62025TO0404_RES
Predmet C-404/25
Miguel Ángel Navarro Fernández
protiv
Europskog parlamenta
Rješenje Općeg suda (šesto vijeće) od 12. veljače 2026.
„Tužba zbog propusta – Zahtjev za izdavanje naloga – Zahtjev za određivanje privremenih mjera – Nepostojanje zastupanja tužitelja – Neotklanjanje nedostataka – Očita nedopuštenost”
Sudski postupak – Tužba kojom se pokreće postupak – Formalni zahtjevi – Pretpostavke koje se odnose na potpisnika – Svojstvo treće strane u odnosu na stranke – Samozastupanje tužitelja koji je odvjetnik ovlašten za zastupanje pred nacionalnim sudom – Nedopuštenost – Obveza Općeg suda da upozori tužitelja na nedostatak – Mogućnost ispravka imenovanjem novog odvjetnika – Nepostojanje – Očita nedopuštenost
(Statut Suda, čl. st. 19., st. 3. i 4. i čl. 53.)
(t. 4- 6., 8., 11.)
Kratak prikaz
Povodom tužbe zbog propusta, popraćene zahtjevima za izdavanje sudskog naloga i privremenim mjerama, Opći sud je primijenio novu sudsku praksu Suda (
1
) koja pojašnjava doseg zabrane koja se odnosi na nepovlaštene stranke da se same zastupaju pred sudovima Unije.
Tužitelj je Općem sudu podnio tužbu koja se prije svega temelji na nezakonitom propustu Europskog parlamenta da djeluje kako bi se Europsku komisiju navelo na pokretanje postupka zbog povrede obveze protiv Španjolske zbog kontinuiranog pogoršanja mreže Natura 2000 koja se nalazi u Argandi del Rey (Španjolska).
Pozivajući se na svoje svojstvo odvjetnika ovlaštenog za zastupanje pred španjolskim sudovima, tužitelj je tu tužbu podnio samo uz svoj potpis.
Ocjena Općeg suda
Opći je sud podsjetio na to da Statut Suda Europske unije predviđa dva različita i kumulativna uvjeta u pogledu zastupanja pred sudovima Europske unije stranaka koje nisu obuhvaćene člankom 19. prvim i drugim stavkom tog statuta (
2
), takozvanih „nepovlaštenih stranaka”. Prvim se uvjetom od tih stranaka zahtijeva da ih „zastupa odvjetnik” (
3
), a prema drugom uvjetu samo odvjetnik ovlašten za zastupanje pred sudom države članice ili druge države koja je stranka Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru (EGP) može zastupati ili pomagati stranci pred sudovima Unije (
4
).
U tom pogledu Opći je sud pojasnio da iz sudske prakse Suda proizlazi da prvi uvjet dovodi do zabrane nepovlaštenim strankama da se zastupaju pred sudovima Unije. Stoga, budući da u Statutu Suda Europske unije ili Poslovniku Suda ili Općeg suda nije predviđeno nikakvo odstupanje ili iznimka od te zabrane, podnošenje tužbe koju je potpisao sam tužitelj nije dovoljno za podnošenje tužbe pred sudovima Unije, uključujući kada je ta stranka odvjetnik ovlašten za zastupanje pred nacionalnim sudom.
Međutim, Opći je sud dodao da iz nedavne sudske prakse također proizlazi da, s obzirom na ozbiljnost posljedica koje za tužitelja proizlaze iz povrede članka 19. Statuta Suda Europske unije, odnosno nepopravljivu nedopuštenost njegove tužbe, i u nedostatku izričitih suprotnih naznaka iz tog statuta i Poslovnika, on mora, kada utvrdi nepoštovanje zabrane samostalnog zastupanja, pozvati tužitelja da imenuje novog odvjetnika prije nego što utvrdi nedopuštenost tužbe.
S obzirom na činjenicu da u ovom slučaju, unatoč dvama zahtjevima za otklanjanje nedostataka koje je podnio Opći sud, tužitelj nije odredio novog odvjetnika u za to određenim rokovima, Opći je sud odbacio tužbu kao očito nedopuštenu.
(
1
)	Nova sudska praksa koju je Sud razvio u presudi od 4. rujna 2025., Studio Legale Ughi e Nunziante/EUIPO (C-776/22 P, EU:C:2025:644), koja je od tada primijenjena u rješenju potpredsjednika Suda od 30. listopada 2025., Arasteh/Komisija (C-590/25 P(R), neobjavljeno, EU:C:2025:861).
(
2
)	Stranke na koje se odnosi članak 19. stavci 1. i 2. Statuta Suda Europske unije su države članice, institucije Unije, države stranke Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru i Nadzorno tijelo EFTA-e.
(
3
)	Članak 19. treći stavak Statuta Suda Europske unije
(
4
)	Članak 19. četvrti stavak Statuta Suda Europske unije