is tájékoztatni kell”. Továbbá, a Bíróságnak már volt alkalma meghatározni, hogy ezen rendelkezés célja „a Bizottság számára annak lehetővé tétele, hogy a lehető legteljesebb információval rendelkezzen minden műszakiszabály-tervezetről, annak tartalmát, terjedelmét és általános összefüggéseit illetően, annak érdekében, hogy számára lehetővé tegye a [83/189] irányelv által ráruházott hatásköreinek lehető leghatékonyabb gyakorlását”. (
32
) Meg kell állapítani, hogy ebben az értelemben véve semmiféle közlésre nem került sor. Ez a rendelkezés azt is előírja, hogy „a tagállamok egyidejűleg közlik az elsődlegesen és közvetlenül érintett alapvető törvényi és rendeleti rendelkezések szövegét, ha ezen szövegek ismerete szükséges a műszakiszabály-tervezet jelentőségének megítéléséhez”. Az e területre vonatkozó olasz törvénynek a többi tagállam jogához viszonyított sajátosságára tekintettel, és figyelembe véve az irányelv átfogó célját, (
33
) e közlés nem lett volna felesleges.
D – Egy műszaki szabály hatályának kiterjesztésére vonatkozó közlési kötelezettség
51.
A SIAE az olasz kormányhoz hasonlóan azt állítja, hogy a betűszó feltüntetésének a 121/87. sz. törvény által előírt kötelezettségét nem kellett közölni a Bizottsággal, mivel ezt a kötelezettséget az 1941. évi törvény a papíralapú adathordozók esetében már előírta. Az ezen kötelezettséget más területekre is kiterjesztő, és büntetőjogi szankciókat kilátásba helyező 121/87. sz. törvény, ugyanúgy, mint a 121/87. sz. törvényt hatályon kívül helyező 685/94. sz. törvényerejű rendelet, csupán a műszaki fejlődéshez való igazodásnak tekinthető, következésképpen azon területek kibővítését, amelyek a SIAE betűszó feltüntetésének kötelezettsége alá esnek, nem kell közölni.
52.
Ugyanakkor a 98/34 irányelv 8. cikke azt is kimondja, hogy „a tagállamok […] újra közlik a tervezetet, ha olyan változtatásokat hajtanak rajta végre, amelyek jelentős mértékben módosítják azok hatályát”. A Bíróság ily módon már kimondta, hogy valamely műszaki szabály tárgyi hatályának kiterjesztése más termékekre új műszaki szabálynak minősül. (
34
)
E – A nemzeti bíróság azon kötelezettsége, hogy a nem közölt műszaki szabály alkalmazását megtagadja
53.
A Bíróság ítélkezési gyakorlatából az következik, hogy mivel a SIAE betűszó feltüntetésének kötelezettségét az Olasz Köztársaság a Bizottsággal nem közölte, az olasz hatóságok nem kifogásolhatják Schwibbert úrral szemben a feltüntetés elmulasztását.
54.
A fent hivatkozott CIA Security International ügyben hozott ítéletben (
35
) ugyanis a Bíróság kimondta, hogy 83/189 irányelv 8. és 9. cikkét úgy kell értelmezni, hogy ezekre magánszemélyek a nemzeti bíróság előtt hivatkozhatnak, és ez utóbbinak meg kell tagadnia olyan tagállami műszaki szabály alkalmazását, amelyet nem közöltek az irányelvnek megfelelően. A Bíróság kifejti, hogy egyrészt, mivel a tagállamok számára konkrét kötelezettséget ír elő arra nézve, hogy a műszakiszabály-tervezeteket azok elfogadása előtt közöljék, ezek a rendelkezések tartalmi szempontból feltétlenek és kellően pontosak. Másrészt az irányelv olyan értelmezése, miszerint az értesítési kötelezettség megsértése olyan lényegi eljárási hiba, amely a kérdéses műszaki szabályoknak a magánszemélyek vonatkozásában való alkalmazhatatlanságát eredményezi, alkalmas arra, hogy az áruk szabad mozgásának védelmét – amelyet célul tűzött ki – biztosítandó, biztosítsa az irányelv által előírt megelőző közösségi ellenőrzés hatékonyságát. (
36
) Ugyanígy, a 2002. június 6-i Sapod Audic ügyben hozott ítéletében a Bíróság kimondta, hogy a magánszemélyek hivatkozhatnak az olyan nemzeti rendelkezés közlésének hiányára, amelyet akként kell értelmezni, hogy az egy jelölési vagy címkézési kötelezettséget tartalmaz, és hogy a nemzeti bíróság tehát köteles e rendelkezés alkalmazását megtagadni. (
37
)
55.
A fenti megfontolásokból az következik, hogy a SIAE betűszó feltüntetésének a 685/94. sz. törvényerejű rendeletben (
38
) előírt kötelezettségét úgy kell tekinteni, mint amely műszaki szabálynak minősül. Ezt a műszaki szabályt a Bizottsággal – a 98/34 irányelv 8. cikkébe foglalt előírásokkal ellentétben – nem közölték. Az olasz hatóságok következésképpen nem kifogásolhatják Schwibbert úrral szemben a jelzés feltüntetésének elmulasztását. Ebből következik, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésben felhozott más pontokra nem szükséges válaszolni, mivel ezek megválaszolása nem járul hozzá az alapjogvita eldöntéséhez. (
39
)
VI – Végkövetkeztetések
56.
A fenti megfontolásokra tekintettel azt indítványozom, hogy a Bíróság a Tribunale di Forlì által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következőképpen válaszoljon:
„A szerzői jogdíjak beszedéséért felelős nemzeti testület megkülönböztető jelzésének feltüntetését előíró nemzeti rendelkezések olyan műszaki szabályt képeznek, amelyet a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás és az információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 1998. június 22-i 98/34 európai parlamenti és tanácsi irányelv 8. cikke értelmében az Európai Közösségek Bizottságával közölni kell. Az említett kötelezettség tárgyi hatályának esetleges kiterjesztését minden egyes alkalommal közölni kell a Bizottsággal. A nemzeti bíróság az ezen közlési kötelezettségnek eleget nem tevő rendelkezés alkalmazását köteles megtagadni.”
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	HL L 109., 8. o.
(
3
)	HL L 217., 18. o., magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 20. kötet, 8. o.
(
4
)	HL L 204., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 20. kötet, 337. o.
(
5
)	HL L 346., 61. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 120. o.
(
6
)	HL L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.
(
7
)	A GURI 1941. július 16-i 166. sz.
(
8
)	A GURI 1987. március 28-i 73. sz.
(
9
)	A GURI 1994. december 16-i 293. sz.
(
10
)	A C-13/96. sz. ügyben 1997. március 20-án hozott ítélet (EBHT 1997., I-1753. o.).
(
11
)	A tényállás idején és a mai napig is hatályban lévő megfogalmazás a 98/48 irányelv 11. pontjában meghatározott megfogalmazás (lásd fent, Jogi háttér).
(
12
)	A C-194/94. sz. ügyben 1996. április 30-án hozott ítélet (EBHT 1996., I-2201. o.).
(
13
)	HL 2005. C 143., 1. o.
(
14
)	Ily módon a C-387/02., C-391/02. és C-403/02. sz., Berlusconi és társai ügyben 2005. május 3-án hozott ítélet (EBHT 2005., I-3565. o.) 37. pontjában a Bíróság maga fogalmazta meg a kérdéseket az előzetes döntéshozatalra utaló határozat indokolása alapján.
(
15
)	A portugál és a román jog előírja egy ilyenfajta címke azon többszörözött példányokon való feltüntetésének kötelezettségét, amelyeket az országba behoztak, vagy amelyeket az ország területén állítottak elő. E címke feltüntetése a vagyoni jogok szerzői jogi jogsértésekkel szembeni védelmére irányuló intézkedésnek tekintendő.
A portugál jogban (a 1988. február 6-i 39/88. sz. törvényerejű rendelet [a Diário da República I, A. sorozat, 1988. február 6-i 31. száma, 418. o.], a 2004. május 21-i 121/2004. sz. törvényerejű rendelettel módosított változatában [a Diário da República I, A. sorozat, 2004. május 21-i, 119. száma, 3326. o.]) a hasznosítási jog jogosultjának a Kulturális tevékenységek általános felügyeleténél (IGAC) kell kérelmeznie a minden egyes másolaton feltüntetendő címke kiadását. A címkén, amelynek mintáját rendeletben állapították meg, szerepel többek között az IGAC betűszó, a cím, az osztályozás és a nyilvántartási szám. A testület minden címke után 0,18 eurót számít fel (amelyhez még hozzáadódik az Előadásokat osztályozó bizottságnak évente fizetendő 37,41 euró összegű adó). Az IGAC kötelező címkéjét fel nem tüntető többszörözött példányok terjesztése vagy kiállítása 500 eurótól 3470 euróig terjedő pénzbírsággal büntetendő, amennyiben azt magánszemély követte el, és 1000 eurótól 3000 euróig terjedő bírsággal, amennyiben jogi személy követte el.
A román jog (a szerzői és szomszédos jogokról szóló, 1996. március 14-i 8. sz. törvény [„Monitorul Oficial”, I. rész, 1996. március 26-i 60. szám] és a 2005. szeptember 19-i 843. sz. törvény, illetve a Román szerzői jogi hivatal (ORDA) igazgatási kapacitásának megerősítéséről szóló, 2006. január 26-i 25. sz. kormányrendelet [„Monitorul Oficial”, I. rész, 2006. január 30-i 84. szám]) holográf jelölés feltüntetésének kötelezettségét írja elő a többszörözött példányokon. Ez a jelölés, amelynek mintáját az ORDA hagyta jóvá, egy ezüstszínű, háromdimenziós képet hordozó címkéből, egy alfanumerikus kódból, és a MOSTRA ORDA betűszóból áll. A szóban forgó hivatal kérelemre, és a többszörözött példányoknak a Képhordozók országos nyilvántartásába való bejegyzéséről szóló igazolás kiadását követően szolgáltatja a holográf jelöléseket. Az érdekeltnek az eladási árral arányos díjat, illetve az adminisztratív költségeket fedező díjat kell fizetnie. A jelölést fel nem tüntető többszörözött példányok forgalmazása vagy forgalmazás céljából való raktározása pénzbírsággal büntetendő vétségnek minősül.
A görög és a ciprusi jog hasonló intézkedéseket helyezett kilátásba, azonban nem fogadták el azokat.
(
16
)	A feltüntetendő megjelölések a következők: Ausztria: © VBK („Verwertungsgesellschaft bildender Künstler”)/a szerző neve/a mű címe; Németország: © VG („Verwertungsgesellschaft BILD-KUNST”) Bild-Kunst, Bonn, az engedélyezés éve; Finnország: a szerző neve/© Kuvasto/az engedélyezés éve; Svédország: © a szerző neve/BUS („Bildkonst Upphovsrätt i Sverige”)/az engedélyezés éve; Dánia: © a szerző neve/COPY-DAN Billedkunst/az engedély száma; Franciaország © a szerző neve/a mű közzétételének dátuma; Magyarország: a szerző neve/a mű címe/HUNGART ©; Egyesült Királyság: © a szerző neve/a mű címe/DACS („Design and Artists Copyright Society Limited”)/az engedélyezés dátuma; Hollandia: © a szerző neve/a mű eredeti címe (esetlegesen ennek fordítása)/a megalkotás éve/c/o Beeldrecht Amsterdam/az engedélyezés éve; Luxemburg: az SDRM („Société des droits de reproduction mécaniques”) – SACEM („Société des auteurs, compositeurs et éditeurs musicaux”) emblémája; Spanyolország: a SGAE („La Sociedad General de Autores y Editores”) emblémája. Írország is ismer ilyen előírásokat vagy javaslatokat.
(
17
)	A 98/34 irányelvet módosító 98/48 irányelv a következőképpen határozza meg a műszaki szabály fogalmát: „műszaki leírások […] beleértve a vonatkozó közigazgatási rendelkezéseket is, amelyek betartása az értékesítés […] esetén de jure vagy de facto kötelező […]”. Magát a műszaki leírás fogalmát továbbra is a 98/34 irányelv határozza meg; „egy dokumentumban szereplő részletes leírás[ról van szó], amely egy termék előírt tulajdonságait határozza meg, ilyen például a minőségi színvonal, a teljesítmény, a biztonság vagy a méretek, beleértve a termékre alkalmazandó olyan követelményeket, mint a termék megnevezése, a terminológia, a jelképek, a vizsgálat és a vizsgálati módszerek, a csomagolás, a jelölés vagy címkézés és a előállítási módszerek és eljárások”. Az „ilyen például” kifejezésből arra kell következtetni, hogy a műszaki jellemzők ezen felsorolása egyáltalán nem kimerítő jellegű. Lásd Fronia, J., „Transparenz und Vermeidung von Handelshemmnissen bei Produktspezifikationen im Binnenmark”, Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht, 1996, 4. sz., 102. o. A műszaki szabály fogalmát illetően lásd még Lecrenier, S., „Les articles 30 et suivants CEE et les procédures de contrôle prévues par la directives 83/189/CEE”, Revue du Marché commun, 1985. január, 283. sz., 10. o., Bernhard, A. és Madner, V., „Das Notifikationsverfahren nach der Informationsrichtlinie, Eine Auseinandersetzung im Lichte des »CIA-Urteils« des EuGH”, Journal für Rechtspolitik, 6. sz., 87. o., illetve Weber, D. M., „The notification of Directive 83/189/EEC in the field of direct and indirect taxation”, EC Tax Review, 1998, 276. o.
(
18
)	A C-390/99. sz. Canal Satélite Digital ügyben 2002. január 22-én hozott ítélet (EBHT 2002., I-607. o.) 45. pontja azon spanyol szabályozásra vonatkozóan, amely előírja a televíziónak feltételesen hozzáférhető szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatók számára az ezen célból létrehozott, az általuk használt műszaki eszközök jellemzőit megjelölő, országos nyilvántartásba való bejegyeztetés, illetve ezt követően egy közigazgatási engedély megszerzésének kötelezettségét.
(
19
)	A C-418/93–C-421/93., C-460/93–C-462/93., C-464/93., C-9/94–C-11/94., C-14/94., C-15/94., C-23/94., C-24/94. és C-332/94. sz., Semeraro Casa Uno és társai ügyben 1996. június 20-án hozott ítélet (EBHT 1996., I-2975. o.) 38. pontja.
(
20
)	A fent hivatkozott CIA Security International ügyben hozott ítélet 26. pontja.
(
21
)	Uo., 30. pont, illetve a fent hivatkozott Canal Satélite Digital ügyben hozott ítélet 46. pontja.
(
22
)	A C-289/94. sz., Bizottság kontra Olaszország, ún. „Mollusques”-ügyben 1996. szeptember 17-én hozott ítélet (EBHT 1996., I-4405. o.) 51. pontja.
(
23
)	A C-425/97–C-427/97. sz., Albers és társai ügyben 1999. május 11-én hozott ítélet (EBHT 1999., I-2947. o.) 16–18. pontja.
(
24
)	A fent hivatkozott ítélet 24. pontja (lásd Levis, L., „Bic Benelux SA v. Belgium State – Case C-13/96”, Review of European Community & International Environmental Law, 1997, 334. és 335. o., és Rainer, A., Internationales Steuerrecht, 1997, 287. o.)
(
25
)	A C-443/98. sz. Unilever-ügyben 2000. szeptember 26-án hozott ítélet (EBHT 2000., I-7535. o.) 26. pontja, az olívaolaj eredetének címkézését Olaszországban szabályozó törvény kapcsán.
(
26
)	A C-267/03. sz. Lindberg-ügyben 2005. április 21-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-3247. o.) 80. pontja (lásd Segura Roda, I., „La sentencia »Lindberg«: el TJCE confirma y precisa su jurisprudencia relativa al procedimiento de información en materia de reglamentaciones técnicas, Directivas 83/189/CEE y 98/34/CE”, Unión Europea Aranzadi, 2005, 11. sz., 23. o.).
(
27
)	A C-500/03. sz., Bizottság kontra Portugália ügyben 2005. szeptember 8-án hozott ítélet (az EBHT-ban nem tették közzé) 30. és 31. pontja.
(
28
)	A C-65/05. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2006. október 26-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-10341. o.) 61. pontja.
(
29
)	Az irányelv „a tagállamok törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezései[re vonatkozik], […] amelyek megtiltják valamely termék gyártását, behozatalát, értékesítést vagy használatát […]” (a 98/34 irányelv 9. pontja helyébe lépő 98/48 irányelv 11. pontja).
(
30
)	Sőt az irányelv még a mezőgazdasági termékeket, emberi és állati fogyasztásra szánt termékeket és a gyógyszereket is felöleli (a 98/34 irányelv 1. cikkének 2. pontja).
(
31
)	Ez az irányelv kifejezetten megjelöli az 1. cikkének 2. pontjában a hatálya alá nem tartozó területeket. Különösen a rádiós és a televíziós műsorszórási szolgáltatásokról van szó.
(
32
)	A C-279/94. sz., Bizottság kontra Olaszország, ún. „Azbeszt”-ügyben 1997. szeptember 16-án hozott ítélet (EBHT 1997., I-4743. o.) 40. pontja az azbeszt Olaszországban való használatának beszüntetésére vonatkozó jogszabályokat illetően, és a C-145/97. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 1998. május 7-én hozott ítélet (EBHT 1998., I-2643. o.) 12. pontja, a bútorozott lakások bérletének minőségi és biztonsági szabályaira vonatkozóan.
(
33
)	A Bíróság a CIA Security International ügyben hozott ítéletének 50. pontjában kimondta, hogy „az irányelv célja nem egyszerűen a Bizottság tájékoztatása, hanem […] pontosan az, hogy tágabb körben megszüntesse vagy mérsékelje a kereskedelem korlátait, tájékoztassa a többi tagállamot valamely tagállam által elfogadni kívánt műszaki szabályozásról, a Bizottság és a többi tagállam számára biztosítsa a szükséges időt az észrevételek megtételére és a módosításokra való javaslattételre annak érdekében, hogy mérsékelni lehessen a tervezett intézkedésből eredő, az áruk szabad mozgását érintő korlátokat, és hogy a Bizottságnak elegendő ideje legyen harmonizációs irányelvet javasolni. Egyébként a 83/189 irányelv 8. és 9. cikkének megszövegezése egyértelmű, amennyiben előírja a tagállami szabályozások közösségi ellenőrzési eljárását, és hatálybalépésük időpontjának a Bizottság beleegyezésétől, illetve ellenvetésének hiányától való függővé tételét”.
(
34
)	A C-317/92. sz., Bizottság kontra Németország, ún. „Steril orvosi műszerek” ügyben 1994. június 1-jén hozott ítélet (EBHT 1994., I-2039. o.) 25. pontja a gyógyszerek tekintetében már alkalmazott egyes címkézési kötelezettségeknek az egyszerhasználatos steril orvosi műszerekre való kiterjesztését illetően. Ugyanígy, a fent hivatkozott Lindberg-ügyben hozott ítélet 84. és 85. pontjában a Bíróság kimondta, hogy egy nemzeti szabályozásban egy termék szerkezetéhez kapcsolódó szolgáltatás újbóli meghatározása, különösen amely egyes játékautomaták üzemeltetéséhez kötődik, olyan műszaki szabálynak minősülhet, amelyet közölni kell (lásd a fenti hivatkozást, Bernhard, A. és Madner, V., 94. o.).
(
35
)	Ez az ügy a riasztókészülékek és -rendszerek gyártását és értékesítését érintő azon belga szabályozásra vonatkozott, amely előírta az értékesítést megelőző engedélyeztetést. A CIA vállalkozás riasztórendszereket értékesítő két versenytársa megtámadta ezt a társaságot azon az alapon, hogy az egyik terméke nem tesz eleget a belga jogszabályi előírásoknak. A Bíróság kimondta, hogy az engedélyeztetési kötelezettség műszaki szabálynak minősül, ezért azt közölni kellett volna.
(
36
)	A fent hivatkozott CIA Security International ügyben hozott ítélet 40, 44., 48. és 55. pontja (lásd Picod, F., Revue des affaires européennes, 1996, 183. o.; Simon, D., Europe, 1996. június, Comm. 245. sz., 11. o.; Vorbach, U., Das EuGH-Urteil Security International: Keine Anwendung von nationalen technischen Vorschriften, die nicht zuvor der EU-Kommission notifiziert wurden, Österreichische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht, 1997, 4. sz., 110. o.; Lecrenier, S., „Le contrôle des règles techniques des États et la sauvegarde des droits des particuliers”, Journal des tribunaux, 1997, 1. o.; Fronia, J., Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht, 1996, 383. o.; Berrod, F., Revue du marché unique européen, 1996, 2. sz., 217. o.; Slot, P.J., Common Market Law Review, 1996, 1035. o., Candela Castillo, F., „La confirmation par la Cour du principe de non-opposabilité aux tiers des règles techniques non notifiées dans le cadre de la directive 83/189/CEE”, Revue du Marché Commun, 1997, 51. o.).
(
37
)	A C-159/00. sz. ügyben hozott ítélet (EBHT 2002., I-5031. o.) azon francia szabályozással kapcsolatban, amely előírta a csomagolás hiányosságából adódó selejtes áruk eltávolítása érdekében egy engedéllyel rendelkező vállalkozáshoz való fordulásnak vagy egy saját hulladékgyűjtő rendszer megszervezésének kötelezettségét.
(
38
)	A szóban forgó törvényerejű rendelet „videokazettá[ra], zenei kazett[ra] vagy bármely más, filmművészeti vagy audiovizuális alkotások, illetőleg mozgóképsor hang- vagy videofelvételét tartalmazó adathordozó[ra]” vonatkozik. A kérdést előterjesztő bíróság által előadott, és Schwibbert úr ügyvédje által a Bíróság kérdéseire adott válaszokban pontosított tényállásból úgy tűnik, hogy bizonyos CD-k csakis képmásolatokat tartalmaztak mindenféle mozgóképi vagy zenei kíséret nélkül. Az ilyen CD-k tehát nem tartoznak e törvényerejű rendelet hatálya alá, és így nem vonatkozik rájuk a SIAE betűszó feltüntetésének kötelezettsége.
(
39
)	Csupán megjegyzem az áruk szabad mozgását illetően, hogy a Bíróság hangsúlyozta, hogy az irányelv célja, hogy megelőző ellenőrzés révén védje az áruk szabad mozgását, ami a Közösség egyik alapja. Ez az ellenőrzés azért hasznos, mert az irányelv hatálya alá tartozó műszaki szabályok akadályozhatják a tagállamok közötti kereskedelmet, és ezek az akadályok csak akkor megengedhetők, ha közérdekű célt szolgáló, feltétlenül érvényesítendő követelmények teljesüléhez szükségesek. (a fent hivatkozott CIA Security International ügyben hozott ítélet 40. pontja, és a C-226/97. sz. Lemmens-ügyben 1998. június 16-án hozott ítélet (EBHT 1998., I-3711. o.) 35. pontja.