62005CC0301_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Šiame apeliaciniame skunde dėl Pirmosios instancijos teismo sprendimo Wilfer prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT ), T‑315/03(2) iškeliama keletas klausimų, tarp jų ir klausimas dėl teisingo apibūdinamojo pobūdžio sąvokos aiškinimo bei taikymo 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (toliau – reglamentas)(3) 7 straipsnio 1 dalies c punkto prasme.
Reglamentas
2. Reglamento 7 straipsnio 1 dalyje išvardyti „absoliutūs“ atsisakymo registruoti prekių ženklą pagrindai. Kitaip nei „santykiniai“ pagrindai (pavyzdžiui, prašomo įregistruoti prekių ženklo ir esamo prekių ženklo panašumas), dėl kurių, nelygu aplinkybės, prekių ženklas gali būti registruojamas arba gali būti atsisakoma jį registruoti, absoliutūs pagrindai reiškia, kad prekių ženklą automatiškai atsisakoma registruoti.
3. Kiek tai susiję su byla, 7 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Neregistruojami šie žymenys:
< … >
b) neturintys jokio skiriamojo požymio prekių ženklai;
c) prekių ženklai, sudaryti tiktai iš žymenų arba nuorodų, kurie prekyboje gali būti naudojami žymėti rūšiai, kokybei, kiekiui, paskirčiai, vertei, geografinei kilmei arba prekių pagaminimo ar paslaugų suteikimo laikui, ar kitoms prekių ar paslaugų savybėms.“
4. Žymenis ir nuorodas, nurodytus 7 straipsnio 1 dalies c punkte, toliau vadinsiu „apibūdinančiais“ žymenimis ir nuorodomis.
5. Aiškinant Reglamento 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktus, reikėtų atsižvelgti į Teisingumo Teismo praktiką, kurioje aiškinamos identiškos Prekių ženklų direktyvos(4) 3 straipsnio 1 dalies b ir c punktų formuluotės.
6. Reglamento 59 straipsnyje numatyta:
„Pranešimas apie apeliaciją Tarnybai turi būti paduodamas raštu per du mėnesius nuo pranešimo apie sprendimą, dėl kurio buvo paduota apeliacija, dienos. < ... > Per keturis mėnesius nuo pranešimo apie sprendimą dienos turi būti paduodamas rašytinis prašymas, kuriame nurodomi apeliacijos pagrindai.“
7. Reglamento 63 straipsnio 1–3 dalyse nustatyta:
„1.	Teisingumo Teismui galima skųsti Apeliacinės tarybos sprendimus dėl apeliacijų.
2.	Skundą galima pateikti dėl kompetencijos stokos, dėl esminio procedūrinio reikalavimo pažeidimo, dėl Sutarties, šio reglamento arba bet kurios su jos taikymu susijusios teisės normos pažeidimo ar piktnaudžiavimo įgaliojimais.
3.	Teisingumo Teismas turi teisę panaikinti arba pakeisti ginčijamą sprendimą.“(5)
8. 74 straipsnyje numatyta:
„1.	Procedūrų metu Tarnyba faktus nagrinėja savo iniciatyva; tačiau procedūros dėl atsisakymo registruoti paraiškas santykinių pagrindų atveju Tarnyba nagrinėja tiktai šalių nurodytus faktus, įrodymus bei argumentus bei siekiamą reikalavimų patenkinimo būdą.
2.	Tarnyba gali neatsižvelgti į faktus ar įrodymus, kurie nebuvo pateikti laiku.“
Apeliacijos aplinkybės
9. 2001 m. spalio mėn. H.‑P. Wilfer padavė paraišką įregistruoti žodinį prekių ženklą ROCKBASS kaip Bendrijos prekių ženklą „Garso technikos įrenginiams, miksavimo pultams, garso efektų įrenginiams, stiprintuvams, kolonėlėms, kolonėlėms su stiprintuvu (combo); šiems įrenginiams pritaikytiems dėklams, įmautėms ir krepšiams“; „Muzikos instrumentams, ypač gitaroms, elektrinėms gitaroms, bosinėms gitaroms, akustinėms gitaroms, priedams gitaroms, t. y. stygoms, kaišteliams ir diržams; šiems daiktams pritaikytiems dėklams, įmautėms ir krepšiams“ bei „dėklams, įmautėms ir krepšiams“(6) . 2002 m. kovo 11 d. ekspertas atmetė paraišką pagal reglamento 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktus. 2002 m. kovo 25 d. H.‑P. Wilfer pateikė apeliaciją VRDT pirmajai apeliacinei tarybai (toliau – apeliacinė taryba). 2002 m. liepos 3 d. jis pateikė rašytinį paaiškinimą, nurodydamas šios apeliacijos pagrindus, o 2003 m. liepos 2 d. ? papildomą rašytinį paaiškinimą, su muzikinio žurnalo leidėjo D. Roesberg liudijimu bei įrodymais apie prekių ženklo ROCKBASS registraciją Kanadoje, Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje.
10. 2003 m. liepos 11 d. Sprendimu (toliau ? ginčijamas sprendimas) Apeliacinė taryba atmetė apeliaciją pagal Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktą. Iš esmės Apeliacinė taryba nusprendė, kad žodis „rockbass“ atitinkamai visuomenei, kurią sudaro muzikos specialistai, asocijuojasi su bosinėmis gitaromis, skirtomis roko muzikai atlikti, ir žymi bosinės gitaros techniką „rock bass“. Dėl to ji pripažino, kad žodinis prekių ženklas ROCKBASS tiesiogiai apibūdina muzikos instrumentus ir jų priedus bei kitas paraiškoje nurodytas prekes tiek, kiek jų aprašymas susijęs su prekėmis, naudojamomis bosinių gitarų srityje.
11. H.‑P. Wilfer Pirmosios instancijos teismo prašė panaikinti ginčijamą sprendimą, pateikdamas keturis ieškinio pagrindus: VRDT faktų nenagrinėjimas savo iniciatyva, pažeidžiant Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 1 dalies pirmą sakinį, neatsižvelgimas į H.‑P. Wilfer pateiktą informaciją ir reglamento 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktų pažeidimas.
12. Pirmosios instancijos teismas atmetė visą ieškinį. Tiek, kiek tai reikšminga apeliaciniam skundui, Pirmosios instancijos teismo sprendimo santrauka pateikiama toliau pagal atitinkamus apeliacijos pagrindus.
Apeliacija
13. H.‑P. Wilfer pateikė septynis apeliacijos pagrindus.
Pirmasis apeliacijos pagrindas
14. Skundžiamame sprendime Pirmosios instancijos teismas atmetė posėdyje pateiktą H.‑P. Wilfer prašymą atsižvelgti į tai, kad jam atstovauja kartu advokatas ir Patentanwalt arba advokatas, padedant Patentanwalt . Pagal Teisingumo Teismo statuto 19 straipsnį tik advokatas, turintis leidimą verstis advokato praktika valstybės narės ar kitos valstybės, kuri yra Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimo šalis, teisme, gali atstovauti ar padėti šalims, kurios nėra valstybės ar institucijos, nurodytos šio straipsnio pirmojoje ir antrojoje pastraipose(7) .
15. H.‑P. Wilfer pirmasis apeliacijos pagrindas yra susijęs su tuo, kad Pirmosios instancijos teismas neteisingai aiškino Teisingumo Teismo statuto 19 straipsnį, atmesdamas H.‑P. Wilfer prašymą leisti kartu atstovauti jo patentiniam patikėtiniui.
16. Tačiau kadangi posėdyje H.‑P. Wilfer atsiėmė savo pirmąjį apeliacijos pagrindą, siūlau šio klausimo toliau nenagrinėti.
Antrasis apeliacijos pagrindas
17. Skundžiamame sprendime Pirmosios instancijos teismas nurodė posėdyje H.‑P. Wilfer pateiktą liudijimą apie prekių ženklo ROCKBASS registravimo procedūrą Jungtinėse Amerikos Valstijose. Teismas pažymėjo, kad iš reglamento 63 straipsnio 2 ir 3 dalių išplaukia, jog apeliacinių tarybų sprendimą galima panaikinti ar pakeisti, tik jei yra padaryta materialinių ar procedūrinių pažeidimų. Be to, pagal nusistovėjusią teismų praktiką Bendrijos teisės akto teisėtumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į teisines ir faktines aplinkybes, buvusias teisės akto priėmimo metu. Todėl Apeliacinės tarybos sprendimo teisėtumas gali būti užginčytas pateikiant naujus faktus Pirmosios instancijos teismui tik tuo atveju, jei buvo įrodyta, kad Apeliacinė taryba turėjo savo iniciatyva atsižvelgti į šiuos faktus administracinės procedūros metu prieš priimdama bet kokį sprendimą byloje. Kadangi H.‑P. Wilfer liudijimą pateikė vėliau nei buvo priimtas ginčijamas sprendimas, o informacija apie prekių ženklo ROCKBASS registravimo procedūrą Jungtinėse Amerikos Valstijose nėra tas faktas, į kurį Apeliacinė taryba turėjo atsižvelgti savo iniciatyva prieš priimdama ginčijamą sprendimą, nagrinėjamas liudijimas negali užginčyti sprendimo teisėtumo ir turi būti paliktas už šio ginčo ribų(8) .
18. Antrasis apeliacijos pagrindas, kurį pateikė H.‑P. Wilfer, yra susijęs su tuo, kad neatsižvelgęs į liudijimą, Pirmosios instancijos teismas neteisingai taikė reglamento 74 straipsnio 1 dalies pirmą sakinį bei 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktus. Tiek pateikiant paraišką registruoti, tiek leidžiant registruoti svarbu, ar prekių ženklas gali būti registruojamas.
19. Posėdyje H.‑P. Wilfer advokatas paaiškino, kad antrajame apeliacijos pagrinde jo klientas neteigė, jog Pirmosios instancijos teismas turi pats taikyti reglamento 74 straipsnio 1 dalį. Greičiau jis teigė, kad šis teismas neteisingai aiškino 74 straipsnio 1 dalį nuspręsdamas, jog Apeliacinė taryba neturėjo savo iniciatyva nagrinėti fakto, kad panašios registracijos buvo atliktos kitose valstybėse. 2003 m. liepos 2 d. pateiktame rašytiniame paaiškinime H.‑P. Wilfer atkreipė į tai Apeliacinės tarybos dėmesį(9) .
20. Rašytinio paaiškinimo svarbumas yra toliau nagrinėjamo trečiojo apeliacijos pagrindo dalykas. Tiek, kiek tai yra susiję su antruoju apeliacijos pagrindu, aiškiai nukreiptu prieš Pirmosios instancijos teismo sprendimo 14 punktą, aš nesuprantu, kodėl rašytinis paaiškinimas gali būti svarbus. Šiame punkte Pirmosios instancijos teismas nusprendė dėl H.‑P. Wilfer posėdyje pateikto liudijimo priimtinumo.
21. Atsižvelgiant į šį klausimą, negalima teigti, remiantis Pirmosios instancijos teismo sprendimo 13 punkte pateikta teisės akto santrauka arba 14 punkte nurodytu jo taikymu nagrinėjamoje byloje, kad šis teismas neteisingai taikė ar aiškino teisę(10) . Todėl siūlyčiau atmesti antrąjį apeliacijos pagrindą kaip nepagrįstą.
Trečiasis apeliacijos pagrindas
22. Pirmosios instancijos teisme H.‑P. Wilfer tvirtino, kad Apeliacinė taryba neatsižvelgė į 2003 m. liepos 2 d. pateiktą papildomą paaiškinimą ir jo priedus su muzikinio žurnalo leidėjo D. Roesberg liudijimu bei informaciją apie ankstesnę prekių ženklo ROCKBASS registraciją.
23. Skundžiamame sprendime Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad reglamento 59 straipsnis negali būti aiškinamas taip, kad jis draudžia atsižvelgti į naujus faktus ar įrodymus, pateiktus apeliacijos dėl absoliutaus atsisakymo pagrindo nagrinėjimo metu pasibaigus terminui pateikti apeliacijos pagrindus. Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalis Apeliacinei tarybai suteikia diskreciją atsižvelgti į papildomą informaciją, pateiktą pasibaigus šiam terminui. Iš to išplaukia, kad šioje byloje Apeliacinė taryba turėjo atlikti šio rašytinio paaiškinimo vertinimą ir įsitikinti bent jau tuo, kad jame nėra naujų faktų ar įrodymų, kuriuos reikėtų nagrinėti. Todėl, neįvertinusi šio paaiškinimo, Apeliacinė taryba padarė procedūros pažeidimą. Tačiau dėl procedūros pažeidimo visas sprendimas ar jo dalis panaikinama tik tada, jei yra nustatyta, kad nesant šio pažeidimo ginčijamo sprendimo turinys būtų buvęs kitoks. Konstatuotina, kad Apeliacinei tarybai ieškovo pateiktame papildomame paaiškinime nebuvo naujų argumentų ar naujų įrodymų, galinčių padaryti įtaką ginčijamo sprendimo esmei(11) . Liudijimas buvo pateiktas tik patvirtinant du argumentus, kuriais H.‑P. Wilfer jau rėmėsi eksperto nagrinėjimo stadijoje ir Apeliacinėje taryboje, vadinasi, jis negalėtų daryti įtakos ginčijamo sprendimo esmei. Kalbant apie prekių ženklo ROCKBASS registraciją Kanadoje, Australijoje ir Naujoje Zelandijoje, kadangi ankstesni įregistravimai valstybėse narėse nėra lemiamos aplinkybės(12), iš to išplaukia, a fortiori, kad registravimai trečiosiose šalyse, kurių teisės aktų Bendrija nederina, niekaip negali padėti nustatyti, kad Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktui identiški kriterijai buvo pripažinti tenkinamais. Pirmosios instancijos teismas padarė išvadą, kad papildomame paaiškinime nesant naujos informacijos, galinčios padaryti įtaką ginčijamo sprendimo esmei, tai, kad Apeliacinė taryba neįvertino šio paaiškinimo, negali lemti šio sprendimo panaikinimo(13) .
24. H.‑P. Wilfer trečiasis apeliacijos pagrindas susijęs su tuo, kad Pirmosios instancijos teismas neteisingai taikė reglamento 74 straipsnį ir Bendrijos teismų praktiką dėl procedūrinių pažeidimų. 2003 m. liepos 2 d. papildomame paaiškinime nėra naujų faktų ar įrodymų, galinčių padaryti įtaką Apeliacinės tarybos sprendimo esmei. Jei Apeliacinė taryba būtų atsižvelgusi į šiuos faktus, ji nebūtų galėjusi teigti, kad žodis „rockbass“ asocijuojasi su bosine gitara, skirta roko muzikai atlikti. Todėl jei būtų atsižvelgta į papildomą paaiškinimą, tai, be abejo, būtų darę įtaką ginčijamo sprendimo esmei. Tas pats pasakytina ir apie ROCKBASS registraciją Kanadoje, Australijoje, Naujoje Zelandijoje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose ( sic ), nes ginčijamame Apeliacinės tarybos sprendime remiamasi anglų kalbos vartojimo ir leksikos taisyklėmis. Jei Apeliacinė taryba būtų atsižvelgusi į angliškai kalbančių šalių vertinimą, kad ROCKBASS yra išgalvotas, vadinasi, pasižymintis pakankamu skiriamuoju, o ne tik apibūdinamuoju pobūdžiu, ginčijamo sprendimo esmė galėjo būti kitokia.
25. Mano nuomone, apeliacijos trečiasis pagrindas taip pat yra nepagrįstas. Pirmosios instancijos teismas savo sprendimo 33 punkte teisingai išaiškino reglamento 74 straipsnio 2 dalį ir teisingai apibūdino Teisingumo Teismo praktikos įtaką. Be to, šis požiūris patvirtintas neseniai priimtame Teisingumo Teismo sprendime byloje Kaul (14) .
Ketvirtasis, penktasis ir septintasis apeliacijos pagrindai
26. Ketvirtasis, penktasis ir septintasis apeliacijos pagrindai yra susiję su ta Pirmosios instancijos teismo sprendimo dalimi, kurioje nagrinėjamas H.‑P. Wilfer kaltinimas, kad Apeliacinė taryba pažeidė reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punktą dviem aspektais.
Pirmosios instancijos teismo sprendimas
27. Pirmiausia H.‑P. Wilfer nurodė įvairias žymens ROCKBASS sudedamųjų dalių reikšmes. Jis taip pat tvirtino, kad anglų kalboje sintagma „rock bass“ konkrečiai reiškia žuvį, akmenynų ešerį, kuris yra visiškai neįprastas nurodomų prekių atžvilgiu. Todėl šį neįprastą gramatinę konstrukciją ir neaiškią reikšmę turintį žymenį atitinkama visuomenė suprato kaip išgalvotą žodį(15) .
28. Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad apibūdinamasis žymens pobūdis turėtų būti įvertintas atsižvelgiant į prekes ir paslaugas, kurioms prašoma registracijos(16) . Taigi šioje byloje Apeliacinė taryba teisingai nustatė reikšmes, specifiniais ryšiais susijusias su nagrinėjamomis prekėmis. Reikia daryti išvadą, kad žodis „rockbass“ žymi, kaip konstatavo Apeliacinė taryba, bosinę gitarą, kuri skirta atlikti roko muziką, ir, kita vertus, muzikos stilių, atliekamą bosine gitara. Tokios išvados nepaneigia tai, kad šio žodžio nėra žodynuose. Jei prekių ženklas – neologizmas – yra sudarytas iš elementų, kurių kiekvienas apibūdina prekių ar paslaugų, kurioms paduota paraiška, savybes, toks prekių ženklas yra apibūdinantis, nebent tarp neologizmo ir paprastos jo dalių sumos egzistuotų pastebimas skirtumas. Tai reikštų, kad dėl neįprasto tų prekių ar paslaugų atžvilgiu derinio neologizmas sukelia įspūdį, kuris yra pakankamai tolimas nuo paprastos jį sudarančių dalių reikšmių sumos sukeliamo įspūdžio(17) . Žymuo ROCKBASS nenukrypsta nuo anglų kalbos leksikos taisyklių, nes jis yra sintaksiškai teisingas dviejų jį sudarančių žodžių junginys. Taigi žymuo nėra neįprastas savo struktūra(18) ir nesukelia įspūdžio, kuris būtų tolimas nuo paprastos jį sudarančių reikšmių visumos sukeliamo įspūdžio(19) .
29. Be to, H.‑P. Wilfer tvirtino, kad nepaisant jo įvairių apibūdinančių konotacijų, žymuo ROCKBASS nagrinėjamų prekių atžvilgiu negali būti aiški, akivaizdi nuoroda, kuri negali būti blogai suprasta. Be to, kadangi bosinė gitara neturi roko muzikai specifinių charakteristikų, būtų nelogiška suprasti terminą „rockbass“ kaip nuorodą į specifinį bosinių gitarų tipą arba kaip bosinės gitaros funkcijos pavadinimą. Net ir darant prielaidą, kad žodis „rockbass“ reiškia grojimo bosine gitara techniką, ši reikšmė neapibūdina prekių naudojimo, nes iš esmės kiekvienu instrumentu galima atlikti bet kokio stiliaus muziką. Todėl ryšys tarp žymens ir bosinių gitarų nėra tiesioginis dar ir dėl to, kad jis nėra susijęs su jų esminėmis savybėmis.(20)
30. Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto taikymui pakanka, jog žymuo apibūdintų vieną iš galimų nagrinėjamų prekių paskirčių, į kurią atitinkama visuomenė gali atkreipti dėmesį rinkdamasi gitarą ir kuri būtų esminė jo savybė(21) . Aišku, kad roko muzikos atlikimas yra viena iš galimų nagrinėjamų prekių paskirčių. Rokas yra gerai žinomas modernus stilius, siejamas su elektrine gitara. Dėl to į asociaciją su šiuo stiliumi kartu su asociacija su elektrine bosine gitara galima atkreipti dėmesį pasirenkant gitarą, jei, pavyzdžiui, vartotojas ketina atlikti roko muziką. Be to, kaip remdamasi įvairiomis interneto tinklavietėmis įrodė Apeliacinė taryba, žymuo, sudarytas iš žodžių „rock“ ir „bass“, gali būti bendrai vartojamas prekyboje elektrinei bosinei gitarai, skirtai roko muzikai atlikti, pavadinti. Klausimas dėl šio pavadinimo techninio tikslumo nėra svarbus atitinkamo vartotojo, neturinčio specialių techninių žinių, atžvilgiu. Todėl Pirmosios instancijos teismas nusprendė, jog dėl bosinių gitarų Apeliacinė taryba teisingai manė, kad žymuo ROCKBASS tiesiogiai yra siejamas su šiomis prekėmis bei su viena iš jos paskirčių, į kurią atitinkama visuomenė gali atkreipti dėmesį apsispręsdama pirkti, ir kad jis yra apibūdinantis(22) .
Ketvirtasis ir penktasis apeliacijos pagrindai
31. Ketvirtajame apeliacijos pagrinde H.‑P. Wilfer teigia, kad Pirmosios instancijos teismas neatsižvelgė į kitas galimas žodžio „rockbass“ reikšmes. Vokiečių kalboje angliškas žodis „rock“ turi daugiau nei 25 skirtingas reikšmes, o žodis „bass“ – bent šešias, iš kurių su muzika susijusi reikšmė yra labai sudėtinga. Be to, vokiškas žodis „rock“ turi mažiausiai penkias skirtingas reikšmes, o žodis „bass“ – bent keturias. Todėl H.‑P. Wilfer Pirmosios instancijos teisme pažymėjo, kad žodis „rockbass“ gali turėti daug reikšmių. Šis teismas, nepateikdamas jokių priežasčių, neatsižvelgė į tai, iškreipdamas ar suklastodamas H.‑P. Wilfer argumentus ir pažeisdamas pareigą motyvuoti. Be to, nei iš ginčijamo sprendimo, nei iš interneto tinklaviečių, kuriomis rėmėsi Apeliacinė taryba, nematyti, kad žodis „rockbass“ yra bendrai vartojamas prekyboje elektrinei bosinei gitarai, skirtai roko muzikai atlikti, pavadinti. Todėl Pirmosios instancijos teismas esą taip pat iškraipė faktus, kuriais pagrįstas jo sprendimas, ir pažeidė pareigą motyvuoti.
32. Penktajame apeliacijos pagrinde H.‑P. Wilfer teigia, kad, manydamas, jog prekių ženklas ROCKBASS nėra neįprastos struktūros, Pirmosios instancijos teismas neatsižvelgė ne tik į tai, kad šis žodis gali turėti daug skirtingų reikšmių, bet ir į tai, kad jis turi daug potencialių gramatinių darinių, pavyzdžiui, daiktavardis/daiktavardis, veiksmažodis/būdvardis ir pan. Nekreipdamas dėmesio į tokį paaiškinimą, Pirmosios instancijos teismas iškraipė faktus, kuriais pagrįstas jo sprendimas, ir pažeidė pareigą motyvuoti.
33. Dėl ketvirtojo apeliacijos pagrindo pakanka pažymėti, jog Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad žodis neregistruojamas, jeigu bent viena jo galima reikšmė apibūdina atitinkamų prekių ar paslaugų požymius(23) .
34. Mano nuomone, pagal analogiją tas pats turi būti taikoma penktajam apeliacijos pagrindui.
35. Todėl manau, kad ketvirtasis ir penktasis apeliacijos pagrindai yra nepagrįsti.
Septintasis apeliacijos pagrindas
36. Septintame apeliacijos pagrinde H.‑P. Wilfer teigia, kad Pirmosios instancijos teismas padarė keletą 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimų.
37. Pirmiausia jo atliktos analizės etapai buvo išdėstyti neteisingai. Iš pradžių Pirmosios instancijos teismas atsižvelgė tik į galimas reikšmes, kurios kaip nors galėjo apibūdinti nurodytų prekių savybes. Taip susidaro užburtas ratas. H.‑P. Wilfer nuomone, pirmajame analizės etape reikėjo atsižvelgti į nešališko vidutinio stebėtojo suvokimą apie galimas reikšmes, ir tik antrajame etape šios reikšmės turėjo būti susietos su nurodytomis prekėmis. Jei Pirmosios instancijos teismas būtų laikęsis tokio metodo, jis būtų turėjęs atsižvelgti į visas „rockbass“ reikšmes, kurios yra akivaizdžios vidutiniam nešališkam profesionalui arba mėgėjui muzikantui. Tarp šių akivaizdžių reikšmių yra žuvų rūšis ? akmenynų ešerys.
38. Aš nesutinku su šiuo teiginiu. Mano nuomone, dėl Pirmosios instancijos teismo pozicijos atsižvelgti tik į galimas reikšmes, kurios kaip nors gali apibūdinti nurodytų prekių savybes, akivaizdžiai nesusidaro užburtas ratas. Tai yra principo, kad žodis neregistruojamas, jeigu bent viena jo galima reikšmė apibūdina atitinkamų prekių ar paslaugų požymius, pasekmė. Todėl net jei H.‑P. Wilfer yra teisus teigdamas, kad viena iš „rock bass“ akivaizdžių reikšmių vidutiniam profesionalui arba mėgėjui muzikantui (kurių daugeliui anglų kalba nėra gimtoji) yra Šiaurės Amerikos gėlavandenių žuvų rūšis akmenynų ešerys, tai nepaneigia Pirmosios instancijos teismo pozicijos(24) .
39. Antra, H.‑P. Wilfer teigia, kad Pirmosios instancijos teismas analizavo ne bendrą prekių ženklo daromą įspūdį, bet jo sudėtines dalis. Jis nekreipė dėmesio į akivaizdžias išgalvotas ir aliuzijų sukeliančias ROCKBASS reikšmes ir vietoj to rėmėsi, jo nuomone, apibūdinamosiomis reikšmėmis. Jis nekreipė dėmesio į reikšmę „muzikos stilius, atliekamas bosine gitara“ ir priskyrė terminui išskirtinę reikšmę „bosinė gitara, kuri skirta atlikti roko muziką“. Jis rėmėsi tik galimomis reikšmėmis, kylančiomis dėl termino padalijimo į du atskirus terminus, t. y. „rock“ roko muzikos prasme ir „bass“ bosinės gitaros prasme. Todėl jis visiškai neatsižvelgė į bendrą ROCKBASS daromą įspūdį.
40. Aš negaliu sutikti su šiuo teiginiu. Tiesa, Pirmosios instancijos teismas pirmiausia išanalizavo sudėtines prekių ženklo dalis. Tačiau tai visiškai atitinka nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką dėl prekių ženklų, – neologizmų – sudarytų iš elementų, kurių kiekvienas apibūdina prekių ar paslaugų, kurioms paduota paraiška, savybes: pagal bendrą taisyklę toks prekių ženklas yra apibūdinantis(25) . Tuomet Pirmosios instancijos teismas pasirėmė šios taisyklės apribojimu, tai yra kad ji netaikoma, kai tarp neologizmo ir paprastos jo dalių sumos egzistuoja pastebimas skirtumas, teisingai teigdamas, jog tai reiškia, kad dėl neįprasto tų prekių ar paslaugų atžvilgiu derinio neologizmas sukelia įspūdį, kuris yra pakankamai tolimas nuo paprastos jį sudarančių dalių reikšmių sumos sukeliamo įspūdžio. Tada Pirmosios instancijos teismas nustatė, kad žymuo ROCKBASS nenukrypsta nuo anglų kalbos leksikos taisyklių, nes jis yra sintaksiškai teisingas dviejų jį sudarančių žodžių junginys. Todėl Pirmosios instancijos teismas padarė išvadą, kad žymuo nėra neįprastas savo struktūra ir nesukelia įspūdžio, kuris būtų tolimas nuo paprastos jį sudarančių reikšmių visumos sukeliamo įspūdžio.
41. Mano nuomone, toje sprendimo dalyje Pirmosios instancijos teismas, remdamasis faktinėmis aplinkybėmis, kurios negali būti peržiūrėtos apeliacinėje instancijoje, atliko nepriekaištingą Teisingumo Teismo praktikos analizę.
42. Trečia, H.‑P. Wilfer teigia, kad Pirmosios instancijos teismas neatsižvelgė į tai, kad paskirties neužtenka nustatant, jog prekių ženklas yra tiesiogiai apibūdinantis. Iš šio teismo sprendimo 62 punkto matyti, kad jis mano, jog roko muzikos atlikimas yra viena iš galimų prekių paskirčių. Todėl jis padarė išvadą, kad ši nuoroda gali būti svarbi bosinės gitaros pirkėjui, kuris ketina atlikti roko muziką. Tačiau, jo nuomone, klausimas dėl šio pavadinimo techninio tikslumo nėra svarbus. Teismas neteisingai neatsižvelgė į faktą, jog norint, kad suinteresuotoji visuomenė laikytų faktą svarbiu, reikia, kad ji bent jau apie jį žinotų. Šioje byloje nėra teigiama, kad prekių ženklo paraiškoje nurodytos prekės, būtent „muzikos instrumentai“ ar „elektrinės bosinės gitaros“, yra ypač tinkami atlikti tam tikro stiliaus muziką. Todėl tai, kad tam tikromis prekių ženklo paraiškoje nurodytomis prekėmis, pavyzdžiui, elektrine bosine gitara, įmanoma atlikti tam tikro stiliaus muziką, t. y. „rockbass“, negali būti esminė šių prekių, o ypač kitų muzikos instrumentų ar jų priedų, charakteristika. Pats Pirmosios instancijos teismas 66 punkte pabrėžė, kad žymens apibūdinantis požymis turi būti vertinamas individualiai kiekvienos nurodomų prekių kategorijos atžvilgiu.
43. Panašu, kad H.‑P. Wilfer teigia, kad vien tik fakto, jog žodis apibūdina prekių ir paslaugų, kurioms prekių ženklas yra skirtas, paskirtį, neužtenka uždrausti prekių ženklo registraciją remiantis tuo, kad jis yra apibūdinantis. Tiesą pasakius, sunkiai suprantu, kaip šis argumentas gali atsilaikyti net ir labai paviršutiniškai panagrinėjus reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punktą. Šioje nuostatoje aiškiai teigiama, kad „prekių ženklai, sudaryti tiktai iš žymenų arba nuorodų, kurie prekyboje gali būti naudojami žymėti < .. > paskirčiai < ... > “, „neregistruojami“.
44. Posėdyje H.‑P. Wilfer advokatas pabrėžė, kad „rock bass“ muzikos stilius nėra skiriamasis prekių ar muzikos instrumentų požymis. Tačiau aš vėlgi nesuprantu, kaip šis argumentas gali padėti H.‑P. Wilfer. Akivaizdu, kad viena iš bosinės gitaros paskirčių yra atlikti roko muziką. Šis teiginys netaps mažiau teisingas, jei tam tikras asmuo nusipirks bosinę gitarą, ketindamas (matyt, suklaidintas) atlikti ja klasikinę muziką. Dar mažiau įtakos jam turi H.‑P. Wilfer advokato pateiktas pavyzdys, kuriame jis tvirtina, jog remiantis tokia logika Honda Jazz prekių ženklas yra neregistruotinas, nes automobiliuose galima groti džiazą.
45. Todėl, mano nuomone, septintasis apeliacijos pagrindas yra nepagrįstas.
Šeštasis apeliacijos pagrindas
46. Pirmosios instancijos teisme H.‑P. Wilfer tvirtino, kad kalbant apie gitaros priedus šio teismo praktika(26) reikalauja savarankiško kiekvienos nurodomų prekių ar paslaugų kategorijos įvertinimo. Šioje byloje žodis „rockbass“ neturi jokio akivaizdaus ryšio nei su 15 klasei priklausančių gitarų priedų esminėmis charakteristikomis, nei su 9 ir 18 klasėse nurodytomis prekėmis(27) .
47. Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad kalbant apie 18 klasei priklausančius dėklus, įmautes ir krepšius, H.‑P. Wilfer nieko neišskyrus šioje bendrojoje kategorijoje, reikia patvirtinti Apeliacinės tarybos vertinimą dėl visų šios kategorijos prekių. Kalbant apie įrenginius, priklausančius 9 klasei, iš šalių argumentų aišku, kad tie patys įrenginiai gali būti naudojami skirtingiems instrumentams. Taigi jų naudojimas kartu su bosine gitara yra tik vienas iš jų galimų panaudojimų. Egzistuoja pakankamai tiesioginis ir konkretus ryšys tarp nagrinėjamo žymens ir prekės, kai žymeniu nurodyta technika numato arba reikalauja šių prekių naudojimo. Iš tikrųjų tokia technika šiuo atveju yra ne tik tų prekių ar paslaugų taikymo sritis, bet ir viena iš jų funkcijų(28) . Tokiomis aplinkybėmis faktas, kad nagrinėjamos prekės gali būti naudojamos ir kitoje srityje, su kuria nagrinėjamas žymuo nėra susijęs, šio teiginio nepadaro mažiau teisingo(29) . Šioje byloje, net jei nagrinėjami įrenginiai nėra skirti išimtiniam naudojimui kartu su bosinėmis gitaromis, jie taip pat negali būti naudojami atskirai nuo elektrinių instrumentų. Be to, šių įrenginių naudojimas yra būtinas grojant elektrine gitara, kuri viena negali skleisti muzikos garsų. Taigi galimybė groti elektrine bosine gitara yra paraiškoje nurodytų įrenginių funkcija, o ne tik viena iš daugelio jų pritaikymo sričių. Be to, bendro šių dviejų kategorijų prekių naudojimo reikalauja ar bent jau tokį naudojimą numato jiems būdingos charakteristikos(30) .
48. Šeštajame apeliacijos pagrinde H.‑P. Wilfer pirmiausia teigia, kad Pirmosios instancijos teismas neatsižvelgė į faktą, jog dėklai, įmautės ir krepšiai, skirti transportuoti muzikos instrumentus ir jų priedus, patenka į 15 klasę. Remdamasis tuo, H.‑P. Wilfer prie 15 klasės prekių priskiria „minėtoms prekėms pritaikytus dėklus, įmautes ir krepšius“. Todėl 18 klasei priklausantys dėklai, įmautės ir krepšiai yra skirti bet kokiam naudojimui, išskyrus
„muzikos instrumentų ir jų priedų“ transportavimą. Pirmosios instancijos teismas iškraipė faktus, nepateikdamas priežasčių.
49. Antra, H.‑P. Wilfer tvirtina, kad Pirmosios instancijos teismas, teigdamas, jog H.‑P. Wilfer nurodytos 9 klasei priklausančios prekės „taip pat negali būti naudojamos atskirai nuo elektrinių instrumentų“(31), iškraipė faktus, nenurodydamas priežasčių. H.‑P. Wilfer paaiškino, kad nė viena 9 klasėje nurodyta prekė nėra naudojama kaip „muzikos instrumentas“ arba „elektrinė gitara“. Atvirkščiai, „garso technikos įrenginiai, miksavimo pultai, garso efektų įrenginiai, stiprintuvai, kolonėlės, kolonėlės su stiprintuvu (combo)“ gali lygiai taip pat būti naudojami perduoti daugeliui kitų garsų, pavyzdžiui, gyvūnų garsams arba video, televizijos bei radijo signalams. Todėl nerealu ir savavališka būtų manyti, kad pagrindinė šio įrenginio funkcija yra naudojimas kartu su elektrine bosine gitara. Tai a fortiori
tinka „dėklams, įmautėms ir krepšiams, skirtiems (garso technikos įrenginiams, miksavimo pultams, garso efektų įrenginiams, stiprintuvams, kolonėlėms, kolonėlėms su stiprintuvu (combo))“, nes jie yra siūlomi įsigyti kartu su 9 klasėje nurodytomis prekėms, o ne su muzikos instrumentais ar elektrinėmis bosinėmis gitaromis.
50. Sutinku su VRDT, kad apeliacinio skundo šeštojo pagrindo pirma dalimi, kurioje nurodomas faktų iškraipymas, iš tikrųjų siekiama Pirmosios instancijos teismo ir, be abejo, Apeliacinės tarybos nustatytų faktų naujo įvertinimo. Iš ginčijamo sprendimo aišku, kad H.‑P. Wilfer neatmetė 18 klasei priklausančių dėklų, įmaučių ir krepšių naudojimo kartu su gitaromis galimybės. Tuo remdamasi, Apeliacinė taryba padarė išvadą, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas apibūdina šių prekių paskirtį. Ši Pirmosios instancijos teismo patvirtinta išvada negali būti peržiūrėta apeliacinėje instancijoje.
51. Kalbant apie antrą dalį, H.‑P. Wilfer neginčija Pirmosios instancijos teismo teiginio, kad vienas iš galimų 9 klasei priklausančio įrenginio naudojimo būdų yra susijęs su bosine gitara. Tai, kad šis įrenginys gali būti naudojamas kitu būdu, kurio minėtas žymuo nenurodo, nereiškia, jog šis žymuo nėra apibūdinantis(32) . Todėl Pirmosios instancijos teismas teisingai nusprendė, kad žymuo negali būti registruojamas 9 klasės įrenginiams.
52. Todėl, mano nuomone, septintasis apeliacijos pagrindas yra iš dalies nepriimtinas ir iš dalies nepagrįstas.
Išvada
53. Dėl pirmiau pateiktų priežasčių aš manau, kad Teisingumo Teismo turėtų:
– atmesti apeliacinį skundą,
– priteisti iš H.‑P. Wilfer bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje išlaidas.
(1) .
(2)  –	Rink. p. II‑1981.
(3)  –	OL L 11, 1994, p. 1.
(4)  –	1988 m. gruodžio 21 d. Pirmoji Tarybos direktyva 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 40, 1989, p. 1). Remdamasis kitomis, iš esmės vienodomis Direktyvos 89/104 ir reglamento nuostatomis, Teisingumo Teismas pabrėžė, kad vienos nuostatos išaiškinimas taip pat turi būti taikomas kitai: 2000 m. birželio 22 d. Sprendimas Marca Mode
(C‑425/98, Rink. p. I‑4861, 26–28 punktai).
(5)  –	Reglamento tryliktoje konstatuojamojoje dalyje teigiama, kad Reglamentu Nr. 40/94 Teisingumo Teismui suteikiama kompetencija panaikinti ar pakeisti apeliacinių teismų sprendimus pirmiausia turi būti vykdoma Pirmosios instancijos teismo pagal 1988 m. spalio 24 d. Tarybos sprendimą 88/591/EAPB, EEB, Euratomas, įsteigiantį Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismą (OL L 319, 1988, p. 1), kuris buvo iš dalies pakeistas 1993 m. birželio 8 d. Sprendimu 93/350/Euratomas, EAPB, EEB (OL L 144, 1993, p. 21).
(6)  –	Peržiūrėtos ir pataisytos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 9, 15 ir 18 klasės.
(7)  –	Skundžiamo sprendimo 10 ir 11 punktai, kuriuose nurodoma 2004 m. rugsėjo 9 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis Alto de Casablanca prieš VRDT – Bodegas Chivite (VERAMONTE), (T‑14/04, Rink. p. II‑3077, 9 punktas ir jame nurodyta teismų praktika).
(8)  –	Skundžiamo sprendimo 12–14 punktai, kuriuose nurodomas 2003 m. lapkričio 26 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas HERON Robotunits prieš VRDT (ROBOTUNITS)
(T‑222/02, Rink. p. II‑4995, 50 ir 51 punktai bei juose nurodyta teismo praktika).
(9)  –	Žr. 9 punktą.
(10)  –	Taip pat žr. 2007 m. kovo 13 d. Teisingumo Teismo sprendimo VRDT prieš Kaul
(C‑29/05 P, dar nepaskelbtas Rinkinyje) 54 punktą, kuris patvirtina Pirmosios instancijos teismo analizę šioje byloje.
(11)  –	1980 m. spalio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimas Van Landewyck ir kt. prieš Komisiją
(209/78?215/78 ir 218/78, Rink. p. 3125, 47 punktas); 1990 m. kovo 21 d. Teisingumo Teismo sprendimas Belgija prieš Komisiją
(C‑142/87, Rink. p. I‑959, 48 punktas) ir 2004 m. spalio 21 d. Teisingumo Teismo sprendimas KWS Saat prieš VRDT
(C‑447/02 P, Rink. p. I‑10107, 47–50 punktai).
(12)  –	2004 m. lapkričio 24 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas Henkel prieš VRDT (Balto ir permatomo flakono forma)
(T‑393/02, Rink. p. II‑4115, 46 punktas) ir jame nurodyta teismų praktika.
(13)  –	Ginčijamo sprendimo 28–36 punktai.
(14)  –	Minėtas 10 išnašoje; žr. ypač 42, 43 ir 63 punktus.
(15)  –	Žr. skundžiamo sprendimo 39 punktą.
(16)  –	8 išnašoje nurodyto sprendimo ROBOTUNITS
41 punktas.
(17)  –	2004 m. vasario 12 d. Teisingumo Teismo sprendimai Koninklijke KPN Nederland
(C‑363/99, Rink. p. I‑1619, 100 punktas) ir Campina Melkunie
(C‑265/00, Rink. p. I‑1699, 43 punktas) dėl Direktyvos 89/104.
(18)  –	2002 m. kovo 20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimai DaimlerChrysler prieš VRDT (CARCARD)
(T‑356/00, Rink. p. II‑1963, 29 punktas) ir 8 išnašoje nurodyto sprendimo ROBOTUNITS
39 punktas.
(19)  –	Skundžiamo sprendimo 56–60 punktai.
(20)  –	Skundžiamo sprendimo 40 ir 41 punktai.
(21)  –	Sprendimas ROBOTUNITS
(minėtas 8 išnašoje, 44 punktas) ir 2004 m. liepos 20 d. Sprendimas Lissotschenko ir Hentze prieš VRDT (LIMO)
(T‑311/02, Rink. p. II‑2957, 41 punktas).
(22)  –	Skundžiamo sprendimo 61–63 punktai.
(23)  –	2003 m. spalio 23 d. Sprendimas VRDT prieš Wrigley
(C‑191/01 P, Rink. p. I‑12447, 32 punktas); taip pat žr., atsižvelgiant į Prekių ženklų direktyvą, sprendimą Campina Melkunie
(minėtas 17 išnašoje, 38 punktas).
(24)  –	Ambloplites rupestris ; prancūziškai perche des roches, crapet de roche
arba rouget de roche ; vokiškai gemeiner Felsenbarsch
arba gemeiner Sonnenbarsch .
(25)  –	Žr. 17 išnašoje nurodytus sprendimus, kuriais remiasi Pirmosios instancijos teismas. Taip pat žr. 2007 m. balandžio 19 d. Sprendimą VRDT prieš Celltech (C‑273/05 P, dar nepaskelbtas Rinkinyje, 77 punktas) dėl reglamento.
(26)  –	2002 m. vasario 27 d. Pirmosios instancijos sprendimas Ellos prieš VRDT (ELLOS)
(T‑219/00, Rink. p. II‑753, 41 punktas).
(27)  –	Žr. skundžiamo sprendimo 42 punktą.
(28)  –	2002 m. vasario 27 d. Pirmosios instancijos sprendimas Streamserve prieš VRDT (STREAMSERVE)
(T‑106/00, Rink. p. II‑723, 44 punktas).
(29)  –	8 išnašoje nurodyto sprendimo ROBOTUNITS
47 punktas.
(30)  –	Skundžiamo sprendimo 70–73 punktai.
(31)  –	73 punktas.
(32)  –	Žr. 33 punktą.