62012CC0251
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2013. május 8. (
1
)
C‑251/12. sz. ügy
Christian van Buggenhout és Ilse van de Mierop (a Grontimmo SA felszámolói)
kontra
Banque Internationale à Luxembourg
(A Tribunal de commerce de Bruxelles [Belgium] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés — 1346/2000/EK rendelet — Fizetésképtelenségi eljárás — Kötelezettség teljesítése a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számára — Harmadik személy által a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós hitelezőjének teljesített kifizetés — A fizetésképtelenségi eljárás megindításáról való tudomás hiánya”
I – Bevezetés
1.
A jelen ügyben első alkalommal merül fel a fizetésképtelenségi eljárásról szóló, 2000. május 29‑i 1346/2000/EK tanácsi rendelet (
2
) 24. cikke értelmezésének kérdése. E rendelkezés azon személy jóhiszeműségét védi, aki a fizetésképtelenségi eljárás megindításáról nem tudva a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós javára teljesít, holott érvényesen már csak az eljárás felszámolója számára teljesíthetett volna.
2.
Az alapjogvitában a felszámolók a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós eredeti követelésének kifizetését kérik egy banktól, amely követelést a bank egy általa – az adós által a fizetésképtelenségi eljárás megindítása előtt adott utasítás alapján – kibocsátott csekk bemutatása ellenében már kifizette egy harmadik személynek. A bank nem kíván másodjára is, ezúttal a felszámolóknak, fizetni, és védekezésként a rendelet 24. cikkére hivatkozik.
II – Jogi háttér
3.
Az 1346/2000 rendelet 24. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Kötelezettség teljesítése az adós számára
(1) Ha egy tagállamban egy kötelem alapján olyan adós javára teljesítettek, aki ellen egy másik tagállamban fizetésképtelenségi eljárást indítottak, és azt annak az eljárásnak a felszámolója számára kellett volna teljesíteni, a kötelem alapján teljesítő személyt, ha nem tudott az eljárás megindításáról, úgy kell tekinteni, mint aki szabadult a kötelemből.”
III – A tényállás és az alapeljárás
4.
2006. május 11‑én az Association des Copropriétaires du Quartier des Arts a GRONTIMMO SA (
3
) elleni fizetésképtelenségi eljárás megindítását kérte a Tribunal de commerce de Bruxelles (brüsszeli kereskedelmi bíróság) előtt.
5.
2006. május 22‑én és 24‑én két társaság csekkeket bocsátott ki a Grontimmo javára összesen 1400000 euró összegben a Grontimmóval szemben fennálló tartozásaik részleges megfizetése érdekében.
6.
2006. május 29‑én kijelölték a Grontimmo új igazgatóit. Ugyanezen a napon a Grontimmo és a KOSTNER DEVELOPMENT INC., (
4
) egy panamai jog szerint működő társaság, amelyet csak röviddel azelőtt alapítottak, aláírtak egy megállapodást, amely révén a Grontimmo vételi opciót szerzett a Kostnertől 1400000 euró áron. Ez a vételi opció egy luxemburgi jog szerint működő társaság és egy, a Holland Antillák joga szerinti működő társaság részvényeire vonatkozott.
7.
2006. június 2‑án a Grontimmo új igazgatói egy megbízást küldtek a Dexia Internationale Luxembourgnak, (
5
) amelyben arra hívták fel, hogy i. nyisson egy számlát annak érdekében, hogy beszedje az összesen 1400000 euróról kibocsátott csekkek összegét, és ii. a Grontimmo terhére bocsásson ki egy DEXIA banki csekket a Kostner javára 1400000 euró összegről. 2006. június 14‑én a csekkek összesen 1399900 eurós összegét folyósították a Grontimmo banknál vezetett számlájára.
8.
A Tribunal de Commerce de Bruxelles 2006. július 4‑én megállapította a Grontimmo fizetésképtelenségét. A kérdést előterjesztő bíróság tájékoztatása szerint a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adóstól ezzel a belga jog alapján megvonták a vagyona feletti rendelkezési jogait, minek körében a rendelkezési jogok elvonása teljes körűen ezen nap első órájától érvényesült. A belga jog szerint ettől kezdve különösen nem teljesíthettek harmadik személy adósok a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós javára adósságcsökkentő hatással. A felszámolók az eljárás megindítását csak Belgiumban tették közzé, Luxemburgban azonban nem.
9.
2006. július 5‑én, vagyis a fizetésképtelenség megállapításának másnapján a bank a Grontimmo által már 2006. június 2‑án megküldött megbízás alapján csekket bocsátott ki a Kostner javára a vételi opció 1400000 euró összegű áráról. A Kostner még ugyanezen a napon beváltotta az említett csekket, és ennek megfelelően megterhelte a Grontimmo számláját.
10.
A Grontimmo felszámolói ezt követően felszólították a bankot arra, hogy a Kostnernek kifizetett összeget utalja vissza a Grontimmo számlájára. Ezt a kifizetést a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós rendelkezési jogai elvonásának sérelmével teljesítették, és ezért azt a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló vagyonnal szemben nem lehet érvényesíteni.
11.
A bank az 1346/2000 rendelet 24. cikkére hivatkozott, és azt állította, hogy a csekk utasításnak megfelelő 2006. július 5‑i kibocsátásakor és kifizetésekor nem tudott a Grontimmo fizetésképtelenségéről, és így nem kell visszatérítenie a fent hivatkozott összeget a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós vagyonába. A felszámolók ezt követően kifizetés iránti keresetet indítottak a bankkal szemben a kérdést előterjesztő bíróság előtt.
IV – Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem és a Bíróság előtti eljárás
12.
2012. április 26‑i határozatával a kérdést előterjesztő bíróság felfüggesztette eljárását, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1.
Hogyan kell értelmezni az 1346/2000 rendelet 24. cikkében a »[k]ötelezettség teljesítése az adós számára« kifejezést?
2.
E kifejezést úgy kell‑e értelmezni, hogy az kiterjed a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós hitelezőjének teljesített kifizetésre is, amennyiben a fizetési kötelezettséget a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számlájára és ez utóbbi érdekében teljesítő fél ezt úgy tette, hogy nem tudott arról, hogy egy másik tagállamban fizetésképtelenségi eljárás indult az adóssal szemben?”
13.
A Bíróság előtti eljárásban a Grontimmo felszámolói, a Banque Internationale à Luxembourg, a belga kormány és az Európai Bizottság írásbeli és szóbeli észrevételt terjesztett elő. A francia és a portugál kormány írásbeli észrevételt terjesztett elő. A tárgyaláson ezenfelül a német kormány is részt vett.
V – A jogkérdésről
14.
A kérdést előterjesztő bíróság az 1346/2000 rendelet 24. cikkében szereplő „[k]ötelezettség teljesítése [a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló] adós számára” fordulat értelmezését kéri a Bíróságtól. Azt szeretné megtudni, hogy ez az olyan kifizetésre is kiterjedhet‑e, amelyet nem a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számára, hanem annak utasítására az adós hitelezőjének teljesítettek, mégpedig a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számlájára és érdekében.
15.
Mielőtt a 24. cikk értelmezésével foglalkoznék, e rendelkezést röviden a rendelet általános szabályozási környezetébe kell helyezni. Az 1346/2000 rendelet a fizetésképtelenségi eljárások megindítására vonatkozó határozatok azonnali elismeréséről rendelkezik. (
6
) Ezen automatikus elismerés révén az eljárás megindításának helye szerinti állam joga értelmében az eljáráshoz fűződő hatások az összes többi tagállamra kiterjednek. (
7
) A rendelet elsődleges kollíziós szabályokat tartalmaz az alkalmazandó jog és a joghatóssággal rendelkező bíróság meghatározásához. Így a rendelet 4. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a fizetésképtelenségi eljárás joghatásaira annak a tagállamnak a jogát kell alkalmazni, amelynek területén az ilyen eljárást megindítják.
16.
A fizetésképtelenségi eljárás megindításával a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós a tagállamok joga alapján főszabály szerint elveszíti a vagyona feletti rendelkezési jogot. Ezzel a kezéhez való teljesítés jogát is elveszíti: a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós adósa (harmadik személy adós) többé nem teljesíthet a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós javára adósságcsökkentő hatással. Ha a harmadik személy adós mégis a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számára teljesít, nem csökken az adósság. Az immár a teljesítések címzettjeként eljáró felszámoló nem köteles a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós javára történő teljesítést elfogadni. A harmadik személy adósnak ezért ebben az esetben főszabály szerint újból teljesítenie kell, mégpedig a felszámoló számára.
17.
Mivel a rendelet a fizetésképtelenségi eljárás megindításához fűződő hatások összes tagállambeli automatikus elismerését rendeli el, a harmadik személy adósok azon veszélynek vannak kitéve, hogy az eljárás más tagállambeli megindításáról nem tudva nem a megfelelő személynek teljesítenek. E veszély különösen nagy a fizetésképtelenségi eljárások más tagállambeli megindítása esetén, mivel a harmadik személy adósok aligha képesek napi szinten áttekinteni a többi tagállamban megindított fizetésképtelenségi eljárásokat. A harmadik személy adósnak különösen nincs lehetősége arra, hogy egyszerűen a fizetésképtelenségi eljárások megindításának saját tagállamában történő közzétételéről való tudomásszerzésre szorítkozzon, mivel a rendelet nem írja elő annak kötelezettségét, hogy a fizetésképtelenségi eljárás megindítását valamennyi tagállamban közzétegyék. Így a jelen esetben sem tették közzé Luxemburgban a Grontimmo elleni fizetésképtelenségi eljárás megindítását.
18.
E körülmények között a 24. cikk azon harmadik személy adósok védelmét szolgálja, akik jóhiszeműen az új jogi helyzettel ellentétesen teljesítenek a fizetésképtelenségi eljárás megindítását követően. (
8
) Az olyan személyek védelmében, akik azért teljesítettek kifizetést az adósnak, mert nem tudták, hogy külföldi eljárás indult, holott valójában a külföldi felszámolónak kellett volna teljesíteniük a kifizetést, a rendelet biztosítja az ilyen kifizetés adósságcsökkentő hatását. (
9
)
19.
Véleményem szerint nemcsak a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós javára történő olyan teljesítések tartoznak az 1346/2000 rendelet 24. cikkének hatálya alá, amelyek az említett adós javára történő közvetlen kifizetésben vagy valamely vagyontárgy adós számára történő közvetlen juttatásában állnak, hanem általánosságban a harmadik személyek számára történő juttatások is, ha a harmadik személy adós ezeket a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós utasítására és számlájára teljesíti. Az ilyen juttatásokat is az 1346/2000 rendelet 24. cikke értelmében vett „kötelezettség teljesítésének” kell tekinteni „a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számára”. Ez derül ki a rendelet 24. cikke szövegének, valamint értelmének és céljának értelmezéséből.
A – A szöveg
20.
Az alapeljárás felperese, valamint a belga, a német és a portugál kormány a „teljesítés” fogalmának olyan értelmezése mellett érvel, amely a valamely bank (harmadik személy adós) által a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós valamely hitelezője javára teljesített olyan juttatást is magában foglalja, amelyre a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós utasítására, (
10
) illetve beleegyezésével (
11
) kerül sor.
21.
A rendelet 24. cikkének szövege nem zárja ki ezt az értelmezést. Ez még inkább érvényes többek között a rendelet angol, francia, spanyol és olasz változatára, amelyek „az adós javára történő teljesítésről” (
12
) beszélnek. A fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós javára ugyanis nem csak akkor teljesítenek valamely szerződéses kötelezettséget, ha az említett adós a teljesítés révén közvetlenül pénzösszeghez vagy valamely vagyontárgyhoz jut, és így képletesen szólva a teljesítés révén valamit közvetlenül kézhez kap.
22.
A kifejezés általános szó szerinti értelmében akkor is feltétlenül „az adós javára történő teljesítésről” van szó, ha a harmadik személy adós ugyan juttatást teljesít egy harmadik személy számára, ezzel azonban éppen egy őt, a harmadik személy adóst a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adóssal szemben terhelő kötelezettséget teljesít. Ha például a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adóssal szemben vállalt kötelezettség éppen abban áll, hogy egy dolgot adjanak át valamely harmadik személynek, e kötelezettség adós javára történő teljesítése éppen a harmadik személynek történő átadásban áll.
23.
Továbbá egy másik szempontból is a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós javára történő teljesítésnek tekinthető az ilyen harmadik személy számára történő juttatás. Ugyanis amennyiben a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós a harmadik személlyel szemben megfelelő szolgáltatásra, például egy vételár‑követelés teljesítése céljából történő kifizetésre köteles, a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós a harmadik személy számára történő teljesítés révén szabadul a kötelemből. A harmadik személy adós által a harmadik személy számára történő juttatás tehát ebben az értelemben is a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós „javára” szolgál. Ez a helyzet a jelen ügyben is: a Kostnernek teljesített kifizetésre a Grontimmo javára került sor, mivel ez utóbbi ezáltal szabadul a Kostner vételár‑követelése alól.
24.
A rendelet 24. cikkének német nyelvi változatában a „wer an einen Schuldner leistet” megfogalmazás szerepel. Szó szerinti átvétel esetén ezt például a francia nyelvi változatban inkább akként kellene fordítani, hogy „celui qui exécute une obligation à l’égard du débiteur”. A német megfogalmazás ezáltal szűkebb lehetne, mint a többi nyelvi változat némelyike, amelyek „az adós javára” fordulatot használják. Viszont a „wer an einen Schuldner leistet” német megfogalmazás is minden további nélkül lehetővé teszi a javasolt értelmezést. Az általános nyelvi értelmezés szerint a juttatás akkor tekinthető „teljesítésnek”, ha a juttatásra egy bizonyos kötelmi viszony vonatkozásában kerül sor. Nyelvi szempontból ezért akkor is „az adós számára történő teljesítésről” van szó, ha a harmadik személy adós a közte és a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós között fennálló kötelmi viszony alapján juttatást teljesít egy harmadik személy számára. E kötelmi viszony a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számára történő teljesítéssé teszi a harmadik személy számára történő juttatást.
25.
A rendelet 24. cikkének ezen értelmezését a rendelet (30) preambulumbekezdése is alátámasztja, amelyből következik, hogy a teljesítés 24. cikk szerinti fogalma nem csak a kifizetéseket foglalja magában, hanem a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számára történő teljesítés minden egyéb formáját is. (
13
) A fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számára történő teljesítésnek azonban a számára történő fizetéstől eltérően nem kell feltétlenül kapcsolódnia az adós számára történő közvetlen juttatáshoz.
26.
Azt, hogy a harmadik személy adós és a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós között ilyen kötelmi viszony jött‑e létre, amint arra a német kormány helyesen rámutatott, a nemzeti jog alapján kell megállapítani. A jelen ügyben mindenesetre nem állapítható meg olyan ok, amiért egy ilyen kötelmi viszony fennállását ne lehetne megállapítani. A harmadik személy (a Kostner) számára történő juttatás révén a harmadik személy adós (a bank) a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós (a Grontimmo) számára teljesít a közte és a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós között létrejött szerződés szerinti kötelezettséget teljesítve. A bankot ugyanis szerződés kötelezte a Grontimmóval szemben arra, hogy a számlakövetelések összegét a Grontimmo utasítására kifizesse a Grontimmo vagy harmadik személyek számára, vagy pedig – akárcsak a jelen esetben – a számla terhére csekkeket bocsásson ki és fizessen ki. Ezt a Grontimmóval szemben vállalt kötelezettséget a bank a jelen esetben csekk kibocsátása és kifizetése révén kívánta teljesíteni.
27.
Véleményem szerint ezért a szóban forgóhoz hasonló helyzeteket minden további nélkül felöleli a rendelet 24. cikkének szövege anélkül, hogy a rendelkezés kiterjesztő értelmezésére lenne szükség. A csekk számlaterhelést kiváltó kibocsátása és kifizetése a Kostner javára a bank ügyfele, a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számára történő teljesítést jelenti.
B – Teleologikus értelmezés
28.
Amint az már megállapítást nyert, a rendelet a más tagállamban indított fizetésképtelenségi eljárás automatikus elismerését rendeli el anélkül, hogy ezzel párhuzamosan az eljárás megindításának valamennyi tagállambeli közzétételét is kötelező jelleggel előírná. E körülmények között a 24. cikk azon harmadik személyek védelmét szolgálja, akik jóhiszeműen az új jogi helyzettel ellentétesen teljesítenek a fizetésképtelenségi eljárás megindítását követően a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számára, akinek a kezéhez már nem lehet teljesíteni. E jóhiszemű harmadik személyeknek nem kell kétszeresen – immár a felszámolók számára – teljesíteniük.
29.
Azon jóhiszemű harmadik személy védelmének szükségessége, akinek a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számára történő teljesítése egy harmadik személy számára az adós utasítása alapján történő juttatásban áll, e tekintetben nem különbözik azon harmadik személy védelmének szükségességétől, aki közvetlenül a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számára történő juttatás útján teljesít. A harmadik személy adós ugyanis mindkét esetben csak azért teljesíti a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adóssal szemben vállalt szerződéses kötelezettségét, mert nem tud annak fizetésképtelenségéről.
30.
Ezt az alapügy tényállásának vizsgálata is alátámasztja. Ha valamely bank nem tud az ügyfele elleni fizetésképtelenségi eljárás más tagállambeli megindításáról, nem állapítható meg olyan ok, amiért abban az esetben, ha még a fizetésképtelenségi eljárás megindítása előtt érvényesen vállalt csekk‑kibocsátási és ‑kifizetési kötelezettség alapján a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számlakövetelésének bizonyos összegét a fizetésképtelenségről nem tudva kifizeti egy harmadik személy számára, rosszabb helyzetbe kellene kerülnie, mint a számlakövetelés összegének közvetlenül a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós számára történő kifizetése esetén.
31.
A kérdést előterjesztő bíróság e tekintetben helyesen utal arra, hogy a banktól nem várható el, hogy a külföldi ügyfelek átutalási megbízásainak végrehajtása előtt naponta ellenőrizze a más tagállambeli fizetésképtelenségi eljárásokról szóló közleményeket, vagy a fizetésképtelenségi eljárás hiányára vonatkozó igazolást állítasson ki, amely egyébként is csak a kiállításának napja tekintetében bírna bizonyítóerővel. Az eltérő értelmezés, amint azt néhány tagállam helyesen kifejtette, a határokon átnyúló fizetési műveletek jelentős mértékű korlátozásával járna.
32.
Az, hogy a jelen ügyben konkrétan olyan ügyletről lehet szó, amellyel a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós alkalmasint károkozó és csalárd szándékkal csökkentette a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló vagyont, nem indokolja a rendelet 24. cikkének megszorító értelmezését a bank terhére. Ugyanis éppen a bank jóhiszeműségét hivatott az említett rendelkezés védeni. Ha a banknak tudomása lett volna a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós ügyletének rosszhiszeműségéről, a bank egyébként sem lett volna jóhiszemű, és nem eredeztethetne jogokat a rendelet 24. cikkéből.
33.
A Bizottság azon érve sem meggyőző, hogy az itt képviselt értelmezés a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló vagyon csökkenésének kedvez. Nem tehető különbség abban a tekintetben, hogy a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós azáltal csökkenti‑e a vagyont, hogy a számlakövetelés összegét kifizetteti a maga számára, majd ezen összeget készpénzben továbbadja egy ismeretlen harmadik személynek, vagy a bankot veszi igénybe az átutalás végrehajtására. Mindkét esetben megsérti a nemzeti jogot, ami azonban adott esetben büntetőjogilag vagy a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adóssal szembeni más módon üldözendő. Nem állapítható meg azonban olyan ok, amiért a banknak csak a második esetben kellene felelnie.
34.
Amennyiben a Bizottság úgy véli, hogy a nemzeti jog feladata annak megállapítása, hogy az tartalmaz‑e olyan jóhiszeműséggel kapcsolatos rendelkezést, amely szerint valamely bank a jelenlegihez hasonló helyzetben mentesülhet a fizetési kötelezettség alól, ez ellentétes az 1346/2000 rendelet 24. cikkének harmonizációs gondolatával. A rendelet 24. cikke ugyanis a rendelet egyéb rendelkezéseinek többségétől eltérően éppen nem hivatkozik a nemzeti jogra, hanem önálló anyagi jogi szabályozást tartalmaz, amelyet valamennyi tagállamban egységesen kell alkalmazni. Ezért a rendelkezést az ismertetett módon uniós jogi szempontból önállóan kell értelmezni.
35.
A Bizottság végezetül azt az álláspontot képviseli, hogy a 24. cikket a fizetésképtelenségi eljárás megindítására vonatkozó határozat automatikus elismerésének elve alóli kivételként eleve szűken kell értelmezni. Ezen érv azonban a jelen ügyben nem megalapozott, mivel a képviselt értelmezés közvetlenül a rendelkezés szövegéből következik, és az a Bizottság vélekedésével ellentétben nem egyfajta meg nem engedett kiterjesztő értelmezés.
VI – Végkövetkeztetések
36.
A fentiek alapján a következőképpen javaslom megválaszolni az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseket:
A fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adós hitelezőjének teljesített kifizetés akkor tekintendő az „adós számára” történő teljesítésnek a fizetésképtelenségi eljárásról szóló, 2000. május 29‑i 1346/2000/EK tanácsi rendelet 24. cikke értelmében, ha e kifizetésre a fizetésképtelenségi eljárás alatt álló adóssal szemben vállalt kötelezettség teljesítése érdekében kerül sor.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	HL L 160., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 1. kötet, 191. o.; helyesbítés: HL L 234., 2006.8.29., 43. o.
(
3
)	A továbbiakban: Grontimmo.
(
4
)	A továbbiakban: Kostner.
(
5
)	Időközben Banque Internationale à Luxemburg, a továbbiakban: alperes bank vagy bank.
(
6
)	Lásd az 1346/2000 rendelet (22) preambulumbekezdését.
(
7
)	Lásd az 1346/2000 rendelet (22) preambulumbekezdését.
(
8
)	Lásd a rendelet (30) preambulumbekezdését.
(
9
)	Lásd szintén a rendelet (30) preambulumbekezdését.
(
10
)	A belga és a portugál kormány, valamint az alapeljárás felperese.
(
11
)	A német kormány.
(
12
)	„Exécution au profit du débiteur”, „where an obligation has been honoured in a Member State for the benefit of a debtor”, „ejecución a favor del deudor” és „prestazioni a favore del debitore”.
(
13
)	Virgós, M. és Schmit, E., Magyarázó jelentés az Európai Unió fizetésképtelenségi eljárásra vonatkozó egyezményéről, az Európai Unió Tanácsa, 6500/1/96 REV 1. sz. dokumentum, 187. pont.