62019TO0627(01)_RES
Lieta T‑627/19
(publicēts izvilkumu veidā)
Harry
Shindler u.c.
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 14. jūlija rīkojums
Prasība sakarā ar bezdarbību un prasība atcelt tiesību aktu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības – Lūgumi pieņemt lēmumu, ar ko tiek saglabāta dažu Apvienotās Karalistes valstspiederīgo Eiropas Savienības pilsonība, un lēmumu par dažādiem pasākumiem, kuri attiecas uz Apvienotās Karalistes valstspiederīgo tiesībām – Komisijas nostājas formulēšana – Aicinājuma rīkoties neesamība – Atteikums pieņemt lēmumu, ar ko tiek saglabāta dažu Apvienotās Karalistes valstspiederīgo Eiropas Savienības pilsonība – Intereses celt prasību neesamība – Acīmredzami nepieņemama prasība
Prasība sakarā ar bezdarbību – Bezdarbība – Jēdziens – Atturēšanās rīkoties – Tiesību akts, kas nesniedz apmierinājumu – Izslēgšana
(LESD 265. pants)
(skat. 28. punktu)
Prasība sakarā ar bezdarbību – Fiziskas vai juridiskas personas – Pieņemamības nosacījumi – Iepriekšējs aicinājums rīkoties – Iestādes nostājas neformulēšana – “Locus standi” – Kumulatīva rakstura nosacījumi – Prasības nepieņemamība, ja nav izpildīts kaut vai viens no šiem nosacījumiem
(LESD 265. pants)
(skat. 32. punktu)
Prasība sakarā ar bezdarbību – Iestādes brīdinājums – Neesamība – Nepieņemamība
(LESD 265. panta otrā daļa)
(skat. 35. punktu)
Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Interese celt prasību – Radušās un pastāvošas intereses nepieciešamība – Prasība, kas prasītājam var dot labumu – Neesamība – Nepieņemamība
(LESD 263. panta ceturtā daļa)
(skat. 47. punktu)
Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Interese celt prasību – Atcelšana, kuras rezultātā var tikai pieņemt pēc būtības identisku lēmumu – Intereses neesamība
(LESD 263. pants)
(skat. 48. un 49. punktu)
Rezumējums
2016. gada 23. jūnijā Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pilsoņi referendumā pauda viedokli par labu tam, ka viņu valsts izstājas no Eiropas Savienības. 2017. gada 29. martā Apvienotā Karaliste Eiropadomei darīja zināmu savu nodomu izstāties no Savienības atbilstoši LES 50. panta 2. punktam. Pēc tam Eiropadome, vienojoties ar Apvienoto Karalisti, pieņēma vairākus lēmumus (
1
), ar kuriem tika pagarināts LES 50. panta 3. punktā paredzētais termiņš, kura beigās Līgumiem bija jābeidz tikt piemērotiem Apvienotajai Karalistei, ja nav panākta vienošanās, kurā ir noteikta tās izstāšanās kārtība. Saskaņā ar Lēmuma 2019/584 1. pantu šim termiņam principā bijā jābeidzas 2019. gada 31. oktobrī.
2019. gada 31. jūlijā vairāki Apvienotās Karalistes valstspiederīgie, kas dzīvo Itālijā vai Francijā (turpmāk tekstā – “prasītāji”), Eiropadomei un Eiropas Savienības Padomei nosūtīja vēstuli. 2019. gada 1. augustā viņi nosūtīja būtībā identisku vēstuli Eiropas Komisijai. Šajās vēstulēs prasītāji trīs iepriekš minēto iestāžu uzmanību it īpaši vērsa uz to Apvienotās Karalistes valstspiederīgo situāciju, kas dzīvo dalībvalstīs, kuras nav Apvienotā Karaliste, un kas tajās ir izveidojuši savu privāto un ģimenes dzīvi, lūdzot tās “konstatēt bezdarbību”, kāda izriet no to “prettiesiskas atturēšanās saglabāt [minēto valstspiederīgo] Eiropas Savienības pilsonību”. Turklāt viņi aicināja šīs trīs iestādes pirms Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības, kas ir paredzēta 2019. gada 31. oktobrī, pieņemt lēmumu, ar kuru tiek saglabāta šo valstspiederīgo Eiropas Savienības pilsonība pēc šīs izstāšanās datuma, neatkarīgi no tā, vai tiek noslēgta vienošanās, ar ko tiek noteikta minētās izstāšanās kārtība. Ar 2019. gada 11. septembrī parakstītu vēstuli Komisija atbildēja uz 2019. gada 1. augusta vēstuli (turpmāk tekstā – “2019. gada 11. septembra vēstule”). Šajā vēstulē tā noraidīja minētajā vēstulē ietverto aicinājumu rīkoties, norādot, ka Līgumi tai neļauj pieņemt tādu lēmumu, kādu ir lūguši pieņemt prasītāji.
Tad prasītāji iesniedza prasību Vispārējā tiesā. Pirmkārt, tajā ir ietverti prasījumi sakarā ar bezdarbību, kas ir pamatoti ar LESD 265. pantu. Otrkārt, tajā ir ietverti prasījumi atcelt “Komisijas 2019. gada 11. septembra skaidro atteikumu [..] atzīt bezdarbību”, ko prasītāji pēc Vispārējās tiesas aicinājuma ir kvalificējuši kā prasījumus atcelt tiesību aktu, kuri ir pamatoti ar LESD 263. pantu.
Ar 2020. gada 14. jūlija rīkojumu Vispārējā tiesa noraidīja prasītāju prasību, jo konstatēja gan prasījumu sakarā ar bezdarbību, gan prasījumu atcelt tiesību aktu nepieņemamību.
Runājot par pēdējiem minētajiem, prasītāji lūdza Vispārējo tiesu atcelt lēmumu, kas ir ietverts 2019. gada 11. septembra vēstulē, ar kuru Komisija būtībā atteicās pieņemt lēmumu, ar ko no Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības brīža neatkarīgi no tā, vai ir panākta vienošanās, ar kuru ir noteikta šīs izstāšanās kārtība, tiek saglabāta dažu tādu Apvienotās Karalistes valstspiederīgo Eiropas Savienības pilsonība, kuriem šajā brīdī nav kādas Savienības dalībvalsts pilsonības. Šo prasījumu pamatojumam prasītāji iesniedza trīs pamatus, kuru mērķis ir apstrīdēt to, ka šie valstspiederīgie zaudē Eiropas Savienības pilsonību.
Vispirms Vispārējā tiesa pēc savas ierosmes pārbaudīja, vai prasītājiem ir interese izvirzīt šos trīs pamatus. Šajā ziņā tā atgādināja, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, pirmkārt, prasītājam nevar būt leģitīmas intereses panākt, ka tiek atcelts lēmums, par kuru tam jau iepriekš ir skaidrs, ka tas attiecībā pret to tikai varētu no jauna tikt apstiprināts, un, otrkārt, pamats par atcelšanu ir nepieņemams, jo intereses celt prasību nav, ja – pat ja pieņem, ka tas būtu pamatots, – apstrīdētā akta atcelšana, pamatojoties uz šo pamatu, nevar apmierināt prasītāju. Tādējādi prasītājs nepamato interesi lūgt atcelt lēmumu par atteikumu rīkoties konkrētā jomā, pamatojoties uz konkrētu pamatu, ja attiecīgajai iestādei katrā ziņā nav nekādas kompetences rīkoties attiecīgajā jomā.
Pēc tam Vispārējā tiesa norādīja, ka šajā gadījumā 2019. gada 11. septembra vēstulē ietvertā lēmuma atcelšanas gadījumā, pamatojoties uz prasītāju izvirzītajiem pamatiem, pēdējie minētie varētu saņemt apmierinājumu tikai tad, ja Komisija pēc tam pati pieņemtu saistošu tiesību aktu, ar ko no brīža, kad Apvienotā Karaliste izstājas no Savienības, tiek saglabāta dažu Apvienotās Karalistes valstspiederīgo Eiropas Savienības pilsonība.
Šajā ziņā, atgādinājusi, ka saskaņā ar LES 13. panta 2. punktu katra iestāde rīkojas to pilnvaru robežās, kas tai ir piešķirtas Līgumos, Vispārējā tiesa konstatēja, ka neviens no Līgumu vai atvasināto tiesību aktu noteikumiem neļauj Komisijai pieņemt saistošus tiesību aktus, kuru mērķis ir dažām personu kategorijām piešķirt Eiropas Savienības pilsonību. Šo konstatējumu apstiprina tas, ka šai iestādei principā ir tikai tiesības iesniegt priekšlikumu saskaņā ar LES 17. panta 2. punktu.
Tādējādi Vispārējā tiesa noteica, ka neatkarīgi no tā, vai Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības varēja izraisīt situāciju, ka Eiropas Savienības pilsonību zaudē visi tie Apvienotās Karalistes valstspiederīgie, kam minētās izstāšanās brīdī nav kādas dalībvalsts pilsonības, Komisijai šajā gadījumā nebija nekādas kompetences pieņemt saistošu tiesību aktu, ar kuru no šīs izstāšanās brīža tiek saglabāta dažu personu kategoriju Eiropas Savienības pilsonība, un tai bija jāatsakās pieņemt prasītāju lūgtais tiesību akts. No tā izriet, ka gadījumā, ja 2019. gada 11. septembra vēstulē ietvertais lēmums tiktu atcelts, pamatojoties uz prasītāju izvirzītajiem pamatiem, Komisijai acīmredzami nebūtu kompetences un tā varētu tikai pieņemt jaunu lēmumu par atteikšanos pieņemt to prasīto tiesību aktu. Vispārējā tiesa precizēja, ka tādējādi šāda atcelšana nevar sniegt apmierinājumu prasītājiem, līdz ar to pēdējie minētie nav pamatojuši leģitīmu interesi izvirzīt iepriekš minētos pamatus.
Vispārējā tiesa secināja, ka šie pamati ir jānoraida kā nepieņemami un ka līdz ar to paši prasījumi atcelt tiesību aktu, ja tos nepapildina neviens pieņemams pamats, ir acīmredzami nepieņemami.
(
1
)	It īpaši 2019. gada 22. marta Lēmums (ES) 2019/476 (OV 2019, L 80 I, 1. lpp.) un 2019. gada 11. aprīļa Lēmums (ES) 2019/584 (OV 2019, L 101, 1. lpp.)