62023TJ0556_RES
Lieta T‑556/23
Swissgrid AG
pret
Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūru
Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2025. gada 8. oktobra spriedums
Enerģētika – Elektroenerģijas iekšējais tirgus – Pamatnostādnes par elektroenerģijas sistēmas balansēšanu – Regulas (ES) 2017/2195 1. pants – Eiropas platforma nebalansa ieskaita procesam – Šveices pārvades sistēmas operatora nepiedalīšanās – ACER lēmums, ar ko grozīts platformas īstenošanas satvars – ACER Apelācijas valdei iesniegta sūdzība – Sūdzībai piemērojamie nosacījumi un kārtība – Regulas (ES) 2019/942 28. pants – Nepieņemamība, jo subjektam nav locus standi Apelācijas valdē – Tiešs un individuāls skārums
Enerģētika – Elektroenerģijas sistēmas balansēšana – Regula 2017/2195 – Eiropas platforma nebalansa ieskaita procesam – Piemērojamība – Šveices pārvades sistēmas operators – Izslēgšana – Izņēmumi
(Komisijas Regulas 2017/2195 1. panta 2., 6. un 7. punkts)
(skat. 24.–39. punktu)
Eiropas Savienības aģentūras – Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER) – Pārsūdzības process – ACER Apelācijas valdei iesniegta sūdzība – Pieņemamības nosacījumi – Fiziskas vai juridiskas personas – Akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli – ACER lēmums, ar ko grozīts Eiropas platformas nebalansa ieskaita procesam īstenošanas satvars – Grozījums, ar kuru Šveices pārvades sistēmas operatoriem ir atņemtas tiesības piedalīties šajā platformā, pamatojoties uz nolīgumiem, kas noslēgti pirms minētā lēmuma pieņemšanas – Lēmums, kas tieši ietekmē minēto operatoru tiesisko stāvokli – Pieņemamība
(LESD 263. panta ceturtā daļa; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 2019/942 28. pants)
(skat. 55.–73. punktu)
Rezumējums
Ar šo spriedumu Vispārējā tiesa atceļ Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūras (ACER) Apelācijas valdes lēmumu, ar ko kā nepieņemama noraidīta Šveices pārvades sistēmas operatora (turpmāk tekstā – “PSO) sūdzība par ACER lēmumu, ar kuru tas ir izslēgts no dalības Regulā 2017/2195 (
1
) paredzētajā Eiropas platformā nebalansa ieskaita procesam (turpmāk tekstā – “NI platforma”). Saistībā ar šo Vispārējā tiesa lemj par šīs regulas piemērošanas jomu, kā arī par šāda operatora locus standi iesniegt sūdzību par ACER lēmumu, kas tam nav adresēts.
Prasītāja Swissgrid AG kā vienīgais Šveices PSO kopš 2012. gada piedalījās International Grid Control Cooperation (IGCC), proti, PSO sadarbības struktūrā, kuras mērķis ir optimizēt frekvences atjaunošanas rezervju automatizētu pārvaldību, izmantojot nebalansa ieskaita procesu.
2017. gada 2. augustā Eiropas Komisija pieņēma Regulu 2017/2195, kuras 22. pantā paredzēts izveidot Eiropas platformu nebalansa ieskaita procesam.
Pamatojoties uz šo normu, ACER pieņēma Lēmumu 13/2020 par NI platformas izveidi, kura pielikumā iekļauts šīs platformas īstenošanas satvars (turpmāk tekstā – “Īstenošanas satvars”).
2022. gada 30. septembrīACER pieņēma Lēmumu 16/2022, ar ko grozīta to subjektu noteikšana, kuri veiks Īstenošanas satvarā definētās funkcijas. Šajā ziņā “iesaistītā PSO” definīcija, kura iepriekš ietvēra “jebkuru PSO, kas pievienojies NI platformai, tostarp PSO no [slodzes‑frekvences kontroles] zonām, kurās ir vairāki PSO no dažādām dalībvalstīm vai trešām valstīm,” tika grozīta tādējādi, ka tā pašlaik attiecas uz “visiem PSO, kuriem ir piemērojama Regula [2017/2195] un kuri ir pievienojušies NI platformai, tostarp PSO, kas ir no vairāku PSO [slodzes‑frekvences kontroles] zonām”.
Prasītāja – uzskatot, ka ar šo grozījumu tā tiek izslēgta no dalības NI platformā, – šo lēmumu pārsūdzēja ACER Apelācijas valdē, kura šo sūdzību noraidīja kā nepieņemamu, pamatojoties uz Regulas 2019/942 28. panta 1. punktu (
2
). Apelācijas valde atzina, ka dalība NI platformā ir rezervēta Savienības PSO un tādējādi šīs platformas Īstenošanas satvara grozījumi neskar prasītājas kā Šveices PSO tiesisko stāvokli.
Šajā kontekstā prasītāja vērsās Vispārējā tiesā ar prasību atcelt Apelācijas valdes lēmumu.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispārējā tiesa vispirms izvērtē Apelācijas valdes secinājumu, ka ar Regulu 2017/2195 tajā reglamentētajās platformās principā atļauts piedalīties vienīgi Savienības PSO un tādējādi Šveices PSO ir izslēgti no NI platformas.
Veicot Regulas 2017/2195 gramatisku un kontekstuālu interpretāciju, Vispārējā tiesa norāda, ka, lai gan nav tā, ka šīs regulas 1. panta 2. punktā tās piemērošanas jomas nolūkos būtu expressis verbis minēti tikai Savienības PSO, Komisijai šā panta 6. un 7. punktā atzītā iespēja akceptēt tikai Šveices PSO piedalīšanos noteiktās platformās un vienīgi ar zināmiem nosacījumiem jāinterpretē kā izņēmums, kas liecina, ka nav principiāla noteikuma, kurš iekļautu ārpus Savienības esošu PSO dalību Regulas 2017/2195 paredzētajās platformās, tai skaitā NI platformā.
Šo secinājumu apstiprina Regulas 2017/2195 teleoloģiskā interpretācija, ciktāl šīs regulas mērķis ir izveidot pilnībā funkcionējošu un savstarpēji savienotu iekšējo enerģijas tirgu. Šajā gadījumā, tā kā Šveices Konfederācija nav pievienojusies Savienības vienotajam tirgum un uz Šveices PSO tādējādi neattiecas tie paši noteikumi, kas piemērojami Savienības dalībvalstu PSO, to izslēgšana no dalības Regulā 2017/2195 paredzētajās platformās – neskarot alternatīvu divpusēju vienošanos, kas joprojām ir iespējama, – ir pilnībā pamatota, ņemot vērā minētās regulas mērķi.
No tā izriet, ka Apelācijas valde nav pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka Šveices PSO dalība ārpus Regulas 2017/2195 1. panta 6. un 7. punktā paredzētajiem gadījumiem ir izslēgta.
Savukārt Apelācijas valde ir pārkāpusi Regulas 2019/942 28. panta 1. punktu, atzīstot, ka Lēmums 16/2022 nav konkrētā veidā mainījis prasītājas tiesisko stāvokli, un līdz ar to noraidot tās sūdzību kā nepieņemamu.
Saskaņā ar šo tiesību normu jebkura fiziska vai juridiska persona var iesniegt sūdzību par ACER lēmumu, kas adresēts šai personai, vai lēmumu, kas to skar tieši un individuāli. Interpretējot šo tiesību normu saistībā ar LESD 263. pantu – kas šo normu ir iedvesmojis – izstrādātās judikatūras gaismā, Vispārējā tiesa atgādina, ka fiziska vai juridiska persona, kurai akts nav adresēts, var apgalvot, ka tā ir skarta individuāli tikai tad, ja minētais akts to skar atsevišķu īpašību dēļ, kas piemīt tikai šai personai, vai faktisko apstākļu dēļ, kuras to atšķir no visām citām personām un tādēļ to individualizē tieši tāpat kā šā akta adresātu.
Ņemot vērā šos skaidrojumus, Vispārējā tiesa iesākumā precizē, ka Apelācijas valdes lēmuma pamatojums, kas attiecas uz to, ka prasītājas tiesisko stāvokli tieši reglamentē Regula 2017/2195, nevis Lēmumi 13/2020 un 16/2022, nevar pamatot secinājumu par tajā iesniegtās sūdzības nepieņemamību. Proti, tā kā Lēmums 16/2022 ir pamatots ar Regulas 2017/2195 22. panta 1. punktu, prasītājai bija tiesības apstrīdēt tā tiesiskumu neatkarīgi no minētās regulas tvēruma. Tādējādi apstāklis, ka Regulā 2017/2195 nav paredzēta iespēja prasītājai piedalīties NI platformā, bija nozīmīgs apsvērums prasības izskatīšanā pēc būtības, nevis lai novērtētu tās pieņemamību.
Attiecībā uz jautājumu, vai Lēmums 16/2022 prasītāju skar tieši un individuāli, Vispārējā tiesa, pirmām kārtām, norāda, ka prasītāja ir līgumslēdzēja puse (pamat)nolīgumā par balansēšanas platformām, kas noslēgts ar citiem PSO, taču tā kopš 2012. gada marta ir arī IGCC sadarbības nolīguma “dalībniece, kas piedalās”, un ka IGCC ir īstenošanas projekts, kas attīstās, lai kļūtu par NI platformu un NI īstenošanas satvara pieņemšana neatņem nozīmi līgumiem, kuros prasītāja ir līgumslēdzēja puse, jo tie turpina reglamentēt minētās platformas darbību atbilstoši Īstenošanas satvaram.
Otrām kārtām, no Lēmuma 13/2020 pielikumā pievienotā Īstenošanas satvara skaidri neizriet, ka prasītāja nevarēja turpināt dalību NI platformā, pamatojoties uz tās līgumiskajām tiesībām. Proti, “iesaistītais PSO” tolaik bija definēts tādējādi, ka tas ir pievienojies NI platformai, un tajā expressis verbis bija minēti “PSO no [slodzes‑frekvences kontroles] zonām, kurās ir vairāki PSO no dažādām dalībvalstīm vai trešām valstīm”.
Pat Regulas 2017/2195 normām atbilstīga minētā Īstenošanas satvara normu interpretācija nevarēja kliedēt visas šaubas par prasītājas iespēju turpināt dalību NI platformā, pamatojoties uz tās līgumiskajām tiesībām. Proti, pirmkārt, Regulas 2017/2195 1. pantu Savienības tiesa tolaik vēl nebija interpretējusi. Otrkārt, veids, kādā šī regula ir formulēta, varēja likt prasītājai domāt, ka tai būs iespējams saglabāt dalību NI platformā, it īpaši tāpēc, ka šīs regulas 1. panta 2. punktā, definējot tās piemērošanas jomu, nav minēti vienīgi Savienības PSO.
Ņemot vērā šos precizējumus, Vispārējā tiesa konstatē, ka tikai pēc Lēmuma 16/2022 pieņemšanas, ar ko tika grozīta Īstenošanas satvarā iekļautā “iesaistītā PSO” definīcija, kura kopš tā brīža attiecas vienīgi uz PSO, kuriem ir piemērojama Regula 2017/2195, ACER pauda formālu nostāju, skaidri izslēdzot iespēju prasītājai piedalīties NI platformā.
Pēc grozījumiem, kuri veikti ar Lēmumu 16/2022, prasītāja vairs nevar turpināt dalību NI platformā saskaņā ar nolīgumiem, kurus tā noslēgusi, un tāpēc jāuzskata, ka šis lēmums liedz prasītājai īstenot tās līgumiskās tiesības un līdz ar to tieši ietekmē tās tiesisko stāvokli. Tāpat jāatzīst, ka Lēmums 16/2022 prasītāju skar atsevišķu īpašību dēļ, kas piemīt tikai šai personai, vai tādu faktisko apstākļu dēļ, kas to atšķir no visām citām personām.
Proti, tā kā IGCC saskaņā ar Īstenošanas satvaru ir projekts, kas attīstās, lai kļūtu par NI platformu, prasītāja kā šīs platformas dalībniece kopš 2012. gada ir situācijā, kas atšķiras no situācijas, kādā ir citu trešo valstu PSO, kuri nav guvuši labumu no šādas dalības. Turklāt prasītāja kā vienīgais Šveices PSO – ņemot vērā Regulas 2017/2195 mērķi – ir situācijā, kas atšķiras no citu trešo valstu PSO situācijas, jo Šveicei ir ģeogrāfiska īpatnība, proti, to de facto ieskauj Savienības dalībvalstis.
Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, Vispārējā tiesa atceļ Apelācijas valdes lēmumu.
(
1
)	Komisijas Regula 2017/2195 (2017. gada 23. novembris), ar ko izveido elektroenerģijas balansēšanas vadlīnijas (OV 2017, L 312, 6. lpp.).
(
2
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/942 (2019. gada 5. jūlijs), ar ko izveido Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūru (OV 2019, L 158, 22. lpp.).