62022TJ0793_RES
Asia T‑793/22
TU
vastaan
Euroopan parlamentti
Tuomio (laajennettu neljäs jaosto) 11.9.2024
Henkilöstö – Parlamentin jäsenten valtuutetut avustajat – Palvelussuhteen päättyminen – Määräaikainen työsopimus – Uusimatta jättäminen – Väärinkäytösten ilmoittajan asema – Unionin toimielinten henkilöstösääntöjen 22 a–c artikla – Suojatoimenpiteet – Luottamuksellisuus – Henkinen kärsimys
Tuomioistuinmenettely – Todisteiden esittäminen – Sääntöjenvastaisesti hankitut todisteet – Hyväksyttävyys – Edellytykset – Tuomioistuinvalvonnan varmistamisen kannalta ratkaisevat todisteet
(Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 85 artikla)
(ks. 64 ja 69 kohta)
Tuomioistuinmenettely – Prosessinjohtotoimet – Asianosaisille esitettävät kirjalliset kysymykset – Ainoastaan unionin yleiselle tuomioistuimelle kuuluva tosiseikkojen ja selvitysaineiston harkinta
(Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 88 artikla ja 89 artiklan 1 kohta)
(ks. 73 ja 74 kohta)
Virkamiehet – Oikeudet ja velvollisuudet – Ilmoittaminen seikoista, jotka antavat aihetta olettaa laittoman toiminnan tai vakavan laiminlyönnin mahdollisuutta – Seuraukset hallinnolle – Velvollisuus suojella seikoista ilmoittanutta toimihenkilöä – Ulottuvuus – Tarve väärinkäytösten ilmoittajan aseman tunnustamisen vahvistavalle päätökselle – Puuttuminen
(Henkilöstösääntöjen 22 a artiklan 1–3 kohta; muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 127 artikla)
(ks. 78–84 kohta)
Virkamiehet – Oikeudet ja velvollisuudet – Ilmoittaminen seikoista, jotka antavat aihetta olettaa laittoman toiminnan tai vakavan laiminlyönnin mahdollisuutta – Seuraukset hallinnolle – Tiedonantovelvollisuus seikoista ilmoittaneelle toimihenkilölle – Ulottuvuus – Vastaanottoilmoituksen ja toteutettuja toimenpiteitä koskevien tietojen puuttuminen – Rikkominen – Ilmoitus, joka on toimitettu myös petostentorjuntavirastolle (OLAF) – Ei vaikutusta
(Henkilöstösääntöjen 22 a ja 22 b artikla; muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 127 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 883/2013, 5 artiklan 3 kohta)
(ks. 91–102 kohta)
Virkamiehet – Oikeudet ja velvollisuudet – Ilmoittaminen seikoista, jotka antavat aihetta olettaa laittoman toiminnan tai vakavan laiminlyönnin mahdollisuutta – Seuraukset hallinnolle – Velvollisuus suojella seikoista ilmoittanutta toimihenkilöä – Ulottuvuus – Riittävien suojatoimenpiteiden toteuttaminen, jos on olemassa uskottavia viitteitä vahingosta – Harkintavalta – Rajoitukset – Todistustaakka
(Henkilöstösääntöjen 22 a artiklan 3 kohta, 22 b–c artikla; muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 127 artikla)
(ks. 105, 112–117, 128, 136, 138, 140–144 ja 158 kohta)
Toimielinten toimet – Direktiivit – Unionin oikeuden rikkomisesta ilmoittavien henkilöiden suojelusta annettu direktiivi 2019/1937 – Velvoitteiden asettaminen suoraan unionin toimielimille niiden ja niiden henkilöstön välisissä suhteissa – Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen – Mahdollisuus vedota direktiiviin – Ulottuvuus
(SEUT 288 artiklan 3 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2019/1937, 21 artiklan 5 kohta)
(ks. 106–111 kohta)
Virkamiehet – Oikeudet ja velvollisuudet – Ilmoittaminen seikoista, jotka antavat aihetta olettaa laittoman toiminnan tai vakavan laiminlyönnin mahdollisuutta – Seuraukset hallinnolle – Velvollisuus suojella seikoista ilmoittanutta toimihenkilöä – Ulottuvuus – Parlamentin ryhmän valtuutetun avustajan työsopimuksen uusiminen ilman, että ryhmä on sitä pyytänyt – Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen – Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen ja huolenpitovelvollisuuden laiminlyönti – Puuttuminen
(Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 127 artikla ja 130 artiklan 1 kohta; Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta annetun Euroopan parlamentin päätöksen 21 artiklan 1 kohta; Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeista annetun parlamentin puhemiehistön päätöksen 18 artiklan 3 kohta)
(ks. 129–135, 193, 196–200 ja 202 kohta)
Virkamiehet – Oikeudet ja velvollisuudet – Ilmoittaminen seikoista, jotka antavat aihetta olettaa laittoman toiminnan tai vakavan laiminlyönnin mahdollisuutta – Seuraukset hallinnolle – Velvollisuus suojella seikoista ilmoittanutta toimihenkilöä – Ulottuvuus – Luottamuksellisuusvelvollisuus – Toimihenkilön väärinkäytösten ilmoittajan aseman paljastaminen kolmannelle osapuolelle ja kyseisen toimihenkilön vapauttaminen tehtävistään hänen ilmiantojensa vuoksi – Rikkominen
(Henkilöstösääntöjen 22 a ja 22 b artikla; muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 127 artikla)
(ks. 173 ja 176–180 kohta)
Tiivistelmä
Unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi osittain Euroopan parlamentin entisen valtuutetun avustajan TU:n nostaman kanteen ja lausuu käsiteltyään asiaa laajennetussa jaostossa ensimmäistä kertaa kysymyksestä, joka koskee kyseisen toimielimen valtuutetulle avustajalle antamaa suojaa hänen väärinkäytösten ilmoittajan asemansa perusteella.
Kantaja otettiin palvelukseen jäsenryhmän valtuutettuna avustajana avustamaan jäsentä elokuun 2019 ja helmikuun 2022 väliseksi ajanjaksoksi. Kantaja esitti heinäkuussa 2021 päivätyllä sähköpostiviestillä Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 24 artiklaan perustuvan avustamis- ja suojelupyynnön, joka koski kyseisen jäsenen kantajaan kohdistamaa häirintää. Kyseisessä sähköpostiviestissä kantaja ilmoitti myös, että hän halusi suojella unionin taloudellisia etuja toimittamalla kyseisessä pyynnössä tietoja taloudellisista väärinkäytöksistä, joihin saman jäsenen väitetään syyllistyneen. Hän ilmoitti kyseisistä väärinkäytöksistä lisäksi Euroopan petostentorjuntavirastolle (OLAF).
Samassa kuussa parlamentti hyväksyi väliaikaisen suojatoimenpiteen, jolla kantaja asetettiin valtuuskunnan puheenjohtajan valvontaan, joka oli myös sen ryhmän jäsen, johon kyseinen jäsen kuului. Myöhemmin sen jälkeen, kun valtuuskunnan johto oli väitetysti ryhtynyt vastatoimiin, kantaja vapautettiin hänen pyynnöstään tehtävistään valtuuskunnassa sopimuksensa päättymiseen saakka.
Kantaja pyysi myös siirtoa mihin tahansa muuhun virkaan parlamentissa ja pyysi parlamenttia harkitsemaan hänen sopimuksensa uusimista, jotta hän voisi tehdä yhteistyötä kyseisen toimielimen ja OLAFin kanssa meneillään olevissa tutkimuksissa ja nauttia samalla täydestä suojasta. Lopuksi hän esitti useita pyyntöjä sopimuksensa uusimiseksi.
Kun kyseiset hakemukset hylättiin, kantaja nosti unionin yleisessä tuomioistuimessa kanteen, jossa hän vaati yhtäältä kumoamaan parlamentin päätöksen olla uusimatta hänen sopimustaan valtuutettuna avustajana ja implisiittisen päätöksen, jossa kieltäydyttiin tunnustamasta hänen asemaansa väärinkäytösten ilmoittajana ja toteuttamaan muita suojatoimenpiteitä virasta vapauttamisen lisäksi ja toisaalta korvaamaan aiheutuneen vahingon.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että parlamentti ei ollut velvollinen tekemään päätöstä, jolla se tunnusti, että kantaja oli väärinkäytösten ilmoittajan asemassa. Henkilöstösääntöjen 22 a artiklan 3 kohdassa säädetty suoja myönnetään ilman muodollisuuksia virkamiehille, jotka ovat antaneet tietoja seikoista, jotka antavat aihetta olettaa, että kyseessä on lainvastainen toiminta, pelkästään sillä perusteella, että he ovat antaneet kyseiset tiedot.
Tämä toteamus ei rajoita sitä, että toimielimen on kunnioitettava kyseisen henkilön väärinkäytösten ilmoittajan asemasta johtuvia oikeuksia, joita tarkastellaan jäljempänä.
Ensinnäkin riippumatta OLAFin velvollisuudesta antaa tietoja kantajalle, parlamentilla, joka on toimivaltainen viranomainen takaamaan sellaisten toimihenkilöidensä suoja, jotka ovat henkilöstösääntöjen 22 a ja 22 b artiklan mukaisesti tehneet vakavia väärinkäytöksiä koskevan ilmiannon, kun henkilöstösääntöjen 22 a artiklassa tarkoitetut seikat saatetaan sen käsiteltäväksi, on tältä osin kuitenkin ensisijaisesti velvollisuus ilmoittaa vastaanottaneensa kyseisen ilmiannon ja toissijaisesti ilmoittaa toimihenkilölle ilmiantoihin liittyvistä jatkotoimenpiteistä huolenpitovelvollisuutensa mukaisesti ja henkilöstösääntöjen 22 b artiklan täytäntöönpanoa koskevien sisäisten sääntöjen nojalla.
Toiseksi suojatoimenpiteiden riittävyyttä koskevan todistustaakan osalta käsiteltävänä olevan asian kaltaisessa tilanteessa, jossa kantaja esittää uskottavia todisteita siitä, että hänelle on aiheutunut vahinkoa siirtotoimenpiteen toteuttamisesta, ja jossa kantajan valtuuskunnan johdon väitettyjä vastatoimia koskevia ilmiantoja tutkitaan lisäksi edelleen, parlamentin on osoitettava, että se on täyttänyt velvollisuutensa suojella väärinkäytösten ilmoittajaa toteuttamalla sitä varten riittävät toimenpiteet.
Tilanteessa, jossa toimielimen on pantava täytäntöön henkilöstösääntöjen 22 a–c artiklan säännökset, joiden tarkoituksena on erityisesti suojella väärinkäytösten ilmoittajia mahdollisilta vastatoimilta, kyseinen toimielin ei voi antaa säännöksiä, jotka ovat vähemmän suojaavia kuin ne, jotka unionin lainsäätäjä on tältä osin nimenomaisesti hyväksynyt väärinkäytösten ilmoittajien suojelun osalta jäsenvaltioissa. (
1
)
Kolmanneksi toimielimen väärinkäytösten ilmoittajien suojelua koskevan ulottuvuuden osalta henkilöstösääntöjen 22 a artiklan 3 kohdasta seuraa, että toimielimen on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että heitä suojellaan tasapuolisesti ja tehokkaasti kaikenlaisilta vastatoimilta, uhkaukset ja vastatoimien yritykset mukaan lukien.
On totta, että ilman yhden tai useamman ryhmän jäsenen nimenomaista pyyntöä parlamentilla ei ollut mahdollisuutta uusia valtuutetun avustajan sopimusta. Aloite valtuutetun avustajan sopimuksen uusimisesta on yksinomaan yhden tai useamman jäsenen vastuulla, eikä heitä voida velvoittaa työskentelemään tai jatkamaan työskentelyä sellaisten valtuutettujen avustajien, joita he eivät ole vapaasti valinneet. Valtuutetulla avustajalla on avustamaansa jäseneen tai avustamiinsa jäseniin työsuhde, jolle on ominaista luottamussuhteen olemassaolo.
Huolenpitovelvollisuus ei myöskään merkitse sitä, että Euroopan parlamentti, joka ei noudata jäsenten asemaa koskevien sääntöjen 21 artiklassa olevaa sääntöä, jonka mukaan jäsenet voivat vapaasti valita henkilökohtaiset avustajansa, uusii valtuutetun avustajan sopimuksen huolimatta siitä, että kyseinen henkilö on saanut väärinkäytösten ilmoittajan aseman.
Tämä toteamus ei kuitenkaan vaikuta parlamentin velvollisuuteen ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta kantajaa suojellaan tasapuolisesti ja tehokkaasti kaikenlaisilta vastatoimilta.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoo tältä osin, että koska parlamentti tyytyi ilmoittamaan kantajalle, että vapauttamistoimenpide on ainoa mahdollinen suojatoimenpide, parlamentti ei ole osoittanut, että se on toteuttanut henkilöstösääntöjen 22 a artiklan 3 kohdan mukaisesti kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että toimielin ei aiheuta haittaa kantajalle hänen väärinkäytösten ilmoittajan asemansa vuoksi. Ottaen huomioon kantajan aseman väärinkäytösten ilmoittajana ja henkilöstösääntöjen 22 a artiklan 3 kohdan mukaisesti parlamentin olisi pitänyt tukea kantajaa yrittämällä auttaa häntä löytämään muu ratkaisu vapauttamistoimenpiteen lisäksi.
Tyytymällä ilmoittamaan kantajalle, että mikään muu toimenpide kuin vapauttamistoimenpide ei ole mahdollinen hänen suojelemisekseen hänen väärinkäytösten ilmoittajan asemansa perusteella ja että hänen sopimuksensa uusiminen ei ole tältä osin mahdollinen toimenpide, parlamentti ei osoittanut antaneensa kantajalle velvollisuutensa mukaista neuvontaa ja avustusta.
Lopuksi parlamentti loukkasi luottamuksellisuusvelvollisuuttaan ja velvollisuuttaan suojella kantajan henkilöllisyyttä väärinkäytösten ilmoittajana, kun se ilmoitti valtuuskunnan puheenjohtajalle, että kantaja vapautetaan tehtävistään valtuuskunnan puheenjohtajan palveluksessa, koska hän pyysi apua, mutta paljasti myös hänen asemansa väärinkäytösten ilmoittajana, ilman kantajalta saatua lupaa kyseisen aseman paljastamiseen.
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin päättelee, että kantajalle on aiheutunut henkistä kärsimystä, jota ei voida korvata pelkästään kumoamalla implisiittinen päätös siltä osin kuin parlamentti kieltäytyi kyseisellä päätöksellä toteuttamasta kantajan pyynnön johdosta suojatoimenpiteitä, jotka menevät pelkkää vapauttamistoimenpidettä pidemmälle. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin kumoaa kyseisen päätöksen, hyväksyy vahingonkorvausvaatimukset osittain eli 10000 euron määrään asti ja hylkää ne muilta osin.
(
1
)	Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2019/1937, annettu 23 päivänä lokakuuta 2019, unionin oikeuden rikkomisesta ilmoittavien henkilöiden suojelusta (EUVL 2019, L 305, s. 17).