62008CC0018
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 25. septembril 2008 (
1
)
Kohtuasi C-18/08
Foselev Sud-Ouest SARL
versus
Administration des douanes et droits indirects
„Mootorsõidukimaks — Direktiiv 1999/62/EÜ — Raskete kaubaveokite maksustamine teatavate infrastruktuuride kasutamise eest — Artikli 6 lõike 2 punkt b — Komisjoni otsus, millega kiidetakse maksuvabastus heaks — Vahetu õigusmõju puudumine”
I. Sissejuhatus
1.
Prantsuse Vabariik kavatses vabastada teatavad rasked kaubaveokid mootorsõidukimaksust (taxe spéciale sur certains véhicules routiers, ka taxe à l’essieu). Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 1999. aasta direktiiv 1999/62/EÜ raskete kaubaveokite maksustamise kohta teatavate infrastruktuuride kasutamise eest (
2
) ühtlustab kõnealuse maksu. Nimetatud direktiivi kohaselt oli maksuvabastuse kohaldamiseks nõutav komisjoni heakskiit, mille komisjon Prantsuse Vabariigile adresseeritud otsuse vormis ka andis. Prantsusmaa dekreet, millega maksuvabastus kehtestati, võeti vastu alles rohkem kui aasta hiljem.
2.
Nüüd on vaieldav, kas maksukohustuslasel oli juba enne dekreedi vastuvõtmist õigus maksuvabastusele vahetult komisjoni otsuse alusel. Seda küsimust ei käsitle ainult Tribunal d’instance de Bordeaux, kes esitas Euroopa Kohtule käesoleva eelotsusetaotluse. Vastupidi, kõnealuses küsimuses on teinud otsuse juba ka teised esimese astme kohtud ja Cour d’appel de Lyon, kusjuures otsused on erinevad.
II. Õiguslik raamistik
3.
Direktiivi 1999/62 artikli 6 lõikes 2 on sätestatud:
„Liikmesriigid võivad kohaldada vähendatud maksumäärasid või maksuvabastusi järgmiste sõidukite suhtes:
[…]
b)
sõidukid, mida kasutatakse ainult juhuti selles liikmesriigis, kus need on registreeritud, avalikuks kasutamiseks määratud maanteedel või mida kasutavad füüsilised või juriidilised isikud, kelle põhiline tegevusala ei ole kaubavedu, tingimusel et nende sõidukitega tehtavad veod ei põhjusta konkurentsimoonutusi ja komisjon on andnud oma nõusoleku. […]”
4.
Pärast seda kui Prantsuse Vabariik oli taotlenud teatavate mootorsõidukite maksust vabastamiseks komisjoni heakskiitu, võttis komisjon 20. juunil 2005 vastu otsuse 2005/449/EÜ, (
3
) mis avaldati Euroopa Liidu Teatajas . Otsus näeb ette:
„Artikkel 1
Vastavalt direktiivi 1999/62/EÜ artikli 6 lõike 2 punktile b kiidab komisjon käesoleva otsusega heaks maksuvabastuse ainult ehitustöödeks ja tööstustegevuseks Prantsusmaal kasutatavatele vähemalt 12 tonni kaaluvatele mootorsõidukitele 31. detsembrini 2009:
1.
mootorsõidukite tõste- ja teisaldusseadmed (tõsteplatvormiga kraanad),
2.
tõsteplatvormiga liikuvad pumbad või pumbajaamad,
3.
tõsteplatvormiga mootorkompressorseadmed,
4.
tõsteplatvormile monteeritud betoonisegistid ja betoonipumbad (välja arvatud betooni transportimiseks ette nähtud trumliga veokid),
5.
tõsteplatvormile monteeritud liikuvgeneraatorite komplektid,
6.
tõsteplatvormile monteeritud liikuvpuurseadmed.
Artikkel 2
Käesolev otsus on adresseeritud Prantsuse Vabariigile.”
5.
Prantsuse Vabariik vabastas 7. juuli 2006. aasta dekreediga nr 2006-818, mis avaldati väljaandes Journal Officiel de la République Française, otsuses 2005/449 loetletud sõidukid mootorsõidukimaksust .
III. Asjaolud, eelotsusetaotlus ja menetlus
6.
Foselev Sud-Ouest SARL (edaspidi „Foselev”) taotleb põhikohtuasjas, et Administration des douanes et droits indirects’ilt (Prantsuse tolli- ja kaudsete maksude amet) mõistetaks koos intresside ja kohtukuludega tema kasuks välja mootorsõidukimaks summas 1973,74 eurot, mida ta pidi ajavahemikul 20. juunist 2005 kuni alusetult tasuma. Hageja väidab, et õigus maksuvabastusele tuleneb juba vahetult komisjoni otsusest 2005/449, mis tähendab, et maks ei kuulunud tasumisele juba alates otsuse vastuvõtmisest, mitte alles dekreedi jõustumisest.
7.
4. detsembri 2007. aasta otsusega esitas kohtuasja menetlev Tribunal d’instance de Bordeaux Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 1999. aasta direktiivi 1999/62/EÜ raskete kaubaveokite maksustamise kohta teatavate infrastruktuuride kasutamise eest artikli 6 lõike 2 punkt b sätestab liikmesriigi võimaluse vabastada [mootorsõidukimaksust] teatud kategooria sõidukid. Kas seoses sellega on komisjoni . aasta otsusega Prantsusmaale antud luba teatud kategooria sõidukid maksust vabastada eraõigusliku isiku suhtes vahetult kohaldatav või on tegu Prantsusmaale adresseeritud lubava otsusega, mis on vaja üle võtta siseriikliku meetmega?”
8.
Foselev, Prantsuse ja Itaalia valitsus ning Euroopa Ühenduste Komisjon esitasid Euroopa Kohtule kirjalikud märkused. Kohtuistungit ei toimunud.
IV. Õiguslik hinnang
9.
EÜ artikli 249 neljanda lõigu kohaselt on otsus tervikuna siduv nende suhtes, kellele see on adresseeritud. Otsuse artikli 2 kohaselt on otsus 2005/449 adresseeritud Prantsuse Vabariigile.
10.
Euroopa Kohus on siiski juba otsustanud, et EÜ artikliga 249 otsusele omistatud siduva mõjuga oleks vastuolus põhimõtteliselt välistada, et asjaomased isikud võivad tugineda otsuses ette nähtud kohustusele. (
4
) Järelikult on liikmesriigile adresseeritud otsuse sättele võimalik tugineda, kui kõnealune säte kehtestab selle adressaadile tingimusteta ja piisavalt selge ja täpse kohustuse. (
5
)
11.
Erinevalt menetluses osalevatest valitsustest ja komisjonist on Foselev seisukohal, et otsus 2005/449 paneb Prantsuse Vabariigile kohustuse kehtestada selles osutatud maksuvabastus.
12.
See, kas otsusega pannakse tingimusteta ja piisavalt selge ja täpne kohustus vabastada loetletud mootorsõidukid maksust teatud kuupäevast alates, tuleb välja selgitada otsuse sõnastuse ja õigusliku aluse, s.o direktiivi 1999/62 artikli 6 lõike 2 punkti b põhjal.
13.
Otsuse 2005/449 sõnastus ei pane sellist kohustust. Otsuse artikkel 1 piirdub pigem komisjoni heakskiidu andmisega Prantsusmaa taotletud meetmele. Nimetatud säte lubab küll maksuvabastust üksnes 31. detsembrini 2009. See ei määra aga kindlaks maksuvabastuse kohaldamise alguskuupäeva. Seega oli Prantsuse Vabariigil ka pärast heakskiitva otsuse vastuvõtmist võimalus kehtestada lubatud maksuvabastus asjaomase dekreedi vastuvõtmisega mis tahes ajal enne või jätta luba hoopiski kasutamata.
14.
Direktiivi 1999/62 artikli 6 lõike 2 punkt b annab liikmesriikidele võimaluse vabastada sättes loetletud mootorsõidukid maksust või kohaldada nende suhtes vähendatud maksumäärasid, nagu ühemõtteliselt näitab sõnade „võivad kohaldada” kasutamine. Järelikult on liikmesriikide pädevuses otsustada, kas nad kasutavad direktiiviga pakutud võimalust.
15.
Vastavate erandeid sätestavate siseriiklike normide kohaldamise eeltingimus on komisjoni heakskiit. Nagu komisjon oma kirjalikes märkustes õigesti esile toob, ei saa tema otsus, millega maksuvabastus heaks kiidetakse, muuta liikmesriikidele direktiiviga antud kaalutlusõigust maksuvabastuse kehtestamise kohustuseks.
16.
Kohtuotsuses Hansa Fleisch asus Euroopa Kohus küll seisukohale, et üksnes asjaolu, et otsus lubab liikmesriikidel, kellele see on adresseeritud, kõnealuse otsuse selgetest ja täpsetest sätetest kõrvale kalduda, ei saa võtta nimetatud sätetelt vahetut õigusmõju. (
6
)
17.
Õiguslik olukord kõnealuses kohtuasjas ei ole siiski võrreldav käesoleva olukorraga. Tollal kohaldatav otsus määras kindlaks kindlasummalise tasu lihahügieeni kontrolli eest, kuid lubas liikmesriikidel kohaldada kindlasummalisest tasust erinevaid tasusid, mis vastasid kontrolli tegelikele kuludele. Erinevalt otsusest 2005/449 nähti selle otsusega seega ette kohustus kehtestada teatav tasu. Otsus lubas liikmesriikidel küll kehtestada kindlasummalisest tasust erinevaid tasusid. Siiski olid kõnealuses otsuses sätestatud ka nende siseriiklike erandite kehtestamise tingimused. Selles olukorras pidas Euroopa Kohus vajalikuks, et tasu maksmiseks kohustatud eraõiguslik isik saaks siseriiklikus kohtus tugineda vahetult otsusele, selleks et kontrollida, kas kindlasummalisest tasust tehtud erand vastab otsuse tingimustele. (
7
)
18.
Euroopa Kohtu järeldusi kohtuotsuses Hansa Fleisch ei saa seega üle kanda käesolevale asjale, sest otsus 2005/449 ega selle aluseks olev direktiiv 1999/62 ei pane liikmesriikidele maksuvabastuse kehtestamise kohustust, mille täitmist peaks saama kohtulikult kontrollida. Ajavahemikul, mille eest Foselev maksu tagasimaksmist taotleb, puudusid lisaks sellele igasugused siseriiklikud rakendusmeetmed, mille tingimused oleksid nõudnud komisjoni otsusel põhinevat kohtulikku kontrolli.
19.
Kohtuasjaga Hansa Fleisch oleks ehk saanud paralleele tõmmata siis, kui komisjon oleks andnud Prantsuse Vabariigile heakskiidu teatud mootorsõidukikategooriate suhtes konkreetse vähendatud maksumäära kohaldamiseks ja seejärel oleks kohaldatud sellest erinevaid maksumäärasid. Sellega ei ole aga tegemist. Seega jääb jõusse järeldus, et otsus 2005/449 ei pane Prantsuse Vabariigile kohustust kohaldada maksuvabastust teatud ajahetkest.
20.
Foselevi viide EÜ artikli 254 lõikele 3 ei muuda selles suhtes midagi. Nimetatud sätte kohaselt tehakse otsused teatavaks neile, kellele need on adresseeritud, ning need jõustuvad sellisel teatavakstegemisel. Jõustub aga üksnes norm, mida asjaomane otsus ka tegelikult sisaldab.
21.
Seega tähendab otsuse 2005/449 teatavakstegemine Prantsuse Vabariigile (võimalik, et ka selle avaldamine Euroopa Liidu Teatajas (
8
)), et heakskiit maksuvabastuse kohaldamiseks on jõustunud. Kui Prantsuse seadusandja oleks võtnud dekreedi vastu juba enne heakskiidu saamist ja seadnud dekreedi kohaldamise edasilükkavaks tingimuseks komisjoni heakskiidu, oleks Foselev võinud maksuvabastusele tugineda juba otsuse jõustumisest. (
9
) Sellisel juhul ei oleks maksuvabastus siiski tulenenud vahetult otsusest, vaid dekreedist. Siseriiklik seadusandja valis siiski teistsuguse toimimisviisi, mis oli talle samuti lubatud: ta ootas ära komisjoni heakskiidu ja võttis alles siis vastu dekreedi, millega maksuvabastus võeti üle siseriiklikku maksuõigusesse. Asjaolu, et kahe õigusakti vahele jäi rohkem kui aasta, on ühenduse õiguse seisukohalt ebaoluline.
V. Ettepanek
22.
Esitatud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Tribunal d’instance de Bordeaux esitatud eelotsuse küsimusele järgmiselt:
Komisjoni 20. juuni 2005. aasta otsus 2005/449/EÜ, millega komisjon andis Prantsuse Vabariigile heakskiidu teatavate mootorsõidukikategooriate vabastamiseks mootorsõidukimaksust vastavalt direktiivi 1999/62/EÜ artikli 6 lõike 2 punktile b, ei anna eraõiguslikele isikutele vahetut õigust maksuvabastusele. Õigus maksuvabastusele tekib pigem alles siis, kui asjaomane liikmesriik on võtnud vastu meetme, millega maksuvabastus võetakse üle siseriiklikusse õigusesse.
(
1
)	Algkeel: saksa.
(
2
)	EÜT L 187, lk 42; ELT eriväljaanne 07/04, lk 372.
(
3
)	Komisjoni 20. juuni 2005. aasta otsus 2005/449/EÜ Prantsusmaa taotluse kohta saada maksuvabastust mootorsõidukitele vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/62/EÜ (raskete kaubaveokite maksustamise kohta teatavate infrastruktuuride kasutamise eest) artikli 6 lõike 2 punktile b (ELT L 158, lk 23).
(
4
)	6. oktoobri 1970. aasta otsus kohtuasjas 9/70: Grad (EKL 1970, lk 825, punkt 5) ja . aasta otsus kohtuasjas C-156/91: Hansa Fleisch (EKL 1992, lk I-5567, punkt 12). Vt täpsemalt otsuste vahetu õigusmõju kohta kohtujurist V. Trstenjaki . aasta ettepanek kohtuasjas C-80/06: Carp, milles otsus tehti 7. juunil 2007 (EKL 2007, lk I-4473, ettepaneku punkt 55 jj).
(
5
)	Eespool 4. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Grad, punkt 9, ja kohtuotsus Hansa Fleisch, punkt 13.
(
6
)	Eespool 4. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Hansa Fleisch, punkt 15.
(
7
)	Vt eespool 4. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Hansa Fleisch, punkt 15, milles on viidatud 4. detsembri 1974. aasta otsusele kohtuasjas 41/74: Van Duyn (EKL 1974, lk 1337, punkt 7).
(
8
)	Vt teatavakstegemise ja Euroopa Liidu Teatajas avaldamise seose kohta ka minu 13. detsembri 2007. aasta ettepanek kohtuasjas C-413/06 P: Bertelsmann jt vs. Impala, milles otsus tehti 10. juulil 2008 (EKL 2008, lk I-4951, ettepaneku punkt 82).
(
9
)	Kui lähtuda Foselevi õiguslikust käsitusest, oleks Prantsuse seadusandja pidanud toimima sel viisil või kehtestama maksuvabastuse tagasiulatuvalt, sest vastasel juhul oleks otsuse teatavakstegemise ja dekreedi vastuvõtmise vahelisel ajal ikkagi rikutud maksuvabastuse kehtestamise „kohustust”.