62024TJ0032_EXT
PRESUDA OPĆEG SUDA (drugo vijeće)
24. rujna 2025. (
*1
)
„Žig Europske unije – Postupak opoziva – Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija – Figurativni žig koji prikazuje osam crnih znakova u obliku ševrona usmjerenih prema dolje – Stvarna uporaba žiga – Članak 18. stavak 1. točka (a) i članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001 – Priroda uporabe žiga – Oblik koji se razlikuje u elementima koji ne mijenjaju razlikovni karakter – Protutužba – Predmet tužbe – Pravni interes – Dopuštenost”
U predmetu T‑32/24,
Barry’s Bootcamp Holdings LLC, sa sjedištem u Miamiju, Florida (Sjedinjene Američke Države), koji zastupaju M. Hawkins, T. Dolde i C. Zimmer, odvjetnici,
tužitelj,
protiv
Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), koji zastupa R. Raponi, u svojstvu agenta,
tuženika,
a druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO‑a, intervenijent pred Općim sudom, jest:
Hummel Holding A/S, sa sjedištem u Aarhusu (Danska), koji zastupa S. Pedersen, odvjetnik,
OPĆI SUD (drugo vijeće),
u sastavu tijekom vijećanja: A. Marcoulli, predsjednica, J. Schwarcz (izvjestitelj) i L. Spangsberg Grønfeldt, suci,
tajnik: G. Mitrev, administrator,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
nakon rasprave održane 9. siječnja 2025.,
donosi sljedeću
Presudu (
1
)
1
Svojom tužbom koja se temelji na članku 263. UFEU‑a tužitelj, društvo Barry’s Bootcamp Holdings LLC, zahtijeva poništenje odluke drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 7. studenoga 2023. (spojeni predmeti R 1415/2022‑2 i R 1421/2022‑2) (u daljnjem tekstu: pobijana odluka).
I. Okolnosti spora
[omissis]
8
Dana 1. kolovoza 2022. intervenijent je podnio žalbu EUIPO‑u protiv odluke Odjela za poništaje, pod referentnim brojem R 1415/2022‑2, u dijelu u kojem je njome određen opoziv njegovih prava na osporavanu međunarodnu registraciju za „sportske torbe” iz razreda 18. i za „obuću; sportsku obuću; cipele za ležerne prigode” iz razreda 25.
9
Istoga je dana tužitelj podnio žalbu EUIPO‑u protiv odluke Odjela za poništaje, pod referentnim brojem R 1421/2022‑2, u dijelu u kojem je njome odbijen zahtjev za opoziv u pogledu proizvoda o kojima je riječ.
10
Pobijanom je odlukom žalbeno vijeće spojilo žalbe u predmetima R 1415/2022‑2 i R 1421/2022‑2 na temelju članka 35. stavka 5. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625 оd 5. ožujka 2018. o dopuni Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća o žigu Europske unije i o stavljanju izvan snage Delegirane uredbe (EU) 2017/1430 (SL 2018., L 104, str. 1.), zato što su one bile podnesene protiv iste odluke Odjela za poništaje. Osim toga, žalbeno je vijeće potvrdilo odluku Odjela za poništaje te je stoga odbilo žalbe u predmetima R 1415/2022‑2 i R 1421/2022‑2 i naložilo tužitelju i intervenijentu da snose vlastite troškove.
[omissis]
II. Zahtjevi stranaka
12
Tužitelj od Općeg suda u biti zahtijeva da:
–
poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je njome odbijena njegova žalba protiv odluke Odjela za poništaje od 1. lipnja 2022.;
–
odbije protutužbu;
–
naloži EUIPO‑u i intervenijentu snošenje troškova;
–
naloži intervenijentu snošenje troškova protutužbe.
13
EUIPO od Općeg suda zahtijeva da:
–
odbije tužbu i protutužbu u cijelosti;
–
naloži tužitelju snošenje troškova nastalih u okviru tužbe, a intervenijentu onih nastalih u okviru protutužbe, u slučaju sazivanja rasprave.
14
Intervenijent od Općeg suda u biti zahtijeva da:
–
odbije tužbu u cijelosti;
–
poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je njome odbijena njegova žalba protiv odluke Odjela za poništaje od 1. lipnja 2022.;
–
naloži tužitelju snošenje troškova, uključujući onih nastalih pred žalbenim vijećem.
III. Pravo
[omissis]
B.
O protutužbi
1. Dopuštenost protutužbe
101
Komisija je zasebnim aktom podnesenim tajništvu Općeg suda 3. lipnja 2024. istaknula prigovor nedopuštenosti protutužbe na temelju članka 130. stavka 1. Poslovnika Općeg suda. S tim u vezi, prvo, ona ističe da iz članka 184. Poslovnika Općeg suda proizlazi da je podnošenje protutužbe Općem sudu dopušteno samo ako je ona podnesena protiv iste odluke kao što je ona koja se pobija tužbom. Međutim, u pobijanoj je odluci žalbeno vijeće odlučilo o dvije zasebne žalbe pod referentnim brojevima R 1415/2022‑2 odnosno R 1421/2022‑2, koje je ono bilo spojilo zbog upravnih razloga. Stoga, budući da se tužba podnesena Općem sudu odnosi na poništenje pobijane odluke u dijelu u kojem je njome odbijena žalba pod referentnim brojem R 1421/2022‑2, intervenijent ima pravo podnijeti protutužbu samo protiv odluke kojom se odlučuje o toj žalbi. Drugo, tužitelj tvrdi da, budući da je na temelju pobijane odluke u predmetu R 1421/2022‑2 intervenijent uspio u tom postupku, on u svakom slučaju nema pravni interes za pobijanje te odluke.
102
Intervenijent zahtijeva odbijanje prigovora nedopuštenosti. Kada je o tome upitan na raspravi, EUIPO je odluku o tome prepustio diskrecijskoj ocjeni Općeg suda.
103
Kao prvo, u skladu s člankom 184. stavkom 1. Poslovnika, protutužbeni zahtjev usmjeren je na poništenje ili preinaku odluke žalbenog vijeća u pogledu pitanja koje nije istaknuto u tužbi.
104
Prvo, valja podsjetiti na to da su u predmetnom slučaju tužitelj i intervenijent podnijeli dvije zasebne žalbe protiv odluke Odjela za poništaje od 1. lipnja 2022. pod referentnim brojevima R 1415/2022‑2 i R 1421/2022‑2.
105
U skladu s člankom 67. Uredbe 2017/1001, tužitelj i intervenijent bili su automatski stranke u dvama usporednim postupcima pred žalbenim vijećem.
106
Na temelju članka 35. stavka 5. Delegirane uredbe 2018/625, žalbeno je vijeće ispitalo žalbe u predmetima R 1415/2022‑2 i R 1421/2022‑2 u okviru istog postupka, nakon čega je donijelo pobijanu odluku.
107
U pobijanoj odluci žalbeno je vijeće tako donijelo odluku o žalbama u predmetima R 1415/2022‑2 i R 1421/2022‑2 podnesenima protiv iste odluke Odjela za poništaje i koje su se odnosile na iste stranke.
108
Drugo, svojom tužbom tužitelj od Općeg suda zahtijeva poništenje pobijane odluke u dijelu u kojem je žalbeno vijeće odbilo žalbu u predmetu R 1421/2022‑2. Protutužba se pak odnosi na poništenje pobijane odluke u dijelu u kojem je žalbeno vijeće njome odlučilo odbiti žalbu u predmetu R 1415/2022‑2.
109
Iz toga slijedi da se protutužbom zahtijeva poništenje pobijane odluke u pogledu pitanja koje nije istaknuto u tužbi, u smislu članka 184. stavka 1. Poslovnika.
110
Stoga tužitelj pogrešno tvrdi da se protutužba u biti odnosi na odluku koja se razlikuje od one koja se pobija tužbom, što je u suprotnosti s navedenim člankom.
111
Kao drugo, u skladu s ustaljenom sudskom praksom, tužba za poništenje koju podnosi fizička ili pravna osoba dopuštena je samo pod pretpostavkom da ta osoba ima interes da pobijani akt bude poništen. Takav pravni interes pretpostavlja da poništenje tog akta može proizvesti pravne učinke kao takvo i da tužba tako može svojim rezultatom donijeti korist osobi koja ju je podnijela (vidjeti presudu od 18. listopada 2018., Gul Ahmed Textile Mills/Vijeće, C‑100/17 P, EU:C:2018:842, t. 37. i navedenu sudsku praksu).
112
U predmetnom slučaju protutužba se odnosi na poništenje pobijane odluke u dijelu u kojem je njome odbijena intervenijentova žalba podnesena u predmetu R 1415/2022‑2 te je stoga potvrđena odluka Odjela za poništaje kojom je određen opoziv prava nositelja osporavane međunarodne registracije, osobito za „sportske torbe” iz razreda 18. i za „obuću; sportsku obuću; cipele za ležerne prigode” iz razreda 25. (vidjeti točke 8. i 10. ove presude).
113
Ako bi Opći sud prihvatio intervenijentove zahtjeve i poništio pobijanu odluku, žalbeno bi vijeće moralo iznova odlučivati o intervenijentovoj žalbi podnesenoj u predmetu R 1415/2022‑2 te bi tako moglo donijeti odluku koja se razlikuje od one koju je poništio Opći sud. Stoga bi protutužba svojim rezultatom mogla donijeti korist intervenijentu.
114
Stoga, suprotno onomu što navodi tužitelj, činjenica da je na temelju pobijane odluke intervenijent uspio u predmetu R 1421/2022‑2, njemu ne može oduzeti pravni interes za osporavanje pobijane odluke u dijelu u kojem je njome odbijena žalba u predmetu R 1415/2022‑2.
115
S obzirom na prethodno navedeno, prigovor nedopuštenosti nije osnovan i valja ga odbiti.
[omissis]
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (drugo vijeće)
proglašava i presuđuje:
1.
Tužba i protutužba se odbijaju.
2.
Društvo Barry’s Bootcamp Holdings LLC snosit će vlastite troškove i troškove koje je Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) imao u okviru tužbe.
3.
Društvo Hummel Holding A/S snosit će vlastite troškove i troškove koje je EUIPO imao u okviru protutužbe.
Marcoulli
Schwarcz
Spangsberg Grønfeldt
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 24. rujna 2025.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: engleski
(
1
)	Navedene su samo one točke ove presude za koje Opći sud smatra da ih je korisno objaviti.