62021CJ0671
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
2023 m. rugsėjo 28 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bendra Europos geležinkelių erdvė – Direktyva 2012/34/ES – Geležinkelių infrastruktūros pajėgumų paskirstymas – 45 straipsnis – Traukinių tvarkaraščio sudarymas – 46 straipsnis – Derinimo procedūra – 47 straipsnis – Perpildyta infrastruktūra – Tam tikroms paslaugoms teikiama pirmumo teisė – Pirmumo kriterijai – Nacionalinis reglamentavimas, kuriame nustatytos su infrastruktūros naudojimo intensyvumu siejamos pirmumo taisyklės“
Byloje C‑671/21
dėl Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo 2021 m. lapkričio 5 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2021 m. lapkričio 9 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
UAB „Gargždų geležinkelis“,
dalyvaujant
Lietuvos transporto saugos administracijai,
Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnybai,
AB „LTG Infra“,
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas A. Arabadjiev, teisėjai P. G. Xuereb, T. von Danwitz, A. Kumin (pranešėjas) ir I. Ziemele,
generalinis advokatas M. Campos Sánchez‑Bordona,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
UAB „Gargždų geležinkelis“, atstovaujamos advokato V. Nikitino,
–
Lietuvos vyriausybės, atstovaujamos K. Dieninio ir S. Grigonio,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos S. L. Kalėdos, P. Messina ir G. Wilms,
susipažinęs su 2023 m. kovo 16 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2012 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2012/34/ES, kuria sukuriama bendra Europos geležinkelių erdvė (OL L 343, 2012, p. 32), 45–47 straipsnių išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant UAB „Gargždų geležinkelis“ iškeltą bylą dėl Lietuvos transporto saugos administracijos (toliau – transporto saugos administracija) sprendimo, kuriuo atsisakoma šiai bendrovei skirti viešosios geležinkelių infrastruktūros pajėgumus, ir dėl Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnybos įsakymo, kuriuo atmetamas bendrovės pateiktas skundas dėl to sprendimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Direktyvos 2012/34 3 ir 34 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(3)
geležinkelių sistemos veiksmingumas turėtų būti pagerintas, norint kad ji taptų konkurencingos rinkos dalimi, atsižvelgiant į geležinkelių transporto ypatumus;
<...>
(34)
siekiant visoms geležinkelio įmonėms užtikrinti skaidrumą ir nediskriminacinę prieigą prie geležinkelių infrastruktūros ir paslaugų įrenginių paslaugų, visa informacija, kurios reikia, kad būtų galima naudotis prieigos prie infrastruktūros teisėmis, turėtų būti skelbiama tinklo nuostatuose. <...>“
4
Tos direktyvos 3 straipsnio 20 punkte nurodyta sąvoka „perpildyta infrastruktūra“ suprantama kaip infrastruktūros dalis, kurioje infrastruktūros pajėgumų paklausa negali būti visiškai patenkinta tam tikru metu net ir po to, kai suderinamos įvairios paraiškos dėl infrastruktūros pajėgumų.
5
Remiantis tos direktyvos 3 straipsnio 26 punktu, „tinklo nuostatai“ – tai dokumentas, kuriame išsamiai nustatomos apmokestinimo ir pajėgumų paskirstymo sistemų bendrosios taisyklės, galutiniai terminai, procedūros ir kriterijai, įskaitant kitą informaciją, reikalingą norint kreiptis dėl infrastruktūros pajėgumų skyrimo.
6
Tos pačios direktyvos 3 straipsnio 27 punkte nustatyta, kad „traukinio linija“ – tai infrastruktūros pajėgumai, reikalingi tam, kad konkrečiu laikotarpiu traukinys galėtų važiuoti iš vienos vietovės į kitą.
7
Direktyvos 2012/34 IV skyriuje kalbama apie mokesčių už naudojimąsi geležinkelių infrastruktūra ėmimą ir tos infrastruktūros pajėgumų paskirstymą. Aptariamo IV skyriaus 1 skirsnyje „Bendrieji principai“, be kita ko, išdėstyti tos direktyvos 26 ir 27 straipsniai.
8
Direktyvos 26 straipsnyje „Veiksmingas infrastruktūros pajėgumų naudojimas“ nurodyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad geležinkelių infrastruktūros apmokestinimo ir pajėgumų paskirstymo sistemos atitiktų šioje direktyvoje nustatytus principus ir taip leistų infrastruktūros valdytojui prekiauti turimais infrastruktūros pajėgumais ir optimaliai veiksmingai juos panaudoti.“
9
Tos pačios direktyvos 27 straipsnio „Tinklo nuostatai“ 1 dalis išdėstyta taip:
„Pasikonsultavęs su suinteresuotomis šalimis, infrastruktūros valdytojas parengia ir paskelbia tinklo nuostatus, kuriuos galima įsigyti sumokėjus tam tikrą mokestį, kuris negali būti didesnis už tų nuostatų paskelbimo sąnaudas. <...>“
10
Direktyvos 2012/34 IV skyriaus 2 skirsnyje „Infrastruktūros ir paslaugų mokesčiai“ išdėstyti, be kita ko, 31, 32 ir 36 straipsniai.
11
Tos direktyvos 31 straipsnio „Apmokestinimo principai“ 4 dalyje nustatyta:
„Į 3 dalyje nurodytus infrastruktūros mokesčius gali būti įtrauktas mokestis, atspindintis konkrečios perpildytos infrastruktūros dalies pajėgumų stoką.“
12
Jos 32 straipsnio „Apmokestinimo principams taikomos išimtys“ 1 dalies ketvirtoje pastraipoje įtvirtinta:
„Infrastruktūros valdytojai gali toliau išskirti rinkos segmentus pagal vežamas prekes ar keleivius.“
13
Direktyvos 2012/34 36 straipsnyje „Mokesčiai už pajėgumų rezervavimą“ numatyta:
„Infrastruktūros valdytojai gali imti atitinkamą mokestį už paskirstytus, tačiau nepanaudotus pajėgumus. Tas mokestis už nepanaudojimą turi skatinti veiksmingai panaudoti pajėgumus. Tokio mokesčio nustatymas pareiškėjams yra privalomas, kai pareiškėjai, kuriems paskirta traukinio linija, reguliariai jos arba jos dalių nepanaudoja. <...>“
14
Tos direktyvos IV skyriaus 3 skirsnyje „Infrastruktūros pajėgumų paskirstymas“ išdėstyti 38–54 straipsniai.
15
Direktyvos 38 straipsnio „Su infrastruktūros pajėgumais susijusios teisės“ 1 dalies pirmoje pastraipoje nustatyta:
„Infrastruktūros pajėgumus paskirsto infrastruktūros valdytojas. Pajėgumus paskyrus pareiškėjui, jų gavėjas negali jų perduoti kitai įmonei ar kitai paslaugai.“
16
Direktyvos 2012/34 39 straipsnio „Infrastruktūros pajėgumų paskirstymas“ 1 dalyje įtvirtinta:
„Valstybės narės gali nustatyti infrastruktūros pajėgumų paskirstymo struktūrą, laikydamosi 4 straipsnyje nustatytos valdymo nepriklausomumo sąlygos. Nustatomos konkrečios pajėgumų paskirstymo taisyklės. Pajėgumus paskirsto infrastruktūros valdytojas. Infrastruktūros valdytojas visų pirma užtikrina, kad infrastruktūros pajėgumai būtų paskirstomi tinkamai ir nediskriminuojant bei laikantis Sąjungos teisės.“
17
Šios direktyvos 45 straipsnyje „Traukinių tvarkaraščio sudarymas“ nurodyta:
„1.   Infrastruktūros valdytojas patenkina, jei įmanoma, visus prašymus skirti infrastruktūros pajėgumų, įskaitant prašymus skirti daugiau negu vieną tinklą kertančias traukinio linijas, ir turi, jei įmanoma, atsižvelgti į visus pareiškėjų patiriamus suvaržymus, įskaitant ekonominį poveikį jų veiklai.
2.   Sudarant ir derinant traukinių tvarkaraštį infrastruktūros valdytojas konkrečioms paslaugoms gali suteikti pirmumo teisę, tačiau tik atsižvelgdamas į 47 ir 49 straipsnių nuostatas.
3.   Infrastruktūros valdytojas su suinteresuotomis šalimis konsultuojasi dėl tarnybinio traukinių tvarkaraščio projekto ir nustato bent vieno mėnesio laikotarpį, per kurį jos gali pareikšti savo nuomonę. Suinteresuotos šalys – tai visos prašymus skirti infrastruktūros pajėgumų pateikusios šalys ir kitos šalys, kurios nori turėti galimybę pareikšti savo nuomonę, kaip per tarnybinio traukinių tvarkaraščio galiojimo laikotarpį minėtas tvarkaraštis gali paveikti jų pajėgumus įsigyti geležinkelių paslaugų.
4.   Infrastruktūros valdytojas imasi tinkamų priemonių, kad išspręstų visus klausimus, dėl kurių buvo pareikštas susirūpinimas.“
18
Direktyvos 46 straipsnio „Derinimo procedūra“ 1–3 dalyse numatyta:
„1.   Kai pagal 45 straipsnį sudarant traukinių tvarkaraščius infrastruktūros valdytojas susiduria su įvairių prašymų nesuderinamumu, jis turi stengtis, derindamas tuos prašymus, užtikrinti, kad būtų geriausiai suderinti visi reikalavimai.
2.   Jei reikia suderinti prašymus, infrastruktūros valdytojas turi teisę, laikydamasis pagrįstų ribų, siūlyti tokius infrastruktūros pajėgumus, kurie skiriasi nuo tų, kurių buvo prašyta.
3.   Konsultuodamasis su atitinkamais pareiškėjais, infrastruktūros valdytojas stengiasi išspręsti visus konfliktus. Tokios konsultacijos grindžiamos toliau nurodytos informacijos atskleidimu per atitinkamą laiką, nemokamai ir ją pateikiant raštu ar elektroniniu formatu:
a)
traukinio linijos, kurių paprašė visi kiti pareiškėjai tame pačiame maršrute;
b)
visiems kitiems pareiškėjams tame pačiame maršrute preliminariai paskirtos traukinio linijos;
c)
alternatyvios traukinio linijos, siūlomos atitinkamais maršrutais laikantis 2 dalies;
d)
visa informacija apie pajėgumų paskirstymo kriterijus.
Pagal 39 straipsnio 2 dalį ta informacija pateikiama neatskleidžiant kitų pareiškėjų tapatybės, nebent atitinkami pareiškėjai sutiko, kad jų tapatybė būtų atskleista.“
19
Direktyvos 2012/34 47 straipsnis „Perpildyta infrastruktūra“ suformuluotas taip:
„1.   Jeigu, suderinęs prašymus skirti traukinio linijas ir pasikonsultavęs su pareiškėjais, infrastruktūros valdytojas negali tinkamai patenkinti prašymų skirti infrastruktūros pajėgumų, jis nedelsdamas paskelbia, kad ta infrastruktūros dalis, kurioje susidarė tokia padėtis, yra perpildyta. Perpildyta infrastruktūra galima paskelbti ir infrastruktūrą, kuri, veikiausiai, bus perpildyta artimiausioje ateityje.
2.   Paskelbus, kad tam tikra infrastruktūra yra perpildyta, jeigu dar nėra įgyvendinamas 51 straipsnyje nurodytas pajėgumų didinimo planas, infrastruktūros valdytojas atlieka 50 straipsnyje nurodytą pajėgumų analizę.
3.   Jeigu nebuvo taikomi mokesčiai pagal 31 straipsnio 4 dalį arba taikant tuos mokesčius nebuvo pasiektas teigiamas rezultatas ir paskelbta, kad infrastruktūra yra perpildyta, infrastruktūros valdytojas infrastruktūros pajėgumams paskirstyti dar gali taikyti pirmumo teisės suteikimo kriterijus.
4.   Nustatant pirmumo teisės suteikimo kriterijus atsižvelgiama į paslaugos svarbą visuomenei bet kurios kitos paslaugos, kurios bus dėl tos priežasties atsisakyta, atžvilgiu.
Siekdamos garantuoti tinkamų transporto paslaugų plėtrą pagal šias nuostatas, o ypač įvykdyti viešųjų paslaugų reikalavimus arba skatinti nacionalin[io] ir tarptautin[io] krovinių vežimo geležinkeliais plėtrą, valstybės narės gali nediskriminuojančiomis sąlygomis imtis visų būtinų priemonių, kad užtikrintų, jog skirstant infrastruktūros pajėgumus tokioms paslaugoms būtų suteikta pirmumo teisė.
<...>“
20
Direktyvos 49 straipsnio „Specializuotoji infrastruktūra“ 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.   Nedarant poveikio 2 daliai pripažįstama, kad infrastruktūros pajėgumais galima naudotis teikiant visų rūšių paslaugas, atitinkančias charakteristikas, būtinas norint vežti traukinio linija.
2.   Jeigu yra tinkami alternatyvūs maršrutai, infrastruktūros valdytojas, pasikonsultavęs su suinteresuotomis šalimis, gali skirti tam tikrą infrastruktūrą nustatytų rūšių vežimui. Nedarant poveikio SESV 101, 102 ir 106 straipsniams, paskyręs infrastruktūrą tam tikrų rūšių nustatytam vežimui, infrastruktūros valdytojas, skirstydamas infrastruktūros pajėgumus, pirmumo teisę gali suteikti toms vežimo rūšims.
Toks paskyrimas neužkerta kelio tokią infrastruktūrą naudoti vykdant kitų rūšių vežimą, jeigu yra laisvų pajėgumų.“
21
Aptariamos direktyvos 52 straipsnio „Traukinio linijų panaudojimas“ 1 dalyje nurodyta:
„Infrastruktūros valdytojas tinklo nuostatuose nurodo reikalavimus, pagal kuriuos pajėgumų paskirstymo tikslais nustatinėdamas pirmumo teises jis atsižvelgia į prieš tai buvusį traukinio linijų panaudojimo lygį.“
Lietuvos Respublikos teisė
22
Lietuvos Respublikos Vyriausybės 2004 m. gegužės 19 d. Nutarimu Nr. 611 „Dėl viešosios geležinkelių infrastruktūros pajėgumų skyrimo taisyklių patvirtinimo“ (Žin., Nr. 83-3019, 2004) su pakeitimais, padarytais 2018 m. balandžio 9 d. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimu Nr. 355 (TAR, Nr. 2018-6085, 2018), patvirtintų Viešosios geležinkelių infrastruktūros pajėgumų skyrimo taisyklių (toliau – skyrimo taisyklės) 28 punkte nustatyta:
„Jeigu yra galimybių, viešosios geležinkelių infrastruktūros valdytojas, siekdamas suderinti paraiškas skirti tuos pačius pajėgumus, turi pasiūlyti pareiškėjams ir (ar) remonto įmonėms kitus pajėgumus nei tuos, kurių prašoma paraiškoje. Pareiškėjams ir (ar) remonto įmonėms nesutikus su viešosios geležinkelių infrastruktūros valdytojo pasiūlytomis alternatyvomis arba nesant tokių alternatyvų, taikoma prioriteto taisyklė, t. y. prašomi pajėgumai skiriami tam pareiškėjui, kuris naudos minėtus pajėgumus keleivių, bagažo vežimo tarptautiniais maršrutais paslaugoms teikti; jeigu pajėgumai bus naudojami ne keleivių, bagažo vežimo tarptautiniais maršrutais paslaugoms teikti, pajėgumai skiriami tam pareiškėjui, kuris pajėgumus naudos keleivių, bagažo vežimo vietiniais maršrutais paslaugoms teikti; jeigu prašomi pajėgumai bus naudojami ne keleivių, bagažo vežimo tarptautiniais maršrutais paslaugoms teikti arba keleivių, bagažo vežimo vietiniais maršrutais paslaugoms teikti, pajėgumai skiriami pareiškėjui ar remonto įmonei, kurie naudos pajėgumus daugiau dienų; jeigu pajėgumus numatoma naudoti tiek pat dienų, pajėgumai skiriami tam pareiškėjui ar remonto įmonei, kuri[s] pateikė paraišką skirti daugiau važiavimų atitinkamu maršrutu.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
23
2019 m. balandžio 3 d. UAB „Gargždų geležinkelis“ pateikė paraišką transporto saugos administracijai skirti viešosios geležinkelių infrastruktūros pajėgumus prekiniams traukiniams pagal 2019–2020 m. laikotarpio tarnybinį tvarkaraštį. Ši paraiška buvo perduota viešosios infrastruktūros valdytojui, t. y. AB „Lietuvos geležinkeliai“ Geležinkelių infrastruktūros direkcijai, tapusiai LTG Infra, (toliau – infrastruktūros valdytojas).
24
Išnagrinėjęs šią paraišką infrastruktūros valdytojas nusprendė, kad šiuo metu dėl riboto pralaidumo tam tikrose geležinkelio infrastruktūros dalyse nėra galimybės tarnybiniame tvarkaraštyje nustatyti visų pareiškėjų, įskaitant UAB „Gargždų geležinkelis“, prašomų pajėgumų, nes jų paraiškos iš dalies konkuruoja tarpusavyje. Dėl UAB „Gargždų geležinkelis“ teiginio, kad ši geležinkelių infrastruktūra gali būti perpildyta dirbtinai, nes paraiškas skirti pajėgumus tuo pačiu tarnybiniu tvarkaraščiu skirtingi pareiškėjai pateikė dėl to paties krovinio, infrastruktūros valdytojas nurodė, kad paraiškose skirti pajėgumus nepateikta informacijos apie planuojamus vežti krovinius ir kad dėl tos priežasties jis negali patvirtinti šio teiginio.
25
Nors buvo pradėta derinimo procedūra siekiant išspręsti šį nesutarimą, vienas iš kandidatų (ne UAB „Gargždų geležinkelis“) atsisakė joje dalyvauti, todėl infrastruktūros valdytojas negalėjo tai bendrovei pasiūlyti kitų pajėgumų, nei nurodytieji jos paraiškoje. Be to, konstatavęs, kad, pasibaigus derinimo procedūrai, negali patenkinti visų pateiktų paraiškų dėl to, kad nepakanka pajėgumų, infrastruktūros valdytojas pareiškė, kad tam tikruose ruožuose infrastruktūra yra perpildyta.
26
2019 m. rugsėjo mėn. infrastruktūros valdytojas raštu transporto saugos administracijai pateikė pakeistą tarnybinio tvarkaraščio projektą, kad būtų priimti sprendimai dėl pajėgumų skyrimo, ir informaciją apie faktinį aptariamų ruožų pajėgumą, apskaičiuotą pagal gautas paraiškas.
27
2019 m. rugsėjo 30 d. UAB „Gargždų geležinkelis“ šiuo klausimu kreipėsi į transporto saugos administraciją.
28
2019 m. spalio 15 d. sprendimu transporto saugos administracija nusprendė, kad nagrinėdamas ir derindamas paraiškas infrastruktūros valdytojas veikė laikydamasis tuo metu galiojusių teisės aktų reikalavimų ir nepažeidė UAB „Gargždų geležinkelis“ teisių ir jos teisėtų interesų.
29
2019 m. spalio 17 d. sprendimu transporto saugos administracijos direktorius nusprendė neskirti UAB „Gargždų geležinkelis“ prašomų pajėgumų, nes jų nėra. Pritaikius skyrimo taisyklių 28 punkte išdėstytą pirmumo taisyklę, pajėgumai buvo skirti kitoms įmonėms. Tame sprendime nurodyta, kad alternatyvių pajėgumų pasiūlyti nėra galimybės, nes aptariama viešosios geležinkelio infrastruktūros dalis taip pat yra perpildyta.
30
2020 m. vasario 13 d. įsakymu Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnybos direktorius UAB „Gargždų geležinkelis“ pateiktą administracinį skundą dėl 2019 m. spalio 17 d. sprendimo pripažino nepagrįstu ir jį atmetė.
31
Kadangi 2020 m. spalio 22 d. Vilniaus apygardos administracinio teismo sprendimu UAB „Gargždų geležinkelis“ pateiktas skundas dėl 2020 m. vasario 13 d. įsakymo taip pat buvo atmestas, ta bendrovė pateikė apeliacinį skundą Lietuvos vyriausiajam administraciniam teismui, t. y. prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
32
Pastarajam teismui kyla dvejopas klausimas dėl nacionalinių viešosios geležinkelių infrastruktūros pajėgumų skyrimo taisyklių suderinamumo su Direktyva 2012/34.
33
Pirma, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamu laikotarpiu vienintelis būdas išspręsti aptariamos infrastruktūros perpildymo problemą buvo skyrimo taisyklių 28 punkte nustatytos pirmumo taisyklės taikymas. Kadangi Direktyvos 2012/34 47 straipsnio 4 dalyje valstybėms narėms leidžiama skirstant infrastruktūros pajėgumus nustatyti pirmenybę remiantis teikiamų paslaugų rūšimi, tas teismas laikosi nuomonės, kad minėtame 28 punkte numatyti pirmasis ir antrasis kriterijai, pagal kuriuos suteikiama pirmenybė siejama būtent su pareiškėjo ketinamų teikti paslaugų rūšimi, neprieštarauja tai nuostatai.
34
Atvirkščiai, trečiasis ir ketvirtasis kriterijai, kuriais remiantis pajėgumai skiriami pagal aptariamo tinklo naudojimo intensyvumą, kelia abejonių. Tokiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad, pasak UAB „Gargždų geležinkelis“, tokios pirmumo taisyklės neužtikrina, kad būtų laikomasi nediskriminavimo principo, nes jomis įsitvirtinusiam vežėjui suteikiamas nepagrįstas pranašumas. Atvirkščiai, infrastruktūros valdytojas tvirtina, kad su intensyvesniu tinklo naudojimu susijęs pirmenybės teikimas grindžiamas viešosios geležinkelių infrastruktūros veiksmingo naudojimo kriterijumi.
35
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas primena, kad priemonės, kurių valstybės narės gali imtis remdamosi Direktyvos 2012/34 47 straipsnio 4 dalimi, turi būti taikomos nediskriminuojant.
36
Jis taip pat primena, kad 2013 m. vasario 28 d. Sprendime Komisija / Ispanija (C‑483/10, EU:C:2013:114) Teisingumo Teismas analizavo 2001 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/14/EB dėl geležinkelių infrastruktūros pajėgumų paskirstymo, mokesčių už naudojimąsi geležinkelių infrastruktūra ėmimo ir saugos sertifikavimo (OL L 75, 2001, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k. 7 sk., 5 t., p. 404), kuri buvo panaikinta ir pakeista Direktyva 2012/34, turinį.
37
Tame sprendime dėl Ispanijos teisės nuostatos Teisingumo Teismas nusprendė, kad tinklo faktinio panaudojimo kriterijus, kaip infrastruktūros pajėgumų paskirstymo kriterijus, yra diskriminacinis, nes dėl jo taikymo, kai konkuruoja paraiškos dėl tos pačios geležinkelio linijos naudojimo tuo pačiu laiku arba kai tinklas yra perpildytas, įprastiniai naudotojai išsaugo pranašumą, o naujiems rinkos dalyviams galimybė naudotis pačiomis patraukliausiomis traukinio linijomis užkertama. Be to, Teisingumo Teismas nepripažino suinteresuotosios valstybės narės dėl to pateikto pateisinimo – siekio užtikrinti, kad infrastruktūra būtų išnaudojama veiksmingiau, pagrįstu, nes nusprendė, jog tam, kad būtų pasiektas toks tikslas, visiškai nebūtina diskriminuoti tinklo operatorių ir naujiems rinkos dalyviams užkirsti galimybę juo naudotis.
38
Pagrindinėje byloje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo keturias ypatingas aplinkybes.
39
Pirma, skirtingai nei Sprendime Komisija / Ispanija (C‑483/10, EU:C:2013:114) Teisingumo Teismo nagrinėtu atveju, nacionaline pirmumo taisykle, t. y. skyrimo taisyklių 28 punktu, suteikta galimybė skiriant pajėgumus atsižvelgti ne į infrastruktūros panaudojimo intensyvumą praeityje, o į jos naudojimą ateityje.
40
Antra, Direktyvos 2012/34 nuostatomis, reglamentuojančiomis pajėgumų paskirstymą, konkrečiai – jos 45 ir 46 straipsniais, infrastruktūros valdytojui suteikiama plati diskrecija kiekvienu atveju atskirai spręsti galimus nesutarimus dėl konkuruojančių paraiškų skirti pajėgumus.
41
Trečia, remiantis Direktyvos 2012/34 52 straipsnio 1 dalimi, infrastruktūros valdytojui leidžiama atsižvelgti į prieš tai buvusius traukinio linijų panaudojimo lygius.
42
Ketvirta, UAB „Gargždų geležinkelis“ teigia, kad, kiek tai susiję su jos paraiška, pagrindinėje byloje aptariama infrastruktūra iš tikrųjų nėra perpildyta, nes ji su kita įmone konkuruoja dėl tų pačių krovinių. Jos teigimu, klausimas dėl pajėgumų sutapties turėtų būti sprendžiamas tik sudarant traukinių tvarkaraštį ir per derinimo procedūrą, kaip numatyta Direktyvos 2012/34 45 ir 46 straipsniuose, o pirmumo taisyklės neturėtų būti taikomos, kad operatorius, kuriam tos taisyklės būtų palankios, nebūtų skatinamas piktnaudžiauti teise prašyti pajėgumų.
43
Atsižvelgiant į šiuos argumentus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar pagal Direktyvos 2012/34 47 straipsnio 4 dalį draudžiama priimti nacionalinį reglamentavimą, kuriuo remiantis geležinkelių infrastruktūros perpildymo atveju skirstant pajėgumus leidžiama atsižvelgti į tos infrastruktūros naudojimo intensyvumą.
44
Antra, dėl paraiškų skirti pajėgumus derinimo ir infrastruktūros perpildymo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad, remiantis Direktyva 2012/34, infrastruktūros valdytojas, gavęs visas paraiškas, visų pirma privalo siekti jas suderinti ir tik paskui, tam nepavykus, konstatuoti, kad ta infrastruktūra yra perpildyta, ir taikyti priemones, skirtas tos infrastruktūros perpildymo problemai išspręsti, tarp kurių taip pat yra pirmumo taisyklės.
45
Taigi, kaip mano prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, remiantis Direktyvos 2012/34 47 straipsnio 1 dalimi teigtina, kad pirmumo taisyklės taikomos su sąlyga, kad yra pripažinta, jog infrastruktūra perpildyta. Vis dėlto remiantis tos direktyvos 45 straipsnio 2 dalimi infrastruktūros valdytojas, sudarydamas traukinių tvarkaraštį ir per derinimo procedūrą, gali tam tikroms paslaugoms suteikti pirmumo teisę. Taigi ta direktyva leidžiama suteikti pirmumo teisę iki infrastruktūros pripažinimo perpildyta.
46
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas dėl pareigos derinti paraiškas ir konsultuotis su pareiškėjais pagal Direktyvos 2012/34 47 straipsnio 1 dalį prieš pripažįstant, jog infrastruktūra perpildyta, turinio. Iš tiesų, kiek tai susiję su pagrindine byla, matyti, kad UAB „Gargždų geležinkelis“ konkuruoja su kita geležinkelių įmone, nes abi įmonės pateikė paraiškas skirti iš dalies sutampančius pajėgumus.
47
Vis dėlto tais atvejais, kai kelios įmonės konkuruoja dėl tų pačių krovinių vežimo, infrastruktūra techniškai nėra perpildyta, nes bet kuriuo atveju atitinkamą krovinį vežtų viena iš tų įmonių. Dėl to prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar prieš pripažindamas, jog infrastruktūra yra perpildyta, infrastruktūros valdytojas privalo nustatyti, kad kelių geležinkelio įmonių kroviniai galbūt yra tapatūs.
48
Tokiomis aplinkybėmis Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar Direktyvos 2012/34/ES 47 straipsnio 4 dalies pirmą ir antrą sakinius reikia vertinti, kaip vienareikšmiai draudžiančius nustatyti nacionalinį teisinį reglamentavimą, pagal kurį perpildytos infrastruktūros atveju pajėgumų paskirstymo metu galima atsižvelgti į geležinkelių infrastruktūros panaudojimo intensyvumą? Ar šiam vertinimui reikšmės turi tai, ar geležinkelių infrastruktūros panaudojimo rodiklis yra susietas su faktiniu šios infrastruktūros panaudojimu praeityje, ar planuojamu panaudojimu atitinkamo tvarkaraščio galiojimo laikotarpiu? Ar šiam vertinimui turi reikšmės Direktyvos 2012/34/ES 45 ir 46 straipsnių nuostatos, suteikiančios plačią diskreciją viešosios infrastruktūros valdytojui ar sprendimus dėl pajėgumų priimančiam subjektui derinti prašomus pajėgumus ir šių nuostatų įgyvendinimas nacionalinėje teisėje? Ar šiam vertinimui turi reikšmės aplinkybė, kad konkrečiu atveju infrastruktūros perpildymas konstatuojamas dėl pajėgumų, kurių prašo dvi ar daugiau geležinkelio įmonių dėl tų pačių krovinių vežimo?
2.
Ar Direktyvos 2012/34/ES 45 straipsnio 2 dalies nuostata, kad__[s]udarant ir derinant traukinių tvarkaraštį infrastruktūros valdytojas konkrečioms paslaugoms gali suteikti pirmumo teisę, tačiau tik atsižvelgdamas į 47 ir 49 straipsnių nuostatas“ reiškia, kad infrastruktūros valdytojas gali taikyti nacionalinę prioriteto taisyklę ir tais atvejais, kai nėra konstatuojamas infrastruktūros perpildymas? Kokia apimtimi (remiantis kokiais kriterijais) infrastruktūros valdytojas, prieš konstatuodamas infrastruktūros perpildymą, turi suderinti prašymus skirti traukinio linijas ir pasikonsultuoti su pareiškėjais Direktyvos 2012/34/ES 47 straipsnio 1 [dalies pirmo] sakinio pagrindu? Ar minėta konsultacija su pareiškėjais turi apimti įvertinimą, kad du ar daugiau pareiškėjų pateikė konkuruojančius prašymus dėl tų pačių krovinių (prekių) vežimo?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl antrojo klausimo
49
Antruoju klausimu, kurį reikia nagrinėti pirmiausia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, kiek tai susiję su Direktyvos 2012/34 45 ir 46 straipsniuose reglamentuojamais traukinių tvarkaraščio sudarymu ir derinimo procedūra, ar infrastruktūros valdytojas privalo patikrinti, ar keli pareiškėjai pateikė konkuruojančias paraiškas dėl pajėgumų skyrimo tiems patiems kroviniams vežti, ar tas valdytojas gali per šias procedūras taikyti nacionalinėje teisėje numatytą pirmumo taisyklę, kai nepripažinta, jog infrastruktūra yra perpildyta, ir kiek jis privalo derinti paraiškas skirti traukinio linijas bei konsultuotis su pareiškėjais prieš pripažindamas, kad infrastruktūra yra perpildyta.
50
Iš pradžių reikia priminti, kad suformuotoje jurisprudencijoje nustatyta, jog aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į kontekstą bei teisės aktu, kuriame ji įtvirtinta, siekiamus tikslus (2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Bank Melli Iran, C‑124/20, EU:C:2021:1035, 43 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
51
Remiantis Direktyvos 2012/34 38 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa, aiškinama atsižvelgiant į tos direktyvos 39 straipsnio 1 dalį, turimus infrastruktūros pajėgumus infrastruktūros valdytojas skirsto tinkamai ir nediskriminuodamas, taip pat laikydamasis Sąjungos teisės.
52
Dėl traukinių tvarkaraščio sudarymo tos direktyvos 45 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad infrastruktūros valdytojas patenkina, jei įmanoma, visas paraiškas skirti infrastruktūros pajėgumų, ir turi, jei įmanoma, atsižvelgti į visus pareiškėjų patiriamus suvaržymus, įskaitant ekonominį poveikį jų veiklai.
53
Remiantis tos direktyvos 45 straipsnio 3 ir 4 dalimis, infrastruktūros valdytojas su suinteresuotomis šalimis konsultuojasi dėl tarnybinio traukinių tvarkaraščio projekto, nustato bent vieno mėnesio laikotarpį, per kurį jos gali pareikšti savo nuomonę, ir imasi tinkamų priemonių, kad išspręstų visus klausimus, dėl kurių buvo pareikštas susirūpinimas.
54
Kai sudarydamas traukinių tvarkaraščius infrastruktūros valdytojas gauna konkuruojančių paraiškų, remdamasis tos pačios direktyvos 46 straipsnio 1 dalimi jis turi stengtis derindamas tas paraiškas užtikrinti, kad jos būtų kuo geriau suderintos. Aptariamo 46 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta, kad jis turi teisę, laikydamasis pagrįstų ribų, siūlyti tokius infrastruktūros pajėgumus, kurie skiriasi nuo prašytųjų, ir konsultuodamasis su atitinkamais pareiškėjais stengtis išspręsti visus galimus konfliktus.
55
Pirma, reikia konstatuoti, kad nei Direktyvos 2012/34 45 straipsnio, nei jos 46 straipsnio nuostatose nenustatyta, kad prekių, kurias pareiškėjas planuoja vežti, pobūdis yra reikšminga informacija, į kurią reikėtų atsižvelgti sudarant traukinių tvarkaraštį ir per derinimo procedūrą. Konkrečiai kalbant, šis aspektas nepriskirtas prie tos direktyvos 46 straipsnio 3 dalyje nurodytos informacijos, kuri turi būti pateikta siekiant konsultuotis su pareiškėjais.
56
Tai patvirtina Direktyvos 2012/34 45 ir 46 straipsnių, kurie išdėstyti tos direktyvos IV skyriaus 3 skirsnyje „Infrastruktūros pajėgumų paskirstymas“, kontekstas.
57
Iš tiesų, kaip išvados 64 punkte pažymėjo generalinis advokatas, nors 3 skirsnyje esančiose Direktyvos 2012/34 nuostatose dėl infrastruktūros pajėgumų paskirstymo nekalbama apie vežamas prekes, to negalima pasakyti apie to paties skyriaus 2 skirsnyje esančias nuostatas dėl infrastruktūros mokesčių. Pavyzdžiui, tos direktyvos 32 straipsnio 1 dalies ketvirtoje pastraipoje infrastruktūros valdytojui suteikiama teisė dar labiau diferencijuoti rinkos segmentus pagal vežamas prekes ar keleivius.
58
Be to, Direktyvos 2012/34 26 straipsnyje nustatytas jos nuostatų dėl infrastruktūros pajėgumų paskirstymo tikslas veiksmingai ir optimaliai išnaudoti tuos pajėgumus taip pat nereikalauja juos skirstant atsižvelgti į tai, kokias prekes pareiškėjas planuoja vežti.
59
Dėl to skirstydamas infrastruktūros pajėgumus infrastruktūros valdytojas neprivalo tikrinti, ar keli pareiškėjai pateikė konkuruojančias paraiškas skirti pajėgumų tiems patiems kroviniams vežti.
60
Antra, kalbant apie tai, ar infrastruktūros valdytojas gali taikyti nacionalinėje teisėje nustatytą pirmumo taisyklę, pažymėtina, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas dėl Direktyvos 2012/34 45 straipsnio 2 dalies, kurioje nustatyta, kad „sudarant ir derinant traukinių tvarkaraštį infrastruktūros valdytojas konkrečioms paslaugoms gali suteikti pirmumo teisę, tačiau tik atsižvelgdamas į 47 ir 49 straipsnių nuostatas“, aiškinimo.
61
Direktyvos 2012/34 47 ir 49 straipsniuose atitinkamai kalbama apie perpildytą infrastruktūrą ir apie specializuotąją infrastruktūrą.
62
Tos direktyvos 47 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad jeigu infrastruktūros valdytojas, suderinęs paraiškas skirti traukinio linijas ir pasikonsultavęs su pareiškėjais, negali tinkamai patenkinti paraiškų skirti infrastruktūros pajėgumų, jis nedelsdamas paskelbia, kad atitinkama tos infrastruktūros dalis yra „perpildyta infrastruktūra“. Tokiu atveju 47 straipsnio 3 dalyje numatytomis sąlygomis infrastruktūros valdytojas gali taikyti infrastruktūros pajėgumų paskirstymo pirmumo kriterijus.
63
Direktyvos 2012/34 49 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad, jeigu yra tinkami alternatyvūs maršrutai, infrastruktūros valdytojas gali skirti tam tikrą infrastruktūrą nustatytoms vežimo rūšims ir, skirstydamas infrastruktūros pajėgumus, suteikti joms pirmumo teisę.
64
Vis dėlto, nors Direktyvos 2012/34 47 ir 49 straipsniuose iš tiesų numatyta, kad gali būti taikomi pirmumo kriterijai atitinkamai perpildytos infrastruktūros ir specializuotosios infrastruktūros atvejais, kaip tai suprantama pagal tų straipsnių nuostatas, tos direktyvos 45 straipsnio 2 dalis neturėtų būti suprantama taip, kad infrastruktūros valdytojas, sudarydamas traukinių tvarkaraštį ir per derinimo procedūrą, negali taikyti tam tikrų kriterijų, įskaitant susijusius su pirmumo teisės suteikimo aspektu, jeigu juos taikydamas jis galėtų infrastruktūros pajėgumus paskirstyti tinkamai, nediskriminuodamas ir laikydamasis Sąjungos teisės, kaip nustatyta tos direktyvos 39 straipsnio 1 dalyje.
65
Tai patvirtina Direktyvos 2012/34 27 straipsnio 1 dalis, aiškinama atsižvelgiant į jos 3 straipsnio 26 punktą, joje nustatyta, kad infrastruktūros valdytojas parengia ir paskelbia tinklo nuostatus, kuriuose nustatyti, be kita ko, pajėgumo paskirstymo sistemų kriterijai. Be to, tos direktyvos 46 straipsnio 3 dalies d punkte nustatyta, kad konsultacijos sprendžiant galimus konfliktus grindžiamos būtent visos ir išsamios informacijos apie pajėgumų paskirstymo kriterijus atskleidimu.
66
Tai, kad infrastruktūros valdytojas veikia atsižvelgdamas į iš anksto nustatytus kriterijus, padeda gerinti geležinkelių sistemos veiksmingumą ir turi esminės reikšmės užtikrinant skaidrumą skirstant infrastruktūros pajėgumus; šie tikslai atitinkamai nustatyti Direktyvos 2012/34 3 ir 34 konstatuojamosiose dalyse.
67
Trečia, dėl klausimo, kiek infrastruktūros valdytojas turi derinti paraiškas dėl traukinio linijų ir konsultuotis su pareiškėjais prieš paskelbdamas, kad infrastruktūra yra perpildyta, remiantis prašymu priimti prejudicinį sprendimą darytina išvada, kad nors nagrinėjamu atveju buvo pradėta derinimo procedūra siekiant išspręsti nesutarimus dėl pajėgumų skyrimo, vienas iš kandidatų, kuris nėra pareiškėja pagrindinėje byloje, atsisakė joje dalyvauti.
68
Beje, remiantis pareiškėjos pagrindinėje byloje pateikta informacija, kuri nebuvo užginčyta per procesą Teisingumo Teisme, pagrindinėje byloje nagrinėjamose nacionalinės teisės nuostatose nenustatyta derinimo procedūros eigos tvarka, o ta procedūra nagrinėjamu atveju vyko tik susirašinėjant.
69
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, kaip išvados 51 ir 52 punktuose iš esmės pažymėjo generalinis advokatas, Direktyvos 2012/34 46 straipsnyje nurodyta derinimo procedūra atlieka pagrindinį vaidmenį skirstant infrastruktūros pajėgumus, kai gaunamos tarpusavyje nesuderinamos paraiškos. Derinimo procedūros sėkmė neišvengiamai priklauso nuo to, kad ir infrastruktūros valdytojas, ir pareiškėjai aktyviai siektų tenkinančio sprendimo.
70
Pavyzdžiui, kaip priminta šio sprendimo 54 punkte, infrastruktūros valdytojas, konsultuodamasis su suinteresuotaisiais pareiškėjais, privalo stengtis derindamas paraiškas užtikrinti, kad jos būtų kuo geriau suderintos, ir išspręsti galimus nesutarimus.
71
Vis dėlto tokie nurodymai netenkinami, jei derinimo procedūra iš esmės apsiriboja paprastu susirašinėjimu, nepasižyminčiu infrastruktūros valdytojo ir pareiškėjų aktyviu siekiu rasti tenkinantį sprendimą.
72
Tokiomis aplinkybėmis pareiškėjo atsisakymas dalyvauti derinimo procedūroje yra aplinkybė, į kurią infrastruktūros valdytojas turi tinkamai atsižvelgti, kai sprendžia konfliktą ir skirsto pajėgumus to pareiškėjo nenaudai, nes šis nepareiškė noro kartu su infrastruktūros valdytoju ir kitais pareiškėjais aktyviai siekti tenkinančio sprendimo, kaip nurodyta šio sprendimo 69 punkte.
73
Atsižvelgiant į visus išdėstytus argumentus, į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2012/34 45 ir 46 straipsniai turi būti aiškinami taip, jog sudarydamas traukinių tvarkaraštį ir per derinimo procedūrą, kaip numatyta tuose straipsniuose, infrastruktūros valdytojas:
–
neprivalo tikrinti, ar keli pareiškėjai pateikė konkuruojančias paraiškas skirti pajėgumų tiems patiems kroviniams vežti,
–
gali taikyti tam tikrus kriterijus, įskaitant turinčius pirmumo aspektą, jeigu juos taikant tos infrastruktūros pajėgumus galima paskirstyti tinkamai ir nediskriminuojant bei laikantis Sąjungos teisės,
–
konfliktų atvejais privalo stengtis kartu su pareiškėjais aktyviai siekti tenkinančio sprendimo.
Dėl pirmojo klausimo
74
Pateikdamas pirmąjį klausimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Direktyvos 2012/34 47 straipsnio 4 dalies pirma ir antra pastraipos turėtų būti aiškinamos taip, kad jomis draudžiama priimti nacionalinės teisės nuostatas, pagal kurias perpildytos geležinkelių infrastruktūros atveju skirstant pajėgumus galima atsižvelgti į geležinkelių infrastruktūros naudojimo intensyvumą.
75
Kaip priminta šio sprendimo 62 punkte, remiantis direktyvos 47 straipsnio 1 dalimi, jeigu infrastruktūros valdytojas, suderinęs paraiškas skirti traukinio linijas ir pasikonsultavęs su pareiškėjais, negali tinkamai patenkinti prašymų skirti infrastruktūros pajėgumų, jis nedelsdamas paskelbia, kad ta infrastruktūros dalis, kurioje susidarė tokia padėtis, yra „perpildyta infrastruktūra“.
76
Direktyvos 2012/34 47 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad jeigu nebuvo taikomi mokesčiai pagal tos direktyvos 31 straipsnio 4 dalį arba taikant tuos mokesčius nebuvo pasiekta teigiamo rezultato ir paskelbta, kad infrastruktūra yra perpildyta, infrastruktūros valdytojas infrastruktūros pajėgumams paskirstyti dar gali taikyti pirmumo teisės suteikimo kriterijus.
77
Remiantis tos direktyvos 47 straipsnio 4 dalies pirma pastraipa tuose kriterijuose turi būti atsižvelgta į paslaugos svarbą visuomenei bet kurios kitos paslaugos, kurios dėl tos priežasties bus atsisakyta, atžvilgiu. To paties 47 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje nustatyta, kad siekdamos garantuoti tinkamų transporto paslaugų plėtrą pagal šias nuostatas, ypač įvykdyti viešųjų paslaugų reikalavimus arba skatinti nacionalinio ir tarptautinio krovinių vežimo geležinkeliais plėtrą, valstybės narės gali nediskriminuojančiomis sąlygomis imtis visų būtinų priemonių, kad užtikrintų, kad skiriant infrastruktūros pajėgumus tokioms paslaugoms būtų suteikta pirmumo teisė.
78
2013 m. vasario 28 d. Sprendime Komisija / Ispanija (C‑483/10, EU:C:2013:114, 95 punktas) Teisingumo Teismas nusprendė, kad tinklo faktinio panaudojimo kriterijus, kaip infrastruktūros pajėgumų paskirstymo kriterijus, yra diskriminacinis, nes dėl jo taikymo, kai konkuruoja paraiškos dėl tos pačios geležinkelio linijos naudojimo tuo pačiu laiku arba kai tinklas yra perpildytas, įprastiniai naudotojai išsaugo pranašumą, o naujiems rinkos dalyviams galimybė naudotis patraukliausiomis traukinio linijomis užkertama.
79
Iš tiesų, kaip pažymi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, byloje, kurioje priimtas tas sprendimas, Teisingumo Teismo nagrinėjamas pirmumo kriterijus buvo susijęs su veiksmingu geležinkelio infrastruktūros naudojimu praeityje, o pagrindinėje byloje nagrinėjamame nacionaliniame reglamentavime yra kriterijų, susijusių su planuojamu tinklo naudojimu. Be to, reikia pripažinti, kad toks perspektyvusis kriterijus skiriasi nuo su praeitimi susijusio kriterijaus, nes nauji dalyviai taip pat gali planuoti naudojimo apimtis.
80
Tokiomis aplinkybėmis, kaip išvados 70, 71 ir 73 punktuose iš esmės pažymėjo generalinis advokatas, su tinklo naudojimo ateityje prognozėmis susijęs kriterijus taip pat gali būti diskriminacinis naujų dalyvių atžvilgiu būtent dėl to, kad tos prognozės grindžiamos naujausiais naudojimo duomenimis, o nauji dalyviai tokių duomenų pateikti negali.
81
Be to, dėl Direktyvos 2012/34 26 straipsnyje nustatyto tikslo užtikrinti veiksmingą infrastruktūros pajėgumų naudojimą, kuriuo remiasi Lietuvos Vyriausybė, reikia pažymėti, jog tam, kad jis būtų pasiektas, visiškai nebūtina diskriminuoti tinklo operatorių ir naujiems rinkos dalyviams užkirsti galimybę juo naudotis (šiuo klausimu žr. 2013 m. vasario 28 d. Sprendimo Komisija / Ispanija, C‑483/10, EU:C:2013:114, 97 punktą).
82
Direktyvoje 2012/34 iš tiesų yra konkrečių nuostatų, kuriomis siekiama skatinti veiksmingą infrastruktūros pajėgumų naudojimą užtikrinant tinkamą ir nediskriminacinę prieigą prie geležinkelių tinklo. Pavyzdžiui, tos direktyvos 52 straipsnio 1 dalyje numatyta infrastruktūros valdytojo galimybė nustatyti, kokiomis sąlygomis atsižvelgiama į ankstesnius traukinio linijų panaudojimo lygius, kai per pajėgumų skirstymo procedūrą nustatomos pirmumo teisės. Tos direktyvos 36 straipsnyje taip pat nustatyta, kad infrastruktūros valdytojas gali rinkti rezervacijos mokestį už paprašytus skirti, tačiau nepanaudotus pajėgumus, kad skatintų veiksmingai naudoti infrastruktūros pajėgumus (pagal analogiją žr. 2013 m. vasario 28 d. Sprendimo Komisija / Ispanija, C‑483/10, EU:C:2013:114, 98 punktą).
83
Tuo remiantis darytina išvada, kad planuojamu infrastruktūros pajėgumų naudojimu grindžiamas pirmumo kriterijus yra suderinamas su Direktyva 2012/34 tik tuo atveju, jeigu nustatomos garantijos, užtikrinančios, kad jis nebus taikomas naujų dalyvių nenaudai.
84
Galiausiai reikia konstatuoti, kad nei Direktyvos 2012/34 47 straipsnyje, nei jos 3 straipsnio 20 punkte pateiktoje sąvokos „perpildyta infrastruktūra“ apibrėžtyje nekalbama apie prekes, kurias pareiškėjas planuoja vežti. Todėl vertinant, ar infrastruktūra yra perpildyta, aplinkybė, kad konkrečiu atveju keli pareiškėjai paprašė pajėgumų tiems patiems kroviniams vežti, neturi reikšmės.
85
Atsižvelgiant į visus išdėstytus argumentus, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2012/34 47 straipsnio 3 ir 4 dalys turi būti aiškinamos taip, kad jomis draudžiama priimti nacionalinės teisės nuostatas, kuriose numatyta skirstant infrastruktūros pajėgumus, kai ši yra perpildyta, taikyti planuojamu tų pajėgumų naudojimu grindžiamą pirmumo kriterijų, nebent nustatomos garantijos, užtikrinančios, kad jis nebus taikomas naujų dalyvių nenaudai.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
86
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1.
2012 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2012/34/ES, kuria sukuriama bendra Europos geležinkelių erdvė, 45 ir 46 straipsniai
turi būti aiškinami taip:
sudarydamas traukinių tvarkaraštį ir per derinimo procedūrą, kaip numatyta tuose straipsniuose, infrastruktūros valdytojas
–
neprivalo tikrinti, ar keli pareiškėjai pateikė konkuruojančias paraiškas skirti pajėgumų tiems patiems kroviniams vežti,
–
gali taikyti tam tikrus kriterijus, įskaitant turinčius pirmumo aspektą, jeigu juos taikant tos infrastruktūros pajėgumus galima paskirstyti tinkamai, nediskriminuojant ir laikantis Sąjungos teisės,
–
konfliktų atvejais privalo stengtis kartu su pareiškėjais aktyviai siekti tenkinančio sprendimo.
2.
Direktyvos 2012/34 47 straipsnio 3 ir 4 dalys
turi būti aiškinamos taip:
jomis draudžiama priimti nacionalinės teisės nuostatas, kuriose numatyta skirstant infrastruktūros pajėgumus, kai ši yra perpildyta, taikyti planuojamu tų pajėgumų naudojimu grindžiamą pirmumo kriterijų, nebent nustatomos garantijos, užtikrinančios, kad jis nebus taikomas naujų dalyvių nenaudai.
Arabadjiev
Xuereb
von Danwitz
Kumin
Ziemele
Paskelbta 2023 m. rugsėjo 28 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Kancleris
A. Calot Escobar
Kolegijos pirmininkas
A. Arabadjiev
(
*1
)	Proceso kalba: lietuvių.