62018CJ0123_RES
Kohtuasi C‑123/18 P
HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH
versus
Euroopa Liidu Nõukogu
Euroopa Kohtu (suurkoda) 10. septembri 2019. aasta otsus
Apellatsioonkaebus – Kahju hüvitamise nõue – Iraani vastu suunatud piiravad meetmed – Sellise kahju hüvitamine apellandile, mis väidetavalt tekkis tema nime kandmise tõttu nende isikute ja üksuste loetellu, kelle suhtes kohaldatakse rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamist
Lepinguväline vastutus – Tingimused – Liidu õiguse piisavalt selge rikkumine – Institutsiooni kaalutlusruum akti vastuvõtmisel – Institutsiooni akti või tegevuse õigusvastasuse hindamine – Liidu õiguse piisavalt selge rikkumise hindamine – Asjaomase institutsiooni võimatus tugineda asjaolule, mida ei võetud arvesse akti vastuvõtmisel või tegevuse käigus
(ELTL artikli 340 teine lõik)
(vt punktid 32–34, 36–39, 42–51, 82, 83, 85 ja 86)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Iraani vastu suunatud piiravad meetmed – Selliste isikute, üksuste või asutuste rahaliste vahendite külmutamine, kelle puhul nõukogu on kindlaks teinud, et nad osalevad tuumarelvade levikus – Kohustus laiendada see meede ka niisuguse üksuse omandis või kontrolli all olevatele üksustele – Mõiste „omandis või kontrolli all olev üksus“ – Kaudne omamine või kontroll – Selliste üksuste või asutuste võime mõjutada nende omandis või kontrolli all oleva üksuse valikuid, kelle puhul nõukogu on kindlaks teinud, et nad osalevad tuumarelvade levikus – Hõlmamine – Omandis või kontrolli all oleva üksusega õigusliku omandisuhte või kapitaliosaluse suhte puudumine – Mõju puudumine – Piirava meetme adressaadiks oleva üksuse nimel tegutsev üksus – Hõlmamine
(Nõukogu määrus nr 961/2010, artikli 16 lõike 2 punkt d)
(vt punktid 68–70, 75 ja 77)
Kokkuvõte
Tühistatakse Üldkohtu otsus jätta rahuldamata Saksa õiguse alusel asutatud äriühingu nõue hüvitada kahju, mis on tingitud tema kandmisest selliste isikute ja üksuste loetellu, keda mõjutasid Iraani vastu suunatud rahaliste vahendite külmutamise meetmed
Euroopa Kohtu suurkoda rahuldas 10. septembri 2019. aasta kohtuotsusega HTTS vs. nõukogu (C‑123/18 P) apellatsioonkaebuse, mille esitas äriühing HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (edaspidi „apellant“) Üldkohtu 13. detsembri 2017. aastaotsuse HTTS vs. nõukogu (T‑692/15, EU:T:2017:890, edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus“) peale. Selle kohtuotsusega oli Üldkohus jätnud rahuldamata apellandi nõude hüvitada kahju, mis talle väidetavalt tekkis seetõttu, et tema nimi kanti nõukogu kahe määrusega (
1
) nende isikute ja üksuste loeteludesse, keda mõjutavad Iraani vastu suunatud rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise meetmed (edaspidi „vaidlusalused loetelud“). Erinevalt Üldkohtust otsustas Euroopa Kohus, et nõukogu ei või tõendamiseks, et ta ei ole toime pannud sellist liidu õiguse rikkumist, mis tooks kaasa liidu lepinguvälise vastutuse, tugineda asjaoludele, mida ei võetud arvesse apellandi kandmisel nendesse loeteludesse.
Apellant on Saksa õiguse alusel asutatud äriühing, kes tegutseb laevaagendina ja laevade tehnilise haldajana. Apellandi vaidlus nõukoguga kuulub nende kohtuasjade hulka, mis käsitlevad Iraanis tuumarelva leviku vastu võitlemise raames võetud piiravaid meetmeid, mis olid suunatud ühele laevandusettevõtjale ning temaga seotud füüsilistele ja juriidilistele isikutele, kelle hulka kuulus apellant. Apellandi esmakordset kandmist vaidlusalustesse loeteludesse 2010. aasta juulis ei ole vaidlustatud. Tema teistkordse loeteludesse kandmise 2010. aasta oktoobris Üldkohus aga tühistas (7. detsembri 2011. aasta kohtuotsus HTTS vs. nõukogu, T‑562/10, EU:T:2011:716). Vaidlustatud kohtuotsusega jättis Üldkohus siiski rahuldamata apellandi nõude hüvitada kahju, mis tulenes loeteludesse kandmisest.
Euroopa Kohus otsustab käesolevas kohtuasjas, et vaidlustatud kohtuotsuses on korduvalt rikutud õigusnormi. Eeskätt toonitab ta, et liidu lepinguvälise vastutuse tekkimise tingimus, mis nõuab liidu õigusnormi piisavalt selge rikkumise esinemist, eeldab – piiravate meetmete valdkonnas eriti olulist – kaalumist, kumb on tähtsam, kas isikute kaitsmine institutsioonide õigusvastase tegevuse eest või kaalutlusruum, mis peab institutsioonidel olema, et nende tegevust ei halvataks. Neid kaalutlusi arvesse võttes märgib Euroopa Kohus, et nii kahju hüvitamise hagi kui ka mis tahes muu hagi raames tuleb akti või tegevuse õigusvastasust, mis võib kaasa tuua liidu lepinguvälise vastutuse, hinnata akti vastuvõtmise või tegevuse toimumise ajal esinenud õiguslikest ja faktilistest asjaoludest lähtudes. Samuti leiab ta, et liidu õigusnormi piisavalt selget rikkumist tuleb tingimata hinnata lähtuvalt olukorrast, milles institutsioon sel konkreetsel kuupäeval tegutses. Ta järeldab sellest, et institutsioon ei või rikkumise eitamiseks tugineda asjaoludele, mida ei võetud arvesse asjaomase akti vastuvõtmisel.
Seetõttu tühistab Euroopa Kohus Üldkohtu otsuse ja saadab kohtuasja tagasi Üldkohtusse liidu õigusnormi piisavalt selge rikkumise hindamiseks, ilma et hindamisel võetaks arvesse asjaolusid, mida nõukogu ei arvestanud apellandi kandmisel vaidlusalustesse loeteludesse, kuid millele ta tugines kahju hüvitamise hagi raames.
(
1
)	Nõukogu 26. juuli 2010. aasta rakendusmäärus (EL) nr 668/2010, millega rakendatakse määruse (EÜ) nr 423/2007 (mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid) artikli 7 lõiget 2 (ELT 2010, L 195, lk 25), ja nõukogu 25. oktoobri 2010. aasta määrus (EL) nr 961/2010, milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus nr 423/2007 (ELT 2010, L 281, lk 1).