62024CJ0282_RES
Byla C‑282/24
PolismyndighetenpriešKonkurrensverket
(Högsta förvaltningsdomstolen prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2025 m. spalio 16 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Viešieji pirkimai – Direktyva 2014/24/ES – 72 straipsnis – Preliminariosios sutarties pakeitimas jos vykdymo laikotarpiu – Pakeitimo vertė, mažesnė už numatytąją 72 straipsnio 2 dalyje – Preliminariojoje sutartyje nurodyto atlygio modelio pakeitimas – Preliminariosios sutarties esminis pakeitimas – Preliminariosios sutarties bendro pobūdžio pakeitimas“
Teisės aktų derinimas – Viešojo paslaugų, prekių ir darbų pirkimo sutarčių sudarymo tvarka – Direktyva 2014/24 – Sutarties vykdymas – Galiojančių sutarčių keitimas nevykdant naujos pirkimo procedūros – Pakeitimo vertė, mažesnė už numatytąją 72 straipsnio 2 dalyje – Preliminariosios sutarties bendro pobūdžio pakeitimas – Sąvoka – Preliminariojoje sutartyje nurodyto atlygio modelio pakeitimas, dėl kurio bendra šios preliminariosios sutarties vertė pasikeičia tik nežymiai – Netaikymas – Išimtis – Preliminariosios sutarties pusiausvyros pakeitimas iš esmės
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/24 72 straipsnio 2 dalis)
(žr. 21–23, 26–30, 34–37, 41, 46–49 punktus ir rezoliucinę dalį)
Santrauka
Byloje dėl baudos, paskirtos perkančiajai organizacijai už tai, kad preliminariosios sutarties vykdymo laikotarpiu padarė mažesnės vertės pakeitimų nevykdydama naujos pirkimo procedūros, Teisingumo Teismas išaiškino Direktyvos 2014/24 (
1
) 72 straipsnio 2 dalyje vartojamą sąvoką „sutarties bendro pobūdžio pakeitimas“, kuri implikuoja naujos pirkimo procedūros rengimą.
Polismyndigheten (policijos institucija, Švedija) buvo paskelbusi konkursą dėl vilkimo paslaugų pirkimo, kuriam pasibaigus 2021 m. su Lidköpings Biltjänst Hyr AB sudarė preliminariąją sutartį. Konkurso sąlygose buvo numatyta fiksuota kaina už transporto priemonės paėmimą 10 km spinduliu nuo vietos, į kurią transporto priemonė turi būti grąžinta, ir papildoma kaina už kilometrą už likusį atstumą.
Tais pačiais metais policijos įstaiga susitarė su Lidköpings Biltjänst Hyr AB pakeisti preliminariojoje sutartyje numatytas atlygio sąlygas, kad būtų tolygiai paskirstytos išlaidos įvairiose policijos veiklos teritorijose. Dėl pakeitimo pakito fiksuotų ir kintamų kainų santykis, o kainų lygis buvo pakoreguotas taip, kad bendra šios pirkimo sutarties vertė pasikeitė tik nežymiai.
Konkurrensverket (Konkurencijos institucija, Švedija) kreipėsi į Förvaltningsrätten i Stockholm (Stokholmo administracinis teismas, Švedija) prašydama įpareigoti policijos instituciją sumokėti baudą už šios preliminariosios sutarties pakeitimą nevykdžius naujos pirkimo procedūros. Tas teismas prašymą patenkino: jis manė, kad nagrinėjami pakeitimai turi būti laikomi esminiais ir pakeitė bendrą su Lidköpings Biltjänst Hyr sudarytos preliminariosios sutarties pobūdį.
Kadangi policijos institucijos skundas buvo atmestas, ji kreipėsi į Högsta förvaltningsdomstolen (Aukščiausiasis administracinis teismas, Švedija) – prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą. Aukščiausiasis administracinis teismas konstatavo, kad pagal policijos institucijos skaičiavimus preliminariosios sutarties vertės pasikeitimas yra mažesnis už Direktyvos 2014/24 72 straipsnio 2 dalyje numatytas vertes. Todėl reikėtų nustatyti, ar pakeitimus galima laikyti pakeitusiais preliminariosios sutarties bendrą pobūdį.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausė, ar atlygio modelio pakeitimas preliminariojoje sutartyje, kuri iš pradžių buvo skirta remiantis mažiausios pasiūlytos kainos kriterijumi, kai pakeičiamas fiksuotų ir kintamų kainų santykis ir kainų lygiai pakoreguojami taip, kad bendra sutarties vertė pasikeičia tik nežymiai, gali reikšti, kad bendras preliminariosios sutarties pobūdis turi būti laikomas pakeistu, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2014/24 72 straipsnio 2 dalį.
Teisingumo Teismas nusprendė, kad toks pakeitimas neturi būti laikomas keičiančiu minėtos preliminariosios sutarties bendrą pobūdį, nebent iš esmės pakeistų jos pusiausvyrą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Siekdamas apibrėžti Direktyvos 2014/24 72 straipsnio 2 dalyje vartojamos sąvokos „sutarties bendro pobūdžio pakeitimas“ apimtį, Teisingumo Teismas atsižvelgė į šios nuostatos tekstą, kontekstą ir šia direktyva siekiamus tikslus.
Visų pirma, šios sąvokos formuluotė įprastai reiškia, kad ji nusako tik preliminariųjų sutarčių pakeitimus, kurių mastas toks, kad dėl jų keistųsi visa pirkimo sutartis arba preliminarioji sutartis. Be to, Direktyvos 2014/24 72 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad ši nuostata taikoma „nereikalaujant patikrinti, ar įvykdytos 4 dalies a–d punktuose nustatytos sąlygos“. Pakeitimas, kuris atitinka vieną iš šių sąlygų, pagal šios direktyvos 72 straipsnio 4 dalį turi būti laikomas esminiu. Taigi klausimo, ar preliminariosios sutarties pakeitimas yra esminis ar ne, Sąjungos teisės aktų leidėjas nelaikė turinčiu lemiamą reikšmę nustatant, ar toks pakeitimas pakeičia preliminariosios sutarties „bendrą pobūdį“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2014/24 72 straipsnio antrą dalį.
Antra, dėl pastarosios nuostatos konteksto Teisingumo Teismas pažymėjo, kad, atsižvelgiant į Direktyvos 2014/24 72 straipsnio 5 dalį, ta nuostata yra principo, pagal kurį preliminarioji sutartis neturi būti keičiama nevykdant naujos pirkimo procedūros, išimtis, todėl 72 straipsnio 2 dalyje numatyta pakeitimo galimybė turi būti aiškinama siaurai. Tiesa, Direktyvos 2014/24 107 konstatuojamosios dalies pirmoje pastraipoje implicitiškai remiamasi Teisingumo Teismo jurisprudencija, susijusia su iki Direktyvos 2014/24 taikymo susiklosčiusiomis situacijomis, pagal kurią nauja pirkimo procedūra turi būti vykdoma, jeigu daromi esminiai pradinės sutarties pakeitimai, pavyzdžiui, pakeitimai, dėl kurių galima kvestionuoti atitinkamos pirkimo sutarties skyrimą.
Vis dėlto šios konstatuojamosios dalies antroje pastraipoje numatydamas, kad „daryti sutarties pakeitimus, dėl kurių nežymiai iki tam tikros vertės padidėja sutarties vertė, visada turėtų būti galima ir tam nereikia organizuoti naujos pirkimo procedūros“, Sąjungos teisės aktų leidėjas norėjo patikslinti šią jurisprudenciją. Taigi jis įtvirtino plačią galimybę supaprastinta tvarka atlikti pakeitimus, dėl kurių paprastai reikėtų rengti naują pirkimo procedūrą, kai šie pakeitimai neviršija tam tikrų vertės ribų, nors tokia galimybė neišplaukia iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos dėl situacijų, susiklosčiusių iki Direktyvos 2014/24 taikymo.
Be to, palyginus Direktyvos 2014/24 72 straipsnio 1, 2 ir 4 dalis matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas pasirinko vartoti skirtingas sąvokas, kad nurodytų, viena vertus, pakeitimus, dėl kurių keičiasi bendras preliminariosios sutarties pobūdis, ir, kita vertus, esminius jos pakeitimus.
Beje, atsižvelgiant į Direktyvos 2014/24 72 straipsnio struktūrą, toks šios nuostatos aiškinimas, pagal kurį esminių pakeitimų sąvoka prilyginama pakeitimų, keičiančių bendrą sutarties ar preliminariosios sutarties pobūdį, sąvokai, lemtų visišką šios direktyvos 72 straipsnio 1 dalies a ir c punktų ir 2 dalies neveiksmingumą. Kadangi šios nuostatos netaikomos pakeitimams, dėl kurių pasikeičia bendras atitinkamos sutarties ar preliminariosios sutarties pobūdis, toks prilyginimas reikštų, kad pagal tas nuostatas leidžiama priimti tik neesminius pakeitimus, kurie bet kuriuo atveju galėtų būti atlikti pagal Direktyvos 2014/24 72 straipsnio 1 dalies e punktą, nesant reikalo rengti naują pirkimo procedūrą.
Galiausiai, dėl Direktyvos 2014/24 tikslų Teisingumo Teismas nurodė, kad jos 72 straipsniu siekiama užtikrinti vienodo požiūrio ir skaidrumo principų laikymąsi, kad perkančiosios organizacijos galėtų pragmatiškai reaguoti į nenumatytas aplinkybes, dėl kurių viešojo pirkimo sutartis reikia keisti jų galiojimo laikotarpiu.
Vadovaudamasis visais šiais aspektais, Teisingumo Teismas priėjo prie išvados, kad sąvoka „bendras preliminariosios sutarties pobūdžio pakeitimas“ skiriasi nuo sąvokos „esminis jo pakeitimas“. Pirmoji apima tik svarbiausius esminius pakeitimus, dėl kurių iš esmės pakeičiamas atitinkamos preliminariosios sutarties dalykas arba rūšis arba iš esmės pakeičiama jos pusiausvyra, todėl jie gali būti laikomi tokio masto, kad jais pakeičiama visa preliminarioji sutartis.
Darytina išvada, kad vien aplinkybės, jog pakeitimas būtų galėjęs turėti įtakos pirminės atitinkamos preliminariosios sutarties sudarymo procedūros baigčiai, kaip antai aplinkybės, numatytos Direktyvos 2014/24 72 straipsnio 4 dalies a punkte, savaime nepakanka siekiant įrodyti, kad šis pakeitimas keičia bendrą preliminariosios sutarties pobūdį.
Šiame kontekste Teisingumo Teismas pabrėžė, kad preliminariojoje sutartyje numatyto atlygio metodo pakeitimas, dėl kurio bendra sutarties vertė pasikeičia nežymiai, bet kuriuo atveju negali iš esmės pakeisti minėto preliminariosios sutarties dalyko arba jos rūšies.
Tačiau negalima visiškai atmesti galimybės, kad išimtinėmis aplinkybėmis atlygio metodo pakeitimas gali lemti esminį šios preliminariosios sutarties pusiausvyros pasikeitimą, taigi pakeisti ir bendrą jos pobūdį. Taip būtų tuo atveju, jeigu atitinkamoje preliminariojoje sutartyje numatyto atlygio metodo peržiūra lemtų jos sistemos pakitimą, dėl kurio subjektas ar subjektai, kuriems buvo skirta ši preliminarioji sutartis, atsidurtų gerokai palankesnėje padėtyje nei ta, kuri būtų susidariusi taikant iš pradžių sutartą atlygio metodą.
(
1
)	2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB (OL L 94, 2014, p. 65). Šios direktyvos 72 straipsnio 2 dalyje iš esmės numatyta galimybė daryti viešojo pirkimo sutarties ar preliminariosios sutarties ribotos vertės pakeitimus nereikalaujant vykdyti naujos pirkimo procedūros, tačiau su sąlyga, kad dėl to nepasikeis bendras viešojo pirkimo sutarties ar preliminariosios sutarties pobūdis.