62015CC0661
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
H. SAUGMANDSGAARD ØE
представено на 30 март 2017 година (
1
)
Дело C‑661/15
X BV
срещу
Staatssecretaris van Financiën
(Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Върховен съд, Нидерландия)
„Преюдициално запитване — Митнически кодекс на Общността — Внос на автомобили — Член 29 — Определяне на митническата стойност — Член 78 — Поправка на декларацията — Член 236, параграф 2 — Възстановяване на вносни мита — Тригодишен срок — Регламент (ЕИО) № 2454/93 — Член 145, параграфи 2 и 3 — Вземане предвид на плащанията, извършени от продавача в полза на купувача съгласно договорно задължение за гаранция, с оглед на определянето на митническата стойност — Дефектни стоки — Дванадесетмесечен срок — Валидност“
I. Въведение
1.
Hoge Raad der Nederlanden (Върховен съд на Нидерландия) е сезиран със спор между дружество X BV и Staatssecretaris van Financiën (държавен секретар по финансите, Нидерландия) във връзка с отхвърлянето от последния на исканията за възстановяване на мита, платени от това дружество при вноса на автомобили на митническата територия на Европейския съюз.
2.
В този контекст посочената юрисдикция иска от Съда, от една страна, тълкуване на членове 29 и 78 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година за създаване на Митнически кодекс на Общността (
2
) (наричан по-нататък „Митническият кодекс“), както и на член 145, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент № 2913/92 (
3
) (наричан по-нататък „Регламентът за прилагане“). От друга страна, запитващата юрисдикция иска Съдът да се произнесе по валидността на член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане.
II. Правна уредба
3.
Член 29 от Митническия кодекс предвижда:
„1.   Митническата стойност на внасяни стоки е договорната им стойност, а именно, платената действително или подлежаща на плащане цена на стоките при продажбата им за износ с местоназначение в митническата територия на Общността, коригирана, при необходимост, в съответствие с разпоредбите на членове 32 и 33 […].
a)
Действително платената цена или подлежащата на плащане цена е общата сума, която купувачът е платил или трябва да плати за внасяните стоки на продавача или в полза на продавача, [и] включва всички плащания, които са извършени или трябва да се извършат като условие за продажбата [на внасяните стоки], от купувача на продавача или от купувача на трета страна за удовлетворяване на задължения на продавача. […]“.
4.
Съгласно член 78 от този кодекс:
„1.   След вдигането на стоките митническите органи имат право по своя инициатива или по искане на декларатора да поправят декларацията.
[…]
3.   Когато последващата проверка на декларацията или последващият контрол установят, че разпоредбите, отнасящи се до съответния митнически режим са били приложени на основата на неверни или непълни данни, митническите органи вземат необходимите мерки, при спазване на приетите разпоредби, да уредят ситуацията, като отчитат новите данни, с които разполагат“.
5.
Член 236 от посочения кодекс гласи следното:
„1.   Възстановяване на вносните или износните сборове се извършва, когато се установи, че в момента на плащането размерът на сборовете не е бил дължим […].
Опрощаване на вносните и износните сборове се извършва, когато се установи, че в момента на вземането им под отчет техният размер не е бил дължим […].
2.   Възстановяването или опрощаването на вносни или износни сборове се разрешава след подаването на молба пред съответното митническо учреждение преди изтичането на срок от три години, считано от датата, на която длъжникът е бил уведомен за тези сборове.
[…]“.
6.
Член 145, параграфи 2 и 3 от Регламента за прилагане предвижда:
„2.   След пускането на стоките в свободно обращение промяната на действително платената или подлежаща на плащане цена за стоките от продавача в полза на купувача може да бъде взета предвид с оглед определянето на тяхната митническа стойност по силата на член 29 от Кодекса, когато бъде представено удовлетворително доказателство пред митническите власти:
a)
че тези стоки са били дефектни в момента […] съгласно член 67 от Кодекса;
б)
че продавачът е извършил промяната в приложение на договорно задължение за гаранция, предвидено в договора за продажба, сключен преди пускането в свободно обращение на въпросните стоки;
в)
че дефектното естество на въпросните стоки не е било вече взето предвид в свързания с тях договор за продажба.
3.   Действително платената или подлежаща на плащане цена за стоките, изменена в съответствие с параграф 2, може да бъде взета предвид само при условие че тази промяна е направена в срок от дванайсет месеца от датата на приемане на декларацията за пускане в свободно обращение на стоките“.
III. Спорът в главното производство, преюдициалните въпроси и производството пред Съда
7.
X купува леки автомобили от три различни типа — обозначени в акта за преюдициално запитване и по-нататък в настоящото заключение с буквите A, C и D — от установен в Япония производител и ги пуска в свободно обращение на митническата територия на Съюза. За целта X заплаща вносните мита, определени от Inspecteur van de Belastingdienst (данъчният инспектор, Нидерландия, наричан по-нататък „Inspecteur“). При изчисляването на размера на митата митническата стойност на тези автомобили е определена в съответствие с член 29 от Митническия кодекс въз основа на продажната цена, платена от X на продавача производител. След това X продава посочените автомобили на дистрибутори, които ги препродават на крайни потребители.
8.
Впоследствие продавачът производител иска от X да прикани всички собственици на автомобили от тип A да запазят при дистрибутор час за безплатна подмяна кормилното съединение. Това изтегляне на автомобилите е мотивирано от вероятно неправилно затягане на болтовете на кормилното съединение. При това положение продавачът производител счита, че е налице риск сглобката на кормилното съединение да се откачи от кормилната колона, което би направило автомобила неуправляем.
9.
X възстановява на дистрибуторите свързаните с тази подмяна разходи. Впоследствие продавачът производител възстановява на X тези разходи в изпълнение на задължението за гаранция, което е поел със сключения с X договор за продажба. Това възстановяване е извършено, преди да са изтекли 12 месеца от приемането на декларацията за пускане в свободно обращение на тези автомобили.
10.
При автомобилите от тип C и D също се появяват дефекти, съответно на гумен уплътнител и на панта за врата. Съответните дистрибутори отстраняват тези дефекти по силата на предоставената от тях на крайните потребители гаранция. X възстановява на дистрибуторите разходите, свързани с отстраняването на тези дефекти. Продавачът производител отново възстановява тези разходи на X в изпълнение на договорното задължение за гаранция, което е поел. Това възстановяване е извършено повече от 12 месеца след датата на приемане на декларацията за пускане в свободно обращение на съответните автомобили.
11.
При това положение X подава искане на основание на член 236 от Митническия кодекс за частично възстановяване на платените вносни мита, с мотива че митническата стойност на автомобилите от тип A, C и D впоследствие се е оказала по-ниска от първоначално определената митническа стойност, като разликата е в размер на сумите, възстановени от продавача производител.
12.
Inspecteur приема, че това искане се отнася до извършена от продавача производител в полза на X промяна на действително платената за тези автомобили цена по смисъла на член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане. Той обаче отхвърля искането, що се отнася до автомобилите от тип A, с мотива че те не са били дефектни по смисъла на тази разпоредба, а що се отнася до автомобилите от тип C и D, с мотива че плащането от продавача производител на X не е извършено в предвидения в член 145, параграф 3 от този регламент срок от 12 месеца.
13.
X подава жалба срещу решението на Inspecteur пред Rechtbank Noord Holland (първоинстанционен съд, провинция Северна Холандия, Нидерландия). След отхвърлянето на жалбата му дружеството обжалва по касационен ред пред запитващата юрисдикция.
14.
На първо място, тази юрисдикция си задава въпроса какъв е обхватът на член 145, параграф 2 от посочения регламент, що се отнася до искането за възстановяване, направено във връзка с автомобилите от тип А. Тя отбелязва, че промяната на продажната цена на тези автомобили вследствие на възстановяването на направените от Х разходи по ремонта е следствие от констатацията, че тези автомобили са произведени така, че не е гарантирано в нужната степен, че при употребата им няма да възникне каквато и било техническа неизправност на съединителната част на кормилното управление. Затова продавачът производител е поискал, като предпазна мярка, да подмени тази част.
15.
В този контекст тази юрисдикция иска да установи дали въпросната разпоредба се отнася само до случаите, в които се установява, че към момента на приемане на декларацията за пускане в свободно обращение внесената стока действително е била неизправна, или обхваща и случаите, в които се установява, че към този момент е съществувал свързан с производството на стоката риск от възникване на неизправност по време на употребата ѝ. В това отношение запитващата юрисдикция се позовава на коментар на Комитета по Митническия кодекс (
4
), в който той по същество приема, че член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане се отнася само за стоките, които действително са дефектни към момента на приемането на митническата декларация. Ето защо посоченият комитет счита, че тази разпоредба не се прилага при връщане на автомобил търговския обект на закупуването му за преглед и евентуален реглаж като превантивна мярка.
16.
Ако посочената разпоредба не се прилага в настоящия случай, запитващата юрисдикция си задава въпроса дали предвид решение Mitsui & Co. Deutschland (
5
), не следва направо от член 29, параграфи 1 и 3 от Митническия кодекс, че митническата стойност на автомобилите от тип A е намаляла. Всъщност съществуването към момента на вноса на риск от възникване на неизправност през гаранционния срок, в резултат на което тези автомобили може да станат неизползваеми, намалява тяхната икономическа стойност.
17.
На второ място, що се отнася до искането за възстановяване във връзка с автомобилите от тип C и D, запитващата юрисдикция има съмнения относно съвместимостта на предвидения в член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане срок от 12 месеца с някои разпоредби от Митническия кодекс. По-специално тя отбелязва, че този срок е различен от тригодишния срок по член 236, параграф 2 от Кодекса за подаване на искания за възстановяване на мита. Освен това тази юрисдикция подчертава, че член 29 от Кодекса във връзка с член 78 от същия не налага никакво времево ограничение за извършване на корекции на митническата стойност.
18.
При тези обстоятелства Hoge Raad der Nederlanden (Върховен съд, Нидерландия) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
a)
Следва ли член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане във връзка с член 29, параграфи 1 и 3 от Митническия кодекс да се тълкува в смисъл, че съдържащото се в тези разпоредби правило обхваща и хипотезата, при която се установява, че към момента на приемане на декларацията за определена стока е съществувал свързан с производството риск от поява на дефект на неин компонент по време на употребата ѝ, и с оглед на това, в изпълнение на договорното задължениe за гаранция, което е поел към купувача, продавачът му предоставя намаление на цената под формата на възстановяване на разходите, които купувачът е направил за поправяне на стоката, така че да се изключи посоченият риск?
б)
В случай че правилото, съдържащо се в член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане, не се прилага в посочената по-горе хипотеза, представлява ли член 29, параграфи 1 и 3 във връзка с член 78 от Митническия кодекс сам по себе си достатъчно основание за намаляване на декларираната митническа стойност след предоставяне на посоченото по-горе намаление на цената?
2)
Противоречи ли на членове 78 и 236 във връзка с член 29 от Митническия кодекс условието, което според член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане трябва да е изпълнено, за да се приеме, че е налице предвидената в тази разпоредба промяна на митническата стойност, а именно промяната на действително платената или подлежаща на плащане цена за стоките да е извършена в срок от дванадесет месеца от датата на приемане на декларацията за пускането им в свободно обращение?“.
19.
X, нидерландското правителство и Комисията представят писмени становища и техни представители се явяват в съдебното заседание на 30 ноември 2016 г.
IV. Анализ
1. Предварителни съображения
20.
Поставените от запитващата юрисдикция въпроси са свързани с определянето на митническата стойност на внесени автомобили, която служи като основа за изчисляването на вносните мита, с които се облагат тези автомобили при пускането им в свободно обращение на митническата територия на Съюза (
6
).
21.
Съгласно член 29, параграф 1 от Митническия кодекс митническата стойност на дадена стока по принцип е равна на договорната ѝ стойност (
7
). Основа за изчисляването ѝ е действително платената или подлежаща на плащане цена за тази стока, определена в параграф 3 от същия член, при продажбата ѝ за износ с местоназначение в митническата територия на Съюза.
22.
Както се изтъква в съдебната практика (
8
), договорната стойност обаче само замества действителната икономическа стойност на стоката към момента на вноса ѝ — като референтната дата в това отношение е датата на приемането на митническата декларация за стоката (
9
). Всъщност член 29 от Митническия кодекс цели да установи справедлива, еднообразна и неутрална система, която изключва използването на произволно определени или фиктивни митнически стойности. Следователно митническата стойност трябва да отразява всички елементи на стоката, които имат икономическа стойност (
10
). Ето защо действително платената или подлежаща на плащане цена за тази стока, посочена в митническата декларация, е параметър, който трябва да може да бъде евентуално коригиран, когато това е необходимо, за да се избегне определянето на произволна или фиктивна митническа стойност (
11
).
23.
Именно с оглед на това член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане, който е предмет на първия преюдициален въпрос, позволява на митническите органи да вземат предвид намаляване на тази цена, когато след пускането на стоката в свободно обращение търговската ѝ стойност се окаже по-ниска от посочената цена (
12
). Такова намаляване е налице само при условие че намаляването на търговската стойност на стоката се дължи на дефект, който е съществувал преди пускането ѝ в свободно обращение, но не е бил взет предвид в договора за продажба и е в основата на последващи възстановявания на суми от продавача на купувача по силата на договорно задължение за гаранция. За определяне на митническата стойността на стоката действително платената или подлежаща на плащане цена се намалява съответно със сумата, която е възстановена и за която се приема, че отразява намаляването на търговската стойност на стоката.
24.
Както е видно от точка 28 от решение Mitsui & Co. Deutschland (
13
), член 145, параграф 2 от този регламент се прилага по-специално когато, както в случая по главното производство, продавачът възстановява на купувача по силата на договорно задължение за гаранция разходите за ремонт, фактурирани на последния от неговите собствени купувачи. В точка 27 от това решение Съдът приема, че тази разпоредба „посочва по-конкретно вече указано от самия член 29 от Митническия кодекс разрешение“ (
14
).
25.
Член 145, параграф 3 от посочения регламент, за който се отнася вторият въпрос, обвързва прилагането на параграф 2 от същия член с допълнителното условие промяната на цената да бъде извършена в срок от 12 месеца от датата на приемане на митническата декларация.
2. По понятието за дефектна стока по смисъла на член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане (първи въпрос)
26.
С първата част на първия си въпрос Hoge Raad der Nederlanden (Върховен съд, Нидерландия) иска от Съда да се произнесе относно значението на понятието за дефектна стока по смисъла на член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане, разглеждан във връзка с член 29, параграфи 1 и 3 от Митническия кодекс. Запитващата юрисдикция иска по същество да установи дали това понятие обхваща стока, която поради свързан с производството ѝ риск може да се окаже неизправна по време на употребата ѝ.
27.
Не се спори, че член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане се прилага само при условие че стоката е била дефектна към датата на приемане на митническата декларация. Обхваща ли обаче понятието за дефект само случаите на некачествена изработка, при които неизправността се проявява реално още от този момент, както твърди нидерландското правителство? Или това понятие обхваща и тези случаи, в които поради свързан с производството ѝ (за разлика от нейното обичайно износване) риск дадена стока може да се окаже неизправна по време на употребата ѝ, дори това (все още) да не се е случило, както поддържат X и Комисията?
28.
От самото начало уточнявам, че от акта за преюдициално запитване става ясно, че поради начина, по който са произведени автомобилите от тип A, е съществувал риск от възникване на техническа неизправност на кормилното съединение (
15
). Следователно е безспорно, че този риск се дължи не на обичайното износване, а на самия процес на производството на тези автомобили.
29.
Както отбелязва Комисията, Регламентът за прилагане не съдържа определение на понятието за дефектна стока. Наред с това този регламент не препраща и към националните законодателства на държавите членки за определяне на смисъла и обхвата на понятието. При това положение, за да се гарантира спазването на принципа на равно третиране, както и еднаквото прилагане на правото на Съюза, на това понятие следва да се придаде самостоятелно значение, което да е едно и също в целия Съюз (
16
). Това значение трябва да е съобразено с обичайния смисъл на посоченото понятие в общоупотребимия език, както и с контекста му и целите на правната уредба, от която то е част (
17
).
30.
Както посочва Комисията в обичайния си смисъл понятието „дефектна стока“ обозначава всяка стока, която не притежава характеристиките, които е оправдано да се очакват от нея, предвид нейното естество и всички относими обстоятелства. В този смисъл прилагателното „дефектен“ се отнася за вещ, която има дефект в смисъл на „отклонение, нарушение в нормалната структура, устройството или функцията“ (
18
).
31.
Това определение, изведено от общоупотребимия език, съответства на определението за дефектна стока по член 6, параграф 1 от Директива 85/374/ЕИО на Съвета от 25 юли 1985 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно отговорността за вреди, причинени от дефект на стока (
19
). Съгласно тази разпоредба дадена стока е дефектна „когато не отговаря на общоприетите очаквания за [безопасност], като се вземат предвид всички обстоятелства“, включително „представянето на стоката“, „употребата на стоката, която основателно може да се очаква“ и „момента на пускане на стоката в обращение“.
32.
В настоящия случай, предвид естеството на съответните стоки (леки автомобили в движение) и части (кормилното съединение), оправдано и основателно е от тях да се изисква висока степен на безопасност с оглед на свързаните с тяхната употреба значителни рискове за телесната цялост и живота на водачите, пътниците и трети лица. Без съмнение това изискване за безопасност не е изпълнено, когато поради производствени причини съществува риск от възникване на техническа неизправност на кормилното съединение. Ето защо наличието на такъв риск означава, че тези стоки не притежават характеристиките, които е оправдано да се очакват.
33.
С други думи, при такова положение рискът от възникване на неизправност сам по себе си представлява дефект (
20
). Тъй като този дефект се дължи на процеса на производството на стоките, трябва да се счита, че те са били дефектни по смисъла на член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане още от момента, в който са произведени, и следователно на още по-голямо основание към момента на вноса.
34.
Това тълкуване се подкрепя от преследваните с тази разпоредба цели. Във връзка с това припомням, че тя уточнява обхвата на член 29 от Митническия кодекс (
21
), чиято цел е да гарантира, че митническата стойност на дадена стока съответства на действителната ѝ икономическа стойност (
22
). Наличието на свързан с производство риск от възникване на неизправност на стоката по време на употребата ѝ обаче само по себе си и независимо от реалното възникване на неизправност намалява стойността на съответната стока. Всъщност няма съмнение, че автомобил, който не отговаря на изискванията за безопасност, чието спазване е оправдано да се очаква, трудно ще бъде продаден, или поне няма да бъде продаден на същата цена като автомобил, който отговаря на тези изисквания.
35.
Коментарът на Комитета по Митническия кодекс, на който се позовават запитващата юрисдикция и нидерландското правителство, не може да постави под въпрос това тълкуване (
23
). В това отношение е достатъчно да се констатира, че коментарите на посочения Комитет, макар да могат да допринасят за тълкуването на митническото право на Съюза (
24
), не са правно обвързващи. Те имат за цел единствено да улеснят държавите членки при определянето на общ подход в сходни случаи, за да се гарантира правилното и еднакво прилагане на правилата относно митническото остойностяване (
25
).
36.
По изложените съображения считам, че член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане се прилага, когато, както в случая по главното производство, в изпълнение на предвидено в договора за продажба гаранционно задължение продавачът на автомобил предоставя на купувача намаление на цената под формата на възстановяване на разходите, които купувачът е направил, за да се избегне свързан с производството риск от възникване на неизправност на автомобила по време на употребата му, заради който автомобилът не е безопасен в степента, която е основателно да се очаква.
37.
Ето защо не следва да се отговаря на втората част на този въпрос, която е отправена до Съда при условията на евентуалност и с която запитващата юрисдикция иска да се установи дали, в случай че посочената разпоредба не се прилага в подобна хипотеза, член 29 във връзка с член 78 от Митническия кодекс сам по себе си е достатъчно основание за коригиране на митническата стойност с цел да бъде взето предвид това намаление на цената. Въпреки това за изчерпателност ще добавя, че с оглед на точка 27 от решение Mitsui & Co. Deutschland (
26
), според мен втората част на първия въпрос следва да получи утвърдителен отговор.
3. По валидността на срока от 12 месеца, предвиден в член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане (втори въпрос)
38.
Вторият преюдициален въпрос се отнася до това дали член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане, доколкото предвижда, че промяната на цената трябва да бъде извършена в срок от 12 месеца от приемането на митническата декларация, за да доведе до коригиране на митническата стойност в хипотезата, предвидена в параграф 2 от този член, е съвместим с членове 29 и 78 и член 236, параграф 2 от Митническия кодекс. Този въпрос може да бъде от практическо значение във всички случаи, в които договорът за продажба на стока, предназначена за износ към митническата територия на Съюза, предвижда гаранционен срок, по-дълъг от 12 месеца (
27
).
39.
Най-напред подчертавам, че правното основание за приемане на Регламента за прилагане е предишна редакция на член 249 от Митническия кодекс (
28
), която оправомощава Комисията да приема всички необходими за прилагането на този кодекс разпоредби (
29
). От съдебната практика също следва, че Комисията е оправомощена да приема всички мерки по изпълнение, необходими или полезни за прилагането на посочения кодекс, при условие че същите не му противоречат (
30
).
40.
Освен това съгласно съдебната практика понятието за изпълнение трябва да се тълкува разширително (
31
). Впрочем Съдът вече е имал повод да подчертае свободата на преценка, с която разполага Комисията за прилагането на разпоредби от Митническия кодекс (
32
).
41.
С оглед на тези принципи следва да се провери, от една страна, дали срокът, предвиден в член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане, е необходим или полезен за прилагането на този кодекс, и от друга страна, дали този срок е в съответствие с разпоредбите на кодекса. По изложените по-долу съображения считам, че тези условия не са изпълнени.
1.
По необходимия или полезен характер на член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане
42.
Според Комисията срокът, предвиден в член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане, е полезен и дори необходим за прилагането на член 29 от Митническия кодекс, тъй като дава възможност да се сведе до минимум рискът от грешки или от измами в контекста на прилагането на член 145, параграф 2 от Регламента. Всъщност тези грешки биха водили до определяне на произволни или фиктивни митнически стойности в нарушение на член 29 от Кодекса. В това отношение Комисията подчертава, че е в практиката е трудно да се определи дали дефектът на дадена стока вече е бил налице към момента на нейния внос, или е възникнал впоследствие поради обичайното ѝ износване. Доколкото тази трудност и следователно рискът от грешки или от измами се увеличават с времето, следва да се предвиди разумен срок за отчитане на промените в цените след пускането в свободно обращение съгласно член 145, параграф 2 от посочения регламент (
33
).
43.
Освен това нидерландското правителство и Комисията твърдят, че подобен срок е необходим, за да се гарантират правната сигурност и еднаквото прилагане на тази разпоредба. Освен това подчертават, че предвиденият в член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане дванадесетмесечен срок е съгласуван със сходния срок, установен в член 238, параграф 4 от Митническия кодекс.
44.
Съмнявам се, че член 145, параграф 3 от Регламента е полезен или необходим за постигането на тези цели, а следователно и за прилагането на член 29 от Кодекса.
45.
Що се отнася, на първо място, до целта да бъде избегнато определянето на произволните или фиктивните митнически стойности, които щели да произтекат от грешки или измами в контекста на прилагането на член 145, параграф 2 от посочения регламент, предвид трудността да се определи кога е възникнал дефектът, отбелязвам, че тази разпоредба вече установява материалноправни изисквания, в съответствие с които трябва да се докаже по удовлетворителен за митническите органи начин, че дефектът е бил налице към момента на вноса на съответните стоки (
34
). В това отношение тежестта на доказване е за вносителя (
35
). При това положение, за да се постигне посочената цел, вече не е необходимо, нито е полезно, коригирането на митническата стойност да се обвързва с допълнителното изискване промяната в цената да е извършена в дванадесетмесечен срок от датата на приемане на митническата декларация.
46.
В случая в акта за преюдициално запитване се уточнява, че дефектът на автомобилите от тип A е свързан с тяхното производство и следователно вече е бил налице към момента на вноса им. Ето защо, както отбелязва X в съдебното заседание, в подобен случай това изискване е излишно.
47.
Освен това нидерландското правителство твърди, че срокът, предвиден в член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане, се основава на фикцията, че ако обхванат от задължението за гаранция дефект бъде установен в дванадесетмесечен срок от приемането на митническата декларация, митническите органи могат да приемат, че този дефект вече е бил налице към момента на приемането ѝ. По същество изтъкването на такъв довод е равносилно на това да се твърди, че споменатият срок съответства на времето, през което може да се презумира, че дефектът вече е бил налице към момента на приемане на митническата декларация.
48.
Този срок обаче ни най-малко не следва от такава презумпция. Това би означавало, че е възможно да се коригира митническата стойност при всяка промяна в цената, извършена преди изтичането на този срок по силата на договорно гаранционно задължение, без да е нужно да се установява, че дефектът вече е бил налице към момента на вноса. Член 145, параграф 3 от този регламент обаче, напротив, изключва възможността за такава корекция при всяка промяна в цената, извършена след изтичането на определения в него срок — впрочем дори ако длъжникът докаже, че дефектът вече е бил налице към момента на вноса.
49.
На второ място, що се отнася до необходимостта да се гарантират правната сигурност и еднаквото прилагане на член 145, параграф 2 от посочения регламент, считам, подобно на X, че предвиденият в член 236, параграф 2 от Митническия кодекс срок сам по себе си защитава в достатъчна степен тези интереси.
50.
По принцип тази разпоредба изисква всяко искане за възстановяване или опрощаване на вносни мита, независимо от неговото основание, да бъде подадено в рамките на три години, считано от уведомяването на длъжника за тези мита. В този смисъл, когато длъжникът има право на възстановяване вследствие на корекция на митническата стойност на дадена стока съгласно член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане, възстановяването се извършва само ако той подаде искането в рамките на тригодишния срок, установен с член 236, параграф 2 от Митническия кодекс.
51.
Не виждам защо трябва да се счита, че в този конкретен случай, за разлика от другите хипотези, при които длъжникът има право на възстановяване на мита, посоченият срок не осигурява на митническата администрация и бюджета на Съюза подходящо равнище на правна сигурност и еднакво прилагане (
36
).
52.
На трето място, не може да се приеме доводът, че срокът по член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане е приравнен към срока със същата продължителност, предвиден в член 238, параграф 4 от Митническия кодекс.
53.
Това е така, понеже тази разпоредба обхваща положение, различно от посоченото в член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане. Член 238, параграф 4 от Митническия кодекс се отнася до хипотезата, при която купувачът отказва да приеме стоката или изисква цената да бъде намалена не поради скрит недостатък, а поради установен към момента на вноса дефект. За разлика обаче от такъв купувач, купувачът, спрямо когото се прилага член 145, параграф 3 от този регламент, към момента на вноса по правило не знае за наличието на дефекта. Следователно той невинаги може, за разлика от купувача по член 238, параграф 4 от този кодекс, да поиска възстановяване или опрощаване на вносните мита в дванадесетмесечен срок от приемането на митническата декларация или от уведомяването за вносните мита (
37
).
54.
Затова считам, че срокът по член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане не е необходим, нито е полезен за прилагането на Митническия кодекс. Макар това да е достатъчно основание за невалидност на тази разпоредба, за изчерпателност по-долу ще изложа съображения защо тя освен това противоречи на член 29 от посочения кодекс, разглеждан във връзка с член 78 и член 236, параграф 2 от същия.
2.
По съответствието на член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане с разпоредбите на Митническия кодекс
55.
Запитващата юрисдикция има съмнения относно съвместимостта на срока по член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане с член 29 във връзка с член 78 от Митническия кодекс, тъй като последните две разпоредби не налагат никакво времево ограничение за корекциите на митническата стойност. Тази юрисдикция поставя под въпрос и съответствието на този срок с член 236, параграф 2 от посочения кодекс, който определя различен срок за подаване на исканията за възстановяване на мита.
56.
Според мен още с решение Mitsui & Co. Deutschland (
38
) са дадени някои насоки, които позволяват да се даде отговор на тези питания.
57.
Това решение се отнася до случай, в който митническата декларация е била приета преди влизането в сила на регламента, с който в член 145 от Регламента за прилагане се въвежда възможността митническите органи да коригират митническата стойност на дефектна стока поради промяна на цената, извършена след пускането ѝ в свободно обращение (
39
).
58.
Съдът приема, че макар член 145, параграфи 2 и 3 от Регламента за прилагане да не се прилага за подобен случай (
40
), митническите органи могат да извършат такива корекции, като се основат пряко на член 29 от Митническия кодекс, стига да са спазени трите условия, посочени в член 145, параграф 2 от същия регламент. Според Съда тази разпоредба „посочва по-конкретно вече указано от самия член 29 от Митническия кодекс разрешение“ (
41
).
59.
Съдът обаче не приема, че тази възможност за коригиране е ограничена и от времево условие като предвиденото в член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане (
42
). Според мен, за разлика от условията, посочени в параграф 2 от този член, времевото условие не произтича пряко от член 29 от Митническия кодекс.
60.
Следователно, ако липсваше срокът по член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане, митническите органи на държава членка щяха да могат, въз основа на самия член 29 от Митническия кодекс, да коригират митническата стойност на дадена стока, когато са изпълнени условията по член 145, параграф 2 от този регламент, дори ако от приемането на митническата декларация са изминали повече от дванадесет месеца. При прилагане на параграф 3 от този член обаче възможността за подобна корекция е изключена след изтичането на този срок. Така, в нарушение на член 29 от кодекса, прилагането на параграф 3 води до определяне на митническа стойност, която не съответства на променената след вноса договорна стойност на стоката.
61.
Ще добавя, че намаляването на митническата стойност при условията, предвидени в член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане, може да бъде извършено чрез поправка на митническата декларация съгласно член 78, параграф 1 от Митническия кодекс (
43
). В такъв случай, тъй като размерът на платените вносни мита надхвърля този на законно дължимите мита пропорционално на това намаляване на митническата стойност, в съответствие с параграф 3 от същия член митническите органи трябва да възстановят на длъжника надвзетите мита. Възстановяването се извършва съгласно член 236 от този кодекс, стига да са изпълнени посочените в него условия. Едно от тях е спазването на тригодишния срок от уведомяването на длъжника за размера на вносните мита, предвиден за подаването на искането за възстановяване (
44
).
62.
Следователно на основание член 29 във връзка с член 78 и член 236, параграф 2 от Митническия кодекс длъжникът може да получи възстановяване на вносните мита, пропорционално на корекцията на митническата стойност, направена при условията, посочени в член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане, в рамките на срок от три години от уведомяването за тези мита (
45
). На практика член 145, параграф 3 от Регламента ограничава тази възможност до дванадесетмесечен срок, считано от приемането на митническата декларация. Ето защо тази разпоредба изменя в ущърб на длъжника правния режим, приложим спрямо него съгласно Митническия кодекс.
63.
От това следва, че член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане противоречи на член 29 във връзка с член 78 и член 236, параграф 2 от Митническия кодекс.
64.
От всички изложени съображения следва, че независимо от предоставената ѝ свобода на преценка с оглед на прилагането на Митническия кодекс (
46
), Комисията не е била оправомощена да приеме член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане, поради което тази разпоредба трябва да се обяви за невалидна.
V. Заключение
65.
С оглед на всичко изложено дотук предлагам на поставените от Hoge Raad der Nederlanden (Върховен съд, Нидерландия) въпроси да се отговори по следния начин:
„1)
Член 145, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността във връзка с член 29 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година за създаване на Митнически кодекс на Общността, трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага по-специално когато в изпълнение на предвидено в договора за продажба гаранционно задължение продавачът на автомобил предоставя на купувача намаление на цената под формата на възстановяване на разходите, които купувачът е направил, за да се избегне свързан с производството риск от възникване на неизправност на автомобила по време на употребата му, заради който автомобилът не е безопасен в степента, която е основателно да се очаква.
2)
Член 145, параграф 3 от Регламент № 2454/93 е невалиден“.
(
1
)	Език на оригиналния текст: френски.
(
2
)	ОВ L 302, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58. Този регламент е отменен с Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза (преработен текст) (ОВ L 269, 2013 г., стр. 1, наричан по-нататък „Новият митнически кодекс“), считано от 1 юни 2016 г. За фактите по главното производство обаче е приложим Регламент № 2913/92.
(
3
)	ОВ L 253, 1993 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3.
(
4
)	Commentary no 2 of the customs code committee (customs valuation section) on the application of Article 145, paragraph 2, of the customs code implementing provisions (Compendium of customs valuation texts (TAXUD/800/2002NL), актуализирана версия — септември 2008 г., стр. 18).
(
5
)	Решение от 19 март 2009 г., Mitsui & Co. Deutschland (C‑256/07, EU:C:2009:167). Запитващата юрисдикция вероятно има предвид точка 27 от решението.
(
6
)	Вж. член 79, втора алинея от Митническия кодекс.
(
7
)	В членове 30 и 31 от Митническия кодекс са определени субсидиарни критерии, приложими когато митническата стойност на дадена стока не може да бъде определена въз основа на нейната договорна стойност.
(
8
)	Вж. бележки под линия 10 и 11 от настоящото заключение.
(
9
)	Член 67 от Митническия кодекс.
(
10
)	Решения от 16 ноември 2006 г., Compaq Computer International Corporation (C‑306/04, EU:C:2006:716, т. 30), и от 19 март 2009 г., Mitsui & Co. Deutschland (C‑256/07, EU:C:2009:167, т. 20).
(
11
)	Решения от 12 юни 1986 г., Repenning (183/85, EU:C:1986:247, т. 16), от 19 март 2009 г., Mitsui & Co. Deutschland (C‑256/07, EU:C:2009:167, т. 24), и от 12 декември 2013 г., Christodoulou и др. (C‑116/12, EU:C:2013:825, т. 39). По-специално член 29, параграф 1 от Митническия кодекс уточнява, че платената или подлежаща на плащане цена за дадена стока трябва при необходимост да бъде коригирана в съответствие с членове 32 и 33 от кодекса, изброяващи различни елементи, които следва да бъдат добавени към или приспаднати от тази цена.
(
12
)	Вж. решение от 19 март 2009 г., Mitsui & Co. Deutschland (C‑256/07, EU:C:2009:167, т. 26).
(
13
)	Решение от 19 март 2009 г., Mitsui & Co. Deutschland (C‑256/07, EU:C:2009:167).
(
14
)	Тази съдебна практика позволява веднага да се отхвърли изтъкнатият от X довод, че член 145, параграф 2 от този регламент нарушава член 29 от Кодекса.
(
15
)	Вж. точка 14 от настоящото заключение.
(
16
)	Вж. в този смисъл решение от 28 юли 2016 г., JZ (C‑294/16 PPU, EU:C:2016:610, т. 35).
(
17
)	Вж. по-специално решение от 25 януари 2017 г., Vilkas (C‑640/15, EU:C:2017:39, т. 30 и цитираната съдебна практика).
(
18
)	Вж. определението в Речник на българския език на Института за български език на БАН (http://ibl.bas.bg/rbe/).
(
19
)	ОВ L 210, 1985 г. стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 183.
(
20
)	Понятието за дефект („gebrek“ на нидерландски език) по смисъла на член 145, параграф 2 от Регламента за прилагане има по-широк обхват, отколкото понятието за техническа неизправност или за повреда („defect“ на нидерландски език). Докато първото понятие обхваща всяка липса на характеристика, която е основателно да се очаква от съответната стока, с второто се обозначава единствено действителната неизправност на дадена стока.
(
21
)	Вж. решение от 19 март 2009 г., Mitsui & Co. Deutschland (C‑256/07, EU:C:2009:167, т. 27).
(
22
)	Вж. точка 22 от настоящото заключение.
(
23
)	Вж. точка 15 от настоящото заключение.
(
24
)	Вж. в този смисъл заключение на генералния адвокат Mazák по дело Mitsui & Co. Deutschland (C‑256/07, EU:C:2008:580, т. 38).
(
25
)	Относно преценката на последиците от необвързащия характер на решенията във връзка с митническото остойностяване, вж. Специален доклад № 23/2000 на Сметната палата относно митническата стойност на внасяните стоки (митническо остойностяване), заедно с отговорите на Комисията (ОВ C 84, 2001 г., стр. 8).
(
26
)	Решение от 19 март 2009 г., Mitsui & Co. Deutschland (C‑256/07, EU:C:2009:167). Вж. точка 24 от настоящото заключение.
(
27
)	В това отношение запитващата юрисдикция подчертава, че не е необичайно продавачът на нов автомобил да е обвързан с гаранционни задължения за срок, който е (понякога значително) по-дълъг от 12 месеца.
(
28
)	Член 1, точка 19 от Регламент (ЕО) № 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2000 година за изменение на Регламент (ЕИО) № 2913/92 (ОВ L 311, 2000 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 13, стр. 12) заменя член 249 от Митническия кодекс с по същество идентична разпоредба, която след изменението се съдържа в член 247 от този кодекс. Понастоящем член 76 от новия Митнически кодекс конкретно оправомощава Комисията да установява чрез актове за изпълнение процедурните правила за определяне на митническата стойност.
(
29
)	В това отношение вж. решения от 11 ноември 1999 г., Söhl & Söhlke (C‑48/98, EU:C:1999:548, т. 35), и от 13 декември 2007 г., Asda Stores (C‑372/06, EU:C:2007:787, т. 33).
(
30
)	Решения от 11 ноември 1999 г., Söhl & Söhlke (C‑48/98, EU:C:1999:548, т. 36), от 8 март 2007 г., Thomson и Vestel France (C‑447/05 и C‑448/05, EU:C:2007:151, т. 24), и от 13 декември 2007 г., Asda Stores (C‑372/06, EU:C:2007:787, т. 34).
(
31
)	Вж. по-специално решения от 30 октомври 1975 г., Rey Soda и др. (23/75, EU:C:1975:142, т. 10), и от 30 юни 2005 г., Alessandrini и др./Комисия (C‑295/03 P, EU:C:2005:413, т. 74).
(
32
)	Решения от 23 март 1983 г., Cousin и др. (162/82, EU:C:1983:93, т. 17), от 8 март 2007 г., Thomson и Vestel France (C‑447/05 и C‑448/05, EU:C:2007:151, т. 25 и 36), и от 13 декември 2007 г., Asda Stores (C‑372/06, EU:C:2007:787, т. 35).
(
33
)	Вж. съображения 5 и 6 от Регламент (ЕО) № 444/2002 на Комисията от 11 март 2002 година за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93, определящ разпоредби за приложение на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета, установяващ Митническия кодекс на Общността и Регламенти (ЕО) № 2787/2000 и (ЕО) № 993/2001 (ОВ L 68, 2002 г., стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 14, стр. 237).
(
34
)	Член 145, параграф 2, буква a) от Регламента за прилагане.
(
35
)	Вж. в този смисъл Commentary no 2 of the customs code committee (customs valuation section) on the application of Article 145, paragraph 2, of the customs code implementing provisions (Compendium of customs valuation texts (TAXUD/800/2002-NL), актуализирана версия — септември 2008 г., стр. 13).
(
36
)	От решение от 10 декември 2015 г., Veloserviss (C‑427/14, EU:C:2015:803, т. 25, 32 и 33), е видно, че макар в член 78 от Митническия кодекс да не се съдържа никакво времево ограничение по отношение на възможността митническите органи да извършват проверки или последващ контрол на митническите декларации и да приемат необходимите мерки за отстраняване на нередностите, държавите членки могат, с оглед на принципа на правната сигурност, да предвидят за тази възможност разумен давностен срок. Това е така, тъй като този срок, произтичащ било от националното право, било от правото на Съюза, ползва както частноправния субект, така и съответната администрация. Струва ми се, че тази съдебна практика се отнася само до сроковете, които ограничават възможността за проверка на декларация или за последващ контрол. Тя е неприложима по отношение на срока по член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане, който ограничава самата възможност за коригиране на митническата стойност, предвидена в параграф 2 от този член. По-специално, доколкото тази възможност е в полза на частноправните субекти, посоченият срок не може да им осигури закрила.
(
37
)	Освен това предвидените в тези разпоредби срокове се различават както по предмета, така и по началния си момент. Срокът по член 238, параграф 4 от Митническия кодекс е за подаване на искане за възстановяване на вносни мита и започва да тече от уведомяването за митническото задължение, подобно на срока по член 236, параграф 2 от този кодекс, от който се явява изключение. Срокът по член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане от своя страна се отнася до самото възникване на правото на възстановяване — т.е. до наличието на основание за коригиране на митническата стойност и на последващото възстановяване на вносни мита. Този срок започва да тече от приемането на митническата декларация.
(
38
)	Решение от 19 март 2009 г. (C‑256/07, EU:C:2009:167).
(
39
)	Става въпрос за Регламент № 444/2002.
(
40
)	Решение от 19 март 2009 г., Mitsui & Co. Deutschland (C‑256/07, EU:C:2009:167, т. 37). По това съображение, макар и сезиран с въпрос за валидността на член 145, параграфи 2 и 3 от Регламента за прилагане, Съдът не се произнася по нея, както е видно от точка 39 от това решение.
(
41
)	Решение от 19 март 2009 г., Mitsui & Co. Deutschland (C‑256/07, EU:C:2009:167, т. 27).
(
42
)	Решение от 19 март 2009 г., Mitsui & Co. Deutschland (C‑256/07, EU:C:2009:167, т. 36). Съдът приема, че член 145, параграф 3 от Регламента за прилагане, добавен в този регламент с Регламент № 444/2002, не се прилага за случаи отпреди влизането в сила на последния регламент, тъй като прилагането му би засегнало оправданите правни очаквания на съответните икономически оператори. Това е така, тъй като преди влизането в сила на Регламента за прилагане компетентните митнически органи са прилагали общия срок от три години, предвиден в член 236, параграф 2 от Митническия кодекс, в случай на направена след вноса промяна на договорната стойност на стоките поради дефектния им характер.
(
43
)	Както следва от решение от 20 октомври 2005 г., Overland Footwear (C‑468/03, EU:C:2005:624, т. 64), член 78, параграф 1 от Митническия кодекс позволява да бъдат отчетени всички „възможни промени на данните, взети предвид при определянето на митническата стойност, и следователно на вносните мита“.
(
44
)	Вж. решение от 20 октомври 2005 г., Overland Footwear (C‑468/03, EU:C:2005:624, т. 52—54).
(
45
)	В това отношение вж. решение от 19 март 2009 г., Mitsui & Co. Deutschland (C‑256/07, EU:C:2009:167, т. 36), и бележка под линия 42 от настоящото заключение.
(
46
)	Вж. точка 40 от настоящото заключение.