62024CJ0870
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (yhdeksäs jaosto)
19 päivänä maaliskuuta 2026 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Valtiontuet – Asetus (EU) N:o 651/2014 – Sellaisten tukien luokat, joiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille – Pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yritykset) myönnettäviä tukia koskeva poikkeus – Liitteessä I oleva 1 artikla – Yrityksen käsite – Liitteessä I oleva 3 artiklan 3 kohta – Sidosyritysten käsite – Luonnollinen henkilö, jolla on enemmistö yrityksen osakkeisiin liittyvistä äänioikeuksista – Taloudellisen toiminnan harjoittaminen – Tosiasiallinen määräysvallan käyttäminen osallistumalla välittömästi tai välillisesti yrityksen hallinnointiin
Asiassa C‑870/24,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Administratīvā apgabaltiesa (maakunnallinen hallintotuomioistuin, Latvia) on esittänyt 14.12.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 17.12.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Valsts ieņēmumu dienests
vastaan
SIA ”OUTLETICO”,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (yhdeksäs jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Condinanzi sekä tuomarit R. Frendo ja A. Kornezov (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: A. Biondi,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Latvian hallitus, asiamiehinään J. Davidoviča ja K. Pommere,
–
Belgian hallitus, asiamiehinään P. Cottin ja M. Van Regemorter,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään A.-L. Delbac, V. Hitrovs ja A. Steiblytė,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee tiettyjen tukimuotojen toteamisesta sisämarkkinoille soveltuviksi [SEUT] 107 ja [SEUT] 108 artiklan mukaisesti 17.6.2014 annetun komission asetuksen (EU) N:o 651/2014 (EUVL 2014, L 187, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 2.7.2020 annetulla komission asetuksella (EU) 2020/972 (EUVL 2020, L 215, s. 3) (jäljempänä asetus N:o 651/2014), liitteessä I olevan 1 artiklan ja 3 artiklan 3 kohdan tulkintaa.
2
Tämä ennakkoratkaisupyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Valsts ieņēmumu dienests (kansallinen verohallinto, Latvia; jäljempänä verohallinto) ja Latvian oikeuden mukaan perustettu yhtiö SIA ”OUTLETICO” (jäljempänä Outletico) ja jossa on kyse päätöksestä, jolla verohallinto velvoitti Outleticon palauttamaan tuet, jotka se oli väitteen mukaan saanut sääntöjenvastaisesti covid-19-pandemiaan liittyvän terveyskriisin yhteydessä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Asetus N:o 651/2014
3
Asetuksen N:o 651/2014 johdanto-osan 30 ja 40 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(30)
Kilpailunvääristymiä mahdollisesti aiheuttavien erojen poistamiseksi, [pieniä ja keskisuuria yrityksiä (pk-yritykset)] koskevien unionin ja kansallisten aloitteiden yhteensovittamisen helpottamiseksi ja hallinnollisen selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi tässä asetuksessa käytettävän pk-yrityksen määritelmän olisi perustuttava mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6 päivänä toukokuuta 2003 annetussa komission suosituksessa 2003/361/EY [(EUVL 2003, L 124, s. 36)] olevaan määritelmään.
– –
(40)
Pk-yrityksillä on ratkaiseva asema työpaikkojen luomisessa ja yleisemmin yhteiskunnallisen vakauden ja talouskehityksen edistäjinä. Markkinoiden toimintapuutteet voivat kuitenkin vaikeuttaa pk-yritysten kehitystä ja aiheuttaa niille seuraavia tyypillisiä haittoja. Pk-yritysten on usein vaikea saada pääomaa tai lainoja; tämä johtuu tiettyjen rahoitusmarkkinoiden pyrkimyksestä välttää riskinottoa ja siitä, että ne voivat ehkä tarjota vakuuksia vain rajoitetusti. Pk-yritysten resurssien rajallisuus voi myös heikentää niiden mahdollisuuksia hankkia tietoja erityisesti uudesta teknologiasta ja potentiaalisista markkinoista. Pk-yritysten liiketoiminnan kehittämisen helpottamiseksi tällä asetuksella olisi sen vuoksi myönnettävä poikkeus tietyille tukimuodoille, kun niitä myönnetään pk-yritysten hyväksi. Näihin tukimuotoihin olisi sisällyttävä erityisesti pk-yritysten investointituki ja tuki pk-yritysten messuille osallistumiseen.”
4
Kyseisen asetuksen 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin tukimuotoihin:
– –
b)
pk-yrityksille myönnettävä investointituki, toimintatuki ja tuki pk-yritysten rahoituksensaantiin;
– –
4.   Tätä asetusta ei sovelleta seuraaviin:
– –
c)
tuki vaikeuksissa oleville yrityksille, lukuun ottamatta tukiohjelmia tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi, käynnistystukiohjelmia ja alueellisia toimintatukiohjelmia, jos kyseisissä tukiohjelmissa ei kohdella vaikeuksissa olevia yrityksiä muita yrityksiä suotuisammin. Tätä asetusta sovelletaan kuitenkin poikkeuksellisesti yrityksiin, jotka eivät olleet vaikeuksissa 31 päivänä joulukuuta 2019, mutta joista tuli vaikeuksissa olevia yrityksiä 1 päivän tammikuuta 2020 ja 30 päivän kesäkuuta 2021 välisenä aikana.
– –”
5
Kyseisen asetuksen 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
– –
2.   ’pienillä ja keskisuurilla yrityksillä’ tai ’pk-yrityksillä’ tarkoitetaan yrityksiä, jotka täyttävät liitteen I mukaiset perusteet;
– –
18.
’vaikeuksissa olevalla yrityksellä’ tarkoitetaan yritystä, jonka tapauksessa vähintään yksi seuraavista olosuhteista on olemassa:
a)
On kyse yhtiöstä, jonka osakkaiden vastuu on rajattu (ja joka ei ole alle kolme vuotta olemassa ollut pk-yritys, tai kun on kyse kelpoisuudesta riskirahoitustukeen, pk-yritys, jonka toteuttamasta ensimyynnistä markkinoilla on alle seitsemän vuotta ja joka on oikeutettu riskirahoitukseen valitun rahoituksen välittäjän due diligence ‑prosessin jälkeen), ja joka on menettänyt yli puolet merkitystä osakepääomastaan kertyneiden tappioiden vuoksi. – –,
– –
e)
On kyse yrityksestä, joka ei ole pk-yritys, ja kahden viime vuoden ajan:
1)
yrityksen velkaantumisaste on ollut yli 7,5 ja
2)
yrityksen käyttökatteen (EBITDA) suhde nettorahoituskuluihin on ollut alle 1,0.
– –
24.
’suurilla yrityksillä’ tarkoitetaan yrityksiä, jotka eivät täytä liitteen I mukaisia perusteita;
– –”
6
Kyseisen asetuksen 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tukiohjelmat, tukiohjelmista myönnetty yksittäinen tuki ja tapauskohtainen tuki ovat [SEUT] 107 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvia, ja ne vapautetaan [SEUT] 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että tuki täyttää kaikki tämän asetuksen I luvussa säädetyt edellytykset ja tämän asetuksen III luvussa säädetyt kyseessä olevaa tukimuotoa koskevat erityisedellytykset.”
7
Asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I, jonka otsikko on ”Pk-yrityksen määritelmä”, olevassa 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Yrityksiksi katsotaan niiden oikeudellisesta muodosta riippumatta kaikki yksiköt, jotka harjoittavat taloudellista toimintaa. Yrityksiksi katsotaan erityisesti yksiköt, jotka harjoittavat käsiteollista toimintaa tai muuta toimintaa yksin tai perheen voimin, henkilöyhtiöt taikka taloudellista toimintaa säännöllisesti harjoittavat yhdistykset.”
8
Kyseisessä liitteessä I olevassa 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) luokka koostuu yrityksistä, joiden palveluksessa on vähemmän kuin 250 työntekijää ja joiden vuosiliikevaihto on enintään 50 miljoonaa euroa tai taseen loppusumma on enintään 43 miljoonaa euroa.
2.   Pk-yritysten luokassa pieni yritys määritellään yritykseksi, jonka palveluksessa on vähemmän kuin 50 työntekijää ja jonka vuosiliikevaihto tai taseen loppusumma on enintään 10 miljoonaa euroa.
3.   Pk-yritysten luokassa mikroyritys määritellään yritykseksi, jonka palveluksessa on vähemmän kuin 10 työntekijää ja jonka vuosiliikevaihto tai taseen loppusumma on enintään 2 miljoonaa euroa.”
9
Kyseisessä liitteessä ‚I olevassa 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Riippumattomia yrityksiä ovat kaikki yritykset, joita ei pidetä 2 kohdassa tarkoitettuina omistusyhteysyrityksinä tai 3 kohdassa tarkoitettuina sidosyrityksinä.
– –
3.   Sidosyrityksiä ovat yritykset, joiden välillä vallitsee jokin seuraavista suhteista:
a)
yrityksellä on enemmistö toisen yrityksen osakkeenomistajien tai jäsenten äänimäärästä;
b)
yritys on oikeutettu asettamaan tai erottamaan toisen yrityksen hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenten enemmistön;
c)
yrityksellä on oikeus käyttää määräysvaltaa toisessa yrityksessä tämän kanssa tehdyn sopimuksen taikka tämän perustamiskirjan, yhtiöjärjestyksen tai sääntöjen määräyksen nojalla;
d)
toisen yrityksen osakkeenomistajana tai jäsenenä olevan yrityksen hallinnassa on toisen yrityksen muiden osakkeenomistajien tai jäsenten kanssa tehdyn sopimuksen nojalla yksin enemmistö kyseisen yrityksen osakkeenomistajien tai jäsenten äänimäärästä.
– –
Yritykset, joilla on jokin ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista suhteista yhden tai useamman muun yrityksen välityksellä tai 2 kohdassa tarkoitettujen sijoittajien kanssa, katsotaan myös sidosyrityksiksi.
Yritykset, joilla on jokin näistä suhteista luonnollisen henkilön tai yhdessä toimivien luonnollisten henkilöiden ryhmän kautta, katsotaan myös sidosyrityksiksi, jos ne harjoittavat toimintaansa tai osaa toiminnoistaan samoilla merkityksellisillä markkinoilla tai lähimarkkinoilla.
– –”
10
Kyseisessä liitteessä I olevassa 6 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Riippumattoman yrityksen tiedot, mukaan lukien henkilöstömäärää koskevat tiedot, määräytyvät tämän yhden yrityksen tilinpäätöksen perusteella.
2.   Yrityksen, jolla on omistusyhteys- tai sidosyrityksiä, tiedot, mukaan lukien henkilöstömäärää koskevat tiedot, määräytyvät yrityksen tilinpäätös- ja muiden tietojen perusteella tai, jos sellainen on tehty, kyseisen yrityksen konsolidoidun tilinpäätöksen tai sellaisen konsolidoidun tilinpäätöksen perusteella, johon on lisätty yrityksen tiedot.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuihin tietoihin lisätään asianomaisen yrityksen niiden omistusyhteysyritysten tiedot, jotka välittömästi edeltävät tai seuraavat tuotantoketjussa kyseistä yritystä. Lisääminen tehdään suhteessa pääoma- tai äänimääräosuuteen (suurempi näistä prosenttiosuuksista). Jos kyseessä on ristikkäinen omistusyhteys, käytetään näistä prosenttiosuuksista suurinta.
Ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitettuihin tietoihin lisätään 100 prosenttia niiden yritysten tiedoista, jotka ovat välittömästi tai välillisesti sidoksissa asianomaiseen yritykseen ja joita ei ole jo lisätty konsolidoituihin tilinpäätöstietoihin.
– –”
Tilapäiset puitteet
11
Komission 20.3.2020 antaman tiedonannon, jonka otsikko on ”Tilapäiset puitteet valtiontukitoimenpiteille talouden tukemiseksi tämänhetkisessä covid-19-epidemiassa” (EUVL 2020, C 91 I, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 28.1.2021 annetulla komission tiedonannolla (EUVL 2021, C 34, s. 6), 4, 18 ja 22 kohdassa todetaan seuraavaa:
”4.
Näissä covid-19-epidemian aiheuttamissa poikkeuksellisissa olosuhteissa kaikenlaiset yritykset voivat kärsiä vakavasta likviditeetin puutteesta. Sekä vakavaraiset että vähemmän vakavaraiset yritykset voivat kohdata äkillistä likviditeetin vähenemistä tai jopa täydellistä puutetta. Pk-yritykset ovat riskille erityisen alttiita. Tilanne voi näin ollen vaikuttaa vakavasti monien terveiden yritysten ja niiden työntekijöiden taloudelliseen tilanteeseen lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä, ja sillä voi olla myös pitkäaikaisia vaikutuksia, koska yritysten toiminta vaarantuu.
– –
18.
Kun otetaan huomioon, että covid-19-epidemia vaikuttaa kaikkiin jäsenvaltioihin ja että jäsenvaltioiden toteuttamat rajoittamistoimenpiteet vaikuttavat yrityksiin, [Euroopan] komissio katsoo, että valtiontuki on perusteltua ja voidaan katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti rajoitetun ajan, jotta voidaan lievittää yritysten kohtaamaa likviditeettivajetta ja varmistaa, että covid-19-epidemian aiheuttamat häiriöt eivät heikennä yritysten elinkelpoisuutta, erityisesti pk-yritysten osalta.
– –
22.
Komissio katsoo [tilapäisten rajoitettujen tukimäärien yrityksille, jotka kärsivät äkillisestä likviditeetin vähyydestä tai jopa sen täydellisestä puutteesta,] soveltuvan sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan perusteella, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät – –:
– –
c.
Tukea ei saa myöntää yrityksille, jotka olivat jo vaikeuksissa ([asetuksessa N:o 651/2014] tarkoitetulla tavalla) [31.12.2019].
Edellä esitetystä poiketen tukea voidaan myöntää ([asetuksen N:o 651/2014] liitteessä I annetun määritelmän mukaisille) mikro- tai pienyrityksille, jotka olivat vaikeuksissa jo [31.12.2019], edellyttäen että ne eivät ole maksukyvyttömyyden vuoksi yleistäytäntöönpanomenettelyn kohteena kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja että ne eivät ole saaneet pelastamistukea – – tai rakenneuudistustukea – –.
– –”
Latvian oikeus
12
Covid-19-pandemian vuoksi vaikeuksiin joutuneiden yritysten käyttöpääoman takaamiseksi tarkoitetuista tuista annetun asetuksen hyväksymisestä 10.11.2020 annetun ministerineuvoston asetuksen nro 676 (jäljempänä asetus nro 676/2020) 4 artiklan 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Tämän asetuksen mukaisesti tukea voidaan myöntää yrityksille, jotka täyttävät komission asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevaan 2 artiklaan sisältyvän mikroyrityksen, pienen yrityksen tai keskisuuren yrityksen määritelmän tai komission [kyseisen asetuksen] 2 artiklan 24 alakohtaan sisältyvän suuren yrityksen määritelmän.”
13
Kyseisen asetuksen 5 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Tätä asetusta sovellettaessa sidoksissa oleviksi henkilöiksi katsotaan talouden toimijat, jotka täyttävät komission asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevan 3 artiklan 3 kohdassa annetun sidosyritysten määritelmän.”
14
Kyseisen asetuksen 16 §:n 2 momentin sanamuoto on seuraava:
”Tukea ei myönnetä keskisuurille tai suurille talouden toimijoille, joiden on katsottava olleen vaikeuksissa komission asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdassa tarkoitetulla tavalla jo 31.12.2019 sekä tuen myöntämisen hetkellä.”
15
Kyseisen asetuksen 18 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Jos tässä asetuksessa säädettyjä valtiontukea koskevia vaatimuksia todetaan rikotun, yritys on velvollinen palauttamaan verohallinnolle sääntöjenvastaisesti saamansa tuen kokonaisuudessaan korkoineen kaupallista toimintaa varten myönnettävien tukien valvonnasta annetun lain IV ja V luvussa olevien säännösten mukaisesti.”
16
Kauppalain (Komerclikums) 186 §:n 3 momentissa säädetään seuraavaa:
”Omistusosuus antaa osakkaalle oikeuden osallistua yrityksen hallintoon, saada osuuden voitosta ja jako-osan yhtiön varoista purkamisen yhteydessä, samoin kuin muut laissa säädetyt ja yhtiöjärjestyksessä määrätyt oikeudet.”
17
Kauppalain 209 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Yhtiön hallintoelimiä ovat yhtiökokous ja hallitus sekä hallintoneuvosto (jos viimeksi mainittu perustetaan).”
18
Kyseisen lain 210 §:n sanamuoto on seuraava:
”(1)   Vain yhtiökokouksella on toimivalta
1)
muuttaa yhtiöjärjestystä
2)
korottaa tai pienentää yhtiöpääomaa
3)
valita ja erottaa hallintoneuvoston jäsenet
4)
valita ja erottaa hallituksen jäsenet
5)
hyväksyä tilinpäätös ja päättää voitonjaosta
6)
valita ja erottaa tilintarkastaja ja selvitysmies
7)
tehdä päätös hallituksen jäseniä, hallintoneuvoston jäseniä, perustajia tai osakkaita koskevan kanteen nostamisesta ja nimetä yhtiön edustaja oikeusriitojen käsittelyyn tuomioistuimissa
– –
9)
tehdä päätös yhtiön toiminnan lopettamisesta, jatkamisesta, keskeyttämisestä tai uudelleen aloittamisesta taikka yhtiön uudelleenjärjestelystä, samoin kuin yritysten välisen sopimuksen tekemisestä, muuttamisesta tai päättämisestä
10)
muissa kysymyksissä, jotka lain tai yhtiöjärjestyksen mukaan kuuluvat yhtiökokouksen toimivaltaan.
(2)   Yhtiökokouksella on myös oikeus tehdä päätöksiä, jotka kuuluvat hallituksen tai hallintoneuvoston toimivaltaan. Tällöin kyseisten päätösten puolesta äänestäneet osakkaat ovat yhteisvastuussa päätösten seurauksena aiheutuvista vahingoista.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
19
A, joka on luonnollinen henkilö, omistaa 100 prosenttia SIA ”Esterkin Family Investments”:in, joka on Latvian oikeuden mukaan perustettu yhtiö, osakepääomasta, 75 prosenttia SIA ”IC Industries Holdings”:in, joka on myös Latvian oikeuden mukaan perustettu yhtiö, osakepääomasta, sekä 100 prosenttia Kyproksen oikeuden mukaan perustetun RRE Tradecenters holding Ltd:n osakepääomasta. Viimeksi mainittu yhtiö omistaa 60 prosenttia Outleticosta, joka puolestaan omistaa 100 prosenttia toisen Latvian oikeuden mukaan perustetun yhtiön, SIA ”Business Park”:in, osakepääomasta.
20
Outletico haki 21.3.2021 ja 16.4.2021 verohallinnolta tukea yrityksille, jotka olivat kärsineet covid-19-kriisistä, tammikuun 2021 ja maaliskuun 2021 osalta.
21
Verohallinto hyväksyi 30.4.2021 ja 17.5.2021 tekemillään päätöksillä kyseiset hakemukset ja myönsi sille tällä perusteella tukea 45597,69 euroa vuoden 2021 tammikuun ja 45597,68 euroa vuoden 2021 maaliskuun osalta. Se katsoi, että Outletico oli asetuksessa N:o 651/2014 tarkoitettu pk-yritys ja että se täytti asetuksessa nro 676/2020 vahvistetut tuen saamisen edellytykset.
22
Verohallinnon veronkantotoimisto katsoi kahdessa 27.12.2021 tekemässään päätöksessä, että Outletico kuuluu ”suurten yritysten” luokkaan ja että se oli 31.12.2019 sekä tukien myöntämisajankohtana vaikeuksissa oleva yritys, ja kumosi edellisessä kohdassa mainitut päätökset ja määräsi Outleticon palauttamaan sääntöjenvastaisesti saadut tuet.
23
Outletico teki oikaisuvaatimuksen veronkantotoimiston päätöksistä.
24
Verohallinto pysytti kyseiset päätökset 25.3.2022 tekemällään päätöksellä. Se katsoi ensinnäkin, että RRE Tradecenters holdingin, Esterkin Family Investmentsin, IC Industries Holdingsin ja Business Parkin oli katsottava olevan Outleticon asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevan 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja ”sidosyrityksiä” ja että sidosyritysten ryhmän jäsenenä Outleticon oli kyseisen yritysryhmän kaikkia yhtiöitä koskevien tietojen perusteella katsottava kuuluvan asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 24 alakohdassa tarkoitettuun ”suureen yritykseen”.
25
Verohallinto nimittäin totesi aluksi, että kaupparekisteristä ilmeni, että kyseessä olevien tukien myöntämisajankohtana RRE Tradecenters holdingilla oli määräysvaltaan oikeuttava osuus Outleticossa, jolla puolestaan oli tällainen osuus Business Parkissa. Tämän jälkeen verohallinto katsoi, että koska luonnollinen henkilö A hallinnoi ja käytti välitöntä määräysvaltaa yhtiöissä RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments ja IC Industries Holdings, häntä oli pidettävä kyseisessä liitteessä I olevassa 1 artiklassa ja 3 artiklan 3 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuna talouden toimijana ja näin ollen yrityksenä. Se totesi tämän perusteella lopuksi, että yhtäältä Esterkin Family Investments ja IC Industries Holdings sekä toisaalta Outletico olivat sidossuhteessa yrityksen välityksellä eivätkä mainitussa liitteessä I olevan 3 artiklan 3 kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitetun ”luonnollisen henkilön” kautta.
26
Verohallinto katsoi toiseksi, että Outleticoa oli sekä 31.12.2019 että kyseessä olevien tukien myöntämisajankohtana pidettävä sen omien tietojen ja kyseiseen yhtiöön sidossuhteessa olevia yrityksiä koskevien tietojen perusteella kyseisen asetuksen 2 artiklan 18 alakohdassa tarkoitettuna vaikeuksissa olevana yrityksenä ja että kyseinen yhtiö ei näin ollen ollut oikeutettu saamaan kyseisiä tukia.
27
Outletico nosti administratīvā rajona tiesassa (alueellinen hallintotuomioistuin, Latvia) kanteen, jossa se vaati veroviranomaisen 25.3.2022 tekemän päätöksen kumoamista ja riitautti muun muassa sen, että siihen sovellettiin sidosyritysten käsitettä. Outletico väitti erityisesti, että A:ta on pidettävä luonnollisena henkilönä eikä yrityksenä.
28
Kyseinen tuomioistuin kumosi kyseisen päätöksen 22.11.2022 antamallaan tuomiolla sillä perusteella, että A oli luonnollinen henkilö eikä yritys, joten Outleticon ei voitu asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevan 3 artiklan 3 kohdan neljännen alakohdan nojalla katsoa olevan sidossuhteessa Esterkin Family Investmentsiin ja IC Industries Holdingsiin, koska kyseiset kolme yhtiötä eivät toimineet samoilla markkinoilla tai lähimarkkinoilla. Kyseinen tuomioistuin katsoi, että Outletico oli sidoksissa ainoastaan RRE Tradecenters holdingiin ja Business Parkiin ja että tällä perusteella Outleticoa oli pidettävä asetuksessa N:o 651/2014 tarkoitettuna pk-yrityksenä, joten se saattoi vaatia pääasiassa kyseessä olevia tukia.
29
Verohallinto valitti tästä tuomiosta Administratīvā apgabaltiesaan (maakunnallinen hallintotuomioistuin, Latvia), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, ja väitti muun muassa, että kun luonnollinen henkilö hallinnoi useita yrityksiä ja käyttää niissä välittömästi tai välillisesti määräysvaltaa, häntä on pidettävä talouden toimijana ja näin ollen asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevassa 1 artiklassa ja 3 artiklan 3 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuna yrityksenä.
30
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa, että pääasia koskee sitä, minkä yritysten on katsottava olevan sidossuhteessa Outleticoon, jotta se voidaan katsoa asetuksessa N:o 651/2014 tarkoitetuksi pk-yritykseksi tai suureksi yritykseksi. Tältä osin se pohtii kyseisen asetuksen liitteessä I olevassa 1 artiklassa tarkoitetun yrityksen käsitteen ulottuvuutta ja erityisesti sitä, kuuluuko tämän käsitteen soveltamisalaan luonnollinen henkilö, jolla on määräysvaltaan oikeuttavia omistusosuuksia useissa yhtiöissä. Kyseinen tuomioistuin pohtii näin ollen, onko yhtäältä Outleticon ja toisaalta Esterkin Family Investmentsin ja IC Industries Holdingsin välisen suhteen katsottava vallitsevan kyseisessä liitteessä I olevassa 3 artiklan 3 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetun ”yrityksen” välityksellä vai mainitussa liitteessä olevassa 3 artiklan 3 kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitetun ”luonnollisen henkilön” kautta, missä tapauksessa kyseisen kolmen yrityksen ei voida katsoa olevan sidossuhteessa toisiinsa.
31
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan 10.1.2006 annetusta tuomiosta Cassa di Risparmio di Firenze ym. (C‑222/04, EU:C:2006:8) ilmenee, että taloudellisen toiminnan olemassaolon määrittämiseksi silloin, kun luonnollinen henkilö omistaa osuuden yhtiöstä, joka harjoittaa välittömästi taloudellista toimintaa markkinoilla, ei riitä, että osoitetaan, että kyseisellä luonnollisella henkilöllä on kyseinen omistusosuus, vaikka sillä olisi määräysvalta, vaan on tutkittava, vaikuttaako kyseinen luonnollinen henkilö myös tosiasiallisesti kyseisen yhtiön hallinnointiin.
32
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa tältä osin, että verohallinto tukeutui 25.3.2022 tekemässään päätöksessä yksinomaan A:n Esterkin Family Investmentsin ja IC Industries Holdingsin pääomasta omistaman osuuden suuruuteen katsoessaan, että A hallinnoi välittömästi kyseisiä yhtiöitä ja käytti niissä välitöntä määräysvaltaa. Kyseinen tuomioistuin täsmentää, että kauppalain 186 §:n 3 momentin ja 210 §:n 1 ja 2 momentin nojalla tiettyjen yrityksen hallinnointia koskevien päätösten tekeminen kuuluu yhtiökokouksen (osuuksien omistajien) toimivaltaan.
33
Kyseinen tuomioistuin pohtii siis sitä, riittääkö tämä päätösvalta yksinään siihen, että luonnollisen henkilön, jolla on määräysvaltaan oikeuttava osuus yhtiössä, voidaan katsoa käyttävän myös tosiasiallisesti määräysvaltaa kyseisessä yhtiössä siten, että hän vaikuttaa välittömästi tai välillisesti yhtiön hallinnointiin, ja näin ollen harjoittavan taloudellista toimintaa tai osallistuvan kyseisen yhtiön taloudelliseen toimintaan ja näin ollen muodostavan yrityksen.
34
Kyseisessä tilanteessa Administratīvā apgabaltiesa on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko [asetuksen N:o 651/2014] liitteessä I olevia 1 artiklaa sekä 3 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että myös luonnollinen henkilö, joka omistaa osuuksia yrityksen pääomasta, on katsottava yritykseksi?
Vaikuttaako edelliseen kysymykseen annettavaan vastaukseen se seikka, että kansallisen lainsäännön mukaisesti tiettyjen yrityksen hallinnointiin liittyvien päätösten tekeminen kuuluu yhtiökokouksen (osuuksien omistajien) toimivaltaan? Onko edellä esitetty itsessään riittävä peruste katsoa, että yrityksen pääomasta osuuksia (osakkaiden äänimäärän enemmistön) omistava luonnollinen henkilö osallistuu suoraan tai välillisesti yrityksen hallinnointiin ja harjoittaa siten taloudellista toimintaa tai osallistuu kyseisen yrityksen taloudelliseen toimintaan, ilman että on tarpeen arvioida, osallistuuko kyseinen luonnollinen henkilö tosiasiallisesti yrityksen hallinnointiin?
2)
Onko [asetuksen N:o 651/2014] liitteessä I olevan 3 artiklan 3 kohdan neljättä alakohtaa tulkittava siten, että ilmaisu ’yritykset, joilla on jokin näistä suhteista luonnollisen henkilön kautta’, käsittää kyseisessä säännöksessä tarkoitetussa merkityksessä myös tilanteen, jossa luonnollinen henkilö omistaa osuuksia yrityksen pääomasta sekä enemmistön osakkaiden äänioikeuksista ja tällä yrityksellä on puolestaan enemmistö osakkaiden äänioikeuksista toisessa yrityksessä, joka katsotaan sellaisten muiden yritysten sidosyritykseksi, joissa kyseinen luonnollinen henkilö omistaa pääomaosuuksia ja joissa hänellä on enemmistö osakkaiden äänioikeuksista?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
35
Unionin tuomioistuimen vakiintuneessa oikeuskäytännössä katsotaan, että kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välille SEUT 267 artiklalla luodussa yhteistyössä unionin tuomioistuimen tehtävänä on antaa kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen vastaus, jonka perusteella kansallinen tuomioistuin voi ratkaista siinä vireillä olevan asian. Unionin tuomioistuimen on tätä silmällä pitäen tarvittaessa muotoiltava sille esitetyt kysymykset uudelleen. Unionin tuomioistuimen on tältä osin poimittava kaikista kansallisen tuomioistuimen esittämistä seikoista ja erityisesti ennakkoratkaisupyynnön perusteluista ne unionin oikeutta koskevat seikat, joita on syytä tulkita, kun otetaan huomioon riidan kohde (ks. vastaavasti tuomio 28.11.2000, Roquette Frères, C‑88/99, EU:C:2000:652, 18 kohta ja tuomio 23.10.2025, Zlakov, C‑744/23, EU:C:2025:816, 17 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
36
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että verohallinto katsoi 25.3.2022 tekemässään päätöksessä, että RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments, IC Industries Holdings, Outletico ja Business Park oli katsottava asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevassa 3 artiklan 3 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetuiksi sidosyrityksiksi.
37
Ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella, jota on pyydetty tutkimaan viimeksi mainitun päätöksen laillisuus, ei ole mitään epäilystä siitä, voidaanko Outleticoa pitää asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevassa 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna sidosyrityksenä, joka on sidoksissa yhtäältä RRE Tradecenters holdingiin, joka omistaa 60 prosenttia sen pääomasta, ja toisaalta Business Parkiin, jonka osakepääoman se omistaa kokonaan.
38
Kyseinen tuomioistuin pyrkii lähinnä selvittämään, onko Outleticon katsottava olevan sidoksissa paitsi RRE Tradecenters holdingiin ja Business Parkiin, myös Esterkin Family Investmentsiin ja IC Industries Holdingsiin RRE Tradecenters holdingin ja A:n välityksellä, koska A omistaa 100 prosenttia RRE Tradecenters holdingin pääomasta, 100 prosenttia Esterkin Family Investmentsin pääomasta ja 75 prosenttia IC Industries Holdingsin pääomasta.
39
Ennakkoratkaisupyynnöstä nimittäin ilmenee, että jos kaikkia edellisessä kohdassa mainittuja yhtiöitä olisi pidettävä ”sidosyrityksinä”, Outleticoa ei voitaisi pitää pk-yrityksenä. Sen olisi tällöin katsottava olleen vaikeuksissa oleva yritys 31.12.2019, ja se olisi velvollinen palauttamaan pääasiassa kyseessä olevat tuet, koska niitä on tällaisessa tilanteessa pidettävä sääntöjenvastaisina. Käänteisesti on niin, että jos Outleticon olisi katsottava olevan sidoksissa yksinomaan RRE Tradecenters holdingsiin ja Business Parkiin, sitä voitaisiin pitää pk-yrityksenä, sitä ei luokiteltaisi vaikeuksissa olevaksi yritykseksi 31.12.2019 ja se voisi pitää kyseiset tuet.
40
Tässä yhteydessä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii lähinnä sitä, voidaanko luonnollinen henkilö, jolla on määräysvaltaan oikeuttavia omistusosuuksia yrityksissä, itse katsoa ”yritykseksi”, jonka välityksellä kyseisillä yhtiöillä on välillisesti sellainen suhde, joka voi johtaa siihen, että kaikki kyseiset yksiköt katsotaan asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevassa 3 artiklan 3 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetuiksi sidosyrityksiksi.
41
Näiden seikkojen perusteella on katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kahdella kysymyksellään, joita on tarkasteltava yhdessä, lähinnä, onko asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevaa 1 artiklaa ja 3 artiklan 3 kohdan kolmatta alakohtaa tulkittava siten, että luonnollisen henkilön, joka omistaa määräysvaltaan oikeuttavan osuuden, joka antaa hänelle enemmistön taloudellista toimintaa harjoittavien yhtiöiden osakkaiden äänioikeuksista, on pelkästään tämän vuoksi katsottava itse harjoittavan taloudellista toimintaa ja näin ollen olevan kyseisessä liitteessä I olevassa 1 artiklassa tarkoitettu yritys, jonka välityksellä kyseisillä yhtiöillä on välillisesti sellainen suhde, jonka perusteella ne on katsottava mainitussa liitteessä I olevassa 3 artiklan 3 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetuiksi sidosyrityksiksi. Se pohtii erityisesti, riittääkö se, että kansallisen oikeuden mukaan tietyt yhtiön hallinnointia koskevat päätökset kuuluvat yhtiökokouksen toimivaltaan, yksinään siihen, että tällaisen luonnollisen henkilön katsotaan osallistuvan kyseisen yhtiön taloudelliseen toimintaan ilman, että on tarpeen tutkia, osallistuuko hän tosiasiallisesti yhtiön hallinnointiin.
42
Kuten muun muassa asetuksen N:o 651/2014, jonka tarkoituksena on todeta tietyt valtiontukimuodot sisämarkkinoille soveltuviksi SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan mukaisesti, 40 perustelukappaleesta ilmenee, komissio on myöntänyt poikkeuksen tietyille valtiontukien luokille, kun niitä myönnetään pk-yrityksille, sellaisten markkinoiden toimintapuutteiden vuoksi, joiden johdosta kyseisten yritysten on selviydyttävä tietyistä haitoista, jotka rajoittavat niiden yhteiskunnallisesti ja taloudellisesti suotavaa kehitystä (ks. vastaavasti tuomio 29.4.2004, Italia v. komissio, C‑91/01, EU:C:2004:244, 46 kohta ja tuomio 24.9.2020, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, 31 kohta).
43
Asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevan 2 ja 3 artiklan mukaan yritys voidaan katsoa kyseisessä asetuksessa tarkoitetuksi pk-yritykseksi, jos se täyttää kolme edellytystä, eli henkilökunnan määrää koskevan edellytyksen, vuosiliikevaihtoa tai taseen loppusummaa koskevan taloudellisen edellytyksen ja riippumattomuutta koskevan edellytyksen (tuomio 24.9.2020, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
44
Unionin tuomioistuin on todennut viimeksi mainitun edellytyksen osalta, että sillä pyritään varmistamaan, että pk-yrityksiin kohdistettavat toimenpiteet hyödyttävät aidosti yrityksiä, jotka kokonsa takia ovat epäedullisessa asemassa, eivätkä yrityksiä, jotka kuuluvat suureen konserniin ja jotka pystyvät siis saamaan rahoitusta ja tukea, joita niiden vastaavankokoisilla kilpailijoilla ei ole käytettävissään (tuomio 24.9.2020, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, 33 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
45
Kyseisen edellytyksen tarkoituksena on siis – kuten suosituksen 2003/361, johon pk-yritysten käsite perustuu asetuksen N:o 651/2014 johdanto-osan 30 perustelukappaleessa todetulla tavalla, johdanto-osan yhdeksännestä perustelukappaleesta ilmenee – saada parempi käsitys pk-yritysten taloudellisesta tilanteesta ja sulkea pois pk-yritykseksi luokittelusta sellaiset yritysryhmät, joiden taloudellinen valta on suurempi kuin pk-yrityksiksi katsottavien yritysten, jotta eri säännöksistä ja pk-yritysten hyväksi toteutettavista toimenpiteistä koituvat edut varattaisiin yrityksille, jotka niitä todella tarvitsevat (tuomio 24.9.2020, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
46
Asetuksessa N:o 651/2014 tarkoitettua pk-yrityksen käsitettä on kuitenkin tulkittava suppeasti siltä osin kuin sen johdosta kyseisen käsitteen piiriin kuuluville yrityksille myönnetään etuja useimmiten säännöillä, jotka ovat poikkeuksia yleisistä säännöistä (tuomio 24.9.2020, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, 65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
47
Asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 2 alakohdan, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen liitteessä I olevan 2 artiklan 1 kohdan kanssa, mukaan pk-yritysten luokkaan kuuluvat yritykset, joiden palveluksessa on vähemmän kuin 250 työntekijää ja joiden vuosiliikevaihto on enintään 50 miljoonaa euroa tai taseen loppusumma on enintään 43 miljoonaa euroa.
48
Yritysten henkilöstömäärän ja varojen laskemiseksi kyseisessä liitteessä I olevissa 3 ja 6 artiklassa erotetaan toisistaan muun muassa ”riippumattomat yritykset” ja ”sidosyritykset”. Kyseisessä liitteessä I olevan 6 artiklan 1 kohdan mukaan riippumattoman yrityksen tiedot, mukaan lukien henkilöstömäärää koskevat tiedot, määräytyvät tämän yhden yrityksen tilinpäätöksen perusteella. Sitä vastoin kyseisen 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisestä ja kolmannesta alakohdasta ilmenee, että yrityksen, jolla on sidosyrityksiä, tietoihin lisätään 100 prosenttia niiden yritysten tiedoista, jotka ovat välittömästi tai välillisesti sidoksissa asianomaiseen yritykseen ja joita ei ole jo lisätty konsolidoituihin tilinpäätöstietoihin.
49
Samassa liitteessä I olevan 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaan kaksi yritystä ovat sidosyrityksiä, jos yhdellä yrityksellä on enemmistö toisen yrityksen osakkeenomistajien tai jäsenten äänimäärästä.
50
Kyseisen 3 kohdan kolmannen alakohdan mukaan sidosyrityksiksi katsotaan myös yritykset, joilla on jokin kyseisen 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista suhteista ”yhden tai useamman muun yrityksen” välityksellä.
51
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Outleticolla on Esterkin Family Investmentsiin ja IC Industries Holdingsiin ainakin asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevassa 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetun kaltainen suhde yhtäältä RRE Tradecenters holdingin välityksellä, joka omistaa 60 prosenttia Outleticon osakepääomasta ja näin ollen enemmistön sen osakkaiden äänioikeuksista, ja toisaalta A:n kautta, joka omistaa RRE Tradecenters holdingin koko osakepääoman, Esterkin Family Investmentsin koko osakepääoman ja 75 prosenttia IC Industries Holdingsin osakepääomasta ja näin ollen enemmistön kyseisten kolmen yhtiön osakkaiden äänioikeuksista.
52
Siitä, riittääkö se, että luonnollinen henkilö omistaa yrityksessä määräysvaltaan oikeuttavia omistusosuuksia, joista seuraa kansallisen oikeuden mukaisia oikeuksia, sen toteamiseksi, että kyseessä on ”taloudellinen toiminta”, ja näin ollen kyseisen luonnollisen henkilön luonnehtimiseksi asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevassa 1 artiklassa tarkoitetuksi yritykseksi, on todettava, että kyseisestä 1 artiklasta ilmenee, että yrityksellä tarkoitetaan sen oikeudellisesta muodosta riippumatta jokaista yksikköä, joka harjoittaa taloudellista toimintaa. Yrityksiksi katsotaan erityisesti yksiköt, jotka harjoittavat käsiteollista toimintaa tai muuta toimintaa yksin tai perheen voimin, henkilöyhtiöt taikka taloudellista toimintaa säännöllisesti harjoittavat yhdistykset.
53
Unionin tuomioistuin on toistuvasti todennut, että kyseisessä 1 artiklassa tarkoitettu yrityksen käsite kattaa kaikki yksiköt, jotka harjoittavat toimintaa, jossa tavaroita tai palveluja tarjotaan tietyillä markkinoilla, riippumatta niiden oikeudellisesta muodosta tai siitä, tavoittelevatko ne voittoa (ks. vastaavasti tuomio 13.10.2022, Baltijas Starptautiskā Akadēmija ja Stockholm School of Economics in Riga, C‑164/21 ja C‑318/21, EU:C:2022:785, 68 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
54
Tältä osin on ensinnäkin korostettava, että luonnollista henkilöä voidaan pitää yrityksenä, jos hän harjoittaa taloudellista toimintaa. Asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevassa 1 artiklassa tarkoitettu yrityksen käsite ulottuu nimittäin ”niiden oikeudellisesta muodosta riippumatta kaikki[in] yksikö[ihin]”, jotka harjoittavat taloudellista toimintaa. Tätä tulkintaa tukee lisäksi kyseisen 1 artiklan toinen virke, jonka mukaan yrityksiksi katsotaan erityisesti yksiköt, jotka harjoittavat käsiteollista toimintaa tai muuta toimintaa ”yksin tai perheen voimin”.
55
Toiseksi on muistutettava, että taloudellista toimintaa voi harjoittaa joko välittömästi markkinoilla toimiva toimija tai välillisesti yksikkö, joka käyttää määräysvaltaa kyseisessä toimijassa molempien yhdessä muodostaman taloudellisen kokonaisuuden puitteissa (ks. vastaavasti tuomio 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze ym., C‑222/04, EU:C:2006:8, 108–110 kohta).
56
Tältä osin unionin tuomioistuin on todennut, ettei pelkkä osuuksien omistaminen, vaikka ne oikeuttaisivat määräysvaltaankin, riitä tekemään kyseisten osuuksien omistavan yksikön toiminnasta taloudellista toimintaa, mikäli omistaminen johtaa ainoastaan osakkeen- tai osuudenomistajan ominaisuuteen liittyvien oikeuksien käyttämiseen ja mahdollisesti osinkojen saamiseen, jossa on kyse vain omaisuuden omistajan saamasta tuotosta (tuomio 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze ym., C‑222/04, EU:C:2006:8, 111 kohta).
57
Sitä vastoin yksikön, joka omistaa määräysvaltaan oikeuttavia osuuksia yhtiöstä ja joka käyttää tosiasiallisesti tätä osuuksiin perustuvaa määräysvaltaa osallistumalla välittömästi tai välillisesti yhtiön hallinnointiin, on katsottava osallistuvan määräysvallassaan olevan yrityksen taloudellisen toiminnan harjoittamiseen. Kyseinen yksikkö on täten myös itse luokiteltava yritykseksi (tuomio 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze ym., C‑222/04, EU:C:2006:8, 112 ja 113 kohta).
58
Tämän tuomion 53 ja 55–57 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä ilmenee, että yksikköä, mukaan lukien luonnollinen henkilö, joka omistaa osuuksia yhtiöstä, voidaan pitää yrityksenä vain, jos kaksi edellytystä täyttyy. Yhtäältä yksikön on kyseisten osuuksien perusteella voitava käyttää määräysvaltaa yhtiössä. Toisaalta sen on tosiasiallisesti käytettävä tätä määräysvaltaa osallistumalla välittömästi tai välillisesti yhtiön hallinnointiin (ks. vastaavasti tuomio 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze ym., C‑222/04, EU:C:2006:8, 118 kohta).
59
Tästä seuraa, että pelkästään sen perusteella, että yksikkö omistaa enemmistön tällaisen yhtiön pääomasta tai jopa koko pääoman, ei voida todeta, että tällaista määräysvaltaa käytetään tosiasiallisesti. Kyseinen määräysvallan käyttäminen on osoitettava konkreettisesti ja tapauskohtaisesti sellaisten seikkojen perusteella, joilla voidaan osoittaa, että kyseinen yksikkö osallistuu välittömästi tai välillisesti kyseisen yhtiön hallinnointiin.
60
Se, että muun muassa luonnolliset henkilöt omistavat tällaisia osuuksia taloudellista toimintaa harjoittavissa yhtiöissä, voi usein merkitä pelkkää omaisuuden omistusoikeuden käyttämistä muun muassa silloin, kun se johtuu pelkästä sijoittajan tekemästä pääomasijoituksesta (ks. vastaavasti tuomio 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze ym., C‑222/04, EU:C:2006:8, 111–117 kohta).
61
Tältä osin se seikka, että Latvian oikeuden mukaan osuuksia yhtiön pääomasta omistavilla tahoilla on tiettyjä osakkeenomistajan asemaan sisältyviä oikeuksia, kuten äänioikeus ja oikeus osallistua yhtiökokoukseen, jolla on toimivalta tehdä tiettyjä yhtiön hallinnointia koskevia päätöksiä, ei sellaisenaan merkitse sitä, että kyseinen osakkuuksien omistaja käyttäisi tosiasiallisesti määräysvaltaa kyseisessä yhtiössä osallistumalla välittömästi tai välillisesti yhtiön hallinnointiin. Tällaiset oikeudet johtuvat nimittäin ex lege pelkästään pääoman omistamisesta tai pelkästä yhtiömiehen asemasta eivätkä ne näin ollen sellaisinaan riitä erottamaan toisistaan tilannetta, jossa luonnollinen henkilö harjoittaa taloudellista toimintaa, jossa tosiasiallisesti käytetään määräysvaltaa yhtiössä osallistumalla välittömästi tai välillisesti sen hallinnointiin, ja tilannetta, jossa tällaisen luonnollisen henkilön osuus merkitsee pelkkää omaisuuden omistusoikeuden käyttämistä, erityisesti, kun tämä osuus johtuu pelkästä sijoittajan tekemästä pääomasijoituksesta.
62
Kuten Belgian hallitus totesi lähinnä kirjallisissa huomautuksissaan, sitä vastoin muita seikkoja, kuten se, että määräysvaltaan oikeuttavien osuuksien haltija hoitaa tehtäviä valvontaelimissä tai hallituksessa, että hän on yrittäjä, joka omistaa tällaisia osuuksia useissa yhtiöissä, jotka toimivat koordinoidusti tai joilla on yhteinen tavoite, tai että hän on ilmoittanut kaupallisesta strategiasta, jonka hän aikoo toteuttaa määräysvallassaan olevan yhtiön välityksellä, voidaan ottaa huomioon sen selvittämiseksi, osallistuuko kyseinen omistaja välittömästi tai välillisesti yrityksen hallinnointiin ja käyttääkö hän näin ollen tosiasiallista määräysvaltaa yrityksen toimintaan.
63
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava verohallinnon 25.3.2022 tekemän päätöksen, joka ennakkoratkaisupyynnön mukaan perustuu yksinomaan siihen, että A omistaa määräysvaltaan oikeuttavia osuuksia RRE Tradecenters holdingista, Esterkin Family Investmentsistä ja IC Industries Holdingsista, laillisuus, mikä on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä tarkistaa.
64
Edellä esitetystä seuraa, että pelkästään se seikka, että A omistaa kyseisissä yhtiöissä määräysvaltaan oikeuttavia omistusosuuksia, joihin sisältyy niistä Latvian oikeuden nojalla johtuvia oikeuksia, ei sellaisenaan riitä osoittamaan, että kyseinen luonnollinen henkilö tosiasiallisesti käyttäisi määräysvaltaa osallistumalla välittömästi tai välillisesti kyseisten yhtiöiden hallinnointiin ja että hän harjoittaisi näin ollen taloudellista toimintaa, jonka perusteella hänet voidaan katsoa asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevassa 1 artiklassa tarkoitetuksi yritykseksi. Pelkästään tästä seikasta ei näin ollen voida päätellä, että Outleticolla sekä Esterkin Family Investmentsillä ja IC Industries Holdingsilla olisi välillisesti A:n kautta sellainen suhde, jonka perusteella kyseiset kolme yhtiötä voitaisiin katsoa kyseisessä liitteessä I olevassa 3 artiklan 3 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetuiksi sidosyrityksiksi.
65
Tässä yhteydessä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä, voidaanko pääasiassa ottaa huomioon tämän tuomion 62 kohdassa mainitun kaltaiset seikat sen määrittämiseksi, osallistuuko A välittömästi tai välillisesti mainittujen yhtiöiden hallinnointiin ja käyttääkö se näin ollen tosiasiallisesti määräysvaltaa niiden toimintaan. Jos näin on, hänet itsensä voidaan katsoa asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevassa 1 artiklassa tarkoitetuksi yritykseksi, jonka välityksellä Outleticolla sekä Esterkin Family Investmentsillä ja IC Industries Holdingsilla on välillisesti sellainen suhde, jonka perusteella kyseiset yhtiöt voidaan katsoa kyseisen 3 artiklan 3 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetuiksi sidosyrityksiksi.
66
Siinä tapauksessa, että kyseinen tuomioistuin katsoo, että A:ta ei voida pitää yrityksenä vaan hänen on katsottava olevan luonnollinen henkilö käsitteen ”sidosyritykset” soveltamiseksi, kyseisen tuomioistuimen on tutkittava, täyttyvätkö asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevan 3 artiklan 3 kohdan neljännessä alakohdassa säädetyt edellytykset ja erityisesti edellytys, joka koskee sitä, että asianomaiset yritykset harjoittavat toimintaansa tai osaa siitä samoilla merkityksellisillä markkinoilla tai lähimarkkinoilla.
67
Esitettyihin kysymyksiin on kaiken edellä esitetyn perusteella vastattava, että asetuksen N:o 651/2014 liitteessä I olevaa 1 artiklaa ja 3 artiklan 3 kohdan kolmatta alakohtaa on tulkittava siten, että
–
luonnollisen henkilön, jolla on määräysvaltaan oikeuttava osuus, joka antaa hänelle enemmistön taloudellista toimintaa harjoittavien yhtiöiden osakkaiden äänioikeuksista, ei voida pelkästään tämän perusteella katsoa harjoittavan itse taloudellista toimintaa eikä häntä näin ollen voida katsoa kyseisessä liitteessä I olevassa 1 artiklassa tarkoitetuksi yritykseksi, jonka välityksellä kyseisillä yhtiöillä on välillisesti sellainen suhde, jonka perusteella ne voidaan katsoa mainitussa liitteessä I olevassa 3 artiklan 3 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetuiksi sidosyrityksiksi
–
tällaista luonnollista henkilöä voidaan pitää tässä tarkoituksessa yrityksenä vain, jos hän tosiasiallisesti käyttää omistusosuutensa hänelle antamaa määräysvaltaa osallistumalla välittömästi tai välillisesti kyseisten yhtiöiden hallinnointiin siten, että hän osallistuu niiden harjoittamaan taloudelliseen toimintaan
–
pelkkä määräysvaltaan oikeuttavien osuuksien omistaminen ja niistä kaikille osakkaille kansallisen oikeuden nojalla johtuvat lakisääteiset oikeudet eivät sellaisenaan riitä osoittamaan tällaisen määräysvallan tosiasiallista käyttämistä.
Oikeudenkäyntikulut
68
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (yhdeksäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Tiettyjen tukimuotojen toteamisesta sisämarkkinoille soveltuviksi [SEUT] 107 ja [SEUT] 108 artiklan mukaisesti 17.6.2014 annetun komission asetuksen (EU) N:o 651/2014, sellaisena kuin se on muutettuna 2.7.2020 annetulla komission asetuksella (EU) 2020/972, liitteessä I olevaa 1 artiklaa ja 3 artiklan 3 kohdan kolmatta alakohtaa
on tulkittava siten, että
–
luonnollisen henkilön, jolla on määräysvaltaan oikeuttava osuus, joka antaa hänelle enemmistön taloudellista toimintaa harjoittavien yhtiöiden osakkaiden äänioikeuksista, ei voida pelkästään tämän perusteella katsoa harjoittavan itse taloudellista toimintaa eikä häntä näin ollen voida katsoa kyseisessä liitteessä I olevassa 1 artiklassa tarkoitetuksi yritykseksi, jonka välityksellä kyseisillä yhtiöillä on välillisesti sellainen suhde, jonka perusteella ne voidaan katsoa mainitussa liitteessä I olevassa 3 artiklan 3 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetuiksi sidosyrityksiksi
–
tällaista luonnollista henkilöä voidaan pitää tässä tarkoituksessa yrityksenä vain, jos hän tosiasiallisesti käyttää omistusosuutensa hänelle antamaa määräysvaltaa osallistumalla välittömästi tai välillisesti kyseisten yhtiöiden hallinnointiin siten, että hän osallistuu niiden harjoittamaan taloudelliseen toimintaan
–
pelkkä määräysvaltaan oikeuttavien osuuksien omistaminen ja niistä kaikille osakkaille kansallisen oikeuden nojalla johtuvat lakisääteiset oikeudet eivät sellaisenaan riitä osoittamaan tällaisen määräysvallan tosiasiallista käyttämistä.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: latvia.