62018CJ0261_RES
Mål C-261/18
Europeiska kommissionen
mot
Irland
Domstolens dom (stora avdelningen) av den 12 november 2019
”Fördragsbrott – Dom varigenom domstolen fastställer ett fördragsbrott – Underlåtenhet att följa domen – Direktiv 85/337/EEG – Tillstånd till och uppförande av en vindkraftspark – Projekt som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan – Föregående miljökonsekvensbedömning har inte gjorts – Skyldighet att vidta rättelse – Artikel 260.2 FEUF – Yrkande om föreläggande av ett löpande vite och ett schablonbelopp”
Miljö – Miljökonsekvensbedömning av vissa projekt – Direktiv 85/337 – Behöriga myndigheters skyldighet att genomföra bedömningen innan tillstånd meddelas – Avsaknad av miljökonsekvensbedömning – Myndigheternas skyldighet att åtgärda situationen – Räckvidd – Bedömning som görs i legaliseringssyfte efter det att den berörda anläggningen har uppförts och tagits i bruk – Tillåtet – Villkor
(Artikel 4.3 FEU; rådets direktiv 85/337, i dess lydelse enligt direktiv 97/11, artiklarna 2.1, 4.1 och 4.2)
(se punkterna 72–78)
Miljö – Miljökonsekvensbedömning av vissa projekt – Direktiv 85/337 – Behöriga myndigheters skyldighet att genomföra bedömningen innan tillstånd meddelas – Avsaknad av miljökonsekvensbedömning – Myndigheternas skyldighet att åtgärda situationen – Räckvidd – Avsaknad av senare bedömning – Åsidosättande
(Rådets direktiv 85/337, i dess lydelse enligt direktiv 97/11, artiklarna 2.1 och 4)
(se punkterna 79–84)
Medlemsstater – Skyldigheter – Genomförande av direktiv – Fördragsbrott – Motivering som grundas på den nationella rättsordningen – Otillåtet
(Artikel 258 FEUF)
(se punkterna 89–91)
Medlemsstater – Skyldigheter – Fördragsbrott – Motivering – Principen om skydd för berättigade förväntningar – En medlemsstats åberopande av den principen för att förhindra fastställelse av fördragsbrott – Otillåtet
(Artikel 258 FEUF)
(se punkterna 92 och 93)
Talan om fördragsbrott – Dom genom vilken domstolen har fastställt ett fördragsbrott – Underlåtenhet att fullgöra skyldigheten att följa domen – Ekonomiska påföljder – Schablonbelopp – Fastställelse av beloppet – Kriterier – Överträdelsens allvar och varaktighet – Underlåtenhet att följa en dom avseende miljökonsekvensbedömning
(Artikel 260.2 FEUF; rådets direktiv 85/337, i dess lydelse enligt direktiv 97/11)
(se punkterna 115–123)
Talan om fördragsbrott – Dom genom vilken domstolen har fastställt ett fördragsbrott – Åsidosättande av skyldigheten att följa domen – Ekonomiska påföljder – Schablonbelopp – Fastställande av beloppet – Kriterier – Betalningsförmåga – Tidpunkt för bedömning
(Artikel 260.2 FEUF)
(se punkt 124)
Talan om fördragsbrott – Dom genom vilken domstolen har fastställt ett fördragsbrott – Åsidosättande av skyldigheten att följa domen – Ekonomiska påföljder – Löpande vite – Fastställande av formen och beloppet – EU-domstolens utrymme för skönsmässig bedömning – Kriterier
(Artikel 260.2 FEUF)
(se punkterna 131–135)
Resumé
Irland åläggs ekonomiska påföljder för att inte ha följt en tidigare dom från domstolen om krav på miljökonsekvensbedömning för en vindkraftspark
I domen i målet kommissionen mot Irland (Vindkraftspark i Derrybrien) (C-261/18), som meddelades den 12 november 2019, ålade domstolen (stora avdelningen) Irland ekonomiska påföljder på grund av att medlemsstaten inte följt domen av den 3 juli 2008 i målet kommissionen mot Irland (
1
), där domstolen hade fastställt att Irland hade åsidosatt direktiv 85/337 (
2
) genom att uppföra en vindkraftspark i Derrybrien (Irland) utan att göra någon föregående miljökonsekvensbedömning.
Efter 2008 års dom införde Irland ett rättelseförfarande som skulle göra det möjligt för exploatören av vindkraftsparken i Derrybrien att uppfylla kraven i direktiv 85/337. Vindkraftsparkens exploatör ansökte dock inte om att detta förfarande skulle tillämpas och de irländska myndigheterna inledde inte heller något sådant förfarande på eget initiativ, varför kommissionen för andra gången väckte talan om fördragsbrott vid domstolen.
Domstolen undersökte först och främst vilka skyldigheter som åvilar medlemsstaterna när ett projekt har godkänts i strid med den skyldighet att göra en föregående miljökonsekvensbedömning som föreskrivs i direktiv 85/337. Domstolen erinrade om att medlemsstaterna enligt principen om lojalt samarbete är skyldiga att vidta nödvändiga åtgärder för att komma till rätta med en underlåtenhet att göra en miljökonsekvensbedömning. De är framför allt skyldiga att i legaliseringssyfte göra en miljökonsekvensbedömning, och den skyldigheten föreligger även efter det att en anläggning tagits i bruk. Vid en sådan bedömning ska inte bara anläggningens framtida miljöpåverkan beaktas, utan även den miljöpåverkan som skett sedan anläggningen uppfördes. Bedömningen kan leda till att de tillstånd som beviljats utan föregående miljökonsekvensbedömning återkallas eller ändras.
Trots att ett rättelseförfarande hade införts genom en lagstiftningsreform underlät Irland att göra en ny miljökonsekvensbedömning för vindkraftsparken, och bortsåg därigenom från rättskraften hos 2008 års dom.
Därefter underkände domstolen de olika argument som Irland hade anfört för att motivera sitt agerande. För det första kan Irland inte åberopa nationella bestämmelser som begränsar möjligheterna att inleda det rättelseförfarande som införts för att följa 2008 års dom. Domstolen erinrade om att de nationella myndigheterna är skyldiga att vidta nödvändiga åtgärder för att komma till rätta med en underlåtenhet att göra en miljökonsekvensbedömning och att de skyldigheter som följer av direktiv 85/337 även gäller för exploatören av vindkraftsparken, eftersom denne står under Irlands kontroll. För det andra slog domstolen fast att även om tillstånden för uppförandet av vindkraftsparken i Derrybrien har vunnit laga kraft kan Irland inte åberopa rättssäkerhetsprincipen och de berättigade förväntningar som den berörda exploatören har på förvärvade rättigheter för att motsätta sig följderna av ett objektivt konstaterande av att Irland inte har fullgjort sina skyldigheter enligt direktiv 85/337. Domstolen underströk att det inte är möjligt att helt sonika anse att tillstånd för projekt har beviljats lagligen, med avseende på skyldigheten att göra en miljökonsekvensbedömning, när dessa tillstånd inte längre går att överklaga direkt.
Med beaktande av fördragsbrottets svårhetsgrad och varaktighet – mer än elva år har gått sedan 2008 års dom meddelades utan att de nödvändiga åtgärderna har vidtagits för att följa domen – och med hänsyn till Irlands betalningsförmåga, ålade domstolen medlemsstaten att till Europeiska kommissionen utge ett schablonbelopp på 5000000 euro samt ett löpande vite på 15000 euro per dag från och med den dag då den nu aktuella domen meddelas fram till den dag då Irland rättar sig efter 2008 års dom.
(
1
)	Dom av den 3 juli 2008, kommissionen/Irland, (C-215/06, EU:C:2008:380).
(
2
)	Rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (EGT L 175, 1985, s. 40; svensk specialutgåva, område 15, volym 6, s. 226).