Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JULIANE KOKOTT
12 päivänä helmikuuta 2026(1)
Yhdistetyt asiat C‑722/24 ja C‑756/24
SIA ”Elektro bizness”,
Muu osapuoli
Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija (C‑722/24)
ja
Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija
Muu osapuoli:
SIA ”Jelgavas autobusu parks” (C‑756/24)
(Ennakkoratkaisupyyntö – Augstākā tiesa (Senāts) [ylin tuomioistuin, Latvia])
Ennakkoratkaisupyyntö – Sähkön sisämarkkinat – Direktiivi (EU) 2019/944 – 2 artiklan 41 alakohta – Erillisen linjan käsite – Asiakkaalla oleva valintaoikeus – Irrottaminen kokonaan jakeluverkosta – Asiakkaan liittäminen olemassa olevaan sähkölinjaan – Useiden asiakkaiden liittäminen
Sisällys
I  Johdanto
II  Asiaa koskevat oikeussäännöt
A  Unionin oikeus
B  Latvian oikeus
III  Pääasiat ja ennakkoratkaisukysymykset
A  Asia
C722/24, Elektro bizness
B  Asia
C756/24, Jelgavas autobusu parks
IV  Oikeudellinen arviointi
A  Erillinen linja sähköntoimituksen vaihtoehtoisena muotona (toinen kysymys asiassa
C722/24 ja ensimmäinen ja kolmas kysymys asiassa C756/24)
1.  Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin
2 artiklan 41 alakohdan ensimmäisen ja toisen vaihtoehdon erottaminen toisistaan
2.  Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin
2 artiklan 41 alakohdan toisessa vaihtoehdossa tarkoitetun erillisen linjan käsite verkon vaihtoehtona
a)
2 artiklan 41 alakohdan toisen vaihtoehdon sanamuoto
b)
2 artiklan 41 alakohdan syntyhistoria
c)  Vertailu kaasun sisämarkkinoita koskevaan direktiiviin
d)  Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin systematiikka
e)  Direktiivin tavoitteet
1)  Sähkön sisämarkkinoiden vapauttaminen
2)  Ekologisen muutoksen tavoite
3)  Tavoiteristiriita kohtuullisten energian hintojen turvaamisen kanssa
3.  Välipäätelmä
B  Täydellinen irrottaminen verkosta (toinen kysymys asiassa
C756/24)
C  Useiden asiakkaiden liittäminen samaan linjaan (toinen kysymys asiassa
C722/24)
D  Tuotantoyksikön käsite (ensimmäinen kysymys asiassa
C722/24)
E  Erillistä asiakasta ja erillistä tuotantoyksikköä koskeva kriteeri (ensimmäinen ja toinen kysymys asiassa
C722/24 ja kolmas kysymys asiassa C756/24)
V  Ratkaisuehdotus
I       Johdanto
1.        Onko erillinen linja, jonka välityksellä asiakas hankkii sähköä tuottajalta käyttämättä verkkoa (ja maksamatta siten verkon käyttöön liittyviä kustannuksia), tarkoitettu yksinomaan asiakkaille, joita ei teknisistä tai taloudellisista syistä voida liittää verkkoon? Vai onko jäsenvaltioille annettu liikkumavaraa, jotta ne voivat sallia erilliset linjat myös muissa tapauksissa (esimerkiksi vihreän sähkön teollisuusyksiköiden tai hajautetun tuotannon ja sen toimittamisen edistämiseksi)?
2.        Tämä on Augstākā tiesan (Senāts) (ylin tuomioistuin, Latvia) esittämän ennakkoratkaisupyynnön taustalla oleva keskeinen kysymys.
3.        Erillinen linja on tunnustettu direktiivistä 96/92/EY(2) lähtien osaksi sähkön sisämarkkinoita. Tällä hetkellä voimassa olevassa direktiivissä (EU) 2019/944 (jäljempänä sähkön sisämarkkinoita koskeva direktiivi)(3) sitä säännellään siten, että varmistetaan tasapaino yhtäältä kaikkien asiakkaiden toimitusvarmuuden ja verkkokustannusten oikeudenmukaisen jakamisen ja toisaalta teollisuuden edistämisen ja energiantuotannon monipuolistamisen välillä.
4.        Nyt tarkasteltavat Augstākā tiesan (Senāts) esittämät kaksi ennakkoratkaisupyyntöä antavat unionin tuomioistuimelle tilaisuuden täsmentää tällaisen tasapainon edellytyksiä.
5.        Pääasioissa kyseessä olevilla sähkölinjoilla on tarkoitus yhdistää voimalaitos ja asiakas. Molemmilla suunnitelluilla linjoilla on kuitenkin joitakin erityispiirteitä. Asiassa C‑722/24 asiakas on tarkoitus liittää riidanalaisen linjan välityksellä olemassa olevaan linjaan, joka on kytketty verkkoon ja jonka välityksellä toimitetaan jo sähköä muille asiakkaille. Asiassa C‑756/24 asiakas on jo liitetty verkkoon ja hän haluaa säilyttää tämän liittymän tulevaisuudessa varaliittymänä riidanalaisen linjan ohessa.
II     Asiaa koskevat oikeussäännöt
A       Unionin oikeus
6.        Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan (”Määritelmät”) 41 alakohdassa esitetään erillisen linjan käsitteen määritelmä. Kyseisessä direktiivissä tarkoitetaan
”’erillisellä linjalla’ joko sähkölinjaa, joka liittää erillisen tuotantoyksikön erilliseen asiakkaaseen, tai sähkölinjaa, joka liittää tuottajan ja sähkön toimittajan niiden omiin tiloihin, tytäryrityksiin ja asiakkaisiin suoraa sähkön toimitusta varten”.
7.        Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 7 artiklassa (”Erilliset linjat”) säädetään seuraavaa:
”1.      Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta
a)      kaikilla jäsenvaltion alueelle sijoittautuneilla tuottajilla ja sähkön toimittajilla[(4)] on mahdollisuus toimittaa sähköä erillisen linjan välityksellä omiin tiloihinsa ja omille tytäryrityksilleen ja asiakkailleen ilman, että niihin sovelletaan kohtuuttomia hallinnollisia menettelyjä tai kustannuksia;
b)      kaikilla asiakkailla jäsenvaltion alueella on mahdollisuus saada yksittäin tai yhdessä sähköntoimituksia tuottajilta ja sähkön toimittajilta erillisen linjan välityksellä.
2.      Jäsenvaltioiden on vahvistettava perusteet, joita sovelletaan erillisten linjojen rakentamista koskevien lupien myöntämiseen niiden alueella. Näiden perusteiden on oltava puolueettomia ja syrjimättömiä.
3.       Mahdollisuus toimittaa sähköä erillisen linjan välityksellä tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ei vaikuta mahdollisuuteen tehdä sähköä koskevia sopimuksia 6 artiklan mukaisesti.
4.      Jäsenvaltiot voivat myöntää erillisen linjan rakentamislupia, jollei verkkoon pääsyä evätä, jos se on aiheellista 6 artiklan perusteella, tai jollei aloiteta riitojenratkaisumenettelyä 60 artiklan mukaisesti.
5.      Jäsenvaltiot voivat evätä erillisen linjan rakentamisluvan, jos luvan myöntäminen haittaisi 9 artiklan mukaisia julkisen palvelun velvoitteita koskevien säännösten soveltamista. Epäämiselle on esitettävä asianmukaiset perustelut.”
B       Latvian oikeus
8.        Sähkömarkkinoista 5.5.2017 annetun lain (Elektroerģijas tirgus likums) 1 §:n 29 momentissa määritellään erillinen linja seuraavasti:
”erillisellä linjalla tarkoitetaan linjaa, joka liittää erillisen sähköntuotantoyksikön erilliseen asiakkaaseen, tai linjaa, joka liittää erillisen sähköntuottajan liikeyritykseen, joka toimittaa suoraan sähköä omistamiinsa tai hallussaan oleviin laitoksiin, sidoksissa oleviin yrityksiin ja omille asiakkailleen”.
9.        Sähkömarkkinalain 25 §:n (”Linjojen rakentaminen”) 2 momentissa ja 3 momentin 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”2.      Jakeluverkonhaltijalla on oikeus rakentaa jakelulinja toimilupansa kattamalle alueelle.
3.      Muulla kuin jakeluverkonhaltijalla on oikeus rakentaa jakelulinja jakeluverkonhaltijan toimiluvan kattamalle alueelle siinä tapauksessa, että rakennettava linja on
1)      erillinen linja”.
10.      Sähkömarkkinalain 26 momentissa (”Erillinen linja”) säädetään seuraavaa:
”1.      Tuottajalla on oikeus toimittaa sähköä asiakkailleen tai omille laitoksilleen erillisen linjan liittymän välityksellä.
2.      Luvan erillisen linjan liittymän rakentamiseen antaa sääntelyviranomainen. Sääntelyviranomainen vahvistaa objektiiviset ja yhtenäiset perusteet, joiden mukaisesti annetaan lupa erillisen linjan liittymän rakentamiseen.”
III  Pääasiat ja ennakkoratkaisukysymykset
A       Asia C‑722/24, Elektro bizness
11.      Elektro bizness ylläpitää yhteistuotantolaitosta. Se omistaa kyseisen laitoksen lisäksi myös siihen liitetyn maanalaisen kaapelilinjan (jäljempänä olemassa oleva linja), jota pitkin sähköä siirretään ja jonka pituus on 7,6 kilometriä ja jännite 20 kilovolttia. Elektro bizness omisti olemassa olevan linjan jo ennen kuin sähkömarkkinalaki tuli voimaan vuonna 2005. Elektro bizness siirtää tätä linjaa pitkin sähköä Sadales tīkls ‑yhtiön verkkoon. Lisäksi se käyttää olemassa olevaa linjaa toimittaakseen sähköä kuudelle teollisuusasiakkaalle ilman Sadales tīklsin verkkoa.
12.      Elektro bizness haki vuonna 2021 Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijalta (julkisten palvelujen sääntelyviranomainen, jäljempänä sääntelyviranomainen) lupaa erillisen linjan rakentamiseksi. Suunnitellulla linjalla oli tarkoitus liittää asiakkaan laitos noin 400 metriä pitkän sähkölinjan avulla olemassa olevaan linjaan ja antaa Elektro biznessille mahdollisuus toimittaa sähköä asiakkaille käyttämättä Sadales tīklsin verkkoa.
13.      Sääntelyviranomaisen epäsi Elektro biznessiltä 10.6.2021 tekemällään päätöksellä nro 65 erillisen linjan rakentamista koskevan luvan. Se perusteli päätöstään sillä, että suunniteltu linja ei ollut erillinen linja. Se totesi, että koska olemassa olevaa linjaa ei voida pitää osana ”sähköntuotantoyksikköä”, suunnitellulla linjalla ei liitetä asiakasta erilliseen tuotantoyksikköön.
14.      Elektro bizness nosti tämän jälkeen kanteen Administratīvā apgabaltiesassa (maakunnallinen hallintotuomioistuin, Latvia), joka hylkäsi kanteen. Se yhtyi sääntelyviranomaisen näkemykseen, jonka mukaan olemassa olevaa linjaa ei voida pitää tuotantoyksikön osana, koska sitä ei käytetä sähkön tuotantoon vaan tuotetun sähkön siirtoon. Siksi asiakasta ei liitetä suoraan tuotantokeskukseen.
15.      Elektro bizness teki tästä ratkaisusta Augstākā tiesaan (Senāts) kassaatiovalituksen ja väitti, että olemassa oleva sähkölinja muodostaa olennaisen osan yhteistuotantokeskuksen toiminnasta ja sitä on näin ollen pidettävä tuotantoyksikön osana. Lisäksi erillisen linjan rakentamisen tavoitteena on antaa sähköntuottajalle mahdollisuus toimittaa tuotettua energiaa suoraan asiakkaalle eli käyttämättä jakeluverkonhaltijan verkkoa
16.      Tätä taustaa vasten Augstākās tiesa (Senāts) on lykännyt asian käsittelyä ja esittänyt unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”Kun sovelletaan [sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin] 2 artiklan 41 alakohtaa:
1)      onko käsitettä ’erillinen tuotantoyksikkö’ tulkittava siten, että se sisältää myös tuottajan omistaman linjan, joka on liitetty tuotantokeskukseen ja tarkoitettu tuotetun sähkön siirtämiseen ja joka ulottuu tuotantokeskuksen sijaintipaikan (postiosoite) rajojen ulkopuolelle?
2)      käsittääkö erillisen linjan määritelmä sähkölinjan, joka liittää asiakkaan sähköntuotantoyksikköön (yhteistuotantokeskus), kun tuottajan omistamaan jo rakennettuun sähkölinjaan, joka on tarkoitettu sähkön siirtämiseen, rakennetaan liittymä, jos sen seurauksena taataan sähkön toimittaminen tuottajalta asiakkaalle käyttämättä jakeluverkonhaltijan verkkoa? Vaikuttaisiko tähän kysymykseen annettavaan vastaukseen se, että tuottajan omistamaa jo rakennettua sähkölinjaa, joka on tarkoitettu sähkön siirtämiseen ja johon rakennettavaksi ehdotettava linja liitettäisiin uuden asiakkaan saavuttamiseksi, käytetään jo nyt sähkön toimittamiseen muille asiakkaille?”
B       Asia C‑756/24, Jelgavas autobusu parks
17.      Jelgavas autobusu parks tarjoaa kunnallisia henkilöliikennepalveluja. Se aikoi ottaa käyttöön vetykäyttöisiä kaupunkiliikenteen linja-autoja ja tuottaa tätä varten
vetyä vedyntuotantolaitoksessa. Tämä laitos on tällä hetkellä liitetty Sadales tīklsin jakeluverkkoon.
18.      Jelgavas autobusu parks haki maaliskuussa 2021 sääntelyviranomaiselta lupaa rakentaa 6,5 kilometrin pituinen linja, joka liittäisi sen vedyntuotantolaitoksen SIA Gren Latvijan biomassavoimalaitokseen. Jelgavas autobusu parks haluaa ostaa sähköä suoraan Gren Latvijalta muun muassa alentaakseen liittymän kapasiteetin lisäämiseen liittyviä kustannuksia. Jelgavas autobusu parks haluaisi säilyttää olemassa olevan liittymän Sadales tīklsin verkkoon tämän suunnitellun linjan rakentamisen jälkeen ainoastaan varaliittymänä. Niin kauan kuin se hankkii sähköä erillisen linjan kautta, sähköä ei oteta verkosta.
19.      Sääntelyviranomainen hylkäsi lupahakemuksen 4.11.2021 tekemällään päätöksellä nro 123. Sen mukaan lupaa ”erillisen linjan” rakentamiseen ei voida myöntää, koska Jelgavas autobusu parks ei ole ”erillinen asiakas”. Se totesi, että jakeluverkonhaltija pystyy varmistamaan, että Jelgavas autobusu parksille toimitetaan sähköä kohtuullisin kustannuksin kapasiteetin lisäämisestä huolimatta. Erillisen linjan rakentamiselle voidaan tosin myöntää lupa vain, jos se on teknisesti ja taloudellisesti perusteltua. Jelgavas autobusu parks riitautti tämän hylkäävän päätöksen Administratīvā apgabaltiesassa (maakunnallinen hallintotuomioistuin).
20.      Administratīvā apgabaltiesa hyväksyi kanteen. Sen mukaan asiaa koskevasta lainsäädännöstä ei ilmene, että erillisten linjojen rakentamisen tavoitteena olisi ainoastaan varmistaa sähkön toimittaminen asiakkaille, joilla ei ole mahdollisuutta tai joilla on rajoitetut mahdollisuudet ottaa tarvittava sähkö verkosta. Erillinen linja edellyttää kuitenkin irrottamista jakeluverkosta. Jelgavas autobusu parks antoi kuitenkin ilmoituksen siitä, että kun erillistä linjaa käytetään, sen irrottaminen Sadales tīklsin jakeluverkosta varmistetaan. Näin ollen linjat erotetaan riittävästi toisistaan.
21.      Sääntelyviranomainen teki tästä ratkaisusta kassaatiovalituksen Augstākā tiesaan (Senāts). Se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 7 artiklaa tulkittava siten, että ’erillinen linja’ muodostaa vaihtoehtoisen sähkön toimittamisen muodon, jos asiakas sitä haluaa, vai päinvastoin siten, että erillinen linja on hyväksyttävissä vain poikkeustapauksissa?
2)      Onko sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohtaa tulkittava siten, että ’erillisenä linjana’ voidaan pitää sähkölinjaa, jonka välityksellä suunnitellaan liitettävän sähköntuottaja, joka on liitetty jakeluverkkoon, sähköä ostavaan asiakkaaseen, joka on liitetty jakeluverkkoon, jos tämä asiakas aikoo säilyttää kyseisen liittymän jakeluverkkoon varaliittymänä suunnitellun sähkölinjan rakentamisen jälkeen, mutta se irrotetaan jakeluverkosta, kun sähköntuottajan sähköä toimitetaan sille tämän erillisen linjan välityksellä?
3)      Onko sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdassa käytetyllä käsitteellä ”erillinen asiakas” ymmärrettävä tarkoitettavan vain asiakasta, jota ei ole liitetty jakeluverkkoon ja jolle jakeluverkonhaltija ei kykene varmistamaan riittävää kapasiteettia rakentamalla liittymän kohtuullisin kustannuksin?”
22.      Unionin tuomioistuimen presidentti päätti 6.12.2024 antamallaan määräyksellä yhdistää asiat C‑722/24, Elektro bizness, ja C‑756/24, Jelgavas autobusu parks, suullista käsittelyä ja tuomiota varten.
23.      Sääntelyviranomainen ja Euroopan komissio ovat esittäneet kirjallisia huomautuksia molemmista asioista. Italian hallitus on esittänyt kirjallisia huomautuksia asiassa C‑722/24, Elektro bizness, ja Itävallan hallitus asiassa C‑756/24, Jelgavas autobusu parks. Unionin tuomioistuin päätti työjärjestyksensä 76 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ettei istuntoa asianosaisten kuulemiseksi pidetä.
IV     Oikeudellinen arviointi
24.      Nämä viisi ennakkoratkaisukysymystä koskevat lähinnä kahta kysymyskokonaisuutta, joiden tutkimiseksi on tulkittava erillisen linjan käsitettä.
25.      Tältä osin ensin on tutkittava, ovatko erilliset linjat sähköntoimituksen vaihtoehtoinen muoto vai voidaanko erillinen linja rakentaa vain, jos asiakasta ei voida teknisistä tai taloudellisista syistä liittää verkkoon (A) (toinen kysymys asiassa C‑722/24 ja ensimmäinen ja kolmas kysymys asiassa C‑756/24). Jälkimmäisessä tapauksessa ei olisi tarpeen tutkia lisäkysymystä siitä, voidaanko jakeluverkkoon säilyttää varaliittymä erillisen linjan lisäksi (B) (toinen kysymys asiassa C‑756/24).
26.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lisäksi, voidaanko erillisellä linjalla verkkoon liittää vain yksi erillinen vai useampi asiakas ja miten käsite ”erillinen tuotantoyksikkö” on ymmärrettävä (ensimmäinen ja toinen kysymys asiassa C‑722/24 ja kolmas kysymys asiassa C‑756/24) (C–E).
A       Erillinen linja sähköntoimituksen vaihtoehtoisena muotona (toinen kysymys asiassa C‑722/24 ja ensimmäinen ja kolmas kysymys asiassa C‑756/24)
27.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee asiassa C‑722/24 esittämänsä toisen ennakkoratkaisukysymyksen ensimmäisessä osassa, onko sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdassa esitetyn määritelmän mukaisen erillisen linjan olennaisena piirteenä pidettävä sitä, että sähköntoimitus tuottajalta asiakkaalle varmistetaan käyttämättä jakeluverkonhaltijan verkkoa. Tällainen erillisen linjan määritelmä perustuisi todelliseen toimitustilanteeseen ja olisi riippumaton siitä, onko verkkoon olemassa liittymä tai onko se mahdollinen.
28.      Tämän kysymyksen selventäminen on tarpeen myös sen toteamiseksi, onko toimitus erillisen linjan välityksellä sähköntoimituksen vaihtoehtoinen muoto vai voidaanko se hyväksyä vain poikkeustapauksissa, joissa muunlainen toimitus ei ole teknisesti tai taloudellisesti mahdollista (ensimmäinen ja kolmas kysymys asiassa C‑756/24). Jos perusteena käytettäisiin puuttuvaa liitäntämahdollisuutta, nykyiset asiakkaat, jotka on jo liitetty verkkoon, tai uudet asiakkaat, joilla on tällainen mahdollisuus, eivät voisi valita sähkön toimitusta erillisen linjan välityksellä.
29.      Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdassa määritellään kaksi erilliseen linjaan liittyvää vaihtoehtoa. Kyseisen säännöksen mukaan kyse on joko sähkölinjasta, ”joka liittää erillisen tuotantoyksikön erilliseen asiakkaaseen”, (ensimmäinen vaihtoehto) tai sähkölinjasta, ”joka liittää tuottajan ja sähkön toimittajan niiden omiin tiloihin, tytäryrityksiin ja asiakkaisiin suoraa sähkön toimitusta varten” (toinen vaihtoehto).
30.      Tarkastelen ensin, miten nämä kaksi vaihtoehtoa on erotettava toisistaan ja miksi jälkimmäinen on merkityksellinen riidanalaisten linjojen kannalta (1.). Tästä analyysista ilmenee jo, että erillinen linja on tarkoitettu vaihtoehdoksi sähkön toimitukselle verkosta (2.).
1.     Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdan ensimmäisen ja toisen vaihtoehdon erottaminen toisistaan
31.      Ennakkoratkaisukysymysten muotoilusta saa sen vaikutelman, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa tietää, täyttävätkö riidanalaiset linjat ensimmäisen vaihtoehdon edellytykset eli voidaanko niitä pitää sähkölinjana ”joka liittää erillisen tuotantoyksikön erilliseen asiakkaaseen”.(5)
32.      Kuten Itävalta väittää asiassa C‑756/24, pääasioiden olosuhteet herättävät kuitenkin kysymyksen siitä, liittyvätkö riidanalaiset linjat pikemminkin toiseen vaihtoehtoon eli onko ne luokiteltava sähkölinjaksi, ”joka liittää tuottajan – – asiakkaisiin suoraa sähkön toimitusta varten”. Asiassa C‑722/24 riidanalaisella linjalla pyritään liittämään Elektro bizness sen uuteen asiakkaaseen olemassa olevan linjan välityksellä, jota pitkin se jo toimittaa sähköä kuudelle muulle asiakkaalle käyttämättä jakeluverkonhaltijan verkkoa. Asiassa C‑756/24 riidanalaisella linjalla on tarkoitus liittää Jelgavas autobusu parks Gren Latvijan biomassavoimalaitokseen suoraa sähkön toimitusta varten, vaikka se on jo liitetty jakeluverkonhaltijan verkkoon.
33.      Itävalta katsoo tältä osin, että sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdan ensimmäinen vaihtoehto (”sähkölinja, joka liittää erillisen tuotantoyksikön erilliseen asiakkaaseen”) kattaa ainoastaan niin kutsutut ”saarekkeita muodostavat yksiköt”. Tällöin tuotantoyksikkö, jota ei ole liitetty verkkoon, liitetään erillisellä linjalla asiakkaaseen, jota ei myöskään ole liitetty verkkoon, joten ne molemmat ovat erillään muista linjoista ja verkkoliitännöistä. Itävallan mukaan jälkimmäinen vaihtoehto on sen sijaan ymmärrettävä laajemmin, ja se kattaa kaikki tapaukset, joissa sähkölinjalla liitetään tuottaja tai sähkön toimittaja suoraan niiden omiin tiloihin, tytäryrityksiin tai asiakkaisiin. Sen mukaan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdan toisessa vaihtoehdossa kahdesti käytetty konjunktio ”ja” on ymmärrettävä siten, että sillä tarkoitetaan ”tai”.
34.      Tämä näkökanta on vakuuttava.
35.      Toisen vaihtoehdon sanamuoto, jonka mukaan kyseinen sähkölinja ”liittää tuottajan ja sähkön toimittajan niiden omiin tiloihin, tytäryrityksiin ja asiakkaisiin suoraa sähkön toimitusta varten”,(6) on tosin harhaanjohtava. Tämä useimmissa kieliversioissa käytetty(7) sanamuoto viittaa nimittäin ensi näkemältä siihen, että erillisen linjan pitäisi liittää toisiinsa tuottaja ja sähkön toimittaja ja että sähkön toimittaja liitetään sen jälkeen toisen linjan välityksellä sen omiin tiloihin, tytäryrityksiin ja asiakkaisiin. Tämä vaikutelma syntyy, kun käytetään konjunktiota ”ja” konjunktion ”tai” sijasta.
36.      Kieliopilliset seikat ovat kuitenkin esteenä tälle tulkinnalle. Monikon (”niiden omiin tiloihin”, ”tytäryrityksiin” ja ”asiakkaisiin”)(8) käyttö osoittaa selvästi, että kyse on sekä tuottajien että sähkön toimittajien tiloista, tytäryrityksistä ja asiakkaista. Näin ollen vaikuttaa loogiselta, että samassa virkkeessä sekä ensimmäinen ”ja” (”tuottaja ja sähkön toimittaja”) että toinen ”ja” (”niiden omiin tiloihin, tytäryrityksiin ja asiakkaisiin ”) on ymmärrettävä konjunktioksi ”tai”. On nimittäin selvää, että viimeksi mainitussa tapauksessa konjunktio ”ja” on ymmärrettävä siten, että sillä tarkoitetaan ”tai” (niiden omiin tiloihin, tytäryrityksiin [tai] asiakkaisiin), koska kaikilla tuottajilla tai sähkön toimittajilla ei välttämättä ole (muita) tiloja, tytäryrityksiä eikä asiakkaita.(9)
37.      Tätä näkemystä tukevat myös systemaattiset näkökohdat. Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa konkretisoidaan oikeus erillisen linjan rakentamiseen ja sen a alakohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta ”kaikilla [– –] tuottajilla ja sähkön toimittajilla on mahdollisuus toimittaa sähköä erillisen linjan välityksellä omiin tiloihinsa ja omille tytäryrityksilleen ja asiakkailleen [– –]”. Tässäkin yhteydessä on selvää, että sekä tuottajilla että sähkön toimittajilla on oltava oikeus toimittaa sähköä erillisen linjan välityksellä omiin tiloihinsa ja omille tytäryhtiöilleen ja (merkityksessä tai) asiakkailleen.
38.      Lopuksi myös teleologiset seikat tukevat sitä, että sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdan toista vaihtoehtoa on tulkittava siten, että sekä tuottajat että sähkön toimittajat voivat toimittaa sähköä erillisen linjan välityksellä omiin tiloihinsa ja omille tytäryhtiöilleen ja ennen kaikkea omille asiakkailleen. Kuten selitän jäljempänä 61 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa, erillisellä linjalla on tarkoitus edistää sähkön sisämarkkinoiden vapauttamista ja sähkömarkkinoiden ekologisen muutoksen vuoksi lisätä joustavuutta vaihtoehtona pelkälle verkkojakelulle. Tämän kanssa on yhdenmukaista, että tätä välinettä voi käyttää paitsi tuottaja yhdessä sähkön toimittajan kanssa myös tuottaja yksin.
39.      Sähkölinja, jolla liitetään erillinen tuotantoyksikkö erilliseen asiakkaaseen (ensimmäinen vaihtoehto), on aina myös sähkölinja, jolla liitetään tuottaja ja asiakas (yksi toisen vaihtoehdon tilanteista). Tästä seuraa, että ensin mainitun vaihtoehdon mukainen erillinen linja on väistämättä aina myös toisen vaihtoehdon mukainen erillinen linja, toisin sanoen ensimmäinen vaihtoehto on toisen vaihtoehdon alavaihtoehto.
40.      Toiseen vaihtoehtoon verrattuna ensimmäisessä vaihtoehdossa näytetään asettavan tiukempia vaatimuksia, koska siinä edellytyksenä on ”erillinen tuotantoyksikkö” ja ”erilliset asiakkaat”. Tällä on kuitenkin vaikutusta sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 7 artiklassa taattuihin tuottajien, sähkön toimittajien ja asiakkaiden oikeuksiin ilmeisesti vain välillisesti 7 artiklan 4 kohdan perusteella; kyseisen kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat asettaa erillisen linjan rakentamisluvan edellytykseksi verkkoon pääsyn epäämisen.
41.      Jotta ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle voitaisiin antaa hyödyllisiä vastauksia pääasioiden ratkaisemiseksi, tarkastelen sekä Elektro biznessin suunnittelemaa sähkölinjaa (asia C‑722/24) että Jelgavas autobusu parksin liittämiseksi suunniteltua sähkölinjaa (asia C‑756/24) sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdassa lisäksi esitetyn toisen vaihtoehdon vaatimusten perusteella.
2.     Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdan toisessa vaihtoehdossa tarkoitetun erillisen linjan käsite verkon vaihtoehtona
42.      Onko toisessa vaihtoehdossa laajemmin ilmaistu erillinen linja toisin sanoen ”sähkölinja, joka liittää tuottajan ja (merkityksessä ”tai”) sähkön toimittajan niiden omiin tiloihin, tytäryrityksiin ja (merkityksessä ”tai) asiakkaisiin suoraa sähkön toimitusta varten”, tarkoitettu verkon vaihtoehdoksi? Vastaus tähän kysymykseen ilmenee sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin sanamuodosta (a), syntyhistoriasta (b), asiayhteydestä (c), systematiikasta (d) ja tavoitteista (e).
a)     2 artiklan 41 alakohdan toisen vaihtoehdon sanamuoto
43.      Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdan toisessa vaihtoehdossa esitetyn erillisen linjan käsitteen määritelmästä ilmenee, että asiakkaalle on toimitettava energiaa käyttämättä verkkoa. Erillinen linja on nimittäin sähkölinja ”suoraa sähkön toimitusta varten”. Suoralla toimituksella tarkoitetaan sen yleisessä merkityksessä ”välitöntä” tai ”ilman välikäsiä tapahtuvaa” toimitusta. Siksi on loogista, että ”suoralla sähkön toimituksella” tarkoitetaan sähkön toimitusta käyttämättä verkkoa.
44.      Sitä vastoin mikään kyseisessä sanamuodossa ei viittaa käsitteen suppeaan määritelmään siten, että olemassa oleva tai mahdollinen liitäntä verkkoon sulkee pois erillisen linjan. Määritelmän kannalta merkitystä ei ole sillä, onko verkkoon olemassa liitäntä tai onko se mahdollinen.
45.      Myös se, että lainsäätäjä ei ole tätä käsitettä määritellessään tukeutunut liitäntään vaan sähkön toimitukseen, tukee sitä, että erillisen linjan ratkaiseva tunnuspiirre on ainoastaan sähkön toimitustapa.
b)     2 artiklan 41 alakohdan syntyhistoria
46.      Jos unionin oikeuden säännöksen vanhan ja uudemman version välillä on merkitysero, voidaan olettaa, että uuden säännöksen laatijat ovat halunneet poiketa aiemmasta vaatimuksesta.(10) Ensimmäisen sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 96/92 2 artiklan 12 alakohdan mukaan erillisellä linjalla tarkoitetaan ”yhteenliitettyä verkkoa täydentävää sähkölinjaa”. Erillisen linjan olennainen piirre oli näin ollen verkkoa täydentävä luonne. Tämä voi kuitenkin merkitä paitsi sitä, että erillisillä linjoilla täydennetään yleisesti verkkoa (toimitettaessa sähköä eristetyille saarekkeille, joissa asiakkaan eivät ole liittyneet verkkoon), myös sitä, että erillisellä linjalla täydennetään tietyn asiakkaan verkkoliitäntää.
47.      Direktiivin 96/92/EY kumoamisesta annetun direktiivin 2003/54(11) 2 artiklan 15 alakohdassa otettiin tämän jälkeen käyttöön erillisen linjan uusi määritelmä, jonka sisältö on olennaisilta osin(12) sama kuin nykyisessä versiossa direktiivissä 2019/944.
48.      Sitä, että verkon ja erillisen linjan täydentävyydestä on luovuttu nykyisessä määritelmässä, voitaisiin pitää osoituksena siitä, että lainsäätäjä on halunnut suppeamman määritelmän, jonka mukaan erillinen linja voisi olla tietyn asiakkaan käytössä vain verkon sijasta mutta ei sen lisäksi.
49.      Tällainen päätelmä ei kuitenkaan ole vakuuttava. Direktiivissä 2003/54 erillisen linjan määritelmä on selvästi laajempi. Lainsäätäjä on siten pyrkinyt ottamaan huomioon ne moninaiset tilanteet, joissa erillisiä linjoja voidaan käyttää. Säädöksen syntyhistoriasta ei siten voida päätellä, että erillisen linjan käsite on rajoitettu koskemaan tilanteita, joissa verkkoon ei ole pääsyä.
c)     Vertailu kaasun sisämarkkinoita koskevaan direktiiviin
50.      Käsitteen suppeaa tulkintaa ei voida johtaa myöskään vertailusta direktiiviin (EU) 2024/1788 (jäljempänä kaasun sisämarkkinoita koskeva direktiivi),(13) jossa esitetään myös erillisen linjan määritelmä (tai useissa kieliversioissa erillisen putken määritelmä). Se on samankaltainen kuin direktiivissä 96/92 esitetty versio, ja sen mukaan erillisellä linjalla tarkoitetaan ”yhteenliitettyä verkkoa täydentävää maakaasuputkea”.
51.      Tästä ei kuitenkaan voida johtaa, että lainsäätäjä olisi halunnut määritellä erillisen linjan eri tavalla – eli suppeammin – sähkön sisämarkkinoilla. Kuten sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin johdanto-osan 18 perustelukappaleesta käy ilmi, mainittujen direktiivien sääntelykohtelu on sähkön ja kaasuntoimitusten erojen vuoksi niin erilainen, esimerkiksi varastoitavuuden, infrastruktuurin, tuotantorakenteiden ja verkon vakauteen vaikuttavien tekijöiden osalta, ettei näiden erilaisten sanamuotojen perusteella voida tehdä päätelmiä.
d)     Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin systematiikka
52.      Komission mukaan muun muassa systemaattiset näkökohdat osoittavat, että asiakkaalla, jolla on olemassa oleva tai kohtuulliseen hintaan saatavilla oleva verkkoliitäntä, ei ole oikeutta valita liitäntää erilliseen linjaan. Se on nimittäin vain poikkeus ensisijaisesta sähköntoimituksen muodosta verkon välityksellä. Tämän poikkeusluonteen vuoksi erillisinä linjoina voidaan pitää ainoastaan linjoja, joiden liittäminen verkkoon ei ole mahdollista.
53.      Tämä näkemys, jonka mukaan erilliset linjat ovat poikkeus sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin systematiikassa, ei kuitenkaan ole vakuuttava.
54.      Jos 2 artiklan 41 alakohdassa esitettyä käsitemääritelmää luetaan yhdessä direktiivin muiden säännösten kanssa, saadaan pikemminkin päinvastainen kuva. Direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa velvoitetaan jäsenvaltiot toteuttamaan ”tarvittavat toimenpiteet”, jotta ”kaikilla jäsenvaltion alueelle sijoittautuneilla tuottajilla ja sähkön toimittajilla on mahdollisuus toimittaa sähköä erillisen linjan välityksellä [– –]”.(14) Lisäksi 4 artiklan mukaan ”kaikilla asiakkailla on vapaus ostaa sähköä valitsemiltaan toimittajilta”.(15) Näissä säännöksissä ei siten ole viitteitä siitä, että toimitus olisi rajattu koskemaan sähkön toimitusta verkoista.
55.      Tässä yhteydessä on mielestäni erotettava toisistaan edellytykset, joiden täyttyessä linja on luokiteltava erilliseksi linjaksi, ja edellytykset, joiden täyttyessä tällaiselle linjalle voidaan myöntää lupa. Myös sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 7 artiklassa edellytetään tällaisen eron tekemistä.
56.      Direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa nimittäin vahvistetaan yhtäältä asiakkaiden lähtökohtainen oikeus saada sähköä erillisen linjan välityksellä ja vastaavasti tuottajien ja sähkön toimittajien oikeus toimittaa sähköä asiakkailleen erillisen linjan välityksellä. Toisaalta 7 artiklan seuraavissa kohdissa säädetään, että jäsenvaltiot voivat vahvistaa puolueettomat ja syrjimättömät perusteet erillisiä linjoja koskevien lupien myöntämiseksi. Jos erillisinä linjoina voitaisiin pitää ainoastaan linjoja, joiden tapauksessa sähköä ei voida toimittaa muulla tavalla kuin erillisen linjan välityksellä, 7 artiklan 2–5 kohdan soveltamisala jäisi hyvin rajalliseksi. Käytännössä jäsenvaltiot voisivat nimittäin tällöin vain
vahvistaa perusteet niitä tapauksia varten, joissa kuluttajille ei voida ylipäätään tarjota sähköliitäntää – ei erillisen linjan eikä verkon välityksellä.
57.      Jos erillisen linjan käsitettä tulkitaan suppeasti, etenkään 7 artiklan 4 kohdalle ei jäisi enää mitään soveltamisalaa. Kyseisen säännöksen mukaan jäsenvaltiot voivat rajoittaa erillisen linjan rakentamisluvan myöntämisen koskemaan tapauksia, joissa verkon käyttäjiltä evätään pääsy verkkoon 6 artiklan 2 kohdan perusteella, koska siirto- ja jakeluverkonhaltijoilla ei ole tarvittavaa kapasiteettia, tai joissa on aloitettu riitojenratkaisumenettely.
58.      Sama pätee 7 artiklan 5 kohtaan. Kyseisen säännöksen mukaan jäsenvaltiot voivat evätä erillisen linjan rakentamisluvan, jos luvan myöntäminen haittaisi 9 artiklan mukaisia julkisen palvelun velvoitteita koskevien säännösten soveltamista. Tämä säännös koskee erityisesti tilanteita, joissa erillinen linja antaisi talouden toimijalle perusteettomasti mahdollisuuden välttyä verkkomaksujen maksamiselta. Tätä tukee myös se, että 9 artiklan 5 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta etenkin 7 artiklaa, sikäli kuin sen soveltaminen estäisi oikeudellisesti tai tosiasiallisesti sähköalan yrityksiä täyttämästä niille yleisen taloudellisen edun nimissä asetettuja velvoitteita.
59.      Myöskään tuomio ENGIE Deutschland ei ole esteenä päätelmälle, jonka mukaan erillinen linja on vaihtoehto sähkön toimitukselle verkosta. Unionin tuomioistuin tosin korosti kyseisessä tuomiossa sitä keskeistä roolia, joka sähkön sisämarkkinoita koskevassa direktiivissä annetaan verkonhaltijoille kansallisten markkinoiden yhdentymisen toteuttamisessa.(16) Kyseinen ratkaisu koski kuitenkin tilannetta, jossa kansallinen lainsäätäjä oli ottanut käyttöön uuden luokan, josta ei säädetä direktiivissä ja joka oli omiaan horjuttamaan direktiivin järjestelmää.(17) Nyt tarkasteltavassa asiassa erillinen linja on sitä vastoin luokka, josta säädetään itse direktiivissä.
60.      Mielestäni systemaattiset näkökohdat tukevat näin ollen erillisen linjan käsitteen laajaa tulkintaa, jonka mukaan merkitystä on ainoastaan sillä, ettei verkkoa käytetä.
e)     Direktiivin tavoitteet
61.      Myös sähkön sisämarkkinoita koskevalla direktiivillä tavoiteltujen päämäärien kokonaisarviointi johtaa tähän päätelmään.(18)
1)     Sähkön sisämarkkinoiden vapauttaminen
62.      Erillisen linjan käsitteen laajaa tulkintaa tukee ensinnäkin se, että sähkön sisämarkkinoita koskevalla direktiivillä pyritään sähkön sisämarkkinoiden täysimääräiseen vapauttamiseen.(19)
63.      Sähkön toimittajilla oli monissa jäsenvaltioissa monopoliasema ennen sähkömarkkinoiden vapauttamista. Direktiivin 96/92(20) antamisen jälkeen sähkön sisämarkkinoita koskevilla direktiiveillä on asteittain avattu sähköntoimitusten yhteismarkkinoita. Tällä pyritään paitsi kilpailukykyisiin hintoihin ja sähköntoimitusten ja verkon vakauden korkeaan laatutasoon myös kestävän kehityksen tavoitteisiin. Tämä käy ilmi nykyisin voimassa olevan direktiivin 2019/944 johdanto-osan toisesta perustelukappaleesta.(21)
64.      Erilliset linjat ovat täysin avointen sähkön sisämarkkinoiden tärkeä osatekijä. Jos erillisiksi linjoiksi luokiteltuja linjoja koskevat vaatimukset ovat lievempiä, useammat asiakkaat voivat hyötyä sähkön toimituksesta erillisten linjojen välityksellä. Erillisen linjan laajalla tulkinnalla edistetään siten näiden markkinoiden vapauttamista ja yhdentymistä.
65.      Direktiivin 96/92 johdanto-osan 35 perustelukappaleen mukaan ”erillisten linjojen rakentamisen ja käytön sallimisesta olisi säädettävä”. Direktiivin nykyisen version johdanto-osassa ei tosin ole enää tällaista nimenomaista viittausta erillisten linjojen merkitykseen täysimääräisen vapauttamisen tavoitteen kannalta.
66.      Erillisen linjan merkittävyys sähköntoimitukselle käy kuitenkin selvästi ilmi sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 7 artiklan 1 kohdasta, vaikka johdanto-osan perustelukappaleissa siihen ei nimenomaisesti viitatakaan. Kyseisen säännöksen mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta kaikilla tuottajilla ja sähkön toimittajilla on mahdollisuus toimittaa sähköä erillisen linjan välityksellä muun muassa omille asiakkailleen. Direktiivin 7 artiklan seuraavissa kohdissa annetaan tosin jäsenvaltioille mahdollisuus rajoittaa erillisiä linjoja koskevien lupien myöntämistä erityisissä olosuhteissa. Tämä vahvistaa kuitenkin sen, että sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdassa tarkoitettua erillisen linjan käsitettä on lähtökohtaisesti tulkittava laajasti ja että jäsenvaltiot voivat korkeintaan rajoittaa erillisten linjojen rakentamista.
2)     Ekologisen muutoksen tavoite
67.      Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 1 artiklan toisen kohdan mukaan direktiivin tavoitteena on myös yhdennettyjen markkinoiden etuja hyödyntäen turvata sujuva siirtyminen kestävään vähähiiliseen energiajärjestelmään. Kestävyys mainitaan yhtenä direktiivin tavoitteena muun muassa myös johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa.
68.      Vaikka erillisiä linjoja ei ole tarkoitettu pelkästään uusiutuvan energian toimitukseen, niillä voidaan silti edistää kestävää kehitystä koskevaa tavoitetta.
69.      Erillisten linjojen avulla asiakkaat voivat käyttää yksinomaan ”vihreää” sähköä ilman, että heidän on käytettävä kiertotienä julkista verkkoa, jossa sähkö ei vielä tällä hetkellä ole kokonaan peräisin uusiutuvista energialähteistä. Hyvä esimerkki tästä on asia C‑756/24, jossa Jelgavas autobusu parksin haluaa ostaa sähköä biomassavoimalasta erillisen linjan välityksellä.
3)     Tavoiteristiriita kohtuullisten energian hintojen turvaamisen kanssa
70.      Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 1 artiklan toisen kohdan mukaan direktiivin tavoitteena on kuitenkin yhdennettyjen markkinoiden etuja hyödyntäen turvata kuluttajille kohtuulliset ja avoimet energian hinnat ja kustannukset sekä korkeatasoinen toimitusvarmuus.
71.      Komission mukaan erillisen linjan käsitettä on tulkittava suppeasti, koska sähköntoimituksella erillisten linjojen välityksellä ei tueta sähköverkon kustannuksia kokonaisuutena tarkasteltuna, kun taas verkon välityksellä sähköä saavien asiakkaiden on maksettava toimituksesta yleiset verkkomaksut. Komissio viittaa tällä perusteltuun huoleen siitä, että erityisesti kotitalousasiakkaiden ja pienten yritysten maksamat energian hinnat voivat nousta, jos asiakkaat (erityisesti suuret teollisuusasiakkaat) voivat saada sähkönsä erillisten linjojen välityksellä myös silloin, kun verkkoon on olemassa liitäntä tai se on mahdollinen. Kotitalousasiakkaat ja pienet yritykset kuluttavat kuitenkin vähemmän sähköä, joten erillisen linjan rakentaminen tällaisille asiakkaille ei todennäköisesti ole kannattavaa tuottajille ja sähkön toimittajille. Samalla verkon käyttöä jatkavien asiakkaiden maksamat verkon ylläpito- ja käyttökustannukset nousevat, kun suuret sähköasiakkaat poistuvat verkosta ja saavat sähköä erillisten linjojen välityksellä ilman verkkomaksua.
72.      Vaikka yhdyn näihin komission huolenaiheisiin, en näe mitään syytä päätellä tästä, että lainsäätäjä olisi halunnut ratkaista tämän ongelman tulkitsemalla erillisen linjan käsitettä suppeasti.
73.      Kuten olen jo todennut edellä 55 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa, se, että jokin sähkölinja luokitellaan erilliseksi linjaksi, ei välttämättä johda siihen, että kyseiselle linjalle annetaan lupa. Päinvastoin sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 7 artiklan 2–5 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat evätä erillisen linjan rakentamisluvan, kunhan ne soveltavat objektiivisia ja syrjimättömiä perusteita ja ottavat huomioon 7 artiklan 1 kohdassa esitetyt näkemykset. Jäsenvaltiot voivat toimintavapautensa rajoissa ottaa lupapäätöksessä huomioon mahdolliset kielteiset vaikutukset kotitalousasiakkaiden ja muiden pienten loppuasiakkaiden maksamiin sähkön hintoihin (ks., kuten edellä 58 kohdassa on jo todettu, erityisesti 7 artiklan 5 kohta ja 9 artiklan 5 kohta).(22) Lisäksi sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin johdanto-osan 58 perustelukappaleen mukaan jäsenvaltioiden olisi yleisesti ottaen toteutettava tarvittavat toimenpiteet heikossa asemassa olevien ja energiaköyhien asiakkaiden suojelemiseksi sähkön sisämarkkinoilla.
74.      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on tarkistaa, perustuuko riidanalaisten linjojen rakentamisluvan epääminen käsiteltävässä asiassa konkreettisten kielteisten vaikutusten pelkoon ja ovatko perusteet objektiivisia ja syrjimättömiä.(23)
3.     Välipäätelmä
75.      Edellä esitetyn perusteella katson, että erillisen linjan määritelmän kannalta ratkaisevaa ei ole se, onko verkkoon olemassa liittymä tai onko tällainen liittymä teknisesti mahdollista tai taloudellisesti järkevää. Erillisen linjan määritelmän kannalta merkitystä on ainoastaan sillä, saako asiakas tuottajalta(24) sähköä käyttämättä verkkoa.
B       Täydellinen irrottaminen verkosta (toinen kysymys asiassa C‑756/24)
76.      Asiassa C‑756/24 esittämällään toisella kysymyksellä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, voidaanko asiakas, joka on liitetty aiemmin jakeluverkkoon, liittää sähkön tuottajaan erillisen linjan välityksellä myös silloin, kun asiakas haluaa suunnitellun linjan rakentamisen jälkeen säilyttää olemassa olevan liittymän verkkoon varaliittymänä.
77.      Jos, kuten edellä on todettu, erillisen linjan ratkaiseva piirre on se, että asiakas saa tuottajalta sähköä käyttämättä verkkoa, merkitystä ei voi olla sillä, onko verkkoon varaliittymä tai käytetäänkö tätä liittymää mahdollisesti rinnakkain erillisen linjan kanssa.
78.      Tätä näkemystä tukee sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 4 artikla, jossa asiakkaalle taataan vapaus valita toimittaja. Sen mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että asiakkailla on vapaus tehdä samanaikaisesti useampi kuin yksi sähköntoimitussopimus. Lisäksi 7 artiklan 3 kohdassa täsmennetään, että tällöin erillinen linja ja verkkoliittymä voivat myös olla rinnakkaisia.
79.      Kuten Itävalta korostaa, (valvottu) mahdollisuus vaihtaa sähkön toimitusta erillisen linjan ja verkon välillä on tärkeää juuri sen vuoksi, että asiakkaille on nykyisin annettu aktiivinen rooli hajautettuina toimijoina käytettäessä uusiutuvia energialähteitä, ja tämä mahdollisuus usein täydentää sähkön toimitusta verkosta.(25)
80.      Asiakkaan täydellinen erottaminen tai irrottaminen verkosta(26) ei siten ole tarpeen, jotta asiakkaalle voidaan toimittaa sähköä erillisen linjan välityksellä.
C       Useiden asiakkaiden liittäminen samaan linjaan (toinen kysymys asiassa C‑722/24)
81.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee asiassa C‑722/24 esitetyssä toisessa kysymyksessä, voidaanko samaan erilliseen linjaan liittää useita asiakkaita vai onko niin, että erillistä linjaa voidaan käyttää ainoastaan sähkön toimittamiseen yhdelle ainoalle asiakkaalle.
82.      Katson, että myös sähkölinja, johon on liitetty useita asiakkaita, voidaan luokitella erilliseksi linjaksi. Toisin kuin sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdan ensimmäisessä vaihtoehdossa, toisessa vaihtoehdossa lainsäätäjä ei ole rajoittanut liitäntää erilliseen asiakkaaseen. Kielellinen ero näiden kahden vaihtoehdon välillä osoittaa selvästi, että toisessa vaihtoehdossa asiakkaalle ei aseteta muita vaatimuksia.
83.      Lisäksi edellä 79 kohdassa mainittu sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin tavoite, joka on antaa asiakkaille hajautettu ja täydentävä rooli sähkömarkkinoiden ekologisessa muutoksessa, tukee tulkintaa, jonka mukaan erillisen linjan välityksellä sähköä voidaan toimittaa useille asiakkaille.
84.      Myöskään se, että olemassa olevaan linjaan, johon Elektro bizness haluaa liittää asiakkaansa, on jo liitetty muita asiakkaita ja että sen välityksellä siirretään myös sähköä verkkoon, ei ole esteenä sille, että Elektro biznessin ja kyseisen asiakkaan välinen liittymä luokitellaan erilliseksi linjaksi. Tältä osin riittää, että Elektro bizness toimittaa sähköä (myös) suoraan kyseiselle asiakkaalle (eli käyttämättä verkkoa) ja että teknisillä toimenpiteillä estetään valvomaton sähkön virtaus verkosta kyseiselle asiakkaalle.
D       Tuotantoyksikön käsite (ensimmäinen kysymys asiassa C‑722/24)
85.      Asiassa C‑722/24 esittämällään ensimmäisellä kysymyksellä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lisäksi, kuuluuko tuottajan omistama linja, joka on liitetty tuotantokeskukseen ja tarkoitettu tuotetun sähkön siirtämiseen ja joka ulottuu tuotantokeskuksen sijaintipaikan(27) rajojen ulkopuolelle, sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdan ensimmäisessä vaihtoehdossa tarkoitetun erillisen tuotantoyksikön käsitteen alaan. Tältä osin on todettava, että – toisin kuin ennakkoratkaisukysymysten muotoilu antaa ymmärtää –, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei tarkoita tuotetun sähkön ”siirtämisellä” pelkästään kyseisen direktiivin 2 artiklan 34 alakohdassa tarkoitettua ”siirtoa”, vaan se koskee tekniikasta riippumatta kaikkia sähkönsiirron muotoja.
86.      Ei ole myöskään tarpeen selvittää, kuuluuko linja erillisen tuotantoyksikön käsitteeseen (ensimmäinen vaihtoehto) tai onko se osa sähköntuottajan tiloja (toinen vaihtoehto). Kuten olen jo todennut edellä 39 kohdassa, tältä osin merkitystä ei ole 2 artiklan 41 alakohdassa säänneltyjen vaihtoehtojen erottamisella toisistaan.
87.      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymyksessä ei ole ensisijaisesti kyse siitä, kumpaan epäselvästi muotoillun 2 artiklan 41 alakohdan vaihtoehtoon asiassa C‑722/24 riidanalainen linja olisi luokiteltava. Se tiedustelee pikemminkin vastausta siihen yleiseen kysymykseen, voidaanko erillisenä linjana pitää linjaa, jolla ei liitetä asiakasta tuottajan sijaintipaikkaan vaan olemassa olevaan, tähän sijaintipaikkaan johtavaan linjaan.
88.      Mielestäni tässä yhteydessä merkitystä ei ole tuottajan sijaintipaikan maantieteellisellä rajaamisella vaan asiakkaan ja tuottajan toiminnallisella yhteenliittämisellä erillisen linjan välityksellä. Toisin sanoen linja on erillinen linja, kun tuottaja käyttää sitä toimittaakseen sähköä suoraan asiakkaalle joko asiakkaan ja tuottajan sijaintipaikan välisellä liittymällä tai tähän sijaintipaikkaan liitetyllä linjalla, kunhan liitännässä ei käytetä yleistä sähköverkkoa.
E       Erillistä asiakasta ja erillistä tuotantoyksikköä koskeva kriteeri (ensimmäinen ja toinen kysymys asiassa C‑722/24 ja kolmas kysymys asiassa C‑756/24)
89.      Kuten olen todennut 39 kohdassa, sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 kohdan toinen vaihtoehto kattaa joka tapauksessa molemmat linjat, joita koskevasta luvasta pääasioissa on kyse.
90.      Riidanalaiset linjat eivät sitä vastoin sisälly kyseisen säännöksen ensimmäiseen vaihtoehtoon, koska molemmissa pääasioissa verkkoon on liitännät.
91.      Sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin kieliversiot eivät tosin ole täysin identtisiä 2 artiklan 41 alakohdan ensimmäisessä vaihtoehdossa tarkoitetun tuotantoyksikön ja asiakkaan sijainnin osalta, mutta useimmissa kieliversioissa viitataan erilliseen sijaintiin. Joissakin kieliversioissa, muun muassa latvian-, englannin- ja ranskankielisissä versioissa,(28) käytetään käsitteitä ”izolēts lietotājs”, ”isolated customer” tai ”client isolé”, joilla korostetaan asiakkaan tai tuotantoyksikön eristynyttä tai erillään olevaa sijaintia. Muissa kieliversioissa, kuten viron-, suomen- ja puolankielisissä versioissa, käytetään samankaltaista ilmaisua erillinen (”eraldiasetseva tarbijaga”, ”erillinen asiakas” ja ”wydzielonym odbiorcą”). Saksan- ja ruotsinkielisissä versioissa käytetyt ilmaisut ”einzelner Kunden” ja ”enskild Kund” voidaan myös ymmärtää merkityksessä yksittäinen asiakas.
92.      Kokonaisuuteen perustuvassa tarkastelussa selviää näin ollen, että sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 2 artiklan 41 alakohdan ensimmäinen vaihtoehto kattaa, kuten Itävalta väittää, niin sanotut saarekkeet, joita ei ole liitetty verkkoon. Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta tarkistuksesta muuta ilmene, tästä seuraa, että pääasioissa kyseessä olevat riidanalaiset linjat eivät kuulu tämän vaihtoehdon soveltamisalaan olemassa olevien verkkoliitäntöjen vuoksi.
V       Ratkaisuehdotus
93.      Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Augstākā tiesan (Senāts) sille esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2012/27/EY muuttamisesta 5.6.2019 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2009/2019 2 artiklan 41 alakohtaa ja 7 artiklaa on tulkittava siten, että
–        sähkölinjaa voidaan pitää erillisenä linjana, jos sitä käytetään suoraan sähkön toimitukseen asiakkaalle;
–        erillisen linjan määritelmän kannalta merkitystä on ainoastaan sillä, toimittaako tuottaja tai sähkön toimittaja asiakkaalle sähköä käyttämättä verkkoa;
–        erillinen linja voi olla sähkölinja, jolla on tarkoitus liittää verkkoon liitetty sähköntuottaja verkkoon liitettyyn asiakkaaseen, edellyttäen, että sähköntuottaja toimittaa asiakkaalle suoraan sähköä tämän erillisen linjan välityksellä käyttämättä verkkoa;
–        erillisen linjan määritelmä voi kattaa myös linjan, jota käytetään sähkön toimittamiseen useille asiakkaille.
1      Alkuperäinen kieli: saksa.
2      Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19.12.1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/92/EY (EYVL 1997, L 27, s. 20).
3      Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2012/27/EU muuttamisesta 5.6.2019 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2019/944 (EUVL 2019, L 158, s. 125).
4      Saksankielisessä versiossa käytetty päällekkäinen ilmaisu ”Elektrizitätsversorgungsunternehmen Versorger” näyttää olevan toimituksellinen virhe.
5      Asiassa C‑722/24 esitetyt kaksi ennakkoratkaisukysymystä koskevat vain ensimmäisessä vaihtoehdossa esiintyvän käsitteen ”erillinen tuotantoyksikkö” tai ”tuotantoyksikkö” tulkintaa. Asiassa C‑756/24 esitetyssä kolmannessa ennakkoratkaisukysymyksessä tiedustellaan samaten vain ensimmäisessä vaihtoehdossa käytetyn käsitteen ”erillinen asiakas” tulkintaa.
6      Kursivointi tässä.
7      Tšekinkielisessä versiossa käytetään esim. toisessa vaihtoehdossa konjunktiota ”nebo” (”tai”).
8      Kursivointi tässä.
9      Latvian sähkömarkkinalain 1 §:n 29 kohdassa poiketaan tältä osin direktiivin sanamuodosta, sillä siinä jälkimmäinen vaihtoehto määritellään siten, että sillä tarkoitetaan sähkölinjaa, ”joka liittää erillisen sähköntuottajan liikeyritykseen, joka toimittaa suoraan sähköä omistamiinsa tai hallussaan oleviin laitoksiin, sidoksissa oleviin yrityksiin ja omille asiakkailleen”. Tätä säännöstä olisi kuitenkin voitava tulkita direktiivin mukaisesti siten, että myös sähkön tuottaja voi toimittaa sähköä suoraan laitoksiinsa, sidoksissa oleviin yrityksiinsä ja asiakkailleen. Tämä ilmenee etenkin sähkömarkkinalain 26 §:stä, jossa säädetään, että ”tuottajalla on oikeus toimittaa sähköä asiakkailleen tai omille laitoksilleen erillisen linjan liittymän välityksellä”.
10      Näin myös tuomiossa 1.6.1961, Simon v. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin (15/60, EU:C:1961:11, s. 261). Ks. myös julkisasiamies Trstenjakin ratkaisuehdotus Quelle (C‑404/06, EU:C:2007:682, 58 kohta).
11      Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EU kumoamisesta 26.6.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi
(EUVL 2003, L 176, s. 37).
12      Direktiivin 2003/54 2 artiklan 15 alakohdan mukaan erillisellä linjalla tarkoitetaan ”joko sähkölinjaa, joka liittää erillisen tuotantoyksikön erilliseen asiakkaaseen, tai sähkölinjaa, joka liittää sähköntuottajan ja sähkön toimittajan niiden omiin tiloihin, tytäryrityksiin ja vaatimukset täyttäviin asiakkaisiin suoraa sähkön toimitusta varten”.
13      Uusiutuvan kaasun, maakaasun ja vedyn sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä, direktiivin (EU) 2023/1791 muuttamisesta ja direktiivin 2009/73/EY kumoamisesta 13.6.2024 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi
(EUVL L, 2024/1788)
14      Kursivointi tässä.
15      Kursivointi tässä.
16      Tuomio 28.11.2024, ENGIE Deutschland (C‑293/23, EU:C:2024:992, 77 kohta).
17      Luomalla ”asiakaslaitoksen” luokan, josta ei säädetä direktiivissä, Saksan lainsäätäjä oli samalla määritellyt jakeluverkon käsitteen direktiivissä määriteltyä suppeammaksi. Asiakaslaitoksen haltijoihin ei sovellettu jakeluverkonhaltijoiden velvoitteita, minkä vuoksi oli syytä pelätä, että direktiivin näkemyksiä kierretään.
18      Kun unionin oikeuden säännöstä voidaan tulkita usealla tavalla, vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan etusija on annettava tulkinnalle, jolla voidaan varmistaa säännöksen tehokas vaikutus; ks. tuomio 22.9.1988, Saarland ym. (187/87, EU:C:1988:439, 19 kohta) ja tuomio 24.2.2000, komissio v. Ranska (C‑434/97, EU:C:2000:98, 21 kohta).
19      Ks. vastaavasti ratkaisuehdotukseni Sabatauskas ym. (C‑239/07, EU:C:2008:344, 22 kohta)
20      Sittemmin on sovellettu edellä jo mainittua direktiiviä 2003/54/ ja sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2009/72/EY (EUVL 2009, L 211, s. 55).
21      Kyseisen säännöksen mukaan sähkön sisämarkkinoilla ”pyritään järjestämään kilpailuun perustuvat sähkömarkkinat yli maiden rajojen ja näin tarjoamaan todellisia valinnanmahdollisuuksia kaikille unionin loppuasiakkaille, niin kansalaisille kuin yrityksillekin, luomaan uusia liiketoimintamahdollisuuksia, takaamaan kilpailukykyiset hinnat, antamaan tehokkaita investointisignaaleja, parantamaan palvelutasoa sekä edistämään toimitusvarmuutta ja kestävyyttä”. Ks. myös direktiivin 96/92 johdanto-osan neljäs perustelukappale sekä direktiivin 2009/72 johdanto-osan kolmas ja viides perustelukappale.
22      Vastaavasti ratkaisuehdotukseni Sabatauskas ym. (C‑239/07, EU:C:2008:344, 43 kohta) Ks. myös tuomio 9.10.2008, Sabatauskas ym. (C‑239/07, EU:C:2008:551, 48 kohta) ja julkisasiamies Pitruzzellan ratkaisuehdotus Elektrorazpredelenie Yug (C‑31/18, EU:C:2019:421, 43 kohta).
23      Ks. tuomio 9.10.2008, Sabatauskas ym. (C‑239/07, EU:C:2008:551, 48 kohta) ja julkisasiamies Pitruzzellan ratkaisuehdotus Elektrorazpredelenie Yug (C‑31/18, EU:C:2019:421, 43 kohta).
24      Sama koskee myös muita 2 artiklan 41 alakohdan kattamia tilanteita.
25      Ks. esim. sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 15 artikla (”Aktiiviset asiakkaat”) tai 16 artikla (”Kansalaisten energiayhteisöt”) sekä 42–47 perustelukappale.
26      Jelgavas autobusu parks ilmoitti sääntelyviranomaiselle, että verkosta irrottaminen varmistetaan, kun se liitetään suunniteltuun erilliseen linjaan.
27      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa määrittää sijaintipaikan postiosoitteen avulla.
28      Vastaavasti esimerkiksi italiankielisessä versiossa ”cliente isolato”, tanskankielisessä versiossa ”isoleret kunde” ja portugalinkielisessä versiossa ”cliente isolado”.