62008CC0018
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY
JULIANE KOKOTT
přednesené dne 25. září 2008 (
1
)
Věc C-18/08
Foselev Sud-Ouest SARL
v.
Administration des douanes et droits indirects
„Daň z motorových vozidel — Směrnice 1999/62/ES — Výběr poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly — Článek 6 odst. 2 písm. b) — Rozhodnutí Komise, jímž se schvaluje osvobození od daně — Neexistence přímého účinku“
I – Úvod
1.
Francouzská republika měla v úmyslu osvobodit určitá těžká nákladní vozidla od daně z motorových vozidel (taxe spéciale sur certains véhicules routiers, označovaná rovněž taxe à l’essieu). Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES ze dne 17. června 1999 o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly (
2
) tuto daň harmonizuje. Podle směrnice je pro uplatnění osvobození nezbytný souhlas Komise, která jej rovněž udělila formou rozhodnutí určeného Francouzské republice. Až o rok později bylo přijato francouzské nařízení, které zavedlo toto osvobození.
2.
Sporné je, zda má osoba povinná k dani nárok na osvobození od daně již před přijetím nařízení, a to přímo na základě rozhodnutí Komise. Touto otázkou se nezabývá jen Tribunal d’instance de Bordeaux, který Soudnímu dvoru předložil tuto žádost o rozhodnutí o předběžné otázce. O této otázce již rozhodlo s různými výsledky více prvostupňových soudů, jakož i Cour d’appel de Lyon.
II – Právní rámec
3.
Článek 6 odst. 2 směrnice 1999/62 stanoví:
„Členské státy mohou poskytnout snížené sazby nebo osvobození od daně:
[…]
b)
vozidlům, která jsou v silničním provozu používána pouze příležitostně v členském státě, v němž jsou evidována, a která používají pouze fyzické nebo právnické osoby, jejichž hlavní činností není přeprava zboží, pokud přeprava uskutečňovaná těmito vozidly nenarušuje hospodářskou soutěž a pokud to schválí Komise.
[…]“
4.
Poté, co Francouzská republika požádala Komisi o schválení osvobození od daně pro určitá motorová vozidla, vydala Komise dne 20. června 2005 rozhodnutí 2005/449/ES (
3
), které bylo dne zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie. Rozhodnutí zní:
„Článek 1
V souladu s čl. 6 odst. 2 písm. b) směrnice 1999/62/ES Komise až do 31. prosince 2009 schvaluje osvobození od daně z motorových vozidel pokud jde o motorová vozidla o hmotnosti 12 tun a vyšší, která jsou používána výlučně pro přepravu vybavení pevně instalovaného na vozidle, a to v rámci veřejných a průmyslových prací ve Francii:
1.
samojízdné zdvihací a manipulační zařízení (jeřáby instalované na silničním podvozku);
2.
čerpadla nebo mobilní čerpací stanice pevně instalované na silničním podvozku;
3.
mobilní soupravy motorových kompresorů pevně instalovaných na silničním podvozku;
4.
míchačky betonu a čerpadla na beton pevně instalované na silničním podvozku (s výjimkou bubnových míchaček betonu používaných pro přepravu betonu);
5.
mobilní generátorová soustrojí pevně instalovaná na silničním podvozku;
6.
mobilní vrtací zařízení pevně instalovaná na silničním podvozku.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.“
5.
Nařízením č. 2006-818 ze dne 7. července 2006, zveřejněným dne v Úředním věstníku Francouzské republiky, zavedl francouzský stát osvobození od daně z motorových vozidel pro všechna motorová vozidla uvedená v rozhodnutí 2005/449 do .
III – Skutkový stav, žádost o rozhodnutí o předběžné otázce a řízení
6.
Foselev Sud-Ouest SARL (dále jen „Foselev“) požaduje ve sporu v původním řízení od Administration des douanes et des droits indirects vrácení 1973,74 eur za daň z motorových vozidel spolu s úroky a náklady, které musela v období od 20. června 2005 do neprávem odvést. Žalobkyně se domnívá, že nárok na osvobození od daně vyplývá již přímo z rozhodnutí Komise 2005/449, takže daň nebyla dlužná již od jeho přijetí, a nikoliv teprve od vstupu nařízení v platnost.
7.
Rozsudkem ze dne 4. prosince 2007 předložil Tribunal d’instance de Bordeaux, zabývající se právním sporem, Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Článek 6 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES ze dne 17. června 1999 o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly stanoví, že členské státy mohou osvobodit [od daně z motorových vozidel] určité kategorie vozidel. Je v tomto rámci souhlas s osvobozením určité kategorie vozidel, který Komise udělila Francii rozhodnutím ze dne, přímo použitelný ve vztahu k jednotlivcům, nebo vyžaduje vzhledem ke skutečnosti, že se jedná o rozhodnutí o schválení určené Francii, vnitrostátní opatření k jeho provedení?“
8.
Foselev, francouzská a italská vláda a rovněž Komise předložily Soudnímu dvoru písemně svá vyjádření. Ústní jednání se nekonalo.
IV – Právní posouzení
9.
Podle čl. 249 odst. 4 ES je rozhodnutí závazné v celém rozsahu pro ty, jimž je určeno. Rozhodnutí 2005/449 je podle svého článku 2 určeno Francouzské republice.
10.
Jak již však Soudní dvůr rozhodl, bylo by neslučitelné se závazným účinkem, který rozhodnutím přiznává článek 249 ES, kdyby bylo zásadně vyloučeno, že se dotčené osoby mohou dovolávat povinnosti stanovené rozhodnutím (
4
). Podle této judikatury může být rozhodnutí určené členskému státu vůči tomuto členskému státu namítáno, pokud ukládá svému adresátu bezpodmínečnou a dostatečně jasnou a přesnou povinnost (
5
).
11.
Foselev zastává na rozdíl od zúčastněných vlád a Komise názor, že rozhodnutí 2005/449 ukládá Francouzské republice povinnost zavést dotyčné osvobození.
12.
Otázku, zda z rozhodnutí vyplývá bezpodmínečná a dostatečně jasná a přesná povinnost osvobodit od určitého okamžiku uvedená motorová vozidla od daně, je třeba zodpovědět s přihlédnutím ke znění rozhodnutí a ustanovení čl. 6 odst. 2 písm. b) směrnice 1999/62, zmocňující k jeho vydání.
13.
Znění rozhodnutí 2005/449 žádnou takovou povinnost nestanoví. Článkem 1 rozhodnutí Komise spíše pouze schvaluje opatření požadované Francií. Ustanovení sice povoluje osvobození pouze do 31. prosince 2009. Nestanoví nicméně žádný termín pro začátek uplatnění osvobození. Rovněž po přijetí rozhodnutí o schválení měla tedy Francouzská republika možnost zavést schválené osvobození v libovolném okamžiku před vydáním příslušného nařízení nebo případně také vůbec zmocnění nevyužít.
14.
Článek 6 odst. 2 písm. b) směrnice 1999/62 umožňuje členským státům osvobodit od daně motorová vozidla popsaná v ustanovení nebo jim poskytnout zvýhodněné sazby, jak jednoznačně vyplývá z užití slov „mohou […] poskytnout“. Je tedy na úvaze členských států, zda využijí možnosti, kterou nabízí směrnice.
15.
Podmínkou použití příslušných vnitrostátních výjimek je schválení Komise. Jak správně zdůrazňuje Komise ve svém písemném vyjádření, nemůže její rozhodnutí schvalující osvobození od daně proměnit pravomoc, kterou směrnice poskytuje členskému státu, v povinnost zavést osvobození.
16.
Soudní dvůr sice v rozsudku Hansa Fleisch uvedl, že samotná skutečnost, že rozhodnutí umožňuje členským státům, kterým je určeno, odchýlit se od jasných a přesných ustanovení tohoto rozhodnutí, nemůže sama o sobě zbavovat tato ustanovení přímého účinku (
6
).
17.
Skutkové okolnosti v případu Hansa Fleisch však nelze srovnávat se situací v projednávaném případě. Rozhodnutí, které se tehdy použilo, stanovilo paušální poplatek za kontroly hygieny masa, avšak umožnilo členským státům uplatnit odlišné sazby poplatků odpovídající skutečným nákladům kontrol. Na rozdíl od rozhodnutí 2005/449 tedy rozhodnutí ve výše uvedeném rozsudku stanovilo povinnost zavést určité poplatky. Rozhodnutí sice umožňovalo členským státům stanovit poplatky lišící se od paušálních poplatků. Toto rozhodnutí však stanovilo podmínky i pro úpravu těchto vnitrostátních výjimek. V této situaci považoval Soudní dvůr za nezbytné, aby se každý dlužník poplatků mohl před vnitrostátním soudem přímo dovolávat rozhodnutí za účelem přezkumu, zda odchylka od paušálních sazeb odpovídá cílům rozhodnutí (
7
).
18.
Zjištění Soudního dvora v rozsudku Hansa Fleisch nelze v projednávané věci uplatnit, neboť rozhodnutí 2005/449 ani směrnice 1999/62, na kterém je toto rozhodnutí založeno, neukládají členským státům povinnost zavést osvobození od daně, jejíž dodržení by muselo být soudně přezkoumatelné. V období, za které požaduje Foselev vrácení daně, kromě toho neexistovalo žádné vnitrostátní prováděcí opatření, pro jehož úpravu by bylo třeba soudního přezkumu na základě rozhodnutí Komise.
19.
O paralelu případu Hansa Fleisch by se pravděpodobně jednalo, kdyby Komise Francouzské republice schválila použití zvýhodněné sazby pro určité kategorie motorových vozidel a v návaznosti na to by byly uplatněny odlišné sazby daně. O tento případ se však nejedná. V důsledku toho platí, že rozhodnutí 2005/449 neukládá Francouzské republice žádnou povinnost osvobození od daně od určitého okamžiku.
20.
Na tom nic nemění odkaz společnosti Foselev na čl. 254 odst. 3 ES. Podle tohoto ustanovení se rozhodnutí oznamují těm, jimž jsou určena, a nabývají účinnosti tímto oznámením. Účinnosti nabude však jen právní úprava, kterou dotyčné rozhodnutí skutečně obsahuje.
21.
Účinkem oznámení rozhodnutí 2005/449 Francouzské republice (nebo pravděpodobně i jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (
8
)) je, že schválení uplatnění osvobození od daně nabude účinnosti. Pokud by francouzský zákonodárce přijal nařízení ještě před vydáním schválení a na jeho uplatnění by se použila odkládací podmínka, že Komise opatření schválí, mohla by se společnost Foselev dovolávat osvobození již od nabytí účinnosti rozhodnutí (
9
). V tomto případě by však osvobození od daně nevyplývalo přímo z rozhodnutí, ale z nařízení. Vnitrostátní zákonodárce však zvolil jinou cestu, kterou měl rovněž k dispozici: vyčkal schválení Komise a teprve poté přijal nařízení, které zavedlo osvobození od daně do vnitrostátního daňového práva. Skutečnost, že mezi oběma akty uplynula doba delší než jeden rok, je z hlediska práva Společenství irelevantní.
V – Závěry
22.
S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji Soudnímu dvoru, aby odpověděl na předběžnou otázku Tribunal d’instance de Bordeaux následovně:
„Rozhodnutí Komise 2005/449/ES ze dne 20. června 2005, kterým Komise udělila Francouzské republice svůj souhlas s osvobozením určitých kategorií motorových vozidel od daně z motorových vozidel podle čl. 6 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES, nepřiznává jednotlivci přímý nárok na osvobození. Nárok na osvobození od daně naopak vzniká až po přijetí příslušného vnitrostátního opatření dotčeným členským státem.“
(
1
) – Původní jazyk: němčina.
(
2
) – Úř. věst. L 187, s. 142; Zvl. vyd. 07/04, s. 372.
(
3
) – Rozhodnutí Komise ze dne 20. června 2005 o žádosti o osvobození od daně z motorových vozidel, kterou předložila Francie podle čl. 6 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly (Úř. věst. L 158, s. 23).
(
4
) – Rozsudky ze dne 6. října 1970, Grad (9/70, Recueil, s. 825, bod 5), a ze dne, Hansa Fleisch (C-156/91, Recueil, s. I-5567, bod 12). Viz podrobně k přímému účinku rozhodnutí rovněž stanovisko generální advokátky Trstenjak ze dne, Carp (C-80/06, Sb. rozh. s. I-4473, body 55 a násl.).
(
5
) – Rozsudky Grad (citovaný v poznámce pod čarou 4, bod 9) a Hansa Fleisch (citovaný v poznámce pod čarou 4, bod 13).
(
6
) – Rozsudek Hansa Fleisch (citovaný v poznámce pod čarou 4, bod 15).
(
7
) – Viz rozsudek Hansa Fleisch (citovaný v poznámce pod čarou 4, bod 15) s odkazem na rozsudek ze dne 4. prosince 1974, Van Duyn (41/74, Recueil, s. 1337, bod 7).
(
8
) – Viz ke vztahu oznámení a zveřejnění v Úředním věstníku rovněž mé stanovisko ze dne 13. prosince 2007, Bertelsmann a další v. Impala (C-413/06 P, Sb. rozh. s. I-4951, bod 82).
(
9
) – Pokud bychom se řídili právním názorem společnosti Foselev, musel by francouzský zákonodárce postupovat buď tímto způsobem, nebo nechat osvobození od daně vstoupit v platnost zpětně, neboť by jinak ve fázi mezi zveřejněním rozhodnutí a přijetím nařízení vždy došlo k nesplnění „povinnosti“ zavést osvobození od daně.