РЕШЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (десети разширен състав)
20 декември 2023 година(*)
„Конкуренция — Картели — Сектор на лихвените деривати в евро — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Манипулиране на междубанковите референтни лихвени проценти на Euribor — Обмен на поверителна информация — Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта — Единно продължено нарушение — Поетапна във времето „хибридна“ процедура — Презумпция за невиновност — Безпристрастност — Глоби — Основен размер — Стойност на продажбите — Член 23, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1/2003 — Задължение за мотивиране — Решение за изменение, което допълва мотивите — Равно третиране — Правомощие за пълен съдебен контрол“
По дело T‑113/17,
Crédit agricole SA, установено в Монтруж (Франция),
Crédit agricole Corporate and Investment Bank, установено в Монтруж,
представлявани от J.‑P. Tran Thiet, M. Powell и J. Jourdan, адвокати,
жалбоподатели,
срещу
Европейска комисия, представлявана от M. Farley и T. Baumé, подпомагани от N. Coutrelis, адвокат,
ответник,
ОБЩИЯТ СЪД (десети разширен състав),
състоящ се, при разискванията, от: S. Papasavvas, председател, Aл. Корнезов, E. Buttigieg (докладчик), K. Kowalik‑Bańczyk и G. Hesse, съдии,
секретар: L. Ramette, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството, по-специално:
–        решенията от 8 юни 2019 г. и от 30 март 2021 г. за спиране на производството по член 69, буква г) от Процедурния правилник на Общия съд,
–        изявлението за изменение на жалбата, представено от жалбоподателите в секретариата на Общия съд на 8 септември 2021 г., и становището на Комисията по това изявление, представено в секретариата на Общия съд на 19 ноември 2021 г.,
предвид изложеното в съдебното заседание от 17 март 2022 г.,
предвид решение от 12 януари 2023 г., HSBC Holdings и др./Комисия (C‑883/19 P, EU:C:2023:11), и становищата на страните по него,
постанови настоящото
Решение(1)
1        С жалбата си на основание член 263 ДФЕС жалбоподателите, Crédit agricole SA и Crédit agricole Corporate and Investment Bank (наричано по-нататък „CACIB“) (наричани по-нататък заедно „Crédit agricole“), искат, от една страна, да бъде частично отменено Решение C(2016) 8530 final на Комисията от 7 декември 2016 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело AT.39914 — Лихвени деривати в евро (EIRD) (наричано по-нататък „обжалваното решение“) и от друга страна, при условията на евентуалност, да бъде намален размерът на глобата, наложена с това решение. Освен това те искат да бъде отменено Решение C(2021) 4610 final на Комисията от 28 юни 2021 година за изменение на обжалваното решение (наричано по-нататък „решението за изменение“), или в случай че решението за изменение не бъде отменено — съдебното решение, съгласно което последното решение не може да коригира непълнотата на мотивите на обжалваното решение.
I.      Обстоятелствата по спора
[…]
А.      Факти, настъпили след подаването на жалбата по настоящото дело
21      С решение от 24 септември 2019 г., HSBC Holdings и др./Комисия (T‑105/17, EU:T:2019:675), Общият съд отменя член 2, буква б) от обжалваното решение, с което Комисията налага глоба на HSBC, тъй като тя не е мотивирала надлежно причините, поради които единният коефициент на намаление, приложен към паричните приходи на съответните предприятия за целите на изчисляването на наложените им глоби (наричан по-нататък „коефициентът на намаление“), е определен на 98,849 %, а не евентуално на по-висок размер, и отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
22      С писмо от 24 февруари 2021 г. Комисията уведомява жалбоподателите и JP Morgan за намерението си да измени обжалваното решение с оглед на решение от 24 септември 2019 г., HSBC Holdings и др./Комисия (T‑105/17, EU:T:2019:675). Със същото писмо, както и с писмо от 16 април 2021 г. Комисията предоставя допълнителна информация и обяснения на всички адресати на обжалваното решение относно причините, поради които е определила равнището на коефициента на намаление на 98,849 %. Жалбоподателите представят становищата си по писмата на 7 май 2021 г.
23      На 28 юни 2021 г. Комисията приема решението за изменение. Тя счита, че тъй като коефициентът на намаление в обжалваното решение е еднакъв за всички негови адресати, има вероятност съображенията, изложени в решение от 24 септември 2019 г., HSBC Holdings и др./Комисия (T‑105/17, EU:T:2019:675), относно непълнотата на мотивите за определянето на този коефициент на намаление, да се приемат от Общия съд за приложими към глобите, наложени на жалбоподателите и на другия адресат на решението, и че следователно в интерес на принципа на добра администрация е да се поправят грешките, установени от Общия съд в това съдебно решение, и да се измени обжалваното решение по отношение на жалбоподателите и на другия адресат, като се допълнят мотивите относно определянето на коефициента на намаление.
24      С решение от 12 януари 2023 г., HSBC Holdings и др./Комисия (C‑883/19 P, EU:C:2023:11), от една страна, Съдът отменя решение от 24 септември 2019 г., HSBC Holdings и др./Комисия (T‑105/17, EU:T:2019:675), доколкото с него се отхвърлят главното искане да бъде отменен член 1 от обжалваното решение и направеното при условията на евентуалност искане да се отмени член 1, буква б) от него. От друга страна, като се произнася по жалбата на HSBC по дело T‑105/17 в частта, в която се иска отмяната на член 1 от обжалваното решение, и при условията на евентуалност — на член 1, буква б) от него, Съдът отхвърля последното.
II.    Искания на страните
25      Жалбоподателите искат от Общия съд:
–        като главно искане, да отмени член 1, буква а) и член 2, буква а) от обжалваното решение,
–        при условията на евентуалност, да намали съществено размера на наложената им с член 2, буква а) от обжалваното решение глоба, като упражни правомощието си за пълен съдебен контрол,
–        в допълнение, да отмени решенията на служителя по изслушването от 2 октомври 2014 г., от 4 март, 27 март и 29 юли 2015 г., както и от 16 септември 2016 г. и съответно да отмени член 1, буква а) и член 2, буква а) от обжалваното решение,
–        да отмени решението за изменение или евентуално да постанови, че то не може да коригира непълнотата на мотивите на обжалваното решение, и да отмени член 2, буква а) от обжалваното решение, изменено с решението за изменение,
–        да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
[…]
III. От правна страна
[…]
А.      По искането за отмяна на член 1, буква а) от обжалваното решение, както и на член 2, буква а) от него, доколкото последното искане сочи като основание нарушение на правото на защита поради отказ за предоставяне на достъп до преписката
[…]
1.      По протичането на административното производство, довело до приемане на обжалваното решение (първо и второ основание на жалбата и трета част от деветото основание на жалбата)
[…]
а)      По първото основание на жалбата — нарушение на правото на достъп до съд, на принципа на добра администрация, на правото на защита и на принципа на състезателност
[…]
2)      По отказа да се отговори на въпросите, поставени от жалбоподателите в хода на изслушването
52      В рамките на второто оплакване от първото основание жалбоподателите поддържат, че Комисията е нарушила правото им на защита и принципа на състезателност, като е отказала да отговори на някои въпроси, които те са ѝ поставили в хода на изслушването.
[…]
57      Накрая, следва да се припомни и че изслушването, проведено от служителя по изслушването, което е част от гаранциите въз основа на правото на изслушване в рамките на административното производство, провеждано от Комисията съгласно член 101 ДФЕС, има за цел да даде възможност, по-специално на адресатите на изложението на възраженията, да изложат своите становища по предварителните констатации на Комисията, видно по същество от член 12 от Регламент № 773/2004 и от член 10, параграф 4 от Решение № 2011/695/ЕС на председателя на Европейската комисия от 13 октомври 2011 година относно функцията и мандата на служителя по изслушването в някои производства по конкуренция (ОВ L 275, 2011 г., стр. 29). Несъмнено съгласно текста на член 14, параграф 7 от Регламент № 773/2004 и съгласно текста на член 12, параграф 3 от Решение № 2011/695 служителят по изслушването може да разрешава, по-специално на страните, до които е адресирано изложението на възраженията, да задават въпроси в хода на изслушването. Става дума обаче за възможност, тъй като основната цел на изслушването е да се позволи, по-специално на адресатите на изложението на възраженията, да развият доводите си, както в случая отбелязва служителят по изслушването в хода на изслушването на Crédit agricole.
58      Освен това е важно да се отбележи, че както сочат жалбоподателите, отправените от тях до Комисията въпроси се отнасят до твърдените противоречия в начина на изчисляване на предвижданата санкция.
59      В това отношение Комисията правилно се позовава на обстоятелството, че принципът на състезателност и зачитането на правото на защита не изискват от нея да предоставя на етапа на административното производство подробна информация за начина, по който възнамерява да приложи критериите, свързани с тежестта и продължителността на нарушението, за да определи размера на глобите.
60      От това следва, че макар адресатът на изложението на възраженията да може да изложи, по-специално в хода на изслушването, всички доводи, които счита за релевантни, за да привлече вниманието на Комисията върху наличието на някои противоречия в отговорите на другите страни на исканията за предоставяне на информация, които биха могли да повлияят на решението, което тя ще трябва да вземе във връзка с него, или да предложи на Комисията да продължи своето разследване, за да гарантира спазването на принципа на равно третиране спрямо него, гаранцията за спазване на правото на защита не задължава Комисията да отговаря на етапа на изслушването на такива доводи или въпроси на страните.
[…]
г)      По нарушението на правото на защита поради отказ за предоставяне на достъп до преписката (четвърта част от второто основание и трета част от деветото основание на жалбата)
[…]
2)      По заявлението за достъп до документи във връзка със стойността на продажбите
171    Следва да се отбележи, че вследствие на искането на Crédit agricole да получи достъп до данните във връзка със стойността на продажбите, предоставени на Комисията от другите страни, и до данните относно използваните от тях методи за представянето им, в решението си от 2 октомври 2014 г. служителят по изслушването е въвел смесена система за достъп, като е предоставил на жалбоподателите пряк достъп до някои данни, а на техните външни консултанти — възможност да се консултират с текста на поверителните варианти на съответните документи съгласно процедурата „зала за данни“ („data room“) (съображение 101 от обжалваното решение). След приемането от Комисията на решението за изменение по отношение на Société générale, е създадена друга зала за данни, като се вземат предвид представените от Société générale коригирани финансови данни (съображение 106 от обжалваното решение). Освен това по-широкият пряк достъп до някои данни, за които се отнасят заявленията на жалбоподателите, им е предоставен от служителя по изслушването в решенията му от 4 март 2015 г. и в неговото изявление от 25 март 2015 г., както е записано в решението му от 27 март 2015 г.
172    В рамките на четвъртата част на второто основание и в рамките на третата част на деветото основание жалбоподателите твърдят, че като им е наложила ограничителен режим на достъп до въпросните документи посредством залата за данни и като е отказала пряк достъп до цялата тази информация, която вече не може да бъде класифицирана като чувствителна, Комисията е нарушила правото им на защита.
173    Най‑напред, следва да се отхвърли оплакването, в рамките на което жалбоподателите оспорват процедурата за достъп до преписката посредством залата за данни.
174    В това отношение следва да се припомни, че в приложение на принципа на защита на търговската тайна, общ принцип на правото на Съюза, който е конкретизиран по-специално в член 339 ДФЕС, Комисията е длъжна да не разкрива пред конкурентите на частен оператор предоставената от него поверителна информация (вж. в този смисъл решение от 15 юли 2021 г., Комисия/Landesbank Baden‑Württemberg и ЕСП, C‑584/20 P и C‑621/20 P, EU:C:2021:601, т. 109 и цитираната съдебна практика). Що се отнася до правото на достъп до преписката по разследване в областта на конкуренцията, от член 15, параграф 2 от Регламент № 773/2004 следва, че това право не обхваща търговските тайни и друга поверителна информация. При определени обстоятелства обаче необходимостта от запазване на правото на защита на страните трябва да се съвмести със задължението на Комисията за защита на поверителната информация, притежавана от други страни и съдържаща се в преписката по разследването в областта на конкуренцията, както по същество следва от член 27, параграф 2, трето изречение от Регламент № 1/2003 и от член 15, параграф 3 от Регламент № 773/2004 (вж. също в този смисъл точка 24 от Известието на Комисията относно правилата за достъп до преписката на Комисията).
175    От това следва, че при обстоятелства като тези в разглеждания случай процедурата „зала за данни“ е подходящ инструмент за съгласуване на легитимните интереси, които Комисията е длъжна да защитава, а именно, от една страна, интересите във връзка с поверителността, на които могат да се позовават банките, предоставили сведения, до които жалбоподателите са поискали достъп, и от друга страна, правото им на защита, както по същество отбелязва служителят по изслушването в решенията си от 2 октомври 2014 г. и от 16 септември 2016 г.
176    Жалбоподателите обаче оспорват, че въпросните сведения е трябвало все още да попадат под действието на поверителността, с оглед на изтеклото време и на ограничения им характер, който не позволява да се посочат евентуалните поверителни сведения, като например самоличността на клиентите. Поради това те считат, че тези сведения са можели да бъдат пряко разкрити на Crédit agricole, което, за разлика от достъпа, предоставян само на външни консултанти в залата за данни, е щяло да гарантира ефективното упражняване на правото на защита.
177    В това отношение, първо, от съдебната практика, на която се позовават в това отношение жалбоподателите, следва, че сведенията, които са били тайни или поверителни, но датират от преди пет или повече години, трябва поради факта на изтичането на време да се считат по принцип за исторически и за загубили поради това тайния си или поверителен характер, освен ако, по изключение, страната, която се позовава на такъв характер, не доказва, че въпреки давността си тези сведения все още представляват съществени елементи на търговското ѝ положение или на това на третите засегнати лица (решение от 14 март 2017 г., Evonik Degussa/Комисия, C‑162/15 P, EU:C:2017:205, т. 64).
178    В решението си от 16 септември 2016 г. служителят по изслушването е взел предвид подобен довод, изтъкнат от Crédit agricole в хода на административната процедура. Служителят по изслушването е приел по същество, че поради естеството си въпросните данни не са загубили поверителния си характер въпреки давността си. Всъщност според него сложността, спецификата и обемът на тези данни са такива, че те не могат просто да се приравнят на оборота на съответните банки. С оглед на това естество на въпросните данни служителят по изслушването правилно е приел, че само по себе си изтеклото време не може да намали в достатъчна степен опасността от сериозно засягане на легитимните интереси на тези банки, ако тези сведения бъдат съобщени пряко на специалистите от Crédit agricole.
179    Освен това следва да се припомни, както прави Комисията, че що се отнася до определянето на размера на глобите, правото на защита на съответните предприятия пред Комисията е гарантирано посредством възможността да се изразяват становища относно продължителността, тежестта и антиконкурентния характер на фактите, за които са упрекнати, но от друга страна, не изисква тази възможност да обхваща и начина, по който Комисията възнамерява да си послужи със задължителните критерии относно тежестта и продължителността на нарушението при това определяне (вж. решение от 28 юни 2005 г., Dansk Rørindustri и др./Комисия, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P—C‑208/02 P и C‑213/02 P, EU:C:2005:408, т. 428 и 439 и цитираната съдебна практика). Това обстоятелство трябва да се вземе предвид при претеглянето на интересите на другите страни във връзка с поверителността на някои предоставени от тях данни с оглед на определянето на размера на отнасящите се до тях глоби, като например по настоящото дело данните, позволяващи да се изчисли стойността на продажбите, и на правото на защита на другите страни, както по същество отбелязва служителят по изслушването в решенията си от 4 март 2015 г. и от 16 септември 2016 г.
180    Жалбоподателите не сочат никакъв довод, за да докажат, че ефективното упражняване на правото им на защита в случая трябва да надделее над легитимните интереси за поверителност, на които биха могли да се позоват другите банки във връзка със съответните сведения. Така те не са доказали, че съображенията на служителя по изслушването в решенията му от 2 октомври 2014 г., 4 и 27 март 2015 г. и от 16 септември 2016 г., припомнени в точки 171, 178 и 179 по-горе, са неправилни.
[…]
2.      По наличието на неправомерно поведение, за което се твърди, че носят отговорност жалбоподателите (трето, четвърто и осмо основание на жалбата)
[…]
б)      По третото основание на жалбата, което се отнася до участието на Crédit agricole в свързаните с манипулирането на Euribor деяния
[…]
2)      По оспорването на участието на Crédit agricole в практиките по манипулиране на лихвения процент Euribor
[…]
213    В това отношение е важно да се отбележи, че от посочения в обжалваното решение обмен на информация между финансовите брокери, обобщен в точки 203—210 по-горе, е видно, че Комисията е разполагала с доказателства, позволяващи да се приеме, че финансовите брокери от Crédit agricole са участвали в обмена на информация във връзка с манипулирането на лихвения процент Euribor.
214    Всъщност, първо, при обсъжданията от 1 март 2007 г. финансовият брокер от Crédit agricole е поел инициативата да поиска от финансовия брокер от Barclays да подаде от своята банка справка от групата Euribor, която съответства на неговия интерес („имам интерес той да е висок“) — искане, което последният е приел („съгласен, ще им кажа“).
215    Второ, при обсъжданията от 16 октомври, 13 ноември и 5 декември 2006 г. и от 16 и 19 март 2007 г. финансовият брокер от Barclays е помолил финансовия брокер от Crédit agricole да поиска от финансовия отдел на своята банка да подаде данни в определена посока, което последният е приел или дори е съобщил, че го е направил, като е уточнил равнището на предложеното или посоченото от финансовия отдел участие (вж. обмен на информация от 16 октомври 2006 г. в 7,33 ч. („казах им да опитат 3.36“) и в 7,46 ч. („ще участват за 3.36“), от 13 ноември 2006 г. („ОК, няма проблем, нямам го, ще го направя“, а след това „казах им да обявят тридесет и седем“), от 16 март 2007 г. в 14,06 ч. („Казах ѝ, че имаме интерес да е по-нисък. Тя каза ОК, ще си запиша“) и от 19 март 2007 г. в 14,24 ч. („Да, казах им, те искаха да обявят 91, […] казаха ми „добре, хм, ще видим какво може да се направи“).
216    Трето, от обмена на информация от 16 ноември 2006 г. недвусмислено е видно, че финансовите брокери от Barclays и от Crédit agricole са изразили предпочитанията си по отношение на равнището на фиксинга на Euribor‑3M към тогавашната дата и свързаните с тях търговски позиции. Такова съобщаване е направено с цел да се провери дали техните интереси съвпадат, за да могат евентуално да продължат съгласуването си с цел повлияване върху подаваните данни за лихвения процент Euribor на съответните им банки, които съответстват на тези интереси. Това се потвърждава от факта, че финансовият брокер от Barclays е изразил съжаление от факта, че неговите интереси и интересът на финансовия брокер от Crédit agricole, отнасящи се за равнището на фиксинга, са противостоящи. Той обаче посочва на финансовия брокер от Crédit agricole, че ще „провер[и]“, след като го е разпитал за равнището на лихвения процент Euribor, който го удовлетворява.
217    Четвърто, по време на телефонния разговор от 14 февруари 2007 г. финансовият брокер от Barclays е уведомил финансовия брокер от Crédit agricole за съществените аспекти на планираното манипулиране на 19 март 2007 г. Освен това от обмена на информация от 16 март 2007 г. е видно, че финансовият брокер от Crédit agricole е бил склонен да се ползва от това манипулиране, като е потвърдил, че интересът му от определянето на лихвения процент Euribor‑3M към тогавашната дата съвпада с интереса, който има финансовият брокер от Barclays („всички имат интерес да е занижен“, „и ние имаме сериозен интерес“), и като е потвърдил на последния при обмена на информация от 19 март 2007 г., че е спечелил и определена парична сума благодарение на Euribor („спечел[их] 156 000 евро благодарение [на] това“).
218    Пето, след матуритета на Euribor въз основа на подадените данни, финансовите брокери си разменят взаимни благодарности за съответното си участие във въпросните практики и приветствие за успеха на плановете си (вж. по-специално обмена на информация от 19 март 2007 г.), като за целта приемат резултата или желания ефект от своите съгласувани действия.
219    Участието на финансовите брокери от Crédit agricole в действията, целящи манипулиране на лихвения процент Euribor, не се поставя под въпрос от доводите на жалбоподателите.
220    Първо, жалбоподателите поддържат, че не е доказано, че финансовият брокер от Crédit agricole действително се е обърнал към финансовия отдел на своята банка, за да изпълни даденото на своя партньор обещание, и че го е излъгал, като е казал, че го е направил. Участието на Crédit agricole в действията, целящи манипулиране на референтните лихвени проценти, не било установено при липсата на доказателства за действително участие на финансовия отдел на тяхната банка в посочените действия.
221    В това отношение е важно да се отбележи най‑напред, че както по същество поддържа Комисията, антиконкурентното поведение, в което се упреква Crédit agricole, не се изразява в самото манипулиране на Euribor, а в обмена на информация между финансовите брокери, който отразява намерението им да повлияят на подаването на данни от техните банки от групата Euribor в полза на собствените им интереси. Всъщност, както следва от съображение 113, букви а)—е), съображение 358, букви а)—е) и съображение 392, букви а)—е) от обжалваното решение, обобщени в точка 15 по-горе, този обмен на информация се отнася до предпочитанията за равнище на лихвения процент Euribor, понякога съпътствани от съобщаване на техните търговски позиции, възможност за съгласуване на търговски позиции и подаване на данни за Euribor, обещание от страна на участващия финансов брокер да се обърне към податели за Euribor в неговата банка, за да поиска подаване на данни в определена посока или на специфично равнище и отчет за отговора на подателя.
222    Впрочем от обмена на информация между финансовите брокери ясно личи съобщаването на предпочитанията за лихвените проценти, свързаните търговски позиции и оферта или намерение на финансовите брокери от Crédit agricole да повлияят на подаването на данни от своята банка.
223    В това отношение съгласно постоянната съдебна практика участието на предприятие в среща с антиконкурентна цел създава презумпция за неправомерност на това участие, като презумпцията трябва да бъде оборена от това предприятие, като се представят доказателства за публично разграничаване, което трябва да бъде възприето като такова от останалите участници в картела (вж. в този смисъл решения от 7 януари 2004 г., Aalborg Portland и др./Комисия, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P и C‑219/00 P, EU:C:2004:6, т. 81 и 82 и цитираната съдебна практика, и от 3 май 2012 г., Comap/Комисия, C‑290/11 P, непубликувано, EU:C:2012:271, т. 74—76 и цитираната съдебна практика). Логиката, на която се основава този правен принцип, е, че след като е участвало в тази среща, без да се отграничи публично от нейното съдържание, предприятието е дало основание на другите участници да смятат, че се съгласява с резултата от нея и че ще се съобразява с него (вж. в този смисъл решения от 7 януари 2004 г., Aalborg Portland и др./Комисия, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P и C‑219/00 P, EU:C:2004:6, т. 82, и от 25 януари 2007 г., Sumitomo Metal Industries и Nippon Steel/Комисия, C‑403/04 P и C‑405/04 P, EU:C:2007:52, т. 48).
224    В конкретния случай от обмена на информация, който Комисията посочва в обжалваното решение, обобщен в точки 214 и 218 по-горе, е видно, че финансовият брокер от Crédit agricole е поискал един път подаване на данни за групата Euribor в негов интерес и с цел манипулиране на този лихвен процент, и че в други случаи, без се разграничава публично от исканията на финансовия брокер от Barclays, той е дал основание на последния да смята, че неговата банка ще подаде данни или действително е дала предложение за групата Euribor съгласно договореното, и е затвърдил мнението му, че е провел разговори с подателите за Euribor в своята банка, като дори му е съобщил точното съдържание на тези разговори.
225    По-конкретно, фактът, че по време на разговора от 14 февруари 2007 г. финансовият брокер от Crédit agricole е изразил скептицизъм по отношение на успеха на планираното манипулиране на 19 март 2007 г., не представлява доказателство за ясно дистанциране от поведението, чийто план му е бил разяснен от финансовия брокер от Barclays.
226    Съображения 125, 135 и 634 от обжалваното решение, на които се позовават жалбоподателите, не поставят под въпрос гореизложеното. Всъщност в посочените съображения Комисията приема по същество, че договореностите между финансовите брокери са били допълнени и изпълнени посредством комуникации между тях и подателите във финансовите отдели на техните банки, а „за всеки отделен случай“ — посредством котировка, която последните действително са представили за лихвените проценти Euribor, които са съобщавани, координирани или договорени. Така Комисията правилно поддържа, че доводите на жалбоподателите относно липсата на участие на финансовия отдел на Crédit agricole в практиките, насочени към повлияване върху лихвения процент Euribor, могат да докажат най‑много липсата на осъществяване на антиконкурентно поведение от финансовия отдел на банката, а не липсата на участие на финансовите брокери в това поведение (вж. в този смисъл решение от 24 октомври 1991 г., Atochem/Комисия, T‑3/89, EU:T:1991:58, т. 100).
227    Същото се отнася и за довода, че котировките, действително представени от Crédit agricole на съответните дати, били в съответствие с другите ѝ предложения и с пазара и дори били в противоречие с интересите на картела. Всъщност с оглед на обхвата на обжалваното решение и на действията, в които се упреква Crédit agricole и които се отнасят до „договорености“ между финансовите брокери с цел да повлияят на референтните лихвени проценти в съответствие със своите интереси, но не и до реално манипулиране на тези лихвени проценти с участието на финансовите отдели, тези доводи са несъстоятелни за целите на оспорването на участието на Crédit agricole в установените от Комисията действия.
228    В този контекст следва да се отбележи, че при всички положения редица приети от Комисията доказателства позволяват да се установи, че финансовите брокери от Crédit agricole са се опитали да повлияят върху равнището на предложенията на финансовия отдел на своята банка или най-малкото са се похвалили, че са го направили. Всъщност в рамките на обмена на информация от 16 октомври, 13 ноември и 5 декември 2006 г. и от 16 и 19 март 2007 г. финансовият брокер от Crédit agricole е съобщил на финансовия брокер от Barclays отговора, който е получил, след като се е обърнал към финансовия отдел на своята банка (вж. т. 215 по-горе). Освен това от обмена на информация от 27 октомври (съображение 191 от обжалваното решение) и от 5 декември 2006 г. (съображение 224 от обжалваното решение), както и от 19 март 2007 г. (съображение 319 от обжалваното решение) е видно, че финансовите брокери са считали, че техните съгласувани действия, насочени към манипулиране на определения лихвен процент, са се увенчали с успех, и те се поздравяват за това. Този обмен на информация, разглеждан в светлината на обмена на информация от 16 март 2007 г. между финансовия брокер от Crédit agricole и подателя от тази банка (съображение 305 от обжалваното решение), който доказва, че финансовите брокери са поддържали контакти с финансовия отдел на банката, по време на които са обсъждали равнището на бъдещия фиксинг на лихвените проценти и интересите, които биха могли да имат финансови брокери по отношение на конкретно равнище на лихвените проценти, може да докаже, че финансовите брокери от Crédit agricole са предприели действия след обсъжданията с финансовия брокер от Barclays относно желаното равнище на лихвения процент Euribor, като са установили контакти с отговорните за подаването на данни от своята банка и по този начин са осъществили таен обмен на информация.
229    Второ, следва да се отхвърли и доводът на жалбоподателите, които твърдят, като се позовават на експертен доклад, чиято достоверност се оспорва от Комисията, че с оглед на притежаваните от тях търговски позиции финансовите брокери от Crédit agricole не са имали конкретен интерес да участват във въпросните манипулации, по-специално в тази от 19 март 2007 г. По същество жалбоподателите поддържат, че участието в практики, насочени към повлияване върху равнището на референтните лихвени проценти, „няма смисъл“, освен ако финансовите брокери не са разполагали своевременно със сведения, за да могат да се възползват от тях, и не са натрупали „значителни търговски позиции“.
230    Независимо от това дали данните, на които се позовават жалбоподателите, са надеждни, що се отнася до ограниченията на конкуренцията с оглед на целта, какъвто съгласно обжалваното решение е случаят с обмена на информация относно манипулирането на референтните лихвени проценти, не е необходимо да се изследва дали дадено предприятие е имало търговски интерес да участва в тях, след като е доказано участие на това предприятие в действия, които могат да ограничат конкуренцията (вж. в този смисъл решение от 25 януари 2007 г., Sumitomo Metal Industries и Nippon Steel/Комисия, C‑403/04 P и C‑405/04 P, EU:C:2007:52, т. 44—46 и цитираната съдебна практика).
231    Изтъкнатите от жалбоподателите обстоятелства — дори да се предположи, че са доказани — могат най‑много да докажат, че тъй като не е имал значителна търговска позиция, по-специално към 19 март 2007 г., финансовият брокер от Crédit agricole не е извлякъл значителни ползи от плана, в който е участвал, и поради това обменът на информация между финансовите брокери не е бил последван от антиконкурентни последици за пазара. Този въпрос обаче е без значение, що се отнася до действия, които ограничават конкуренцията с оглед на целта (вж. в този смисъл решение от 8 юли 1999 г., Комисия/Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, EU:C:1999:356, т. 123 и 124). Следователно такъв довод би могъл да се окаже релевантен, ако жалбоподателите докажат, че Комисията е допуснала грешка, като е приела, че разглежданите действия ограничават конкуренцията с оглед на целта, което трябва да се изследва в рамките на четвъртото основание.
232    Доколкото, като изтъкват такъв довод, жалбоподателите целят да представят доказателство за противното, за да оборят презумпцията, че като е участвал в съгласуването с финансовия брокер от Barclays и като е извършвал дейност на пазара, финансовият брокер от Crédit agricole несъмнено е взел предвид обменената с конкурента си информация, за да определи поведението си на този пазар, в случая — търговската си стратегия, основавайки се на предстоящото манипулиране (вж. в този смисъл решения от 8 юли 1999 г., Комисия/Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, EU:C:1999:356, т. 121, и от 8 юли 1999 г., Hüls/Комисия, C‑199/92 P, EU:C:1999:358, т. 162), следва да се отбележи, че само по себе си твърдението, че финансовият брокер не е имал значителна позиция към датата на предвижданото манипулиране или че банката му е имала позиция, противоположна на понятието „картел“, не е достатъчно доказателство за противното, тъй като сами по себе си тези доказателства не изключват презумпцията, че съгласуването е позволило на финансовия брокер да премахне несигурността по отношение на поведението си на пазара, така че нормалната конкуренция би могла да бъде затруднена, ограничена или нарушена (вж. в този смисъл и по аналогия решение от 5 декември 2013 г., Solvay Solexis/Комисия, C‑449/11 P, непубликувано, EU:C:2013:802, т. 39).
233    Трето, фактът, че дадено предприятие не е участвало във всички елементи от фактическия състав на картел или че е имало незначителна роля в аспектите, в които е участвало, не е от значение за установяване на наличието на нарушение от негова страна. Тези елементи, свързани с броя и интензитета на антиконкурентните действия, трябва да се вземат предвид само при преценката на тежестта на нарушението или на смекчаващите обстоятелства и евентуално при определянето на глобата (вж. в този смисъл решения от 7 януари 2004 г., Aalborg Portland и др./Комисия, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P и C‑219/00 P, EU:C:2004:6, т. 86 и цитираната съдебна практика, и от 26 септември 2018 г., Infineon Technologies/Комисия, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, т. 197 и 199 и цитираната съдебна практика). В този смисъл изтъкнатите от жалбоподателите доводи, целящи да докажат незначителната от качествена и количествена гледна точка роля на Crédit agricole във въпросните манипулации, като се има предвид, че те са били измислени, организирани и осъществени от финансов брокер от банка А и финансов брокер от банка D, трябва да бъдат отхвърлени като несъстоятелни в рамките на разглеждане на участието ѝ във въпросните действия.
234    Също така, четвърто, дори да се приеме за доказан фактът, че Crédit agricole е незначителен участник на пазара на EIRD, това не позволява да се постави под въпрос участието ѝ в разглежданите действия, тъй като тя развива дейност на посочения пазар. Всъщност, както по същество изтъква Комисията, обменът на поверителна информация относно предвижданите манипулации на референтните лихвени проценти е позволил на участниците в този обмен на информация, независимо от позицията на тяхната банка на пазара, да адаптират търговската си стратегия, като изградят своите портфейли, по-специално така, че да извлекат полза от осведомеността си за предстоящото манипулиране и да увеличат максимално печалбите си или да сведат до минимум загубите си.
235    С оглед на гореизложеното, без да се засяга разглеждането на четвъртото основание (вж. т. 230 и 231 по-горе), третото основание трябва да бъде отхвърлено по същество.
[…]
3.      По възприетата от Комисията квалификация като единно продължено нарушение (пето, шесто и седмо основание на жалбата)
[…]
б)      По шестото основание на жалбата, с което се оспорват знанието на Crédit agricole за съществуването на „цялостен план“ и волята на тази банка да участва в него
[…]
1)      По знанието на Crédit agricole за съществуването на „цялостен план“
[…]
i)      По знанието на Crédit agricole за предвиждани или вече извършени от други предприятия неправомерни действия, изразяващи се в опити за манипулиране на Euribor
[…]
402    Следва да се отбележи, както прави Комисията, че тя разполага с преки доказателства, от които е видно, че Crédit agricole е знаела, че участва в единно нарушение с други банки, тъй като нейните финансови брокери са знаели или разумно са могли да предвидят, че посоченият в точка 401 по-горе обмен на информация се вписва в „цялостен план“, който надхвърля рамките на двустранен обмен на информация.
403    Всъщност, първо, в съображение 467 от обжалваното решение Комисията правилно посочва, че разговорът от 16 октомври 2006 г. е бил показателен, че Crédit agricole е знаела за съществуването на „цялостен план“ и за участието на други банки в него.
404    По време на този разговор финансовият брокер от Barclays е поискал от финансовия брокер от Crédit agricole да поиска от своя финансов отдел високи данни, подавани на Euribor‑1M. Преди да приеме това искане, финансовият брокер от Crédit agricole е поискал да разбере какво предимство би могъл да извлече от това, на което финансовият брокер от Barclays е отговорил, че би могъл да поиска от него „фиксинг“ съгласно собствените си търговски позиции („каквото поискаш, правото да искаш от мен да бъде определян лихвен процент, когато искаш и когато е необходимо“). По-късно финансовият брокер от Crédit agricole е поискал да разбере как финансовият брокер от Barclays се е справил с това положение въпреки ниското равнище на Euribor. В отговор финансовият брокер от Barclays му е благодарил за сътрудничеството, що се отнася до подаването на данни за неговата банка, като е заявил, че благодарение на високите подавани данни за някои („приятелски“) банки той е могъл да неутрализира ниските подадени данни за другите банки („ако някои приятели не [бяха] тук, поне [четири] банки са срещу мен в това“).
405    Тълкуването на тези разговори показва, от една страна, че финансовият брокер от Crédit agricole е осъзнавал, че високите подадени данни, които е обещал да поиска от своя финансов отдел, са част от „цялостен план“, целящ манипулиране на равнището на Euribor‑1M към тогавашната дата, вдигайки го нависоко посредством съгласувано подаване на данни от няколко банки. По този начин с действията си той е допринесъл за осъществяването на този план. От друга страна, като посочва, че в други моменти е можел да поиска от него „фиксинг“ съгласно собствените си интереси, финансовият брокер от Barclays е дал на финансовия брокер от Crédit agricole да разбере, че не става дума за опит за изолирано манипулиране на лихвения процент Euribor, а по-скоро за практика, която е можела да бъде повторена.
406    Второ, също така Комисията е права и когато в съображение 461 от обжалваното решение посочва, че и разговорът от 14 февруари 2007 г. е показателен, че Crédit agricole е знаела както за съществуването на „цялостен план“, така и за участието на другите банки.
407    Всъщност, от една страна, от това обсъждане е видно, че финансовият брокер от Barclays е разкрил на финансовия брокер от Crédit agricole съставните елементи на предвижданото манипулиране, предвидено за датата МБМ 19 март 2007 г., като е поискал от него да го запази в тайна, а именно манипулиране на спреда между два деривата, индексираните в Euribor‑3M „фючърси“ и суапове въз основа на EONIA за 19 март 2007 г. („базата ще бъде тясна“, „спред на четири“ (тоест спредът между EONIA и Euribor‑3M ще се свие до четири базисни пункта). Той му съобщава и други елементи от плана, които могат да допринесат за успеха му, като посочва, че следва да се пристъпи към постепенно увеличаване на позициите „купува“ по отношение на „фючърсите“, индексирани по Euribor‑3M, като същевременно се свива спотният пазар чрез съгласувано действие („плащаш EONIA и купуваш фючърси… по МБМ[; в] деня на […]МБМ разгръщаш кеша към понижаване…“), тоест създаване на позиции „продава“ по EONIA и на позиции „купува“ по Euribor с оглед на фиксинга към 19 март 2007 г. и свиване на спотния пазар в деня на фиксинга). От друга страна, финансовият брокер от Barclays уведомява финансовия брокер от Crédit agricole, че Deutsche Bank участва в този „цялостен план“ („финансовият отд[ел] на Deutsche е в играта“), и посочва, че би било по-благоприятно в плана да бъдат включени четири или пет банки („ако успеем да привлечем четири‑пет финансови отд[ела] към плана, разбираш ли?“).
408    Оттук е видно, че финансовият брокер от Crédit agricole е бил уведомен за участието на Deutsche Bank в така описания план. Освен това, макар самоличността на другите банки да не е била разкрита на финансовия брокер от Crédit agricole, той е знаел, че финансовият брокер от Barclays възнамерява да включи определен брой банки в този план.
409    Следователно Комисията правилно е стигнала до извода, че Crédit agricole е знаела за предвижданите или вече извършени от други участници в картела противоправни действия в преследване на целта да се променят паричните потоци посредством съгласувани действия за манипулиране на лихвения процент Euribor на 16 октомври 2006 г. и на 19 март 2007 г.
410    Освен това, макар Комисията да не е разполагала с преки доказателства, от които да е видно, че финансовите брокери на Crédit agricole са знаели за участието на други банки в други опити за манипулиране на лихвения процент Euribor, приети за установени за нея, тя е можела да приеме за установено, че тези финансови брокери са можели разумно да предвидят такова участие по смисъла на цитираната в точка 354 по-горе съдебна практика, като се има предвид фактът, че Crédit agricole е била уведомена за участието на другите банки в този вид действия още на 16 октомври 2006 г. Следователно Crédit agricole е можела разумно да предвиди, че всеки друг опит за манипулиране се постига само посредством съгласувани действия от страна на няколко банки. Ето защо жалбоподателите не са прави, когато твърдят, че знанието на финансовите брокери за участието на другите банки в опитите за манипулиране на лихвените проценти трябва да се сведе само до манипулирането от 16 октомври 2006 г. и 19 март 2007 г. или до определен период от участието на Crédit agricole в единното нарушение, установено от Комисията.
411    В този контекст няма значение фактът, че Crédit agricole не е знаела какви са били интензитетът и ежедневната редовност на контактите, по-специално между финансовите брокери от Barclays и от Deutsche Bank, нито за повече или по-малко интензивния характер на контактите, които финансовият брокер от Barclays е поддържал с другите участващи банки.
412    Също така е без значение, че финансовият брокер от Crédit agricole е бил скептичен по отношение на осъществимостта на плана за манипулиране от 19 март 2007 г. Действително фактът, че не е вярвал в успеха му, което обаче не личи ясно в становището му, тъй като той посочва, че „при всички случаи си струва да се опита“, по никакъв начин не доказва, че не е знаел за участието на Deutsche Bank и евентуално на други банки в изпълнението на този план.
ii)    По знанието на Crédit agricole за другите действия в рамките на единното нарушение, предвиждани или приложени от други предприятия
413    Що се отнася до въпроса дали на основание на участието ѝ в единното нарушение Комисията е имала право да вмени на Crédit agricole отговорност за всички действия на съответните други банки, следва да се отбележи, че за разлика от това, че Crédit agricole е знаела за съществуването на цялостен план с цел манипулиране на лихвения процент Euribor на различни дати посредством съгласуваните действия на няколко банки (вж. т. 402—408 по-горе), в обжалваното решение Комисията не е посочила нито едно пряко доказателство, от което да е видно, че Crédit agricole е знаела или е трябвало да знае, че обменът на информация за стратегиите или намеренията в областта на определянето на цените с финансовия брокер от Barclays надхвърля рамките на двустранния обмен на информация и е част от „цялостен план“, в който участват други банки.
414    Освен това косвените доказателства, взети заедно като съвкупност от индиции, не позволяват надлежно да се установи, че Crédit agricole е знаела или е трябвало да знае за такъв цялостен план или че е могла разумно да предвиди неговото съществуване, което може да обоснове възлагането ѝ на отговорност за всички действия на другите банки, попадащи в обхвата на посочената единна цел, независимо дали е участвала в тях пряко или не.
415    В това отношение в съображения 457—465 от обжалваното решение се съдържат единствено мотиви, отнасящи се до самото естество на картела и до функционирането на пазара на EIRD — мотиви, които се отнасят до всички участващи в картела банки и които са припомнени в точка 396 по-горе. Тези мотиви, взети поотделно или в своята съвкупност, не позволяват да се вмени на Crédit agricole отговорност за действията на другите банки, в които съгласно обжалваното решение тя не е участвала пряко, освен посочените в точки 409 и 410 по-горе, без да се пренебрегне съдебната практика, цитирана в точка 360 по-горе.
416    Всъщност жалбоподателите правилно поддържат, че Комисията не установява никаква връзка между, от една страна, специфичния контекст, в който оперират финансовите брокери, припомнен в съображение 458 от обжалваното решение, а именно факта, че те са записвани и контролирани, че контактите са изключително двустранни, че използват кодиран език и че се свързват взаимно и редовно, винаги за същия вид сделки, и от друга страна, знанието, което Crédit agricole е имала или е трябвало да има за действията на другите банки във връзка със стратегиите и намеренията за определяне на цените, в които тя не е участвала.
417    В това отношение Комисията поддържа, че съображение 458 от обжалваното решение трябва да се тълкува във връзка със съображения 459—464 от него. Следва обаче да се отбележи най‑напред, че с мотивите, изложени в съображения 459—462 от обжалваното решение, би могло да се твърди най-много, че финансовите брокери е трябвало да знаят за участието на другите банки в действията, имащи за цел да се манипулират лихвените проценти Euribor, но не и в действия, изразяващи се в обмен на информация за стратегиите или намеренията за определяне на цените.
418    На първо място, констатацията в съображение 459 от обжалваното решение, че посредством двустранните си контакти финансовите брокери са знаели, че финансовите брокери от други банки са склонни да участват в същия вид съгласувани действия, свързани с компонентите за определяне на цените и с други условия на търговията с EIRD, е валидна по отношение на Crédit agricole само що се отнася до обмена на информация за манипулиране на Euribor (вж. т. 403—408 по-горе). За сметка на това в нито един от двустранните разговори относно стратегиите за определяне на цените финансовият брокер от Barclays не е разкрил на финансовия брокер от Crédit agricole, че другите финансови брокери участват в този обмен на информация или че същите сведения са били обменени с другите финансови брокери.
419    На второ място, позоваването в съображение 460 от обжалваното решение на „широка обща осведоменост“ сред участниците на пазара за факта, че процесът на определяне на референтните лихвени проценти е декларативен и следователно че подаваните данни могат да бъдат изместени от банките от групата в зависимост от техния интерес към момента на подаване на данните, дори да се приеме за доказано, е от значение само по отношение на практиките за манипулиране на посочените референтни лихвени проценти. Това важи и за посоченото в съображения 461 и 462 от обжалваното решение обстоятелство — ако се предположи, че то е релевантно за доказване на знанието за участието на другите банки в тайните практики — че финансовите брокери не са могли да не знаят, че ако в един и същ ден и за същия матуритет на Euribor банките променят подаваните от тях данни, потенциалното влияние върху референтния лихвен процент би нараснало пропорционално на броя на участващите банки, поради което степента на успеваемост на тайните практики е зависело до голяма степен от участието на повече банки. За сметка на това не може да се установи никаква връзка между процеса на определяне на равнището на лихвените проценти Euribor посредством данните, подавани от членовете в групата, визирани с тези твърдения, и действията, визирани в съображение 358, буква ж) от обжалваното решение, които се отнасят до обмена на информация за намеренията и стратегиите за определяне на цените, като например „runs“ или „mids“.
420    По-нататък, отбелязаните в съображение 463 от обжалваното решение факти, съгласно които, първо, финансовите брокери от съответните банки са били активни дълги години в сектора на EIRD, второ, двустранните контакти са били поддържани с финансовите брокери от банките, които са били сред най‑важните участници на пазара, и трето, финансовите брокери не са били изненадани, когато им е било отправено искане за съгласуване, са без значение за установяване на знанието за действията, в които Crédit agricole не е участвало пряко. Освен това, както поддържат жалбоподателите, знанието за „мощността на мрежата зад финансовия брокер, който е водел с тях антиконкурентни обсъждания“, на което също се прави позоваване в съображение 463 от обжалваното решение, е свързано с обикновена спекулация, която не се подкрепя от никакво доказателство за такова знание от страна на Crédit agricole за съществуването и мощността на такава мрежа и която не може да бъде изведена от обмена на информация от 14 февруари 2007 г. между финансовия брокер от Crédit agricole и финансовия брокер от Barclays, на който се позовава Комисията в подкрепа на това съображение. Всъщност от този обмен на информация несъмнено е видно, че финансовият брокер от Crédit agricole е бил уведомен за участието на Deutsche Bank в опитите за манипулиране на лихвените проценти и за намерението на финансовия брокер от Barclays да включи в тези опити за манипулиране повече банки (вж. т. 406—408 по-горе). От това обаче не може да се направи извод, че по този начин той е знаел за участието на други банки в действия, различни от манипулирането на лихвените проценти, а още по-малко за наличието на мрежа от контакти за обмен на чувствителна информация относно стратегиите или намеренията за определяне на цените.
421    Накрая, изтъкнатото от Комисията в съображение 465 от обжалваното решение обстоятелство, че записите на финансовите брокери улесняват разкриването от страна на банката на неправомерното поведение на нейните служители, е свързано най‑много с въпроса дали може да ѝ бъде вменена отговорност за действията, в които са участвали нейните финансови брокери — въпрос, който е отхвърлен при разглеждането на осмото основание (вж. т. 350 по-горе). Както обаче следва от точка 413 по-горе, няма доказателства, евентуално произтичащи от записите за двустранния обмен на информация между финансовия брокер от Barclays и финансовите брокери от Crédit agricole, относно сведенията за стратегиите или намеренията за определяне на цените, които да позволяват да се приеме, че този обмен на информация надхвърля двустранните контакти и е част от „цялостен план“, в който участват други банки.
422    Комисията явно още поддържа, че тъй като всички разглеждани действия преследват една и съща цел (въпрос, който е предмет на петото основание), фактът, че е установила, че Crédit agricole е знаела или е трябвало да знае за участието на другите банки в действия, имащи за цел опитите за манипулиране на лихвените проценти Euribor, е достатъчен, за да се направи същият извод, що се отнася до това дали Crédit agricole е знаела за участието на другите банки в другите действия.
423    От съдебната практика обаче следва, че констатацията за наличие на единно нарушение се отличава от въпроса дали едно предприятие може да бъде подведено под отговорност за това нарушение в неговата цялост (решение от 26 септември 2018 г., Infineon Technologies/Комисия, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, т. 174). Освен това само тъждествеността на споразумение, в което участва дадено предприятие, и глобален картел не е достатъчна, за да се вмени на това предприятие участие в глобалния картел. Всъщност трябва да се припомни, че член 101, параграф 1 ДФЕС не се прилага, освен ако няма съгласуване на волята на засегнатите страни. В този смисъл съответното предприятие трябва да е запознато с общия характер и съществените характеристики на глобалния картел (вж. решение от 10 октомври 2014 г., Soliver/Комисия, T‑68/09, EU:T:2014:867, т. 62 и 64 и цитираната съдебна практика).
424    От това следва, че в конкретния случай не е възможно на Crédit agricole да се вмени отговорност за всички неправомерни действия, които са част от единното нарушение, включително за обмена на информация относно стратегиите и намеренията за определяне на цените, в които тя не е участвала пряко, единствено поради факта, от една страна, че е знаела за действията на другите банки във връзка с манипулирането на лихвения процент Euribor и от друга страна, че тези практики са преследвали същата цел като практиките, които се отнасят за стратегиите и намеренията за определяне на цените.
425    Поради това следва да се направи извод, че съвкупността от косвени доказателства, на която се основава Комисията, преценена общо и с преките доказателства за знанието за предвижданите или вече извършени от други предприятия неправомерни действия, изразяващи се в опити за манипулиране на Euribor, разгледани в точки 402—412 по-горе, не отговаря на сериозни, точни и непротиворечиви доказателства, позволяващи да се докаже безспорно, че Crédit agricole е знаела, че извършваният от нея обмен на информация с Barclays относно намеренията и стратегиите за определяне на цените надхвърля двустранната рамка и се вписва в цялостен план, в който участват и други банки, или че тя е можела разумно да предвиди това и да приеме свързания с него риск.
426    С оглед на гореизложеното следва да се заключи, че участието на Crédit agricole в единно нарушение може да се приеме за установено само по отношение, от една страна, на собствените ѝ действия във връзка с посоченото нарушение и от друга страна, на действията на другите банки, които се вписват в рамките на опитите за манипулиране на лихвените проценти Euribor.
427    В това отношение следва още да се припомни, че Съдът е постановил, че решение на Комисията, в което глобален картел се квалифицира като единно продължено нарушение, може да се раздели само ако, от една страна, в хода на административното производство на посоченото предприятие е дадена възможност да разбере, че е обвинено в извършването и на всяко от деянията, съставляващи това нарушение, и следователно да се защити в тази насока, и от друга страна, ако въпросното решение е достатъчно ясно в това отношение (вж. в този смисъл решение от 6 декември 2012 г., Комисия/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, т. 46). В случая Комисията ясно е направила разграничение както в изложението на възраженията, така и в обжалваното решение (вж. т. 15 по-горе) между различните действия, за които са упреквани банките, участващи в картела, сред които Crédit agricole, които съставляват единно и продължено нарушение. Освен това, както бе припомнено по същество в точка 363 по-горе, по-специално от съображения 365, 387, 393 и 442 от обжалваното решение е видно, че според Комисията тези действия са имали за цел ограничаване на конкуренцията не само заедно, а и поотделно.
428    Следователно в рамките на шестото основание жалбоподателите основателно поддържат, че Комисията неправилно е вменила на Crédit agricole отговорност за други действия, различни от посочените в точка 426 по-горе. Следователно първата част на шестото основание е частично основателна.
[…]
Б.      По искането за отмяна на член 2, буква а) от обжалваното решение и по искането за намаляване на глобата
[…]
1.      По искането за отмяна на член 2, буква а) от обжалваното решение
[…]
а)      По използването на индексирани парични приходи за изчисляване на стойността на продажбите
[…]
2)      По определянето на приложения от Комисията коефициент на намаление от 98,849 %
[…]
i)      По спазването на задължението за мотивиране, що се отнася до определянето в обжалваното решение на коефициента на намаление
[…]
512    С оглед на гореизложеното следва да се констатира, че обжалваното решение е опорочено от непълнота на мотивите, що се отнася до определянето на коефициента на намаление от 98,849 %.
513    Настоящото оплакване от четвъртата част на деветото основание обаче би могло да се окаже неоснователно, ако се докаже, че Комисията е отстранила така констатираната непълнота на мотивите, като е приела решението за изменение (вж. т. 21—23 по-горе). Ето защо следва да се разгледат изтъкнатите от жалбоподателите основания в изявлението за изменение на жалбата, с които те оспорват приемането от Комисията на това решение.
ii)    По решението за изменение
[…]
516    В това отношение жалбоподателите поддържат, че Комисията не е била компетентна да отстрани непълнотата на мотивите на обжалваното решение, констатирана от Общия съд с решение от 24 септември 2019 г., HSBC Holdings и др./Комисия (T‑105/17, EU:T:2019:675), посредством решението за изменение.
517    Жалбоподателите отбелязват, че макар по принцип Комисията да може да изменя решение след неговото приемане, тя все пак не е компетентна да приеме, както в настоящия случай, решение, с което се поправя или допълва непълнотата на мотивите на обжалваното решение в хода на съдебното производство за отмяна на същото решение, без отново да приеме разпоредителната му част. Липсата на компетентност на Комисията да приеме решението за изменение, се налагала на още по-силно основание, доколкото на практика тя изтъкнала мотиви, различни от тези в обжалваното решение.
518    Комисията оспорва доводите на жалбоподателите и счита, че при спазване на предвидените в Договора форми и процедури е можела да приеме решението за изменение, за да допълни мотивите на обжалваното решение, като даде повече обяснения за използваната методология при определянето на коефициента на намаление, без да го изменя. Според нея съдебната практика относно невъзможността за саниране на непълнотата на мотиви в индивидуално решение в хода на съдебното производство не е приложима в случая. Тъй като приемането на решението за изменение дава възможност на жалбоподателите да изменят жалбата, за да оспорят валидността на въпросната методология, процесуалните им права били по този начин защитени и Общият съд можел да упражни изцяло съдебния си контрол.
519    В това отношение следва да се отбележи, както прави Комисията, че правото ѝ да приема определен акт, по необходимост трябва да включва и правото да измени същия при спазване на разпоредбите относно нейната компетентност, както и на съответните формални и процесуални правила, предвидени за целта в Договора (решение от 9 декември 2014 г., Lucchini/Комисия, T‑91/10, EU:T:2014:1033, т. 108), с което жалбоподателите са съгласни.
520    Трябва обаче да се отбележи, както правят жалбоподателите, че от диспозитива на решението за изменение, както и от съображения 11—13 от него изрично е видно, че то има за цел единствено да допълни мотивите на обжалваното решение, без да изменя разпоредителната му част, и че следователно член 1, буква а) и член 2, буква а) от него „остават в сила“.
521    От гореизложеното следва, че с приемането на решението за изменение Комисията не е приела решение за изменение на разпоредителната част на обжалваното решение, а само е допълнила мотивите, за които се твърди, че са в основата на разпоредителната част, приета с обжалваното решение, което тя по същество потвърждава пред Общия съд (вж. т. 518 по-горе).
522    От това следва, че решението за изменение не може да се счита за ново решение за изменение на обжалваното решение по смисъла на цитираната в точка 519 по-горе съдебна практика, а трябва да се приравни на допълнителни мотиви от страна на ответника в рамките на съдебното производство. Съгласно постоянната съдебна практика мотивите трябва по принцип да бъдат съобщени на заинтересованото лице едновременно с увреждащото го решение. Липсата на мотиви не може да бъде поправена с факта, че заинтересованото лице научава мотивите на решението в хода на производството пред съдилищата на Съюза (решения от 29 септември 2011 г., Elf Aquitaine/Комисия, C‑521/09 P, EU:C:2011:620, т. 149, от 19 юли 2012 г., Alliance One International и Standard Commercial Tobacco/Комисия, C‑628/10 P и C‑14/11 P, EU:C:2012:479, т. 74, и от 13 декември 2016 г., Printeos и др./Комисия, T‑95/15, EU:T:2016:722, т. 46).
523    Не съществува нито право на институциите на Съюза да поправят пред съда на Съюза недостатъчно мотивирани решения, нито задължение на същия съд да вземе предвид допълнителните обяснения, представени едва в хода на производството от издателя на съответния акт, за да прецени дали е изпълнено задължението за мотивиране. Подобно правно положение би могло да осуети разпределянето на правомощията между администрацията и съда на Съюза, да отслаби контрола за законосъобразност и да накърни упражняването на правото на обжалване (вж. в този смисъл решение от 11 юни 2020 г., Комисия/Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, т. 58).
524    Обяснения, дадени от автора на обжалваното решение в рамките на съдебното производство, допълващи мотиви, които сами по себе си вече са достатъчни, не са част от самото изпълнение на задължението за мотивиране, макар да могат да бъдат полезни при вътрешния контрол на мотивите на решението, упражняван от съда на Съюза, тъй като дават възможност на институцията да изложи причините, които са в основата на решението ѝ. В този смисъл допълнителни обяснения, които надхвърлят задължението за мотивиране, могат да позволят на предприятията да се запознаят по-подробно с начина на изчисляване на наложената им глоба, и по-общо да способстват за прозрачността на административната дейност и да улеснят упражняването от Общия съд на правомощията му за пълен съдебен контрол, което трябва да му позволи да прецени както законосъобразността на обжалваното решение, така и дали наложената глоба е подходяща. Същевременно тази възможност не е в състояние да измени обхвата на изискванията, произтичащи от задължението за мотивиране (вж. в този смисъл решение от 16 ноември 2000 г., Cascades/Комисия, C‑279/98 P, EU:C:2000:626, т. 45 и 47).
525    В конкретния случай, както е видно от точка 512 по-горе, обжалваното решение е опорочено от непълнота на мотивите по отношение на определянето на коефициента на намаление. Комисията не е посочила никакви обстоятелства, които да доказват, че е било практически невъзможно да мотивира в достатъчна степен обжалваното решение, и които да позволяват по изключение да се приеме допълване на мотивите в хода на съдебното производство (вж. в този смисъл решение от 11 юни 2020 г., Комисия/Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, т. 59). Следователно, без да е необходимо да се разглежда въпросът дали методологията, изложена по-подробно в решението за изменение, действително е тази, която стои в основата на обжалваното решение, и съответно да се приеме предложеното от Комисията действие по събиране на доказателства, следва да се приеме, че съгласно цитираната в точки 522—524 по-горе съдебна практика представените от Комисията в хода на производството допълнителни мотиви към обжалваното решение не може да бъдат приети.
526    При тези обстоятелства, с уважаването на изтъкнатите от жалбоподателите оплаквания в рамките на първото основание от изявлението за изменение на жалбата, следва да се отхвърлят допълнителните мотиви, изложени в решението за изменение в хода на производството, без да е необходимо да се разглеждат останалите искания, оплаквания и основания, изтъкнати от жалбоподателите в това изявление за изменение на жалбата, или да се приеме предложеното от тях процесуално‑организационно действие, тъй като то се отнася до основателността на твърденията в решението за изменение относно определянето на коефициента на намаление.
527    От всичко изложено по-горе следва, че оплакването относно непълнотата на мотивите в обжалваното решение във връзка с определянето на коефициента на намаление е основателно.
б)      По използваните от банките непоследователни методи за изчисляване на стойността на продажбите и по нарушението на принципите на добра администрация и на равно третиране поради липсата на контрол от Комисията по този въпрос
[…]
2)      По оплакването за нарушение на принципа на добра администрация поради недостатъчна проверка на предоставените от банките данни
557    В рамките на втората част на деветото основание жалбоподателите упрекват Комисията, че е нарушила принципа на добра администрация, тъй като не е проверила последователността в отговорите на въпросника за стойността на продажбите и не е предприела никакви допълнителни мерки за събиране на доказателства при получаването на данните, за да се увери в спазването на принципа на равно третиране.
558    Комисията поддържа, че е взела „всички предпазни мерки, за да избегне различията между съобщаваните от банките стойности“, доколкото е отправила едно и също конкретно и подробно искане за предоставяне на сведения до всички страни, осигурила е съгласуването и е изискала отговорите да бъдат съпътствани от методологична бележка и независим външен одит да удостовери точността на представените изчисления.
559    В това отношение следва да се припомни, че не съществува общо задължение в тежест на Комисията да извърши проверка на сведенията, предоставени в отговор на искане за предоставяне на информация, при липса на индиции, сочещи неточността на тази информация (вж. в този смисъл решение от 11 юли 2013 г., Spira/Комисия, T‑108/07 и T‑354/08, EU:T:2013:367, т. 104 и цитираната съдебна практика).
560    В конкретния случай трябва да се отбележи, че редица индиции по смисъла на цитираната в точка 559 по-горе съдебна практика е трябвало да накарат Комисията да се усъмни в достатъчно еднаквия характер на приложените от съответните банки методологии за предоставяне на поисканите данни.
561    На първо място, Комисията не оспорва, че е била предупредена от страните за трудностите, които са имали, да отговорят на въпросника. Освен това, противно на твърденията на Комисията, изтъкнатото от жалбоподателите обстоятелство, че Société générale (съображение 703 от обжалваното решение, вж. т. 11 по-горе) и JP Morgan (съображение 680 от обжалваното решение) са представили спонтанно коригирани данни, с които съществено се преразглеждат първоначално представени данни, доказва наличието на тези затруднения. Важно е да се отбележи, че тези преразгледани данни са приети от Комисията.
562    На второ място, жалбоподателите правилно изтъкват и разликите между методологичните бележки, предоставени от всяка от съответните банки, що се отнася както до значителната разлика по дължина, така и до разнородността на равнището на предоставените от банките сведения.
563    На трето място, жалбоподателите изтъкват несъответствията между условната стойност, заявена от съответните банки, като признак за несъответствия в данните, подадени от страните в отговор на искането за предоставяне на информация. Безспорно, както констатира Комисията в съображение 700 от обжалваното решение, в случая тя не е основала стойността на продажбите на условните стойности, а на паричните приходи. От доклада за стойността на продажбите обаче е видно, че условните стойности и паричните приходи, предоставени от различни банки, не изглеждат последователни едни на други. От това следва, че равнището на условните стойности не е напълно ирелевантно като индиция за непоследователност в приложените методологии, използвани в отговор на искането на Комисията за предоставяне на информация, включително що се отнася до определянето на паричните приходи на банките.
564    В този контекст следва също да се отбележи, че в хода на изслушването жалбоподателите са привлекли вниманието на Комисията върху наличието на някои противоречия в отговорите на другите страни на исканията за предоставяне на информация (вж. т. 58 и 60 по-горе).
565    При наличието на такива доказателства Комисията е трябвало да продължи разследването при спазване на принципа на добра администрация, и по-специално на задължението си за надлежно разглеждане, за да се увери, че данните относно паричните приходи, които представляват основа за изчисляване на глобата, са изчислени съгласно достатъчно единни методологии, за да се отговори по подходящ начин на искането за предоставяне на информация.
566    В отговор на писмен въпрос на Общия съд обаче Комисията признава, че не е поискала от страните никакви разяснения за аспектите от отговорите им на искането за предоставяне на информация или за използваните методи за изчисляване на поисканите данни.
567    Доколкото Комисията се позовава на одиторския доклад, придружаващ всеки от отговорите на съответните банки, и по същество твърди, че одиторите са имали задачата да проверят дали използваните методи за отговор на исканията за предоставяне на информация (съображение 678 от обжалваното решение) са подходящи, този довод също не може да се приеме.
568    Всъщност от раздел I.2, подточка ii) от инструкцията, съпътстваща искането за предоставяне на информация, е видно, че поисканите „данни“ трябва да бъдат проверени от одиторско дружество или от одитор и че отговорът трябва да се съпътства от удостоверение, че „данните“ са проверени. Противно на приетото в съображение 678 от обжалваното решение, такава инструкция не може непременно да се разбира в смисъл, че докладите или становищата на независимите одитори трябва да потвърждават, освен че предоставените данни са точни, че прилаганата методология за тяхното изчисляване е подходяща, за да се отговори на искането за предоставяне на информация. В това отношение жалбоподателите се позовават на коментарите, съдържащи се в изготвените от одиторско дружество одиторски доклади, що се отнася до изчисленията, както и на коментарите, изготвени по-специално за банка A, банка C и JP Morgan, чиято истинност не се оспорва от Комисията. От тези коментари става ясно, че независимите одитори са счели, че тяхната задача е да проверят правилното прилагане на избрания от дадена банка метод, а не да поставят под въпрос този метод с оглед на зададеното в искането за предоставяне на информация.
569    С оглед на изложеното следва да се заключи, че въпреки наличието на достатъчно индиции за съмнение в еднаквото прилагане на методологиите, използвани от съответните банки за изчисляване на паричните им приходи, Комисията не е приела допълнителни мерки за събиране на доказателства, в нарушение на задължението си за надлежно разглеждане, което тя е длъжна да спазва съгласно цитираната в точка 537 по-горе съдебна практика. При обстоятелствата по настоящото дело обаче такова нарушение на принципа на добра администрация би могло да доведе до отмяна на обжалваното решение само при условие че жалбоподателите докажат, че въпросните методологически различия са довели до изчисляване на основните размери на наложените глоби в нарушение на принципа на равно третиране.
3)      По спазването на принципа на равно третиране при изчисляването на размера на глобата
570    Жалбоподателите поддържат по същество, че в конкретния случай в резултат на нарушение на принципа на добра администрация Комисията е нарушила принципа на равно третиране, тъй като, без да приеме допълнителни действия по разследване, тя е определила размерите на глобите, като е взела предвид данни, които не са достатъчно надеждни и съгласувани, за да представляват основа за изчисляване на глобите.
571    Жалбоподателите обаче не доказват, че в случая прилагането от банките на различни приети от Комисията методологии за изчисляване на паричните им приходи е накарало последната да използва данни, които не са сравними от една банка до друга, и по този начин да определи размера на глобата на Crédit agricole в нарушение на принципа на равно третиране.
572    Всъщност, на първо място, следва да се припомни, че според Комисията наличието на различия, що се отнася, първо, до обхвата на взетите предвид от банка A парични потоци, доколкото тя е изключила от изчисленията си „фиксираното бедро“ от лихвения процент на суапов договор, когато този договор съдържа едновременно „фиксирано бедро“ и „променливо бедро“ от лихвения процент, второ, обхвата на нетиране (netting) между изплатените и постъпилите парични потоци по сделките и трето, изключването на „екзотичните“ деривати, оказва само незначително влияние върху резултата от изчисленията на паричните приходи и съответно върху определянето на стойността на продажбите (вж. т. 549, 551 и 554 по-горе).
573    Жалбоподателите оспорват незначителния характер на отражението на методологичните различия върху размера на паричните приходи.
574    Първо, те считат, че не може да бъде проверена констатацията на Комисията в обжалваното решение, че отражението на следваната от банка А методология върху стойността на паричните ѝ приходи, що се отнася до изключването на „фиксираните бедра“ на лихвения процент по отношение на договори с „фиксирано бедро“ и „променливо бедро“ на лихвения процент, възлиза само на 0,1 % и следователно е незначително. По същество те поддържат, че достъпът до финансовите данни на другите страни, който са получили посредством процедурата „зала за данни“, не е бил достатъчен, за да им позволи, подобно на Комисията, да извършат такива изчисления, поради изключването на експертите от Crédit agricole от достъп до въпросните данни и поради ограниченото време за достъп.
575    В това отношение най‑напред следва да се отбележи, че Комисията е изчислила отражението на приложения от банка A метод върху стойността на паричните ѝ приходи на 0,1 %, като се е основала на изчислителните таблици, съдържащи някои кодове, предоставени от тази банка заедно с отговора ѝ на искането за предоставяне на информация (съображение 685 от обжалваното решение). Правните и икономическите консултанти на жалбоподателите са имали достъп до тези документи в рамките на процедурата „зала за данни“ (вж. бележка под линия 720 от обжалваното решение).
576    Освен това, от една страна, от разглеждането на оплакванията относно отказа на достъп до данните за стойността на продажбите е видно, че Комисията не е нарушила правото на защита на жалбоподателите, като е въвела система за смесен достъп до въпросните данни, изразяваща се в предоставяне на достъп до поверителните данни само на външните консултанти от Crédit agricole посредством процедурата „зала за данни“ (вж. т. 173—180 по-горе). От друга страна, макар жалбоподателите да считат, че така предоставеното на външните консултанти време за достъп не е било достатъчно, нищо не им е пречело да отправят до службите на Комисията или до служителя по изслушването искане за удължаване на времето за достъп или допълнително искане за достъп съгласно същата процедура. Те обаче не са отправили такова искане.
577    Следователно изтъкнатите от жалбоподателите доводи не могат да поставят под въпрос констатацията на Комисията в обжалваното решение, че отражението от 0,1 % върху стойността на паричните приходи на банка А е незначително.
578    Второ, що се отнася до различията в методите за компенсиране, най‑напред следва да се отбележи, че жалбоподателите не оспорват, че приложеното от Crédit agricole ежедневно компенсиране е пазарна норма. Освен това жалбоподателите не се опитват дори да докажат, че прилагането на месечно, а не на ежедневно компенсиране е щяло да има значително отражение върху собствените им данни относно паричните приходи.
579    Освен това жалбоподателите считат, че изводът на Комисията в съображение 702 от обжалваното решение, че следването от банките на различни методи за компенсиране не е довело до значителни отклонения, нито до неравно третиране, се опровергава от факта, че глобата на Société générale е намалена наполовина с решението за поправка.
580    От една страна, от съображение 703 от обжалваното решение при все това е видно, че Комисията е приела решение за изменение на решението за постигане на споразумение по отношение на Société générale, когато я е уведомила, че не е извършила компенсиране за значителна част от сделките си, а не защото е преразгледала данните си, като е приложила друг метод за компенсиране. От друга страна, от съображение 702 от обжалваното решение е видно, че резултатите от изчисленията по двата подхода (тоест ежедневното и месечното компенсиране), направени от банка C, показват разлика от около 0,4 %. Жалбоподателите не оспорват незначителния характер на подобна разлика.
581    Трето, следва да се отбележи, подобно на Комисията, че жалбоподателите не сочат никакъв довод, за да оспорят обясненията на банка A, видни от съображение 694 от обжалваното решение, относно незначителното отражение на изключването от нейна страна на изчисленията на „екзотичните“ деривати.
582    Четвърто, жалбоподателите се позовават и на преразгледаните данни, представени на Комисията на 14 октомври 2016 г., изчислени съгласно това, което са считали за следваната от банка A методология, а именно „неутрализирането“ на „фиксираното бедро“ от лихвения процент и изключването на „екзотичните“ деривати.
583    В това отношение следва да се отбележи, че в съображение 687 от обжалваното решение Комисията мотивира отказа да приеме преразгледаните данни, представени от Crédit agricole, като посочва, че следваният от тази банка метод за представяне на тези данни е неподходящ и че посочените данни са неточни. В това отношение Комисията отбелязва, че предложеният метод не отговаря нито на инструкциите в искането за предоставяне на информация, нито на следвания от банка А метод и е бил представен без потвърждение от одитора. Според Комисията жалбоподателите по-специално са изключили от изчисленията паричните приходи от „фиксираното бедро“ на суаповете, но не са преразгледали размера на паричните приходи, получени чрез компенсиране между „променливото бедро“ и „фиксираното бедро“ на лихвения процент, което водело до по-ниски парични приходи. Комисията стига до извода, че отражението на предложения от Crédit agricole метод върху паричните ѝ приходи ще бъде около 43 %, което би довело до значителни различия. Тези обстоятелства са достатъчни, за да позволят на жалбоподателите да разберат мотивите, накарали Комисията да откаже да приеме преразгледаните данни, а на Общия съд — да упражни съдебен контрол по смисъла на цитираната в точка 255 по-горе съдебна практика. Следователно оплакването за нарушение на задължението за мотивиране трябва да се отхвърли по същество.
584    Освен това следва да се отбележи, че според Комисията (съображение 687 от обжалваното решение) отражението на следваната методология върху данните на Crédit agricole възлиза на 43 %, което по същество е видно и от искането, отправено от жалбоподателите до Общия съд в рамките на упражняваното от него правомощие за пълен съдебен контрол, да намали дотолкова размера на глобата на Crédit agricole.
585    Дори да се предположи, че по този начин жалбоподателите се опитват да докажат, че отражението на следваната от банка A методология върху собствените им данни за паричните приходи не е незначително, а не спрямо тях да се прилага следваната от последната банка (вж. т. 588 по-долу) методология, този довод също може да се приеме. Всъщност, от една страна, между страните е безспорно, че приложената от банка A методология не отговаря на искането за предоставяне на информация.
586    От друга страна, при всички положения жалбоподателите не доказват, че методологията, която са следвали, за да предоставят тези преразгледани данни, е приложената от банка А. В това отношение те по никакъв начин не оспорват констатацията на Комисията в съображение 687 от обжалваното решение (вж. т. 583 по-горе) и дори не се опитват да докажат, че „неутрализирането“ на приемащото „фиксирано бедро“, което твърдят, че са извършили, за да изчислят преразгледаните данни, е резултат единствено от изключването на „фиксираното бедро“ на суаповите договори, разполагащи едновременно с „фиксирано бедро“ и „променливо бедро“ на лихвения процент, както е в методологията, следвана от банка A, а не от компенсирането на плащащото „фиксирано бедро“ с получаващото „променливо бедро“, както по същество е посочено от Комисията в съображение 687 от обжалваното решение.
587    Следователно трябва да се заключи, че жалбоподателите не доказват, че Комисията неправилно е приела, че различията в прилаганите от банките методологии за изчисляване на паричните приходи са довели до различия в подадените данни, които са незначителни. Такива незначителни различия обаче не могат да доведат до нарушение на принципа на равно третиране, тъй като не водят до определяне на стойности, които не са сравними, за да се изчисли размерът на глобите.
588    На второ място, предвид факта, че използваната от банка А методология за изчисляване на паричните приходи не отговаря на искането за предоставяне на информация, не може да се приеме доводът на жалбоподателите, че спазването на принципа на равно третиране е трябвало да накара Комисията да им позволи да представят данните, изчислени по приложената от банка А методология, или да приеме преразгледаните данни, представени на 14 октомври 2006 г. В това отношение е достатъчно да се отбележи, че съгласно постоянната съдебна практика принципът на равно третиране трябва да се съчетава със спазването на принципа на законност, съгласно който никой не може да се позовава в своя полза на незаконосъобразност, допусната в полза на другиго (вж. решение от 16 юни 2016 г., Evonik Degussa и AlzChem/Комисия, C‑155/14 P, EU:C:2016:446, т. 58 и цитираната съдебна практика). В действителност обаче доводът на жалбоподателите означава да се изисква от Комисията да приложи спрямо тях методология, която не отговаря на искането за предоставяне на информация.
589    Следователно жалбоподателите не са доказали, че в случая приемането от Комисията на данните, изчислени съгласно различни методологии, я е накарало да приеме данни за несравними парични приходи и така да изчисли глобата на Crédit agricole в нарушение на принципа на равно третиране спрямо тази банка. Ето защо това оплакване трябва да се отхвърли, а оттам и второто оплакване от първата част на деветото основание и втората част на това основание.
[…]
2.      По искането за намаляване на размера на глобата
[…]
657    В конкретния случай, макар да е уважил главното искане за отмяна на член 2, буква а) от обжалваното решение, Общият съд счита, че е оправомощен да упражни пълния си съдебен контрол, тъй като въпросът за размера на глобата му е поставен за разглеждане, въпреки че искането за намаляване на размера на глобата е направено при условията на евентуалност спрямо искането за отмяна на член 2, буква а) от обжалваното решение (вж. в този смисъл решение от 13 декември 2018 г., Deutsche Telekom/Комисия, T‑827/14, EU:T:2018:930, т. 551—562).
[…]
662    В случая, за да се определи размерът на глобата, която има за цел да санкционира неправомерното поведение на Crédit agricole, както е видно от анализа на първите осем основания, трябва да се вземат предвид следните обстоятелства.
663    На първо място, що се отнася до тежестта и продължителността на нарушението, следва да се отбележи следното.
664    Първо, уместно е да се използва методологията, която, както приложената в настоящия случай от Комисията, първоначално определя основен размер на глобата, който впоследствие може да бъде коригиран в зависимост от обстоятелствата по случая.
665    Най‑напред, що се отнася до стойността на продажбите като първоначални данни, за нея като заместваща стойност следва да се вземат предвид намалените парични приходи. Всъщност, както е видно от анализа на първата част на деветото основание, в случая стойността на намалените парични приходи може да даде подходяща отправна основа за определяне на размера на глобата, доколкото тази стойност отразява икономическото значение на нарушението и тежестта на предприятието в нарушението.
666    В това отношение несъмнено при разглеждането на първата част на деветото основание е констатирано, че определянето от банките на паричните приходи в някои случаи е довело до различни подходи. Както обаче следва от точка 571 по-горе, от тези различия не произтича никакво нарушение на принципа на равно третиране.
667    Освен това Общият съд приема, че друга методология за изчисляване на паричните приходи, като тази, която жалбоподателите са използвали за определянето на преразгледаните данни, представени на Комисията на 14 октомври 2006 г., не би била по-подходяща за определяне на паричните приходи. Всъщност методология, която предполага изключването на „фиксираните бедра“ от договорите, които имат едновременно „фиксирано бедро“ и „променливо бедро“ на лихвения процент, изключването на „екзотичните“ деривати или прилагането по-скоро на месечно, отколкото на ежедневно компенсиране, не е по-подходяща за определяне в случая на стойността на продажбите, с които е свързано санкционираното нарушение, и по този начин да се отразят адекватно действителното му съществуване и икономическият му обхват, както и положението на предприятията в това нарушение. Всъщност, първо, що се отнася до договорите EIRD, които разполагат едновременно с „фиксирано бедро“ и с „променливо бедро“ на лихвения процент, паричните потоци отразяват разликата между фиксирания и променливия лихвен процент към датата на фиксинга, както следва от точка 188 по-горе. Общият съд приема, че не съществува никакво основание да се изключат по-специално паричните потоци по едното от двете „бедра“ от такива EIRD. Второ, няма основание „екзотичните“ деривати да се изключат от изчисляването на паричните приходи, при положение че те също са част от съответния пазар на EIRD. Трето, щом като между страните е безспорно, че ежедневното компенсиране е пазарната норма, никакво характерно за настоящото дело особено обстоятелство не обосновава отклонение от него.
668    С оглед на тези обстоятелства, при определянето на размера на глобата Общият съд решава да вземе предвид приетата от Комисията в обжалваното решение стойност на паричните приходи на Crédit agricole.
669    Освен това е важно да се отбележи, че между страните е безспорно, че ако за основа за изчисляване на глобата се вземат предвид само паричните приходи, това би довело до налагане на твърде възпираща глоба. Следователно страните са съгласни, че е необходимо тези парични приходи да бъдат намалени посредством прилагане на коефициент на намаление.
670    В обжалваното решение Комисията прилага единен коефициент на намаление, определен на 98,849 %.
671    Що се отнася до определянето на този коефициент на намаление, следва да се отбележи, че той е резултат от сложно упражнение, което отразява няколко аспекта, по-специално компенсирането, което е присъщо на търговията с деривати като цяло, както и особеностите на нетирането на тези деривати, и по-конкретно на EIRD. Следователно става дума за приближение на формирана стойност. Така по дефиниция не съществува един‑единствен възможен коефициент на намаление, което впрочем се потвърждава от факта, че самите жалбоподатели са посочили в писмените си изявления няколко различни коефициента на намаление.
672    Така например съгласно представено в приложение към жалбата проучване алтернативен коефициент на намаление от 99,849 % „би могъл също да бъде оправдан“. Освен това в друго проучване, представено в приложение към изявлението за изменение на жалбата, жалбоподателите предлагат няколко алтернативни коефициента на намаление, изчислени по индивидуализиран подход, от 99,54 % до 99,90 %. Без обаче да е необходимо Общият съд да се произнася по доказателствената стойност на тези проучвания, нито по основателността на предложените от жалбоподателите алтернативни методологии за определяне на тези алтернативни коефициенти на намаление, Общият съд приема, че прилагането на такива особено високи или дори прекомерни алтернативни коефициенти на намаление може да обезсмисли санкцията, като я направи незначителна и така засегне необходимостта да се постигне достатъчен възпиращ ефект на глобата. Следователно прилагането на такива алтернативни коефициенти на намаление, препоръчани от жалбоподателите, би довело до налагане на глоба, която не отразява нито икономическото значение на нарушението, нито относителната тежест на Crédit agricole в него.
673    При всички положения, от една страна, страните не спорят, че коефициентът на намаление възлиза най-малко на 98,849 %. От друга страна, Общият съд припомня, че определянето на глоба при упражняването на правомощието му за пълен съдебен контрол не е точна аритметична задача.
674    Второ, що се отнася до тежестта на нарушението, Общият съд счита за уместно да вземе предвид естеството на нарушението, географския му обхват и дали същото е било извършено или не.
675    Що се отнася до естеството на нарушението, доколкото разглежданите действия се отнасят до факторите, които са от значение за определянето на цените на EIRD, по естеството си те са сред най-тежките ограничения на конкуренцията. Освен това е важно да се подчертае, че разглежданите практики са особено сериозни и вредни, тъй като могат не само да нарушат конкуренцията на пазара на дериватите EIRD, но и в по-широк план да застрашат доверието в банковата система и финансовите пазари като цяло, както и тяхната достоверност.
676    Всъщност, както отбелязва Комисията в съображение 721 от обжалваното решение, без тези обстоятелства да се оспорват от жалбоподателите, съответните референтни индекси, отразени в ценообразуването на EIRD, се прилагат за всички участници на пазара на EIRD. Освен това, тъй като тези лихвени проценти се основават на еврото, те са от съществено значение за хармонизирането на финансовите условия на вътрешния пазар и за банковите дейности в държавите членки.
677    Що се отнася до географския обхват на нарушението, както е видно от съображения 47 и 721 от обжалваното решение, картелът е обхващал най-малко цялото ЕИП, поради което въпросните действия са могли да имат отражение върху банковите дейности във всички държави членки.
678    Следва да се вземе предвид и фактът, че финансовите брокери от Crédit agricole са признали, че са извършили действията, договорени с финансовия брокер от Barclays, като са се обръщали към подателите за Euribor от своята банка (вж. т. 641 по-горе).
679    Трето, следва да се приеме продължителността на участието на жалбоподателите в нарушението, която е видна от обжалваното решение, тъй като тя не е оспорена от жалбоподателите и няма да бъде засегната от извода в точка 426 по-горе за участието на Crédit agricole в разглежданото единно нарушение.
680    На второ място, що се отнася до смекчаващите обстоятелства, Общият съд констатира, че Crédit agricole е имала по-малко значима роля в нарушението, отколкото основните участници, и по-специално отколкото банка D и отколкото банка A. По същия начин интензитетът на контактите, в които са участвали финансовите брокери от Crédit agricole, е бил по-нисък, отколкото този на посочените основни участници. Освен това не е доказано, че Crédit agricole е знаела или е могла разумно да предполага, че други банки участват в обмена на информация за намеренията и стратегиите за определяне на цените, които не са осъществени с оглед манипулирането на лихвените проценти.
681    Това обаче не променя факта, че участието на Crédit agricole в неправомерните действия е умишлено, и жалбоподателите не са доказали, че в случая би трябвало да се признае като смекчаващо обстоятелство небрежността в тяхна полза. Освен това, както е видно от точка 675 по-горе, разглежданите действия са по-тежки. Следователно отражението върху окончателния размер на глобата на смекчаващите обстоятелства, свързани с по-малката интензивност на участието на Crédit agricole в разглежданото нарушение и с по-малкото значение на ролята му в посоченото нарушение спрямо тези на основните участници, може да бъде само незначително.
682    На трето място, определеният от Общия съд размер на глобата надлежно отчита необходимостта на Crédit agricole да бъде наложена глоба с възпиращ размер в съответствие с принципите, припомнени в точки 618—624 по-горе.
683    С оглед на всички изложени съображения Общият съд счита, че справедливата преценка на обстоятелствата по случая, предвид принципа на индивидуализиране на наказанието и на пропорционалността му, изисква размерът на наложената глоба да бъде определен на 110 000 000 евро — глоба, за която Crédit agricole SA и CACIB са солидарно отговорни.
[…]
По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (десети разширен състав)
реши:
1)      Отменя член 2, буква а) от Решение C(2016) 8530 final на Комисията от 7 декември 2016 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело AT.39914 — Лихвени деривати в евро (EIRD).
2)      Размерът на глобата, за която Crédit agricole SA и Crédit agricole Corporate and Investement Bank носят солидарна отговорност, се определя на 110 000 000 евро.
3)      Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
4)      Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
Papasavvas
Корнезов
Buttigieg
Kowalik‑Bańczyk
Hesse
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 20 декември 2023 година.
Подписи
*      Език на производството: френски.
1      Възпроизвеждат се само точките от настоящото съдебно решение, които Общият съд счита за уместно да публикува.