62021TJ0403_RES
Asia T-403/21
(julkaistu otteina)
Norddeutsche Landesbank - Girozentrale
vastaan
yhteinen kriisinratkaisuneuvosto
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (laajennettu kahdeksas jaosto) 17.7.2024
Talous- ja rahaliitto – Pankkiunioni – Yhteinen kriisinratkaisumekanismi luottolaitoksia ja tiettyjä sijoituspalveluyrityksiä varten – Yhteinen kriisinratkaisurahasto – Kriisinratkaisuneuvoston päätös vuoden 2021 ennakollisten vakausmaksujen laskemisesta – Perusteluvelvollisuus – Yhdenvertainen kohtelu – Oikeasuhteisuus – Yhteisen kriisinratkaisuneuvoston harkintavalta – Ilmeinen arviointivirhe – Lainvastaisuusväite – Komission harkintavalta – Tuomion vaikutusten ajallinen rajaaminen
Euroopan unionin toimielimet – Toimivallan käyttäminen – Komissiolle siirretty valta antaa delegoituja säädöksiä – Ulottuvuus – Monitahoiset arvioinnit – Laaja harkintavalta – Yhteiseen kriisinratkaisurahastoon suoritettavien ennakollisten vakausmaksujen laskentamenetelmän määrittäminen – Mainittujen maksujen mukauttamista koskevien kriteerien vahvistaminen – Tuomioistuinvalvonta – Rajat
(SEUT 290 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 806/2014 johdanto-osan 41 perustelukappale; komission asetus 2015/63; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/59)
(ks. 46–48 kohta)
Talous- ja rahapolitiikka – Talouspolitiikka – Yhteinen kriisinratkaisumekanismi luottolaitoksia ja tiettyjä sijoituspalveluyrityksiä varten – Yhteiseen kriisinratkaisurahastoon suoritettavat ennakolliset vakausmaksut – Maksujen mukautuskertoimen laskeminen laitosten riskiprofiilin perusteella – Mainittujen laitosten luokittelu binning-menetelmän mukaisesti kyseisen kertoimen laskemiseksi
(Komission asetuksen 2015/63 6 artikla ja 9 artiklan 3 kohta sekä liite I; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59 103 artiklan 7 kohta)
(ks. 106–113 ja 115–120 kohta)
Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuus – Laajuus – Tilanne, jossa toimen antaja esittää selityksiä toimen perusteluista unionin tuomioistuimissa käytävän menettelyn kuluessa – Edellytykset – Ristiriitaisuuksia ei saa olla ja selitysten on oltava johdonmukaisia kyseisten perusteluiden kanssa
(ks. 156 ja 157 kohta)
Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuus – Laajuus – Yhteisen kriisinratkaisuneuvoston päätös, jolla vahvistetaan yhteiseen kriisinratkaisurahastoon suoritettavat ennakolliset vakausmaksut – Yhteisen kriisinratkaisuneuvoston velvollisuus antaa asianomaisille laitoksille tiedoksi kyseisten maksujen laskentamenetelmä ja vuotuisen tavoitetason määrittämismenetelmä
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 806/2014; neuvoston asetuksen 2015/81 4 artikla; komission asetuksen 2015/63 4 artiklan 2 kohta ja liite I)
(ks. 159 ja 160 kohta)
Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuus – Laajuus – Yhteisen kriisinratkaisuneuvoston päätös, jolla vahvistetaan yhteiseen kriisinratkaisurahastoon suoritettavat ennakolliset vakausmaksut – Kyseisessä päätöksessä ei tarvitse ilmoittaa kaikkia seikkoja, joiden perusteella maksujen laskemisen oikeellisuus voidaan tarkistaa – Perusteluvelvollisuuden ja asianomaisten laitosten liikesalaisuuden suojaa koskevan yleisen periaatteen välisen tasapainon määrittäminen – Yhteiseen kriisinratkaisurahastoon suoritettavien ennakollisten vakausmaksujen laskentamenetelmää koskevien säännösten laillisuus – Liikesalaisuuden kunnioittamisen periaate – Yhteisen kriisinratkaisuneuvoston velvollisuus julkaista ja toimittaa asianomaisille laitoksille aggregoidussa ja anonymisoidussa muodossa laitoksia koskevia tietoja ennakollisen vakausmaksun laskemiseksi
(SEUT 296 artiklan toinen kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 806/2014; komission asetuksen 2015/63 4–7 ja 9 artikla sekä liite I; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/59)
(ks. 173–183 kohta)
Euroopan unionin toimielimet – Toimivallan käyttäminen – Komissiolle siirretty valta antaa delegoituja säädöksiä – Ulottuvuus – Monitahoiset arvioinnit – Laaja harkintavalta – Yhteiseen kriisinratkaisurahastoon suoritettavien ennakollisten vakausmaksujen laskentamenetelmän määrittäminen – Laitosten suojajärjestelmän riski-indikaattorin soveltaminen ja suhteellinen paino – Tuomioistuinvalvonta – Rajat
(Komission asetuksen 2015/63 7 artiklan 4 kohta)
(ks. 296 ja 297 kohta)
Talous- ja rahapolitiikka – Talouspolitiikka – Yhteinen kriisinratkaisumekanismi luottolaitoksia ja tiettyjä sijoituspalveluyrityksiä varten – Yhteiseen kriisinratkaisurahastoon suoritettavat ennakolliset vakausmaksut – Maksujen mukautuskertoimen laskeminen laitosten riskiprofiilin perusteella – Elinkeinovapautta ei ole loukattu
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artikla; komission asetus 2015/63)
(ks. 417–420 ja 423 kohta)
Tiivistelmä
Unionin yleinen tuomioistuin hyväksyy sen käsiteltäväksi saatetun kumoamiskanteen ja kumoaa yhteisen kriisinratkaisuneuvoston päätöksen, joka koskee ennakollisten vakausmaksujen, jotka luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten on suoritettava yhteiseen kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2021, vahvistamista siltä osin kuin on kyse kantajasta Norddeutsche Landesbank – Girozentralesta, koska kriisinratkaisuneuvosto laiminlöi perusteluvelvollisuutensa vuotuisen tavoitetason määrittämisen osalta.
Yleinen tuomioistuin esittää tuomiossaan täsmennyksiä siitä, onko binning-menetelmä, jota on käytetty mukautettaessa vuotuiset perusmaksut verovelvollisten laitosten todelliseen riskiprofiiliin, yhteensopiva ylemmänasteisen oikeuden kanssa.
Kantaja on Saksaan sijoittautunut luottolaitos. Kriisinratkaisuneuvosto on tehnyt 14.4.2021 päätöksen, jolla se on vahvistanut (
1
) luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten, mukaan lukien kantajan (
2
), osalta ennakolliset vakausmaksut, jotka niiden oli suoritettava yhteiseen kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2021.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Siltä osin kuin on kyse delegoidun asetuksen 2015/63 (
3
) liitteessä I olevan otsikon ”Vaihe 2” alla olevien seikkojen lainvastaisuudesta (jäljempänä kanteen kohteena säännös), kantaja väittää, että komissio teki arviointivirheen hyväksyessään siinä säädetyn binning-menetelmän, koska se esti kriisinratkaisuneuvostoa mukauttamasta asianmukaisesti vuotuisia perusmaksuja laitosten todelliseen riskiprofiiliin.
Tältä osin yleinen tuomioistuin johtaa aluksi kolme vaihetta tämän menetelmän perusteella.
Kriisinratkaisuneuvoston on ensinnäkin laskettava korien määrä voidakseen vertailla laitoksia eri riski-indikaattorien ja alaindikaattorien perusteella, tämän jälkeen sen on lähtökohtaisesti sijoitettava sama määrä laitoksia kuhunkin koriin osoittamalla ensiksi ensimmäiseen koriin laitokset, joiden bruttoindikaattorin arvot ovat alhaisimmat, ja lopuksi sen on sijoitettava kaikille tietyssä korissa oleville laitoksille sama pistemäärä, jota kutsutaan ”erotelluksi indikaattoriksi” ja joka sen on otettava huomioon niiden mukautuskertoimen laskennassa.
Toiseksi yleinen tuomioistuin korostaa, että tästä menetelmästä seuraa kaksi erityistä ilmiötä.
Yhtäältä ei ole poissuljettua, että kyseisen menetelmän soveltaminen voi johtaa tilanteisiin, joissa laitokset, joilla on tietyn riski-indikaattorin osalta arvoja, jotka osoittavat, että niiden profiilit ovat tämän indikaattorin osalta vähemmän riskialttiita kuin kyseessä olevien laitosten keskiarvo, sijoitetaan kuitenkin kyseessä olevan indikaattorin osalta koriin, joka koostuu suhteellisesti riskialttiimmista laitoksista. Tämä seuraus johtuu muun muassa siitä, että joillakin laitoksilla on niin sanotut ”ääriarvot” eli arvot, jotka poikkeavat huomattavasti keskiarvosta. Toisaalta kyseisten ääriarvojen olemassaolo merkitsee, ettei voida sulkea pois sitä, että jaottelumenetelmän (binning) soveltaminen voi johtaa tilanteisiin, joissa laitoksia, joiden tietyn riski-indikaattorin arvot ovat lähellä edelliseen koriin sijoitettujen laitosten arvoja, sijoitetaan kuitenkin seuraavaan koriin, johon kuuluvien laitosten saman riski-indikaattorin arvot voivat olla toisinaan huomattavasti suurempia.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että binning-menetelmään liittyisi ilmeinen arviointivirhe.
Yleinen tuomioistuin muistuttaa tältä osin ensinnäkin, että delegoidussa asetuksessa 2015/63 säädetään (
4
) menetelmästä, jolla ennakolliset vakausmaksut mukautetaan laitosten riskiprofiiliin ja joka perustuu laitosten riskiprofiilien vertailuun. Kuten delegoidun asetuksen 2015/63 antamista edeltäneestä empiirisestä tutkimuksesta, jonka tulokset on esitetty tiivistetysti komission Joint Research Centren (yhteinen tutkimuskeskus, jäljempänä JRC) teknisessä tutkimuksessa, ilmenee, binning-menetelmä kuuluu menetelmiin, joilla tällainen vertailu voidaan suorittaa, ja sitä pidetään jopa tähän tarkoitukseen sopivimpana menetelmänä. Binning-menetelmä on nimittäin tunnustettu tilastollinen menetelmä ääriarvojen käsittelyä varten, koska sillä vältetään mahdollisuuksien mukaan se, että näiden arvojen esiintyminen johtaa denaturoituihin vertailuihin. Tällä menetelmällä voidaan myös estää se, että laitokset, joilla on tietyissä riski-indikaattoreissa erityisen negatiivisia arvoja, saavat niissä silti pieneen riskiprofiiliin viittaavan arvosanan, koska tietyillä laitoksilla on ääriarvoja.
Toiseksi yleinen tuomioistuin toteaa, että binning-menetelmä on helppo käyttää vertailtaessa suurta määrää laitosten, joiden ennakollinen vakausmaksu on mukautettu niiden riskiprofiiliin, ilmoittamia tietoja. Se täsmentää tältä osin, että kanteen kohteena olevassa säännöksessä säädetään säännöstä, jonka mukaan korien lukumäärä lasketaan siinä esitetyn kaavan perusteella, sekä säännöstä, jonka mukaan kriisinratkaisuneuvosto määrittää lähtökohtaisesti saman määrän laitoksia kuhunkin koriin ja aloittaa sijoittamalla ensimmäiseen koriin laitokset, joiden bruttoindikaattorin arvot ovat alhaisimmat. Yleinen tuomioistuin katsoo, että binning-menetelmä sisältää objektiivisia sääntöjä, joita kriisinratkaisuneuvosto voi helposti soveltaa, mikä on lisäksi tavoite, johon unionin lainsäädännöllä voidaan lainmukaisesti pyrkiä.
Yleinen tuomioistuin katsoo kolmanneksi, että seuraavat neljä seikkaa voivat suhteuttaa edellä mainittujen kahden ilmiön seuraukset. Ensinnäkin ennakollisten vakausmaksujen mukauttaminen on mahdollista tehdä vain korjauskertoimen haarukassa, joka sijoittuu 0,8 ja 1,5 (
5
) välille. Vuotuinen perusmaksu on siten edelleen ratkaiseva tekijä määritettäessä ennakollinen vakausmaksu laitosten riskiprofiilin perusteella.
Toiseksi yleinen tuomioistuin toteaa JRC:n teknisestä tutkimuksesta, että nämä ilmiöt ovat rajallisia, koska ne ilmenevät ennen kaikkea viimeisimmissä koreissa eikä suurimmassa osassa koreja.
Yleinen tuomioistuin toteaa kolmanneksi, että näihin viimeisiin koreihin sijoitetuilla laitoksilla on kyseisen riski-indikaattorin osalta suurempia arvoja kuin alempiin koreihin sijoitetuilla laitoksilla.
Neljänneksi menetelmässä, jolla ennakollisia vakausmaksuja mukautetaan riskiprofiiliin, otetaan huomioon useita riski-indikaattoreita. (
6
) Laitos sijoitetaan siksi kaiken kaikkiaan useisiin koreihin sen kutakin riski-indikaattoria koskevien omien arvojen ja muiden laitosten arvojen perusteella. Kuten JRC:n teknisestä tutkimuksesta ilmenee, laitokset ovat yleensä eri koreissa eri riski-indikaattoreissa, mikä mahdollistaa kyseisten laitosten kokonaisvaltaisen vertailun.
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin hylkää väitteen, jonka mukaan delegoidun asetuksen 2015/63 antamisen yhteydessä on ilmeinen arviointivirhe sillä perusteella, että sillä on otettu käyttöön binning-menetelmä.
(
1
)	Yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15.7.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 806/2014 (EUVL 2014, L 255, s. 1) 70 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(
2
)	Yhteiseen kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2021 suoritettavien ennakollisten vakausmaksujen laskemisesta 14.4.2021 annettu yhteisen kriisinratkaisuneuvoston (SRB) päätös SRB/ES/2021/22.
(
3
)	Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU täydentämisestä kriisinratkaisun rahoitusjärjestelyihin etukäteen suoritettavien rahoitusosuuksien osalta 21.10.2014 annettu komission delegoitu asetus (EU) 2015/63 (EUVL 2015, L 11, s. 44).
(
4
)	Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä sekä neuvoston direktiivin 82/891/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2001/24/EY, 2002/47/EY, 2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY, 2011/35/EU, 2012/30/EU ja 2013/36/EU ja asetusten (EU) N:o 1093/2010 ja (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 15.5.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU (EUVL 2014, L 173, s. 190) 103 artiklan 7 kohdan mukaisesti.
(
5
)	Delegoidun asetuksen 2015/63 9 artiklan 3 kohdan nojalla.
(
6
)	Kuten delegoidun asetuksen 2015/63 6 artiklasta ilmenee.