62004CC0217
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
JULIANE KOKOTT,
predstavljeni 15. septembra 2005 (
1
)
Zadeva C-217/04
Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska
proti
Evropskemu parlamentu
in
Svetu Evropske unije
„Uredba (ES) št. 460/2004 — Evropska agencija za varnost omrežij in informacij — Izbira pravne podlage“
I – Uvod
1.
Uredba (ES) št. 460/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2004 o ustanovitvi Evropske agencije za varnost omrežij in informacij (
2
) (v nadaljevanju: uredba ENISA (
3
)) ima podlago v členu 95 ES. Združeno kraljestvo meni, da bi bilo treba namesto tega izbrati podlago v členu 308 ES, zato je vložilo ničnostno tožbo.
2.
Ta spor je zelo pomemben za zakonodajno prakso, ker zakonodajalec Skupnosti v zadnjem času za ustanovitev agencij pogosto ne izbere več podlage v členu 308 ES, temveč vse bolj izbira posebne področne stvarne pristojnosti. (
4
)
II – Pravni ovir
3.
Pravna podlaga uredbe ENISA je člen 95(1), drugi stavek, ES:
„Svet v skladu s postopkom iz člena 251 in po posvetovanju z Ekonomsko-socialnim odborom sprejme ukrepe za približevanje določb zakonov in drugih predpisov v državah članicah, katerih predmet je vzpostavitev in delovanje notranjega trga.“
4.
V uvodnih izjavah uredbe ENISA je pojasnjeno, zakaj je ustanovitev agencije potrebna. Uvodna izjava 3 se glasi:
„Tehnološka kompleksnost omrežij in informacijskih sistemov, različnost izdelkov in storitev, ki so med seboj povezani, ter veliko število zasebnih in javnih akterjev, ki nosijo svoje odgovornosti, predstavljajo tveganje za slabitev nemotenega delovanja notranjega trga.“
5.
Naslednje uvodne izjave naštevajo različne upoštevne ukrepe harmonizacije (
5
) in se sklicujejo na različne ukrepe, ki se lahko sprejmejo na podlagi teh ureditev. Omenjeni ukrepi ne vsebujejo sklicevanja na ENISO. V uvodni izjavi 10 se končno ugotovi:
„Ti ukrepi na notranjem trgu zahtevajo od držav članic in Komisije različne oblike tehničnih in organizacijskih rešitev. Gre za tehnično celovite naloge, ki nimajo posameznih rešitev. Neenotna uporaba teh zahtev lahko vodi do neučinkovitih rešitev in povzroči ovire na notranjem trgu. Zato je treba na evropski ravni vzpostaviti strokovni center, ki bo zagotavljal smernice, svetovanje in, kadar bo pozvan, pomoč v okviru svojih ciljev, na katero se lahko oprejo Evropski parlament, Komisija ali pristojni organi, ki jih imenujejo države članice. […]“
6.
V naslednjih uvodnih izjavah se ta misel razvija naprej. Poudariti je treba uvodno izjavo 12. V skladu s to ENISA ne posega v pristojnosti nacionalnih regulativnih organov, Evropske skupine regulativnih organov, odbora za komunikacije iz Direktive 2002/21/ES (
6
), evropskih organov za standardizacijo in organov za nadzor osebnih podatkov.
7.
Cilj ENISE je opredeljen v členih od 1 do 3 uredbe ENISA:
„Člen 1
Področje uporabe
1.   Za zagotovitev visoke in učinkovite ravni varnosti omrežij in informacij v Skupnosti in za razvoj kulture varnosti omrežij in informacij v korist državljanov, potrošnikov, podjetij in organizacij javnega sektorja Evropske unije ter s tem za prispevek k nemotenemu delovanju notranjega trga, se ustanovi Evropska agencija za varnost omrežij in informacij, v nadaljnjem besedilu ‚Agencija‘.
2.   Agencija nudi podporo Komisiji in državam članicam in v ta namen sodeluje s poslovnim sektorjem, da jim pomaga izpolnjevati zahteve glede varnosti omrežij in informacij ter tako zagotovi nemoteno delovanje notranjega trga, vključno z zahtevami, določenimi v veljavnih in predvidenimi v bodočih predpisih Skupnosti, kot je Direktiva 2002/21/ES.
3.   […]
Člen 2
Cilji
1.   Agencija krepi sposobnost Skupnosti, držav članic in, posledično, poslovnega sektorja, da preprečujejo, obravnavajo in se odzivajo na probleme varnosti omrežij in informacij.
2.   Agencija nudi pomoč in svetuje Komisiji in državam članicam glede vprašanj, povezanih z varnostjo omrežij in informacij, ki sodijo v okvir njenih pristojnosti, določenih v tej uredbi.
3.   Agencija razvija visoko raven strokovnega znanja na podlagi nacionalnih prizadevanj in prizadevanj Skupnosti. To strokovno znanje uporablja za spodbujanje širokega sodelovanja med aktivnimi udeleženci iz javnega in zasebnega sektorja.
4.   Kadar jo Komisija pozove, ji Agencija pomaga pri tehničnem pripravljalnem delu za posodobitev in razvoj predpisov Skupnosti na področju varnosti omrežij in informacij.“
8.
Člen 3 uredbe ENISA opisuje naloge ENISE. Te se nanašajo na področja zbiranja podatkov (točke (a), (g) in(i)), svetovanja (točke (b), (e), (h) in (k)) in krepitvi sodelovanja (točke (c), (d), (e), (f) in (j)).
9.
V členu 4 uredbe ENISA se opredeli več pojmov. Nadaljnji členi od 5 do 28 urejajo organizacijska vprašanja. V skladu s členom 18 je Agencija pravna oseba. V skladu s členom 19 ima Agencija svoje osebje. Člen 15 predvideva lastni proračun Agencije na podlagi prispevkov Komisije in tretjih držav. Člen 20 jo vključi v zaščito, ki jo nudi Protokol o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti. Člen 21 vsebuje ureditev odgovornosti, ki ustreza členu 288 ES.
10.
Nadzorni in vodilni organ Agencije je uprava, ki jo predvideva člen 6 uredbe ENISA, ki jo sestavljajo predstavniki držav članic in Komisije ter trije predstavniki, ki nimajo pravice do glasovanja. Uprava zlasti sprejme program dela in v skladu s členom 7 imenuje izvršnega direktorja. Nazadnje, Agencija ima v skladu s členom 8 stalno interesno skupino.
III – Predlogi strank
11.
Združeno kraljestvo predlaga Sodišču naj:
1.
ugotovi, da je Uredba (ES) št. 460/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2004 o ustanovitvi Evropske agencije za varnost omrežij in informacij nična;
2.
Evropskemu parlamentu in Svetu Evropske unije naloži plačilo stroškov Združenega kraljestva.
12.
Parlament in Svet predlagata Sodišču, naj:
1.
zavrne tožbo kot neutemeljeno in
2.
Združenemu kraljestvu naloži plačilo stroškov.
13.
Podredno, če se uredba ENISA razglasi za nično, Svet predlaga Sodišču, naj ohrani njene učinke.
14.
Finska in Komisija sta se kot intervenientki udeležili postopka na strani Parlamenta in Sveta ter podpirata njune predloge.
IV – Pravna presoja
A – Izbira pravne podlage
15.
Združeno kraljestvo izpodbija izbiro pravne podlage za uredbo ENISA.
16.
V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča mora izbira pravne podlage akta Skupnosti temeljiti na objektivnih elementih, ki jih je mogoče sodno preizkusiti ter med katerimi sta zlasti cilj in vsebina akta. (
7
)
17.
Zakonodajalec Skupnosti je uredbi ENISA dal pravno podlago v členu 95(1) ES. V skladu s tem se sprejme ukrepe za približevanje določb zakonov in drugih predpisov v državah članicah, katerih predmet je vzpostavitev in delovanje notranjega trga.
18.
Ukrepi na podlagi člena 95(1) ES so namenjeni izboljšanju pogojev za vzpostavitev in delovanje notranjega trga, toda ta določba ne podeljuje splošnega pooblastila za urejanje notranjega trga. (
8
) Sodišče je v nadaljevanju še pojasnilo, da morajo ukrepi v skladu s členom 95(1) ES „resnično imeti tak cilj, s čimer dejansko prispevajo k odstranitvi ovir za prosti pretok blaga ali svobodo opravljanja storitev oziroma k preprečevanju izkrivljanja konkurence“. (
9
)
19.
Ukrepi za podporo varnosti mrež in informacijskih sistemov, ki so skladni v celotni Skupnosti, nedvomno lahko preprečijo nastanek ovir za prosti pretok blaga in storitev že zaradi tega, ker preprečujejo različne nacionalne ukrepe. Tako npr. čezmejno sklepanje ali izpolnjevanje poslov ob pomoči mrež in informacijskih sistemov predvidevata čezmejno delujoče postopke ugotavljanja istovetnosti, ki potrebujejo najmanj usklajevanje po vsej Skupnosti.
20.
Kot navajajo vse stranke razen Združenega kraljestva, bi ENISA pripomogla k temu cilju, s tem da bi zbirala informacije, zagotavljala forum za razpravo in po potrebi svetovala institucijam Skupnosti ali nacionalnim organom. Tudi vlada Združenega kraljestva se strinja, da je bila ustanovitev ENISE zaželena.
21.
Združeno kraljestvo pa vsekakor v bistvu graja, tako kot v zadevi C-66/04 (
10
) glede Uredbe o aromah dima, (
11
) da ustanovitev ENISE ni ukrep „za približevanje določb zakonov in drugih predpisov v državah članicah“ v smislu člena 95(1) ES. Meni, da bi se morali taki ukrepi sklicevati na pravo držav članic. Ta pravna podlaga se ne more uporabiti za ukrepe, ki jih države članice ne morejo sprejeti same, posamično ali skupno. Agencija Skupnosti pa se vendarle ne more ustvariti s sočasnim sprejetjem enake zakonodaje v državah članicah.
22.
V sklepnih predlogih v zadevi C-66/04 (
12
) sem že trdila, da besedilo člena 95(1) ES o „približevanju“ določb zakonov in drugih predpisov v „državah članicah“ uvaja sklicevanje ukrepov Skupnosti na nacionalno zakonodajo. Za tako sklicevanje gre, če se zaradi določb zakonodaje Skupnosti, ki jih je treba prenesti, poenotijo nacionalne ureditve v vseh državah članicah. Vendar se tudi neposredno in hierarhično višja veljavna zakonodaja Skupnosti, kot npr. uredba, ki izriva ali preprečuje uporabo odstopajoče nacionalne zakonodaje, sklicuje na nacionalno pravo. Povsem Skupnostni ukrepi, ki učinkujejo vzporedno z zakonodajo držav članic in ne spreminjajo vsebine te zakonodaje, pa dejansko ne povzročijo približevanja zakonodaj držav članic. Tako je Sodišče odločilo v zvezi z novimi pravicami na področju intelektualne lastnine, ki so se uveljavile vzporedno z obstoječimi nacionalnimi pravicami. (
13
)
23.
Po mnenju generalne pravobranilke Stix-Hackl je to sodno prakso mogoče razumeti tako, da ni dovolj, da je cilj nekega ukrepa, katerega „bistvena značilnost“ je „ustvariti nekaj novega“, krepitev notranjega trga. Zaradi tega je zavrnila, da bi imelo oblikovanje novih oblik prava družb, kot npr. evropske zadruge, podlago v členu 95(1) ES. (
14
)
24.
Z generalno pravobranilko Stix-Hackl se je glede oblikovanja novih oblik družb v rezultatu treba strinjati, če te nastopajo vzporedno poleg tipov družb iz posameznih nacionalnih pravnih redov. V takem primeru ne obstaja nujno (izravnalno) sklicevanje na te pravne rede. Pojasniti pa je treba, da se tudi s pomočjo približevanja lahko ustvari novo stvar. Tako preventivna harmonizacija vnaprej v pričakovanju nacionalne ureditve (
15
) načeloma zahteva sprejetje novih določb, ki še nimajo ustreznice v državah članicah. (
16
)
25.
Vendar „ukrepi za (
17
) približevanje določbe zakonov in drugih predpisov v državah članicah“ v smislu člena 95(1) ES niso le ukrepi, ki približajo samo pravo v državah članicah. Kot navajajo institucije, prispevajo k harmonizaciji tudi ukrepi, katerih učinek uporabe je približanje nacionalnega prava, s tem da npr. predvidevajo postopke, ki ne zagotovijo neposrednega približevanja, temveč ga zagotovijo v večstopenjskem vzorcu z vmesnimi koraki (
18
)
26.
Uredba ENISA ne eni strani vsebuje ureditev, ki bi lahko bila ta vmesni korak, namreč določbe o nalogah in pristojnostih ENISE. Na drugi strani pa ta uredba ureja tudi ustanovitev in organizacijo ENISE. Ta količinsko zdaleč prevladujoča pravila očitno ne prispevajo neposredno k približevanju nacionalnih predpisov. Vlada Združenega kraljestva zato poudarja, da načeloma ustanovitev agencije ne more imeti podlage v členu 95(1) ES.
27.
Dejansko se lahko na prvi pogled ugotovi, da ima uredba ENISA dva cilja, namreč določitev nekaterih nalog ENISE in ustanovitev ENISE. S tega stališča bi bilo treba izbrati podlago v skladu s tem, kateri od teh dveh ciljev je prevladujoč. (
19
) Razdelitev uredbe ENISA v ločena dela zavaja. Ustanovitve ENISE se namreč ne more ločiti od njenih nalog, temveč je le sredstvo za dosego cilja. Torej ima uredba ENISA sam en cilj, ki se ga razbere predvsem iz ureditve nalog ENISE.
28.
Kljub enotnemu cilju se vseeno pojavi vprašanje, ali je uredba ENISA vmesni korak na poti k harmonizaciji v smislu člena 95(1) ES. Uredba ne vsebuje približevanja. Tudi ENISA sama ne more niti sprejeti približevanja ureditev niti ni udeležena v posebnih postopkih sprejetja takih ureditev. Prispevka uredbe ENISA k harmonizaciji se zaradi tega ne da ugotoviti brez težav.
29.
Po mnenju institucij in finske vlade ENISA prispeva k harmonizaciji, s tem da zbira in razdeljuje podatke, svetuje institucijam Skupnosti in nacionalnim regulativnim organom ter krepi sodelovanje med zastopniki interesov.
30.
Vlada Združenega kraljestva je zlasti na ustni obravnavi poudarila, da se naloge ENISE, ki se nanašajo na sodelovanje zasebnih akterjev in podatke zasebnih uporabnikov (člen 3(c), (e) in (i)), vsekakor lahko težko obravnava kot vmesni korak približevanja zakonodaj držav članic.
31.
Vseeno pa se prispevka ENISE k harmonizaciji z njeno drugo dejavnostjo ne more popolnoma izključiti. ENISA bi lahko zlasti z nalogo svetovanja institucijam Skupnosti podpirala tudi njihovo zakonodajno dejavnost in tako morda približevanje ureditev držav članic. Poleg tega lahko ENISA v skladu s členom 3(k) predloži svoja spoznanja, usmerja in svetuje o zadevah s področja svojega delovanja in v okviru ciljev ter tako izpodbuja harmonizacijo.
32.
Poleg tega je mogoče, da bi ENISA že kot evropski forum za razpravo in kot strokovni center krepila približevanje ureditve držav članic s prostovoljnim in z vzporednim ravnanjem nacionalnih organov. Finska vlada v zvezi s tem poudarja strokovnost in neodvisnost, ki naj bi ju imela ENISA, ter odgovornost uprave, da je delo Agencije skladno z dejavnostmi držav članic in Skupnosti. Očitek Združenega kraljestva je, da bi nezavezujoča, svetovalna dejavnost ENISE lahko praktično še povečala razlike med državami članicami, če bi nekatere sledile nasvetu ENISE, druge pa ne.
33.
Ti potencialni prispevki ENISE k harmonizaciji pa vseeno ne zadostujejo, da bi se njeno ustanovitev obravnavalo kot ukrep za približevanje določb zakonov in drugih predpisov v državah članicah.
34.
Ne da se namreč predvideti, ali in v kakšni obliki bo ENISA prispevala k harmonizaciji. To je odvisno o različnih dejavnikov. Poleg dela in spoznanj ENISE je potrebno zlasti sodelovanje institucij, organov držav članic in zastopnikov interesov. Zaradi tega se ne da izključiti, da se potencialov harmonizacije, s katerimi razpolaga ENISA, praktično ne izčrpa. Tudi kolikor ENISA prispeva k harmonizaciji, ni nujno, da imajo ustrezni ukrepi podlago v členu 95(1) ES. Tako bi lahko dejavnost ENISE vodila do pravil o opravljanju poklicne dejavnosti, ki bi morda lahko imela podlago v členu 47 ES.
35.
Čeprav člen 1(2) in uvodne izjave uredbe ENISA povezujejo ENISO z obstoječimi ukrepi harmonizacije, kar poudarjata zlasti Parlament in Komisija, pa ni podlage za konkretno vključevanje v sprejetje izvedbenih ukrepov, ki so potrebni v skladu s temi akti. Združeno kraljestvo navaja, da so naloge ENISE po eni strani stvarno veliko širše oblikovane kot izvajanje teh direktiv, po drugi strani pa izvajanje teh direktiv ni v pristojnosti ENISE, temveč v pristojnosti Komisije in organov držav članic. Za svetovanje pri izvajanju teh ukrepov se bile oblikovane celo posebne strukture, namreč „odbor za komunikacije “ (
20
) in „evropska skupina regulatornih organov“ (
21
), na področju varstva osebnih podatkov pa „delovna skupina za varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov“ (
22
).
36.
Uredba ENISA je zaradi tega manj vmesni korak na poti k približevanju prava držav članic kot pa korak v neznano. ENISA se ustanavlja nekako „na zalogo“, v pričakovanju, da bo vodila do koristnih rezultatov. Ta korist (za skupni trg) ni neverjetna, vendar s tem uredba še ne postane ukrep harmonizacije.
37.
Udeležene institucije vseeno navajajo vrsto utemeljitev, da ima lahko ustanovitev ENISE neodvisno od prispevka k harmonizaciji podlago v členu 95(1) ES.
38.
Najprej poudarjajo, da bi ustanovitev ENISE veliko manj posegla v pristojnosti držav članic kot sprejetje ukrepov harmonizacije za varnost omrežij in informacij, ki bi jih bilo treba prenesti. Poleg tega je ustanovitev ENISE bolj smiselna kot harmonizacija, ker trenutno potreba po ukrepih harmonizacije še ni jasna. ENISA je sredstvo, da se pride do ustreznih spoznanj.
39.
To je sicer pravilno, ne more pa pripeljati do tega, da se obseg člena 95(1) ES razširi na ukrepe, ki niso namenjeni harmonizaciji. (
23
) To prepoveduje načelo dodeljenih pristojnosti (člen 5 ES). Če pravna podlaga ne krije sprejetja ureditve, je Skupnost ne more sprejeti na podlagi te določbe Pogodbe. Pri tem pa ni pomembno, ali ima predviden ukrep manjši učinek na nacionalne pristojnosti kot dejansko harmonizirajoča ureditev.
40.
Poleg tega lahko ostane odprto, ali je stališče Sveta pravilno, da je tudi približevanje dejavnosti nacionalnih uprav približevanje določb zakonov in drugih predpisov v smislu člena 95(1) ES. Prispevek ENISE k tej obliki harmonizacije namreč ni dovolj konkretno urejen, da bi se njeno ustanovitev pripoznalo kot ukrep harmonizacije.
41.
Komisija, s sklicevanjem na „resnični cilj“ člena 95 ES, besedilo „za približevanje določb zakonov in drugih predpisov v državah članicah, katerih predmet je vzpostavitev in delovanje notranjega trga,“ v celoti razume kot formulo za stvarno primerno odstranitev ovir na notranjem trgu. Pojmovanje Komisije vodi do splošne pristojnosti za urejanje notranjega trga, ki jo je Sodišče zavrnilo. (
24
) Ta bi vzela merilu približevanja prava v členu 95(1) ES vsako nalogo. To pa ni združljivo niti z besedilom te pravne podlage niti z njeno zgodovino nastajanja. Države članice pri pogajanjih za Enotni evropski akt niso prevzele predloga Komisije, ki je predvideval pravno podlago za sprejetje vseh aktov, ki so namenjeni uresničenju notranjega trga. (
25
) Namesto tega so se uskladile za različico člena 95(1) ES, ki je v bistvu še danes veljavna.
42.
Stališča Komisije se prav tako ne da obraniti v skladu z mnenjem teorije, ki se navezuje na sodbo IHT Internationale Heiztechnik in Danziger. V tej je Sodišče navedlo, da je „naloga zakonodajalca Skupnosti, da sprejme [ureditev], ki je v skladu s členom 100 A Pogodbe EGS [po spremembi postal člen 95 ES], ker je odstranitev ovir, ki nastanejo iz teritorialnosti nacionalnih znamk, nujna za vzpostavitev in delovanje notranjega trga“. (
26
)
43.
Iz tega se deloma izvaja, da člen 95(1) ES na splošno omogoča, da se odstranijo ovire, ki nastanejo iz razlik ali ozemeljsko omejene veljavnosti pravnih redov držav članic. (
27
) V skladu s tem bi sklicevanje na pravo držav članic še vedno imelo nalogo, namreč navezne okoliščine za približevanje, ki pa ne bi izključevala, da rezultat nima nobene povezave s pravom držav članic. (
28
) Tako bi bili mogoči tudi ukrepi, ki nimajo povezave s pravom držav članic, temveč veljajo na primer vzporedno.
44.
To mnenje ni združljivo z besedilom člena 95(1) ES. Sklicevanje na harmonizacijo ne bi bilo nič drugega kot pravna lirika, ki ne bi imela pomena, ker ozemeljska omejitev nacionalnega prava vedno nujno obstaja.
45.
To stališče v teoriji poleg tega temelji na napačnem razumevanju omenjenega dela sodbe IHT. Tam podana navedba se nanaša le na cilj vzpostavitve skupnega trga, ne pa na sredstva, ki jih je treba uporabiti. Ne da se razpoznati, da bi Sodišče hotelo dopustiti ukrepe, ki ne približujejo prava držav članic. Sodišče je poudarilo nujnost harmonizacije, saj je v drugih odločbah zavrnilo, da bi nove oblike imele podlago v členu 95(1) ES, če učinkujejo vzporedno z zakonodajo držav članic. (
29
)
46.
Na koncu lahko ostane odprto vprašanje, ali obstajajo načelne ovire za ustanovitev agencije z lastno pravno osebnostjo na podlagi člena 95(1) ES ali z uporabo drugih posebnih pravnih podlag Pogodbe ES, ne da bi se uporabilo člen 308 ES. Čeprav je na ustni obravnavi Sodišče postavljalo ustrezna vprašanja, stranke tega vprašanja niso poglobljeno obravnavale. (
30
) Ker uredba ENISA prispevka ENISE k harmonizaciji ni določila zadostno in ker ni mogoče ugoditi nobenemu od dodatnih stališč o uporabi člena 95(1) ES, je treba uredbo ENISA v vsakem primeru razglasiti za nično.
B – Omejitev časovnega učinka sodbe
47.
Svet je podredno predlagal, naj se učinke uredbe ENISA v interesu pravne varnosti ohrani, vse dokler ne bo ponovno sprejeta na drugi pravni podlagi. Združeno kraljestvo je izrecno izjavilo, da zoper tako omejitev učinka sodbe nima ugovorov.
48.
Pri omejitvi časovnega učinka sodbe Sodišče upošteva načeli pravne varnosti in zlasti posega v položaj tretjih. (
31
)
49.
Praktična vzpostavitev ENISE že poteka. (
32
) Ne bi bilo smiselno, če bi se sprejete ukrepe odpravilo samo zato, da se kmalu ponovno ustanovi to agencijo. Zlasti bi to prizadelo že zaposleno osebje.
50.
Vendar pa ni gotovo, da bo ponovno sprejetje uredbe ENISA mogoče. Združeno kraljestvo je bilo sicer edina država članica, ki je glasovala proti uredbi ENISA, in to le zaradi izbire pravne podlage. Uredba je bila sprejeta pred zadnjo širitvijo Unije, pred zadnjimi volitvami v Evropski parlament in pred nastopom funkcije sedanje Komisije. Tudi zaradi tega je prepovedana prognoza prihodnjega oblikovanja volje zakonodajalca Skupnosti. Zaradi tega naj ostane učinek uredbe ENISA v veljavi le toliko časa, dokler ne postane jasno, ali bo ponovno sprejeta ali ne. Dve proračunski leti bi morali biti dovolj, ker je med predlogom Komisije za uredbo ENISA z 11. februarja 2003 (
33
) in do njenega sprejetja 10. marca 2004 preteklo nekaj več kot eno leto. Ta rok bi tudi omogočil, da se pri odločitvi o ponovnem sprejetju uredbe ENISA v skladu s členom 25 Uredbe upošteva ocenjevanje delovanja ENISA, ki ga mora do 17. marca 2007 opraviti Komisija.
V – Stroški
51.
V skladu s členom 69(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Ker je Združeno kraljestvo v tem primeru priglasilo stroške v smislu člena 69(2) Poslovnika in ker je po zgoraj omenjenih preudarkih uspelo, se Parlamentu in Svetu naloži plačilo stroškov postopka.
52.
V skladu s členom 69(4) Poslovnika institucije in države članice, ki so intervenirale v sporu, nosijo svoje stroške. Zato Komisija in Republika Finska nosita svoje stroške.
VI – Predlog
53.
Zato Sodišču predlagam, naj odloči:
1.
Uredba (ES) št. 460/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2004 o ustanovitvi Evropske agencije za varnost omrežij in informacij se razglasi za nično.
2.
Učinki uredbe, ki je bila razglašena za nično, ostanejo v veljavi do začetka veljavnosti uredbe, ki je sprejeta na ustrezni pravni podlagi, najkasneje pa do konca drugega proračunskega leta po izdaji sodbe.
3.
Parlamentu in Svetu se naloži plačilo stroškov postopka.
4.
Komisija in Republika Finska nosita vsaka svoje stroške.
(
1
)	Jezik izvirnika: nemščina.
(
2
)	UL L 77, str. 1.
(
3
)	ENISA je okrajšava angleškega imena agencije: European Network and Information Security Agency.
(
4
)	Primerjaj Osnutek medinstitucionalnega sporazuma o skupnem okviru za evropske regulativne agencije z dne 25. februarja 2005 (COM(2005)59 konč., str. 4 in 14) in Sporočilo Komisije z dne 11. decembra 2002 – Operativni okvir za evropske regulativne agencije (COM(2002)718 konč., str. 8).
(
5
)	Gre za Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva, UL L 108, str. 33), Direktivo 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi, UL L 108, str. 21), Direktivo 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah, UL L 108, str. 51), Direktivo 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu, UL L 108, str. 7), Direktivo 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah, UL L 201, str. 37), Direktivo 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju, UL L 178, str. 1), Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 1999/93/ES z dne 13. decembra 1999 o okviru Skupnosti za elektronski podpis (UL 2000, L 13, str. 12) in Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (UL L 281, str. 31).
(
6
)	Navedena v opombi 5.
(
7
)	Sodbe z dne 11. junija 1991 v zadevi Komisija proti Svetu (imenovana „Titanov dioksid“, C-300/89, Recueil, str. I-2867, točka 10); z dne 12. novembra 1996 v zadevi Združeno kraljestvo proti Svetu (C-84/94, Recueil, str. I-5755, točka 25); z dne 25. februarja 1999 v združenih zadevah Parlament proti Svetu (C-164/97 in C-165/97, Recueil, str. I-1139, točka 12); z dne 4. aprila 2000 v zadevi Komisija proti Svetu (C-269/97, Recueil, str. I-2257, točka 43); z dne 19. septembra 2002 v zadevi Huber (C-336/00, Recueil, str. I-7699, točka 30); z dne 10. decembra 2002 v zadevi British American Tobacco (C-491/01, Recueil, str. I-11453, točka 93); z dne 29. aprila 2004 v zadevi Komisija proti Svetu (C-338/01, Recueil, I-4829, točka 54); z dne 14. aprila 2005 v zadevi Belgija proti Komisij (C-110/03, ZOdl., str. I-2801, točka 78) in z dne 12. maja 2005 v zadevi Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia (C-347/03, ZOdl., str. I-3785, točka 72).
(
8
)	Sodba z dne 5. oktobra 2000 v zadevi Nemčija proti Parlamentu in Svetu (imenovana „Tobačno oglaševanje“, C-376/98, Recueil, str. I-8419, točka 83).
(
9
)	Primerjaj v opombi 7 navedeno sodbo British American Tobacco, točka 60.
(
10
)	Glej moje sklepne predloge z dne 8. septembra 2005 v zadevi Združeno kraljestvo proti Parlamentu in Svetu (še ni objavljena v ZOdl.).
(
11
)	Uredba (ES) št. 2065/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. novembra 2003 o aromah dima, ki se uporabljajo ali so namenjene uporabi v ali na živilih (UL L 309, str. 1).
(
12
)	Navedeni v opombi 10, točka 31 in naslednje.
(
13
)	Primerjaj sodbi z dne 9. oktobra 2001 v zadevi Nizozemska proti Parlamentu in Svetu (C-377/98, Recueil, str. I-7079, točki 24 in 25) in z dne 13. julija 1995 v zadevi Španija proti Svetu (C-350/92, Recueil, str. I-1985, točka 23) ter mnenje z dne 15. novembra 1994 v zadevi 1/94 (pristojnost Skupnosti za sklenitev mednarodnih sporazumov na področju storitev in varstva intelektualne lastnine, Recueil, str. I-5267, točka 59). Glej v zvezi z oblikovanjem novih oblik družb sklepne predloge generalne pravobranilke Stix-Hackl z dne 12. julija 2005 v zadevi Parlament proti Svetu (C-436/03, ZOdl., str. I-3733).
(
14
)	V opombi 13 navedeni sklepni predlogi v zadevi Parlament proti Svetu, točka 96.
(
15
)	Primerjaj v opombi 13 navedeno sodbo Nizozemska proti Parlamentu in Svetu, točka 15, ter v opombi 8 navedeno sodbo Tobačno oglaševanje, točka 86, in v opombi 13 navedene sklepne predloge v zadevi Parlament proti Svetu, točka 57 in naslednje.
(
16
)	Generalna pravobranilka Stix-Hackl zaradi tega v sklepnih predlogih v zadevi Parlament proti Svetu, navedeni v opombi 13, lastnost novosti navezuje izključno na nove pravne oblike, npr. pravni naslovi na področju intelektualne lastnine ali oblike družb.
(
17
)	Moj poudarek.
(
18
)	Glej moje v opombi 10 navedene sklepne predloge v zadevi C-66/04, točka 32 in naslednje.
(
19
)	Sodbe z dne 17. marca 1993 v zadevi Komisija proti Svetu (imenovana „Direktiva o odpadkih“, C-155/91 Recueil, str. I-939, točki 19 in 21); v opombi 7 navedeni sodbi Komisija proti Svetu z dne 29 aprila 2004 v zadevi, točka 55, in Belgija proti Komisiji z dne 14. aprila 2005, točka 79; primerjaj tudi v opombi 7 navedene sodbe Parlament proti Svetu z dne 25. februarja 1999, točka 14; Huber, točka 31, in British American Tobacco, točka 94.
(
20
)	Člen 22 v opombi 5 navedene Direktive 2002/21.
(
21
)	Sklep Komisije 2002/627/ES z dne 29. julija 2002 o ustanovitvi Evropske skupine regulatornih organov za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (UL L 200, str. 38).
(
22
)	Člen 29 v opombi 5 navedene Direktive 95/46.
(
23
)	Že Ehlermann je v delu The Internal Market Following the Single European Act, Common Market Law Review 1987, str. 361 (385), besedilo člena 100 A Pogodbe EGS označil kot „unfortunate“ (neposrečeno).
(
24
)	V opombi 8 navedena sodba Tobačno oglaševanje, točka 83.
(
25
)	Primerjaj člen 2 Dokumenta Komisije o notranjem trgu z dne 16. septembra 1985 in člen 2(3) popravljene različice z dne 5. oktobra 1985, oba objavljena v zgoraj v opombi 23 navedenem delu Ehlermanna, str. 405 in naslednje.
(
26
)	Sodba z dne 22. junija 1994 (C-9/93, Recueil, str. I-2789, točka 58).
(
27
)	Pipkorn/Bardenhewer-Rating/Taschner, v: von der Groeben/Schwarze (ur.), EU-/EG-VertragKommentar, 6. izdaja 2003, člen 95 ES, točke 25, 36 in 41, in Leible, v: Streinz (ur.), EUV/EGV: Vertrag über die Europäische Union in Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, 2003, člen 95 ES, točka 29.
(
28
)	Pipkorn/Bardenhewer-Rating/Taschner (delo, navedeno v opombi 27, točka 41) menijo, da zadostuje „odprava razlik in nasprotij v pravni ureditvi“.
(
29
)	Glej sklice v opombi 13.
(
30
)	Institucije izhajajo iz tega, da je ustanovitev agencij načeloma dovoljena oblika ravnanja pri uporabi člena 95(1) ES. Pri tem se v skladu s sodbo z dne 9. julija 1987 v povezanih zadevah Nemčija, Francija, Nizozemska, Danska in Združeno kraljestvo proti Komisiji (imenovana „Politika priseljevanja“, 281/85, od 283/85 do 285/85 in 287/85, Recueil, str. 3203, točka 28) sklicujejo med drugim tudi na „implied powers“ in poudarjajo, da imata že vsaj dve uredbi o ustanovitvi agencij podlago v členu 95(1) ES: Uredba (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane (UL L 31, str. 1) ter Uredba (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila (UL L 136 str. 1). Vendar pa imata obe uredbi poleg člena 95 ES tudi drugo pravno podlago.
(
31
)	Sodbe z dne 31. marca 1992 v zadevi Svet proti Parlamentu (C-284/90 Recueil, str. I-2277, točka 37); z dne 7. julija 1992 v zadevi Parlament proti Svetu (C-295/90, Recueil, str. I-4193, točka 26); z dne 5. julija 1995 v zadevi Parlament proti Svetu (C-21/94, Recueil, str. I-1827, točka 31) in z dne 30. septembra 2003 v zadevi Nemčija proti Komisiji (C-239/01, Recueil, str. I-10333, točka 78).
(
32
)	Glej spletno stran ENISE: www.enisa.eu.int.
(
33
)	COM(2003)63 konč.