62006CC0186
GENERALINĖS ADVOKATĖS
JULIANE KOKOTT IŠVADA,
pateikta 2007 m. balandžio 26 d. (
1
)
Byla C-186/06
Europos Bendrijų Komisija
prieš
Ispanijos Karalystę
„Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 79/409/EEB — Laukinių paukščių apsauga — Segarra-Garrigues (Lérida) kanalo drėkinama teritorija“
I — Įžanga
1.
Ši byla susijusi su 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos (
2
) (toliau – Paukščių direktyva) 4 straipsnio taikymu planams drėkinti teritoriją, kurioje lig šiol buvo stepinių buveinių ir jose gyveno retų paukščių rūšių. Kadangi ši teritorija bylai svarbiu laikotarpiu dar nebuvo pripažinta specialios stepinių paukščių apsaugos teritorija, apsaugos režimas vadinamosioms faktinėms paukščių apsaugos teritorijoms pirmąkart pradedamas taikyti nuo 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (
3
) (toliau – Buveinių direktyva) priėmimo. Faktinės paukščių apsaugos teritorijos – tai teritorijos, kurios turėjo būti, bet dar nebuvo priskirtos specialios apsaugos teritorijoms (toliau – SAT) Paukščių direktyvos 4 straipsnio prasme (
4
). Kartu su faktiniais klausimais pirmiausia turi būti išsiaiškinta, ar ir kokiu mastu, atsižvelgiant į šį apsaugos režimą, įsikišimai gali būti pateisinami kompensacinėmis priemonėmis.
II — Teisinis pagrindas
2.
Paukščių direktyvos objektas pagal jos 1 straipsnį yra visų Europoje gyvenančių laukinių paukščių rūšių apsauga. 2 straipsnyje numatyti su tuo susiję pagrindiniai valstybių narių įsipareigojimai:
„Valstybės narės imasi reikiamų priemonių 1 straipsnyje nurodytų rūšių populiacijoms palaikyti tokiu lygiu, kuris visų pirma atitiktų ekologinius, mokslinius ir kultūrinius reikalavimus, derinant juos su ekonominiais ir rekreaciniais reikalavimais, arba stengiasi šių rūšių populiacijas priartinti prie tokio lygio.“
3.
3 straipsnis nurodo priemones, kurių šiam tikslui turi imtis valstybės narės, visų pirma saugomų teritorijų steigimą ir buveinių priežiūrą.
4.
4 straipsnyje numatyta, kokiose valstybių narių teritorijose turi būti įsteigtos SAT tam tikriems ypač saugotiniems paukščiams. 4 straipsnio 1 dalyje taip pat pirmiausia reglamentuota šių teritorijų apsauga:
„1.   Siekiant užtikrinti, kad I priede minimos rūšys savo paplitimo areale išliktų ir veistųsi, jų buveinėms taikomos specialios apsaugos priemonės.
Todėl būtina atsižvelgti į:
a)
rūšis, kurioms gresia pavojus išnykti;
b)
rūšis, kurioms gali pakenkti tam tikri jų buveinių pokyčiai;
c)
rūšis, kurios laikomos retomis dėl jų mažų populiacijų ar riboto paplitimo arealo;
d)
kitas rūšis, kurioms dėl specifinio jų buveinių pobūdžio reikia išskirtinio dėmesio.
Vertinant visada remiamasi populiacijų gausumo tendencijomis ir pokyčiais.
Atsižvelgdamos į šių rūšių apsaugos reikalavimus geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva, šių rūšių apsaugai valstybės narės įsteigia tinkamiausio dydžio specialios apsaugos teritorijas ir tinkamiausią jų kiekį.
2.–3. <…>
4.   Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytose apsaugos teritorijose valstybės narės imasi atitinkamų priemonių, kad būtų išvengta buveinių taršos ar pažeidimo, arba bet kokio paukščių trikdymo, jei tai galėtų būti reikšminga atsižvelgiant į šio straipsnio tikslus. <…>“ (Pataisytas vertimas)
5.
Remiantis Buveinių direktyvos 7 straipsniu, įsipareigojimai pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2, 3 ir 4 dalis pakeičia įsipareigojimus pagal Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinį nuo Buveinių direktyvos įgyvendinimo datos, t. y. nuo 1994 m. birželio mėn. (
5
), arba nuo valstybės narės atlikto SAT įsteigimo ar pripažinimo pagal Paukščių direktyvą datos, jei pastaroji data yra vėlesnė.
III — Faktinės bylos aplinkybės, ikiteisminė procedūra bei šalių reikalavimai
6.
Katalonijos Lérida provincijoje yra didelių stepinių buveinių, kuriose gyvenimo sąlygos yra tinkamos ten gyvenančioms paukščių rūšims. Nagrinėjamos bylos atveju tai pirmiausia yra vanagiškasis erelis (Hieraaetus fasciatus), mažasis einis (Tetrax tetrax), pilkoji starta (Melanocorypha calandra), riestasnapis vieversys (Chersophilus duponti), žalvarnis (Coracias garrulus) ir trumpapirštis vieversys (Calandrella brachydactyla).
7.
Dėl to Ispanijoje ornitologiškai svarbių teritorijų sąraše, kurį 1998 m. paskelbė Ispanijos ornitologų draugija (Sociedad Española de Ornitología) (
6
), nurodomos dvi šių paukščių rūšių apsaugai ypač tinkamos teritorijos: 62500 ha ploto IBA Nr. 142 „Secanos de Lérida“ ir 18000 ha ploto IBA Nr. 144 „Cogul-Alfes“ (IBA reiškia Important Bird Area (paukščių apsaugai svarbi teritorija) arba Important Bird Areas (paukščių apsaugai svarbios teritorijos).
8.
1988 m. Ispanija IBA Nr. 144 teritorijoje įsteigė SAT Paukščių direktyvos 4 straipsnio 1 dalies prasme — 1462 ha ploto (išplėtus — 6418 ha) SAT „Mas de Melons“. Iš pradžių abiejų IBA teritorijose nebuvo jokių SAT.
9.
2001 m. Komisija skundu informuota apie projektą, pagal kurį šioje vietovėje turi būti užtikrintas apie 110000 ha žemės ūkio paskirties teritorijų drėkinimas. Juo turi būti sudarytos sąlygos papildomam drėkinimui 1500 m3, 3500 m3 arba 6500 m3 vandens vienam hektarui. Dėl to būtina atlikti įvairių statybos darbų. 1994 m. rugsėjo 30 d. Įstatymu Nr. 42/1994 (
7
) Ispanija paskelbė šį projektą svarbiu bendrajam (bendravalstybinam) interesui.
10.
2002 m. rugsėjo 26 d. kompetentingos regiono institucijos priėmė šio projekto poveikio aplinkai deklaraciją. Tais pačiais metais prasidėjo pirmieji darbai. Manoma, jog visų būtinų priemonių įgyvendinimas užtruks apie 10 metų. Pats drėkinimas dar nepradėtas.
11.
Kadangi iš Ispanijos ir skundą padavusio asmens pateiktos papildomos informacijos Komisija susidarė nuomonę, kad projektas pažeidžia Paukščių direktyvą, 2004 m. balandžio 1 d., remdamasi EB 226 straipsniu, ji paprašė Ispanijos pateikti paaiškinimus. Nepaisydama Ispanijos atsakymo, Komisija toliau laikėsi savo pozicijos ir 2004 m. gruodžio 14 d. pateikė pagrįstą nuomonę, kurią 2004 m. gruodžio 22 d. gavo Nuolatinė Ispanijos atstovybė Briuselyje. Joje Komisija nustatė dviejų mėnesių laikotarpį, t. y. iki 2005 m. vasario 22 d., kad būtų įvykdyti Paukščių direktyvos reikalavimai.
12.
Pagal Ispanijos atsakymą, kurį Komisija gavo 2005 m. kovo 7 d., minimoje vietovėje dar 2003 m. buvo įsteigtos naujos SAT, kurių papildomas plotas – 20475 ha. Tikriausiai turimos omenyje IBA Nr. 142 teritorijos „Anglesola-Vilagrassa“ (857 ha), „Bellmunt-Almenara“ (3466 ha), „Plans de Sió“ (dabar po išplėtimo – 5298 ha), „Granyena“ (6646 ha), „Valls del Sió-Llobregós“ (27791 ha, turbūt tik iš dalies projekto teritorijoje) ir „Secans de la Noguera“ (turbūt ne projekto teritorijoje), taip pat „Secans del Segrià i Utxesa“, kuri iš dalies galėtų sutapti su IBA Nr. 144 teritorijomis.
13.
Nepaisydama Ispanijos atsakymo, 2006 m. balandžio 11 d. Komisija pareiškė šį ieškinį ir prašo:
—
pripažinti, kad Ispanijos Karalystė Segarra-Garrigues kanalo drėkinamos teritorijos drėkinimo projektu pažeidė savo įsipareigojimus pagal Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos 2 ir 3 straipsnius, taip pat 4 straipsnio 1 ir 4 dalis;
—
priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
14.
Ispanijos Karalystė prašo:
—
atmesti ieškinį ir
—
priteisti iš ieškinį pateikusios institucijos bylinėjimosi išlaidas.
15.
Vykstant teismo procesui, 2006 m. rugsėjo 5 d. Katalonija priskyrė SAT papildomas teritorijas, esančias IBA Nr. 142 ir Nr. 144. Be jau esančių SAT išplėtimo, paminėtina SAT „Secans de Belianes-Preixana“ (1925 ha) IBA Nr. 142 teritorijoje. Dabar projekto teritorijoje iš viso SAT priskirta 38150 ha.
IV — Teisinis vertinimas
A — Dėl ieškinio priimtinumo
16.
Pirmiausia Ispanija priekaištauja, kad Komisija savo pagrįstoje nuomonėje ir savo ieškinyje išplėtė proceso dalyką, nes oficialiame pranešime Ispanijos buvo paprašyta pateikti paaiškinimus tik dėl Paukščių direktyvos 4 straipsnio 1 ir 4 dalių pažeidimo, o ne dėl šios direktyvos 2 ir 3 straipsnių pažeidimo. Komisija aiškiai neišreiškia savo nuomonės dėl šio argumento.
17.
Ispanijos prieštaravimas yra priimtinas. Pagal EB 226 straipsnį pareikšto ieškinio dalyką apriboja šioje nuostatoje numatyta ikiteisminė procedūra (
8
). Ši tvarka ypač taikytina prašymui pateikti paaiškinimus, kuriuo valstybei narei pirmiausia nurodomi pagrindai, būtini pasirengti gynybai (
9
), ir leidžiama valstybei narei pašalinti pažeidimus prieš kreipiantis į Teisingumo Teismą (
10
). Todėl Komisijos pagrįsta nuomonė ir ieškinys turi remtis tais pačiais kaltinimais kaip ir oficialus pranešimas, kuriuo pradedama ikiteisminė procedūra (
11
). Dėl to Komisijos kaltinimai turi būti bendrais bruožais suformuluoti jau oficialiame pranešime (
12
).
18.
Kaip tvirtina Ispanija, prašymo pateikti paaiškinimus rezoliucinėje dalyje kaip pažeistos nuostatos nurodomos tik Paukščių direktyvos 4 straipsnio 1 ir 4 dalys. Komisija 2 straipsnio neminėjo. Nors ji trumpai perteikia 3 straipsnio turinį (
13
), tačiau niekur nenurodoma, kiek ši nuostata buvo pažeista. Taigi kaltinimai dėl Paukščių direktyvos 2 ir 3 straipsnių pažeidimo nebuvo pareikšti net bendrais bruožais. Šiuo atžvilgiu pagrįsta nuomone ir ieškiniu neleistinai išplečiamas proceso dalykas.
19.
Todėl ieškinys yra nepriimtinas tiek, kiek Komisija teigia, kad pažeisti Paukščių direktyvos 2 ir 3 straipsniai.
B — Dėl ieškinio pagrįstumo
1. Dėl ieškinio teisinių pagrindų
20.
Tiek, kiek ieškinys yra priimtinas, Komisija kaltina Ispaniją Segarra-Garrigues kanalo drėkinamos teritorijos drėkinimo projektu pažeidus Paukščių direktyvos 4 straipsnio 1 ir 4 dalis.
21.
Pagal Paukščių direktyvos 4 straipsnio 1 dalies 1 sakinį siekiant užtikrinti, kad I priede minimos rūšys savo paplitimo areale išliktų ir veistųsi, jų buveinėms taikomos specialios apsaugos priemonės. Pagal Paukščių direktyvos 4 straipsnio 1 dalies 4 sakinį šių rūšių apsaugai valstybės narės pirmiausia įsteigia tinkamiausio dydžio specialios apsaugos teritorijas ir tinkamiausią jų kiekį. Šis ypatingas aspektas iki šiol Teismo praktikoje buvo svarbiausia 4 straipsnio 1 dalies taikymo sritis.
22.
Vis dėlto šalys sutaria, kad šio proceso dalykas yra ne konkrečių SAT įsteigimas (
14
), o neigiamas poveikis teritorijoms, kuriose turėjo būti įsteigtos SAT. Todėl siekiama išsiaiškinti, ar, neatsižvelgiant į įsteigimą, Ispanija ėmėsi pakankamų specialių apsaugos priemonių Paukščių direktyvos 4 straipsnio 1 dalies 1 sakinio prasme.
23.
Kalbant apie SAT, tai yra tipiška Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinio, kuriuo konkretinamas 4 straipsnio 1 dalies 1 sakinys, taikymo sritis. Pagal šią nuostatą valstybės narės imasi reikiamų priemonių, kad būtų išvengta buveinių taršos ar pažeidimo arba bet kokio paukščių trikdymo šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytose apsaugos teritorijose, jei tai galėtų būti reikšminga atsižvelgiant į šio straipsnio tikslus. Vis dėlto konkretinant Paukščių direktyvos 4 straipsnio 1 dalies 1 sakinį 4 straipsnio 4 dalies 1 sakiniu neatmetama galimybė, kad abi nuostatos pažeidžiamos vienu metu (
15
). Esant Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinio pažeidimui, tikriausiai galima daryti išvadą, jog buvo pažeistas ir Paukščių direktyvos 4 straipsnio 1 dalies 1 sakinys.
24.
Iš pradžių Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinys galiojo įsteigtoms SAT. Sprendimu Santoña pelkės buvo išplėstas jo taikymas faktinėms paukščių apsaugos teritorijoms (
16
). Remiantis Buveinių direktyvos 7 straipsniu, įsipareigojimai pagal Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinį pakeičiami įsipareigojimais pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2, 3 ir 4 dalis. Tai galioja nuo datos, kai direktyva turėjo būti pradėta taikyti, t. y. nuo 1994 m. birželio mėn., arba nuo valstybės narės atlikto SAT įsteigimo ar pripažinimo pagal Paukščių direktyvą datos, jei ši data yra vėlesnė. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas sprendimeBasses Corbières išaiškino, kad faktinėms paukščių apsaugos teritorijoms ir toliau taikomos Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinio nuostatos (
17
).
25.
Kadangi įsteigtoms SAT nuo šiol taikomos Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2–4 dalys, Komisijos pareikštas pažeidimas susijęs tik su faktinėmis paukščių apsaugos teritorijomis. Komisija turi įrodyti, jog dėl drėkinimo projekto pablogėja tokios teritorijos kaip saugomų paukščių buveinės.
2. Dėl skundžiamo veiksmo
26.
Komisija ne ginčija jau atsiradusią žalą, bet grindžia pažeidimą tuo, jog Ispanija planavo ir įvykdė formalumus, reikalingus, kad būtų išduotas projekto leidimas. Šiuo klausimu ji nurodo du teisės aktus – Įstatymą Nr. 42/1994 dėl viešojo intereso pripažinimo ir 2002 m. poveikio aplinkai deklaraciją. Todėl pirmiausia reikia išsiaiškinti, ar tokie teisės aktai apskritai gali pažeisti Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinį ir 4 straipsnio 1 dalį.
27.
Generaliniam advokatui W. Van Gerven buvo aišku, kad neįgyvendintais projektais Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinys negali būti pažeistas, o įgyvendintais — gali. (
18
) Iš to būtų galima daryti išvadą, kad pažeidimas galimas tik esant realiai žalai. Tokią išvadą leidžia daryti tai, kad kol projektas neįgyvendintas, neaiškus jo neigiamas poveikis teritorijai. Šiuo atžvilgiu generalinis advokatas pabrėžė, jog kai kurių kritikuotų planų buvo atsisakyta.
28.
Iš tiesų bylos pagal Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinį visada būdavo susijusios su bent jau beveik įgyvendintais arba visiškai baigtais ir todėl poveikį atitinkamoms teritorijoms turėjusiais projektais (
19
).
29.
Vis dėlto Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinys būtų praktiškai netinkamas teritorijoms veiksmingai apsaugoti, jei pažeidimas būtų konstatuojamas tik esant realiai žalai, o ne dėl valstybės veiksmų, kurie sudaro teisinių prielaidų tai žalai atsirasti arba net ją skatina.
30.
Atitinkamai Teisingumo Teismui žalos atsiradimas niekada nebuvo nagrinėjimo sąlyga (
20
). Be to, Teisingumo Teismo pirmininkas atsisakė taikyti laikinąsias apsaugos priemones pylimų statybų Leybuchte (Vokietija) projekto atžvilgiu, nes Komisija ieškinį pareiškė tik praėjus 2 metams po to, kai buvo išduotas projekto leidimas, ir didžioji projekto dalis jau buvo įgyvendinta (
21
). Iš to galima daryti išvadą a contrario, jog, siekiant efektyvios teisinės apsaugos, ir administraciniai sprendimai gali pažeisti Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinį bei būti ieškinio dėl įsipareigojimų nevykdymo dalykas, įskaitant laikinąsias apsaugos priemones.
31.
Šiuo atveju ir Įstatymu Nr. 42/1994, ir poveikio aplinkai deklaracija iš principo gali būti skatinamas neigiamas poveikis nagrinėjamoms teritorijoms, nes jais taip pat daroma įtaka ginčytino projekto įgyvendinimui.
32.
Vis dėlto apie Įstatymą Nr. 42/1994 žinoma tik tiek, kad jis patvirtina viešąjį interesą dėl drėkinimo. Iš dokumento neaišku, ar nustatyta ir viešojo intereso pirmenybė paukščių apsaugos poreikių atžvilgiu. Todėl šio įstatymo egzistavimas dar neleidžia teigti, jog nagrinėjamų teritorijų apsaugos priemonės neatitinka Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinio reikalavimų.
33.
Poveikio aplinkai deklaracija remiasi aplinkos, o ypač – saugomų paukščių rūšių poreikių paisymu. Remiantis šiuo aiškinimu, kaip išdėstyta poveikio aplinkai deklaracijoje, paukščių apsauga netrukdo įgyvendinti projekto.
34.
Todėl turi būti patikrinta, ar ši deklaracija atitinka Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinį. Pažeidimas egzistuoja, jei minėta deklaracija, kai nėra pakankamo pateisinimo, lemia neigiamą poveikį faktinėms paukščių apsaugos teritorijoms.
3. Dėl faktinių paukščių apsaugos teritorijų egzistavimo
35.
Šalys sutaria, kad kai buvo priimama poveikio aplinkai deklaracija, projekto teritorijoje nebuvo įsteigta pakankamai SAT. Poveikio aplinkai deklaracijoje tai aiškiai parodoma, nes kompetentingos institucijos yra įpareigojamos identifikuoti ir įsteigti naujas SAT (
22
).
36.
Neginčytina, jog tai taikoma mažiausiai 36688 ha plotui, t. y. šiuo metu projekto teritorijoje įsteigtų 38150 ha ir iš pradžių įsteigtų 1462 ha ploto SAT skirtumas.
37.
Vis dėlto Komisijos argumentas galėtų būti traktuojamas kaip įpareigojantis įsteigti daugiau teritorijų. Ji remiasi abiejų nagrinėjamų IBA, kurios kartu užima daugiau nei 80000 ha, plotų duomenimis.
38.
Tačiau nuoroda į IBA inventorių nėra pakankama priežastis pripažinti, kad projekto teritorijoje turi būti įsteigta naujų SAT. Dėl panašaus Prancūzijos inventoriaus Teisingumo Teismas jau yra išreiškęs nuomonę, kad pats nagrinėjamos teritorijos įtraukimo į paukščių apsaugai reikšmingų teritorijų inventorių faktas neįrodo, jog ji turėjo būti priskirta SAT (
23
). IBA inventoriaus duomenys yra tik galimas ginčyti pagrindas, kad tai yra teritorijos, kuriose turi būti įsteigtos SAT.
39.
Šioje byloje pačios Komisijos pateikti svarbiausių paukščių rūšių paplitimo žemėlapiai prieštarauja tam, kad visos IBA teritorijos turi būti priskirtos SAT. Jais neįrodoma, jog šios rūšys naudojasi kiekviena iš šių dviejų IBA teritorijų. Komisija nenurodė, kokio dydžio teritorijos pagal paplitimo žemėlapius turi būti įsteigtos projekto teritorijoje.
40.
Be to, abiejų IBA apibrėžimas leidžia daryti išvadą, kad jos yra ne tik projekto teritorijoje, bet kartu apima ir plotus už jos ribų. Komisija taip pat nenurodo, kokie tai plotai.
41.
Todėl šiame procese, atsižvelgiant į Ispanijos argumentus, turi būti laikoma, kad priimant poveikio aplinkai deklaraciją projekto teritorijoje buvo 36688 ha ploto faktinė paukščių apsaugos teritorija.
4. Dėl neigiamo poveikio
42.
Toliau turi būti išnagrinėta, ar Ispanija poveikio aplinkai deklaracija šioms faktinėms paukščių apsaugos teritorijoms užtikrino reikiamą teritorijų apsaugą pagal Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinį. Pagal šią nuostatą turi būti imtasi reikiamų priemonių, kad būtų išvengta buveinių taršos ar pažeidimo, arba bet kokio paukščių trikdymo, jei tai galėtų būti reikšminga atsižvelgiant į šio straipsnio tikslus.
43.
Stepinių buveinių drėkinimas ir su juo susijęs žemės ūkio plėtojimas pakeičia šių buveinių savybes. Darytina prielaida, jog drėkinamos teritorijos yra mažiau tinkamos stepinėse buveinėse gyvenančioms rūšims. Todėl drėkinimas turėtų neigiamą poveikį faktinėms paukščių apsaugos teritorijoms.
44.
Ispanija tvirtina, jog ši prielaida yra tik hipotetinė, ir, be to, pabrėžia žalos sumažinimo bei kompensavimo priemonėmis kompensavusi galimą neigiamą poveikį. Tačiau šis argumentas prieštarauja poveikio aplinkai deklaracijai. Joje, kaip aiškiai pripažįsta Ispanijos vyriausybė (
24
), kompetentingos institucijos daro išvadą, jog, nepaisant numatytų prevencinių, korekcinių bei kompensacinių priemonių, padariniai yra sunkūs („carácter severo“) (
25
).
45.
Nors žalos mažinimo priemonės gali sušvelninti ar net panaikinti neigiamą poveikį, tačiau kompensacinių priemonių atveju tai neįmanoma vien jau remiantis jų apibrėžimu. Jos preziumuoja žalą, kuri turi būti atlyginta kitomis priemonėmis.
46.
Šioje byloje žalos sumažinimo priemone iš principo laikytinas tik papildomo drėkinimo atsisakymas teritorijose, kuriose turi būti įsteigtos SAT. Vis dėlto pagal poveikio aplinkai deklaraciją tam numatytas tik apie 18000 ha plotas (
26
). Panašu, jog ši teritorija visiškai apima anksčiau įsteigtą SAT Mas de Melons. Todėl papildomai turėtų būti drėkinami mažiausiai 20000 ha, t. y. daugiau nei pusę faktinių paukščių apsaugos teritorijų ploto.
47.
Atsižvelgiant į šių teritorijų dydį, reikėtų manyti, kad šis neigiamas poveikis yra reikšmingas turint omenyje šio straipsnio tikslus. Šiai išvadai neprieštarauja ir tai, jog pagal poveikio aplinkai deklaraciją, atsižvelgiant į kompensacines priemones, jokia rūšis neišnyksta. Svarbus yra jau pats populiacijos sumažėjimas.
48.
Todėl darytina išvada, kad kompetentingos institucijos poveikio aplinkai deklaracija pritarė, jog faktinėms paukščių apsaugos teritorijoms būtų daromas neigiamas poveikis. Taip pat nebuvo imtasi būtinų priemonių, kad būtų išvengta buveinių taršos ar pažeidimo, arba bet kokio paukščių trikdymo.
5. Dėl pateisinimo
49.
Vis dėlto Ispanijos vyriausybė remiasi įvairiais aspektais, kad pateisintų neigiamą poveikį.
50.
Teisingumo Teismo nuomone, Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinio išimtis gali būti pateisinta tik ypatingais bendrojo intereso pagrindais, kuriems teikiama pirmenybė direktyvos saugomų aplinkos apsaugos interesų atžvilgiu (
27
). Dėl to atsiranda sąlyga, jog pažeidimui nėra jokios alternatyvos, t. y. siekiant tikslo negalima viršyti to, kas būtina (
28
).
51.
Šiuo atveju drėkinimo projektas vykdomas dėl ekonominių priežasčių. Vis dėlto pagal nusistovėjusią teismo praktiką ekonominio pobūdžio poreikiai negali pateisinti faktinėms paukščių apsaugos teritorijoms daromo neigiamo poveikio (
29
). Tačiau kyla klausimas, ar galima pateisinti Ispanijos nurodytomis kompensavimo priemonėmis ir ekologine nauda.
52.
Teisingumo Teismas sprendime Leybucht pripažino, kad ekologinėmis kompensacijomis galima pateisinti dėl ekonominių priežasčių padarytą neigiamą poveikį saugomai teritorijai (
30
). Sprendimą galima traktuoti taip, kad kompensacinėmis priemonėmis iš esmės galima pateisinti įsikišimą į saugomas teritorijas.
53.
Vis dėlto, norint įsikišimą pateisinti kompensacijomis, reikia būti atsargiems, nes sėkmę sunku užtikrinti iš anksto. Tai priklauso nuo natūralių procesų, kurie retai gali būti visiškai suvokiami ir numatomi. Todėl kompensacinėmis priemonėmis iš tiesų rizikuojama sumažinti egzistuojantį natūralų Europos paveldą, o naujų vertybių kūrimas kol kas yra tik viltis. Todėl kompensacija turėtų būti tik ultima ratio, kai įsikišimas yra būtinas (
31
).
54.
Išsamesnis sprendimo Leybucht nagrinėjimas parodo, jog buvo susidariusi ypatinga situacija, kuri negali būti be išlygų perkelta kitiems atvejams. Minėta byla buvo apie pylimų Šiaurės jūros pakrantėje statybą ir perkėlimą. Dėl to buvo sunaikintos druskingos pievos ir vatai – buveinės, svarbios įvairių paukščių rūšių apsaugai. Iš principo šis pažeidimas buvo pateisintas svariais bendrojo intereso pagrindais, būtent potvynių pavojumi ir pakrantės apsauga (
32
).
55.
Teisingumo Teismas ekologinių kompensacijų klausimą svarstė tik todėl, kad projekto plane buvo atsižvelgta į ekonominius interesus, kurie negali būti savaime pateisinami (
33
). Nors neatsižvelgus į ekonominius interesus projekto padariniai, susiję su paukščių apsaugos interesais, būtų buvę mažesni, tačiau tai būtų sukėlę didelių ekonominių sunkumų. Todėl neigiamas poveikis paukščių apsaugos teritorijai turėtų ne atverti naujų ekonominių galimybių, o padėti išvengti įsikišimo į esamas pozicijas.
56.
Generalinis advokatas W. Van Gerven šioje situacijoje laikėsi nuomonės, jog rengiant projektą, kuriame numatyta tam tikrų interesų pirmenybė aplinkos interesų atžvilgiu, gali būti atsižvelgta į ekonominius interesus su sąlyga, jog dėl ekonominių interesų atsiradęs papildomas neigiamas poveikis aplinkai nėra neproporcingai didelis, palyginti su gana dideliu neigiamu poveikiu šiems interesams, jei į juos nebūtų atsižvelgta (
34
). Kitaip tariant, ypatingais pagrindais pateisinto projekto elementai gali būti pateisinti ekonominiais pagrindais, jei šie yra svarbesni nei neigiamas poveikis aplinkai ir jei šis poveikis yra kompensuojamas. Man atrodo, jog šia idėja grindžiamas ir sprendimas Leybucht.
57.
Tai patvirtina ir vėlesni Teisingumo Teismo sprendimai, kuriuose jis pabrėžė, kad apsaugos režimas pagal Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinį yra griežtesnis nei pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 ir 4 dalis (
35
), nes pagal Paukščių direktyvą egzistuoja mažiau įsikišimo pateisinimo galimybių (
36
).
58.
Šis vertinimas būtų klaidingas, jei įsikišimai į faktines paukščių apsaugos teritorijas visada galėtų būti pateisinami kompensacinėmis priemonėmis be papildomų sąlygų. Pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 4 dalį reikalaujama ne tik kompensacijos, bet, be to, ir privalomųjų viršesnio viešojo intereso pagrindų bei alternatyvų nebuvimo.
59.
Todėl generalinio advokato W. Van Gerven tezė, kuriai šiuo klausimu pritariu, visiškai atitinka Teisingumo Teismo poziciją. Šia prasme ir pagal Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinį, kad būtų pateisinta, kompensacijos nepakanka. Veikiau tam papildomai reikia principinio projekto pateisinimo ypatingomis priežastimis. Tik tuo atveju kompensacija galima pateisinti įsikišimus į interesus, susijusius su paukščių apsauga, kurie tampa būtini, kad projektu būtų apribotas neigiamas poveikis esančioms ekonominėms pozicijoms. Taip interpretuojant, projektą lengviau pateisinti Buveinių direktyvos 6 straipsnio 4 dalimi nei Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakiniu.
60.
Vis dėlto šiame procese Teisingumo Teismas neprivalo detaliai aiškintis šios labai ribotos išimties dėl teritorijų apsaugos pagal Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinį sąlygų ir apimties. Ši byla visiškai skiriasi nuo sprendimo Leybucht. Drėkinimo projektas nesusijęs su ypatingomis priežastimis. Todėl pateisinimas kompensacinėmis priemonėmis negalimas.
61.
Taigi abejotina, ar numatytomis kompensacinėmis priemonėmis apskritai galima būtų kompensuoti gresiantį stepinių buveinių sunaikinimą. Nepanašu, kad Ispanijos ypač akcentuojama drėkinamų laukų nauda mažiesiems einiams galėtų kompensuoti neigiamą poveikį. Veikiau reikėtų vėl priminti, kad pagal poveikio aplinkai deklaraciją, nepaisant visų numatytų priemonių, projekto padariniai yra sunkūs.
62.
Ispanija taip pat akcentuoja, kad drėkinimu bus užtikrintas tolesnis teritorijų naudojimas žemės ūkio tikslais. Jis yra būtinas, nes neeksploatuojamos šios teritorijos nebebūtų ypač tinkamos paukščių apsaugai.
63.
Iš tikrųjų gali būti, netgi labai tikėtina, kad dabartinė žemės eksploatacija turi būti tęsiama, kad būtų išlaikyta paukščių apsaugai palanki būklė. Pagal Paukščių direktyvos 4 straipsnį Ispanija privalėtų tai užtikrinti (
37
).
64.
Vis dėlto nėra pagrindo teigti, kad drėkinimo projektu užtikrinama tolesnė žemės eksploatacija. Veikiau projektas lemia eksploatacijos pokyčius, kurie dėl papildomo drėkinimo ir žemės ūkio plėtojimo sumažintų nagrinėjamų teritorijų tinkamumą paukščių apsaugai. Todėl reikėtų kitų priemonių, kad būtų užtikrintas ligšiolinės eksploatacijos tęsimas, pavyzdžiui, atitinkamų subsidijų. (
38
)
65.
Todėl nėra pagrindo neigiamam poveikiui pateisinti.
6. Dėl pažeidimo pašalinimo
66.
Galiausiai Ispanija reikšmingu laikotarpiu, iki Komisijos pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigos, t. y. iki 2005 m. vasario 22 d., nenutraukė Paukščių direktyvos 4 straipsnio pažeidimo.
67.
Iš tiesų Ispanija iki šios datos projekto teritorijoje įsteigė naujų SAT. Nepaisant to, kad pasibaigus terminui buvo įsteigta naujų teritorijų, SAT įsteigimo vis dėlto nepakanka, kad pažeidimas būtų nutrauktas. Kaip pakartotinai pabrėžia šalys, šiuo atveju kalbama būtent ne apie pareigą įsteigti teritorijas, o apie tai, ar poveikio aplinkai deklaracija padarė neigiamą poveikį faktinėms paukščių apsaugos teritorijoms.
68.
Kad būtų nutrauktas pažeidimas, reikėjo nutraukti projektą bent jau faktinių paukščių apsaugos teritorijų atžvilgiu arba – kita alternatyva – priskirti teritorijas SAT ir atlikti reikiamą procedūrą pagal Buveinių direktyvos 7 straipsnį kartu su 6 straipsnio 3 ir 4 dalimis. Šiuo atveju nebuvo padaryta nei viena, nei kita. Todėl atitinkamu metu Ispanija dar nebuvo nutraukusi pažeidimo.
69.
Taigi apibendrinant reikia konstatuoti, kad Ispanijos Karalystė Segarra-Garrigues kanalo drėkinamos teritorijos drėkinimo projekto poveikio aplinkai deklaracija pažeidė įsipareigojimus pagal Paukščių direktyvos 4 straipsnio 1 ir 4 dalis.
V — Dėl bylinėjimosi išlaidų
70.
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Nors ieškinys iš dalies atmestinas kaip nepriimtinas, tačiau šiuo atveju Komisijos kaltinimai dėl nagrinėjamo projekto yra pagrįsti. Todėl bylinėjimosi išlaidos turi būti priteistos iš Ispanijos.
VI — Išvada
71.
Todėl siūlau Teisingumo Teismui pripažinti, kad:
1.
Ispanijos Karalystė Segarra-Garrigues kanalo drėkinamos teritorijos drėkinimo projekto poveikio aplinkai deklaracija pažeidė įsipareigojimus pagal Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos 4 straipsnio 1 ir 4 dalis.
2.
Atmesti likusią ieškinio dalį.
3.
Priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
(
1
)	Originalo kalba: vokiečių.
(
2
)	OL L 103, p. 1.
(
3
)	OL L 206, p. 7.
(
4
)	Žr. 2000 m. gruodžio 7 d. Sprendimą Komisiją prieš Prancūziją (Basses Corbières) (C-374/98, Rink. p. I-10799, 47 ir 57 punktai).
(
5
)	1999 m. kovo 18 d. Sprendime Komisija prieš Prancūziją (Senos upės žiotys) (C-166/97, Rink. p. I-1719, 5 punktas) taip pat kalbama tik apie 1994 m. birželio mėn. Yra sudėtinga tiksliai nustatyti Buveinių direktyvos perkėlimo termino pabaigą. Remiantis tuo metu galiojusios EEB sutarties 191 straipsnio 2 dalimi (po pakeitimo – EB 254 straipsnis), ji priklauso nuo datos, kai valstybėms narėms buvo pranešta apie direktyvą. Eur-Lex termino pabaiga laikoma 1994 m. birželio 10 d., o Teisingumo Teismas savo 1997 m. birželio 26 d. Sprendime Komisija prieš Graikiją (neperkėlimas) (C-329/96, Rink. p. I-3749, 2 punktas) ir 1997 m. gruodžio 11 d. Sprendime Komisija prieš Vokietiją (neperkėlimas) (C-83/97, Rink. p. I-7191, 2 punktas) nurodė 1994 m. birželio 5 dieną.
(
6
)	Carlota Viada (leid.) „Áreas importantes para las aves en España“, Madridas, 1998. Esantis nagrinėjamos bylos Komisija prieš Ispaniją (C-235/04) ieškinio prieduose.
(
7
)	1994 m. gruodžio 31 d. BOE.
(
8
)	2004 m. birželio 24 d. Sprendimas Komisija prieš Nyderlandus (C-350/02, Rink. p. I-6213, 20 punktas).
(
9
)	1996 m. rugsėjo 17 d. Sprendimas Komisija prieš Italiją (C-289/94, Rink. p. I-4405, 15 punktas) ir 2001 m. vasario 15 d. Sprendimas Komisija prieš Prancūziją (C-230/99, Rink. p. I-1169, 31 punktas).
(
10
)	1999 m. lapkričio 9 d. Sprendimas Komisija prieš Italiją (C-365/97, Rink. p. I-7773, 23 ir 24 punktai).
(
11
)	1998 m. rugsėjo 29 d. Sprendimas Komisija prieš Vokietiją (C-191/95, Rink. p. I-5449, 55 punktas) ir sprendimas Komisija prieš Italiją (minėtas 10 išnašoje, 23 punktas).
(
12
)	Sprendimas Komisija prieš Vokietiją (minėtas 11 išnašoje, 54 punktas) ir sprendimas Komisija prieš Italiją (minėtas 10 išnašoje, 26 punktas).
(
13
)	Laikiname oficialaus pranešimo projekto vertime šioje vietoje taip pat minimas 2 straipsnis, tačiau galutinėje redakcijoje ispanų kalba šios nuorodos nebėra.
(
14
)	Šiuo klausimu vyksta procesas dėl nepakankamo SAT įsteigimo Ispanijoje. Žr. mano 2006 m. rugsėjo 14 d. išvadą byloje Komisija prieš Ispaniją (C-235/04.).
(
15
)	Žr. mano 2007 m. balandžio 19 d. išvadą byloje Komisija prieš Italiją (Santa Catarina) (C-304/05, byla nagrinėjama, 74 ir paskesni punktai).
(
16
)	1993 m. rugpjūčio 2 d. Sprendimas Komisija prieš Ispaniją (Santoña-pelkės) (C-355/90, Rink. p. I-4221, 22 punktas).
(
17
)	Minėtas 4 išnašoje, 47 ir 57 punktai.
(
18
)	1993 m. birželio 9 d. išvada byloje Komisija prieš Ispaniją (Santoña-pelkės) (C-355/90, Rink. p. I-4221, 50 punktas).
(
19
)	Žr. sprendimą Santoña-pelkės (nurodytas 16 išnašoje, 33 ir paskesni punktai), sprendimą Senos upės žiotys (nurodytas 5 išnašoje, 27 ir paskesni punktai) ir 1989 m. rugpjūčio 16 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartį byloje Komisija prieš Vokietiją
(Leybucht) (C-57/89 R, Rink. p. 2849, 16 punktas).
(
20
)	Žr. visų pirma sprendimą Santoña-pelkės (nurodytas 16 išnašoje, 42 ir paskesni punktai) dėl ieškinio pagrindo, kuriuo remdamasis generalinis advokatas W. Van Gerven padarė 27 punkte minėtą pareiškimą.
(
21
)	Nutartis Leybucht (nurodyta 19 išnašoje, 16 ir paskesni punktai).
(
22
)	Atsiliepimo į ieškinį priedų 54 puslapis.
(
23
)	Sprendimas Senos upės žiotys (nurodytas 5 išnašoje, 42 punktas).
(
24
)	Atsiliepimo į ieškinį 40 ir 42 punktai.
(
25
)	Atsiliepimo į ieškinį priedų 52 puslapis. Atrodo, kad ir Komisijos ieškinio 5 priede pateiktų aplinkos apsaugos institucijų raštais dėl poveikio aplinkai patvirtinama, kad esama didelių pažeidimų.
(
26
)	Atsiliepimo į ieškinį priedų 55 puslapis.
(
27
)	1991 m. vasario 28 d. Sprendimas Komisija prieš Vokietiją (Leybucht) (C-57/89, Rink. p. I-883, 21 ir paskesni punktai) ir sprendimas Santoña–pelkės (nurodytas 16 išnašoje, 19 punktas).
(
28
)	Detaliai nustatyta Buveinių direktyvos 6 straipsnio 4 dalyje ir 16 straipsnyje, taip pat Paukščių direktyvos 9 straipsnyje. Dėl pagrindinių laisvių apribojimo nerašytais, bendruoju interesu grindžiamais tikslais pateisinimo žr. 2003 m. rugsėjo 11 d. Sprendimą Anomar ir kt. (C-6/01, Rink. p. I-8621, 86 punktas), 2005 m. lapkričio 24 d. Sprendimą Schwarz (C-366/04, Rink. p. I-10139, 33 punktas), 2005 m. gruodžio 15 d. Sprendimą Nadin ir Nadin-Lux (C-151/04 ir C-152/04, Rink. p. I-11203, 39 punktas) ir 2006 m. vasario 23 d. Sprendimą A-Punkt Schmuckhandel (C-441/04, Rink. p. I-2093, 26 ir paskesni punktai).
(
29
)	Sprendimai Leybucht (nurodytas 27 išnašoje, 22 punktas) ir Santoña-pelkės (nurodytas 16 išnašoje, 19 ir 45 punktai).
(
30
)	Sprendimas Leybucht (nurodytas 27 išnašoje, 26 punktas).
(
31
)	Žr. mano 2006 m. balandžio 27 d. išvados byloje Komisija prieš Portugaliją (Castro Verde) (C-239/04, Rink. p. I-10183), 35 punktą.
(
32
)	Sprendimas Leybucht (minėtas 27 išnašoje, 23 punktas).
(
33
)	Sprendimas Leybucht (minėtas 27 išnašoje, 24 punktas).
(
34
)	1990 m. gruodžio 5 d. išvada byloje Komisija prieš Vokietiją (Leybucht) (C-57/89, Rink. p. I-883, 39 punktas).
(
35
)	Sprendimas Basses Corbières (minėtas 4 išnašoje, 50 punktas).
(
36
)	1996 m. liepos 11 d. Sprendimo Royal Society for the Protection of Birds (Lappel Bank) (C-44/95, Rink. p. I-3805, 37 punktas).
(
37
)	Žr. mano išvadą byloje Santa Catarina (minėtą 15 išnašoje, 75 punktas); 2006 m. vasario 23 d. išvadą byloje Komisija prieš Portugaliją (Moura, Mourão, Barrancos) (C-191/05, Rink. p. I-6853, 14 punktas); taip pat dėl įsteigtų SAT 2005 m. spalio 20 d. Sprendimą Komisija prieš Jungtinę Karalystę (atitiktis) (C-6/04, Rink. p. I-9017, 33 ir paskesni punktai).
(
38
)	Žr. 2005 m. gruodžio 15 d. Sprendimą Komisija prieš Suomiją (Pavasarinė vandens paukščių medžioklė) (C-344/03, Rink. p. I-11033, 35, 38 ir 40 punktai) ir mano 2007 m. sausio 11 d. išvadą byloje Komisija prieš Austriją (atitiktis) (C-507/04, 61 punktas).