62002CJ0130_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-130/02,
jonka Finanzgericht München (Saksa) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Krings GmbH
vastaan
Oberfinanzdirektion Nürnberg
ennakkoratkaisun yhtäältä yhteisen tullitariffin yhdistetyn nimikkeistön, sellaisena kuin se on muutettuna tariffi- ja tilastonimikkeistöstä sekä yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 6 päivänä elokuuta 2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2031/2001 (EYVL L 279, s. 1), tulkinnasta ja toisaalta tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 12 päivänä helmikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 306/2001 (EYVL L 44, s. 25) pätevyydestä,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: A. Rosas (esittelevä tuomari), joka hoitaa viidennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit A. La Pergola ja S. von Bahr,
julkisasiamies: C. Stix-Hackl,
kirjaaja: R. Grass,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
– Krings GmbH, edustajanaan Rechtsanwalt G. Kroemer,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään J. C. Schieferer, jota avustaa Rechtsanwalt M. Núñez Müller,
ottaen huomioon esittelevän tuomarin kertomuksen,
ottaen huomioon julkisasiamiestä kuultuaan tekemänsä päätöksen ratkaista asia ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1. Finanzgericht München on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 27.2.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 9.4.2002, EY 234 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä yhtäältä yhteisen tullitariffin yhdistetyn nimikkeistön (jäljempänä CN), sellaisena kuin se on muutettuna tariffi‑ ja tilastonimikkeistöstä sekä yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 6 päivänä elokuuta 2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2031/2001 (EYVL L 279, s. 1), tulkinnasta ja toisaalta tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 12 päivänä helmikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 306/2001 (EYVL L 44, s. 25) pätevyydestä.
2. Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa asianosaisia ovat Krings GmbH, joka on Saksan oikeuden mukaan perustettu yhtiö (jäljempänä Krings), ja Oberfinanzdirektion Nürnberg (Saksa) ja joka koskee kahden teehen perustuvan juoman valmistukseen käytettävän sekoituksen tariffiluokittelua.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
3. Kahvia, teetä, matetta ja mausteita koskevassa CN:n 9 ryhmässä on muun muassa nimike 0902 (tee, myös maustettu), joka käsittää alanimikkeen 0902 40 00, jonka otsikkona on ”muu musta tee (fermentoitu) ja muu osittain fermentoitu tee”. Tähän alanimikkeeseen kuuluvista tuotteista ei kanneta tullia.
4. Erinäisiä elintarvikevalmisteita koskeva CN:n 21 ryhmä käsittää muun muassa seuraavat nimikkeet:
>lt>19
5. Komissio on antanut tariffi‑ ja tilastonimikkeistöstä sekä yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, s. 1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella N:o 2559/2000, 9 artiklan perusteella asetuksen N:o 306/2001.
6. Asetuksen N:o 306/2001 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Liitteenä olevan taulukon 1 sarakkeessa esitetyt tavarat luokitellaan yhdistetyssä nimikkeistössä mainitun taulukon 2 sarakkeen CN-koodeihin.”
7. Asetuksessa on liite, jonka 2 ja 3 kohta kuuluvat seuraavasti:
>lt>20
8. Harmonoidun tavarankuvaus‑ ja koodausjärjestelmän (jäljempänä harmonoitu järjestelmä) IV jakson ”Erinäiset elintarvikevalmisteet” ‑nimisen 21 ryhmän 1 ja 3 kohdan nimikettä 2101 koskevassa selityksessä täsmennetään seuraavasti:
”Tähän nimikkeeseen kuuluvat:
1. Kahviuutteet, ‑esanssit ja ‑tiivisteet. Näitä voidaan valmistaa aidosta kahvista (myös jos siitä on poistettu kofeiini) tai aidon kahvin ja kahvinkorvikkeen sekoituksista, niiden määrästä riippumatta. Ne voivat olla nestemäisiä tai jauheita ja ne ovat tavallisesti vahvasti väkevöityjä. Tähän tavararyhmään kuuluvat myös pikakahvina tunnetut tuotteet. Tämä on kahvia, joka on keitetty ja dehydratoitu tai keitetty ja sen jälkeen jäädytetty ja tyhjökuivattu.
2. Tee‑ ja mateuutteet, ‑esanssit ja ‑tiivisteet. Nämä tuotteet vastaavat, soveltuvin osin, 1 kohdassa mainittuja tuotteita.
3. 1 ja 2 kohdissa mainittuihin kahvi‑, tee‑ ja mateuutteisiin, ‑esansseihin ja ‑tiivisteisiin perustuvat valmisteet. Nämä ovat kahvi‑ tee‑ ja mateuutteisiin, ‑esansseihin ja ‑tiivisteisiin (ei varsinaiseen kahviin, teehen tai mateehen) perustuvia valmisteita, joista esimerkkinä mainittakoon uutteet jne., joihin on lisätty tärkkelystä tai muita hiilihydraatteja.”
9. Tulliyhteistyöneuvosto on antanut harmonoidun järjestelmän alanimikkeen 2101 12, joka koskee uutteisiin, esansseihin ja tiivisteisiin perustuvia valmisteita tai kahviin perustuvia valmisteita, luokittelun osalta seuraavan ohjeen:
”1. Kahviin perustuva valmiste, jossa on 98,5 prosenttia liukoista kahvia (saatu keittämällä kahvista, joka on sitten dehydratoitu) ja 1,5 prosenttia steviosideä (kaloriton makeutusaine).”
10. CN-nimikkeistön yleisissä tulkintasäännöissä, jotka ovat nimikkeistön ensimmäisen osan I osaston A kohdassa, todetaan muun muassa seuraavaa:
”Tavarat luokitellaan yhdistettyyn nimikkeistöön seuraavien periaatteiden mukaisesti.
1. Nimikkeistön jaksojen, ryhmien tai alaryhmien otsikot ovat ainoastaan ohjeellisia; oikeudellisesti luokittelu määräytyy nimikkeiden sekä asianomaisten jaksojen tai ryhmien huomautusten sanamuodon mukaisesti ja, jollei näistä nimikkeistä ja huomautuksista muuta johdu, seuraavien sääntöjen mukaisesti.
2. – –
b) Nimikkeessä oleva ainetta koskeva viittaus tarkoittaa tätä ainetta sellaisenaan tai sekoitettuna taikka yhdistettynä muihin aineisiin. Viittaus tiettyä ainetta oleviin tavaroihin tarkoittaa tavaroita, jotka ovat kokonaan tai osaksi kyseistä ainetta. Useammasta kuin yhdestä aineesta koostuvat tavarat on luokiteltava 3 säännön periaatteiden mukaisesti.
3. Jos tavarat 2 säännön b alakohdan mukaan tai muutoin olisi luokiteltava kahteen tai useampaan nimikkeeseen, ne luokitellaan seuraavasti:
a) Tavaran kuvaukseltaan yksityiskohtaisinta nimikettä on sovellettava ennen yleisempiä nimikkeitä. Jos kuitenkin kahdessa tai useammassa nimikkeessä kussakin tarkoitetaan ainoastaan osaa sekoitettujen tai kokoonpantujen tavaroiden sisältämistä aineista tai ainoastaan osaa vähittäismyyntiä varten pakattujen sarjojen sisältämistä tavaroista, näitä sekoitetun tai kokoonpannun tavaran nimikkeitä on pidettävä yhtä yksityiskohtaisina, vaikka tavara kuvattaisiin jossakin niistä täydellisemmin tai täsmällisemmin.
b) Jos sekoitettuja, eri aineista koostuvia tai eri tavaroista kokoonpantuja tavaroita ja vähittäismyyntiä varten pakattujen sarjojen sisältämiä tavaroita ei voida luokitella 3 säännön a alakohdan mukaan, ne luokitellaan sen aineen tai tavaran mukaan, joka antaa tavaroille niiden olennaisen luonteen, jos tällaista perustetta voidaan soveltaa.
c) Jos tavaraa ei voida luokitella 3 säännön a tai b alakohdan mukaan, ne luokitellaan kyseeseen tulevista nimikkeistä numerojärjestyksessä viimeiseen.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
11. Krings pyysi 9.8.2000 tekemällään hakemuksella Oberfinanzdirektion Hamburgia (Saksa), joka on CN:n 9 ryhmän osalta toimivaltainen saksalainen viranomainen, antamaan sille kaksi sitovaa tariffitietoa kahdesta teehen perustuvan juoman valmistamiseen käytettävästä sekoituksesta. Krings vaati, että tuotteet oli luokiteltava CN:n alanimikkeeseen 0902 40 00. Oberfinanzdirektion Hamburg siirsi hakemuksen CN:n 21 ryhmään kuuluvien tavaroiden osalta toimivaltaisena viranomaisena toimivalle Oberfinanzdirektion Nürnbergille.
12. Kringsin tulliviranomaisille antamien tietojen mukaan molemmat tavarat koostuvat sekoituksesta, jossa on 64 prosenttia kristallisokeria, 1,9 prosenttia teeuutetta ja vettä, jonka lisäksi toiseen sekoitukseen on lisätty 0,8 prosenttia sitruunahappoa.
13. Zolltechnische Prüfungs‑ und Lehranstalt Münchenin (Münchenin tullitekninen analyysi‑ ja koulutuslaitos) (Saksa) suorittamasta tutkimuksesta käy ilmi, että nämä sekoitukset koostuvat tummanruskeista, makeista, siirappimaisista nesteistä ja että sitruunahappoa sisältävä sekoitus oli myös hapan. Lisäksi ne maistuvat heikosti teeltä, ja niiden kofeiinipitoisuus (HPCL) on 59 mg/100 mg ja 43 mg/100 mg. Laitos laski kofeiinipitoisuuden perusteella, että nämä sekoitukset sisälsivät teeuutetta 1,0–2,4 prosenttia tai 0,7–1,7 prosenttia kokonaispainosta. Kyseinen laitos suositteli tavaroiden luokittelemista niiden vähäisen mustateeuutepitoisuuden takia CN:n alanimikkeeseen 2106 90 98. (koskee muualle kuulumattomia elintarvikevalmisteita).
14. Oberfinanzdirektion Nürnberg antoi 4.10.2000 päätöksissä DE M/1895/00‑1 ja DE/1896‑00‑1 kaksi sitovaa tariffitietoa, joissa se luokitteli kyseiset tavarat CN:n alanimikkeeseen 2106 90 98.
15. Oberfinanzdirektion Nürnberg hylkäsi 30.7.2001 tekemällään päätöksellä Kringsin vaatimukset, joissa se oli pyytänyt näiden sitovien tariffitietojen oikaisemista. Kyseinen yhtiö nosti tämän jälkeen Finanzgericht Münchenissä kanteen, jossa se esittää, että riidanalaiset tavarat on luokiteltava CN:n alanimikkeeseen 2101. Kringsin mukaan nimike 2106 on kaatonimike, joka tulee kysymykseen ainoastaan silloin, jos mikään muu yhdistetyn nimikkeistön nimike ei sovellu. Sen mukaan tässä asiassa voidaan soveltaa nimikettä 2101, koska tämä nimike käsittää sen sanamuodon mukaan mm. teeuutteet, ‑esanssit ja ‑tiivisteet sekä näihin tuotteisiin perustuvat valmisteet. Krings vaati täten tuomioistuinta kumoamaan 30.7.2001 tehdyn päätöksen sekä 4.10.2000 annetut sitovat tariffitiedot ja velvoittamaan Oberfinanzdirektion Nürnbergin luokittelemaan tavarat yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 2101 20 92.
16. Finanzgericht München katsoo, että kyseisiä tuotteita ei voida luokitella CN:n nimikkeeseen 0902, koska nämä tuotteet eivät sisällä teetä, kuten tässä nimikkeessä mainitaan, vaan pelkästään teeuutetta. Lisäksi teeuutteet, ‑esanssit ja ‑tiivisteet kuuluvat nimenomaisesti CN:n nimikkeeseen 2101 ja sen alanimikkeessä 2101 20 viitataan ”teeuutteisiin, ‑esansseihin ja ‑tiivisteisiin sekä näihin tuotteisiin perustuviin valmisteisiin”. Finanzgericht Münchenin mukaan ilmaus ”perustuvat” tarkoittaa, että teetiivisteiden osuus on todella valmisteen olennainen osa, eli että se ei ainoastaan ole valmisteen vallitseva tai vain sen luonnetta määräävä osa. Harmonoidun järjestelmän alanimikettä 2101 12 koskevat selitykset ja CN:n alanimikkeiden luokittelu, joissa muilla osilla on vain toissijainen kvantitatiivinen merkitys, vahvistavat tämän tulkinnan oikeaksi. Luokitteluohjeen mukaan kahviuutteisiin perustuvassa valmisteessa on 98,5 prosenttia liukoista kahvia ja 1,5 prosenttia makeutusainetta. Nyt esillä olevassa asiassa riidanalaiset tavarat sisältävät kuitenkin teetä vain sellaisia hyvin pieniä määriä – Kringsin antamien tietojen mukaan 1,9 prosenttia – jotka eivät missään tapauksessa ole nyt kysymyksessä olevien sekoitusten ”perusta”.
17. Finanzgericht München muistuttaa lisäksi siitä, että yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön (ks. erityisesti asia C‑121/95, VOBIS Microcomputer, tuomio 20.6.1996, Kok. 1996, s. I‑3047, 13 kohta) mukaan tavaroiden tariffiluokittelun ratkaisevana luokitteluperusteena on yleensä oltava tavaroiden objektiivisesti todettavat objektiiviset ominaispiirteet ja ominaisuudet, sellaisina kuin ne on määritelty yhdistetyn nimikkeistön nimiketekstissä ja nimikkeistön jaksojen tai ryhmien huomautusten teksteissä. Nyt käsiteltävänä olevassa pääasiassa valmistajan antamia tietoja, joiden mukaan kysymyksissä oleviin tavaroihin on lisätty vähintään 1,9 prosenttia teeuutetta, ei voida tuomioistuimen mukaan tarkastaa. Finanzgericht Münchenin kuuleman asiantuntijatodistajan mukaan teeuutepitoisuus voidaan määritellä tämänkaltaisten valmisteiden kohdalla ainoastaan hyvin epävarmasti ja epätarkasti. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin arvioi, että CN:n nimikkeessä 2101 käytetyllä sanamuodolla ”teetiivisteisiin perustuvat” tuodaan esiin, että tavaran on sisällettävä tosiasiallinen määrällinen osuus teeuutteita. Se, että teeuute tai peräti vain teen maku määräävät valmisteen luonteen, ei riitä.
18. Finanzgericht München täsmentää, että sen jäsenet maistoivat kyseisiä tuotteita eivätkä todenneet yksiselitteisesti sellaista teen makua.
19. Finanzgericht Münchenin mukaan vastoin Bundesministerium für Finanzin (Itävallan liittovaltion valtiovarainministeriö) 28.2.2002 laatimissa ja Kringsin asiankirjoihin liitettäväksi jättämässä kirjeessä ilmaisemaa käsitystä asiassa ei ole ratkaisevaa se, täyttävätkö riidanalaiset tavarat kansallisessa elintarvikelainsäädännössä teehen perustuvien juomien valmistamiseen tarkoitetuille valmisteille asetetut vaatimukset. Finanzgericht Münchenin mukaan ei ole todennäköistä, että nyt kysymyksessä olevassa tiivistetyssä sokerisiirapissa olisi vielä jäljellä sen osalta vaadittu teepitoisuus sen jälkeen kun sitä on laimennettu niin pitkälle kuin se on valmisteen juotavuuden kannalta mahdollista. Joka tapauksessa kaikki valmisteet, jotka sisältävät teetiivistettä, eivät kuulu CN:n alanimikkeeseen 2101 20 92 pelkästään sen lisäämisen johdosta.
20. Finanzgericht München katsoo kuitenkin, että se ei voi tehdä pääasiassa tällaista päätöstä, koska komissio on luokitellut samanlaiset tuotteet asetuksessa N:o 306/2001 alanimikkeeseen 2101 20 92 ja katsonut, että kyseiset valmisteet, jotka perustuvat sokeriin ja sisältävät teeuutetta, ovat ”teeuutteeseen perustuvia valmisteita”, joihin ”on lisätty sokeria”. Finanzgericht Münchenin mukaan asiassa on näin ollen tarpeen esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ensin kysymys tämän asetuksen pätevyydestä.
21. Finanzgericht München on päättänyt tällaisessa tilanteessa lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Onko CN-nimikkeistöä tulkittava siten, että sekoitukset, joissa on
a) 64 prosenttia kristallisokeria, 1,9 prosenttia teeuutetta ja vettä ja
b) 64 prosenttia kristallisokeria, 1,9 prosenttia teeuutetta, 0,8 prosenttia sitruunahappoa ja vettä,
eivät ole teeuutteisiin perustuvia valmisteita?
2) Onko asetus N:o 306/2001 pätevä sen liitteenä olevan taulukon 2 ja 3 kohdassa esitettyjen tavaroiden osalta? ”
Ennakkoratkaisukysymykset
22. Ensinnäkin on todettava, että kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä oleva asia koskee kahden teehen perustuvan juoman valmistamiseen tarkoitetun sekoituksen tariffiluokittelua ja että kuten Finanzgericht München on todennut ennakkoratkaisupyynnössään, samankaltaiset tuotteet on luokiteltu komission asetuksen N:o 2658/87
9 artiklan mukaisesti antamassa asetuksessa N:o 306/2001 CN:n alanimikkeeseen 2101 20 92 (joka koskee tee‑ tai mateuutteisiin, ‑esansseihin tai ‑tiivisteisiin perustuvia valmisteita). Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo tässä asiassa, että tuotteita ei voida luokitella CN:n alanimikkeeseen 2101 20 92 niiden vähäisen teeuutepitoisuuden takia, ja kysyy tällaisessa yhteydessä, onko asetus N:o 306/2001 pätevä.
23. Samoin on todettava, että nämä yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt kaksi kysymystä koskevat CN:n alanimikkeen 2101 20 92 tulkintaongelmaa. Lisäksi ennakkoratkaisukysymykset on ymmärrettävä niin, että Finanzgericht München kysyy niillä, onko asetus N:o 306/2001 pätevä siltä osin kuin siinä on luokiteltu CN:n alanimikkeeseen 2101 20 92 tietyt sellaiset tavarat, joiden teeuutepitoisuus ei ylitä 2,5:tä tai 2,2:ta kokonaispainoprosenttia, ja voidaanko samaa luokittelua soveltaa vastaavasti kahteen teehen perustuvan juoman valmistamiseen tarkoitettuun sekoitukseen, joissa molemmissa on 64 prosenttia kristallisokeria ja 1,9 prosenttia teeuutetta ja vettä, ja joista toiseen on lisätty 0,8 prosenttia sitruunahappoa.
24. Krings ja komissio lausuvat ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämän toisen kysymyksen osalta, että asetus N:o 306/2001 on sopusoinnussa CN:n kanssa ja että pääasiassa kysymyksessä olevat tuotteet, jotka ovat samankaltaisia tässä asetuksessa tarkoitettujen tuotteiden kanssa mutta joiden teeuutepitoisuus on vielä alhaisempi, eli 1,9 prosenttia kokonaispainosta, kuuluvat myös CN:n alanimikkeeseen 2101 20 92.
25. Tämän osalta on syytä palauttaa mieliin, että komissio on antanut tullikoodeksikomiteaa kuultuaan tässä asiassa kysymyksessä olevan asetuksen N:o 306/2001 kaltaisen luokitteluasetuksen, mikäli tietyn tavaran luokittelu CN:ään voi tuottaa ongelmia tai olla riidanalaista (ks. asia C‑119/99, Hewlett Packard, tuomio 17.5.2001, Kok. 2001, s. I‑3981, 18 kohta).
26. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan on niin, että neuvosto on antanut komissiolle, joka toimii yhteistyössä jäsenvaltioiden tulliasiantuntijoiden kanssa, laajan harkintavallan tarkentaa tullinimikkeiden sisältöä tietyn tavaran luokittelemiseksi. Kuitenkaan komission toimintavalta määrätä asetuksen N:o 2658/87
9 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä ei oikeuta sitä muuttamaan tullinimikkeiden sisältöä tai soveltamisalaa (ks. vastaavasti asia C‑267/94, Ranska v. komissio, tuomio 14.12.1995, Kok. 1995 s. I‑4845, 19 ja 20 kohta ja asia C‑309/98, Holz Geenen, tuomio 28.3.2000, Kok. 2000, s. I‑1975, 13 kohta).
27. Näin ollen on tarpeen tutkia, onko CN:n alanimikettä 2101 20 92 tulkittava siten, että se kattaa sellaiset tuotteet, joiden teeuutepitoisuus on vähäinen, kuten asetuksen N:o 306/2001 liitteenä olevan taulukon 2 ja 3 kohdassa esitetyt tuotteet.
28. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oikeusvarmuus ja valvonnan helppous edellyttävät, että tavaroiden tariffiluokittelun ratkaisevana luokitteluperusteena on yleensä oltava tavaroiden objektiiviset ominaispiirteet ja ominaisuudet, sellaisina kuin ne on määritelty CN:n nimiketekstissä. CN:n osalta komission laatimat selittävät huomautukset ja harmonoidun järjestelmän osalta tulliyhteistyöneuvoston laatimat selitykset auttavat huomattavasti eri tullinimikkeiden sisällön tulkinnassa, vaikka ne eivät olekaan oikeudellisesti sitovia (ks. em. asia VOBIS Microcomputer, tuomion 13 kohta; asia C‑405/97, Mövenpick Deutschland, tuomio 28.4.1999, Kok. 1999, s. I‑2397, 18 kohta ja em. asia Holz Geenen, tuomion 14 kohta).
29. CN:n nimike 2101 koskee sen sanamuodon mukaan erityisesti teeuutteisiin, ‑esansseihin ja ‑tiivisteisiin perustuvia valmisteita. Kuten Krings ja komissio ovat aivan oikein todenneet, nimikkeen 2101 sanamuodossa, sellaisena kuin se on CN:ssä samoin kuin harmoinoidussa järjestelmässä, tai sen alanimikkeiden jaottelussa, ei määrätä sen käsittämien valmisteiden vähimmäisteepitoisuutta. Toisin kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, ei ole olemassa mitään objektiivista perustetta katsoa, että teen olisi oltava sellaisten valmisteiden pääasiallinen ainesosa. Riittää, että teeuutetta tai teetiivistettä käytetään niiden valmistuksessa olennaisena osana, joka antaa elintarvikevalmisteille niiden erityisluonteen.
30. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan tuotteen käyttötarkoitus voi olla luokittelun objektiivinen arviointiperuste sikäli kuin se liittyy kiinteästi kyseiseen tuotteeseen, jolloin liitynnän kiinteyttä on pystyttävä arvioimaan tuotteen objektiivisten ominaispiirteiden ja ominaisuuksien mukaan (ks. asia 459/93, Thyssen Haniel Logistic, tuomio 1.6.1995, Kok. 1995, s. I‑1381, 13 kohta ja em. asia Holz Geenen, tuomion 15 kohta).
31. Tässä asiassa on kysymys tuotteista, jotka on tarkoitettu käytettäväksi teehen perustuvina juomina sen jälkeen kun niihin on pelkästään sekoitettu vettä. Kringsin ja komission mukaan näiden tuotteiden koostumus on mukautettu niiden loppukäytön mukaiseksi ja koostumus on teehen perustuvien juomien valmistajien noudattamien normien mukainen. Tällaisessa tilanteessa kysymyksessä olevien tuotteiden käyttötarkoitus vahvistaa niiden luokittelua CN:n alanimikkeeseen 2101 20 92.
32. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämään kysymykseen on siten vastattava, että toisen ennakkoratkaisukysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat asetuksen N:o 306/2001 pätevyyteen siltä osin kuin sen liitteenä olevan taulukon 2 ja 3 kohdassa esitetyt tuotteet luokitellaan CN:n alanimikkeeseen 2101 20 92, sellaisena kuin alanimike on muutettuna tariffi‑ ja tilastonimikkeistöstä sekä yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 6 päivänä elokuuta 2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2031/2001.
33. Ensimmäisen kysymyksen osalta, jolla halutaan tietää, onko pääasiassa kysymyksessä olevat tavarat luokiteltava myös CN:n alanimikkeeseen 2101 20 92, on syytä palauttaa mieliin, että luokitteluasetus on soveltamisalaltaan yleinen, eli sitä ei sovelleta vain tiettyyn talouden toimijaan, vaan sitä sovelletaan kaikkiin tavaroihin, jotka ovat samanlaisia kuin tullikoodeksikomitean tutkimat tavarat. Kun luokitteluasetusta tulkittaessa määritetään, mikä on tällaisen asetuksen soveltamisala, on otettava huomioon muun muassa asianomaisen asetuksen perustelut (em. asia Hewlett Packard, tuomion 19 ja 20 kohta).
34. Asetusta N:o 306/2001 ei voida välittömästi soveltaa pääasiassa kysymyksessä oleviin tuotteisiin. Kyse ei nimittäin ole samanlaisista tuotteista kuin asetuksessa, koska muun muassa nyt kysymyksessä olevien tuotteiden teeuutepitoisuuden on oltava 1,9 prosenttia kokonaispainosta.
35. Kuitenkin, kuten komissio toteaa perustellusti, asetuksen N:o 306/2001 kaltaisen luokitteluasetuksen analoginen soveltaminen tässä asetuksessa tarkoitettuihin vastaaviin tuotteisiin edistää CN:n johdonmukaista tulkintaa sekä taloudellisten toimijoiden yhdenvertaista kohtelua.
36. Asetuksen N:o 306/2001 liitteenä olevan taulukon 2 ja 3 kohdassa esitettyjä tuotteita koskevien perusteluiden mukaan nämä tuotteet on katsottava teeuutteisiin perustuviksi valmisteiksi, joihin on lisätty sokeria siitä huolimatta, että näistä tuotteista toisessa on 90,1 prosenttia sokeria ja 2,5 prosenttia teeuutetta ja toisessa 58,1 prosenttia sokeria ja 2,2 prosenttia teeuutetta. Tämä perustelu voidaan siirtää koskemaan myös pääasiassa kysymyksessä olevia tuotteita, joissa on 64 prosenttia kristallisokeria ja 1,9 prosentti a teeuutetta.
37. Se, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen jäsenillä oli vaikeuksia todeta teen makua viimeksi mainituissa tuotteissa, ei estä luokittelemassa niitä CN:n alanimikkeeseen 2101 20 92. On todettava, että näitä tuotteita koskevista sitovista tariffitiedoista ilmenee, että tuotteissa on heikko teen maku. Lisäksi nimikkeen 2101 sanamuodosta tai siihen liittyvistä selityksistä ei käy ilmi, että tuotteen luokitteleminen tähän alanimikkeeseen edellyttäisi korostunutta teen, kahvin tai mateen makua.
38. Ensimmäiseen kysymykseen on näin ollen vastattava, että komission asetuksessa N:o 306/2001 päättämää, tämän asetuksen liitteenä olevan taulukon 2 ja 3 kohdassa esitettyjen tuotteiden luokitettua sovelletaan vastaavasti kahteen teehen perustuvan juoman valmistamiseen tarkoitettuun sekoitukseen, joissa molemmissa on 64 prosenttia kristallisokeria ja 1,9 prosenttia teeuutetta ja joista toiseen on lisätty 0,8 prosenttia sitruunahappoa.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
39. Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneelle komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)
on ratkaissut Finanzgericht Münchenin 27.2.2002 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
1) Toisen ennakkoratkaisukysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 12 päivänä helmikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 306/2001 pätevyyteen siltä osin kuin sen liitteenä olevan taulukon 2 ja 3 kohdassa esitetyt tuotteet luokitellaan yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 2101 20 92, sellaisena kuin alanimike on muutettuna tariffi‑ ja tilastonimikkeistöstä sekä yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 6 päivänä elokuuta 2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2031/2001.
2) Euroopan yhteisöjen komission asetuksessa N:o 306/2001 päättämää tämän asetuksen liitteenä olevan taulukon 2 ja 3 kohdassa esitettyjen tuotteiden luokittelua sovelletaan vastaavasti kahteen teehen perustuvan juoman valmistamiseen tarkoitettuun sekoitukseen, joissa molemmissa on 64 prosenttia kristallisokeria ja 1,9 prosenttia teeuutetta ja joista toiseen on lisätty 0,8 prosenttia sitruunahappoa.