62018TJ0545_RES
Lieta T‑545/18
YL
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2019. gada 11. septembra spriedums
Civildienests – Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – 2017. gada paaugstināšana amatā – Lēmums prasītāju nepaaugstināt amatā AD 7 pakāpē no 2017. gada 1. janvāra – Civildienesta noteikumu 45. pants – Statūtu IX pielikuma 9. panta 3. punkts – Pilnvaru nepareiza izmantošana – Disciplinārsods
Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Salīdzinošs nopelnu izvērtējums – Administrācijas novērtējuma brīvība – Elementi, ko var ņemt vērā
(Civildienesta noteikumu 45. pants)
(skat. 20., 25. un 26. punktu)
Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Atteikums paaugstināt amatā – Atteikums, kas pamatots ar prettiesisku uzvedību ierēdņa pienākumu neizpildes dēļ – Pieļaujamība
(skat. 21. punktu)
Rezumējums
Ar spriedumu lietā YL/Komisija (T‑545/18), kurš pasludināts 2019. gada 11. septembrī, Vispārējā tiesa noraidīja ierēdņa prasību, pirmkārt, atcelt Komisijas iecēlējinstitūcijas (turpmāk tekstā – “iecēlējinstitūcija”) lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD 7 pakāpē 2017. gada paaugstināšanas amatā ietvaros ar 1. janvāri (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) un, otrkārt, atlīdzināt prasītājam kaitējumu, kas esot nodarīts ar šo lēmumu. Ar 2016. gada 23. marta lēmumu iecēlējinstitūcija apelācijas sūdzības iesniedzējām piemēroja līmeņa pazemināšanas sodu tostarp tādēļ, ka viņš, būdams atvaļinājumā personisku iemeslu dēļ, ir rīkojies veidā, kas var apdraudēt Komisijas reputāciju. Lai pamatotu prasījumu par lēmuma atcelšanu, prasītājs ir norādījis, ka ar to, ka 2016. gada 23. marta lēmums (līmeņa pazemināšana) ņemts vērā, veicot salīdzinošu nopelnu izvērtējumu atbilstoši Civildienesta noteikumu 45. pantam, viņam faktiski otrreiz tika uzlikts sods par to pašu nodarījumu.
Pirmām kārtām Vispārējā tiesa atgādināja, pirmkārt, ka Civildienesta noteikumu 45. pantā nav iekļauts izsmeļošs to kritēriju saraksts, kuri ir jāņem vērā, lai veiktu šajā pantā paredzēto salīdzinošu nopelnu izvērtējumu, un, otrkārt, šajā saistībā iecēlējinstitūcija var ņemt vērā Civildienesta noteikumos paredzēto pienākumu neizpildi, lai attiecīgajā gadījumā noraidītu ieinteresētās personas kandidatūru uz paaugstinājumu amatā.
Otrām kārtām, Vispārējā tiesa uzskatīja, ka pārkāpumi, par kuriem tika piemērota pazemināšana līmenī, ir norāde par prasītāja nopelniem, jo tie attiecas uz to pienākumu neizpildi, kas viņam ir saistoši ierēdņa statusa dēļ. Tādējādi pat tas vien, ka daļa minēto notikumu ir noritējusi prasītāja atvaļinājuma personisku iemeslu dēļ laikā, neliedz tos ņemt vērā, veicot Civildienesta noteikumu 45. pantā paredzēto salīdzinošu nopelnu izvērtējumu.
Trešām kārtām, Vispārējā tiesa konstatēja, ka prasītājs nav iesniedzis nevienu pierādījumu tam, ka lēmums par viņa nepaaugstināšanu amatā tika pieņemts nevis, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 45. pantā paredzēto salīdzinošo nopelnu izvērtējumu, bet ar mērķi viņu otrreiz sodīt par pārkāpumiem, par kuriem tika pieņemts 2016. gada 23. marta lēmums.
Visbeidzot Vispārējā tiesa norādīja, ka apstrīdētais lēmums nav uzskatāms par tādu, kura rezultātā var neierobežoti un patvaļīgi tikt bloķēta prasītāja karjera, pārkāpjot tiesiskās drošības principu. Proti, pirmkārt, iecēlējinstitūcija ir ņēmusi vērā lēmumu, ar kuru 2016. gada 23. martā tika uzlikts sods, proti, iepriekšējā gadā pirms 2017. gada paaugstināšanas amatā. Otrkārt, apstrīdētais lēmums neliedz prasītājam attiecīgajā gadījumā tikt paaugstinātam amatā vēlākas paaugstināšana amatā ietvaros, kas turklāt var notikt jau 2018. gada paaugstināšanas amatā ietvaros.