PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta)
2004. gada 10. jūnijā
Lieta T‑275/01
Mercedes Alvarez Moreno
pret
Eiropas Parlamentu
Ierēdņi – Palīgdarbinieks – Konferences tulks – Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 74. pants – Darba tiesisko attiecību izbeigšanās
Pilns teksts franču valodā  II - 0000
Priekšmets:         Prasība, pirmkārt, atcelt lēmumu, ar ko turpmāk atteikts pieņemt darbā par konferences tulkiem personas, kas sasniegušas 65 gadu
vecumu, un, otrkārt, par zaudējumu atlīdzību.
Nolēmums:         Atcelt Parlamenta 2000. gada 30. novembra lēmumu, kas paziņots prasītājai 2001. gada 10. februārī, un Parlamenta 2001. gada
19. jūlija lēmumu, ar ko tika noraidīta prasītājas sūdzība. Prasību noraidīt pārējā daļā. Parlaments atlīdzina visus tiesāšanās
izdevumus.
Kopsavilkums
1.     Ierēdņi – Prasība – Nelabvēlīgs akts – Jēdziens – Vērtējums pakļauts tiesneša novērtējumam
(Civildienesta noteikumu 91. pants)
2.     Ierēdņi – Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība – Palīgdarbinieki – Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 78. panta
piemērojamība ārštatu tulkiem – Vecuma ierobežojuma nevajadzība līgumiem uz noteiktām dienām – Pārējo darbinieku nodarbināšanas
kārtības 74. panta nepiemērojamība
(Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 74. un 78. pants)
3.     Ierēdņi – Prasība – Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas iesniegta, neievērojot pirmstiesas procedūru – Nepieņemamība
(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)
4.     Ierēdņi – Iestāžu ārpuslīgumiskā atbildība – Dienesta pārkāpums – Civildienesta noteikumu normas nepareiza interpretācija,
kas pati par sevi nav uzskatāma par dienesta pārkāpumu
5.     Ierēdņi – Prasība – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Apstrīdētā prettiesiskā akta atcelšana – Pienācīga atlīdzība par morālo
kaitējumu
(Civildienesta noteikumu 91. pants)
1.     Par prasības atcelt tiesību aktu priekšmetu var būt tikai tādi akti vai lēmumi, kuri rada obligātas tiesiskas sekas, kas tieši
un tūlītēji ietekmē prasītāja intereses, noteiktā veidā grozot tā tiesisko stāvokli.
Vēstules vai piezīmes precīza tiesiskā kvalifikācija ir tikai Pirmās instances tiesas kompetencē, un tās pamatā nav lietas
dalībnieku griba.
(skat. 64. un 65. punktu)
Atsauces: Pirmās instances tiesa, 1992. gada 11. maijs, T‑34/91 Whitehead/Komisija, Recueil, I‑1723. lpp., 22. punkts; Pirmās instances tiesa, 1993. gada 15. jūlijs, T‑115/92 Hogan/Parlaments, Recueil, II‑895. lpp., 36. punkts; Pirmās instances tiesa, 1998. gada 20. augusts, T‑132/97 Collins/Reģionu komiteja, Recueil FP, I‑A‑469. lpp. un II‑1379. lpp., 13. punkts; Pirmās instances tiesa, 2000. gada 13. jūlijs, T‑87/99 Hendrickx/Cedefop,
Recueil FP, I‑A‑147. lpp. un II‑679. lpp., 37. punkts.
2.     No Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 78. panta pirmās un trešās daļas, skatot tās kopā, izriet, ka minētās kārtības
III sadaļas normas attiecas uz palīgdarbiniekiem, kas ir nodarbināti kā konferences tulki un pieņemti darbā saskaņā ar minēto
pantu, tikai tad, kad tās satur nosacījumus, kas nav paredzēti pieņemšanas darbā un darba algas noteikumos, kuri noteikti
saskaņā ar pirmo daļu.
Attiecībā uz līgumu, kas ierobežots uz noteiktām dienām, darba tiesisko attiecību izbeigšanās ir tām raksturīgs un nepieciešams
tulku nodarbināšanas nosacījums. No tā izriet, ka Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 74. pants, kas attiecas uz gadījumiem,
kuros izbeidzas palīgdarbinieku darba attiecības, ir nepieciešams minēto noteikumu III sadaļas nosacījums, kas pārkāpj sesijas
palīgtulkiem piemērojamos noteikumus.
Turklāt, ņemot vērā minēto tulku darba attiecību īpatnības, viņu vecumam nav izšķirošas nozīmes pienākumu izpildē, jo viņu
darba attiecībām ir vecuma ierobežojums, kas nav tieši noteikts, bet ir iedibināts ar iepriekš minēto 74. pantu.
(skat. 100., 101., 103.–105. un 108. punktu)
3.     Civildienesta noteikumu 90. un 91. punktā radītā tiesību aizsardzības līdzekļu sistēmā prasība par zaudējumu atlīdzību, kas
ir autonoms tiesību aizsardzības līdzeklis salīdzinājumā ar prasību atcelt tiesību aktu, ir pieņemama tikai tad, kad tā ir
izskatīta Civildienesta noteikumos paredzētās pirmstiesas procedūras ietvaros. Šī procedūra ir atšķirīga atkarībā no tā, vai
zaudējumi, par kuriem tiek prasīta atlīdzība, ir radušies nelabvēlīga akta pieņemšanas rezultātā, kā tas norādīts Civildienesta
noteikumu 90. panta 2. punktā, vai sakarā ar administrācijas rīcību, kam nav lēmuma raksturs.
Pirmajā gadījumā attiecīgajai personai ir noteiktajā termiņā jāiesniedz iecēlējinstitūcijai sūdzība pret attiecīgo aktu. Otrajā
gadījumā turpretim administratīvajai procedūrai ir jāsākas ar Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktā minētā pieteikuma
par zaudējumu atlīdzību iesniegšanu un vajadzības gadījumā jāturpinās ar sūdzību par šī pieteikuma noraidīšanu.
Tikai tad, ja pastāv tieša sakarība starp prasību atcelt tiesību aktu un prasību par zaudējumu atlīdzību, pēdējā minētā prasība
ir pieņemama kā papildu prasība prasībai atcelt tiesību aktu, neiesniedzot obligāti iecēlējinstitūcijai pieteikumu par ciesto
zaudējumu atlīdzību un sūdzību par tieši vai netieši noraidītu pieteikumu pamatotību. Ja turpretim zaudējumi nav radušies
sakarā ar aktu, kura atcelšana tiek prasīta, bet gan no vairākām šķietamām administrācijas dienesta kļūdām un bezdarbības,
tad administratīvajam procesam obligāti jāsākas ar pieteikumu, kurā iecēlējinstitūciju lūdz atlīdzināt šos zaudējumus.
(skat. 122., 123. un 125. punktu)
Atsauces: Pirmās instances tiesa, 1993. gada 15. jūlijs, T‑17/90, T‑28/91 un T‑17/92 Camara Alloisio u.c./Komisija, Recueil, II‑841. lpp., 46. punkts; Pirmās instances tiesa, 1996. gada 28. jūnijs T‑500/93 Y/Tiesa, Recueil FP, I‑A‑335. lpp. un II‑977. lpp., 64. un 66. punkts.
4.     Tas, ka administrācija nepareizi interpretē Civildienesta noteikumu un, pēc analoģijas, Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības
normas, pats par sevi nav dienesta pārkāpums.
(skat. 129. punktu)
Atsauces: Tiesa, 1972. gada 13. jūlijs, 79/71 Heinemann/Komisija, Recueil, 579. lpp., 11. punkts; Pirmās instances tiesa, 1994. gada 9. jūnijs, T‑94/92 X/Komisija, Recueil FP, I‑A‑149. lpp. un II‑481. lpp., 52. punkts.
5.     Apstrīdētā akta atcelšana pati par sevi ir pienācīga atlīdzība un principā atlīdzina jebkādu morālo kaitējumu, ko varēja ciest
prasītājs. Līdz ar to tāda iestādes lēmuma atcelšana, ar ko atteikts turpmāk pieņemt darbā konferences palīgtulku, kas sasniedzis
65 gadu vecumu, un kurā nav veikts negatīvs prasītāja spēju novērtējums, ir uzskatāma par pienācīgu atlīdzību par morālo kaitējumu,
ko prasītāja varētu būt cietusi.
(skat. 130. punktu)
Atsauces: Tiesa, 1990. gada 7. februāris, C‑343/87 Culin/Komisija, Recueil, I‑225. lpp., 25.–29. punkts; Pirmās instances tiesa, 1995. gada 26. janvāris, T‑60/94 Pierrat/Tiesa, Recueil FP, I‑A‑23. lpp. un II‑77. lpp., 62. punkts.