62018CO0292
TIESAS RĪKOJUMS (astotā palāta)
2018. gada 6. decembrī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Pārvadājumi – Regula (EK) Nr. 261/2004 – Tiesības uz kompensāciju lidojuma atcelšanas gadījumā – 3. panta 5. punkts – Piemērošanas joma – 2. panta a) punkts – Gaisa pārvadātāja jēdziens – Uzņēmums, kuram plānota lidojuma veikšanas brīdī vēl nav uzņēmējdarbības licences – Jautājums, kas nerada nekādas pamatotas šaubas
Lietā C‑292/18
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Amtsgericht Kassel (Kaseles pirmās instances tiesa, Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2018. gada 23. martā un kas Tiesā reģistrēts 2018. gada 27. aprīlī, tiesvedībā
Petra Breyer,
Heiko Breyer
pret
Sundair GmbH,
TIESA (astotā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs F. Biltšens [F. Biltgen], tiesneši J. Malenovskis [J. Malenovský] (referents) un L. S. Rossi [L. S. Rossi],
ģenerāladvokāts: Ī. Bots [Y. Bot],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu saskaņā ar Tiesas Reglamenta 99. pantu lemt, izdodot motivētu rīkojumu,
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.), 2. panta a) punktu, 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 7. panta 1. punktu.
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Petra Breyer un Heiko Breyer, no vienas puses, un Sundair GmbH, no otras puses, par šīs pēdējās pienākumu viņiem izmaksāt kompensāciju sakarā ar viņu lidojuma atcelšanu.
Atbilstošās tiesību normas
Regula Nr. 261/2004
3
Regulas Nr. 261/2004 2. pantā “Definīcijas” ir noteikts:
“Šajā regulā:
a)
“gaisa pārvadātājs” ir gaisa satiksmes uzņēmums ar derīgu uzņēmējdarbības licenci;
b)
“apkalpojošais gaisa pārvadātājs” ir gaisa pārvadātājs, kas veic vai plāno veikt lidojumu saskaņā ar līgumu ar pasažieri vai citas tādas juridiskas vai fiziskas personas vārdā, kurai ir līgums ar šo pasažieri;
c)
“Kopienas gaisa pārvadātājs” ir gaisa pārvadātājs ar derīgu uzņēmējdarbības licenci, ko izdevusi kāda Kopienas dalībvalsts saskaņā ar Padomes 1992. gada 23. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2407/92 par gaisa pārvadātāju licencēšanu [(OV 1992, L 240, 1. lpp.)];
[..].”
4
Saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 3. panta 5. un 6. punktu:
“5.   Šī regula attiecas uz visiem gaisa pārvadātājiem, kas sniedz pārvadājumu pakalpojumus 1. un 2. punktā minētajiem pasažieriem. Ja gaisa pārvadātājs, kam nav līguma ar pasažieri, pilda saistības saskaņā ar šo regulu, uzskata, ka šis pārvadātājs to dara tās personas vārdā, kurai ir līgums ar minēto pasažieri.
6.   Šī regula neietekmē pasažieru tiesības, kas paredzētas [Padomes] Direktīvā 90/314/EEK [(1990. gada 13. jūnijs) par kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām (OV 1990, L 158, 59. lpp.)]. [..]”
5
Šīs regulas 5. panta 1. punktā ir paredzēts:
“Ja atceļ lidojumu, attiecīgajiem pasažieriem:
[..]
c)
ir tiesības saskaņā ar 7. pantu no apkalpojošā gaisa pārvadātāja saņemt kompensāciju, ja vien:
[..]
iii)
pasažieri nav informēti par atcelšanu mazāk nekā septiņas dienas pirms paredzētā izlidošanas laika un viņiem nav piedāvāta maršruta maiņa, sakarā ar kuru viņi var izlidot ne vairāk kā vienu stundu pirms iepriekš paredzētā izlidošanas laika un sasniegt savu galamērķi mazāk nekā divas stundas pēc paredzētā ielidošanas laika.”
6
Saskaņā ar minētās regulas 7. panta 1. punktu:
“Ja ir izdarīta atsauce uz šo pantu, pasažieri saņem kompensāciju šādā apmērā:
a)
EUR 250 par visiem lidojumiem 1500 kilometru vai mazākā attālumā;
[..]
Nosakot attālumu, ņem vērā pēdējo galamērķi, kurā iekāpšanas atteikums vai lidojuma atcelšana ir par iemeslu tam, ka pasažieris ielido ar kavēšanos pēc paredzētā laika.”
Direktīva 90/314
7
Direktīvas 90/314 5. panta 1. punktā ir paredzēts:
“Dalībvalstis veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka organizatora un/vai pārstāvja līgumslēdzēja puse ir atbildīga pret patērētāju par saistību, kuras izriet no līguma, pienācīgu izpildi neatkarīgi no tā, vai šīs saistības ir jāpilda šim organizatoram un/vai pārstāvim vai citiem pakalpojumu sniedzējiem, neierobežojot organizatora un/vai pārstāvja tiesības vērst savus prasījumus pret pārējiem pakalpojumu sniedzējiem.”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
8
H. Breyer un P. Breyer 2017. gada februārī ceļojumu aģentūrā TUI Deutschland GmbH rezervēja kompleksu ceļojumu.
9
Viņiem izsniegtie ceļojuma dokumenti attiecībā uz lidojumu turp paredzēja, ka lidmašīna izlidos 2017. gada 9. jūlijā plkst. 6.00 no Kaseles–Kaldenes (Vācija) lidostas un ielidos Palmā de Maļorkā (Spānija) plkst. 8.30. Attiecībā uz atpakaļlidojumu bija norādīts, ka lidmašīnai jāizlido 2017. gada 16. jūlijā plkst. 10.20. Iesniedzējtiesa nav norādījusi, cikos bija paredzēts ielidot. Saskaņā ar minētajiem dokumentiem abi lidojumi bija jāveic Sundair.
10
Lai gan datumos, kad bija paredzēti šie divi lidojumi, Sundair jau bija pieprasījusi uzņēmējdarbības licenci Luftfahrtbundesamt (Gaisa satiksmes federālais birojs, Vācija), tomēr šī licence tai vēl nebija izsniegta. Tā tika izsniegta tikai 2017. gada 27. septembrī, proti, pēc atpakaļlidojumam paredzētā datuma.
11
Piecas dienas pirms ceļojuma sākuma H. Breyer un P. Breyer tika informēti, ka viņi tiks pārcelti uz citu lidojumu, ko veiks gaisa pārvadājumu uzņēmums Cobrex Trans. Šī lidojuma galamērķis tika sasniegts 13 stundas un 30 minūtes vēlāk, nekā bija paredzēts sarakstā pirms rezervācijas maiņas. Tāpat viņi tika informēti, ka atpakaļlidojumā tiks pārcelti uz gaisa pārvadājumu kompānijas Air Europa lidojumu. Šī lidmašīna izlidoja 2017. gada 16. jūlijā plkst. 6.40, proti, 3 stundas un 40 minūtes pirms sākotnēji paredzētā laika.
12
Tādēļ H. Breyer un P. Breyer iesniedza prasību Amtsgericht Kassel (Kaseles pirmās instances tiesa, Vācija), prasot Sundair saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 5. un 7. pantu izmaksāt katram no viņiem kompensāciju 500 EUR apmērā, atskaitot no tās 190,40 EUR kopējo summu, kas viņiem jau tikusi izmaksāta.
13
Tomēr, lai gan Regulas Nr. 261/2004 2. panta a) punktā “gaisa pārvadātājs” ir definēts kā “gaisa satiksmes uzņēmums ar derīgu uzņēmējdarbības licenci”, iesniedzējtiesa šaubās par to, vai šīs regulas 5. un 7. pants ir piemērojami uzņēmumam, kas minētā lidojuma rezervācijas brīdī gan bija pieprasījusi uzņēmējdarbības licenci, taču saņēma to tikai pēc paredzētā lidojuma datuma. Iesniedzējtiesa vēlas zināt, vai nolūkā īstenot minētās direktīvas mērķi, proti, nodrošināt augsta līmeņa pasažieru aizsardzību, šo jēdzienu nevajadzētu interpretēt kā tādu, kas attiecas arī uz uzņēmumiem, kas pieprasījuši lidojumu licenci un pēc tam piedāvājuši lidojumus, lai gan licence tiem vēl nav bijusi piešķirta.
14
Šādos apstākļos Amtsgericht Kassel (Kaseles pirmās instances tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 7. panta 1. punkts un 2. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami arī gaisa pārvadātājam, kuram plānota lidojuma veikšanas brīdī vēl nav uzņēmējdarbības licences Regulas (EK) Nr. 261/2004 2. panta a) punkta izpratnē, kurš jau pirms plānotā lidojuma veikšanas ir iesniedzis uzņēmējdarbības licences pieprasījumu un kuram šī licence ir izsniegta tikai vēlāk (pēc lidojuma veikšanai paredzētā datuma)?”
Par prejudiciālo jautājumu
15
Pamatlietā pasažieri, kuru lidojumi tika atcelti, gaisa pārvadājumu uzņēmumam, kas šo lidojumu veikšanai paredzētajos datumos bija pieprasījis uzņēmējdarbības licenci, taču tā viņam vēl nebija izsniegta, saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu pieprasa kompensāciju, kuras apjoms aprēķināts atbilstoši tās pašas regulas 7. pantam.
16
Šādos apstākļos iespējamas tiesības uz kompensāciju ir atkarīgas no iepriekšējas atbildes uz jautājumu, vai var uzskatīt, ka uz tādu uzņēmumu kā pamatlietā aplūkotais attiecas Regula Nr. 261/2004 – it īpaši tās 3. panta 5. punkts, skatīts kopā ar šīs regulas 2. panta a) punktu.
17
Tādēļ uzdotais jautājums jāsaprot tā, ka iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Regulas Nr. 261/2004 3. panta 5. punkts, skatīts kopā ar šīs regulas 2. panta a) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka uz tādu uzņēmumu kā pamatlietā aplūkotais, kas ir pieprasījis uzņēmējdarbības licenci, taču tā viņam vēl nebija izsniegta plānoto lidojumu veikšanai paredzētajos datumos, var attiekties minētā regula, un – apstiprinošas atbildes gadījumā – vai attiecīgajiem pasažieriem ir tiesības uz kompensāciju, pamatojoties uz šīs pašas regulas 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 7. panta 1. punktu.
18
Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 99. pantu, ja arī atbilde uz uzdoto prejudiciālo jautājumu nerada nekādas pamatotas šaubas, Tiesa pēc tiesneša referenta priekšlikuma un pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas jebkurā brīdī var lemt, izdodot motivētu rīkojumu.
19
Tā kā šajā lietā ir šāda situācija, ir jāpiemēro šī norma.
20
Vispirms jāatgādina, ka Regulas Nr. 261/2004 3. panta, kurā ir noteikta minētās regulas darbības joma, 5. punktā ir noteikts, ka šī regula attiecas uz visiem gaisa pārvadātājiem, kas sniedz pārvadājumu pakalpojumus šī panta 1. un 2. punktā minētajiem pasažieriem.
21
Šajā ziņā jānorāda, ka Regulas Nr. 261/2004 2. panta a) punktā jēdziens “gaisa pārvadātājs” ir definēts kā tāds, kas apzīmē gaisa satiksmes uzņēmumu ar derīgu uzņēmējdarbības licenci.
22
Turklāt plašākā kontekstā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1008/2008 (2008. gada 24. septembris) par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Kopienā (OV 2008, L 293, 3. lpp.), ar ko tika aizstāta Regula Nr. 2407/92, uz kuru ir atsauce Regulas Nr. 261/2004 2. panta c) punktā, 3. panta 1. punktā it īpaši ir paredzēts, ka nevienam uzņēmumam, kas veic uzņēmējdarbību Kopienā, nav atļauts par atlīdzību un/vai nomas maksu pārvadāt pa gaisu pasažierus, pastu un/vai kravu, kamēr tam nav piešķirta atbilstoša darbības licence.
23
No tā bez jebkādām šaubām izriet, ka uzņēmumam, kam nav piešķirta uzņēmējdarbības licence, nav atļauts veikt nekādus lidojumus.
24
Līdz ar to uzņēmumu, kam, neraugoties uz Regulas Nr. 261/2004 3. panta 5. punktā izvirzītajām prasībām, skatītām kopā ar šīs regulas 2. panta a) punktu – un ņemot vērā arī to, ka nepastāv nekāda veida automātiska piekļuve uzņēmējdarbības licencēm, – nebija šādas licences plānoto lidojumu veikšanai paredzētajos datumos, nevar uzskatīt par tādu, uz ko attiecas šīs normas, nedz līdz ar to arī minētā regula kopumā.
25
Tādēļ minētā uzņēmuma plānoto lidojumu neizpilde tādos apstākļos kā pamatlietā nevar radīt atcelšanas sekas, kas paredzētas Regulas Nr. 261/2004 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā, skatītā kopā ar šīs regulas 7. panta 1. punktu.
26
Ņemot vērā pamatlietas specifiku, jāpiebilst, ka tas, ka Regulas Nr. 261/2004 3. panta 5. punkts, skatīts kopā ar šīs regulas 2. panta a) punktu, nepieļauj attiecīgajiem pasažieriem izmaksāt kompensāciju, pamatojoties uz šo regulu, nekavē viņus pieprasīt kompensāciju saskaņā ar citiem tiesību aktiem, starp kuriem, kā paredzēts minētās regulas 3. panta 6. punktā, ir Direktīva 90/314, kuras 5. panta 1. punktā it īpaši ir noteikts, ka dalībvalstis veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka organizatora un/vai pārstāvja līgumslēdzēja puse ir atbildīga pret patērētāju par saistību, kuras izriet no līguma, pienācīgu izpildi neatkarīgi no tā, vai šīs saistības ir jāpilda šim organizatoram un/vai pārstāvim vai citiem pakalpojumu sniedzējiem, neierobežojot organizatora un/vai pārstāvja tiesības vērst savus prasījumus pret pārējiem pakalpojumu sniedzējiem.
27
Vēl jāpiebilst, ka, ievērojot augsta līmeņa patērētāju aizsardzību, kas jānodrošina Savienības politikā, šī rīkojuma 24. un 25. punktā piedāvātais risinājums neskar tiesības, kuras attiecībās ar profesionāļiem tādi patērētāji kā prasītāji pamatlietā var iegūt no citiem Savienības tiesību instrumentiem, piemēram, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV 2005, L 149, 22. lpp.).
28
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 261/2004 3. panta 5. punkts saistībā ar 2. panta a) punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka tādai sabiedrībai, kāda ir aplūkota pamatlietā, kas ir iesniegusi uzņēmējdarbības licences pieprasījumu, bet plānoto lidojumu veikšanas brīdī to vēl nav saņēmusi, šī regula nav piemērojama, un līdz ar to attiecīgajiem pasažieriem nav tiesību uz kompensāciju saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 7. panta 1. punktu.
Par tiesāšanās izdevumiem
29
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (astotā palāta) izdod šo rīkojumu:
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 3. panta 5. punkts saistībā ar 2. panta a) punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka tādai sabiedrībai, kāda ir aplūkota pamatlietā, kas ir iesniegusi uzņēmējdarbības licences pieprasījumu, bet plānoto lidojumu veikšanas brīdī to vēl nav saņēmusi, šī regula nav piemērojama, un līdz ar to attiecīgajiem pasažieriem nav tiesību uz kompensāciju saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 7. panta 1. punktu.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.