62018CJ0002_RES
Lieta C‑2/18
Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė
(Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 13. novembra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā lauksaimniecības politika – Tirgu kopīgā organizācija – Piens un piena produkti – Regula (ES) Nr. 1308/2013 – 148. panta 4. punkts – Līgums par svaigpiena piegādi – Cenas brīva apspriešana – Negodīgas komercprakses novēršana – Aizliegums maksāt atšķirīgas cenas svaigpiena ražotājiem, kuri ietilpst vienā grupā, kas izveidota, pamatojoties uz pārdodamo apjomu dienā, un nepamatoti samazināt cenu
Lauksaimniecība – Tirgu kopīgā organizācija – Piens un piena produkti – Līgumattiecības šajā nozarē – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir aizliegts maksāt atšķirīgas cenas svaigpiena ražotājiem, kuri ietilpst vienā grupā, kas izveidota, pamatojoties uz pārdodamo apjomu dienā – Pieļaujamība – Nosacījumi – Tiesiskais regulējums, kas ir piemērots, lai sasniegtu mērķi novērst negodīgu komercpraksi – Samērīguma principa ievērošana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1308/2013 148. pants)
(skat. 30., 35., 45., 49.–53., 56., 57., 62. un 70. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)
Lauksaimniecība – Tirgu kopīgā organizācija – Piens un piena produkti – Līgumattiecības šajā nozarē – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru svaigpiena pircējiem ir aizliegts nepamatoti samazināt cenu, par kādu notikusi vienošanās ar ražotājiem, un kurā jebkuram cenas samazinājumam par vairāk nekā 3 % ir prasīta kompetentās valsts iestādes atļauja – Pieļaujamība – Nosacījumi – Tiesiskais regulējums, kas ir piemērots, lai sasniegtu mērķi novērst negodīgu komercpraksi – Samērīguma principa ievērošana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1308/2013 148. pants)
(skat. 72.–74., 78. un 82. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Rezumējums
Savienības tiesības pieļauj tādus valsts pasākumus negodīgas prakses novēršanas jomā, kuru rezultātā tiek noteikts cenu brīvas apspriešanas process svaigpiena nozarē
2019. gada 13. novembra spriedumā Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė (C‑2/18) Tiesa atzina, ka Regula Nr. 1308/2013, ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju (
1
), pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru, lai novērstu negodīgu komercpraksi, svaigpiena pircējiem ir aizliegts ražotājiem, par kuriem ir uzskatāms, ka tie atbilstoši dienā pārdodamajam piena apjomam ietilpst vienā un tajā pašā grupā, maksāt atšķirīgu pirkuma cenu par svaigpienu, kam ir tāds pats sastāvs un kvalitāte, kā arī kas tiek piegādāts tādā pašā veidā, ciktāl minētais tiesiskais regulējums ir piemērots, lai nodrošinātu izvirzītā mērķa sasniegšanu un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams minētā mērķa sasniegšanai. Tāpat, lai novērstu negodīgu komercpraksi, Tiesa arī precizēja, ka dalībvalstis var pieņemt valsts tiesisko regulējumu, kurā svaigpiena pircējam ir aizliegts nepamatoti samazināt cenu, par kādu notikusi vienošanās ar ražotāju, un kurā jebkuram cenas samazinājumam par vairāk nekā 3 % ir prasīta kompetentās valsts iestādes atļauja.
Pamatlieta ir saistīta ar Lietuvas deputātu grupas ierosinātu pārbaudes par atbilstību konstitūcijai procedūru attiecībā uz Likumu par Lietuvas saimnieciskās darbības subjektu, kuri pērk un pārdod svaigpienu un piena produktus, negodīgas prakses aizliegumu. Šajā likumā līdzās minētajām normām, kurās noteikti abi iepriekš norādītie aizliegumi, arī bija paredzēts, ka svaigpiena pārdevēji ir iedalīti desmit grupās, kuras izveidotas atbilstoši pārdodamā svaigpiena apjomam dienā. Ar šo likumu attiecīgajiem saimnieciskās darbības subjektiem arī bija noteikts pienākums, pērkot svaigpienu, noslēgt rakstisku līgumu, kā ir paredzēts Regulas Nr. 1308/2013 148. panta 1. punktā. Visu šo pasākumu mērķis galvenokārt bija novērst svaigpiena pircēju negodīgu komercpraksi attiecībā uz pusi, kura tiek uzskatīta par vājāko, proti, svaigpiena ražotājiem, ņemot vērā šīs nozares īpatnības. Iesniedzējtiesa prātoja, vai abi iepriekš minētie aizliegumi ir saderīgi ar brīvas apspriešanas principu, kas paredzēts Regulas Nr. 1308/2013 148. panta 4. punktā.
Vispirms Tiesa atgādināja, ka kopējā lauksaimniecības politika atbilstoši LESD 4. panta 2. punkta d) apakšpunktam ietilpst Eiropas Savienības un dalībvalstu dalītajā kompetencē, tādējādi dalībvalstīm ir likumdošanas pilnvaras, kas tām ļauj īstenot savu kompetenci, ciktāl Savienība nav īstenojusi savu kompetenci. Turpinājumā Tiesa norādīja, ka lauksaimniecības produktu tirgu kopīgās organizācijas izveide neliedz dalībvalstīm piemērot valsts tiesību normas, kurām ir vispārējo interešu mērķis, kas nav šīs tirgu kopīgās organizācijas mērķis, pat ja šīs tiesību normas var ietekmēt iekšējā tirgus darbību attiecīgajā nozarē. Šajā ziņā tā precizēja, ka, pieņemot Regulu Nr. 1308/2013, it īpaši šīs regulas 148. pantu, Savienība savu kompetenci līguma par svaigpiena piegādi pušu līgumisko attiecību jomā nav īstenojusi izsmeļoši un ka šajā regulā ietvertās norādes uz dažiem negodīgas komercprakses veidiem neļauj konstatēt, ka mērķis novērst negodīgu praksi būtu ietverts minētajā regulā. Turklāt, pēc Tiesas uzskatiem, tāda šī panta interpretācija, saskaņā ar kuru dalībvalstīm ar šo pantu ir aizliegts pieņemt jebkādus pasākumus, kuru mērķis ir novērst negodīgu praksi piena nozarē, būtu pretrunā Regulā Nr. 1308/2013 izvirzītajam mērķim nodrošināt ražošanas dzīvotspējīgu attīstību un tādējādi pietiekami augstu dzīves līmeni piena ražotājiem saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas mērķiem, tāpat mērķim nodrošināt efektīvas konkurences saglabāšanu lauksaimniecības produktu tirgos. Tādējādi Tiesa atzina dalībvalstīm atlikušo kompetenci pasākumu veikšanai negodīgas komercprakses novēršanas jomā, kā rezultātā tika noteikts cenu brīvas apspriešanas process, lai gan šie pasākumi ietekmē cenas, kas maksājama par svaigpiena piegādi, brīvas apspriešanas principu, kurš paredzēts Regulas Nr. 1308/2013 148. pantā. Tomēr tā norādīja, ka šādiem pasākumiem ir jābūt samērīgiem ar tajos izvirzīto mērķi. Šajā gadījumā tā atzina, ka aplūkotais Lietuvas tiesiskais regulējums šķiet piemērots, lai novērstu risku, ka līguma puse, kura tiek uzskatīta par vājāko, – proti, svaigpiena ražotāji – būtu spiesta pieņemt nepamatotus cenas samazinājumus, un tādējādi novērstu iespējamu negodīgu komercpraksi, un ka, ņemot vērā kopējās lauksaimniecības politikas mērķus, kā arī tirgus kopīgās organizācijas pienācīgu darbību, šis tiesiskais regulējums nepārsniedz to, kas ir nepieciešams tajā izvirzīto mērķu sasniegšanai; tomēr tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (OV 2013, L 347, 671. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/2393 (2017. gada 13. decembris) (OV 2017, L 350, 15. lpp.).