UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)
30 päivänä huhtikuuta 2025 (*)(i)
Ennakkoratkaisupyyntö – Turvapaikkapolitiikka – Pakolaisasema tai toissijainen suojeluasema – Direktiivi 2011/95/UE – 12 artiklan 2 kohdan b alakohta – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 18 artikla – Pakolaisaseman poissulkeminen – Perusteet – Törkeän muun kuin poliittisen rikoksen tekeminen turvapaikkamaan ulkopuolella ennen maahan pakolaisena ottamista – Rangaistuksen suorittamisen vaikutus
Asiassa C‑63/24 [Galte](i),
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Liettuan ylin hallintotuomioistuin) on esittänyt 24.1.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 26.1.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
K. L.
vastaan
Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. Lycourgos (esittelevä tuomari) sekä tuomarit S. Rodin, N. Piçarra, O. Spineanu‑Matei ja N. Fenger,
julkisasiamies: L. Medina,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–        Liettuan hallitus, asiamiehinään V. Kazlauskaitė‑Švenčionienė ja E. Kurelaitytė,
–        Belgian hallitus, asiamiehinään M. Jacobs ja M. Van Regemorter,
–        Saksan hallitus, asiamiehinään J. Möller ja R. Kanitz,
–        Ranskan hallitus, asiamiehinään R. Bénard ja O. Duprat‑Mazaré,
–        Alankomaiden hallitus, asiamiehinään M. K. Bulterman ja A. Hanje,
–        Euroopan komissio, asiamiehinään F. Blanc, M. Debieuvre ja J. Jokubauskaitė,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Ennakkoratkaisupyyntö koskee vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95/EU (EUVL 2011, L 337, s. 9) 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 18 artiklan kanssa, tulkintaa.
2        Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä K. L. ja toisaalta Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos (Liettuan tasavallan sisäministeriön maahanmuutto-osasto, jäljempänä maahanmuutto-osasto) ja jossa on kyse siitä, että maahanmuutto-osasto on kieltäytynyt myöntämästä K. L:lle pakolaisasemaa.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Kansainvälinen oikeus
3        Pakolaisten oikeusasemaa koskeva yleissopimus, joka allekirjoitettiin 28.7.1951 Genevessä (Yhdistyneiden kansakuntien sopimuskokoelma, nide 189, s. 150, nro 2545 (1954)), tuli voimaan 22.4.1954. Yleissopimusta täydennettiin ja muutettiin New Yorkissa 31.1.1967 tehdyllä pakolaisten oikeusasemaa koskevalla pöytäkirjalla, joka puolestaan tuli voimaan 4.10.1967 (jäljempänä Geneven yleissopimus).
4        Geneven yleissopimuksen 1 artiklan F kohdassa määrätään seuraavaa:
”Tämän yleissopimuksen määräyksiä ei ole sovellettava henkilöön, johon nähden on perusteltua aihetta epäillä, että:
– –
b)      hän on tehnyt törkeän ei‑poliittisen rikoksen pakomaansa ulkopuolella ennen kuin hänet on otettu tähän maahan pakolaisena;
– –”
5        Kyseisen yleissopimuksen 33 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1)      Sopimusvaltio ei tavalla tai toisella saa karkoittaa tai palauttaa pakolaista sellaisten alueiden rajoille, jossa hänen henkeään tai vapauttaan uhataan rodun, uskonnon, kansalaisuuden ja tiettyyn yhteiskunnalliseen ryhmään kuulumisen tai poliittisen mielipiteen vuoksi.
2)      Ensimmäisessä kohdassa olevan määräykseen ei kuitenkaan voi vedota pakolainen, johon nähden on perusteltua aihetta olettaa, että hän on vaaraksi oleskelumaansa turvallisuudelle tai joka on lainvoiman saaneella tuomiolla tuomittu erityisen törkeästä rikoksesta ja on yhteiskunnalle vaarallinen sanotussa maassa.”
Unionin oikeus
6        Direktiivin 2011/95 johdanto‑osan neljännessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Geneven yleissopimus – – [on] pakolaisten suojelua koskevan kansainvälisen oikeudellisen järjestelmän kulmakivi.”
7        Kyseisen direktiivin 12 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Pakolaisasema jätetään myöntämättä kolmannen maan kansalaiselle tai kansalaisuudettomalle henkilölle, jos on vakavaa aihetta epäillä, että hän on:
– –
b)      tehnyt törkeän muun kuin poliittisen rikoksen turvapaikkamaan ulkopuolella ennen kuin hänet otettiin maahan pakolaisena eli ennen pakolaisaseman myöntämiseen perustuvan oleskeluluvan myöntämishetkeä; erityisen raa’at teot voidaan luokitella törkeiksi muiksi kuin poliittisiksi rikoksiksi, vaikka niillä väitettäisiin olleen poliittiset päämäärät;
– –”
8        Direktiivin 2011/95 21 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on noudatettava palauttamiskiellon periaatetta kansainvälisten velvoitteidensa mukaisesti.”
Liettuan oikeus
9        Ulkomaalaisten oikeusasemasta 29.4.2004 annetun Liettuan tasavallan lain nro IX‑2206 (Lietuvos Respublikos įstatymas dėl užsieniečių teisinės padėties Nr. IX‑2206; Žin., 2004, nro 73‑2539), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa, 86 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Pakolaisasema myönnetään turvapaikanhakijalle, jolla on perusteltua aihetta pelätä joutuvansa vainotuksi rodun, uskonnon, kansallisuuden, tiettyyn yhteiskunnalliseen ryhmään kuulumisen tai poliittisen mielipiteen johdosta ja joka oleskelee kansalaisuusmaansa ulkopuolella ja on kykenemätön tai sellaisen pelon johdosta haluton turvautumaan sanotun maan suojaan tai joka olematta minkään maan kansalainen oleskelee entisen pysyvän asuinmaansa ulkopuolella ja edellä mainittujen seikkojen tähden on kykenemätön tai sanotun pelon vuoksi haluton palaamaan sinne, jos kyseessä ei ole mikään tämän lain 88 §:n 1 ja 2 momentissa tarkoitetuista poissulkemisperusteista.”
10      Kyseisen lain 88 §:n 2 momentin 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Pakolaisasema jätetään myöntämättä tämän lain 86 §:n 1 momentissa säädetyt edellytykset täyttävälle turvapaikanhakijalle, jos on vakavaa aihetta epäillä, että hän on ennen Liettuan tasavaltaan ottamista tehnyt törkeän muun kuin poliittisen rikoksen (erityisen raa’at teot voidaan luokitella törkeiksi muiksi kuin poliittisiksi rikoksiksi, vaikka niillä väitettäisiin olleen poliittiset päämäärät) tai syyllistynyt Yhdistyneiden kansakuntien tarkoitusperien ja periaatteiden vastaisiin tekoihin taikka on yllyttänyt tällaisiin rikoksiin tai tekoihin tai muulla tavoin osallistunut niiden tekemiseen.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
11      Ylitettyään Valko‑Venäjän ja Liettuan välisen rajan laittomasti K. L., joka on kolmannen maan kansalainen, jätti 17.2.2022 hakemuksen saadakseen turvapaikan ja väliaikaisen oleskeluluvan kyseisessä jäsenvaltiossa. Hän ilmoitti, että hänen alkuperämaansa viranomaiset ovat antaneet hänen osaltaan kolmeen kertaan perusteetta langettavan tuomion, ja näiden tuomioiden antamisen todellisena syynä on hänen toimintansa poliittisessa oppositiossa. K. L. väittää lähteneensä alkuperämaastaan siitä syystä, että kyseisen maan lainvalvontaviranomaiset olivat kuulustelleet muita henkilöitä, minkä hän oli tulkinnut viittavan uuden häntä koskevan rikosasian valmisteluksi poliittisten tietojen levittämisen ja mielenosoitusten järjestämisen johdosta.
12      Maahanmuutto-osasto katsoi, että K. L. saattoi vaatia pakolaisasemaa Liettuassa. Maahanmuutto-osasto näet katsoi, että asianomaisen henkilön alkuperämaansa viranomaisiin kohdistama julkinen kritiikki oli mahdollinen syy häneen kohdistuvaan vainoon. Maahanmuutto-osaston mukaan K. L. hyvin todennäköisesti pidätettäisiin kyseisessä maassa ja häntä vastaan pantaisiin siellä vireille rikosoikeudellinen menettely hänen sosiaalisessa mediassa julkaisemiensa viestien johdosta.
13      Kun otetaan huomioon K. L:ään aiemmin kohdistuneet rikosoikeudelliset menettelyt ja määrättyjen seuraamusten mittavuus, maahanmuutto-osasto katsoi kuitenkin, että K. L. on syyllistynyt tekoihin, joita on pidettävä ulkomaalaisten oikeusasemasta annetun Liettuan tasavallan lain nro IX‑2206, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa, 88 §:n 2 momentin 3 kohdassa tarkoitettuina törkeinä muina kuin poliittisina rikoksina.
14      Maahanmuutto-osasto hylkäsi näin ollen 16.1.2023 tekemällään päätöksellä K. L:n kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen. Se myönsi kuitenkin K. L:lle väliaikaisen oleskeluluvan sillä perusteella, ettei häntä saanut poistaa maasta hänen alkuperämaahansa, jossa hän saattaisi joutua vainotuksi poliittisten mielipiteidensä vuoksi.
15      Vilniaus apygardos administracinis teismas (Vilnan alueellinen hallintotuomioistuin, Liettua) hylkäsi 30.3.2023 antamallaan tuomiolla K. L:n tästä päätöksestä nostaman kanteen. K. L. valitti kyseisestä tuomiosta Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasiin (Liettuan ylin hallintotuomioistuin), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
16      K. L. väittää ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa, että hän on jo suorittanut rangaistuksen, johon hänet on tuomittu rikoksesta, jonka vuoksi maahanmuutto-osasto kieltäytyi myöntämästä hänelle pakolaisasemaa. Hän tukeutuu Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun (UNHCR) julkaisuihin ja väittää näin ollen, ettei direktiivin 2011/95 12 artiklan 2 kohdan b alakohtaan sisältyvää pakolaisaseman poissulkemislauseketta voida enää soveltaa.
17      Koska maahanmuutto-osasto katsoo, että direktiivissä 2011/95 ja Liettuan lainsäädännössä ei määritellä selkeästi törkeän muun kuin poliittisen rikoksen käsitettä, sen mielestä on perusteltua tukeutua yhtäältä vuoden 2021 lokakuussa päivättyyn Euroopan turvapaikka‑asioiden tukiviraston (EASO) asiakirjaan, jonka otsikko on ”Practical Guide on Exclusion for Serious (Non‑political) Crimes” (Käytännön opas törkeiden (muiden kuin poliittisten rikosten) poissulkemisesta), asianomaisen henkilön tekemän rikoksen luonnehtimiseksi törkeäksi muuksi kuin poliittiseksi rikokseksi, ja toisaalta vuoden 2017 tammikuussa päivätyn EASOn asiakirjan, jonka otsikko on ”Practical Guide: Exclusion” (Käytännön opas: Poissulkeminen), sivuun 35, ja se on päätellyt, että siinä tapauksessa, että kansainvälistä suojelua hakeva henkilö on suorittanut rangaistuksensa, toimivaltaisella viranomaisella on harkintavaltaa direktiivin 2011/95 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan soveltamisen osalta.
18      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan tällaisen seikan vaikutusta ei ole tähän mennessä selvitetty unionin tuomioistuimen 9.11.2010 antamassa tuomiossa B ja D (C‑57/09 ja C‑101/09, EU:C:2010:661) ja sen 13.9.2018 antamassa tuomiossa Ahmed (C‑369/17, EU:C:2018:713), joissa täsmennetään direktiivin 2011/95 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan ulottuvuutta, eikä EASOn asiakirjoissa. Tähän kysymykseen ei oteta kantaa vuoden 2016 tammikuussa päivätyssä asiakirjassa, jonka otsikko on ”Exclusion: Articles 12 and 17 Qualification Directive (2011/95/EU)” (Poissulkeminen: Määrittelydirektiivin (2011/95/EU) 12 ja 17 artikla), eikä vuoden 2021 lokakuussa päivätyssä asiakirjassa, jonka otsikko on ”EASO Practical Guide on Exclusion for Serious (Non‑Political) Crimes” (EASOn käytännön opas törkeiden (muiden kuin poliittisten) rikosten poissulkemisesta) ole laadittu tyhjentävää luetteloa kriteereistä, joilla rikos voidaan luokitella törkeäksi.
19      Vaikka ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, ettei määrätyn rangaistuksen täytäntöönpano luonnollisestikaan liity kansainvälistä suojelua hakevan henkilön tekemän teon törkeyteen tai hänen henkilökohtaiseen vastuuseensa, se pohtii kuitenkin lisäksi tämän seikan vaikutusta direktiivin 2011/95 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan sovellettavuuteen, kun otetaan huomioon vuoden 2019 helmikuussa päivätyn UNHCR:n asiakirjan HCR/1P/4/ENG/REV.4, jonka otsikko on ”Handbook on Procedures and Criteria for Determining Refugee Status and Guidelines on International Protection under the 1951 Convention and the 1967 Protocol Relating to the Status of Refugees” (Käsikirja pakolaisaseman määrittämisen menettelyistä ja perusteista sekä kansainvälistä suojelua koskevista johtavista periaatteista pakolaisasemaa koskevien vuoden 1951 yleissopimuksen ja vuoden 1967 pöytäkirjan nojalla), 157 kohta ja vuoden 2017 tammikuussa päivätyn EASOn asiakirjan, jonka otsikko on ”Practical Guide: Exclusion”, sivu 35, joista sen mukaan ilmenee, että sillä, että kansainvälistä suojelua hakeva henkilö on jo suorittanut rangaistuksensa, hänet on armahdettu tai hän kuuluu yleisen armahduksen piiriin, voi olla merkitystä kyseisen säännöksen soveltamisen kannalta.
20      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin muistuttaa lisäksi, että perusoikeuskirjan 18 artiklan mukaan oikeus turvapaikkaan taataan Geneven yleissopimuksen määräysten sekä EU‑sopimuksen ja EUT‑sopimuksen mukaisesti. Unionin tuomioistuin on katsonut sen mukaan 2.5.2018 annetun tuomion K. ja H. F. (Oleskeluoikeus ja väitetyt sotarikokset) (C‑331/16 ja C‑366/16, EU:C:2018:296) 50 kohdassa, että Geneven yleissopimuksen 1 artiklan F kohdassa ja direktiivin 2011/95 12 artiklan 2 kohdassa vahvistetut pakolaisaseman poissulkemisperusteet on asetettu siinä tarkoituksessa, että pakolaisasemaa ei myönnettäisi henkilöille, joiden ei katsota ansaitsevan siihen liittyvää suojaa.
21      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan se, että kyseisen direktiivin 12 artiklan 2 kohdan b alakohtaa sovellettaessa on välttämättä otettava huomioon määrätyn rangaistuksen täytäntöönpano, armahdus tai yleinen armahdus, voi kuitenkin olla ristiriidassa tällaisen tavoitteen kanssa. Tällä huomioon ottamisella saatetaan näet asettaa taka‑alalle rikoksen törkeyden tai turvapaikanhakijan henkilökohtaisen vastuun arviointi.
22      Poissulkemisperusteita on kuitenkin kyseisen tuomioistuimen mukaan tulkittava erityisen varovaisesti, koska ne ovat poikkeuksia tai rajoituksia humanitaaristen normien soveltamiseen. Tältä osin 30.5.1997 päivätyn UNHCR:n toimeenpanevan komitean asiakirjan EC/47/SC/CRP.29, jonka otsikko on ”Note on the Exclusion Clauses” (Poissulkemislausekkeita koskeva muistio), 18 kohdassa viitataan siihen, että on punnittava tehtyä rikosta ja sen vainon vakavuutta, jonka kohteeksi asianomainen henkilö todennäköisesti joutuisi alkuperämaassaan. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että tällainen vaatimus täyttyy, kun – kuten nyt käsiteltävässä asiassa – palauttamiskiellon periaate taataan hakijan osalta siinäkin tilanteessa, ettei hänelle myönnetä turvapaikkaa.
23      Tässä tilanteessa Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko [direktiivin 2011/95] 12 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä [perusoikeuskirjan] 18 artiklan kanssa, tulkittava siten, että tutkittaessa sitä, kuuluvatko henkilön, joka muutoin täyttää edellytykset pakolaisaseman myöntämiselle, tekemät teot kyseisen 12 artiklan 2 kohdan b alakohdassa määritetyn pakolaisaseman poissulkemisperusteen alaan, on otettava huomioon se, että kyseinen henkilö on jo suorittanut rangaistuksensa, kyseisen henkilön armahtaminen tai hänen kuulumisensa yleisen armahduksen piiriin taikka mikä tahansa muu samanluonteinen seikka?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
24      Aluksi on huomautettava, että ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että pääasiassa kyseessä oleva kansainvälistä suojelua hakeva henkilö väittää suorittaneensa rangaistuksen, joka on määrätty siitä rikoksesta, jonka vuoksi maahanmuutto-osasto on evännyt häneltä pakolaisaseman. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämät seikat huomioon ottaen ei ole kyse mistään armahduksesta tai yleisestä armahduksesta.
25      Näiden seikkojen osalta unionin tuomioistuimen vastaus esitettyyn kysymykseen ei siis ole tarpeen pääasian ratkaisemiseksi.
26      Näin ollen on katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään, onko direktiivin 2011/95 12 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna perusoikeuskirjan 18 artiklan valossa, tulkittava siten, että tutkittaessa sitä, kuuluvatko kansainvälistä suojelua hakevan henkilön, joka muutoin täyttää edellytykset pakolaisaseman myöntämiselle, tekemät teot kyseisen 12 artiklan 2 kohdan b alakohdassa määritetyn pakolaisaseman poissulkemisperusteen alaan, asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja mahdollisesti tuomioistuinten on otettava huomioon se, että kyseinen hakija on suorittanut hänelle hänen tekemistään teoista määrätyn rangaistuksen.
27      On muistutettava, että direktiivin 2011/95 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan pakolaisasema jätetään myöntämättä kolmannen maan kansalaiselle tai kansalaisuudettomalle henkilölle, jos on vakavaa aihetta epäillä, että hän on tehnyt törkeän muun kuin poliittisen rikoksen turvapaikkamaan ulkopuolella ennen kuin hänet otettiin maahan pakolaisena.
28      Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sekä unionin oikeuden yhtenäinen soveltaminen että yhdenvertaisuusperiaate edellyttävät, että unionin oikeuden sellaisen säännöksen sanamuotoa, joka kyseisen 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan tavoin ei sisällä nimenomaista viittausta jäsenvaltioiden oikeuteen säännöksen merkityksen ja ulottuvuuden määrittämiseksi, on tavallisesti tulkittava koko Euroopan unionissa itsenäisesti ja yhtenäisesti (ks. vastaavasti tuomio 6.7.2023, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Erityisen törkeä rikos), C‑402/22, EU:C:2023:543, 23 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
29      Koska tältä osin kyseisessä 12 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tai missään muussakaan direktiivin 2011/95 säännöksessä ei määritellä ilmaisua ”törkeä rikos”, sitä on tulkittava sen tavanomaisen merkityksen mukaisesti, joka sillä on yleiskielessä, ottaen samalla huomioon asiayhteys, jossa sitä käytetään, ja sillä säännöstöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa ilmaus on (ks. vastaavasti tuomio 6.7.2023, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Erityisen törkeä rikos), C‑402/22, EU:C:2023:543, 24 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
30      Ensinnäkin on todettava, että kyseisen 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan sanamuodon mukaan siinä esitetty poissulkemisperuste on tarkoitettu seuraamukseksi aikaisemmin tehdyistä teoista (ks. vastaavasti tuomio 9.11.2010, B ja D, C‑57/09 ja C‑101/09, EU:C:2010:661, 103 kohta).
31      Käytettyjen ilmaisujen tavanomaisesta merkityksestä on todettava, että vaikka sana ”rikos” viittaa aikaisemmin eli rikoksen tekohetkellä tapahtuneisiin tosiseikkoihin, määritteellä ”törkeä” lisätään sellainen arviointiperuste, joka voi sitä vastoin muuttua ajan myötä. Ei siis ole poissuljettua, että rikoksen törkeyttä arvioidaan eri tavalla sen tekohetkellä ja kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkintahetkellä.
32      Toiseksi on huomautettava kontekstuaalisesta tulkinnasta, että perusoikeuskirjan 18 artiklan mukaan oikeus turvapaikkaan taataan muun muassa Geneven yleissopimuksen määräysten mukaisesti.
33      Kuten muun muassa direktiivin 2011/95 johdanto‑osan neljännessä perustelukappaleessa todetaan, Geneven yleissopimus on pakolaisten suojelua koskevan kansainvälisen oikeudellisen järjestelmän kulmakivi. Tästä seuraa, että kyseisen direktiivin säännöksiä on tulkittava paitsi kyseisen direktiivin systematiikan valossa myös niin, että kyseistä yleissopimusta kunnioitetaan (ks. vastaavasti tuomio 29.2.2024, Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (Myöhempi uskonnollinen kääntyminen), C‑222/22, EU:C:2024:192, 27 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
34      Kun otetaan huomioon UNHCR:lle Geneven yleissopimuksella osoitettu tehtävä, hänen laatimiaan asiakirjoja on pidettävä erityisen merkityksellisinä tässä asiayhteydessä (tuomio 16.1.2024, Intervyuirasht organ na DAB pri MS (Perheväkivallan uhreiksi joutuvat naiset), C‑621/21, EU:C:2024:47, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
35      Kyseisen yleissopimuksen 1 artiklan F kohdan b alakohdan, jonka sanamuoto vastaa direktiivin 2011/95 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan sanamuotoa, osalta vuoden 2019 helmikuussa päivätyn UNHCR:n asiakirjan HCR/1P/4/ENG/REV.4, jonka otsikko on ”Handbook on Procedures and Criteria for Determining Refugee Status and Guidelines on International Protection under the 1951 Convention and the 1967 Protocol Relating to the Status of Refugees”, 157 kohdassa todetaan, että ”huomioon on otettava myös se, että törkeästä muusta kuin poliittisesta rikoksesta tuomittu henkilö on jo suorittanut rangaistuksensa tai hänet on armahdettu tai että hän kuuluu yleisen armahduksen piiriin”.
36      Kolmanneksi on todettava, että direktiivin 2011/95 poissulkemisperusteiden tarkoituksena on direktiivillä Geneven yleissopimuksen mukaisesti luodun suojelua koskevan järjestelmän uskottavuuden säilyttäminen (ks. vastaavasti tuomio 9.11.2010, B ja D, C‑57/09 ja C‑101/09, EU:C:2010:661, 115 kohta).
37      Tältä osin ensinnäkin kyseisen direktiivin 12 artiklan 2 kohdan b alakohdalla on kaksi tavoitetta eli pakolaisaseman myöntämättä jättäminen henkilöille, joiden ei katsota ansaitsevan siihen liittyvää suojaa, ja sen välttäminen, että tämän aseman myöntäminen mahdollistaisi tiettyjen törkeiden rikosten tekijöille rikosoikeudellisen vastuun välttämisen (ks. vastaavasti tuomio 2.5.2018, K. ja H. F. (Oleskeluoikeus ja väitetyt sotarikokset), C‑331/16 ja C‑366/16, EU:C:2018:296, 50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
38      Sen seikan huomioon ottaminen, että kansainvälistä suojelua hakeva henkilö on suorittanut hänelle hänen tekemistään teoista tuomitun rangaistuksen, ei ole ristiriidassa näiden kahden tavoitteen kanssa. Yhtäältä näet sitä, että pakolaisasema suljetaan pois henkilöltä, joka on jo suorittanut hänelle kyseessä olevasta rikoksesta määrätyn rangaistuksen, ei voida oikeuttaa tavoitteella välttää se, että hän voisi välttyä tätä rikosta koskevalta rikosoikeudelliselta vastuultaan. Toisaalta tavoitteesta, joka koskee pakolaisaseman sulkemista pois henkilöiltä, joiden ei katsota ansaitsevan siihen liittyvää suojaa, on todettava, että se, että joku on tehnyt elämänsä jossain vaiheessa törkeitä tekoja, ei voi tehdä tästä henkilöstä välttämättä ikuisesti sellaista henkilöä, joka ei ansaitse kansainvälistä suojelua, ilman että hänen mahdollinen rehabilitaationsa otetaan huomioon.
39      Toiseksi pakolaisaseman poissulkeminen direktiivin 2011/95 12 artiklan 2 kohdan b alakohdassa mainitusta syystä liittyy tehtyjen tekojen törkeyteen, jonka täytyy olla sellainen, että asianomainen henkilö ei voi perustellusti vaatia pakolaisasemaan liittyvää suojaa (ks. vastaavasti tuomio 9.11.2010, B ja D, C‑57/09 ja C‑101/09, EU:C:2010:661, 108 kohta).
40      Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan asianomaisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi vedota kyseisen direktiivin 12 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädettyyn poissulkemisperusteiseen vasta sen jälkeen, kun se on arvioinut kussakin yksittäistapauksessa tiedossaan olevat täsmälliset tosiseikat sen ratkaisemiseksi, onko olemassa vakavaa aihetta epäillä, että haetun aseman saamisen edellytykset muuten täyttävän henkilön tekemät teot kuuluvat mainitun poissulkemisperusteen alaan, ja kyseessä olevan rikoksen törkeyden arviointi edellyttää kaikkien kullekin yksittäistapaukselle ominaisten olosuhteiden kattavaa tutkimista (ks. vastaavasti tuomio 6.7.2023, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Erityisen törkeä rikos), C‑402/22, EU:C:2023:543, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
41      Päätöstä pakolaisaseman poissulkemisesta jonkun henkilön osalta ei siis voida tehdä automaattisesti (ks. vastaavasti tuomio 9.11.2010, B ja D, C‑57/09 ja C‑101/09, EU:C:2010:661, 91 ja 93 kohta sekä tuomio 13.9.2018, Ahmed, C‑369/17, EU:C:2018:713, 49 kohta).
42      Tältä osin on huomautettava, että se, että unionin tuomioistuin on katsonut, että pakolaisaseman poissulkeminen direktiivin 2011/95 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla ei edellytä sitä, että asianomaisesta henkilöstä aiheutuu välitön vaara vastaanottajajäsenvaltiolle (ks. vastaavasti tuomio 2.5.2018, K. ja H. F. (Oleskeluoikeus ja väitetyt sotarikokset), C‑331/16 ja C‑366/16, EU:C:2018:296, 50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), eikä kohtuusarviointia, joka merkitsisi tehtyjen tekojen törkeyden arviointia uudelleen (ks. vastaavasti tuomio 9.11.2010, B ja D, C‑57/09 ja C‑101/09, EU:C:2010:661, 109 kohta), ei estä ottamasta huomioon sitä, että asianomainen henkilö on suorittanut rangaistuksensa, kun selvitetään, kuuluuko hän tämän poissulkemisperusteen alaan vai ei.
43      Näistä seikoista seuraa, että se, että kansainvälistä suojelua hakeva henkilö on suorittanut rangaistuksensa, on seikka, joka asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on välttämättä otettava huomioon tutkiessaan kaikkia kyseiselle yksittäistapaukselle ominaisia olosuhteita.
44      On kuitenkin täsmennettävä, että – kuten Liettuan, Ranskan ja Alankomaiden hallitukset sekä Euroopan komissio ovat kirjallisissa huomautuksissaan pääosin todenneet – tämä seikka ei sellaisenaan ole mitenkään esteenä direktiivin 2011/95 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan soveltamiselle.
45      Se, että kansainvälistä suojelua hakeva henkilö on suorittanut rangaistuksensa, on näet vain yksi monista seikoista, jotka on otettava huomioon ratkaistaessa sitä, onko kyseisen hakijan katsottava kuuluvan kyseisessä säännöksessä esitetyn poissulkemisperusteen alaan. Arvioidessaan kyseessä olevan rikoksen törkeyttä toimivaltaisen viranomaisen on muun muassa tutkittava kyseessä olevan teon tyyppi, säädetty rangaistus ja määrätty rangaistus, rikollisesta käyttäytymisestä kulunut aika, asianomaisen henkilön käyttäytyminen kyseisenä ajanjakson aikana ja hänen mahdollisesti ilmaisemansa katumus.
46      Lisäksi on huomautettava, että pakolaisaseman sulkeminen pois henkilöltä direktiivin 2011/95 12 artiklan 2 kohdan perusteella ei merkitse kannanottoa siihen erilliseen kysymykseen, voidaanko tämä henkilö poistaa maasta alkuperämaahansa (ks. analogisesti tuomio 9.11.2010, B ja D, C‑57/09 ja C‑101/09, EU:C:2010:661, 110 kohta).
47      Kaiken edellä esitetyn perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2011/95 12 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna perusoikeuskirjan 18 artiklan valossa, on tulkittava siten, että tutkittaessa sitä, kuuluvatko kansainvälistä suojelua hakevan henkilön, joka muutoin täyttää edellytykset pakolaisaseman myöntämiselle, tekemät teot kyseisen 12 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetyn pakolaisaseman poissulkemisperusteen alaan, asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja mahdollisesti tuomioistuinten on otettava huomioon se, että kyseinen hakija on suorittanut hänelle hänen tekemistään teoista määrätyn rangaistuksen; kyseinen seikka ei kuitenkaan sellaisenaan ole esteenä sille, että pakolaisaseman myöntäminen tälle hakijalle on poissuljettua kyseisen säännöksen nojalla.
Oikeudenkäyntikulut
48      Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95/EU 12 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 18 artiklan valossa,
on tulkittava siten, että
tutkittaessa sitä, kuuluvatko kansainvälistä suojelua hakevan henkilön, joka muutoin täyttää edellytykset pakolaisaseman myöntämiselle, tekemät teot kyseisen 12 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetyn pakolaisaseman poissulkemisperusteen alaan, asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja mahdollisesti tuomioistuinten on otettava huomioon se, että kyseinen hakija on suorittanut hänelle hänen tekemistään teoista määrätyn rangaistuksen; kyseinen seikka ei kuitenkaan sellaisenaan ole esteenä sille, että pakolaisaseman myöntäminen tälle hakijalle on poissuljettua kyseisen säännöksen nojalla.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: liettua.
i      Tämän tuomion 35 ja 45 kohtaan on tehty kielellisiä muutoksia sen ensimmäisen julkaisemisen jälkeen.
i      Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.