62023CC0517
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
MACIEJ SZPUNAR
24 päivänä lokakuuta 2024 (
1
)
Asia C‑517/23
Apothekerkammer Nordrhein
vastaan
DocMorris NV
(Ennakkoratkaisupyyntö – Bundesgerichtshof (liittovaltion ylin tuomioistuin, Saksa))
Ennakkoratkaisupyyntö – Ihmisille tarkoitetut lääkkeet – Direktiivi 2001/83/EY – Soveltamisala – Lääkemääräystä edellyttävät lääkkeet – Apteekin koko tuotevalikoimaan kuuluvien lääkkeiden mainonta – Arvosetelit tai prosenttialennukset muiden tuotteiden myöhempää ostamista varten – Välittömät alennukset ja maksut
I Johdanto
1.
Houkutellaanko potilaita, jotka käyttävät lääkärin määräämiä lääkkeitä ja joita kiinnostavat ulkomaisen postimyyntiapteekin myöntämät alennukset, käyttämään lääkkeitä tai tekemään sopimuksia alennuksia tarjoavan apteekin kanssa? Onko todellista tarvetta suojella tällaisia potilaita lääkkeiden virheelliseltä ja liialliselta käytöltä? Ovatko he lääketeollisuuden ja lääketeollisuuden tuotteiden myyjien uhreja tai sairauksiensa, joihin he etsivät hoitoa tai helpotusta, uhreja? Käyttäytyvätkö esimerkiksi kroonista sairautta sairastavat potilaat epäsosiaalisesti, kun he hyötyvät hankkiessaan lääkkeen, joka korvataan heille?
2.
Nämä esimerkinomaisesti esitetyt kysymykset liittyvät suoraan Bundesgerichtshofin (ylin yleinen tuomioistuin, Saksa) nyt käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön kohteeseen.
3.
Käsiteltävässä asiassa on jälleen kyse alankomaalaisesta postimyyntiapteekista DocMorrisista, joka on jo useaan otteeseen ollut asianosaisena asioissa, joissa on esitetty ennakkoratkaisupyyntö unionin tuomioistuimelle, ja tällä kertaa kyse on alennuksista. Alennuksia tarjoavien ulkomaisten yhtiöiden erinäiset käytännöt ovat piikki niiden talouden toimijoiden lihassa, jotka ovat jo tiukasti juurtuneet kansallisiin markkinoihin. Nämä väittävät, että alennusten tarjoaminen lääkemääräystä edellyttävien lääkkeiden (jäljempänä reseptilääkkeet) myynnistä on direktiivissä 2001/83/EY (
2
) tarkoitettua ”lääkemainontaa”.
4.
Bundesgerichtshof, joka on tilanteessa, jossa Saksan alempien tuomioistuinten oikeuskäytäntö on ristiriitaista, pyytää selventämään mainonnan käsitteen määritelmää erityisesti unionin tuomioistuimen kymmenen viime vuoden aikana antamien useiden tuomioiden yhteydessä.
5.
Esitän tässä ratkaisuehdotuksessa, että kyseessä olevan kaltaiset alennuskampanjat eivät ole direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua lääkemainontaa, koska ne toteutetaan reseptilääkkeiden oston yhteydessä.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A
Unionin oikeus
6.
Direktiivin 2001/83 VIII osasto, jonka otsikkona on ”Lääkemainonta”, sisältää kyseisen direktiivin 86–88 artiklan, ja VIII a osasto, jonka otsikkona on ”Tiedottaminen ja mainonta”, sisältää kyseisen direktiivin 88 a–100 artiklan.
7.
Direktiivin 86 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tässä osastossa ’lääkemainonnalla’ tarkoitetaan kaikenlaista ovelta ovelle tiedottamista, asiakkaitten hankintaa tai kannustimia, joiden tarkoituksena on edistää lääkkeiden määräämistä, luovutusta, myyntiä tai kulutusta; siihen sisältyvät erityisesti:
–
yleinen lääkemainonta,
–
lääkkeiden määräämiseen tai luovuttamiseen oikeutetuille henkilöille suunnattu lääkemainonta,
–
lääke-esittelijöiden käynnit lääkkeiden määräämiseen oikeutettujen henkilöiden luona,
–
näytteiden toimittaminen,
–
kannustimet lääkkeiden määräämiseksi tai luovuttamiseksi lahjan tai edun tarjoamisen tai lupaamisen muodossa, olivatpa ne rahana tai luontoissuorituksena, paitsi silloin, kun niiden todellinen arvo on vähäinen,
–
sellaisten myynninedistämiseen tähtäävien kokousten tukeminen, joihin osallistuu lääkkeiden määräämiseen tai luovuttamiseen oikeutettuja henkilöitä,
–
sellaisten tieteellisten kongressien tukeminen, joihin osallistuu lääkkeiden määräämiseen tai luovuttamiseen oikeutettuja henkilöitä, sekä erityisesti heidän matka- ja majoituskulujensa maksaminen tuossa yhteydessä.
2.   Tämä osasto ei koske
–
merkintöjä ja pakkausselosteita, jotka ovat V osaston säännösten alaisia;
–
kirjeenvaihtoa, johon mahdollisesti liittyy muuta kuin myynninedistämiseen tähtäävää aineistoa, jota tarvitaan tiettyyn lääkettä koskevaan erityiskysymykseen vastaamiseksi;
–
todellisia tietoja ja viiteasiakirjoja, jotka koskevat esimerkiksi pakkausmuutoksia, varoituksia haittavaikutuksista lääkeseurannan perusteella, myyntiluetteloita ja hintalistoja, jos ne eivät sisällä lääkettä koskevia tietoja;
–
ihmisten terveyteen tai sairauksiin liittyviä tietoja, edellyttäen, ettei niillä ole edes epäsuoraa yhteyttä lääkkeeseen.”
8.
Direktiivin 2001/83 87 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Lääkemainonnan:
–
on kannustettava lääkkeen järkevään käyttöön esittelemällä se asiallisesti ja liioittelematta sen ominaisuuksia,
–
harhaanjohtavuus on kielletty.”
9.
Kyseisen direktiivin 88 artiklan 1–3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on kiellettävä sellaisten lääkkeiden väestölle suunnattu mainonta:
a)
jotka VI osaston mukaisesti ovat saatavissa ainoastaan lääkemääräyksellä,
– –
2.   Väestölle saa mainostaa sellaisia lääkkeitä, jotka koostumuksensa ja tarkoituksensa perusteella on tarkoitettu ja suunniteltu käytettäviksi, tarvittaessa apteekkihenkilöstön antamilla ohjeilla, ilman lääkärin suorittamaa diagnoosia, lääkemääräystä tai hoidon seurantaa.
3.   Jäsenvaltioilla on alueellaan oikeus kieltää korvattavien lääkkeiden mainonta väestölle.”
B
Saksan oikeus
10.
Lääkemainonnasta annetun lain (Gesetz über die Werbung auf dem Gebiete des Heilwesens (Heilmittelwerbegesetz, jäljempänä HWG)), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiaan, 7 §:n 1 momentin ensimmäisessä virkkeessä säädetään seuraavaa:
”On kiellettyä tarjota, mainostaa tai antaa kylkiäisiä ja muita mainoslahjoja (tavaroita tai palveluja) tai ottaa niitä vastaan terveydenhoitoalan ammattilaisena, paitsi jos
1.   kyseiset kylkiäiset ja mainoslahjat ovat arvoltaan vähäisiä. Lääkkeiden kylkiäiset tai muut mainoslahjat ovat kiellettyjä, jos ne annetaan lääkelain [(Arzneimittelgesetz)] nojalla voimassa olevien hintasäännösten vastaisesti.
2.   kyseiset kylkiäiset ja mainoslahjat
a)
annetaan tiettynä tai tietyllä tavalla laskettavana rahasummana
– –
Edellä a alakohdassa säädetyt lääkkeiden kylkiäiset tai muut mainoslahjat ovat kiellettyjä, jos ne annetaan lääkelain nojalla voimassa olevien hintasäännösten vastaisesti. – –”
III Tosiseikat, asian käsittelyn vaiheet ja ennakkoratkaisukysymykset
11.
DocMorris toimittaa reseptilääkkeitä ja reseptivapaita lääkkeitä postimyyntinä loppuasiakkaille Saksaan. Apothekerkammer Nordrhein on apteekkareita edustava elin Nordrheinin alueella Saksassa.
12.
DocMorris on vuodesta 2012 lähtien tarjonnut erilaisia alennuskampanjoita, joissa reseptilääkkeiden ostamisen yhteydessä asiakkaille on myönnetty etua välittömänä käteisalennuksena tai tietyn rahasumman sisältävänä arvosetelinä taikka prosenttialennuksena muiden tuotteiden (reseptivapaat lääkkeet tai muut kuin lääkinnälliset terveyden- tai kauneudenhoitotuotteet) myöhempää ostamista varten DocMorrisilta.
13.
Apothekerkammer Nordrhein katsoo, että nämä mainontatoimet ovat lääkelain mukaisen reseptilääkkeiden hintasääntelyn vastaisia, ja sen vaatimuksesta DocMorrisille annettiin – siltä osin kuin merkityksellistä Revision-menettelyn kannalta – vuosina 2013–2015 viisi väliaikaista kieltomääräystä näiden käytäntöjen lopettamiseksi Landgericht Kölnin (Kölnin alueellinen alioikeus, Saksa) määräämien välitoimien yhteydessä, ja ne kaikki pantiin asianmukaisesti täytäntöön.
14.
Apothekerkammer Nordrhein haki Landgericht Kölniltä DocMorrisin mainonnalle väliaikaisia kieltomääräyksiä, jotka annettiin 8.5.2013 (viite 84 O 90/13), 26.9.2013 (viite 84 O 220/13) ja 4.11.2014 (viite 84 O 208/14). Jokainen näistä kolmesta kieltomääräyksestä pantiin asianmukaisesti täytäntöön. Landgericht Köln kumosi kahdella 22.3.2017 antamallaan tuomiolla 8.5.2013 ja 4.11.2014 annetut väliaikaiset kieltomääräykset.
15.
Landgericht Köln antoi 5.11.2013 Apothekerkammer Nordrheinin hakemuksesta väliaikaisen kieltomääräyksen (viite 84 O 256/13), joka pantiin täytäntöön 21.1.2014 ja joka koski DocMorrisin seuraavanlaista mainontaa:
”Lähetä lääkemääräyksesi nyt! – – Emme valitettavasti voi säästää teitä matkalta postilaatikolle. Korvataksemme matkanne linja-autolla ja junalla, annamme uusille asiakkaille 10 euroa, joka vähennetään heti reseptin lähettämisen yhteydessä laskun summasta.”
Alennus koski reseptilääkkeiden tilauksia, joiden tilausarvo on vähintään 50 euroa. Landgericht Köln kumosi tämän väliaikaisen kieltomääräyksen 22.3.2017 antamallaan tuomiolla.
16.
Landgericht Köln antoi 29.09.2015 Apothekerkammer Nordrheinin hakemuksesta väliaikaisen kieltomääräyksen (viite 81 O 82/15), joka pantiin täytäntöön 26.5.2016 ja joka koski DocMorrisin seuraavanlaista mainontaa:
”Viiden euron arvoseteli seuraavasta reseptilääkkeen tilauksestanne”.
Mainittu summa oli tarkoitus vähentää suoraan laskun summasta. Landgericht Köln kumosi tämän väliaikaisen kieltomääräyksen 21.3.2017 antamallaan ja lainvoimaiseksi tulleella tuomiolla.
17.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa, että kaikki edellä mainitut kumoamistuomiot johtuivat olosuhteiden muuttumisesta unionin tuomioistuimen antaman tuomion Deutsche Parkinson Vereinigung (
3
) jälkeen.
18.
Joidenkin väliaikaisten kieltomääräysten täytäntöönpanon yhteydessä DocMorrisille määrättiin vastaajan hakemuksesta hallinnollisia sakkoja.
19.
DocMorris vaatii Apothekerkammer Nordrheinilta vahingonkorvausta sillä perusteella, että väliaikaiset kieltomääräykset olivat alusta alkaen perusteettomia.
20.
Landgericht Köln hylkäsi kanteen. DocMorris vaati valituksessaan lähinnä, että Apothekerkammer Nordrhein velvoitetaan maksamaan sille vahingonkorvausta vähintään 18476648,12 euroa korkoineen ja että Apothekerkammer Nordrheinin todetaan olevan vahingonkorvausvelvollinen mahdollisten muiden vahinkojen osalta.
21.
Apothekerkammer Nordrhein vaatii Revision-valituksessaan edelleen kanteen hylkäämistä kokonaisuudessaan.
22.
Tässä tilanteessa Bundesgerichtshof on 13.7.2023 tekemällään välipäätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 10.8.2023, päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Kuuluuko [reseptilääkkeiden] ostoa apteekin koko tuotevalikoimasta koskeva mainonta direktiivin 2001/83 lääkemainontaa koskevien säännösten soveltamisalaan (VIII ja VIII a osasto, 86–100 artikla)?
2)
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko direktiivin 2001/83 VIII osaston säännösten ja erityisesti 87 artiklan 3 kohdan mukaista, jos kansallista säännöstä (tässä HWG:n 7 §:n 1 momentin ensimmäisen virkkeen 2 alakohdan a alakohtaa) tulkitaan siten, että siinä kielletään toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen postimyyntiapteekin [reseptilääkkeiden] koko valikoiman mainostaminen mainoslahjoilla, jotka annetaan tietyn rahasumman tai prosenttialennuksen sisältävinä arvoseteleinä muiden tuotteiden myöhempää ostamista varten?
3)
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko direktiivin 2001/83 VIII osaston säännösten ja erityisesti 87 artiklan 3 kohdan mukaista, jos kansallista säännöstä (tässä HWG:n 7 §:n 1 momentin ensimmäisen virkkeen 2 alakohdan a alakohtaa) tulkitaan siten, että siinä sallitaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen postimyyntiapteekin [reseptilääkkeiden] koko valikoiman mainostaminen mainoslahjoilla, jotka annetaan heti vaikuttavina alennuksina tai maksuina?”
23.
Pääasian asianosaiset, Viron ja Puolan hallitukset sekä Euroopan komissio esittivät kirjallisia huomautuksia. Pääasian asianosaiset ja Euroopan komissio osallistuivat 27.6.2024 pidettyyn istuntoon.
IV Arviointi
A
Ensimmäinen kysymys: direktiivin 2001/83 soveltamisala
24.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään, ovatko apteekin toteuttamat alennuskampanjat, joissa asiakkaille tarjotaan reseptilääkkeiden ostamisen yhteydessä etua välittömänä käteisalennuksena tai tietyn rahasumman sisältävänä arvosetelinä taikka prosenttialennuksena muiden tuotteiden (reseptivapaat lääkkeet tai muut kuin lääkinnälliset terveyden- tai kauneudenhoitotuotteet) myöhempää ostamista varten, direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua lääkemainontaa.
25.
Käsiteltävässä asiassa DocMorris tarjosi tällaisia alennuksia asiakkailleen.
26.
Koska kyse on rajat ylittävästä toiminnasta sisämarkkinoilla, nyt käsiteltävä asia sijoittuu mahdollisesti sekä perussopimuksessa vahvistettujen, erityisesti tavaroita (lääkkeet) ja palveluja (apteekkitoiminnan harjoittaminen) koskevien perusvapauksien että unionin lainsäätäjän antamien lääkemainontaa koskevien erityissääntöjen soveltamisalaan.
27.
Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin nimittäin selittää huolellisesti ennakkoratkaisupyynnössään, vaikka kansallisessa tuomioistuimissa vireillä olevien riita-asioiden – joiden yhteydessä sitä on pyydetty ottamaan kantaa oikeuskysymykseen – taustalla on tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskeva unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö eli tuomio Deutsche Parkinson Vereinigung, (
4
) se haluaa saada selvennystä direktiiviä 2001/83 koskevaan unionin oikeuskäytäntöön eli tuomioon DocMorris (
5
) ja tuomioon EUROAPTIEKA (
6
).
28.
Tämä edellyttää lyhyttä yhteenvetoa mainitusta unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä siltä osin kuin se on tarpeen nyt käsiteltävän asian kannalta.
29.
Tämä ei nimittäin ole ensimmäinen kerta, kun unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi on saatettu kysymyksiä, jotka koskevat (pääasiassa) postimyyntiapteekkien soveltamia hintoja ja myöntämiä alennuksia, ja juuri tätä taustaa vasten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii selvittämään, mitä unionin oikeudessa edellytetään tai sallitaan silloin, kun on kyse apteekkarien asiakkailleen myöntämistä lääkkeiden alennuksista.
1. Unionin tuomioistuimen tähänastinen oikeuskäytäntö
30.
Oikeuskäytännössä on kaksi toisiaan täydentävää linjaa.
a) EUT-sopimuksen mukainen vapaa liikkuvuus
31.
Tuomiossa Deutsche Parkinson Vereinigung unionin tuomioistuimen ratkaistavana oli kysymys siitä, oliko SEUT 34 ja SEUT 36 artiklan mukaisen tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevan perusvapauden vastaista se, että kansallisessa oikeudessa (
7
) kiellettiin alennusjärjestelmä, jossa potilaille annettiin erilaisia bonuksia, kun he ostivat DocMorrisilta ainoastaan apteekeista saatavia Parkinsonin tautiin tarkoitettuja reseptilääkkeitä.
32.
Unionin tuomioistuin katsoi, että näin oli ja että kyseessä oleva toimenpide oli SEUT 34 artiklassa tarkoitettu määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaava toimenpide, jota ei voitu oikeuttaa SEUT 36 artiklan nojalla, koska sillä ylitettiin se, mikä oli tarpeen esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi, (
8
) eikä se näin ollen ollut oikeasuhteinen. (
9
) Unionin tuomioistuin korosti tältä osin, että argumentille, joka koskee välttämättömyyttä taata yhtenäinen reseptilääkehuolto koko Saksan alueella, ei ole esitetty tueksi mitään tietoa, joka täyttäisi SEUT 36 artiklan edellytykset. (
10
) Unionin tuomioistuin katsoi pohjimmiltaan, että tietyt seikat antavat ymmärtää, että lisääntynyt hintakilpailu apteekkien välillä olisi suotuisaa yhtenäiselle lääkehuollolle, koska se kannustaisi perustamaan apteekkeja alueille, joilla apteekkien vähäinen määrä tekee mahdolliseksi laskuttaa lääkkeistä korkeampia hintoja; (
11
) että tämä postimyyntiapteekkien hintakilpailu voisi johtaa siihen, että perinteiset apteekit saisivat kimmokkeen kehittää tällaista yleishyödyllistä reseptilääkkeiden valmistuksen tai tietyn lääkevaraston ja ‑valikoiman ylläpidon kaltaista toimintaa; (
12
) ja että tämä hintakilpailu voisi olla omiaan hyödyttämään potilaita siltä osin kuin sen avulla voisi olla mahdollista tarjota Saksassa reseptilääkkeitä hinnoilla, jotka olisivat kyseisessä jäsenvaltiossa tällä hetkellä vahvistettuja hintoja edullisemmat. (
13
)
b) Direktiivin 2001/83 mukainen mainonta
33.
Tuomiossa A (Lääkkeiden mainonta ja myynti verkossa), (
14
) joka koski jäsenvaltioon sijoittautuneen apteekin toimintaa, jossa se toteutti monimuotoisen ja laajan mainoskampanjan, joka oli suunnattu toisen jäsenvaltion kuluttajille ja joka koski lääkkeiden verkkomyyntipalveluja, unionin tuomioistuin katsoi lähinnä, että lääkkeiden mainonta ja myynti verkossa eivät kuulu lääkemainontaa koskevan direktiivin 2001/83 vaan direktiivin 2000/31/EY (
15
) soveltamisalaan.
34.
Tämän jälkeen tuomiossa DocMorris, (
16
) joka koski arvonnan muodossa toteutettua mainoskampanjaa, jossa osallistujat saattoivat voittaa muita arjen tavaroita kuin lääkkeitä ja jossa arvontaan osallistuminen edellytti reseptilääkkeitä koskevan tilauksen tekemistä, unionin tuomioistuin katsoi, että kyseisellä mainoskampanjalla ei pyritty vaikuttamaan siihen, että asiakas valitsee tietyn lääkkeen, vaan siihen, että asiakas valitsee myöhemmin apteekin, josta hän ostaa kyseisen lääkkeen, joten kyseinen mainoskampanja ei kuulunut direktiivin 2001/83 VIII osaston soveltamisalaan.
35.
Tuomiossa EUROAPTIEKA, jossa oli kyse apteekkien ja lääkkeiden vähittäiskauppaa harjoittavien yritysten harjoittamasta myynninedistämistoiminnasta, jossa tarjottiin 15 prosentin alennusta minkä tahansa lääkkeen ostohinnasta, kun asiakas ostaisi vähintään kolme tuotetta, unionin tuomioistuin katsoi, että tällainen käytäntö kuuluu direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun lääkemainonnan käsitteen piiriin. Unionin tuomioistuin korosti, että näin on myös silloin, kun kyseiset tiedot eivät koske mitään tiettyä lääkettä vaan määrittämättömiä lääkkeitä.
c) Tilannekatsaus
36.
Tuomio A (Lääkkeiden mainonta ja myynti verkossa) (
17
) ja tuomio DocMorris annettiin asioissa, joissa pääasiaan liittyi rajat ylittävä tekijä, mutta näin ei ollut tuomiossa EUROAPTIEKA. Kyseisessä tapauksessa pääasiassa oli kyse niin sanotusta ”täysin jäsenvaltion sisäisestä tilanteesta”.
37.
Kuten komissio perustellusti korostaa kirjallisissa huomautuksissaan, nyt käsiteltävässä asiassa direktiiviä 2001/83 koskevasta oikeuskäytännöstä voidaan päätellä kaksi olennaista seikkaa.
38.
Ensinnäkin tuomiosta EUROAPTIEKA ilmenee, että direktiivin 2001/83 mukainen lääkemainonnan käsite ei rajoitu yksittäisten lääkkeiden mainontaan. Lääkemainonnasta voi olla kyse myös silloin, kun tiedot koskevat määrittämättömiä lääkkeitä. Näin ollen se seikka, että nyt käsiteltävässä asiassa tiedot koskevat muun muassa kaikkia apteekin koko tuotevalikoimaan kuuluvia reseptilääkkeitä, ei sinänsä estä kyseisen direktiivin soveltamista.
39.
Toiseksi tuomiosta DocMorris ilmenee, että siinä tapauksessa, että apteekki käyttää mainonnassaan määrittämättömiä lääkkeitä koskevia tietoja, on tutkittava, pyritäänkö mainonnalla kannustamaan lääkkeiden ostamiseen vai pikemminkin myöhempään tehtävään päätöksen apteekista, josta lääke ostetaan. Jälkimmäisessä tapauksessa mainonta ei kuulu direktiivin 2001/83 soveltamisalaan.
40.
Näiden ennakkotapausten perusteella tarkastelen seuraavaksi direktiiviä 2001/83.
2. Direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohta
a) Sanamuodon mukainen tulkinta
41.
Aluksi on muistutettava, että direktiivillä 2001/83 lääkemainonnan ala on kokonaan yhdenmukaistettu, koska ne tilanteet, joissa jäsenvaltioilla on oikeus antaa mainitulla direktiivillä vahvistetuista säännöistä poikkeavia säännöksiä, on nimenomaisesti lueteltu. (
18
)
42.
Direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohdan mukaan ”lääkemainonnalla” tarkoitetaan kaikenlaista ovelta ovelle tiedottamista, asiakkaitten hankintaa tai kannustimia, joiden tarkoituksena on edistää lääkkeiden määräämistä, luovutusta, myyntiä tai kulutusta. (
19
)
43.
Kyseisen säännöksen sanamuodosta ja erityisesti virkkeen kohdasta ”kaikenlaista” käy ilmi, että unionin lainsäätäjän tarkoittama lääkemainonnan käsite on erittäin laaja. (
20
)
44.
Useiden direktiivin 2001/83 VIII ja VIII a osastoon sisältyvien säännösten sanamuodosta ilmenee kuitenkin yhtä selvästi, että useat mainontaa koskevat säännökset on jo luonteensa puolesta suunnattu enemmän valmistajille, (
21
) myyntilupien haltijoille, tukkukauppiaille, (
22
) lääke-esittelijöille ja maahantuojille eikä välttämättä apteekeille, jotka myyvät lääkkeitä loppuasiakkaille eli potilaille. Esimerkiksi lääkkeiden määräämiseen tai luovuttamiseen oikeutetuille henkilöille suunnattu lääkemainonta (direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohdan toinen luetelmakohta) tai lääke-esittelijöiden käynnit lääkkeiden määräämiseen oikeutettujen henkilöiden luona (kyseisen direktiivin 86 artiklan 1 kohdan kolmas luetelmakohta) eivät mielestäni koske lääkkeitä potilaille myyviä apteekkeja vaan jakeluketjun alkupäässä olevia tahoja. Sama koskee direktiivin 2001/83 89 artiklan 1 kohdan b alakohtaa: (
23
) jos, kuten unionin tuomioistuin totesi tuomiossaan EUROAPTIEKA, minkä tahansa lääkkeen ostohinnasta tarjotaan 15 prosentin alennus, kun asiakas ostaa vähintään kolme tuotetta, ei lähtökohtaisesti voida olettaa, että potilaalle myyvä apteekki sisällyttää tähän tarjoukseen lääkkeen nimen.
45.
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että vaikka direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohtaan sisältyvässä määritelmässä korostetaan nimenomaisesti viestin tarkoitusta, siinä ei ole mitään mainintaa tätä tietoa välittävistä henkilöistä. (
24
) Tämä viestin tarkoitus on kyseisen direktiivin 86 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun mainonnan perustuvanlaatuinen ominaisuus ja määräävä tekijä mainonnan ja tavallisen tiedon erottamisessa toisistaan. (
25
) Unionin tuomioistuin on siis soveltanut tätä säännöstä ratione personae ”riippumattomiin kolmansiin osapuoliin” (
26
) sekä apteekkeihin ja lääkkeiden vähittäiskauppaa harjoittaviin yrityksiin. (
27
)
46.
Erityisesti apteekin toiminnasta on todettava, että kun viestin tarkoituksena ei ole vaikuttaa siihen, että asiakas valitsee tietyn tuotteen, vaan siihen, että hän valitsee myöhemmin apteekin, josta hän ostaa kyseisen lääkkeen, tämä viesti ei kuulu direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun lääkemainonnan käsitteen alaan. (
28
)
47.
Jos näitä kriteerejä sovelletaan nyt käsiteltävään asiaan, DocMorrisin käyttämien kaupallisten menettelyjen välittämän viestin tarkoituksena on kannustaa potilasta tulemaan DocMorrisin apteekkiin. Viestinä on ”tulkaa meille” eikä ”ostakaa näitä (tiettyjä tai määrittämättömiä) lääkkeitä”. DocMorris keskittyy pikemminkin myyntiin potilaalle kuin (tietyn tai määrittämättömän) lääkkeen myyntiin.
48.
Tämä toteamus pätee mielestäni sekä välittömästi myönnettyihin alennuksiin että tulevaisuudessa myönnettäviin alennuksiin.
49.
Välittömien alennusten osalta nyt käsiteltävässä asiassa potilas tietää jo, minkä tuotteen hän ostaa. Tämän tuotteen on määrännyt tähän oikeutettu ammattilainen. Alennuksia myönnetään ainoastaan reseptilääkkeiden myynnin yhteydessä. Kun potilas on saanut lääkemääräyksen, hänen on enää vain valittava, mistä apteekista hän hankkii lääkkeen. Lääkäri on jo määrännyt kaikesta muusta: annetaanko lääkemääräys, lääkemääräyksen määrä, annostus ja kuinka usein potilas ottaa lääkettä.
50.
Tulevien alennusten osalta potilaalle välitetään edellä kuvattu viesti. Ei ole keskitytty siihen, että potilasta kannustetaan ostamaan tietty määrä lääkkeitä. Alennuksia sovelletaan apteekin koko tuotevalikoimaan, joka kattaa reseptivapaat lääkkeet tai muut kuin lääkinnälliset terveyden- tai kauneudenhoitotuotteet. Kuten jäljempänä tässä ratkaisuehdotuksessa (toinen ja kolmas kysymys) tarkemmin selvitetään, lääkkeet muodostavat siis vain osan tästä tuotevalikoimasta.
51.
Tältä osin nyt käsiteltävä asia eroaa lisäksi huomattavasti unionin tuomioistuimen tuomioon EUROAPTIEKA johtaneesta asiasta. Viimeksi mainitussa tapauksessa, jossa apteekki tarjosi 15 prosentin alennusta minkä tahansa lääkkeen ostohinnasta, jos asiakas ostaisi vähintään kolme tuotetta, kyseinen apteekki kannusti suoraan ja yksiselitteisesti asiakasta ostamaan enemmän määrittämättömiä lääkkeitä. Potilas ei voinut hyötyä myynninedistämisestä ostamatta lääkkeitä. Kuten edellä on esitetty, tällainen käytäntö on mielestäni selvästi direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua lääkemainontaa. Tätä olin ehdottanut unionin tuomioistuimelle tässä asiassa esittämässäni ratkaisuehdotuksessa.
52.
Direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukainen tulkinta johtaa siis välipäätelmään, jonka mukaan nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaiset apteekin kaupalliset menettelyt eivät ole kyseisessä säännöksessä tarkoitettua lääkemainontaa.
53.
Tätä päätelmää tukee direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohdan systemaattinen ja teleologinen tulkinta.
b) Systemaattinen ja teleologinen tulkinta
54.
Otan nyt askeleen taaksepäin ja keskityn direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohtaan kyseisen direktiivin systematiikassa ja rakenteessa.
55.
Direktiivi 2001/83 on klassinen esimerkki yhdenmukaistamistoimenpiteestä (
29
) sisämarkkinoiden alalla, kuten kyseisen direktiivin johdanto-osan perustelukappaleista käy selvästi ilmi.
56.
Unionin poliittisten toimielinten (
30
) lähtökohtana oli se, että vaikka lääkkeiden tuotantoa, jakelua ja käyttöä koskevien säännösten ensisijaisena tarkoituksena on kansanterveyden turvaaminen, (
31
) tämä päämäärä on saavutettava keinoilla, jotka eivät estä lääketeollisuuden tai lääkekaupan kehittymistä Euroopan yhteisössä. (
32
) Ne totesivat, että lääkkeitä koskevien kansallisten säännösten väliset erot (
33
) muodostivat esteen unionin sisäiselle lääkekaupalle ja että tällaiset erot vaikuttivat suoraan sisämarkkinoiden toimintaan. (
34
) Näiden esteiden poistamiseksi päätettiin, että asiaan liittyvien säännösten lähentäminen on tarpeen. (
35
)
57.
Tämän pyrkimyksen oikeusperustana on SEUT 114 artikla, joka lienee tärkein EUT-sopimuksen yhdenmukaistamistoimivalta. Kyseisen määräyksen (
36
) mukaan unionin lainsäätäjä voi SEUT 26 artiklassa mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi toteuttaa tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen (
37
)”sisämarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa” koskevia yhdenmukaistamistoimenpiteitä. Unionin tuomioistuin ymmärtää tämän määräyksen edellyttävän, että yhdenmukaistamistoimenpiteillä tosiasiallisesti parannetaan sisämarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa koskevia edellytyksiä. (
38
)
58.
Kaikkien yhdenmukaistamistoimenpiteiden tarkoituksena on tasoittaa eroja (tässä tapauksessa) terveyden suojelun kansallisten tasojen ja unionin suojelun tason välillä. Yhdenmukaistamisen tavoite on juuri tämä. Lääkkeiden mainontaa koskevien kansallisten säännösten yhdenmukaistamisen tarkoituksena on siis luoda talouden toimijoille tasapuoliset toimintaedellytykset, jotta ne voivat käydä vapaasti kauppaa unionin lainsäätäjän antamien sääntöjen rajoissa. Tässä yhteydessä unionin suojan tason on oltava korkea, kuten SEUT 114 artiklan 3 kohdasta ilmenee. (
39
)
59.
Koska – kuten Apothekerkammer Nordrhein on toistuvasti korostanut – lääkkeet eivät ole samanlaisia tuotteita kuin muut, tällaisten tuotteiden markkinoiden erityispiirteet edellyttävät, että kansanterveys otetaan huomioon kaikissa vaiheissa. Näin ollen direktiivin 2001/83 johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa, johon edellä on viitattu ja johon unionin tuomioistuin on myös viitannut, (
40
) vahvistetaan, että direktiivin ensisijaisena tavoitteena, kuten sen johdanto-osan toisesta perustelukappaleesta ilmenee, on kansanterveyden turvaaminen.
60.
Direktiivin 2001/83 VIII (
41
) ja VIII a (
42
) osastoon sisältyviä mainontaa koskevia sääntöjä on tarkasteltava tätä taustaa vasten. Kyseisen direktiivin johdanto-osan 43 perustelukappale koskee erityisesti lääkemainonnan alaa, ja siinä todetaan lähinnä, (
43
) että jäsenvaltioiden tällä alalla toteuttamien toimenpiteiden väliset erot voivat vaikuttaa sisämarkkinoiden toimintaan. Tämän vuoksi saman direktiivin tarkoituksena on, että tällaiset erot poistetaan. (
44
)
61.
Tässä yhteydessä haluan korostaa, että olen toisaalla todennut, että kun lääkkeen ostaminen edellyttää lääkemääräyksen saamista sen antamiseen valtuutetulta henkilöltä, apteekin mainoskampanja ei ole omiaan kannustamaan lääkkeiden epätarkoituksenmukaiseen käyttöön. (
45
)
62.
Nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevien kaupallisten menettelyjen osalta en ymmärrä, miten ne johtaisivat lääkkeiden kulutuksen väärinkäyttöön. (
46
) Tältäkin osin päätös lääkkeen määräämisestä on jo tehty. Tämä lääkemääräys auttaa jo osaltaan varmistamaan, että lääkettä käytetään sen aiottuun tarkoitukseen.
63.
Jos väitetään muuta, kuten Apothekerkammer Nordrhein teki istunnossa, eli väitetään, että potilaat voisivat kannustaa lääkäreitä määräämään heille tiettyjä tuotteita tai suurempia määriä tiettyjä tuotteita, tämä ei ainoastaan kumoa kaikkien kyseessä olevien unionin ja kansallisten lainsäädäntöjen taustalla olevia perusoletuksia (lääkärit asiantuntijoina määräävät lääkkeitä ja potilaat ovat kirjaimellisesti vastaanottavassa päässä) vaan tällä pyritään myös saattamaan muita huonoon valoon: ahneiden postimyyntiapteekkien, jotka ovat yleensä ulkomaalaisia, kannustamana heikot potilaat houkuttelevat epäluotettavia lääkäreitä määräämään liian suuria määriä lääkkeitä. Tältä osin voidaan lisäksi tukeutua unionin tuomioistuimen aiempiin päätelmiin, joissa todettiin seuraavaa: (
47
)”Ei tosin voida sulkea pois sitä, että lääkäri vaihtaa lääkkeen, jonka hän muuten olisi määrännyt, toiseen lääkkeeseen sellaisen potilaan pyynnöstä, joka on hankkinut tietoja lääkkeistä, jolloin tiedot johtavat – vaikkakin vähäisessä määrin – myynnin kasvuun. Tällainen mahdollisuus ei kuitenkaan riitä perusteeksi sille, että lääkkeen valmistajan katsottaisiin toimineen mainostarkoituksessa. Tästä tilanteesta ei myöskään ole pääsääntöisesti haittaa potilaan terveydelle, mikäli lääkärin mielestä on mahdollista määrätä lääkkeistä kumpi tahansa, eikä tällä voida vaarantaa sitä puolueettomuutta, jota potilaalle lääkemääräyksen antavalta lääkäriltä edellytetään, kuten direktiivin 2001/83 johdanto-osan 50 perustelukappaleessa todetaan. Lääkettä määräävän lääkärin on ammattietiikkansa mukaisesti oltava määräämättä tiettyä lääkettä, jos se ei sovellu hänen potilaansa hoitoon.” (
48
)
64.
Lopuksi on todettava, että edellä esitetty päättely kuvastaa periaatteita, jotka on vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 16 artiklassa, jossa tunnustetaan elinkeinovapaus. On ainoastaan luonnollista, että apteekki pyrkii edistämään liiketoimintaansa sen sijaan, että se houkuttelisi asiakkaitaan käyttämään lääkkeitä. Direktiivissä säännellään lähtökohtaisesti ainoastaan myynninedistämistoiminnan jälkimmäistä näkökohtaa. Perusoikeuskirjan 16 artikla edellyttää mielestäni ehdotettua direktiivin tulkintaa siten, että myynninedistämistoiminnan ensimmäistä näkökohtaa eli apteekin myynninedistämistä ei käytännössä suljeta pois.
3. Päätelmä
65.
Alennuskampanjoiden ensisijaisena tavoitteena on kannustaa potilaita valitsemaan DocMorris-apteekki toisen apteekin sijasta. Niiden tarkoituksena ei ole kannustaa potilaita käyttämään enemmän lääkkeitä kuin he muuten käyttäisivät. Ulkomainen apteekki yrittää pikemminkin päästä Saksan markkinoille luomalla vakaan tilausvirran: koska reseptilääkkeitä käyttävillä potilailla on usein kroonisia sairauksia, jotka eivät useinkaan ole parannettavissa, he käyttävät tällaisia lääkkeitä huomattavan pitkän ajan. Apteekit haluavat luonnollisesti päästä osallisiksi näistä tuottoisista markkinoista, joilla yksi lääkemääräys on usein osa suurempaa tilausta.
66.
Ehdotan näin ollen, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan, että apteekkien alennuskampanjat, joissa asiakkaille tarjotaan reseptilääkkeiden oston yhteydessä etua välittömänä käteisalennuksena tai tietyn rahasumman sisältävänä arvosetelinä taikka prosenttialennuksena muiden tuotteiden (reseptivapaat lääkkeet tai muut kuin lääkinnälliset terveyden- tai kauneudenhoitotuotteet) myöhempää ostamista varten, eivät ole direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua lääkemainontaa.
B
Muita näkökohtia
67.
Ensimmäiseen kysymykseen ehdottamani vastauksen perusteella toista ja kolmatta kysymystä ei ole enää tarpeen tutkia. Täydellisyyden vuoksi tarkastelen kuitenkin niitä. Ennen tätä haluan korostaa, että jos direktiivin 2001/83 säännöksiä ei sovelleta, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on otettava huomioon EUT-sopimus ja erityisesti siinä vahvistetut perusvapaudet. (
49
)
68.
Nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltainen mainontakielto on SEUT 34 artiklassa tarkoitettu määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaava toimenpide. Kuten tuomiossa Deutsche Parkinson Vereinigung ja toisin kuin tuomiossa DocMorris, kyseessä ei ole myyntijärjestely, sillä kyseinen kielto rajoittaa muissa jäsenvaltioissa laillisesti kaupan pidettyjen lääkkeiden pääsyä Saksan markkinoille. Tuomion Deutsche Parkinson Vereinigung perusteella ei myöskään ole mitään oikeuttamisperustetta.
C
Toinen ja kolmas kysymys
69.
Kuten edellä on esitetty, seuraava arviointi tehdään siltä varalta, että unionin tuomioistuin päätyy ensimmäisen kysymyksen osalta toisenlaiseen päätelmään kuin mitä tässä ratkaisuehdotuksessa on esitetty.
70.
Toisella ja kolmannella kysymyksellään, joita on tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii lähinnä selvittämään, ovatko direktiivin 2001/83 VIII osaston säännökset ja erityisesti sen 87 artiklan 3 kohta esteenä apteekin toteuttamille alennuskampanjoille, kun asiakkaille tarjotaan reseptilääkkeiden oston yhteydessä etua välittömänä käteisalennuksena tai tietyn rahasumman sisältävinä arvoseteleinä taikka prosenttialennuksena muiden tuotteiden (reseptivapaat lääkkeet tai muut kuin lääkinnälliset terveyden- tai kauneudenhoitotuotteet) myöhempää ostamista varten.
71.
Tästä kysymyksestä on esitettävä seuraavat huomautukset.
72.
Ensinnäkin, kun asia kuuluu direktiivin 2001/83 soveltamisalaan, sovelletaan direktiivin 88 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, jonka mukaan ainoastaan reseptilääkkeiden mainonta on kiellettyä.
73.
Toiseksi kyseessä oleva mainonta koskee ainoastaan lääkemääräyksellä saatavia lääkkeitä. Tämän hankinnan yhteydessä saadaan sekä välittömät että tulevat alennukset. Näin ollen direktiivin 2001/83 88 artiklan 1 kohdan a alakohta olisi esteenä molemmille alennustyypeille.
74.
Kolmanneksi huomautan, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on epävarma direktiivin 88 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisesta nyt käsiteltävässä asiassa. (
50
) Mielestäni tällaiset epäilyt eivät ole aiheellisia, kun asia kuuluu direktiivin soveltamisalaan. Ne osoittavat pikemminkin, että – kuten ensimmäisen kysymyksen tarkastelussa yksityiskohtaisesti esitetään – pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset asiat eivät kuulu direktiivin 2001/83 soveltamisalaan.
75.
Ehdotan näin ollen, että toiseen ja kolmanteen kysymykseen vastataan, että direktiivin 2001/83 88 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä apteekin alennuskampanjoille, joissa asiakkaille tarjotaan reseptilääkkeiden oston yhteydessä etua välittömänä käteisalennuksena tai tietyn rahasumman sisältävinä arvoseteleinä taikka prosenttialennuksena muiden tuotteiden (reseptivapaat lääkkeet tai muut kuin lääkinnälliset terveyden- tai kauneudenhoitotuotteet) myöhempää ostamista varten.
V Ratkaisuehdotus
76.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Bundesgerichtshofin esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY 86 artiklan 1 kohtaa
on tulkittava siten, että apteekin alennuskampanjat, joissa asiakkaille tarjotaan reseptilääkkeiden oston yhteydessä etua välittömänä käteisalennuksena tai tietyn rahasumman sisältävinä arvoseteleinä taikka prosenttialennuksena muiden tuotteiden (reseptivapaat lääkkeet tai muut kuin lääkinnälliset terveyden- tai kauneudenhoitotuotteet) myöhempää ostamista varten, eivät ole kyseisessä säännöksessä tarkoitettua lääkemainontaa.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: englanti.
(
2
)	Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EYVL 2001, L 311, s. 67), sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/27/EY (EUVL 2004, L 136, s. 34) (jäljempänä direktiivi 2001/83).
(
3
)	Tuomio 19.10.2016 (C‑148/15, EU:C:2016:776; jäljempänä tuomio Deutsche Parkinson Vereinigung).
(
4
)	Ks. erityisesti ennakkoratkaisupyynnön 4, 6, 7, 9, 10, 17 ja 64 kohta.
(
5
)	Tuomio 15.7.2021 (C‑190/20, jäljempänä tuomio DocMorris, EU:C:2021:609). Ks. erityisesti ennakkoratkaisupyynnön 53, 54, 62 ja 64 kohta.
(
6
)	Tuomio 22.12.2022 (C‑530/20, EU:C:2022:1014; jäljempänä tuomio EUROAPTIEKA). Ks. erityisesti ennakkoratkaisupyynnön 54 ja 59 kohta.
(
7
)	Saksan lääkelain (Arzneimittelgesetz) 78 §, sellaisena kuin sitä sovellettiin kyseisenä ajankohtana.
(
8
)	Eli ihmisten terveyden ja elämän suojelu.
(
9
)	Ks. tuomio Deutsche Parkinson Vereinigung (46 kohta ja tuomiolauselma).
(
10
)	Ks. tuomio Deutsche Parkinson Vereinigung (37 kohta).
(
11
)	Ks. tuomio Deutsche Parkinson Vereinigung (38 kohta).
(
12
)	Ks. tuomio Deutsche Parkinson Vereinigung (40 kohta)
(
13
)	Ks. tuomio Deutsche Parkinson Vereinigung (43 kohta).
(
14
)	Tuomio 1.10.2020 (C‑649/18, EU:C:2020:764, 50 ja 59 kohta). Ks. myös tuomio EUROAPTIEKA (49 kohta).
(
15
)	Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (”Direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä”) (EYVL 2000, L 178, s. 1).
(
16
)	Tuomion 21 kohta ja sitä seuraavat kohdat. Ks. myös tuomio EUROAPTIEKA, 50 kohta).
(
17
)	Tuomio 1.10.2020 (C‑649/18, EU:C:2020:764).
(
18
)	Ks. tuomio 8.11.2007, Gintec (C‑374/05, EU:C:2007:654; 39 kohta). Tilanteita, joissa jäsenvaltiot voivat antaa tällaisia säännöksiä, on erityisesti direktiivin 2001/83 88 artiklan 3 kohdassa, 89 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, 89 artiklan 2 kohdassa, 91 artiklassa ja 96 artiklan 2 kohdassa. Mainonnan ja myynninedistämisen välisestä erosta ks. Grzybczyk, K., teoksessa Ogiegło, L. (toim.), Prawo farmaceutyczne. Komentarz, 2. painos, Varsova, 2015, 52 artikla.
(
19
)	Tämä määritelmä seuraa suoraan direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohdan sanamuodosta eikä, kuten unionin tuomioistuin näyttää katsovan tuomiossa EUROAPTIEKA (47 kohta), ”direktiivin 2001/83 86 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaisesta, systemaattisesta ja teleologisesta tulkinnasta”. Mainonnan käsitteestä ks. myös Czyżewska, K., Dziurowicz, J., Łoś, K., Łukawska, N., Piekarczyk, K., teoksessa Czyżewska, K., Dziurowicz, J., Łoś, K., Łukawska, N., Piekarczyk, K., (toim.), Reklama produktów leczniczych. Komentarz do art. Prawo farmaceutyczne, Varsova, 2020, 52 artikla.
(
20
)	Ks. tuomio 5.5.2011, MSD Sharp & Dohme (C‑316/09, EU:C:2011:275, 29 kohta) ja ratkaisuehdotukseni EUROAPTIEKA (C‑530/20, EU:C:2021:993, 45 kohta). Ks. myös Streinz, R., Klaus, B., ”C.V. Arzneimittelrecht”, 130 kohta, teoksessa Dauses, M.A., Ludwigs, M., Handbuch des EU-Wirtschaftsrechts, osa I, EL 53 (2021), Beck, C.H., München, 2024.
(
21
)	Valmistajien ja maahantuojien yleisistä velvoitteista ks. direktiivin 2001/83 IV osasto.
(
22
)	Direktiivin 2001/83 1 artiklan 17 kohdan mukaan ”lääkkeiden tukkukaupalla” tarkoitetaan kaikkia toimintoja, jotka muodostuvat lääkkeiden hankkimisesta, hallussapidosta, toimittamisesta tai maastaviennistä, lukuun ottamatta lääkkeiden yleistä jakelua. Nämä toiminnot suoritetaan valmistajien tai niiden varastonpitäjien, maahantuojien, muiden tukkukauppiaiden tai proviisoreiden ja muiden henkilöiden kanssa, joilla on lupa tai oikeus lääkkeiden yleiseen jakeluun kyseisessä jäsenvaltiossa.
(
23
)	Tämän säännöksen mukaan, sen estämättä, mitä direktiivin 2001/83 88 artiklassa säädetään, kaiken yleisen lääkemainonnan on sisällettävä ainakin: lääkkeen nimi sekä yleisnimi, jos lääke sisältää vain yhden vaikuttavan aineen; lääkkeen oikean käytön kannalta välttämättömät tiedot ja nimenomainen, helposti luettava kehotus lukea huolellisesti pakkausselosteen tai ulkoisen pakkauksen ohjeet tapauksen mukaan.
(
24
)	Ks. tuomio 2.4.2009, Damgaard (C‑421/07, EU:C:2009:222, 20 kohta ja sitä seuraavat kohdat). Ks. myös (täydentävä) ratkaisuehdotukseni EUROAPTIEKA (C‑530/20, EU:C:2022:450, 30 kohta).
(
25
)	Ks. tuomio 5.5.2011, MSD Sharp & Dohme (C‑316/09, EU:C:2011:275, 31 kohta).
(
26
)	Ks. tuomio 2.4.2009, Damgaard (C‑421/07, EU:C:2009:222, 22 kohta).
(
27
)	Ks. tuomio EUROAPTIEKA (55 kohta).
(
28
)	Ks. vastaavasti tuomio DocMorris (21 kohta).
(
29
)	Olen toisaalla todennut, että käsitteitä ”yhteensovittaminen”, ”lähentäminen” ja ”yhdenmukaistaminen” käytetään vaihtoehtoisesti koko EUT-sopimuksessa. Ks. ratkaisuehdotukseni Trijber ja Harmsen (C‑340/14 ja C‑341/14, EU:C:2015:505, 52 kohta) ja ratkaisuehdotukseni X ja Visser (C‑360/15 ja C‑31/16, EU:C:2017:397, 108 kohta). Ks. tältä osin myös Ignatowicz, Z., teoksessa Olszewski, W. L. (toim.), Prawo farmaceutyczne. Komentarz, Varsova, 2016, 52 artikla.
(
30
)	Tässä ratkaisuehdotuksessa unionin poliittisilla toimielimillä tarkoitan komissiota, neuvostoa ja parlamenttia.
(
31
)	Ks. direktiivin 2001/83 johdanto-osan toinen perustelukappale.
(
32
)	Ks. direktiivin 2001/83 johdanto-osan kolmas perustelukappale.
(
33
)	Lukuun ottamatta elintarvikkeisiin, eläinten rehuihin tai hygieniatuotteisiin kuuluvia aineita tai aineiden seoksia koskevia säännöksiä.
(
34
)	Ks. direktiivin 2001/83 johdanto-osan neljäs perustelukappale.
(
35
)	Ks. direktiivin 2001/83 johdanto-osan viides perustelukappale. Ks. myös tuomio 8.11.2007, Gintec (C‑374/05, EU:C:2007:654, 19 kohta).
(
36
)	Ks. SEUT 114 artiklan 1 kohta.
(
37
)	Ja talous- ja sosiaalikomiteaa kuultuaan.
(
38
)	Ks. tuomio 5.10.2000, Saksa v. parlamentti ja neuvosto (C‑376/98, EU:C:2000:544, 83 kohta ja sitä seuraavat kohdat); tuomio 12.12.2006, Saksa v. parlamentti ja neuvosto (C‑380/03, EU:C:2006:772, 24 kohta); tuomio 8.6.2010, Vodafone ym. (C‑58/08, EU:C:2010:321, 32 kohta) ja tuomio 3.9.2015, Inuit Tapiriit Kanatami ym. v. komissio (C‑398/13 P, EU:C:2015:535, 26 kohta).
(
39
)	Tämän säännöksen mukaan komissio perustaa terveyttä, turvallisuutta, ympäristönsuojelua ja kuluttajansuojaa koskevat ehdotuksensa suojelun korkeaan tasoon ottaen erityisesti huomioon kaiken tieteelliseen tietoon perustuvan uuden kehityksen. Myös Euroopan parlamentti ja neuvosto pyrkivät kumpikin toimivaltansa rajoissa tähän tavoitteeseen.
(
40
)	Ks. tuomio EUROAPTIEKA (39 kohta).
(
41
)	Tämän osaston otsikkona on ”Lääkemainonta”.
(
42
)	Tämän osaston otsikkona on ”Tiedottaminen ja mainonta”.
(
43
)	Johdanto-osan 43 kappaleessa todetaan seuraavaa: ”Kaikki jäsenvaltiot ovat myös hyväksyneet erityisiä lääkkeiden mainontaa koskevia lisätoimenpiteitä. Näiden toimenpiteiden välillä on eroja, joilla on vaikutusta sisämarkkinoiden toimintaan, sillä yhdessä jäsenvaltiossa levitetyllä mainonnalla on todennäköisesti vaikutuksia muissa jäsenvaltioissa”.
(
44
)	Ks. vastaavasti (täydentävä) ratkaisuehdotukseni EUROAPTIEKA (C‑530/20, EU:C:2022:450, 40 kohta).
(
45
)	Ks. ratkaisuehdotukseni EUROAPTIEKA (C‑530/20, EU:C:2021:993, 71 kohta) ja (täydentävän) ratkaisuehdotukseni EUROAPTIEKA (C‑530/20, EU:C:2022:450, 29 kohta).
(
46
)	Direktiivin 2001/83 1 artiklan 16 kohdan mukaan ”lääkkeen väärinkäytöllä” tarkoitetaan säännöllistä tai satunnaista lääkkeiden tarkoituksellista liikakäyttöä, jolla on haitallisia fyysisiä tai psykologisia vaikutuksia.
(
47
)	Koska nämä toteamukset esitettiin tietyn lääkkeen mainostamista koskevan tapauksen yhteydessä eikä yleisölle, niitä voidaan mielestäni soveltaa sitäkin suuremmalla syyllä nyt käsiteltävässä asiassa.
(
48
)	Ks. tuomio 5.5.2011, MSD Sharp & Dohme (C‑316/09, EU:C:2011:275, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
49
)	Ellei tosiseikkoja arvioiva kansallinen tuomioistuin katso, että kyseinen kaupallinen menettely tapahtuu pääosin verkossa ja että fyysinen mainonta on vain liitännäinen osa sitä. Tällaisessa tilanteessa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen olisi otettava asianmukaisesti huomioon 1.10.2020 annettu tuomio A (Lääkkeiden mainonta ja myynti verkossa) (C‑649/18, EU:C:2020:764) ja tutkittava direktiivin 2000/31 mahdollista soveltamista.
(
50
)	Ks. ennakkoratkaisupyynnön 66 kohta ja sitä seuraavat kohdat.