62002CC0249_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1. Portugalin tasavalta vaatii yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan Euroopan yhteisöjen komission maatalouden pääosaston pääjohtajan 18.4.2002 päivätyn kirjeen,(2) jossa siihen on sovellettu asetuksen N:o 1750/1999(3) 39 artiklan 3 kohdan perusteella 4 583 055,83 euron vähennystä vuoden 2002 kahdessa ennakkomaksussa, jotka on saatu maaseudun kehittämissuunnitelmien rahoituksen puitteissa.
I Asiaa koskevat oikeussäännöt
2. Esillä olevan kumoamiskanteen yhteydessä esille tulleiden hyvin monien eri kysymysten vuoksi on syytä esittää yksityiskohtaisesti yhteisön oikeussäännöt, joiden valossa kysymyksiä on tarkasteltava.
A Maaseudun kehittämissuunnitelmat: tavoite, laatiminen ja rahoitusta koskevat kysymykset
1.
Asetus N:o 1257/1999(4)
3. Tässä asetuksessa vahvistetaan puitteet kestävään maaseudun kehittämiseen myönnettävälle yhteisön tuelle, jolla tehostetaan ja joka täydentää muita yhteisen maatalouspolitiikan välineitä (1 artikla). Asetuksen II osastossa säädetään eri kehittämistoimenpiteistä(5) ja III osastossa säädetään otsikon ”Ohjelmaperusteisuus” alla, että maaseudun kehittämissuunnitelmat on laadittava sopivimmaksi katsotulla maantieteellisellä tasolla (41 artiklan 1 kohta).
4. Sen sisällön täsmentämisen ohella (43 artikla) asetuksessa säädetään seuraavaa:
– ”Niiden laatimisesta vastaavat jäsenvaltion nimeämät toimivaltaiset viranomaiset, ja jäsenvaltio toimittaa ne komissiolle sen jälkeen, kun se on neuvotellut toimivaltaisten viranomaisten ja järjestöjen kanssa tarkoituksenmukaisella alueellisella tasolla” (41 artiklan 1 kohta).
– ”Maaseudun kehittämissuunnitelmat tehdään seitsemäksi vuodeksi 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen” (42 artikla).
– ”Maaseudun kehittämissuunnitelmat on jätettävä viimeistään kuuden kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta. Komissio arvioi ehdotetut suunnitelmat selvittääkseen, ovatko ne tämän asetuksen mukaisia. Se hyväksyy suunnitelmien pohjalta maaseudun kehittämistä koskevat ohjelma-asiakirjat asetuksen (EY) N:o 1260/1999(6) 50 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun suunnitelmat on jätetty sille” (44 artikla).
5. Asetuksen 46 artiklassa säädetään, että EMOTR:n tukiosastosta maaseudun kehittämiseen maksettavasta yhteisön tuesta ”laaditaan vuosittain rahoitussuunnitelma ja kirjanpito – – ” (1 kohta); että ”komissio jakaa varat alustavasti jäsenvaltioille vuosittain jaoteltuina ja puolueettomia perusteita noudattaen ottaen huomioon erityistilanteet ja ‑tarpeet sekä erityisesti ympäristön, työpaikkojen luomisen ja maiseman ylläpitämisen edellyttämät ponnistukset” (2 kohta); ja että ”alkuperäistä varainjakoa mukautetaan tosiasiallisten menojen ja jäsenvaltioiden toimittamien tarkistettujen menoarvioiden perusteella ottaen huomioon ohjelmien tavoitteet ja käytettävissä olevat varat – – ” (3 kohta).
Lisäksi on huomattava, että ”EMOTR:n tukiosaston rahoitustuki voidaan maksaa ohjelman täytäntöönpanoon tarkoitettuina ennakkoina ja aiheutuneita menoja vastaavina maksuina” (47 artiklan 3 kohta).
Asetuksen 50 artikla sisältää täytäntöönpanosäännökset(7) maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjojen esittämisestä ja tarkistamisesta, rahoitussuunnitelmasta talousarviota koskevan kurinalaisuuden noudattamisen ja rahoitukseen osallistumisen varmistamiseksi, seurannasta ja arvioinnista sekä maaseudun kehittämiseen liittyvien toimenpiteiden ja markkinointijärjestelyihin perustuvien tukitoimenpiteiden johdonmukaisuuden turvaamisesta.
2.
Asetus N:o 1750/1999(8)
6. Asetusta N:o 1257/1999 on täydennetty asetuksella N:o 1750/1999,(9) jota on muutettu useaan kertaan(10) ja joka on nimenomaisesti kumottu asetuksella N:o 445/2002,(11) johon viittaan jäljempänä.(12)
7. Myös tämä kehittämisasetus koskee maaseudun kehittämissuunnitelmia, kun siinä säädetään, että ne vahvistetaan asetuksen N:o 1257/1999 43 artiklan ja ”tämän asetuksen liitteessä säädettyjen yksityiskohtaisten vaatimusten mukaisesti” ja että sen mukaisen hyväksynnän perusteella määritetään ”yhteisön tuen kokonaismäärä”(13) (33 artiklan 1 ja 2 kohta).
8. Rahoituksen osalta on otettava huomioon 37 artiklan 1 kohta, jossa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 30 päivänä syyskuuta kaikista maaseudun kehittämistä koskevista ohjelma-asiakirjoista ja EMOTR:n tukiosastosta rahoitettavia maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevista tavoitteen 2 mukaisista yhtenäisistä ohjelma-asiakirjoista:
a) selvitys yhteisön tuen kattamista kuluvan varainhoitovuoden aikana toteutuneista ja kyseisen varainhoitovuoden loppuun mennessä toteutettavista menoista tämän asetuksen 33 artiklan 2 kohdan mukaisesti; ja
b) seuraavien varainhoitovuosien tarkistetut menoarviot kyseisen ohjelmakauden loppuun asti kullekin jäsenvaltiolle myönnettyjen varojen mukaisesti.
Nämä tiedot on toimitettava taulukkona komission antaman sähköisen mallin mukaisesti.”(14)
9. Asetuksen 39 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”kunkin jäsenvaltion yhden varainhoitovuoden osalta ilmoittamat menot rahoitetaan ainoastaan niiden 37 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti komissiolle tiedoksi annettuun määrään saakka, joka sisältyy kyseisen varainhoitovuoden talousarvioon otettuihin määrärahoihin”.
Toteutuneiden menojen ja menoarvioiden välillä voi kuitenkin olla eroja. Asetuksen 39 artiklan muissa kohdissa käsitellään näitä poikkeavuuksia.(15) Tämän asian kannalta kiinnostava on 3 kohta:
”3. Jos jäsenvaltion tosiasialliset menot ovat jonakin varainhoitovuonna alle 75 prosenttia 1 kohdassa säädetyistä määristä, seuraavalle varainhoitovuodelle siirrettäviä määriä alennetaan määrällä, joka vastaa kolmannesta mainitun alituksen tai 1 a kohdan soveltamisesta aiheutuvan määrän – jos tämä on suurempi kuin alitus – ja kyseessä olevana varainhoitovuonna todettujen tosiasiallisten menojen välisestä erosta.
Tätä vähennystä ei kuitenkaan oteta huomioon vähennystä seuraavan varainhoitovuoden todellisia menoja vahvistettaessa.”(16)
Saman 39 artiklan 4 kohdan mukaan ”3 kohtaa ei sovelleta maaseudun kehittämistä koskevien ohjelma-asiakirjojen tai EMOTR:n tukiosastosta rahoitettavien maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevien tavoitteen 2 mukaisten yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen mukaisesti toteutettujen menojen ensimmäiseen ilmoitukseen.”(17)
10. Asetuksen N:o 1750/1999 50 artiklan mukaisesti sitä sovelletaan ”yhteisön tukeen 1 päivästä tammikuuta 2000”.
3.
Asetus N:o 445/2002(18)
11. Kuten olen jo edellä todennut,(19) tällä asetuksella, joka on ollut voimassa 22.3.2002 alkaen,(20) on nimenomaisesti kumottu asetus N:o 1750/1999, ja viittauksia kumottuun asetukseen ”pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti” (65 artikla).
12. On katsottava, että useissa asetuksen N:o 445/2002 säännöksistä toistetaan asetuksen N:o 1750/1999 säännökset, minkä vuoksi se on ennen kaikkea muotoiltu uudelleen.(21) Tämä koskee 40 artiklaa ja 41 artiklan 1 kohtaa – jotka vastaavat asetuksen N:o 1750/1999 33 artiklan 1 ja 2 kohtaa – 47 artiklaa – joka vastaa asetuksen N:o 1750/1999 37 artiklaa – ja 49 artiklaa – joka vastaa asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklaa.
13. Jos jätetään huomiotta joihinkin säännöksiin tehdyistä viittauksista johtuvat erilaiset logiikat,(22) asetuksessa N:o 445/2002 voidaan havaita joitakin muutoksia aikaisempaan nähden. Sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden säännösten soveltamista(23) on korostettava 49 artiklan 5 kohdassa toteutettua muutosta, jonka mukaan ”4 kohtaa ei sovelleta maaseudun kehittämistä koskevien ohjelma-asiakirjojen tai EMOTR:n tukiosastosta rahoitettavien maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevien tavoitteen 2 yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen mukaisesti varainhoitovuonna 2000 toteutettujen menojen ensimmäiseen ilmoitukseen”. Ilmaisua ”varainhoitovuonna 2000” ei ollut asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 4 kohdassa.(24)
B Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitus
14. Asetuksen N:o 1258/1999,(25) jossa täsmennetään EMOTR:n ohjaus- ja tukiosastosta rahoitettavat tilanteet, 6 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle määräajoin ”hyväksyttyjä maksajavirastoja ja koordinointielimiä koskevat ja rahaston tukiosastosta rahoitettuihin toimiin liittyvät tiedot seuraavasti:
a) menoilmoitukset ja ennakkoarviot rahoitustarpeista;
b) vuosittaiset tilit yhdessä niiden tarkastamiseksi ja hyväksymiseksi tarvittavien tietojen sekä toimitettujen tilien täydellisyyttä, tarkkuutta ja todenperäisyyttä koskevan todistuksen kanssa”.
15. Lisäksi siinä edellytetään, että komissio tekee rahastokomiteaa(26) kuultuaan päätökset ”myönnettävistä kuukausittaisista ennakkomaksuista hyväksyttyjen maksajavirastojen maksamien menojen perusteella” (7 artiklan 2 kohdan 1 alakohta) ja tarkastaa ja hyväksyy maksajavirastojen tilit ”ennen kyseistä varainhoitovuotta seuraavan vuoden huhtikuun 30. päivää 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella”. Tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskeva päätös koskee toimitettujen tilien täydellisyyttä, tarkkuutta ja todenperäisyyttä. Se ei rajoita myöhempien päätösten tekemistä 4 kohdan mukaisesti(27) (kyseisen 7 artiklan 3 kohta).
16. Huomattakoon myös, että asetusta N:o 1258/1999 sovelletaan ”1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen toteutettuihin menoihin” (20 artiklan toinen kohta).
17. Todettakoon vielä, että asetusta N:o 729/70,(28) joka edelsi asetusta N:o 1258/1999, on muutettu asetuksella N:o 1663/95,(29) jota sovelletaan niin ikään, sillä varauksella, että viittauksia asetukseen N:o 729/70 on pidettävä viittauksina sen korvanneeseen asetukseen.(30)
C Komission päätöksenteko
18. EY 211 artiklan nojalla komissio voi ”käyttää itsenäistä päätösvaltaa”, ja komission työjärjestyksen(31) 4 artiklassa mainitaan seuraavat neljä tapaa, joilla komissio tekee päätöksensä:
a) kokouksessa,
b) kirjallisella menettelyllä 12 artiklan säännösten mukaisesti,
c) valtuutusmenettelyllä 13 artiklan säännösten mukaisesti, tai
d) toimivallan siirto -menettelyllä 14 artiklan säännösten mukaisesti.
19. Komission yhdelle tai useammalle jäsenelle luovutetut toimivaltuudet voidaan ”siirtää edelleen pääjohtajalle tai toimialajohtajalle”, jollei sitä kielletä erikseen (13 artikla). Komissio voi siirtää myös hallinnointi- ja hallintotoimenpiteitä koskevan toimivallan ”pääjohtajille ja toimialajohtajille” (14 artikla). ”Valtuutusmenettelyllä ja toimivallan siirto -menettelyllä tehdyt päätökset kirjataan päivittäiseen asialuetteloon, josta tehdään merkintä komission seuraavan kokouksen pöytäkirjaan” (15 artikla).
II Tosiseikat
A Portugalin tasavallan maaseudun kehittämissuunnitelmien hyväksyminen
20. Portugalin tasavalta esitti komissiolle seuraavat kolme maaseudun kehittämissuunnitelmaa ajanjaksolle 2000–2006:
– Manner-Portugalin osalta 6.1.2000.(32)
– Azorien autonomisen alueen osalta 4.2.2000.(33)
– Madeiran autonomisen alueen osalta 22.2.2000.(34)
21. Komissio hyväksyi maaseudun kehittämissuunnitelmat 22.11.2000, 1.3.2001 ja 30.4.2001 tekemillään päätöksillä.(35) Kunkin päätöksen 2 artiklan 1 kohdassa määrätään EMOTR:n tukiosastosta maksettavaksi suunnitelman toteuttamiseksi tarvittavat toimenpiteet ja 2 kohdassa, että asetuksen N:o 296/96(36) 7 artiklan mukaisesti varainhoitovuonna 2000 otetaan huomioon kyseessä oleville toimielimille 16 päivästä lokakuuta 1999 lähtien aiheutuneet menot. Päätösten 3 artiklan 1 kohdassa todetaan, että menoja koskeva maksuvelvollisuus syntyy tapauksen mukaan 6.1, 4.2. ja 22.2.2000 lukien.(37)
B Komission toteuttama asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohdan soveltaminen
22. Portugalin tasavalta toimitti asetuksen N:o 1750/1999 37 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla(38) 30.9.2000 päivätyllä ilmoituksellaan komissiolle seuraavien varainhoitovuosien menoarviot kyseisenä ohjelmakautena kunkin maaseudun kehittämissuunnitelman osalta. Varainhoitovuotta 2001 vastaava summa oli 281 430 000 euroa.
23. Komissio totesi Portugalin viranomaisten kuukausittain toimittamien tietojen perusteella, että varainhoitovuonna 2001 todellisuudessa toteutuneet menot olivat laskeneet 197 323 332,52 euroon, eli ne olivat 70,11 prosenttia tälle varainhoitovuodelle lasketuista menoista.
24. EMOTR-komitea käsitteli useaan otteeseen asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohdan soveltamista koskevaa kysymystä seuraavasti:
a) 22.1.2002 päivättyyn kokouspöytäkirjaan on merkitty tieto joihinkin jäsenvaltioihin kohdistuvista seuraamuksista EMOTR:n varainhoitovuoden 2001 maaseudun kehittämistä koskevien menoarvioiden noudattamatta jättämisen vuoksi, ja siinä viitataan nimenomaisesti asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohtaan (6.1 kohta). Tämä kohta kuitenkin poistettiin sisäisen menettelyn vuoksi, sillä ennen seuraamusten täsmentämistä oli arvioitava tälle varainhoitovuodelle kuuluvien, jäsenvaltioille aiheutuneiden menojen määrä, joka oli tiedossa 31.1.2002 jälkeen, jolloin EMOTR:n tukiosaston varainhoitovuosi 2001 päättyi.
Samassa kokouksessa, käsiteltäessä tietoa EMOTR:n varainhoitovuoden 2002 maaseudun kehittämistä koskevista menoarvioista, jotka on tarkastettu asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohdan mukaisesti, komission edustaja selosti laskentatapaansa (6.2 kohta).
b) 19.2.2002 päivätystä kokouspöytäkirjasta ilmenee samankaltainen tieto, kun siinä niin ikään mainitaan nimenomaisesti asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohdan soveltaminen (6 kohta).
Pöytäkirjan mukaan komission edustaja viittasi niitä kuutta jäsenvaltiota koskeviin seuraamuksiin, joiden maaseudun kehittämissuunnitelmia koskevat menot olivat olleet alle 75 prosenttia menoarviosta, ja teki tiettäväksi, että niille ilmoitetaan kirjeitse päivämäärästä, jona tämä määrä vähennetään kuukausittain maksettavista ennakkomaksuista.
25. Kanteen kohteena olevassa kirjeessä, joka on osoitettu kansalliselle maatalouden tukivirastolle (jäljempänä INGA),(39) selostetaan, että EMOTR:n varainhoitovuonna 2001 toteutuneet menot laskivat 197 323 332,52 euroon eli määrään, joka on alle 75 prosenttia arvioiduista 281 430 000,00 eurosta, minkä vuoksi oli sovellettava asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohtaa, ja viitataan liitteenä olevaan asiakirjaan AGRI/46059/2001-Rev. 2, josta oli keskusteltu EMOTR-komiteassa 19.2.2002 ja jossa esitettiin laskelma yksityiskohtaisesti.(40) Kirjeessä todetaan kyseisen artiklan nojalla, että vuoden 2002 kahden ennakkomaksun osalta vähennetään 4 583 055,83 euroa, joka veloitetaan kohdasta B01-41 (tilien tarkastaminen ja vähennykset/ennakkomaksujen korjaukset) vähennyksen vaikuttamatta päätöksellä 2000/426/EY jäsenvaltion osalta hyväksyttyihin summiin.(41)
26. EMOTR-komitean 19.4.2002 pidetyssä kokouksessa käsiteltiin uudelleen asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohdan mukaista vähennystä. Puheenjohtaja ilmoitti Tanskan valtuuskunnan pyynnöstä komission oikeudellisen yksikön kannan, joka vahvisti, että kyseinen vähennys oli luonteeltaan perinteinen taloudellinen seuraamus ja että se toteutetaan vähentämällä kyseessä olevien jäsenvaltioiden ennakkomaksuja kesä- tai elokuussa 2002.
27. EMOTR-komiteaa kuultiin 22.5. ja 19.6.2002 pidetyissä kokouksissa jäsenvaltioiden ennakkomaksuista kesä- ja heinäkuussa 2002 huhti- ja toukokuun 2002 menojen perusteella. Näissä kokouksissa merkittiin tiedoksi, että ennakkomaksujen määrä käsitti jäsenvaltioiden ilmoittamien menojen positiiviset ja negatiiviset korjaukset.
28. Maatalousasioista vastaavan komission jäsenen 27.5. ja 24.6.2002 allekirjoittamilla päätöksillä komissio vahvisti jäsenvaltioille huhti- ja toukokuussa 2002 maksettavien ennakkomaksujen määrän. Kyseisissä päätöksissä ainoastaan ilmoitetaan valtiokohtaiset kokonaismäärät enemmittä yksityiskohditta.
29. Todettakoon vielä, että komissio hyväksyi 12.6.2002 tekemällään päätöksellä 2002/461/EY(42) asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti EMOTR:n tukiosastosta varainhoitovuonna 2001 rahoitettuja jäsenvaltioiden menoja koskevat tilit.
III Oikeudenkäynti yhteisöjen tuomioistuimessa
30. Portugalin tasavalta toimitti kanteen yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 1.7.2002.
31. Euroopan yhteisöjen komissio vaati kanteen tutkimatta jättämistä tai ainakin sen hylkäämistä sekä kantajan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
32. Oikeudenkäynnin kirjallinen käsittely päättyi vastineeseen ja kantajan vastaukseen.
33. Kantajan vaatimuksesta pidettiin 1.7.2004 istunto, johon myös vastaaja osallistui ja jossa ilmoitettiin, että ratkaisuehdotus asiassa annetaan 7.9.2004.
IV Asian arviointi
34. Aluksi on tarkasteltava kanteen tutkittavaksi ottamista, sillä komissio katsoo, että asiassa on riitautettu vain sisällöltään informatiivinen kirje. Muilta osin kanteen tarkastelu kohdistuu Portugalin tasavallan esittämiin kumoamisperusteisiin.
35. Kyse on kuitenkin toisiinsa liittyvistä seikoista, sillä kyseisen kirjeen oikeudellisella luonteella voi olla huomattava vaikutus toimivallan puuttumista koskevaan virheeseen, johon kantaja vetoaa ensisijaisesti.
A Kumoamiskanteen tutkittavaksi ottaminen
1.
Kysymyksenasettelu
36. Komission mukaan kanne on jätettävä tutkimatta, koska kumoamiskanne voidaan nostaa vain toimista, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, eikä niitä ole kanteen kohteena olevalla kirjeellä, jolla ei myöskään muuteta oikeussuhteita, vaan sillä on pelkästään informatiivinen sisältö EMOTR-komitean 19.2.2002 pidetystä kokouksesta ilmoittavana kirjeenä, joka on vain tiedoksianto yhteisön ja jäsenvaltioiden välisen yhteistyön puitteissa komission yksiköiltä Portugalin tasavallalle komitean kokousten perusteella jo tiedossa olevasta seikasta.
Komissio väittää vielä, että kantajan etuja koskevat oikeudellisesti sitovat päätökset ovat 27.5. ja 24.6.2002 tehdyt päätökset, jotka koskevat huhti- ja toukokuussa 2002 maksettavia ennakkomaksuja ja joilla maatalousasioista vastaava komission jäsen päätti vähentää niitä.
37. Portugalin hallitus lähtee siitä, että EMOTR-komitean 22.1.2002 pidetyssä kokouksessa ei käsitelty minkäänlaisen seuraamuksen määräämistä, sillä kunkin valtion toteuttamien menojen määrää ei ollut määritetty ja 19.2.2002 pidetyssä kokouksessa komissio ainoastaan ilmoitti aikomuksestaan määrätä seuraamuksia, ja katsoo kirjeen muuttavan sen oikeudellista asemaa ja olevan toimi, jonka nojalla sille maksettavaa määrää on vähennetty ja jolla on siten yksilöity ja konkreettinen sisältö.
Portugalin hallitus väittää, että kirjeen vastaanottamiseen saakka sillä ei ollut tietoa siitä, että komissio oli päättänyt toteuttaa vähennyksen, eikä myöskään siitä, jaetaanko sen määrä varainhoitovuotta 2002 vastaaviin kuukausittaisiin ennakkomaksuihin vai vähennetäänkö se kokonaan yhdestä kuukausierästä.
Sen mielestä 27.5. ja 24.6.2002 tehdyt päätökset ovat vain täytäntöönpanotoimia, joista ei voi nostaa kannetta, sillä niissä ei todeta, että Portugalin tasavallan toteuttamien ja arvioimien menojen välillä on alle 75 prosentin ero eikä niissä täsmennetä asetettavaa seuraamusta tai sen määrää.
38. Mielestäni kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamista tarkasteltaessa on otettava lähtökohdaksi EY 230 artikla,(43) sellaisena kuin yhteisöjen tuomioistuin on sitä tulkinnut.
39. Kumoamiskanteella on kaksi tavoitetta: toisaalta sen tavoitteena on valvoa, että yhteisön toimielimet noudattavat yhteisön oikeutta, toisaalta puolustaa kantajien (muiden yhteisön toimielinten, jäsenvaltioiden tai yksityisten oikeussubjektien) oikeuksia toimielinten toimia vastaan,(44) ja oikeuskäytännössä tällaisen kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten suppeaa tulkintaa on pidetty tavoitellun päämäärän vastaisena.(45)
40. Tässä tarkoituksessa on korostettu, että Euroopan yhteisö on oikeusyhteisö, koska sekä sen jäsenvaltiot että sen toimielimet ovat sellaisen valvonnan alaisia, jonka kohteena on niiden toteuttamien toimenpiteiden yhteensoveltuvuus perustuslakia vastaavan asiakirjan eli perustamissopimuksen kanssa, jolla on luotu täysin kattava oikeussuojateiden ja menettelyjen järjestelmä, jonka tarkoituksena on antaa toimielinten toimenpiteisiin kohdistuva laillisuusvalvonta yhteisöjen tuomioistuimen tehtäväksi.(46) Tämän järjestelmän mukaisesti suoran kanteen kohteena voivat olla ”kaikki ne toimielinten antamat säännökset ja määräykset – –, joiden tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia”.(47)
41. Asiassa on ratkaistava nimenomaan se, milloin yhteisön toimella on oikeusvaikutuksia.
2.
Oikeusvaikutuksia tuottavan toimen käsite
42. Olen tarkastellut tätä käsitettä muussa yhteydessä.(48) Katson, että aikaisemmin toteamani pätee täysin esillä olevan kaltaisessa asiassa, jossa on kyse näiden vaikutusten ulottuvuudesta jäsenvaltioon.
43. Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan toimen nimityksellä tai muodolla ei ole lähtökohtaisesti merkitystä, sillä ratkaisevaa on sen sisältö ja soveltamisala,(49) ja se on ottanut tutkittavaksi kirjeestä(50) ja suullisesta päätöksestä(51) nostetun kanteen. Tämän oikeuskäytännön mukaisesti yhteisöjen tuomioistuin on ottanut tutkittavaksi kanteen sellaista neuvoston päätöstä vastaan, jossa jäsenvaltioita kehotettiin tekemään kansainvälinen sopimus yhteisön nimissä,(52) sekä kanteen sellaista komission tiedonantoa vastaan, jossa jäsenvaltioille asetettiin uusia velvoitteita direktiivin säännösten tulkinnan vuoksi.(53)
44. Sen sijaan tutkittavaksi ei ole otettu kanteita, jotka on nostettu sellaisia toimia vastaan, jotka eivät itsessään tuota oikeuksia ja velvollisuuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin, ja yhteisöjen tuomioistuin on hylännyt sellaiset ainoastaan yhtä valtiota koskevista toimenpiteistä tai sisäisistä ohjeista nostetut kanteet, joiden vaikutus ei ulotu säädöksen antaneen toimielimen ulkopuolelle,(54) tai tiettyä yhteisön käytäntöä vastaan nostetut kanteet.(55) Tutkittavaksi ei ole myöskään otettu sellaisia kanteita, jotka on nostettu monimutkaisessa menettelyssä tehtyä lopullista päätöstä edeltäviä tai sen jälkeisiä toimenpiteitä vastaan. Niistä epäkohdista, joita on toimielimen tarkoituksen sisältävää, myöhemmin tehtävää päätöstä valmistelevissa säädöksissä, on ilmoitettava itse päätöstä vastaan nostetussa kanteessa,(56) mikä ei tarkoita sitä, ettei valmistelevista säädöksistä voitaisi nostaa itsenäistä kannetta siltä osin kuin ne tuottavat pääasian oikeudenkäyntiä ratkaisevalla tavalla sääteleviä oikeusvaikutuksia. Samasta syystä kannetta ei voida nostaa säädöksistä, joiden tarkoituksena on ainoastaan toistaa tai vahvistaa aiemmat säädökset,(57) eikä myöskään pelkistä toimeenpanosäädöksistä.(58)
3.
Edellä mainitun käsitteen soveltaminen esillä olevassa asiassa
45. Edellä esitetyn mukaisesti kanteen kohteena olevaa kirjettä on pidettävä toimena, jolla on oikeusvaikutuksia.
46. Asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohdassa(59) säädetään seuraavana varainhoitovuonna mukaan otettavien menojen vähentämisestä tietyin perustein,(60) minkä perusteella on pääteltävä, että toimivaltaisen elimen on tehtävä vähentämisestä päätös, josta ilmenevät asian kannalta merkitykselliset tiedot. Siinä on vahvistettava ”todellisuudessa aiheutuneet menot”, ”kohdassa 1 viitattu määrä”, näiden välinen prosentuaalinen erotus ja sen seurauksena vielä ”todetun erotuksen” kolmasosa, jolla menoja on vähennettävä.
47. Ainoastaan silloin kun jäsenvaltio on tietoinen siitä, että siihen sovelletaan kaikkien näiden tietojen mukaista vähennystä, se voi riitauttaa tehokkaasti tästä tehdyn päätöksen ja kyseenalaistaa huomioon otetut käsitteet ja seikat, mikä voi olla vaikeaa, kun niistä annetaan tieto peräkkäisillä ilmoituksilla eikä asiassa ei ole tehty kaikki olemassa olevat seikat sisältävää konkreettista päätöstä, josta jäsenvaltio voi olla eri mieltä ja jonka se voi saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi niin tarkoituksenmukaiseksi harkitessaan.
48. Esillä olevassa asiassa kyseessä olevassa kirjeessä todetaan selvästi, että Portugalin tasavaltaan on sovellettava asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohtaa, kun siinä ilmoitetaan vähennyksen määrä, vähennyksen ajankohta ja seuraavat selvitetyt tiedot:
– aiheutuneet menot ovat 197 323 332,52 euroa
– komission yksiköille 30.9.2000 toimitettu vuoden 2001 arvio oli 281 430 000,00 euroa
– todellisuudessa aiheutuneet menot ovat alle 75 prosenttia arvioiduista menoista ja
– vähennys on 4 583 055,83 euroa, ja se on suoritettava vuoden 2002 kahdesta ennakkomaksusta.
49. Näin ollen kirjeestä nostettu kumoamiskanne pitäisi ottaa tutkittavaksi komission esittämistä vastaväitteistä huolimatta.
50. Asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohdan soveltamista käsiteltiin kuitenkin kahdessa aikaisemmassa EMOTR-komitean kokouksessa,(61) ja molemmissa vain informatiiviselta kannalta.(62) Käsittelyllä 22.1.2002 pidetyssä kokouksessa ei ole tämän asian kannalta suurempaa oikeudellista merkitystä, sillä esityslistasta poistettiin kaikki mainitun säännöksen soveltamiseen viittaava juuri tarvittavien tietojen puuttumisen vuoksi. Vielä suuremmat epäilyt kohdistuvat 19.2.2002 pidetyssä kokouksessa käsiteltyyn.
51. Kokouspöytäkirjan mukaan komission edustaja selosti seuraamuksia, joita joillekin jäsenvaltioille olisi määrättävä ja jotka ilmeisesti sisältyivät(63) liitteenä olevaan asiakirjaan, joka on sittemmin oheistettu kanteen kohteena olevaan kirjeeseen. Tämän perusteella voitaisiin päätellä, että 19.2.2002 pidetyssä kokouksessa komissio oli jo tehnyt päätöksensä vähennyksen soveltamisesta, vahvistanut laskelmansa perusteet ja vähennyksen määrän ja että 18.4.2002 päivätty kirje on pelkästään ilmoitus jo päätetystä. Näin ollen mikäli Portugalin tasavalta oli asiasta eri mieltä, sen olisi pitänyt riitauttaa tämä päätös eikä kirjettä.
52. Mikä sen olisi siis pitänyt riitauttaa? Liite, jossa laskelma toteutettiin? Ilmoitus seuraamuksista? Komission edustajan esittämä tieto? Missä on näin ollen toimi, jolla on sovittu vähennyksen toteuttamisesta?(64)
53. Näiden kysymysten valossa oikeusvarmuuden periaate, joka ”edellyttää, että hallintoviranomaisen jokaisen sellaisen säädöksen ja päätöksen osalta, jolla on oikeusvaikutuksia, voidaan varmuudella yksilöidä sen tekijä ja sisältö”,(65) sekä vaatimus toimielinten kaikkien toimien yhteensopivuutta yhteisön oikeuden kanssa koskevasta tehokkaasta tuomioistuinvalvonnasta(66) puoltavat kirjeestä nostetun kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamista, sillä tällä kirjeellä on todettu aineellisesti vähennyspäätös, kun siinä julkistetaan kaikki Portugalia koskevat tiedot.
54. Kanne olisi pitänyt todellisuudessa nostaa päätöksestä, jolla vähennys hyväksytään, mutta koska päätöksenteosta ei ilmene muuta muodollista välinettä, kirjeestä tulee sen aineellinen ilmentymä, jonka perusteella kantaja voi riitauttaa päätöksen, jotta yhteisöjen tuomioistuin tutkisi, onko se yhteisön oikeuden mukainen. Tästä syystä, vaikka muodollisesti kumoamiskanne on nostettu kirjeestä, sen todellisena kohteena on päätös, johon siinä viitataan. Lisäksi Portugalin tasavallan esittämiä kumoamisperusteita tarkasteltaessa on katsottava, että ne kohdistuvat vähennystä koskevaan ratkaisuun ja edellytyksiin, joilla vähennys toteutetaan, eivätkä pelkästään kirjeeseen, jossa nämä seikat todetaan.
55. En ole samaa mieltä komission kanssa myöskään sen väittäessä, että touko- ja kesäkuussa 2002 tehdyt päätökset, joissa vahvistettiin jäsenvaltioihin sovellettavat ennakkomaksut huhti- ja toukokuun 2002 osalta, olisivat kannekelpoisia toimia, sillä ne ovat vain jo tehdyn päätöksen täytäntöönpanotoimia. Kuten kantaja toteaa, kyse on päätöksistä, jotka ovat samanlaisia kuin toiset aikaisemmin tehdyt päätökset ja jotka eroavat niistä hyväksytyn määrän ja kuukausimaksun osalta, mutta joihin niillä ei lisätä mitään.
B Kumoamisperusteet
56. Jos yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että kanne voidaan ottaa tutkittavaksi, sen on tarkasteltava esitettyjä kumoamisperusteita.
1.
Ensimmäinen kumoamisperuste: toimivallan puuttuminen
57. Väite toimivallan puuttumisesta esiintyy kaksi kertaa, niissä perusteissa, joissa vedotaan komission työjärjestyksen rikkomiseen, ja niissä perusteissa, joissa vedotaan asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 3 kohdan rikkomiseen.
a)
Komission työjärjestyksen rikkominen(67)
58. Portugalin tasavalta vaatii yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan kirjeen, koska sen on laatinut komission pääosaston pääjohtaja ilman sitä koskevaa toimivaltaa minkäänlaiseen valtuutukseen tai toimivallan siirtoon vetoamatta, eikä hänellä myöskään ole oletettava olleen tällaista kelpoisuutta.
59. Olen samaa mieltä kantajan kanssa siitä, että komission pääosaston pääjohtaja ei voi päättää asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohdassa säädetystä vähennyksestä. Katson niin ikään, että esillä olevassa asiassa ei ole todettu minkäänlaista valtuutusta tai toimivallan siirtoa.(68) Komissio ei myöskään ole kiistänyt kumpaakaan näistä näkemyksistä.(69)
60. En kuitenkaan ole samaa mieltä tällaisissa olosuhteissa tehdystä vähennyksestä, sillä kirjettä ei ole arvioitava irrallisena,(70) asiayhteydestään erillisenä. Se olisi hyvin yksinkertainen ratkaisu ja edellyttäisi, että kirjeellä todettaisiin olevan ominaisuus, jota sillä ei ole. Ei pidä unohtaa, että kannatan kanteen tutkittavaksi ottamista, sillä vaikka komission päätökseltä vähentää Portugalin tasavallalle suoritettavia ennakkomaksuja puuttuu erityinen materiaalinen perusta, kirje täyttäisi tämän tehtävän, ja yhteisöjen tuomioistuin voi sen riitauttamisen perusteella tutkia, miltä osin kantaja on päätetystä asiasta eri mieltä.(71) Tästä näkemyksestä ei kuitenkaan voida päätellä, että pääjohtaja olisi tehnyt vähennyspäätöksen kirjeessä, kuten kantajana oleva jäsenvaltio väittää.
b)
Asetuksen N:o 1258/1999(72) 7 artiklan 3 kohdan rikkominen
61. Kantaja toteaa, että kirje on päivätty 18.4.2002, mutta maksajavirastojen varainhoitovuotta 2001 vastaavat tilit hyväksyttiin vasta 12.6.2002. Ennen tätä ajankohtaa ei kantajan mukaan ole näin ollen voitu laskea vuonna 2002 sovellettavan vähennyksen määrää, minkä vuoksi silloin, kun pääjohtaja teki laskelman määrästä, jota ei ollut vielä hyväksytty, hän ylitti toimivaltansa rajat ja rikkoi asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 3 kohtaa.
62. En yhdy näihin perusteluihin. Edellä mainitun säännöksen mukaan komissio tarkastaa ja hyväksyy maksajavirastojen tilit, mitä pääjohtaja ei ole tehnyt. Toinen ongelma on se, että vähennyksen suorittamiseksi ei ole odotettu vuosittaisten tilien hyväksymistä. Toisin sanoen, kuten komissio on esittänyt vastineessaan, Portugalin tasavalta kyseenalaistaa todellisuudessa laskentatavan, mikä voi sen tapauksessa johtaa olennaiseen tai aineelliseen virheeseen mutta ei toimivallan puuttumista koskevaan virheeseen tai muotovirheeseen. Uskon kantajan itse olevan tästä tietoinen, kun otetaan huomioon sen esittämän neljännen kanneperusteen muotoilu, jota käsittelen jäljempänä. Näin ollen väitettä toimivallan puuttumisesta ei ole näytetty toteen.
2.
Toinen kumoamisperuste
63. Portugalin tasavalta väittää, että päätöksellä ei ole oikeudellista perustaa, sillä se on tehty ajankohtana, jona sen perustana oleva asetus N:o 1750/1999 oli nimenomaisesti kumottu asetuksella N:o 445/2002.(73)
64. Komissio väittää, että asetuksen N:o 445/2002 65 artiklan 1 kohdan mukaan viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän uuteen asetukseen.
65. En yhdy tähän viimeksi mainittuun väitteeseen. Tähän säännökseen sisältyvä varotoimi kohdistuu asetuksen N:o 1750/1999 voimassao loaikana annettuihin säännöksiin ja toteutettuihin toimiin, ei sitä myöhempiin, joita on pidettävä viittauksina uuteen asetukseen, ei kumottuun. En kuitenkaan hyväksy kantajan väitettä. Kuten olen jo todennut,(74) asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohta on samanlainen kuin asetuksen N:o 445/2002 49 artiklan 4 kohta, minkä vuoksi ennakkomaksujen vähennyspäätöksellä on sama oikeudellinen perusta siten, että säännöstä ja jopa asetusta koskevassa maininnassa tehty virhe ei voi johtaa kumoamiseen kantajan esittämällä tavalla, sillä päätös on normatiivinen eivätkä näiden eri säännösten soveltamisen vaikutukset vaihtele. Näin on sitäkin suuremmalla syyllä, jos katsotaan esittämälläni tavalla, että kirjeessä ainoastaan ilmaistaan materiaalisesti aikaisemmin tehty päätös.(75)
3.
Kolmas kumoamisperuste
66. Tämä kolmas peruste koskee asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 4 kohdan soveltamisessa tehtyä ilmeistä arviointivirhettä. Tämän säännöksen mukaan artiklan 3 kohtaa ei sovelleta maaseudun ohjelma-asiakirjan ensimmäiseen menoilmoitukseen, mikä tuo esille ongelman siitä, viitataanko tässä ensimmäisessä menoilmoituksessa varainhoitovuoteen 2000, kuten komissio väittää, vai varainhoitovuoteen 2001, kuten kantaja väittää.
67. Tämän valinnan tekemiseksi on huomattava, että Portugalin esittämiä maaseudun kehittämissuunnitelmia koskevissa päätöksissä määrätään, että varainhoitovuonna 2000 otetaan huomioon maksajavirastojen maksut 16.10.1999 lähtien (2 artiklan 2 kohta) ja että menoja koskeva maksuvelvollisuus syntyy 6.1., 4.2. ja 22.2.2000 lukien (3 artiklan 1 kohta).(76)
68. Vaikka maaseudun kehittämissuunnitelmat hyväksyttiin niiden esittämisestä lasketun kuuden kuukauden määräajan kuluttua,(77) niillä oli taannehtiva vaikutus varainhoitovuoteen 2000. Näin ollen suunnitelmien esittämis- tai hyväksymispäivä tai myöskään menojen aiheutumisajankohta eivät ole niin tärkeitä kuin ajanjakso, johon ne kohdistuvat.
69. Vaikka yhdyn komission esittämään perusteluun, jonka mukaan asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 4 kohdassa olevan kiellon määrätä edellisessä kohdassa säädettyä seuraamusta vuoksi jäsenvaltiot voivat luottaa siihen, että niillä on aikaa sopeutua ja hankkia perusteellisempaa tietoa varainhoitovuotta koskevan kokemuksen perusteella, katson sen vastaavan myös ajatusta siitä, että ensimmäiseen menoilmoitukseen vaikuttavat viivytykset maaseudun kehittämissuunnitelmien hyväksymisessä, joten tästä väliaikaisesta soveltamatta jättämisestä on säädetty tämän seikan aiheuttamien kielteisten vaikutusten korjaamiseksi.
70. Tässä yhteydessä on tarkasteltava komission väitettä siitä, että asetuksen N:o 445/2002 49 artiklan 5 kohdassa esitettyä täsmennystä, jonka mukaan kyseistä kieltoa ei sovelleta ”varainhoitovuonna 2000” toteutettujen menojen ensimmäiseen ilmoitukseen, on pidettävä pelkkänä selvennyksenä asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 4 kohdassa säädettyyn.(78)
71. Näin ollen seuraamuksen määräämistä koskevaa kieltoa oli sovellettava varainhoitovuoteen 2000 eikä 2001.
72. Tätä kantaa ei kyseenalaista – päinvastoin – se Portugalin tasavallan esittämä seikka, jonka mukaan komissio toteaa 2.10.2000, 20.11.2000 ja 12.1.2001 päivätyissä kirjeissään, että tiettyjä summia ei voida palauttaa varainhoitovuotta 2000 vastaavien ennakkomaksujen osalta, sillä maaseudun kehittämissuunnitelmia ei ole hyväksytty, koska kyse on ilmoituksista ennen mainittuja päätöksiä, joissa ongelmasta kiistatta tietoisena tunnustetaan jo mainitsemani taannehtivuus.
4.
Neljäs ja kuudes kumoamisperuste
73. Portugalin tasavalta vetoaa vielä ilmeiseen virheeseen asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohdan soveltamisessa (neljäs kanneperuste) ja asetuksen N:o 445/2002 49 artiklan 4 kohdan soveltamisessa (kuudes kanneperuste) käyttäen kummassakin tapauksessa samankaltaisia perusteluja.(79) Virhe sen mukaan johtuu siitä, että komissio on vahvistanut todellisuudessa aiheutuneet menot INGA:n toimittamien tietojen perusteella (197 323 332,52 euroa), kyseenalaistamatta näitä tietoja, eikä se ole ottanut huomioon varainhoitovuoden 2001 tilien hyväksymistä koskevaan päätökseen sisältyviä tietoja (197 757 664,51 euroa), kuten sen olisi pitänyt.
74. Komissio katsoo, ettei vuosittaisten tilien hyväksymistä tarvitse odottaa, ja toteaa, ettei asetuksen N:o 445/2002 49 artiklan 4 kohdassa – asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohta – viitata hyväksyttyihin tileihin vaan kyseessä olevana varainhoitovuonna todettuihin menoihin. Komissio lisää, että asetuksen N:o 296/96(80) 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kuukausittaisista ennakoista päätetään jäsenvaltioiden 3 artiklan mukaisesti viikoittain ja kuukausittain toimittamien tietojen perusteella.
75. Tätä kysymystä tarkasteltaessa on otettava huomioon seuraavat seikat. Ensinnäkin asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohdassa säädetyn seuraamuksen merkityksellisimpänä tarkoituksena on se, että arvioidut ja toteutuneet menot vastaavat mahdollisimman paljon toisiaan siten, että todellisuudesta poikkeavan ehdotuksen tehneen jäsenvaltion ennakoita vähennetään seuraavana varainhoitovuonna.(81) Toiseksi on pidettävä erillään toisaalta menoja koskevat ilmoitukset ja oletetut taloudelliset tarpeet ja toisaalta vuosittaisten tilien hyväksyminen, sillä niillä on eri tarkoitus ja ne vastaavat eri tietoja.(82) Tässä tarkoituksessa kuukausittaisista ennakkomaksuista päätetään samoina ajanjaksoina maksettujen menojen perusteella, kun taas tilien tarkastaminen ja hyväksyminen tapahtuu vuosittain ja on suoritettava ennen kyseistä varainhoitovuotta seuraavan vuoden huhtikuun 30. päivää, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityistä menettelyä, jonka mukaisesti menot jätetään rahoituksen ulkopuolelle, jos niitä ei ole toteutettu yhteisön sääntöjen mukaisesti.(83)
76. Vaikka oikeusvarmuuden kannalta olisi aina parempi odottaa vuosittaisten tilien hyväksymistä sovellettaessa tarvittaessa seuraamusta, jäsenvaltioiden maksajavirastojen ilmoituksiin perustuviin summiin vetoaminen ei merkitse asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohdan rikkomista. Sen lisäksi, että komissio käsittelee jäsenvaltion itsensä toimittamia tietoja ja ettei kuukausittain toimitettujen tietojen ja vuosittain tarkastettujen tilien välillä pitäisi olla merkittävää eroa,(84) lopullisen hyväksymisen asettaminen seuraamuksen soveltamisedellytykseksi johtaisi tilanteisiin, joita olisi vaikeaa hyväksyä. Saattaa olla, että jäsenvaltio on eri mieltä tiettyjen menojen jättämisestä rahoituksen ulkopuolelle, jolloin tilien hyväksymisestä voidaan päättää vain säädetyn kontradiktorisen menettelyn perusteella.(85) Sen jälkeen, kun kansallisten maksajavirastojen antamista ilmoituksista saadut täsmälliset tiedot ovat komission hallussa, se voi käyttää niitä täysin mainituin vaikutuksin.(86) Tätä väitettä tukee toteamus, jonka mukaan yhteisen maatalouspolitiikan rahoitus toteutetaan luottamukseen perustuvan järjestelmän avulla, jossa rahaston hallinnointi on jätetty pääasiallisesti toimivaltaisille kansallisille viranomaisille.(87)
77. Toinen kysymys on se, että komissio sovittelee seuraamusta vuosittain tarkastettujen tilien tuloksen perusteella. Tämä merkitsee sitä, että vaikka seuraamuksen määrän vahvistamiseksi ei ole tarpeen odottaa vuosittaista tilien hyväksymistä eikä siihen ole myöskään oikeudellista velvollisuutta, pitkin vuotta toimitettujen tietojen ja lopullisen luvun välistä mahdollista eroa ei pidä sivuuttaa. On tutkittava, onko seuraamus syytä määrätä, mutta myös täsmennettävä sen määrä huolella siten, että jos ero on jäsenvaltion eduksi, kuten tässä tapauksessa, seuraamusta alennetaan hyväksyttyjen menojen osalta siten, että tämä vaikuttaa varainhoitovuoden jäljellä oleviin kuukausittaisiin ennakkomaksuihin.
78. Tämän ajatuksen tueksi haluan viitata asiassa Saksa vastaan komissio 17.10.1991 annettuun tuomioon,(88) jossa komissiolle tunnustettiin mahdollisuus alentaa maksettavia määriä kuukausittaisista ennakkomaksuista kullakin jäsenvaltiolla EMOTR:ssa olevan kirjanpitotilanteen perusteella, jos ilmenee, että kansallinen toimielin on yhteisön oikeuden vastaisesti jättänyt perimättä tiettyjä tuloja tai toteuttanut tiettyjä menoja rahaston kustannuksella, mutta jossa on täsmennys ”odotettaessa lopullista päätöstä vuosittaisesta tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä” (16 kohta) siten, että ”tällainen komission päätös on voitava tarkistaa kunnes vuosittainen tilien tarkastaminen ja hyväksyminen on suoritettu eikä näin ollen kyseessä olevan jäsenvaltion taloudellisia etuja voida vahingoittaa lopullisesti” (19 kohta).
5.
Lainvastaisuusväite
79. Portugalin tasavalta katsoo, että mikäli asetusta N:o 445/2002 katsotaan voitavan soveltaa, 49 artiklan 5 kohta, jonka mukaan 4 kohtaa ei sovelleta ”varainhoitovuonna 2000 toteutettujen menojen ensimmäiseen ilmoitukseen”, on pätemätön taannehtivuuskiellon periaatteen loukkaamisen vuoksi.
80. Kuten huomataan, tämä kanneperuste liittyy läheisesti kolmanteen perusteeseen siten, että jo esitettyä voidaan käyttää sen vahvistamiseksi, että varainhoitovuotta 2000 koskevalla täsmennyksellä ei lisätä mitään aikaisemmin asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 4 kohdassa yleisemmällä tasolla säädettyyn.(89)
81. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön aineellisen oikeuden sääntöjä on oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden noudattamisen takaamiseksi tulkittava siten, että ne koskevat ennen niiden voimaantuloa syntyneitä tilanteita ainoastaan siinä tapauksessa, että tämä käy selvästi ilmi niiden sanamuodosta, tarkoituksesta tai systematiikasta.(90) Mainittua säännöstä on vaikea soveltaa taannehtivasti, sillä se kohdistuu tulevaan, jollei aikaisemman asetuksen artiklaan sisältyneen edeltävän säännöksen soveltamisesta muuta johdu. Kantaja ei kyseenalaista taannehtivuutta vaan uudella säännöksellä sitä edeltävään säännökseen tehdyn täsmennyksen, joka on riitautettava esitetyn mukaisesti.
6.
Seitsemäs kumoamisperuste
82. Portugalin tasavalta väittää vielä, että EY 253 artiklan mukaista perusteluvelvollisuutta ei ole noudatettu, sillä se ei tiedä, mistä kanteen kohteena olevasta kirjeestä ilmenevä, toteutuneita menoja koskeva 197 323 332,52 euron summa on peräisin eikä myöskään sen laskentatapaa.
83. Toimen perustelu on olennainen seikka,(91) ja velvollisuus sen ilmaisemiseen on asetettu sekä oikeussubjektien suojaamiseksi että sen vuoksi, että yhteisöjen tuomioistuimella olisi kaikki tarvittavat tiedot voidakseen tutkia täysin asian laillisuuden.(92) Oikeuskäytännön mukaan perustamissopimuksessa edellytetyistä perusteluista on myös selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä riidanalaisen toimenpiteen tehneen yhteisön toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt ja että yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia toimenpiteen laillisuuden; perusteluissa ei kuitenkaan tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia yksityiskohtia, koska huomioon on otettava päätöksen sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt.(93)
84. Edellä esitetyn perusteella tätä kanneperustetta ei voida pitää perusteltuna, sillä kantaja on itsekin myöntänyt tietävänsä, mistä komissio on saanut tiedot, minkä osoittaa jo se, että kyseisenä ajankohtana vuosittaisia tilejä ei ollut vielä hyväksytty.(94) Lisäksi EMOTR-komitean kokouspöytäkirjoista ilmenee, että seuraamuksen määräämistä koskeva kysymys ei ole tuulesta temmattu, sillä esimerkiksi 22.1.2002 päivätyssä kokouspöytäkirjassa todetaan, että komission edustaja selosti laskentatapaa.(95)
85. Näin ollen Portugalin tasavallalla on mielestäni ollut tiedossaan kaikki tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joita on arvioitu vähennyksestä päätettäessä, kuten myös vähennyksen määrä, koska se on näyttänyt tämän toteen riitauttaessaan kyseiset seikat, joista se oli eri mieltä, minkä vuoksi kanteen kohteena olevan toimen perusteluja ei voida pitää puutteellisina.
V Oikeudenkäyntikulut
86. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti kantajana oleva jäsenvaltio, jonka vaatimukset on hylätty, on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
VI Ratkaisuehdotus
87. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin
1) hylkää komission esittämän oikeudenkäyntiväitteen
2) hylkää Portugalin tasavallan nostaman kanteen Euroopan yhteisöjen komission maatalouden pääosaston pääjohtajan kirjeen kumoamisesta ja
3) velvoittaa kyseisen jäsenvaltion korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) .
(2)
–	AGRI/G/4-D11703, ”Portugali – EMOTR – Tuki – Varainhoitovuosi 2002 – Asetuksen N:o 1750/1999 39 artiklan 3 kohdan soveltaminen – Ennakkomaksuja koskeva korjaus”.
(3)
–	Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 23.7.1999 annettu komission asetus (EYVL L 214, s. 31).
(4)
–	Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annettu neuvoston asetus (EYVL L 160, s. 80).
(5)
–	Maatilainvestoinnit, nuorten viljelijöiden aloitustuki, koulutus, varhaiseläke, epäsuotuisat alueet ja alueet, joilla on ympäristöön liittyviä rajoitteita, maatalouden ympäristöohjelma, maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parantaminen, metsätalous ja maaseutualueiden sopeuttamisen ja kehittämisen edistäminen.
(6)
–	Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21.6.1999 annettu neuvoston asetus (EYVL L 161, s. 1).
(7)
– Nämä säännökset ”annetaan asetuksen (EY) N:o 1260/1999 50 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti”.
(8)
–	Mainittu tämän ratkaisuehdotuksen alaviitteessä 3.
(9)
–	Sen 1 artiklan mukaan tässä asetuksessa annetaan asetuksen N:o 1257/1999 soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(10)
–	Siten 29.9.2000 annetulla komission asetuksella N:o 2075/2000 (EYVL L 246, s. 46) muutettiin 2 ja 5 artiklaa, 31 artiklan 3 kohtaa, 33 ja 35 artiklaa, 37 artiklan 1 kohtaa, 38 artiklaa, 39 artiklan 4 kohtaa, 46 artiklan 2 kohtaa, 47 artiklan 4 kohtaa, 48 artiklan 1 kohtaa ja 49 artiklan 2 kohtaa ja useita liitteen kohtia ja lisättiin 32 a ja 39 a artikla. Lisäksi 2.4.2001 annetulla komission asetuksella N:o 672/2001 (EYVL L 93, s. 28) muutettiin yhtä liitteen kohtaa. Lopuksi 6.9.2001 annetulla komission asetuksella N:o 1763/2001 (EYVL L 239, s. 10) muutettiin 5 ja 39 artiklaa – johon myös lisättiin 1 a kohta –, 46 ja 48 artiklaa sekä yhtä liitteen kohtaa ja lisättiin 11 a artikla.
(11)
–	Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 26.2.2002 annettu komission asetus (EYVL L 74, s. 1).
(12)
–	Tämän ratkaisuehdotuksen 11–13 kohta.
(13)
–	Edellä alaviitteessä 10 mainitun asetuksen N :o 2075/2000 1 artiklan 5 kohdassa lisätään 33 artiklan 2 kohtaan useita alakohtia, joissa täsmennetään yhteisön tuen kokonaismäärään sisältyvät menot.
(14)
– Sellaisena kuin se on muutettuna edellä alaviitteessä 10 mainitun asetuksen N:o 2075/2000 1 artiklan 12 kohdalla.
(15)
– Edellä alaviitteessä 10 mainitun asetuksen N:o 1763/2001 1 artiklan 3 kohdan a alakohdalla siihen lisättiin 1 a kohta.
(16)
– Sellaisena kuin tämä kohta on muutettuna edellä alaviitteessä 10 mainitun asetuksen N:o 1763/2001 1 artiklan 3 kohdan c alakohdalla.
(17)
– Sellaisena kuin 4 kohta on muutettuna edellä alaviitteessä 10 mainitun asetuksen N:o 2075/2000 1 artiklan 14 kohdalla.
(18)
–	Mainittu tämän ratkaisuehdotuksen alaviitteessä 11.
(19)
–	Tämän ratkaisuehdotuksen 6 kohta.
(20)
–	Seitsemännestä päivästä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (66 artikla), mikä tapahtui 15.3.2002.
(21)
–	Kuten myös sen ensimmäisessä perustelukappaleessa todetaan.
(22)
–	Esim. asetuksen N:o 445/2002 47 artiklan 1 kohdan a alakohdassa viitataan kyseisen asetuksen 41 artiklan 1 kohtaan, kun taas asetuksen N:o 1750/1999 37 artiklan 1 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2075/2000, viitataan 33 artiklan 2 kohtaan.
(23)
–	Asetuksen N:o 445/2002 47 artiklan 1 kohdan b alakohdassa lisätään ilmaisu ”kullekin jäsenvaltiolle myönnettyjen varojen mukaisesti” asetuksen N:o 1750/1999 vastaavaan säännökseen (sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2075/2000).
(24)
–	Sellaisena kuin se on muutettuna edellä alaviitteessä 10 mainitulla asetuksella N:o 2075/2000.
(25)
–	Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17.5.1999 annettu neuvoston asetus (EYVL L 160, s. 103). Kyseisellä asetuksella kumotaan nimenomaisesti (16 artikla) yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.4.1970 annettu neuvoston asetus N:o 729/70 (EYVL L 94, s. 13), jota on muutettu useaan kertaan ja johon viittaan tämän ratkaisuehdotuksen 17 kohdassa.
(26)
–	Komitea, joka muodostuu saman asetuksen 12 artiklan mukaan jäsenvaltioiden ja komission edustajista.
(27)
–	Kyseinen 7 artiklan 4 kohta koskee menettelyä, jossa komissio päättää yhteisörahoituksen ulkopuolelle jätettävistä menoista ja jonka kuluessa on pyrittävä tekemään kyseessä olevan jäsenvaltion kanssa sopimus, jossa sovitetaan yhteen molem pien kannat.
(28)  –	 Mainittu edellä alaviitteessä 25.
(29)
–	Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 7.7.1995 annettu komission asetus (EYVL L 158, s. 6).
(30)
–	Asetukseen N:o 1258/1999 liitetyn vastaavuustaulukon avulla.
(31)
–	EYVL L 308, 8.12.2000, s. 26.
(32)
–	Lopullinen versio toimitettiin 22.10.2000.
(33)
–	Lopullinen versio toimitettiin 24.1.2001.
(34)
–	Lopullinen versio toimitettiin 13.3.2001.
(35)
–	Näiden kolmen päätöksen sisältö on olennnaisilta osin samanlainen, mutta ne poikkeavat toisistaan päivämäärien ja lukujen sekä liitteissä olevien taulukoiden osalta.
(36)
–	Jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista ja Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta rahoitettujen menojen kuukausittaisesta kirjanpidosta ja asetuksen (ETY) N:o 2276/68 kumoamisesta 16.2.1996 annettu komission asetus (EYVL L 39, s. 15).
(37)
–	Nämä päivämäärät ovat suunnitelmissa esitettyjä päivämääriä, kuten olen todennut edellisessä kohdassa.
(38)
–	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 8 kohta.
(39)
–	INGA on EMOTR:n tukiosastosta rahoitettujen menojen koordinoinnista Portugalissa vastaava toimielin.
(40)
–	On kuitenkin huomattava, että vaikka kirjeen liitteenä on esitetty yksityiskohtainen laskelma seuraamusta varten, mielestäni ei ole selvää, että se sisältyisi EMOTR-komitean 19.2.2002 pidettyyn kokoukseen. Kyseisen kokouksen pöytäkirja on esitetty kanteen asiakirjana A.11 mutta ilman minkäänlaisia liitteitä. Myöskään komissio ei ole toimittanut sitä vastineessaan tai vastauskirjelmässään.
(41)
–	Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta maaseudun kehittämistoimenpiteisiin kaudella 2000–2006 maksettavan tuen ohjeellisesta jaosta jäsenvaltioittain tehdyn päätöksen 1999/659/EY muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2000 tehty komission päätös 2000/426/EY (EYVL L 165, s. 33).
(42)
–	Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta varainhoitovuonna 2001 rahoitettuja jäsenvaltioiden menoja koskevien tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä tehty päätös (EYVL L 160, s. 28).
(43)
–	Tämän artiklan kahdessa ensimmäisessä kohdassa määrätään, että ”yhteisön tuomioistuin tutkii Euroopan parlamentin ja neuvoston yhdessä antamien säädösten sekä neuvoston, komission ja EKP:n säädösten laillisuuden, suosituksia ja lausuntoja lukuun ottamatta, samoin kuin Euroopan parlamentin sellaisten säädösten laillisuuden, joiden tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin. Tässä tarkoituksessa yhteisön tuomioistuimella on toimivalta ratkaista jäsenvaltion, Euroopan parlamentin, neuvoston tai komission kanne, jonka perusteena on toimivallan puuttuminen, olennaisen menettelymääräyksen rikkominen, tämän sopimuksen tai sen soveltamista koskevan oikeussäännön rikkominen taikka harkintavallan väärinkäyttö.” Neljännessä kohdassa lisätään, että ”luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi samoin edellytyksin nostaa kanteen hänelle osoitetusta päätöksestä tai päätöksestä, joka siitä huolimatta, että se on annettu asetuksena tai toiselle henkilölle osoitettuna päätöksenä, koskee ensin mainittua henkilöä suoraan ja erikseen”.
(44)
–	Näin totesin asiassa C-315/99 P, Ismeri (tuomio 10.7.2001, Kok. 2001, s. I-5281), antamassani ratkaisuehdotuksessa.
(45)
–	Asia 60/81, IBM v. komissio, tuomio 11.11.1981 (Kok. 1981, s. 2639, Kok. Ep. VI, s. 231, 8 kohta).
(46)
–	Asia 294/83, Les Verts v. parlamentti, tuomio 23.4.1986 (Kok. 1986, s. 1339, Kok. Ep. VIII, s. 551) ja vastaavasti asia C-50/00 P, Unión de Pequeños Agricultores v. neuvosto, tuomio 25.7.2002 (Kok. 2002, s. I-6677).
(47)
–	Lainausmerkkien välissä oleva teksti on lainaus asiasta 22/70, komissio v. neuvosto, tuomio 31.3.1971 (Kok. 1971, s. 263, Kok. Ep. I, s. 553).
(48)
–	Edellä alaviitteessä 44 mainitussa asiassa Ismeri antamani ratkaisuehdotuksen 45 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(49)
–	Edellä alaviitteessä 46 mainitussa asiassa komissio v. neuvosto annetussa tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että kumoamiskanteen kohteena voivat olla kaikki ne toimielinten antamat säännökset ja määräykset, luonteestaan tai muodostaan riippumatta, joiden tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia (42 kohta), ja asiassa C-147/96, Alankomaat v. komissio, 22.6.2000 annetussa tuomiossa (Kok. 2000, s. I-4723) tämä on toistettu toteamalla, että ”jotta voitaisiin määritellä, onko kanteen kohteena olevalla toimella oikeusvaikutuksia, tarkastelun kohteeksi on otettava tämän toimen asiasisältö” (27 kohta). Ks. vastaavasti asia C-50/90, Sunzest v. komissio, määräys 13.6.1991 (Kok. 1991, s. I-2917).
(50)
–	Yhdistetyt asiat 1/57 ja 14/57, Société des usines à tubes de la Sarre v. korkea viranomainen, tuomio 10.12.1957 (Kok. 1957, s. 201).
(51)
–	Yhdistetyt asiat 316/82 ja 40/83, Kholer v. tilintarkastustuomioistuin, tuomio 9.2.1984 (Kok. 1984, s. 641).
(52)
–	Edellä alaviitteessä 47 mainittu asia komissio v. neuvosto.
(53)
–	Asia C-325/91, Ranska v. komissio, tuomio 16.6.1993 (Kok. 1993, s. I-3283, Kok. Ep. XIV, s. I-251).
(54)
–	Asia 20/58, Phoenix-Rheinrohr v. korkea viranomainen, tuomio 17.7.1959 (Kok. 1959, s. 163) ja asia C-443/97, Espanja v. komissio, tuomio 6.4.2000 (Kok. 2000, s. I-2415).
(55)
–	Asia C-159/96, Portugali v. komissio, tuomio 19.11.1998 (Kok. 1998, s. I-7379).
(56)
–	Edellä alaviitteessä 54 mainittu asia Phoenix-Rheinrohr v. korkea viranomainen; ks. vastaavasti alaviitteessä 45 mainittu asia IBM v. komissio.
(57)
–	Yhdistetyt asiat 42/59 ja 49/59, SNUPAT, tuomio 22.3.1961 (Kok. 1961, s. 101, Kok. Ep. I, s. 95); yhdistetyt asiat 166/86 ja 220/86, Irish Cement Ltd v. komissio, tuomio 15.12.1988 (Kok. 1988, s. 6473); asia 26/76, Metro v. komissio, tuomio 25.10.1977 (Kok. 1977, s. 1875, Kok. Ep. III, s. 459) ja asia C-199/91, Foyer culturel du Sart-Tilman v. komissio, tuomio 25.5.1993 (Kok. 1993, s. I-2667). Ks. myös asia C-12/90, Infortec v. komissio, määräys 21.11.1990 (Kok. 1990, s. I-4265).
(58)
–	Asia 190/84, Les Verts v. parlamentti, tuomio 25.2.1988 (Kok. 1988, s. 1017, Kok. Ep. IX, s. 387).
(59)
–	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 9 kohta.
(60)
–	Huomattakoon, että vähentäminen on pakollista, sillä säännöksen mukaan ”menoja on vähennettävä”, eikä siinä ole käytetty ilmaisua ”voidaan vähentää” tai vastaavaa ilmaisua.
(61)
–	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 24 kohta.
(62)
–	Korostan kokouksissa käsitellyn asian informatiivisuutta, sillä ei ole sama asia ilmoittaa uhkaavasta sakon määräämisestä kuin todellisuudessa määrätä siitä. Kanteen kohteena oleva päätös ei voi olla se, jolla asiasta ilmoitetaan.
(63)
–	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 40 kohta.
(64)
–	Muistutan, että asiassa C-137/92 P, komissio v. BASF ym., 15.6.1994 annetussa tuomiossa (Kok. 1994, s. I-2555, Kok. Ep. XV, s. I-239) katsotaan, että ”koska sisältöä ja muotoa ei voida erottaa toisistaan, säädöksen tai päätöksen saattaminen kirjalliseen muotoon on välttämätöntä sen antaneen viranomaisen tarkoituksen ilmaisemiseksi” (70 kohta).
(65)
–	Yhdistetyt asiat C-287/95 P ja C-288/95 P, komissio v. Solvay, tuomio 6.4.2000 (Kok. 2000, s. I-2391, 49 kohta).
(66)
–	Vaatimus tuomioistuinvalvonnasta perustuu jäsenvaltioiden yhteiseen valtiosääntöperinteeseen ja vahvistetaan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 ja 13 artiklassa, kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut asiassa C-97/91, Oleificio Borelli v. komissio, tuomio 3.12.1992 (Kok. 1992, s. I-6313, Kok. Ep. XIII, s. I-215); asiassa C-1/99, Kofisa Italia, tuomio 11.1.2001 (Kok. 2001, s. I-207) ja asiassa C-269/99, Carl Kühne ym., tuomio 6.12.2001 (Kok. 2001, s. I-9517).
(67)
–	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 18 ja 19 kohdassa täsmennetyt asiaa koskevat oikeussäännöt.
(68)
–	Jos kyseessä olisi ollut valtuutus tai toimivallan siirto, edellytettäisiin sen toteamista paitsi sen vuoksi, ettei sitä voida olettaa, kuten kantaja toteaa, myös sen vuoksi, että sitä edellytetään komission työjärjestyksen 15 artiklassa. Ks. tältä osin tämän ratkaisuehdotuksen 19 kohta.
(69)
–	Esillä olevassa asiassa ei ole kiistetty myöskään komission toimivaltaa vähentää jäsenvaltioille maksettavia ennakkomaksuja. Tästä seikasta yhteisöjen tuomioistuin on antanut myönteisen ratkaisun asiassa C-342/89, Saksa v. komissio, tuomio 17.10.1991 (Kok. 1991, s. I-5031).
(70)
–	Tässä on yhteys, johon tämän ratkaisuehdotuksen 35 kohdassa viitataan, komission kanteen tutkittavaksi ottamista koskevan vastustuksen ja Portugalin tasavallan vetoaman pätemättömyyden välillä.
(71)
–	Tämän ratkaisuehdotuksen 52 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(72)
–	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 14–17 kohdassa täsmennetyt asiaa koskevat oikeussäännöt.
(73)
–	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 11 kohta.
(74)
–	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 12 kohta.
(75)
–	Kun EMOTR-komitean kokouksessa 19.2.2002 komission edustaja selosti seuraamuksia kuudelle jäsenvaltiolle, joiden maaseudun kehittämissuunnitelmia koskevat menot olivat olleet alle 75 prosenttia arvioiduista menoista, asetus N:o 1750/1999 oli vielä voimassa.
(76)
–	Nämä päivämäärät vastaavat kolmen suunnitelman esittämistä. Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 20 ja 21 kohta.
(77)
–	Asetuksen N:o 1257/1999 44 artikla. Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 4 kohta.
(78)
–	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 13 ja 79–81 kohta.
(79)
–	Nämä kaksi säännöstä ovat samanlaisia, ja sen vuoksi on oikeudellisesti samantekevää, kumpaan niistä viitataan. Tämän vuoksi niitä tutkitaan yhdessä. Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 65 kohta.
(80)
–	Mainittu tämän ratkaisuehdotuksen alaviitteessä 36.
(81)
–	Asetuksen N:o 296/96 kolmannessa perustelukappaleessa todetaan, että ”määriä koskevat ilmoitukset voivat sisältää tiettyjä epätäsmällisyyksiä, jotka voivat selittyä muun muassa niiden laatimisvaiheessa ilmenneistä hallinnollisista ongelmista; sama koskee myös menojen arviointia, jonka tosin pitää olla luotettava, mutta joka luonteensa johdosta johtaa ainoastaan likimääräisiin arvoihin”.
(82)
–	Yhteisöjen tuomioistuin on tarkoituksen osalta todennut asiassa C-28/94, Alankomaat v. komissio, 22.4.1999 antamassaan tuomiossa (Kok. 1999, s. I-1973), että ”tilien tarkastus- ja hyväksymismenettelyn tarkoituksena on sen varmistaminen, että jäsenvaltioiden käyttöön asetetut varat on käytetty noudattaen yhteisen markkinajärjestelyn osalta voimassa olevia yhteisön sääntöjä” (38 kohta); ks. vastaavasti asia 349/85, Tanska v. komissio, tuomio 27.1.1988 (Kok. 1988, s. 169, 19 kohta). EMOTR:n oikeudellisten rahoitusmekanismien kehityksestä ja ennakkojen arvioinnista ks. julkisasiamies Darmonin edellä alaviittessä 68 mainitussa asiassa Saksa v. komissio antaman ratkaisuehdotuksen 3 kohta. Eri tiedoista ks. asetuksen N:o 1258/1999 6 artiklan 1 kohta, joka on esitetty tämän ratkaisuehdotuksen 14 kohdassa.
(83)
–	Asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 2, 3 ja 4 kohta. Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 15–18 kohta.
(84)
–	Näin on tässä tapauksessa, kun komission mukaan todelliset menot ovat 197 323 332,52 euroa, kun taas hyväksytyissä tileissä summa on 197 757 664,51 euroa. Ero selittyy Portugalin tasavallan mukaan (kanteen 94 ja 118 kohta) palautettujen ja myöhään maksettujen summien koroilla.
(85)
–	Asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohta. Ks. tämän ratkaisuehdotuksen alaviite 27.
(86)
–	Tältä osin korostan, että EMOTR-komitean 22.1.2000 pidetyn kokouksen pöytäkirjan mukaan esityslistasta on poistettu ilmoitus tiettyihin jäsenvaltioihin sovellettavista seuraamuksista menoarvioiden noudattamatta jättämisen vuoksi, juuri siitä syystä, että niiden täsmällinen ilmoittaminen edellytti kyseessä olevaa varainhoitovuotta vastaavien määrien tietämistä, ja ne saatiin tietoon vasta 31.1.2002. Ks. tältä osin tämän ratkaisuehdotuksen 24 kohdan a alakohta.
(87)
–	Edellä alaviittessä 81 mainittu asia Tanska v. komissio, tuomion 19 kohta.
(88)
–	Mainittu edellä alaviitteessä 69.
(89)
–	Tämän ratkaisuehdotuksen 66–72 kohta.
(90)
–	Asia 21/81, Bout, tuomio 10.2.1982 (Kok. 1982, s. 381) ja asia C-34/92, Grusa Fleisch, tuomio 15.7.1993 (Kok. 1993, s. I-4147).
(91)
–	Asia 131/86, Yhdistynyt kuningaskunta v. neuvosto, tuomio 23.2.1988 (Kok. 1988, s. 905, 37 kohta).
(92)
–	Asia 18/57, Nold, tuomio 20.3.1959 (Kok. 1959, s. 89) ja sitä seuranneissa asioissa annetut tuomiot.
(93)
–	Asia C-350/88, Delacre ym. v. komissio, tuomio 14.2.1990 (Kok. 1990, s. I-395) ja asia C-22/94, The Irish Farmers Association ym., tuomio 15.4.1997 (Kok. 1997, s. I-1809).
(94)
–	Kannekirjelmän 98 ja 121 kohdassa todetaan, että jos otetaan huomioon määrät, jotka ilmenevät EMOTR:n (tukiosaston) vuoden 2001 ilmoituksen, joka koskee lokakuuta 2001, liitteen A.12 ”taulukosta 104”, johon on koottu kaikki varainhoitovuotta 2001 koskevat määrät, ”saadaan päätöksessä todettu summa”.
(95)
–	Ks. tästä kysymyksestä tämän ratkaisuehdotuksen 24 kohta.