62015FJ0048_SUM
SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCEEVROPSKE UNIJE(sodnik posameznik)
z dne 18. julija 2016
Zadeva F‑48/15
SD
proti
Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)
„Javni uslužbenci – Uradniki – Ocenjevanje – Ocenjevalno obdobje 2013 – Ocenjevalno poročilo – Očitna napaka pri presoji – Načrt izboljšanja – Akt, ki posega v položaj – Dopustnost“
Predmet:
Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se za Pogodbo ESAE uporablja na podlagi njenega člena 106a, s katero SD v bistvu predlaga, prvič, naj se razglasi ničnost njenega ocenjevalnega poročila za obdobje od 1. januarja do 31. decembra 2013, in drugič, „načrta izboljšanja“, sprejetega na podlagi tega poročila, ter naj se Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO ali v nadaljevanju: Urad) naloži plačilo odškodnine za nepremoženjsko škodo, ki naj bi jo utrpela, v ustreznem znesku, ocenjenem na vsoto 10.000 EUR, odvisno od povečanja ali zmanjšanja stroškov v teku postopka.
Odločitev:
Tožba se zavrne. SD nosi lastne stroške in stroške, ki jih je priglasil Urad Evropske unije za intelektualno lastnino.
Povzetek
Uradniki – Ocenjevanje – Ocenjevalno poročilo – Diskrecijska pravica ocenjevalcev – Sodni nadzor – Meje – Očitna napaka pri presoji – Pojem
(Kadrovski predpisi, člen 43)
Tožbe uradnikov – Akt, ki posega v položaj – Pojem – Načrt za izboljšanje dela, zasnovan v tesni povezavi z ocenjevalnim poročilom – Izključitev
(Kadrovski predpisi, člena 90(2) in 91(1))
Ocenjevalci imajo pri ocenjevanju uspešnosti zelo široko polje proste presoje, zato se mora nadzor sodišča Unije omejiti na preverjanje neobstoja dejanske napake, očitne napake pri presoji ali zlorabe pooblastil.
Še zlasti se lahko napaka opredeli kot očitna le, če jo je mogoče brez težav ugotoviti na podlagi meril, ki jih je zakonodajalec določil za izvajanje pooblastila za odločanje. Tako morajo biti torej dokazi, ki jih mora v ta namen predložiti tožeča stranka, zadostni, da se presoja dejstev v izpodbijanem ocenjevalnem poročilu ne zdi verjetna. Povedano drugače, očitek, ki se nanaša na očitno napako pri presoji, je treba zavrniti, če je mogoče izpodbijano presojo kljub dokazom tožeče stranke vsekakor šteti za verjetno.
(Glej točki 35 in 36.)
Napotitev na:
Sodišče za uslužbence: sodbi z dne 10. novembra 2009, N/Parlament, F‑93/08, EU:F:2009:151, točka 58, in z dne 18. marca 2015, Rajala/UUNT, F‑24/14, EU:F:2015:10, točke od 41 do 43 in navedena sodna praksa.
Akt, kakršen je načrt za izboljšanje dela, zasnovan v tesni povezavi z ocenjevalnim poročilom, po svoji vsebini in cilju ni samostojen akt, ki bi ga bilo mogoče ločiti od ocene uspešnosti zadevnega uradnika, razen če je dokazano, da je bil sprejet s ciljem, ki ni izboljšanje dela zadnjenavedenega, in da torej vpliva na njegove pravice ali njegov položaj, kot je določen v Kadrovskih predpisih.
Sodišče za uslužbence je ugotovilo, da ocenjevalno poročilo ni nezakonito, zato načrta izboljšanja, ki je bil zasnovan v tesni povezavi z navedenim poročilom, kot takega ni mogoče opredeliti za akt, ki posega v položaj, in torej zoper njega tudi ni mogoče vložiti niti pritožbe niti ničnostne tožbe.
(Glej točke 57, 58 in 61.)
Napotitev na:
Splošno sodišče Evropske unije: sodba z dne 3. decembra 2015, Sesma Merino/UUNT, T‑127/14 P, EU:T:2015:927, točka 35.