62024TJ0491_RES
T‑491/24. sz. ügy
Puma SEkontraaz Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala
A Törvényszék ítélete (hatodik tanács), 2025. október 22.
„Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás – CMS Italy ábrás védjegy – Balra ugró nagymacskát ábrázoló korábbi nemzetközi ábrás védjegyek – Viszonylagos kizáró ok – A jóhírnév megsértése – A 207/2009/EK rendelet 8. cikkének (5) bekezdése – A jóhírnév intenzitása – Az EUIPO azon kötelezettsége, hogy kifejezetten a vesztes fél számára legkedvezőbb esetet vegye figyelembe – Gondossági kötelezettség”
Európai uniós védjegy – Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése – Viszonylagos kizáró okok – Azonos vagy hasonló, jóhírnévvel rendelkező korábbi védjegy jogosultja általi felszólalás – A jóhírnévvel rendelkező korábbi védjegy nem hasonló termékekre vagy szolgáltatásokra kiterjesztett oltalma – Feltételek – A védjegy jóhírneve a tagállamban vagy az Unióban – Fogalom – Értékelési szempontok
(207/2009 tanácsi rendelet, 8. cikk, (5) bekezdés)
(lásd: 25., 29., 30. pont)
Európai uniós védjegy – Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése – Viszonylagos kizáró okok – Azonos vagy hasonló, jóhírnévvel rendelkező korábbi védjegy jogosultja általi felszólalás – A jóhírnévvel rendelkező korábbi védjegy nem hasonló termékekre vagy szolgáltatásokra kiterjesztett oltalma – Feltételek – A védjegyek közötti kapcsolat – Értékelési szempontok – A korábbi védjegy jóhírnevének intenzitása
(207/2009 tanácsi rendelet, 8. cikk, (5) bekezdés)
(lásd: 27., 28., 56. pont)
Európai uniós védjegy – Az EUIPO fórumai előtti eljárások – Azonos vagy hasonló, jóhírnévvel rendelkező korábbi védjegy jogosultja általi felszólalás – A korábbi védjegy jóhírneve intenzitásának értékelése – Olyan kifejezések használata, mint „legalább” vagy „legfeljebb” – A vesztes fél számára legkedvezőbb eset figyelembevételére vonatkozó kötelezettség
(207/2009 tanácsi rendelet, 8. cikk, (5) bekezdés)
(lásd: 31–37., 45. pont)
Összefoglalás
Ítéletében a Törvényszék hatályon kívül helyezi az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ötödik fellebbezési tanácsának határozatát, (
1
) és úgy ítéli meg, hogy az EUIPO azon értékelésekben, amelyben olyan kifejezéseket használ, mint a „legalább” vagy „legfeljebb”, és különösen a jóhírnév intenzitására vonatkozó értékelésben, köteles figyelembe venni a vesztes fél számára legkedvezőbb esetet.
2012. december 21‑én a CMS Costruzione macchine speciali SpA a CMS Italy ábrás védjegy nemzetközi lajstromozása iránti kérelme keretében az Európai Uniót jelölte meg. 2013. november 21‑én a felperes Puma SE felszólalást nyújtott be két korábbi nemzetközi ábrás védjegy alapján e lajstromozással (
2
) szemben.
E felszólalást a felszólalási osztály elutasította, és a felperes által ezt követően benyújtott fellebbezést az EUIPO második fellebbezési tanácsa elutasította. A Törvényszék azonban 2019. május 22‑i végzésében hatályon kívül helyezte ez utóbbi határozatot. (
3
) Az ügyet ekképpen visszautalták az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsához, amely szintén elutasította a felperes fellebbezését. E határozatot a Törvényszék szintén hatályon kívül helyezte. (
4
)
Az EUIPO ötödik, ez ügyben eljáró fellebbezési tanácsa újfent elutasította a felperes fellebbezését, többek között úgy találva, hogy bár a felperes által benyújtott bizonyítékok vizsgálata a korábbi védjegyek jóhírnevének „legalább” átlagos fokát mutatja, az ütköző védjegyek közötti kapcsolat fennállása nem nyert bizonyítást. A felperes így e határozat hatályon kívül helyezés iránti keresetet nyújtott be a Törvényszékhez.
A Törvényszék álláspontja
A Törvényszék először is rámutat arra, hogy amikor – mint a jelen ügyben is – az EUIPO a 207/2009 rendelet 8. cikke (5) bekezdésének alkalmazását vizsgálja, nem elegendő azt megállapítania, hogy a korábbi védjegy „legalább átlagos” fokú jóhírnevet élvez, hanem vagy pontosan meg kell határoznia e jóhírnév intenzitásának fokát, amely a kapcsolat átfogó értékelése szempontjából releváns tényező, vagy legalábbis kifejezetten figyelembe kell vennie az előtte folyó eljárásban vesztes fél számára legkedvezőbb esetet. Pontosítja, hogy ebben az összefüggésben a „vesztes fél” fogalma azon felet jelöli, amely jóhírnevének intenzitására vonatkozó érveket az EUIPO elutasítja.
E tekintetben a Törvénszék megjegyzi, hogy az EUIPO nem köteles minden esetben meghatározni a jóhírnév pontos fokát: bizonyos különleges esetekben az EUIPO‑nak lehetősége van arra, hogy a jóhírnév intenzitásának értékeléséhez olyan kifejezéseket használjon, mint „legalább” vagy „legfeljebb”. Az EUIPO‑nak ilyenkor kifejezetten figyelembe kell vennie az előtte vesztes fél számára legkedvezőbb esetet, mielőtt a fortiori érvelhetne az e vesztes fél számára kevésbé kedvező többi esettel kapcsolatban.
Így abban az esetben, ha az EUIPO arra a következtetésre jut, hogy a szóban forgó korábbi védjeggyel nem áll fenn kapcsolat, illetve nem sérült a szóban forgó korábbi védjegy jóhírneve, minősítheti a jóhírnév fokát „legfeljebb” magasnak, figyelembe veheti a maximális, azaz magas fokot, és a fortiori érvelhet a vesztes fél, azaz a felszólaló számára kevésbé kedvező, azaz közepes (vagy csekély) fokú esetekkel kapcsolatban. Ezzel szemben ilyen esetekben az EUIPO nem minősítheti a jóhírnév fokát „legalább” közepesnek anélkül, hogy kifejezetten figyelembe venné a felszólaló számára legkedvezőbb esetet, azaz a jóhírnév magas, sőt igen magas fokát. Ellenben amennyiben az EUIPO arra a következtetésre jut, hogy kapcsolat áll fenn az ütköző védjegyek között, vagy sérül a szóban forgó korábbi védjegy jóhírnevét, jogosult arra, hogy a jóhírnév mértékét „legalább” átlagosnak minősítse, figyelembe vegye a minimális fokot, azaz az átlagos mértéket, és a fortiori érveljen a vesztes fél, azaz ebben az esetben a vitatott védjegy jogosultja számára kevésbé kedvező, azaz magas, vagy igen magas fokú esetekkel kapcsolatban. Ilyen esetekben viszont az EUIPO nem minősítheti a jóhírnév fokát „legfeljebb” magasnak anélkül, hogy kifejezetten figyelembe venné a vitatott védjegy jogosultja számára legkedvezőbb esetet, azaz a jóhírnév közepes (vagy csekély) fokát.
A vesztes fél számára legkedvezőbb eset kifejezett figyelembevételének hiánya ugyanis érvénytelenné teszi a kapcsolat fennállásának átfogó értékelését, amely értékelés során a korábbi védjegy jóhírnevének intenzitása releváns tényező, illetve a jóhírnév sérelme fennállásának értékelését.
Ezt követően a Törvényszék hozzáteszi, hogy általánosabban amikor az EUIPO valamely értékelés keretében úgy dönt, hogy olyan kifejezéseket használ, mint a „legalább” vagy „legfeljebb”, kifejezetten figyelembe kell vennie az előtte vesztes fél számára, vagyis azon fél számára legkedvezőbb esetet, amelynek a szóban forgó értékelésre vonatkozó érveit az EUIPO elutasítja. E kötelezettség az EUIPO számára a gondossági kötelezettség különös kifejeződése, amelynek értelmében a hatáskörrel rendelkező intézmény köteles az adott ügy valamennyi lényeges jogi és ténybeli elemét gondosan és részrehajlás nélkül megvizsgálni.
Végül a Törvényszék megjegyzi, hogy a jelen ügyben az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsa az ütköző védjegyek közötti kapcsolat átfogó értékelése során nem vette kifejezetten figyelembe a vesztes fél, jelen esetben a felperes számára legkedvezőbb esetet, vagyis az „igen magas fokú” jóhírnevet. Ennélfogva megállapítja, hogy az EUIPO tévesen alkalmazta a jogot, és a megtámadott határozatot teljes egészében hatályon kívül helyezi.
(
1
)	Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának 2024. július 4‑i határozata (R 2215/2019‑5. sz. ügy).
(
2
)	A hivatkozott jogalap az európai uniós védjegyről szóló, 2009. február 26‑i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL 2009. L 78., 1. o.; helyesbítés: HL 2017. L 142., 104. o.) 8. cikkének (5) bekezdése.
(
3
)	2019. május 22‑iPuma kontra EUIPO – CMS (CMS Italy) végzés (T‑161/16, EU:T:2019:350).
(
4
)	2022. október 5‑iPuma kontra EUIPO – CMS (CMS Italy) végzés (T‑711/20, EU:T:2022:604).