62023CJ0506
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (oсми състав)
5 декември 2024 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Митнически съюз — Възникване и събиране на митническото задължение — Регламент (ЕС) № 952/2013 — Събиране на антидъмпингово мито, наложено върху внос от Китай — Начисляване на лихви за забава по силата на Регламент № 952/2013 — Национална правна уредба, която предвижда налагането на санкция за забава в допълнение към лихви за забава“
По дело C‑506/23
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Curtea de Apel Bucureşti (Апелативен съд Букурещ, Румъния) с акт от 16 декември 2022 г., постъпил в Съда на 8 август 2023 г., в рамките на производство по дело
Network One Distribution SRL
срещу
Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti,
Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili,
Autoritatea Vamală Română — Direcţia Regională Vamală Bucureşti,
Ministerul Finanţelor — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor,
СЪДЪТ (осми състав),
състоящ се от: N. Jääskinen (докладчик), председател на девети състав, изпълняващ функцията на председател на осми състав, D. Gratsias и M. Gavalec, съдии,
генерален адвокат: T. Ćapeta,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за румънското правителство, от E. Gane, R. I. Haţieganu и A. Wellman, в качеството на представители,
–
за Европейската комисия, от F. Moro, M. Salyková и E. A. Stamate, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 114 от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза (ОВ L 269, 2013 г., стр. 1, наричан по-нататък „Митническият кодекс“).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между Network One Distribution SRL (наричано по-нататък „Network One“), търговско дружество, което е данъчнозадължено лице за данъка върху добавената стойност (ДДС) в Румъния, и Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București (Национална агенция за данъчна администрация — Регионална генерална дирекция за публични финанси Букурещ, Румъния), Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Национална агенция за данъчна администрация — Генерална дирекция за администриране на големи данъкоплатци, Румъния), Autoritatea Vamală Română — Direcția Regională Vamală București (Румънски митнически орган — Регионална митническа дирекция Букурещ, Румъния) и Ministerul Finanțelor — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (Министерство на финансите — Генерална дирекция по жалбите, Румъния) относно налагането на Network One, поради това че не е платило антидъмпингово мито в определения срок, на лихви за забава, както и на санкции за забава.
Правна уредба
Правото на Съюза
Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95
3
В дял II от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (OB L 312, 1995 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166), озаглавен „Административни мерки и санкции“, се намира член 4, който гласи:
„1.   Общото правило е, че всяк[а] нередност включва отнемане на незаконно придобитата облага:
—
посредством задължението да се плати или възстанови размерът на сумата, която се дължи или е придобита незаконно,
[…]
2.   Прилагането на мерките по смисъла на параграф 1 се ограничава до отнемането на получената облага плюс — където това е предвидено — лихвите, които се определят въз основа на фиксиран лихвен процент.
[…]
4.   Мерките, предвидени в настоящия член, не се разглеждат като санкции“.
4
Член 5 от този регламент гласи:
„1.   Преднамерено извършените или причинените по небрежност нередности могат да доведат до следните административни санкции:
[…]
б)
заплащане на сума, по-голяма от незаконно придобитата или избегнатата, плюс лихва, когато това е възможно; тази допълнителна сума се определя в съответствие с процентното отношение, което се урежда от особените правила, и не може да надхвърля нивото, което е строго необходимо, за да представлява възпиращо средство;
[…]
ж)
други санкции от чисто имуществен характер, еквивалентни по характер и обхват, предвиден в секторните правила, приети от Съвета [на Европейския съюз] в светлината на особените изисквания на въпросните сектори и в съответствие с осъществяването на правомощията, предоставени на [Европейската] комисия от Съвета.
2.   Без да се засягат разпоредбите, предвидени от секторните правила, съществуващи към момента на влизането в сила на този регламент, другите нередности могат да бъдат санкционирани само посредством тези санкции, които не са еквивалентни на наказателно-правните, предвидени в параграф 1, при условие че тези санкции са особено важни за гарантиране на правилното прилагане на правилата“.
Регламент (ЕС) № 502/2013
5
Член 1, параграфи 1 и 4 от Регламент (ЕС) № 502/2013 на Съвета от 29 май 2013 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 990/2011 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на велосипеди с произход от Китайската народна република след провеждането на междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (OВ L 153, 2013 г., стр. 17) гласи:
„1.   Налага се окончателно антидъмпингово мито върху вноса на велосипеди без двигател (включително велосипеди на три колела за пренасяне на товари, но с изключение на велосипеди с едно колело), класирани под кодове по КН ex87120030 и ex87120070 (кодове по ТАРИК 8712007091 и 8712007099) с произход от Китайската народна република.
[…]
4.   Освен ако не е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби относно митата“.
Митническият кодекс
6
Член 42, параграфи 1 и 2 от Митническия кодекс гласи:
„1.   Всяка държава членка предвижда санкции за неспазване на митническото законодателство на Съюза. Тези санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
2.   Когато се прилагат административни санкции, те могат да бъдат в една от следните две форми или в двете:
a)
имуществена санкция или глоба от митническите органи, включително, където е уместно, прилагане на споразумение вместо налагане на наказание за извършено престъпление;
б)
отмяната, спирането или изменението на разрешение, чийто титуляр е съответното лице“.
7
Член 114 („Лихва за забава“), параграфи 1 и 2 от този кодекс предвижда:
„1.   Върху размера на неизплатените вносни или износни мита се начислява лихва за забава, считано от датата на изтичане на определения срок до датата на плащане.
За държавите членки, чиято парична единица е еврото, процентът на лихвата за забава е равен на лихвения процент, публикуван в Официален вестник на Европейския съюз, серия С, който Европейската централна банка е приложила към основните си операции по рефинансиране, извършени на първия ден от месеца, в който е бил падежът, увеличен с два процентни пункта.
За държавите членки, чиято парична единица не е еврото, процентът на лихвата за забава е равен на процента, приложен на първия ден от въпросния месец от националната централна банка за основните ѝ операции по рефинансиране, увеличен с два процентни пункта, или — за държавите членки, в които не се обявява лихвен процент на националната централна банка — на най-близкия по естество лихвен процент, приложен на първия ден от въпросния месец на паричния пазар на съответната държава членка, увеличен с два процентни пункта.
2.   Когато митническото задължение е възникнало въз основа на членове 79 или 82, или когато уведомлението за митническото задължение произтича от последващ контрол, лихвата за забава се начислява върху и над размера на вносните или износните мита, считано от датата на възникване на митническото задължение до датата на уведомяването.
Процентът на лихвата за забава се определя съгласно параграф 1“.
Румънското право
8
Член 1, точки 20 и 33 от Legea nr. 207/2015 privind Codul de procedură fiscală (Закон № 207/2015 за Данъчния процесуален кодекс) от 20 юли 2015 г. (Monitorul Oficial al României, част I, бр. 547 от 23 юли 2015 г.) (наричан по-нататък „Данъчният процесуален кодекс“) гласи:
„20.   лихва — акцесорно данъчно плащане, равностойно на вредата, причинена на титуляря на главното вземане поради неизпълнението в срок от страна на длъжника на главното му данъчно задължение;
[…]
33.   санкция за забава — акцесорно данъчно плащане, представляващо санкция за неплащане в срок от страна на длъжника на главното му данъчно задължение“.
9
Член 173, параграф 1 от този кодекс предвижда:
„Ако в деня на падежа на главното си данъчно задължение длъжникът не извърши плащането, се дължат лихви и се налагат санкции за забава след изтичането на този срок“.
10
Член 174, параграфи 1 и 5 от посочения кодекс гласи:
„1.   Лихвата се изчислява за всеки ден забава, считано от деня, непосредствено следващ крайния срок, до датата, включително, на която е изплатена дължимата сума.
[…]
5.   Лихвеният процент е 0,02 % за всеки ден забава“.
11
Член 176, параграфи 1—3 от същия кодекс предвижда:
„1.   Санкциите за забава се изчисляват за всеки ден забава, считано от деня, непосредствено следващ крайния срок, до датата, включително, на която е изплатена дължимата сума. Разпоредбите на член 174, параграфи 2—4 и член 175 се прилагат съответно.
2.   Ставката на санкциите за забава е 0,01 % за всеки ден забава.
3.   Санкцията за забава не премахва задължението за плащане на лихви“.
Спорът в главното производство и преюдициалният въпрос
12
В периода от 18 март 2016 г. до 28 септември 2017 г. Network One внася в Румъния традиционни велосипеди, електрически велосипеди и части за тях, за които подава пред румънските митнически органи различни декларации за допускане за свободно обращение на тези стоки през периода от 30 март 2016 г. до 28 септември 2017 г. В тези декларации като страна на произход на внесените стоки се посочва Тайланд.
13
След митническа проверка относно действителния произход на тези стоки, извършена на 30 юли 2018 г., Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Direcția Regională Vamală București (Регионална генерална дирекция за публични финанси Букурещ — Регионална митническа дирекция Букурещ) заключава, че посочените стоки са с произход от Китай, а не от Тайланд.
14
На 25 септември 2019 г. този орган приема контролен доклад и решение за отстраняване на нередовностите (наричано по-нататък „решението за отстраняване на нередовностите“), от които е видно, че на Network One е наложено антидъмпингово мито въз основа на Регламент № 502/2013 в размер на 1739090 RON RON (румънски леи) (около 366896 евро). По-нататък, посоченият орган констатира, че Network One дължи също акцесорни данъчни плащания, а именно, от една страна, лихви за забава във връзка с антидъмпинговото мито в общ размер на 183209 RON (около 38652 евро), определени въз основа на член 114 от Митническия кодекс, и от друга страна, санкции за забава в общ размер на 158312 RON (около 33399 евро), определени въз основа на член 176 от Данъчния процесуален кодекс.
15
На 7 октомври 2019 г. Network One плаща сумите, съответстващи на антидъмпинговото мито, предвидено в Регламент № 502/2013, и на санкциите.
16
Това дружество впоследствие подава жалба по административен ред срещу посочения контролен доклад и срещу решението за отстраняване на нередовностите, която е отхвърлена с административно решение от 25 юни 2020 г. на Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili — Serviciul soluționare contestații (Генерална дирекция за администриране на големите данъкоплатци — Служба по жалбите, Румъния).
17
На 7 декември 2020 г. Network One сезира Tribunalul București (Окръжен съд Букурещ, Румъния) с жалба срещу това решение, както и срещу решението за отстраняване на нередовностите. В това отношение дружеството поддържа по-конкретно, че член 114 от Митническия кодекс е обединил лихвите и санкциите в единна ставка, и оспорва допълнителното прилагане на предвидените в Данъчния процесуален кодекс санкции, при положение че според него тези санкции били свързани с едно и също главно данъчно задължение. В този контекст Network One твърди, че тази практика е в нарушение на член 114 от Митническия кодекс, тъй като води до необосновано увеличаване на наложените санкции. Тази жалба е отхвърлена с решение от 6 април 2021 г.
18
Network One обжалва това решение пред Curtea de Apel București (Апелативен съд Букурещ, Румъния), който е запитващата юрисдикция.
19
Тази юрисдикция има съмнения дали член 114 от Митническия кодекс позволява на национален митнически орган да изисква от длъжник, който не е изпълнил митническо задължение в определения за това срок, плащането на санкции за забава по силата на националното право, в допълнение към лихвите за забава.
20
В това отношение запитващата юрисдикция отбелязва, на първо място, че Данъчният процесуален кодекс, който се прилага в допълнение към Митническия кодекс, позволява да се наложат в тежест на данъчнозадължено лице, което не е платило данъчно задължение в определения за това срок, лихви за забава и санкции за забава, чиито съответни цели са различни. Действително, тези лихви гарантират поправянето на вредите, нанесени на държавния бюджет от длъжник поради неплащането в срок на данъчното му задължение с настъпил падеж, докато посочените санкции, за разлика от тях, представляват наложена на длъжника санкция. Такива различни цели правели възможно, както в настоящия случай, кумулативното налагане на лихви за забава и санкция за забава.
21
На второ място, тази юрисдикция припомня, че в съответствие с практиката на Съда, когато правна уредба на Съюза не предвижда специални санкции за нарушаване на нейните разпоредби или препраща по този въпрос към националните разпоредби, държавите членки са длъжни да вземат всички мерки, които са годни да гарантират обхвата и ефективното действие на правото на Съюза.
22
Същевременно, макар Регламент № 502/2013 да не предвижда санкции в случай на нарушение на неговите разпоредби, член 1, параграф 4 от него предвижда, че по принцип са приложими разпоредбите относно митата, което позволявало в настоящия случай прилагането на член 114 от Митническия кодекс. Впрочем точно въз основа на този член митническите органи са наложили „санкции за забава“ в допълнение към антидъмпинговото мито, считано от датата на възникването на митническото задължение, до датата на уведомяването за последното.
23
На трето място, запитващата юрисдикция преценява, че продължава да изпитва съмнения относно възможността да се наложат кумулативно по силата на член 114 от Митническия кодекс лихви за забава и санкции за забава, когато данъчно задължение не е платено в определения за това срок, въпреки практиката на Съда по Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (OB L 302, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58), който е отменен и заменен от Митническия кодекс.
24
При това положение Curtea de Apel București (Апелативен съд Букурещ) решава да спре производството и да отправи до Съда следния преюдициален въпрос:
„Трябва ли правото на Европейския съюз, и по-специално член 114 от [Митническия кодекс], да се тълкува в смисъл, че не допуска административна практика, по силата на която при обстоятелства като тези по главното производство на данъчнозадължено лице се налага, по отношение на размера на антидъмпинговото мито, освен предвидените в член 114 от този [кодекс] лихви за забава, и имуществена санкция, предвидена отделно в националното законодателство (Данъчен процесуален кодекс)?“.
По преюдициалния въпрос
25
С преюдициалния си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 114 от Митническия кодекс трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална административна практика, по силата на която санкция за забава, предвидена в националното законодателство, може да се наложи в допълнение към предвидените в този член лихви за забава.
26
На първо място, следва да се отбележи, че в текста на преюдициалния си въпрос запитващата юрисдикция говори за „санкция за забава“, която била предвидена в член 114 от Митническия кодекс, а не за „лихви за забава“. Въпреки че текстът на този член на румънски език споменава неколкократно израза „санкция за забава“ („penalitățile de întârziere“), заглавието на същия („Dobânda la arierate“) все пак показва изрично, че мярката, предвидена в него, е начисляването на „лихва за забава“, а не прилагането на санкция.
27
В това отношение съгласно постоянната съдебна практика формулировката, използвана в текста на правна разпоредба на Съюза на някои от езиците, не може да служи като единствена основа за тълкуването на разпоредбата или в това отношение да ѝ се отдава предимство пред текстовете на останалите езици. Всъщност необходимостта от еднакво прилагане и следователно от еднакво тълкуване на акт на Съюза изключва възможността той да се разглежда отделно според текста на един от езиците, а напротив, изисква да се тълкува в зависимост от общия разум и целите на правната уредба, от която е част, в светлината по-специално на текстовете на всички езици (решение от 21 март 2024 г., CBR (Хемианопсия), C‑703/22, EU:C:2024:261, т. 34 и цитираната съдебна практика).
28
От една страна обаче, що се отнася до общия разум и целите на Митническия кодекс, следва да се отбележи, че неговият предмет не е да предвижда санкция или наказание в случай на нарушение на митническото законодателство. Всъщност от член 42, параграф 1 от този кодекс следва, че държавите членки предвиждат такива санкции.
29
От друга страна и във всички случаи, в текстовете на много езици член 114 от Митническия кодекс си служи с понятието за „лихва за забава“, а не с това за „санкция за забава“, както в частност текстовете на този член на испански („Intereses de demora“), немски („Verzugszinsen“), английски („Interest on arrears“), френски („Intérêts de retard“), италиански („Interesse di mora“), нидерландски („Vertragingsrente“), полски („Odsetki za zwłokę“), португалски („Juros de mora“), фински („Viivästyskorko“) или шведски („Dröjsmålsränta“) език.
30
С оглед на гореизложеното от споменаването на израза „санкция за забава“ в текста на румънски език на член 114 от Митническия кодекс не може да се изведе, че предвидената в този член мярка е прилагане на санкция за забава, а не начисляване на лихва за забава.
31
На второ място, следва да се припомни, че Съдът е приел по отношение на член 232, параграф 1 от Регламент № 2913/92, с който е създаден Митническият кодекс на Общността, отменен и заменен с Митническия кодекс, че „[с] лихвата за забава се цели да се противодейства на последиците от просрочването на плащането, и по-специално да не се дава възможност на носителя на митническото задължение неоснователно да извлича полза от обстоятелството, че задържа на свое разположение дължимите суми след определения срок за плащането на това задължение“ (решение от 31 март 2011 г., Аурубис България, C‑546/09, EU:C:2011:199, т. 29).
32
Така лихвата за забава цели да противодейства на последиците от просрочването на плащането и да компенсира предимствата, които икономическият оператор неоснователно извлича от закъснението, което е допуснал при плащането на данъчно задължение, а не да санкционира такова закъснение.
33
По-нататък, както беше припомнено в точка 28 от настоящото решение, член 42, параграф 1 от Митническия кодекс предвижда по същество, че държавите членки са тези, които санкционират нарушенията на митническото законодателство, и че налаганите санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. Параграф 2 от този член впрочем уточнява, че тези санкции могат да бъдат по-конкретно, както в случая, във формата на имуществена санкция, наложена от митническите органи.
34
В това отношение Съдът припомня по-нататък, че при липса на хармонизация на законодателството на Съюза в областта на санкциите, които се налагат при неизпълнение на условията, предвидени във въведен с митническото законодателство режим, държавите членки са компетентни да изберат санкциите, които според тях са подходящи. Те обаче са длъжни да упражняват компетентността си при спазване на правото на Съюза и на неговите общи принципи, а следователно и при спазване на принципа на пропорционалност (решение от 4 март 2020 г., Шенкер, C‑655/18, EU:C:2020:157, т. 42 и цитираната съдебна практика).
35
В частност, Съдът уточнява, че предвидените в национално законодателство административни или санкционни мерки не трябва да надхвърлят необходимото за постигане на легитимно преследваните от това законодателство цели и освен това не трябва да са несъразмерни спрямо тези цели (решение от 4 март 2020 г., Шенкер, C‑655/18, EU:C:2020:157, т. 43 и цитираната съдебна практика).
36
Впрочем член 4 от Регламент № 2988/95 предвижда по същество, че всяка нередност поначало включва отнемане на незаконно придобитата облага и че това отнемане може да бъде увеличено с лихви, които могат да бъдат определени въз основа на фиксиран лихвен процент. В него се уточнява, че мерките, предвидени в него, не се разглеждат като санкции. За разлика от това, член 5 от този регламент предвижда, че преднамерено извършените или причинените по небрежност нередности могат да доведат до административни санкции, а именно заплащането на сума, по-голяма от незаконно придобитата или избегнатата, плюс лихва, когато това е възможно.
37
В случая от акта за преюдициално запитване е видно, че санкциите за забава, предвидени в член 176 от Данъчния процесуален кодекс, представляват имуществена санкция, наложена на длъжника, който не е платил данъчно задължение в предвидения срок.
38
Така с оглед на всичко гореизложено следва да се приеме, че такава санкция, предвидена в националното право, по принцип не е несъвместима с правото на Съюза, като запитващата юрисдикция трябва да провери пропорционалността на тази санкция.
39
Предвид гореизложените съображения на поставения въпрос следва да се отговори, че член 114 от Митническия кодекс трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална административна практика, по силата на която предвидена в националното законодателство санкция за забава може да бъде наложена наред с лихвите за забава, предвидени в този член.
По съдебните разноски
40
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
Поради изложените съображения Съдът (осми състав) реши:
Член 114 от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза
трябва да се тълкува в смисъл, че
допуска национална административна практика, по силата на която предвидена в националното законодателство санкция за забава може да бъде наложена наред с лихвите за забава, предвидени в този член.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: румънски.