62007CJ0416
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)
10 päivänä syyskuuta 2009 (
*1
)
”Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivit 91/628/ETY ja 93/119/EY — Asetus (EY) N:o 1/2005 — Eläinten suojelu kuljetuksen aikana ja teurastus- tai lopettamishetkellä — Yhteisön sääntöjen strukturoitu ja yleinen rikkominen”
Asiassa C-416/07,
jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 4.9.2007,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään H. Tserepa-Lacombe ja F. Erlbacher, prosessiosoite Luxemburgissa,
kantajana,
vastaan
Helleenien tasavalta, asiamiehinään S. Charitaki, S. Papaïoannou ja E.-M. Mamouna, prosessiosoite Luxemburgissa,
vastaajana,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas sekä tuomarit J. Klučka (esittelevä tuomari), U. Lõhmus, P. Lindh ja A. Arabadjiev,
julkisasiamies: V. Trstenjak,
kirjaaja: hallintovirkamies K. Sztranc-Sławiczek,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 22.1.2009 pidetyssä istunnossa esitetyn,
kuultuaan julkisasiamiehen 2.4.2009 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii kanteellaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Kreikka ei ole noudattanut eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana ja direktiivien 90/425/ETY ja 91/496/ETY muuttamisesta 19.11.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/628/ETY (EYVL L 340, s. 17), sellaisena kuin se on muutettuna
annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, s. 1; jäljempänä direktiivi 91/628), 5 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan i ja ii alakohdan ja 2 alakohdan b alakohdan ja d alakohdan i alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan, 8 ja 9 artiklan sekä 18 artiklan 2 kohdan, saman direktiivin liitteessä olevassa VII luvussa olevaan 48 kohtaan kuuluvan 7 kohdan b alakohdan ja lähtien eläinten suojelusta kuljetuksen ja siihen liittyvien toimenpiteiden aikana sekä direktiivien 64/432/ETY ja 93/119/EY ja asetuksen (EY) N:o 1255/97 muuttamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2005 (EUVL 2005, L 3, s. 1) 5 artiklan 4 kohdan, 6 artiklan 1 kohdan, 13 artiklan 3 ja 4 kohdan, 15 artiklan 1 kohdan, 25 ja 26 artiklan ja 27 artiklan 1 kohdan ja eläinten suojelusta teurastus- tai lopettamishetkellä annetun neuvoston direktiivin 93/119/EY (EYVL L 340, s. 21), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1/2005 (jäljempänä direktiivi 93/119), 3 artiklan, 5 artiklan 1 kohdan d alakohdan, 6 artiklan 1 kohdan ja 8 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia toimia, jotka ovat tarpeen,
—
jotta jokainen eläinten kuljettaja on toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä ja rekisteröity siten, että toimivaltainen viranomainen voi nopeasti tunnistaa kyseisen henkilön, erityisesti siinä tapauksessa, ettei noudateta sääntöjä, jotka koskevat eläinten hyvinvointia kuljetuksen aikana
—
jotta toimivaltaiset viranomaiset suorittavat reittisuunnitelmien pakolliset tarkastukset
—
jotta lauttasatamiin tai niiden lähelle varataan paikkoja, joissa eläimet voivat levätä sen jälkeen, kun ne on päästetty pois aluksista
—
jotta kuljetusajoneuvojen ja eläinten tarkastuksia todella suoritetaan
—
jotta määrätään tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia siinä tapauksessa, että toistuvasti tai vakavasti rikotaan säännöksiä, jotka koskevat eläinten suojelua kuljetuksen aikana
—
jotta varmistetaan, että noudatetaan sääntöjä, jotka koskevat eläinten tainnuttamista niiden teurastushetkellä, ja
—
jotta teurastamoja tarkastetaan ja valvotaan asianmukaisesti.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Yhteisön säännöstö
Direktiivi 91/628
2
Direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan i ja ii alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että:
1)
kuljettaja:
a)
on:
i)
rekisteröity siten, että toimivaltainen viranomainen voi nopeasti tunnistaa kyseisen henkilön, jollei tämä noudata tämän direktiivin vaatimuksia;
ii)
sijoittautumisjäsenvaltionsa toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä suorittamaan kaikkia selkärankaisten eläinten kuljetuksia jollakin direktiivin 90/675/ETY liitteessä I tarkoitetulla alueella, tai jos on kyse kolmanteen maahan sijoittautuneesta yrityksestä, jonkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä, jos kuljetusyrityksestä vastaava henkilö on kirjallisesti sitoutunut noudattamaan voimassa olevan eläinlääkintälainsäädännön vaatimuksia.”
3
Kyseisen direktiivin 5 artiklan A kohdan 2 alakohdan b alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että:
– –
2)
kuljettaja:
– –
b)
laatii joko jäsenvaltioiden välisessä kaupassa liikkuvien tai kolmansiin maihin vietävien 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen eläinten kuljetukselle, joka kestää kauemmin kuin kahdeksan tuntia, liitteessä olevan VIII luvun mallin mukaisen reittisuunnitelman, joka on matkan aikana terveystodistuksen liitteenä ja jossa lisäksi täsmennetään mahdolliset pysähdys- ja siirtopaikat.”
4
Saman direktiivin 5 artiklan A kohdan 2 alakohdan d alakohdan i alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että:
– –
2)
kuljettaja:
d)
varmistaa, että:
i)
b alakohdassa tarkoitetun reittisuunnitelman alkuperäiskappale:
—
on asianmukaisten henkilöiden asianmukaisena ajankohtana asianmukaisesti laatima ja täydentämä.”
5
Direktiivin 91/628 8 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on valvottava, että toimivaltaiset viranomaiset, noudattaen direktiivissä 90/425/ETY vahvistettuja periaatteita ja tarkastussääntöjä, valvovat tämän direktiivin vaatimusten noudattamista tarkastamalla ketään syrjimättömällä tavalla:
a)
kuljetusajoneuvoja ja eläimiä maantiekuljetusten aikana,
b)
kuljetusajoneuvoja ja eläimiä, kun ne saapuvat määräpaikkaansa,
c)
kuljetusajoneuvoja ja eläimiä markkinoilla, lähtöpaikoilla samoin kuin pysähdys- ja siirtopaikoilla,
d)
mukana seuraavissa asiakirjoissa olevia merkintöjä.
Näitä tarkastuksia täytyy tehdä riittävästä määrästä kunkin jäsenvaltion sisällä kunakin vuonna kuljetetuista eläimistä, ja ne täytyy tehdä samalla hetkellä kuin muita tarkoituksia varten tehdyt tarkastukset.
Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on esitettävä komissiolle vuosiraportti, jossa mainitaan edellisen kalenterivuoden aikana tehtyjen a, b, c ja d alakohdan mukaisten tarkastusten määrä, mukaan lukien yksityiskohdat kaikista havaituista rikkomuksista ja toimivaltaisten viranomaisten niiden johdosta toteuttamat toimenpiteet.
Eläinkuljetusten tarkastuksia voidaan lisäksi tehdä jonkin jäsenvaltion alueella, jos sen toimivaltaisella viranomaisella on käytettävissään tietoja, joiden perusteella se voi epäillä rikkomuksia.
Tämän artiklan määräykset eivät vaikuta tarkastuksiin, joita jäsenvaltion lakien yleisestä soveltamisesta vastaavat viranomaiset tekevät ketään syrjimättömällä tavalla suoritettavien virkatehtäviensä puitteissa.”
6
Mainitun direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos kuljetuksen aikana todetaan, että tämän direktiivin säännöksiä ei noudateta tai ei ole noudatettu, sen paikan toimivaltainen viranomainen, jossa tämä todetaan, vaatii kuljetusajoneuvosta vastaavaa henkilöä toteuttamaan toimivaltaisen viranomaisen välttämättöminä pitämät toimenpiteet kyseisten eläinten hyvinvoinnin turvaamiseksi.
Nämä toimenpiteet voivat olla tilanteen mukaan seuraavia:
a)
matkanteko keskeytetään ja eläimet palautetaan lähtöpaikkaan suorinta reittiä, mikäli tällainen toimenpide ei aiheuta eläimille kohtuuttomia kärsimyksiä;
b)
eläimiä säilytetään asianmukaisesti ja niitä hoidetaan sopivalla tavalla, kunnes ongelmaan löydetään ratkaisu;
c)
eläimet teurastetaan aiheuttamatta niille tarpeettomia kärsimyksiä. Tällaisten eläinten ruhojen toimituspaikasta ja käytöstä säädetään direktiivissä 64/433/ETY.”
7
Saman direktiivin 18 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden sanktioiden noudattamista, tarvittavat toimenpiteet tämän direktiivin toistuvien rikkomusten tai eläimille vakavaa kärsimystä aiheuttavan rikkomuksen yhteydessä todettujen puutteiden korjaamiseksi, mukaan lukien 5 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitetun hyväksymisen keskeyttäminen ja peruuttaminen.
Jäsenvaltioiden on saattaessaan säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöään säädettävä toimenpiteistä, joita ne toteuttavat todettujen puutteiden korjaamiseksi.”
8
Direktiivin 91/628 liitteessä olevaan 48 kohtaan, jonka otsikkona on ”Juottamisen ja ruokinnan määräajat sekä matkan ja lepojaksojen kesto”, sisältyy 7 kohdan b alakohta, jossa säädetään seuraavaa:
”Kun kyseessä on merikuljetus yhteisön alueella sijaitsevien kahden paikan välillä suoraan ja säännöllisesti liikennöidyllä linjalla, siten että kuljetusajoneuvot lastataan laivoihin eläimiä siirtämättä, eläimille on varattava 12 tunnin lepoaika sen jälkeen, kun ne on päästetty kuljetusajoneuvosta pois määräsatamassa tai sen lähellä, paitsi jos merimatkan kesto on niin lyhyt, että se voidaan sisällyttää [kyseisen 48 kohdan] 2–4 kohdan yleissuunnitelmaan.”
Direktiivi 93/119
9
Direktiivin 93/119 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Eläimiä tulee varjella kuljetuksen, säilytyksen, kiinnipitämisen, tainnutuksen, teurastuksen ja lopettamisen aikana vältettävissä olevalta kiihtymiseltä, kivulta ja kärsimykseltä.”
10
Kyseisen direktiivin 5 artiklan 1 kohdan d alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Kavioeläimet, märehtijät, siat, kanit ja siipikarja, jotka (joka) tuodaan teurastamoon teurastettavaksi, on:
– –
d)
ja niistä on laskettava veri liitteessä D olevien määräysten mukaisesti.”
11
Saman direktiivin 6 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tainnuttamisessa tai lopettamisessa käytettävät laitteet, kiinnipitovälineet, muut laitteet ja rakennukset on suunniteltava, rakennettava, huollettava ja niitä on käytettävä siten, että tainnutus tai lopettaminen voidaan suorittaa nopeasti ja tehokkaasti tämän direktiivin säännöksiä noudattaen. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että tainnutuksessa tai lopettamisessa käytettävät laitteet, kiinnipitovälineet ja muut laitteet ovat edellä mainittujen periaatteiden mukaiset, ja tarkastettava säännöllisin väliajoin, että ne ovat moitteettomassa kunnossa ja mahdollistavat edellä mainitun tavoitteen saavuttamisen.”
12
Direktiivin 93/119 8 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Teurastamon tarkastukset ja valvonta on suoritettava toimivaltaisen viranomaisen vastuulla, ja toimivaltaisen viranomaisen on päästävä jatkuvasti vapaasti kaikkiin teurastamon osiin voidakseen varmistaa tämän direktiivin säännösten noudattamisen. Nämä tarkastukset ja valvonta voidaan kuitenkin suorittaa muita tarkoituksia varten tehtävän valvonnan yhteydessä.”
Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
13
Komission terveydestä ja kuluttajansuojasta vastaavan pääosaston elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto (jäljempänä FVO) teki vuodesta 1998 Kreikassa tarkastuksia selvittääkseen niiden yhteisön säännösten täytäntöönpanon tehokkuuden, jotka koskevat eläinten suojelua erityisesti niiden kuljetuksen aikana ja niiden teurastushetkellä.
14
FVO totesi useissa vuosina 1998–2006 tekemissään tarkastuksissa, että kyseisiä yhteisön säännöksiä ei ollut noudatettu. Komissio nojautuu erityisesti 18.–20.11.2002 tehtyyn tarkastukseen nro 8729/2002, 13.– tehtyyn tarkastukseen nro 9002/2003, 21.– tehtyyn tarkastukseen nro 9176/2003, 15.– tehtyyn tarkastukseen nro 9211/2003 ja 4.– tehtyyn tarkastukseen nro 7273/2004.
15
Komissio lähetti 13.7.2005 Kreikalle virallisen huomautuksen, joka koski direktiivien 91/628 ja 93/119 useiden säännösten sekä EY 10 artiklan puutteellista soveltamista ja puutteellista täytäntöönpanoa ja johon kyseinen jäsenvaltio vastasi päivätyllä kirjeellä.
16
Useiden tietojenvaihtojen ja 21.2.–1.3.2006 suorittamansa tarkastuksen nro 8042/2006 jälkeen komissio antoi perustellun lausunnon, jossa se kehotti Kreikkaa toteuttamaan tämän lausunnon noudattamisen kannalta tarpeelliset toimet kahdessa kuukaudessa lausunnon vastaanotosta. Kyseinen jäsenvaltio antoi vastauksen .
17
FVO suoritti 4.–15.9.2006 tarkastuksen nro 8167/2006 tarkistaakseen, noudatetaanko eläinten hyvinvointia koskevia yhteisön säännöksiä, ja se vahvisti kertomuksessaan rikkomukset ja puutteellisuudet, jotka tällä alalla oli aikaisemmin todettu.
18
Tässä tilanteessa komissio päätti nostaa nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
Kanne
Tutkittavaksi ottaminen
Asianosaisten lausumat
19
Kreikka vastustaa komission kanteessaan omaksumaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa. Kreikan mukaan koko kanne on epätarkka, joten se on jätettävä tutkimatta.
20
Kreikka katsoo yleisesti, että komissio ei vetoa tarkkoihin tosiseikkoihin eikä esitä näyttöä, jonka perusteella voitaisiin todeta tilanne, joka vallitsi kunkin väitetyn jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen osalta, kun perustellussa lausunnossa asetettu määräaika päättyi. Kyseinen jäsenvaltio väittää, että voidakseen arvioida kyseessä olevia tosiseikkoja oikeudellisesti tämän jäsenvaltion puolustautumisoikeuksia kunnioittaen komission olisi pitänyt mainita kohtuullinen määrä konkreettisia tosiseikkoja, joiden luonteen perusteella voitaisiin osoittaa yhtäältä yhteisön oikeuden rikkominen, johon on vedottu, ja toisaalta se, että tämä rikkominen jatkui ainakin perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymiseen asti.
21
Komissio puolestaan väittää, että se voi vapaasti käsitellä yhdessä ainoassa menettelyssä kokonaisvaltaisesti kysymystä, joka koskee yhteisön eläinsuojelulainsäädännön noudattamista eläinten kuljetuksen aikana ja niiden teurastushetkellä. Mikään ei estä sitä vetoamasta useisiin kanneperusteisiin, jotka eivät perustu yksittäisen tosiseikan toteamiseen vaan merkittävään määrään tapauksia, jotka FVO on havainnut ja joissa osoitetaan, että Kreikka on strukturoidusti ja yleisesti rikkonut velvoitteitaan, jotka koskevat eläinten suojelua kuljetuksen aikana ja teurastushetkellä.
22
Komissio siis katsoo, että tutkittavaksi on otettava kanne, jossa vaaditaan todettavaksi, että Kreikka ei ole noudattanut velvoitteitaan, jotka sillä on direktiivien 93/119 ja 91/628 säännösten nojalla ja 5.1.2007 lähtien eli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päätyttyä asetuksen N:o 1/2005 säännösten nojalla.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
23
Komission omaksumasta kokonaisvaltaisesta lähestymistavasta on huomattava ensinnäkin, että sanotun rajoittamatta komission velvollisuutta täyttää sille EY 226 artiklassa tarkoitetussa menettelyssä kuuluva näyttövelvollisuutensa, EY:n perustamissopimuksessa ei ole mitään sellaista sääntöä, joka estäisi käsittelemästä yhtenä kokonaisuutena merkittävää määrää sellaisia tilanteita, joiden perusteella komissio katsoo jäsenvaltion toistuvalla ja jatketulla tavalla jättäneen noudattamatta yhteisön oikeuden mukaisia jäsenyysvelvoitteitaan (asia C-135/05, komissio v. Italia, tuomio 26.4.2007, Kok., s. I-3475, 20 kohta).
24
Toiseksi on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että vaikka sovellettava kansallinen säännöstö on sinänsä yhteisön oikeuden mukainen, jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen voi johtua tätä oikeutta rikkovasta hallintokäytännöstä silloin, kun kyseinen käytäntö täyttää tietyt vakiintuneisuutta ja yleisyyttä koskevat edellytykset (ks. erityisesti asia C-278/03, komissio v. Italia, tuomio 12.5.2005, Kok., s. I-3747, 13 kohta ja em. asia komissio v. Italia, tuomio, 21 kohta).
25
Lopuksi on palautettava mieleen, että yhteisöjen tuomioistuin on jo ottanut tutkittavaksi vastaavissa asiayhteyksissä nostettuja komission kanteita, erityisesti 6.10.2005 annettuun tuomioon johtaneessa asiassa C-502/03, komissio vastaan Kreikka, jossa komissio juuri vetosi siihen, että kyseinen jäsenvaltio oli strukturoidusti ja yleisesti rikkonut jätteistä annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY (EYVL L 194, s. 39), sellaisena kuin se on muutettuna annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY (EYVL L 78, s. 32), 4, 8 ja 9 artiklaa, tai annettuun tuomioon johtaneessa asiassa C-423/05, komissio vastaan Ranska, jossa myös vedottiin näiden samojen artiklojen ja kaatopaikoista annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY (EYVL L 182, s. 1) 14 artiklan rikkomiseen. Mikään seikka ei ole esteenä sille, että tällaista lähestymistapaa voidaan soveltaa eläinten suojelun alalla.
26
Komission kanteessaan omaksuma kokonaisvaltainen lähestymistapa on siis otettava tutkittavaksi.
27
Asetuksen N:o 1/2005, jolla on 5.1.2007 lähtien eli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymisen jälkeen kumottu ja korvattu direktiivi 91/628, säännöksiä koskevan kanteen perusteiden tutkittavaksi ottamisesta on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 226 artiklan mukaisesti nostetun kanteen ollessa kyseessä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä on arvioitava sellaisen yhteisön lainsäädännön perusteella, joka oli voimassa komission kyseiselle jäsenvaltiolle perustellun lausunnon noudattamista varten asettaman määräajan päättyessä (ks. erityisesti asia C-61/94, komissio v. Saksa, tuomio, Kok., s. I-3989, 42 kohta ja asia C-377/03, komissio v. Belgia, tuomio, Kok., s. I-9733, 33 kohta).
28
On kuitenkin todettava, että kuten yhteisöjen tuomioistuin on jo katsonut ja kuten julkisasiamies totesi ratkaisuehdotuksensa 35 kohdassa, vaikka kannekirjelmässä ei lähtökohtaisesti voida vaatia jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista laajemmin kuin perustellun lausunnon lausunto-osassa ja virallisessa huomautuksessa, on kuitenkin niin, että komissiolla on oikeus vaatia sellaisten jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista, jotka perustuvat yhteisön toimen alkuperäiseen mutta myöhemmin muutettuun tai kumottuun versioon ja jotka on sisällytetty myös uuden yhteisön toimen säännöksiin tai määräyksiin (ks. tämän osalta asia C-365/97, komissio v. Italia, tuomio 9.11.1999, Kok., s. I-7773, 36 kohta ja asia C-363/00, komissio v. Italia, tuomio, Kok., s. I-5767, 22 kohta). Kanteen kohdetta ei sen sijaan voida laajentaa sellaisiin uusista säännöksistä tai määräyksistä johtuviin velvoitteisiin, joita vastaavia velvoitteita ei ole kyseisen toimen alkuperäisessä versiossa, sillä muutoin rikotaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn sääntöjenmukaisuutta koskevia olennaisia menettelymääräyksiä (ks. erityisesti em. asia komissio v. Italia, tuomio, 22 kohta).
29
On siis niin, että kun komissio vaatii kannekirjelmässään sen toteamista, että Kreikka ei ole noudattanut asetuksen N:o 1/2005 säännöksistä johtuvia velvoitteitaan, tällaiset vaatimukset on lähtökohtaisesti otettava tutkittaviksi, mikäli asetuksessa N:o 1/2005 säädetyt velvoitteet vastaavat direktiivistä 91/628 johtuvia velvoitteita.
30
On kuitenkin huomattava, että komissio täsmensi suullisessa käsittelyssä esitettyyn kysymykseen antamassaan vastauksessa, että tätä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa kannetta on tulkittava siten, että sen kohteena ovat tosiasiassa vain direktiivin 91/628 säännökset eivätkä asetuksen N:o 1/2005 säännökset, joihin on vedottu sen osoittamiseksi, että Kreikan viranomaisten käytäntö täytti tietyt vakiintuneisuutta koskevat edellytykset.
31
Yhteisöjen tuomioistuimen on siis arvioitava vain sitä, ovatko direktiivin 91/628 säännöksiä koskevat kanneperusteet perusteltuja.
Komission esittämät kanneperusteet
32
Aluksi on palautettava mieleen, että EY 226 artiklan mukaisessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä komission on näytettävä toteen, että jäsenyysvelvoitteita ei ole noudatettu. Juuri komission on esitettävä yhteisöjen tuomioistuimelle ne seikat, jotka ovat välttämättömiä, jotta yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia, onko jäsenyysvelvoitteita jätetty noudattamatta, eikä se voi nojautua olettamuksiin (ks. vastaavasti asia 96/81, komissio v. Alankomaat, tuomio 25.5.1982, Kok., s. 1791, 6 kohta ja em. asia komissio v. Italia, tuomio, 26 kohta).
33
Kun komissio on esittänyt riittävästi näyttöä, jonka perusteella voidaan osoittaa vastaajana olevan jäsenvaltion alueella tapahtuneiden tosiseikkojen paikkansapitävyys, tämän jäsenvaltion asiana on kiistää esitetyt tiedot ja niistä tehtävät päätelmät perustellusti ja yksityiskohtaisesti (ks. vastaavasti asia 272/86, komissio v. Kreikka, tuomio 22.9.1988, Kok., s. 4875, 21 kohta ja em. asia komissio v. Italia, tuomio, 84 ja 86 kohta).
34
Tässä asiassa komissio nojautuu toteamuksiin, jotka tehtiin tarkastuksissa nro 8729/2002, nro 9002/2003, nro 9176/2003, nro 9211/2003, nro 7273/2004, nro 8042/2006 ja nro 8167/2006, osoittaakseen kanteensa perusteltavuuden.
35
On siis tutkittava kunkin kanneperusteen osalta, voidaanko kyseisillä toteamuksilla osoittaa tämän tuomion 32 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti, että yhteisön oikeudesta johtuvia velvoitteita ei ole noudatettu.
Kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan i ja ii alakohtaa on rikottu
– Asianosaisten lausumat
36
Komissio katsoo FVO:n tarkastuksissa nro 7273/2004 ja nro 8042/2006 tekemien toteamusten perusteella, että Kreikka ei ole toteuttanut tarvittavia toimia, jotta jokainen eläinten kuljettaja olisi toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä ja rekisteröity siten, että tämä viranomainen voi nopeasti tunnistaa kyseisen henkilön, mikäli ei noudateta vaatimuksia, jotka koskevat eläinten suojelua niiden kuljetuksen aikana.
37
Komissio korostaa, että FVO:n tarkastajat totesivat tarkastuksessa nro 7273/2004, että joitakin kuljettajia ei ollut hyväksytty tai heille myönnetyn hyväksymisen voimassaoloaika oli päättynyt. Tarkastuksesta nro 8042/2006 ilmenee lisäksi, että joistakin parannuksista huolimatta kuljettajien hyväksymistä ja tunnistamista koskevia sääntöjä ei ollut noudatettu riittävästi. Komissio korostaa, että vaikka kuljettajaluetteloja olikin saatavilla, niitä ei ollut aina päivitetty. Komissio lisää, että kuljettajaluettelot olivat vaillinaisia, koska niissä ei ollut tietoja kuormatilasta.
38
Kreikka väittää pääsääntöisesti, että sillä, että tarkastuksessa nro 7273/2004 tunnistettiin yksi lupa pätemättömäksi, mikä on yksittäistapaus, ei voida perustella arviointia, jossa itse järjestelmä katsotaan puutteelliseksi, varsinkin kun toimivaltainen kansallinen viranomainen oli jo aikaisemmin tunnistanut kyseisen luvan.
39
Kyseinen jäsenvaltio toteaa lisäksi, että direktiivissä 91/628 ei säädetä, että kuljettajarekistereissä on oltava tietoja kuljettajien kirjallisesta sitoumuksesta noudattaa kyseisen direktiivin vaatimuksia tai tietoja eläinten kuormauspaikasta. Komissio katsoo tämän osalta, että direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan i ja ii alakohdan sanamuoto on ristiriidassa tällaisen argumentin kanssa.
40
Kreikka toteaa myös toteuttaneensa toimia varmistaakseen, että yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan. Kreikan mukaan erityisesti se, että alueviranomaisille tiedotettiin yhteisön tarkastajien suosituksista ja että eläinten kuljettajille ja hoitajille sekä myös eläinlääkäreille järjestettiin koulutusseminaareja, olisi tulkittava myönteiseksi seikaksi, joka osoittaa, että Kreikan viranomaiset huolehtivat jatkuvasti siitä, että yhteisön lainsäädäntöä sovelletaan asianmukaisesti.
41
Komissio kuitenkin vastaa tähän, että vaikka tällaisten seminaarien järjestäminen onkin myönteinen toimi, sillä ei voida korvata virallisia tarkastuksia, jotka kansalliset viranomaiset suorittavat yhteisön lainsäädännön mukaisesti.
– Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
42
Argumentista, jonka mukaan kuljettajaluettelot ovat vaillinaisia, koska niissä ei ole tietoja kuormatilasta, on riittävää todeta, että direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan sanamuodosta ei ilmene mitenkään, että tällaisia tietoja voidaan vaatia.
43
Kyseistä argumenttia ei siis voida hyväksyä.
44
Argumentista, jonka mukaan kuljettajaluetteloja ei ole aina päivitetty, on todettava, että se ei epätarkkuutensa takia täytä tämän tuomion 32 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä asetettua vaatimusta, jonka mukaan komission on näytettävä toteen, että jäsenyysvelvoitteita ei ole noudatettu, ja esitettävä yhteisöjen tuomioistuimelle ne seikat, jotka ovat välttämättömiä, jotta yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia, onko jäsenyysvelvoitteita jätetty noudattamatta.
45
Koska nimittäin ei ole esitetty tarkempia tietoja erityisesti kyseisten luettelojen lukumäärästä tai tarkastettujen luettelojen kokonaismäärästä, pelkästään se, että joitakin kuljettajaluetteloja ei ole päivitetty, ei voi riittää osoittamaan, että Kreikka ei ole noudattanut direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan mukaisia velvoitteitaan.
46
Joka tapauksessa on mahdotonta todeta, kuten julkisasiamies huomautti ratkaisuehdotuksensa 54 kohdassa, että Kreikan viranomaiset kehittivät hallintokäytännön, joka täytti tietyt vakiintuneisuutta ja yleisyyttä koskevat edellytykset, kun näyttö, johon komissio vetoaa tämän kanneperusteen tueksi, koskee vuonna 2006 tehtyjä toteamuksia eikä pidempää ajanjaksoa, jonka aikana tällainen käytäntö olisi kehittynyt.
47
Argumentista, jonka mukaan joitakin kuljettajia ei ollut hyväksytty tai heille myönnetyn hyväksymisen voimassaoloaika oli päättynyt, on todettava, että tätä argumenttia ei voida hyväksyä, koska sekään ei ole tämän tuomion 32 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukainen.
48
Komissio nimittäin ei esitä mitään tarkennusta erityisesti niiden kuljettajien lukumäärästä, joita ei ollut hyväksytty tai joiden hyväksymisen voimassaoloaika oli päättynyt, eikä se esitä mitään tarkennusta myöskään tarkastettujen kuljettajien lukumäärästä.
49
Tästä seuraa, että komission argumentti ei ole omiaan osoittamaan sellaisen hallintokäytännön olemassaoloa, joka täyttää tietyt vakiintuneisuutta ja yleisyyttä koskevat edellytykset ja on vastoin velvoitteita, jotka Kreikalla on direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan nojalla.
50
Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan i ja ii alakohtaa on rikottu, on perusteeton.
Kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 2 alakohdan b alakohdan ja d alakohdan i alakohdan ensimmäistä luetelmakohtaa ja 8 artiklan ensimmäisen kohdan b ja d alakohtaa sekä 9 artiklaa on rikottu
– Asianosaisten lausumat
51
Komissio väittää, että Kreikka ei ole toteuttanut tarvittavia toimia, jotta toimivaltaiset viranomaiset tekevät reittisuunnitelmien pakolliset tarkastukset, ja että Kreikka ei siis ole noudattanut direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 2 alakohdan b alakohdan ja d alakohdan i alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan, 8 artiklan ensimmäisen kohdan b ja d alakohdan sekä 9 artiklan mukaisia velvoitteitaan.
52
Komission mukaan FVO:n tarkastajat totesivat tarkastuksissa nro 9002/2003 ja nro 7273/2004 tiettyjen reittisuunnitelmien osalta puutteellisuuksia, joita Kreikan toimivaltainen viranomainen ei ollut havainnut. Komissio toteaa erityisesti, että kuljetusajat, jotka mainittiin useimmissa tarkastetuissa reittisuunnitelmissa, jotka olivat muista jäsenvaltioista kuljetettujen teurastettaviksi vietyjen eläinten mukana, olivat epäjohdonmukaisia ja mahdottomia toteuttaa.
53
Kreikka kuitenkin väittää, että vuonna 2003 annettu hallinnollinen soveltamisohje (jäljempänä vuoden 2003 soveltamisohje) johti reittisuunnitelmissa olleiden tietojen tarkastuksen ja valvonnan kannalta riittävän järjestelmän käyttöönottoon. Kreikka toteaa lisäksi, että koska nämä suunnitelmat ovat muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten laatimia, määrämaan toimivaltaisten viranomaisten asiana ei ole arvioida näissä suunnitelmissa olevien tietojen pätevyyttä eikä niiden kriteerien pätevyyttä, jotka kyseisen suunnitelman hyväksynyt viranomainen on ottanut huomioon. Kreikan mukaan vain näiden suunnitelmien noudattamista voidaan valvoa.
54
Komissio vastaa tähän, että toisin kuin kyseinen jäsenvaltio väittää, reittisuunnitelmien, jotka ovat mukana seuraavia asiakirjoja, valvonnan tarkoituksena on noudattaa direktiivin 91/628 vaatimuksia. On siis tarpeen valvoa paitsi reittisuunnitelman olemassaoloa tai tällaisen suunnitelman sisältämiä tietoja myös kuljetuksen laillisuutta eläinten hyvinvointia koskeviin sääntöihin nähden.
55
Komissio korostaa, että tätä näkemystä tukee erityisesti direktiivin 91/628 9 artiklan 1 kohta, jossa säädetään toimista, jotka on toteutettava, mikäli eläinten kuljetuksen yhteydessä todetaan, että kyseisen direktiivin vaatimuksia ei noudateta. Komission mukaan on siis selvää, että pelkässä reittisuunnitelmien sisältämien tietojen tarkastuksessa ei ole kyseessä valvonta, joka olisi direktiivin 91/628 vaatimusten mukainen.
56
Komissio katsoo vuoden 2003 soveltamisohjeella käyttöön otettua järjestelmää koskevasta Kreikan argumentista, että se on ristiriidassa FVO:n tarkastajien paikan päällä tekemien lukuisten toteamusten kanssa, joista ilmenee, että Kreikan viranomaisten tarkastuksia ei ollut tehty tyydyttävästi.
– Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
57
Tässä kanneperusteessa on kolme osaa.
58
Kanneperusteen ensimmäisen osan mukaan on rikottu direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 2 alakohdan b alakohtaa, jossa jäsenvaltiot velvoitetaan huolehtimaan siitä, että kuljettajat laativat reittisuunnitelman, mutta yhteisöjen tuomioistuimelle toimitetusta asiakirja-aineistosta ei ilmene, että komissio olisi osoittanut, että kuljettajat eivät olleet laatineet reittisuunnitelmaa sen velvoitteensa mukaisesti, joka niillä on direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 2 alakohdan b alakohdan nojalla.
59
Koska komissio ei ole esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle tämän tuomion 32 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti niitä seikkoja, jotka ovat välttämättömiä, jotta voidaan tutkia, onko jäsenyysvelvoitteita jätetty noudattamatta kyseisen seikan osalta, kanneperusteen tämä osa on hylättävä.
60
Kanneperusteen osasta, jonka mukaan direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 2 alakohdan d alakohdan i alakohdan ensimmäistä luetelmakohtaa ja 8 artiklan ensimmäisen kohdan b ja d alakohtaa on rikottu, on palautettava mieleen yhtäältä, että kyseisestä 5 artiklan A kohdan 2 alakohdan d alakohdan i alakohdan ensimmäisestä luetelmakohdasta ilmenee, että jäsenvaltioilla on velvollisuus huolehtia siitä, että kuljettajien reittisuunnitelmissa on kaikki direktiivin 91/628 liitteessä olevassa VIII luvussa tarkoitetut merkinnät ja että nämä merkinnät pitävät paikkansa ja ovat asianmukaisia. On todettava toisaalta, että direktiivin 91/628 8 artiklan ensimmäisen kohdan b ja d alakohdasta ilmenee, että jäsenvaltiot ovat velvollisia tarkastamaan kuljetusajoneuvoja ja eläimiä, kun ne saapuvat määräpaikkaansa, ja tarkastamaan mukana seuraavissa asiakirjoissa olevat merkinnät.
61
Komission tässä asiassa esittämästä näytöstä ilmenee erityisesti, että asiakirjoissa, jotka seurasivat eläinten mukana kuljetuksen aikana Kreikan alueella, ei ollut lähtöaikaa ja että FVO:n tarkastajat havaitsivat sääntöjenvastaisuuksia asiakirjoissa, jotka toimivaltaiset kansalliset viranomaiset olivat jo tarkastaneet. Komissio on täsmentänyt tämän osalta, että Espanjasta, Ranskasta ja Alankomaista peräisin olleiden Kreikkaan teurastettaviksi kuljetettujen eläinten mukana seuranneiden terveystodistusten ja reittisuunnitelmien jäljennökset olivat epäjohdonmukaisia ja että tärkeitä tietoja puuttui. Lisäksi FVO:n tekemien toteamusten mukaan useimmissa reittisuunnitelmissa ilmoitetut matka-ajat olivat epäjohdonmukaisia ja mahdottomia toteuttaa. Komissio on maininnut erimerkkinä reittisuunnitelman, johon ei ollut merkitty kuljetuksen aikana toteutettua lepoaikaa Etelä-Italiassa sijainneen tarkastusaseman ja Kreikassa sijainneen määräpaikan välillä.
62
Lisäksi erityisesti tarkastuskertomuksesta nro 8042/2006 ilmenee, että Kilkisin prefektuurissa toimivaltainen kansallinen viranomainen ilmoitti, ettei se ollut tarkastanut yhtäkään reittisuunnitelmaa, ja että Thesprotian prefektuurissa toimivaltaiset paikallisviranomaiset pitivät alkuperäisiä reittisuunnitelmia itsellään sen sijaan, että he olisivat palauttaneet ne kuljettajille, joiden piti palauttaa ne lähtöpaikan toimivaltaiselle viranomaiselle. Lisäksi Patrasissa toimivaltaiset kansalliset viranomaiset tarkastivat reittisuunnitelmat vain satamaan saakka eivätkä sen matkan osalta, joka oli jäljellä lopulliseen määräpaikkaan, joten toimivaltaiset kansalliset viranomaiset eivät huomanneet, että merimatkan kesto lukuisissa kuljetuksissa Lesvosin ja Khiosin saarille oli sallittua kestoa pidempi.
63
Kaikista komission tekemistä tarkennuksista ilmenee, että huolimatta reittisuunnitelmien tarkastusjärjestelmästä, joka otettiin käyttöön vuoden 2003 soveltamisohjeen nojalla, tarkastuksia ei tehty kaikissa prefektuureissa. Toimivaltaiset viranomaiset eivät siis voineet suorittaa direktiivin 91/628 8 artiklan ensimmäisen kohdan b ja d alakohdassa tarkoitettuja kuljetusajoneuvojen pakollisia tarkastuksia. Lisäksi on huomattava, että kun tarkastuksia tehtiin, kyseisistä tarkennuksista ilmenee, että lukuisia kertoja kävi niin, että toimivaltaiset viranomaiset eivät havainneet reittisuunnitelmissa huomattavia sääntöjenvastaisuuksia.
64
On siis katsottava, että näytöstä, jonka komissio on esittänyt väitteidensä tueksi vuosilta 2003 ja 2006, ilmenee tämän tuomion 32 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti, että Kreikka ei ole toteuttanut tarvittavia toimia noudattaakseen velvoitteita, jotka sillä on direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 2 alakohdan d alakohdan i alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan ja 8 artiklan ensimmäisen kohdan b ja d alakohdan nojalla.
65
Tätä päätelmää ei voi kyseenalaistaa Kreikan argumentti, jonka mukaan on niin, että jos muiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ovat laatineet reittisuunnitelmia, Kreikan toimivaltaiset viranomaiset voivat valvoa vain näiden suunnitelmien täytäntöönpanoa eivätkä niissä ilmoitettuja tietoja.
66
Kuten nimittäin komissio on perustellusti todennut, reittisuunnitelmien valvonnan tarkoituksena on varmistaa, että direktiivissä 91/628 säädettyjä vaatimuksia noudatetaan. Valvonta ei siis voi rajoittua reittisuunnitelman olemassaolon tarkastamiseen tai siinä olevien tietojen tarkastamiseen, vaan siinä on myös tutkittava, onko eläinten kuljetus yhteisön sen lainsäädännön mukaista, joka koskee eläinten suojelua kuljetuksen aikana.
67
Pelkkä reittisuunnitelmissa mainittujen tietojen tarkastus ei siis riitä direktiivissä 91/628 säädettyjen velvoitteiden täytäntöönpanoon.
68
Edellä esitetystä seuraa, että kanneperusteen osa, jonka mukaan direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 2 alakohdan d alakohdan i alakohdan ensimmäistä luetelmakohtaa ja 8 artiklan ensimmäisen kohdan b ja d alakohtaa on rikottu, on perusteltu.
69
Kanneperusteen osasta, jonka mukaan on rikottu direktiivin 91/628 9 artiklaa, jossa jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan kaikki toimet, jotka katsotaan välttämättömiksi eläinten hyvinvoinnin turvaamiseksi sääntöjenvastaisuuden tapauksessa, on todettava, että komissio ei ole osoittanut, että toimivaltaiset viranomaiset eivät olisi toimineet asianmukaisesti, kun se totesi, että direktiivin 91/628 säännöksiä ei ollut noudatettu.
70
Kanneperusteen tätä osaa ei siis voida hyväksyä.
Kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 91/628 liitteessä olevassa VII luvussa olevaan 48 kohtaan kuuluvan 7 kohdan b alakohtaa on rikottu
– Asianosaisten lausumat
71
Komissio väittää, että Kreikka ei ole varannut kreikkalaisiin lauttasatamiin tai niiden lähelle paikkoja, joissa eläimet voivat levätä 12 tuntia sen jälkeen, kun ne on päästetty pois aluksista, kun merikuljetus kestää yli 29 tuntia.
72
Komissio korostaa erityisesti, että Igoumenitsan satamassa todettiin, että lepopaikkoja oli mutta että niitä ei voitu käyttää, koska toimivaltaiset viranomaiset eivät olleet antaneet siihen lupaa.
73
Kreikka väittää ensinnäkin, että komissio ei ole maininnut yhtäkään konkreettista tapausta, jossa kuljetus olisi kestänyt yli 29 tuntia. Se katsoo toiseksi, että direktiivin 91/628 liitteessä olevaan 48 kohtaan kuuluvan 7 kohdan b alakohdassa ei aseteta jäsenvaltioille velvollisuutta varata asianmukaisia lepo- tai pysähdyspaikkoja, joissa eläimet voivat levätä 12 tuntia, koska tällainen velvollisuus on vain kuljettajilla. Kyseinen jäsenvaltio toteaa lopuksi, että tällaisten paikkojen varaamiseen ei missään tapauksessa ole mitään velvollisuutta, koska mikään merikuljetus kreikkalaisen lauttasataman ja toisen jäsenvaltion lauttasataman välillä ei kestä yli 29:ää tuntia. Se mainitsee tämän osalta, että merimatka Barista (Italia) Igoumenitsaan, joka on Kreikan tärkein kauttakulkusatama, kestää enintään 10 tai 11 tuntia ja että merimatka Barista Patrasiin kestää enintään 15 tuntia.
74
Komissio kuitenkin kiistää kaikki nämä argumentit. Se väittää yhtäältä, että kyseisen 7 kohdan b alakohdan sanamuodosta ilmenee selvästi, että jäsenvaltiot ovat velvollisia varaamaan eläimille lepopaikkoja. Se katsoo toisaalta, että Kreikan väite, jonka mukaan mikään kuljetus kreikkalaisen sataman ja toisen jäsenvaltion sataman välillä ei kestä yli 29:ää tuntia, ei vastaa todellisuutta.
– Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
75
On palautettava mieleen, että direktiivin 91/628 liitteessä olevassa VII luvussa olevaan 48 kohtaan kuuluvan 7 kohdan b alakohdassa säädetään, että kun kyseessä on merikuljetus yhteisön alueella sijaitsevien kahden paikan välillä suoraan ja säännöllisesti liikennöidyllä linjalla, siten että kuljetusajoneuvot lastataan laivoihin eläimiä siirtämättä, eläimille on lähtökohtaisesti varattava 12 tunnin lepoaika sen jälkeen, kun ne on päästetty kuljetusajoneuvosta pois määräsatamassa tai sen lähellä (ks. tämän osalta asia C-277/06, Interboves, tuomio 9.10.2008, Kok., s. I-7433, 27 kohta).
76
Vaikka tässä säännöksessä ei säädetäkään nimenomaisesti, että jäsenvaltioilla on velvollisuus taata eläimille lepopaikkoja satamissa, tällainen velvollisuus liittyy luonnostaan vaatimukseen, jonka mukaan eläimet lepäävät 12 tuntia sen jälkeen, kun ne on päästetty kuljetusajoneuvosta pois määräsatamassa tai sen lähellä. Kuljettajien nimittäin olisi mahdoton noudattaa 12 tunnin lepoaikaa, jos jäsenvaltiot eivät toimisi siten, että lepopaikkoja on käytettävissä.
77
On siis todettava, että Kreikka oli velvollinen varaamaan tällaisia paikkoja Kreikan satamissa tai niiden lähellä.
78
Tässä asiassa on riidatonta, että perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä useimmissa Kreikan satamissa ei ollut eläimille lepopaikkoja.
79
On siis katsottava, että Kreikka ei ole noudattanut direktiivin 91/628 liitteessä olevassa VII luvussa olevaan 48 kohtaan kuuluvan 7 kohdan b alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut asianmukaisia toimia varatakseen lauttasatamiin tai niiden lähelle paikkoja, joissa eläimet voivat levätä sen jälkeen, kun ne on päästetty pois aluksista.
80
Tätä päätelmää ei voi kyseenalaistaa Kreikan argumentti, jonka mukaan tällaisten paikkojen varaamiseen ei ollut mitään velvollisuutta, koska mikään merikuljetus kreikkalaisen lauttasataman ja toisen jäsenvaltion sataman välillä ei kestä yli 29:ää tuntia.
81
Tämän osalta on palautettava mieleen, että yhteisöjen tuomioistuin täsmensi edellä mainitussa asiassa Interboves antamassaan tuomiossa, että direktiivin 91/628 liitteessä olevaan 48 kohtaan kuuluvan 4 kohdan d alakohdassa tarkoitettu 14 + 1 + 14 -sääntö on ymmärrettävä siten, että siinä sallitaan enintään 28 tuntia kestävä kuljetus, jonka katkaisee vähintään yhden tunnin mittainen lepojakso. Juuri tämä 28 tunnin kesto siis on otettava huomioon.
82
Vaikka merimatka Barista Kreikan tärkeimpään kauttakulkusatamaan kestäisikin enintään 10 tai 11 tuntia, ei ole mahdotonta, että eläimiä saatetaan kuljettaa muista yhteisön satamista siten, että merikuljetus kestää kauemmin. Lisäksi on mahdollista, että kuten julkisasiamies perustellusti totesi ratkaisuehdotuksensa 97 ja 98 kohdassa, direktiivissä 91/628 säädetyissä erityistapauksissa eläinten on myös saatava levätä, vaikka merikuljetus kestäisikin alle 28 tuntia.
83
Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 91/628 liitteessä olevassa VII luvussa olevaan 48 kohtaan kuuluvan 7 kohdan b alakohtaa on rikottu, on perusteltu.
Kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 91/628 8 artiklaa on rikottu
– Asianosaisten lausumat
84
Komissio väittää, että tarkastuskertomuksista nro 9211/2003, nro 7273/2004 ja nro 8042/2006 ilmenee, että Kreikka ei ole toteuttanut toimia, jotta kuljetusajoneuvot ja eläimet tarkastetaan Kreikassa riittävästi eläinten laittomien maantiekuljetusten estämiseksi.
85
Komissio korostaa erityisesti, että tietyt Kreikan prefektuurit kuten Akhaia, Kilkis ja Serres eivät ole määränneet tällaisista tarkastuksista joko siksi, että niillä ei ole tarpeeksi henkilökuntaa, tai siksi, että tarkastukset tehdään jo Kreikan satamissa. Tarkastuskertomuksesta nro 9211/2003 ilmenee lisäksi, että Kreikan prefektuureissa tarkastus suoritetaan vain satamissa ja raja-asemalla eikä muulloin kuljetuksen aikana. Komissio toteaa lisäksi, että pilottiohjelma, jossa määrätään lisätarkastuksista ja johon Kreikka vetosi jo oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä, ei kata tiettyjä prefektuureja kuten Thessaliaa, vaikka siellä todettiin tarkastuksessa nro 9211/2003 puutteellisuuksia.
86
Kreikka väittää, että direktiivin 91/628 8 artiklaa on tulkittava siten, että tämän säännöksen rikkominen edellyttää, että osoitetaan, että eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskeva valvonta puuttuu kokonaan.
87
Kyseinen jäsenvaltio katsoo joka tapauksessa, että sellaisen pilottiohjelman soveltaminen, jonka mukaan tietyissä prefektuureissa tehdään tarkastuksia eri kokoonpanoissa, seuraamusten määrääminen kuljettajille sekä keskinäistä avunantoa koskevien eri menettelyjen käyttöönotto tiettyjen jäsenvaltioiden kanssa ovat osoituksia siitä, että Kreikan viranomaiset suorittavat yhteisön lainsäädännössä edellytettyä valvontaa.
88
Komissio vastaa tähän, että yhteisön vaatimusten täyttämiseksi kuljetusajoneuvoja ja eläimiä on tarkastettava asianmukaisesti, riittävästi ja tehokkaasti. Komission mukaan Kreikan viranomaisten suorittamat reittisuunnitelmien tarkastukset eivät olleet tehokkaita ja asianmukaisia eläinten laittomien maantiekuljetusten estämiseksi.
– Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
89
On palautettava mieleen, että direktiivin 91/628 8 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohdan mukaan jäsenvaltioiden on valvottava, että toimivaltaiset viranomaiset valvovat tämän direktiivin vaatimusten noudattamista tarkastamalla ketään syrjimättömällä tavalla kuljetusajoneuvoja ja eläimiä maantiekuljetusten aikana. Kyseisen artiklan toisessa kohdassa täsmennetään, että näitä tarkastuksia täytyy tehdä riittävästä määrästä kunkin jäsenvaltion sisällä kunakin vuonna kuljetetuista eläimistä.
90
Tämän osalta on todettava, että näytöstä, jonka komissio on esittänyt vuosilta 2003–2006, ilmenee, että yhtäältä useat prefektuurit eivät tarkastaneet kuljetusajoneuvoja ja että toisaalta oli niin, että kun tällaisia tarkastuksia tehtiin, niitä tehtiin vain satamissa ja rajoilla eikä maanteillä, kuten direktiivin 91/628 8 artiklassa säädetään.
91
On siis katsottava, että Kreikka ei ole noudattanut direktiivin 91/628 8 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimia sen varmistamiseksi, että kuljetusajoneuvoja ja eläimiä tarkastetaan maantiekuljetusten aikana.
92
Tätä päätelmää ei voi kyseenalaistaa Kreikan argumentti, jonka mukaan sellaisen pilottiohjelman soveltaminen, jonka mukaan tietyissä prefektuureissa tehdään tarkastuksia eri kokoonpanoissa, seuraamusten määrääminen kuljettajille sekä keskinäistä avunantoa koskevien eri menettelyjen käyttöönotto tiettyjen jäsenvaltioiden kanssa ovat osoituksia siitä, että Kreikan viranomaiset suorittavat yhteisön lainsäädännössä edellytettyä valvontaa.
93
On nimittäin todettava, että senkään avulla, että tällainen ohjelma oli olemassa, ei voitu varmistaa tarpeellisten tarkastusten toteuttamista.
94
Edellä esitetystä seuraa, että kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 91/628 8 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohtaa on rikottu, on perusteltu.
Kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 91/628 18 artiklan 2 kohtaa on rikottu
– Asianosaisten lausumat
95
Komissio väittää tarkastusten nro 9002/2003 ja nro 9211/2003 perusteella, että Kreikka ei ole toteuttanut asianmukaisia toimia, jotta määrätään tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia siinä tapauksessa, että toistuvasti tai vakavasti rikotaan säännöksiä, jotka koskevat eläinten suojelua niiden kuljetuksen aikana.
96
Kreikka kuitenkin katsoo, että komissio ei ole esittänyt yhtäkään konkreettista tosiseikkaa väitteidensä tueksi. Kreikka toteaa joka tapauksessa, että toimivaltaiset viranomaiset määräävät tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia, minkä osoittaa Kreikan vastineen 18 kohdassa mainittu niiden päätösten luettelo, joilla on määrätty hallinnollisia sakkoja.
– Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
97
On huomattava, että direktiivin 91/628 18 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tämän direktiivin toistuvien rikkomusten tai eläimille vakavaa kärsimystä aiheuttavan rikkomuksen yhteydessä todettujen puutteiden korjaamiseksi.
98
Komissio pyrkii osoittamaan, että Kreikan käyttöön ottama järjestelmä on tehoton, toteamalla, että perustarkastukset ovat heikkoja, että kirjallisten varoitusten lukumäärä on merkityksetön ja että seuraamusten täytäntöönpanomenettelyt ovat ongelmallisia. FVO:n tarkastuskertomuksessa nro 9211/2003 todetaan erityisesti, että vuonna 2002 annettiin yhdeksän suullista varoitusta, kuusitoista kirjallista varoitusta ja yksi hallinnollinen sakko, kun rikkomuksia oli yhteensä 26. Vuosina 2001 ja 2002 ei myöskään keskeytetty tai peruutettu yhtäkään kuljetukselle myönnettyä hyväksymistä. Kyseisessä kertomuksessa korostetaan myös, että neljässä tapauksessa oli ehdotettu 3000 euron suuruista sakkoa seuraamukseksi eräässä prefektuureissa tehdyistä rikkomuksista mutta että sakkoja ei määrätty.
99
Kuten julkisasiamies perustellusti totesi ratkaisuehdotuksensa 141 kohdassa, näissä kertomuksissa tehdyt toteamukset eivät kuitenkaan epätarkkuutensa ja yleisyytensä takia ole omiaan osoittamaan, että Kreikka ei ole noudattanut direktiivin 91/628 18 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan.
100
Komissio nimittäin ei ole esittänyt mitään näyttöä rikkomusten toistumisesta eikä myöskään eläimille tällaisten rikkomusten aikana aiheutuneiden kärsimysten vakavuudesta. Tällaisen näytön puuttuessa ei voida todeta, että direktiivin 91/628 18 artiklan 2 kohtaa ei ole noudatettu.
101
Kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 91/628 18 artiklan 2 kohtaa on rikottu, on siis hylättävä.
Kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 93/119 3 artiklaa, 5 artiklan 1 kohdan d alakohtaa ja 6 artiklan 1 kohtaa on rikottu
– Asianosaisten lausumat
102
Komissio väittää, että Kreikka ei ole toteuttanut asianmukaisia toimia varmistaakseen, että eläinten tainnuttamista koskevia sääntöjä noudatetaan eläinten teurastushetkellä.
103
Komissio ilmoittaa, että FVO totesi tarkastuksissa nro 9002/2003 ja nro 7273/2004, että tietyissä tarkastetuissa teurastamoissa sikojen ja lampaiden tainnutuksen valvonta oli puutteellista ja että oli siten mahdollista, että kaikkia eläimiä ei ollut tainnutettu tehokkaasti, mikä on vastoin direktiiviä 93/119. Samoin todettiin, että saman direktiivin liitteessä D olevan 1 kohdan vastaisesti aikavälit tainnutuksen ja verenlaskun välillä olivat liian pitkiä, joten eläimet saattoivat palata tajuihinsa verenlaskun aikana.
104
Komissio väittää lisäksi, että tarkastuksessa nro 8042/2006 FVO totesi uudelleen eläinten tainnutukseen liittyviä puutteellisuuksia. FVO:n tarkastajat havaitsivat erityisesti, että tainnutusvälineiden huollossa oli puutteita, tainnutusvälineet toimivat huonosti, asianmukainen tuki puuttui ja aikavälit tainnutuksen ja verenlaskun välillä olivat liian pitkiä.
105
Kreikka toteaa jälleen kerran, että komissio perustaa päätelmänsä pelkkiin epäilyksiin ja olettamuksiin eikä mainitse konkreettisia tapauksia.
106
Kyseinen jäsenvaltio katsoo, että todetut puutteet ovat joka tapauksessa vähäisiä ja liittyvät yksittäistapauksiin, joista on määrätty seuraamuksia. Se toteaa lisäksi, että tällaiset puutteet voidaan korjata jatkokoulutuksella ja tiedon välityksellä erityisesti eläinlääkäreille.
107
Komissio huomauttaa vastauksessaan pääsääntöisesti, että toisin kuin Kreikka näyttää katsovan, kyse ei ole siitä, saattoiko komissio todeta, että eläimet oli tarkastetuissa teurastamoissa saatettu täysin kivulle tunnottomiksi. Kyse on sen sijaan siitä, käytetäänkö tainnutukseen ja lopettamiseen tarvittavia välineitä nopeasti ja tehokkaasti, jotta eläimet välttyisivät mahdolliselta kärsimykseltä direktiivin 93/119 6 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisesti.
– Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
108
On palautettava mieleen, että direktiivin 93/119 3 artiklan, 5 artiklan 1 kohdan d alakohdan ja 6 artiklan 1 kohdan tarkoituksena on rajoittaa ihmisten käyttöön tarkoitettujen eläinten kiihtymistä, kipuja tai kärsimyksiä. Direktiivin 3 artiklassa säädetään erityisesti, että eläimiä tulee varjella ennen teurastusta ja sen jälkeen vältettävissä olevalta kärsimykseltä. Direktiivin 93/119 5 artiklan 1 kohdan d alakohdassa säädetään myös, että eläimistä on laskettava veri nopeasti ja tehokkaasti, ja 6 artiklan 1 kohdassa säädetään, että eläinten tainnuttamisessa ja lopettamisessa käytettävät laitteet on huollettava ja niitä on käytettävä tehokkaasti.
109
Tässä asiassa komission esittämästä näytöstä, joka toistetaan julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksen 153–155 kohdassa, ilmenee erityisesti, että vaikka kolmessa FVO:n tarkastajien tarkastuksessa nro 9002/2003 tarkastamassa teurastamossa eläinten tainnutukseen käytettävät laitteet ja niiden huolto olivat olennaisilta osin yhteisön säännösten mukaisia, yhdessä näistä teurastamoista todettiin, että sikoja ei ollut tainnutettu tehokkaasti sähköiskuja antavalla välineellä. Eläinten tainnutuksessa ilmeni myös muita ongelmia. Yhdessä teurastamoista kolmen naudan kiinnipitäminen, tainnuttaminen ja verenlasku niistä kesti yhden tunnin. Lisäksi aikaväli kahden naudan tainnutuksen ja teurastuksen välillä oli 120 sekuntia, mikä tekee komission mukaan mahdolliseksi, että eläimet palaavat tajuihinsa. Myös lampaiden teurastuksessa aikaväli tainnutuksen ja teurastuksen välillä oli niin pitkä (37 sekuntia), että eläimet saattoivat palata tajuihinsa.
110
Tarkastuskertomuksesta nro 7273/2004 ilmenee lisäksi, että Fthiotidan prefektuurissa eräästä teurastamosta puuttui laite eläinten juottamiseen niiden väliaikaisissa säilytystiloissa, eikä lattiakaan ollut tasainen. Toisessa tarkastetussa teurastamossa ei ollut sähkövirtaa eläinten sähköistä tainnutusta varten. Trikalan prefektuurissa sikojen tainnutus FVO:n tarkastajien tarkastamassa teurastamossa oli tehotonta, ja aikaväli tainnutuksen ja teurastuksen välillä oli liian pitkä. Lisäksi todettiin, että nautojen tainnutus ei ollut tehokasta ja että tainnutuksen varalaitteita ei ollut käytettävissä.
111
Kaikista edellä mainituista täsmennyksistä siis ilmenee, että useissa Kreikan prefektuureissa sijaitsevissa teurastamoissa todettiin erilaisia sääntöjenvastaisuuksia. Nämä sääntöjenvastaisuudet koskivat ensinnäkin eläinten tainnutusmenettelyä, toiseksi velvollisuutta laskea eläimistä veri nopeasti ja tehokkaasti ja kolmanneksi velvollisuutta pitää tainnutus- ja lopettamislaitteet moitteettomassa kunnossa ja velvollisuutta käyttää niitä tehokkaasti.
112
On siis katsottava, että näytöstä, jonka komissio on esittänyt vuosilta 2003–2006, ilmenee tämän tuomion 32 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti, että Kreikka ei ole toteuttanut tarvittavia toimia noudattaakseen direktiivin 93/119 3 artiklan, 5 artiklan 1 kohdan d alakohdan ja 6 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan.
113
Tätä päätelmää ei voi kyseenalaistaa Kreikan argumentti, jonka mukaan komissio ei ole maininnut yhtäkään konkreettista tapausta eläimistä, joiden osalta olisi rikottu yhteisön lainsäädäntöä, eikä kyseistä päätelmää voi kyseenalaistaa myöskään se argumentti, jonka mukaan kyseinen jäsenvaltio on korjannut komission mainitsemat sääntöjenvastaisuudet järjestämällä eläinlääkäreille koulutusseminaareja.
114
On nimittäin todettava, kuten komissio on tehnyt, että kyse ei ole siitä, saattoiko mainittu toimielin todeta, että eläimet oli tarkastetuissa teurastamoissa saatettu täysin kivulle tunnottomiksi, ja saattoiko se mainita konkreettisia tapauksia, jotka osoittavat, että niin ei ollut tehty. Komission tehtävänä on selvittää, käytetäänkö tainnutukseen ja lopettamiseen tarvittavia välineitä nopeasti ja tehokkaasti, jotta eläinten kärsimystä voidaan rajoittaa direktiivin 93/119 säännösten mukaisesti. Lisäksi on korostettava, että vaikka koulutusseminaarien järjestäminen eläinlääkäreille onkin myönteinen toimi, sillä ei voida yksinään taata, että noudatetaan yhteisön lainsäädäntöä, joka koskee eläinten suojelua niiden teurastushetkellä.
115
Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 93/119 3 artiklaa, 5 artiklan 1 kohdan d alakohtaa ja 6 artiklan 1 kohtaa on rikottu, on perusteltu.
Kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 93/119 8 artiklaa on rikottu
– Asianosaisten lausumat
116
Komissio väittää niiden tarkastusten perusteella, joiden aikana teurastamoissa todettiin merkittäviä sääntöjenvastaisuuksia, että Kreikka ei ole toteuttanut tarvittavia toimia, jotta teurastamoja tarkastetaan ja valvotaan asianmukaisesti.
117
Komissio väittää erityisesti, että kyseinen jäsenvaltio ei pannut kokonaan täytäntöön ilmoittamaansa toimintasuunnitelmaa. Tässä suunnitelmassa määrättiin uudesta tarkastuksesta kaikkiin Kreikan prefektuureissa sijaitseviin teurastamoihin ennen vuoden 2001 loppua. Komissio korostaa lisäksi, että Kreikan viranomaiset eivät tehneet riittävästi yhteistyötä FVO:n tarkastajien kanssa, koska tiettyihin teurastamoihin, jotka oli tarkoitus tarkastaa, ei päästy lakkojen takia, joista oli ilmoitettu vain päivää ennen tarkastusta.
118
Kreikka toteaa vastineessaan, että sen on vaikea saada selville täsmällisesti, mitä jäsenyysvelvoitteita sen katsotaan jättäneen noudattamatta.
119
Kyseinen jäsenvaltio katsoo joka tapauksessa, että sen ei voida katsoa jättäneen noudattamatta direktiivin 93/119 8 artiklaa, koska pätevät eläinlääkärit suorittavat asianmukaista valvontaa, koska järjestetään koulutusseminaareja ja koska kaikki teurastamot arvioidaan uudelleen.
– Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
120
Direktiivin 93/119 8 artiklan mukaan teurastamon tarkastukset ja valvonta on suoritettava toimivaltaisen viranomaisen vastuulla, ja toimivaltaisen viranomaisen on päästävä jatkuvasti vapaasti kaikkiin teurastamon osiin voidakseen varmistaa tämän direktiivin säännösten noudattamisen.
121
On huomattava, että vaikka Kreikka väittääkin, että toimivaltaiset viranomaiset suorittivat vaadittua valvontaa, se ei kiistä, että toimintasuunnitelmaa, jonka mukaan kaikki Kreikan teurastamot oli tarkastettava uudelleen ennen vuoden 2001 loppua, ei ollut pantu kokonaan täytäntöön määräpäivään mennessä. Kyseinen jäsenvaltio ei kiistä myöskään sitä, että eri määräaikoja, jotka toimivaltaisille viranomaisille oli asetettu tarkastusten suorittamiseksi ja näiden tarkastusten tulosten esittämiseksi, pidennettiin jatkuvasti ja että määräpäiväksi asetettiin lopulta 30.7.2005. Tarkastuksesta nro 7273/2004 ilmenee lisäksi, että maaseudun kehittämisen ja elintarvikeasiain ministeriön mukaan toimivaltaiset viranomaiset tarkastivat teurastamot vain 38 prefektuurissa, kun prefektuureja on 54.
122
On siis todettava, että Kreikka ei ole toteuttanut tarvittavia toimia, jotta teurastamojen tarkastus ja valvonta suoritetaan asianmukaisesti, kuten sillä oli direktiivin 93/119 8 artiklan nojalla velvollisuus tehdä.
123
Tästä seuraa, että kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 93/119 8 artiklaa on rikottu, on perusteltu.
124
Kaiken edellä esitetyn perusteella on todettava, että Kreikka ei ole noudattanut direktiivin 91/628 5 artiklan A kohdan 2 alakohdan d alakohdan i alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan, 8 artiklan ja saman direktiivin liitteessä olevassa VII luvussa olevaan 48 kohtaan kuuluvan 7 kohdan b alakohdan sekä direktiivin 93/119 3 artiklan, 5 artiklan 1 kohdan d alakohdan, 6 artiklan 1 kohdan ja 8 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut toimia, jotka ovat tarpeen,
—
jotta toimivaltaiset viranomaiset suorittavat reittisuunnitelmien pakolliset tarkastukset
—
jotta lauttasatamiin tai niiden lähelle varataan paikkoja, joissa eläimet voivat levätä sen jälkeen, kun ne on päästetty pois aluksista
—
jotta kuljetusajoneuvojen ja eläinten tarkastuksia todella suoritetaan
—
jotta varmistetaan, että noudatetaan sääntöjä, jotka koskevat eläinten tainnuttamista niiden teurastushetkellä, ja
—
jotta teurastamoja tarkastetaan ja valvotaan asianmukaisesti.
Oikeudenkäyntikulut
125
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Saman artiklan 3 kohdassa määrätään, että erityisesti jos asiassa osa vaatimuksista ratkaistaan toisen asianosaisen ja osa toisen asianosaisen hyväksi, yhteisöjen tuomioistuin voi määrätä oikeudenkäyntikulut jaettaviksi asianosaisten kesken tai määrätä, että kukin vastaa omista kuluistaan.
126
Tässä asiassa Kreikka on velvoitettava korvaamaan kaksi kolmasosaa oikeudenkäyntikuluista ja komissio on velvoitettava korvaamaan yksi kolmasosa oikeudenkäyntikuluista.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Helleenien tasavalta ei ole noudattanut eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana ja direktiivien 90/425/ETY ja 91/496/ETY muuttamisesta 19.11.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/628/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 806/2003, 5 artiklan A kohdan 2 alakohdan d alakohdan i alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan, 8 artiklan ja saman direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 806/2003, liitteessä olevassa VII luvussa olevaan 48 kohtaan kuuluvan 7 kohdan b alakohdan sekä eläinten suojelusta teurastus- tai lopettamishetkellä annetun neuvoston direktiivin 93/119/EY 3 artiklan, 5 artiklan 1 kohdan d alakohdan, 6 artiklan 1 kohdan ja 8 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut toimia, jotka ovat tarpeen,
—
jotta toimivaltaiset viranomaiset suorittavat reittisuunnitelmien pakolliset tarkastukset
—
jotta lauttasatamiin tai niiden lähelle varataan paikkoja, joissa eläimet voivat levätä sen jälkeen, kun ne on päästetty pois aluksista
—
jotta kuljetusajoneuvojen ja eläinten tarkastuksia todella suoritetaan
—
jotta varmistetaan, että noudatetaan sääntöjä, jotka koskevat eläinten tainnuttamista niiden teurastushetkellä, ja
—
jotta teurastamoja tarkastetaan ja valvotaan asianmukaisesti.
2)
Kanne hylätään muilta osin.
3)
Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan kaksi kolmasosaa oikeudenkäyntikuluista. Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan yksi kolmasosa oikeudenkäyntikuluista.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: kreikka.