62020TJ0295_RES
Mål T‑295/20
Aquind Ltd. m.fl.
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (andra avdelningen) av den 8 februari 2023
”Energi – Transeuropeiska energiinfrastrukturer – Förordning (EU) nr 347/2013 – Delegerad akt om ändring av unionens förteckning över projekt av gemensamt intresse – Artikel 172 andra stycket FEUF – En medlemsstat godkänner inte att ett projekt för elsammanlänkning ges status som ett projekt av gemensamt intresse – Kommissionen har inte fört in projektet i den ändrade förteckningen – Motiveringsskyldighet – Principen om god förvaltning – Likabehandling – Rättssäkerhet – Berättigade förväntningar – Proportionalitet – Artikel 10 i energistadgefördraget”
Energi – Transeuropeiska energiinfrastrukturer – Förordning nr 347/2013 – Delegering av befogenhet till kommissionen – Delegerad akt om ändring av unionens förteckning över projekt av gemensamt intresse – En medlemsstat godkänner inte att ett projekt för elsammanlänkning ges status som ett projekt av gemensamt intresse – Den berörda medlemsstatens befogenhet att företa en skönsmässig bedömning – Kommissionen har inte fört in projektet i den ändrade förteckningen – Motiveringsskyldighet – Räckvidd – Kommissionens befogenhet att företa en skönsmässig bedömning – Föreligger inte
(Artiklarna 172 andra stycket och 290 FEUF; Europaparlamentets och rådets förordning nr 347/2013, artikel 3.3 andra stycket a och bilaga III, del 2, punkt 10)
(se punkterna 36–40, 43–45, 54–56, 89, 90, 149, 150, 152)
Resumé
Den inre marknaden för energi och unionens förteckning över projekt av gemensamt intresse: tribunalen ogillar Aquindkoncernens talan.
Enligt unionsrätten har den medlemsstat som berörs av projektet befogenhet att godta eller neka till att projektet förs upp på förteckningen över projekt av gemensamt intresse, utan att kommissionen får bortse från ett nekande
Sökandena, Aquind Ltd, Aquind SAS och Aquind Energy Sàrl, är ansvariga för ett projekt avseende sammanlänkning av elöverföringsnäten i Förenade kungariket och Frankrike (nedan kallat Aquind-sammanlänkningsprojektet). Projektet ansågs vara av grundläggande betydelse i de infrastrukturer som är nödvändiga för att fullborda den inre marknaden för energi och fanns upptaget i Europeiska unionens förteckning över projekt av gemensamt intresse i den delegerade förordningen 2018/540. (
1
)
Eftersom unionens förteckning över projekt av gemensamt intresse ska upprättas vartannat år, ersattes den förteckning som fastställts genom den delegerade förordningen 2018/540 med den förteckning som fastställdes genom den delegerade förordningen 2020/389 (
2
) (nedan kallad den angripna förordningen). I den nya förteckningen, i bilagan till den angripna förordningen, tas Aquind-sammanlänkningsprojektet upp i förteckningen över projekt som inte längre anses ingå i unionens projekt av gemensamt intresse.
Sökandena väckte härefter talan vid tribunalen och yrkade att den angripna förordningen skulle ogiltigförklaras i den del som Aquind-sammanlänkningsprojektet strukits från unionens förteckning över projekt av gemensamt intresse.
Tribunalen ogillar talan i dess helhet. I domen konstaterar tribunalen bland annat att en medlemsstat har befogenhet att företa en skönsmässig bedömning när den nekar till att ett projekt av gemensamt intresse på medlemsstatens territorium ska ingå i den förteckning som föreskrivs i förordning nr 347/2013, (
3
) och att kommissionen inte kan ifrågasätta denna befogenhet.
Tribunalens bedömning
Tribunalen prövar först frågan huruvida kommissionens motivering till att inte föra in Aquind-sammanlänkningsprojektet i den angripna förordningen såsom ett unionsprojekt av gemensamt intresse, på grundval av att Republiken Frankrike inte gav sitt godkännande till att föra in detta projekt i unionens förteckning över projekt av gemensamt intresse, kunde anses utgöra en tillräcklig motivering. (
4
)
Efter att ha erinrat om ordalydelsen i artikel 172 andra stycket FEUF, enligt vilken de riktlinjer och projekt av gemensamt intresse som angår en medlemsstats territorium kräver den berörda medlemsstatens godkännande, anser tribunalen att denna bestämmelse, med hänsyn till dess klara lydelse och till att den inte är svårtolkad, ger den berörda medlemsstaten ett utrymme för skönsmässig bedömning för att godkänna eller neka införandet av ett projekt i unionens förteckning över projekt av gemensamt intresse. En förklaring till att lagstiftaren har valt att införa en form av vetorätt för den berörda medlemsstaten är att den transeuropeiska nätpolitiken omfattar territoriella aspekter och således i viss mån är av intresse för markplaneringen, som är ett område vilket traditionellt omfattas av medlemsstaternas suveränitet.
Tribunalen konstaterar i förevarande fall att kommissionen har uppfyllt sin motiveringsskyldighet (
5
) genom att ange att Republiken Frankrikes nekat att godkänna införandet av Aquind-sammanlänkningsprojektet i unionens förteckning över projekt av gemensamt intresse. Kommissionen kan inte heller klandras för att den inte begärde att Republiken Frankrike skulle förklara de utförliga skälen till detta nekande. Bestämmelserna i förordning nr 347/2013 (
6
) kan i detta sammanhang inte tolkas så, att kommissionen kan hållas ansvarig för en eventuell rättsstridighet som en medlemsstat gör sig skyldig till när denna nekar att godkänna ett projekt och att kommissionen således ska ansvara för denna medlemsstats eventuella åsidosättande av motiveringsskyldigheten. Enligt tribunalen skulle ett sådant synsätt strida mot de bestämmelser som reglerar befogenhetsfördelningen mellan medlemsstaterna och kommissionen, såsom den föreskrivs i artikel 172 FEUF och som det erinras om i förordning nr 347/2013. I EUF-fördraget fastställs nämligen tydliga gränser för unionens befogenhet inom området för unionens projekt av gemensamt intresse, vilket innebär att kommissionen är förhindrad från att i förteckningen över dessa projekt av gemensamt intresse föra in ett projekt som inte har godkänts av den medlemsstat på vars territorium projektet ska genomföras.
Därefter undersöker tribunalen påståendet om ett åsidosättande av de processuella och materiella bestämmelserna i förordning nr 347/2013. (
7
) Tribunalen konstaterar i detta hänseende att sökandena inte har visat att den omständigheten att Aquind-sammanlänkningsprojektet var det mest osäkra av de projekt som kunde föras in i förteckningen över unionens projekt av gemensamt intresse skulle kunna leda till ett ifrågasättande av den angripna förordningens lagenlighet. Tribunalen understryker att kommissionen, enligt förordning nr 347/2013, (
8
) var skyldig att beakta att Republiken Frankrike inte gett sitt godkännande till att föra in Aquind-sammanlänkningsprojektet i unionens förteckning över projekt av gemensamt intresse och att den inte kunde ifrågasätta skälen till att detta projekt var det mest osäkra. Tribunalen tillägger att det i förordning nr 347/2013 (
9
) föreskrivs att de skäl som en medlemsstat lagt fram för att inte godkänna ett projekt ska undersökas om en medlemsstat i den berörda regionala gruppen begär det. Kommissionen var således inte behörig att begära en undersökning av de skäl som Republiken Frankrike hade åberopat och den gjorde sig således inte skyldig till något fel i detta avseende. I förevarande fall är det ingen medlemsstat som begärt att Republiken Frankrike ska förklara skälen till sitt nekande. Även om det antas att Republiken Frankrikes konstaterande, att Aquind-sammanlänkningsprojektet var det mest osäkra, grundar sig på en oriktig bedömning, var kommissionen inte behörig att rätta till denna bedömning, lika lite som tribunalen är behörig att själv pröva denna fråga.
(
1
)	Kommissionens delegerade förordning (EU) 2018/540 av den 23 november 2017 om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 347/2013 vad gäller unionens förteckning över projekt av gemensamt intresse (EUT L 90, 2018, s. 38).
(
2
)	Kommissionens delegerade förordning (EU) 2020/389 av den 31 oktober 2019 om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 347/2013 vad gäller unionens förteckning över projekt av gemensamt intresse (EUT L 74, 2020, s. 1).
(
3
)	Artikel 3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 347/2013 av den 17 april 2013 om riktlinjer för transeuropeiska energiinfrastrukturer och om upphävande av beslut nr 1364/2006/EG och om ändring av förordningarna (EG) nr 713/2009, (EG) nr 714/2009 och (EG) nr 715/2009 (EUT L 115, 2013, s. 39).
(
4
)	Mot bakgrund av fast rättspraxis på området.
(
5
)	Enligt artikel 3.3 andra stycket a i förordning nr 347/2013 och punkt 10 i del 2 i bilaga III till samma förordning.
(
6
)	Artiklarna 3.1, 3.4 och 16 i förordning nr 347/2013.
(
7
)	Bland annat artikel 5.8 i förordning nr 347/2013.
(
8
)	Enligt artikel 3.3 andra stycket a i förordning nr 347/2013 och punkt 10 i del 2 i bilaga III till samma förordning.
(
9
)	Punkt 10 i del 2 i bilaga III till förordning nr 347/2013.