Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JULIANE KOKOTT
16 päivänä huhtikuuta 2026(1)
Asia C‑154/25
Euroopan komissio
vastaan
Ranskan tasavalta
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely – Direktiivi (EU) 2020/2184 – Ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laatu – Nitraattia koskevan muuttujan arvon ylittyminen – Korjaavat toimenpiteet rikkomisen lopettamiseksi – Muut korjaavat toimenpiteet – Määräysten muuttaminen oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aikana
I       Johdanto
1.        Komissio vaatii nyt käsiteltävällä kanteella unionin tuomioistuinta toteamaan, että Ranska on rikkonut kolmatta juomavesidirektiiviä(2) yhteensä 107:ssä juomaveden jakeluyksikössä juomaveteen sisältyvien liian suurten nitraattiarvojen vuoksi.
2.        Juomaveteen sisältyvän nitraatin osalta on jo ensimmäisestä juomavesidirektiivistä(3) eli vuodesta 1985 lähtien ollut voimassa muuttujan arvo 50 mg/l. Tämä vastaa Maailman terveysjärjestön (WHO, World Health Organisation) vuodesta 1993 lähtien julkaisemaa ohjearvoa.(4)
3.        Veteen sisältyvän nitraatin lähteinä ovat WHO:n mukaan useimmiten maatalous (epäorgaaniset lannoitteet ja lanta), jätevesien käsittely, typpipitoiset jätteet sekä teollisten prosessien jätevedet ja moottoriajoneuvot.(5) WHO näkee riskejä ihmisten terveydelle ennen kaikkea siinä, että nitraatti (NO3) muuttuu nitriitiksi (NO2), joka voi johtaa methemoglobinemiaan eli punasolujen hapettumiseen, jolloin punasolut eivät kykene enää kuljettamaan happea. Tälle riskille ovat ennen kaikkea alttiina pulloruokinnassa olevat pienet lapset kuuden kuukauden ikään saakka. Tämän lisäksi raskaana oleviin naisiin ja pieniin lapsiin kohdistuu kilpirauhasen vahingoittumisen riski. Myös syöpäriskin ja endogeenisen nitrifikaation välinen yhteys on mahdollinen, kun nitraatteja ja nitrosoitavia yhdisteitä nautitaan suuria määriä.(6)
4.        Muuttujan arvon ylitys on kiistaton, mutta asianosaiset ovat erimielisiä siinä, onko Ranska näyttänyt tietyissä tapauksissa toteen rikkomisen oikea-aikaisen päättymisen ja oliko reaktio rikkomisiin riittävä.
5.        Komissio pani lisäksi tämän oikeudenkäynnin vireille, kun toinen juomavesidirektiivi(7) oli vielä voimassa, joten SEUT 258 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu virallinen huomautus perustuu tähän aikaisempaan sääntelyyn. Tulee siis esiin kysymys siitä, voidaanko kolmanteen juomavesidirektiiviin perustuva kanne tutkia.
II     Asiaa koskeva lainsäädäntö
6.        Kolmannen juomavesidirektiivin 24 artiklan 1 kohdan mukaan tämä direktiivi oli saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä 12.1.2023 mennessä.
7.        Komissio nojautui kuitenkin oikeudenkäyntiä edeltänyttä menettelyä vireille pannessaan toiseen juomavesidirektiiviin, jolla oli puolestaan korvattu ensimmäinen juomavesidirektiivi.
8.        Kaikkien kolmen direktiivin mukaan ensimmäisen kanneperusteen kohteena oleva juomaveden nitraattipitoisuus ei ole saanut 17.7.1985 lähtien ylittää muuttujan arvoa 50 mg/l.(8) Toinen ja kolmas direktiivi poikkeavat kuitenkin muiden säännösten osalta toisistaan.
A       Kolmas juomavesidirektiivi
9.        Komissio nojautuu toisessa ja kolmannessa kanneperusteessaan kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 2 ja 3 kohtaan. Kyseisessä 14 artiklassa vahvistetaan, mitä toimenpiteitä jäsenvaltioiden on toteutettava, jos muuttujien arvot ylittyvät:
”(2)      Jos ihmisten käyttöön tarkoitettu vesi ei 4 artiklan 1 kohdassa asetettujen velvoitteiden täyttämiseksi toteutetuista toimenpiteistä huolimatta noudata 5 artiklan mukaisesti asetettujen muuttujien arvoja, asianomaisen jäsenvaltion on varmistettava, että tarvittavat korjaavat toimenpiteet kyseisen veden laadun palauttamiseksi toteutetaan mahdollisimman pian, ja priorisoitava niiden täytäntöönpanoa ottaen huomioon muun muassa sen, missä määrin kyseinen muuttujan arvo on ylittynyt, sekä tähän liittyvän ihmisten terveydelle mahdollisesti aiheutuvan vaaran, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan 2 kohdan soveltamista.
– –
(3)      Riippumatta siitä, onko muuttujien arvojen noudattamisessa ollut puutteita, jäsenvaltioiden on varmistettava, että ihmisten terveyttä mahdollisesti vaarantavan ihmisten käyttöön tarkoitetun veden jakelu kielletään tai sen käyttöä rajoitetaan sekä toteutetaan muut korjaavat toimenpiteet, jotka ovat tarpeen ihmisten terveyden suojelemiseksi.
Jos liitteessä I olevassa A ja B osassa esitettyjä muuttujien arvoja koskevia vähimmäisvaatimuksia ei noudateta, jäsenvaltioiden on katsottava tämä mahdolliseksi vaaraksi ihmisten terveydelle, paitsi jos toimivaltainen viranomainen katsoo muuttujien arvojen poikkeaman olevan merkitykseltään vähäinen.
(4)      Edellä 2 ja 3 kohdassa kuvatuissa tapauksissa jäsenvaltioiden on mahdollisimman nopeasti toteutettava kaikki seuraavat toimenpiteet, jos muuttujien arvojen poikkeama katsotaan mahdolliseksi vaaraksi ihmisten terveydelle:
a)      ilmoitetaan kaikille asianomaisille kuluttajille mahdollisesta vaarasta ihmisten terveydelle ja sen syystä, muuttujan arvon ylityksestä sekä toteutetuista korjaavista toimenpiteistä, mukaan lukien kiellot tai käyttörajoitukset taikka muut toimet;
b)      annetaan kuluttajille ja saatetaan säännöllisesti ajan tasalle neuvoja veden kulutuksen ja käytön edellytyksistä ja otetaan erityisesti huomioon väestöryhmät, joiden veteen liittyvät terveysriskit ovat lisääntyneet; ja
c)      ilmoitetaan kuluttajille tilanteesta, kun on todettu, ettei ihmisten terveydelle enää aiheudu vaaraa, ja ilmoitetaan heille, että palvelu on palautunut normaaliksi.
(5)      Toimivaltaisten viranomaisten tai muiden asianmukaisten tahojen on päätettävä, mihin toimiin 3 kohdan mukaisesti on ryhdyttävä, ottaen huomioon myös ne riskit ihmisten terveydelle, joita ihmisten käyttöön tarkoitetun veden jakelun keskeyttäminen tai sen käytön rajoittaminen aiheuttaisi.”
10.      Toisen juomavesidirektiivin 9 artiklan vapautussäännöstä ei otettu kolmanteen direktiiviin, mutta viimeksi mainitun direktiivin 26 artiklassa säädettiin jo hyväksyttyjen vapautusten soveltamisen jatkumisesta:
”Vapautuksia, jotka jäsenvaltiot ovat myöntäneet [toisen juomavesidirektiivin] 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja joita edelleen sovelletaan 12 päivänä tammikuuta 2023, on edelleen sovellettava niiden voimassaolon loppuun saakka. Ne voidaan uusia tämän direktiivin 15 artiklan mukaisesti ainoastaan, jos toista poikkeusta ei ole vielä myönnetty. Oikeutta pyytää komissiolta kolmatta poikkeusta [toisen juomavesidirektiivin] 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti voidaan edelleen soveltaa niihin toisiin poikkeuksiin, joita edelleen sovelletaan 12 päivänä tammikuuta 2021.”
B       Toinen juomavesidirektiivi
11.      Edellä kuvatut kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan säännökset sisältyivät osittain jo toisen juomavesidirektiivin 8 artiklaan:
”(2)      [Vastaa pitkälti kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 2 kohtaa.]
(3)      [Ensimmäinen virke vastaa pitkälti kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa.]
Tällaisissa tapauksissa on asiasta heti tiedotettava kuluttajille ja heille on annettava tarpeelliset ohjeet.
(4)      [Vastaa pitkälti kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 5 kohtaa].”
12.      Toisen juomavesidirektiivin 9 artiklassa säädettiin muuttujien arvoihin tehtävien poikkeuksien hyväksymisestä seuraavaa:
”(1)      Jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksista liitteessä I olevassa B osassa esitettyihin tai 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti asetettuihin muuttujien arvoihin niiden itse määrittämään enimmäisarvoon asti sillä edellytyksellä, että poikkeamasta ei aiheudu mahdollista vaaraa ihmisten terveydelle, ja ettei ihmisten käyttöön tarkoitetun veden toimittamista kyseisellä alueella voida hoitaa millään muulla kohtuulliseksi katsotulla tavalla. Poikkeuksien voimassaoloaika on rajoitettava mahdollisimman lyhyeksi, eikä se saa ylittää kolmen vuoden määräaikaa, jonka loppupuolella on tarkistettava, onko riittävää edistystä tapahtunut. Jos jäsenvaltio aikoo myöntää toisen poikkeuksen, sen on toimitettava komissiolle tilannekatsaus sekä perustelut toisen poikkeuksen myöntämispäätökselle. Myöskään tämä toinen poikkeus ei saa olla yli kolmen vuoden pituinen.
(2)      Poikkeuksellisissa olosuhteissa jäsenvaltio voi esittää komissiolle pyynnön kolmannesta poikkeuksesta, enintään kolmeksi vuodeksi. Komissio tekee päätöksen tästä pyynnöstä kolmen kuukauden kuluessa.”
III  Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely ja vaatimukset
13.      Komissio osoitti 30.10.2020 Ranskalle SEUT 258 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kirjelmän, jossa se vaati tätä ottamaan kantaa väitteeseen, jonka mukaan sillä, että juomavesi oli pilattu nitraatilla kuuden alueen eri kunnissa, rikottiin toisen juomavesidirektiivin 4 artiklan 1 kohtaa, kun sitä luetaan yhdessä liitteen I sekä 8 artiklan 2, 3 ja 7 kohdan kanssa.
14.      Komissio nojautui kuitenkin 15.2.2023 päivätyssä perustellussa lausunnossaan kolmannen juomavesidirektiivin 4 artiklan 1 kohtaan, kun sitä luetaan yhdessä liitteen 1 kanssa, sekä 14 artiklan 2 ja 3 kohtaan. Komissio asetti tässä lausunnossaan Ranskalle määräajaksi 15.4.2023, johon mennessä väitetyt rikkomiset oli lopetettava.
15.      Komissio nosti 21.2.2025 nyt käsiteltävän kanteen, jossa se vaatii unionin tuomioistuinta
1)      toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut kolmannen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan, kun sitä luetaan yhdessä liitteessä I olevan B osan kanssa, ja 14 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se
–      ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että ihmisten käyttöön tarkoitettu vesi täyttää nitriitin muuttujan arvoa koskevat vähimmäisvaatimukset, kun kyse on kannekirjelmässä yksilöidyistä 107:stä juomaveden jakeluyksiköstä,
–      ei ole toteuttanut korjaavia toimenpiteitä ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadun parantamiseksi mahdollisimman pian 107:n juomaveden jakeluyksikön osalta eikä ole priorisoinut niiden täytäntöönpanoa ottamalla huomioon muun muassa sen, missä määrin kyseinen muuttujan arvo on ylittynyt, sekä tähän liittyvän ihmisten terveydelle mahdollisesti aiheutuvan vaaran
–      ei ole rajoittanut sellaisen ihmisten käyttöön tarkoitetun veden käyttöä, joka ylittää jatkuvasti nitriitin muuttujan arvon, ei ole toteuttanut muita tarvittavia toimenpiteitä suojellakseen ihmisten terveyttä eikä ole informoinut veden käyttäjiä riittävästi.
2)      velvoittamaan Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
16.      Ranskan tasavalta vaatii kanteen hylkäämistä ja Euroopan komission velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
17.      Asianosaiset ovat esittäneet kirjalliset lausumansa ja 4.2.2026 pidetyssä käsittelyssä suulliset lausumansa.
IV     Oikeudellinen arviointi
18.      Komissio esittää kolme kanneperustetta. Ranska on ensinnäkin rikkonut 107:ssä juomaveden jakeluyksikössä kolmannen juomavesidirektiivin 4 artiklan 1 kohtaa, kun sitä luetaan yhdessä liitteessä I olevan B osan kanssa, koska tämä jäsenvaltio ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että ihmisten käyttöön tarkoitettu vesi täyttää nitriitin muuttujan arvoa 50 mg/l
koskevat vähimmäisvaatimukset. Toiseksi tämä jäsenvaltio ei ole siinä yhteydessä toteuttanut korjaavia toimenpiteitä ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadun parantamiseksi mahdollisimman pian eikä ole priorisoinut niiden täytäntöönpanoa, mikä on perusteena 14 artiklan 2 kohdan rikkomiselle. Kolmanneksi Ranska on rikkonut 14 artiklan 3 kohtaa, koska se ei ole rajoittanut sellaisen ihmisten käyttöön tarkoitetun veden käyttöä, joka ylittää jatkuvasti nitriitin muuttujan arvon, ei ole toteuttanut muita tarvittavia korjaavia toimenpiteitä suojellakseen ihmisten terveyttä eikä ole antanut veden käyttäjille riittäviä tietoja.
A       Kanteen tutkimisedellytysten täyttyminen kokonaisuutena
19.      Komissio nojautui SEUT 258 artiklan 1 kohdan nojalla esittämässään kehotuksessa huomautusten esittämiseen toiseen juomavesidirektiiviin, mutta perustellussa lausunnossaan sitä vastoin kolmanteen juomavesidirektiiviin, jonka täytäntöönpanon määräaika oli tällä välin päättynyt. Kanteen tutkittavaksi ottamista on siis tarkasteltava aluksi viran puolesta.(9)
20.      Kannekirjelmässä asetetut vaatimukset eivät saa lähtökohtaisesti ylittää virallisessa huomautuksessa esitettyjä väitteitä.
Oikeudenkäyntiä edeltävän vaiheen säännönmukainen kulku on näet perustamissopimuksessa tarkoitettu olennainen takuu sekä kysymyksessä olevan jäsenvaltion oikeuksien suojelemiseksi että myös sen takaamiseksi, että mahdollisessa riita-asian oikeudenkäynnissä käsiteltävä asia on selkeästi määritelty.(10) Komissiolla on niin ikään oikeus vaatia kanteessaan sellaisten jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista, jotka perustuvat unionin toimen alkuperäiseen mutta myöhemmin muutettuun tai kumottuun versioon ja jotka on sisällytetty myös uuden unionin toimen säännöksiin tai määräyksiin.(11)
21.      Kahden ensimmäisen kanneperusteen tutkimisedellytysten täyttymistä ei siis kyseenalaisteta, sillä komissio nojautuu kolmannen juomavesidirektiivin säännöksiin, jotka sisältyivät samansisältöisinä jo toiseen juomavesidirektiiviin.
22.      Kanteen kohdetta ei sen sijaan voida laajentaa sellaisiin uusista säännöksistä tai määräyksistä johtuviin velvoitteisiin, joita vastaavia velvoitteita ei ole kyseisen toimen alkuperäisessä versiossa.
Muutoin rikotaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn sääntöjenmukaisuutta koskevia olennaisia menettelymääräyksiä.(12)
23.      Kolmannen kanneperusteen perusta poikkea kuitenkin toisen juomavesidirektiivin vastaavista säännöksistä.
24.      Tästä syystä kaksi ensimmäistä kanneperustetta on tutkittava. Tutkin sitä vastoin kolmannen kanneperusteen tutkimisedellytyksiä tarkemmin jäljempänä (D jakso) sen perusteltavuuden yhteydessä.
B       Nitraattia koskevan muuttujan arvon noudattaminen (ensimmäinen kanneperuste)
25.      Komissio arvostelee ensimmäisessä kanneperusteessaan sitä, että 107:ssä juomaveden jakeluyksikössä, jotka mainitaan kanteen liitteessä A.8, ylitetään kolmannen juomavesidirektiivin 4 artiklan 1 kohdan ja liitteessä I olevan B osan mukainen nitraattia koskevan muuttujan arvo 50 mg/l.
26.      Kolmannen juomavesidirektiivin 4 artiklan 1 kohdassa, kun sitä luetaan yhdessä liitteessä I olevan B osan kanssa, säädetään, että jäsenvaltiot ovat velvollisia noudattamaan muuttujan arvoa 50 mg/l siltä osin kuin kyseessä on suurin sallittu nitraatin pitoisuus juomavedessä. Asianosaiset ovat yksimielisiä siitä, että siihen liittyy velvollisuus saavuttaa tietty lopputulos.(13)
27.      Ranska tunnustaa rikkomisen rajoituksitta 65 tällaisen juomaveden jakeluyksikön osalta.
28.      Ranska ilmoittaa unionin tuomioistuimelle, että 34 muussa juomaveden jakeluyksikössä on sittemmin varmistettu muuttujan arvon noudattaminen. Kyseinen jäsenvaltio ei tosin kyseenalaista sitä, että kannetta arvioitaessa on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli komission perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä(14) eli 15.4.2023 ja että tänä ajankohtana näissä juomaveden jakeluyksiköissä ei vielä noudatettu muuttujan arvoa.
29.      Riidanalaista on tästä syystä enää vain nitraattia koskevan muuttujan arvon noudattaminen kahdeksassa juomaveden jakeluyksikössä. Tutkin niitä seuraavassa.
1.     Chevregnyn juomaveden jakeluyksikkö (002000143), Aisne, Hauts-de-France
30.      Hauts-de-Francen alueen Aisnen departementtien Chevregnyn juomaveden jakeluyksikön
(002000143) verkkoon on liittynyt 185 kuluttajaa. Ranskan lausumassa, jonka todenperäisyyttä ei ole kiistetty, esitetään, että muuttujan arvon viimeinen todettu ylitys todettiin 19.10.2022. Kuusi mittausarvoa oli sitä vastoin ajanjakson 3.11.2022 ja 6.4.2023 välisenä aikana ja aina siitä lähtien muuttujan arvon alapuolella. Ranska katsoo tätä syystä, että tämä juomaveden jakeluyksikkö oli noudattanut muuttujan arvoa 15.4.2023.
31.      Komissio torjuu tämän vastauksessaan, jonka mukaan määräajan päättymiseen mennessä ei ollut vielä osoitettu, että muuttujan arvoa olisi pysyvästi noudatettu. Se vetoaa tästä syystä tuomioon, jonka mukaan mahdollinen satunnainen muuttujien arvojen noudattaminen ei kaiken kaikkiaan kyseenalaista kiistetyn sääntöjenvastaisuuden jatkuvuutta, jos myöhemmät mittaukset osoittavat, että nämä arvot on perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päätyttyä edelleen ylitetty.(15) Kuten Ranska perustellusti esittää, tämä perustelu ei kuitenkaan päde Chevregnyn juomaveden jakeluyksikön osalta, sillä käytettävissä olevien tietojen mukaan muuttujan arvoa ei enää ylitetty siellä tämän määräajan päätyttyä.
32.      Komissio perusteli suullisessa käsittelyssä tätä vastaan, että nitraattia koskevan muuttujan arvon ylittymisen pysyvä päättyminen voidaan todeta vain kokonaista vuotta koskevien mittausarvojen perusteella. Juomaveden kuormittaminen nitraatilla riippuu nimittäin erityisesti maataloudesta ja sääolosuhteista.
33.      Nämä perustelut ovat lähtökohtaisesti vakuuttavia, eikä Ranska ole kyseenalaistanut niitä. Sekä sää että maatalous noudattavat vuotuista sykliä, joka voi johtaa siihen, että juomaveden lähteissä on tiettyinä aikoina korkeampia nitraattiarvoja. Jos mitään muuta näyttöä ei esitetä, juomaveden laatua on valvottava vähintään vuoden ajan, jotta voidaan todeta, onko liian suurten nitraattiarvojen syy tosiasiallisesti korjattu.
34.      Tämä perustelu ei koske kuitenkaan rikkomisen päättymistä sellaisenaan vaan yksinomaan päättymisestä esitettävää näyttöä.
35.      Juomavesidirektiivissä asetetaan kyllä lopputuloksen saavuttamiseen liittyvä velvoite, jonka mukaan muuttujan arvoja on noudatettava, mutta sitä ei ole muotoiltu siten, että jäsenvaltioiden pitäisi osoittaa niiden noudattaminen milloin tahansa kuluneen vuoden aikana.
36.      Rikkominen on kuitenkin päättynyt, kun jäsenvaltio on poistanut ylityksen syyn. Voitaisiin esimerkiksi käyttää juomavettä jostain toisesta, vähimmän kuormittuneesta lähteestä tai toteuttaa teknisiä toimenpiteitä nitraatin poistamiseksi. Jos nämä toimenpiteet ovat riittävän tehokkaita, muuttujan arvoja noudatetaan tulevaisuudessa ja jäsenvaltio olisi noudattanut velvoitteitaan täysimääräisesti.
37.      Tätä lopputuloksen saavuttamiseen liittyvää velvoitetta ei muuteta millään tavoin sillä, että jäsenvaltio ei kykene osoittamaan sitä täysimääräisesti vielä perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä. Jos liitytään toiseen lähteeseen, ei pitäisi olla tämän osoittamiseksi välttämätöntä esittää muuttujan noudattaminen seuraavan täyden vuosisyklin ajalta. Pitäisi pikemminkin riittää, että osoitetaan tämä liittyminen ja uuden lähteen aikaisempi laatu.
38.      Mikäli muiden todisteiden puuttuessa olisi kuitenkin välttämätöntä esittää mittausarvoja seuraavan kokonaisen vuoden ajalta, on oltava mahdollista esittää nämä todisteet oikeudenkäynnissä komission väitteen vastustamiseksi.
39.      Unionin tuomioistuin on jo hyväksynyt muuttujan arvon ylittymisen osalta komission perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymisen jälkeiseltä ajalta esittämiä todisteita. Nämä myöhemmät ylitykset osoittavat ensinnäkin sen, että määräajan päättyessä ei ollut vielä toteutettu kaikkia tarpeellisia toimenpiteitä rikkomisen lopettamiseksi. Ne osoittavat toiseksi sen, että jäsenvaltio on jatkuvasti laiminlyönyt (”défaut persistant”) tarpeelliset toimenpiteet rikkomisen lopettamiseksi.(16) Komissio voi esittää tällaisten järjestelmällisten ja pysyvien rikkomisten osoittamiseksi todisteita, jotka liittyvät määräajan päättymisen jälkeiseen aikaan.(17)
40.      Jos komissio saa kuitenkin näyttää rikkomisia toteen tällaisten todisteiden avulla, myös asianomaisen jäsenvaltion on voitava esittää tällaisia todisteita osoittaakseen syyttömyytensä. Tätä edellyttää oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin kannalta välttämätön prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaate, joka taataan muun muassa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa(18) ja jonka tarkoituksena on turvata oikeudenkäynnin asianosaisten välinen tasapaino.(19) Sen mukaan kullekin asianosaiselle, myös jäsenvaltioille ja elimille,(20) on tarjottava kohtuullinen mahdollisuus esittää asiansa, myös todisteensa, sellaisten edellytysten vallitessa, jotka eivät saata tätä vastapuoltaan selvästi epäedullisempaan asemaan.(21)
41.      Se, että sallitaan todisteet, jotka ovat peräisin perustellun lausunnon mukaisen määräajan päättymisen jälkeiseltä ajalta, ei kuitenkaan muuta SEUT 258 artiklan mukaisessa menettelyssä millään tavoin ajankohtaa, joka on merkityksellinen rikkomisen toteamisen kannalta, sillä myöhempiä ajanjaksoja koskeviin tietoihin vedotaan ainoastaan päätelmien tekemiseksi tätä ajankohtaa koskevasta tilanteesta.
42.      Chevregnyn juomaveden jakeluyksikön osalta siitä, että muuttujan arvoa on noudatettu 3.11.2022 lähtien, seuraa joka tapauksessa, että siellä nitraattia koskevan muuttujan arvon ylityksen syy oli korjattu perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymiseen mennessä.
2.     Wanquetinin juomaveden jakeluyksikkö (062000861), Pas-de-Calais, Hauts-de-France
43.      Hauts-de-Francen alueen Pas-de-Calais’n departementtien Wanquetin juomaveden jakeluyksikön (062000861)
verkkoon on liittynyt 727 kuluttajaa. Ennen päivämäärää 14.4.2023 kolme peräkkäistä mittausarvoa oli muuttujan arvon alapuolella, mutta kyseisen vuoden 5.6., 5.10. ja 18.12. muuttujan arvo jälleen ylitettiin.
44.      Tämä juomaveden jakeluyksikkö on siten esimerkki siitä, että muuttujan arvoa on noudatettu vain tilapäisesti, mikä nimenomaan ei voi osoittaa, että Ranska olisi korjannut ylitysten syyn pysyvästi perustelussa lausunnossa asetetun määräajan päättymiseen mennessä.
45.      Tällä perusteella on todettava, että ensimmäinen kanneperuste on hyväksyttävä Wanquetin juomaveden jakeluyksikön osalta.
3.     Arconceyn juomaveden jakeluyksikkö (021000666), Côte-d’Or, Bourgogne-Franche-Comté
46.      Bourgogne-Franche-Comtén alueen
Côte-d’Orin departementtien Arconceyn juomaveden jakeluyksikön (021000666) verkkoon on liittynyt 223 kuluttajaa. Ranskan väitteiden mukaan viimeinen todettu muuttujan arvon ylitys tapahtui 9.2.2023. Nitraatin mittausarvo oli tätä ennen useita vuosia ylimmillään välillä 60 ja 70mg/l. Mittausarvot olivat sitä vastoin 12.4.2023 lähtien selvästi muuttujan arvon alapuolella, useimmiten 30–40 mg/l. Tämä johtuu mahdollisesti siitä, että tämä jakeluyksikkö liitettiin maaliskuussa 2023 toiseen juomavesiverkkoon.
47.      Mittausarvot vahvistavat siis sen, että Arconceyn juomaveden jakeluyksikössä oli korjattu nitraattia koskevan muuttujan arvon ylityksen syy perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymiseen mennessä pysyvästi.
4.     Charenceyn juomaveden jakeluyksikkö (021000834), Côte-d’Or, Bourgogne-Franche-Comté
48.      Bourgogne-Franche-Comtén alueen Côte-d’Orin departementtien Charenceyn juomaveden jakeluyksikön (021000834) verkkoon on liittynyt 36 kuluttajaa. Ranskan väitteen mukaan mittausarvot ovat olleet 8.12.2022 lähtien selvästi muuttujan arvon alapuolella, useimmiten alle 20 mg/l. Tämän syynä on todennäköisesti liittyminen toiseen juomavesiverkkoon tammikuussa 2023. Aikaisemmin selviä ylityksiä tapahtui aika ajoin.
49.      Myös tässä tapauksessa tuoreemmat mittausarvot vahvistavat, että Charenceyn juomaveden jakeluyksikössä oli korjattu nitraattia koskevan muuttujan arvon ylityksen syy perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymiseen mennessä pysyvästi.
5.     Saint-Seine-l‘Abbayen juomaveden jakeluyksikkö (021001229), Côte-d’Or, Bourgogne-Franche-Comté
50.      Bourgogne-Franche-Comtén alueen Côte-d’Orin departementtien Saint-Seine-l‘Abbayen juomaveden jakeluyksikön (021001229) verkkoon on liittynyt 307 kuluttajaa. Ranska on esittänyt, että mittausarvot ovat olleet päivämäärästä 6.3.2023 lähtien trendiltään laskevia ja muuttujan arvon alapuolella.
51.      Tuoreemmat mittausarvot vahvistavat siis, että myös Saint-Seine-l‘Abbayen juomaveden jakeluyksikössä oli korjattu nitraattia koskevan muuttujan arvon ylityksen syy perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymiseen mennessä pysyvästi.
6.     Turceyn juomaveden jakeluyksikkö (021001767), Côte-d’Or, Bourgogne-Franche-Comté
52.      Bourgogne-Franche-Comtén alueen Côte-d’Orin departementtien Turceyn juomaveden jakeluyksikön (021001767) verkkoon on liittynyt 177 kuluttajaa.
Ranskan mukaan mittausarvot olivat 2.1.–25.9.2023 muuttujan arvon alapuolella, mutta 29.11.2023 tapahtui selvä ylitys ja muuttujan arvo ylitettiin vielä kerran myös 24.1.2024. Mittausarvo on pysynyt siitä lähtien muuttujan arvon alapuolella.
53.      Edellä mainitut ylitykset osoittavat, että Turceyn juomaveden jakeluyksikössä ei ollut vielä korjattu pysyvästi nitraatin muuttujan arvon ylityksen syytä perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymiseen mennessä.
7.     Charmesin juomaveden jakeluyksikkö (052001856), Haute-Marne, Grand Est
54.      Grand Estin alueen Haute-Marnen departementtien Charmesin juomaveden jakeluyksikön
(052001856) verkkoon on liittynyt 148 kuluttajaa. Muuttujan arvo ylitettiin viimeisen kerran 28.10.2022. Mittausarvot ovat pysyneet siitä lähtien tämän alapuolella, ja äskettäin trendi on ollut laskeva.
55.      Nämä mittausarvot mahdollistavat sen päätelmän, että nitraattia koskevan muuttujan arvon ylityksen syy oli korjattu perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymiseen mennessä Charmesin juomaveden jakeluyksikössä.
8.     Faysin juomaveden jakeluyksikkö (052000917), Haute-Marne, Grand Est
56.      Grand Estin alueen Haute-Marnen departementtien Faysin juomaveden jakeluyksikön (052000917) verkkoon on liittynyt 65 kuluttajaa. Mittausarvot ovat olleet 10.2.2023 lähtien muuttujan arvon alapuolella päivämäärää 28.8.2023 lukuun ottamatta, tosin vain täpärästi.
57.      Edellä mainittu ylitys sekä mittausarvojen niukka ero muuttujan arvoon osoittavat, että Faysin juomaveden jakeluyksikössä ei ollut vielä korjattu nitraattia koskevan muuttujan arvon ylityksen syytä perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymiseen mennessä.
9.     Välipäätelmä
58.      Ranska ei siis ole noudattanut kolmannen juomavesidirektiivin 4 artiklan 1 kohdan, kun sitä luetaan yhdessä liitteessä I olevan B osan kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se
ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että ihmisten käyttöön tarkoitettu vesi täyttää nitriitin muuttujan arvoa 50 mg/l koskevat vähimmäisvaatimukset, kun kyse on kannekirjelmän liitteessä A.8 yksilöidyistä 107:stä juomaveden jakeluyksiköstä, lukuun ottamatta Chevregnyn, Arconceyn, Charenceyn, Saint-Seine-l’Abbayen ja Charmesin jakeluyksiköitä.
C       Korjaavat toimenpiteet juomaveden laadun parantamiseksi (toinen kanneperuste)
59.      Komissio vetoaa toisessa kanneperusteessaan siihen, että Ranska on rikkonut kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 2 kohtaa kannekirjelmän liitteessä A.8 mainituissa 107:ssä juomaveden jakeluyksikössä.
60.      Kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, että jos ihmisten käyttöön tarkoitettu vesi ei täytä liitteessä 1 olevan B osan mukaisia muuttujien arvoja, on toteutettava tarvittavat korjaavat toimenpiteet kyseisen veden laadun palauttamiseksi mahdollisimman pian. Näiden toimenpiteiden toteuttamista on lisäksi priorisoitava ottaen huomioon muun muassa se, missä määrin kyseinen muuttujan arvo on ylittynyt, sekä tähän liittyvä ihmisten terveydelle mahdollisesti aiheutuva vaara.
61.      Tämä velvoite on kolmannen juomavesidirektiivin 4 artiklan 1 kohdan tavoin, kun sitä luetaan yhdessä liitteessä I olevan B osan kanssa, perustana jäsenvaltioihin sovellettavalle velvoitteelle(22) varmistaa lopputulos eli muuttujan arvojen noudattaminen. Siihen liittyy kiirehtimisvelvoite, koska 14 artiklan 2 kohdan nojalla toimenpiteet on toteutettava ”mahdollisimman pian” ja ”priorisoitava”.(23)
62.      Komissio esittää, että tämän velvoitteen laiminlyönti ilmenee jo siitä, että ylitykset jakeluyksiköissä kestivät 6–36 vuotta.
1.     Kanneperusteen tutkimisedellytysten täyttyminen niiden viiden juomaveden jakeluyksikön osalta, joissa muuttajan arvon ylitys on päättynyt
63.      Ranska katsoo, että niillä kahdeksalla jakelualueella, joilla nitraattia koskevan muuttujan arvon ylittymisiä ei ole sen mielestä lainkaan ollut havaittavissa asian kannalta merkityksellisenä ajankohtana, ei ole myöskään rikottu kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 2 kohtaa.
64.      Tämä väite on kuitenkin hylättävä riippumatta ensimmäistä kanneperustetta koskevan tutkimuksen lopputuloksesta. Ranska ei ollut perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päätyttyä enää velvollinen toteuttamaan uusia korjaavia toimenpiteitä viidessä jakeluyksikössä, joissa rikkominen oli jo päättynyt. Tämä ei kuitenkaan estä unionin tuomioistuinta toteamasta, että Ranska ei ollut toteuttanut tätä lopputulosta varten tarpeellisia toimenpiteitä mahdollisimman pian eikä priorisoinut niitä.
65.      Chevregnyn juomaveden jakeluyksikön tapaus osoittaa tämän erityisen selvästi, sillä ylitys kesti siellä komission lausuman mukaan vuodesta 1997 vuoteen 2022 eli 25 vuotta, eikä Ranska ole tätä kiistänyt. Tätä rikkomista ei selvästi lopetettu mahdollisimman pian eikä sitä priorisoitu.
66.      Pitää paikkansa, että kun on ollut kyse julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekemisestä, unionin tuomioistuin on katsonut, että komission kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi, jos perustellussa lausunnossa vahvistetun määräajan päättyessä jälki-ilmoitus tai kyseessä oleva sopimus oli jo täysin vaikutukseton.(24) Tätä voitaisiin ajatella niiden jakeluyksiköiden osalta, joissa rikkominen oli päättynyt asian kannalta merkitykselliseen ajankohtaan mennessä.(25)
67.      Ymmärrän edellä mainitun oikeuskäytännön kuitenkin poikkeuksena periaatteesta, jonka mukaan komission ei tarvitse osoittaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä mitään erityistä oikeussuojan tarvetta.(26) Tämä periaate ei tarkoita sitä, että ei tarvittaisi mitään oikeussuojan tarvetta, vaan ainoastaan sitä, että tämän tarpeen oletetaan olevan olemassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä. Tämä olettama voidaan kuitenkin poikkeuksellisesti kumota, mikä edellä mainituissa julkisia hankintoja koskevissa tapauksissa tapahtui.
68.      Nyt käsiteltävässä tapauksessa on kuitenkin edelleen olemassa riittävä tarve todeta, että Ranska ei ole toteuttanut kaikissa 107 yksikössä korjaavia toimenpiteitä mahdollisimman pian eikä priorisoinut niitä.
69.      Ensinnäkin Ranska kiistää rikkomisen kaikkien 107 jakeluyksikön osalta. Jo tästä syystä komissiolla on oikeutettu tarve siihen, että unionin tuomioistuin selventää tämän näkemysten eron myös niiden viiden yksikön osalta, joissa rikkominen on jo päättynyt.(27)
70.      Toiseksi nyt käsiteltävässä tapauksessa on olemassa tarve rikkomisen toteamiseen jo sen vuoksi, että kanne koskee useita samankaltaisia tapauksia, joissa tällainen rikkominen jatkuu. Tämän osoittaa se, että on olemassa tietty toistumisvaara, joka voi olla oikeussuojan tarpeen perusteena.(28)
71.      Kolmanneksi Ranskan tuomitsemisella viiden jakeluyksikön osalta nyt käsiteltävässä asiassa saattaisi olla merkitystä, jos tulevaisuudessa olisi tarpeen määrätä uhkasakko ja/tai kiinteämääräinen hyvitys SEUT 260 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen perusteella tuomion riittämättömän täytäntöönpanon perusteella. Tämä toteamus olisi osoitus siitä, että vastaavien unionin oikeuden rikkomisten toistumisen tehokas estäminen tulevaisuudessa edellyttää ennalta ehkäisevän seuraamuksen määräämistä,(29) koska sillä korostettaisiin nyt käsiteltävän rikkomisen painoarvoa.
72.      Toinen kanneperuste on siis tutkittava kaikkien kannekirjelmän liitteessä A.8 mainittujen 107:n juomaveden jakeluyksikön osalta.
2.     Kanneperusteen perusteltavuus
73.      Asiakysymyksen osalta Ranska katsoo, ettei se ole toiminut korjaavien toimenpiteiden osalta liian myöhään, koska ylitykset kestivät 52 jakeluyksikössä vähemmän kuin 10 vuotta.
74.      Tässä yhteydessä voidaan jättää huomiotta, tunnustaako Ranska tällä tavoin implisiittisesti rikkomisen muiden jakeluyksiköiden osalta, sillä tässä väitteessä ei oteta huomioon sen ajallisen ja prosessioikeudellisen kehyksen seurauksia, josta säädettiin erityisesti toisen juomavesidirektiivin 9 artiklassa korjaavien toimenpiteiden osalta.
75.      Toisen juomavesidirektiivin 9 artiklan 1 kohdassa sallittiin jäsenvaltioille poikkeaminen liitteessä I olevassa B osassa mainituista muuttujien arvoista enintään kolmeksi vuodeksi sillä edellytyksellä, että poikkeamasta ei aiheutu mahdollista vaaraa ihmisten terveydelle ja ettei ihmisten käyttöön tarkoitetun veden toimittamista kyseisellä alueella voida hoitaa millään muulla kohtuulliseksi katsotulla tavalla. Toinen enintään kolmen vuoden pituinen poikkeus oli tämän säännöksen mukaan mahdollinen, jos jäsenvaltio ilmoitti siitä komissiolle. Jäsenvaltio sai lisäksi 9 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaan poikkeuksellisissa olosuhteissa esittää pyynnön kolmannesta enintään kolmen vuoden poikkeuksesta komissiolle, jonka oli tehtävä tästä pyynnöstä päätös. Jäsenvaltion piti 9 artiklan 3 kohdan nojalla määritellä tietyt seikat poikkeuksen hyväksymisen yhteydessä. Enintään 30 päivän pituisten poikkeuksien osalta 9 artiklan 4 kohdassa säädettiin sen sijaan yksinkertaistetusta hyväksymismenettelystä.
76.      Nämä säännökset olivat lähtökohtaisesti sovellettavissa nyt käsiteltävässä tapauksessa, koska kolmannen juomavesidirektiivin täytäntöönpanon määräaika päättyi vasta 12.1.2023 eli vain vähän ennen kuin perusteltu lausunto annettiin 15.2.2023, ja tämän direktiivin 26 artiklan 2 kohdan mukaan kyseisenä ajankohtana hyväksytyt poikkeukset pysyivät voimassa toisen direktiivin nojalla.
77.      Ensinnäkin sen mukaan määräaikoja olisi voitu soveltaa vain siinä tapauksessa, että Ranska olisi myös noudattanut niitä. Ranska ei kuitenkaan vetoa tässä oikeudenkäynnissä mihinkään poikkeuksiin. Ilman poikkeussääntelyn soveltamista on kuitenkin mahdotonta hyväksyä vuosikausia kestäneiden viivästysten yhteydessä ilman viittausta jo toteutettuihin toimenpiteisiin sitä, että korjaavat toimenpiteet olisi toteutettu mahdollisimman pian ja että niitä olisi priorisoitu.
78.      Poikkeussäännöt osoittavat toiseksi, että ylityksen syyt olisi lainsäätäjän käsityksen mukaan pitänyt korvata lähtökohtaisesti kolmen vuoden kuluessa. Määräajan jatkaminen vielä kolmella vuodella edellytti etukäteen tehtyä ilmoitusta komissiolle ja antoi sille siten mahdollisuuden valvoa, täyttyivätkö poikkeuksen edellytykset. Komissio olisi voinut vahvistaa edellytysten noudattamisen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeneessa menettelyssä. Määräajan jatkamiseen vielä kolmella vuodella tarvittiin poikkeuksellisia olosuhteita, jotka edellyttivät komission hyväksyntää.
79.      Kolmanneksi on epävarmaa, voivatko poikkeussääntelyn edellytykset täyttyä, kun kyseessä on nitraattia koskevan muuttujan arvon ylittäminen. Ranska nimittäin myöntää, että nitraattia koskevan muuttujan arvon ylittämisellä vaarannetaan alle kuuden kuukauden ikäisten lasten ja raskaana olevien terveys. Ylitys merkitsi siis mahdollista ihmisten terveyden vaarantamista. Tämä voisi merkitä sitä, että tällaiset ylitykset pitäisi korjata huomattavasti lyhyemmässä ajassa kuin hyväksytyn poikkeuksen mukaisessa kolmessa vuodessa.
80.      Näin ollen myös harkintavaltaa koskeva Ranskan väite on lähtökohtaisesti merkityksetön, sillä siitä ilmenee, että kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 2 kohdan mukaan on otettava huomioon muun muassa se, missä määrin kyseinen muuttujan arvo on ylittynyt, sekä tähän liittyvä ihmisten terveydelle mahdollisesti aiheutuvan vaara, kun korjaavia toimenpiteitä priorisoidaan. Tämä harkintavalta ei näet voi pidentää olennaisesti korjausten kestoa eikä mahdollistaa toisen juomavesidirektiivin 9 artiklassa tarkoitettujen poikkeussääntöjen kiertämistä.
81.      Huomautettakoon lisäksi, että ylitysten kestosta ei monissa tapauksissa voida päätellä, että niiden laajuus tai asianomaisten jakeluyksiköiden suorituskyky olisi otettu huomioon. On totta, että kyseessä ovat usein hyvin pienet yksiköt, joissa on muutamia satoja tai jopa alle sata kuluttajaa. Niin pienten yksiköiden osalta ylityksen korjaamisesta saattaa aiheutua merkittävä taloudellinen rasite erityisesti silloin, jos kustannukset jaetaan pienelle määrälle kuluttajia. Kuitenkin nimenomaan useissa suuremmissa yksiköissä, joiden vaikutuspiirissä on yli tuhat ihmistä tai jopa useita tuhansia ihmisiä, ylitykset ovat olleet jo erityisen pitkiä. Esimerkiksi suurimmassa yksikössä Berck-sur-Mer (062000460), joka sijaitsee Pas-de-Calais’n departementissa Hauts de Francen alueella ja jossa on 20 611 kuluttajaa, muuttujan arvo on ylitetty jo 26 vuoden ajan. Lisäksi kannekirjelmän liitteessä A.8 mainitaan kahdeksan muuta yksikköä, joissa on yli tuhat kuluttajaa ja joiden osalta ylitykset ovat kestäneet pidempään kuin 20 vuotta.(30) Priorisointia tai kattavaa tarpeiden harkintaa ei ole tässä yhteydessä havaittavissa.
82.      Näin ollen Ranska on rikkonut kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä, koska se ei
ole toteuttanut korjaavia toimenpiteitä ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadun parantamiseksi mahdollisimman pian kannekirjelmän liitteessä A.8 mainittujen 107:n juomaveden jakeluyksikön osalta eikä ole priorisoinut niiden täytäntöönpanoa ottamalla huomioon muun muassa sen, missä määrin kyseinen muuttujan arvo on ylittynyt, sekä tähän liittyvän ihmisten terveydelle mahdollisesti aiheutuvan vaaran.
D       Muut ihmisten terveyden suojelemiseksi tarvittavat korjaavat toimenpiteet (kolmas kanneperuste)
83.      Komissio moittii kolmannessa kanneperusteessaan Ranskaa siitä, että se ei ole rajoittanut sellaisen ihmisten käyttöön tarkoitetun veden käyttöä, joka ylittää jatkuvasti nitriitin muuttujan arvon, ei ole toteuttanut muita tarvittavia korjaavia toimenpiteitä suojellakseen ihmisten terveyttä eikä ole informoinut veden käyttäjiä riittävästi.
84.      Toisin kuin kaksi muuta kanneperustetta, tämä kanneperuste ei nimenomaisesti liity kaikkiin 107:een juomaveden jakeluyksikköön, jotka ovat nyt käsiteltävän asian kohteena. Kanneperusteen perusteluista ilmenee kuitenkin, että komissio liittää sen kaikkiin yksikköihin.
85.      Ranska katsoo myös tämän kanneperusteen osalta, että rikkominen ei enää jatku niissä yksiköissä, joissa perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä ei ollut enää havaittavissa ylitystä. Tämä väite on kuitenkin jo edellä esitetyistä syistä(31) hylättävä.
86.      Aluksi on selvennettävä, miltä osin komission tähän kanneperusteeseen liittyvä väite on tutkittava, ja samassa yhteydessä on tutkittava sen perusteltavuus.
1.     Tutkittavaksi ottaminen
87.      Tutkimisedellytysten osalta epävarmuutta ilmenee toisen ja kolmannen juomavesidirektiivin välisten erojen vuoksi, koska komissio on vedonnut 30.10.2020 oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aloittaessaan virallisessa huomautuksessaan vielä toiseen direktiiviin, mutta maininnut perustellussa lausunnossaan ja erityisesti kanteessaan kolmannen direktiivin.
88.      Komissio voi nimittäin nojautua jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä, jonka se on pannut vireille myöhemmin muutetun tai kumotun unionin säädöksen alkuperäisen sanamuodon perusteella ja ajaa sitä vetoamalla uuteen unionin säädökseen – kuten edellä todettiin(32) – vain säännöksiin, jotka on pidetty voimassa uudessa säädöksessä.
89.      Komission väitteen tutkimisedellytysten täyttymisen kannalta on merkityksellistä, että kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan toinen alakohta (a jakso) ja 4 kohta (c jakso) eivät sisältyneet toiseen direktiiviin. Lisäksi on tarkasteltava 14 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan vähäistä muutosta (b jakso).
a)     Kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan toinen alakohta
90.      Komissio nojautuu kolmannessa kanneperusteessa nimenomaisesti kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan molempiin alakohtiin. Tämän säännöksen ensimmäisessä alakohdassa säädetään, että riippumatta siitä, onko muuttujien arvojen noudattamisessa ollut puutteita, jäsenvaltioiden on varmistettava, että ihmisten terveyttä mahdollisesti vaarantavan ihmisten käyttöön tarkoitetun veden jakelu kielletään tai sen käyttöä rajoitetaan sekä toteutetaan muut korjaavat toimenpiteet, jotka ovat tarpeen ihmisten terveyden suojelemiseksi. Toisessa alakohdassa säädetään, että jos liitteessä I olevassa A ja B osassa esitettyjä muuttujien arvoja koskevia vähimmäisvaatimuksia ei noudateta, jäsenvaltioiden on katsottava tämä mahdolliseksi vaaraksi ihmisten terveydelle, paitsi jos toimivaltainen viranomainen katsoo muuttujien arvojen poikkeaman olevan merkitykseltään vähäinen.
91.      Kuitenkin vain ensimmäinen alakohta sisältyi (suureksi osaksi(33)) toisen juomavesidirektiivin 8 artiklan 3 kohtaan, johon komissio vetosi virallisessa huomautuksessaan pannessaan oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn vireille.
92.      Kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan olettamalle, jonka mukaan muuttujien arvoja koskevien vähimmäisvaatimusten noudattamatta jättämistä on pidettävä mahdollisena vaarana ihmisten terveydelle, ei sitä vastoin ole vastinetta toisen juomavesidirektiivin vastaavassa säännöksessä. Toisen direktiivin johdanto-osan 27 perustelukappaleessa todettiin pikemminkin, että silloin kun vedenlaatu ei ole osoitinmuuttujan arvon mukainen, asianomaisen jäsenvaltion on tutkittava, aiheutuuko tästä poikkeamasta riskiä ihmisten terveydelle.
93.      Komissio ei siis voi tässä oikeudenkäynnissä nojautua siihen olettamaan, että nitraattia koskevan muuttujan arvon ylitys merkitsee mahdollista vaaraa ihmisten terveydelle. Tätä koskeva väite on jätettävä tutkimatta.
94.      Sitä vastoin mikään ei lähtökohtaisesti estä Ranskaa vetoamasta siihen, että mahdollinen vaara ihmisten terveydelle voidaan kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan nojalla sulkea pois silloin, jos toimivaltaiset viranomaiset pitävät muuttujan arvon noudattamatta jättämistä merkityksettömänä. Ranskalta ei näet voida viedä tätä siinä vaiheessa voimassa ollutta puolustautumiskeinoa yksinomaan sillä perusteella, että komissio on lähettänyt virallisen huomautuksensa liian aikaisin. Tällä tavoin avautunut harkintavalta ei voi kuitenkaan ulottua laajemmalle kuin alun perin toisen direktiivin johdanto-osan 27 perustelukappaleessa jäsenvaltioille annettu tutkimista koskeva toimivalta.
b)     Kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaiset toimintavaihtoehdot
95.      Vaikka kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta sisältyi nopealla silmäyksellä jo toisen direktiivin 8 artiklan 3 kohtaan, sen soveltaminen nyt käsiteltävässä asiassa herättää tutkimisedellytysten täyttymistä koskevan ongelman. Nämä kaksi säännöstä ovat näet pitkälti yhteneväisiä vain saksan- ja kreikankielisissä versioissa, kun taas kaikissa muissa kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan ensimmäiseen alakohtaan sisältyy hienoinen muutos toisen direktiivin 8 artiklan 3 kohdan ensimmäiseen virkkeeseen nähden. Komissio vetoaa ainakin implisiittisesti tähän muutettuun versioon.
96.      Toisen direktiivin 8 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädettiin kolmesta toimintavaihtoehdosta, kun kyseessä oli ihmisten terveyden mahdollinen vaarantaminen, eli ensinnäkin veden jakelun kieltämisestä, toiseksi sen käytön rajoittamisesta ja kolmanneksi muista sellaisista toimenpiteistä, jotka ovat välttämättömiä ihmisten terveyden suojelemiseksi. Kaikki kolme vaihtoehtoa oli kolmannen direktiivin 14 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan saksan- ja kreikankielisten versioiden tavoin yhdistetty toisiinsa ”tai”-sanalla. Toimivaltaiset viranomaiset saivat siis valita kolmesta vaihtoehdosta.
97.      Kaikissa muissa kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kieliversioissa säädetään sitä vastoin, että (joko) kielletään veden jakelu tai rajoitetaan sen käyttöä ja että (sen lisäksi) toteutetaan kaikki muut tarvittavat toimenpiteet. Harkintavaltaa rajoitetaan siten kolmesta kahteen vaihtoehtoon eli kieltoon tai rajoitukseen, ja lisäksi saattaa olla tarpeen toteuttaa muita toimenpiteitä.
98.      Tämä muutos ”tai”-sanasta ”ja”-sanaan sisältyi jo komission ehdotukseen, jossa se myös tuotiin esiin mutta sitä ei selvennetty.(34) Ehdotuksen saksan- ja kreikankielisiin käännöksiin tätä muutosta ei ole kuitenkaan otettu.
99.      Riippumatta näiden kieliversioiden välisistä eroista erityisesti kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 5 kohta puoltaa kuitenkin sitä, että unionin lainsäätäjä halusi edelleen antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden valita kaikista kolmesta toimintavaihtoehdosta. Tämä kysymys voi viime kädessä jäädä avoimeksi nyt käsiteltävässä asiassa, sillä komissio voi tässäkin kohdassa nojautua väitteissään uuteen säännökseen vain siltä osin kuin sillä pidetään vanha säännös voimassa.
100. Tästä syystä nyt käsiteltävässä asiassa on jätettävä tutkimatta komission väite, jonka mukaan Ranskan olisi pitänyt tehdä valinta veden jakelun kieltämisen ja sen käytön rajoittamisen välillä, kun kyse oli mahdollisesta vaarasta ihmisten terveydelle. Ranska voi pikemminkin vedota siihen, että kaikki kolme vaihtoehtoa olivat lähtökohtaisesti toimivaltaisten viranomaisten käytettävissä.
c)     Kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 4 kohta
101. On lisäksi epävarmaa, voidaanko ottaa tutkittavaksi komission väite, joka koskee ilmoitusvelvoitteiden selvitystä nitraattia koskevan muuttujan arvon ylittyessä kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 4 kohdassa, jossa näistä velvoitteista säädetään varsin yksityiskohtaisesti. Toisen direktiivin 8 artiklan 3 kohdan toisessa virkkeessä säädettiin sitä vastoin ainoastaan, että tällaisissa tapauksissa, joista nykyään säädetään kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa, on asiasta heti tiedotettava kuluttajille ja heille on annettava tarpeelliset ohjeet. Lisäksi 8 artiklan 7 kohdassa säädettiin, että korjaavia toimenpiteitä toteutettaessa kuluttajille tiedotetaan asiasta paitsi silloin, kun toimivaltaiset viranomaiset katsovat poikkeaman muuttujan arvosta olevan merkityksettömän vähäistä.
102. Kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 4 kohdassa pidetään voimassa toisen direktiivin 8 artiklan 3 kohdan toiseen virkkeeseen ja 7 kohtaan sisältynyt velvoite ilmoittaa kuluttajille muuttujan arvon ylittyessä mahdollisesta vaarasta ihmisten terveydelle, antaa vastaavia tietoja ja neuvoja sekä ilmoittaa korjaavista toimenpiteistä.
103. Jäsenvaltioilla oli näiden tietojen ja neuvojen määrittämisen yhteydessä tosin toisen direktiivin 8 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen nojalla laajempaa harkintavaltaa kuin kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 4 kohdan nojalla. Tämä laajempi harkintavalta on otettava huomioon nyt käsiteltävässä asiassa arvioitaessa sitä, onko Ranska noudattanut ilmoitusvelvoitteitaan.
104. Komissio ei voi myöskään vaatia, että Ranska olisi antanut tietoja tai neuvoja laajemmin kuin kolmannen direktiivin 14 artiklan 4 kohdan mukaan oli tarpeen, vaikka tapauksen olosuhteiden perusteella lisätiedot tai
‑neuvot vaikuttaisivat tarpeellisilta toisen direktiivin 8 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen mukaisesti. Ranskaa koskivat näet asian kannalta merkityksellisenä ajankohtana ja koskevat edelleenkin vain 14 artiklan 4 kohdan vaatimukset.(35)
d)     Zwischenergebnis
105. Näin ollen komission kolmatta kanneperustetta koskeva väite on jätettävä tutkimatta siltä osin kuin siinä vedotaan kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 ja 4 kohdan muutoksiin toisen direktiivin 8 artiklan 3 kohtaan nähden. Tämä koskee kolmannen direktiivin 14 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaista olettamaa, jonka mukaan nitraattia koskevan muuttujan arvon ylitys merkitsee mahdollista vaaraa ihmisten terveydelle, 14 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan muutosta eri toimintavaihtoehtojen osalta ja ilmoitusvelvoitteiden konkretisointia 14 artiklan 4 kohdalla.
2.     Perusteltavuus – Kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan huomioon ottaminen
106. Kolmannen kanneperusteen perusteltavuuden eli kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan rikkomisen osoittamiseksi komission on näin ollen aluksi osoitettava, että nitraattia koskevan muuttujan arvon ylitys merkitsee mahdollista vaaraa ihmisten terveydelle. Vasta tällä perusteella kyetään arvioimaan, onko Ranska toteuttanut tarvittavat korjaavat toimenpiteet.
a)     Mahdollinen vaara ihmisten terveydelle
107. Vaikka kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukainen olettama mahdollisesta vaarasta ei ole komission käytettävissä, tämä kysymys on nyt käsiteltävässä asiassa verrattain ongelmaton.
108. Ranska nimittäin myöntää, että nitraattia koskevan muuttujan arvon ylitys merkitsee vaaraa raskaana olevien ja alle kuuden kuukauden ikäisten lasten terveydelle. Se tarkoittaa mahdollista vaaraa ihmisten terveydelle.
109. Asianosaiset ovat kuitenkin erimielisiä siitä, onko olemassa muita mahdollisia vaaroja ihmisten terveydelle. Komissio vetoaa tältä osin huolellisuusperiaatteeseen, mutta ilman tarkempaa konkretisointia tämä periaate ei voi vielä olla perustana mahdollisia vaaroja koskevalle olettamalle.
110. Komissio esittää tällaista konkretiaa syöpäsairauksiin liittyvän riskin osalta. WHO mainitsee tämän riskin asiakirjassa, johon molemmat asianosaiset viittaavat.(36) Myös ranskalainen Anses(37) päättelee eräässä Ranskan taholta oikeudenkäynnissä esitetyssä kertomuksessa juomaveden nitraattikuormituksen ja suolistosyövän riskin liittyvän toisiinsa sekä epäilee yhteyttä munasarja- ja munaissyöpiin.(38) On siis ristiriitaista, että Ranska ei pidä syöpäriskejä mahdollisena vaarana ihmisten terveydelle, ja tämä näkemys on hylättävä. Nämä syöpäriskit merkitsevät pikemminkin muuta mahdollista ihmisten terveyteen kohdistuvaa vaaraa.
b)     Korjaavat toimenpiteet
111. Näin ollen on pohdittava, onko Ranska toteuttanut korjaavat toimenpiteet, joita kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan edellytetään raskaana olevien ja pienten lasten terveydelle mahdollisesti aiheutuvien vaarojen ja syöpäriskin vuoksi.
112. Kuten edellä esitin, Ranskaa ei voi nyt käsiteltävässä asiassa lähtökohtaisesti moittia siitä, että toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet valinnan kolmesta toisen juomavesidirektiivin 8 artiklan 3 kohdassa mainitusta tavasta toteuttaa korjaavia toimenpiteitä. Näitä ovat ensinnäkin veden jakelun kieltäminen, toiseksi sen käytön rajoittaminen ja kolmanneksi muut välttämättömät toimenpiteet.
113. Komission mielestä ihmisten terveydelle mahdollisesti aiheutuvan vaaran vuoksi rajoituksia tai jopa kieltoja olisi pitänyt asettaa kaikille juomaveden jakeluyksiköille, joita ylitykset koskivat.
114. Vaikuttaa kuitenkin mahdottomalta, että vesijohtoveden kuormittuminen nitraatilla voisi olla peruste vesijohtoveden jakelun kieltämiselle nyt käsiteltävissä tapauksissa. Kuten Ranska perustellusti esittää, jakelu on tarpeen jo sen vuoksi, että vesijakelu on nitraattikuormituksesta huolimatta
välttämätöntä ja vaarattomasti mahdollista muita tarkoituksia varten kuin ravinnoksi, esimerkiksi henkilökohtaista hygieniaa, puhdistamista tai puutarhojen kastelua varten.
115. Voitaisiin kuitenkin ajatella vesijohtoveden käytön rajoittamista ravitsemustarkoituksiin. Tällaisen rajoituksen tehokkuutta voitaisiin epäillä, koska sen täytäntöönpanoa yksityistalouksissa on käytännössä vaikea kuvitella. Ravintoloiden ja kahviloiden valvonta ei vaikuta kuitenkaan mahdottomalta. Tämän lisäksi tällainen viranomaisten antama määräys toisi ihmisten terveydelle mahdollisesti aiheutuvan vaaran merkityksen selkeämmin esiin kuin pelkkä viittaus siihen. Näin ollen käytön rajoittaminen on otettava ainakin yhtenä vaihtoehtona huomioon.
116. Tärkein vaihtoehto käytön rajoittamiselle on se, että kuluttajille vain ilmoitetaan siitä. Tietojen ei välttämättä tarvitse vastata kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 4 kohdan vaatimuksia, mutta vaikuttaa siltä, että tiettyjä tietoja ei voida jättää antamatta ja että ne olisi ilmoitettava myös käytön rajoittamisen yhteydessä.
117. Tämä pätee erityisesti muuttujan arvon ylittämiseen jo sellaisenaan ja siitä seuraaviin ihmisten terveydelle aiheutuviin mahdollisiin vaaroihin. Molemmat tiedot ovat välttämättömiä, jotta kuluttajat voivat reagoida asiaan asianmukaisella tavalla.
118. Tämän lisäksi jäsenvaltiot olivat jo toisen juomavesidirektiivin 8 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen nojalla velvollisia antamaan ”neuvoja”. Niiden piti antaa kuluttajille vähintään suosituksia siitä, miten heidän pitäisi menetellä puhdistamattoman vesijohtoveden mahdollisesti aiheuttaman vaaran vuoksi.
119. Toisen direktiivin 8 artiklan 7 kohdassa vaadittiin lisäksi, että korjaavia toimenpiteitä toteutettaessa kuluttajille tiedotetaan asiasta paitsi silloin, kun toimivaltaiset viranomaiset katsovat poikkeaman muuttujan arvosta olevan merkityksettömän vähäistä. Koska Ranska myöntää ainakin sen, että nitraattia koskevan muuttujan arvon ylitys merkitsee mahdollista vaaraa raskaana olevien ja pienten lasten terveydelle, olisi ristiriitaista, jos toimivaltaiset viranomaiset olisivat pitäneet ylitystä merkityksettömän vähäisenä. Näin ollen myös korjaavista toimenpiteistä olisi pitänyt antaa tietoja.
120. Lisätoimenpide, jota pitäisi ainakin harkita, olisi vaihtoehtoinen tapa jaella puhdasta vettä. Tämä vaikuttaa käytännössä toteuttamiskelpoiselta siltä osin kuin voitaisiin tarjota ennen kaikkea pullotettua vettä. Tällainen jakelu olisi asianomaisille hyödyllistä ja edistäisi käytön rajoittamisen yhteydessä sitä, että rajoituksia myös noudatetaan, mutta yleensä kuluttajalla pitäisi olla mahdollisuus hankkia pullovettä itse tavanomaisten ostojen yhteydessä ravitsemustarkoituksiin. Samanaikaisesti on pelättävissä, että tällainen jakelu olisi nimenomaan pienissä jakeluyksiköissä suhteettoman kallista etuihin nähden. Tästä syystä vaikuttaa siltä, että vaihtoehtoinen tapa jaella puhdasta vettä ei ole unionin oikeuden nojalla lähtökohtaisesti pakottava edellytys, kun nitraattia koskeva muuttujan arvo ylitetään. Yksittäistapauksessa tilanne saattaisi olla toinen esimerkiksi erityisen taloudellisen tarpeen tai rajoitetun liikkuvuuden vuoksi, mutta tämä pitäisi vastaavasti näyttää toteen, jotta velvoite voitaisiin perustaa siihen.
121. Siitä, mitä toimenpiteitä on toteuttava, antavat ratkaisun 14 artiklan 5 kohdan (toisen juomavesidirektiivin 8 artiklan 4 kohdan) nojalla toimivaltaiset viranomaiset tai muut asianomaiset virkamiehet. Niiden oli siis valittava puhdistamattoman vesijohtoveden käytön rajoittamisen ja pelkän kuluttajille annettavan tiedon väliltä. Siinä yhteydessä niiden piti ottaa huomioon myös riskit, joita aiheutuu ihmisten terveydelle siitä, että rajoitetaan veden käyttämistä ihmisten tarpeisiin.
122. Komissiolle olisi näin ollen pitänyt ilmoittaa, mistä syistä toimivaltaiset viranomaiset tai muut asianomaiset virkamiehet olivat luopuneet rajoituksista tai tietyistä tiedoista, ja esittää, miksi tämä arviointi ei pidä paikkaansa.
123. Komissio vetoaa Ranskan antamiin tietoihin, jotka sisältyvät viralliseen huomautukseen annetun vastauksen liitteessä oleviin taulukkoihin(39) ja joissa esitetään asianomaiset toimenpiteet yksityiskohtaisesti jokaisen juomaveden jakeluyksikön osalta. Se väittää yleisesti, että tiedoissa ei olisi otettu huomioon nitraattia koskevan muuttujan arvon ylityksestä aiheutuvia mahdollisia vaaroja. Väestölle annettaviin tietoihin pitäisi nimittäin sisältyä selvennyksiä, jotka koskevat tästä ylityksestä ihmisten terveydelle aiheutuvia mahdollisia vaikutuksia.
124. Viralliseen huomautukseen annetun vastauksen liitteenä olevista taulukoista ilmenee kuitenkin, että lähes kaikissa asianomaisissa juomaveden jakeluyksiköissä veden käyttö raskaana olevien ja pienten lasten ravinnoksi on kielletty, tai näitä ryhmiä on vähintään neuvottu olemaan käyttämättä sitä.
125. Näihin taulukkoihin sisältyvien tietojen mukaan näitä ryhmiä ei varoitettu ainoastaan kolmessa yksikössä, jotka myös mainitaan kannekirjelmän liitteessä A.8. Kyseessä ovat Cohons (052001829), Charmes (052001856) ja Fays (052000917 [5200106 kannekirjelmän liitteessä A.8]), jotka kaikki sijaitsevat Haute-Marne departementissa Grand Estin alueella.
126. Se, olivatko raskaana oleville ja pienille lapsille aiheutuvia riskejä koskeneet rajoitukset ja tiedot muissa tapauksissa riittäviä, edellyttäisi yksittäistapauksessa tehtävää arviointia, jota komissio ei kuitenkaan ole suorittanut.
127. Sitä vastoin ei ole mitään tietoja siitä, että Ranskan viranomaiset olisivat ylipäänsä maininneet kuluttajille syöpäriskeistä tai edes tutkinut niitä. Ranska ei mainitse tästä mitään konkreettista myöskään nyt käsiteltävän asian yhteydessä. Näin ollen on katsottava, että toimivaltaiset viranomaiset eivät ole toteuttaneet tarvittavia toimenpiteitä tämän ihmisten terveydelle mahdollisesti aiheutuvan vaaran osalta.
128. Ranska ei siten ole noudattanut kolmannen juomavesidirektiivin 14 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tarvittavia varoituksia ja neuvoja mahdollisesta vaarasta raskaana olevien ja pienten lasten terveydelle Cohonsin, Charmesin ja Faysin jakeluyksiköissä sekä kaikkia kuluttajia koskevasta syöpäriskistä kaikissa kannekirjelmän liitteessä A.8 mainituissa jakeluyksiköissä.
129. Tämä kanneperuste on hylättävä muilta osin.
V       Oikeudenkäyntikulut
130. Työjärjestyksen 138 artiklan 3 kohdassa määrätään, että jos asiassa osa vaatimuksista ratkaistaan toisen asianosaisen ja osa toisen asianosaisen hyväksi – kuten tässä tapauksessa – kukin asianosainen vastaa omista kuluistaan.
VI     Ratkaisuehdotus
131. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:
1)      Ranskan tasavalta ei ole noudattanut
a)      ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta 16.12.2020 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2020/2184 4 artiklan 1 kohdan ja liitteessä I olevan B osan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että ihmisten käyttöön tarkoitettu vesi täyttää nitriitin muuttujan arvoa 50 mg/l koskevat vähimmäisvaatimukset, kun kyse on komission kannekirjelmän liitteessä A.8 yksilöidyistä 107:stä juomaveden jakeluyksiköstä, lukuun ottamatta Chevregnyn, Arconceyn, Charenceyn, Saint-Seine-l’Abbayen ja Charmesin jakeluyksiköitä,
b)      direktiivin 2020/2184 14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut korjaavia toimenpiteitä ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadun parantamiseksi mahdollisimman pian kannekirjelmän liitteessä A.8 yksilöityjen 107:n juomaveden jakeluyksikön osalta eikä ole priorisoinut niiden täytäntöönpanoa ottamalla huomioon muun muassa sen, missä määrin kyseinen muuttujan arvo on ylittynyt, sekä tähän liittyvän ihmisten terveydelle mahdollisesti aiheutuvan vaaran
sekä
c)      direktiivin 2020/2184 14 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tarvittavia varoituksia ja neuvoja mahdollisesta vaarasta raskaana olevien ja pienten lasten terveydelle Cohonsin, Charmesin ja Faysin jakeluyksiköissä sekä kaikkia kuluttajia koskevasta syöpäriskistä kaikissa kannekirjelmän liitteessä A.8 mainituissa jakeluyksiköissä.
2)      Kanne hylätään muilta osin.
3)      Euroopan komissio ja Ranskan tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
1      Alkuperäinen kieli: saksa.
2      Ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta 16.12.2020 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2020/2184 (EUVL 2020, L 455, s. 1).
3      Juomaveden laadusta 15.7.1980 annettu neuvoston direktiivi 80/778/ETY (EYVL 980, L 229, s. 11).
4      WHO, History of Guideline Development, Nitrate and nitrite.
5      WHO, Nitrate and Nitrite in Drinking-water, 2016 (WHO/FWC/WSH/16.52, s. 1).
6      WHO, Nitrate and Nitrite in Drinking-water, 2016 (WHO/FWC/WSH/16.52, s. 11 ja sitä seuraavat sivut).
7      Ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta 3.11.1998 annettu neuvoston direktiivi 98/83/EY (EYVL 1998, L 330, s. 32).
8      Ensimmäisen juomavesidirektiivin 4 artiklan 1 kohdan b alakohta, 5 artiklan 1 kohta ja liitteessä I olevan C osan rivi 20, toisen juomavesidirektiivin 4 artiklan 1 kohdan b alakohta, 5 artiklan 1 kohta ja liitteessä I oleva B osa sekä kolmannen juomavesidirektiivin 4 artiklan 1 kohdan b alakohta, 5 artiklan 1 kohta ja liitteessä I oleva B osa.
9      Vrt. tuomio 24.5.2011, komissio v. Portugali (C‑52/08, EU:C:2011:337, 39 kohta).
10      Tuomio 9.11.1999, komissio v. Italia (C‑365/97, EU:C:1999:544, 35 ja 36 kohta).
11      Tuomio 9.11.1999, komissio v. Italia (C‑365/97, EU:C:1999:544, 36 kohta) ja tuomio 24.5.2011, komissio v. Portugali (C‑52/08, EU:C:2011:337, 42 kohta).
12      Tuomio 10.9.2009, komissio v. Kreikka (C‑416/07, EU:C:2009:528, 28 kohta) tuomio 24.5.2011, komissio v. Portugali (C‑52/08, EU:C:2011:337, 42 kohta) ja tuomio 14.5.2020, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta (ALV – termiinikauppoihin sovellettava sääntely) (C‑276/19, ei julkaistu, EU:C:2020:368, 39 kohta).
13      Esim. aikaisemmin voimassa olleiden juomavesidirektiivien osalta tuomio 14.11.2002, komissio v. Irlanti (C‑316/00, EU:C:2002:657, 37 kohta) ja tuomio 25.1.2024, komissio v. Irlanti (Juomaveden trihalometaanipitoisuudet) (C‑481/22, EU:C:2024:85, 65 kohta).
14      Tuomio 7.9.2023, komissio v. Italia (Raja-arvot – Arseeni ja fluoridi) (C‑197/22, EU:C:2023:642, 51 kohta) ja tuomio 25.1.2024, komissio v. Irlanti (Juomaveden trihalometaanipitoisuudet) (C‑481/22, EU:C:2024:85, 43 kohta).
15      Tuomio 7.9.2023, komissio v. Italia (Raja-arvot – Arseeni ja fluoridi) (C‑197/22, EU:C:2023:642, 65 kohta).
16      Tuomio 22.6.2022, komissio v. Slovakia (Metson suojelu) (C‑661/20, EU:C:2022:496, 94–97 kohta), tuomio 7.9.2023, komissio v. Italia (Raja-arvot – Arseeni ja fluoridi) (C‑197/22, EU:C:2023:642, 55 kohta) ja tuomio 25.1.2024, komissio v. Irlanti (Juomaveden trihalometaanipitoisuudet) (C‑481/22, EU:C:2024:85, 81 kohta).
17      Tuomio 26.4.2005, komissio v. Irlanti (C‑494/01, EU:C:2005:250, 37 kohta) ja tuomio 5.4.2017, komissio v. Bulgaria (C‑488/15, EU:C:2017:267, 42 kohta).
18      Tuomio 12.7.2022, Nord Stream 2 v. parlamentti ja neuvosto (C‑348/20 P, EU:C:2022:548, 128 kohta).
19      Vrt. tuomio 26.6.2007, Ordre des barreaux francophones et germanophone ym. (C‑305/05, EU:C:2007:383, 31 kohta) ja tuomio 28.7.2016, Conseil des ministres (C‑543/14, EU:C:2016:605, 40 kohta).
20      Vrt. tuomio 2.12.2009, komissio v. Irlanti ym. (C‑89/08 P, EU:C:2009:742, 53 kohta), tuomio 21.9.2010, Ruotsi ym. v. AI ja komissio (C‑514/07 P, C‑528/07 P ja C‑532/07 P, EU:C:2010:541, 89 kohta) ja tuomio 10.9.2020, Romania v. komissio (C‑498/19 P, EU:C:2020:686, 75 kohta).
21      Vrt.
tuomio 28.7.2016, Conseil des ministres (C‑543/14, EU:C:2016:605, 40 kohta), tuomio 16.5.2017, Berlioz Investment Fund (C‑682/15, EU:C:2017:373, 96 kohta) ja tuomio 12.7.2022, Nord Stream 2 v. parlamentti ja neuvosto (C‑348/20 P, EU:C:2022:548,
128 kohta).
22      Tuomio 7.9.2023, komissio v. Italia (Raja-arvot – Arseeni ja fluoridi) (C‑197/22, EU:C:2023:642, 95 kohta).
23      Tuomio 7.9.2023, komissio v. Italia (Raja-arvot – Arseeni ja fluoridi) (C‑197/22, EU:C:2023:642, 96 kohta) ja tuomio 25.1.2024, komissio v. Irlanti (Juomaveden trihalometaanipitoisuudet) (C‑481/22, EU:C:2024:85, 108 kohta).
24      Tuomio 31.3.1992, komissio v. Italia (C‑362/90, EU:C:1992:158, 11 ja 13 kohta) ja tuomio 11.10.2007, komissio v. Kreikka (C‑237/05, EU:C:2007:592, 29 kohta).
25      Ks. edellä 58 kohta.
26      Tuomio 4.4.1974, komissio v. Ranska (167/73, EU:C:1974:35, 15 kohta), tuomio 10.4.2003, komissio v. Saksa (C‑20/01 ja
C‑28/01, EU:C:2003:220, 29 kohta) ja tuomio 18.11.2020, komissio v. Saksa (Arvonlisäveron palautus – laskut) (C‑371/19, ei julkaistu, EU:C:2020:936, 45 kohta).
27      Vrt. tuomio 10.3.1987, komissio v. Italia (199/85, EU:C:1987:115, 8 ja 9 kohta).
28      Tuomio 6.3.1979, Simmenthal v. komissio (92/78, EU:C:1979:53, 32 kohta), tuomio 7.6.2007, Wunenburger v. komissio (C‑362/05 P, EU:C:2007:322, 50 kohta) ja tuomio 6.9.2018, Bank Mellat v. neuvosto (C‑430/16 P, EU:C:2018:668, 64 kohta).
29      Vrt. tuomio 9.12.2008, komissio v. Ranska (C‑121/07, EU:C:2008:695, 69 kohta), tuomio 17.11.2011, komissio v. Italia (C‑496/09, EU:C:2011:740, 89 kohta) ja tuomio 27.3.2025, komissio v. Italia (Kunnallisten jätevesien käsittely) (C‑515/23, EU:C:2025:209,
93 kohta).
30      Verton (062000461), Pas-de-Calais, Hauts-de-France: 1 947 kuluttajaa, 26 vuotta, Wavignies (060001115), Oise, Hauts-de-France: 1 200 kuluttajaa, 25 vuotta, CCSSOM Secteur Villiers Conflans (051001447), Marne, Grand Est: 1 861 kuluttajaa, 36 vuotta, Pars-lès-Romilly-Gélannes Reseau (010000235), Aube, Grand Est: 3 122 kuluttajaa, 15 vuotta, Marigny-Saint-Flavy Reseau (010000239), Aube, Grand Est: 4 032 kuluttajaa, 25 vuotta, Villiers-Saint-Georges (077001446), Seine-et-Marne, Île-de-France: 1 214 kuluttajaa, 28 vuotta, Méréville (091000168), Essonne, Île-de-France: 3 271 kuluttajaa, 21 vuotta, Argent-sur-Sauldre (018000133), Cher, Centre-Val de Loire: 2 285 kuluttajaa, 25 vuotta, ja Dammarie (028000808), Eure-et-Loir, Centre-Val de Loire: 1 551 kuluttajaa, 24 vuotta.
31      Ks. edellä 63–70 kohta.
32      Ks. edellä 20 kohta.
33      Ks. tästä jäljempänä 95 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
34      Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta (uudelleenlaadittu), COM(2017) 753 final, 12 artikla.
35      Ks. edellä 94 kohta.
36      Ks. edellä 3 kohta.
37      Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail (Elintarviketurvallisuudesta, ympäristöstä ja työllisyydestä vastaava kansallinen viranomainen, Ranska).
38      Évaluation des risques liés à la consommation de nitrates et nitrites (heinäkuu 2022), s. 194.
39      Kannekirjelmän liite A.2 sisältää useita liitetiedostoja vastauksista viralliseen huomautukseen. Toisessa liitteessä, s. 138–152, luetellaan terveysviranomaisten toimenpiteet yksityiskohtaisesti, kolmannessa liitteessä, s. 153–169, mainitaan tietoja ja ohjeita.