62005CC0359_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1. Tribunal de grande instance, Brive-la-Gaillarde, Frankrike, har genom förevarande begäran om förhandsavgörande ställt en fråga till domstolen beträffande tolkningen av rådets förordning (EG) nr 1103/97 av den 17 juni 1997 om vissa bestämmelser som har samband med införandet av euron(2) och rådets förordning (EG) nr 974/98 av den 3 maj 1998 om införande av euron(3) . Tribunal de grande instance har närmare bestämt bett domstolen klargöra huruvida höjningen av en skatt på framställning av mjöl, mannagryn och fint vetemjöl som inträffade exakt vid tidpunkten för införandet av euron, genom beslut om anpassning av vissa belopp som i lagstiftningen uttrycks i franska franc till värden i euro, är förenlig med gemenskapsbestämmelserna om omräkning av belopp som uttrycks i en nationell valuta till euro .
I – Tillämpliga bestämmelser, bakgrund och tolkningsfrågan
2. I artikel 1618.7 i den franska allmänna skattelagen (Code générale des impôts) föreskrivs en skatt på de kvantiteter mjöl, mannagryn och fint vetemjöl som levererats och framställts som livsmedel (nedan kallad mjölskatten), vars belopp, före införandet av euron, var bestämt till 100 FRF per ton mjöl, mannagryn eller vetemjöl.
3. I artikel 1 i lag nr 2000-517 av den 15 juni 2000 som rör regeringens behörighet att genom beslut anpassa värdet av vissa belopp i lag uttryckta i franc till värden i euro (JORF av den 16 juni 2000, s. 9063), ges regeringen behörighet att genom beslut vidta nödvändiga åtgärder för anpassning vid införandet av euron av vissa belopp som i lagstiftningen uttrycks i franska franc.
4. I beslut nr 2000-916 av den 19 september 2000 om anpassning av vissa belopp som i lagstiftningen uttrycks i franska franc till värden i euro (JORF av den 22 september 2000, s. 14877), vilket antogs med tillämpning av nämnda lag, fastställdes beloppet avseende mjölskatten till 16 euro från den 1 januari 2002.
5. I artikel 1 i detta beslut föreskrivs att ”[i] enlighet med artikel 14 i rådets förordning av den 3 maj 1998 ..., skall de belopp som i lagstiftningen uttrycks i franska franc ... ersättas, den 1 januari 2002, av belopp i euro, genom tillämpning av den officiella kursen och gemenskapsbestämmelserna om avrundning”.
6. I den rapport som republikens president tillställdes om beslut nr 2000-916 (JORF av den 22 september 2000, s. 14876) anges följande:
”...
Det resultat som uppnås genom tillämpning [av förordningarna nr 1103/97 och nr 974/98] kommer i vissa fall att vara svårt att begripa och minnas, vilket riskerar medföra att de texter i vilka de ifrågavarande penningbeloppen förekommer kan blir svåra att tillämpa.
I syfte att säkerställa att lagstiftningen alltjämt är begriplig och för att underlätta att den tillämpas korrekt kan det således vara nödvändigt att fastställa de penningbelopp som anges i vissa lagtexter till belopp i euro utan decimaler eller till mer signifikativa värden.
...
I förevarande beslut, vilket har fattats med tillämpning av denna behörighet, föreskrivs ett förfarande enligt följande principer.
För det första skall, eftersom anpassningen av texterna måste kunna motiveras av strävan att de skall vara begripliga, ändring göras endast av de penningbelopp som i detta avseende endast svårligen kan anpassas till värden med två decimaler.
Enligt huvudregeln skall gemenskapsbestämmelserna om omräkning och avrundning tillämpas. Anpassning skall endast ske undantagsvis. Följaktligen skall belopp som redan uttrycks i centimes i allmänhet inte ändras.
...
Samtliga av dessa anpassningar träder i kraft den 1 januari 2002, dagen för den slutgiltiga och fullständiga övergången från franc till euro.
... ”
7. Bolaget Estager SA (nedan kallat Estager) har sedan den 1 januari 2002 till recette des douanes i Brive betalat en mjölskatt på 16 euro per ton. Enligt Estager, skulle bolaget ha betalat en skatt på 15,24 euro per ton genom tillämpning av förordningarna nr 1103/97 och nr 974/98. Den anpassning som den franska lagstiftaren genomfört av beloppet 100 FRF till 16 euro medför enligt bolaget en höjning av nämnda skatt, vilken inte är förenlig med nämnda förordningar.
8. Enligt artikel 3 i förordning nr 1103/97 gäller följande:
”[i]nförandet av euron ... [får] inte leda till ändring av något villkor i ett rättsligt instrument eller leda till upphävande av eller befrielse från fullgörelse av villkoren i något rättsligt instrument och får heller inte ge en part ensidig rätt att ändra ett rättsligt instrument eller bringa det att upphöra. Denna bestämmelse gäller förutsatt att parterna inte har avtalat något annat.”
9. Enligt artikel 1 i denna förordning avses med ”rättsliga instrument bestämmelser i lag och andra föreskrifter, administrativa beslut, rättsliga avgöranden, avtal, ensidiga rättsakter, andra betalningsinstrument än sedlar och mynt samt andra instrument med rättslig verkan”.
10. I artikel 4 i denna förordning föreskrivs följande:
”1. Omräkningskurserna skall fastställas som en euro uttryckt i var och en av de nationella valutorna i de deltagande medlemsstaterna. De skall fastställas med sex signifikanta siffror.
2. Omräkningskurserna får inte avrundas eller avkortas vid omräkning.
3. Omräkningskurserna skall användas för omräkningar åt båda hållen mellan enheten euro och de nationella valutaenheterna. Inverterade kurser som härleds från omräkningskurserna får inte användas.
4. Penningbelopp som skall omräknas från en nationell valutaenhet till en annan skall först omräknas till ett belopp som uttrycks i enheten euro, vilket belopp får avrundas till inte mindre än tre decimaler och sedan skall omräknas till den andra nationella valutaenheten. Ingen annan beräkningsmetod får användas, såvida den inte ger samma resultat.”
11. I artikel 5 i nämnda förordning föreskrivs vidare att:
”Penningbelopp som skall betalas eller redovisas när en avrundning sker efter en omräkning till enheten euro enligt artikel 4 skall avrundas uppåt eller nedåt till närmaste cent. ... Om tillämpningen av omräkningskursen ger ett resultat som ligger exakt mitt emellan skall beloppet avrundas uppåt.”
12. I artikel 7 i förordning nr 974/98 föreskrivs följande:
”Att valutan i varje deltagande medlemsstat ersätts med euron skall inte i sig ändra denomineringen av de rättsliga instrument som existerar den dag då valutan ersätts.”
13. I artikel 14 i denna förordning fastställs att:
”När i rättsliga instrument som existerar vid övergångsperiodens utgång hänvisning sker till de nationella valutaenheterna skall dessa hänvisningar betraktas som hänvisningar till enheten euro enligt respektive omräkningskurs. De avrundningsregler som fastställs i förordning (EG) nr 1103/97 skall gälla.”
14. Slutligen innebär, enligt artikel 1 i rådets förordning (EG) nr 2866/98 av den 31 december 1998 om omräkningskurserna mellan euron och valutorna för de medlemsstater som inför euron,(4) den oåterkalleligen låsta omräkningskursen att en euro motsvarar 6,55957 franska franc.
15. Estager ansåg att tillämpningen av dessa förordningar borde ha lett till ett belopp för mjölskatten på 15,24 euro och inte 16 euro och begärde därför i en skrivelse av den 12 mars 2002 att recette des douanes de Brive skulle återbetala en del av denna mjölskatt, som hade betalats sedan den 1 januari 2002. Nämnda förvaltning avslog begäran om återbetalning den 26 mars 2002.
16. Den 24 maj 2002 stämde Estager Receveur principale de la recette des douanes de Brive inför Tribunal de grande instance de Brive-la-Gaillarde, vilken domstol beslöt att vilandeförklara målet och till domstolen hänskjuta följande tolkningsfråga:
”Är bestämmelserna i beslut nr 2000-916 … – beträffande den åtgärd genom vilken 100 franska franc avseende … skatten på framställning av mjöl, mannagryn och fint vetemjöl omräknats till 16 euro – förenliga med gemenskapsförordningarna om införande av euron?”
II – Bedömning
17. Ingen av de parter som inkommit med yttranden i målet har bestritt att en direkt tillämpning av bestämmelserna i gemenskapsförordningarna om omräkning till euro och avrundning skulle ha medfört att en omräkning av beloppet avseende mjölskatten på 100 FRF gav ett resultat på 15,24 euro. En tillämpning av den officiella omräkningskursen mellan euro och franska franc som föreskrivs i förordning nr 2866/98 skulle ha gett ett resultat på 15,244 euro, vilket efter avrundning till närmsta cent, enligt artikel 5 i förordning nr 1103/97, ger ett slutresultat på 15,24 euro.
18. Frågan är således huruvida en medlemsstat, vid samma tidpunkt och med samma rättsliga instrument som den använder för att ersätta ett belopp avseende en skatt med euro, genom tillämpning av den officiella omräkningskursen och gemenskapsbestämmelserna om avrundning, har en fullständig rätt att höja denna skatt med nästan 5 procent genom att avrunda ett belopp på 15,24 euro uppåt till närmaste hela euro, det vill säga till 16 euro.
19. Domstolen har tidigare, i målet Verbraucher-Zentrale Hamburg(5), haft tillfälle att behandla problemställningen med omräkning till euro och avrundning av belopp som tidigare angetts i en nationell valuta. I det fallet gällde det ett mobiltelefoniföretags omräkning till euro och avrundning av vissa minutpriser för telefonsamtal, vilka uttrycktes i tyska mark.
20. Domstolen erinrade mycket tydligt om syftet med förordning nr 1103/97 och om de grundläggande principer som ligger till grund för denna.(6) I synnerhet säkerställs syftet att åstadkomma rättssäkerhet och insyn för ekonomiska aktörer genom kontinuiteten i avtal och andra rättsliga instrument, och genom syftet att övergången till euron skall vara neutral i förhållande till de belopp som anges i en nationell valuta i rättsliga instrument. Det var emellertid just mot bakgrund av detta som domstolen slog fast att en ekonomisk aktör, även om han enligt förordning nr 1103/97 har rätt att konvertera till euro och att ensidigt avrunda en sådant belopp som minutpriset till närmaste cent, därvid måste beakta principen om kontinuitet i avtal och andra rättsliga instrument som föreskrivs i artikel 3 i denna förordning och det syfte att övergången till euron skall vara neutral som eftersträvas genom den nämnda förordningen. Detta innebär enligt domstolen att denna avrundning inte får ha någon verklig inverkan på det pris som konsumenten skall betala.(7)
21. Trots de uppenbara skillnaderna mellan de ifrågavarande situationerna i förevarande mål respektive i det ovannämnda målet Verbraucher-Zentrale Hamburg, förblir de principer och syften som domstolen har funnit avgörande för tolkningen av förordning nr 1103/97 i målet Verbraucher-Zentrale Hamburg tillämpliga även på förevarande mål.
22. Omräkningen till euro av ett belopp som anges i en nationell valuta medför visserligen alltid en viss risk för variation av det ifrågavarande beloppets värde före respektive efter nämnda omräkning. Det följer emellertid av förordning nr 1103/97, bland annat av artikel 5 i denna, att för att kontinuiteten i de rättsliga instrumenten och neutraliteten vid övergången till euron skall respekteras är den största tillåtna avvikelsen vid omräkningen 0,005 euro. Som domstolen påpekade i domen i det ovannämnda målet Verbraucher-Zentrale Hamburg förutsätter strävan efter neutralitet vid omräkningen till euro att en ”hög grad av exakthet” säkerställs genom de omräkningsbestämmelser som fastställts i förordning nr 1103/97.(8) Denna höga grad av exakthet som föreskrivs i nämnda förordning vid avrundningen av beloppen efter omräkningen till euro är dessutom ett minimikrav.(9) Det är vidare klart att förordning nr 1103/97, när en ekonomisk aktör genomför en omräkning till euro och avrundning av ett belopp till förmån för ekonomiska aktörer som skall betala detta belopp, inte utgör något hinder för att graden av exakthet till närmaste cent inte respekteras. Till skillnad från höjningar strider naturligtvis inte sänkningar av de belopp som skall betalas eller bokföras vid omräkningen av dessa till euro mot de krav på rättssäkerhet och de ekonomiska aktörernas, bland annat konsumenternas, förtroende, som förordningarna nr 1103/97 och nr 974/98 måste uppfylla.
23. I förevarande mål har den franska lagstiftaren emellertid genom beslut nr 2000-916 vidtagit en anpassning uppåt av beloppet på 15,24 euro till närmaste hela euro, det vill säga till 16 euro. Ett sådant förfarande medför en höjning av beloppet avseende nämnda skatt som avsevärt överskrider den variationsmarginal som skall tolereras enligt gemenskapsbestämmelserna om omräkning till euro. Man kan inte under dessa omständigheter tala om en avrundning i enlighet med nämnda gemenskapsbestämmelser.
24. Enligt den franska regeringen har en medlemsstat alltjämt rätt att vidta en sådan höjning som den som den har genomfört genom beslut nr 2000-916. Europeiska gemenskapernas kommission delar denna uppfattning.
25. Den franska regeringen anser inte att förordningarna nr 1103/97 och nr 974/98 på något sätt inskränker medlemsstaternas behörighet på beskattningsområdet och deras möjlighet att, när de anser det lämpligt, höja beloppen avseende sina skatter. Medlemsstaterna har rätt att genomföra sådana höjningar i samma rättsliga instrument som dem genom vilka de genomför omräkningen av beloppen avseende dessa skatter till euro.
26. Vidare anser den franska regeringen att det genom beslut nr 2000-916 har vidtagits en anpassning av beloppen som begreppsmässigt skiljer sig från omräkningen till euro. Endast beträffande den senare föreligger en skyldighet att respektera de bestämmelser som föreskrivs i förordningarna nr 1103/97 och nr 974/98. Anpassningen av beloppen tillåter, såsom ett separat förfarande i förhållande till omräkningen till euro, bland annat för att beloppen skall kunna begripas och minnas, den franska lagstiftaren att vidta höjningar av skatter avseende vilka en sådan anpassning har gjorts. Av denna anledning anges i rapporten som republikens president tillställdes om beslut nr 2000-916 att ”[d]et resultat som uppnås genom tillämpning av förordningarna nr 1103/97 och nr 974/98 i vissa fall kan vara svårt att begripa eller minnas, vilket riskerar medföra att de texter i vilka de ifrågavarande penningbeloppen förekommer blir svårare att tillämpa”. I rapporten anges vidare att ”[d]et kan således vara nödvändigt att anpassa värdet i euro utan decimaler eller till mer signifikativa värden, i strävan att säkerställa att lagstiftningen alltjämt är begriplig och för att underlätta att den tillämpas korrekt”. I syfte att texten skall förbli begriplig anges även i denna rapport att endast penningbelopp som svårligen kan anpassas till värden med två decimaler efter kommatecknet skall ändras. Enligt den franska regeringen skall inte de ovannämnda förordningarna tillämpas på en sådan anpassning. Dessa förordningar utgör således inte hinder för att medlemsstaterna vid övergången till euron genomför anpassningar av belopp, såsom den som vidtagits beträffande mjölskatten och som medförde en avsevärd höjning av beloppet avseende denn a.
27. Begreppet anpassning av belopp, vilket den franska regeringen skiljer från omräkningen till euro (som enligt denna regering är det enda som omfattas av förordningarna nr 1103/97 och nr 974/98), spelar en betydande roll i denna regerings argumentation. Den omständigheten att beslut nr 2000-916 avser en anpassning av skattebelopp, bland annat avseende mjölskatten, och att en sådan anpassning inte omfattas av nämnda förordningar innebär enligt den franska regeringen att beslutet inte kan vara oförenligt med dessa förordningar.
28. Jag instämmer med den franska regeringen och kommissionen beträffande det förhållande att de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet har rätt att anpassa sina skattebelopp, bland annat för att de lättare skall kunna begripas, och att de naturligtvis har rätt att besluta om en höjning av dessa när de anser det lämpligt. Medlemsstaterna behåller en vidsträckt behörighet på beskattningsområdet,(10) inklusive bland annat behörighet att höja sådana skatter som den som avses i förevarande mål. De har dock skyldighet att respektera gemenskapsrätten vid utövandet av sin behörighet på beskattningsområdet.(11) Förordningarna nr 1103/97 och nr 974/98 påverkar otvivelaktigt inte statsmakternas möjlighet att fastställa ett nytt högre belopp avseende en skatt som den som avses i förevarande mål.(12)
29. Faktum kvarstår att den franska lagstiftaren genom beslut nr 2000-916 uttryckligen har önskat tillämpa gemenskapsförordningarna vid omräkningen
till euro av de i franc angivna beloppen. Detta syfte följer tydligt, och i första hand, av artikel 1 i nämnda beslut. I denna artikel föreskrivs nämligen att ”i enlighet med artikel 14 i förordning [nr 974/98] ... skall de belopp uttryckta i franc som förekommer i lagtexterna ... ersättas den 1 januari 2002 av belopp i euro, med tillämpning av den officiella kursen och gemenskapsbestämmelserna om avrundning ”.(13) Det är uppenbart att detta beslut enligt dess ordalydelse syftar till att ersätta de belopp som tidigare angavs i franska franc i vissa lagtexter med belopp i euro, genom tillämpning av den officiella omräkningskursen och förordningarna nr 1103/97 och nr 974/98.
30. Det efter införandet av euron fastställda beloppet avseende mjölskatten på 16 euros i bilaga IV i beslut nr 2000-916 är resultatet av ett simultant förfarande med dels en omräkning till euro (med tillämpning av den officiella kursen och gemenskapsbestämmelserna om omräkning), dels en anpassning genom höjning. Det är just den situationen där en sådan anpassning och omräkning med avrundning enligt gemenskapsbestämmelserna sker samtidigt som också avses i artikel 2 i beslut nr 2000-916, när det där anges att ”bestämmelserna i avdelningarna II-IV har, för att underlätta tillämpningen av lagstiftningen, till syfte att anpassa vissa belopp i euro som har omräknats genom de [gemenskaps]bestämmelser om omräkning som nämns i artikel 1”.
31. Svårigheten i detta mål följer just av den omständigheten att omräkningen av beloppet avseende mjölskatten till euro och anpassningen genom höjning av det omräknade beloppet har inträffat samtidigt, genom beslut nr 2000-916.
32. Förordningarna nr 1103/97 och nr 974/98 hindrar inte att en omräkning av belopp till euro och en anpassning genom höjning av samma belopp sker genom samma rättsliga instrument. Jag är följaktligen av den uppfattningen att dessa förordningar inte hindrar att en medlemsstat har behörighet att omräkna ett skattebelopp till euro och höja samma belopp vid exakt samma tidpunkt och genom samma rättsliga instrument.
33. Den omständigheten att en medlemsstat beslutar att tillämpa gemenskapsförordningarna om omräkning och avrundning för att omvandla ett skattebelopp till euro och samtidigt genomföra en höjning av denna skatt förutsätter emellertid att medlemsstaten, vid utövandet av sin behörighet, respekterar vissa krav som följer av den tillämpning som den samtidigt gör av nämnda gemenskapsförordningar.
34. Det skall erinras om att beloppet avseende den skatt som det är frågan om i målet naturligtvis utgör ett fast ”villkor” i ett ”rättsligt instrument” i den mening som avses i artikel 3 i förordning nr 1103/97. Det rör sig om ett belopp som vid övergången till euron nödvändigtvis behövde omräknas. Med tillämpning av den officiella kursen och gemenskapsbestämmelserna för omräkning kunde en sådan omräkning inte ge något annat resultat än 15,24 euro. Jag delar således inte i detta avseende kommissionens uppfattning enligt vilken det i förordningarna nr 1103/97 och nr 974/98 endast föreskrivs bestämmelser som skall respekteras vid omräkningen av nationella valutor till euro, när de värden som uttrycks förväntas förbli fasta, vilket enligt kommissionen inte är fallet beträffande en sådan skatt som den mjölskatt som avses i förevarande mål, vilken på ett enkelt sätt kan ändras genom beslut från statsmakten. Det kan varken mot bakgrund av ordalydelsen i eller ändamålen med dessa förordningar hävdas att det är uteslutet att de kan tillämpas på fall rörande sådana belopp som det som avser mjölskatten eller på vissa priser som också är föremål för mer eller mindre återkommande variationer.
35. De bestämmelser som föreskrivs i förordning nr 1103/97, och som grundas på principen om kontinuitet av avtal och andra rättsliga instrument och på syftet att övergången till euron skall vara neutral, kan tillämpas på ett sådant belopp som det som avser den i målet aktuella mjölskatten. Enligt dessa regler som syftar till att säkerställa en hög grad av exakthet tolereras varken genom ordalydelsen i eller ändamålet med dessa någon avrundning uppåt till närmsta hela euro, som den som har skett i förevarande mål och som medför en avsevärd höjning på nästan 5 procent av denna skatt.
36. Beloppet avseende den i målet aktuella mjölskatten omfattas såsom ”villkor” i en lagtext av principen om kontinuitet i avtal och andra rättsliga instrument i artikel 3 i förordning nr 1103/97, enligt vilken ”[i]nförandet av euron inte får leda till ändring av något villkor i ett rättsligt instrument”. Principen om kontinuitet i avtal och andra rättsliga instrument förutsätter emellertid också, enligt min uppfattning, att de ekonomiska aktörerna inte får det felaktiga intrycket att det är införandet av euron som ligger till grund för höjningen av mjölskatten. Det räcker inte att införandet av euron i realiteten inte är direkt orsak till höjningen av nämnda skatt. Det krävs dessutom att detta lätt kan uppfattas av de ekonomiska aktörerna.
37. Principen om kontinuitet i avtal och andra rättsliga instrument som föreskrivs i artikel 3 i förordning nr 1103/97 måste således tolkas så att den medför ett krav på insyn för de ekonomiska aktörerna när de genomför en omräkning av fasta belopp i rättsliga instrument till euro, samtidigt som de genomför höjningar av dessa belopp .
Detta krav på insyn, till vilket det uttryckligen hänvisas i sjunde övervägandet i förordning nr 1103/97, följer även av den höga grad av exakthet vid omräkningen, som krävs såväl av omräkningskurserna som skall fastställas med sex signifikanta siffror, enligt förordning nr 2866/98, som av de strikta bestämmelser om omräkning till euro och avrundning som föreskrivs i förordning nr 1103/97.(14) En sådan skyldighet beträffande insyn gäller också medlemsstaterna, bland annat när de genom samma rättsliga instrument beslutar att, enligt gemenskapsbestämmelserna på området, omräkna ett skattebelopp som det i förevarande mål och samtidigt anpassa detta belopp genom införandet av en höjning.
38. Förordning nr 1103/97 förutsätter med andra ord att de ekonomiska aktörerna, när en medlemsstat beslutar att höja en skatt vid samma tidpunkt och genom samma rättsliga instrument som syftar till att ersätta detta belopp enligt gemenskapsbestämmelserna om omräkning, lätt kan urskilja vad som utgör resultatet av omräkningen till euro vid övergången till den gemensamma valutan, respektive resultatet av ett suveränt beslut av staten att anpassa och höja beloppet för nämnda skatt. Det rör sig om ett krav på upprätthållande av de ekonomiska aktörernas insyn – vilket uttryckligen har erkänts av gemenskapslagstiftaren i sjunde övervägandet i förordning nr 1103/97 – med avseende på två mycket olika realiteter; dels omräkningen av beloppet avseende mjölskatten till euro, dels höjningen av denna skatt. Denna insyn är även en förutsättning för att de europeiska medborgarna skall kunna begripa fördelningen av det politiska ansvaret mellan gemenskapen och medlemsstaterna. En medlemsstat kan inte överföra det politiska pris som är knutet till en höjning av en skatt på gemenskapen, genom att genomföra denna höjning som en skenbar tillämpning av gemenskapsbestämmelserna om omräkning och avrundning. Ett sådant agerande skulle även strida mot den goda samarbetsviljan och lojaliteten mellan medlemsstaterna och gemenskapen.
39. I artikel 1 i beslut nr 2000-916 föreskrivs ett uttryckligt samband mellan de nya beloppen i euro och en enkel omräkning ”genom tillämpning av den officiella kursen och gemenskapsbestämmelserna om avrundning”(15) . Om en höjning av mjölskatten fritt kunde införas utan åtskillnad, det vill säga som en skenbar del av ersättandet av beloppen i euro enligt gemenskapsbestämmelserna om omräkning, skulle detta medföra att principen om kontinuitet i avtal och andra rättsliga instrument och syftet att övergången till euron skall vara neutral som uttryckligen föreskrivs i artikel 3 i förordning nr 1103/97 åsidosattes. Det skall erinras om att upprätthållandet av kontinuitets- och neutralitetskraven är av avgörande betydelse för att de ekonomiska aktörerna skall få förtroende för euron. Ett sådant förtroende grundar sig nämligen på garantin att omräkningen av belopp till euro, vid införandet av den gemensamma valutan, inte i sig medför höjningar av dessa belopp.
40. Om en medlemsstat hade rätt att, vid samma tidpunkt som när den genomför omräkningen av beloppen av dessa skatter till euro enligt gemenskapsbestämmelserna på området, utan åtskillnad införa höjningar av dessa belopp, skulle de bestämmelser som föreskrivs i förordningarna nr 1103/97 och nr 974/98, enligt vilka en hög grad av exakthet krävs, i slutändan endast utgöra fakultativa bestämmelser för medlemsstaterna. Gemenskapsförordningarna om omräkning och avrundning till belopp i euro är emellertid inte endast tillämpliga på privata aktörer. Dessa gemenskapsbestämmelser gäller även för medlemsstaterna när de genomför omräkning av beloppen för sina skatter, såsom mjölskatten i förevarande mål. Den omständighet att en medlemsstat även har behörighet att höja dessa belopp, liksom en ekonomisk aktör i princip också har rätt att höja priset på de varor eller tjänster som han erbjuder på marknaden, medför inte att han kan undkomma sin skyldighet att respektera gemenskapsbestämmelserna om omräkning av belopp till euro.
41. Denna slutledning bekräftas just av de rapporter som kommissionen hänvisade till vid förhandlingen och enligt vilka ”[d]en offentliga sektorns betydelse i ekonomin innebär att dess beslut kan vara mönsterbildande . De flesta offentliga förvaltningar avser att statuera exempel
genom att organisera en övergång till euron till fullständigt neutrala kurser eller till kurser som är fördelaktiga för medborgarna genom att undvika att öka priserna under denna omvälvande period ”.(16) Enligt en annan rapport som kommissionen hänvisade till vid förhandlingen känner även ”[a]llmänheten ... ökande farhågor för att den kommer att drabbas av oskäliga prisökningar i samband med övergången och det har förekommit klagomål i flera medlemsstater som gäller oskäliga prishöjningar både i den offentliga och privata sektorn. Medlemsstaterna har förbundit sig att genomföra antingen en neutral omräkning av taxor och avgifter i den offentliga sektorn eller en omräkning som totalt sett är till förmån för medborgarna ”.(17)
42. Enligt den franska regeringen och kommissionen, har den franska lagstiftaren iakttagit principen om kontinuitet av villkoren i de rättsliga instrumenten och syftet att övergången till euron skall vara neutral, genom att ha respekterat en global neutralitet. Enligt kommissionen tillåter tydligen denna neutralitet medlemsstaten att, vad gäller de olika avgifts- eller skattebelopp som förekommer i ett och samma rättsliga instrument, besluta att skönsmässigt höja vissa av dessa belopp från 15,24 till 16 euro och att sänka vissa andra belopp från 15,24 till 15 euro.(18) En så vag och oprecis neutralitet inbjuder till alla slags strategiska val beträffande vilka belopp som skall höjas respektive sänkas. Den är långt ifrån såväl den höga grad av exakthet vid omräkningen till euro som gemenskapslagstiftaren har föreskrivit som principen om kontinuitet i villkoren i rättsliga instrument och syftet att övergången till euron skall vara neutral, vilka uttryckligen föreskrivs i förordning nr 1103/97. Beloppet avseende mjölskatten är i sig ett ”villkor” i ett rättsligt instrument, olikt de övriga belopp för andra skatter som också anges i detta instrument. De ekonomiska aktörer som drabbas av höjningen av mjölskatten är inte desamma som dem som åtnjuter eventuella sänkningar av andra skatter som också har omräknats till euro genom samma rättsliga instrument. Beloppet avseende mjölskatten är i sig, och inte utifrån en samlad bedömning tillsammans med beloppen för de övriga skatter som också omräknats till euro genom beslut nr 2000-916, underställt kraven på kontinuitet och neutralitet.
43. För de ekonomiska aktörerna, särskilt i de medlemsstater som håller på att besluta om att eventuellt ansluta sig till den gemensamma valutan, skulle detta att tillstå att staten har rätt att genomföra en omräkning av beloppen för vissa av sina avgifter och skatter och genomföra en förtäckt höjning genom hänvisning till omräkningarna kunna påverka deras förtroende för införandet av den gemensamma valutan på ett negativt sätt. Införandet av euron ligger, ur de ekonomiska aktörernas synvinkel, ofta bakom skattehöjningarna medan en sådan höjning uteslutande borde beslutas av de statliga myndigheterna, vilka är de enda som är behöriga att besluta om en sådan höjning.
44. Principen om kontinuitet i avtal och andra rättsliga instrument och syftet att övergången till euron skall vara neutral i förhållande till de belopp som skall omräknas medför följaktligen att en anpassning med höjning av beloppet för en skatt som den som är aktuell i förevarande mål, när den sker vid samma tidpunkt som omräkningen av detta belopp till euro och genom samma rättsliga instrument, skall göras med en fullständig insyn för de ekonomiska aktörerna. Härav följer att om höjningen av ett belopp för en skatt sker vid samma tidpunkt som omräkningen av detta belopp till euro, måste i den lagtext genom vilken detta simultana omräknings- och höjningsförfarande genomförs göras en uttrycklig och öppen åtskillnad avseende varje belopp som samtidigt har omräknats och höjts, mellan vad som utgör resultatet av omräkningen till euro och vad som utgör resultatet av statsmaktens beslut att höja beloppet för denna skatt. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att, mot bakgrund av resonemanget ovan, kontrollera huruvida en sådan insyn har säkerställts genom beslut nr 2000-916 i det specifika fallet med omräkning till euro och höjning av mjölskatten.
III – Förslag till avgörande
45. Mot bakgrund av det ovan anförda anser jag att domstolen skall besvara den fråga som Tribunal de grande instance de Brive-la-Gaillarde har ställt på följande sätt:
Rådets förordning (EG) nr 1103/97 av den 17 juni 1997 om vissa bestämmelser som har samband med införandet av euron skall tolkas så, att när en anpassning med höjning av ett belopp för en sådan skatt som den på de kvantiteter mjöl, mannagryn och fint vetemjöl som levererats och framställts som livsmedel sker samtidigt som omräkningen av beloppet avseende denna skatt till euro, skall i den lagtext i vilken ett sådant simultant omräknings- och höjningsförfarande föreskrivs göras en uttrycklig och öppen åtskillnad beträffande varje belopp som samtidigt har omräknats och höjts, mellan vad som utgör resultatet av omräkningen till euro och vad som utgör resultatet av statsmaktens beslut att höja beloppet avseende denna skatt. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera huruvida en sådan insyn har säkerställts genom beslut nr 2000-916 av den 19 september 2000 om anpassning av vissa belopp som i lagstiftningen uttrycks i franska franc till värden i euro, i det för målet specifika fallet med omräkning till euro och höjning av mjölskatten.
(1) .
(2)
,	EGT L 162, sid 1.
(3)
,	EGT L 139, sid 1.
(4)
,	EGT L 359, sid. 1.
(5)
,	Domstolens dom av den 14 september 2004 i mål C-19/03, Verbraucher-Zentrale Hamburg (REG 2004, s. I-8183).
(6)
,	Se särskilt punkt 31 i domen i det ovannämnda målet Verbraucher-Zentrale Hamburg.
(7)
,	Se domen i det ovannämnda målet Verbraucher-Zentrale Hamburg, punkt 57 och punkt 2 i domslutet.
(8)
,	Domen i målet Verbraucher-Zentrale Hamburg, punkt 32.
(9)
,	Domstolen har i detta avseende, i punkt 34 i domen i det ovannämnda målet Verbraucher-Zentrale Hamburg, slagit fast att det i förordning nr 1103/97 ”endast fastställs minimibestämmelser om avrundning till vissa belopp. Det överlåts till de nationella myndigheterna att bibehålla eller anta bestämmelser som på ett bättre sätt bidrar till syftet att övergången till den gemensamma valutan skall vara neutral.” Se även elfte övervägandet i förordning nr 1103/97.
(10)
,	Se allmänt domstolens dom av den 27 februari 1985 i mål 55/83, Italien mot kommissionen (REG 1985, s. 683), punkt 11.
(11)
,	Se bland annat domstolens dom av den 14 februari 1995 i mål C-279/93, Schumacker (REG 1995, s. I-225), punkt 21, av den 8 mars 2001 i de förenade målen C-397/98 och C‑410/98, Metallgesellschaft m.fl. (REG 2001, s. I-1727), punkt 37, av den 7 september 2004 i mål C-319/02, Manninen (REG 2004, s. I-7477), punkt 19, av den 13 december 2005 i mål C‑446/03, Marks & Spencer (REG 2005, s. I-10837,) punkt 29, och av den 12 september 2006 i mål C-196/04, Cadbury Schweppes och Cadbury Schweppes Overseas (REG 2006, s. I-0000), punkt 40. Se även i samma riktning domstolens dom av den 27 oktober 1993 i mål C-72/92, Scharbatke (REG 1993, s. I-5509), och av den 23 april 2002 i mål C-234/99, Nygård (REG 2002, s. I-3657).
(12)
,	Jag kommer inte att behandla frågan, vilken omfattas uteslutande av de franska domstolarnas behörighet, huruvida den franska regeringen genom att via beslut nr 2000-916 ha genofört en höjning på nästan 5 procent av mjölskatten, har handlat inom ramen för den befogenhet som den tilldelats genom lag nr 2000-517. Det är den franska regeringen som i sitt skriftliga yttrande skiljer mellan anpassning och höjning av beloppen, genom att hävda att den omständigheten att beslut nr 2000-916 ”omfattar dels en anpassning av skattens värde till euro, dels en höjning av dess belopp saknar relevans”.
(13)
,	Min kursivering.
(14)
,	Se i detta avseende domen i det ovannämnda målet Verbraucher-Zentrale Hamburg, punkt 32.
(15)
,	Även den rapport som republikens president tillställdes om beslut nr 2000-916 har begränsats till att nämna att det kan vara nödvändigt att anpassa värdet i euro utan decimaler eller till mer signifikativa värden, i strävan att säkerställa att lagstiftningen är begriplig och för att underlätta att den tillämpas korrekt. Någon strävan att samtidigt genomföra en höjning av beloppet avseende vissa skatter nämns inte.
(16)
,	Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, ekonomiska och sociala kommittén, regionkommittén och Europeiska centralbanken – Rapport om förberedelserna inför införandet av sedlar och mynt i euro, KOM/2001/190 slutlig, punkt 45. Min kursivering.
(17)
,	Meddelande från Kommissionen till Europeiska rådet av den 10 oktober 2001 – Den andra rapporten om förberedelserna inför införandet av sedlar och mynt i euro. KOM/2001/561 slutlig, punkt 3. Min kursivering.
(18)
,	Se, för underkännande av ett motsvarande argument, mitt förslag till avgörande i det ovannämnda målet Verbraucher-Zentrale Hamburg, punkt 57 och följande punkter.