62005CC0289_LV
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Ievads
1. Šajā lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniedzējtiesa lūdz Tiesu interpretēt 1. normas 1.7. punktu pielikumā Komisijas 2000. gada 28. jūlija Regulai (EK) Nr. 1685/2000, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1260/1999 attiecībā uz izdevumu kompensējamību Struktūrfondu līdzfinansētās darbībās (2) . Rovaniemen hallinto‑oikeus
[Rovaniemi Administratīvā tiesa] (Somija) jautājums ir par priekšnoteikumiem, saskaņā ar kuriem vispārējos izdevumus daļēji var kompensēt kā atbilstīgus izdevumus saistībā ar struktūrfondu līdzfinansētu darbību īstenošanu.
II – Atbilstošās tiesību normas
2. Prāva būtībā attiecas uz Kopienu tiesisko regulējumu par struktūrfondiem (3) . Struktūrfondi nodrošina dažāda veida palīdzību, lai stiprinātu ekonomisku un sociālu kohēziju un it īpaši mazinātu būtiskas dažādu reģionu attīstības līmeņa atšķirības un mazāk attīstīto reģionu atpalicību (4) . Šo palīdzību Kopiena piešķir kā līdzfinansējumu dažādiem dalībvalstu izvēlētiem projektiem.
3. Tiesiskais regulējums, kādā tiek īstenotas struktūrfondu finansētās darbības, pamatā ir šāds.
4. Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulā (EK) 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (5), ir noteikti šādi prioritāri mērķi, ko palīdz sasniegt ar struktūrfondiem:
– 1. mērķis ir attīstības un strukturālu pielāgojumu veicināšana reģionos, kuru attīstība atpaliek. Reģionos, uz kuriem attiecas šis mērķis, iekšzemes kopprodukts uz vienu iedzīvotāju ir mazāks kā 75 % no Kopienas vidējā rādītāja. Šis mērķis attiecas arī uz tā sauktajiem visattālākajiem reģioniem (6) un atsevišķām īpaši maz apdzīvotām teritorijām Somijā un Zviedrijā;
– 2. mērķis attiecas uz reģioniem ar strukturālām problēmām, kuru ekonomiskā un sociālā pārveide ir atbalstāma. Tas it īpaši ietver lauku apvidus, kur sākusies lejupslīde, problēmu skartus pilsētu rajonus un krīzes skartus apvidus, kas atkarīgi no zvejniecības;
– 3. mērķis ir izglītības un nodarbinātības politikas pielāgošana un modernizācija un it īpaši cīņa pret ilglaicīgu bezdarbu un jauniešu bezdarbu, kā arī problēmgrupu integrācija darba tirgū.
5. Palīdzību piešķir programmu, kas tiek īstenota minēto mērķu ietvaros, līdzfinansējuma veidā. Dažādie struktūrfondi finansē arī novatoriskus pasākumus un Kopienas iniciatīvas programmas, kā, piemēram, programmu Interreg, par ko ir strīds šajā lietā (7) .
6. Struktūrfondu līdzfinansētās darbības konkrēti tiek īstenotas saskaņā ar trim principiem. Pirmais ir papildināmības princips. Eiropas Savienības struktūrfondi nodrošina atbalstu, kas papildina dalībvalstu darbības (8) . Tas katrā ziņā paredz Kopienas finanšu atbalsta papildināšanu valsts, reģionālā vai pat vietējā līmenī (9) . Otrais ir Kopienas atbalsta shēmas princips. Minētie partneri izstrādā attiecīgajam reģionam plānu vairākiem gadiem, kurā iekļauti visi projekti ar visām iespējamām sekām un iedarbību, un, pamatojoties uz to, piešķir finansējumu (10) . Trešais ir partnerības princips. Visi partneri, kas ir iesaistīti projektā un programmu finansējumā – t.i., Komisija un kompetentās valsts, reģionālās vai vietējās iestādes, kuras ir noteikusi attiecīgā dalībvalsts, paši ir atbildīgi, un to pienākums ir īstenot darbības ciešā saziņā un sadarbībā (11) .
7. Regula Nr. 1260/1999 paredz visaptverošu tiesisko regulējumu, lai nodrošinātu palīdzības efektivitāti. Turklāt ir precīzi nošķirtas visu instanču, ko skar Kopienas budžeta izpilde – dalībvalstu, to izpildes iestāžu un Komisijas, funkcijas. No šiem noteikumiem izriet, ka Regulas struktūra ir decentralizēta.
8. Dalībvalstīm jāgarantē Kopienas finansējuma pareiza pārvaldīšana. Tās it īpaši ir atbildīgas par to, lai Kopienas līdzekļi tiktu izlietoti saskaņā ar nevainojamu finanšu vadības principu, īstenojot to šādi:
– vadošā iestāde ir atbildīga par vadības un palīdzības īstenošanas efektivitāti un pareizumu (12) ;
– maksātāja iestāde apstiprina izdevumus (13) un ir atbildīga par pieteikumu maksājuma saņemšanai sagatavošanu un iesniegšanu, kā arī Komisijas maksājumu saņemšanu (14) ;
– atbilstīgiem izdevumiem piemēro attiecīgās valsts tiesību normas, ja šajā jomā nav Kopienu tiesiskā regulējuma (15) .
9. Dalībvalstis uzņemas atbildību veikt palīdzības finanšu kontroli (16) . Tās nodrošina finanšu vadības un kontroles kārtības kvalitāti un tām piešķirto finanšu līdzekļu izmantošanu (17) . Dalībvalstis sadarbojas ar Komisiju, lai nodrošinātu Kopienas fondu izmantošanu saskaņā ar pareizas finanšu vadības principiem (18) .
10. Komisija īsteno savu atbildību par Kopienas budžeta izpildi, kontrolējot, vai dalībvalstis pareizi pilda tām uzticētos uzdevumus. Šajā nolūkā Komisija:
– pieņem vajadzīgos lēmumus par struktūrfondu piešķirto finansējumu, ja ir izpildītas regulas prasības (19) ;
– rūpējas par to, lai dalībvalstīs sekmīgi darbotos vadības un kontroles sistēmas, kas nodrošina efektīvu un pareizu Kopienas fondu izmantošanu (20) ;
– veic pārbaudes un finanšu kontroli uz vietas, tostarp papildu pārbaudes un finanšu korekcijas, ja konstatēti pārkāpumi un nepilnības un dalībvalsts finanšu korekcijas nav veikusi (21) .
11. Lai savus uzdevumus izpildītu pareizi, Komisija var noteikt minimālās prasības attiecībā uz kontroles sistēmām. Komisija var izdot Kopienas noteikumus, ja izrādās, ka tas ir nepieciešams, lai nodrošinātu struktūrfondu vienotu un taisnīgu izmantošanu visā Kopienā (22) . Īstenošanas noteikumos, ko Komisija šajā sakarā ir izdevusi, ir iekļauti sīki izstrādāti noteikumi, pamatojoties uz kuriem var pārliecināties, vai dalībvalstu vadības un kontroles sistēmas izpilda tiesiskā regulējuma prasības (23), kā arī daudzas normas, kas nosaka prasības attiecībā uz izdevumu kompensējamību struktūrfondu līdzfinansētās darbībās (24) .
12. Ņemot vērā minēto, svarīgi ir šādi noteikumi:
13. Regulas Nr. 1685/2000 pielikuma 1. normā ir noteikts:
“1. norma: faktiski veiktie izdevumi
1. Galīgo ieguvēju veikti maksājumi
1.1. Galīgo ieguvēju maksājumi saskaņā ar 32. panta 1. punkta 3. daļu Regulā (EK) Nr. 1260/1999 (turpmāk tekstā – “Vispārīgā regula”) ir maksājumi naudā, ievērojot izņēmumus, kas norādīti 1.4. punktā.
[..]
1.4. Saskaņā ar 1.5., 1.6. un 1.7. punktā izvirzītajiem nosacījumiem amortizācija, iemaksas natūrā un pieskaitāmās izmaksas [vispārējie izdevumi] arī var būt daļa no 1.1. punktā minētajiem maksājumiem. Tomēr struktūrfondu līdzfinansējums nepārsniedz kādas darbības kopējos piemērotos [atbilstīgos] izdevumus darbības beigās, atskaitot iemaksas natūrā.
[..]
1.7. Pieskaitāmās izmaksas [vispārējie izdevumi] ir piemēroti [atbilstīgi] izdevumi ar nosacījumu, ka to pamatā ir faktiskās izmaksas, kas ir saistītas ar struktūrfondu līdzfinansētās darbības īstenošanu, un tās ir iedalītas proporcionāli darbībai saskaņā ar pienācīgi pamatotu godīgu un objektīvu metodi.
1.8. Pielikuma 1.4. līdz 1.7. punkta noteikumi ir piemērojami individuāliem saņēmējiem, kas minēti 1.2. punktā, attiecībā uz atbalsta sistēmām saskaņā ar Līguma 87. pantu un atbalstu, ko piešķīrušas dalībvalstu izraudzītas iestādes.
1.9. Dalībvalstis var noteikt stingrākas valsts normas tādu [atbilstīgo] izdevumu noteikšanai, kas piemēroti saskaņā ar 1.5., 1.6. un 1.7. punktu.
2. Izdevumu pamatojums
Vispārējs noteikums ir, ka galīgo ieguvēju veiktos maksājumus pamato ar kvitētiem rēķiniem. Kad to nevar izdarīt, maksājumus pamato ar grāmatvedības dokumentiem, kam ir līdzvērtīga pierādījuma vērtība.”
III – Pamata prāva
14. Prasītāja pamata prāvā Länsstyrelsen i Norrbottens län (25) 2002. gada oktobrī lūdza atbildētājai Lapin liitto (26) finansējumu SEK 95 880,72 apmērā Kopienas iniciatīvas – programmas Interreg III – A – Noord
– ietvaros tehniskās palīdzības vispārējiem izdevumiem 2001. gadā (27) .
15. Atbildētāja šo lūgumu noraidīja, atsaucoties uz Regulu Nr. 1685/2000. Pieprasītie vispārējie izdevumi neesot aprēķināti proporcionāli un neesot izmantota godīga un pienācīgi pamatota metode. Turklāt vispārējie izdevumi neesot balstīti uz faktiskajām izmaksām, un veiktie maksājumi neesot pamatoti ar kvitētiem rēķiniem.
16. 2003. gada septembrī Länsstyrelsen i Norrbotens län
atkārtoti pieprasīja finansējumu ar programmu saistītajiem vispārējiem izdevumiem par 2001. un 2002. gadu attiecīgi SEK 56 854 un SEK 186 982 apmērā (28) . Prasītāja izmaksu aprēķinam izmantoja jaunu modeli, kurā attiecībā uz katru Kopienas projektā iesaistīto darbinieku tika aprēķināta darba laikam proporcionāli atbilstošā vispārējo izdevumu daļa.
17. Ar 2003. gada 24. novembra lēmumu Lapin liitto
šo lūgumu noraidīja, pamatojot ar to, ka prasītāja nav pietiekami precīzi paskaidrojusi sakarību starp pārējiem vispārējiem izdevumiem un Kopienas projektu (29) .
18. Länsstyrelsen i Norrbotens län
iesniedza Lapin liitto
sūdzību.
19. Länsstyrelsen i Norrbotens län
sūdzība tika noraidīta ar Lapin liitto
2004. gada 6. februāra lēmumu, pamatojot ar to, ka prasītāja nav precīzi norādījusi, kāda tehniskās palīdzības izmaksu daļa ir attiecināma uz projektu.
20. Prasītāja Hallinto‑oikeus
ierosinātajā lietā pieprasīja vispārējo izdevumu samaksu. Iesniedzējtiesa nolēma, ka lēmuma pieņemšanai pamata lietā nepieciešama Regulas Nr. 1685/2000 pielikuma 1. normas 1.7. punkta interpretācija; šī iemesla dēļ 2005. gada 15. jūlijā tā pārtrauca tiesvedību un lūdza Tiesu sniegt prejudiciālu nolēmumu.
IV – Tiesiskais vērtējums
21. Šajā lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniedzējtiesa jautā, ar kādiem priekšnoteikumiem vispārējos izdevumus saskaņā ar Kopienu tiesībām var kompensēt.
22. No Regulas Nr. 1260/1999 32. panta 1. punkta trešās daļas un Regulas Nr. 1685/2000 pielikuma 1. normas (30) sistēmas izriet, ka līdzfinansējumu piešķir pēc izmaksu kompensēšanas principa. Tas nozīmē, ka galīgo ieguvēju veiktie maksājumi ir maksājumi naudā un maksājumiem jāattiecas uz faktiskajiem izdevumiem. Tomēr atsevišķos īpašos gadījumos arī amortizācijas izmaksas, iemaksas natūrā un vispārējie izdevumi var būt šo maksājumu daļa (31) . Tomēr vispārējo izdevumu kā atbilstīgo izdevumu kompensēšana ir izņēmums, un tādēļ attiecībā uz šī izņēmuma nozīmi un piemērošanas veidu (ieskaitīšanas veids, pierādījumi, ar kuriem jāpierāda ieskaitīšana) tā ir jāinterpretē šauri.
23. Pirms izvērtēt, kādos apstākļos šis izņēmums ir piemērojams, es vēlos norādīt, ka, lai noteiktu atbilstīgos izdevumus, dalībvalstis var noteikt stingrākas valsts normas. Šīs tiesības dalībvalstīm tiek piešķirtas ar Regulas Nr. 1685/2000 pielikuma 1. normas 1.9. punktu (32) . No minētā izriet, ka uz 1. normas 1.7. punktu var atsaukties tikai tad, ja dalībvalstis attiecīgo izdevumu noteikšanai nav noteikušas stingrākas tiesību normas saskaņā ar 1. normas 1.9. punktu.
24. Citiem vārdiem, Regulās Nr. 1260/1999, Nr. 438/2001 un Nr. 1685/2000, kā minēts iepriekš 2.–13. punktā, ir noteiktas minimālās prasības, kas jāizpilda, ja tiek pieprasīts segt atsevišķas izmaksas. Ja šīs prasības ir izpildītas, tad saskaņā ar Kopienu tiesībām attiecīgie izdevumi ir kompensējami. Neskatoties uz to, dalībvalstis var noteikt stingrākas valsts normas vispārējo izdevumu līdzfinansēšanai.
25. Lai atbildētu uz jautājumu, kādos gadījumos vispārējie izdevumi ir struktūrfondu līdzfinansētu projektu atbilstīgi izdevumi, jāanalizē 1. normas 1.7. punkts un minētās regulas sistēma. Saskaņā ar minēto noteikumu vispārējie izdevumi ir atbilstīgi izdevumi, ja izpildīti šādi nosacījumi:
– to pamatā ir faktiskās izmaksas;
– tie attiecas uz ar struktūrfondu līdzfinansētas darbības īstenošanu;
– tie iedalīti proporcionāli darbībai saskaņā ar pienācīgi pamatotu godīgu un objektīvu metodi.
26. Attiecībā uz pirmo nosacījumu pietiekama ir atsauce uz 32. panta 1. punkta pirmo un trešo daļu Regulā Nr. 1260/1999, kur cita starpā noteikts:
“Starpposma maksājumi un saldo maksājumi ir saistīti ar faktiskajiem izdevumiem, kuriem jāatbilst galīgo saņēmēju veiktajiem maksājumiem, ko apstiprina kvitētie rēķini vai grāmatvedības dokumenti ar līdzīgu pierādījuma vērtību.” (33)
Kā Komisija pareizi norāda, ja izmaksas norādītas vienīgi teorētiski, tad šādas izmaksas attiecībā uz kompensāciju nav ņemamas vērā.
27. Par otro nosacījumu Somijas valdība norādīja, ka attiecībā uz kompensējamiem izdevumiem jāņem vērā cēloņsakarības princips. Tas nozīmē, ka papildu izmaksas, kas faktiski izriet no Kopienas darbībām, var būt struktūrfondu līdzfinansētu projektu atbilstīgi izdevumi. Tādas izmaksas, kas nav saistītas ar darbībām, nevar kompensēt.
28. Pēc Komisijas domām, piemērojot attiecīgās Kopienu tiesību normas, jāpierāda, ka vispārējie izdevumi ir bijušas nepieciešami projekta īstenošanai.
29. Saskaņā ar Regulas Nr. 1260/1999 30. pantu izdevumiem attiecībā uz darbībām ir tiesības uz fondu ieguldījumu tikai tad, ja šīs darbības ir daļa no attiecīgās palīdzības. Citiem vārdiem, izdevumiem jābūt veiktiem Eiropas Savienības finansēta projekta ietvaros. Jāpierāda, ka izmaksas tiešām saistītas ar projekta īstenošanu un nav izdevumi, kas veikti parastās darbības ietvaros, kā arī nav nesaistīti ar projekta īstenošanu.
30. Šajā prāvā strīds ir galvenokārt par trešo nosacījumu. It īpaši par jautājumu, vai metode, kādu prasītāja piemērojusi vispārējo izdevumu aprēķinos, atbilst 1.7. punkta prasībām, saskaņā ar kuru vispārējie izdevumi, kas ir saistīti ar darbības īstenošanu, ir iedalīti proporcionāli darbībai saskaņā ar pienācīgi pamatotu godīgu un objektīvu metodi.
31. Prasītāja pamata lietā norāda, ka savā prasībā minētās tehniskās palīdzības izmaksas ir iedalījusi atbilstoši visas administrācijas vidējam ikgadējam darbinieku skaitam tādā veidā, lai par katru personu varētu aprēķināt izmaksu daļu par katru mēnesi un gadu. Šādas vidējā aprēķina metodes izmantošana ļāva iepriekš minētās izmaksas iedalīt kā projekta izmaksas atbilstoši konkrētajam darba laikam, ko katra persona ir strādājusi projekta ietvaros. Šī metode ir saderīga ar 1.7. punktu.
32. Vispirms jāaplūko Regulas Nr. 1685/2000 pielikuma 1. normas 1.7. punkta versijas dažādās valodās. Ir būtiska atšķirība starp somu valodas versijas tekstu un versijām citās valodās. Franču, angļu, dāņu, spāņu, portugāļu un itāļu valodas versijās ir lietots jēdziens “pro rata”, tāpat arī zviedru valodas versijā ir lietots vārds “proporcionāli” un iekavās minēts “pro rata”. Nīderlandiešu valodas versijā ir lietots jēdziens “verhoudingsgewijs” un vācu valodas versijā “anteilig”. Somu valodas versijā šis jēdziens vispār netiek minēts (34) .
33. Ja pastāv atšķirības starp Kopienu tiesību normas valodu versijām, tad attiecīgās normas nav jāskata atsevišķi, bet gan šaubu gadījumā tās ir jāinterpretē un jāpiemēro, ņemot vērā visu pārējo valodu saistošās versijas (35) . Versijai vienā valodā nevar būt prioritāte, salīdzinot ar versijām citās valodās, ja tās visas atbilst vienai noteiktai interpretācijai (36) .
34. Ņemot vērā to, ka versijās visās pārējās valodās – lai gan ne vienmēr, lietojot vienu un to pašu vārdu – Regulas Nr. 1685/2000 pielikuma 1. normas 1.7. punktā ir lietots jēdziens “pro rata” vai “proporcionāli”, noteikums ir jāinterpretē šādā izpratnē.
35. No minētā izriet, ka vispārējo izdevumu aprēķinam var ņemt vērā kopējo vispārējo izdevumu procentuālo daļu, ja var pamatot, ka procentuālā daļa ir atbilstoša un ir pareizā proporcijā ar Kopienas projekta apjomu. Šādu pieeju apstiprina arī 7. pantā minētā otrā prasība, kas Regulas Nr. 438/2001 1. pielikumā noteikta šādi:
“Izdevumu posteņiem, kas tikai daļēji attiecas uz kopīgi finansētajām darbībām [pietiekama revīzijas liecībām vajadzīgā informācija ir tad, ja] precīzi norādīts, kāda attiecīgo izdevumu daļa attiecas uz kopīgi finansēto darbību un kāda – uz citām darbībām. Tas pats attiecas uz izdevumiem, kurus par kompensējamiem uzskata tikai daļēji vai salīdzinājumā ar citiem izdevumiem.”
36. To, vai attiecīgie vispārējie izdevumi ir piemēroti, lai ieskaitītu Kopienas projekta izmaksās, var pierādīt, pamatojoties uz papildu izmaksām algām un citiem papildu izdevumiem, piemēram, ēku uzturēšanas un ekspluatācijas izmaksām. Ņemot to vērā, var aprēķināt vispārējo izdevumu procentuālo daļu. Kā pareizi norāda Komisija, aprēķinot vispārējos izdevumus, pamatojoties uz papildu izdevumiem algām, jāņem vērā šādi punkti: a) personu skaits, kas strādā projekta ietvaros; b) projekta ietvaros nostrādāto stundu skaits; c) alga, kas maksāta projekta ietvaros; d) vidējais personu skaits, kas darbojas uzņēmumā; e) nostrādāto stundu skaits un f) izmaksāto algu vidējā summa. Ja vispārējo izdevumu aprēķins ir balstīts uz izmaksātajām algām, tad jāņem vērā faktiski izmaksātā alga un nevis vidējā alga.
37. Tomēr jānorāda, ka šī nav vienīgā iespējamā pareizā metode. No vārdiem “pienācīgi pamatot[a] godīg[a] un objektīv[a] metod[e]” (37) – izriet, ka vispārējo izdevumu aprēķinos un ieskaitīšanā Kopienas projekta izmaksās var tikt piemērotas dažādas metodes.
38. Dalībvalsts tiesai jālemj, vai pamata prāvā ir izpildītas visas Regulas Nr. 1685/2000 pielikuma 1. normas 1.7. punktā paredzētās prasības.
V – Secinājumi
39. Es iesaku uz iesniedzējtiesas prejudiciālo jautājumu atbildēt šādi:
– 1.7. punkts 1. normā pielikumā Komisijas 2000. gada 28. jūlija Regulai (EK) Nr. 1685/2000, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1260/1999 attiecībā uz izdevumu kompensējamību Struktūrfondu līdzfinansētās darbībās, ir jāinterpretē tādējādi, ka vispārējo izdevumu aprēķinos var piemērot procentuālo daļu no kopējiem vispārējiem izdevumiem, ja var pierādīt, ka procentuālā daļa ir piemērota un ir pareizā proporcijā ar Kopienas projekta apjomu;
– to, vai vispārējos izdevumus var ieskaitīt Kopienas projekta izmaksās, cita starpā var pierādīt, pamatojoties uz papildu izmaksām algām un citiem papildu izdevumiem, piemēram, ēku uzturēšanas un ekspluatācijas izmaksām. Ņemot to vērā, var aprēķināt vispārējo izdevumu procentuālo daļu;
– valsts tiesai jālemj, vai pamata prāvā ir izpildītas visas Regulas Nr. 1685/2000 pielikuma 1. normas 1.7. punktā paredzētās prasības.
(1) .
(2)  –	OV L 193, 39. lpp.
(3)  –	Četri Eiropas Savienības struktūrfondi ir Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF), Eiropas Sociālais fonds (ESF), Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonds (ELVGF) un Zivsaimniecības vadības finansēšanas instruments (ZVFI).
(4)  –	EKL 158. pants.
(5)  –	OV L 161, 1. lpp.
(6)  –	Francijas aizjūras departamenti, Azoru salas, Madeira un Kanāriju salas.
(7)  –	Regulas Nr. 1260/1999 9. panta e) apakšpunkts.
(8)  –	Regulas Nr. 1260/1999 preambulas 27. apsvērums.
(9)  –	Regulas Nr. 1260/1999 8. panta 1. punkts kontekstā ar Regulas Nr. 1260/1999 29. pantu.
(10)  –	Regulas Nr. 1260/1999 9. panta d) apakšpunkts.
(11)  –	Regulas Nr. 1260/1999 8. pants.
(12)  –	Regulas Nr. 1260/1999 34. panta 1. punkts. Vadošā iestāde ir atbildīga arī par reakciju uz Komisijas novērojumiem vai pieprasījumiem ieviest koriģējošus pasākumus vadības, uzraudzības un kontroles sistēmā, lai nodrošinātu darbību atbilstību Kopienu politikai un informācijas savākšanu, un ziņojumu sastādīšanu, kas nepieciešami Komisijas īstenotajai programmas uzraudzībai.
(13)  –	Regulas Nr. 1260/1999 32. panta 3. punkts.
(14)  –	Regulas Nr. 1260/1999 9. panta o) apakšpunkts. Maksātāja iestāde nodrošina to, ka palīdzības saņēmēji pēc iespējas ātrāk un pilnībā saņem sev no fondiem pienākošos finansējumu. Regulas Nr. 1260/1999 32. panta 1. punkta piektā daļa.
(15)  –	Regulas Nr. 1260/1999 30. panta 3. punkts. Skat. arī Regulas Nr. 1260/1999 preambulas 41. apsvērumu.
(16)  –	Regulas Nr. 1260/1999 38. panta 1. punkts.
(17)  –	Regulas Nr. 1260/1999 38. panta 1. punkta a), c), d) un f) apakšpunkts.
(18)  –	Regulas Nr. 1260/1999 8. panta 4. punkts un 38. panta 1. punkta g) apakšpunkts.
(19)  –	Regulas Nr. 1260/1999 28. pants.
(20)  –	Dalībvalstīm jāpaziņo Komisijai pastāvošās vadības un kontroles sistēmas attiecībā uz katru no struktūrfondiem piešķirto palīdzību, tostarp izdevumu kompensācijas lūgumu pieņemšanas, pārbaudes un apstiprinājuma procedūras, kā arī procedūras finansējuma piešķiršanai, veikšanai un iegrāmatošanai attiecībā uz maksājumu galīgajiem saņēmējiem. Komisijai sadarbībā ar dalībvalsti jāpārliecinās, vai vadības un kontroles sistēmas, par kurām ziņots, atbilst Regulā Nr. 1260/1999 un Regulā Nr. 438/2001 paredzētajiem standartiem. 4., 5. un 6. pants Komisijas 2001. gada 2. marta Regulā (EK) 438/2001, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1260/1999 attiecībā uz vadības un kontroles sistēmām, ko piemēro no struktūrfondiem piešķirtajai palīdzībai (OV L 63, 21. lpp.).
(21)  –	Regulas Nr. 1260/1999 38. un 39. pants.
(22)  –	Regulas Nr. 1260/1999 30. panta 3. punkts. Skat. arī Regulas Nr. 1260/1999 preambulas 41. apsvērumu.
(23)  –	Regula Nr. 438/2001.
(24)  –	Regula Nr. 1685/2000.
(25)  –	Norbotenas lēnes pašvaldība.
(26)  –	Lapzemes Reģionālā padome.
(27)  –	Šo summu veidoja attiecība starp netiešajām algu izmaksām un atlikušajiem vispārējiem izdevumiem un tiešajām algu izmaksām saistībā ar reģiona pārvaldes parasto darbību.
(28)  –	Tās bija izmaksas saistībā ar informātikas un personāla pakalpojumiem, pasta izmaksas un citas ar to saistītas izmaksas, kā arī izmaksas, kas saistītas ar finanšu un nekustamo īpašumu pārvaldi.
(29)  –	Lapin liitto
galu galā samaksāja ēku uzturēšanas un ekspluatācijas izmaksas projekta dalībniekiem par 2001. un 2002. gadu attiecīgi SEK 6 558,98 un SEK 22 203,30; pārējie lūgumi tika noraidīti.
(30)  –	Skat. 1. normas 1.1. punktu.
(31)  –	Skat. 1. normas 1.5.–1.7. punktu.
(32)  –	Es neesmu informēts par to, vai Somijas un Zviedrijas valdība, kas saskaņā ar 19. pantu Regulā Nr. 438/2001 ir parakstījušas protokolu par kopīgiem pasākumiem pareizas finanšu pārvaldīšanas garantēšanai, tajā tiešām nav iekļāvušas noteikumus attiecībā uz vispārējo izdevumu kompensējamību no struktūrfondu līdzfinansējuma. Iesniedzējtiesas iesniegtajā lēmumā par to nav informācijas. Somija un Zviedrija 2002. gada 24. un 31. oktobrī pieņēma minēto protokolu par kopīgiem pasākumiem. Protokola nosaukums ir “Memorandum of understanding för genomförande av programmet för gemenskapsinitiativet Interreg III A Nord”.
(33)  – Skat. Regulas Nr. 1685/2000 pielikuma 1. normas 2. punktu.
(34)  –	Somu valodas versijas teksts ir šāds: “1.7 Yleiskustannukset ovat tukikelpoisia, jos ne perustuvat rakennerahastoista yhteisrahoitetun toimen kustannuksiin ja ne kohdennetaan toimeen perustellulla oikeudenmukaisella ja tasapuolisella tavalla.”
(35)  –	1967. gada 5. decembra spriedums lietā 19/67 Van de Vecht ( Recueil, 445. lpp.) un 1982. gada 6. oktobra spriedums lietā 283/81 CILFIT ( Recueil, 3415. lpp., 18. punkts).
(36)  –	1997. gada 17. jūlija spriedums lietā C‑219/95 Ferriere Nord /Komisija ( Recueil, I‑4411. lpp., 15. punkts un tajā minētā judikatūra).
(37)  –	Regulas Nr. 1685/2000 pielikuma 1. normas 1.7. punkts.