Laikina versija
GENERALINĖS ADVOKATĖS
TAMARA ĆAPETA IŠVADA,
pateikta 2025 m. lapkričio 13 d.(1)
Byla C‑773/23 P
European Crop Care Association (ECCA)
prieš
Ascenza Agro, SA,
Industrias Afrasa, SA,
Europos Komisiją
„ Apeliacinis skundas – Įstojusi į bylą neprivilegijuota šalis – Atstovaujanti asociacija – Priimtinumas – Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnio antra pastraipa – Augalų apsaugos produktai – Reglamentas (EB) Nr. 1107/2009 – Nepratęstas veikliosios medžiagos metilchlorpirifoso patvirtinimo galiojimas – Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2020/17 – Ieškinys dėl panaikinimo “
I.      Įvadas
1.        Europos augalų apsaugos pramonei atstovaujanti asociacija įstojo į bylą Bendrajame Teisme palaikyti ieškinio dėl Komisijos reglamento, kuriuo nepratęstas tam tikros medžiagos patvirtinimo galiojimas pagal taikytinus Sąjungos teisės aktus, panaikinimo. Ieškinys buvo atmestas.
2.        Dabar asociacija siekia paduoti apeliacinį skundą dėl Bendrojo Teismo sprendimo. Ar tas sprendimas turi tiesioginę įtaką šiai asociacijai, kaip reikalaujama pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto (toliau – Statutas) 56 straipsnio antrą pastraipą tam, kad jos apeliacinis skundas būtų priimtinas?
3.        Tai yra vienas iš pagrindinių šioje byloje kylančių klausimų.
II.    Bylos aplinkybės
4.        European Crop Care Association (toliau – ECCA) yra Briuselyje (Belgija) įsikūrusi asociacija, atstovaujanti Europos augalų apsaugos produktų gamintojams(2).
5.        Augalų apsaugos produktai reglamentuojami Sąjungos teisės aktuose, įskaitant Reglamentą Nr. 1107/2009(3), kuriuo nustatomos suderintos veikliųjų medžiagų patvirtinimo ir tokių produktų pateikimo rinkai taisyklės(4). Šiame reglamente nustatyta dvejopa sistema, pagal kurią veikliosios medžiagos Sąjungos lygmeniu tvirtinamos Europos Komisijos, o naudoti augalų apsaugos produktus, kurių sudėtyje yra Sąjungoje patvirtintų veikliųjų medžiagų, leidžia valstybės narės nacionaliniu lygmeniu(5).
6.        Šiuo atveju svarbu tai, kad veikliųjų medžiagų patvirtinimas galioja tam tikrą nustatytą laiką, todėl jas toliau naudoti galima, tik jei Komisija pratęsia patvirtinimo galiojimą pagal Reglamento Nr. 1107/2009 reikalavimus(6). Konkrečios nuostatos dėl veikliųjų medžiagų patvirtinimo galiojimo pratęsimo procedūros taip pat nustatytos Įgyvendinimo reglamente Nr. 844/2012(7), o jas įgyvendinant dalyvauja Komisija, Europos maisto saugos tarnyba (EFSA) ir valstybės narės.
A.      Aplinkybės, dėl kurių pradėtas procesas Bendrajame Teisme
7.        Šioje byloje nagrinėjama veiklioji medžiaga yra metilchlorpirifosas, naudojamas augalų apsaugos produktuose kenkėjų kontrolei, taip pat sandėliuojamiems grūdams ir tuštiems sandėliams apdoroti.
8.        Metilchlorpirifosas pirmą kartą Europos Sąjungoje buvo patvirtintas 2006 m.(8), o jo patvirtinimo galiojimas turėjo baigtis 2016 m.(9)
9.        2013 m. dvi metilchlorpirifosą gaminančios bendrovės, Ascenza Agro, SA (toliau – Ascenza) ir Dow AgroSciences Ltd., pateikė paraiškas dėl metilchlorpirifoso patvirtinimo galiojimo pratęsimo.
10.      Buvo pradėta metilchlorpirifoso patvirtinimo galiojimo pratęsimo procedūra(10).
11.      Galiausiai Įgyvendinimo reglamente 2020/17(11) Komisija nusprendė nepratęsti metilchlorpirifoso patvirtinimo galiojimo. Remiantis tuo reglamentu, kilo abejonių dėl metilchlorpirifoso genotoksiškumo ir neurotoksiškumo vystymuisi, kaip nurodyta dviejuose EFSA paskelbtuose pareiškimuose, ir šių abejonių nebuvo galima atmesti. Todėl Komisija konstatavo, kad negalima nustatyti, ar įvykdyti Reglamento Nr. 1107/2009 4 straipsnyje nustatyti patvirtinimo kriterijai, susiję su poveikiu žmonių sveikatai.
B.      Procesas Bendrajame Teisme
12.      2020 m. vasario 10 d.
Ascenza, viena iš ieškovių, prašiusių pratęsti metilchlorpirifoso patvirtinimo galiojimą, kartu su Industrias Afrasa, SA (toliau – Afrasa), augalų apsaugos rinkoje veikiančia bendrove (toliau kartu – ieškovės), pagal SESV 263 straipsnį kreipėsi į Bendrąjį Teismą su ieškiniu dėl Įgyvendinimo reglamento 2020/17 panaikinimo. Jos teigė, kad Komisijos sprendime neatnaujinti metilchlorpirifoso patvirtinimo galiojimo padaryta procedūrinių ir esminių klaidų, dėl kurių šis reglamentas yra neteisėtas.
13.      ECCA pateikė prašymą įstoti į bylą palaikyti ieškovių, siekdama, kad tas reglamentas būtų panaikintas. Bendrasis Teismas patenkino ECCA prašymą, konstatavęs, kad ECCA įrodė esanti suinteresuota bylos baigtimi, kaip to reikalaujama pagal Sąjungos teisę(12). ECCA suinteresuotumas buvo grindžiamas tuo, kad ji atstovauja Europos augalų apsaugos pramonei, o bylos baigtis galėjo turėti įtakos jos kolektyviniams interesams, nes buvo teigiama, kad Įgyvendinimo reglamentu 2020/17 buvo sukurtas precedentas, turėsiantis įtakos šiai pramonės šakai.
14.      Komisija teigė, kad turi būti atmestas visas ieškovių pareikštas ieškinys dėl panaikinimo.
15.      Danijos Karalystė, Prancūzijos Respublika ir aplinkos apsaugos organizacija Health and Environmental Alliance (toliau – HEAL) prašė leisti joms įstoti į bylą palaikyti Komisijos prašymo, kad ieškinys būtų atmestas. Bendrasis Teismas šiuos prašymus tenkino(13).
16.      Skundžiamu sprendimu(14) Bendrasis Teismas atmetė visus skundus kaip nepagrįstus. Tai apėmė aštuonis ieškovių nurodytus ieškinio pagrindus(15) ir dar tris ECCA nurodytus ieškinio pagrindus(16). Taigi Bendrasis Teismas atmetė ieškinį.
III. Procesas Teisingumo Teisme
17.      2023 m. gruodžio 14 d. paduotu apeliaciniu skundu ECCA prašo panaikinti skundžiamą sprendimą ir Įgyvendinimo reglamentą 2020/17. Taip pat ji prašo Teisingumo Teismo priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
18.      2024 m. kovo 20 d. atsiliepime į apeliacinį skundą Ascenza pritaria ECCA reikalavimams ir teigia, kad turi būti patenkintas visas
apeliacinis skundas.
19.      2024 m. kovo 22 d. atsiliepime į apeliacinį skundą Komisija prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš ECCA bylinėjimosi išlaidas.
20.      2024 m. kovo 23 d. pateiktame atsiliepime į apeliacinį skundą HEAL prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš ECCA bylinėjimosi išlaidas.
21.      2024 m. balandžio 8 d. atsiliepime Prancūzijos Respublika prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą.
22.      ECCA pateikė atsiliepimą 2024 m. liepos 22 d., o Ascenza ir Komisija pateikė dublikus atitinkamai 2024 m. rugpjūčio 30 d. ir 2024 m. spalio 2 d.
23.      Teisingumo Teismas pagal Procedūros reglamento 76 straipsnio 2 dalį nusprendė priimti sprendimą nesurengęs teismo posėdžio.
IV.    Analizė
24.      Vienas iš šiame apeliaciniame skunde keliamų klausimų(17) yra susijęs su sąlygomis, kuriomis asociacija, dalyvavusi pirmosios instancijos teismo procese kaip įstojusi į bylą neprivilegijuota šalis, gali paduoti apeliacinį skundą dėl Bendrojo Teismo sprendimo.
25.      Teisingumo Teismo prašymu šioje išvadoje bus nagrinėjamas tik šis klausimas.
26.      Teisingumo Teismas jau yra nagrinėjęs įstojusių į bylą neprivilegijuotų šalių paduotų apeliacinių skundų priimtinumą, tačiau ne tada, kai tokia įstojusi į bylą šalis yra asociacija. Todėl šis apeliacinis skundas suteikia Teisingumo Teismui galimybę patikslinti Statuto 56 straipsnio antroje pastraipoje įtvirtintą reikalavimą, kad Bendrojo Teismo sprendimas turi turėti tiesioginę įtaką įstojusiai į bylą neprivilegijuotai šaliai, kai ši šalis yra atstovaujanti asociacija.
27.      Komisija, palaikoma HEAL, ginčija apeliacinio skundo priimtinumą, nes skundžiamas sprendimas neturi tiesioginės įtakos ECCA, kaip tai suprantama pagal Statuto 56 straipsnio antrą pastraipą.
28.      ECCA teigia, kad jos apeliacinis skundas yra priimtinas dėl dviejų priežasčių. Pirma, ECCA, palaikoma Ascenza, tvirtina atitinkanti skundžiamo sprendimo tiesioginės įtakos jai reikalavimą, kaip jis suprantamas pagal Statuto 56 straipsnį, nes tas sprendimas dideliu mastu ir tiesiogiai paveiktų jos interesus. Antra, ECCA pažymi, kad ji, kaip asociacija, atstovauja savo narės Ascenza, kuri pati turėtų teisę paduoti apeliacinį skundą, interesams. Šiuo klausimu ECCA tvirtina, kad SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje asociacijoms numatyti priimtinumo reikalavimai, kad jos galėtų savo narių vardu pareikšti ieškinį dėl panaikinimo, turėtų būti taikomi pagal analogiją su Statuto 56 straipsnio antroje pastraipoje numatytais apeliacinių skundų, kuriuos paduoda asociacijos, priimtinumo reikalavimais.
29.      Komisija, palaikoma HEAL, atsako, kad ECCA argumentai, grindžiami SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytais priimtinumo reikalavimais, negali būti priimti.
30.      Mano vertinimas yra toliau nurodytos struktūros. Pirma, aptarsiu teisę įstoti į bylą Sąjungos teismuose ir atstovaujančių asociacijų suinteresuotumą įstoti į bylą (A dalis). Antra, nagrinėsiu įstojusių į bylą neprivilegijuotų šalių suinteresuotumo įstoti į bylą ir teisės paduoti apeliacinį skundą santykį (B dalis). Trečia, aptarsiu ECCA pateiktus argumentus, susijusius su galimu SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytų priimtinumo reikalavimų reikšmingumu jos, kaip įstojusios į bylą neprivilegijuotos šalies, teisei paduoti apeliacinį skundą (C dalis). Galiausiai, ketvirta, atliksiu analizę ir ja remdamasi nustatysiu, kad ECCA turi teisę paduoti apeliacinį skundą šioje byloje (D dalis).
A.      Atstovaujančių asociacijų suinteresuotumas įstoti į bylą
31.      Pirmiausia reikia pasakyti, kad, pateikus ieškinius tiesiogiai Sąjungos teismams, įstojimas į bylą yra specifinis procesinis mechanizmas, pagal kurį valstybėms narėms, Sąjungos institucijoms, įstaigoms, organams, tarnyboms ir agentūroms, taip pat visų rūšių fiziniams ir juridiniams asmenims, įskaitant asociacijas, leidžiama savanoriškai įstoti į bylą palaikyti vienos iš pagrindinių ginčo šalių šiuose teismuose. Kadangi byla gali turėti jiems įtakos, įstojus į bylą Sąjungos teismai gali atsižvelgti į jų nuomonę, priimdami sprendimą byloje(18).
32.      Iš esmės pagrindinė idėja yra ta, kad įstojusi į bylą šalis gali palaikyti vieną iš šalių, tačiau įstojimas į bylą nėra būdas įstoti į bylą kaip proceso šaliai(19).
33.      Tai atsispindi Sąjungos procedūrinėse taisyklėse, pavyzdžiui, kad įstojusios į bylą šalies pareiškimai apsiriboja visišku ar daliniu vienos iš šalių reikalavimų palaikymu, kad įstojimas į bylą turi papildomą poveikį pagrindinės bylos nagrinėjimui ir kad įstojusi į bylą šalis turi „pripažinti procesą byloje tokį, koks jis yra“ įstojimo į bylą metu(20).
34.      Sąjungos procedūrinėse taisyklėse taip pat išskiriamos įstojusios į bylą privilegijuotos ir neprivilegijuotos šalys. Pirma, valstybės narės ir Sąjungos institucijos yra įstojusios į bylą privilegijuotos šalys, o tai reiškia, kad jos gali įstoti į bet kurią bylą netaikant reikalavimo įrodyti suinteresuotumo bylos baigtimi(21). Antra, Sąjungos institucijos, įstaigos ir agentūros, taip pat fiziniai ir juridiniai asmenys, įskaitant asociacijas, laikomi įstojusiomis į bylą neprivilegijuotomis šalimis, o tai reiškia, jog jie privalo įrodyti suinteresuotumą bylos baigtimi pagal Statuto 40 straipsnį, kad jiems būtų leista įstoti į bylą(22). Šį reikalavimą vadinsiu „suinteresuotumu įstoti į bylą“.
35.      Teisingumo Teismas suinteresuotumą įstoti į bylą, kai kalbama apie atstovaujančias asociacijas, aiškina plačiau, palyginti su fiziniais ir juridiniais asmenimis, veikiančiais savo vardu.
36.      Kalbant apie fizinius ar juridinius asmenis, Teisingumo Teismas ne kartą yra nusprendęs, kad sąvoka „suinteresuotumas bylos baigtimi“, kaip ji suprantama pagal Statuto 40 straipsnį, „turi būti apibrėžiama atsižvelgiant į bylos dalyką ir suprantama kaip tiesioginis ir realus suinteresuotumas pačiais reikalavimais,  o ne kaip suinteresuotumas dėl teisinių pagrindų ar iškeltų argumentų.  Iš tiesų žodžiai „bylos baigtis“ reiškia prašomą galutinį sprendimą, nurodomą sprendimo, kuris bus priimtas, rezoliucinėje dalyje“. Šiuo aspektu Teisingumo Teismas nustatė, kad „be kita ko, reikia patikrinti, ar ginčijamas aktas yra tiesiogiai susijęs su prašymą įstoti į bylą pateikiančiu asmeniu ir ar jo suinteresuotumas bylos baigtimi yra tikras. Iš principo suinteresuotumas bylos baigtimi gali būti laikomas pakankamai tiesioginiu, tik jei toks sprendimas gali pakeisti prašymą įstoti į bylą pateikusio asmens teisinę padėtį“(23).
37.      Vis dėlto, kalbant apie atstovaujančias asociacijas, ši jurisprudencija turi niuansų. Remiantis suformuota jurisprudencija, „atstovaujančiai profesinei asociacijai, kurios tikslas – ginti savo narių interesus, gali būti leista įstoti į bylą, jeigu joje kyla principinių klausimų, galinčių turėti įtakos tiems interesams <...>. Todėl reikalavimas, kad tokia asociacija turėtų tiesioginį ir realų suinteresuotumą bylos baigtimi, turi būti laikomas įvykdytu, jei ši asociacija įrodo, kad jos situacija yra tokia, neatsižvelgiant į tai, ar dėl bylos baigties gali būti pakeista pačios asociacijos teisinė padėtis“(24).
38.      Taigi atstovaujančios asociacijos suinteresuotumas įstoti į bylą nebūtinai yra susijęs su konkrečios bylos baigtimi, jis gali būti susijęs ir su argumentais, kuriais remdamasis teismas priėjo prie tokio rezultato.
39.      Teisingumo Teismas savo motyvus dėl platesnio supratimo, kas yra atstovaujančių asociacijų suinteresuotumas įstoti į bylą, paaiškino taip: „Tokiu plačiu teisės įstoti į bylą aiškinimu atstovaujančių profesinių asociacijų naudai siekiama sudaryti sąlygas geriau įvertinti Sąjungos teismui pateikiamų bylų aplinkybes, išvengiant daugybės atskirų įstojimų į bylą, kurie pakenktų veiksmingai ir tinkamai proceso eigai <...>. Kitaip nei fiziniai ir juridiniai asmenys, veikiantys savo vardu, atstovaujančios profesinės asociacijos gali prašyti leisti įstoti į Teisingumo Teismui pateiktą bylą, siekdamos ginti ne savo individualius, bet kolektyvinius narių interesus. Tokiai asociacijai įstojus į bylą galima bendrai pažvelgti į šiuos kolektyvinius interesus, kuriems turi įtakos esminis klausimas, nuo kurio priklauso bylos baigtis, taigi Teisingumo Teismui sudaromos sąlygos geriau suprasti aplinkybes, kuriomis jam pateikiama byla. <...>“(25)
B.      Įstojusių į bylą neprivilegijuotų šalių teisė paduoti apeliacinį skundą
40.      Pagal Sąjungos proceso taisykles(26) apeliacinis skundas dėl Bendrojo Teismo sprendimo, paduodamas Teisingumo Teismui, yra priemonė, kuria šalys, remdamosi tariamomis teisės klaidomis, kurias Bendrasis Teismas padarė priimdamas sprendimą, gali ginčyti sprendimą, siekdamos jį panaikinti visiškai ar iš dalies(27).
41.      Statuto 56 straipsnyje nustatyti du reikalavimai, kuriuos turi atitikti įstojusios į bylą neprivilegijuotos šalys, norėdamos paduoti apeliacinį skundą. Pirmasis reikalavimas apskritai taikomas bet kokiam apeliaciniam skundui, o antrasis – konkrečiai įstojusioms į bylą neprivilegijuotoms šalims.
42.      Pirmasis reikalavimas yra tas, kad paduoti apeliacinį skundą siekiantis asmuo turi būti pralaimėjęs bylą Bendrajame Teisme. Tai išplaukia iš Statuto 56 straipsnio antros pastraipos pirmo sakinio, pagal kurį „apeliacinį skundą gali pateikti bet kuri pagal visus savo reikalavimus arba jų dalį bylą pralaimėjusi šalis“(28). Kaip pripažino Teisingumo Teismas, sąvoka „bet kuri <...> šalis“ apima ne tik pagrindines šalis (ieškovus ir atsakovus), bet ir Bendrajame Teisme įstojusias į bylą šalis(29).
43.      Taigi įstojusios į bylą neprivilegijuotos šalys gali paduoti apeliacinį skundą tik tuo atveju, jeigu įstojo į bylą pirmojoje instancijoje palaikyti šalies, kuri vėliau visiškai ar iš dalies pralaimėjo bylą. Šis reikalavimas šioje byloje nėra ginčijamas, nes ieškovės, kurių palaikyti ECCA įstojo į bylą, pralaimėjo visą bylą.
44.      Antrasis reikalavimas yra papildomas ir taikomas tik įstojusioms į bylą neprivilegijuotoms šalims. Joms Bendrojo Teismo sprendimas turi turėti tiesioginę įtaką. Tai išplaukia iš Statuto 56 straipsnio antros pastraipos antro sakinio, pagal kurį „įstojusios į bylą šalys, išskyrus valstybes nares ir Sąjungos institucijas, apeliacinį skundą gali paduoti tik tais atvejais, kai Bendrojo Teismo sprendimas joms turi tiesioginės įtakos“(30).
45.      Šios bylos esmė iš tiesų yra tai, kaip formuluotė „turi tiesiogin[ę] įtak[ą]“ turėtų būti suprantama, kalbant apie atstovaujančias asociacijas.
46.      Šiuo aspektu Teisingumo Teismo jurisprudencijoje dėl įstojusių į bylą neprivilegijuotų šalių paduotų apeliacinių skundų priimtinumo iki šiol per daugelį metų buvo tik kelios bylos ir, kaip minėta, nė viena iš jų nebuvo susijusi su atstovaujančiomis asociacijomis. Tie apeliaciniai skundai buvo paduoti valstybės pagalbos(31), konkurencijos teisės(32) ir antidempingo(33) srityse ir visais atvejais Teisingumo Teismas laikėsi nuomonės, kad apeliaciniai skundai yra priimtini, nes Bendrojo Teismo sprendimas turėjo tiesioginę įtaką atitinkamai įstojusiai į bylą šaliai.
47.      Vis dėlto visose tose bylose apeliacinius skundus paprastai paduodavo fiziniai ir juridiniai asmenys, kurie įstojo į bylą Bendrajame Teisme ir kuriems šio teismo sprendimas galėjo neigiamai pakeisti teisinę padėtį arba neigiamai paveikti ekonominius ar moralinius interesus(34). Taigi jose nebuvo nagrinėjami atvejai, kai apeliacinį skundą paduoda įstojusi į bylą asociacija, kurios teisinė padėtis dėl skundžiamo sprendimo nepasikeistų.
48.      Nepaisant to, iš šios jurisprudencijos atrodo, kad spręsdamas, ar tokia įstojusi į bylą neprivilegijuota šalis gali paduoti apeliacinį skundą, Teisingumo Teismas pirmojoje instancijoje nagrinėjo jos suinteresuotumą įstoti į bylą. Tai savo ruožtu leistų daryti prielaidą, kad tiesioginės įtakos turėjimas, kaip to reikalaujama pagal Statuto 56 straipsnį, sutampa su suinteresuotumu įstoti į bylą.
49.      Tai nebūtinai reiškia, kad Teisingumo Teismas turi automatiškai suteikti įstojusiai į bylą neprivilegijuotai šaliai teisę paduoti apeliacinį skundą Bendrajame Teisme. Taip yra todėl, kad, priėmus teismo sprendimą, suinteresuotumą įstoti į bylą dabar galima vertinti konkrečiau nei tuomet, kai jis buvo vertinamas pirmojoje instancijoje. Tokios nuomonės laikosi ne vienas mokslininkas(35). Kitaip tariant, Teisingumo Teismas gali tam tikru būdu iš naujo įvertinti, ar buvo suinteresuotumas įstoti į bylą, ir, jei nustato, kad jo nebuvo, atmesti apeliacinį skundą. Vis dėlto iš esmės dėl tų pačių priežasčių įstojusiai į bylą neprivilegijuotai šaliai, kuriai buvo suteikta teisė įstoti į bylą, taip pat turėtų būti suteikta teisė paduoti apeliacinį skundą.
50.      Atrodo, kad tokį aiškinimą suponuoja ir tai, kad, kaip matyti iš to, kas išdėstyta pirma (šios išvados 36 punktas), formuluotė „turi tiesiogin[ę] įtak[ą]“ Teisingumo Teismo jurisprudencijoje vartojama nustatant, ar egzistuoja suinteresuotumas įstoti į bylą.
51.      Kadangi įstojusių į bylą neprivilegijuotų šalių teisė paduoti apeliacinį skundą priklauso nuo jų suinteresuotumo įstoti į bylą, Statuto 56 straipsnio antroje pastraipoje vartojama formuluotė, kad Bendrojo Teismo sprendimas turi turėti tiesioginę įtaką, fizinių ir juridinių asmenų, įstojusių į bylą savo vardu, ir atstovaujančių asociacijų, įstojusių į bylą ginant kolektyvinius savo narių interesus, atvejais gali būti suprantama skirtingai.
52.      Jei taip ir būtų suprantama, tuomet atrodytų, kad atstovaujančių asociacijų suinteresuotumą įstoti į bylą Teisingumo Teismui aiškinant plačiau, palyginti su fizinių ir juridinių asmenų, veikiančių savo vardu, suinteresuotumu įstoti į bylą (žr. šios išvados 37 ir 39 punktus), reikėtų plačiau aiškinti tiesioginės įtakos tokioms asociacijoms reikalavimą. Fizinių ir juridinių asmenų, veikiančių savo vardu, atveju tiesioginė įtaka siejama tik su bylos baigtimi, tačiau atstovaujančios asociacijos gali paduoti apeliacinį skundą, jeigu jos ginčija dalį Bendrojo Teismo motyvų, net jei dėl bylos baigties jų teisinė padėtis tiesiogiai nesikeičia.
53.      Atrodo, kad tai ypač svarbu tokiose Sąjungos teisės srityse, kaip sritys, susijusios su augalų apsaugos produktais, kuriose gali dalyvauti įvairios atstovaujančios asociacijos, nes jos atlieka svarbų vaidmenį pagrįsdamos suinteresuotumą įstoti į bylą ir iš jų neturėtų būti atimta galimybė paduoti apeliacinį skundą, kai Bendrojo Teismo sprendimas daro įtaką šiam suinteresuotumui.
54.      Taigi galima daryti išvadą, kad atstovaujančios asociacijos, kurioms buvo leista įstoti į bylą palaikyti proceso šalies, vėliau pralaimėjusios bylą Bendrajame Teisme, atitinka tiesioginės įtakos reikalavimą, kad galėtų paduoti apeliacinį skundą, net jei dėl Bendrojo Teismo sprendimo tokių asociacijų teisinė padėtis tiesiogiai nesikeičia.
C.      Priimtinumo reikalavimų pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą svarba
55.      ECCA taip pat teigia, jog teisė tiesiogiai pareikšti ieškinį pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą yra svarbi siekiant atitikti reikalavimą, kad Bendrojo Teismo sprendimas turėtų tiesioginę įtaką pagal Statuto 56 straipsnį ir įstojusi į bylą neprivilegijuota šalis galėtų paduoti apeliacinį skundą.
56.      Tiesa, asmuo, kuris atitiktų individualaus ir tiesioginio suinteresuotumo sąlygas, kad galėtų pareikšti ieškinį dėl panaikinimo, taip pat galėtų įstoti į bylą, užuot pareiškęs tokį ieškinį, pagal kito asmens ieškinį iškeltoje byloje.
57.      Vis dėlto, jeigu toks asmuo nepareikštų ieškinio dėl panaikinimo, net jei ir galėtų, ir neįstotų į bylą pagal kito asmens pareikštą ieškinį, jis negalėtų paduoti apeliacinio skundo, nes pirmojoje instancijoje nebuvo nei proceso šalis, nei įstojusi į bylą šalis.
58.      Taigi teisė paduoti apeliacinį skundą gali būti vertinama tik pagal statusą, kurį asmuo turėjo pirmosios instancijos teisme. Jeigu tas asmuo nusprendė dalyvauti kaip įstojusi į bylą šalis, o ne pareikšti ieškinį, jo galimybė pareikšti tokį ieškinį nėra svarbi.
59.      Taigi, mano nuomone, priešingai, nei teigia ECCA, ieškinių dėl panaikinimo priimtinumo reikalavimai pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą nėra svarbūs vertinant reikalavimą dėl atstovaujančių asociacijų paduotų apeliacinių skundų pagal Statuto 56 straipsnio antrą pastraipą.
D.      Nagrinėjama byla
60.      Iš mano atliktos analizės matyti, kad ECCA apeliacinis skundas šioje byloje yra priimtinas, nes skundžiamas sprendimas turi tiesioginę įtaką ECCA, kaip tai suprantama pagal Statuto 56 straipsnio antrą pastraipą.
61.      Skundžiamu sprendimu, jei Teisingumo Teismas jo nepanaikins, bus sukurti su tinkamu Reglamento Nr. 1107/2009 taikymu ir veikliųjų medžiagų patvirtinimo galiojimo pratęsimo procedūra susiję precedentai, kurie gali turėti įtakos ECCA narių interesams.
62.      Iš tiesų Bendrajame Teisme nagrinėjamoje byloje buvo keliami tokie principiniai klausimai, dėl kurių ECCA įstojo į bylą.
63.      Kaip paaiškinau, iš esmės įstojusiai į bylą neprivilegijuotai šaliai, kuriai suteikta teisė įstoti į bylą, dėl tų pačių priežasčių turėtų būti suteikta teisė paduoti apeliacinį skundą.
64.      ECCA buvo suteikta teisė įstoti į bylą ir dėl tų pačių priežasčių jai turėtų būti suteikta teisė paduoti apeliacinį skundą.
65.      Nėra pagrindo abejoti, kad ECCA buvo suinteresuota įstoti į bylą pirmojoje instancijoje.
66.      Taigi turėtų būti laikoma, kad skundžiamas sprendimas turi tiesioginę įtaką ECCA. Taip yra neatsižvelgiant į tai, ar dėl šio sprendimo gali pasikeisti jos teisinė padėtis.
V.      Išvada
67.      Atsižvelgdama į išdėstytus argumentus, siūlau Teisingumo Teismui konstatuoti, kad European Crop Care Association apeliacinis skundas yra priimtinas.
1      Originalo kalba: anglų.
2      Žr. ECCA svetainę adresu https://www.ecca-org.eu/
3      2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką ir panaikinantis Tarybos direktyvas 79/117/EEB ir 91/414/EEB (OL L 309, 2009, p. 1).
4      Žr. Reglamento Nr. 1107/2009 1 straipsnio 1 dalį ir 9 konstatuojamąją dalį. Dėl išsamesnės diskusijos žr., pavyzdžiui, Bozzini, E., Pesticide Policy and Politics in the European Union – Regulatory Assessment, Implementation and Enforcement, Palgrave Macmillan, Cham, 2017, 2 sk.; Morvillo, M., „From contestation to accountability in EU pesticides regulation? The case of glyphosate“, Arcuri, A. ir Coman-Kund, F. (red.), Technocracy and the Law: Accountability, Governance and Expertise, Routledge, London, 2021, p. 196–222, visų pirma p. 198–203.
5      Žr. Reglamento Nr. 1107/2009 II ir III skyrius, taip pat 10 ir 23 konstatuojamąsias dalis.
6      Žr. Reglamento Nr. 1107/2009 14–20 straipsnius ir 15 konstatuojamąją dalį.
7      2012 m. rugsėjo 18 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 844/2012, kuriuo nustatomos veikliųjų medžiagų patvirtinimo pratęsimo procedūros įgyvendinimo nuostatos, kaip numatyta Reglamente Nr. 1107/2009 (OL L 252, 2012, p. 26). Šis reglamentas panaikintas 2020 m. lapkričio 20 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2020/1740, kuriuo nustatomos veikliųjų medžiagų patvirtinimo galiojimo atnaujinimo procedūrai įgyvendinti būtinos nuostatos, kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente Nr. 1107/2009, ir panaikinamas Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 844/2012 (OL L 392, 2020, p. 20).
8      2005 m. spalio 21 d. Komisijos direktyva 2005/72/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 91/414/EEB, įtraukiant veikliąsias medžiagas chlorpirifosą, metilchlorpirifosą, mankocebą, manebą ir metiramą (OL L 279, 2005, p. 63), remiantis jos 4 straipsniu, įsigaliojusi 2006 m. liepos 1 d. Ji buvo priimta pagal 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvą 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką (OL L 230, 1991, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 11 t., p. 332), ją vėliau pakeitė Reglamentas Nr. 1107/2009. Pagal Reglamento Nr. 1107/2009 78 straipsnio 3 dalį veikliosios medžiagos, įtrauktos į Direktyvos 91/414 I priedą, buvo laikomos patvirtintomis ir išvardytos 2011 m. gegužės 25 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 540/2011, kuriuo dėl patvirtintų veikliųjų medžiagų sąrašo įgyvendinamas Reglamentas Nr. 1107/2009 (OL L 153, 2011, p. 1), priedo A dalyje (to priedo 112 įraše nurodyta, kad metilchlorpirifoso patvirtinimo galiojimas baigiasi 2016 m. birželio 30 d.).
9      Vis dėlto dėl pratęsimo procedūros trukmės Komisija tris kartus pratęsė metilchlorpirifoso patvirtinimo galiojimo terminą iki 2020 m.
10      Ši procedūra aprašyta 2023 m. spalio 4 d. Sprendimo Ascenza Agro ir Industrias Afrasa / Komisija (T‑77/20, EU:T:2023:602; toliau – skundžiamas sprendimas) 15–56 punktuose.
11      2020 m. sausio 10 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2020/17, kuriuo, remiantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką, nepratęsiamas veikliosios medžiagos metilchlorpirifoso patvirtinimo galiojimas ir iš dalies keičiamas įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 540/2011 priedas (OL L 7, 2020, p. 11).
12      Žr. 2020 m. lapkričio 26 d. Bendrojo Teismo septintosios kolegijos pirmininko nutartį byloje Ascenza Agro ir Industrias Afrasa / Komisija (T‑77/20, nepaskelbta Rink., visų pirma 3, 4 ir 6 punktai).
13      Žr. 2020 m. lapkričio 26 d. Bendrojo Teismo septintosios kolegijos pirmininko nutartis byloje Ascenza Agro ir Industrias Afrasa / Komisija (T‑77/20, nepaskelbta Rink.).
14      Žr. šio sprendimo 10 išnašą.
15      Kaip išvardyta skundžiamo sprendimo 86 punkte, ieškovės nurodo šiuos ieškinio pagrindus: i) esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimas; ii) skaidrumo pareigos pažeidimas; iii) teisės būti išklausytam pažeidimas; iv) atsargumo principo pažeidimas; v) pareigos atsižvelgti į situacijos, kurią siekiama reglamentuoti ginčijamu reglamentu, reikšmingus duomenis ir aplinkybes pažeidimas; vi) gero administravimo principo pažeidimas; vii) akivaizdi vertinimo klaida, susijusi su EFSA, o vėliau – Komisijos atliktu rizikos vertinimu; ir viii) akivaizdi vertinimo klaida ir proporcingumo principo pažeidimas.
16      Kaip nurodyta skundžiamo sprendimo 87 punkte, siejamame su E ir K antraštinėmis dalimis, ECCA nurodyti ieškinio pagrindai yra šie: ix) pareigos motyvuoti pažeidimas, kiek tai susiję su Komisijos reglamento, pagrįsto moksliniu vertinimu, kuris skiriasi nuo valstybės narės pranešėjos patvirtinto vertinimo ataskaitos projekto, priėmimu; x) pareigos motyvuoti analogijos metodo taikymą pažeidimas;
xi) Įgyvendinimo reglamento Nr. 844/2012 14 straipsnio pažeidimas. Bendrasis Teismas atmetė kiekvieną iš šių pagrindų kaip nepagrįstą, manydamas, kad nereikia spręsti dėl jų priimtinumo (žr. skundžiamo sprendimo 181, 288 ir 654 punktus).
17      ECCA apeliacinį skundą grindžia keturiais pagrindais. Iš esmės pirmasis pagrindas grindžiamas Reglamento Nr. 1107/2009 pažeidimu, susijusiu su ieškovių nurodytu ieškinio septintuoju pagrindu; antrasis pagrindas grindžiamas SESV 296 straipsnio pažeidimu, susijusiu su ECCA nurodytu ieškinio dešimtuoju pagrindu; trečiasis pagrindas grindžiamas esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimu, susijusiu su ieškovių nurodytu ieškinio pirmuoju pagrindu; ketvirtasis pagrindas grindžiamas analogijos metodo pažeidimu ir prieštaringu motyvavimu, susijusiu su ieškovių nurodytu ieškinio septintuoju pagrindu.
18      Šiuo aspektu įstojimą į bylą reglamentuojančios taisyklės yra nustatytos Statuto 40 straipsnyje ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento IV antraštinės dalies 4 skyriuje, skirtame tiesioginiams ieškiniams (129–132 straipsniai). Panašios nuostatos įtvirtintos Bendrojo Teismo procedūros reglamento III antraštinės dalies 14 skyriuje (142–145 straipsniai).
19      Žr. Lenaerts, K., Gutman, K. ir Nowak, J. T., EU Procedural Law, 2-asis leidimas, Oxford University Press, Oxford, 2023, p. 733.
20      Šiuo klausimu žr. Teisingumo Teismo procedūros reglamento 129 straipsnio 1 ir 3 dalis.
21      Žr. Statuto 40 straipsnio pirmą pastraipą.
22      Žr. Statuto 40 straipsnio antrą pastraipą.
23      Žr., pavyzdžiui, 2023 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartį byloje Illumina / Komisija (C‑611/22 P, EU:C:2023:205, 6 ir 7 punktai) (išskirta mano). Taip pat žr., pavyzdžiui, 2025 m. vasario 4 d. nutartį byloje Medel ir kt. / Taryba (C‑555/24 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2025:73, 6–8 punktai).
24      2023 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Illumina / Komisija (C‑611/22 P, EU:C:2023:205, 8 punktas) (išskirta mano). Taip pat žr., pavyzdžiui, 2025 m. vasario 4 d.
Teisingumo Teismo pirmininko nutartį byloje Medel ir kt. / Taryba (C‑555/24 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2025:73, 9 punktas). Tokiai asociacijai gali būti leista įstoti į bylą, jeigu ji, pirma, atstovauja reikšmingam skaičiui atitinkamame sektoriuje veikiančių įmonių, antra, jos tikslas yra apsaugoti savo narių interesus, trečia, byloje gali kilti esminių klausimų, turinčių įtakos šio sektoriaus veiklai, todėl, ketvirta, jos narių interesams sprendimas dėl leidimo įstoti į bylą gali turėti didelės įtakos. Žr., pavyzdžiui, 2023 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartį byloje Illumina / Komisija (C‑611/22 P, EU:C:2023:205, 10 punktas) ir 2025 m. rugpjūčio 1 d. nutartį byloje Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles ir kt. / Taryba (C‑865/24 P, EU:C:2025:639, 10 punktas).
25      2023 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Illumina / Komisija (C‑611/22 P, EU:C:2023:205, 9 punktas) (išskirta mano). Taip pat žr., pavyzdžiui, 2025 m. rugpjūčio 1 d. nutartį byloje Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles ir kt. / Taryba (C‑865/24 P, EU:C:2025:639, 9 punktas).
26      Šiuo klausimu taisyklės, reglamentuojančios apeliacinius skundus (taip pat priešpriešinius apeliacinius skundus), yra išdėstytos Statuto 56–61 straipsniuose ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento V antraštinėje dalyje, skirtoje apeliaciniams skundams dėl Bendrojo Teismo sprendimų (167–190 straipsniai).
27      Šiuo klausimu žr. Teisingumo Teismo procedūros reglamento 169 straipsnio 1 dalį.
28      Išskirta mano.
29      Žr., pavyzdžiui, 1993 m. gruodžio 22 d. Sprendimą Pincherle / Komisija (C‑244/91, EU:C:1993:950, 16 punktas) ir 1999 m. vasario 11 d. Sprendimą Antillean Rice Mills ir kt. / Komisija (C‑390/95 P, EU:C:1999:66, 20 punktas).
30      Išskirta mano.
31      Žr. 2002 m. rugsėjo 24 d. Sprendimą Falck ir Acciaierie di Bolzano / Komisija (C‑74/00 P ir C‑75/00 P, EU:C:2002:524, 57 ir 58 punktai) (atitinkamai bendrovei tai turėjo tiesioginę įtaką, nes tikėtina, kad pagal Bendrojo Teismo sprendimą dėl ieškinio dėl lėšų išieškojimo ji būtų turėjusi grąžinti sumas, sumokėtas kaip pagalbą), 2016 m. spalio 26 d. Sprendimą DEI ir Komisija / Alouminion tis Ellados (C‑590/14 P, EU:C:2016:797, 23–26 punktai) (atitinkamai bendrovei tai turėjo tiesioginę įtaką, nes pagal Bendrojo Teismo sprendimą jai būtų reikėję grąžinti susigrąžintą sumą), 2023 m. vasario 2 d. Sprendimą Ispanija ir kt. / Komisija (C‑649/20 P, C‑658/20 P ir C‑662/20 P, EU:C:2023:60, 25 ir 26 punktai) (atitinkamiems subjektams tai turėjo tiesioginę įtaką, nes pagal Bendrojo Teismo sprendimą jiems galimai būtų tekę grąžinti gautą pagalbą) ir 2023 m. rugsėjo 14 d. Sprendimą Land Rheinland-Pfalz / Deutsche Lufthansa (C‑466/21 P, EU:C:2023:666, 37–40 punktai) (atitinkamai federalinei žemei tai turėjo tiesioginę įtaką, nes ji buvo įpareigota susigrąžinti ginčijamas pagalbos dalis ir dėl Bendrojo Teismo sprendimo jai buvo uždrausta ateityje išmokėti naujas šios pagalbos dalis).
32      Žr. 2003 m. spalio 2 d. Sprendimą International Power ir kt. / NALOO (C‑172/01 P, C‑175/01 P, C‑176/01 P ir C‑180/01 P, EU:C:2003:534, 52 ir 53 punktai) (atitinkamoms bendrovėms tai turėjo tiesioginę įtaką, nes pagal Bendrojo Teismo sprendimą Komisija būtų įpareigota atlikti naują tyrimą, kurio rezultatas galėtų būti šioms bendrovėms nepalanki priemonė, ir bendrovėms kiltų rizika, kad nacionaliniuose teismuose joms bus pareikštas ieškinys dėl žalos atlyginimo).
33      Žr. 2020 m. gruodžio 3 d. Sprendimą Changmao Biochemical Engineering / Distillerie Bonollo ir kt. (C‑461/18 P, EU:C:2020:979, 122–129 punktai) (atitinkamai bendrovei tai turėjo tiesioginę įtaką, nes kilo rizika, kad dėl priemonių, kurių Komisija ėmėsi vykdydama Bendrojo Teismo sprendimą, jai būtų pareikšti ieškiniai dėl daug didesnių muitų sumokėjimo).
34      Žr. generalinės advokatės J. Kokott išvadą sujungtose bylose Fresh Del Monte Produce / Komisija ir Komisija / Fresh Del Monte Produce (C‑293/13 P ir C‑294/13 P, EU:C:2014:2439, visų pirma 57 punktas).
35      Žr., pavyzdžiui, Lasok, K. P. E., Lasok's European Court Practice and Procedure, 4-asis leidimas, Bloomsbury Professional, London, 2022, p. 1192 ir 1193 („Nėra aišku, kokiu mastu reikalavimas, kad skundžiamas sprendimas turi turėti tiesioginę įtaką įstojusiai į bylą šaliai, padavusiai apeliacinį skundą, skiriasi nuo įprastinio kriterijaus, pagal kurį nustatoma, ar įstojusi į bylą šalis apskritai turėjo teisę įstoti į procesą pirmosios instancijos teisme. Kai prašymas leisti įstoti į bylą nagrinėjamas siekiant nustatyti, ar jis turi būti priimtas, įstojusios į bylą šalies suinteresuotumas bylos baigtimi vertinamas „ex ante“; kai nagrinėjamas įstojusios į bylą šalies apeliacinis skundas, įstojusios į bylą šalies suinteresuotumas gali būti vertinamas „ex post“ ir tada gali paaiškėti, ar įstojusi į bylą šalis iš tiesų turėjo tiesioginį ir konkretų suinteresuotumą bylos baigtimi. Taigi, net jeigu kriterijus, pagal kurį įstojusiai į bylą šaliai leidžiama paduoti apeliacinį skundą, iš esmės yra toks pat kaip ir kriterijus, pagal kurį leidžiama pateikti prašymą įstoti į bylą pirmosios instancijos teisme, tai nebūtinai reiškia, kad šalis, įstojusi į bylą pirmosios instancijos teisme, turėtų galimybę paduoti apeliacinį skundą“.) (išskirta mano). Taip pat žr. Lenaerts, Gutman ir Nowak, EU Procedural Law, cituojamą šios išvados 19 išnašoje, p. 653 ir 654 („Suinteresuotumas, kurį tokia įstojusi į bylą šalis, įskaitant Sąjungos įstaigas, tarnybas ir agentūras, taip pat bet kurį kitą asmenį, turi įrodyti, kad galėtų paduoti apeliacinį skundą, iš esmės yra toks pat, kokį ji turėjo įrodyti, kad jai būtų leista įstoti į bylą pirmojoje instancijoje (Statuto 40 straipsnio antra pastraipa), tačiau Teisingumo Teismas, remdamasis Bendrojo Teismo sprendimu, turi konkretesnį pagrindą patikrinti šį suinteresuotumą nei Bendrasis Teismas, kai vertina įstojančios į bylą šalies suinteresuotumą prieš priimant bet kokį sprendimą iš esmės. Todėl gali būti atsisakyta leisti pirmojoje instancijoje įstojusiai į bylą šaliai paduoti apeliacinį skundą“.) (išskirta mano).