62024CJ0114_RES
Zadeva C-114/24 P
Global Nanotechnologies AE schediasmou anaptyxis paraskevis kai emporias ylikon nanotechnologias (Glonatech)
proti
Evropski izvajalski agenciji za raziskave
Sodba sodišča (četrti senat) z dne 3. julija 2025
„Pritožba – Arbitražna klavzula – Sedmi okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007–2013) – Projekt SANAD – Stroški za osebje – Upravičeni stroški – Zahteva za izterjavo – Zaznamek o nastanku terjatve – Člen 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Načelo dobrega upravljanja – Nadomestitev obrazložitve – Člen 47 Listine o temeljnih pravicah – Pravica do učinkovitega sodnega varstva – Dokazno breme – Sorazmernost“
Sodni postopek – Vložitev tožbe pri Splošnem sodišču na podlagi arbitražne klavzule – Razlogi – Kršitev načela dobrega upravljanja – Pristojnost sodišča Unije, da preuči morebitne kršitve Listine o temeljnih pravicah in splošnih načel prava Unije
(člen 272 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 41)
(Glej točke od 45 do 47.)
Proračun Evropske unije – Finančna pomoč Unije – Obveznost upravičenca, da upošteva pogoje za dodelitev pomoči – Sedmi okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007–2013) – Sporazum o nepovratnih sredstvih – Pavšalno financiranje – Naknadne kontrole, opravljene v okviru finančne revizije – Dopustnost
(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2018/1046, člena 181 in 183)
(Glej točke 74, 75 in 77.)
Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev – Nedopustnost – Nadzor, ki ga nad razlago pogodbene določbe opravi Sodišče – Izključitev
(člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 169)
(Glej točko 84.)
Pritožba – Razlogi – Nadzor presoje pravil nacionalnega prava, na katere se sklicuje stranka, s strani Sodišča – Izključitev, razen ob izkrivljanju
(Člen 256(1), drugi pododstavek, PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek)
(Glej točki 85 in 86.)
Proračun Evropske unije – Finančna pomoč Unije – Obveznost upravičenca, da upošteva pogoje za dodelitev pomoči – Financiranje, ki se nanaša zgolj na dejansko nastale stroške – Dokaz resničnosti prijavljenih stroškov – Neobstoj – Neupravičeni stroški – Dobra tehnična izvršitev projektov, ki so deležni finančne pomoči Unije – Nevplivanje
(člen 317 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 966/2012, člen 121)
(Glej točki 97 in 99.)
Pritožba – Razlogi – Napačna presoja dejstev in dokazov – Nedopustnost – Nadzor Sodišča nad presojo dejstev in dokazov – Izključitev, razen ob izkrivljanju – Kršitev pravil, ki se uporabljajo na področju dokazovanja – Dopustnost
(člen 256(1) PDEU; Statut Sodišča, člen 58, prvi odstavek; Poslovnik Sodišča, člen 168(1)(d))
(Glej točke od 107 do 109.)
Povzetek
Sodišče je zavrnilo to pritožbo v zvezi s sporazumom o nepovratnih sredstvih, ki vsebuje arbitražno klavzulo, in potrdilo svojo ustaljeno sodno prakso, v skladu s katero za Evropsko komisijo v okviru izpolnjevanja pogodbe še naprej veljajo obveznosti, ki jih ima na podlagi Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) in splošnih načel prava Unije, tako da je sodišče Unije lahko pozvano, naj preveri morebitno kršitev člena 41 Listine v sporu, ki – kot v obravnavani zadevi – spada na področje izvajanja člena 272 PDEU.
Pritožnica je družba grškega prava, ki deluje v sektorju nanotehnologij. Z Evropsko izvajalsko agencijo za raziskave (REA) je 20. decembra 2012 sklenila sporazum o nepovratnih sredstev v zvezi z izvajanjem projekta SANAD (v nadaljevanju: sporazum o nepovratnih sredstvih). V tem sporazumu je bil določen najvišji finančni prispevek Evropske unije za ta projekt, ki ga je bilo treba izvesti v obdobju 48 mesecev, ki se začne 1. januarja 2013 in je razdeljeno na dve 24-mesečni poročevalski obdobji. Januarja 2013 so k sporazumu o nepovratnih sredstvih kot upravičenci pristopili še štirje drugi udeleženci projekta SANAD. Projekt je bil končan 31. decembra 2016.
Agencija REA je v okviru končnega plačila prispevka Unije k projektu pritožnico z elektronskim sporočilom z dne 8. oktobra 2018 obvestila o obstoju nepravilnosti in pomanjkljivosti v dokazilih, ki jih je ta predložila. Poleg tega jo je 21. avgusta 2019 obvestila o začetku finančne revizije za celotno obdobje izvajanja sporazuma o nepovratnih sredstvih ter navedla podroben seznam podatkov in dokumentov, ki jih je treba dati na voljo za to revizijo, ki je bila izvedena med 22. in 24. oktobrom 2019.
Pritožnica je 22. julija 2020 prejela osnutek revizijskega poročila, v katerem so bili predstavljeni rezultati finančne revizije, iz katerih je bilo razvidno, da je treba nekatere kategorije stroškov projekta šteti za neupravičene na podlagi določb sporazuma o nepovratnih sredstvih. Pritožnica je te ugotovitve izpodbijala 23. septembra 2020. Agencija REA je 30. marca 2021 pritožnici sporočila, da se ugotovitve iz osnutka revizijskega poročila ohranijo, pri čemer je omenila obstoj zneska, ki ga je pritožnica preveč zahtevala glede na določbe sporazuma o nepovratnih sredstvih. Obvestila jo je tudi, da bodo izvedene prilagoditve, predvidene v tem poročilu, vključno z nalogom za izterjavo preveč plačanih zneskov in izračunom odškodnine na podlagi splošnih pogojev sporazuma o nepovratnih sredstvih. Agencija REA je 22. aprila 2021 sprejela poročilo o oceni uspešnosti, ki se nanaša na drugo poročevalsko obdobje projekta SANAD. Agencija REA je 5. maja 2021 pritožnici poslala predhodni informativni dopis, v katerem je navedla, da potrjuje končno revizijsko poročilo in da bo izterjala rezultat finančne revizije, pri čemer jo je pozvala, naj ji v roku dveh mesecev sporoči svoje morebitne ugovore. Tožeča stranka je te ugovore predložila dvakrat, Agencija REA pa je nanje odgovorila.
Agencija REA je zadnjem odgovoru z dne 22. decembra 2021, v katerem je pojasnila, da trditve pritožnice ne morejo spremeniti ugotovitev iz končnega revizijskega poročila, priložila zaznamek o nastanku terjatve št. 3242113938, v katerem je zahtevala plačilo zneska iz naslova projekta SANAD od vseh udeležencev. Pritožnica je 22. junija 2022 agencijo REA obvestila o posodobitvi razdelitve skupnega zneska terjatve, ki ga je treba izterjati od vsakega od njih. Nazadnje, agencija REA je 29. septembra 2022 tožeči stranki poslala, prvič, dobropis št. 3234220185, s katerim je bil razveljavljen zaznamek o nastanku terjatve št. 3242113938 in v katerem je bil upoštevan njen predlog za razdelitev terjatve med različne udeležence projekta SANAD, in, drugič, nov zaznamek o nastanku terjatve, specifičen za njeno terjatev do pritožnice.
Presoja Sodišča
Na prvem mestu, Sodišče je navedlo, da načelo dobrega upravljanja vključuje obveznost pristojne institucije, da skrbno in nepristransko preuči vse upoštevne elemente posamezne zadeve. Tako, kadar institucije, organi, uradi ali agencije Unije delujejo v okviru izvajanja pogodbe, katere določila so določile, ta položaj spada na področje prava Unije in torej na področje uporabe Listine v smislu člena 51 te listine. Poleg tega je Sodišče opozorilo na svojo sodno prakso, v skladu s katero za institucije, organe, urade ali agencije Unije, kadar izvajajo pogodbo, še naprej veljajo obveznosti, ki jih imajo na podlagi Listine in splošnih načel prava Unije. Zato okoliščina, da pravo, ki se uporablja za zadevno pogodbo, ne zagotavlja enakih jamstev, kot jih zagotavljajo Listina in splošna načela prava Unije, institucij, organov, uradov ali agencij Unije ne odvezuje obveznosti, da zagotovijo njihovo spoštovanje v razmerju do svojih sopogodbenikov. (
1
) Poleg tega je Sodišče opozorilo na svojo ustaljeno sodno prakso, ki določa, da če se stranke v svoji pogodbi z arbitražno klavzulo odločijo, da bodo sodišču Unije dodelile pristojnost za odločanje o sporih v zvezi s to pogodbo, bo to sodišče ne glede na pravo, ki se uporablja in ki je določeno v navedeni pogodbi, pristojno za preučitev morebitnih kršitev Listine in splošnih načel prava Unije.
V teh okoliščinah je Sodišče ugotovilo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je izključilo možnost, da sodišče Unije preveri morebitno kršitev načela dobrega upravljanja iz člena 41 Listine v sporu, ki se, tako kot v obravnavani zadevi, nanaša na izvajanje člena 272 PDEU.
Vendar je Sodišče navedlo, da je njegova ustaljena sodna praksa, da če je iz obrazložitve sodbe Splošnega sodišča razvidna kršitev prava Unije, njen izrek pa je utemeljen z drugimi pravnimi razlogi, taka kršitev ne more povzročiti razveljavitve te sodbe in je treba obrazložitev nadomestiti, pritožbo pa zavrniti. (
2
) Zato je treba preveriti, ali je zavrnitev očitka, ki se nanaša na kršitev pravice do dobrega upravljanja iz člena 41 Listine, utemeljena iz drugih pravnih razlogov, kot so tisti, pri katerih je bila storjena napaka, ugotovljena v sodbi Splošnega sodišča.
V zvezi s tem na eni strani v skladu s členom 183(1) finančne uredbe iz leta 2018 (
3
) odgovorni odredbodajalec najpozneje pred plačilom razlike preveri, ali so izpolnjeni pogoji za izplačilo pavšalnih zneskov, stroškov na enoto ali pavšalnih stopenj, po potrebi pa tudi, ali so doseženi učinki in/ali rezultati. V tej določbi je pojasnjeno, da je spoštovanje teh pogojev lahko tudi predmet naknadnih kontrol in je tako izrecno priznana pravica odgovornega odredbodajalca, da preveri izpolnjevanje pogojev za izplačilo, in da zmanjša nepovratna sredstva v primeru nespoštovanja navedenih pogojev ali nepravilnosti, goljufije ali kršitve drugih obveznosti. S tega vidika je Sodišče poudarilo, da lahko agencija REA ali Komisija v skladu z določbami sporazuma o nepovratnih sredstvih, sklenjenega med strankami, kadar koli med izvajanjem projekta in do izteka petih let po njegovem koncu izvedeta finančne revizije, ki se nanašajo na pravilno izvajanje tega sporazuma.
Na drugi strani ta sporazum določa obveznost upravičenca do financiranja, da do izteka petih let po koncu projekta hrani izvirnike ali, v izjemnih primerih, overjene kopije izvirnikov, vključno z elektronskimi kopijami, vseh dokumentov v zvezi s sporazumom o nepovratnih sredstvih.
Sodišče pa je ugotovilo, da je iz ugotovitev Splošnega sodišča razvidno, da je bil projekt SANAD končan 31. decembra 2016 in da je agencija REA 21. avgusta 2019 pritožnico obvestila o začetku revizijskega postopka, potem ko je 8. oktobra 2018 poslala elektronsko sporočilo, s katerim je v okviru končnega plačila prispevka Unije za projekt SANAD in torej pred plačilom razlike že navedla obstoj nekaterih nepravilnosti in pomanjkljivosti v dokazilih, ki jih je predložila pritožnica. Poleg tega je Splošno sodišče poudarilo, da je bilo v sporazumu o nepovratnih sredstvih določeno, da lahko finančne revizije opravi osebje agencije REA ali Komisije, in ugotovilo, da čeprav se je pritožnica sklicevala na pomanjkanje nepristranskosti navedenega osebja, v zvezi s tem ni predložila nobenega dokaza.
V teh okoliščinah je Sodišče ocenilo, da zadevna revizija ni bila opravljena niti prepozno niti na način, ki bi bil v nasprotju z načelom nepristranskosti. Tako je očitno, da kljub napačni uporabi prava, ugotovljeni v sodbi Splošnega sodišča, trditev pritožnice v zvezi s kršitvijo pravice do dobrega upravljanja iz člena 41 Listine ni bila utemeljena in jo je torej Splošno sodišče lahko zavrnilo.
Na drugem mestu, pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri razlagi več določb sporazuma o nepovratnih sredstvih in členov od 1161 do 1163 belgijskega civilnega zakonika. Sodišče je v zvezi s tem opozorilo na svojo ustaljeno sodno prakso, v skladu s katero preučitve pogodbene določbe, kot so določbe sporazuma o nepovratnih sredstvih, ki jo opravi Splošno sodišče, ni mogoče šteti za razlago prava in je tako ni mogoče preveriti v okviru pritožbe, ne da bi se posegalo v pristojnost Splošnega sodišča za ugotavljanje dejanskega stanja. Ta ugotovitev je upoštevna tudi v zvezi s trditvijo pritožnice, da Splošno sodišče nejasnosti sporazuma o dodelitvi nepovratnih sredstev ni razlagalo v njeno korist v skladu s členom 1162 belgijskega civilnega zakonika. S tem pristopom se namreč v resnici izpodbija presoja Splošnega sodišča, v skladu s katero je bila formulacija pogodbenih določil jasna in nedvoumna.
Poleg tega je Sodišče tudi razsodilo, da je v zvezi z razlago nacionalnega prava, ki se uporablja za pogodbe, ki jih sklenejo institucije, organi, uradi in agencije Unije, ki jo je podalo Splošno sodišče, v okviru pritožbe pristojno le za to, da preveri, ali je prišlo do izkrivljanja tega prava, ki mora očitno izhajati iz listin v spisu, ne da bi bilo treba opraviti novo presojo dejstev in dokazov.
V obravnavani zadevi pritožnica ne trdi, da je Splošno sodišče storilo napako, ker je izkrivilo določbe belgijskega civilnega zakonika. Pritožnica prav tako ne more tehtno trditi, da je Splošno sodišče glede na splošne pogoje sporazuma o nepovratnih sredstvih kršilo določbe finančne uredbe iz leta 2018, ki naj bi prevladale nad določbami tega sporazuma. Razvidno je namreč, da so določbe sporazuma o nepovratnih sredstvih, ki določajo obveznost hrambe dokumentov v zvezi s tem projektom in njihovega dajanja na voljo agenciji REA ali Komisiji v primeru revizije, v skladu z določbami finančne uredbe iz leta 2018, ki dovoljuje naknadne kontrole v okviru finančne revizije, tudi v primeru pavšalnega financiranja.
Nazadnje, v zvezi s trditvijo, da Splošno sodišče ni pravno zadostno obrazložilo svoje razlage sporazuma o nepovratnih sredstvih, je Sodišče poudarilo, da razlaga Splošnega sodišča izhaja iz poglobljene analize določb tega sporazuma, opravljene v izpodbijani sodbi. Zato je Splošno sodišče svojo presojo v zvezi s tem obrazložilo.
Na zadnjem mestu, Sodišče je poudarilo, da je Splošno sodišče pravilno navedlo, da dejstvo, da je bilo mogoče projekt SANAD uspešno dokončati, ne more postaviti pod vprašaj izvajanja finančne revizije ali pogojev te izvedbe s strani agencije REA. Za to, da bi bila pritožnica upravičena do predvidenih finančnih pomoči, namreč ne zadostuje, da je bil zadevni projekt pravilno izveden na tehnični ravni in v skladu z določbami sporazuma o nepovratnih sredstvih. Zahteva se tudi, da je pritožnica pravilno izpolnila obveznosti, ki jih je imela na podlagi navedenega sporazuma, tako da je agenciji REA omogočila, da zlasti med finančno revizijo preveri, ali so prijavljeni stroški upravičeni in utemeljeni. (
4
) V ta namen je zlasti pomembno, da lahko upravičenec dokaže, da so prijavljeni stroški dejansko nastali zaradi izvajanja zadevnega projekta.
Zato po mnenju Sodišča v primeru kršitve finančnih obveznosti, določenih v sporazumu o nepovratnih sredstvih, upravičenec do finančne pomoči izgubi pravico do plačila nepovratnih sredstev in mora zato sopogodbenik pritožnice v zvezi s tem sprejeti vse ustrezne ukrepe (
5
), vključno z izterjavo vseh ali dela nepovratnih sredstev, ne glede na to, da je bil projekt SANAD tehnično pravilno izveden.
Iz tega sledi, da upravičenec do nepovratnih sredstev pridobi dokončno pravico do plačila finančnega prispevka Unije le, če so izpolnjeni vsi pogoji, od katerih je odvisna dodelitev nepovratnih sredstev. Za utemeljitev dodelitve določenih nepovratnih sredstev ni dovolj, da upravičenec do nepovratnih sredstev dokaže, da je bil projekt izveden. Predložiti mora namreč dokaz, da so prijavljeni stroški nastali v skladu s pogoji, določenimi v sporazumu o nepovratnih sredstvih za dodelitev zadevnih nepovratnih sredstev.
(
1
)	Sodbi z dne 16. julija 2020, Inclusion Alliance for Europe/Komisija (C-378/16 P, EU:C:2020:575, točka 82), in ADR Center/Komisija (C-584/17 P, EU:C:2020:576, točka 86).
(
2
)	Sodba z dne 19. septembra 2024, Coppo Gavazzi in drugi/Parlament (C-725/20 P, EU:C:2024:766, točka 114 in navedena sodna praksa).
(
3
)	Uredba (EU, Euratom) 2018/1046 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. julija 2018 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, spremembi uredb (EU) št. 1296/2013, (EU) št. 1301/2013, (EU) št. 1303/2013, (EU) št. 1304/2013, (EU) št. 1309/2013, (EU) št. 1316/2013, (EU) št. 223/2014, (EU) št. 283/2014 in Sklepa št. 541/2014/EU ter razveljavitvi Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 (UL 2018, L 193, str. 1, v nadaljevanju: finančna uredba iz leta 2018).
(
4
)	V skladu s členom II.21 splošnih pogojev istega sporazuma.
(
5
)	Na podlagi člena II.21(6) splošnih pogojev te konvencije.