VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO(toinen jaosto)
1 päivänä helmikuuta 2007
Asia F-42/05
Francisco Rossi Ferreras
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Henkilöstö – Arviointi – Urakehitystä koskeva kertomus – Vuoden 2003 arviointikierros – Kumoamiskanne – Vahingonkorvauskanne
Aihe: EY 236 ja EA 152 artiklan nojalla nostettu kanne, jossa Francisco Rossi Ferreras vaatii 22.7.2004 ajanjaksolta 1.1.–31.12.2003
laaditun urakehitystään koskevan kertomuksen kumoamista ja komission velvoittamista korvaamaan väitetty vahinko
Ratkaisu: Kanne hylätään. Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Tiivistelmä
1.      Henkilöstö – Arviointi – Arviointikertomus – Tuomioistuinvalvonta – Rajat
(Henkilöstösääntöjen 43 artikla)
2.      Henkilöstö – Kanne – Vahingonkorvausvaatimus, joka koskee sellaisella käyttäytymisellä aiheutettua vahinkoa, joka ei liity
päätöksentekoon
(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
3.      Henkilöstö – Kanne – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Liittyminen oikeusjärjestyksen perusteisiin
(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
1.      Laillisuusvalvonta, jota yhteisöjen tuomioistuimet harjoittavat arviointikertomusten sisällön osalta, voi kohdistua vain menettelyn
sääntöjenmukaisuuteen, tosiseikkojen aineelliseen paikkansapitävyyteen sekä siihen, että ilmeisiä arviointivirheitä ei ole
tehty eikä harkintavaltaa ole käytetty väärin.
(ks. 33 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-18/93, Marcato v. komissio, 26.10.1994 (Kok. H. 1994, s. I‑A‑215 ja II‑681,
45 kohta) ja asia T-179/02, Pflugradt v. EKP, 20.5.2003 (Kok. H. 2003, s. I‑A‑149 ja II‑733, 46 kohta).
2.      Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklan yhteydessä vahingonkorvauskannetta, jossa vaaditaan korvausta vahingosta, jota on aiheutunut
sellaisen menettelyn vuoksi, joka ei liity päätöksentekoon, kuten henkisen ahdistelun vuoksi, on edellettävä kaksivaiheinen
hallinnollinen menettely. Asianomaisen on ensin tehtävä nimittävälle viranomaiselle henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa
tarkoitettu hakemus, jossa hän kehottaa hallintoa korvaamaan kyseisen vahingon. Vasta tämän hakemuksen nimenomainen tai implisiittinen
hylkääminen on asianomaiselle vastainen päätös, josta voidaan tehdä hallinnollinen valitus, ja vasta sen jälkeen, kun tämän
hallinnollisen valituksen nimenomaisesta tai implisiittisestä hylkäämisestä on tehty päätös, voidaan nostaa vahingonkorvauskanne
virkamiestuomioistuimessa.
(ks. 58–61 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia 200/87, Giordani v. komissio, 27.6.1989 (Kok. 1989 s. 1877, 22 kohta).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-79/92, Ditterich v. komissio, 1.12.1994 (Kok. H. 1994, s. I‑A‑289 ja II‑907,
41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen); asia T-194/00, Antas de Campos v. parlamentti, 14.5.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑59
ja II‑279, 72 kohta); asia T-200/02, Tsarnavas v. komissio, 8.6.2004 (48 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa) ja asia
F-03/05, Schmit v. komissio, 15.5.2006 (Kok. H. 2006, s. I‑A‑1‑9 ja II‑A‑1‑33, 48 kohta).
3.      Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa asetetut säännöt liittyvät oikeusjärjestyksen perusteisiin, eikä niitä voida jättää
asianosaisten tai tuomioistuimen harkintavaltaan. Näin ollen siitä, että toimielin ei ole vedonnut hallinnollisen valituksen
nimenomaisesti hylkäävässä päätöksessä siihen sisältyneen vahingonkorvausvaatimuksen tutkimista koskevien edellytysten puuttumiseen,
ei seuraa, että hallinnolla ei olisi mahdollisuutta esittää tuomioistuinkäsittelyn yhteydessä oikeudenkäyntiväitettä, eikä
se vapauta virkamiestuomioistuinta velvollisuudesta varmistaa, että henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklaa on noudatettu.
(ks. 62 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-209/99, Hoyer v. komissio, 5.12.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑243 ja II‑1211, 47
kohta).