62022CO0795_INF
Domstolens beslut (sjätte avdelningen) av den 10 oktober 2023 –Direccion000 m.fl.
(mål C‑795/22)
”Begäran om förhandsavgörande – Artiklarna 53 och 99 i domstolens rättegångsregler – Socialpolitik – Skydd för arbetstagares hälsa och säkerhet – Arbetstidens förläggning – Artikel 31.2 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna – Direktiv 2003/88/EG – Artikel 7 – Rätt till årlig betald semester – Ekonomisk ersättning för icke uttagen semester efter det att anställningen avslutats – Preskriptionstid på ett år – Arbetstagaren ska informeras i tillräcklig utsträckning”
Socialpolitik – Skydd för arbetstagares hälsa och säkerhet – Arbetstidens förläggning – Rätt till årlig betald semester – Nationell lagstiftning i vilken det föreskrivs en preskriptionsfrist på ett år från utgången av den årliga referensperioden – Ingen förhandskontroll av arbetstagarens möjlighet att faktiskt utöva denna rätt – Otillåtet – Arbetstagarens underlåtenhet att inleda ett förfarande som medför att preskriptionstiden avbryts – Saknar betydelse
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 31.2; Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/88, artikel 7)
(se punkterna 45 och 47 samt domslutet)
Domslut
Artikel 7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/88/EG av den 4 november 2003 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden och artikel 31.2 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna
ska tolkas så,
att de utgör hinder för nationell lagstiftning enligt vilken den rätt till årlig betald semester som en arbetstagare förvärvat preskriberas vid utgången av en ettårsperiod som börjar löpa i slutet av det referensår som denna ledighet hänför sig till, när arbetsgivaren inte verkligen har gett arbetstagaren möjlighet att utöva denna rättighet, inklusive i de fall då arbetstagaren har underlåtit att före anställningsförhållandets upphörande inleda ett förfarande som leder till preskriptionsavbrott.