61995CJ0297_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-297/95,
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved juridisk konsulent Goetz zur Hausen, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
sagsoeger,
mod
Forbundsrepublikken Tyskland ved Ministerialrat Ernst Roeder og Oberregierungsrat Bernd Kloke, begge Forbundsoekonomiministeriet, som befuldmaegtigede, D-53107 Bonn,
sagsoegt,
angaaende en paastand om, at det fastslaas, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme Raadets direktiv 91/271/EOEF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand (EFT L 135, s. 40),
har
DOMSTOLEN (Femte Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, J.C. Moitinho de Almeida, og dommerne L. Sevón (refererende dommer), D.A.O. Edward, P. Jann og M. Wathelet,
generaladvokat: G. Tesauro
justitssekretaer: R. Grass,
paa grundlag af den refererende dommers rapport,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 7. november 1996,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 15. september 1995 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i henhold til EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme Raadets direktiv 91/271/EOEF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand (EFT L 135, s. 40, herefter "direktivet").
2 Artikel 19, stk. 1, i direktivet foreskriver, at medlemsstaterne skal saette de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet senest den 30. juni 1993, og straks underrette Kommissionen herom.
3 Da Kommissionen ikke modtog nogen underretning om, at Forbundsrepublikken Tyskland havde truffet gennemfoerelsesforanstaltninger, og ikke havde oplysninger i oevrigt, der gjorde det muligt at fastslaa, at staten havde opfyldt sin forpligtelse til at saette de noedvendige bestemmelser i kraft inden for den fastsatte frist, opfordrede den ved skrivelse af 9. august 1993 i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169, stk. 1, Forbundsrepublikken Tyskland til at fremsaette sine bemaerkninger inden to maaneder.
4 Ved skrivelse af 5. november 1993 svarede den tyske regering, at de tyske myndigheder var i faerd med forberede de foranstaltninger, som var noedvendige for at gennemfoere direktivet.
5 Da Kommissionen udelukkende modtog underretning om, at der var truffet gennemfoerelsesforanstaltninger i Baden-Wuerttemberg og i Bayern, fremsendte den ved skrivelse af 22. juli 1994 en begrundet udtalelse til Forbundsrepublikken Tyskland, hvori den i medfoer af EF-traktatens artikel 169, stk. 2, opfordrede denne til inden for en frist paa to maaneder at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet.
6 Ved skrivelse af 17. oktober 1994 anerkendte den tyske regering, at der skulle traeffes foranstaltninger med henblik paa at gennemfoere direktivet. Regeringen tilfoejede, at omraadet faldt ind under delstaternes kompetence, og at der kunne forventes en fuldstaendig gennemfoerelse i loebet af 1995.
7 Kommissionen anlagde herefter denne sag. Den har med henvisning til EF-traktatens artikel 5, stk. 1, og artikel 189, stk. 3, anfoert, at Forbundsrepublikken Tyskland ikke har truffet alle de foranstaltninger, som er noedvendige for at gennemfoere direktivet inden for den fastsatte frist.
8 I svarskriftet har den tyske regering ikke bestridt, at den ikke har gennemfoert direktivet i national ret inden for den fastsatte frist. Den har imidlertid anfoert, at det er delstaterne, som er kompetente paa dette omraade, og at den kraevede gennemfoerelse endnu ikke er foretaget af dem alle.
9 Det er i den henseende tilstraekkeligt at bemaerke, at en medlemsstat ifoelge fast retspraksis ikke kan paaberaabe sig bestemmelser, fremgangsmaader eller forhold i sin nationale retsorden til stoette for, at forpligtelser og frister, der foelger af et direktiv, ikke overholdes (jf. bl.a. dom af 17.10.1996, sag C-312/95, Kommissionen mod Luxembourg, endnu ikke trykt i Samling af Afgoerelser, praemis 9).
10 Da gennemfoerelsen af direktivet ikke har fundet sted inden for den fastsatte frist, maa Kommissionens paastand tages til foelge.
11 Det skal herefter fastslaas, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 19, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme direktivet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
12 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Da Kommissionen har nedlagt paastand om, at Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger, og da denne har tabt sagen, paalaegges det den at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Femte Afdeling)
1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 19 i Raadets direktiv 91/271/EOEF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme direktivet.
2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.