62022CJ0602_RES
Byla C‑602/22 P
ABLV Bank AS, likviduojama,
prieš
Bendrą pertvarkymo valdybą
2025 m. gruodžio 11 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas
„Apeliacinis skundas – Ekonominė ir pinigų politika – Bankų sąjunga – Reglamentas (ES) Nr. 806/2014 – Kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių bendras pertvarkymo mechanizmas – 7 straipsnis – Užduočių pasidalijimas bendrame pertvarkymo mechanizme – 18 straipsnis – Pertvarkymo procedūra – Sąlygos – Bendros pertvarkymo valdybos (BPV) sprendimas nepatvirtinti pertvarkymo schemos – BPV kompetencija“
Ekonominė ir pinigų politika – Ekonominė politika – Kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių bendras pertvarkymo mechanizmas – Sprendimas nepatvirtinti pertvarkymo schemos – Išimtinė Bendros pertvarkymo valdybos kompetencija – Sąlyga – Kumuliacinių pertvarkymo procedūros pradėjimo sąlygų netenkinimas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnio 1–6 dalys)
(žr. 71–84 punktus)
Europos Sąjungos institucijos – Įgaliojimų įgyvendinimas – Delegavimas – Sąlygos – Sprendimų priėmimo įgaliojimų delegavimas agentūroms – Delegavimo rūšys ir poveikis – Aiškiai apibrėžtų įgyvendinimo įgaliojimų delegavimas – Didelio paveiktų įgaliojimų pakeitimo nebuvimas – Diskrecijos, reikalaujančios plataus esminių atitinkamos politikos srities klausimų vertinimo, delegavimas – Galimas atsakomybės perkėlimas
(SESV 290 straipsnis)
(žr. 87–90 punktus)
Europos Sąjungos institucijos – Įgaliojimų įgyvendinimas – Delegavimas – Sąlygos – Sprendimų priėmimo įgaliojimų delegavimas Bendrai pertvarkymo valdybai (BPV) – BPV atliekamas pertvarkymo schemos patvirtinimas – Plati diskrecija – Norminės nuostatos, kuriomis išvengiama Komisijos atsakomybės perkėlimo BPV
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnio 1–7 dalys)
(žr. 91, 92, 97, 99 punktus)
Ieškinys dėl panaikinimo – Aktai, dėl kurių galima pareikšti ieškinį – Sąvoka – Aktai, sukeliantys privalomų teisinių pasekmių – Parengiamieji aktai – Bendros pertvarkymo valdybos (BPV) priimtas sprendimas dėl pertvarkymo schemos – Įsigaliojimas – Privalomųjų teisinių pasekmių nebuvimas – Netaikymas – Komisijos ar Europos Sąjungos Tarybos sprendimas dėl patvirtinimo, kuriuo galutinai nustatomas šios schemos turinys – Įtraukimas
(SESV 263 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnio 1–8 dalys ir 30 straipsnio 1 ir 2 dalys)
(žr. 94, 96 punktus)
Europos Sąjungos teisė – Principai – Teisė į veiksmingą teisminę gynybą – Įtvirtinimas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje – Bendros pertvarkymo valdybos (BPV) priimtų sprendimų teisminė peržiūra – Peržiūra, apribota patikrinimu, ar faktai iš esmės yra tikslūs ir ar nėra akivaizdžios vertinimo klaidos – Pažeidimas – Nebuvimas
(SESV 263 straipsnis; Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis)
(žr. 129–132 punktus)
Ekonominė ir pinigų politika – Ekonominė politika – Kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių bendras pertvarkymo mechanizmas – Pertvarkymo schemos patvirtinimas – Sąlygos – Atsižvelgimas į žlugimo arba galimo žlugimo aplinkybes – Netaikymas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 806/2014 58 konstatuojamoji dalis ir 18 straipsnio 1 ir 4 dalys)
(žr. 156 punktą)
Santrauka
Teisingumo Teismas (didžioji kolegija), gavęs apeliacinį skundą dėl 2022 m. liepos 6 d. Bendrojo Teismo sprendimo ABLV Bank / BPV (T‑280/18, EU:T:2022:429), kurį jis atmetė, pirmą kartą priėmė sprendimą dėl Bendros pertvarkymo valdybos (toliau – BPV) kompetencijos priimti sprendimą nepatvirtinti pertvarkymo schemos.
Apeliantė ABLV Bank AS yra Latvijoje įsteigta kredito įstaiga ir ABLV grupės patronuojančioji bendrovė. ABLV Bank Luxembourg SA yra Liuksemburge įsteigta kredito įstaiga, viena iš ABLV grupės patronuojamųjų bendrovių; apeliantė yra vienintelė jos akcininkė. Abi šios įstaigos buvo laikomos „svarbiais subjektais“ ir dėl to joms buvo taikoma Europos Centrinio Banko (ECB) priežiūra pagal bendrą priežiūros mechanizmą (BPM) (
1
).
2018 m. vasario 13 d.United States Department of the Treasury (Jungtinių Amerikos Valstijų iždo departamentas) paskelbė apie projektą pripažinti apeliantę įstaiga, keliančia didelę riziką pinigų plovimo srityje. Tai paskelbus, apeliantė nebegalėjo atlikti mokėjimų Jungtinių Valstijų doleriais. ECB paprašė Finanšu un kapitāla tirgus komisija (Finansų ir kapitalo rinkų komisija, Latvija) ir Liuksemburgo Commission de surveillance du secteur financier (Finansų sektoriaus priežiūros komisija) sustabdyti atitinkamus apeliantės ir ABLV Bank Luxembourg finansinių įsipareigojimų mokėjimus. 2018 m. vasario 23 d. ECB nusprendė, kad apeliantė ir ABLV Bank Luxembourg žlunga arba galėtų žlugti. Dviem 2018 m. vasario 23 d. sprendimais, susijusiais atitinkamai su apeliante ir ABLV Bank Luxembourg, Bendra pertvarkymo valdyba (BPV), pritardama ECB išvadai dėl žlugimo ar galimo žlugimo padėties, vis dėlto nusprendė, kad atsižvelgiant į viešąjį interesą joms nebūtina taikyti pertvarkymo priemonės (
2
).
Teisingumo Teismo vertinimas
Dėl apeliantės nurodytos teisės klaidos, susijusios su Bendrojo Teismo pateiktu Reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnio aiškinimu, kuriuo atmestas pagrindas, grindžiamas BPV kompetencijos priimti oficialų sprendimą nepatvirtinti pertvarkymo schemos, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, nebuvimu, Teisingumo Teismas priminė, pirma, kad pagal jo suformuotą jurisprudenciją dėl Europos Sąjungos teisės nuostatos aiškinimo reikia atsižvelgti ne tik į jos tekstą, bet ir į kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus (
3
).
Visų pirma šio reglamento 18 straipsnio formuluotėje nurodyta (
4
), kad BPV patvirtina pertvarkymo schemą, susijusią, be kita ko, su finansų įstaigomis ir grupėmis, kurios laikomos svarbiomis, tik jeigu nustato, kad įvykdytos minėtame reglamente (
5
) nustatytos sąlygos, t. y. pirma, atitinkamas subjektas ar grupė žlunga arba gali žlugti, antra, nėra alternatyvių pertvarkymo priemonių ir, trečia, kyla jo būtinumas atsižvelgiant į viešąjį interesą.
Šiuo klausimu, kiek tai susiję su pirmąja iš šių sąlygų, iš Reglamento Nr. 806/2014 (
6
) matyti, kad ECB atlieka atitinkamo subjekto ar grupės žlugimo arba galimo žlugimo vertinimą (toliau – vertinimas), pasikonsultavęs su BPV, ir kad ši gali atlikti tokį vertinimą tik tada, jeigu prieš tai informuoja ECB apie savo ketinimus, bet šis per tris kalendorines dienas nuo tos informacijos gavimo dienos neatlieka tokio vertinimo. Toks ECB vertinimas lemia tai, kad pradedama šio reglamento 18 straipsnyje numatyta procedūra, ir atitinkamai BPV turi patikrinti, ar tenkinamos minėtame reglamente (
7
) nustatytos sąlygos. Todėl šioje nuostatoje numatyta BPV kompetencija nagrinėti šias sąlygas visais atvejais, kai pertvarkymo procedūra pradedama remiantis ECB pateiktu arba prireikus pačios BPV atliktu vertinimu, net jei nėra aiškių nuorodų dėl tolesnių šios procedūros veiksmų, kai BPV mano, kad šios sąlygos neįvykdytos. Be to, nors pagal Reglamento Nr. 806/2014 nuostatas (
8
) pertvarkymo schemos įsigaliojimas priklauso nuo to, ar ją patvirtina Komisija, nesant jos ar Tarybos prieštaravimų, toks Komisijos ir Tarybos dalyvavimas nenumatytas tuo atveju, kai pertvarkymo schema nepatvirtinama, ir tokiu atveju tai yra šiame reglamente numatytos pertvarkymo procedūros galutinis etapas.
Be to, dėl konteksto Teisingumo Teismas pažymėjo, pirma, kad Reglamento Nr. 806/2014 7 straipsnio 2 dalis negali pašalinti BPV kompetencijos priimti sprendimą nepatvirtinti pertvarkymo schemos. Nors šios nuostatos kalbinės versijos skiriasi, Teisingumo Teismas priminė, kad pagal suformuotą jurisprudenciją negali vyrauti vien pažodinis vienos ar kelių Sąjungos teisės akto kalbinių versijų aiškinimas ir būti nepaisoma kitų kalbinių versijų, nes siekiant vienodai taikyti Sąjungos teisės normas jas reikia aiškinti atsižvelgiant, be kita ko, į versijas visomis kalbomis. Antra, Reglamento Nr. 806/2014 33 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad BPV turėtų parengti visus „sprendimus, susijusius su pertvarkymo procedūra“ ir, kiek įmanoma, tuos sprendimus priimti, o tai rodo, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas laikėsi plačios sprendimų, kuriuos BPV turi priimti pagal bendrą pertvarkymo mechanizmą, rūšių sampratos.
Galiausiai dėl Reglamentu Nr. 806/2014 siekiamų tikslų iš jo konstatuojamųjų dalių (
9
) matyti, kad, nustatant vienodą ir centralizuotą pertvarkymo sprendimų priėmimo procesą, juo siekiama spartesnio ir veiksmingesnio pertvarkymo sprendimų priėmimo proceso bankų sąjungoje, kartu siekiant, be kita ko, užtikrinti didesnį banko žlugimo pasekmių nuspėjamumą, išlaikyti finansinį stabilumą, pagrindinių finansinių paslaugų tęstinumą ir apsaugoti indėlininkus. ECB vertinimas, kad atitinkamas subjektas žlunga arba galėtų žlugti (
10
), lemia tai, kad pradedama šio reglamento 18 straipsnyje numatyta procedūra ir atitinkamai BPV turi patikrinti, ar tenkinamos šioje nuostatoje nustatytos sąlygos.
Taigi Teisingumo Teismas nusprendė, kad minėto 18 straipsnio aiškinimas, kad BPV neturi kompetencijos priimti sprendimo nepatvirtinti pertvarkymo schemos, jeigu mano, kad šios sąlygos neįvykdytos, neleistų užtikrinti pakankamo skaidrumo dėl BPV vykdytos pertvarkymo procedūros rezultato po to, kai buvo konstatuotas subjekto žlugimas arba galimas žlugimas, taip pat tam tikro tokio žlugimo pasekmių nuspėjamumo, visų pirma dėl priemonių, kurių bus imtasi po tokio konstatavimo. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas priminė, kad tuo atveju, jei BPV nustato, kad minėtos sąlygos neįvykdytos, ši BPV išvada yra galutinis pertvarkymo procedūros etapas (
11
). Siekiant skaidrumo svarbu, kad kompetentingos nacionalinės institucijos būtų informuotos apie BPV vykdomos pertvarkymo procedūros rezultatus.
Taigi Teisingumo Teismas nusprendė, kad Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, kai nusprendė, kad Reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad BPV turi kompetenciją priimti sprendimą nepatvirtinti pertvarkymo schemos, jeigu nustato, kad neįvykdytos šio straipsnio 1 dalyje numatytos sąlygos.
Antra, Teisingumo Teismas nurodė, kad šios išvados nepaneigia jo jurisprudencija, suformuota 1958 m. birželio 13 d. Sprendime Meroni / Vyriausioji valdyba (9/56, EU:C:1958:7) ir 2024 m. birželio 18 d. Sprendime Komisija / BPV (C‑551/22 P, EU:C:2024:520).
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas priminė, kad Reglamente Nr. 806/2014 nustatyta sistema grindžiama išvada (
12
), kad pertvarkymo įgaliojimų įgyvendinimas priklauso Sąjungos vykdomai pertvarkymo politikai, kurią gali nustatyti tik Sąjungos institucijos, ir kad tvirtinant kiekvieną konkrečią pertvarkymo schemą egzistuoja tam tikra diskrecija, atsižvelgiant į didelį pertvarkymo sprendimų poveikį valstybių narių finansiniam stabilumui ir pačiai Sąjungai, taip pat valstybių narių fiskaliniam suverenumui. Be to, Sąjungos teisės aktų leidėjas manė esant būtina numatyti tinkamą Tarybos ir Komisijos dalyvavimą, taip sustiprinant būtiną BPV veiklos nepriklausomumą, kartu laikantis įgaliojimų delegavimo agentūroms principų, nustatytų Teisingumo Teismo jurisprudencijoje (
13
).
Konkrečiau dėl Reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnio nuostatų Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad jomis galima išvengti atsakomybės perkėlimo (
14
). Iš tiesų, nors šiomis nuostatomis BPV suteikiami įgaliojimai įvertinti, ar tenkinamos pertvarkymo schemos patvirtinimo sąlygos, ir nustatyti tokiai schemai įgyvendinti būtinas priemones, jomis Komisijai arba prireikus Tarybai suteikiama atsakomybė įvertinti jos diskrecinius aspektus, kurie priskiriami Sąjungos kredito įstaigų pertvarkymo politikai. Šie aspektai reikalauja palyginti skirtingus tikslus ir interesus, susijusius su Sąjungos finansinio stabilumo ir vidaus rinkos vientisumo išsaugojimu, atsižvelgimu į valstybių narių fiskalinį suverenumą ir akcininkų bei kreditorių interesų apsauga.
Be to, Teisingumo Teismas konstatavo, kad nors BPV suteikiama plati diskrecija dėl to, ar turi būti taikoma pertvarkymo procedūra, ši diskrecija ribojama objektyviais kriterijais ir sąlygomis, kuriais apibrėžiama BPV veiklos sritis ir kurie susiję tiek su pertvarkymo sąlygomis, tiek su jo priemonėmis. Be to, Reglamente Nr. 806/2014 numatytas Komisijos ir Tarybos dalyvavimas procedūroje, po kurios priimama pertvarkymo schema, kuriai, kad įsigaliotų, turi pritarti Komisija ir prireikus Taryba (
15
).
Taigi Teisingumo Teismas nusprendė, kad nors Reglamente Nr. 806/2014 (
16
) numatyta, kad BPV turi parengti ir priimti pertvarkymo schemą, vis dėlto jai nesuteikiami įgaliojimai priimti aktą, sukeliantį savarankiškų teisinių pasekmių, ir patikslino, kad per tokią procedūrą Komisijos patvirtinimas yra būtinas tiek tokios schemos įsigaliojimo, tiek jos turinio nustatymo elementas. Vis dėlto Teisingumo Teismas pabrėžė, kad iš to negalima daryti išvados, kad jis yra nusprendęs, jog BPV jokiu būdu neturi įgaliojimų priimti akto, sukeliančio savarankiškų teisinių pasekmių. Iš tiesų 2024 m. birželio 18 d. Sprendime Komisija / BPV (C‑551/22 P, EU:C:2024:520) išdėstytais argumentais siekiama pateisinti vertinimą, kad pertvarkymo schema negali sukelti privalomų teisinių pasekmių, neatsižvelgiant į Komisijos sprendimą dėl patvirtinimo. Šie argumentai susiję tik su pertvarkymo schemų atveju.
Be to, nors Teisingumo Teismas nusprendė, kad priimant pertvarkymo schemą reikalaujama tinkamo Komisijos ir Tarybos dalyvavimo, kad būtų išvengta atsakomybės perkėlimo, jis rėmėsi elementų, apibūdinančių tokią BPV patvirtintą schemą, visuma. Vis dėlto tokių elementų nėra, kai priimamas sprendimas nepatvirtinti pertvarkymo schemos.
Pirma, Teisingumo Teismas, remdamasis Reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnio 6 dalimi, padarė išvadą, kad, siekdama patvirtinti pertvarkymo schemą BPV turi savo nuožiūra įvertinti du skirtingus nagrinėjamos situacijos aspektus: pirmasis susijęs su klausimu, ar įvykdytos sąlygos, pateisinančios tokios schemos patvirtinimą (
17
), o antrasis – su šiuo tikslu būtinų pertvarkymo priemonių nustatymu (
18
) ir prireikus BPF naudojimu. Tam, kad BPV priimtų sprendimą nepatvirtinti pertvarkymo schemos, reikia tik to, kad ji padarytų išvadą, jog nėra įvykdytos kumuliacinės sąlygos, pateisinančios tokios schemos patvirtinimą, todėl ji atleidžiama nuo pareigos nustatyti priemones, kurios būtų būtinos pertvarkymui, o jas nustatant reikia konkrečiai palyginti prieš tai minėtus įvairius tikslus ir interesus.
Taigi diskrecinių vertinimų, kuriuos turi atlikti BPV, kad nuspręstų nepatvirtinti pertvarkymo schemos, apimtis neišvengiamai yra siauresnė už vertinimų, kuriuos BPV turi atlikti, kad nuspręstų patvirtinti pertvarkymo schemą, apimtį. Iš tiesų BPV įgaliojimai vertinti, ar įvykdytos Reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnio 1 dalyje numatytos sąlygos, apibrėžti objektyviais kriterijais ir sąlygomis, nustatančiais BPV veiklos sritį (
19
).
Antra, priešingai nei pertvarkymo schema, pačiu sprendimu nepatvirtinti pertvarkymo schemos negalima nustatyti konkrečių priemonių ar panaudoti lėšų, nes vienintelis jo poveikis yra BPV vykdomos pertvarkymo procedūros nutraukimas.
Taigi, atsižvelgęs į visa tai, kas išdėstyta, Teisingumo Teismas atmetė kaip nepagrįstus apeliantės argumentus, kad minėto reglamento 18 straipsnio 1 dalies aiškinimas, kurį Bendrasis Teismas pateikė skundžiamame sprendime, visiškai nepagrįstas nei šios nuostatos tekstu, nei tuo pačiu reglamentu ir juo nepaisoma minėtoje nuostatoje apibrėžtų BPV įgaliojimų ribų, išplaukiančių iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, suformuotos 1958 m. birželio 13 d. Sprendime Meroni / Vyriausioji valdyba (9/56, EU:C:1958:7) ir 2024 m. birželio 18 d. Sprendime Komisija / BPV (C‑551/22 P, EU:C:2024:520).
Be to, manydamas, kad kiti apeliantės pateikti argumentai ir pagrindai turi būti atmesti, Teisingumo Teismas atmetė apeliacinį skundą.
(
1
)	Pagal 2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (OL L 287, 2013, p. 63).
(
2
)	Kaip tai suprantama pagal 2014 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu, ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (OL L 225, 2014, p. 1; toliau – BPeM reglamentas), 18 straipsnį.
(
3
)	Žr. 1983 m. lapkričio 17 d. Sprendimą Merck (292/82, EU:C:1983:335, 12 punktas) ir 2025 m. vasario 25 d. Sprendimą BSH Hausgeräte (C‑339/22, EU:C:2025:108, 27 punktas).
(
4
)	18 straipsnio 1 ir 6 dalys.
(
5
)	Reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnio 1 dalies a–c punktai.
(
6
)	Reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnio 1 dalies antra pastraipa.
(
7
)	Šiuo klausimu žr. 2021 m. gegužės 6 d. Sprendimą ABVL Bank ir kt. / ECB (C‑551/19 P ir C‑552/19 P, EU:C:2021:369, 67 punktas).
(
8
)	Reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnio 7 dalis.
(
9
)	2, 10–12, 31, 58 ir 122 konstatuojamosios dalys.
(
10
)	Kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnio 1 dalies a punktą.
(
11
)	Reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnis.
(
12
)	Iš esmės Reglamento Nr. 806/2014 24 ir 26 konstatuojamosiose dalyse.
(
13
)	1958 m. birželio 13 d. Sprendimas Meroni / Vyriausioji valdyba (9/56, EU:C:1958:7). Šiuo klausimu taip pat žr. 2014 m. sausio 22 d. Sprendimą Jungtinė Karalystė / Parlamentas ir Taryba (C‑270/12, EU:C:2014:18) ir 2024 m. birželio 18 d. Sprendimą Komisija / BPV (C‑551/22 P, EU:C:2024:520, 69 punktas).
(
14
)	Kaip tai suprantama pagal 1958 m. birželio 13 d. Sprendime Meroni / Vyriausioji valdyba (9/56, EU:C:1958:7) suformuotą jurisprudenciją.
(
15
)	2024 m. birželio 18 d. Sprendimas Komisija / BPV (C‑551/22 P, EU:C:2024:520, 77 punktas).
(
16
)	7 ir 18 straipsniai.
(
17
)	Reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnio 1 dalis.
(
18
)	Reglamento Nr. 806/2014 22 straipsnio 2 dalis.
(
19
)	Reglamento Nr. 806/2014 18 straipsnio 1, 4 ir 5 dalys.