62017TJ0834_RES
Zadeva T‑834/17
United Parcel Service, Inc.
proti
Evropski komisiji
Sodba Splošnega sodišča (sedmi razširjeni senat) z dne 23. februarja 2022
„Nepogodbena odgovornost – Konkurenca – Trgi mednarodnih storitev hitre dostave majhnih paketov v EGP – Koncentracija – Sklep o nezdružljivosti koncentracije z notranjim trgom – Razglasitev ničnosti sklepa s sodbo Splošnega sodišča – Pravica do obrambe – Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice – Vzročna zveza“
Sodni postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Formalne zahteve – Kratek povzetek navajanih razlogov – Tožba za povrnitev škode, ki jo je povzročila institucija Unije – Minimalne zahteve – Nenatančnost pri organizaciji nekaterih pravnih in dejanskih trditev – Dopustnost
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 47; Statut Sodišča, člen 21; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 76(d))
(Glej točke od 26 do 28.)
Sodni postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Formalne zahteve – Kratek povzetek navajanih razlogov – Pravni razlogi, ki niso navedeni v tožbi – Splošno sklicevanje na druga pisanja, priložena k tožbi – Nedopustnost
(Statut Sodišča, člena 21 in 53, prvi odstavek; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 76(d))
(Glej točke od 31 do 34.)
Sodni postopek – Vloga, s katero se postopek začne – Formalne zahteve – Kratek povzetek navajanih razlogov – Pravni razlogi, ki niso navedeni v tožbi – Splošno sklicevanje na druga pisanja – Nedopustnost – Dopustnost sklicevanja na pisanja, predložena istemu sodišču v drugi zadevi – Presoja od primera do primera – Temeljni pogoj – Istovetnost strank, zlasti tožečih, v obeh zadevah
(Statut Sodišča, člen 21; Poslovnik Splošnega sodišča, člen 76(d))
(Glej točko 51.)
Sodni postopek – Predložitev dokazov – Rok – Prepozna predložitev dokazov in dokaznih predlogov – Pogoji
(Poslovnik Splošnega sodišča, členi 76(f), 81(1) ter 85(1), (2) in (4)
(Glej točke od 64 do 66, 69 in 79.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Dovolj resna kršitev konkurenčnega prava Evropske unije – Diskrecijska pravica institucije pri sprejemanju akta – Njeno upoštevanje s strani sodišča Unije pri presoji nezakonitosti
(člen 340, drugi odstavek, PDEU)
(Glej točke od 82 do 88.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice – Pravno pravilo, s katerim so posameznikom podeljene pravice – Pojem – Pravica do obrambe – Vključitev
(člen 340, drugi odstavek, PDEU)
(Glej točko 95.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice – Kršitev obveznosti Komisije, da stranki, ki je priglasila koncentracijo, posreduje končno različico ekonometričnega modela, uporabljenega pri oceni učinkov navedene koncentracije na cene – Dovolj resna kršitev pravice zadevne osebe do obrambe
(člen 340, drugi odstavek, PDEU; Uredba Sveta št. 139/2004, člen 18(3))
(Glej točke od 97 do 111, 117, 118, 122 in 123.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Pomanjkljiva obrazložitev akta Unije – Izključitev
(člen 340, drugi odstavek, PDEU)
(Glej točko 189.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Dovolj resna kršitev konkurenčnega prava Evropske unije – Diskrecijska pravica institucije pri sprejemanju akta – Izbira ekonometričnega modela, ki jo opravi Komisija v okviru postopka nadzora nad koncentracijami in ki bistveno odstopa od običajne prakse institucije – Neobstoj dovolj resne kršitve
(člen 340, drugi odstavek, PDEU)
(Glej točke od 201 do 203, 209, 210 in od 215 do 228.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Vzročna zveza – Pojem – Dokazno breme
(člen 340, drugi odstavek, PDEU)
(Glej točko 341.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Vzročna zveza – Škoda, ki jo tvorijo stroški sodelovanja v postopku nadzora nad koncentracijo dveh konkurenčnih podjetij – Stroški, ki so nastali po prosti izbiri tožeče stranke – Neobstoj neposredne vzročne zveze med škodo in ravnanjem institucije
(člen 340, drugi odstavek, PDEU)
(Glej točko 343.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Vzročna zveza – Škoda, ki jo tvorijo stroški v zvezi s plačilom pogodbene odškodnine zaradi razdora po sklepu, s katerim je bila priglašena koncentracija razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom – Stroški v zvezi s pogodbeno obveznostjo, ki izhaja iz volje strank – Neobstoj neposredne vzročne zveze med škodo in ravnanjem institucije
(člen 340, drugi odstavek, PDEU)
(Glej točke od 344 do 350.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Vzročna zveza – Izgubljeni dobiček zaradi sklepa, s katerim je bila priglašena koncentracija razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom – Podjetje, ki je po sprejetju navedenega sklepa naznanilo, da se tej koncentraciji odpoveduje – Kršitev pravice do obrambe, ki ne vpliva odločilno na izid postopka nadzora nad načrtovano koncentracijo – Opustitev koncentracije – Neobstoj neposredne vzročne zveze med škodo in ravnanjem institucije
(člen 340, drugi odstavek, PDEU)
(Glej točke od 353 do 371.)
Povzetek
Splošno sodišče je zavrnilo odškodninski tožbi, ki sta ju vložili družbi UPS in ASL Aviation Holdings; obe družbi sta zahtevali povračilo gospodarske škode, ki naj bi ju utrpeli zaradi nezakonitosti sklepa Komisije, s katerim je bila priglašena koncentracija razglašena za nezdružljivo z notranjim trgom
Evropska komisija je s sklepom z dne 30. januarja 2013 (v nadaljevanju: sporni sklep) (
1
) priglašeno koncentracijo med United Parcel Service, Inc. (v nadaljevanju: UPS) in TNT Express NV (v nadaljevanju: TNT), družbama, ki sta prisotni na trgih mednarodnih storitev hitre dostave malih paketov, razglasila za nezdružljivo z notranjim trgom.
Družba UPS, ki je javno naznanila, da se tej koncentraciji odpoveduje, je pri Splošnem sodišču vložila tožbo za razglasitev ničnosti spornega sklepa. Splošno sodišče je s sodbo z dne 7. marca 2017 (
2
) tej tožbi ugodilo in Sodišče je s sodbo z dne 16. januarja 2019 (
3
) zavrnilo pritožbo, ki jo je zoper to sodbo vložila Komisija.
Komisija je med tem priglašeno koncentracijo med družbama TNT in FedEx Corp. (v nadaljevanju: FedEx), ki je konkurentka družbe UPS, razglasila za združljivo z notranjim trgom. (
4
)
Družba UPS je konec leta 2017 proti Komisiji vložila odškodninsko tožbo, s katero je zahtevala povračilo gospodarske škode, ki naj bi jo utrpela zaradi nezakonitosti spornega sklepa. (
5
) Leta 2018 sta odškodninsko tožbo vložili tudi družbi ASL Aviation Holdings DAC in ASL Airlines (Ireland) Ltd (v nadaljevanju skupaj: družbi ASL), ki sta pred sprejetjem spornega sklepa z družbo TNT sklenili trgovinska sporazuma, ki ju je bilo treba izvršiti po odobritvi koncentracije med družbama UPS in TNT. (
6
)
Sedmi razširjeni senat Splošnega sodišča je ti odškodninski tožbi zavrnil.
Presoja Splošnega sodišča
Zavrnitev odškodninske tožbe, ki jo je vložila družba UPS (zadeva T‑834/17)
Družba UPS je v odškodninski tožbi navedla, da je Komisija s sprejetjem spornega sklepa storila dovolj resne kršitve prava Unije, zaradi katerih je mogoče uveljavljati nepogodbeno odgovornost Unije. Po mnenju družbe UPS je Komisija, prvič, kršila njene procesne pravice med upravnim postopkom, drugič, kršila obveznost obrazložitve in, tretjič, storila napake pri vsebinski presoji priglašene koncentracije.
Splošno sodišče je najprej opozorilo, da morajo biti za uveljavljanje nepogodbene odgovornosti Unije izpolnjeni trije kumulativni pogoji, in sicer dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice, resničnost škode ter obstoj vzročne zveze med kršitvijo in nastalo škodo.
Na prvem mestu, v zvezi z zatrjevanim nespoštovanjem procesnih pravic družbe UPS med upravnim postopkom je ta družba Komisiji na eni strani očitala, da ni posredovala niti končne različice ekonometričnega modela, ki je bil uporabljen pri analizi učinkov priglašene koncentracije na cene, niti meril za ocenjevanje povečanja učinkovitosti, ki iz te koncentracije izhaja. Na drugi strani je družba UPS menila, da je Komisija kršila njeno pravico do dostopa do informacij, ki jih je v upravnem postopku predložila družba FedEX.
Glede neposredovanja končne različice ekonometričnega modela, ki ga je uporabila Komisija, je Splošno sodišče navedlo, da bi Komisija v skladu z veljavno ureditvijo družbo UPS dejansko morala s to končno različico seznaniti. Ker je bila diskrecijska pravica Komisije pri tem precej omejena oziroma celo neobstoječa, je Komisija s tem, da družbi UPS tega modela ni posredovala, storila dovolj resno kršitev njene pravice do obrambe. Ob upoštevanju sodne prakse na področju spoštovanja pravice do obrambe in sodbe Sodišča z dne 16. januarja 2019 ta kršitev pravice družbe UPS poleg tega ni bila opravičljiva z domnevno nejasnostjo prava Unije, kot je zatrjevala Komisija.
Splošno sodišče je zavrnilo tudi argument, ki ga je Komisija predložila v obrambo in ki se je nanašal na to, da je pred razvojem ekonometričnega modela med Komisijo in družbo UPS potekala večkratna izmenjava mnenj. Komisija namreč s tem, da ni posredovala končne različice ekonometričnega modela, ni zgolj prezrla postopkovne omejitve, katere namen je zagotoviti legitimnost postopka nadzora nad koncentracijami Unije in njegovo pravičnost, temveč je družbo UPS postavila v položaj, v katerem ji ni bilo omogočeno razumevanje dela obrazložitve spornega sklepa.
Glede neposredovanja meril za ocenjevanje učinkovitosti, ki izhaja iz priglašene koncentracije, družbi UPS pa je Splošno sodišče navedlo, da nobena določba prava Unije, ki velja za nadzor nad koncentracijami, Komisiji ne nalaga, da vnaprej abstraktno opredeli specifična merila, na podlagi katerih namerava priznati, da je povečanje učinkovitosti mogoče šteti za preverljivo. V teh okoliščinah so trditve družbe UPS, s katerimi želi dokazati, da je bila Komisija zavezana, da ji posreduje specifična merila in stopnje gotovosti, ki jih namerava uporabiti pri ugotavljanju, ali je bilo vsako zatrjevano povečanje učinkovitosti preverljivo, brez pravne podlage.
Splošno sodišče je poleg tega zavrnilo trditve, da naj bi Komisija kršila pravico družbe UPS do dostopa do nekaterih dokumentov, ki jih je Komisiji med upravnim postopkom predložila družba FedEx. Družba UPS namreč svoje pravice do dostopa ni uveljavljala pravočasno in v obliki, predpisani z veljavno zakonodajo (nepredložitev zadeve pooblaščencu za zaslišanje), zato ni izpolnila pogojev za pridobitev odškodnine za škodo, ki naj bi izhajala iz kršitve navedene pravice.
Na drugem mestu, v zvezi z zatrjevano kršitvijo obveznosti obrazložitve, ki naj bi jo storila Komisija, je Splošno sodišče opozorilo, da zgolj nezadostnost obrazložitve akta Unije načeloma ne more biti podlaga za uveljavljanje odgovornosti Unije.
Na tretjem mestu, v zvezi z argumentom družbe UPS, ki se nanaša na napake pri vsebinski presoji priglašene koncentracije, je Splošno sodišče sicer potrdilo, da je Komisija storila nekaj napak, vendar je navedlo, da te napake ne pomenijo dovolj resnih kršitev prava Unije, na podlagi katerih bi bilo mogoče uveljavljati nepogodbeno odgovornost Unije. V zvezi s tem je Splošno sodišče pojasnilo, da je Komisija sicer v nasprotju s svojimi pravili (Najboljše prakse za predložitev gospodarskih dokazov) uporabila ekonometrični model, ki precej odstopa od običajne prakse na gospodarskem področju, vendar je imela pri opredelitvi navedenega modela precej široko diskrecijsko pravico. Komisija se poleg tega pri izvedbi analize učinkov priglašene koncentracije ni oprla izključno na navedeni ekonometrični model, temveč je opravila tudi splošno analizo značilnosti zadevnega trga, pri čemer je izpostavila naravo in značilnosti navedenega trga ter posledice, ki izhajajo iz načrtovane transakcije.
Na zadnjem mestu, Splošno sodišče je zaključilo, da družba UPS ni dokazala obstoja očitnih in hudih napak v okviru presoje preverljivosti povečanja učinkovitosti oziroma konkurenčnega položaja družbe FedEx ob načrtovani koncentraciji, niti obstoja kakršnega koli indica, ki bi lahko kazal na neenako obravnavanje med sklepom, ki se nanaša na transakcijo med družbama FedEx in TNT, ter spornim sklepom.
Splošno sodišče je, potem ko je tako ugotovilo, da je dovolj resna kršitev procesnih pravic družbe UPS med upravnim postopkom omejena na neposredovanje končne različice ekonometričnega modela, ki ga je Komisija uporabila pri analizi učinkov priglašene koncentracije na cene, preučilo obstoj neposredne vzročne zveze med to nezakonitostjo in škodo, na katero se sklicuje družba UPS, in sicer, prvič, stroške, povezane s sodelovanjem v postopku nadzora nad priglašeno koncentracijo med družbama FedEx in TNT, drugič, plačilo odškodnine družbi TNT zaradi razdora pogodbe po odstopu od sporazuma o združitvi, sklenjenega z družbo TNT, in tretjič, izgubljeni dobiček, ki izhaja iz nemožnosti izvršitve tega sporazuma o združitvi.
Najprej, v zvezi s stroški, povezanimi s sodelovanjem družbe UPS v postopku nadzora nad priglašeno koncentracijo med družbama FedEx in TNT, je Splošno sodišče ugotovilo, da to sodelovanje očitno izhaja iz svobodne volje družbe UPS. Kršitve procesnih pravic družbe UPS v postopku nadzora nad koncentracijo med njo in družbo TNT tako ni mogoče šteti za odločilen vzrok stroškov, povezanih z njenim sodelovanjem v postopku nadzora nad koncentracijo med družbama FedEx in TNT. Ker je bil vzrok za plačilo odškodnine družbi TNT zaradi razdora pogodbena obveznost, ki izhaja iz pogojev sporazuma o združitvi, sklenjenega med družbama UPS in TNT, se nezakonitosti iz spornega sklepa prav tako ne morejo šteti za odločilen vzrok plačila te odškodnine družbi TNT.
Nazadnje, v zvezi z zatrjevanim izgubljenim dobičkom družbe UPS je Splošno sodišče navedlo, da ni mogoče domnevati, da bi bila ob neobstoju kršitve procesnih pravic družbe UPS v postopku nadzora nad koncentracijo med njo in družbo TNT ta koncentracija razglašena za združljivo z notranjim trgom. Dalje, družba UPS ni niti dokazala niti predložila elementov, na podlagi katerih bi Splošno sodišče lahko ugotovilo, da bi Komisija ob neobstoju te kršitve navedeno koncentracijo razglasila za združljivo z notranjim trgom. Poleg tega je odpoved družbe UPS načrtovani koncentraciji od razglasitve spornega sklepa povzročila prekinitev neposredne vzročne zveze med ugotovljeno nezakonitostjo in zatrjevano škodo.
Glede na navedeno je Splošno sodišče ugotovilo, da družba UPS ni dokazala, da je bila kršitev njenih procesnih pravic v postopku nadzora nad koncentracijo med njo in družbo TNT odločilen vzrok zatrjevane škode. Njeno odškodninsko tožbo je tako v celoti zavrnilo.
Zavrnitev odškodninske tožbe, ki sta jo vložili družbi ASL (zadeva T‑540/18)
Odškodninska tožba družb ASL se je nanašala na povračilo škode zaradi zatrjevanega izgubljenega dobička, ki naj bi izhajal iz nemožnosti izvršitve trgovinskih sporazumov, sklenjenih z družbo TNT, zaradi spornega sklepa. Družbi ASL sta se v utemeljitev tega zahtevka sklicevali na kršitev njunih temeljnih pravic in temeljnih pravic družbe UPS, ki naj bi jo storila Komisija, ter na obstoj hudih in očitnih napak pri presoji priglašene koncentracije med družbama UPS in TNT, ki jo je opravila Komisija.
Splošno sodišče je na prvem mestu ugotovilo, da se družbi ASL v utemeljitev svojega odškodninskega zahtevka ne moreta sklicevati na kršitev pravice družbe UPS do obrambe v okviru postopka nadzora nad koncentracijami med zadnjenavedeno družbo in družbo TNT. V skladu z ustaljeno sodno prakso Splošnega sodišča je namreč nujno, da je varstvo, ki ga zagotavlja pravno pravilo, navedeno v utemeljitev odškodninske tožbe, učinkovito za posameznika, ki se nanj sklicuje, in da je torej ta posameznik med tistimi, ki so jim z zadevnim pravilom podeljene pravice.
Splošno sodišče je na drugem mestu trditve družb ASL v zvezi s tem, da naj bi Komisija v okviru postopka nadzora nad koncentracijo med družbama UPS in TNT kršila njune temeljne pravice, zlasti njuno pravico do dobrega upravljanja, ki je zagotovljena s členom 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zavrnilo kot neutemeljene. V zvezi s tem je Splošno sodišče pojasnilo, da sta se družbi ASL svobodno odločili za sodelovanje v tem postopku, zato se ne moreta utemeljeno sklicevati na domnevno kršitev svojih temeljnih pravic v okviru tega postopka, ki naj bi jo storila Komisija.
Splošno sodišče je na tretjem mestu tožbeni razlog, ki se je nanašal na obstoj hudih in očitnih napak, ki naj bi jih Komisija storila pri presoji koncentracije med družbama UPS in TNT, zavrglo kot nedopusten, saj sta družbi ASL v zvezi s tem zgolj napotili na tožbo, ki jo je vložila družba UPS v zadevi T‑834/17.
Ob upoštevanju teh preudarkov je Splošno sodišče, ki je ugotovilo, da družbi ASL nista dokazali obstoja dovolj resnih kršitev prava Unije v spornem sklepu, njuni odškodninski tožbi zavrnilo kot neutemeljeni.
(
1
)	Sklep Komisije C(2013) 431 o nezdružljivosti koncentracije z notranjim trgom in delovanjem Sporazuma EGP (Zadeva COMP/M.6570 – UPS/TNT Express).
(
2
)	Sodba z dne 7. marca 2017, United Parcel Service/Komisija (T‑194/13, EU:T:2017:144).
(
3
)	Sodba z dne 16. januarja 2019, Komisija/United Parcel Service (C‑265/17 P, EU:C:2019:23).
(
4
)	Sklep Komisije z dne 8. januarja 2016 o združljivosti koncentracije z notranjim trgom in delovanjem Sporazuma EGP (Zadeva M.7630 – FedEx/TNT Express), katerega povzetek je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije (UL 2016, C 450, str. 12).
(
5
)	Zadeva T‑834/17, United Parcel Service/Komisija.
(
6
)	Zadeva T‑540/18, ASL Aviation Holdings in ASL Airlines (Ireland)/Komisija.