62023CJ0299
TIESAS SPRIEDUMS (desmitā palāta)
2025. gada 19. jūnijā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Imigrācijas politika – Direktīva (ES) 2016/801 – Nosacījumi attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgo ieceļošanu un uzturēšanos studiju nolūkā – 34. panta 5. punkts – Tāda lēmuma pārsūdzība, ar ko noraidīts pieteikums uzņemšanai dalībvalsts teritorijā studiju nolūkā – Pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants
Lietā C‑299/23 [Darvate u.c.] (
i
)
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Briseles frankofonā pirmās instances tiesa, Beļģija) iesniegusi ar 2023. gada 10. maijā lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2023. gada 11. maijā, tiesvedībā
Ordre des barreaux francophones et germanophone de Belgique,
Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et les Étrangers ASBL,
NX
pret
État belge,
TIESA (desmitā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs D. Gracijs [D. Gratsias], tiesneši J. Regans [E. Regan] (referents) un J. Pasers [J. Passer],
ģenerāladvokāts: Ž. Rišārs Delatūrs [J. Richard de la Tour],
sekretāre: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Ordre des barreaux francophones et germanophone
de Belgique, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et les Étrangers ASBL un NX vārdā – J. Hardy, C. Jadot un M. Kaiser, avocats,
–
Beļģijas valdības vārdā – M. Jacobs, C. Pochet un M. Van Regemorter, pārstāves, kurām palīdz E. Derriks, avocate,
–
Eiropas Komisijas vārdā – J. Hottiaux un A. Katsimerou, pārstāves,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2016/801 (2016. gada 11. maijs) par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgo ieceļošanu un uzturēšanos pētniecības, studiju, stažēšanās, brīvprātīga darba, skolēnu apmaiņas programmu vai izglītības projektu un viesaukles darba nolūkā (OV 2016, L 132, 21. lpp.) 5. panta 3. punktu un 34. pantu, kā arī efektivitātes principu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 7., 14. un 47. pantu.
2
Šis lūgums iesniegts tiesvedībā starp Ordre des barreaux francophones et germanophone
de Belgique (Beļģijas Franciski un vāciski runājošo advokātu kolēģija) un bezpeļņas apvienību Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et les Étrangers ASBL, kā arī NX, no vienas puses, un État belge (Beļģijas valsts), no otras puses, par tādu tiesību normu pieņemšanu, kas ļauj nodrošināt efektīvu tiesību aizsardzības līdzekli attiecībā uz lēmumiem par atteikumu izsniegt vīzu studiju nolūkā.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3
Direktīvas 2016/801 5. panta “Principi” 1. un 3. punktā noteikts:
“1.   Trešās valsts valstspiederīgo saskaņā ar šo direktīvu uzņem ar nosacījumu, ka ir pārbaudīti dokumentāri pierādījumi, kas apliecina, ka trešās valsts valstspiederīgais atbilst:
a)
7. pantā paredzētajiem vispārīgajiem nosacījumiem; un
b)
attiecīgajiem īpašajiem nosacījumiem, kas izklāstīti 8. 11., 12., 13., 14. vai 16. pantā.
[..]
3.   Ja ir izpildīti visi vispārīgie nosacījumi un attiecīgie īpašie nosacījumi, trešās valsts valstspiederīgajam ir tiesības saņemt atļauju.
Ja dalībvalsts izsniedz uzturēšanās atļaujas tikai savā teritorijā un visi uzņemšanas nosacījumi, kas noteikti šajā direktīvā, ir izpildīti, attiecīgā dalībvalsts izsniedz trešās valsts valstspiederīgajam vajadzīgo vīzu.”
4
Šīs direktīvas 7. panta “Vispārīgi nosacījumi” 1. punktā paredzēts:
“Attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgā uzņemšanu saskaņā ar šo direktīvu, pieteikuma iesniedzējs:
a)
uzrāda derīgu ceļošanas dokumentu, kā noteikts valsts tiesību aktos, un, ja prasīts, vīzas pieteikumu vai derīgu vīzu, vai attiecīgā gadījumā derīgu uzturēšanās atļauju, vai derīgu ilgtermiņa vīzu; dalībvalstis var pieprasīt, lai ceļošanas dokumenta derīguma termiņš būtu vismaz tikpat ilgs, cik ilga ir plānotā uzturēšanās;
b)
ja saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem trešās valsts valstspiederīgais ir nepilngadīgais(‑ā) – uzrāda vecāku atļauju vai līdzvērtīgu dokumentu par plānoto uzturēšanos;
c)
uzrāda pierādījumu, ka trešās valsts valstspiederīgais ir apdrošināts slimības gadījumiem vai ka, ja tā paredzēts valsts tiesību aktos, ir iesniedzis pieteikumu apdrošināšanai slimību gadījumiem attiecībā uz visiem riskiem, ko parasti sedz attiecīgās dalībvalsts valstspiederīgajiem; minētā apdrošināšana ir derīga visu plānoto uzturēšanās laiku;
d)
ja attiecīgā dalībvalsts to pieprasa – sniedz pierādījumus par to, ka ir samaksāta 36. pantā paredzētā maksa par pieteikuma izskatīšanu;
e)
sniedz attiecīgās dalībvalsts pieprasītos pierādījumus par to, ka trešās valsts valstspiederīgajam plānotās uzturēšanās laikā ir pietiekami līdzekļi, lai segtu uzturēšanās izmaksas, nevēršoties pie dalībvalsts sociālās palīdzības sistēmas, un ceļojuma izmaksas arī atpakaļceļam. Pietiekamu līdzekļu izvērtējumu balsta uz individuālu katras lietas izskatīšanu, un tajā ņem vērā līdzekļus, kas izriet cita starpā no dotācijas, mācību stipendijas vai zinātniskās stipendijas, derīga darba līguma vai saistoša darba piedāvājuma, vai no finansiālu saistību apliecinājuma, ko devusi skolēnu apmaiņas programmas organizācija, vienība, kura uzņem stažierus, vai brīvprātīgā darba programmas organizācija, viesģimene vai organizācija, kura saistībā ar viesauklēm darbojas kā starpnieks.”
5
Minētās direktīvas 11. panta “Īpaši nosacījumi studentiem” 1. punktā teikts:
“Papildus 7. pantā izklāstītajiem vispārīgajiem nosacījumiem attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgā uzņemšanu studiju nolūkā, pieteikuma iesniedzējs sniedz pierādījumu:
a)
tam, ka trešās valsts valstspiederīgais ir uzņemts studijām kādā augstākās izglītības iestādē;
b)
ja attiecīgā dalībvalsts to pieprasa – tam, ka ir samaksātas augstākās izglītības iestādes uzliktās maksas;
c)
ja attiecīgā dalībvalsts to pieprasa – tam, ka trešās valsts valstspiederīgajam ir pietiekama tās valodas prasme, kurā notiek studijas;
d)
ja attiecīgā dalībvalsts to pieprasa – tam, ka trešās valsts valstspiederīgajam būs pietiekami līdzekļi, lai segtu studiju izmaksas.”
6
Direktīvas 2016/801 34. panta “Procesuālas garantijas un pārredzamība” 1., 3. un 5. punktā noteikts:
“1.   Attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes pieņem lēmumu par pieteikumu atļaujai vai tās atjaunošanai un pēc iespējas drīz, bet ne vēlāk kā 90 dienas no dienas, kad tika iesniegts pilnīgs pieteikums, rakstiski paziņo lēmumu pieteikuma iesniedzējam saskaņā ar valsts tiesību aktos paredzētajām paziņošanas procedūrām.
[..]
3.   Ja informācija vai dokumentācija, kas iesniegta, lai pamatotu pieteikumu, ir nepilnīga, kompetentās iestādes saprātīgā termiņā paziņo pieteikuma iesniedzējam, kāda papildu informācija ir nepieciešama, un nosaka pieņemamu termiņu tās sniegšanai. Termiņu, kas minēts 1. vai 2. punktā, aptur līdz brīdim, kad kompetentās iestādes ir saņēmušas vajadzīgo papildu informāciju. Ja papildu informācija vai dokumenti noteiktajā termiņā nav iesniegti, pieteikumu var noraidīt.
[..]
5.   Jebkuru lēmumu, ar kuru pieteikumu atzīst par nepieņemamu vai noraida, atsaka atļaujas atjaunošanu vai anulē atļauju, var juridiski apstrīdēt attiecīgajā dalībvalstī saskaņā ar tās tiesību aktiem. Ar rakstisku paziņojumu tiek precizēts, kurā tiesā vai administratīvā iestādē var lēmumu pārsūdzēt un kāds ir pārsūdzības iesniegšanas termiņš.”
Beļģijas tiesības
7
1980. gada 15. decembraloi sur l’accès au territoire, le séjour, l’établissement et l’éloignement des étrangers (Likums par ārvalstnieku ieceļošanu, uzturēšanos, apmešanos uz dzīvi un izraidīšanu; 1980. gada 31. decembraMoniteur belge, 14584. lpp.), redakcijā, kas piemērojama pamatlietā (turpmāk tekstā – “1980. gada 15. decembra likums”), 39/82. pantā noteikts:
“§ 1. Ja administratīvās iestādes izdots akts var tikt atcelts saskaņā ar 39/2. pantu, vienīgi Conseil [du contentieux des étrangers (Ārvalstnieku strīdu izskatīšanas padome)] ir kompetenta izdot rīkojumu par tā izpildes apturēšanu.
Rīkojumu par apturēšanu izdod pēc lietas dalībnieku uzklausīšanas vai pienācīgas to uzaicināšanas ar palātas, kas izskata lietu, priekšsēdētāja vai šim nolūkam nozīmēta ārvalstnieku strīdu izskatīšanas tiesneša motivētu lēmumu.
Ārkārtējas steidzamības gadījumos rīkojumu par pagaidu apturēšanu var izdot, neuzklausot visus vai atsevišķus lietas dalībniekus.
[..]
§ 2. Rīkojumu par izpildes apturēšanu var izdot tikai tad, ja tiek minēti nopietni pamati, kas var attaisnot apstrīdētā akta atcelšanu, un ar nosacījumu, ka akta tūlītēja izpilde var radīt grūti kompensējamu būtisku kaitējumu. Pēdējais minētais nosacījums citastarp ir izpildīts, ja ir izvirzīts nopietns pamats, kas balstīts uz cilvēka pamattiesībām, it īpaši uz tiesībām, no kurām nav iespējamas nekādas atkāpes saskaņā ar [1950. gada 4. novembrī Romā parakstītās] Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 15. panta 2. daļu.
Lēmumus, ar kuriem izdots rīkojums par apturēšanu, var atsaukt vai grozīt, pamatojoties uz lietas dalībnieku pieteikumu.
§ 3. Izņemot ārkārtējas steidzamības gadījumu, apturēšanas pieteikums un atcelšanas prasības pieteikums jāiesniedz vienā dokumentā.
[..]
Pieteikumā iekļauj pamatu un faktu izklāstu, kas, pēc pieteikuma iesniedzēja domām, pamato rīkojuma izdošanu par apturēšanu vai attiecīgā gadījumā pagaidu pasākumu noteikšanu.
[..]
§ 4. Palātas priekšsēdētājs vai viņa nozīmētais ārvalstnieku strīdu izskatīšanas tiesnesis lēmumu par apturēšanas pieteikumu pieņem trīsdesmit dienu laikā. Ja tiek izdots rīkojums par apturēšanu, nolēmums par atcelšanas prasību tiek pieņemts četru mēnešu laikā no šī tiesas lēmuma pasludināšanas.
Ja attiecībā uz ārvalstnieku noteikts izraidīšanas vai promraidīšanas pasākums, ko paredzēts izpildīt drīzumā, it īpaši tad, ja viņš tiek turēts kādā konkrētā vietā, kura minēta 74/8. un 74/9. pantā, vai arī ir nodots valdības rīcībā, viņš var pieprasīt šī pasākuma izpildes apturēšanu ārkārtējas steidzamības kārtībā termiņā, kas minēts 39/57. panta 1. punkta trešajā daļā, ja vēl nav to pieprasījis parastajā kārtībā.
Ja pieteikums ir acīmredzami novēlots, palātas, kas izskata lietu, priekšsēdētājs vai tā nozīmētais ārvalstnieku strīdu izskatīšanas tiesnesis to norāda rīkojumā un nekavējoties uzaicina lietas dalībniekus ierasties tiesā 24 stundu laikā pēc pieteikuma saņemšanas. Palātas priekšsēdētājs vai ārvalstnieku strīdu izskatīšanas tiesnesis rūpīgi un padziļināti pārbauda visus pierādījumus, kas tam darīti zināmi, it īpaši tos, kuri var norādīt, ka pastāv iemesli uzskatīt, ka apstrīdētā lēmuma izpilde pieteikuma iesniedzējam radītu risku tikt pakļautam tādu cilvēktiesību pārkāpumam, no kurām nav iespējamas nekādas atkāpes saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 15. panta otro daļu.
Pieteikumu par apturēšanu ārkārtas steidzamības kārtībā izskata 48 stundu laikā pēc tam, kad palātas priekšsēdētājs vai ārvalstnieku strīdu izskatīšanas tiesnesis to saņēmis. Tomēr šis termiņš tiek pagarināts līdz piecām dienām pēc tam, kad Conseil [du contentieux des étrangers (Ārvalstnieku strīdu izskatīšanas padome)] ir saņēmusi šo pieteikumu, ja ārvalstnieka faktiskā izraidīšana vai promraidīšana paredzēta datumā, kas pārsniedz astoņu dienu termiņu.
Ja palātas priekšsēdētājs vai ārvalstnieku lietu izskatīšanas tiesnesis nepieņem lēmumu noteiktajā termiņā, viņam par to jāinformē pirmais priekšsēdētājs vai priekšsēdētājs. Tas veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka atkarībā no apstākļiem lēmums tiek pieņemts vai nu ne vēlāk kā septiņdesmit divas stundas pēc prasības pieteikuma saņemšanas, vai pēc iespējas ātrāk. Abos gadījumos tas var citastarp pieņemt lietu izskatīšanā un pats pieņemt lēmumu.
Atkāpjoties no iepriekšējām daļām, palātas, kas izskata lietu, priekšsēdētājs vai tā nozīmētais ārvalstnieku strīdu izskatīšanas tiesnesis prioritāri lemj par pieteikuma pieņemamību, vajadzības gadījumā neuzaicinot lietas dalībniekus, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:
1° pieteikums attiecas uz otro izraidīšanas vai promraidīšanas pasākumu un
2° pieteikums ir acīmredzami novēlots, un
3° pieteikums iesniegts mazāk nekā 12 stundas līdz tam, kad paredzēta pasākuma izpilde, un
4° prasītājs un attiecīgā gadījumā viņa advokāts tiek informēti vismaz 48 stundas pirms tam, kad paredzēta pasākuma izpilde.
Ja tas pieteikumu atzīst par nepieņemamu, ar nolēmumu tiesvedība tiek izbeigta. Ja tas pieteikumu atzīst par pieņemamu, procedūru turpina, kā paredzēts 3.–6. punktā.
[..]”
8
1980. gada 15. decembra likuma 60. pantā noteikts:
“§ 1. Trešās valsts valstspiederīgajam, kas vēlas uzturēties Karalistes teritorijā kā students, jāiesniedz pieteikums diplomātiskajā vai konsulārajā pārstāvniecībā, kuras kompetence attiecas uz viņa dzīvesvietu ārvalstī.
§ 2. Atkāpjoties no 1. punkta, trešās valsts valstspiederīgais, kurš saskaņā ar I sadaļas II nodaļu jau uzņemts vai kuram atļauts uzturēties Karalistes teritorijā uz laiku, kas nav ilgāks par 90 dienām, vai kurš jau uzņemts vai kuram atļauts uzturēties Karalistes teritorijā ilgāk nekā 90 dienas citā statusā, pieteikumu var iesniegt savas dzīvesvietas pašvaldības administrācijai Karalistes teritorijā, ja viņš pieteikumu iesniedz pirms šo atļauju derīguma termiņa beigām, ar nosacījumu, ka viņš jau ir imatrikulēts kādā augstākās izglītības iestādē pilna laika studijām.
§ 3. Trešās valsts valstspiederīgais pieteikumam pievieno šādus dokumentus:
1° derīgas pases vai to aizstājoša ceļošanas dokumenta kopiju;
2° pierādījumu par nodevas samaksu, kā paredzēts 1/1. pantā, ja uz viņu attiecas šis pienākums;
3° augstākās izglītības iestādes izsniegtu izziņu, kas apliecina, ka:
a)
viņš ir imatrikulēts augstākās izglītības iestādē pilna laika augstskolas studijām vai sagatavošanas gadam vai
b)
viņš ir uzņemts studijām, vai
c)
viņš ir reģistrēts uzņemšanas eksāmenam vai uzņemšanas pārbaudījumam;
Nosacījumus, kādiem jāatbilst šai izziņai, paredz Karalis.
4° ja viņš ir jaunāks par 18 gadiem – pierādījumu par vecāku vai attiecīgā gadījumā aizbildnību īstenojošās personas atļauju;
5° atbilstoši 61. pantam pierādījumu, ka viņam visu uzturēšanās laiku būs pietiekami iztikas līdzekļi, lai uzturēšanās laikā nekļūtu par apgrūtinājumu Karalistes sociālās palīdzības sistēmai;
6° pierādījumu, ka viņam ir vai būs veselības apdrošināšana, kas sedz visus riskus Beļģijā viņa uzturēšanās laikā;
Ja pieteikums iesniegts ārvalstī un vēl nav iespējams pieteikumam pievienot šo pierādījumu, tas jāiesniedz 61/1/1. panta 4. punktā paredzētajā termiņā;
7° medicīnisko izziņu, kas apliecina, ka viņam nav kāda no šī likuma pielikumā minētajām slimībām;
8° ja viņš ir vecāks par 18 gadiem, izrakstu no sodāmības reģistra vai līdzvērtīgu dokumentu, ko izsniegusi viņa izcelsmes valsts vai pēdējās dzīvesvietas valsts un kas ir jaunāks par sešiem mēnešiem, un kas apliecina, ka viņš nav bijis notiesāts par vispārīgajās tiesību normās paredzētiem noziegumiem vai likumpārkāpumiem.
Pienācīgi pamatotas neiespējamības iesniegt 7. un 8. punktā minētos dokumentus gadījumā ministrs vai piesaistītais ministrs, ņemot vērā apstākļus, tomēr var piešķirt atļauju ārvalstniekam uzturēties Karalistes teritorijā studiju nolūkā.
[..]”
9
Šī likuma 61/1/1. panta 1. punktā noteikts, ka ministrs vai piesaistītais ministrs pieņem lēmumu un paziņo to trešās valsts valstspiederīgajam 90 dienu laikā no dienas, kad apstiprināta 61/1. panta 1. punktā minētā pieteikuma saņemšana.
10
Minētā likuma 61/1/3. pantā paredzēti gadījumi, kuros ministrs vai piesaistītais ministrs pieteikumu noraida vai var noraidīt. Tiem šis pieteikums jānoraida it īpaši tad, ja nav izpildīti tā paša likuma 60. pantā paredzētie nosacījumi vai ja tiek uzskatīts, ka trešās valsts valstspiederīgais apdraud sabiedrisko kārtību, valsts drošību vai sabiedrības veselību. Bez tam tie šādu pieteikumu var noraidīt, ja pierādījumi vai nopietni un objektīvi iemesli ļauj secināt, ka uzturēšanās paredzēta citiem mērķiem, nevis studijām. Ja uz trešās valsts pilsoni neattiecas neviens no 61/1/3. pantā minētajiem gadījumiem, uzturēšanās atļauja jāpiešķir.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
11
2021. gada 25. februārī AVOCATS.BE priekšsēdētājs un Orde van Vlaamse Balies (Flandrijas Advokātu kolēģija) priekšsēdētājs nosūtīja vēstuli secrétaire d’État à l’Asile et à la Migration (patvēruma un migrācijas lietu valsts sekretārs, Beļģija), vēršoties pie viņa jautājumā par to, ka trešo valstu valstspiederīgajiem nav efektīva tiesību aizsardzības līdzekļa pret kompetento iestāžu lēmumiem, ar kuriem noraidīti viņu vīzu pieteikumi studiju nolūkā.
12
Tie viņam vēlreiz nosūtīja vēstuli 2021. gada 16. augustā, aicinot Beļģijas valsti un – vajadzības gadījumā – brīdinot, lai tā nekavējoties iesniegtu Parlamentā likumprojektu, kurā attiecībā uz šiem lēmumiem būtu paredzētas pārsūdzības, kas Conseil du contentieux des étrangers (Ārvalstnieku strīdu izskatīšanas padome, Beļģija) būtu jāizskata steidzamības procedūrā.
13
Patvēruma un migrācijas lietu valsts sekretārs tiem atbildēja ar 2021. gada 23. septembra vēstuli, kura nesniedza iespēju izvirzīto jautājumu atrisināt.
14
2022. gada 16. jūnijā prasītāji pamatlietā cēla prasību tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Briseles frankofonā pirmās instances tiesa, Beļģija), kas ir iesniedzējtiesa, lūdzot piespriest Beļģijas valstij veikt tiesiskus pasākumus – kuri ļautu trešo valstu valstspiederīgajiem, kas vēlas studēt Beļģijā, efektīvi pārsūdzēt lēmumus, ar kuriem noraidīti viņu šajā nolūkā iesniegtie vīzas pieteikumi –, nolēmuma neizpildes gadījumā piemērojot naudas sodu. Iesniedzējtiesa norāda, ka papildus tam, ka tiek izvirzīts pamats par Hartas 47. panta pārkāpumu, šie prasītāji apgalvo, ka efektīvas tiesību aizsardzības neesamība apdraud tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību, kā arī tiesības uz izglītību, kas garantētas attiecīgi ar Hartas 7. un 14. pantu.
15
Minētie prasītāji apgalvo, ka šādas pārsūdzības ieviešana ir pasākums, ar kuru tiek novērstas Beļģijas valsts kļūdainās bezdarbības radītās nelabvēlīgās sekas.
16
Iesniedzējtiesa norāda, ka, ņemot vērā vīzu pieteikumiem studiju nolūkā piemērojamās procedūras īpatnības, daži pieteikuma iesniedzēji lēmumu saņem tikai laikposmā no tā gada, kurā viņi vēlas studēt Beļģijā, augusta līdz oktobrim. Pieteikuma noraidīšanas gadījumā attiecīgā persona tātad varot iesniegt pārsūdzību Conseil du contentieux des étrangers (Ārvalstnieku strīdu izskatīšanas padome) tikai neilgi pirms attiecīgā akadēmiskā gada sākuma.
17
No iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka, lai gan šajā tiesā var tikt iesniegta pārsūdzība, ar ko tiek lūgta noraidošā lēmuma apturēšana vai atcelšana, šī tiesa veic tikai likumības pārbaudi, bet tai nav grozīšanas pilnvaru, un tātad tā nevar ar savu vērtējumu aizstāt kompetento iestāžu vērtējumu vai pieņemt jaunu lēmumu to vietā. Tomēr šāda lēmuma atcelšanas gadījumā šīm iestādēm esot saistošs res iudicata spēks, kas piemīt minētās tiesas sprieduma rezolutīvajai daļai un motīviem, kuri veido tās nepieciešamo pamatojumu.
18
Bez tam iesniedzējtiesa uzsver, ka, tā kā Conseil du contentieux des étrangers (Ārvalstnieku strīdu izskatīšanas padome) nav pilnvaru noteikt pagaidu pasākumus, it īpaši, lai uzdotu kompetentajām iestādēm pieņemt jaunu lēmumu vīzas studiju nolūkā izsniegšanai, attiecīgās personas studiju gads varētu tikt neatgriezeniski apdraudēts savlaicīgas lēmuma nepieņemšanas dēļ.
19
Turklāt šī iesniedzējtiesa norāda, pirmkārt, ka, ņemot vērā Conseil du contentieux des étrangers (Ārvalstnieku strīdu izskatīšanas padome) tiesnešu kopsapulces 2020. gada 24. jūnija spriedumu, 1980. gada 15. decembra likuma 39/82. pantā paredzētais pieteikums par apturēšanu ārkārtējas steidzamības kārtībā var attiekties tikai uz izraidīšanas vai promraidīšanas pasākumu, ko paredzēts izpildīt drīzumā, un, otrkārt, ka to pagaidu noregulējuma tiesu nolēmumi, kurās iesniegti pieteikumi pēc šī sprieduma, nav snieguši apmierinošus risinājumus attiecībā uz lēmumiem, ar ko noraidīti vīzu pieteikumi studiju nolūkā.
20
Trešo valstu valstspiederīgajiem, ja viņu vīzas studiju nolūkā pieteikums nav apmierināts savlaicīgi, esot arī tiesības celt prasību, lūdzot konstatēt Beļģijas valsts civiltiesiskās atbildības iestāšanos, kas viņiem ļautu saņemt finansiālu kompensāciju. Tomēr viena studiju gada zaudējumam esot neatgriezenisks aspekts, ko nav iespējams pienācīgi novērst ar to, ka pastāv kompensācijas prasība.
21
Tāpēc rodoties jautājums, vai ar Beļģijas tiesībās paredzēto iespēju trešās valsts valstspiederīgajam apstrīdēt lēmumu, ar kuru noraidīts viņa vīzas studiju nolūkā pieteikums, un tādējādi attiecīgā gadījumā izmantot tam no Direktīvas 2016/801 5. panta 3. punkta izrietošās tiesības, lai studētu Beļģijā, pietiek, lai izpildītu prasības, kas izriet no šīs direktīvas 34. panta 5. punkta kopsakarā ar Hartas 7., 14. un 47. pantu, kā arī efektivitātes principu.
22
Šādos apstākļos tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Briseles frankofonā pirmās instances tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“Vai Direktīvas [2016/801] 34. pants atsevišķi vai kopsakarā ar [Hartas] 7. pantu, 14. panta 1. punktu un 47. pantu un efektivitātes principu, kā arī ņemot vērā [šajā] direktīvā noteikto mērķi stiprināt trešo valstu valstspiederīgajiem sniegtās procesuālās garantijas un veicināt studentu, kuri ir ārzemnieki, ierašanos Eiropas Savienībā, ietver prasību:
[a])
lai studentam, kas ir ārzemnieks, tiktu piedāvāta iespēja izmantot ārkārtas pārsūdzības procedūru, kura tiek īstenota ārkārtējas steidzamības apstākļos, ja viņš pierāda, ka ir izrādījis pienācīgu rūpību un ka termiņu, kas vajadzīgi parastās procedūras (apturēšanas/atcelšanas) veikšanai, ievērošana varētu traucēt attiecīgo studiju norisi?
Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir noliedzoša, vai tā pati noliedzošā atbilde ir jāpiemēro, kad lēmuma nepieņemšana īsā laikā attiecīgajai personai liktu neatgriezeniski zaudēt mācību gadu?
[b)])
lai studentam, kas ir ārzemnieks, tiktu piedāvāta iespēja izmantot ārkārtas pārsūdzības procedūru, kura tiek īstenota ārkārtējas steidzamības apstākļos, ja viņš pierāda, ka ir izrādījis pienācīgu rūpību un ka termiņu, kas vajadzīgi parastās procedūras (apturēšanas/atcelšanas) veikšanai, ievērošana varētu traucēt attiecīgo studiju norisi, un kuras ietvaros vienlaikus ar apturēšanu viņš var lūgt noteikt citus pagaidu pasākumus, lai nodrošinātu [minētās direktīvas 5. panta 3. punktā] garantēto tiesību saņemt atļauju, ja viņš atbilst noteiktajiem vispārīgajiem un īpašajiem nosacījumiem, efektivitāti?
Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir noliedzoša, vai tā pati noliedzošā atbilde ir jāpiemēro, kad lēmuma nepieņemšana īsā laikā liktu neatgriezeniski zaudēt mācību gadu attiecīgajai personai?
[c])
ka tāda lēmuma pārsūdzībai, ar kuru ir atteikta vīza, ir jāļauj tiesai ar savu vērtējumu aizstāt administratīvās iestādes vērtējumu un grozīt šīs iestādes lēmumu, vai arī pietiek ar likumības pārbaudi, kas ļauj tiesai iebilst pret nelikumību, it īpaši acīmredzamu kļūdu vērtējumā, apturot vai atceļot administratīvās iestādes lēmumu?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
23
Ar jautājumiem, kuri jāizvērtē kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2016/801 34. panta 5. punkts Hartas 47. panta gaismā jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz prasību, ar kuru trešās valsts valstspiederīgais, lai izmantotu tiesības, kas tam izriet no šīs direktīvas 5. panta 3. punkta, vēlas apstrīdēt kompetento iestāžu lēmumu, ar kuru noraidīts tā pieteikums uzņemšanai Beļģijas teritorijā studiju nolūkā, tas prasa:
–
lai šim valstspiederīgajam būtu pieejama ārkārtas pārsūdzība, kura tiek izskatīta steidzamības procedūrā, kad, lai gan tas izrādījis vajadzīgo rūpību, nepieciešamība ievērot termiņus, kas saistīti ar šī lēmuma parasto pārbaudes procedūru, varētu kavēt tā studiju norisi;
–
lai saistībā ar šādu ārkārtas pārsūdzību tiesai, kas izskata lietu, būtu pilnvaras attiecīgā gadījumā noteikt pagaidu pasākumus, it īpaši, lai uzdotu kompetentajām iestādēm pieņemt jaunu lēmumu pieprasītās uzturēšanās atļaujas studiju nolūkā izsniegšanai, un
–
lai tiesai, kurā iesniegta pārsūdzība par minēto lēmumu, būtu pilnvaras ar savu vērtējumu aizstāt šo iestāžu vērtējumu vai pieņemt jaunu lēmumu.
24
Šajā ziņā jāatgādina, ka saskaņā ar Direktīvas 2016/801 5. panta 3. punktu trešās valsts valstspiederīgajam, kas iesniedzis pieteikumu uzņemšanai dalībvalsts teritorijā studiju nolūkā, ir tiesības uz uzturēšanās atļauju šīs dalībvalsts teritorijā, ja ir izpildīti visi šīs direktīvas 7. pantā noteiktie vispārīgie nosacījumi un īpašie nosacījumi, kuri piemērojami atkarībā no iesniegtā pieteikuma veida, šajā gadījumā tie, kas paredzēti minētās direktīvas 11. pantā attiecībā uz pieteikumiem uzņemšanai studiju nolūkā.
25
No tā izriet, ka atbilstoši šīs direktīvas 5. panta 3. punktam dalībvalstīm jāizsniedz uzturēšanās atļauja studiju nolūkā pretendentam, kurš izpildījis Direktīvas 2016/801 7. un 11. pantā ietvertās prasības (spriedums, 2024. gada 29. jūlijs, Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, 35. punkts un tajā minētā judikatūra).
26
Kā noteikts šīs direktīvas 34. panta 5. punktā, jebkuru lēmumu, ar kuru pieteikumu atzīst par nepieņemamu vai noraida, atsaka atļaujas atjaunošanu vai anulē atļauju, var juridiski apstrīdēt attiecīgajā dalībvalstī saskaņā ar tās tiesību aktiem.
27
No tā izriet, ka gadījumā, ja tiek pieņemts lēmums noraidīt pieteikumu uzņemšanai dalībvalsts teritorijā studiju nolūkā, ar 34. panta 5. punktu trešās valsts valstspiederīgajam, kurš iesniedzis šādu pieteikumu, ir skaidri piešķirta iespēja iesniegt pārsūdzību saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kas pieņēmusi šo lēmumu (spriedums, 2024. gada 29. jūlijs, Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, 61. punkts un tajā minētā judikatūra).
28
Tātad jāatzīmē – norādīdams, ka pārsūdzība jāiesniedz saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem, Savienības likumdevējs ir atstājis dalībvalstu ziņā uzdevumu izlemt par to tiesību aizsardzības līdzekļu raksturu un konkrēto kārtību, kas pieejami vīzas studiju nolūkā pieteikuma iesniedzējiem, uz kuriem attiecas Direktīva 2016/801 (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 10. marts, Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N., C‑949/19, EU:C:2021:186, 42. punkts).
29
Tomēr Direktīvas 2016/801 34. panta 5. punktā paredzētās pārsūdzības procedūras raksturs un konkrētā kārtība jānosaka atbilstoši Hartas 47. pantam (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. jūlijs, Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, 62. punkts un tajā minētā judikatūra).
30
Kaut gan, ja attiecīgajā jautājumā nav Savienības tiesiskā regulējuma, katras dalībvalsts tiesību sistēmā jānosaka kompetentās tiesas un jāparedz to pārsūdzību procesuālā kārtība, kuras tiek iesniegtas, lai aizsargātu attiecīgajām personām no Savienības tiesību sistēmas izrietošās tiesības, dalībvalstis ir atbildīgas par to, ka ikvienā gadījumā tiek nodrošināts, ka attiecībā uz šīm tiesībām tiek ievērotas tiesības uz efektīvu aizsardzību tiesā, kas garantētas ar Hartas 47. pantu (spriedums, 2020. gada 14. maijs, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél‑alföldi Regionális Igazgatóság, C‑924/19 PPU un C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, 142. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
31
Turklāt jāatgādina, ka Tiesa ir atzinusi, ka Hartas 47. pantā nostiprinātās tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību būtu iluzoras, ja dalībvalsts tiesību sistēmā būtu ļauts likumīgā spēkā stājušos un saistošu tiesas nolēmumu atstāt bez iedarbības, tā kaitējot kāda lietas dalībnieka interesēm. Tas tā ir it īpaši tad, ja no Savienības tiesībām izrietošo tiesību, kādas ir atzītas ar tiesas nolēmumu, efektīva izmantošana ietver laika ierobežojumu ievērošanu (spriedums, 2024. gada 29. jūlijs, Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, 63. punkts un tajā minētā judikatūra).
32
Šajā ziņā izskatāmajā lietā iesniedzējtiesai nav skaidrības par to, kad būtu piemērotais brīdis pieprasītās vīzas studiju nolūkā izsniegšanai un līdz ar to lēmuma pieņemšanai par pārsūdzību, kas iesniegta par šādas vīzas atteikumu, lai konkrētajam trešās valsts valstspiederīgajam attiecīgā gadījumā būtu iespēja izmantot tiesības, kuras tam izriet no Direktīvas 2016/801.
33
Šajā kontekstā, pirmkārt, runājot par tāda ārkārtas tiesību aizsardzības līdzekļa ieviešanu, kas būtu jāizskata steidzamības procedūrā, jāuzsver, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Savienības tiesības, tostarp Hartas normas, neliek dalībvalstīm ieviest citus tiesību aizsardzības līdzekļus kā tos, kuri noteikti valsts tiesībās, tomēr tikai tad, ja no aplūkotās valsts tiesību sistēmas uzbūves nav secināms, ka nav neviena tiesību aizsardzības līdzekļa, kas – lai arī pakārtoti – ļautu nodrošināt tiesību subjektiem no Savienības tiesībām izrietošo tiesību ievērošanu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2023. gada 7. septembris, Rayonna prokuratura Lovech, teritorialno otdelenie Lukovit (Personas pārmeklēšana) (C‑209/22, EU:C:2023:634, 54. punkts un tajos minētā judikatūra).
34
Tādējādi Direktīvas 2016/801 34. panta 5. punkts, to aplūkojot Hartas 47. panta gaismā, neprasa ieviest ārkārtas tiesību aizsardzības līdzekli, kas jāizskata steidzamības procedūrā.
35
Tomēr jāseko, lai nosacījumi, ar kādiem tiek īstenota tā kompetento iestāžu lēmuma pārsūdzība, ar kuru noraidīts pieteikums uzņemšanai dalībvalsts teritorijā studiju nolūkā un attiecīgā gadījumā tiek izpildīts tās noslēgumā pieņemtais spriedums, būtu tādi, kas principā ļauj pieņemt jaunu lēmumu īsā termiņā, un tādējādi pietiekami rūpīgs trešās valsts valstspiederīgais varētu izmantot tam no šīs direktīvas izrietošo tiesību pilnīgu efektivitāti (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. jūlijs, Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, 66. punkts).
36
Otrkārt, attiecībā uz iespējas ieviešanu tiesai, kas izskata lietu, uzdot kompetentajām iestādēm pieņemt jaunu lēmumu pieprasītās uzturēšanās atļaujas izsniegšanai un, treškārt, par eventuālo iespēju šādai tiesai ar savu vērtējumu aizstāt minēto iestāžu vērtējumu vai pieņemt jaunu lēmumu, jānorāda, ka šie iesniedzējtiesas jautājumi attiecas uz pilnvarām, ko var īstenot tiesas, kurās celtas prasības ar mērķi apstrīdēt uzņemšanas pieteikumu noraidīšanu.
37
Šajā ziņā jāatgādina – kad runa ir par valsts administratīvo lēmumu, kas, lai nodrošinātu, ka tiek ievērota to tiesību efektīva izmantošana, kuras attiecīgajai personai izriet no Savienības tiesībām – šajā gadījumā tiesību, kuras tam izriet no šīs direktīvas 5. panta 3. punktā paredzētajām prasībām –, obligāti jāpieņem ātri, no Hartas 47. panta izsecināmā nepieciešamība nodrošināt tādas pārsūdzības efektivitāti, kas iesniegta par sākotnējo administratīvo lēmumu, ar kuru noraidīts šīs personas pieteikums, nozīmē, ka katrai dalībvalstij savas valsts tiesības jāizstrādā tā, lai šī lēmuma atcelšanas gadījumā jauns lēmums tiktu pieņemts īsā termiņā un tas atbilstu vērtējumam, kas ietverts spriedumā, ar kuru pasludināta atcelšana (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. jūlijs, Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, 64. punkts un tajā minētā judikatūra).
38
Tādējādi šī sprieduma 29.–31. punktā ietverto apsvērumu gaismā Tiesa ir atzinusi, ka attiecībā uz pieteikumiem uzņemšanai dalībvalsts teritorijā studiju nolūkā ar to, ka tiesai, kas izskata lietu, ir kompetence lemt tikai par kompetento iestāžu lēmuma, ar kuru noraidīts šāds pieteikums, atcelšanu, un tā nevar ar savu vērtējumu aizstāt šo iestāžu vērtējumu vai pieņemt jaunu lēmumu, principā pietiek, lai izpildītu minētās direktīvas 34. panta 5. punktā, to aplūkojot Hartas 47. panta gaismā, ietvertās prasības, ar nosacījumu, ka attiecīgā gadījumā minētajām iestādēm ir saistošs vērtējums, kas ietverts spriedumā, ar kuru pasludināta šī lēmuma atcelšana (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. jūlijs, Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, 65. punkts).
39
Papildus šī sprieduma 34. punktā izklāstītajiem apsvērumiem šāds vērtējums ir spēkā arī gadījumā, ja tiesai, kas pieņem lēmumu par ārkārtas pārsūdzību, kura tiek izskatīta steidzamības procedūrā, nav pilnvaru noteikt pagaidu pasākumus, it īpaši, lai kompetentajām iestādēm uzdotu pieņemt jaunu lēmumu pieprasītās uzturēšanās atļaujas studiju nolūkā izsniegšanai.
40
Tomēr, kā atgādināts šī sprieduma 35. pantā, Tiesa ir precizējusi, ka gadījumā, kad tiesai, kura izskata lietu, ir vienīgi atcelšanas pilnvaras, jāseko, lai apstākļi, kādos tiek īstenota tai iesniegtā pārsūdzība un attiecīgā gadījumā izpildīts tās noslēgumā pieņemtais spriedums, būtu tādi, kas principā ļauj pieņemt jaunu lēmumu īsā termiņā, un tādējādi pietiekami rūpīgs trešās valsts valstspiederīgais varētu izmantot tam no Direktīvas 2016/801 izrietošo tiesību pilnīgu efektivitāti.
41
Un tomēr – no iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka daži trešo valstu valstspiederīgie lēmumu par pieteikumu uzņemšanai Beļģijas teritorijā studiju nolūkā saņem tikai neilgi pirms tā akadēmiskā gada sākuma, kuru viņi vēlas pavadīt, studējot Beļģijā. Tādējādi jākonstatē, ka iespēja kompetentajām iestādēm pēc šī sākotnējā lēmuma atcelšanas pieņemt jaunu lēmumu īsā termiņā, lai pietiekami rūpīgs trešās valsts valstspiederīgais varētu izmantot tam no Direktīvas 2016/801 izrietošo tiesību pilnīgu efektivitāti, ir atkarīga arī no nosacījumiem, kas saistīti ar minētā sākotnējā lēmuma pieņemšanu.
42
Šajā ziņā saskaņā ar šīs direktīvas 34. panta 1. punktu attiecīgās dalībvalsts kompetentajām iestādēm lēmums par pieteikumu uzņemšanai šīs dalībvalsts teritorijā studiju nolūkā jāpieņem pēc iespējas drīz, bet ne vēlāk kā 90 dienas no dienas, kad iesniegts pilnīgs pieteikums. Bez tam atbilstoši 34. panta 3. punktam, ja informācija vai dokumentācija, kas iesniegta, lai pamatotu pieteikumu, ir nepilnīga, kompetentās iestādes saprātīgā termiņā paziņo pieteikuma iesniedzējam, kāda papildu informācija ir nepieciešama, un nosaka pieņemamu termiņu tās sniegšanai, bet tas izraisa minētā 34. panta 1. punktā paredzētā termiņa apturēšanu līdz brīdim, kad kompetentās iestādes ir saņēmušas papildu informāciju.
43
Kā atgādināts šī sprieduma 24. un 25. punktā, lai varētu izmantot no minētās direktīvas 5. panta 3. punkta izrietošās tiesības, šajā gadījumā – atļauju uzturēties dalībvalsts teritorijā studiju nolūkā, nepieciešams, lai attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais būtu izpildījis Direktīvas 2016/801 7. pantā paredzētos vispārīgos nosacījumus un šīs direktīvas 11. pantā paredzētos īpašos nosacījumus studentiem attiecībā uz pieteikumiem uzņemšanai studiju nolūkā; pēdējie minētie nosacījumi citastarp ietver to, ka šis valstspiederīgais ir uzņemts studijām kādā augstākās izglītības iestādē.
44
Šajā kontekstā tas, ka kompetentās iestādes, ievērojot Direktīvas 2016/801 34. panta 1. punktā paredzēto termiņu, pieņem lēmumu par pieteikumiem uzņemšanai dalībvalsts teritorijā studiju nolūkā, principā ļauj nodrošināt to tiesību efektivitāti, kuras šiem valstspiederīgajiem izriet no minētās direktīvas, ja vien kompetento iestāžu veiktās pieteikumu uzņemšanai dalībvalsts teritorijā studiju nolūkā izskatīšanas procedūras norise praksē neizraisa to, ka trešo valstu valstspiederīgajiem, kuru pieteikums tiek noraidīts, sistemātiski tiek liegta iespēja attiecīgā gadījumā izmantot šo tiesību pilnīgu efektivitāti, ņemot vērā dienu, kad tiek pieņemti lēmumi par minētajiem pieteikumiem, un šo lēmumu iespējamās pārsūdzības procedūras nesaīsināmo termiņu dēļ.
45
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz prejudiciālajiem jautājumiem jāatbild, ka Direktīvas 2016/801 34. panta 5. punkts Hartas 47. panta gaismā jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz prasību, ar kuru trešās valsts valstspiederīgais, lai izmantotu tiesības, kas tam izriet no šīs direktīvas 5. panta 3. punkta, vēlas apstrīdēt kompetento iestāžu lēmumu, ar kuru noraidīts tā pieteikums uzņemšanai Beļģijas teritorijā studiju nolūkā, tas neprasa:
–
lai šim valstspiederīgajam būtu pieejama ārkārtas pārsūdzība, kura tiek izskatīta steidzamības procedūrā, kad, lai gan tas izrādījis vajadzīgo rūpību, nepieciešamība ievērot termiņus, kas saistīti ar šī lēmuma parasto pārbaudes procedūru, varētu kavēt tā studiju norisi;
–
lai saistībā ar šādu ārkārtas pārsūdzību tiesai, kas izskata lietu, būtu pilnvaras attiecīgā gadījumā noteikt pagaidu pasākumus, it īpaši, lai uzdotu kompetentajām iestādēm pieņemt jaunu lēmumu pieprasītās uzturēšanās atļaujas studiju nolūkā izsniegšanai, vai
–
lai tiesai, kurā iesniegta pārsūdzība par minēto lēmumu, būtu pilnvaras ar savu vērtējumu aizstāt šo iestāžu vērtējumu vai pieņemt jaunu lēmumu.
46
Tomēr nosacījumiem, ar kādiem īstenojama tāda kompetento iestāžu lēmuma pārsūdzība, ar kuru noraidīts pieteikums uzņemšanai dalībvalsts teritorijā studiju nolūkā, un attiecīgā gadījumā izpildāms tās noslēgumā pieņemts spriedums, jābūt tādiem, lai pieļautu jauna lēmuma pieņemšanu īsā termiņā atbilstoši vērtējumam, kas ietverts spriedumā, ar kuru pasludināta atcelšana, un tādējādi pietiekami rūpīgam trešās valsts valstspiederīgajam būtu iespējams izmantot tam no minētās direktīvas izrietošo tiesību pilnīgu efektivitāti.
Par tiesāšanās izdevumiem
47
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (desmitā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2016/801 (2016. gada 11. maijs) par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgo ieceļošanu un uzturēšanos pētniecības, studiju, stažēšanās, brīvprātīga darba, skolēnu apmaiņas programmu vai izglītības projektu un viesaukles darba nolūkā 34. panta 5. punkts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā
jāinterpretē tādējādi, ka
attiecībā uz prasību, ar kuru trešās valsts valstspiederīgais, lai izmantotu tiesības, kas tam izriet no šīs direktīvas 5. panta 3. punkta, vēlas apstrīdēt kompetento iestāžu lēmumu, ar kuru noraidīts tā pieteikums uzņemšanai Beļģijas teritorijā studiju nolūkā, tas neprasa:
–
lai šim valstspiederīgajam būtu pieejama ārkārtas pārsūdzība, kura tiek izskatīta steidzamības procedūrā, kad, lai gan tas izrādījis vajadzīgo rūpību, nepieciešamība ievērot termiņus, kas saistīti ar šī lēmuma parasto pārbaudes procedūru, varētu kavēt tā studiju norisi;
–
lai saistībā ar šādu ārkārtas pārsūdzību tiesai, kas izskata lietu, būtu pilnvaras attiecīgā gadījumā noteikt pagaidu pasākumus, it īpaši, lai uzdotu kompetentajām iestādēm pieņemt jaunu lēmumu pieprasītās uzturēšanās atļaujas studiju nolūkā izsniegšanai, vai
–
lai tiesai, kurā iesniegta pārsūdzība par minēto lēmumu, būtu pilnvaras ar savu vērtējumu aizstāt šo iestāžu vērtējumu vai pieņemt jaunu lēmumu.
Tomēr nosacījumiem, ar kādiem īstenojama tāda kompetento iestāžu lēmuma pārsūdzība, ar kuru noraidīts pieteikums uzņemšanai dalībvalsts teritorijā studiju nolūkā, un attiecīgā gadījumā izpildāms tās noslēgumā pieņemts spriedums, jābūt tādiem, lai pieļautu jauna lēmuma pieņemšanu īsā termiņā atbilstoši vērtējumam, kas ietverts spriedumā, ar kuru pasludināta atcelšana, un tādējādi pietiekami rūpīgam trešās valsts valstspiederīgajam būtu iespējams izmantot tam no minētās direktīvas izrietošo tiesību pilnīgu efektivitāti.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – franču.
(
i
)	Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.