62024CJ0038_RES
Zadeva C‑38/24, [Bervidi] (
i
)
G. L.
proti
AB SpA
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Corte suprema di cassazione)
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 11. septembra 2025
„Predhodno odločanje – Socialna politika – Konvencija Združenih narodov o pravicah invalidov – Členi 2, 5 in 7 – Členi 21, 24 in 26 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Direktiva 2000/78/ES – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Člen 1 – Člen 2(1) in (2)(b) – Prepoved diskriminacije na podlagi invalidnosti – Posredna diskriminacija – Različno obravnavanje delavca, ki sam ni invalid, vendar skrbi za svojega invalidnega otroka – Člen 5 – Obveznost delodajalca, da sprejme razumne prilagoditve“
Socialna politika – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78 – Področje uporabe – Pogoji zaposlitve in delovni pogoji – Pojem – Prilagoditev delovnega časa – Vključitev
(Direktiva Sveta 2000/78, člen 3(1)(a) in (c))
(Glej točke od 41 do 44.)
Socialna politika – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78 – Prepoved posredne diskriminacije na podlagi invalidnosti – Obseg – Diskriminiranje delavca, ki skrbi za svojega invalidnega otroka – Vključitev
(člen 13 ES; člen 19 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, členi 21, 24 in 26; Konvencija Združenih narodov o pravicah invalidov, členi 2, 5 ter 7; Direktiva Sveta 2000/78, uvodna izjava 12 in člena 1 ter 2(1) in (2)(a) in (b))
(Glej točke od 48 do 58 in od 61 do 66 ter točko 1 izreka.)
Temeljne pravice – Listina o temeljnih pravicah – Načelo prepovedi diskriminacije – Določitev tako v Listini o temeljnih pravicah kot v Evropski konvenciji o človekovih pravicah – Enaka vsebina in obseg – Raven varstva, zagotovljena z Listino, ki ne krši ravni varstva, zagotovljene z navedeno konvencijo
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 21(1) in 52(3))
(Glej točko 59.)
Socialna politika – Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu – Direktiva 2000/78 – Razumne prilagoditve za oskrbovalca invalidnega otroka – Pojem – Prerazporeditev na drugo delovno mesto – Vključitev – Pogoj – Neobstoj nesorazmernega bremena za delodajalca
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 24 in 26; Konvencija Združenih narodov o pravicah invalidov, člena 2 in 7(1); Direktiva Sveta 2000/78, uvodna izjava 21 ter člena 2(2)(b) in 5)
(Glej točke od 70 do 80 ter točko 2 izreka.)
Povzetek
Sodišče, pri katerem je Corte suprema di cassazione (kasacijsko sodišče, Italija) vložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, je razvilo svojo sodno prakso v zvezi s pojmom „diskriminacija prek povezave“ na podlagi invalidnosti v smislu Direktive 2000/78 (
1
), pri čemer je pojasnilo tako obseg tega pojma kot obveznosti delodajalca, da se zagotovi spoštovanje načela enakosti delavcev in prepovedi posredne diskriminacije v primeru delavca, ki zagotavlja pomoč svojemu invalidnemu otroku.
G. L. je bila pri družbi AB zaposlena kot „upravljavec postaje“ ter je bila zadolžena za nadzorovanje in kontrolo postaje podzemne železnice.
Od družbe AB je večkrat zahtevala, naj jo trajno razporedi na delovno mesto s fiksnim delovnim časom, da bi lahko skrbela za svojega mladoletnega sina s hudo invalidnostjo, ki potrebuje oskrbo ob točno določeni uri.
Družba AB tem zahtevam ni ugodila. Vendar je ta družba G. L. odobrila nekatere začasne prilagoditve delovnih pogojev, kot sta določitev stalnega delovnega mesta in odobritev ugodnejšega delovnega časa v primerjavi z drugimi upravljavci postaje.
G. L. je 5. marca 2019 pri Tribunale di Roma (sodišče v Rimu, Italija) vložila tožbo, s katero je predlagala, naj se ugotovi diskriminatornost tega, da njen delodajalec ni ugodil njeni zahtevi za trajno prilagoditev njenih delovnih pogojev. Tožba G. L. je bila zavrnjena na prvi stopnji in v pritožbenem postopku, zato je vložila kasacijsko pritožbo pri predložitvenem sodišču.
To sodišče se je ob sklicevanju na načela, ki izhajajo iz sodbe Coleman (
2
), odločilo Sodišču postaviti vprašanje, ali se lahko delavec, ki sam ni invalid, pred sodiščem sklicuje na varstvo pred vsakršno posredno diskriminacijo na podlagi invalidnosti, določeno v Direktivi 2000/78, zaradi pomoči, ki jo nudi svojemu invalidnemu otroku. V primeru pritrdilnega odgovora je želelo poleg tega izvedeti, ali mora delodajalec take osebe v zvezi z njo sprejeti razumne prilagoditve v smislu Direktive 2000/78, da bi se diskriminacija odpravila.
Presoja Sodišča
Na prvem mestu, Sodišče je zlasti ob upoštevanju sodbe Coleman ugotovilo, da se prepoved diskriminacije iz Direktive 2000/78 nanaša tudi na posredno diskriminacijo zaradi invalidnosti „prek povezave“. Ta prepoved se zato uporablja za delavca, ki sam ni invalid, vendar je predmet take diskriminacije zaradi pomoči, ki jo nudi svojemu invalidnemu otroku, s čimer temu otroku zagotavlja bistveni del oskrbe, ki jo zahteva njegovo stanje.
Analiza Sodišča temelji tudi na ugotovitvi, da je cilj Direktive 2000/78 na področju zaposlovanja in dela boj proti vsem oblikam diskriminacije zaradi invalidnosti. Načelo enakega obravnavanja, na katero se nanaša ta direktiva, se ne uporablja za določeno skupino oseb, ampak na podlagi razlogov iz člena 1 te direktive.
Poleg tega je treba v skladu z uvodno izjavo 12 in členom 2(1) navedene direktive prepovedati „vsakršno“ – neposredno ali posredno – „diskriminacijo“ zaradi invalidnosti, besedilo člena 13 PDEU, ki je pravna podlaga Direktive 2000/78, pa enako kot člen 19 PDEU, s katerim je bil nadomeščen, Uniji podeljuje pristojnost, da sprejme ustrezne ukrepe za boj proti vsakršni diskriminaciji, med drugim zaradi invalidnosti.
Dalje, Direktivo 2000/78 je treba razlagati ob upoštevanju členov 21, 24 in 26 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina). Splošno načelo prepovedi diskriminacije, določeno v členu 21(1) Listine, pa se nanaša tudi na posredno diskriminacijo zaradi invalidnosti „prek povezave“. To načelo namreč prepoveduje „vsakršno diskriminacijo“ na podlagi, med drugim, invalidnosti, s čimer se zagotavlja široka uporaba tega temeljnega jamstva.
Poleg tega člen 21(1) Listine vsebuje vsaj enaka jamstva, kot so določena v členu 14 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (
3
) in ki jih je treba v skladu s členom 52(3) Listine upoštevati kot minimalno raven varstva.
V skladu s Konvencijo OZN (
4
), na katero se je mogoče tako kot na Listino sklicevati pri razlagi Direktive 2000/78, države pogodbenice te direktive prepovedujejo „vse oblike diskriminacije“ zaradi invalidnosti. Invalidom zagotavljajo enako in učinkovito pravno varstvo pred „diskriminacijo ne glede na okoliščine“ ter sprejmejo vse potrebne ukrepe, s katerimi invalidnim otrokom zagotovijo, da enako kot drugi otroci uživajo vse človekove pravice in temeljne svoboščin, pri čemer mora biti pri vseh dejavnostih v zvezi z invalidnimi otroki poglavitna skrb otrokova korist.
Na drugem mestu, Sodišče je preučilo, ali je treba za zagotovitev spoštovanja načela enakega obravnavanja delavcev in prepovedi posredne diskriminacije iz člena 2(2)(b) Direktive 2000/78 izvesti razumne prilagoditve v smislu člena 5 te direktive v zvezi z delavcem, kakršen je ta v obravnavani zadevi, ki sam ni invalid, vendar svojemu invalidnemu otroku nudi pomoč, s čimer mu zagotavlja bistveni del oskrbe, ki jo zahteva njegovo stanje.
Za razlago člena 5 Direktive 2000/78, ki bi bila v skladu z Listino, je Sodišče opozorilo, da iz členov 24 in 26 Listine izhaja, prvič, da imajo otroci pravico do potrebnega varstva in skrbi za zagotovitev njihove dobrobiti ter, drugič, da Unija priznava in spoštuje pravico invalidov do ukrepov za zagotavljanje njihove samostojnosti, socialne in poklicne vključenosti ter sodelovanja v življenju skupnosti.
Poleg tega primerne prilagoditve, opredeljene v členu 2 Konvencije OZN, niso omejene na potrebe invalidov na delovnem mestu, ampak jih je treba po potrebi odobriti tudi delavcu, ki zagotavlja pomoč, ki invalidu omogoča, da prejme bistveni del oskrbe, ki jo zahteva njegovo stanje. Poleg tega iz člena 7(1) Konvencije OZN izhaja, da mora imeti delavec možnost svojemu invalidnemu otroku zagotoviti pomoč, ki jo potrebuje, kar pomeni, da ima delodajalec obveznost, da prilagodi delovne pogoje tega delavca.
Sodišče je ugotovilo, da če take obveznosti ne bi bilo, bi bil prepovedi posredne diskriminacije „prek povezave“ odvzet velik del polnega učinka.
Zato mora delodajalec v zvezi z delavcem, ki sam ni invalid, vendar svojemu invalidnemu otroku nudi pomoč, s čimer mu zagotavlja bistveni del oskrbe, ki jo zahteva njegovo stanje, sprejeti razumne prilagoditve v smislu člena 5 Direktive 2000/78, če te prilagoditve temu delodajalcu ne nalagajo nesorazmernega bremena. V zvezi z vrstami razumnih prilagoditev, ki se zahtevajo od delodajalca takega oskrbovalca, je Sodišče pojasnilo, da skrajšanje delovnega časa ali pod nekaterimi pogoji prerazporeditev na drugo delovno mesto lahko pomeni enega od prilagoditvenih ukrepov iz člena 5 Direktive 2000/78. Pri ugotavljanju, ali taki ukrepi povzročajo nesorazmerno breme, se morajo upoštevati zlasti z njimi povezani finančni stroški, velikost in finančni viri organizacije ali podjetja ter možnost pridobitve javnih sredstev ali kakšne druge oblike pomoči.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.
(
1
)	Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).
(
2
)	Sodba z dne 17. julija 2008, Coleman (C‑303/06, EU:C:2008:415) (v nadaljevanju: sodba Coleman). Sodišče je v tej sodbi med drugim razsodilo, da je treba Direktivo 2000/78 in zlasti njen člen 1 ter njen člen 2(1) in (2)(a), razlagati tako, da prepoved neposredne diskriminacije, ki je z njimi določena, ni omejena le na invalidne osebe (točka 56 in točka 1 izreka).
(
3
)	Konvencija, podpisana 4. novembra 1950 v Rimu.
(
4
)	Konvencija Združenih narodov o pravicah invalidov, ki je bila sklenjena 13. decembra 2006 v New Yorku in je začela veljati 3. maja 2008 (v nadaljevanju: Konvencija OZN).