62022CJ0601_RES
Zadeva C‑601/22
Umweltverband WWF ÖsterreichinÖKOBÜRO - Allianz der UmweltbewegunginNaturschutzbund ÖsterreichinUmweltdachverbandinWiener Tierschutzverein
proti
Tiroler Landesregierung
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landesverwaltungsgericht Tirol)
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. julija 2024
„Predhodno odločanje – Veljavnost in razlaga – Ohranjanje naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst – Direktiva 92/43/EGS – Člen 12(1) – Sistem strogega varstva živalskih vrst – Priloga IV – Canis lupus (volk) – Enako obravnavanje držav članic – Člen 16(1) – Nacionalno dovoljenje za odvzem osebka prostoživeče živali vrste Canis lupus – Ocena stanja ohranjenosti populacij zadevne vrste – Geografski obseg – Določitev škode – Alternativna zadovoljiva možnost“
Okolje – Ohranjanje naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst – Direktiva 92/43 – Strogo varstvo živalskih vrst iz Priloge IV(a) – Strogo varstvo vrste Canis lupus – Izključitev populacij volkov na ozemlju nekaterih držav članic, naštetih v navedeni prilogi – Populacija volkov v Avstriji, ki ni zajeta s to izključitvijo – Veljavnost z vidika načela enakosti držav članic
(člen 4(2) PEU; Direktiva Sveta 92/43, člen 12(1) in Priloga IV)
(Glej točke od 32 do 39 in od 42 do 46 ter točko 1 izreka.)
Vprašanja za predhodno odločanje – Presoja veljavnosti – Predlog za ugotovitev nedelovanja institucije Unije – Nedopustnost
(člena 265 in 267 PDEU)
(Glej točko 41.)
Okolje – Ohranjanje naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst – Direktiva 92/43 – Strogo varstvo živalskih vrst iz Priloge IV(a) – Odstopanja – Pogoji – Vzdrževanje ugodnega stanja ohranjenosti populacij zadevnih vrst – Ocena stanja ohranjenosti teh vrst – Upoštevanje lokalne in nacionalne ravni ter glede na okoliščine primera čezmejne ravni
(člen 191(2) PDEU; Direktiva Sveta 92/43, členi 1(i), od 12 do 14, 15(a) in (b) ter 16(1))
(Glej točke od 49 do 66 in točko 2 izreka.)
Okolje – Ohranjanje naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst – Direktiva 92/43 – Strogo varstvo živalskih vrst iz Priloge IV(a) – Odstopanja – Preprečitev resne škode, zlasti na posevkih, živini, gozdovih, ribištvu in vodi ter drugih vrstah premoženja – Pojem resne škode – Posredna bodoča škoda, ki je ni mogoče pripisati osebku živalske vrste, na katerega se nanaša odstopanje – Izključitev
(Direktiva Sveta 92/43, člena 12 in 16(1)(b) ter Priloga IV(a))
(Glej točke od 69 do 75 in točko 3 izreka.)
Okolje – Ohranjanje naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst – Direktiva 92/43 – Strogo varstvo živalskih vrst iz Priloge IV(a) – Odstopanja – Pogoji – Neobstoj druge zadovoljive možnosti – Presoja, ki jo opravijo pristojni nacionalni organi – Upoštevanje ekonomskih posledic nameravane rešitve – Meje – Uravnoteženje s splošnim ciljem vzdrževanja ali obnovitve ugodnega stanja ohranjenosti zadevne živalske vrste
(Direktiva Sveta 92/43, členi 2(3), 12 in 16(1))
(Glej točke od 78 do 86 in točko 4 izreka.)
Povzetek
Sodišče, pri katerem je Landesverwaltungsgericht Tirol (deželno upravno sodišče na Tirolskem, Avstrija) vložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, je na eni strani potrdilo veljavnost člena 12 Direktive o habitatih (
1
) in Priloge IV k tej direktivi, s katerima je uveden sistem strogega varstva nekaterih živalskih vrst, in na drugi strani pojasnilo pogoje za uporabo ureditve odstopanja od tega varstva, kot je določena v členu 16 te direktive.
Leta 2022 se je izkazalo, da je osebek prostoživeče živali vrste Canis lupus (volk) povzročil več napadov ovac v deželi Tirolski. Tiroler Landesregierung (vlada dežele Tirolske, Avstrija) je menila, da ta volk pomeni resno neposredno nevarnost za pašne živali in kmetijske posevke, zato je dovolila odvzem navedenega volka, tako da ga je izključila iz strogega varstva, ki velja za to živalsko vrsto na podlagi člena 12 Direktive o habitatih in Priloge IV k tej direktivi.
V tem okviru je več organizacij za varstvo živali in okolja pri predložitvenem sodišču vložilo tožbo, v kateri so trdile, da odločba o odvzemu ne izpolnjuje pogojev za odstopanje, ki so določeni v členu 16 te direktive.
Navedeno sodišče je menilo, da se je populacija volkov v Avstriji od začetka veljavnosti Direktive o habitatih spremenila, zato se je na eni strani spraševalo o veljavnosti člena 12(1) te direktive v povezavi s Prilogo IV k tej direktivi z vidika načela enakosti držav članic, in sicer v delu, v katerem so s to prilogo nekatere populacije volkov na ozemlju drugih držav članic izvzete iz sistema strogega varstva, vzpostavljenega s členom 12 navedene direktive, vendar ni izvzeta populacija volkov v Avstriji. Na drugi strani se je predložitveno sodišče spraševalo tudi o pogojih za odobritev odstopanja od tega strogega varstva na podlagi člena 16 iste direktive.
Presoja Sodišča
Na prvem mestu, Sodišče je opozorilo, da je treba veljavnost akta Unije presojati glede na elemente, ki jih je zakonodajalec Unije imel na voljo ob sprejetju zadevne ureditve. V obravnavani zadevi Republika Avstrija ob pristopu k Uniji 1. januarja 1995 ni izrazila nobenega pridržka glede uvrstitve populacije volkov, prisotne na njenem ozemlju, v Prilogo IV k Direktivi o habitatih niti ni predložila nobenega dokaza, da je bila v položaju, primerljivem s položajem drugih držav članic, v katerih je bila populacija volkov na isti datum izvzeta iz sistema strogega varstva.
Poleg tega ugoden razvoj populacije volkov na avstrijskem ozemlju po tem pristopu ustreza prav enemu od ciljev Direktive o habitatih in ga je mogoče upoštevati za prilagoditev tega zapletenega tehničnega okvira, ki se razvija. V zvezi s tem je treba navesti, da čeprav Direktiva o habitatih dovoljuje prilagoditev Priloge IV k tej direktivi tehničnemu in znanstvenemu napredku (
2
) ter tudi ob predpostavki, da je bil zakonodajalec Unije dolžan ukrepati tako, da bi iz sistema strogega varstva odstranil populacijo volkov v Avstriji, eventualno nedelovanje navedenega zakonodajalca ne more v okviru mehanizma predhodnega odločanja pomeniti razloga za neveljavnost člena 12 navedene direktive v povezavi s Prilogo IV k tej direktivi.
Vsekakor je volk predmet strogega varstva na podlagi Bernske konvencije o varstvu prosto živečega evropskega rastlinstva in živalstva ter njunih naravnih življenjskih prostorov (
3
), katere pogodbenica je Unija in ki jo zavezuje po mednarodnem pravu. Poleg tega, ker je namen Direktive o habitatih zagotoviti obnovitev in vzdrževanje ugodnega stanja ohranjenosti naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, se varstvo iz člena 12 navedene direktive uporablja tudi za vrste, ki so dosegle tako stanje ohranjenosti, pri čemer je treba te vrste zavarovati pred kakršnim koli poslabšanjem tega stanja.
Glede na te preudarke je Sodišče ugotovilo, da ni elementov, ki bi lahko vplivali na veljavnost člena 12(1) Direktive o habitatih v povezavi s Prilogo IV k tej direktivi.
Na drugem mestu, glede pogojev za odobritev odstopanja od sistema strogega varstva, uvedenega z Direktivo o habitatih, je Sodišče najprej opozorilo, da člen 16(1) te direktive državam članicam dovoljuje, da od tega strogega varstva odstopijo, če to odstopanje ne škoduje vzdrževanju ugodnega stanja ohranjenosti populacij zadevnih vrst na njihovem naravnem območju razširjenosti.
Glede tega mora pristojni nacionalni organ najprej ugotoviti stanje ohranjenosti populacij zadevnih vrst, nato pa vpliv, ki bi ga to odstopanje lahko imelo nanj. Oceno v okviru teh dveh faz je treba na prvem mestu in nujno opraviti na lokalni in nacionalni ravni, kjer bodo posledice odstopanja običajno občutene najprej. Šele če se stanje ohranjenosti zadevne živalske vrste izkaže za ugodno na lokalni in nacionalni ravni, se lahko ocena na drugem mestu, če razpoložljivi podatki to dopuščajo, opravi na čezmejni ravni.
Dalje, člen 16 Direktive o habitatih državam članicam dovoljuje odstopiti od sistema strogega varstva, da se prepreči resna škoda, zlasti na posevkih, živini, gozdovih, ribištvu in vodi ter drugih vrstah premoženja. S to določbo se sicer ne zahteva, da resna škoda nastane pred sprejetjem ukrepov, ki pomenijo odstopanje, vendar ta škoda ne more biti zgolj hipotetična in jo je treba vsaj v velikem delu pripisati živalski vrsti, na katero se nanaša odstopanje. Iz tega sledi, da ob upoštevanju vzročne zveze, ki mora obstajati med odobritvijo odstopanja na eni strani in škodo, ki jo povzroči ta živalska vrsta, na drugi pojem „resna škoda“ v smislu navedene določbe ne zajema posredne bodoče škode, ki je ni mogoče pripisati osebku zadevne živalske vrste.
Nazadnje, odstopanje na podlagi člena 16 Direktive o habitatih predpostavlja, da ni druge zadovoljive možnosti, s katero bi bilo mogoče doseči cilje, ki se navajajo v utemeljitev odstopanja. Ta pogoj, ki je poseben izraz načela sorazmernosti, tako zahteva tehtanje vseh zadevnih interesov in meril, ki jih je treba upoštevati, kot so zadevne ekološke, gospodarske in socialne prednosti in nevšečnosti. V ta namen morajo pristojni nacionalni organi preučiti možnost uporabe preventivnih sredstev, ki niso smrtonosna, zlasti z izvajanjem ukrepov za preprečevanje škodovanja čredam in s sprejetjem ukrepov za prilagoditev, če je to mogoče, človeških praks, ki so vzrok konfliktov, da bi se spodbudila kultura sobivanja med populacijo volkov, čredami in rejci.
V okviru določitve druge zadovoljive možnosti morajo ti organi na podlagi najboljših razpoložljivih znanstvenih in tehničnih dognanj presoditi druge možne rešitve, zlasti ob upoštevanju njihovih ekonomskih posledic, ki pa niso odločilne, in jih uravnotežiti s splošnim ciljem vzdrževanja ali obnovitve ugodnega stanja ohranjenosti zadevne živalske vrste.
(
1
)	Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102) (v nadaljevanju: Direktiva o habitatih).
(
2
)	Člen 19 Direktive o habitatih.
(
3
)	Konvencija o varstvu prosto živečega evropskega rastlinstva in živalstva ter njunih naravnih življenjskih prostorov, podpisana 19. septembra 1979 v Bernu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 14, str. 282).