Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JEAN RICHARD DE LA TOUR
11 päivänä joulukuuta 2025 (1)
Yhdistetyt asiat C‑684/24 ja C‑685/24
Across Fiduciaria SpA,
Galvani Fiduciaria Srl ja
SFO Fiduciaria Srl
vastaan
Presidenza del Consiglio dei ministri,
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Ministero delle Imprese e del Made in Italy,
Garante per la protezione dei dati personali,
Unione italiana delle Camere di commercio, industria, artigianato e agricoltura (Unioncamere) ja
Infocamere Scpa (C‑684/24),
jossa asian käsittelyyn osallistuu
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza-Brianza, Lodi, ja
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Bologna
sekä
Unione Fiduciaria SpA,
Assoservizi Fiduciari,
Torino Fiduciaria – Fiditor Srl ja
Ser-Fid Italiana Fiduciaria e di Revisione SpA
vastaan
Ministero delle Imprese e del Made in Italy,
Presidenza del Consiglio dei ministri,
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Garante per la protezione dei dati personali,
Unione italiana delle Camere di commercio, industria, artigianato e agricoltura (Unioncamere),
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza-Brianza, Lodi,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Torino,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma ja
Infocamere Scpa (C‑685/24),
jossa asian käsittelyyn osallistuu
Aletti Fiduciaria SpA,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma ja
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza-Brianza, Lodi
(Ennakkoratkaisupyynnöt – Consiglio di Stato (ylin hallintotuomioistuin, Italia))
Ennakkoratkaisupyyntö – Euroopan unionin sisäpolitiikka – Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Direktiivi (EU) 2015/849 – Rahoitusjärjestelmän käytön estäminen rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen – 31 artikla – Trustien ja trusteja vastaavien oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevat tiedot – Sellaisien luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden pääsy tietoihin, joiden oikeutettua etua asia koskee – Oikeutetun edun käsitteen epämääräisyys – Tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien perusoikeudet – Pätevyys
I       Johdanto
1.        Miten oikeus, joka koskee pääsyn saamista trustien kaltaisten oikeudellisten järjestelyjen (jäljempänä vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt) tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan alalla, tulisi sovittaa yhteen näiden tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamista koskevan oikeuden, henkilötietojen suojaa koskevan oikeuden ja tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden, jotka on suojattu Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 7, 8 ja 47 artiklassa, kanssa?
2.        Tämä kysymys sisältää useita näkökohtia, jotka ovat direktiivin (EU) 2015/849,(2) sellaisena kuin se on muutettuna 30.5.2018 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2018/843(3) (jäljempänä direktiivi 2015/849), 31 artiklan tulkintaa ja pätevyyttä koskevien ennakkoratkaisupyyntöjen kohteena.
3.        Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimen on pohdittava, onko direktiivin 2015/849 mukaista, että Italian lainsäätäjä on päättänyt nimetä fidusiaariset toimeksiantosopimukset (mandato fiduciario) vastaavanlaisiksi oikeudellisiksi järjestelyiksi, joihin sovelletaan sellaisenaan velvollisuutta nimetä niiden tosiasialliset omistajat ja edunsaajat, jotta ne voidaan merkitä tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien keskitettyyn rekisteriin. Sen on arvioitava, onko käsite ”vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt” riittävän selkeä, täsmällinen ja ennakoitavissa oleva, koska sitä ei ole määritelty kyseisessä direktiivissä, ja voidaanko fidusiaarisia toimeksiantosopimuksia, joihin ei liity omistusoikeuden siirtoa, pitää tällaisina vastaavanlaisina oikeudellisina järjestelyinä. Sen on tutkittava yhtäältä, onko mainitun direktiivin 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa säädetty luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden, jotka voivat osoittaa oikeutetun edun, pääsy näitä tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin ongelmallista säädöksen pätevyyden kannalta yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamista koskevan oikeuden ja henkilötietojen suojaa koskevan oikeuden kannalta, ja toisaalta, onko Italian lainsäätäjän omaksuma oikeutetun edun määritelmä kyseisen artiklan säännösten mukainen. Unionin tuomioistuimen on arvioitava, onko muulle kuin oikeusviranomaiselle annettu, tietoihin pääsyä koskevan poikkeuksen arviointia koskeva toimivalta, jota tosiasialliset omistajat ja edunsaajat voivat tietyissä poikkeuksellisissa olosuhteissa käyttää, sopusoinnussa tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden kanssa, kun otetaan huomioon, että jos poikkeuspyyntö hylätään, tiedot paljastuvat peruuttamattomasti.
4.        Ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Consiglio di Statolle (ylin hallintotuomioistuin, Italia), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, että kyseisen 31 artiklan riidanalaisten säännösten tulkitseminen primaarioikeuden ja direktiivin 2015/849 tavoitteiden mukaisesti on mahdollista, että omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaariset toimeksiantosopimukset ovat vastaavanlaisia oikeudellisia järjestelyjä, että se oikeutettu etu, joka luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden, jotka haluavat saada tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevia tietoja, on näytettävä toteen, voidaan täsmentää Italian lainsäätäjän tekemällä tavalla ja että sellaisten poikkeuksellisten olosuhteiden arvioinnin, jotka voivat oikeuttaa poikkeamisen tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin pääsyn periaatteesta, voi tietyin edellytyksin suorittaa elin, joka ei ole tuomioistuin.
II     Asiaa koskevat oikeussäännöt
A       Unionin oikeus
1.     Direktiivi 2015/849
5.        Direktiivin 2015/849 johdanto-osan 14 ja 17 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(14)      Rikollisten jäljittämisessä on tärkeää, että tiedot tosiasiallisesta omistajasta ja edunsaajasta ovat tarkat ja ajantasaiset, sillä rikolliset saattavat salata henkilöllisyytensä yritysrakenteen taakse. Jäsenvaltioiden olisi siksi varmistettava, että niiden alueelle kansallisen lainsäädännön mukaisesti perustetut yhteisöt hankkivat riittävät, tarkat ja ajantasaiset tiedot tosiasiallisista omistajistaan ja edunsaajistaan perustietojen kuten yrityksen nimen ja osoitteen sekä perustamista ja laillista omistusoikeutta koskevien todisteiden lisäksi ja pitävät niitä yllä. – – Jäsenvaltioiden olisi myös varmistettava, että muut henkilöt, jotka pystyvät osoittamaan, että rahanpesu, terrorismin rahoitus ja niiden esirikokset, kuten lahjonta sekä verorikokset ja
‑petokset, koskevat niiden oikeutettuja etuja, saavat tietosuojasääntöjen mukaisen pääsyn tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin. Niillä henkilöillä, jotka pystyvät osoittamaan oikeutetun edun olemassaolon, olisi oltava pääsy tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan hallussa olevan omistusosuuden luonnetta ja laajuutta koskeviin tietoihin, joista ilmenee omistusosuuden likimääräinen suuruus.
– –
(17)      Jotta varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset erityyppisten oikeudellisten muotojen kesken, myös trustien omaisuudenhoitajilta (trustee) olisi edellytettävä, että ne hankkivat ja pitävät yllä sekä antavat tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevat tiedot asiakkaan tuntemisvelvollisuutta koskevia toimenpiteitä toteuttaville ilmoitusvelvollisille ja toimittavat nämä tiedot keskitettyyn rekisteriin tai keskustietokantaan, ja trustien omaisuudenhoitajien olisi ilmoitettava asemastaan ilmoitusvelvollisille. Vastaavia vaatimuksia olisi sovellettava myös sellaisiin oikeushenkilöihin kuin säätiöihin ja trustien kaltaisiin oikeudellisiin järjestelyihin.”
6.        Direktiivin 2015/849 30 artiklan 6 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla ja rahanpesun selvittelykeskuksilla on pääsy ajallaan ja esteettä kaikkiin – – keskitetyssä rekisterissä oleviin tietoihin – – asianomaista yhteisöä varoittamatta. – –”
7.        Saman direktiivin 31 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tätä artiklaa sovelletaan trusteihin ja vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin, kuten muiden muassa fiducie, tietyntyyppiset Treuhand-järjestelyt tai fideicomiso, kun niillä on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla. Jäsenvaltioiden on yksilöitävä ominaisuudet, joiden avulla voidaan määrittää, milloin oikeudellisilla järjestelyillä on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla niiden lainsäädännön alaisten tällaisten oikeudellisten järjestelyjen osalta.
Kunkin jäsenvaltion on edellytettävä, että kunkin kyseisessä jäsenvaltiossa hallinnoitavan express trust ‑järjestelyn omaisuudenhoitajat hankkivat riittävät, tarkat ja ajantasaiset tiedot trustin tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista ja pitävät ne hallussaan. Kyseisiin tietoihin on sisällyttävä seuraavien tunnistetiedot:
a)      perustaja(t);
b)      trustin omaisuudenhoitaja(t);
c)      mahdollinen suojelija (mahdolliset suojelijat);
d)      edunsaajat tai edunsaajien ryhmä;
e)      mikä tahansa muu luonnollinen henkilö, joka käyttää trustin osalta tosiasiallista määräysvaltaa.
– –
3 a.      Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevat tiedot 1 kohdassa tarkoitetuista express trust ‑järjestelyistä ja vastaavanlaisista oikeudellisista järjestelyistä on säilytettävä sen jäsenvaltion perustamassa tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevia tietoja sisältävässä keskitetyssä rekisterissä, johon trustin omaisuudenhoitaja tai henkilö, joka on vastaavassa asemassa vastaavanlaisessa oikeudellisessa järjestelyssä, on sijoittautunut tai jossa tämä asuu.
– –
4.      Jäsenvaltioiden on varmistettava, että trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskevat tiedot ovat kaikissa tapauksissa seuraavien saatavilla:
– –
c)      luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa;
– –
Ensimmäisen alakohdan c ja d alakohdassa tarkoitettujen luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden saatavilla oleviin tietoihin on sisällyttävä tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan nimi, syntymäkuukausi ja
‑vuosi sekä asuinmaa ja kansalaisuus sekä hallussa olevan omistusosuuden luonne ja laajuus.
Jäsenvaltiot voivat kansallisessa oikeudessa määritettävin edellytyksin säätää pääsystä lisätietoihin, joiden avulla voidaan tunnistaa tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja. Näihin lisätietoihin on sisällyttävä vähintään tiedot syntymäajasta tai yhteystiedot tietosuojasääntöjen mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat sallia laajemman pääsyn rekisterin sisältämiin tietoihin kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.
– –
7 a.      Kansallisessa lainsäädännössä määriteltävissä poikkeustapauksissa, joissa 4 kohdan ensimmäisen alakohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettu pääsy asettaisi tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan alttiiksi kohtuuttomalle petoksen, sieppauksen, kiristyksen, häirinnän, väkivallan tai pelottelun riskille tai joissa tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja on alaikäinen tai muuten rajoitetusti oikeustoimikelpoinen, jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksesta, jonka mukaan tällainen pääsy kaikkiin tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin tai osaan niistä voidaan tapauskohtaisesti evätä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että nämä poikkeukset myönnetään tapauksen poikkeuksellisen luonteen yksityiskohtaisen arvioinnin perusteella. Oikeus hakea poikkeusta koskevaan päätökseen muutosta hallintoviranomaiselta ja oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin on taattava. Poikkeuksia myöntäneen jäsenvaltion on julkaistava vuotuisia tilastotietoja myönnettyjen poikkeusten lukumäärästä ja ilmoitetuista perusteluista ja ilmoitettava tiedot [Euroopan] komissiolle.
– –
10.      Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 10 päivänä heinäkuuta 2019 1 kohdassa tarkoitettujen trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen luokat, ominaisuuksien kuvaus, nimet ja soveltuvin osin oikeusperusta. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä kootun luettelon kyseisistä trusteista ja vastaavanlaisista oikeudellisista järjestelyistä viimeistään 10 päivänä syyskuuta 2019.
Komissio antaa viimeistään 26 päivänä kesäkuuta 2020 Euroopan parlamentille ja [Euroopan unionin] neuvostolle kertomuksen, jossa arvioidaan, onko kaikki jäsenvaltioiden lainsäädännön alaiset 1 kohdassa tarkoitetut trustit ja vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt tunnistettu asianmukaisesti ja sovelletaanko niihin tässä direktiivissä säädettyjä velvoitteita. Komissio toteuttaa tapauksen mukaan tarvittavat toimet kyseisessä kertomuksessa esitettyjen havaintojen perusteella.”
2.     Direktiivi 2018/843
8.        Direktiivin 2018/843 johdanto-osan 29, 30, 38 ja 42 perustelukappaleessa säädetään seuraavaa:
”(29)      Jotta varmistetaan oikeusvarmuus ja tasapuoliset toimintaedellytykset, on tärkeää säätää selkeästi siitä, mitä [Euroopan] unioniin sijoittautuneita oikeudellisia järjestelyjä olisi niiden tehtävän tai rakenteen perusteella pidettävä trusteja vastaavina. Kunkin jäsenvaltion olisi sen vuoksi edellytettävä määrittelevän trustit, jos sellaiset on tunnustettu kansallisessa lainsäädännössä, ja vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt, joita sen kansallisen oikeudellisen kehyksen tai perinteen mukaisesti voidaan perustaa ja joilla on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla, kuten mahdollisuus erottaa toisistaan varojen laillinen ja tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja. Jäsenvaltioiden olisi sen jälkeen ilmoitettava komissiolle näiden trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen luokat, ominaisuuksien kuvaus, nimet ja soveltuvin osin oikeusperusta Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaisemista varten, jotta muiden jäsenvaltioiden on mahdollista tunnistaa ne. Olisi otettava huomioon, että trusteilla ja vastaavanlaisilla oikeudellisilla järjestelyillä voi olla erilaisia oikeudellisia ominaisuuksia eri puolilla unionia. Jos trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn ominaisuudet ovat rakenteen ja tehtävän osalta verrattavissa yhtiöiden ja muiden oikeushenkilöiden ominaisuuksiin, tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevien tietojen julkisuus auttaisi torjumaan trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen väärinkäyttöä, samaan tapaan kuin julkisuus voi auttaa estämään yhtiöiden ja muiden oikeushenkilöiden väärinkäyttöä rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen.
(30)      Tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevien tietojen julkisuuden ansiosta kansalaisyhteiskunnalla, esimerkiksi lehdistöllä tai kansalaisjärjestöillä, on paremmat mahdollisuudet tutkia tietoja, mikä parantaa osaltaan luottamusta liiketoimien ja rahoitusjärjestelmän rehellisyyteen. Tämä voi myös auttaa torjumaan yhtiöiden ja muiden oikeushenkilöiden sekä oikeudellisten järjestelyjen väärinkäyttöä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen paitsi siksi, että se helpottaa tutkimuksia, myös maineeseen liittyvistä syistä, kun tosiasialliset omistajat ja edunsaajat olisivat kaikkien niiden tiedossa, jotka suorittavat liiketoimia. Tietojen julkisuuden ansiosta finanssilaitosten sekä tällaisten rikosten torjuntaan osallistuvien viranomaisten, myös kolmansien maiden viranomaisten, on helpompi saada tiedot ajallaan ja tehokkaasti. Näiden tietojen julkisuus auttaisi myös rahanpesun, siihen liittyvien esirikosten ja terrorismin rahoituksen tutkinnassa.
– –
(38)      Tämän direktiivin nojalla tapahtuvaan tietojenkäsittelyyn sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) 2016/679.[(4)] Tämän vuoksi luonnollisille henkilöille, joiden henkilötietoja säilytetään kansallisissa rekistereissä tosiasiallisina omistajina ja edunsaajina, olisi ilmoitettava asiasta. Lisäksi vain sellaiset henkilötiedot, jotka ovat ajantasaisia ja vastaavat tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia, olisi julkistettava, ja asianomaisille henkilöille olisi ilmoitettava heille asetukseen [2016/679] ja direktiiviin (EU) 2016/680[(5)] perustuvan unionin voimassa olevan tietosuojajärjestelmän mukaisesti kuuluvista oikeuksista ja näiden oikeuksien käyttämiseen sovellettavista menettelyistä. Rekistereissä olevien tietojen väärinkäytön estämiseksi ja tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien oikeuksien tasapainottamiseksi jäsenvaltiot voivat lisäksi pitää aiheellisena harkita, että pyynnön esittänyttä henkilöä koskevat tiedot ja pyynnön oikeusperusta asetetaan tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan saataville.
– –
(42)      Jäsenvaltioiden olisi määriteltävä kansallisessa lainsäädännössään oikeutettu etu sekä yleisenä käsitteenä että tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin pääsyn kriteerinä. Erityisesti on huomattava, että näissä määritelmissä ei saisi rajata oikeutetun edun käsitettä koskemaan vain meneillään olevia hallintomenettelyjä tai oikeudellisia menettelyjä, ja niiden perusteella olisi voitava tarvittaessa ottaa huomioon valtiosta riippumattomien järjestöjen ja tutkivien journalistien tekemä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan sekä rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyvien esirikosten estämiseen liittyvä ennaltaehkäisevä työ. Kun tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevat jäsenvaltioiden rekisterit on liitetty yhteen, kunkin jäsenvaltion rekisteriin olisi myönnettävä sekä kansallinen että rajat ylittävä pääsy siinä jäsenvaltiossa annetun oikeutetun edun määritelmän perusteella, jossa trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevat tiedot on rekisteröity tämän direktiivin säännösten mukaisesti kyseisen jäsenvaltion asiaankuuluvien viranomaisten tekemän päätöksen nojalla. Tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevien jäsenvaltioiden rekistereiden osalta jäsenvaltioiden olisi myös voitava perustaa muutoksenhakumekanismeja, joiden avulla voi hakea muutosta päätöksiin, joilla myönnetään tai evätään pääsy tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin. – –”
B       Italian lainsäädäntö
1.     Asetus nro 231/2007
9.        Rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen annetun direktiivin 2005/60/EY sekä täytäntöönpanotoimenpiteistä annetun direktiivin 2006/70/EY täytäntöönpanosta 21.11.2007 annetun asetuksen nro 231 (decreto legislativo n. 231 – Attuazione della direttiva 2005/60/CE concernente la prevenzione dell’utilizzo del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo nonchè della direttiva 2006/70/CE che ne reca misure di esecuzione),(6) sellaisena kuin se on sovellettavissa pääasiassa (jäljempänä asetus nro 231/2007), 1 §:n 2 momentin ee kohdassa olevan määritelmän mukaan trusti- tai yrityspalvelujen tarjoajalla tarkoitetaan ”luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka liiketoimintanaan tarjoaa kolmansille osapuolille jotakin seuraavista palveluista: – – toimiminen tai toisen henkilön järjestäminen toimimaan express trust ‑järjestelyn tai oikeusmuodoltaan vastaavan oikeudellisen järjestelyn omaisuudenhoitajana.”
10.      Kyseisen asetuksen 20 §:ssä säädetään tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan tunnistamisesta.
11.      Asetuksen 21 §:n 3 ja 4 momentissa säädetään seuraavaa:
”3.      Trustit – – ja vastaavat oikeudelliset järjestelyt, jotka on perustettu tai jotka sijaitsevat Italian tasavallan alueella, on rekisteröitävä tätä tarkoitusta varten perustettuun kaupparekisterin erityisosastoon. Omaisuudenhoitaja tai muu henkilö, joka toimii omaisuudenhoitajan tai sen henkilön lukuun, joka käyttää vastaavia oikeuksia, valtuuksia ja mahdollisuuksia vastaavissa oikeudellisissa järjestelyissä, ilmoittaa edellä 22 §:n 5 momentissa tarkoitetut tiedot trustien ja vastaavien oikeudellisten järjestelyjen, jotka on perustettu tai jotka sijaitsevat Italian tasavallan alueella, tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista kaupparekisteriin säilytettäviksi. – –
4.      Pääsy 22 §:n 5 momentissa tarkoitettuihin trustien tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin sallitaan:
– –
d bis)       yksityisille, mukaan lukien yleisten etujen puolustajille, joiden oikeudellinen etu on merkityksellinen ja yksilöitävissä, tapauksissa, joissa tosiasiallisen omistajuuden tunteminen on tarpeen suojattua oikeudellista asemaa vastaavan edun valvomiseksi tai puolustamiseksi, mikäli on konkreettista ja asiakirjoihin perustuvaa näyttöä siitä, että tosiasiallinen ja oikeudellinen omistajuus eivät vastaa toisiaan. Edun on oltava välitön, konkreettinen ja ajankohtainen, ja jos kyseessä ovat yleistä etua edustavat tahot, etu ei saa olla yhteneväinen edustettuun ryhmään kuuluvien yksityishenkilöiden edun kanssa. Kun pääsy tietoihin asettaisi tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan alttiiksi suhteettomalle petoksen, sieppauksen, kiristyksen, kiskonnan, häirinnän, väkivallan tai uhkailun riskille tai jos tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja on rajoitetusti oikeustoimikelpoinen tai alaikäinen, pääsy kaikkiin tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin tai osaan niistä voidaan poikkeustapauksissa evätä tapauksen ja olosuhteiden poikkeuksellisen luonteen perusteellisen arvioinnin jälkeen. – –”
12.      Asetuksen 22 §:n 5 ja 5 a momentissa säädetään seuraavaa:
”5.      Express trust ‑muotoisten trustien – – edunvalvojien [(trustees)] sekä henkilöiden, jotka käyttävät vastaavia oikeuksia, toimivaltaa ja valtuuksia samankaltaisissa oikeudellisissa järjestelyissä, siltä osin kuin ne ovat sijoittautuneet Italian tasavaltaan tai niillä on asuinpaikka Italian tasavallassa, on saatava ja pidettävä yllä riittäviä, totuudenmukaisia ja ajantasaisia tietoja trustin tai vastaavan oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisista omistajista, kun tällaisilla tiedoilla tarkoitetaan tietoja, jotka liittyvät perustajan tai perustajien, edunvalvojan tai edunvalvojien, suojelijan tai suojelijoiden tai mahdollisten muiden edunvalvojan lukuun toimivien henkilöiden, edunsaajan tai edunsaajaryhmien tai kenen tahansa muun luonnollisen henkilön, joka käyttää viime kädessä määräysvaltaa trustin tai vastaavan oikeudellisen järjestelyn omaisuuteen joko suoran tai välillisen omistuksen tai muiden keinojen kautta, henkilöllisyyteen. Express trust ‑muotoisten trustien omaisuudenhoitajien ja henkilöiden, joilla on vastaavat oikeudet, valtuudet ja toimivaltuudet vastaavanlaisissa oikeudellisissa järjestelyissä, on säilytettävä nämä tiedot vähintään viiden vuoden ajan omaisuudenhoitajan asemansa lakkaamisesta ja toimitettava ne viipymättä 21 §:n 2 momentin a ja b kohdassa tarkoitetuille viranomaisille. Omaisuudenhoitajat, jotka tässä asemassaan perustavat jatkuvan tai ammatillisen suhteen tai suorittavat yksittäisen liiketoimen, ilmoittavat asemastaan ilmoitusvelvollisille.
5 bis.      Tämän asetuksen soveltamiseksi trusteja vastaavina oikeudellisina järjestelyinä pidetään yksiköitä ja järjestelyjä, jotka rakenteensa ja tehtäviensä vuoksi tuottavat express trust ‑muotoisia trusteja vastaavia oikeusvaikutuksia, kun otetaan huomioon myös varojen käyttötarkoitus ja se, että muu toimija kuin omistaja käyttää määräysvaltaa yhden tai useamman edunsaajan hyväksi tai määrättyä tarkoitusta varten.”
2.     Ministeriön asetus nro 55/2022
13.      Oikeushenkilön muodossa perustettujen yritysten, yksityisten oikeushenkilöiden, trustien, joilla on oikeudellisesti merkityksellisiä verovaikutuksia, ja trusteja vastaavien oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallista omistajuutta koskevien tietojen toimittamista, saatavuutta ja niihin tutustumista koskevista säännöksistä 11.3.2022 annetun talous- ja valtiovarainministeriön asetuksen nro 55 (decreto del Ministero dell’Economia e delle Finanze, no 55 – Regolamento recante disposizioni in materia di comunicazione, accesso e consultazione dei dati e delle informazioni relativi alla titolarità effettiva di imprese dotate di personalità giuridica, di persone giuridiche private, di trust produttivi di effetti giuridici rilevanti ai fini fiscali e di istituti giuridici affini al trust)(7) (jäljempänä ministeriön asetus nro 55/2022) 1 §:n g kohdassa toistetaan asetuksen nro 231/2007 22 §:n 5 bis momentissa oleva vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen määritelmä.
14.      Ministeriön asetuksen nro 55/2022 4 §:n 1 momentin e kohdassa säädetään, että ”[asetuksen nro 231/2007] 21 §:n 2 momentin f kohdan toisessa virkkeessä ja 4 momentin d bis kohdan kolmannessa virkkeessä tarkoitettuihin tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin tutustumista koskevan oikeuden epäämiseksi on mainittava mahdolliset poikkeukselliset olosuhteet sekä sähköpostiosoite 7 §:n 3 momentissa tarkoitettujen ilmoitusten vastaanottamiseksi asianomaisena osapuolena”.
15.      Ministeriön asetuksen nro 55/2022 7 §:n 2 ja 3 momentissa säädetään seuraavaa:
”2.      Trusteja ja vastaavanlaisia oikeudellisia järjestelyjä, jotka ovat velvollisia rekisteröitymään erityisosastoon, tosiasiallista omistajuutta koskevat tiedot, jotka ilmoitetaan 3 §:n mukaisesti ja säilytetään kaupparekisterin erityisosastossa, annetaan kaikkien luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden saataville, mukaan lukien yleisten etujen puolustajat, joilla on [asetuksen nro 231/2007] 21 §:n 4 momentin d bis kohdan ensimmäisen ja toisen virkkeen nojalla laillinen oikeus tutustua tietoihin, kun he ovat esittäneet alueellisesti toimivaltaiselle kauppakamarille perustellun tutustumispyynnön, josta ilmenee, että saman d bis kohdan ensimmäisessä ja toisessa virkkeessä tarkoitetut edellytykset täyttyvät. Alueellisesti toimivaltaisen kauppakamarin on 20 päivän kuluessa pyynnön esittämisestä joko myönnettävä oikeus tutustua tietoihin tai ilmoitettava hakijalle perusteltu kieltävä vastaus varmennetulla sähköpostilla. Jos ilmoitusta ei toimiteta mainitussa määräajassa, tutustumisoikeus katsotaan evätyksi.
3.      – – Alueellisesti toimivaltainen kauppakamari esittää 1 ja 2 momentissa tarkoitetun tutustumispyynnön asianomaiselle osapuolelle – – Kymmenen päivän kuluessa tämän ilmoituksen vastaanottamisesta asianomainen osapuoli voi toimittaa – – perustellun vastaväitteen. Kauppakamari arvioi tapauskohtaisesti [asetuksen nro 231/2007] 21 §:n 2 momentin f kohdassa ja 4 momentin d bis kohdassa tarkoitetut asianomaisen osapuolen esittämät poikkeukselliset olosuhteet, jotka oikeuttavat tutustumisoikeuden epäämisen kokonaan tai osittain, ottaen huomioon myös väitetyn riskin ja tiedonsaantia koskevan intressin välisen oikeasuhteisuuden periaatteen. Alueellisesti toimivaltainen kauppakamari voi evätä kokonaan tai osittain pääsyn 1 ja 2 momentissa tarkoitettuihin tietoihin arvioituaan ne poikkeukselliset olosuhteet, joihin asianomainen osapuoli vetoaa. Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epäämisestä on ilmoitettava hakijalle – – 20 päivän kuluessa tutustumispyynnön esittämisestä. Jos ilmoitusta ei toimiteta mainitussa määräajassa, tutustumisoikeus katsotaan evätyksi.”
III  Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymykset
16.      Useat italialaiset omaisuudenhoitoyhtiöt riitauttivat Tribunale amministrativo regionale per il Laziossa (Latiumin alueellinen hallintotuomioistuin, Italia) toimet, joilla Italian hallitus sisällytti omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaariset toimeksiantosopimukset vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin, minkä seurauksena ne velvoitettiin toimittamaan tietoja kyseisten toimeksiantosopimusten tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista.
17.      Näihin yhtiöihin kuuluvat Across Fiduciaria SpA, Galvani Fiduciaria Srl, SFO Fiduciaria Srl (jäljempänä Across Fiduciaria ym.), Unione Fiduciaria SpA, Assoservizi Fiduciari, Aletti Fiduciaria SpA, Torino Fiduciaria – Fiditor Srl (jäljempänä Unione Fiduciaria ym.) ja Ser-Fid Italiana Fiduciaria e di Revisione SpA (jäljempänä Ser-Fid).
18.      Niiden valitukset hylättiin.
19.      Valittajat väittävät ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa vireille panemassaan valituksessa lähinnä, että Italian lainsäädäntö on ristiriidassa unionin lainsäädännön kanssa, että unionin lainsäädäntö on itsessään lainvastainen ja että Italian oikeuden mukaiset toimenpiteet ovat lainvastaisia siltä osin kuin omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaariset toimeksiantosopimukset on niissä sisällytetty vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin.
20.      Asianosaiset ovat keskustelleet ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa direktiivin 2015/849 31 artiklan niiden säännösten pätevyydestä, jotka koskevat yhtäältä käsitteen ”vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt” määritelmää SEUT 114 ja SEUT 288 artiklan valossa ja toisaalta oikeutetun edun, joka luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden on osoitettava saadakseen pääsyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, pätevyyttä perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan valossa.
21.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on lisäksi epävarma siitä, voidaanko omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaarisia toimeksiantosopimuksia pitää vastaavanlaisina oikeudellisina järjestelyinä ja voidaanko ne siten velvoittaa toimittamaan tietoja tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien rekisteriin. Kyseinen tuomioistuin pohtii lisäksi Italian lainsäädännössä vahvistettuja menettelytapoja, joilla suojataan tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan. Se huomauttaa, että poikkeuksen myöntämisen arviointi, erityisesti suhteettoman riskin perusteella, kuuluu hallintoelimelle ilman mahdollisuutta oikeussuojaan ennen tietojen ilmaisemista.
22.      Tässä tilanteessa Consiglio di Stato on päättänyt lykätä asian C‑684/24 käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko [direktiivin 2015/849] 31 artiklan 4 kohta, siltä osin kuin se koskee oikeutta saada pääsy trustien tai vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallisia omistajia koskeviin tietoihin, yhteensopiva [perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan] sekä [ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen(8) 8 artiklan] kanssa siltä osin kuin pääsy tietoihin sallitaan joka tapauksessa kaikille luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille, jotka voivat ”osoittaa oikeutetun edun saada tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevia tietoja”, täsmentämättä ja rajoittamatta itse ”oikeutetun edun” käsitettä, jonka määrittely jätetään täysin jäsenvaltioiden harkintavaltaan, jolloin on mahdollista, että tiedonsaantioikeuden henkilöllinen soveltamisala rajataan liian väljästi, mikä puolestaan saattaa johtaa edellä mainittujen tosiasiallisten omistajien perustavanlaatuisten ihmisoikeuksien loukkaamiseen?
2)      Ovatko [direktiivin 2015/849] 31 artiklan 7 a kohdassa säädetyt takeet, jotka koskevat oikeutta hakea muutosta päätökseen, joka koskee (kansallisessa oikeudessa säädetyissä poikkeuksellisissa olosuhteissa) poikkeamista 4 kohdassa tarkoitetusta tiedonsaantioikeudesta (joka myönnetään joka tapauksessa trustien tai niitä vastaavien oikeudellisten järjestelyjen omistajuutta koskeviin tietoihin), [perusoikeuskirjan] 47 artiklassa ja [ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen] 6 artiklassa vahvistetut suojakeinot huomioon ottaen esteenä [ministerin asetuksen nro 55/2022] 6 ja 7 §:lle siltä osin kuin näillä säännöksillä annetaan alueellisen kauppakamarin kaltaiselle muuna kuin tuomioistuimena pidettävälle hallintoelimelle valta päättää tietojen ilmaisemisesta lopullisella tavalla ja niissä säädetään tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan oikeudesta hakea muutosta tuomioistuimessa vasta menettelyn myöhemmässä vaiheessa?”
23.      Asiassa C‑685/24 Consiglio di Stato on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko [direktiivin 2015/849] 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohdassa olevaa käsitettä ”istituti giuridici” (”oikeudelliset järjestelyt”), joka esiintyy italiankielisessä toisinnossa, tulkittava siten, että sillä viitataan, kuten muista pääkielten kieliversioista, asiayhteydestä ja [kyseisen] direktiivin tavoitteesta voidaan päätellä, yhteiskunnallista ilmiötä koskevien sääntöjen ja periaatteiden orgaaniseen kokonaisuuteen, vai viitataanko sillä pikemminkin konkreettiseen ja nimenomaiseen taloudelliseen ja oikeudelliseen toimeen taikka taloudellisten ja oikeudellisten toimien tyyppeihin, joita arvioidaan sellaisten olennaisten ominaispiirteiden perusteella, joilla on joka tapauksessa vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla?
2)      Onko [direktiivin 2015/849] 31 artiklan 10 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltioiden tekemät ilmoitukset ja komission kertomus – – parlamentille ja neuvostolle eivät ole sitovaa lainsäädäntöä vaan ne ovat vain toteavia asiakirjoja, joilla yksilöidään – – vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt eri oikeusjärjestyksissä, minkä vuoksi on joka tapauksessa kansallisen tuomioistuimen ja unionin tuomioistuimen tehtävä riitatilanteessa arvioida, onko tällaisilla järjestelyillä vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla pelkästään [kyseisen] direktiivin säännösten perusteella, koska tällaisia [unionin] oikeutta täydentäviä toimia ei voida pitää sitovina?
3)      Onko unionin oikeutta ja erityisesti [direktiivin 2015/849] johdanto-osan 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 16 ja 17 perustelukappaletta sekä 2 artiklaa, 3 artiklan – – 6 [alakohtaa] ja 31 artiklaa ja [direktiivin 2018/843] johdanto-osan 4, 5, 16, 17, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33 ja 34 perustelukappaletta tulkittava siten, että ne ovat esteenä asetuksen nro 231/2017 1 §:n 2 momentin ee kohdan, 20 §:n, 21 §:n ja 22 §:n kaltaiselle kansalliselle säännöstölle siltä osin kuin – – sillä sisällytetään oikeudellisiin järjestelyihin, joilla on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla, – – omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaariset toimeksiantosopimukset?
4)      Ovatko unionin oikeus ja erityisesti suhteellisuusperiaate ja [direktiivin 2015/849] 31 artiklan 1 kohdan säännökset, luettuina yhdessä SEU 5 artiklan 4 kohdan ja [direktiivin 2018/843] johdanto-osan 5 ja 27 perustelukappaleen kanssa, esteenä asetuksen nro 231/2017 1 §:n 2 momentin ee kohdan, 20 §:n, 21 §:n ja 22 §:n kaltaiselle kansalliselle säännöstölle siltä osin kuin sillä sisällytetään – – oikeudellisiin järjestelyihin, joilla on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla – – omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaariset toimeksiantosopimukset, vaikka näiden yhtiöiden toimintaan liittyy useita velvoitteita ja ne ovat monien kansallisten viranomaisten valvonnan alaisia, ja kun otetaan huomioon riskit, joita toteutettuihin toimiin saattaa liittyä?
5)      Ovatko [direktiivin 2015/849] 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohdan säännökset pätemättömiä, koska ne ovat ristiriidassa SEUT 114 artiklan ja SEUT 288 artiklan 3 kohdan ja tehokkuusperiaatteen kanssa?
6)      Onko unionin oikeutta ja erityisesti [direktiivin 2015/849] johdanto-osan 1, 2, 5, 12, 13, 14, 15, 16 ja 17 perustelukappaletta ja saman direktiivin 30 ja 31 artiklaa, [direktiivin 2018/843] johdanto-osan 4, 5, 16–17 sekä 25–34 perustelukappaletta, perusoikeuskirjan 6, 7, 8 ja 16 artiklaa ja SEU 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua suhteellisuusperiaatetta tulkittava – myös – – 22.11.2022 annetun tuomion Luxembourg Business Registers[(9)] valossa – siten, että ne ovat esteenä asetuksen nro 231/2007 21 §:n 4 momentin d bis kohdassa ja asetuksen nro 55/2022 7 §:n 2 momentissa tarkoitetun kaltaiselle säännöstölle, jolla sallitaan yksityisten, mukaan lukien yleisten etujen puolustajien, joiden oikeudellinen etu on merkityksellinen ja yksilöitävissä, tutustua tietoihin tapauksissa, joissa tosiasiallisen omistajuuden tunteminen on tarpeen varmaa oikeudellista asemaa vastaavan edun valvomiseksi tai puolustamiseksi, mikäli on konkreettista ja asiakirjoihin perustuvaa näyttöä siitä, että tosiasiallinen ja oikeudellinen omistajuus eivät vastaa toisiaan, ja jossa edellytetään lisäksi, että edun on oltava välitön, konkreettinen ja ajankohtainen ja, jos kyseessä ovat yleistä etua edustavat yhteisöt, etu ei saa olla yhteneväinen edustettuun ryhmään kuuluvien yksityishenkilöiden edun kanssa?”
24.      Asiat C‑684/24 ja C‑685/24 yhdistettiin unionin tuomioistuimen presidentin 4.12.2024 antamalla määräyksellä kirjallista ja suullista käsittelyä sekä tuomion antamista varten.
25.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on pyytänyt unionin tuomioistuinta käsittelemään nyt kyseessä olevan asian unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 105 artiklan mukaisessa nopeutetussa menettelyssä.
26.      Unionin tuomioistuimen presidentti hylkäsi 2.9.2025 tekemällään päätöksellä(10) nopeutettua menettelyä koskevan pyynnön ja päätti, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toimittamat tiedot oikeuttivat työjärjestyksen 53 artiklan 3 kohdan mukaisesti antamaan asian käsittelylle etusijan.
27.      Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet Across Fiduciaria ym., Unione Fiduciaria ym., Ser-FID, Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Roma (Rooman kauppa-, teollisuus-, käsiteollisuus- ja maatalouskamari, Italia), Saksan ja Italian hallitukset, parlamentti, neuvosto ja komissio. Saksan hallitusta lukuun ottamatta nämä osapuolet esittivät suullisia huomautuksia 25.9.2025 pidetyssä istunnossa.
IV     Asian tarkastelu
28.      Aloitan tarkasteluni kysymyksellä, joka koskee vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen käsitteen pätevyyttä (A). Sen jälkeen tarkastelen kysymyksiä, jotka koskevat fidusiaarisia toimeksiantosopimuksia ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen sääntelyn soveltamista niihin (B). Tutkin seuraavaksi yhtäältä sitä, ovatko säännökset, jotka koskevat sellaisten henkilöiden pääsyä tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, jotka voivat osoittaa oikeutetun edun, perusoikeuksien mukaisia, ja toisaalta sitä, miten näitä säännöksiä voidaan tulkita siten, että ne ovat näiden perusoikeuksien mukaisia (C). Lopuksi käsittelen kysymystä sellaisen tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan oikeudesta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, jonka tietoihin tutustumista koskeva poikkeuspyyntö on hylätty muussa elimessä kuin tuomioistuimessa (D).
A       Asiassa C‑685/24 esitetty viides kysymys
29.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii tällä kysymyksellään direktiivin 2015/849 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohdan pätevyyttä SEUT 114 artiklan ja SEUT 288 artiklan 3 kohdan sekä tehokkuusperiaatteen valossa.
30.      Kyseinen tuomioistuin esitti tämän kysymyksen unionin tuomioistuimelle, koska unionin tuomioistuimella on yksinomainen toimivalta lausua unionin toimen pätevyydestä,(11) mutta se ei epäile tämän säännöksen pätevyyttä.
31.      Käsite, jonka pätevyys on riitautettu, on nimittäin käsite ”vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt”, joiden valittajat eivät katso olevan riittävän selkeä, täsmällinen ja ennakoitavissa oleva, jotta oikeusvarmuuden tavoite voitaisiin saavuttaa ja jotta tästä seuraavan järjestelmän soveltamisedellytykset olisivat tasapuoliset eri jäsenvaltioiden kesken.
32.      Katson ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tavoin, että unionin lainsäätäjälle SEUT 114 artiklan 1 kohdan nojalla jätetty harkintavalta lainsäädäntöjen lähentämiseksi,(12) jotta voidaan estää rahoitusjärjestelmän käyttö rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen,(13) ja direktiivin, joka sitoo jäsenvaltioita saavutettavaan tulokseen nähden mutta jättää niille toimivallan muodon ja keinojen suhteen, valitseminen säädösmuodoksi mahdollistaa sen, että direktiivissä 2015/849 käytetään käsitettä ”vastaavat oikeudelliset järjestelyt” ilman, että tämän käsitteen rajoja on tarpeen täsmentää itse direktiivissä.
33.      Kyseisen direktiivin tavoitteena on nimittäin rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunta. Tältä osin tavoite varmistaa rahoitusjärjestelmän suurempi avoimuus antamalla pääsy tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin saavutetaan vain, jos vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin, jotka eivät ole kaikissa jäsenvaltioissa tunnettuja mekanismeja, sovelletaan samoja sääntöjä kuin trusteihin, jotta vältetään avoimuusvelvoitteen kiertäminen.
34.      Lisäksi se, että yhtäältä jäsenvaltioiden tehtäväksi annetaan direktiivin 2015/849 31 artiklan 10 kohdan nojalla ilmoittaa komissiolle niiden kansallisessa lainsäädännössä olevien vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen luokat, ominaisuuksien kuvaus, nimet ja soveltuvin osin oikeusperusta, ja toisaalta se, että komission tehtävänä on julkaista koottu luettelo tällaisista vastaavanlaisista oikeudellisista järjestelyistä Euroopan unionin virallisessa lehdessä, ei ole ristiriidassa sekä unionin lainsäätäjälle että jäsenvaltioille jätetyn harkintavallan kanssa.
35.      Unionin tuomioistuin on lisäksi katsonut, että unionin lainsäätäjällä on harkintavaltaa lainsäädäntöjen lähentämisen yhteydessä aloilla, joihin liittyy monitahoisia teknisiä erityispiirteitä,(14) kuten trusteja mahdollisesti vastaavien mekanismien määrittelyn osalta.
36.      Huomautan lopuksi, ettei yksikään asianosaisista selitä, miten tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin pääsyä koskevan järjestelmän laajentaminen koskemaan vastaavanlaisia oikeudellisia järjestelyjä, näistä kansallisessa lainsäädännössä voimassa olevista järjestelyistä ilmoittaminen komissiolle ja niiden julkaiseminen heikentäisi direktiivin 2015/849, jolla otetaan käyttöön rahoitusjärjestelmän suurempi avoimuus, tehokasta vaikutusta. Tämän tehokkuusperiaatteen on päinvastoin ohjattava kyseisen direktiivin säännösten tulkintaa.
37.      Näin ollen ehdotan, että ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle vastataan, että asiassa C‑685/24 esitetyn viidennen ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelussa ei ole tullut esille seikkoja, jotka voisivat vaikuttaa direktiivin 2015/849 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohdan pätevyyteen.
B       Asiassa C‑685/24 esitetyt ensimmäinen, toinen, kolmas ja neljäs kysymys
38.      Näillä neljällä kysymyksellä, joita on mielestäni käsiteltävä yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee unionin tuomioistuimelta lähinnä, ovatko Italian oikeuden mukaan perustettujen omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaariset toimeksiantosopimukset direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja vastaavanlaisia oikeudellisia järjestelyjä. Tarkemmin sanottuna kyseinen tuomioistuin pohtii, viitataanko käsitteellä ”vastaavanlainen oikeudellinen järjestely” sääntöjen ja periaatteiden orgaaniseen kokonaisuuteen vai pikemminkin konkreettiseen ja nimenomaiseen liiketoimeen vai tiettyihin liiketoimityyppeihin, joita arvioidaan niiden olennaisten ominaispiirteiden perusteella. Kyseinen tuomioistuin pyrkii myös selvittämään, onko kyseisen direktiivin 31 artiklan 10 kohdassa tarkoitetuilla tiedoksiannoilla ja julkaisemisella normatiivista vai pelkästään informatiivista arvoa ja onko kansallisen tuomioistuimen tutkittava, voidaanko ilmoitettua ja julkaistua rakennetta pitää ”vastaavanlaisena oikeudellisena järjestelynä”. Sama tuomioistuin pohtii, onko kyseinen direktiivi esteenä Italian säännöstölle, jonka mukaan omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaariset toimeksiantosopimukset rinnastetaan vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin, vaikka nämä toimeksiantosopimukset ovat kansallisten viranomaisten valvonnassa.
39.      Näihin kysymyksiin vastaamiseksi on tarpeen pohtia peräkkäin kysymysten taustalla olevia neljää seikkaa.
40.      Ensinnäkin on todettava, että vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn käsite on siitä huolimatta, että se voi kattaa erilaisia kansallisia oikeudellisia tilanteita, unionin oikeuden itsenäinen käsite, ja näin ollen sitä on tulkittava siten, että huomioon ei oteta kansallisessa oikeudessa annettua määritelmää tai kansallisen oikeuskirjallisuuden kantaa vaan direktiivin 2015/849, johon se sisältyy, tavoitteet.(15)
41.      Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, direktiivin 2015/849 31 artiklan 8 kohdan alkuperäisessä versiossa mainittiin vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt vain seuraavasti: ”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tässä artiklassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan sellaisiin muuntyyppisiin oikeudellisiin järjestelyihin, joilla on vastaavanlainen rakenne tai tehtävä kuin trusteilla.” Trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen lisäämistä tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevien tietojen saatavuuden soveltamisalaan perusteltiin tuolloin erityyppisten oikeudellisten muotojen tasapuolisuudella.(16)
42.      Toisaalta direktiivin 2018/843 johdanto-osan 29 perustelukappaleessa todetaan selvästi, että olisi täsmennettävä, mitä oikeudellisia järjestelyjä on niiden tehtävän tai rakenteen perusteella pidettävä trusteja vastaavina, ”jotta varmistetaan oikeusvarmuus ja tasapuoliset toimintaedellytykset”. Avoimuusvelvoitteen tavoitteena on auttaa estämään tällaisten yhtiöiden ja muiden oikeudellisten järjestelyjen väärinkäyttöä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen. Näin ollen direktiivillä 2018/843 direktiiviin 2015/849 tehdyissä muutoksissa säädetään, että jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ”trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen luokat, ominaisuuksien kuvaus, nimet ja soveltuvin osin oikeusperusta” ja että komissio julkaisee niistä kootun luettelon Euroopan unionin virallisessa lehdessä.(17) Lisäksi komission on annettava parlamentille ja neuvostolle kertomus, jossa arvioidaan, onko kaikki trustit ja vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt tunnistettu ja sovelletaanko niihin direktiivissä 2015/849 säädettyjä velvoitteita, ja toteutettava tapauksen mukaan tarvittavat toimet kertomuksessa esitettyjen havaintojen perusteella.(18)
43.      Edellä esitetystä seuraa, että vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt ovat niitä, joilla on vastaavanlaiset tehtävät tai vastaavanlainen rakenne kuin trusteilla, ja että jäsenvaltiot pystyvät parhaiten yksilöimään ne kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.
44.      Toiseksi katson tämän komission laatiman kootun luettelon oikeudellisesta luonteesta, että se on informatiivinen eikä sitova. Direktiivin 2018/843 johdanto-osan 29 perustelukappaleessa todetaan, että jäsenvaltioiden ilmoituksen ja komission julkaiseman ilmoituksen olisi mahdollistettava se, että muut jäsenvaltiot voivat tunnistaa tällaiset vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt. Kuten komissio toteaa huomautuksissaan, koottua luetteloa ei julkaista Euroopan unionin virallisen lehden osassa ”Lainsäädäntö” vaan osassa ”Tiedonantoja ja ilmoituksia”.(19)
45.      Kolmanneksi omaisuudenhoitoyhtiöiden trustien kanssa tekemien fidusiaaristen toimeksiantosopimusten rinnastamisesta vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin selittää, että Italian oikeuden mukaan on selvää, että nämä toimeksiantosopimukset voidaan rinnastaa niin sanottuihin germaanisiin trusteihin, joissa ei tapahdu omistusoikeuden siirtoa. On kuitenkin muistutettava, ettei trustia ole määritelty direktiivissä 2015/849 ja että näihin mekanismeihin sovelletaan ainoastaan kolmen jäsenvaltion kansallista lainsäädäntöä, ja ne tunnustetaan ainoastaan kolmen muun jäsenvaltion alueella trusteihin sovellettavasta laista ja niiden tunnustamisesta 1.7.1985 tehdyn, Haagin kansainvälisen yksityisoikeuden konferenssin laatiman Haagin yleissopimuksen (Hague Convention of 1 July 1985 on the Law Applicable to Trusts and on their Recognition) määräysten perusteella.(20) Siksi on mahdollista ottaa huomioon kyseisessä yleissopimuksessa käytetty määritelmä arvioitaessa, minkälaisten kansallisten oikeudellisten rakenteiden tai tehtävien on oltava samankaltaisia.
46.      Mainitun yleissopimuksen 2 artiklassa määrätään, että ”käsitteellä ”trusti” tarkoitetaan oikeussuhteita, jotka perustaja (constituant) on perustanut elävien kesken tai edunsaajan kuoltua asettaakseen varat omaisuudenhoitajan määräysvaltaan edunsaajan hyväksi tai tiettyä tarkoitusta varten”. Kyseisessä yleissopimuksen määräyksessä todetaan muun muassa, että trustin ominaisuudet ovat seuraavat: trustiin kuuluva omaisuus ei ole osa edunvalvojan varallisuutta, trustiin kuuluva omaisuus on kirjattu edunvalvojan tai toisen, edunvalvojan lukuun toimivan henkilön nimiin, ja edunvalvojalla on velvollisuus hoitaa ja hallinnoida kyseistä omaisuutta tai määrätä siitä trustin ehtojen mukaisesti.
47.      Näin ollen omistusoikeuden siirtäminen edunvalvojalle ei ole välttämättä pakollista, mutta trustin ominaispiirre on sitä vastoin se, että edunvalvoja tai hänen lukuunsa toimiva henkilö nimetään trustin omaisuutta koskevissa oikeustoimissa. Juuri tämä trustin tehtävä oikeuttaa antamaan pääsyn tällaisen trustin tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin rahanpesun ja terrorismin rahoitukseen liittyvien rikosten ehkäisemiseksi. Tämä tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan peittäminen lisää siten samankaltaisuutta trustien kanssa, jota ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava.
48.      Koska ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan fidusiaariset toimeksiantosopimukset edellyttävät omaisuuden sijoittamista toisen nimissä, katson, että se henkilö, jonka nimi mainitaan trustin omaisuutta koskevissa oikeustoimissa, on kolmansien osapuolien silmissä omistaja. Näin ollen tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan henkilöllisyys ei ole kolmansille osapuolille ensi silmäyksellä tiedossa. Avoimuuden puute tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskevien tietojen saatavuuden osalta on samankaltainen kuin trustien tapauksessa, ja näin ollen omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaarisia toimeksiantosopimuksia voidaan pitää vastaavanlaisena oikeudellisena järjestelynä.
49.      Neljänneksi valittajat riitauttavat Italian viranomaisten valinnan ilmoittaa fidusiaariset toimeksiantosopimukset vastaavanlaisina oikeudellisina järjestelyinä sillä perusteella, että direktiivin 2015/849 31 artiklalla käyttöön otetun järjestelmän soveltaminen niihin on suhteetonta, kun otetaan huomioon kaikki ne velvoitteet, joita näille sopimuksille on jo asetettu kansallisen lainsäädännön nojalla. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin luetteli erot kunkin valittajien mainitseman velvollisuuden ja kyseisellä 31 artiklalla käyttöön otetun järjestelmän välillä ja totesi, että kyseinen järjestelmä on tiukempi kuin aikaisemmat kansalliset velvoitteet siltä osin kuin siinä säädetään muun muassa suuremmasta avoimuudesta tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevien tietojen saatavuuden osalta. Jos velvoitteet olisivat samat, valittajat eivät olisi riitauttaneet tätä fidusiaaristen toimeksiantosopimusten rinnastamista trusteihin. Lisäksi kullakin sääntelyllä on omat tavoitteensa, eikä se, että jokin sääntely on voimassa, sulje pois sitä, että uusi sääntely, jolla on jokin muu tavoite ja joka mahdollisesti toteutetaan muilla keinoilla, voidaan ottaa käyttöön.
50.      Edellä esitetystä seuraa, että direktiivin 2015/849 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohtaa olisi mielestäni tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin kuuluvat omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaariset toimeksiantosopimukset taloudellisten ja oikeudellisten toimien tyyppeinä, joita arvioidaan niiden olennaisten ominaispiirteiden perusteella, jos niiden rakenne ja tehtävät johtavat omaisuuden sijoittamiseen toisen nimissä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava. Sillä, että omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaariset toimeksiantosopimukset ovat kansallisten velvoitteiden ja kansallisten viranomaisten valvonnan alaisia, ei ole tältä osin merkitystä.
C       Asiassa C‑684/24 esitetty ensimmäinen kysymys ja asiassa C‑685/24 esitetty kuudes kysymys
51.      Näillä kahdella kysymyksellä, joita on mielestäni tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee unionin tuomioistuimelta lähinnä, onko direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohta pätevä, kun otetaan huomioon perusoikeuskirjan 7 ja 8 artikla, joilla suojataan oikeutta yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamiseen ja oikeutta henkilötietojen suojaan, ja miten ensin mainittua direktiivin säännöstä on tulkittava sen selvittämiseksi, onko se esteenä kansallisille säännöksille, joilla se on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä säätämällä oikeutetun edun määritelmästä Italian oikeusjärjestyksessä.
52.      Tuomiosta Luxembourg Business Registers, jossa todettiin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan kannalta pätemättömäksi määräys, jolla kaikille suuren yleisön jäsenille annetaan kaikissa tapauksissa oikeus tutustua yhtiöiden ja muiden oikeushenkilöiden tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, voidaan johtaa useita kyseisen säännöksen pätevyyttä koskevia periaatteita.(21) Kyseisessä tuomiossa unionin tuomioistuin totesi, että tällainen pääsy merkitsee vakavaa puuttumista perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa vahvistettuihin perusoikeuksiin.(22)
53.      Lisäksi unionin tuomioistuin muistutti siitä kysymyksestä, onko perusoikeuksiin puuttuminen, joka aiheutuu siitä, että suurella yleisöllä on pääsy näihin tietoihin, oikeutettavissa, että perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdassa asetetaan neljä edellytystä perusoikeuksien käytön rajoittamiselle. Tästä rajoituksesta on säädettävä lailla, siinä on kunnioitettava näiden oikeuksien keskeistä sisältöä, ja sen on suhteellisuusperiaatteen mukaisesti oltava tarpeellinen ja vastattava tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita.(23)
54.      Tuomiossa Luxembourg Business Registers unionin tuomioistuin totesi, että perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä vahvistetut laillisuusperiaatteen(24) ja sen 7 ja 8 artiklassa taattujen perusoikeuksien(25) keskeisen sisällön kunnioittamista koskevat edellytykset täyttyivät. Se totesi myös, että tämän puuttumisen tarkoitus, joka on rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen torjuminen luomalla laajemman avoimuuden avulla ympäristö, jota epätodennäköisemmin käytetään näihin tarkoituksiin, on yleisen edun mukainen tavoite, joka voi oikeuttaa jopa vakavat puuttumiset perusoikeuksiin.(26)
55.      Viimeisen edellytyksen eli kyseessä olevan puuttumisen soveltuvuuden, tarpeellisuuden ja oikeasuhteisuuden osalta unionin tuomioistuin totesi samassa tuomiossa, että suuren yleisön pääsyllä tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin voidaan edistää rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan yleisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamista.(27)
56.      Unionin tuomioistuin katsoi sitä vastoin puuttumisen tarpeellisuudesta ja oikeasuhteisuudesta, etteivät ne täyttyneet, jos suurella yleisöllä oli pääsy tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin.
57.      Ensinnäkin unionin tuomioistuin katsoi, että näiden tietojen saatavuuden laajentaminen korvaamalla pääsy, joka on varattu kaikille henkilöille tai organisaatioille, jotka voivat osoittaa oikeutetun edun, suuren yleisön pääsyllä, ei vastaa puuttumisen ehdotonta välttämättömyyttä, koska oikeutettua etua on vaikea määrittää.(28) Toiseksi unionin tuomioistuin totesi puuttumisen oikeasuhteisuudesta yhtäältä, että ne tiedot, jotka voidaan asettaa suuren yleisön saataville, eivät olleet riittävän täsmällisiä ja yksilöitävissä, koska saataville asetettavat vähimmäistiedot oli lueteltu ei-tyhjentävässä muodossa.(29) Toisaalta se totesi, että puuttumisen vakavuuden punnitseminen suhteessa yleisen edun mukaisen tavoitteen tärkeyteen ei ollut tyydyttävää, sillä rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen torjuminen kuuluu pääasiallisesti viranomaisille, eikä vakavampaa loukkausta, joka johtuu siitä, että suurelle yleisölle annetaan pääsy tietoihin, ole kompensoitu tästä uudistuksesta mahdollisesti – verrattaessa aiempaan järjestelmään – saatavilla eduilla.(30)
58.      Vaikka unionin tuomioistuin on todennut pätemättömäksi säännöksen, jolla annetaan suurelle yleisölle pääsy tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, katson, että edellä esitetty unionin tuomioistuimen päättely voi johtaa päinvastaiseen ratkaisuun kuin tuomiossa Luxembourg Business Registers arvioitaessa direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan, jossa säädetään sellaisten luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden pääsystä trustien tai vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, jotka voivat osoittaa oikeutetun edun asiassa, pätevyyttä.
59.      Ensinnäkin direktiivin 2015/849 30 ja 31 artiklassa tarkoitettujen tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevien tietojen saatavuutta koskevien kahden mekanismin välillä on eroja.
60.      Ensimmäinen ero koskee perustietojen sisältöä. Kyseisen direktiivin 30 artiklan 5 kohdan toisessa alakohdassa on luettelo, joka ei ole tyhjentävä, tiedoista, jotka on annettava saataville, kun taas mainitun direktiivin 31 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa vahvistetaan tyhjentävä luettelo tiedoista, jotka ovat kyseisen direktiivin 31 artiklan 4 kohdan c ja d alakohdassa tarkoitettujen henkilöiden saatavilla. Luettelon tyhjentävyys edistää mielestäni erityisesti kaikkien niiden, joilla on oikeutettu etu, saataville asetettavien tietojen riittävän tarkan määrittelyn ja tunnistamisen ja täyttää tuomioistuimen asettamat selkeyden ja täsmällisyyden vaatimukset.(31) Se, että niiden jäsenvaltioiden harkintavaltaa, jotka haluavat antaa oikeuden tutustua lisätietoihin, rajataan seuraavassa alakohdassa olevalla täsmennyksellä, jonka mukaan lisätietojen on tässä tapauksessa sisällettävä ”vähintään tiedot syntymäajasta tai yhteystiedot tietosuojasääntöjen mukaisesti”,(32) on myös omiaan määrittelemään ja yksilöimään paremmin näiden lisätietojen luonteen.
61.      Toinen ero verrattuna tilanteeseen, jota unionin tuomioistuin arvioi tuomiossa Luxembourg Business Registers, koskee vaatimusta, jonka mukaan tietoihin tutustumista hakevan henkilön on osoitettava oikeutettu etu, ja tätä käsitettä ei määritellä direktiivin 2015/849 sanamuodossa.
62.      Toiseksi haluan esittää kolme muistutusta direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa tarkoitetun oikeutetun edun käsitteen pätevyydestä ja tulkinnasta.
63.      Ensinnäkin käsitteen yhteensopimattomuus perusoikeuksien kanssa eli yhteensopimattomuus, joka voi johtaa siihen, että säädös, jossa käsitteestä säädetään, on pätemätön, voidaan todeta vain, jos tätä käsitettä ei voida tulkita tavalla, joka on yhteensopiva perusoikeuksien kunnioittamisen kanssa.(33) Käsitettä ”oikeutettu etu” voidaan tulkita perusoikeuksien mukaisesti, toisin kuin käsitettä ”suuri yleisö”, joka koskee kaikkia henkilöitä ilman erottelua. Kuten edellä muistutin, unionin tuomioistuin on katsonut, että laillisuusperiaatteen noudattaminen, joka on tarpeen puuttumisen oikeuttamiseksi, merkitsee sitä, että perusoikeuden käyttämistä koskevan rajoituksen laajuuden määrittelystä säädetään toimessa, jolla kyseinen rajoitus otetaan käyttöön, mutta se ei sulje pois sitä, että tämä rajoitus muotoillaan riittävän avoimesti niin, että se voi mukautua erilaisiin tapauksiin ja tilanteiden muutoksiin. Lopuksi on todettava, että unionin tuomioistuin voi tarvittaessa täsmentää tulkintateitse rajoituksen konkreettisen ulottuvuuden sekä kyseessä olevan unionin säännöstön sanamuodon pohjalta että sen yleisen rakenteen ja sillä tavoiteltujen päämäärien pohjalta tulkiten näitä perusoikeuksien mukaisesti.(34)
64.      Katson, että vaikka käsiteltävässä asiassa oikeutetun edun käsitteen sanamuodon mukainen tulkinta ilman mitään muuta täsmennystä ei mahdollista selkeän sisällön antamista tälle käsitteelle, joka on väistämättä subjektiivinen, sitä vastoin direktiivin 2015/849 yleinen rakenne ja tavoitteet mahdollistavat kyseisen käsitteen ulottuvuuden rajaamisen.
65.      Yhtäältä rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen torjunta
lisäämällä
avoimuutta, jonka tuomioistuin on tunnustanut tavoitteeksi, joka voi oikeuttaa jopa vakavat puuttumiset tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien tietojen saatavuuden yhteydessä,(35) on huomioon otettava tavoite tulkittaessa oikeutetun edun käsitettä.
66.      Toisaalta direktiivin 2018/843 johdanto-osan perustelukappaleilla voidaan selventää tulkintaa. Unionin tuomioistuin onkin päätellyt kyseisen direktiivin johdanto-osan 30 kappaleesta, että lehdistöllä ja kansalaisjärjestöillä, jotka ovat yhteydessä kyseiseen torjumiseen, on oikeutettu etu päästä näihin tietoihin, samoin kuin henkilöillä, jotka haluavat tietää potentiaalisen sopimusvastapuolen tosiasialliset omistajat ja edunsaajat.(36) Direktiivin johdanto-osan 42 perustelukappaleessa todetaan, että oikeutettua etua ei saisi rajata koskemaan ”vain meneillään olevia hallintomenettelyjä tai oikeudellisia menettelyjä, ja niiden perusteella olisi voitava tarvittaessa ottaa huomioon valtiosta riippumattomien järjestöjen ja tutkivien journalistien tekemä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan sekä rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyvien esirikosten estämiseen liittyvä ennaltaehkäisevä työ”.
67.      Kun siis henkilö haluaa saada tietoja trustien tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista, hänen on osoitettava oikeutettu etunsa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan tavoitteen kannalta. Tällainen tulkinta on sopusoinnussa perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa suojattujen oikeuksien kanssa.
68.      Lisäksi on huomattava, että koska kyseessä on direktiivi, unionin tuomioistuin on todennut, että direktiivien säännökset ovat suhteellisen yleisiä, koska niitä on voitava soveltaa suureen määrään kaikissa jäsenvaltioissa mahdollisesti vallitsevia hyvin erilaisia tilanteita ja niissä on perustellusti sääntöjä, jotka jättävät jäsenvaltioille tarpeellista harkintavaltaa sellaisten täytäntöönpanotoimien määrittämiseksi, joita voidaan mukauttaa erilaisiin ennakoitavissa oleviin tilanteisiin.(37) Se on lisännyt, että tässä tilanteessa jäsenvaltioiden on pannessaan täytäntöön direktiivejä huolehdittava siitä, että ne nojautuvat sellaiseen kyseisten direktiivien tulkintaan, jolla voidaan varmistaa unionin oikeusjärjestyksessä suojattujen eri perusoikeuksien välinen asianmukainen tasapaino.(38) Näin ollen se, että direktiivissä 2015/849 jätetään jäsenvaltioille mahdollisuus määritellä oikeutettu etu määrittelemättä tämän käsitteen rajoja, ei jätä niille täyttä harkintavaltaa: niiden on otettava huomioon rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen torjuntaa koskeva tavoite.(39)
69.      Tämän tavoitteen mukaista tulkintaa koskeva velvollisuus koskee myös jäsenvaltioita direktiivin 2015/849 täytäntöönpanon yhteydessä. Itse asiassa Italian lainsäädännössä käytetyn määritelmän sanamuoto ei mielestäni aiheuta tässä suhteessa ongelmia, koska yksityisten, mukaan lukien yleisten etujen puolustajien, joiden oikeudellinen etu on merkityksellinen ja yksilöitävissä, sallitaan tutustua tietoihin, tapauksissa, joissa tosiasiallisen omistajuuden tunteminen on tarpeen varmaa oikeudellista asemaa vastaavan edun valvomiseksi tai puolustamiseksi, mikäli on konkreettista ja asiakirjoihin perustuvaa näyttöä siitä, että tosiasiallinen ja oikeudellinen omistajuus eivät vastaa toisiaan ja edellyttäen, että etu on välitön, konkreettinen ja ajankohtainen ja, jos kyseessä ovat yleistä etua edustavat yhteisöt, etu ei saa olla yhteneväinen edustettuun ryhmään kuuluvien yksityishenkilöiden edun kanssa.(40) Tämä määritelmä, jolla pyritään täsmentämään oikeutetun edun käsitettä, jättää harkintavaltaa viranomaisille, joiden on sovellettava sitä tapauskohtaisesti.
70.      Viranomaisilla ei kuitenkaan myöskään ole täyttä vapautta arvioida oikeutettua etua, johon henkilö, joka haluaa saada tietoja, vetoaa. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että jäsenvaltioiden viranomaisten ja tuomioistuimien tehtävänä on täytäntöön pantaessa toimenpiteitä, joilla direktiivi on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä, paitsi tulkita kansallista oikeuttaan kyseisen direktiivin mukaisesti myös varoa tukeutumasta sellaiseen kyseisen direktiivin tulkintaan, joka johtaisi ristiriitaan unionin oikeusjärjestyksellä suojattujen perusoikeuksien tai muiden unionin oikeusjärjestyksessä tunnustettujen yleisten periaatteiden kanssa.(41) Näiden viranomaisten on siten omaksuttava sellainen oikeutetun edun käsitteen tulkinta, jolla voidaan varmistaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan tavoitteen ja perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa suojattujen oikeuksien välinen asianmukainen tasapaino. Ne eivät siis voisi kieltäytyä järjestelmällisesti antamasta pääsyä tietoihin eivätkä myöskään aina suostua tiedonsaantipyyntöihin.
71.      Muistutan joka tapauksessa henkilötietojen suojan osalta edellytyksestä, jonka mukaan henkilön, jota tietosuoja koskee, edut tai perusoikeudet ja vapaudet eivät syrjäytä rekisterinpitäjän tai kolmannen osapuolen oikeutettua etua, että unionin tuomioistuin on jo katsonut, että edellytys merkitsee kyseessä olevien vastakkaisten oikeuksien ja etujen punnintaa, joka riippuu lähtökohtaisesti kunkin tapauksen konkreettisista olosuhteista, ja että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on näin ollen suoritettava tämä punninta ottamalla huomioon nämä erityiset olosuhteet.(42) Tämä punnintavaatimus koskee myös tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevista rekistereistä vastaavia viranomaisia.
72.      Näin ollen katson, että direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohtaa, luettuna perusoikeuskirjan 7, 8 ja 52 artiklan valossa, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jolla sallitaan yksityisten, mukaan lukien yleisten etujen puolustajien, joiden oikeudellinen etu on merkityksellinen ja yksilöitävissä, tutustua tietoihin vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista tapauksissa, joissa tosiasiallisen omistajuuden tunteminen on tarpeen varmaa oikeudellista asemaa vastaavan edun valvomiseksi tai puolustamiseksi, mikäli on konkreettista ja asiakirjoihin perustuvaa näyttöä siitä, että tosiasiallinen ja oikeudellinen omistajuus eivät vastaa toisiaan, ja jossa edellytetään lisäksi, että edun on oltava välitön, konkreettinen ja ajankohtainen ja, jos kyseessä ovat yleistä etua edustavat yhteisöt, etu ei saa olla yhteneväinen edustettuun ryhmään kuuluvien yksityishenkilöiden edun kanssa.
D       Asiassa C‑684/24 esitetty toinen kysymys
73.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee tällä kysymyksellään lähinnä, voidaanko direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohtaa, luettuna perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, tulkita siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jolla annetaan muuna kuin tuomioistuimena pidettävälle hallintoelimelle valta päättä tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskevien tietojen ilmaisemisesta ja säädetään samalla oikeudesta hakea muutosta tuomioistuimessa vasta ilmaisemisen jälkeisessä vaiheessa.
74.      Direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, että jäsenvaltiot voivat määritellä poikkeustapauksia, joissa tiettyjen hakijaryhmien(43) pääsy tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin altistaisi viimeksi mainitun kohtuuttomalle riskille, mikä oikeuttaisi poikkeamaan tapauskohtaisesti pääsystä kaikkiin kyseisiin tietoihin tai osaan niistä. Direktiivissä lisätään, että poikkeukset myönnetään tapauksen poikkeuksellisen luonteen yksityiskohtaisen arvioinnin perusteella. Siinä täsmennetään, että oikeus hakea poikkeusta koskevaan päätökseen muutosta hallintoviranomaiselta ja tuomioistuimessa on taattava.
75.      Valittajat katsovat, että Italian lainsäädäntö, jossa säädetään, että alueellisesti toimivaltaisen kauppakamarin on arvioitava poikkeukselliset olosuhteet ilman mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi ennen tietojen ilmaisemista, on ristiriidassa direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohdan kanssa.
76.      Haluan muistuttaa yhtäältä, että tosiasialliselle omistajalle ja edunsaajalle on ilmoitettava hänen henkilötietojensa suojaa koskevista oikeuksistaan.(44) Toisaalta perusoikeuskirjan 47 artiklassa suojattu oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ei edellytä, että tuomioistuin tekee päätöksen siitä, täyttääkö tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja edellytykset, joiden perusteella voidaan myöntää poikkeus oikeudesta tutustua häntä koskeviin tietoihin. Sitä vastoin kyseisessä artiklassa edellytetään, että sellaisen viranomaisen, joka ei itse täytä kyseisessä 47 artiklassa asetettuja edellytyksiä, päätöstä valvoo myöhemmin tuomioistuin, jolla on muun muassa toimivalta tutkia kaikki merkitykselliset kysymykset.(45) Palautettakoon tässä yhteydessä mieleen, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluva asia, on voitava määrätä väliaikaisista toimista sellaisen myöhemmän tuomioistuinpäätöksen täyden tehokkuuden varmistamiseksi, jolla ratkaistaan unionin oikeuteen perustuvien oikeuksien olemassaolo ja ulottuvuus.(46) Direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohtaa on tulkittava näiden periaatteiden valossa.
77.      Ensinnäkin on pohdittava kyseisessä säännöksessä säädetyn tapauskohtaisen arvioinnin kohdetta eli tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan pyytämän poikkeuksen yleistä tai yksittäistä arviointia tai hänen tietoihinsa tutustumista koskevan pyynnön analysointia.
78.      Yhtäältä säännöksen osan ”jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksesta, jonka mukaan tällainen pääsy kaikkiin tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin tai osaan niistä voidaan tapauskohtaisesti evätä” kirjaimellinen tulkinta ei poista epävarmuutta eri vaihtoehtojen välillä. Direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohdan ensimmäisen alakohdan, johon tämä osa on lisätty, sisältö voi kuitenkin selventää unionin lainsäätäjän tekemän valinnan luonnetta. Kyseisessä alakohdassa tarkoitetaan nimittäin ainoastaan tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan hyväksi tehtävää poikkeusta: poikkeukselliset olosuhteet, jotka mahdollistavat poikkeuksen myöntämisen; näiden olosuhteiden poikkeuksellisen luonteen yksityiskohtainen arviointi; oikeus hakea poikkeusta koskevaan päätökseen muutosta hallintoviranomaiselta. Sama koskee 7 a kohdan muita alakohtia. Katson näin ollen, että kysymystä tiedonsaantioikeudesta ja hakijan oikeuksien tehokkaasta oikeussuojasta, jos häneltä evätään oikeus tutustua asiakirjoihin, ei käsitellä kyseisessä 7 a kohdassa,(47) mikä ei tarkoita sitä, ettei kyseisellä hakijalla olisi tällä hetkellä voimassa olevan oikeuden mukaan oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin.(48)
79.      Toisaalta on selvitettävä, koskeeko poikkeuksellisten olosuhteiden tapauskohtainen arviointi jokaista tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa riippumatta siitä, onko tietojen saamista koskeva pyyntö tehty, vai koskeeko se jokaista tietojen saamista koskeva pyyntöä hakijan mukaan. Kuten komissio totesi istunnossa, alaikäisiä tai työkyvyttömiä henkilöitä koskevaa poikkeusta ei voida arvioida eri tavalla hakijan mukaan. Päättelen tästä, että tapauskohtaisessa arvioinnissa keskitytään tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan yleisiin riskeihin, eikä arviointia tehdä hakijakohtaisesti.
80.      Toiseksi tämän päätelmän vahvistaa tapa, jolla tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan perusoikeudet voidaan suojata tämän soveltaessa tehokkaita oikeussuojakeinoja poikkeusluvan epäävää päätöstä vastaan. On nimittäin niin, että jos tapauskohtainen arviointi koskee tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa, joka on luonnollinen henkilö, tämän valitus tällaisesta poikkeusluvan epäämispäätöksestä voi olla tuomioistuimen välitoimien kohteena siten, ettei häntä koskevia tietoja luovuteta valitusprosessin aikana. Vaikka välitoimia ei määrättäisikään, ei ole varmaa, että tietojen saamista haetaan oikeudenkäynnin aikana. Lisäksi jos hakija riitauttaisi tiedonsaantioikeuden epäämisen, menettely voitaisiin käydä ilman, että siitä ilmoitettaisiin tosiasialliselle omistajalle ja edunsaajalle, koska se koskisi vain sitä, täyttääkö hakija edellytykset saada pääsy tietoihin, kun poikkeuksen epääminen on jo ratkaistu muussa yhteydessä.
81.      Jos sitä vastoin tapauskohtaisen tarkastelun olisi koskettava yksittäisestä tutustumispyynnöstä aiheutuvaa riskiä, katson, että joko tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan tai hakijan käyttämällä oikeussuojakeinolla ei lähtökohtaisesti voitaisi sovittaa yhteen kyseessä olevia keskenään ristiriitaisia intressejä. Jos oikeasuhteisuutta arvioidaan konkreettisen tiedonsaantipyynnön yhteydessä, sekä tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan että hakijan, joka pyytää oikeutta tutustua asiakirjoihin, olisi voitava vedota tähän oikeasuhteisuuteen, mikä edellyttää toisen osapuolen henkilöllisyyden ja tämän esittämien riskien tai oikeutetun edun selvittämistä, eikä tätä haittaa voitaisi poistaa välitoimilla tietojen saannin keskeyttämiseksi, koska tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan ja tutustumisoikeuden hakijan henkilöllisyys olisi paljastunut menettelyn yhteydessä. Näin ollen vaikuttaa siltä, että useat direktiivin 2015/849 tavoitteet vaarantuisivat. Yhtäältä tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja saisi tiedon pääsyoikeuden pyytämisestä, mikä on vastoin direktiivin 30 artiklan 6 kohdan ensimmäistä alakohtaa, jonka tarkoituksena on suojata pyynnön esittäjää tosiasiallisen edunsaajan mahdollisilta painostus- tai kostotoimilta.(49) Toisaalta tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan henkilöllisyys paljastuisi, vaikka menettelyn päätteeksi hänelle saatetaan myöntää poikkeus.
82.      Komissio totesi istunnossa, että vain Italian lainsäädännössä säädetään, että tosiasialliselle omistajalle ja edunsaajalle, joka on ilmoittanut olevansa sellaisien poikkeuksellisten olosuhteiden alainen, jotka mahdollistavat poikkeuksen, on ilmoitettava asiasta etukäteen, jotta hän voi esittää perustellun vastalauseen. Alueellisesti toimivaltainen kauppakamari on toimivaltainen arvioimaan näitä poikkeuksellisia olosuhteita ottamalla huomioon myös väitetyn riskin ja tiedonsaantia koskevan intressin välisen oikeasuhteisuuden periaatteen.(50)
83.      Edellä esitetystä seuraa, että vaikka kauppakamarin kaltaiselle muuna kuin tuomioistuimena pidettävälle elimelle voidaan antaa toimivalta arvioida poikkeuksellisia olosuhteita, jotka oikeuttavat poikkeamisen tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin pääsyn periaatteesta, tämä on mahdollista ainoastaan sillä edellytyksellä, että tosiasialliselle omistajalle ja edunsaajalle on varattu tehokas keino saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi vaikka vain kyseisen elimen päätöksen jälkeen sen varalta, että hänen poikkeuslupahakemuksensa hylätään, ja että kyseisellä oikeussuojakeinolla on mahdollista turvata tarvittaessa kyseisen tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan oikeudet menettelyn aikana myös tuomioistuimen välitoimien avulla. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, annetaanko Italian lainsäädännössä, jonka mukaan alueellisesti toimivaltainen kauppakamari voi samassa päätöksessä ratkaista riskien arviointia ja tiedonsaantia koskevaa intressiä koskevat kysymykset, nämä menettelylliset takeet tosiasialliselle omistajalle ja edunsaajalle. Olen edellä esittänyt syyt, joiden vuoksi vaikuttaa siltä, että Italian lainsäätäjän valitsema vaihtoehto mielestäni aiheuttaa vaikeuksia tässä suhteessa.
84.      Ehdotan näin ollen, että ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle vastataan, että direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohtaa, luettuna perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa annetaan muuna kuin tuomioistuimena pidettävälle elimelle toimivalta arvioida, täyttyvätkö edellytykset, jotka voivat oikeuttaa poikkeamisen vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin pääsyn periaatteesta, edellyttäen, että kyseisen elimen päätöksen jälkeen käydyssä oikeudenkäyntimenettelyssä on tarvittaessa mahdollista turvata näiden tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien oikeudet menettelyn aikana, mukaan lukien välitoimien avulla.
V       Ratkaisuehdotus
85.      Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Consiglio di Staton esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
1)      Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelussa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY ja komission direktiivin 2006/70/EY kumoamisesta 20.5.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna 30.5.2018 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2018/843, 31 artiklan 1 ja 2 kohdan, 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan ja 10 kohdan pätevyyteen.
2)      Direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohtaa
on tulkittava siten, että
ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan trustien kaltaisiin oikeudellisiin järjestelyihin kuuluvat omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaariset toimeksiannot taloudellisten ja oikeudellisten toimien tyyppeinä, joita arvioidaan niiden olennaisten ominaispiirteiden perusteella, jos niiden rakenne ja tehtävät johtavat omaisuuden sijoittamiseen toisen nimissä. Sillä, että omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaariset toimeksiantosopimukset ovat kansallisten velvoitteiden ja kansallisten viranomaisten valvonnan alaisia, ei ole tältä osin merkitystä.
3)      Direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohtaa, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7, 8 ja 52 artiklan valossa,
on tulkittava siten, että
se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jolla sallitaan yksityisten, mukaan lukien yleisten etujen puolustajien, joiden oikeudellinen etu on merkityksellinen ja yksilöitävissä, tutustua tietoihin trustien kaltaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista tapauksissa, joissa tosiasiallisen omistajuuden tunteminen on tarpeen varmaa oikeudellista asemaa vastaavan edun valvomiseksi tai puolustamiseksi, mikäli on konkreettista ja asiakirjoihin perustuvaa näyttöä siitä, että tosiasiallinen ja oikeudellinen omistajuus eivät vastaa toisiaan, ja jossa edellytetään lisäksi, että edun on oltava välitön, konkreettinen ja ajankohtainen ja, jos kyseessä ovat yleistä etua edustavat yhteisöt, etu ei saa olla yhteneväinen edustettuun ryhmään kuuluvien yksityishenkilöiden edun kanssa.
4)      Direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 31 artiklan 7 a kohtaa, luettuna perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa,
on tulkittava siten, että
se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa annetaan muuna kuin tuomioistuimena pidettävälle elimelle toimivalta arvioida, täyttyvätkö edellytykset, jotka voivat oikeuttaa poikkeamisen vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin pääsyn periaatteesta, edellyttäen, että kyseisen elimen päätöksen jälkeen käydyssä oikeudenkäyntimenettelyssä on tarvittaessa mahdollista turvata näiden tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien oikeudet menettelyn aikana, mukaan lukien välitoimien avulla.
1      Alkuperäinen kieli: ranska.
2      Rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY ja komission direktiivin 2006/70/EY kumoamisesta 20.5.2015 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2015, L 141, s. 73).
3      EUVL 2018, L 156. s. 43.
4      Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus, annettu 27.4.2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta (yleinen tietosuoja-asetus) (EUVL L 119, 4.5.2016, s. 1).
5      Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi, annettu 27.4.2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja neuvoston puitepäätöksen 2008/977/YOS kumoamisesta (EUVL L 119, 4.5.2016, s. 89).
6      GURI nro 290, 14.12.2015, s. 5.
7      GURI nro 121, 25.5.2022, s. 1.
8      Allekirjoitettu Roomassa 4.11.1950.
9      C‑37/20 ja C‑601/20, EU:C:2022:912;
jäljempänä tuomio Luxembourg Business Registers.
10      Ks. unionin tuomioistuimen presidentin määräys 2.9.2025, Across Fiduciaria ym. (C‑684/24 ja C‑685/24, EU:C:2025:727).
11      Ks. tuomio 6.10.2015, Schrems (C‑362/14, EU:C:2015:650, 61 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
12      Ks. tuomio 22.11.2018, Swedish Match (C‑151/17, EU:C:2018:938, 71 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
13      Ks. direktiivin 2015/849 1 artiklan 1 kohta.
14      Ks. tuomio 22.11.2018, Swedish Match (C‑151/17, EU:C:2018:938, 71 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
15      Ks. tuomio 18.1.1984, Ekro (327/82, EU:C:1984:11, 11 kohta).
16      Ks. direktiivin 2015/849 johdanto-osan 17 perustelukappale.
17      Ks. direktiivin 2015/849 31 artiklan 10 kohdan ensimmäinen alakohta.
18      Ks. direktiivin 2015/849 31 artiklan 10 kohdan toinen alakohta.
19      Ks. luettelo komissiolle ilmoitetuista jäsenvaltioiden lainsäädännön alaisista trusteista ja vastaavista oikeudellisista järjestelyistä (EUVL 2019, C 360, s. 28). Ks. myös toinen luettelo, jolla kumotaan ja korvataan ensimmäinen luettelo, eli luettelo komissiolle ilmoitetuista jäsenvaltioiden lainsäädännön alaisista trusteista (trusts) ja vastaavista oikeudellisista järjestelyistä (EUVL 2020, C 136, s. 5).
20      Ks. komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle, annettu 16.9.2020, sen arvioinnista, onko kaikki jäsenvaltioiden lainsäädännön alaiset trustit ja vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt tunnistettu asianmukaisesti ja sovelletaanko niihin direktiivissä (EU) 2015/849 säädettyjä velvoitteita [COM(2020) 560 final], s. 3.
21      Kyse oli direktiivin 2018/843 1 artiklan 15 alakohdan c alakohdasta, jolla muutettiin direktiivin 2015/849 30 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohtaa, sellaisena kuin se oli alkuperäisessä muodossaan.
22      Ks. tuomio Luxembourg Business Registers (44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
23      Ks. tuomio Luxembourg Business Registers (46 kohta).
24      Ks. tuomio Luxembourg Business Registers (47–49 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
25      Ks. tuomio Luxembourg Business Registers (50–54 kohta).
26      Ks. tuomio Luxembourg Business Registers (55–59 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
27      Ks. tuomio Luxembourg Business Registers (67 kohta).
28      Ks. tuomio Luxembourg Business Registers (71 ja 72 kohta).
29      Ks. tuomio Luxembourg Business Registers (81 ja 82 kohta).
30      Ks. tuomio Luxembourg Business Registers (83–85 kohta).
31      Ks. tuomio Luxembourg Business Registers (65 ja 82 kohta).
32      Ks. direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan kolmas alakohta.
33      Ks. tuomio 3.6.2025, Kinsa (C‑460/23, EU:C:2025:392, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
34      Ks. tuomio Luxembourg Business Registers (47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
35      Ks. tuomio Luxembourg Business Registers (58 ja 59 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
36      Ks. tuomio Luxembourg Business Registers (74 kohta).
37      Ks. tuomio 29.1.2008, Promusicae (C‑275/06, EU:C:2008:54, 67 kohta).
38      Ks. tuomio 29.1.2008, Promusicae (C‑275/06, EU:C:2008:54, 68 kohta).
39      Ks. direktiivin 2015/849 41 artiklan 2 kohta, jossa säädetään, että ”Ilmoitusvelvolliset saavat käsitellä henkilötietoja tämän direktiivin perusteella ainoastaan 1 artiklassa tarkoitetun rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjumiseksi, eikä tietoja saa edelleenkäsitellä kyseisten tarkoitusten vastaisella tavalla. Henkilötietojen käsittely tämän direktiivin perusteella muihin tarkoituksiin, kuten kaupallisiin tarkoituksiin, on kielletty. Ks. myös kyseisen direktiivin johdanto-osan 14 perustelukappale.
40      Ks. asetuksen nro 231/2007 21 §:n 4 momentin d bis kohta.
41      Ks. tuomio 3.6.2025, Kinsa (C‑460/23, EU:C:2025:392, 69 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
42      Ks. tuomio 12.9.2024, HTB Neunte Immobilien Portfolio ja Ökorenta Neue Energien Ökostabil IV (C‑17/22 ja C‑18/22, EU:C:2024:738, 53 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
43      Kyseisen 7 a kohdan ensimmäisessä alakohdassa viitataan direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan b, c ja d alakohtaan, joissa mainitaan asiakkaan tuntemisvelvollisuuden alaiset yhteisöt, henkilöt, jotka voivat osoittaa oikeutetun edun asiassa, sekä luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka esittää sellaiseen trustiin tai vastaavanlaiseen oikeudelliseen järjestelyyn liittyvän kirjallisen pyynnön, jolla on määräysvallan tuottava omistusosuus missä tahansa muussa kuin kyseisen direktiivin 30 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa yhtiössä tai muussa oikeushenkilössä siten, että sillä on suoraa tai välillistä omistusta, haltijaosakkeet mukaan luettuina, tai se käyttää määräysvaltaa muilla keinoin.
44      Ks. direktiivin 2018/843 johdanto-osan 38 perustelukappale.
45      Ks. tuomio 14.5.2020, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság (C‑924/19 PPU ja C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, 128 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
46      Ks. tuomio 19.6.1990, Factortame ym. (C‑213/89, EU:C:1990:257, 21 kohta) ja tuomio 3.7.2025, Ati-19 (C‑605/23, EU:C:2025:513, 44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Katso analogisesti tapaus, jossa kyseessä olivat turvaamistoimet ympäristön pilaantumisen ehkäisemiseksi, tuomio 15.1.2013, Križan ym. (C‑416/10, EU:C:2013:8, 109 kohta).
47      Huomautan, että kysymystä siitä, voiko tietojen saamista pyytänyt henkilö riitauttaa sen, että häneltä evätään tai peruutetaan mahdollisuus tutustua tietoihin, käsitellään nimenomaisesti jäsenvaltioissa käyttöön otettavista mekanismeista rahoitusjärjestelmän käytön estämiseksi rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen, direktiivin (EU) 2019/1937 muuttamisesta sekä direktiivin (EU) 2015/849 muuttamisesta ja kumoamisesta 31.5.2024 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2024/1640 (EUVL L 2024/1640) 13 artiklan 9 kohdassa.
48      Perusoikeuskirjan 47 artiklassa taatun suojan lisäksi ks. direktiivin 2018/843 johdanto-osan 42 perustelukappale.
49      Direktiivin 2018/843 johdanto-osan 38 perustelukappaleessa todetaan ainoastaan, että rekistereissä olevien tietojen väärinkäytön estämiseksi ja tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien oikeuksien tasapainottamiseksi jäsenvaltiot voivat pitää aiheellisena harkita, että pyynnön esittänyttä henkilöä koskevat tiedot ja pyynnön oikeusperusta asetetaan tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan saataville.
50      Ks. ministeriön asetuksen nro 55/2022 7 §:n 2 ja 3 momentti sekä viittaus asetuksen nro 231/2007 21 §:n 4 momentin d bis kohtaan.