62020CJ0247_RES
Lieta C‑247/20
VI
pret
The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
(Social Security Appeal Tribunal lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 10. marta spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesības uz brīvu pārvietošanos un uzturēšanos dalībvalstu teritorijā – LESD 21. pants – Direktīva 2004/38/EK – 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 16. pants – Bērns, kas ir vienas dalībvalsts pilsonis, bet uzturas citā dalībvalstī – Vecāka, kura faktiskā aizgādībā ir šis bērns, atvasinātas uzturēšanās tiesības – Prasība par visaptverošu veselības apdrošināšanas segumu – Bērns, kuram ir pastāvīgas uzturēšanās tiesības attiecībā uz daļu no konkrētajiem laikposmiem
Savienības pilsonība – Tiesības uz brīvu pārvietošanos un uzturēšanos dalībvalstu teritorijā – Direktīva 2004/38 – Uzturēšanās tiesību saskaņā ar Savienības tiesībām nosacījumi – Nepilngadīgs Savienības pilsonis, kuram ir tiesības pastāvīgi uzturēties uzņemošajā dalībvalstī – Viens no minētā nepilngadīgā vecākiem, kurš ir trešās valsts valstspiederīgais, uzturas šajā dalībvalstī saskaņā ar LESD 21. pantu un ir bērna galvenais aprūpētājs – Abām šīm personām pastāvoša pienākuma nodrošināt visaptverošu veselības apdrošināšanas segumu, lai varētu saglabāt viņu uzturēšanās tiesības, neesamība
(LESD 21. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 16. panta 1. un 2. punkts)
(skat. 54., 56. un 58.–60. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)
Savienības pilsonība – Tiesības uz brīvu pārvietošanos un uzturēšanos dalībvalstu teritorijā – Direktīva 2004/38 – Labuma guvēji – Ģimenes loceklis – Jēdziens – Radinieks augšupējā līnijā, kurš nav Savienības pilsoņa apgādībā – Izslēgšana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38 2. panta 2. punkts)
(skat. 57. punktu)
Savienības pilsonība – Tiesības uz brīvu pārvietošanos un uzturēšanos dalībvalstu teritorijā – Direktīva 2004/38 – Uzturēšanās tiesību saskaņā ar Savienības tiesībām nosacījumi – Nepilngadīgs Savienības pilsonis, kuram ir tiesības pastāvīgi uzturēties uzņemošajā dalībvalstī – Viens no minētā nepilngadīgā vecākiem, kurš ir trešās valsts valstspiederīgais, uzturas šajā dalībvalstī saskaņā ar LESD 21. pantu un ir bērna faktiskais apgādātājs – Abu šo personu pienākums nodrošināt visaptverošu veselības apdrošināšanas segumu laikposmiem pirms pastāvīgo uzturēšanās tiesību iegūšanas – Pienākums, kas ir izpildīts ar viņu bezmaksas dalību uzņemošās dalībvalsts publiskajā veselības apdrošināšanas sistēmā
(LESD 21. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 63., 65., 67., 69., 70. un 72. punktu un rezolutīvās daļas 2. punktu)
Rezumējums
VI un viņas vīrs ir Pakistānas pilsoņi, kas kopā ar saviem bērniem dzīvo Ziemeļīrijā (Apvienotā Karaliste). Viņu dēls, kas dzimis 2004. gadā un ir Īrijas pilsonis, ieguva pastāvīgas uzturēšanās tiesības Apvienotajā Karalistē, jo bija likumīgi uzturējies šajā valstī nepārtrauktā piecu gadu laikposmā.
Lai gan VI, kas sākotnēji rūpējās par viņu bērniem, strādā un maksā nodokļus tikai kopš 2016. gada aprīļa, viņas vīrs strādāja un maksāja nodokļus visos pamatlietā aplūkotajos laikposmos, un abiem laulātajiem bija pietiekami ienākumi, lai nodrošinātu savas ģimenes vajadzības.
Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (Ieņēmumu un muitas dienests, Apvienotā Karaliste) uzskatīja, ka no 2006. gada maija līdz augustam un no 2014. gada augusta līdz septembrim VI nebija visaptveroša veselības apdrošināšanas seguma un tādēļ viņai nebija uzturēšanās tiesību Apvienotajā Karalistē, un līdz ar to viņa nevarēja saņemt nedz nodokļa atlaidi par apgādājamu bērnu, nedz ģimenes pabalstus.
Social Security Appeal Tribunal (Northern Ireland) (Sociālā nodrošinājuma lietu apelācijas tiesa, Ziemeļīrija, Apvienotā Karaliste), izskatot divas saistībā ar minētajām tiesībām celtas prasības, jautā Tiesai, cik lielā mērā Direktīvas 2004/38 (
1
) 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētā prasība par visaptverošu veselības apdrošināšanas segumu uzņemošajā dalībvalstī bija piemērojama VI un viņas dēlam attiecīgajos laikposmos un – attiecīgā gadījumā – vai ar šo bezmaksas dalību uzņemošās dalībvalsts publiskajā veselības apdrošināšanas sistēmā bija pietiekami, lai izpildītu šo prasību.
Tiesa nospriež, ka LESD 21. pants, kurā paredzēta Savienības pilsoņu pārvietošanās un uzturēšanās brīvība, un Direktīvas 2004/38 16. panta 1. punkts, kurš attiecas uz pastāvīgo uzturēšanās tiesību iegūšanu, ir jāinterpretē tādējādi, ka nedz bērnam, Savienības pilsonim, kurš ir ieguvis pastāvīgas uzturēšanās tiesības, nedz vecākam, kura faktiskā aizgādībā ir šis bērns, nav jābūt visaptverošam veselības apdrošināšanas segumam šīs direktīvas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, lai saglabātu savas uzturēšanās tiesības uzņemošajā valstī. Savukārt attiecībā uz laikposmiem, pirms bērns, Savienības pilsonis, bija ieguvis pastāvīgas uzturēšanās tiesības uzņemošajā valstī, gan šim bērnam – ja uzturēšanās tiesības viņam tiek pieprasītas, pamatojoties uz minētā 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu –, gan vecākam, kura faktiskā aizgādībā ir šis bērns, ir jābūt visaptverošam veselības apdrošināšanas segumam šīs direktīvas izpratnē.
Tiesas vērtējums
Pirmkārt, saistībā ar laikposmiem pēc tam, kad bērns, Savienības pilsonis, ir ieguvis pastāvīgas uzturēšanās tiesības pēc piecus gadus ilgas nepārtrauktas uzturēšanās uzņemošajā dalībvalstī, Tiesa uzsver, ka uz šīm tiesībām vairs nav attiecināmi (
2
) nosacījumi, ka viņam pašam un viņa ģimenes locekļiem ir jābūt pietiekamiem līdzekļiem, kā arī visaptverošam veselības apdrošināšanas segumam, kas piemērojami pirms šādu pastāvīgas uzturēšanās tiesību iegūšanas (
3
).
Runājot par vecāku, trešās valsts valstspiederīgo, kura faktiskā aizgādībā ir minētais bērns, Tiesa konstatē, ka viņš nav “ģimenes loceklis” Direktīvas 2004/38 izpratnē un tādēļ nevar atsaukties uz šo direktīvu (
4
), lai iegūtu pastāvīgas uzturēšanās tiesības uzņemošajā dalībvalstī, ja bērns ir sava vecāka apgādībā. Jēdziens “ģimenes loceklis” šīs direktīvas izpratnē attiecībā uz Savienības pilsoņa augšupējiem radiniekiem attiecas tikai (
5
) uz “apgādībā esošiem” tiešiem šī pilsoņa augšupējiem radiniekiem.
Paturot to prātā, pastāvīgās uzturēšanās tiesības uzņemošajā dalībvalstī, kas ar Savienības tiesībām ir piešķirtas nepilngadīgam Savienības pilsonim, kurš ir kādas dalībvalsts pilsonis, lai nodrošinātu šo uzturēšanās tiesību lietderīgo iedarbību, ir uzskatāmas par tādām, kas saskaņā ar LESD 21. pantu noteikti ietver vecāka, kurš faktiski īsteno šī nepilngadīgā Savienības pilsoņa aizgādību, tiesības kopā ar viņu uzturēties uzņemošajā dalībvalstī neatkarīgi no šī vecāka pilsonības. No tā izriet, ka tostarp Direktīvas 2004/38 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēto nosacījumu nepiemērojamība pēc tam, kad minētais nepilngadīgais ir ieguvis pastāvīgās uzturēšanās tiesības atbilstoši šīs direktīvas 16. panta 1. punktam, saskaņā ar LESD 21. pantu ir attiecināma arī uz šo vecāku.
Otrkārt, attiecībā uz laikposmiem, pirms bērns, Savienības pilsonis, ir ieguvis pastāvīgas uzturēšanās tiesības uzņemošajā dalībvalstī, no Direktīvas 2004/38 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta formulējuma, kā arī no šīs direktīvas vispārējās sistēmas un mērķa izriet, ka ne tikai Savienības pilsonim, bet arī viņa ģimenes locekļiem, kuri dzīvo kopā ar viņu uzņemošajā valstī, kā arī vecākam, kura faktiskā aizgādībā ir šis bērns, ir jābūt visaptverošam veselības apdrošināšanas segumam.
Šajā ziņā no šī panta kopsakarā ar minētās direktīvas 10. apsvērumu un 14. panta 2. punktu izriet, ka visā uzturēšanās uzņemošajā dalībvalstī laikposmā, kas ir ilgāks par trim mēnešiem un īsāks par pieciem gadiem, ekonomiski neaktīvajam Savienības pilsonim un viņa ģimenes locekļiem tostarp ir jābūt visaptverošam veselības apdrošināšanas segumam, lai nekļūtu par pārmērīgu slogu šīs dalībvalsts publiskajām finansēm. Saistībā ar tāda bērna situāciju, kurš ir Savienības pilsonis un dzīvo uzņemošajā valstī kopā ar vecāku, kura faktiskā aizgādībā ir šis bērns, šī prasība ir izpildīta gan tad, ja bērnam ir visaptverošs veselības apdrošināšanas segums, kas attiecas uz viņa vecāku, gan tad, kad šim vecākam ir šāda apdrošināšana par bērnu.
Tāda nepilngadīga Savienības pilsoņa gadījumā, kura viens no vecākiem, trešās valsts valstspiederīgais, attiecīgajā laikposmā ir strādājis un maksājis nodokļus uzņemošajā valstī, būtu nesamērīgi atteikt šim bērnam un vecākam, kura faktiskā aizgādībā ir šis bērns, uzturēšanās tiesības tikai tādēļ, ka šajā laikposmā viņi šīs valsts veselības apdrošināšanas sistēmā bija apdrošināti bez maksas. Proti, nevar uzskatīt, ka tādos apstākļos kā pamatlietā šāda bezmaksas dalība būtu pārmērīgs slogs minētās valsts finansēm.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.). Šīs direktīvas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir noteikts, ka visiem Savienības pilsoņiem ir tiesības uzturēties citas dalībvalsts teritorijā ilgāk nekā trīs mēnešus, ja viņu līdzekļi ir pietiekami viņiem pašiem un viņu ģimenes locekļiem, lai nekļūtu par uzņemošās dalībvalsts sociālās palīdzības sistēmas slogu uzturēšanās laikā, un viņiem ir visaptverošs veselības apdrošināšanas segums uzņemošajā dalībvalstī.
(
2
)	Atbilstoši Direktīvas 2004/38 16. panta 1. punkta pēdējam teikumam.
(
3
)	Paredzēti Direktīvas 2004/38 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā.
(
4
)	Direktīvas 2004/38 16. panta 2. punktā ir paredzēts, ka šā panta 1. punkts attiecas arī uz ģimenes locekļiem, kas nav nevienas dalībvalsts valstspiederīgie un kopā ar Savienības pilsoni likumīgi un nepārtraukti ir uzturējušies uzņemošajā dalībvalstī piecus gadus.
(
5
)	Atbilstoši Direktīvas 2004/38 2. panta 2. punktam.