62022CJ0268
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (седми състав)
22 юни 2023 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Търговска политика — Защита срещу дъмпинг — Внос на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия — Валидност на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1194/2013 — Допустимост — Неподаване на жалба за отмяна от страна на жалбоподателя в главното производство — Вносител — Определяне на дъмпинг — Фактори, които трябва да се вземат предвид“
По дело C‑268/22
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Нидерландскоезичен първоинстанционен съд Брюксел, Белгия) с акт от 14 март 2022 г., постъпил в Съда на 13 април 2022 г., в рамките на производство по дело
Vitol SA
срещу
Belgische Staat,
СЪДЪТ (седми състав),
състоящ се от: M. L. Arastey Sahún, председател на състава, F. Biltgen и N. Wahl (докладчик), съдии,
генерален адвокат: T. Ćapeta,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за Vitol SA, от P. De Baere и J. Van den Bon, advocaten,
–
за белгийското правителство, от S. Baeyens, J.‑C. Halleux и C. Pochet, в качеството на представители,
–
за гръцкото правителство, от V. Baroutas и M. Tassopoulou, в качеството на представители,
–
за Съвета на Европейския съюз, от B. Driessen и P. Mahnič, в качеството на представители, подпомагани от N. Tuominen, avocată,
–
за Европейската комисия, от P.‑J. Loewenthal, G. Luengo и J. Zieliński, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до валидността на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1194/2013 на Съвета от 19 ноември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия (ОВ L 315, 2013 г., стр. 2, наричан по-нататък „спорният регламент“), изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1578 на Комисията от 18 септември 2017 г. (ОВ L 239, 2017 г., стр. 9).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между Vitol SA и Belgische Staat (белгийската държава) по повод на възстановяването на това дружество на антидъмпингови мита, платени за вноса на биодизел с произход от Аржентина.
Правна уредба
Основният регламент
3
Към датата, на която е приет спорният регламент, налагането на антидъмпингови мерки от Европейския съюз е уредено в Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на [Европейския съюз] (OB L 343, 2009 г., стр. 51, наричан по-нататък „основният регламент“).
4
Член 1 от основния регламент гласи:
„1.   Антидъмпингово мито може да се прилага за всеки дъмпингов продукт, чието допускане за свободно обращение в [Съюза] причинява вреда.
2.   Един продукт трябва да се счита за дъмпингов, ако експортната му цена за [Съюза] е по-ниска от ср[а]внимата с нея цена за сходен продукт при обичайни търговски условия в страната на износа.
3.   Страната на износа обикновено е страната на произход. Страна на износа обаче може да бъде и междинна страна, освен ако например продуктите само биват пренасяни през територията на тази страна или разглежданите продукти не се произвеждат в тази страна, или ако няма сравнима цена за тях в тази страна.
4.   По смисъла на настоящия регламент „сходен продукт“ означава продукт, който е идентичен, т.е. еднакъв във всяко отношение с продукта — предмет на разглеждане, или при липсата на такъв продукт — друг продукт, който макар и да не е еднакъв във всяко отношение, притежава характеристики, максимално доближаващи се до тези на разглеждания продукт“.
5
Член 2 от този регламент се отнася до определянето на дъмпинг. Параграфи 3 и 5 от него, които се отнасят до нормалната стойност, предвиждат:
„3.   Когато няма продажби или има нисък обем на продажби на сходен продукт при обичайни търговски условия или когато поради специфичната пазарна ситуация такива продажби не позволяват да се направи точно сравнение, нормалната стойност на сходен продукт се определя на основата на разходите за производство в страната на произхода, увеличена с обосновани по размер разходи за реализация, общи и административни разходи и реализиране на печалба, или на основата на експортните цени, при обичайни търговски условия, при износ за съпоставима трета страна, при условие че тези цени са представителни.
Може да се смята, че съществува специфична пазарна ситуация за въпросния продукт по смисъла на първата алинея, inter alia, когато цените са изкуствено занижени, когато има значителна бартерна търговия или когато съществуват нетърговски споразумения за преработка.
[…]
5.   Разходите се определят обикновено въз основа на счетоводните книги, водени от разследваното лице, при условие че тези книги са водени в съответствие с общоприетите счетоводни стандарти на съответната страна и е видно, че те отразяват достоверно разходите, свързани с производството и реализацията на разглеждания продукт.
Ако разходите, свързани с производството и продажбата на продукта, обект на разследването, не са добре отразени в документите на съответното лице, те се коригират или установяват на базата на разходите на други производители или износители в същата страна или, когато такава информация не е на разположение или не може да се използва, на всяка друга приемлива основа, включително информация от други представителни пазари.
Вземат се предвид всички предоставени доказателства за подходящо разпределение на разходите, при условие че [се докаже], че т[ова разпределение е било използвано постоянно в миналото]. При липса на друг по-подходящ метод с предимство се прилага разпределението на разходите на основата на оборота. Разходите се коригират по съответния начин с извънредните разходи, направени във връзка с бъдещо и/или текущо производство, освен ако тези разходи не са включени вече в разпределението на разходите по настоящата алинея.
Когато за част от периода, необходим за възстановяването им, разходите са повлияни от използването на нови производствени мощности, изискващи значителни допълнителни инвестиции или от нисък коефициент на използваемост на мощности, в резултат на операции по въвеждането, извършени изцяло или отчасти през разследвания период, средните разходи за етапа на въвеждане се определят съгласно гореспоменатите правила за разпределяне на разходите към края на етапа на въвеждане и се включват на този етап, за съответния период, в среднопретеглените разходи, посочени в параграф 4, втора алинея. Продължителността на етапа на въвеждане се определя в зависимост от обстоятелствата, характерни за разглеждания производител или износител, но не може да превишава необходимия начален етап от срока за покриване на разходите. Коригирането на разходите за разследвания период отчита информация, отнасяща се до етапа на въвеждане, продължаващ и след разследвания период, ако тази информация бъде предоставена преди провеждането на проверки на място и в рамките на три месеца от откриване на разследването“.
6
Член 3 („Установяване на вреда“), параграфи 4, 6 и 7 от основния регламент гласи:
„4.   Когато дъмпинговият внос на определен продукт от повече от една страна е едновременно предмет на антидъмпингово разследване, въздействието на такъв внос се оценява кумулативно, само ако се установи, че:
a)
дъмпинговият марж, определен спрямо вноса от всяка страна, е по-висок от маржa de minimis, както е определен в член 9, параграф 3 и обемът на този внос от всяка страна не е несъществен; и
б)
кумулативната оценка на въздействието на вноса е допустима от гледна точка на условията за конкуренция между внесените продукти и тези между внесените продукти и сходния продукт на [Съюза].
[…]
6.   От всички представени във връзка с параграф 2 релевантни доказателства трябва да става ясно, че дъмпинговият внос причинява вреда по смисъла на настоящия регламент. По-конкретно, това изисква демонстриране, че обемът и/или ценовите равнища, идентифицирани съгласно параграф 3 са довели до въздействие върху промишлеността на [Съюза], както е предвидено в параграф 5, както и че това въздействие е в степен, която позволява то да бъде определено като съществено.
7.   Изследват се и всички известни фактори, различни от дъмпинговия внос, които в същото време причиняват вреда на промишлеността на [Съюза], за да се гарантира, че вредата, причинена от тях, не се приписва на дъмпинговия внос по параграф 6. Фактори, които може да се изследват в тази връзка, са обемът и цените на вносни продукти, които не се продават на дъмпингови цени, свиване на търсенето или промени в потреблението, ограничителни търговски практики на производители от трети страни и такива от [Съюза] и конкуренция между същите тези производители, развитие на технологиите, експортният потенциал и производителността на промишлеността на [Съюза]“.
Временният регламент
7
На 27 май 2013 г. Европейската комисия приема Регламент (ЕС) № 490/2013 за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия (ОВ L 141, 2013 г. стр. 6, наричан по-нататък „временният регламент“). В този регламент тя установява по-специално че вносът на биодизел с произход от Аржентина е дъмпингов, което нанася вреда на промишлеността на Съюза, и приема, че облагането на вноса с антидъмпингово мито е в интерес на Съюза.
8
Член 1, параграф 1 от този регламент гласи:
„С настоящото се налага временно антидъмпингово мито върху вноса на моноалкилни естери на мастни киселини и/или парафинови газьоли, получени посредством синтез и/или хидрообработка, от неизкопаем източник, в чист вид или включени в смес, понастоящем класирани в кодове […] и с произход от Аржентина и Индонезия“.
Спорният регламент
9
На 19 ноември 2013 г. със спорния регламент Съветът на Европейския съюз налага окончателно антидъмпингово мито върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия.
10
На първо място, по отношение на нормалната стойност на сходния продукт, що се отнася до Аржентина, Съветът потвърждава изводите от временния регламент, според които тя следва да се изчисли в съответствие с член 2, параграф 3 от основния регламент, тъй като аржентинският пазар на биодизела е силно регулиран от държавата (съображение 28 от спорния регламент).
11
Що се отнася до производствените разходи, Съветът приема предложението на Комисията да преразгледа изводите във временния регламент и съгласно член 2, параграф 5 от основния регламент да не вземе предвид разходите за основните суровини, посочени в счетоводните книги на проверяваните аржентински производители износители. Според Съвета тези данни не отразяват достоверно разходите, свързани с производството на биодизела в Аржентина, тъй като системата за диференцирани експортни такси води до изкривяване на цените на основните суровини на вътрешния пазар на Аржентина. Затова той ги заменя с осреднените референтни цени на соевите зърна, публикувани от аржентинското министерство на земеделието, за износ от Аржентина на база FOB (франко борд) през разглеждания период (съображения 35—40 от спорния регламент).
12
На второ място, като потвърждава по-голямата част от съображенията във временния регламент, Съветът констатира, че промишлеността на Съюза е претърпяла съществена вреда по смисъла на член 3, параграф 6 от основния регламент (съображения 105—142 от спорния регламент) и че тази вреда е причинена от дъмпинговия внос на биодизел с произход от Аржентина (съображения 144—157 от спорния регламент). В този контекст той констатира, че други фактори, сред които по-специално вносът, осъществен от промишлеността на Съюза (съображения 151—160 от спорния регламент), ниското натоварване на мощността на промишлеността на Съюза (съображения 161—171 от спорния регламент) и системата на двойното отчитане на биодизел, получен от отпадъчни масла, която съществува в някои държави членки (съображения 173—179 от спорния регламент), не са могли да прекъснат тази причинно-следствена връзка между посочената вреда и дъмпинговия внос на биодизел с произход от Аржентина.
13
На трето място, Съветът потвърждава, че приемането на разглежданите антидъмпингови мерки остава в интерес на Съюза (съображения 190—201 от спорния регламент).
14
С оглед на констатираните дъмпингови маржове и размера на вредата, причинена на промишлеността на Съюза, Съветът решава по-специално че сумите, обезпечени чрез временните антидъмпингови мита, наложени с временния регламент, трябва да се съберат окончателно (съображения 228 и член 2 от спорния регламент) и че трябва да се наложи окончателно антидъмпингово мито върху вноса на биодизел с произход от Аржентина (член 1, параграф 1 от спорния регламент).
15
С решения от 15 септември 2016 г., PT Musim Mas/Съвет (T‑80/14, EU:T:2016:504), Unitec Bio/Съвет (T‑111/14, EU:T:2016:505), Molinos Río de la Plata и др./Съвет (T‑112/14—T‑116/14 и T‑119/14, EU:T:2016:509), Cargill/Съвет (T‑117/14, EU:T:2016:503), LDC Argentina/Съвет (T‑118/14, EU:T:2016:502), PT Ciliandra Perkasa/Съвет (T‑120/14, EU:T:2016:501), и PT Pelita Agung Agrindustri/Съвет (T‑121/14, непубликувано, EU:T:2016:500) (наричани по-нататък заедно „решенията от 15 септември 2016 г.“), Общият съд отменя членове 1 и 2 от спорния регламент, доколкото се отнасят до жалбоподателите по тези дела.
16
Общият съд приема по същество, че институциите на Съюза не са доказали в достатъчна степен от правна гледна точка, че е налице чувствително изкривяване на цените на основните суровини, използвани за производството на биодизел в Аржентина и Индонезия, което изкривяване се дължи на система за диференцирани експортни такси, съгласно която за суровините и биодизела се прилагат различни ставки за експортните такси. Общият съд преценява, че институциите на Съюза не е трябвало да приемат цените на суровините за недостоверно отразени в счетоводните книги на аржентинските и индонезийските производители износители и следователно е трябвало да вземат предвид тези счетоводни книги при изчисляването на нормална стойност на биодизела, произведен в Аржентина и Индонезия.
Регламент (ЕС) 2015/476
17
Съгласно член 1 от Регламент (ЕС) 2015/476 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2015 година относно мерките, които Съюзът може да вземе след доклад, приет от Органа за уреждане на спорове на СТО, относно антидъмпингови и антисубсидийни въпроси (OB L 83, 2015 г., стр. 6):
„1.   Когато [Органът за уреждане на спорове (ОУС)] приеме доклад относно мерки на Съюза, взети съгласно [основния регламент] […] („оспорвани мерки“), Комисията може да вземе една или няколко от следните мерки, които сметне за подходящи, в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 4, параграф 3:
a)
да отмени или измени оспорваната мярка; или
б)
да приеме други специални мерки за изпълнение, счетени за подходящи при съответните условия, така че Съюзът да спази препоръките и решенията в доклада.
[…]
3.   Доколкото е подходящо извършването на преглед преди или по време на вземането на някоя мярка по параграф 1, такъв преглед започва по инициатива на Комисията. Комисията предоставя информация на държавите членки, след като е решила да започне преглед“.
18
Член 3 от този регламент предвижда:
„Мерките, приети съгласно настоящия регламент, имат действие от датата на влизането им в сила и не представляват основание за възстановяване на мита, събрани преди тази дата, освен ако не е предвидено друго“.
Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1578
19
На 18 септември 2017 г. Комисията приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1578 за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1194/2013 за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия (ОВ L 239, 2017 г., стр. 9).
20
Регламент за изпълнение 2017/1578 е следствие по-специално от доклада на експертната група, приет на 26 октомври 2016 г. от ОУС на Световната търговска организация (СТО) по спора ЕС — Биодизел (Аржентина), в който се прави изводът, че Съюзът е действал по начин, несъвместим с правото на СТО, когато е наложил антидъмпингови мита върху биодизела с произход от Аржентина. Както е видно от съображение 12 от посочения регламент, той „има за цел да коригира някои аспекти на [спорния регламент], които са несъвместими с правилата на СТО, и да ги приведе в съответствие с [доклада на експертната група и доклада на Апелативния орган]“.
21
Съображения 130, 134 и 135 от посочения регламент за изпълнение гласят:
„(130)
Комисията припомни, че настоящият преглед бе започнат въз основа на регламента относно правомощията във връзка със СТО за целите на изпълнението на констатациите и препоръките на експертната група и Апелативния орган в спора Европейски съюз — антидъмпингови мерки по отношение на биодизела с произход от Аржентина (WT/DS473/15). Ето защо прегледът е ограничен до въпросите, отнесени пред СТО, и евентуалните последващи и/или технически промени, произтичащи от тях. Поради това нито едно от твърденията на Wilmar [индонезийски производител износител] не е допустимо. Освен това Комисията припомня, че подобно твърдение, касаещо маржа на печалбата, беше формулирано от Wilmar още при първоначалното разследване и още тогава беше отхвърлено (вж. съображения 43—46 от [спорния регламент]). След оповестяването оказалият съдействие производител износител от Аржентина COFCO Argentina S.A. (известен преди като Noble Argentina S.A.) подаде искане дружеството да бъде третирано като „новоизносител“ и да бъде включено в списъка на дружествата с индивидуални митнически ставки като „други оказали съдействие дружества“.
[…]
(134)
На основание [прегледа, започнат съгласно член 1, параграф 3 от Регламент 2015/476,] Комисията заключи, че вредоносният дъмпинг, определен в първоначалното разследване, се потвърждава.
(135)
Поради това антидъмпинговите мерки, приложими за вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия, наложени [със спорния регламент], следва да се запазят, като преразгледаният дъмпингов марж за Аржентина е преизчислен, както е посочено по-горе“.
Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1570
22
Съгласно съображения 89—94 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1570 на Комисията от 18 октомври 2018 година за прекратяване на процедурата във връзка с вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1194/2013 (OB L 262, 2018 г., стр. 40):
„(89)
Комисията стига до заключението, че не е възможно да се установи действителна и съществена причинно-следствена връзка между дъмпинговия внос от Аржентина и съществената вреда, понесена от промишлеността на Съюза, като се има предвид значението на другите известни фактори, допринасящи за тази вреда.
(90)
Едно дружество — COFCO Argentina […], се отзова след публикуването на Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1578, твърдейки, че изпълнява всичките три критерия за нови производители износители по член 3 от [спорния регламент] и представи доказателства в подкрепа на това си твърдение. Комисията анализира искането и доказателствата. В светлината на резултатите от възобновеното разследване обаче искането стана безпредметно.
[…]
(91)
Разследването следва да бъде прекратено, i) тъй като дъмпинговите маржове от Индонезия са de minimis и ii) поради факта, че не може да бъде установено наличието на действителна и съществена причинно-следствена връзка между дъмпинговия внос от Аржентина и съществената вреда, понесена от промишлеността на Съюза, както се изисква съгласно член 3, параграф 7 от [Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (OB L 176, 2016 г., стр. 21)]. Това означава, че следва да бъдат отменени съществуващите мерки, които все още са в сила по отношение на онези производители износители от Аржентина и Индонезия, които не са успели да оспорят успешно пред Общия съд антидъмпинговите мерки. За целите на постигане на яснота и правна сигурност [спорният регламент] следва да бъде отменен.
(92)
Окончателните антидъмпингови мита, платени по силата на [спорния регламент] върху вноса на биодизел от Аржентина и Индонезия, и временните мита, събрани окончателно в съответствие с член 2 от същия регламент, следва да се възстановят или опростят, доколкото са свързани с вноса на биодизел, продаден за износ в Съюза от следните дружества, които успешно са оспорили посочения регламент в съда, а именно аржентинските производители износители Unitec Bio SA, Molinos Rio de la Plata SA, Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFI y A, Vicentin SAIC, Aceitera General Deheza SA, Bunge Argentina SA, Cargill SACI, Louis Dreyfus Commodities S.A. (LDC Argentina SA) и индонезийските производители износители PT Pelita Agung Agrindustri, PT Ciliandra Perkasa, PT Wilmar Bioenergi Indonesia, PT Wilmar Nabati Indonesia, PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas). Искането за възстановяване или опрощаване се отправя към националните митнически органи съгласно приложимото митническо законодателство.
(93)
След оповестяването PT Cermerlang Energi Perkasa заяви, че възстановяването или опрощаването на антидъмпинговите мита следва да бъде достъпно за всички дружества, на които са били наложени такива мита, а не само за онези от тях, които са успели да оспорят успешно [спорния регламент] пред [с]ъда. Дружеството твърди също така, че следва да бъде отменен не само [спорният регламент], но и регламентът за изменение — Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1578.
(94)
На първо място, Комисията припомни, че Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1578 само изменя [спорния регламент]. Тъй като [последният] се отменя, регламентът за изменение става нищожен и не поражда никакво правно действие. Поради това не е нужно този регламент да бъде също изрично отменян. На второ място, [отмяната] на [спорния регламент] от страна на Общия съд се прилага само за онези дружества, които са оспорили регламента пред [Общия съд]. Съответно антидъмпинговите мита, които са били наложени върху други дружества, са били законно събрани съгласно правото на Съюза. […]“.
23
Член 1 от Регламент 2018/1570 гласи, че „[с] настоящото се прекратява антидъмпинговата процедура във връзка с вноса на моноалкилни естери на мастни киселини и/или парафинови газьоли, получени посредством синтез и/или хидрообработка, от неизкопаем източник, в чист вид или включени в смес, с произход от Аржентина и Индонезия, понастоящем класирани в кодове […] („биодизел“)“.
24
Член 3 от този регламент предвижда, че „[спорният регламент] се отменя“.
Спорът в главното производство и преюдициалният въпрос
25
Жалбоподателят в главното производство, Vitol, е учредено по швейцарското право дружество, което е независим вносител на биодизел. То не е споменато нито в спорния регламент, нито в Регламент за изпълнение 2017/1578. Дружеството COFCO Argentina обаче — аржентинският доставчик на биодизел на жалбоподателя в главното производство — е споменато в съображение 130 от последния регламент и е включено в списъка на дружествата с индивидуални митнически ставки като „други оказали съдействие дружества“.
26
На 6 март 2018 г. учреденото по белгийското право дружество BVBA Vandevyver подава от името на жалбоподателя в главното производство две декларации за внос на биодизел с произход от Аржентина, само една от които е предмет на спора в главното производство. Във връзка с посочената декларация и въз основа на спорния регламент, изменен с Регламент за изпълнение 2017/1578, жалбоподателят в главното производство плаща антидъмпингови мита в размер на 1272023,58 евро.
27
На 3 април 2018 г. жалбоподателят в главното производство иска от компетентните национални органи възстановяване на платените от него антидъмпингови мита. С решение от 22 юни 2018 г. искането за възстановяване е отхвърлено. На 20 септември 2018 г. жалбоподателят в главното производство оспорва това решение по административен ред, като исканията му са отхвърлени с решение от 21 май 2019 г. Жалбата му, подадена до Аdviseur-generaal (генерален съветник, Белгия) срещу последното решение, също е отхвърлена на 25 август 2020 г.
28
На 13 ноември 2020 г. жалбоподателят в главното производство подава жалба пред запитващата юрисдикция. В това отношение той иска от нея да постави на Съда преюдициален въпрос относно съвместимостта на спорния регламент, изменен с Регламент за изпълнение 2017/1578, с приложимия тогава основен регламент.
29
На първо място, според запитващата юрисдикция само ако се установи, че пряко производство по член 263, четвърта алинея ДФЕС би било допустимо без никакво съмнение, съответното лице ще бъде възпрепятствано да изтъкне невалидността на акта пред компетентната национална юрисдикция. Въпреки че Съдът по принцип извършва тази проверка при произнасянето по преюдициалното запитване, няма пречка запитващата юрисдикция също да осъществи известен контрол с оглед на необходимостта от отправяне на преюдициално запитване. Въз основа на доказателствата, с които разполага, запитващата юрисдикция счита, че не може да се установи — без никакво съмнение — право на жалбоподателя в главното производство да подаде жалба за отмяна на спорния регламент на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС.
30
На второ място, запитващата юрисдикция счита, че въпросът дали все още може да се оспори валидността на спорния регламент, изменен с Регламент за изпълнение 2017/1578, и въпросът дали евентуално може да възникне проблем във връзка с валидността, са релевантни за произнасянето в главното производство. Тя посочва, че в случая от доводите на жалбоподателя в главното производство изглежда възможно предвидените в спорния регламент антидъмпингови мита евентуално да противоречат на основния регламент. В това отношение тя препраща към решенията от 15 септември 2016 г. и отбелязва, че нито Регламент за изпълнение 2017/1578, с който се намаляват антидъмпинговите мита, нито Регламент за изпълнение 2018/1570, който отменя спорния регламент занапред, поставят въпроса за евентуалната несъвместимост на последния регламент с основния регламент.
31
При това положение Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Нидерландскоезичен първоинстанционен съд Брюксел, Белгия) решава да спре производството по делото и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Нарушава ли [спорният регламент], изменен с Регламент за изпълнение 2017/1578, [основния] регламент […], наред с другото, защото:
–
не е доказано, че са изпълнени условията, позволяващи при изчисляването на нормалната стойност на сходния продукт да не се вземат предвид разходите, свързани с производството и продажбата на въпросния продукт, както са отразени в счетоводните книги на проверяваните аржентински производители износители, съгласно правилото, установено в член 2, параграф 5 от основния регламент,
–
последиците от вноса неправилно са оценени кумулативно в съответствие с член 3, параграф 4 от основния регламент и следователно не е било достатъчно доказано, че е налице дъмпингов внос, причиняващ вреда по смисъла на член 3, параграфи 6 и 7 от основния регламент,
–
и поради това не е имало дъмпинг и не е могло да бъде наложено антидъмпингово мито съгласно член 1 от основния регламент?“.
По допустимостта на преюдициалното запитване
32
Допустимостта на разглежданото преюдициално запитване, което има за предмет преценката на валидността на спорния регламент, е поставена под въпрос по две причини. От една страна, с оглед на становищата на белгийското и гръцкото правителство, както и на Съвета се поставя въпросът дали жалбоподателят в главното производство може да оспори посочения регламент, въпреки че не е подал жалба за неговата отмяна. От друга страна, предвид конкретно изложените от Комисията доводи, следва да се разгледа въпросът дали запитващата юрисдикция е изложила в достатъчна степен причините, поради които валидността на спорния регламент е от значение за конкретния случай.
По процесуалната легитимация да се иска отмяна на спорния регламент на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС
33
В писмените си становища, представени пред Съда, белгийското и гръцкото правителство, както и Съветът изразяват съмнения относно допустимостта на настоящото преюдициално запитване с оглед на съдебната практика, установена по-специално с решения от 9 март 1994 г., TWD Textilwerke Deggendorf (C‑188/92, EU:C:1994:90), и от 15 февруари 2001 г., Nachi Europe (C‑239/99, EU:C:2001:101), тъй като според тях жалбоподателят в главното производство без съмнение е можел да подаде пред съда на Съюза жалба за отмяна на спорния регламент на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС.
34
В това отношение съгласно съдебната практика, за да може в рамките на иск или жалба пред национална юрисдикция даден правен субект да изтъкне невалидността на разпоредби, съдържащи се в акт на Съюза, който е основанието за приемането на национално решение по отношение на този правен субект, е необходимо или последният да е подал и жалба за отмяна на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС срещу този акт на Съюза в определения за това срок, или да не е подал такава жалба, тъй като без съмнение не е имал правото да го направи (решение от 25 юли 2018 г., Georgsmarienhütte и др., C‑135/16, EU:C:2018:582, т. 17 и цитираната съдебна практика, и от 21 декември 2021 г., Vítkovice Steel, C‑524/20, EU:C:2021:1048, т. 59).
35
Ето защо само когато може да се приеме, че без съмнение е допустима жалбата на дадено лице до съда на Съюза за отмяна на акт на Съюза на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС, то това лице е възпрепятствано да изтъкне невалидността на въпросния акт пред националните юрисдикции и следователно евентуално да предизвика сезиране на Съда с преюдициално запитване на основание член 267 ДФЕС. Така, щом като може да съществуват съмнения дали съответната страна е пряко и лично засегната от спорната разпоредба или спорните разпоредби, не може да се прави възражение за недопустимост въз основа на цитираната в предходната точка от настоящото решение съдебна практика.
36
В настоящия случай, първо, що се отнася до въпроса дали жалбоподателят в главното производство очевидно е можел да подаде пред съда на Съюза — на основание на член 263, четвърта алинея, последна част от изречението ДФЕС — жалба срещу спорния регламент, доколкото същият е подзаконов акт, който го засяга пряко и не включва мерки за изпълнение по смисъла на тази разпоредба, достатъчно е да се отбележи, че плащането на антидъмпинговите мита му е било наложено именно с решението от 22 юни 2018 г. Всъщност механичният характер на приетите на национално равнище мерки е без значение за определянето дали даден акт включва мерки за изпълнение (вж. в този смисъл решение от 18 октомври 2018 г., Internacional de Productos Metálicos/Комисия, C‑145/17 P, EU:C:2018:839, т. 54 и цитираната съдебна практика). Следователно не може да се приеме, че този регламент очевидно не включва мерки за изпълнение по смисъла на посочената разпоредба (вж. в този смисъл решение от 10 март 2021 г., Von Aschenbach & Voss, C‑708/19, EU:C:2021:190, т. 34 и цитираната съдебна практика).
37
При това положение единствено в хипотезата, при която може да се приеме, че жалбоподателят в главното производство е без никакво съмнение пряко и лично засегнат от спорния регламент по смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС, би била налице пречка той да изтъкне пред националните съдилища невалидността на този регламент.
38
В това отношение следва да се отбележи, че регламентите, с които се въвежда антидъмпингово мито, имат нормативен характер, тъй като се прилагат за всички заинтересовани икономически оператори (решение от 10 март 2021 г., Von Aschenbach & Voss, C‑708/19, EU:C:2021:190, т. 36 и цитираната съдебна практика).
39
От практиката на Съда обаче следва, че даден оператор може да бъде засегнат пряко и лично от регламент за налагане на антидъмпингово мито (решение от 10 март 2021 г., Von Aschenbach & Voss, C‑708/19, EU:C:2021:190, т. 37 и цитираната съдебна практика).
40
Що се отнася, на първо място, до това дали жалбоподателят в главното производство е пряко засегнат от спорния регламент, безспорно е, че този регламент пряко е засегнал правното му положение, доколкото представлява правното основание за наложеното му антидъмпингово мито.
41
Що се отнася, на второ място, до това дали жалбоподателят в главното производство е лично засегнат от спорния регламент, следва да се припомни, че Съдът е идентифицирал някои категории икономически оператори, които могат да са лично засегнати от регламент за налагане на антидъмпингово мито, без да се изключва възможността други оператори да бъдат лично засегнати поради някои присъщи за тях качества, които ги разграничават от всички останали лица (решение от 10 март 2021 г., Von Aschenbach & Voss, C‑708/19, EU:C:2021:190, т. 40 и цитираната съдебна практика).
42
Могат да бъдат лично засегнати от регламент за налагане на антидъмпингово мито, първо, онези производители и износители на съответния продукт, за които въз основа на данните за търговската им дейност е установено, че носят отговорност за дъмпинговите практики, второ, вносители на този продукт, чиито препродажни цени са били взети предвид за целите на формирането на експортните цени и които следователно са засегнати от констатациите по въпроса за наличието на дъмпингова практика, и трето, вносители, които са свързани с износители на въпросния продукт, по-специално в хипотезата на изчисляване на експортната цена въз основа на прилаганите от тези вносители препродажни цени на пазара на Съюза и на изчисляване на самото антидъмпингово мито в зависимост от тези препродажни цени (решение от 10 март 2021 г., Von Aschenbach & Voss, C‑708/19, EU:C:2021:190, т. 41 и цитираната съдебна практика).
43
При това положение следва да се отбележи, че качеството на вносител само по себе си не е достатъчно, за да се приеме, че даден вносител е лично засегнат от регламент за налагане на антидъмпингово мито. Всъщност дори да е свързан с износителите на съответния продукт, вносителят е лично засегнат само когато е доказано, че данните за търговската му дейност са били взети предвид за целите на установяването на дъмпинговите практики или, ако това не е възможно, че той има други, присъщи за него качества, които го разграничават от всички останали лица (решение от 10 март 2021 г., Von Aschenbach & Voss, C‑708/19, EU:C:2021:190, т. 42 и цитираната съдебна практика).
44
Така, макар да не може да се изключи възможността вносител на съответния продукт да се счита за лично засегнат от регламент за налагане на антидъмпингово мито, той трябва също така да докаже наличието на някои присъщи за него качества, които го разграничават от всички останали лица.
45
Запитващата юрисдикция посочва, че въз основа на доказателствата, с които разполага, не може да се установи, че жалбоподателят в главното производство без съмнение е имал правото да подаде жалба на основание член 263 ДФЕС.
46
Всъщност в настоящия случай е видно най-напред, че не е доказано данните за търговската дейност на жалбоподателя в главното производство да са били взети предвид за целите на установяването на дъмпинговите практики. По-специално не е доказано, че евентуално прилаганите от жалбоподателя в главното производство препродажни цени са били използвани за целите на формирането на експортните цени и че следователно той е засегнат от констатациите по въпроса за наличието на дъмпингова практика.
47
По-нататък следва да се отбележи, че жалбоподателят в главното производство не е участвал и в административната процедура, довела до приемането на антидъмпинговото мито, какъвто е бил случаят по делото, по което е постановено решение от 10 март 2021 г., Von Aschenbach & Voss (C‑708/19, EU:C:2021:190).
48
Накрая, макар действително аржентинският доставчик на биодизел на жалбоподателя в главното производство (COFCO Argentina) да е споменат изрично в Регламент за изпълнение 2017/1578 (съображение 130) и в Регламент за изпълнение 2018/1570 (съображение 90), това обстоятелство все пак не може да индивидуализира жалбоподателя в главното производство, така че да се приеме — както изисква съдебната практика — че той без съмнение е бил процесуално легитимиран по смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС.
49
В това отношение е без значение обстоятелството, че жалбоподателят в главното производство евентуално е можел да се присъедини към жалбата за отмяна, подадена от свързания с него производител. Всъщност тази възможност не доказва, че жалбоподателят в главното производство без съмнение е лично засегнат от спорния регламент.
50
По изложените съображения следва да се заключи, че доказателствата, с които разполага Съдът, не позволяват да се приеме, че дружеството Vitol без съмнение е било процесуално легитимирано да иска отмяна на спорния регламент пред съда на Съюза на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС.
По въпроса дали обстоятелствата, изложени в акта за преюдициално запитване, са достатъчни, за да се оспори валидността на спорния регламент
51
Комисията поставя под съмнение допустимостта на преюдициалното запитване, като изтъква, че запитващата юрисдикция не е изложила причините, поради които има съмнения относно валидността на спорния регламент.
52
Следва да се припомни, че духът на сътрудничество, който трябва да ръководи развитието на преюдициалното производство, налага запитващата юрисдикция да изложи в акта за преюдициално запитване точните причини, поради които смята, че за решаването на спора е необходим отговор на въпросите ѝ относно тълкуването или валидността на някои разпоредби от правото на Съюза (решение от 4 май 2016 г., Philip Morris Brands и др., C‑547/14, EU:C:2016:325, т. 47 и цитираната съдебна практика).
53
Ето защо е важно националната юрисдикция да посочи конкретно точните причини, поради които се съмнява във валидността на някои разпоредби от правото на Съюза, и да изложи основанията за невалидност, които следователно счита, че могат да бъдат приети (решение от 4 май 2016 г., Philip Morris Brands и др., C‑547/14, EU:C:2016:325, т. 48 и цитираната съдебна практика). Подобно изискване произтича и от член 94, буква в) от Процедурния правилник на Съда.
54
В този контекст е важно да се подчертае, че целта на предоставените с актовете за преюдициално запитване сведения е не само да позволят на Съда да даде полезни отговори, но и да дадат на правителствата на държавите членки, както и на другите заинтересовани страни възможност да представят становища в съответствие с член 23 от Статута на Съда на Европейския съюз. Съдът трябва да следи тази възможност да се зачита, предвид факта че по силата на посочената разпоредба на заинтересованите субекти се съобщават само актовете за преюдициално запитване (решение от 5 май 2022 г., Universiteit Antwerpen и др., C‑265/20, EU:C:2022:361, т. 26 и цитираната съдебна практика).
55
От изложеното по-горе следва, от една страна, че в преюдициалните производства Съдът проверява валидността на съответния акт на Съюза или на някои негови разпоредби от гледна точка на основанията за невалидност, изложени в акта за преюдициално запитване. От друга страна, когато изобщо не са споменати точните причини, поради които запитващата юрисдикция се съмнява във валидността на този акт или тези разпоредби, това води до недопустимост на въпросите относно валидността на акта или разпоредбите (вж. по-специално решение от 4 май 2016 г., Philip Morris Brands и др., C‑547/14, EU:C:2016:325, т. 50).
56
В настоящия случай преюдициалното запитване съдържа достатъчно данни за причините, поради които запитващата юрисдикция е отправила запитване до Съда относно валидността на спорния регламент. Запитващата юрисдикция се позовава по-специално на изводите на Общия съд в решенията от 15 септември 2016 г., съгласно които при изчисляването на нормалната стойност на произведения в Аржентина и Индонезия биодизел съгласно спорния регламент, Съветът и Комисията не е трябвало да приемат, че счетоводните книги на аржентинските и индонезийските производители износители не отразяват достоверно цените на суровините, и съгласно които тези институции следователно е трябвало да вземат предвид въпросните счетоводни книги за целите на това изчисляване. В допълнение, посочената юрисдикция споменава обстоятелството, че Регламент за изпълнение 2017/1578 не поправя неправилните от правна гледна точка изводи, които спорният регламент е съдържал ab initio, що се отнася до изчисляването на дъмпинговия марж.
57
При това положение Съдът разполага с необходимите данни от фактическа и правна страна, за да бъде полезен с отговора на поставения му въпрос. Освен това тези данни са позволили на Комисията да изрази надлежно становище по съществото на поставения на Съда въпрос.
58
Обстоятелството, че съгласно използваната от Комисията формулировка въпросът произтича от евентуално недоразумение относно обхвата на решенията от 15 септември 2016 г., е свързано с преценката по същество на валидността на спорния регламент.
59
По изложените съображения преюдициалното запитване следва да се приеме за допустимо.
По преюдициалния въпрос
60
С въпроса си запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали спорният регламент, изменен с Регламент за изпълнение 2017/1578, е невалиден поради нарушение на основния регламент.
61
По-конкретно, първо, тя поставя въпроса дали спорният регламент, изменен с Регламент за изпълнение 2017/1578, противоречи на член 2, параграф 5 от основния регламент, доколкото при изчисляването на нормалната стойност на сходния продукт не е доказано, че са изпълнени условията, позволяващи да не се вземат предвид разходите, свързани с производството и продажбата на въпросния продукт, както са отразени в счетоводните книги на проверяваните аржентински производители износители. Второ, тази юрисдикция иска да се установи дали спорният регламент, изменен с Регламент за изпълнение 2017/1578, противоречи на основния регламент, доколкото последиците от вноса са били оценени кумулативно в нарушение на член 3, параграф 4 от основния регламент и следователно не е било достатъчно доказано, че е налице дъмпингов внос, причиняващ вреда на промишлеността на Съюза по смисъла на член 3, параграфи 6 и 7 от този регламент.
62
В началото следва да се припомни, че според практиката на Съда в областта на общата търговска политика, и най-вече в сферата на мерките за защита на търговията, институциите на Съюза разполагат с широко право на преценка поради сложността на икономическите и политическите положения, които трябва да разглеждат (решение от 4 февруари 2021 г., eurocylinder systems, C‑324/19, EU:C:2021:94, т. 37 и цитираната съдебна практика).
63
Съдебният контрол върху упражняването на това правомощие по повод както на жалба по член 263 ДФЕС, така и на преюдициално запитване за валидност по член 267 ДФЕС, трябва да се свежда до проверка дали са спазени процесуалните правила, дали фактите, въз основа на които е направен оспореният избор, са установени точно и дали не е налице явна грешка в преценката на тези факти или злоупотреба с власт (решение от 4 февруари 2021 г., eurocylinder systems, C‑324/19, EU:C:2021:94, т. 38 и цитираната съдебна практика).
64
Контрол, свеждащ се до проверка дали данните, на които институциите на Съюза основават констатациите си, подкрепят направените от тях изводи, не е в разрез с широкото им право на преценка в областта на търговската политика (вж. в този смисъл решение от 16 февруари 2012 г., Съвет и Комисия/Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP, C‑191/09 P и C‑200/09 P, EU:C:2012:78, т. 68).
65
В настоящия случай причините, поради които запитващата юрисдикция е поставила въпрос за валидността на спорния регламент, изменен с Регламент за изпълнение 2017/1578, са свързани главно с преценките на Общия съд в решенията от 15 септември 2016 г. и с констатациите, направени след възобновяването през май 2018 г. на антидъмпинговото разследване относно съответните продукти.
66
Първо, що се отнася до това дали спорният регламент, изменен с Регламент за изпълнение 2017/1578, противоречи на член 2, параграф 5 от основния регламент, следва да се припомни, че последната разпоредба позволява да не се вземат предвид разходите, отразени в счетоводните книги на разследваните производители износители, за целите на изчисляването на „нормалната стойност“ на сходния продукт, като следва да се уточни, че именно тази стойност служи за определяне дали е налице дъмпинг по смисъла на член 1, параграф 2 от основния регламент.
67
Както отбелязва запитващата юрисдикция, от спорния регламент, изменен с Регламент за изпълнение 2017/1578, не е видно, че са изпълнени условията, предвидени в член 2, параграф 5 от основния регламент за изчисляването на нормалната стойност на сходния продукт.
68
Този извод следва по-специално от решенията от 15 септември 2016 г., които са постановени по няколко жалби за отмяна, подадени от аржентински и индонезийски производители износители. След разглеждане на случая Общият съд приема по същество, че институциите не са доказали в достатъчна степен от правна гледна точка, че е налице чувствително изкривяване на цените на основните суровини, използвани за производството на биодизел в Аржентина и Индонезия, което изкривяване се дължи на система за диференцирани експортни такси, съгласно която за суровините и биодизела се прилагат различни ставки за експортните такси.
69
Общият съд преценява, че институциите не е трябвало да приемат цените на суровините за недостоверно отразени в счетоводните книги на аржентинските и индонезийските производители износители и следователно е трябвало да вземат предвид тези счетоводни книги при изчисляването на нормална стойност на биодизела, произведен в Аржентина и Индонезия. Поради това той отменя членове 1 и 2 от спорния регламент, доколкото се отнасят до дружествата, оспорили този регламент пред него, подавайки жалба за отмяна по член 263 ДФЕС.
70
След като Съветът решава да оттегли жалбите си до Съда по дела C‑602/16 P—C‑609/16 P (срещу решенията от 15 септември 2016 г.), с определения на председателя на Съда от 15 и 16 февруари 2018 г. тези дела са заличени от регистъра на Съда. Следователно решенията от 15 септември 2016 г. са влезли в сила и се ползват със сила на пресъдено нещо, считано от датата на тяхното произнасяне, с уточнението, че абсолютната сила на пресъдено нещо, с която се ползва отменителното решение на съда на Съюза, обхваща както диспозитива, така и мотивите, въз основа на които то е постановено (решение от 14 ноември 2017 г., British Airways/Комисия, C‑122/16 P, EU:C:2017:861, т. 82 и цитираната съдебна практика).
71
Макар решенията от 15 септември 2016 г. да отменят спорния регламент само по отношение на жалбоподателите в съответните дела с оглед на принципа, че обвързващата сила на мотивите на отменително съдебно решение не може да се простира и спрямо лица, които не са били страни по делото и по отношение на които следователно съдебното решение изобщо не може да има действие (решение от 14 септември 1999 г., Комисия/AssiDomän Kraft Products и др., C‑310/97 P, EU:C:1999:407, т. 55), все пак следва да се изведат съответните последици от констатациите, направени както от Общия съд, така и от самата Комисия, по-специално след възобновяването през май 2018 г. на антидъмпинговото разследване относно вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия.
72
Ясно е, че подходът на Съвета при изчисляването на нормалната стойност на сходния продукт да не вземе предвид разходите за основните суровини, отразени в счетоводните книги на проверяваните аржентински производители износители, поради изкривяването на цените на посочените суровини, причинено от системата за диференцирани експортни такси, и да ги замени с референтни цени, не е в съответствие с член 2, параграф 5, първа и втора алинея от основния регламент.
73
Този извод не може да бъде поставен под съмнение поради обстоятелството, че в съображение 94 от Регламент за изпълнение 2018/1570 се посочва, че „[отмяната] на [спорния регламент] от страна на Общия съд се прилага само за онези дружества, които са оспорили регламента пред [Общия съд, и че] антидъмпинговите мита, които са били наложени върху други дружества, са били законно събрани съгласно правото на Съюза“. Това обстоятелство не може да повлияе на възможността национална юрисдикция, пред която се оспорват индивидуалните актове, приети от националните органи при прилагане на спорния регламент, да постави под въпрос валидността на този регламент в рамките на преюдициално запитване, стига да не е установено, че съответното лице без съмнение е имало право да подаде жалба за отмяна на посочения регламент.
74
Второ, що се отнася до въпроса дали спорният регламент, изменен с Регламент за изпълнение 2017/1578, противоречи на основния регламент, тъй като последиците от вноса неправилно са оценени кумулативно в съответствие с член 3, параграф 4 от основния регламент и следователно не е било достатъчно доказано, че е налице дъмпингов внос, причиняващ вреда по смисъла на член 3, параграфи 6 и 7 от основния регламент, следва да се вземе предвид възобновяването на антидъмпинговото разследване по отношение на съответните продукти, довело до приемането на Регламент за изпълнение 2018/1570 и до отмяната на спорния регламент — и двете след настъпването на разглежданите в главното производство факти.
75
В Регламент за изпълнение 2018/1570 Комисията заключава (след възобновяване на разследването вследствие по-специално на решенията от 15 септември 2016 г.), че не само дъмпинговите маржове от Индонезия са de minimis, но и че не може да бъде установено наличието на действителна и съществена причинно-следствена връзка между дъмпинговия внос от Аржентина и съществената вреда, понесена от промишлеността на Съюза, както се изисква от основния регламент (съображения 81—89). Всъщност, когато се разглеждат последиците от вноса от Аржентина, независимо от Индонезия, не може да се установи наличието на такава причинно-следствена връзка.
76
При това положение е видно, че спорният регламент, изменен с Регламент за изпълнение 2017/1578, е невалиден поради противоречие с основния регламент, тъй като не е надлежно доказано, че дъмпинговият внос е причинил вреда на промишлеността на Съюза по смисъла на член 3, параграфи 6 и 7 от последния регламент.
77
Ето защо следва да се изведат съответните последици от констатацията, съдържаща се по-специално в съображение 91 от Регламент за изпълнение 2018/1570, че при приемането на спорния регламент не е било установено наличието на действителна и съществена причинно-следствена връзка между дъмпинговия внос от Аржентина и съществената вреда, понесена от промишлеността на Съюза, както се изисква съгласно член 3, параграфи 6 и 7 от основния регламент. От горното следва, че не е било надлежно доказано наличието на вреда, причинена от дъмпинг, и че поради това не е могло да бъде наложено антидъмпингово мито по смисъла на член 1 от основния регламент.
78
По всички изложени съображения следва да се приеме, че спорният регламент, изменен с Регламент за изпълнение 2017/1578, е невалиден, тъй като не отговаря на изискванията, произтичащи от член 2, параграф 5 и член 3, параграфи 4, 6 и 7 от основния регламент.
По съдебните разноски
79
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (седми състав) реши:
Регламент за изпълнение (ЕС) № 1194/2013 на Съвета от 19 ноември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия, изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1578 на Комисията от 18 септември 2017 г., е невалиден, тъй като не отговаря на изискванията, произтичащи от член 2, параграф 5 и член 3, параграфи 4, 6 и 7 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на [Европейския съюз].
Подписи
(
*1
)	Език на производството: нидерландски.