62004CC0334
ĢENERĀLADVOKĀTES JULIANAS KOKOTES [JULIANE KOKOTT] SECINĀJUMI,
sniegti 2006. gada 14. septembrī 1 (
1
)
Lieta C-334/04
Eiropas Kopienu Komisija
pret
Grieķijas Republiku
“Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 79/409/EEK — I pielikums — Savvaļas putnu aizsardzība — Īpaši aizsargājamās teritorijas — IBA 2000 — Vērtība — Datu kvalitāte — Kritēriji — Rīcības brīvība — Acīmredzami nepietiekama noteikšana — Mitrāji”
I – Ievads
1.
Ar šo tiesvedību Komisija vēršas pret vēl vienu dalībvalsti, jo tā atbilstoši Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvai 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (
2
) (turpmāk tekstā – “Putnu aizsardzības direktīva”) ir nepietiekami noteikusi īpaši aizsargājamās teritorijas putniem (turpmāk tekstā – “ĪAT”). Komisija par līdzīgiem pārkāpumiem jau ir panākusi nelabvēlīgus spriedumus pret Nīderlandi (
3
), Franciju (
4
), Somiju (
5
) un Itāliju (
6
). Pašlaik tiek izskatītas tiesvedības pret Spāniju (
7
) un Īriju (
8
). Nākamo tiesvedību Komisija gatavo pret Portugāli (
9
).
2.
Šīs tiesvedības galvenais jautājums ir attiecīgi pierādīt, ka dalībvalsts vēl nav noteikusi visas teritorijas, kas klasificējamas kā ĪAT. Komisija šajā lietā pamatojas uz datiem, kas saistīti ar Grieķiju, ornitoloģiski nozīmīgo Eiropas teritoriju sarakstā, ko 2000. gadā publicēja nevalstiskā organizācija BirdLife International, starptautiskā valstu putnu aizsardzības organizāciju “jumta organizācija” (turpmāk tekstā – “IBA 2000”, IBA apzīmē “Important Bird Area” [nozīmīgs putnu areāls] vai “Important Bird Areas” [nozīmīgi putnu areāli]) (
10
). Grieķija būtībā norāda, ka šis saraksts ir jāpārbauda, un tam ir vajadzīgs vairāk laika.
II – Atbilstošās tiesību normas
3.
Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 1. un 2. punktā noteikts, kādas teritorijas dalībvalstīm jānosaka par ĪAT, bet 3. punktā – Komisijas informēšana par [teritoriju] noteikšanu:
“1.   Sugām, kuras minētas I pielikumā, jāpiemēro īpaši dzīvotņu aizsardzības pasākumi, lai nodrošinātu to izdzīvošanu un vairošanos savā izplatības areālā.
Šim nolūkam jāapzina:
a)
sugas, kurām draud izzušana;
b)
sugas, kuras ir jūtīgas pret dažām izmaiņām savās dzīvotnēs;
c)
sugas, kuras savas skaitliski mazās populācijas vai ierobežotās vietējās izplatības dēļ uzskatāmas par retām sugām;
d)
citas sugas, kuras īpaši jāsaudzē to dzīvotņu īpatnību dēļ.
Veicot novērtēšanu, par pamatu ņem populācijas attīstības tendences un svārstības.
Kā īpašas aizsargājamās teritorijas šo sugu aizsardzībai dalībvalstis pirmām kārtām nosaka skaitliski un lieluma ziņā vispiemērotākās teritorijas, ņemot vērā aizsardzības prasības ģeogrāfiskajā jūras un sauszemes teritorijā, uz kuru attiecas šī direktīva.
2.   Dalībvalstis veic līdzīgus pasākumus attiecībā uz tādu regulāri sastopamu migrējošo sugu vairošanās, spalvu mešanas un ziemošanas vietām, kā arī atpūtas vietām migrācijas maršrutā, kuras nav minētas I pielikumā, ņemot vērā to aizsardzības nepieciešamību ģeogrāfiskajā jūras un sauszemes teritorijā, uz kuru attiecas šī direktīva. Tālab dalībvalstīm īpaša uzmanība jāvelta mitrāju un pirmām kārtām starptautiski nozīmīgu mitrāju aizsardzībai.
3.   Dalībvalstis nosūta Komisijai visu vajadzīgo informāciju, kas tai ļauj paziņot attiecīgās koordinācijas iniciatīvas, kuras nepieciešamas, lai nodrošinātu, ka 1. un 2. punktā paredzētās teritorijas veido vienotu sistēmu saskaņā ar šo sugu aizsardzības prasībām ģeogrāfiskajā jūras un sauszemes teritorijā, uz ko attiecas šī direktīva.”
4.
Devītais apsvērums izskaidro šo tiesisko regulējumu:
“tā kā, lai aizsargātu jebkuru putnu sugu, ir svarīgi pietiekamā mērā saglabāt, uzturēt vai atjaunot dzīvotņu daudzveidību un to teritoriju; tā kā, nodrošinot dažu putnu sugu izdzīvošanu un vairošanos savā izplatības areālā, ir jāveic īpaši dzīvotņu aizsardzības pasākumi; tā kā šajos pasākumos jāiekļauj arī migrējošās sugas un tie jākoordinē ar mērķi izveidot vienotu sistēmu”.
5.
Saskaņā ar Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (
11
) (turpmāk tekstā – “Dabisko dzīvotņu direktīva”) 3. panta 1. punkta otro apakšpunktu ar šo direktīvu radītais Natura 2000 tīkls ietver arī ĪAT, ko dalībvalstis noteikušas, ievērojot Putnu aizsardzības direktīvu.
III – Pirmstiesas procedūra un lietas dalībnieku prasījumi
6.
Komisija 2001. gada 21. decembrī aicināja Grieķijas valdību atbilstoši EKL 226. pantam sniegt savus apsvērumus (brīdinājuma vēstule). Komisija pārmet Grieķijai, ka atbilstoši Putnu aizsardzības direktīvas 4. pantam ir noteiktas pārāk maz ĪAT. Lai pierādītu, ka ĪAT noteikšana ir nepietiekama, Komisija pamatojās uz IBA 2000. Šajā sarakstā attiecībā uz Grieķiju ir minētas 186 teritorijas, kuras bija jānosaka par ĪAT, apmēram 33200 km2 platībā, attiecīgi apmēram 25,2 % no Grieķijas zemes platībām.
7.
Pēc tam Grieķija nosūtīja Komisijai papildu informāciju par jau norādītajām ĪAT. Tādējādi Komisijai bija informācija par 110 Grieķijā norādītajām ĪAT. Grieķijas iestādes paziņoja par aptuveni 40 turpmākajām ĪAT.
8.
2002. gada 19. decembrī Komisija nosūtīja Grieķijas valdībai argumentētu atzinumu, kurā tā uzturēja savus iebildumus.
9.
2003. gada 20. februārī Grieķijas pastāvīgā pārstāvniecība nosūtīja Komisijai informāciju par nākamajām 40 ĪAT, kā arī par 10 pastāvošo ĪAT robežu grozījumiem. Tagad 151 ĪAT aptvēra teritoriju 13703 km2 platībā, tostarp 13136 km2 zemes platības, proti, 10 % Grieķijas teritorijas, un 567 km2 jūras teritorijas (
12
).
10.
Komisija nebija apmierināta ar šādiem uzlabojumiem un tādēļ 2004. gada 2. augustā cēla prasību.
11.
Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:
1)
atzīt, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus, kas noteikti Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 4. panta 1. un 2. punktā, sakarā ar to, ka tā:
—
ir noteikusi kā īpaši aizsargājamas teritorijas (ĪAT) teritorijas, kuru skaits un kopējā platība acīmredzami ir mazāka nekā kopējais skaits un platības, kurām jāatbilst nosacījumiem, lai kvalificētu tās kā ĪAT Direktīvas 79/409/EEK 4. pantu 1. punkta nozīmē;
—
ir noteikusi ĪAT ar platību, kas acīmredzami ir mazāka nekā atbilstošām IBA 2000 saraksta teritorijām, kuras atbilst nosacījumiem, lai teritoriju varētu kvalificēt kā ĪAT;
—
nav noteikusi ĪAT vairākām putnu sugām, kas ir iekļautas Direktīvas 79/409/EEK I pielikumā, vai arī ir noteikusi par ĪAT apgabalus, kuros minētās sugas nav pietiekami pārstāvētas;
—
nav noteikusi ĪAT daudzām migrējošām sugām vai arī ir kvalificējusi kā ĪAT teritorijas, kurās šīs sugas nav pietiekami pārstāvētas;
2)
piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
12.
Grieķijas Republikas prasījumi Tiesai ir šādi:
1)
Komisijas prasību noraidīt;
2)
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
13.
Personas, kas iestājas lietā Grieķijas atbalstam, ir Spānijas Karaliste, Portugāles Republika, Francijas Republika un Somijas Republika.
IV – Vērtējums
14.
Komisija pārmet Grieķijai, ka tā nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 1. un 2. punkts.
A – Pārbaudes apmērs
15.
Prasības pieteikumā ir izvirzīti četri pamati: Grieķija acīmredzami ir par maz noteikusi ĪAT, teritorijas – noteiktas kā ĪAT – acīmredzami ir mazākas nekā tām jābūt noteiktām, attiecībā uz daudzām I pielikumā minētajām putnu sugām kā ĪAT nav noteikta neviena vai par maz teritorijas, un tas pats attiecas uz daudzām regulāri migrējošām sugām. Šie prasības pamati tomēr nav jāpārbauda pilnīgi detalizēti.
16.
Komisijas prasījumi jebkurā gadījumā ir jānoraida tiktāl, ciktāl ar tiem tiek lūgts atzīt, ka Grieķija daudzām I pielikumā minētajām migrējošām sugām un daudzām tur neminētajām migrējošām sugām nav noteikusi nevienu teritoriju. Tā min tikai vienu vienīgo I pielikumā minēto putnu – sarkankrūšu dzilnīti (Sitta krueperi), bet ne migrējošos putnus, kuriem nav noteikta neviena teritorija (
13
). Attiecībā uz šo vienu sugu Grieķija skaidri atzina Komisijas iebildumu.
17.
No jaunu teritoriju noteikšanas – pretēji daudzām līdzīgām lietām (
14
) – nevar izsecināt plašāku atzīšanu. Šāda noteikšana būtu labākajā gadījumā jāvērtē kā atzīšana, ja tā būtu notikusi pēc argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa, jo uz šo brīdi ir jāpastāv pārkāpumam, lai pamatotu prasību (
15
). Pieņemot, ka argumentētā atzinuma pavadvēstules datums sakrīt ar saņemšanas datumu pastāvīgajā pārstāvniecībā, argumentētā atzinuma termiņš beidzas divus mēnešus pēc 2002. gada 19. decembra, t.i., 2003. gada 19. februārī. Ņemot vērā neapstrīdēto Grieķijas sniegto informāciju, pēdējās ĪAT tika noteiktas ar Vides ministrijas 2003. gada 11. februāra dokumentu Nr. 125310/578, t.i., Komisijas paredzētā termiņā.
18.
Grieķija gan tiesas tiesvedībā skaidri atzina, ka attiecībā uz citām I pielikumā minētajām sugām, proti, garkāju klijānam (Buteo rufinus), Naumana piekūnam (Falco naumanni) un pelēkai stērstei (Emberiza cineracea) nav pietiekami noteikusi ĪAT. Šīs sugas putniem tiekot gatavota desmit jaunu teritoriju noteikšana. Ar to Grieķija daļēji atzina pirmo pamatu – nepietiekama ĪAT noteikšana, un trešo pamatu – nepietiekama ĪAT noteikšana noteiktām I pielikumā minētajām [putnu] sugām.
19.
Tomēr Komisija acīmredzami sagaida papildu teritoriju noteikšanu un min vēl astoņas I pielikumā minētās sugas, attiecībā uz kurām nav pietiekami noteiktas ĪAT. Tādēļ ir jāpārbauda arī šie prasības pamati. Vēl jo vairāk tas attiecas uz otro prasības pamatu – nepietiekama ĪAT norobežošana IBA teritorijās, un ceturto apelācijas pamatu – nepietiekama noteiktu migrējošo putnu sugu ietveršana ĪAT.
20.
Visi četri prasības pamati ir jāizvērtē šādā apmērā. To var veikt vienlaikus. Lai arī prasības pamati ir balstīti uz divām dažādām Putnu aizsardzības direktīvas normām, proti, 4. panta 1. un 2. punktu, tomēr šo normu pamatā ir viens pienākums, proti, ĪAT noteikšana. Saturiski Komisija balsta visus četrus pamatus uz IBA 2000 teritoriju saraksta Grieķijas sadaļu un turklāt atspoguļo tikai to, cik lielā apmērā Grieķijas teritoriju noteikšana nesakrīt ar šo sarakstu.
B – Par noteikšanas pienākuma tiesisko pamatu
21.
Lietas dalībnieki nav apstrīdējuši noteikšanas pienākuma tiesisko pamatu.
22.
Saskaņā ar Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 1. punkta ceturto daļu dalībvalstis kā īpašas aizsargājamās teritorijas (ĪAT) I pielikumā minēto sugu aizsardzībai pirmām kārtām nosaka skaitliski un lieluma ziņā vispiemērotākās teritorijas. Turklāt jāņem vērā šo sugu aizsardzības prasības ģeogrāfiskajā jūras un sauszemes teritorijā, uz kuru attiecas šī direktīva. No šī pienākuma pildīšanas nevar izvairīties, pieņemot citus sevišķus aizsardzības pasākumus (
16
).
23.
Saskaņā ar Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 2. punktu dalībvalstis veic līdzīgus pasākumus attiecībā uz tādu regulāri sastopamu migrējošo sugu vairošanās, spalvu mešanas un ziemošanas vietām, kā arī atpūtas vietām migrācijas maršrutā, kuras nav minētas I pielikumā. Tālab dalībvalstīm īpaša uzmanība jāvelta mitrāju un pirmām kārtām starptautiski nozīmīgu mitrāju aizsardzībai.
24.
Cita starpā no Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 3. punkta un devītā apsvēruma ir jāsecina, ka ĪAT ir jāveido vienota sistēma saskaņā ar šo sugu aizsardzības prasībām ģeogrāfiskajā jūras un sauszemes teritorijā, uz ko attiecas šī direktīva.
25.
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru dalībvalstīm gan ir noteikta diskrecionāra vara, nosakot īpaši aizsargājamās teritorijas, tomēr, nosakot un norobežojot šīs teritorijas, jālemj tikai saskaņā ar direktīvā paredzētajiem ornitoloģiskajiem kritērijiem. Teritoriju noteikšanā citiem apsvērumiem, it sevišķi saimnieciskiem un sociāliem, nevar būt nozīme (
17
).
26.
Tā kā pievienojoties [Eiropas Kopienai], Grieķija nav vienojusies par īpašu pārejas periodu Putnu aizsardzības direktīvas ieviešanai, tā Grieķijā ir spēkā tāpat kā vecajās dalībvalstīs no šīs valsts pievienošanās brīža, proti, 1981. gada 1. janvāra. Tā kā šajā laika posmā vēl darbojās divu gadu pārejas periods, Grieķijai līdz pārejas perioda beigām – 1981. gada 6. aprīlim – bija jāizpilda noteikšanas pienākums (
18
).
C – Par nepietiekamas ĪAT noteikšanas pierādīšanu
27.
Komisija pamato savus iebildumus attiecībā uz teritorijām ar to, ka IBA 2000 attiecībā uz Grieķiju ir minētas 186 teritorijas. Tikai 141 no šīm teritorijām ir pilnībā vai daļēji noteikta par ĪAT. Kopumā tikai 40 % no IBA 2000 sarakstā minētajām teritorijām ir noteiktas. 67 no IBA teritorijām ir noteiktas vairāk nekā 75 % no platības, un 90 no IBA teritorijām – vairāk nekā 50 %. 45 no IBA teritorijām nav noteiktas vispār. Tādējādi Grieķija acīmredzami nav ievērojusi savu teritorijas noteikšanas pienākumu.
28.
Ir zināmā mērā grūti pārbaudīt skaitlisko atšķirību starp IBA 2000 un grieķu noteikšanu. Ja saskaita Komisijas minētos skaitļus attiecībā uz 75 un 50 % no IBA teritoriju segumu ar teritoriju skaitu, kurām vispār nav noteikts ĪAT statuss, rezultātā ir 202 teritorijas, lai gan IBA 2000 sarakstā Grieķijai minētas tikai 186 teritorijas. Tādēļ dažas teritorijas, šķiet, ir ieskaitītas divreiz.
29.
Neraugoties uz šo neviennozīmīgo situāciju, Komisijas pamata argumentācija ir skaidra: Grieķijas teritoriju noteikšana tikai daļēji aptver IBA 2000 teritoriju sarakstu. 45 no IBA nav iekļautas ĪAT, kopumā Grieķijas ĪAT aptver 40 % IBA teritoriju. Turklāt lielākā daļa IBA teritoriju, šķiet, ir aptvertas mazāk par 75 %. Tikai atlikušajās 67 teritorijās, kuras ir aptvertas par 75 %, šķiet, Komisija uzskata, ka to aptvērums ir pietiekams.
30.
Turklāt Komisija min I pielikumā iekļautās divpadsmit putnu sugas, attiecībā uz kurām IBA 2000 sarakstā minētās svarīgās teritorijas nav noteiktas vai nav noteiktas pilnībā par ĪAT. Daudzas IBA teritorijas ir arī ļoti svarīgas migrējošām sugām, kuras nav minētas I pielikumā, bet kurām saskaņā ar Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 2. punktu jānosaka ĪAT.
31.
Arī šajā ziņā Komisijas argumentācijas nav bez pretrunām un neprecizitātēm. Kā Grieķija pareizi uzsvēra, attiecībā uz svītraino ērgli (Hieraaetus fasciatus) Komisija min divas būtiskākās, tomēr nepietiekami aptvertās IBA teritorijas kā ĪAT, kuras saskaņā ar IBA 2000 nav iekļautas sarakstā attiecībā uz šo sugu kritērija, kas attiecas uz nosakāmajām teritorijām, dēļ. Lai gan nav izslēgts, ka pa šo laiku ir gūtas jaunākas atziņas, ka šīs teritorijas ir sevišķi svarīgas šai sugai un tādēļ ir nosakāmas (
19
), tomēr Komisija par to nav izteikusies.
32.
Šīs nepilnības tomēr nepadara šo prasības punktu par nepamatotu. Būtībā Komisijas argumentācija attiecībā uz šīm sugām ir pamatota arī ar atšķirībām starp IBA 2000 un Grieķijas veikto noteikšanu.
33.
Panākumi šīs prasības sakarā tātad ir atkarīgi no tā, vai atšķirība starp IBA 2000 un Grieķijas veikto noteikšanu pierāda, ka Grieķija nav pietiekami pildījusi savu ĪAT noteikšanas pienākumu.
34.
Tāds teritoriju saraksts kā IBA 2000 var nodrošināt būtisku pierādījumu par to, ka dalībvalsts nav pietiekami izpildījusi savu pienākumu noteikt ĪAT. Ņemot vērā IBA 89 zinātnisko raksturu un faktu, ka dalībvalsts nav iesniegusi nevienu zinātniska rakstura pierādījumu par to, ka tā būtu izpildījusi pienākumus, kas tai izriet no Putnu aizsardzības direktīvas 4.  panta 1. un 2. punkta, nosakot par ĪAT citas platības, nevis minētajā sarakstā uzskaitītās, un aptverot kopumā mazāku teritoriju nekā minētās, Tiesa atzina, ka šo sarakstu, kaut arī tas nav juridiski saistošs, tā var izmantot kā atsauces avotu, lai izvērtētu, vai dalībvalsts ir noteikusi pietiekamu skaitu un platību ĪAT iepriekš minēto direktīvas noteikumu izpratnē (
20
).
35.
IBA 89 ir 1989. gadā iesniegts teritoriju saraksts, kam ir liela nozīme savvaļas putnu aizsardzībā Kopienā, ko Komisijas ģenerāldirektorātam izstrādāja Eiropas grupa putnu un dzīvotņu aizsardzībai kopā ar Putnu aizsardzības starptautisko padomi sadarbībā ar Komisijas ekspertiem (
21
).
36.
IBA 2000 ir jaunāks saraksts. Tajā Grieķijai skaita un platības ziņā reģistrēts vairāk ĪAT nekā IBA 89. Vai jaunais saraksts ir izmantojams kā pierādījums iepriekš minētajā nozīmē, ir atkarīgs no tā, vai tam ir līdzīga zinātniskā vērtība kā iepriekšējam sarakstam.
37.
Abos sarakstos minētās teritorijas iegūst, izmantojot īpašus informācijas kritērijus par putnu izplatību. IBA 2000 kritēriji lielākoties atbilst IBA 89 kritērijiem. Teritoriju skaita un platības pieaugums būtībā izriet no labākām zināšanām par putnu izplatību.
38.
Komisijas līdzdalība IBA 89 saistīta gandrīz tikai ar atbalstu ornitologiem kritēriju izstrādē. Tā kā kritēriji lielā mērā joprojām tiek piemēroti, Komisija atbild vismaz netieši arī par IBA 2000. Turpretim datu apstrādes uzraudzīšana Komisijai jau IBA 89 bija gandrīz neiespējama, jo tā nevarēja pārbaudīt katras minētās putnu izplatības faktu un apjomu atsevišķi. Acīmredzams ir tas, ka Komisija ir pārliecināta par saraksta zinātnisko vērtību, jo, balstoties uz to, tā ir uzsākusi vairākus procesus par nepietiekamu ĪAT noteikšanu. Arī šajā ziņā starp IBA 89 un IBA 2000 nepastāv būtiska atšķirība.
39.
Spānijas Karaliste, kas iestājās Grieķijas atbalstam, kritizē IBA 2000 tādēļ, ka sarakstu sastādīja nevalstiskās organizācijas. Tas ir pareizi, tomēr zinātniskā kvalitāte ar šo faktu netiek apšaubīta (
22
). Izdevējs ir BirdLife International, valstu putnu aizsardzības organizāciju apvienība, kas bija iesaistīta IBA 89 ar citu nosaukumu – Putnu aizsardzības starptautiskā padome. Tāpat toreiz iesaistītā Eiropas grupa putnu aizsardzībai bija šīs padomes ad hoc izveidota ekspertu grupa. IBA 2000 Grieķijas sadaļas dati ir iegūti no daudzu ornitologu ziņojumiem. Daudzi no tiem ir EOE – Grieķijas putnu aizsardzības biedrības, kura atbalsta Grieķijas valdību, identificējot un norobežojot iespējamās ĪAT – biedri. Atzinību, kādu saņem Grieķijas sadaļas saraksta veidotāji, sevišķi pauž fakts, ka Grieķijas valsts ar Vides ministrijas starpniecību ir veicinājusi saraksta izveidošanu (
23
). Papildus tam darbus atbalstīja arī Nīderlande ar savas vēstniecības Grieķijā starpniecību un Anglijas putnu aizsardzības organizācija “Royal Society for the Protection of Birds”.
40.
Tādēļ abi saraksti – IBA 89 un IBA 2000 – attiecībā uz to zinātnisko kvalitāti ir salīdzināmi. Tā kā IBA 2000 balstīts uz jaunākiem datiem, tas ir labāks zinātniskais avots, un tāpēc tam dodama priekšrocība.
41.
Kā īpaši uzsvēra Komisija, Somija, Francija un Portugāle, saraksts pats par sevi nav saistošs un var tikt atspēkots, pamatojoties uz progresīvākiem zinātnes datiem. Grieķijas valdība tomēr neapšauba IBA 2000 zinātnisko kvalitāti un neiesniedz nevienu zinātnisku pierādījumu tam, ka pienākumus, kas izriet no Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 1. un 2. punkta, var izpildīt, nosakot dažas un/vai mazākas teritorijas.
42.
Grieķijas atbalstam Somija norāda, ka dalībvalstis nav spiestas atspēkot iebildumus par nepietiekamu noteikšanu, pierādot attiecībā uz katru atsevišķu nenoteikto ĪAT, ka tā nepieder pie piemērotākajām teritorijām. Tas būtu nesamērīgs slogs. Drīzāk pietiek ar vispārīgu zinātnisku pierādījumu, ka teritorijas ir noteiktas pietiekami. Tomēr šajā lietā šim argumentam nav nozīmes, jo Grieķija nesniedz pierādījumus par pietiekamu noteikšanu nedz vispārīgi, nedz attiecībā uz katru individuālo teritoriju.
43.
Tāpēc Komisija principā attiecīgos iebildumus ir pierādījusi.
44.
Grieķijas valdība tomēr norāda, ka – pirms IBA 2000 minētās teritorijas var noteikt par ĪAT – ir jāveic vēlreiz to zinātniskā novērtēšana. IBA 2000 gan ir noderīgs informatīvs avots, tomēr tam ir nepilnības, it sevišķi attiecībā uz teritoriju norobežošanu. Desmit teritoriju novērtēšana ir pabeigta. Atbildē uz repliku Grieķija paziņoja, ka ir izdarīts secinājums, ka 62,96 % attiecīgo IBA teritoriju ar kopējo platību 305146 hektāri ir jānosaka par ĪAT (atkarībā no teritorijas kvota svārstās 37 līdz 111,49 % robežās). 69 IBA teritoriju novērtēšana vēl ir procesa stadijā. Šajā sakarā Grieķija arī ir uzsākusi veikt grozījumus kritērijos iespējamo ĪAT identificēšanai un norobežošanai.
45.
Ir iespējams, ka šādu centienu rezultātā teritoriju, kas noteiktas par ĪAT, saraksts no zinātniskā viedokļa ir līdzvērtīgs IBA 2000 vai pat ornitoloģijas aspektā tas ir kvalitatīvāks. Ja tas tā būtu, IBA 2000 kā nepietiekamas noteikšanas pierādījums būtu atspēkots. Šobrīd, pamatojoties uz Grieķijas valdības ziņojumu, to tomēr nevar konstatēt, jo zinātniskā izpēte nav nedz pabeigta, nedz tās rezultāti ir iesniegti Tiesai.
46.
Ar šiem skaitļiem Grieķija nevar atspēkot arī IBA 2000 saturisko kvalitāti, it īpaši attiecībā uz teritoriju norobežošanu. Arī šajā sakarā arguments nav pietiekami pamatots, lai ļautu Tiesai veikt izvērtēšanu.
47.
Galvenokārt Grieķija vēlas ar šo argumentu parādīt, ka Komisijai, publicējot jaunus zinātniskos datus par nosakāmajām teritorijām, jādod dalībvalstīm pietiekams termiņš šo datu pārbaudei un pēc tam atbilstošai rīcībai. Šo argumentu atbalsta arī Francija, Portugāle un Spānija.
48.
Šī argumentācija pamatota ar atbilstošu apsvērumu – atbildīgas par ĪAT noteikšanu ir vienīgi dalībvalstis. Tās nevar no savas atbildības atbrīvoties, vienkārši pārņemot un piemērojot citu iestāžu, arī putnu aizsardzības organizāciju datus. Drīzāk katra noteikšana pieprasa, lai attiecīgā teritorija atbilstoši kompetento iestāžu pārliecībai, kas balstīta uz labākajiem pieejamajiem, zinātniski iegūtajiem faktiem (
24
), ietilpst putnu aizsardzībai vispiemērotāko teritoriju skaitā.
49.
Tomēr no tā neizriet, ka noteikšanas pienākums vispārīgi nepastāv, kamēr kompetentās iestādes jaunus zinātniskos datus nav pilnīgi pārbaudījušas un apstiprinājušas. Drīzāk ir jāatgādina, ka noteikšanas pienākums pastāv jau kopš Putnu aizsardzības direktīvas transponēšanai noteiktā termiņa beigām, Grieķijas gadījumā kopš 1981. gada 6. aprīļa (
25
). Noteikšanas pienākums neaprobežojas ar zinātniskajām atziņām, kādas pastāv konkrētā brīdī (
26
).
50.
Ar šo pienākumu ir saistīts cits pienākums, proti, identificēt vispiemērotākās teritorijas. Tāpēc Putnu aizsardzības direktīvas 10. pants kopsakarā ar V pielikumu mudina dalībvalstis atbalstīt vajadzīgos zinātniskos pētījumus un darbus. Tādējādi Grieķijai jau līdz 1981. gadam pašai bija jāuzsāk aptverošs zinātniskais apskats par putnu izplatību tās valsts teritorijā un jānosaka no tā izrietošās ĪAT. Ja šis pienākums būtu pilnībā izpildīts, IBA 2000 vai nu ietvertu tikai ĪAT, vai arī Grieķija varētu visas citas prasības par ĪAT noteikšanu viegli atspēkot. Citi noteikšanas pienākumi varētu rasties tikai tad, ja mainītos putnu izplatība, ko šajā gadījumā neviens lietas dalībnieks neapgalvo.
51.
Ja Grieķijai tagad tiktu piešķirts papildu termiņš labāko pieejamo zinātnisko avotu pārskatīšanai, tad tādējādi pienākumam noteikt ĪAT radītu Putnu aizsardzības direktīvas 4. pantā neparedzētu nosacījumu, proti, ar trešo personu liecību, ka ir vēl neaizsargātas teritorijas, kuras jānorāda. Tomēr šāds nosacījums ir pretrunā ne tikai ar Putnu aizsardzības direktīvas noteikumu redakciju, bet arī ar tās mērķiem un tajā paredzēto dalībvalstu – nevis trešo personu – atbildību par kopīgā (dabas) mantojuma saglabāšanu to teritorijā (
27
). Tādēļ vajadzība pārskatīt IBA 2000 nevar pamatot ĪAT noteikšanas trūkumu.
52.
Grieķija turklāt norāda, ka teritoriju pārskatīšanas programma bija saskaņota ar Komisiju. Taču, ja Grieķijas Republika domāja ar to celt iebildumus pret prasību, Grieķijai vismaz vajadzēja detalizēti izklāstīt, kādas bija vienošanās ar Komisiju un kādā ziņā tās ir pretrunā ar prasību. Fakts, ka Komisija un dalībvalsts apsprieda pasākumus, lai pārtrauktu Kopienu tiesību pārkāpumu, katrā ziņā neietekmē Komisijas prasību. Drīzāk lojālās sadarbības princips prasa, lai Komisija jebkurā laikā, t.i., pirms tiesas procesa, tā laikā un pēc tā pabeigšanas iespēju robežās palīdzētu dalībvalstīm ievērot Kopienu tiesību principus.
53.
Turklāt nepietiekamu noteikšanu var atspoguļot tādējādi, ka Komisija min dažādus nenoteiktus staignājus, kuri saskaņā ar Ramsaras konvenciju tika uzskatīti kā starptautiskas nozīmes staignāji un vienlaikus ir minēti IBA 2000 (
28
). Grieķija daļēji piesaka šīs teritorijas pārskatīšanu, un tātad neatspēko Komisijas iebildumu. Attiecībā uz citām piecām teritorijām Grieķija tomēr ceļ iebildumus.
54.
IBA Nr. 45 “Lake Vergoritis and Lake Petron” noteiktai daļai ir nozīme tikai attiecībā uz mazo jūras kraukli (Phalacrocorax pygmaeus), kura dēļ teritorija ir jānosaka. Tas pats attiecas uz IBA Nr. 91 “Lakes Trichonida and Lysimachia”, kur runa ir par baltača (Aythya nyroca) aizsardzību. Šajā sakarā Komisija iebilst, ka būtiskajos staignājos netiek aizsargātas tikai noteiktas sugas, bet gan šīs teritorijas kopumā. Tādējādi Komisija neatzīst, ka šīs abas teritorijas tika izvēlētas atbilstoši Ramsaras konvencijā noteiktajam 2. kritērijam (
29
), tātad tieši saistībā ar to nozīmi attiecībā uz abām minētām sugām (
30
). Tā kā Komisija neiebilst pret ornitoloģisko pamatojumu par neietverto platību nelielo nozīmi attiecībā uz abām sugām, šis arguments ir atzīstams par atbilstošu un tādēļ ir pieņemams.
55.
IBA Nr. 166 jomā “Mount Dikios, Cape Louros, Lake Psalidi, and Alyki” saskaņā ar Grieķijas aprakstu abi ezeri ir noteikti. Pārējā daļā runa nav par staignājiem, bet gan par kalniem. Šis iebildums ir pamatots. IBA 2000 raksturo teritoriju kā mežiem klātus kalnus, kur ir divi ezeri (
31
). Līdz ar to pamats teritorijas klasificēšanai ir ne tikai staignājs, bet arī īpaši tā nozīme kā piekūnveidīgo putnu perēšanas un atpūtas vietai. Līdz ar to – un pretēji Komisijas norādītajam – BirdLife arī neapzīmē šo teritoriju kā iespējamo teritoriju, uz kuru attiecas Ramsaras konvencija (
32
). No tā tomēr neizriet, ka šī teritorija būtu jānosaka par ĪAT.
56.
Attiecībā uz pārējām divām teritorijām – Grieķija norāda, ka neietvertās platības nav ornitoloģiski nozīmīgas. Komisija iebilst pret šo apgalvojumu, jo tai netika iesniegts neviens zinātnisks pamatojums. Tā kā Grieķija arī tiesas procesā neizvirzīja atbilstošus argumentus, šis iebildums ir noraidāms kā nepamatots.
57.
Tā kā Grieķijas iebildumi ir pamatoti tikai attiecībā uz trim no vienpadsmit teritorijām un viena no šīm teritorijām saskaņā ar IBA 2000 ir aplūkojama kā parasta ĪAT, tā neapstrīd šo Komisijas aprakstošo argumentu.
58.
Komisija turklāt min virkni putnu sugu, kuras nav pietiekami aptvertas. Grieķijas valdība iebilst detalizēti pret šo argumentu, tomēr attiecībā uz visām sugām norāda, ka ir paredzēta turpmāka teritoriju noteikšana vai tā tiks izvērtēta IBA 2000 pārskatīšanas ietvaros. Tādējādi arī šie argumenti ir pieņemami.
59.
Visbeidzot, Grieķija ar Francijas atbalstu apstrīd iebildumus, ka noteikšana acīmredzami neatbilst IBA 2000. Nīderlandes gadījumā Tiesa atbilstošu secinājumu pamatoja ar faktu, ka tajā ir noteiktas mazāk nekā puse IBA (
33
). Grieķija turpretim no 186 IBA ir pilnībā vai daļēji noteikusi 141 teritoriju.
60.
Grieķija tomēr neatzīst nozīmi, kādu Tiesa piešķir šajā sakarā vārdam “acīmredzami”. Šī nozīme kļūst skaidrāka tiesvedībā pret Itāliju, kur Tiesa konstatēja, ka “liels skaits un ievērojama platība IBA 89 sarakstā minēto teritoriju” nav tikušas noteiktas (
34
).
61.
Šāda noteikšanas neesamības kvalifikācijas vajadzība izriet no tā, ka Komisija iebilst ne tikai pret atsevišķiem gadījumiem, bet arī pret visu Grieķijas noteikšanas praksi. Konstatējot ar Kopienu tiesībām nesaderīgu administratīvo praksi, Tiesa uzsver, ka runa ir par zināmā mērā nostiprinātu un vispārēju praksi (
35
). Tāpat secinājumu, ka dalībvalsts vispār un ne tikai attiecībā uz noteiktu teritoriju ir pārkāpusi savu pienākumu noteikt ĪAT, nevar pamatot ar atsevišķiem gadījumiem.
62.
Šajā lietā Komisija norāda, ka Grieķija klasificējusi kā ĪAT tikai 40 % aizsargājamo teritoriju. Grieķija šo iebildumu nav atspēkojusi. 186 IBA ir noteikta tikai 151 ĪAT, Grieķijas valdība uzskata, ka jāveic vienlaikus 69 teritoriju pārskatīšana, kā arī 10 ĪAT noteikšana. Tādējādi noteikšanas neesamība attiecas ne tikai uz atsevišķiem gadījumiem, bet aptver arī pietiekami lielu skaitu teritoriju un platību, lai pamatotu secinājumu.
63.
Tādējādi šajā gadījumā prasība ir jāapmierina.
V – Par tiesāšanās izdevumiem
64.
Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā Grieķijas Republikai spriedums nav labvēlīgs, tai jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
65.
Saskaņā ar Reglamenta 69. panta 4. punktu Spānijas Karaliste, Portugāles Republika, Francijas Republika un Somijas Republika, kas ir iestājušās lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.
VI – Secinājumi
66.
Pamatojoties uz iepriekš minētajiem apsvērumiem, iesaku Tiesai nolemt šādi:
1)
Grieķijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus, kas noteikti Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 4. panta 1. un 2. punktā, sakarā ar to, ka tā:
—
ir noteikusi kā īpaši aizsargājamas teritorijas (ĪAT) teritorijas, kuru skaits un kopējā platība acīmredzami ir mazāka nekā kopējais skaits un platības, kurām jāatbilst nosacījumiem, lai kvalificētu tās kā ĪAT Direktīvas 79/409/EEK 4. pantu 1. punkta nozīmē;
—
ir noteikusi ĪAT ar platību, kas acīmredzami ir mazāka nekā atbilstošās IBA 2000 saraksta teritorijas, kuras atbilst nosacījumiem, lai teritoriju varētu kvalificēt kā ĪAT;
—
nav noteikusi nevienu ĪAT sarkankrūšu dzilnīša (Sitta krueperi) sugai;
—
ir noteikusi teritorijas cekulainā jūras kraukļa (Phalacrocorax aristotelis desmarestii), bārdainā grifa (Gypaetus barbatus), melnā grifa (Aegypius monachus), mazā ērgļa (Aquila pomarina), garkāju klijāna (Buteo rufinus), svītrainā ērgļa (Hieraaetus fasciatus), Naumana piekūna (Falco naumanni), Eleonoras piekūna (Falco eleonorae), rudgalvas piekūna (Falco biarmicus) un pelēkās stērstes (Emberiza cineracea) sugām, kurās tās nav pietiekami pārstāvētas, kā ĪAT;
2)
pārējā daļā prasību noraidīt;
3)
Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;
4)
Spānijas Karaliste, Portugāles Republika, Francijas Republika un Somijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.
(
1
)	Oriģinālvaloda – vācu.
(
2
)	OV L 103, 1. lpp.
(
3
)	1998. gada 19. maija spriedums lietā C-3/96 (Recueil, I-3031. lpp.).
(
4
)	2002. gada 26. novembra spriedums lietā C-202/01 (Recueil, I-11019. lpp.).
(
5
)	2003. gada 6. marta spriedums lietā C-240/00 (Recueil, I-2187. lpp.).
(
6
)	2003. gada 20. marta spriedums lietā C-378/01 (Recueil, I-2857. lpp.).
(
7
)	Skatīt manus šīsdienas secinājumus lietā C-235/04.
(
8
)	Skatīt manus šīsdienas secinājumus lietā C-418/04.
(
9
)	Komisijas 2005. gada 14. janvāra paziņojums presei IP/05/45.
(
10
)	Heath, M. F. un.Evans, M. I. Important Bird Areas in Europe – Priority sites for conservation – Volume 2: Southern Europe. BirdLife Conservation Series Nr. 8, 2. sējums, Kembridža, 2000, 261. un turpmākās lappuses.
(
11
)	OV L 206, 7. lpp.
(
12
)	Dati atbilstoši Komisijas Natura Barometer, stāvoklis uz 2006. gada jūniju, europa.eu.int/comm/environment/nature/nature_conservation/useful_info/barometer/barometer.htm.
(
13
)	Komisija tiesas sēdē gan norādīja, ka arī lauka piekūnam nav noteikta neviena teritorija, taču šī suga “bieži” parādās, piemēram, 100 % attiecīgi IBA 192 atbilstošai ĪAT “Dionisiades islands”, skat. IBA 2000, II sējums, 329. lpp.
(
14
)	Skat. spriedumu lietā Komisija/Francija (minēts iepriekš 4. zemsvītras piezīmē, 19. un turpmākie punkti), spriedumu lietā Komisija/Somija (minēts iepriekš 5. zemsvītras piezīmē, 28. un turpmākie punkti) un spriedumu lietā Komisija/Itālija (minēts iepriekš 6. zemsvītras piezīmē, 16. punkts), kā arī manus šīs dienas secinājumus lietā C-235/04 Komisija/Spānija (minēta iepriekš 7. zemsvītras piezīmē, 26. un turpmākie punkti).
(
15
)	2002. gada 4. jūlija spriedums lietā C-173/01 Komisija/Grieķija (Recueil, I-6129. lpp., 7. punkts), 2003. gada 10. aprīļa spriedums lietā C-114/02 Komisija/Francija (Recueil, I-3783. lpp., 9. punkts) un 2006. gada 18. maija spriedums lietā C-221/04 Komisija/Spānija (Krājums, I-4515. lpp., 23. punkts).
(
16
)	Spriedums lietā Komisija/Nīderlande (minēts iepriekš 3. zemsvītras piezīmē, 55. un turpmākie punkti).
(
17
)	1993. gada 2. augusta spriedums lietā C-355/90 Komisija/Spānija [Santoña staignāju lietā] [Santoña-Sümpfe] (Recueil, I-4221. lpp., 26. punkts), 1996. gada 11. jūlija spriedums lietā C-44/95 Royal Society for the Protection of Birds [Lappel Bank] (Recueil, I-3805. lpp., 26. punkts) un spriedums lietā Komisija/Nīderlande (minēts iepriekš 3. zemsvītras piezīmē, 59. un turpmākie punkti).
(
18
)	Skat. spriedumu lietā Santoña staignāju lietā (minēts iepriekš 17. zemsvītras piezīmē, 11. punkts).
(
19
)	Skat. 2006. gada 23. marta spriedumu lietā C-209/04 Komisija/Austrija [Lauteracher Ried], (Krājums, I-2755. lpp., 44. punkts).
(
20
)	Spriedums lietā Komisija/Nīderlande (minēts iepriekš 3. zemsvītras piezīmē, 68.–70. punkts) un lietā Komisija/Itālija (minēts iepriekš 6. zemsvītras piezīmē, 18. punkts).
(
21
)	Spriedums lietā Komisija/Itālija (minēts iepriekš 3. zemsvītras piezīmē, 68. punkts).
(
22
)	Skat. šajā sakarā un it īpaši attiecībā uz Spānijas sadaļu IBA 2000 detalizētāk manus šīs dienas secinājumus lietā C-235/04 Komisija/Spānija (minēta iepriekš 7. zemsvītras piezīmē, 46. un turpmākie punkti).
(
23
)	IBA 2000, 2. sējums, 274. lpp.
(
24
)	Skat. 1991. gada 17. janvāra spriedumu lietā C-157/89 Komisija/Itālija [Jagdzeiten] (Recueil, I-57. lpp., 15. punkts) un 2006. gada 8. jūnija spriedumu lietā C-60/05 WWF Italia u.c. (Krājums, I-5083. lpp., 27. punkts).
(
25
)	Skat. iepriekš 26. punktu.
(
26
)	Spriedums lietā Lauteracher Ried (minēts iepriekš 19. zemsvītras piezīmē, 44. punkts).
(
27
)	1987. gada 8. jūlija spriedums lietā 262/85 Komisija/Itālija (Recueil, 3073. lpp., 9. punkts) un 2000. gada 7. decembra spriedums lietā C-38/99 Komisija/Francija (Recueil, I-10941. lpp., 53. punkts).
(
28
)	Skat. turklāt BirdLife International (2001) Important Bird Areas and potential Ramsar Sites in Europe. BirdLife International, Wageningen, The Netherlands.
(
29
)	BirdLife International (2001), minēts iepriekš 28. zemsvītras piezīmē, 50. punkts).
(
30
)	Staignājam ir starptautiska nozīme, ja tas ir mītne jūtīgām (vunerable), apdraudētām (endangered) vai nopietni apdraudētām (critically endangered) sugām vai ekosistēmām, skat. BirdLife International (2001), minēts iepriekš 29. zemsvītras piezīmē, 2. lpp.).
(
31
)	IBA 2000, 2. sējums, 323. lpp.
(
32
)	BirdLife International (2001), minēts iepriekš 28. zemsvītras piezīmē, 50. lpp.
(
33
)	Spriedums Komisija/Nīderlande (minēts iepriekš 3. zemsvītras piezīmē, 63. un 72. punkts saistībā ar 40. un turpmākajiem punktiem).
(
34
)	Spriedums lietā Komisija/Itālija (minēts iepriekš 6. zemsvītras piezīmē, 18. punkts).
(
35
)	2004. gada 29. aprīļa spriedums lietā C-387/99 Komisija/Vācija (Recueil, I-3751. lpp., 42. punkts), 2005. gada 26. aprīļa spriedums lietā C-494/01 Komisija/Īrija (Krājums, I-3331. lpp., 28. punkts), 2005. gada 12. maija spriedums lietā C-287/03 Komisija/Beļģija (Krājums, I-3761. lpp., 29. punkts) un 2006. gada 27. aprīļa spriedums lietā C-441/02 Komisija/Vācija (Krājums, I-3449. lpp., 50. punkts).