62024CJ0182_RES
C‑182/24. sz. ügy
RB (Claude Chabrol jogutódja)ésAD (Claude Chabrol NM gondnok által képviselt jogutódja)ésDR (Claude Chabrol jogutódja)ésZB (Claude Chabrol jogutódja)ésVQ (Claude Chabrol jogutódja)ésRZ (Paul Gégauff jogutódja)ésDQ (Paul Gégauff jogutódja)ésFI (Paul Gégauff jogutódja)ésLF (Paul Gégauff jogutódja)
kontra
Société des Auteurs et Compositeurs Dramatiques (SACD)ésRadio Days SARLésBrinter Company LtdésBSésMWésArtedis SAésPanoceanic Films SA
(a Tribunal Judiciaire de Paris [Franciaország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (első tanács), 2025. december 18.
„Előzetes döntéshozatal – Szellemi tulajdon – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2001/29/EK irányelv – 2–4. és 8. cikk – 2004/48/EK irányelv – 1–3. cikk – 2006/115/EK irányelv – 2006/116/EK irányelv – 1., 2. és 9. cikk – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 17. és 47. cikke – Jogorvoslatok – Hatékony jogorvoslathoz való jog – A filmalkotáshoz fűződő szerzői jog egyik társjogosultja által indított bitorlási kereset elfogadhatóságát e jog valamennyi társjogosultjának perbe vonásához kötő nemzeti szabályozás”
Jogszabályok közelítése – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2001/29, 2004/48 és 2006/116 irányelv – Hatékony jogorvoslathoz való jog – Az együttesen létrehozott műre vonatkozó szerzői jog megsértése miatt indított bitorlási kereset elfogadhatóságát e jog valamennyi társjogosultjának perbe vonásához kötő nemzeti szabályozás – Megengedhetőség – Feltételek – Indokolatlanul bonyolult vagy költséges eljárás hiánya – A tényleges érvényesülés elvének és az Alapjogi Charta 47. cikkének tiszteletben tartása
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 17. cikk és 47. cikk; 2001/29 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 8. cikk, 2004/48 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 3. cikk, és 2006/116 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 1. cikk)
(lásd: 52., 54–60., 63–78. pont és a rendelkező rész)
Összefoglalás
A tribunal judiciaire de Paris (párizsi elsőfokú bíróság, Franciaország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme alapján a Bíróság egy olyan nemzeti szabályozásnak az uniós joggal való összeegyeztethetőségéről határoz, amely az együttesen létrehozott műre vonatkozó szerzői jog megsértése miatt indított bitorlási kereset elfogadhatóságát e jog valamennyi társjogosultjának perbe vonásától teszi függővé.
Claude Chabrol tizennégy film rendezője, Paul Gégauff pedig ezek közül ötben működött közre. 1990‑ben e filmek felhasználásának jogait 30 évre átruházták egy forgalmazóra. 2019‑ben Claude Chabrol és Paul Gégauff örökösei, az alapeljárás felperesei pert indítottak az érintett forgalmazó és más társaságok ellen, a többek között szerződésszegés és a szóban forgó filmekre vonatkozó szerzői jogok megsértése miatt elszenvedett kár megtérítése iránt.
A szóban forgó nemzeti szabályozás alapján az alapeljárás alperesei elfogadhatatlansági kifogást emeltek, arra hivatkozva, hogy a filmek 19 társszerzőjét nem vonták perbe. A felperesek azonban nem tudták felkutatni és azonosítani valamennyi társszerzőt és azok jogutódjait az érintett filmek száma, elkészülésük ideje, az érdekelt felek sokfélesége és néhány társszerző halála miatt.
A kérdést előterjesztő bíróság ebben az összefüggésben lényegében arra keresi a választ, hogy a szóban forgó nemzeti szabályozás összeegyeztethető‑e az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) 17. és 47. cikkével összefüggésben értelmezett 2001/29 irányelv (
1
) 8. cikkével, 2004/48 irányelv (
2
) 3. cikkével és 2006/116 irányelv (
3
) 1. cikkével.
A Bíróság álláspontja
Elsősorban a Bíróság megállapítja, hogy a 2001/29 irányelv 8. cikke, a 2004/48 irányelv 3. cikke és a 2006/116 irányelv 1. cikke arra kötelezi a tagállamokat, hogy rendelkezzenek az ezen irányelvekben foglalt szellemitulajdon‑jogok hatékony védelmének biztosításához szükséges eljárásokról, megtiltva többek között az indokolatlanul bonyolult és költséges eljárásokat. Viszont e cikkek egyikének szövege sem határozza meg e védelem részletes szabályait a szerzői jogon fennálló közös jogosultság esetén. Ami azt a szövegkörnyezetet illeti, amelybe ezen rendelkezések illeszkednek, a Bíróság megállapítja, hogy e három irányelv többi cikke sem határozza meg az érintett jogorvoslati lehetőségek gyakorlásának részletes szabályait a szerzői jogon fennálló közös jogosultság esetén. A célkitűzéseket illetően, ezen irányelvek preambulumából kitűnik, hogy ez irányelvek célja többek között a szellemitulajdon‑jogok, köztük a szerzői jogok magas szintű védelmének biztosítása. Ami különösen a 2004/48 irányelvet illeti, ezen rendelkezések nem a szellemitulajdon‑jogok valamennyi vonatkozásának, csupán azoknak a szabályozására irányulnak, amelyek egyrészről e jogok tiszteletben tartásával, másrészről azok megsértésével kapcsolatosak, az arra szolgáló hatékony jogorvoslati eljárások előírásával, hogy valamennyi fennálló szellemitulajdon-jogi jogsértés megszűnjön vagy orvoslásra kerüljön. Következésképpen, az eljárási autonómia elve alapján a tagállamoknak kell meghatározniuk az érintett jogorvoslati lehetőségek eljárási szabályait, ideértve a szellemitulajdon‑jogon fennálló közös jogosultság esetét is, azon kötelezettség sérelme nélkül, amely szerint olyan jogorvoslati lehetőségeket kell előírniuk, amelyek nem lehetnek indokolatlanul bonyolultak vagy költségesek.
Másodsorban, a Bíróság azt vizsgálja, hogy a szóban forgó eljárás nem tekinthető‑e indokolatlanul bonyolultnak vagy költségesnek, és nem sérti‑e az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvét, valamint a Charta 17. és 47. cikkéből eredő követelményeket. E tekintetben megjegyzi, hogy a nemzeti szabályozásnak a Cour de cassation (semmítőszék, Franciaország) általi értelmezése a valamely társszerző által benyújtott kereset elfogadhatatlanságát eredményezi az összes többi társszerző, vagy adott esetben azok jogutódai perbe vonásának hiányában, még akkor is, ha az ilyen perbe vonás a felperes akaratától független körülmények miatt nagyon nehéznek, sőt lehetetlennek bizonyul.
Először is a Bíróság megállapítja, hogy a valamennyi társszerző, illetve jogutódjaik perbe vonására vonatkozó követelmény lehetetlenné teszi követeléseik bíróság általi vizsgálatát, tekintettel az érintett szerzői jogok társjogosultjai valamennyi jogutódjának azonosításával, és következésképpen azok perbe vonásával együtt járó nehézségekre. A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy a jelen ügyben e követelmény nem teszi‑e az érintett eljárást indokolatlanul bonyolulttá és költségessé.
Másodszor, az ügy irataiból nem lehet vélelmezni az egyenértékűség elvének megsértését. Mindazonáltal a tényleges érvényesülés elvét illetően a Bíróság megállapítja, hogy amikor valamely együttesen létrehozott mű társszerzőinek azonosítása és felkutatása komoly és tartós nehézségekbe ütközik, az e műnek a jogaikat érvényesíteni kívánó társszerzői által benyújtott kereset elfogadhatóságának az említett mű valamennyi társszerzőjének perbe vonásához kötése rendkívül megnehezítheti az uniós jog által a társszerzők számára biztosított jogok gyakorlását.
Harmadszor, ami a Charta 17. cikkében biztosított tulajdonhoz való jogot illeti, a Bíróság megállapítja, hogy ha ugyanazon műre vonatkozóan több személy együttesen rendelkezik szellemi tulajdonnal, például szerzői joggal, akkor valamennyit úgy kell tekinteni, mint akik az uniós jog alapján megszerezték az említett szellemitulajdon-jog gyakorlásának jogát, és akik ugyanolyan védelemben részesülnek. Valamely filmalkotás szerzőjeként való elismerés – ahogyan az a jelen ügyben fennáll – a tulajdonhoz való jog gyakorlásának elégséges feltétele.
A hatékony jogorvoslathoz való jogot illetően a Bíróság emlékeztet arra, hogy e jog lényeges tartalma, amelyet a Charta 47. cikke rögzít, magában foglalja az uniós jog által biztosított jogok tiszteletben tartásának biztosítására, és ennek érdekében az előtte folyamatban lévő ügy szempontjából releváns valamennyi ténybeli és jogi körülmény vizsgálatára hatáskörrel rendelkező bírósághoz fordulás lehetőségét. Kétségtelen, hogy az olyan korlátozás, mint amely a nemzeti szabályozásból következik, a távollévő társjogosultak jogait védi, lehetővé téve számukra, hogy elegendő információval rendelkezzenek ahhoz, hogy részt vegyenek az eljárásban, vagy ne vegyenek részt abban, ami hozzájárul többek között e társjogosultak tulajdonhoz való joga tiszteletben tartásának biztosításához, valamint a három irányelv által követett célnak az esetükben való eléréséhez. Úgy tűnik azonban, hogy e szabályozás azzal a hatással jár, hogy az alapeljárás felperesei által a szerzői jog valamennyi társjogosultjának perbe vonása érdekében tett erőfeszítése és gondossága ellenére lehetetlenné teszi követeléseik bíróság általi vizsgálatát. Ilyen esetben úgy tűnik, hogy azon kötelezettség, amely szerint az érintett kereset elfogadhatatlanságának terhe mellett valamennyi társjogosultat perbe kell vonni, megakadályozza e felpereseket abban, hogy saját jogaikat gyakorolják. Márpedig a társjogosultaknak a szerzői jogaik védelméhez való jogát nem lehet olyan eljárási követelményeknek alávetni, amelyek teljesítése lehetetlen vagy rendkívül nehéz, ami a gyakorlatban e jog semlegesítését jelentené, és így sértené a Charta 47. cikkében biztosított alapvető jogot.
A kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat függvényében tehát a felperesekkel szemben előírt eljárási követelmények értelmezése és alkalmazása indokolatlanul bonyolulttá és költségessé teheti az eljárást, valamint sértheti mind a tényleges érvényesülés elvét, mind pedig a Charta 47. cikkét. Ha a kérdést előterjesztő bíróság azt állapítaná meg, hogy nem képzelhető el nemzeti jogának olyan értelmezése, amely az uniós joggal összhangban állna, hatáskörén belül biztosítania kell a jogalanyokat e 47. cikk alapján megillető jogvédelmet, és biztosítania kell annak teljes érvényesülését, szükség esetén mellőzve az érintett nemzeti rendelkezések alkalmazását.
Következésképpen a Bíróság kimondja, hogy a 2001/29 irányelv 8. cikkével, a 2004/48 irányelv 3. cikkével és a 2006/116 irányelv 1. cikkével nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az együttesen létrehozott műre vonatkozó szerzői jog megsértése miatt indított bitorlási kereset elfogadhatóságát e jog valamennyi társjogosultjának perbe vonásától teszi függővé, feltéve, hogy e szabályozás értelmezése és alkalmazása nem teszi indokolatlanul bonyolulttá vagy költségessé ezen eljárást, mivel az utóbbi nem teheti lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé a keresetnek kizárólag egy társszerző vagy a társszerzők egy része által történő megindítását. A nemzeti bíróságnak minden esetben biztosítania kell a Charta 47. cikkében foglalt hatékony bírói jogvédelemhez való jog tiszteletben tartását.
(
1
)	Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.; helyesbítések: HL 2008. L 314., 16. o.; HL 2014. L 10., 32. o.).
(
2
)	A szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29‑i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 157., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 2. kötet, 32. o.).
(
3
)	A szerzői jog és egyes szomszédos jogok védelmi idejéről szóló, 2006. december 12‑i 2006/116/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2006. L 372., 12. o.).