62020CJ0209_RES
Kohtuasi C‑209/20
Renesola UK Ltd
versus
The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber))
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 20. mai 2021. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Tolliliit – Kehtivuse hindamine – Rakendusmäärus (EL) nr 1357/2013 – Kolmandas riigis toodetud päikeseelementidest teises kolmandas riigis kokku pandud päikesemoodulite päritoluriigi kindlaksmääramine – Määrus (EMÜ) nr 2913/92 – Ühenduse tolliseadustik – Artikkel 24 – Selliste kaupade päritolu, mille tootmisse on kaasatud mitu kolmandat riiki – Mõiste „viimane oluline töötlemine või toiming“
Institutsioonide aktid – Alusakt ja rakendusakt – Rakendusmäärus, mille eesmärk on täpsustada alusakti abstraktset kriteeriumi – Ühenduse tolliseadustiku muutmine rakendusaktiga, milles on täpsustatud mõistet „viimane oluline töötlemine või toiming“ kauba päritoluriigi kindlaksmääramiseks – Komisjoni kaalutlusõigus – Õigusnormi rikkumine – Puudumine
(Nõukogu määrus nr 2913/92, artiklid 24, 247 ja 247a; komisjoni määrus nr 2454/93, artikkel 39; komisjoni määrus nr 1357/2013, põhjendused 1, 3, 4, 5, 6 ja 7)
(vt punktid 27–35, 37, 41 ja 42)
Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Rakendusmäärus, millega kehtestatakse teatud rakendussätted ühenduse tolliseadustiku kohaldamiseks – Kohtulik kontroll
(ELTL artikkel 296; komisjoni määrus nr 1357/2013)
(vt punktid 36, 43 ja 44)
Tolliliit – Kauba päritolu – Kindlaksmääramine – Oluline töötlemine või toiming – Mõiste – Kokkupanemise toiming – Kolmandas riigis toodetud päikeseelementidest teises kolmandas riigis kokku pandud päikesemoodulid – Päikeseelementide töötlemisprotsessi päritolukriteeriumi valik – Lubatavus – Hindamisviga – Puudumine
(Nõukogu määrus nr 2913/92, artikkel 24; komisjoni määrus nr 1357/2013)
(vt punktid 38, 39, 49–52 ja resolutsioon)
Kokkuvõte
Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Ühendkuningriigi maksu- ja tolliamet) kehtestas 2016. aastal Renesola UK Ltd-le (edaspidi „Renesola“) dumpinguvastase ja tasakaalustava tollimaksu Ühendkuningriiki Hiinast pärit päikeseelementidest Indias kokkupandud päikesemoodulite importimisele. See maksustamine põhines eelkõige rakendusmäärusel nr 1357/2013 (
1
), mille mõjul muutuvad need tollimaksud muu hulgas kohaldatavaks Hiinast pärit päikeseelementidest muudes kolmandates riikides kui Hiina toodetud päiksemoodulite ja -paneelide suhtes, sest selles määruses on määratletud päikesemoodulid, mille tootmine on toimunud mitmes riigis, pärinevana riigist, kust on pärit neis sisalduvad päikeseelemendid. Selline päritolu määratlemine põhineb ühenduse tolliseadustiku (
2
) artiklis 24 sätestatud põhimõttel, mille kohaselt määrab päritoluriigi kindlaks toote viimane majanduslikult põhjendatud oluline töötlemine või toiming selleks seadmestatud ettevõttes, mille tulemusena valmis uus toode või mis oli tähtis valmistamisetapp.
Renesola vaidlustas selle tollimaksu määramise põhjendusel, et rakendusmäärus nr 1357/2013 on kehtetu ning et ühenduse tolliseadustiku artiklit 24 arvestades tuleb asjaomaseid päikesemooduleid käsitada Indiast pärinevatena. Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (kõrgem kohus (maksu- ja finantskolleegium), Ühendkuningriik), kellele esitati apellatsioonkaebus, otsustas küsida Euroopa Kohtult, kas rakendusmäärus nr 1357/2013 kehtib osas, milles on täpsustatud, et päikesemoodulite päritoluriigi kindlaksmääramine toimub ühenduse tolliseadustiku artiklis 24 sätestatud kriteeriumide alusel. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leidis, et Hiinas toodetud päikeseelementidest päikesemoodulite kokkupanemist Indias tuleb pidada tehniliselt mitmekülgseks ja keerukaks protsessiks, mis võimaldab saada tooted, millel on spetsiifilised omadused, mistõttu tuleks kõnealuseid päikesemooduleid käsitada toodetena, mida on viimati oluliselt töödeldud Indias, ja seega nimetatud kolmandast riigist ja mitte Hiinast pärinevaks toodeteks.
Euroopa Kohus kinnitas oma otsuses rakendusmääruse nr 1357/2013 kehtivust, leides eelkõige, et Euroopa Komisjoni hinnang ei riku õigusnormi ning selles ei ole tehtud ilmset hindamisviga, ja veel märkis Euroopa Kohus, et nimetatud määruse vastuvõtmist õigustab lisaks tollieeskirjade ühtsele ja ühetaolisele rakendamisele ka liidu dumpinguvastaste õigusnormide ühtne ja ühetaoline rakendamine.
Euroopa Kohtu hinnang
Kõigepealt tõi Euroopa Kohus esile, et ühenduse tolliseadustik annab komisjonile õiguse võtta kõik selle rakendamiseks vajalikud ja asjakohased meetmed. Täpsemalt, komisjon võib ühenduse tolliseadustiku artiklite 247 ja 247a alusel võtta tolliseadustiku artiklis 24 sätestatud abstraktsete kriteeriumide tõlgendamiseks ja kohaldamiseks vastu selliseid rakendusakte nagu rakendusmäärus nr 1357/2013. Seega, kui tegemist on ühe või mitme konkreetse tootekategooriaga, mille valmistamisse on kaasatud mitu riiki, siis tuleb rakendusaktis täpsustada millisest neist riikidest pärinevaks tuleb tooteid lugeda juhul kui artiklis 24 sätestatud kriteeriumid on täidetud, ja sellest tulenevalt on selliselt valitud riik riigiks, kus toimus nimetatud toodete viimane oluline töötlemine või toiming. Viimati esitatud väljendi kohta täpsustas Euroopa Kohus muu hulgas, et see viitab tootmisetapile, mille käigus saavutavad need tooted oma otstarbe ning niisugused erilised omadused ja koostise, mida neil enne ei olnud ja mille suhtes ei tehta hiljem olulisi kvalitatiivseid muudatusi.
Euroopa Kohus märkis seejärel, et komisjoni rakendusakt peab olema põhjendatud selliste eesmärkidega nagu õiguskindluse tagamine ning liidu tollieeskirjade ühetaoline kohaldamine. Lõpuks tõi ta esile, et niisuguse akti põhjendus peab võimaldama liidu kohtutel kontrollida selle õiguspärasust hagi raames või eelotsusemenetluses.
Käesoleval juhul leidis Euroopa Kohus esiteks, tuginedes rakendusmääruse nr 1357/2013 põhjendustele 1, 3 ja 4, et selle määruse vastuvõtmist põhjendab liidu tollieeskirjade ja dumpinguvastaste õigusnormide, mille raames kehtestatakse dumpinguvastane tollimaks ja tasakaalustav tollimaks, ühtse ja ühetaolise rakendamise eesmärk.
Teiseks märkis Euroopa Kohus nimetatud määruse põhjenduste kohta, et komisjon on õiguslikult piisavalt põhjendanud päikesemoodulite ja ‑paneelide päritolu kindlaksmääramise aluseid ja need võimaldavad asjaomastel ettevõtjatel mõista ja vaidlustada komisjoni arutluskäiku ning Euroopa Kohtul hinnata kõnealuse määruse kehtivust.
Kolmandaks ja viimaseks kontrollis Euroopa Kohus komisjoni arutluskäiku asjaomaste toodete päritoluriigi kindlaksmääramise kohta lähtudes ühenduse tolliseadustiku artiklis 24 sätestatud viimase olulise töötlemise või toimingu kriteeriumist. Selles osas tõdes Euroopa Kohus, et komisjon ei rikkunud ühtegi õigusnormi ega teinud ilmset hindamisviga. Täpsemalt, Euroopa Kohus kinnitas komisjoni hinnangut, et võimet vastu võtta päikeseenergiat ja seejärel see elektriks muundada võib pidada päikeseelementide, -moodulite ja ‑paneelide olulisteks omadusteks ning nende otstarvet määravaks teguriks, mistõttu räniplaatide töötlemine päikeseelementideks on tähtsam parendustest, mis tehakse hilisemas, päikeseelementide päikesemooduliteks või -paneelideks kokkupanemise etapis ja see kujutab endast seega nende erinevate toodete viimast olulist töötlemist ühenduse tolliseadustiku artikli 24 tähenduses.
(
1
)	Komisjoni 17. detsembri 2013. aasta rakendusmäärus (EL) nr 1357/2013, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (ELT 2013, L 341, lk 47; edaspidi „rakendusmäärus nr 1357/2013“).
(
2
)	Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrus (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT 1992, L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/10, lk 307), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 2700/2000 (ELT 2000, L 311, lk 17; ELT eriväljaanne 02/10, lk 239; edaspidi „ ühenduse tolliseadustik“).