61992CJ0134_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 7. april 1992 indgaaet til Domstolen den 27. april 1992 har Landgericht Braunschweig i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets forordning (EOEF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den faelles markedsordning for sukker (EFT L 177, s. 4, herefter benaevnt "forordning nr. 1785/81").
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst i en retssag mellem Burkhard Moerlins (herefter benaevnt "Moerlins") og Zuckerfabrik Koenigslutter-Twuelpstedt (herefter benaevnt "Zuckerfabrik") om tildeling af leveringsmaengder for sukkerroer i henhold til aarlige kontrakter.
3 Moerlins er sukkerroedyrker og bosiddende i Tyskland, og han er aktionaer i Zuckerfabrik. Ifoelge selskabets vedtaegter skal aktionaererne levere deres produktion af sukkerroer til selskabet.
4 Forordning nr. 1785/81 indeholder bl.a. en kvoteordning vedroerende sukkerproduktionen. I henhold til denne ordning opdeles sukker i tre kategorier, A, B og C; for de to foerste kategorier er der fastsat en kvote. Der gaelder prisgarantier for sukker i kategori A og B, og mindsteprisen for B-sukker er lavere end mindsteprisen for A-sukker.
5 Det fremgaar af artikel 30 i forordning nr. 1785/81, at der i kontrakterne om levering af sukkerroer bestemt til sukkerfremstilling sondres mellem sukkerroerne alt efter, om den maengde sukker, der skal fremstilles af disse, hoerer til kvote A eller til kvote B.
6 Det fremgaar af sagens akter, at Zuckerfabrik i henhold til denne bestemmelse har tildelt Moerlins leveringsmaengder for sukkerroer inden for saavel A- som B-kvoten. Moerlins finder, at disse maengder skal omfordeles paa en saadan maade, at der foretages en forhoejelse af de maengder, der er blevet tildelt inden for A-kvoten, og har ved Landgericht Braunschweig paastaaet Zuckerfabrik tilpligtet at indgaa en ny kontrakt om levering.
7 Landgericht Braunschweig har anfoert, at sagen rejser problemer angaaende fortolkningen af faellesskabsretten, og den har derfor besluttet at forelaegge foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) I hvilket omfang er navnlig artikel 7 og 30 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 til hinder for at anvende konkurrencereglerne i tysk kartelret og reglerne i tysk aktieselskabsret om accessoriske leveringsforpligtelser ved bedoemmelsen af de kriterier, sukkerfabrikanterne skal overholde ved fordelingen mellem sukkerroesaelgerne af de maengder sukkerroer, som de foer udsaaningen tilbyder at koebe med henblik paa fremstilling af sukker inden for maengderne i kvote A og B?
2) Hvilke kriterier er indeholdt i den faelles markedsordning for sukker, der skal overholdes i national kontraktret som umiddelbart gaeldende ret ved indgaaelse af aftaler om koeb og salg af sukkerroer, med hensyn til fordelingen af de maengder sukkerroer, som fabrikanten tilbyder at koebe inden udsaaningen med henblik paa fremstilling af sukker inden for maengderne i kvote A og B?"
8 Hvad naermere angaar de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, de nationale retsregler, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg, der er indgivet for Domstolen, henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
9 Med det foerste spoergsmaal oensker den forelaeggende ret i det vaesentligste oplyst, om forordning nr. 1785/81 er til hinder for i forbindelse med fordelingen af maengderne af sukkerroer paa saelgerne at anvende princippet i tysk kartelret om ligebehandling af leverandoerer og grundsaetningen i tysk selskabsret om ligebehandling af aktionaererne i et aktieselskab, hvis aktionaerer har accessoriske leveringsforpligtelser. Med det andet spoergsmaal anmoder den nationale ret Domstolen om at angive, hvilke kriterier der opstilles for denne fordeling i den faelles markedsordning for sukker. Da disse spoergsmaal haenger noeje sammen, skal de undersoeges under ét.
10 Det skal for det foerste bemaerkes, at artikel 30 i forordning nr. 1785/81 indeholder bestemmelser om, hvordan maengderne af sukkerroer bestemt til sukkerfremstilling fordeles paa saelgerne. Ifoelge artikel 30, stk. 5, skulle gennemfoerelsesbestemmelserne til denne artikel fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 41. Det fremgaar af formuleringen af artikel 30, stk. 5, at de kriterier, sukkerfabrikanterne skal overholde ved fordelingen paa sukkerroesaelgerne af de maengder sukkerroer, der skal indgaas kontrakt om inden udsaaningen, ogsaa hoerer til disse bestemmelser. Saadanne gennemfoerelsesbestemmelser er dog endnu ikke blevet fastsat.
11 For det andet bemaerkes, at der i artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 1785/81 indroemmes Raadet ret til at fastsaette rammebestemmelser, som brancheaftaler samt kontrakter mellem saelgere og koebere af sukkerroer ifoelge artikel 7, stk. 1, skal vaere i overensstemmelse med.
12 Det skal i denne sammenhaeng understreges, at heller ikke Raadets forordning (EOEF) nr. 206/68 af 20. februar 1968 om fastsaettelse af rammebestemmelser for kontrakter og brancheaftaler vedroerende koeb af sukkerroer (EFT 1968 I, s. 19), som ikke er blevet ophaevet ved forordning nr. 1785/81, indeholder nogen bestemmelser om fordelingen af maengderne af sukkerroer paa saelgerne.
13 For det tredje skal der henvises til artikel 7, stk. 5, i forordning 1785/81, hvorefter den paagaeldende medlemsstat kan traeffe de noedvendige foranstaltninger til varetagelse af de beroerte parters interesser, saafremt brancheaftaler ikke findes.
14 Endvidere indeholder Raadets forordning (EOEF) nr. 741/75 af 18. marts 1975 om saerlige regler for koeb af sukkerroer foelgende bestemmelser i artikel 1, stk 1:
"Naar der ikke er truffet aftale i form af brancheaftaler om fordelingen mellem saelgerne af de maengder sukkerroer, som fabrikanten inden udsaaningen tilbyder at koebe til fremstilling af sukker inden for graenserne af basiskvoten, kan den paagaeldende medlemsstat fastsaette regler for fordelingen."
15 Af alle disse bestemmelser fremgaar for det foerste, at faellesskabslovgiver ganske vist har kompetence til at fastsaette de naermere bestemmelser om fordelingen mellem saelgerne af de maengder sukkerroer, som fabrikanten inden udsaaningen tilbyder at koebe for at fremstille sukker inden for kvote A og B, men at lovgiver endnu ikke har vedtaget regler herom.
16 Det skal endvidere fastslaas, at medlemsstaterne i tilfaelde af, at der ikke findes faellesskabsbestemmelser eller kontrakter, som er indgaaet inden for rammerne af en brancheaftale, i medfoer af de naevnte forordninger er berettiget til at foretage denne fordeling i henhold til bestemmelserne i deres egne nationale ret.
17 Heraf foelger, at forordning nr. 1785/81 ikke er til hinder for at anvende national kartel- og selskabsret paa spoergsmaalet om fordelingen af sukkerroemaengderne inden for kvote A og B paa saelgerne af sukkerroer. Selv om medlemsstaterne er befoejet til at anvende deres nationale ret, er de imidlertid ikke fritaget for at overholde de principper og almindelige regler, der gaelder for den faelles landbrugspolitik.
18 De praejudicielle spoergsmaal skal derfor besvares saaledes, at da der i faellesskabsretten endnu ikke er fastsat kriterier for fordelingen paa saelgerne af de maengder sukkerroer, som fabrikanten foer udsaaningen tilbyder at aftage for at fremstille sukker inden for kvote A og B, er forordning nr. 1785/81 ikke til hinder for i forbindelse med denne fordeling at anvende et princip i national kartelret om ligebehandling af leverandoerer og et princip i national selskabsret om ligebehandling af aktionaererne i et aktieselskab, hvori der paahviler aktionaererne accessoriske leveringsforpligtelser. Selv om medlemsstaterne er befoejet til at anvende deres nationale ret, er de imidlertid ikke fritaget for at overholde de principper og almindelige regler, som gaelder for den faelles landbrugspolitik.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
19 De udgifter, der er afholdt af den tyske regering og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Landgericht Braunschweig ved kendelse af 7. april 1992, for ret:
Da der i faellesskabsretten endnu ikke er fastsat kriterier for fordelingen paa saelgerne af de maengder sukkerroer, som fabrikanten foer udsaaningen tilbyder at aftage for at fremstille sukker inden for kvote A og B, er Raadets forordning (EOEF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den faelles markedsordning for sukker ikke til hinder for i forbindelse med denne fordeling at anvende et princip i national kartelret om ligebehandling af leverandoerer og et princip i national selskabsret om ligebehandling af aktionaererne i et aktieselskab, hvori der paahviler aktionaererne accessoriske leveringsforpligtelser. Selv om medlemsstaterne er befoejet til at anvende deres nationale ret, er de imidlertid ikke fritaget for at overholde de principper og almindelige regler, som gaelder for den faelles landbrugspolitik.