62019TJ0688_RES
Lieta T‑688/19
VeriGraft AB
pret
Eiropas Inovācijas padomes un MVU izpildaģentūru
Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2022. gada 2. marta spriedums
Šķīrējklauzula – Pētniecības un inovāciju pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” ietvaros noslēgts dotāciju nolīgums – Nolīguma izbeigšana – Profesionālās ētikas pārkāpums – Dotācijas saņēmēja vai tādas personas statuss, kura rīkojas saņēmēja vārdā vai uzdevumā
Tiesvedība – Vēršanās Vispārējā tiesā saskaņā ar šķīrējklauzulu – Vispārējās tiesas kompetence, kas noteikta atbilstoši tikai LESD 256. un 272. pantam un šķīrējklauzulai – Kompetence lemt par lēmuma izbeigt dotāciju nolīgumu atcelšanas prasību – Novērtēšana
(LESD 256. un 272. pants)
(skat. 52. un 53. punktu)
Tiesvedība – Vēršanās Vispārējā tiesā saskaņā ar šķīrējklauzulu – Līgumam piemērojamo tiesību noteikšana – Eiropas Savienības tiesību primāra piemērošana – Valsts tiesību pakārtota piemērošana – Pamattiesību hartas piemērošana neatkarīgi no tā, kādas tiesības ir paredzēts piemērot nolīgumā – Vispārējās tiesas kompetence pārbaudīt apgalvotu atbildētāja tiesību uz aizstāvību pārkāpumu
(LESD 272. pants; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 966/2012 un Nr. 1291/2013)
(skat. 55. un 61.–63. punktu)
Tiesvedība – Jaunu pamatu izvirzīšana tiesvedības laikā – Pamats, kas pirmoreiz izvirzīts replikas stadijā – Pamats, kas balstīts uz apstākļiem, kuri kļuvuši zināmi iztiesāšanas laikā – Pieņemamība
(Vispārējās tiesas Reglamenta 84. panta 1. punkts)
(skat. 59. un 60. punktu)
Industrija – Darbības, kas ir nepieciešamas industrijas konkurētspējas nodrošināšanai – Pētniecība un tehnoloģijas attīstība – Pētniecības un inovāciju pamatprogramma “Apvārsnis 2020” – Dotāciju nolīgums – Mazo un vidējo uzņēmumu izpildaģentūras (EASME) pieņemts lēmums par nolīguma izbeigšanu – Administratīvā procedūra, kuras noslēgumā pieņemts individuāls pasākums – Tiesības uz aizstāvību – Pienākums uzklausīt ieinteresēto personu pirms tai nelabvēlīga lēmuma pieņemšanas – Piemērošanas joma
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkts)
(skat. 65., 66., 72. un 73. punktu)
Industrija – Darbības, kas ir nepieciešamas industrijas konkurētspējas nodrošināšanai – Pētniecība un tehnoloģijas attīstība – Pētniecības un inovāciju pamatprogramma “Apvārsnis 2020” – Dotāciju nolīgums – Mazo un vidējo uzņēmumu izpildaģentūras (EASME) pieņemts lēmums par nolīguma izbeigšanu – Izbeigšana, pamatojoties uz dotāciju nolīguma 50.3.1. pantu – Nosacījumi – Tvērums
(skat. 99.–102., 108. un 109. punktu)
Rezumējums
Prasītāja VeriGraft AB ir Zviedrijas biotehnoloģiju sabiedrība, kuru 2005. gadā dibināja Zviedrijas universitātes institūta profesori A un B. Tā ir specializējusies reģeneratīvajai medicīnai paredzētu no cilvēka audiem iegūtu personalizētu transplantu izstrādes nozarē. A, kurai sākotnēji piederēja 41 % prasītājas kapitāla, no 2014. gada pakāpeniski atsavināja visas savas kapitāldaļas un turklāt bija prasītājas valdes locekle līdz 2015. gadam, līdz viņas darba līgums tika izbeigts 2016. gada 1. oktobrī.
2017. gadā, pētniecības un inovāciju pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” (
1
) un mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) inovāciju atbalsta instrumenta (
2
) ietvaros Mazo un vidējo uzņēmumu izpildaģentūra (EASME) (
3
) piešķīra prasītājai dotāciju. Prasītāja bija iesniegusi priekšlikumu par individualizēta kardiovaskulāra izstrādājuma, kas atbilst projektam “Personalizētas vēnas, kas iegūtas cilvēka audu inženierijas ceļā, kā pirmais līdzeklis pacientu ar hronisku vēnu mazspēju‑P‑TEV ārstēšanai”, tirdzniecību. Dotācijas nolīgumā, kas parakstīts starp prasītāju un EASME, bija noteikts, ka jāievēro “visaugstākie pētniecības integritātes standarti” (34.1. pants) un īpašas ētikas prasības attiecībā uz “darbībām, kas rada ētikas jautājumus” (34.2. pants).
Pēc Gēteborgas Universitātes izmeklēšanas, kurā tika iesaistīta Zviedrijas Centrālā ētikas komiteja (turpmāk tekstā – “CEPN”), saistībā ar apgalvojumiem par pārkāpumiem A veiktajos zinātniskajos pētījumos tika ieteikts atlaist viņu no darba. Pārbaudījusi P‑TEV projekta virzību un tā saistībā uzdevusi veikt vairākas ētikas pārbaudes, EASME savukārt pēc dotāciju nolīguma 50.3.2. punktā paredzētās procedūras un šajā ziņā lūgusi prasītājai iesniegt savus apsvērumus, ar vēstulēm informēja prasītāju par savu nodomu izbeigt minēto nolīgumu: vispirms 2018. gada oktobrī – par to, ka joprojām pastāv piecas neatrisinātas ētikas problēmas, kas, pēc EASME domām, veido prasītājas pieļautu “nopietnu pārkāpumu” saistībā ar tās pienākumiem atbilstoši līguma 50.3.1. panta l) punktam, un pēc tam – 2019. gada februārī un aprīlī – ar to, ka CEPN prasītājas līdzdibinātāju A bija atzinusi par vainīgu pārkāpumos publikācijās, kuras pēc tam tika izmantotas, lai pamatotu EASME veikto zinātnisko novērtējumu dotācijas piešķiršanai, jo EASME uzskatīja, ka šie pārkāpumi ir prasītājas izdarīts “smags profesionālās ētikas pārkāpums”, kas minēts nolīguma 50.3.1. panta f) punktā. Vispārējā tiesā apelācijas sūdzības iesniedzēja saskaņā ar LESD 272. pantu vērsās pret EASME veikto dotāciju nolīguma izbeigšanu.
Spriedumā Vispārējā tiesa vispirms atzīst savu kompetenci izskatīt pamatu par tiesību uz aizstāvību pārkāpumu saistībā ar prasību, kas celta, pamatojoties uz LESD 272. pantu. Turklāt būtībā runa ir par pirmo lietu, kurā Vispārējai tiesai ir jākonstatē, ka Savienības aģentūra ir kļūdaini izbeigusi dotāciju nolīgumu, kas noslēgts pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” ietvaros, profesionālās ētikas pārkāpuma dēļ.
Vispārējās tiesas vērtējums
Attiecībā uz pamatu par tiesību uz aizstāvību pārkāpumu Vispārējā tiesa vispirms atgādina, ka apstāklis, ka nolīgumam piemērojamās tiesības nenodrošina tādas pašas garantijas kā Eiropas Savienības Pamattiesību harta (turpmāk tekstā – “Harta”) un Savienības tiesību vispārējie principi, neatbrīvo EASME no pienākuma nodrošināt to ievērošanu attiecībā uz lietas dalībniekiem. Proti, ja lietas dalībnieki nolemj ar šķīrējklauzulas palīdzību piešķirt Savienības tiesai kompetenci izskatīt ar šo nolīgumu saistītos strīdus, šai tiesai neatkarīgi no piemērojamajām tiesībām, kas noteiktas minētajā nolīgumā, būs kompetence pārbaudīt iespējamos Hartas un Savienības tiesību vispārējo principu pārkāpumus. Līdz ar to Vispārējās tiesas kompetencē ir izskatīt minēto pamatu. Būtībā tā norāda, ka saskaņā ar Hartas 41. pantu tiesības tikt uzklausītam ir vispārpiemērojamas. Tā kā individuāls pasākums var nelabvēlīgi ietekmēt attiecīgo personu, šīs tiesības nozīmē, ka attiecīgajai personai pirms lēmuma pieņemšanas, kas uz to attiecas, ir jādod iespēja lietderīgi paust savu viedokli par lietas faktu un apstākļu patiesumu un atbilstību. Šajā gadījumā Vispārējā tiesa norāda, ka dotācijas nolīguma izbeigšanas iemesli prasītājai tika norādīti otrajā iepriekšējās informācijas vēstulē, kas datēta ar 2019. gada 18. februāri, un ka tā varēja paust nostāju šajā jautājumā, līdz ar to EASME nav aizskārusi prasītājas tiesības tikt uzklausītai.
Turpinājumā attiecībā uz pamatu, kas attiecas uz nolīguma 50.3.1. panta f) punkta pārkāpumu, Vispārējā tiesa konstatē, kā tas ir norādīts minētajā iepriekšējās informācijas vēstulē, ka tieši ar šo pantu EASME ir pamatojusi dotācijas nolīguma izbeigšanu, jo A tika atzīta par vainīgu profesionālās ētikas pārkāpumā. Turklāt Vispārējā tiesa norāda, ka EASME uzskatīja, ka pamats šaubām par prasītājas spēju īstenot P‑TEV projektu bija tieši A izdarītais profesionālās ētikas pārkāpums un nevis kāds pārkāpums, ko pieļāvusi pati prasītāja, lai gan minētās dotācijas saņēmēja bija nevis A, bet gan prasītāja. Tā kā prasītāja 2016. gada decembrī turklāt izbeidza A darba līgumu, 2015. gada jūlijā A bija pametusi prasītājas valdi un A dalība tās kapitālā brīdī, kad tika iesniegts dotācijas pieteikums attiecībā uz P‑TEV projektu, un līdz brīdim, kad šī dalība tika pilnībā atsavināta, bija zemāka par apmēru, kas saskaņā ar Zviedrijas sabiedrību tiesībām ļauj pieņemt lēmumus prasītājas vārdā, Vispārējā tiesa konstatē, ka A neietilpst to personu kategorijā, kas minētas dotāciju nolīguma 50.3.1. panta f) apakšpunktā. Tā secina, ka EASME īstenotā dotācijas nolīguma izbeigšana, pamatojoties uz minētā nolīguma 50.3.1. panta f) punktu, šīs aģentūras norādītā iemesla dēļ nav pamatota. Šajā ziņā attiecībā uz EASME tiesvedības laikā izvirzītajiem argumentiem tā norāda, ka tie ir jauns pamatojums dotācijas nolīguma izbeigšanai, kas, ja tas tiktu pieņemts, noteikti apdraudētu šī nolīguma 50.3.2. pantā paredzētās nolīguma izbeigšanas procedūras efektivitāti. Visbeidzot, Vispārējā tiesa noraida arī EASME argumentāciju, kas ir balstīta uz kļūdainu pieņēmumu, ka prasītāja no tās bija apzināti slēpusi pārkāpumus pētījumos, kuri ietekmēja priekšlikumā par P‑TEV projektu minētos darbus.
Ņemot vērā šos apsvērumus, Vispārējā tiesa EASME lēmumu izbeigt ar VeriGraft noslēgto dotāciju nolīgumu atzīst par spēkā neesošu.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1291/2013 (2013. gada 11. decembris), ar ko izveido Pētniecības un inovācijas pamatprogrammu “Apvārsnis 2020” (2014.–2020. gads) un atceļ Lēmumu Nr. 1982/2006/EK (OV 2013, L 347, 104. lpp.) (turpmāk tekstā – “pamatprogramma “Apvārsnis 2020””).
(
2
)	Padomes Lēmums 2013/743/ES (2013. gada 3. decembris), ar ko izveido īpašo programmu, ar kuru īsteno Pētniecības un inovācijas pamatprogrammu “Apvārsnis 2020” (2014.–2020. gads), un atceļ Lēmumus 2006/971/EK, 2006/972/EK, 2006/973/EK, 2006/974/EK un 2006/975/EK (OV 2013, L 347, 965. lpp.).
(
3
)	Šī aģentūra, kas izveidota ar Komisijas Īstenošanas lēmumu 2013/771/ES (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido Mazo un vidējo uzņēmumu izpildaģentūru un atceļ Lēmumu 2004/20/EK un Lēmumu 2007/372/EK (OV 2013, L 341, 73. lpp.), kopš 2021. gada 1. aprīļa kļuvusi par Eiropas Inovācijas padomes un MVU izpildaģentūru (Eismea).