62019TJ0017_RES
Mål T‑17/19
Giulia Moi
mot
Europaparlamentet
Tribunalens dom (fjärde avdelningen i utökad sammansättning) av den 3 februari 2021
”Institutionell rätt – Parlamentet – Mobbning – Beslut av parlamentets talman i vilka denne finner att det har förekommit mobbning av två ackrediterade parlamentsassistenter och ålägger en ledamot påföljden förlust av traktamente under tolv dagar – Artiklarna 11 och 166 i parlamentets arbetsordning – Internt överklagande – Beslut av parlamentets presidium om fastställelse av påföljden – Artikel 167 i parlamentets arbetsordning – Talan om ogiltigförklaring – Tidsfrist för väckande av talan – Upptagande till prövning – Rätten till försvar – Utomobligatoriskt skadeståndsansvar”
Europaparlamentet – Ledamöter – Disciplinära bestämmelser – Påföljder – Beslut av parlamentets talman – Klagomål – Fakultativ art – Väckande av talan vid unionsdomstolen – Tillåtet – Den tidpunkt då fristen för att väcka talan om ogiltigförklaring börjar löpa – Beslutet rörande situationen med mobbning och beslutet om påföljd kan inte särskiljas
(Artikel 263 FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47; Europaparlamentets arbetsordning, artikel 167)
(se punkterna 43–47, 49–52 och 77)
Talan väckt av tjänstemän – Föregående administrativt klagomål – Överensstämmelse mellan klagomålet och talan – Ej tillämpligt på en tvist mellan en ledamot och Europaparlamentet i ett mål om ogiltigförklaring
(Artiklarna 263 och 270 FEUF; tjänsteföreskrifterna, artiklarna 90 och 91)
(se punkterna 84–90)
Unionsrätt – Principer – Rätten till försvar – Tillämpning på alla förfaranden som inletts mot en person och som kan leda fram till en rättsakt som går denne emot – Principen måste säkerställas även om det inte finns någon lagstiftning som reglerar förfarandet i fråga – Räckvidd – Förfarande som syftar till att fastställa att det förekommit mobbning från en Europaparlamentsledamots sida – Obligatoriskt att låta den som anklagats för mobbning ta del av alla handlingarna i akten rörande denne – Åsidosättande av principen om iakttagande av rätten till försvar – Följder
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 41.2)
(se punkterna 91–105, 107–110, 112, 114–120, 122–125, 127 och 132–134)
Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Villkor – Faktisk och säker skada som orsakats av en rättsstridig rättsakt – Ogiltigförklaring av den angripna rättsstridiga rättsakten – Lämplig ersättning för den ideella skadan
(Artikel 340 andra stycket FEUF)
(se punkterna 143 och 144)
Resumé
Sökanden var ledamot av Europaparlamentet mellan åren 2014 och 2019. I november 2017 gav två av hennes ackrediterade parlamentsassistenter in en begäran om bistånd (
1
) till den rådgivande kommittén vid parlamentet med ansvar för denna problematik. (
2
)
Genom två separata skrivelser av den 2 oktober 2018 fattade parlamentets talman, efter att ha granskat den rådgivande kommitténs yttrande och sökandens yttrande, dels det beslut där det fastställdes att de två klagandena hade utsatts för mobbning, dels beslutet att som disciplinåtgärd gentemot sökanden för hennes beteende gentemot de två klagandena frånta henne rätten till dagtraktamente under tolv dagar.
Den 16 oktober 2018 överklagade (
3
) sökanden talmannens beslut om disciplinåtgärd till parlamentets presidium. Genom beslut av den 12 november 2018, som meddelades i plenarsammanträde den 14 november samma år och delgavs samma dag, fastställde parlamentets presidium talmannens påföljdsbeslut. Sökanden väckte då, den 11 januari 2019, talan om ogiltigförklaring av talmannens beslut avseende såväl mobbningssituationen som disciplinåtgärden och av beslutet av parlamentets presidium, samt skadeståndstalan.
Tribunalen, som avgjort målet i utökad sammansättning, ogiltigförklarar de tre ovannämnda besluten men ogillar sökandens talan i övrigt, däribland skadeståndstalan. Den klargör rättspraxis vad gäller dels förhållandet mellan rätten att yttra sig och rätten till försvar, dels de omständigheter som ska vara styrkta för att en ogiltigförklaring ska kunna ske när det konstaterats att rätten till försvar har åsidosatts. Tribunalen preciserar också gränserna för tillämpningen av regeln om ”överensstämmelse” (
4
) mellan klagomålet och ansökan.
Tribunalens bedömning
Tribunalen bedömer först huruvida yrkandet om ogiltigförklaring, såvitt det avser talmannens beslut om disciplinåtgärd, kan prövas i sak, och finner att antagandet av presidiets beslut inte hindrar sökanden från att föra talan mot talmannens beslut om disciplinåtgärd, även om sistnämnda beslut varit föremål för ett internt överklagande med stöd av artikel 167 i arbetsordningen. (
5
) Tribunalen finner vidare att sökanden kunde begära ogiltigförklaring av talmannens beslut om disciplinåtgärd senast den dag då fristen för att väcka talan räknat från delgivningen av presidiets beslut löpte ut. I förevarande fall finner tribunalen att begäran inte kan anses ha framställts för sent och att den därför kan tas upp till sakprövning.
Tribunalen bedömer därefter om yrkandet om ogiltigförklaring, såvitt det avser talmannens beslut angående situationen med mobbning, kan prövas i sak, och finner att rätten till ett effektivt rättsmedel och principen om god rättskipning kräver att unionsdomstolen samtidigt prövar beslutens lagenlighet i en och samma tvist, det vill säga i förevarande fall det beslut där det konstateras att mobbning förekommit och det beslut, som är beroende av det förstnämnda, som fastställer den påföljd som dessa omständigheter påkallar. Eftersom talmannens beslut rörande mobbningen inte kan skiljas från påföljdsbeslutet, började fristen för att väcka talan om ogiltigförklaring av det första beslutet, liksom för det andra, att löpa först vid delgivningen av det beslut som parlamentets presidium antog till följd av det interna överklagandet. Likaså finner tribunalen att detta yrkande inte kan anses ha framställts för sent och att även det således kan tas upp till sakprövning.
När det gäller frågan huruvida den första grunden, om åsidosättande av principen om iakttagande av rätten till försvar, kan tas upp till sakprövning, vill tribunalen först särskilt erinra om att sökandens talan grundar sig på artikel 263 FEUF och inte på artikel 270 FEUF, som avser tvister mellan unionen och dess anställda. Regeln om överensstämmelse gäller emellertid tvister som anhängiggörs med stöd av sistnämnda bestämmelse och det obligatoriska föregående klagomål som införts genom tjänsteföreskrifterna. Varken domstolen eller tribunalen har i detta skede utvidgat regeln till att även omfatta en talan som har väckts med stöd av artikel 263 FEUF och som föregåtts av ett administrativt förfarande. Tribunalen finner följaktligen att regeln om överensstämmelse inte är tillämplig på en sådan tvist som den som sökanden har väckt vid tribunalen och att den första grunden följaktligen inte kan avvisas på grund av att åsidosättandet av principen om iakttagande av rätten till försvar inte åberopats inför parlamentets presidium inom ramen för det interna överklagandet.
Vad gäller frågan huruvida det finns fog för den första grunden, erinrar tribunalen om att rätten till försvar omfattar rätten att yttra sig och rätten att få tillgång till handlingarna i ärendet och ingår bland de grundläggande rättigheter som utgör en integrerad del av unionens rättsordning och som är stadfästa i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Tribunalen understryker således att den allmänna principen om iakttagande av rätten till försvar är tillämplig i förevarande fall, eftersom det förfarande som inletts mot sökanden kan leda till, och har lett till, en disciplinåtgärd mot en parlamentsledamot för mobbning. I ett förfarande som syftar till att fastställa förekomsten av mobbning innebär denna princip att den berörda personen, med iakttagande av eventuella sekretesskrav, före antagandet av det beslut som går honom eller henne emot ska få tillgång till alla handlingar i ärendet som är till hans eller hennes nackdel och som rör mobbningen och att denne ska höras om dessa. I förevarande fall påpekar tribunalen att även om sökanden informerades om innehållet i klagomålen från de två ackrediterade parlamentsassistenterna, under det förfarande som ledde till att det konstaterades att mobbning förelåg och till att disciplinåtgärden vidtogs, fick hon varken tillgång till de uttalanden som dessa gjorde inför den rådgivande kommittén eller till handlingarna i ärendet, i synnerhet till det fullständiga innehållet i mejl och sms, trots att dessa olika upplysningar beaktades för att dra slutsatsen att mobbning förekommit och ålägga sökanden en påföljd. Tribunalen anser följaktligen att den allmänna principen om iakttagande av sökandens rätt till försvar har åsidosatts i förevarande fall.
När tribunalen undersöker följderna av att denna princip åsidosatts, erinrar den om att för att ett åsidosättande av rätten till försvar ska motivera att ett beslut som har antagits efter ett förfarande ogiltigförklaras, krävs det att förfarandet hade kunnat leda till ett annat resultat om detta fel inte hade förelegat. (
6
) Det kravet är uppfyllt när en sökande inte hade tillgång till handlingar som denne fått tillgång till enligt rätten till försvar och därmed inte på ett ändamålsenligt sätt kunnat yttra sig. Denne har då nämligen berövats sin chans, även om den var liten, att försvara sig bättre. I ett sådant fall påverkar underlåtenheten att lämna ut de handlingar i akten som administrationen har grundat sig på oundvikligen, med hänsyn till skyddet av rätten till försvar, lagenligheten av de rättsakter som antagits efter ett förfarande som kan påverka sökanden negativt. I förevarande fall finner tribunalen att sökanden, genom att inte ha fått tillgång till hela innehållet i akten, berövades en möjlighet att bättre försvara sig och att denna oegentlighet oundvikligen påverkade innehållet i de beslut som fattats om förekomsten av mobbning och om disciplinåtgärden.
Tribunalen konstaterar följaktligen att de tre besluten i fråga ska ogiltigförklaras på grund av att den allmänna principen om iakttagande av rätten till försvar har åsidosatts.
(
1
)	Artikel 24 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen (nedan kallade tjänsteföreskrifterna).
(
2
)	Kommittén för förebyggande av mobbning på arbetsplatsen och som behandlar klagomål från ackrediterade parlamentsassistenter mot parlamentsledamöter inrättades genom artikel 1.1 i parlamentets interna bestämmelser på området av den 14 april 2014, i dess lydelse av den 6 juli 2015.
(
3
)	Artikel 167 i Europaparlamentets arbetsordning.
(
4
)	Enligt denna regel krävs det, vid äventyr av avvisning, att en grund eller en invändning som anförs vid unionsdomstolen redan har åberopats under det administrativa förfarandet eller att den har ett nära samband med en kritik som anförs i samma sammanhang.
(
5
)	Dom av den 21 februari 2018, LL/parlamentet (C-326/16 P, EU:C:2018:83, punkterna 34–37), och dom av den 19 september 2018, Selimovic/parlamentet (T-61/17, ej publicerad, EU:T:2018:565, punkt 45).
(
6
)	Dom av den 4 april 2019, OZ/EIB (C-558/17 P, EU:C:2019:289, punkterna 76–78), och dom av den 25 juni 2020, HF/parlamentet (C-570/18 P, EU:C:2020:490, punkt 73).