Laikina versija
BENDROJO TEISMO (antroji kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėties) SPRENDIMAS
2026 m. gegužės 20 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Apmokestinimas – Akcizai – Direktyvos 2008/118/EB 32 straipsnis – Direktyvos (ES) 2020/262 32 straipsnis – Sąvoka „asmeninis naudojimas“ – Privataus fizinio asmens produktų įsigijimas ir gabenimas siekiant neatlygintinai perduoti juos kitam privačiam fiziniam asmeniui “
Sujungtose bylose T‑685/24 (Jelgratz)i ir T‑686/24 (Buchgint)(i),
dėl
Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Berlyno Brandenburgo finansų teismas, Vokietija) 2024 m. liepos 17 d. nutartimis, kurias Teisingumo Teismas gavo 2024 m. gruodžio 5 d., pagal SESV 267 straipsnį pateiktų dviejų prašymų priimti prejudicinį sprendimą bylose
A (T‑685/24),
B (T‑686/24)
prieš
Hauptzollamt
BENDRASIS TEISMAS (antroji kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėties),
kurį sudaro pirmininkas S. Papasavvas, teisėjai N. Półtorak, G. Hesse (pranešėjas), D. Petrlík ir I. Dimitrakopoulos,
generalinė advokatė M. Brkan,
kancleris V. Di Bucci,
atsižvelgęs į tai, kad 2025 m. sausio 6 d. Teisingumo Teismas pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 50b straipsnio trečią pastraipą perdavė Bendrajam Teismui prašymus priimti prejudicinį sprendimą,
atsižvelgęs į Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 50b straipsnio pirmos pastraipos b punkte nurodytą sritį ir į tai, kad nėra savarankiško klausimo dėl išaiškinimo, kaip tai suprantama pagal minėto statuto 50b straipsnio antrą pastraipą,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        Vokietijos vyriausybės, atstovaujamos J. Möller ir N. Scheffel,
–        Švedijos vyriausybės, atstovaujamos H. Eklinder, F.-L. Göransson, C. Meyer-Seitz ir J. Olsson,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos M. Björkland ir B. Martenczuk,
susipažinęs su 2026 m. vasario 4 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymai priimti prejudicinį sprendimą pateikti dėl 2008 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyvos 2008/118/EB dėl bendros akcizų tvarkos, panaikinančios Direktyvą 92/12/EEB (OL L 9, 2009, p. 12), 32 straipsnio ir 2019 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyvos (ES) 2020/262, kuria nustatoma bendroji akcizų tvarka (OL L 58, 2020, p. 4), 32 straipsnio išaiškinimo.
2        Šie prašymai pateikti nagrinėjant du atskirus dviejų privačių asmenų A ir B ginčus su Hauptzollamt (pagrindinė muitinė, Vokietija) dėl cigarečių (pirmojo asmens atveju) ir kaitinamojo tabako (antrojo asmens atveju) apmokestinimo Vokietijos tabako mokesčiu.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 2008/118
3        Direktyvos Nr. 2008/118 8 ir 31 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(8)      Kadangi siekiant užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą, vis dar svarbu, kad akcizų sąvoka ir prievolės juos apskaičiuoti sąlygos būtų vienodos visose valstybėse narėse; Bendrijos lygiu reikia paaiškinti, kada akcizais apmokestinamos prekės yra išleidžiamos vartoti ir kas yra tas asmuo, kuriam tenka prievolė mokėti akcizus.
<...>
(31)      Valstybės narės turėtų turėti galimybę nustatyti, kad išleistos vartoti prekės būtų paženklintos mokestiniais žymenimis arba nacionaliniais identifikavimo ženklais. Tačiau šių žymenų ar ženklų naudojimas neturėtų tapti kliūtimi Bendrijos vidaus prekybai.
Kadangi šių žymenų ar ženklų naudojimas neturėtų tapti dvigubo apmokestinimo naštos priežastimi, reikėtų aiškiai nurodyti, kad žymenis ar ženklus išleidusi valstybė narė turi grąžinti, atsisakyti reikalauti ar leisti laisvai disponuoti bet kokia tokiems ženklams gauti sumokėta arba garantuota suma, jeigu akcizai tapo mokėtini ir buvo surinkti kitoje valstybėje narėje.
Tačiau siekiant išvengti bet kokio piktnaudžiavimo, šiuos žymenis ar ženklus išleidusios valstybės narės gali nustatyti, kad suma grąžinama, atsisakoma jos reikalauti ar ja leidžiama laisvai disponuoti tik tuo atveju, jei pateikiami įrodymai, kad žymenys ar ženklai buvo pašalinti ar sunaikinti.“
4        Direktyvos 2008/118 7 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Prievolė apskaičiuoti akcizus atsiranda išleidimo vartoti metu ir išleidimo vartoti valstybėje narėje.“
5        Direktyvos 2008/118 11 straipsnyje nustatyta:
„[A]kcizą už išleistas vartoti akcizais apmokestintas prekes valstybių narių, kuriose šios prekės išleistos vartoti, kompetentingos institucijos atitinkamo asmens prašymu gali grąžinti arba atsisakyti jo reikalauti valstybių narių nustatytais atvejais bei laikantis sąlygų, kurias valstybė narė nustato siekdama užkirsti kelią bet kokiam galimam vengimui arba piktnaudžiavimui.
<...>“
6        Direktyvos 2008/118 V skyrius „Akcizais apmokestinamų prekių gabenimas ir apmokestinimas po išleidimo vartoti“ apima 32–38 straipsnius. Šios direktyvos V skyriaus 1 skirsnio „Privačių fizinių asmenų įsigytos prekės“ 32 straipsnyje nustatyta:
„1.      Prievolė apskaičiuoti akcizais apmokestinamoms prekėms, kurias privatus fizinis asmuo įsigyja asmeniniam naudojimui ir gabena iš vienos valstybės narės į kitą, taikomus akcizus atsiranda tik valstybėje narėje, kurioje įsigytos akcizais apmokestinamos prekės.
2.      Siekdamos nustatyti, ar 1 dalyje nurodytos akcizais apmokestinamos prekės yra skirtos privataus fizinio asmens asmeniniam naudojimui, valstybės narės turi atsižvelgti bent į:
a)      akcizais apmokestinamų prekių turėtojo komercinį statusą ir prekių laikymo priežastis;
b)      akcizais apmokestinamų prekių buvimo vietą arba, tinkamais atvejais, naudojamą gabenimo būdą;
c)      visus su akcizais apmokestinamomis prekėmis susijusius dokumentus;
d)      akcizais apmokestinamų prekių pobūdį;
e)      akcizais apmokestinamų prekių kiekį.
3.      Taikydamos 2 dalies e punktą valstybės narės gali nustatyti orientacinius ribinius kiekius, naudotinus kaip įrodymo forma. Šie orientaciniai ribiniai kiekiai negali būti mažesni nei:
a)      tabako produktams:
–        cigaretėms: 800 vienetų,
<...>“
7        Direktyvos V skyriaus 2 skirsnyje „Prekių laikymas kitoje valstybėje narėje“ esančiame 33 straipsnyje, be kita ko, buvo nustatyta:
„1.      Nedarant poveikio 36 straipsnio 1 dalies taikymui, jeigu akcizais apmokestinamos prekės, kurios jau išleistos vartoti vienoje valstybėje narėje, komerciniais tikslais laikomos kitoje valstybėje narėje, siekiant jas ten pristatyti ar naudoti, tai joms taikomi akcizai ir prievolė apskaičiuoti akcizą atsiranda toje kitoje valstybėje narėje.
Šio straipsnio tikslais, „laikymas komerciniais tikslais“ – akcizais apmokestinamų prekių laikymas, kai jas laiko kitas nei privatus fizinis asmuo ar kai jas laiko privatus fizinis asmuo kitiems nei asmeninio naudojimo tikslams ir jas gabena, kaip nurodyta 32 straipsnyje.
<...>“
8        Direktyvos 2088/118 V skyriaus 2 skirsnio 34 straipsnyje numatyta:
„1.      33 straipsnio 1 dalyje nurodytais atvejais akcizais apmokestinamos prekės gabenamos iš vienos valstybės narės teritorijos į kitą su lydimuoju dokumentu, kuriame turi būti svarbiausi 21 straipsnio 1 dalyje nurodyto dokumento rekvizitai.
<...>“
9        Direktyvos 2008/118 39 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje numatyta:
„Neribodamos jokių nuostatų, kurias jos gali nustatyti siekdamos užtikrinti tinkamą šio straipsnio įgyvendinimą ir užkirsti kelią sukčiavimui, vengimui ar piktnaudžiavimui, taikymo, valstybės narės turi užtikrinti, kad dėl [1 dalyje nurodyto] mokestinių žymenų ar nacionalinių identifikavimo ženklų naudojimo neatsirastų kliūčių laisvam akcizais apmokestinamų prekių judėjimui.“
10      Direktyvos 2008/118 48 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Valstybės narės ne vėliau kaip 2010 m. sausio 1 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įsigalioję įgyvendina šią direktyvą nuo 2010 m. balandžio 1 d. <...>
<...>“
Direktyva 2020/262
11      Direktyva 2008/95 nuo 2023 m. vasario 13 d. buvo panaikinta Direktyva 2020/262. Šios direktyvos 7 ir 41 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(7)      kadangi siekiant užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą, vis dar svarbu, kad akcizų sąvoka ir prievolės juos apskaičiuoti sąlygos būtų vienodos visose valstybėse narėse, Sąjungos lygmeniu reikia paaiškinti, kada akcizais apmokestinamos prekės yra išleidžiamos vartoti ir kam tenka prievolė mokėti akcizus;
<...>
(41)      akcizo dydžiai, kuriuos valstybės narės taiko tabako gaminiams ir alkoholiniams gėrimams, skiriasi dėl įvairių veiksnių, pavyzdžiui, fiskalinės ir visuomenės sveikatos politikos, ir tokie skirtumai kai kuriais atvejais yra dideli. Šiomis aplinkybėmis valstybės narės turėtų galėti suvaldyti riziką, dėl kurios susidaro palankesnės sąlygos mokestiniam sukčiavimui, mokesčių vengimui ar piktnaudžiavimui mokesčiais, kyla grėsmė viešajai politikai ar žmonių sveikatos ir gyvybės apsaugai arba joms kenkiama. Todėl valstybės narės turėtų galėti imtis tinkamų ir proporcingų priemonių, kurios padėtų joms nustatyti, ar privačių fizinių asmenų iš vienos valstybės narės teritorijos į kitos valstybės narės teritoriją gabenamos akcizais apmokestinamos prekės buvo tų privačių fizinių asmenų įsigytos asmeniniam naudojimui.“
12      Direktyvos 2020/262 6 straipsnio 2 dalyje numatyta:
„Prievolė apskaičiuoti akcizus atsiranda išleidimo vartoti metu ir išleidimo vartoti valstybėje narėje.“
13      Direktyvos 2020/118 V skyrius „Akcizais apmokestinamų prekių gabenimas ir apmokestinimas po išleidimo vartoti“ apima 32–46 straipsnius. Šios direktyvos V skyriaus 1 skirsnio „Privačių fizinių asmenų įsigytos prekės“ 32 straipsnyje nustatyta:
„1.      Prievolė apskaičiuoti akcizais apmokestinamoms prekėms, kurias privatus fizinis asmuo įsigyja asmeniniam naudojimui ir gabena iš vienos valstybės narės teritorijos į kitos valstybės narės teritoriją, taikomus akcizus atsiranda tik valstybėje narėje, kurioje įsigytos akcizais apmokestinamos prekės.
2.      Siekdamos nustatyti, ar 1 dalyje nurodytos akcizais apmokestinamos prekės yra skirtos privataus fizinio asmens asmeniniam naudojimui, valstybės narės turi atsižvelgti bent į:
a)      akcizais apmokestinamų prekių turėtojo komercinį statusą ir prekių laikymo priežastis;
b)      akcizais apmokestinamų prekių buvimo vietą arba, tinkamais atvejais, naudojamą gabenimo būdą;
c)      visus su akcizais apmokestinamomis prekėmis susijusius dokumentus;
d)      akcizais apmokestinamų prekių pobūdį;
e)      akcizais apmokestinamų prekių kiekį.
3.      Taikydamos 2 dalies e punktą valstybės narės gali nustatyti orientacinius ribinius kiekius, naudotinus kaip įrodymo forma. Šie orientaciniai ribiniai kiekiai negali būti mažesni nei:
a)      tabako produktams:
–        cigaretėms: 800 vienetų,
<...>
–        rūkomajam tabakui: 1,0 kg;
<...>“
14      Direktyvos 2020/262 V skyriaus 2 skirsnyje „Procedūra, kurios turi būti laikomasi gabenant akcizais apmokestinamas prekes, kurios buvo išleistos vartoti vienos valstybės narės teritorijoje ir yra gabenamos į kitos valstybės narės teritoriją pristatyti komerciniais tikslais“ esančiame 33 straipsnyje nustatyta:
„1.      Jeigu akcizais apmokestinamos prekės, kurios yra išleistos vartoti vienos valstybės narės teritorijoje, yra gabenamos į kitos valstybės narės teritoriją pristatyti ten komerciniais tikslais ar ten naudoti, tai akcizai joms taikomi paskirties valstybėje narėje.
<...>
2.      Šio straipsnio tikslais akcizais apmokestinamos prekės laikomos „pristatomomis komerciniais tikslais“, kai jos buvo išleistos vartoti vienos valstybės narės teritorijoje, buvo išgabentos iš tos valstybės narės teritorijos į kitos valstybės narės teritoriją ir yra pristatomos asmeniui, kuris nėra privatus fizinis asmuo, arba privačiam fiziniam asmeniui, jei gabenimui netaikomas 32 arba 44 straipsnis. Tačiau akcizais apmokestinamos prekės nelaikomos pristatomomis komerciniais tikslais, kai iš kitos valstybės narės teritorijos jas gabena tas privatus fizinis asmuo savo asmeninio naudojimo tikslams.
<...>“
15      Direktyvos 2020/262 V skyriaus 2 skirsnio 35 straipsnyje nustatyta:
„1.      Laikoma, kad akcizais apmokestinamų prekių gabenimas atitinka šio skirsnio reikalavimus tik tuomet, jei jis vykdomas turint supaprastintą elektroninį administracinį dokumentą, kuris tvarkomas pagal 36 straipsnį.
<...>“
16      Direktyvos 2020/262 54 straipsnyje numatyta:
„Valstybės narės leidžia priimti gautas akcizais apmokestinamas prekes pagal Direktyvos 2008/118/EB 33, 34 ir 35 straipsniuose nustatytus formalumus iki 2023 m. gruodžio 31 d.
<...>“
17      Direktyvos 2020/262 55 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Valstybės narės ne vėliau kaip 2021 m. gruodžio 31 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi 2, 3, 6, 12, 16, 17, 19–22, 25–29, 33–46, 54, 55 ir 57 straipsnių. Jos nedelsdamos pateikia [Europos] Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
Atsižvelgiant į 54 straipsnį, tas nuostatas jos taiko nuo 2023 m. vasario 13 d.
<...>“
18      Direktyvos 2020/262 57 straipsnyje nustatyta:
„Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
1, 4, 5, 7–11, 13–15, 18, 23, 24, 30–32, 47–53, 56 ir 58 straipsniai taikomi nuo 2023 m. vasario 13 d.“
Vokietijos teisė
Tabako mokesčio įstatymas (TabStG)
19      2021 m. rugpjūčio 10 d. redakcijos, galiojusios nuo 2022 m. liepos 1 d., 2009 m. liepos 15 d.
Tabaksteuergesetz (Tabako mokesčio įstatymas) (BGBl. 2009 I, p. 1870) (toliau – TabStG) 1 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Apdorotam tabakui, kaitinamajam tabakui, vandens pypkių tabakui ir tabako produktų pakaitalams mokesčio teritorijoje taikomas tabako mokestis.“
20      2021 m. rugpjūčio 10 d. redakcijos, taikomos nuo 2022 m. sausio 1 d.,
TabStG 1 straipsnio 2a dalyje nurodyta, kad kaitinamasis tabakas yra atskiromis porcijomis sufasuotas rūkomasis tabakas, kurį galima vartoti įkvepiant specialiame įrenginyje sugeneruotą aerozolį arba dūmus.
21      2014 m. liepos 25 d. redakcijos, galiojusios nuo 2014 m. liepos 31 d. iki 2023 m. vasario 12 d.,
TabStG 22 straipsnyje nustatyta:
„1.      Apdorotas tabakas, kurį privatus fizinis asmuo įsigyja asmeniniam naudojimui kitose valstybėse narėse, kur jis jau yra išleistas vartoti, ir pats jį gabena į kitą valstybę narę (asmeniniais tikslais), kurioje taikomas mokestis, neapmokestinamas.
2.      Nustatant, ar 1 dalyje nurodytas apdorotas tabakas yra skirtas asmeniniam naudojimui, reikia atsižvelgti į šiuos kriterijus:
1)      produktų turėtojo komercinį statusą ir šių produktų laikymo priežastis;
2)      apdoroto tabako buvimo vietą arba naudojamą gabenimo būdą;
3)      su apdorotu tabaku susijusius dokumentus;
4)      apdoroto tabako pobūdį arba kiekį.
3.      <...>
4.      Siekdama užtikrinti mokestines pajamas Bundesministerium der Finanzen (Federalinė finansų ministerija, Vokietija) turi teisę be Bundesrat (Federalinė Taryba) sutikimo reglamentu nustatyti 1 dalyje numatyto apdoroto tabako kiekį, dėl kurio taikoma nuginčijama prezumpcija, kad jis nėra skirtas privataus fizinio asmens asmeniniam naudojimui.“
22      2021 m. kovo 30 d. redakcijos, galiojusios nuo 2023 m. vasario 13 d.,
TabStG 22 straipsnyje nustatyta:
„1.      Apdorotas tabakas, kurį privatus fizinis asmuo įsigyja asmeniniam naudojimui kitose valstybėse narėse, kur jis jau yra išleistas vartoti, ir pats jį gabena į kitą valstybę narę (asmeniniais tikslais), kurioje taikomas mokestis, neapmokestinamas.
2.      Nustatant, ar 1 dalyje nurodytas apdorotas tabakas yra skirtas asmeniniam naudojimui, reikia atsižvelgti į šiuos kriterijus:
1)      tabako produktų turėtojo komercinį statusą ir šių produktų laikymo priežastis;
2)      apdoroto tabako buvimo vietą arba naudojamą gabenimo būdą;
3)      su apdorotu tabaku susijusius dokumentus;
4)      apdoroto tabako pobūdį arba kiekį.
3.      Siekdama užtikrinti mokestines pajamas Bundesministerium der Finanzen (Federalinė finansų ministerija, Vokietija) turi teisę be Bundesrat (Federalinė Taryba) sutikimo reglamentu nustatyti
1 dalyje numatyto apdoroto tabako kiekį, dėl kurio taikoma nuginčijama prezumpcija, kad jis nėra skirtas privataus fizinio asmens asmeniniam naudojimui.“
23      2009 m. liepos 15 d. redakcijos, galiojusios nuo 2010 m. balandžio 1 d. iki 2023 m. vasario 12 d., TabStG 23 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Kitais nei TabStG 22 straipsnio 1 dalyje nurodytais atvejais, jei kitoje valstybėje narėje išleistas vartoti apdorotas tabakas yra įvežamas į mokesčių teritoriją arba ten siunčiamas (komerciniais tikslais) pažeidžiant TabStG 17 straipsnio 1 dalį, prievolė mokėti mokestį atsiranda tada, jei apdorotas tabakas laikomas pirmą kartą komerciniais tikslais. Prievolė sumokėti mokestį tenka apdorotą tabaką gabenančiam arba laikančiam asmeniui, taip pat gavėjui, kai tik jis įsigyja tabako produktų. <...>“
24      2021 m. kovo 30 d. redakcijos, galiojusios nuo 2023 m. vasario 13 d.,
TabStG 23f straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Laikantis 2 dalies nuostatų, prievolė sumokėti mokestį atsiranda:
<...>
4)      jei apdorotas tabakas, išleistas vartoti kitoje valstybėje narėje, į mokesčių teritoriją įvežamas arba ten išsiunčiamas pažeidžiant 17 straipsnio 1 dalį kitais, nei 22 straipsnio 1 dalyje ir 23 straipsnio 1 dalyje nenurodytais atvejais: kai jis pirmą kartą laikomas mokesčių teritorijoje; visais kitais atvejais: kai laikomas vartoti išleistas apdorotas tabakas,
o mokestis dar nebuvo sumokėtas mokesčių teritorijoje.“
Nutarimas dėl tabako mokesčio (TabStV)
25      Nuo 2021 m. liepos 1 d. iki 2022 m. spalio 28 d. galiojusios redakcijos 2009 m. spalio 5 d.
Tabaksteuerverordnung (Nutarimas dėl tabako mokesčio; BGBl. 2009 I, p. 3262; toliau – TabStV) 39 straipsnyje nustatyta:
„1.      Jei pagal [TabStG] 22 straipsnį į mokesčių teritoriją asmeniniais tikslais gabenama daugiau kaip 800 cigarečių <...>, daroma nuginčijama prezumpcija, kad apdorotas tabakas į mokesčių teritoriją gabenamas komerciniais tikslais ([TabStG] 23 straipsnis).
2.      Apdoroto tabako perleidimas, net ir neatlygintinai, nėra laikomas asmeniniu naudojimu, kaip jis suprantamas pagal [TabStG] 22 straipsnį, nepriklausomai nuo gabenamo kiekio.“
26      Nuo 2023 m. vasario 13 d.
galiojusios redakcijos (kiek tai susiję su 1 dalimi) ir nuo 2021 m. liepos 1 d.
galiojusios redakcijos (kiek tai susiję su 2 dalimi) TabStV 39 straipsnyje nustatyta:
„1.      Jei pagal [TabStG] 22 straipsnį į mokesčių teritoriją asmeniniais tikslais įvežama daugiau kaip 800 cigarečių, 800 vienetų kaitinamojo tabako, 200 cigarų, 400 cigarilių arba vienas kilogramas rūkomojo tabako, taikoma nuginčijama prezumpcija, kad apdorotas tabakas į mokesčių teritoriją gabenamas komerciniais tikslais ([TabStG] 23–23c straipsniai).
2.      Apdoroto tabako perleidimas, net ir neatlygintinai, nėra laikomas asmeniniu naudojimu, kaip jis suprantamas pagal [TabStG] 22 straipsnį, nepriklausomai nuo gabenamo kiekio.“
Pagrindinės bylos ir prejudiciniai klausimai
27      A ir B, ieškovai pagrindinėse bylose, yra du privatūs fiziniai asmenys, kuriuos, atvykusius iš Lenkijos, patikrino Vokietijos muitinės pareigūnai. Jie gabeno Lenkijos fiskaliniu žymeniu pažymėtą apdorotą tabaką.
28      A buvo patikrintas 2022 m. rugpjūčio 6 d., kai vežė 800 cigarečių. Jis muitinės pareigūnams pareiškė, kad nerūko ir gabena šias cigaretes pažįstamam asmeniui. Aptariamos cigaretės buvo konfiskuotos ir A turėjo sumokėti Vokietijos tabako mokestį. Vėliau, vykstant skundo nagrinėjimo procedūrai, jis patikslino, kad įsigijo šias cigaretes, siekdamas jas padovanoti Vokietijoje gyvenančiam tėvui.
29      B buvo patikrintas 2023 m. balandžio 27 d., kai vežė 400 cigarečių ir 200 vienetų kaitinamojo tabako. Muitinės pareigūnų paklaustas nurodė, kad cigaretės skirtos asmeniniam vartojimui, o kaitinamasis tabakas – dukrai. Jis galėjo pasilikti savo cigaretes be mokesčio. Vis dėlto dukrai skirtas kaitinamasis tabakas buvo konfiskuotas ir jis turėjo sumokėti Vokietijos tabako mokestį.
30      Abiem atvejais pagrindinė muitinė laikėsi nuomonės, kad tokie produktai neatleidžiami nuo Vokietijos tabako mokesčio, kai privatus fizinis asmuo jų įsigyja ir vėliau gabena į mokesčių teritoriją, kad šioje teritorijoje juos padovanotų pagal nuo 2021 m. liepos 1 d.
galiojusią
TabStV 39 straipsnio 2 dalį.
31      Po nepatenkintų skundų kiekvienas iš ieškovų pagrindinėse bylose pareiškė ieškinį Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Berlyno-Brandenburgo finansų teismas, Vokietija), kuris yra prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, dėl pranešimo apie Vokietijos tabako mokestį ir nagrinėjamų produktų konfiskavimo.
32      Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar apdorotas tabakas gali būti įsigytas asmeniniam naudojimui, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2008/118 32 straipsnį, taikomą pagrindinės bylos T‑685/24 faktinėms aplinkybėms, ir pagal Direktyvos 2020/262 32 straipsnį, taikomą pagrindinės bylos T‑686/24 faktinėms aplinkybėms, kai šį tabaką įsigijo privatus fizinis asmuo, siekdamas jį atiduoti kitam asmeniui, o gal turi būti laikoma, kad bet koks ketinimas perleisti, net ir neatlygintinai, neleidžia jo laikyti įsigytu privataus fizinio asmens asmeniniam naudojimui. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl kriterijų, į kuriuos reikia atsižvelgti kvalifikuojant tokį įsigijimą kaip dovaną, jei būtų pripažinta, kad ši dovana gali būti laikoma asmeniniu naudojimu, kaip tai suprantama pagal šias nuostatas. Jam kyla klausimas, ar tokios dovanos gavėjų ratas iš esmės gali būti apribotas artimų giminaičių, kurių atžvilgiu egzistuoja išlaikymo pareiga, rato, ar jis taip pat turi apimti ir kitus asmenis, kuriems tokia dovana būtų įteikta.
33      Tokiomis aplinkybėmis
Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Berlyno Brandenburgo finansų teismas) nutarė sustabdyti bylų, susijusių su bylomis T‑685/24 ir T‑686/24, nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar [Direktyvos 2008/118 32 straipsnis ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnis] turi būti aiškinam[i] taip, kad j[ais] draudžiamas toks nacionalinis aiškinimas, pagal kurį sąvoka „asmeninis naudojimas“ neapima apdoroto tabako įsigijimo siekiant jį perleisti kitam asmeniui, net ir neatlygintinai, neatsižvelgiant į įvežamą kiekį?
2.      Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
Ar [Direktyvos 2008/118 32 straipsnis ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnis] turi būti aiškinam[i] taip, kad sąvoka „asmeninis naudojimas“, atsižvelgiant į kitus kriterijus, visų pirma kiekio kriterijų, apima dovanas artimiems giminaičiams, tačiau neapima dovanų kitiems asmenims?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
34      Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2008/118 32 straipsnis ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad juose vartojama sąvoka privataus fizinio asmens „asmeninis naudojimas“ neapima situacijos, kai atitinkamas privatus fizinis asmuo įsigyja ir gabena akcizais apmokestinamus prekes, siekdamas jas neatlygintinai perleisti kitam privačiam fiziniam asmeniui, neatsižvelgiant į šių prekių kiekį.
35      Pirmiausia reikia priminti, viena vertus, kad pagal Direktyvos 2008/118 48 straipsnio 1 dalį ir Direktyvos 2020/262 57 straipsnį Direktyvos 2008/118 32 straipsnis buvo taikomas nuo 2010 m. balandžio 1 d. iki 2023 m. vasario 12 d. Taigi jis ratione temporis taikomas pagrindinės bylos T‑685/24 faktinėms aplinkybėms, nes sienų kontrolė buvo atlikta 2022 m. rugpjūčio 6 d. Antra, Direktyvos 2020/262 32 straipsnyje, kuris taikomas nuo 2023 m. vasario 13 d., ratione temporis reglamentuojamos pagrindinės bylos T‑686/24 faktinės aplinkybės, nes sienų kontrolė buvo atlikta 2023 m. balandžio 27 d.
36      Be to, reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją tiek iš reikalavimo vienodai taikyti Europos Sąjungos teisę, tiek iš lygybės principo matyti, jog Sąjungos teisės nuostatos, kurioje nėra aiškios nuorodos į valstybių narių teisę, siekiant nustatyti jos prasmę ir apimtį, sąvokos visoje Sąjungoje paprastai turi būti aiškinamos autonomiškai ir vienodai (šiuo klausimu žr. 2021 m. birželio 10 d. Sprendimo Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Nekaltas tarpininkas), C‑279/19, EU:C:2021:473, 23 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
37      Direktyvų 2008/118 ir 2020/262 32 straipsniuose nėra jokios aiškios nuorodos į valstybių narių teisę, norint nustatyti sąvokos „asmeninis naudojimas“ prasmę ir apimtį. Todėl taikant šias direktyvas reikia daryti išvadą, kad ši sąvoka yra autonominė Sąjungos teisės sąvoka, kurią visų valstybių narių teritorijoje būtina aiškinti vienodai.
38      Nors Direktyvos 2020/262 32 straipsnio 1 dalies formuluotė nėra visiškai tokia pati kaip Direktyvos 2008/118 32 straipsnio 1 dalies, šių nuostatų turinys iš esmės identiškas.
39      Pagal šias nuostatas, kai privatus fizinis asmuo įsigyja akcizais apmokestinamas prekes asmeniniam naudojimui ir pats jas gabena iš vienos valstybės narės į kitą, prievolė apskaičiuoti akcizus atsiranda tik toje valstybėje narėje, kurioje šios prekės buvo įsigytos.
40      Taigi tam, kad būtų taikomas Direktyvos 2008/118 32 straipsnis arba Direktyvos 2020/262 32 straipsnis, turi būti įvykdytos trys sąlygos: akcizais apmokestinamas prekes turi įsigyti privatus fizinis asmuo asmeniniam naudojimui ir pats turi jas gabenti iš vienos valstybės narės į kitą (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2006 m. lapkričio 23 d. Sprendimo Joustra, C‑5/05, EU:C:2006:733, 33 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Šiuo atveju prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pirmasis klausimas susijęs tik su antrąja sąlyga, o kitos dvi sąlygos, kaip matyti iš prašymų priimti prejudicinį sprendimą, yra įvykdytos.
41      Aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti į jos formuluotę, kontekstą ir ja siekiamą tikslą (2019 m. lapkričio 14 d. Sprendimo State Street Bank International, C‑255/18, EU:C:2019:967, 34 punktas; šiuo klausimu taip pat žr. 2019 m. gegužės 27 d. Sprendimo PF (Lietuvos generalinis prokuroras), C‑509/18, EU:C:2019:457, 28 punktą).
42      Pirma, dėl sąvokos „asmeninis naudojimas“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2008/118 32 straipsnį ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnį, pažodinio aiškinimo reikia pažymėti, kad tam tikrose šių nuostatų kalbinėse versijose, pavyzdžiui, versijose ispanų (uso propio), anglų (own use) kroatų (vlastitu uporabu), graikų (diki tou chrisi), italų (uso personale), portugalų (uso pessoal), slovakų (vlastné použitie) ir slovėnų (lastno uporabo) kalbomis, šis žodžių junginys aiškiai reiškia asmeninį ar nuosavą naudojimą. Vis dėlto kitos tų pačių nuostatų kalbinės versijos nėra tokios aiškios, nes negalima visiškai atmesti galimybės, kad jose gali būti nuoroda į tam tikrus prekių įsigijimus, siekiant jas neatlygintinai perleisti trečiajam asmeniui. Tai visų pirma pasakytina apie versijas prancūzų (besoins propres), nyderlandų (eigen behoeften), čekų (vlastní potřebu) ir, kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, vokiečių (Eigenbedarf) kalbomis.
43      Taigi Direktyvos 2008/118 32 straipsnio ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnio formuluočių nepakanka, kad būtų pašalinta šių nuostatų aiškinimo dviprasmybė. Šiuo klausimu suformuotoje jurisprudencijoje nustatyta, kad vienoje iš Sąjungos teisės nuostatos kalbinių versijų pavartota formuluotė negali būti vienintelis šios nuostatos aiškinimo pagrindas ar įgyti prioritetą prieš kitas kalbines versijas. Iš tiesų Sąjungos teisės nuostatos turi būti aiškinamos ir taikomos vienodai, atsižvelgiant į visomis Sąjungos kalbomis parengtas versijas. Esant Sąjungos teisės akto įvairių kalbinių versijų neatitikimų, atitinkama nuostata turi būti aiškinama atsižvelgiant į jos kontekstą ir teisės aktu, kuriame ji įtvirtinta, siekiamus tikslus (žr. 2019 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo VIPA, C‑222/18, EU:C:2019:751, 37 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
44      Antra, kiek tai susiję su Direktyvos 2008/118 32 straipsnio ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnio kontekstu, reikia priminti, kad šiose direktyvose nustatytos akcizais apmokestinamų prekių laikymo, judėjimo ir kontrolės taisyklės, visų pirma siekiant užtikrinti, kad prievolė apskaičiuoti akcizus visose valstybėse narėse būtų vienoda (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2006 m. lapkričio 23 d. Sprendimo Joustra, C‑5/05, EU:C:2006:733, 27 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
45      Atsižvelgiant į Direktyvos 2008/118 8 konstatuojamojoje dalyje ir Direktyvos 2020/262 7 konstatuojamojoje dalyje nurodytą tikslą suderinti prievolės apskaičiuoti akcizus atsiradimo momentą, šių direktyvų atitinkamai 7 straipsnio 1 dalyje ir 6 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad prievolė apskaičiuoti akcizus atsiranda išleidimo vartoti metu ir išleidimo vartoti valstybėje narėje.
46      Vis dėlto, nepaisant šių nuostatų, negalima atmesti galimybės, kad vėliau akcizai gali būti surinkti kitoje valstybėje narėje. Beje, tai yra direktyvų 2008/118 ir 2020/262 V skyriaus, kuriame reglamentuojamas akcizais apmokestinamų prekių gabenimas ir apmokestinimas po jų išleidimo vartoti, dalykas.
47      Kadangi akcizas yra vartojimo mokestis, prievolės apskaičiuoti akcizus atsiradimo momentas paprastai turi būti kuo labiau susijęs su vartotoju (šiuo klausimu žr. 2016 m. birželio 2 d. Sprendimo Polihim-SS, C‑355/14, EU:C:2016:403, 50 ir 51 punktus). Šiuo tikslu Direktyvos 2008/118 33 straipsnyje ir Direktyvos 2020/262 33 straipsnyje, be kita ko, nustatyta, kad akcizais apmokestinamoms prekėms, kurios išleistos vartoti vienoje valstybėje narėje, vėliau gabenamos į kitos valstybės narės teritoriją „siekiant jas ten naudoti“, akcizai taikomi paskirties valstybėje narėje.
48      Vis dėlto, kalbant apie privataus fizinio asmens asmeniniam naudojimui įsigytas ir gabenamas prekes, pažymėtina, kad akcizas mokamas valstybėje narėje, kurioje įsigyjamos akcizais apmokestinamos prekės, pagal Direktyvos 2008/118 32 straipsnį ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnį.
49      Atsižvelgiant į šių direktyvų V skyriaus bendrą struktūrą, Direktyvos 2008/118 32 straipsnis ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnis yra šių direktyvų 33 straipsniuose nustatytos bendros apmokestinimo tvarkos išimtys, todėl turi būti aiškinamos siaurai. Toks aiškinimas atitinka šių nuostatų kalbines versijas, kuriose daroma nuoroda į asmeninio ar nuosavo naudojimo sąvoką.
50      Trečia, dėl direktyvomis 2008/118 ir 2020/262 siekiamų tikslų reikia pažymėti, kad pagal šių direktyvų struktūrą akcizas yra vartojimo mokestis, kurį valstybės narės renka atsižvelgdamos, be kita ko, į biudžeto politikos ir visuomenės sveikatos apsaugos reikalavimus, apribodamos pavojų sveikatai keliančių gaminių, kaip antai tabako ar alkoholinių gėrimų, vartojimą. Toks susirūpinimas lemia įvairių valstybių narių nustatytų apmokestinimo lygių skirtumus. Direktyvų 2008/118 ir 2020/262 tikslas buvo nustatyti suderintą bendrą akcizų sistemą, siekiant užtikrinti laisvą atitinkamų prekių judėjimą ir tinkamą vidaus rinkos veikimą (2022 m. sausio 13 d. Sprendimo MONO, C‑326/20, EU:C:2022:7, 28 punktas).
51      Kaip generalinė advokatė pažymėjo savo išvados 40 punkte, vienas iš Direktyva 2008/118 siekiamų tikslų yra kova su sukčiavimu, mokesčių vengimu ir galimu piktnaudžiavimu, kaip matyti iš šios direktyvos 31 konstatuojamosios dalies, 11 straipsnio ir 39 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos (2022 m. birželio 9 d. Sprendimo IMPERIAL TOBACCO BULGARIA, C‑55/21, EU:C:2022:459, 55 punktas). Tai taip pat yra vienas iš Direktyva 2020/262 siekiamų tikslų. Šios direktyvos 41 konstatuojamojoje dalyje šiuo klausimu patikslinta, kad dėl nuolatinių valstybių narių akcizų, be kita ko, taikomų tabako gaminiams, dydžio skirtumų, kurie tam tikrais atvejais yra dideli, valstybės narės turi galėti suvaldyti riziką, susijusią su sukčiavimu mokesčiais, mokesčių vengimu ar piktnaudžiavimu jais, taip pat grėsmę viešajai politikai ar žmonių sveikatos ir gyvybės apsaugai.
52      Kad pasiektų šį tikslą, valstybės narės, kaip nurodyta Direktyvos 2020/262
41 konstatuojamojoje dalyje, turi galėti suvaldyti šią riziką, be kita ko, taikydamos tinkamas ir proporcingas priemones, kurios padėtų joms nustatyti, ar privačių fizinių asmenų iš vienos valstybės narės teritorijos į kitos valstybės narės teritoriją gabenamos akcizais apmokestinamos prekės buvo tų privačių fizinių asmenų įsigytos asmeniniam naudojimui.
53      Šiuo klausimu pažymėtina, kad pagal Direktyvos 2008/118 34 straipsnį ir Direktyvos 2020/262 35 straipsnį akcizais apmokestinamų prekių gabenimui komerciniais tikslais taikomas griežtas skaitmeninis atsekamumas naudojant elektroninius administracinius dokumentus, o privataus fizinio asmens atliekamas šių prekių gabenimas atleidžiamas nuo bet kokių administracinių formalumų. Siekiant kompensuoti šį dokumentų stebėjimo nebuvimą, Direktyvos 2008/118 32 straipsnio 2 dalyje ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnio 2 dalyje numatyti elementai, į kuriuos valstybės narės atsižvelgia nustatydamos, ar privataus fizinio asmens įsigytos ir gabenamos akcizais apmokestinamos prekės yra skirtos šio asmens asmeniniam naudojimui. Tarp šių elementų yra transportuojamų prekių kiekis (t. y. cigaretėms 800 vienetų) ir laikymo priežastys.
54      Darytina išvada, kad vykdant patikrinimus, apie kuriuos iš anksto nepranešama ir kurie grindžiami, be kita ko, direktyvose 2008/118 ir 2020/262 numatytais ribiniais kiekiais, atsižvelgiant į tai, kad nevykdomas dokumentų stebėjimas, ir į tai, kad vidaus sienų kontrolė yra ad hoc pobūdžio, kyla struktūrinė sukčiavimo rizika dėl piktnaudžiavimo sąvoka „asmeninis naudojimas“.
55      Tai patvirtina neseniai Komisijos atliktas tyrimas, kurį savo išvados 47 punkte nurodė generalinė advokatė, pagal kurį, atsižvelgiant į mažą tikimybę, kad privatūs fiziniai asmenys bus tikrinami kelionės metu, buvo nustatytas piktnaudžiavimas Direktyvos 2008/118
32 straipsnio 1 dalyje ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnio 1 dalyje numatyta tvarka, visų pirma kiek tai susiję su tabako kiekiu, kurį privatūs fiziniai asmenys gabena iš valstybių narių, taikančių mažus akcizus, į valstybes nares, taikančias didesnius tarifus.
56      Taigi platus sąvokos „asmeninis naudojimas“ aiškinimas, kad ji apima neatlygintinus perleidimus tarp privačių fizinių asmenų, keltų didelę mokesčių vengimo riziką, nes už tam tikrus perleidimus galėtų būti tiesioginis ar netiesioginis atlygis, kurio mokesčių administratorius negalėtų arba bent jau labai sunkiai galėtų patikrinti ar nustatyti. Taigi sąvokos „asmeninis naudojimas“ platus aiškinimas sukurtų palankią aplinką apeiti Direktyvos 2008/118 32 straipsnyje ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnyje numatytą tvarką ir taip pakenktų šio sprendimo 52 punkte nurodytiems tikslams.
57      Priešingai, siauras sąvokos „asmeninis naudojimas“, kartu su privataus fizinio asmens pakartotinio prekių gabenimo muitinės stebėjimu, aiškinimas gali veiksmingai prisidėti prie kovos su mokesčių vengimu. Iš tiesų tokiu atveju muitų administratorius gali kovoti su piktnaudžiavimu, remdamasis, be kita ko, privataus fizinio asmens deklaracijomis ir vertindamas visų per tam tikrą laikotarpį vežamų kiekių atitiktį pagrįstai numatomiems asmeninio naudojimo poreikiams.
58      Taigi būtinybė užkirsti kelią mokesčių vengimui ir sukčiavimui ar piktnaudžiavimui mokesčiais ir su jais kovoti patvirtina, kad Direktyvos 2008/118 32 straipsnio 1 dalyje ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnio 1 dalyje vartojama sąvoka „asmeninis naudojimas“ turi būti aiškinama siaurai, išskyrus, be kita ko, situaciją, kai privatus fizinis asmuo įsigyja ir gabena akcizais apmokestinamas prekes, siekdamas jas neatlygintinai perleisti kitam privačiam fiziniam asmeniui, neatsižvelgiant į šių prekių kiekį, kuris turi būti perleistas.
59      Juo labiau kad platus sąvokos „asmeninis naudojimas“ aiškinimas, kuris apimtų ir perleidimą kitiems privatiems fiziniams asmenims, galėtų susilpninti valstybių narių mokesčių ir visuomenės sveikatos politiką, nes leistų galutiniam vartotojui išvengti mokesčių naštos, skirtos atgrasyti nuo atitinkamų produktų vartojimo. Iš tiesų, kaip savo išvados 49 punkte pažymėjo generalinė advokatė, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad, kiek tai susiję su tabako gaminiais, akcizai yra svarbi ir veiksminga priemonė kovoti su šių gaminių vartojimu ir taip apsaugoti visuomenės sveikatą (žr. 2017 m. birželio 29 d. Sprendimo Komisija / Portugalija, C‑126/15, EU:C:2017:504, 67 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
60      Šiomis aplinkybėmis sąvoka „asmeninis naudojimas“ turi būti aiškinama kaip apimanti tik akcizais apmokestinamų prekių, kaip antai apdoroto tabako, griežtai skirtų jas įsigijusio privataus fizinio asmens asmeniniam naudojimui, įsigijimą ir gabenimą.
61      Šio aiškinimo negali paneigti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodyta Teisingumo Teismo jurisprudencija, susijusi su sąvoka „asmeniniai arba namų ūkio daiktai“, kaip ji suprantama pagal 1996 m. gruodžio 9 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 338/97 dėl laukinės faunos ir floros rūšių apsaugos kontroliuojant jų prekybą (OL L 61, 1997, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 3 t., p. 136), iš dalies pakeisto 2014 m. gruodžio 1 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 1320/2014 (OL L 361, 2014, p. 1), 7 straipsnio 3 dalį.
62      Iš tiesų 2021 m. gegužės 12 d. Sprendime Hauptzollamt B (Eršketinių žuvų ikrai) (C‑87/20, EU:C:2021:382) Teisingumo Teismas konstatavo, kad tiek iš Reglamento Nr. 338/97 konteksto, tiek iš jame numatytų tikslų matyti, kad negyvas egzempliorius, jo dalis ar dirbinys iš jo, kaip antai eršketinių žuvų ikrai, negali būti kvalifikuojamas kaip „asmeninis arba namų ūkio daiktas“, jei importuotojas siekia komercinio tikslo. Vis dėlto toks kvalifikavimas leidžiamas, jei minėti ikrai laikomi ar turimi asmeniškai ir nekomerciniais tikslais, neatsižvelgiant į tai, ar jie skirti dovanoti trečiajam asmeniui, ar ne.
63      Vis dėlto šios išvados 61 punkte nurodyta sąvoka „asmeninis ar namų ūkio daiktas“ neatitinka Direktyvos 2008/118 32 straipsnyje ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnyje vartojamos sąvokos „asmeninis naudojimas“. Be to, kaip generalinė advokatė pažymėjo savo išvados 54 punkte, Reglamentu Nr. 338/97 siekiama ne kovoti su sukčiavimu, mokesčių vengimu ir galimu piktnaudžiavimu (to siekiama Direktyva 2008/118 ir Direktyva 2020/262), o užtikrinti kuo geresnę laukinės faunos ir floros rūšių apsaugą
vykdant prekybos jomis kontrolę laikantis
1973 m. kovo 3 d. Vašingtone pasirašytos Nykstančių laukinės faunos ir floros rūšių tarptautinės prekybos konvencijos (Recueil des traités des Nations unies, 993 t., Nr. I‑14537) tikslų, principų ir nuostatų (2021 m. gegužės 12 d. Sprendimo Hauptzollamt B (Eršketinių žuvų ikrai), C‑87/20, EU:C:2021:382, 34 punktas).
64      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2008/118 32 straipsnis ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad sąvoka privataus fizinio asmens „asmeninis naudojimas“ neapima situacijos, kai atitinkamas privatus fizinis asmuo įsigyja ir gabena akcizais apmokestinamas prekes, siekdamas jas neatlygintinai perleisti kitam privačiam fiziniam asmeniui, neatsižvelgiant į šių prekių kiekį, kurį ketinama perleisti.
Dėl antrojo klausimo
65      Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2008/118 32 straipsnis ir Direktyvos 2020/262 32 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad sąvoka „asmeninis naudojimas“ taikoma artimiems giminaičiams įteiktoms dovanoms, bet ne dovanoms, skirtoms kitiems asmenims.
66      Vis dėlto, kadangi atsakymo į šį klausimą buvo prašoma tik tuo atveju, jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, atsakyti į jį nebereikia.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
67      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Bendrajam Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (antroji kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėties)
nusprendžia:
2008 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyvos 2008/118/EB dėl bendros akcizų tvarkos, panaikinančios Direktyvą 92/12/EEB, 32 straipsnis ir 2019 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyvos (ES) 2020/262, kuria nustatoma bendroji akcizų tvarka, 32 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad sąvoka privataus fizinio asmens „asmeninis naudojimas“ neapima situacijos, kai atitinkamas privatus fizinis asmuo įsigyja ir gabena akcizais apmokestinamas prekes, siekdamas jas neatlygintinai perleisti kitam privačiam fiziniam asmeniui, neatsižvelgiant į šių prekių kiekį, kurį ketinama perleisti.
Papasavvas
Półtorak
Hesse
Petrlík
Dimitrakopoulos
Paskelbta 2026 m. gegužės 20 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
*      Proceso kalba: vokiečių.
i      Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.