62019CJ0130
TIESAS SPRIEDUMS (plēnums)
2021. gada 30. septembrī (
*1
)
Satura rādītājs
I. Atbilstošās tiesību normas
A. Savienības tiesības
1. LESD
2. Civildienesta noteikumi
3. Regula Nr. 2290/77
4. Direktīva 2008/118/EK
5. Regula (EK, Euratom) Nr. 883/2013
6. Revīzijas palātas pieņemtie iekšējie noteikumi
a) Reglaments
b) Lēmums Nr. 1‑2003
c) Lēmums Nr. 7‑2004
d) Lēmums Nr. 33‑2004
e) 2004. gada ētikas kodekss
f) Lēmums Nr. 19‑2009
g) Lēmums Nr. 66‑2011
h) 2012. gada ētikas kodekss
i) Reglamenta piemērošanas kārtība
B. Luksemburgas tiesības
II. Tiesvedības rašanās fakti
III. Uzsāktās izmeklēšanas un procedūras
A. Revīzijas palātas veiktie pagaidu pasākumi
B. OLAF izmeklēšana
C. Šīs procedūras uzsākšana Revīzijas palātā
D. Luksemburgas iestāžu uzsāktais kriminālprocess
IV. Lietas dalībnieku prasījumi
V. Par lūgumu apturēt šo procedūru
A. Lietas dalībnieku argumenti
B. Tiesas vērtējums
VI. Par lūgumu likt iesniegt noteiktus dokumentus
A. Lietas dalībnieku argumenti
B. Tiesas vērtējums
VII. Par lūgumu par dokumenta izņemšanu no lietas materiāliem
A. Lietas dalībnieku argumenti
B. Tiesas vērtējums
VIII. Par prasību
A. Par prasības pieņemamību
1. Par apgalvoto šīs procedūras neatbilstību tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā
a) Lietas dalībnieku argumenti
b) Tiesas vērtējums
2. Par apgalvoto OLAF izmeklēšanas nelikumību
a) Lietas dalībnieku argumenti
b) Tiesas vērtējums
3. Par apgalvoto Revīzijas palātas procedūras, atļaujot celt šo prasību, prettiesiskumu
a) Lietas dalībnieku argumenti
b) Tiesas vērtējums
4. Par apgalvoto kavēšanos, ar kādu tika celta Revīzijas palātas prasība
a) Lietas dalībnieku argumenti
b) Tiesas vērtējums
B. Par iebildumiem
1. Par ceturto iebildumu par to, ka ir notikusi nedeklarēta un prettiesiska politiskā darbība un nekustamā īpašuma sabiedrības vadīšana
a) Par ceturtā iebilduma pirmo daļu, kas attiecas uz nedeklarētu un nelikumīgu politiskās darbības veikšanu
1) Lietas dalībnieku argumenti
2) Tiesas vērtējums
b) Par ceturtā iebilduma otro daļu attiecībā uz to, ka ir notikusi nedeklarēta un prettiesiska nekustamā īpašuma sabiedrības vadīšana
1) Lietas dalībnieku argumenti
2) Tiesas vērtējums
2. Par pirmo iebildumu par to, ka ir ļaunprātīgi izmantoti Revīzijas palātas resursi, lai finansētu darbības, kurām nav nekādas saistības ar šīs iestādes locekļa amatu vai kuras ar to nav saderīgas
a) Par pirmā iebilduma pieņemamību
1) Par Revīzijas palātas rīcības brīvības īstenošanu
i) Lietas dalībnieku argumenti
ii) Tiesas vērtējums
2) Par prasības pieteikuma iesniegšanu un par replikas raksta pielikumā ietvertās tabulas pieņemamību
i) Lietas dalībnieku argumenti
ii) Tiesas vērtējums
b) Par pirmā pamata pamatotību
1) Lietas dalībnieku argumenti
2) Tiesas vērtējums
i) Par tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu
ii) Par komandējuma izdevumiem un dienasnaudu
– Par uzturēšanos Kransmontanā
– Par uzturēšanos Kubā
– Par attiecībām ar politiķiem un politiskajām kustībām
– Par attiecībām ar privāto uzņēmumu atbildīgajām personām
– Par attiecībām ar pārstāvības organizācijām un apvienībām
– Par atļautas ārējas darbības veikšanu
– Par dalību medībās
– Par citiem Revīzijas palātas minētajiem komandējumiem
iii) Par pārstāvības un reprezentācijas izdevumiem
– Par pārstāvības izdevumiem, kas saistīti ar attiecībām ar politiķiem
– Par pārstāvības izdevumiem, kas saistīti ar attiecībām ar citām personām
– Par izdevumiem saistībā ar pieņemšanām, kas rīkotas K. Pinxten dzīvesvietā
iv) Par dienesta automašīnas izmantošanu un par šofera pakalpojumu izmantošanu
– Par transporta izdevumiem, kas radušies ārpus K. Pinxten komandējumiem
– Par transporta izdevumiem, kas radušies saistībā ar K. Pinxten komandējumiem
– Par dienesta automašīnas lietošanu, neizmantojot šofera pakalpojumus
3. Par otro iebildumu saistībā ar to, ka ir ļaunprātīgi un prettiesiski izmantotas nodokļu priekšrocības
a) Par otrā iebilduma pirmo daļu, kas attiecas uz K. Pinxten bērna veikto degvielas kartes saglabāšanu un izmantošanu, lai gan viņš vairs nebija viņa mājsaimniecības loceklis
1) Lietas dalībnieku argumenti
2) Tiesas vērtējums
b) Par otrā iebilduma otro daļu – degvielas kartes izmantošanu, lai iegādātos degvielu, kas paredzēta trešām personām piederošiem transportlīdzekļiem
1) Lietas dalībnieku argumenti
2) Tiesas vērtējums
4. Par trešo iebildumu, kas attiecas uz nepatiesu paziņojumu sniegšanu apdrošināšanas sabiedrībai par kaitējumu saistībā ar it kā notikušajiem ceļu satiksmes negadījumiem, kuros iesaistīta viņa rīcībā nodotā dienesta automašīna un K. Pinxten birojā norīkotais šoferis
a) Lietas dalībnieku argumenti
b) Tiesas vērtējums
5. Par piekto iebildumu – interešu konflikta situāciju, ko radījis K. Pinxten saistībā ar attiecībām ar revidētās vienības vadītāju
a) Lietas dalībnieku argumenti
b) Tiesas vērtējums
C. Par pensijas tiesību vai citu priekšrocību atņemšanu
1. Lietas dalībnieku argumenti
2. Tiesas vērtējums
IX. Par K. Pinxten prasību atlīdzināt zaudējumus
A. Lietas dalībnieku argumenti
B. Tiesas vērtējums
Par tiesāšanās izdevumiem
LESD 286. panta 6. punkts – Eiropas Revīzijas palātas locekļa amata uzlikto pienākumu pārkāpums – Tiesību uz pensiju atņemšana – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) izmeklēšanas tiesiskums – Revīzijas palātas iekšējā procedūra – Darbība, kas nav saderīga ar Revīzijas palātas locekļa pienākumiem – Komandējuma izdevumi un dienasnauda – Pārstāvības un reprezentācijas izdevumi – Dienesta automašīnas izmantošana – Šofera pakalpojumu izmantošana – Interešu konflikts – Soda samērīgums
Lietā C‑130/19
par prasību saskaņā ar LESD 286. panta 6. punktu, ko 2019. gada 15. februārī cēla
Eiropas Revīzijas palāta, ko sākotnēji pārstāvēja C. Lesauvage, kā arī J. Vermer un É. von Bardeleben, vēlāk – C. Lesauvage, pārstāvji,
prasītāja,
pret
Karel Pinxten
, ko pārstāv L. Levi, advokāte,
atbildētājs,
TIESA (Tiesas plēnums)
šādā sastāvā: priekšsēdētāja vietniece R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], kas pilda priekšsēdētājas pienākumus, palātu priekšsēdētāji Ž. K. Bonišo [J.‑C. Bonichot], A. Arabadžijevs [A. Arabadjiev], M. Vilars [M. Vilaras], J. Regans [E. Regan], M. Ilešičs [M. Ilešič], L. Bejs Larsens [L. Bay Larsen] (referents) un N. Pisarra [N. Piçarra], tiesneši T. fon Danvics [T. von Danwitz], K. Toadere [C. Toader], M. Safjans [M. Safjan], D. Švābi [D. Šváby], S. Rodins [S. Rodin], F. Biltšens [F. Biltgen], K. Jirimēe [K. Jürimäe], K. Likurgs [C. Lycourgos], P. Dž. Švīrebs [P. G. Xuereb], L. S. Rosi [L. S. Rossi] un I. Jarukaitis [I. Jarukaitis],
ģenerāladvokāts: Dž. Hogans [G. Hogan],
sekretāre: V. Džakobo [V. Giacobbo], administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2020. gada 29. septembra tiesas sēdi,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2020. gada 17. decembra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Ar prasības pieteikumu Eiropas Revīzijas palāta lūdz Tiesu konstatēt, ka Karel Pinxten vairs nepilda savus amata uzliktos pienākumus, un tādējādi piemērot LESD 286. panta 6. punktā paredzēto sodu.
I. Atbilstošās tiesību normas
A. Savienības tiesības
1.
LESD
2
LESD 285. pantā ir noteikts:
“Revīzijas palāta veic [Eiropas] Savienības revīziju.
Tajā ir pa vienam pilsonim no katras dalībvalsts. Tās locekļi, veicot savus pienākumus, ir pilnīgi neatkarīgi Savienības vispārējās interesēs.”
3
LESD 286. panta 1., 3., 4. un 6. punkts ir izteikti šādā redakcijā:
“1.   Revīzijas palātas locekļus izraugās no personām, kas savā valstī darbojušās vai darbojas neatkarīgās revīzijas iestādēs vai ir īpaši kvalificētas šim amatam. Viņu neatkarībai ir jābūt neapšaubāmai.
[..]
3.   Pildot pienākumus, Revīzijas palātas locekļi nelūdz un nepieņem nevienas valdības vai citas struktūras norādījumus. Viņi atturas no jebkuras rīcības, kas nav saderīga ar viņu pienākumiem.
4.   Revīzijas palātas locekļi amata pilnvaru laikā nedrīkst uzņemties nekādu citu algotu vai nealgotu darbu. Stājoties amatā, viņi svinīgi solās, ka gan pilnvaru laikā, gan vēlāk viņi ievēros amata uzliktos pienākumus, jo īpaši pienākumu izturēties godīgi un apdomīgi attiecībā uz dažu amatu un priekšrocību pieņemšanu pēc tam, kad viņu pilnvaras ir beigušās.
[..]
6.   Revīzijas palātas locekli var atbrīvot no amata vai atņemt viņam tiesības uz pensiju vai citām priekšrocībām tikai tad, ja Tiesa pēc Revīzijas palātas lūguma konstatē, ka viņš vairs neatbilst vajadzīgajiem nosacījumiem vai nepilda amata pienākumus.”
4
LESD 287. panta 2. punktā ir noteikts:
“Revīzijas palāta pārbauda, vai visi ieņēmumi ir saņemti un visi izdevumi veikti likumīgi un pareizi, un vai finanšu vadība ir bijusi pareiza. Veicot šādas pārbaudes, tā jo īpaši ziņo par katru pārkāpumu.
[..]”
2.
Civildienesta noteikumi
5
Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu, kas grozīti ar Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 723/2004 (2004. gada 22. marts) (OV 2004, L 124, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”), 11. panta otrajā daļā ir paredzēts:
“Ierēdnis bez iecēlējinstitūcijas atļaujas no valdības vai jebkura cita avota ārpus iestādes, kurā viņš strādā, nepieņem nekādus apbalvojumus, goda zīmes, labvēlību, dāvanas vai jebkāda veida samaksu, izņemot par pakalpojumiem, kas sniegti līdz pieņemšanai darbā, militārā vai kādā citā valsts dienesta laikā vai arī saistībā ar šādu dienestu.”
6
Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta 2. punkta pirmajā daļā ir precizēts:
““Apgādājams bērns” ir laulībā dzimis, ārlaulības vai adoptēts ierēdņa vai viņa laulātā bērns, kuru ierēdnis faktiski uztur.”
7
Civildienesta noteikumu IX pielikuma 25. pantā ir paredzēts:
“Ja pret ierēdni ierosina krimināllietu par tiem pašiem nodarījumiem, galīgo lēmumu pieņem tikai pēc tam, kad tiesa, kas izskata lietu, ir pieņēmusi galīgo spriedumu.”
3.
Regula Nr. 2290/77
8
Padomes Regulas (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 2290/77 (1977. gada 18. oktobris) par Revīzijas palātas locekļu atalgojumu (OV 1977, L 268, 1. lpp.), kas grozīta ar Padomes 2004. gada 30. aprīļa Regulu (EK, Euratom) Nr. 1293/2004 (OV 2004, L 243, 26. lpp.) (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 2290/77”), 7. pantā bija noteikts:
“Revīzijas palātas loceklim, kam, pildot savus pienākumus, no palātas pagaidu atrašanās vietas ir jādodas komandējumā, ir tiesības uz:
a)
ceļa izdevumu atlīdzinājumu;
b)
viesnīcas izdevumu atlīdzinājumu (atlīdzina vienīgi maksu par istabu, pakalpojumiem un nodokļu izdevumus);
c)
uz komandējuma naudu, kas par katru pilnu prombūtnes dienu ir 105 % no tās komandējuma naudas, kas [Civildienesta noteikumos] paredzēta attiecībā uz komandējumiem.”
4.
Direktīva 2008/118/EK
9
Padomes Direktīvas 2008/118/EK (2008. gada 16. decembris) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (OV 2009, L 9, 12. lpp.), 12. pants ir izteikts šādā redakcijā:
“1.   Akcīzes preces atbrīvo no akcīzes nodokļa, ja tās paredzētas, lai tās izmantotu:
a)
saistībā ar diplomātiskām vai konsulārām attiecībām;
b)
starptautiskās organizācijas, ko par tādām atzinušas uzņēmējas dalībvalsts iestādes un šo organizāciju biedri, ievērojot ierobežojumus un nosacījumus, kādi noteikti attiecīgo organizāciju starptautiskajās dibināšanas konvencijās vai mītnes nolīgumos;
[..]
2.   Atbrīvojumus no nodokļa piemēro saskaņā ar uzņēmējas dalībvalsts paredzētajiem nosacījumiem un ierobežojumiem. Dalībvalstis var piešķirt atbrīvojumu, paredzot akcīzes nodokļa atmaksāšanu.”
5.
Regula (EK, Euratom) Nr. 883/2013
10
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 883/2013 (2013. gada 11. septembris) par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF), un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1073/1999 un Padomes Regulu (Euratom) Nr. 1074/1999 (OV 2013, L 248, 1. lpp.), 1. panta 1. punkts ir izteikts šādā redakcijā:
“Lai pastiprināti apkarotu krāpšanu, korupciju un jebkādas citas nelikumīgas darbības, kas ietekmē Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas [..] finanšu intereses, Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai [OLAF] īsteno izmeklēšanas pilnvaras, kas piešķirtas [Eiropas] Komisijai
[..].”
11
Regulas Nr. 883/2013 4. panta 1. un 2. punktā ir paredzēts:
“1.   Regulas 1. pantā minētajās jomās [OLAF] veic administratīvu izmeklēšanu iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās [..]
Minēto iekšējo izmeklēšanu veic saskaņā ar nosacījumiem, kas izklāstīti šajā regulā un lēmumos, kurus pieņem katra attiecīgā iestāde, struktūra, birojs vai aģentūra.
2.   Ar noteikumu, ka tiek ievēroti 1. punktā minētie noteikumi:
a)
[OLAF] ir tiesības tūlīt un bez brīdinājuma piekļūt jebkurai iestāžu, struktūru, biroju un aģentūru būtiskai informācijai, tostarp informācijai datubāzēs, un telpām. [..] [OLAF] var saņemt jebkura dokumenta kopijas vai izrakstus, vai arī jebkura informācijas nesēja saturu, kas ir iestāžu, struktūru, biroju un aģentūru rīcībā [..].
[..]”
12
Šīs regulas 5. panta 1.–3. punktā ir noteikts:
“1.   Ģenerāldirektors var sākt izmeklēšanu, ja pastāv pietiekami nopietnas aizdomas, kuru pamatā var būt arī trešās personas sniegta informācija vai anonīma informācija, ka ir notikusi krāpšana, korupcija vai jebkāda cita nelikumīga darbība, kas ietekmē Savienības finanšu intereses. [..]
2.   [..]
Lēmumu sākt iekšēju izmeklēšanu pieņem ģenerāldirektors pēc savas iniciatīvas vai pēc pieprasījuma, kas saņemts no iestādes, struktūras, biroja vai aģentūras, kurā jāveic izmeklēšana, vai no kādas dalībvalsts.
3.   Kamēr ģenerāldirektors apsver iespēju sākt vai nesākt iekšēju izmeklēšanu, ja ir saņemts 2. punktā minētais pieprasījums, un/vai kamēr [OLAF] veic iekšēju izmeklēšanu, attiecīgās iestādes, struktūras, biroji vai aģentūras nesāk vienlaikus izmeklēt tos pašus faktus, ja vien tās ar [OLAF] nav vienojušās citādi.”
13
Minētās regulas 7. panta 2. punktā ir noteikts:
“[OLAF] darbinieki veic savus uzdevumus, uzrādot rakstisku pilnvaru, kurā norādīti darbinieku identitātes dati un statuss. Šādu pilnvaru izsniedz ģenerāldirektors, norādot izmeklēšanas priekšmetu un mērķi, izmeklēšanas veikšanas juridiskos pamatus un no minētajiem pamatiem izrietošās izmeklēšanas pilnvaras.”
14
Tās pašas regulas 9. panta 4. punktā ir precizēts:
“Neskarot 4. panta 6. punktu un 7. panta 6. punktu, pēc izmeklēšanas pabeigšanas un pirms tiek sagatavoti secinājumi, kuros minēts attiecīgās personas vārds, minētajai personai dod iespēju komentēt faktus, kas uz viņu attiecas.
[..]”
15
Regulas Nr. 883/2013 11. panta 4. punkts ir formulēts šādi:
“Pēc iekšējas izmeklēšanas sagatavotus ziņojumus un ieteikumus, kā arī citus atbilstīgus saistītus dokumentus nosūta attiecīgajai iestādei, struktūrai, birojam vai aģentūrai. Minētā iestāde, struktūra, birojs vai aģentūra veic šādu darbību, jo īpaši disciplinārus vai tiesiskus pasākumus, kas izriet no iekšējās izmeklēšanas rezultātiem, un par to ziņo [OLAF], ievērojot ziņojumam pievienotajos ieteikumos noteikto termiņu un turklāt pēc [OLAF] pieprasījuma.”
6.
Revīzijas palātas pieņemtie iekšējie noteikumi
a)
Reglaments
16
Revīzijas palātas Reglamenta (turpmāk tekstā – “Reglaments”) 4. pantā ir paredzēts:
“1.   Ja [Revīzijas] palāta ar tās locekļu vairākumu uzskata, ka tās rīcībā nonākusī informācija pamatoti liecina par to, ka kāds loceklis vairs neatbilst vajadzīgajiem nosacījumiem vai nepilda uzticētos pienākumus ([LESD] 286. panta 6. punkts), tad tā uztic priekšsēdētājam [..] sagatavot provizorisku ziņojumu.
2.   Provizorisko ziņojumu kopā ar apliecinošiem dokumentiem izsūta visiem locekļiem, tostarp attiecīgajam loceklim, kurš iesniedz rakstisku atbildi pieņemamā termiņā, ko nosaka priekšsēdētājs vai – gadījumos, kad priekšsēdētājs ir attiecīgais loceklis, – loceklis, kam ir nākamā augstākā vecākuma pakāpe.
3.   [Revīzijas] palāta lūdz attiecīgo locekli sniegt paskaidrojumus arī mutiski.
4.   Lēmumu par lietas nodošanu Tiesai, lai attiecīgo locekli atlaistu no amata un/vai lai viņam atņemtu pensijas tiesības vai citus pabalstus, pieņem aizklātā balsošanā ar četru piektdaļu [Revīzijas] palātas locekļu balsu vairākumu. Attiecīgais loceklis balsošanā nepiedalās.”
17
Reglamenta 23. pants ir formulēts šādi:
“Visas [Revīzijas] palātas sēdes protokolē.”
18
Reglamenta 25. panta 3. punktā ir noteikts:
“Neskarot 4. panta 4. punktu un 7. panta 2. punktu, pārējos lēmumus [Revīzijas] palāta pieņem ar sēdē klātesošo locekļu balsu vairākumu. Tomēr [Revīzijas] palāta pēc kāda locekļa priekšlikuma var ar sēdē klātesošo locekļu balsu vairākumu paziņot, ka par kādu konkrētu [Revīzijas] palātā izskatāmu jautājumu lēmumu pieņem ar [Revīzijas] palātas locekļu balsu vairākumu.”
b)
Lēmums Nr. 1‑2003
19
Revīzijas palātas 2003. gada 16. janvāra Lēmuma Nr. 1‑2003 par Revīzijas palātas locekļu komandējumu izdevumiem, kas bija piemērojams šajā prasībā paredzēto faktu rašanās laikā (turpmāk tekstā – “Lēmums Nr. 1‑2003”), 1. pantā bija precizēts:
“Juridiskās saistības (t.i., komandējuma rīkojumi) par komandējuma izdevumiem ir jāpieprasa cik vien iespējams ātrāk. Kredītrīkotājs locekļu komandējumu izdevumu segšanai ir [Revīzijas] palātas priekšsēdētājs. [..]” [Neoficiāls tulkojums]
20
Šī lēmuma 3. pants bija formulēts šādi:
“Savu komandējumu laikā locekļi var pārvietoties, izmantojot dienesta automašīnu, lidmašīnu, dzelzceļu vai kuģi.”
21
Minētā lēmuma 5. pantā bija noteikts:
“Komandējumu izdevumu atmaksu pieprasa iespējami drīz pēc locekļa atgriešanās. Viesnīcas izdevumi (izņemot maltītes) ir atlīdzināmi.”
22
Šī paša lēmuma 6. pants bija formulēts šādi:
“Par komandējumiem, kas vienā un tajā pašā dienā ilgst mazāk nekā 12 stundas, maksā pusi no pienākošās dienasnaudas. Visos citos gadījumos dienasnauda tiek izmaksāta pilnībā.”
c)
Lēmums Nr. 7‑2004
23
Revīzijas palātas 2004. gada 22. aprīļa Lēmuma Nr. 7‑2004 par tās locekļu pārstāvības un reprezentācijas izdevumiem, kas bija piemērojams šajā prasībā paredzēto faktu rašanās laikā (turpmāk tekstā – “Lēmums Nr. 7‑2004”), 2. pantā bija noteikts:
“Katra finanšu gada sākumā un pēc apspriešanās ar locekļiem kredīti tiek sadalīti divās daļās:
[..]
–
Otrā daļa, tā sauktā B daļa, ir rezervēta vispārējiem pārstāvības un reprezentācijas izdevumiem, kas locekļiem rodas iestādes locekļa statusā. Šie izdevumi tiek atmaksāti katra ceturkšņa beigās, pamatojoties uz attiecīgajām deklarācijām, kurām pievieno rēķinus vai citus apliecinošus rakstveida dokumentus, kurus uzskata par līdzvērtīgiem un kuros ir norādīts ielūguma datums, ielūgto personu skaits un galvenās ielūgtās personas statuss. [..]” [Neoficiāls tulkojums]
24
Šā lēmuma 6. pantā bija paredzēts:
“Par pieņemšanu, kas rīkota mājās, [Revīzijas] palāta atlīdzina radušos izdevumus atbilstoši iesniegtajiem apliecinošajiem dokumentiem.”
25
Minētajam lēmumam bija pievienots 2004. gada 22. aprīļa paziņojums Revīzijas palātas locekļiem, kurā bija ietverti “ieteikumi saistībā ar pārstāvības un reprezentācijas izdevumiem” (turpmāk tekstā – “2004. gada 22. aprīļa paziņojums”). Saskaņā ar šo paziņojumu:
“[..]
Pārstāvības izdevumi galvenokārt ir paredzēti, lai veicinātu [Revīzijas] palātas ārējās attiecības.
Locekļi pārstāv [Revīzijas] palātu, tostarp [Revīzijas] palātas interesēs uzturot profesionālās attiecības ar personām, kas strādā [..] Savienībā, dalībvalstīs vai citās valstīs.
[..]
Izdevumiem, kas attiecas uz katru pasākumu, ir jābūt atbilstošiem tā nozīmīgumam un dalībnieku statusam.
Locekļiem pārstāvot [Revīzijas] palātu, pasākumos var piedalīties arī viņu laulātais/partneris. Arī viesi var būt ar pavadoni.
Draugiem vai personiski pazīstamiem cilvēkiem ir jāizsūta privāti ielūgumi.
[..]
Vadlīnijas šajā jautājumā ir izklāstītas 1. pielikumā.
Izdevumi ir jādeklarē skaidri un kodolīgi, izmantojot 2. pielikumu.” [Neoficiāls tulkojums]
26
Minētā paziņojuma 1. pielikumā bija precizēts, ka “pārstāvība/reprezentācija ārpus [Revīzijas] palātas parasti ir jāveic saistībā ar personām, kuras ieņem vadošus amatus [..] Savienībā, dalībvalstīs vai citās valstīs”, un ka izdevumi, kas ir saistīti ar pārstāvības/reprezentācijas izdevumiem locekļa privātajā dzīvesvietā, “nedrīkst pārsniegt šim nolūkam nepieciešamo, ieskaitot ziedu kompozīcijas”.
27
Šajā pielikumā arī bija noteikts, ka tad, “ja ielūgto personu sarakstā papildus personām, kas nav saistītas ar iestādi, ir iekļauti [Revīzijas] palātas darbinieki, ir jāsaglabā taisnīgs līdzsvars starp abām kategorijām” un ka “personiskajiem draugiem un ģimenes locekļiem (izņemot laulātos/partnerus) ir jāizsūta privāti ielūgumi, kuru izmaksas sedz loceklis”.
d)
Lēmums Nr. 33‑2004
28
Revīzijas palātas 2004. gada 15. jūnija Lēmuma Nr. 33‑2004 par Eiropas Revīzijas palātas autoparka pārvaldību un izmantošanu, kas bija piemērojams šajā prasībā paredzēto faktu rašanās laikā un līdz brīdim, kad stājās spēkā Revīzijas palātas 2009. gada 20. aprīļa Lēmums Nr. 19‑2009 par Eiropas Revīzijas palātas autoparka pārvaldību un izmantošanu (turpmāk tekstā – “Lēmums Nr. 33‑2004”), 1. pantā bija noteikts:
“Dienesta automašīnas tiek nodotas locekļu un [Revīzijas] palātas ģenerālsekretāra pastāvīgai lietošanai, braucieniem saistībā ar pienākumu izpildi.” [Neoficiāls tulkojums]
29
Šī lēmuma 4. pants bija izteikts šādā redakcijā:
“[Revīzijas] palāta papildus nomas maksai sedz arī izdevumus, kas radušies, locekļiem un ģenerālsekretāram izmantojot transportlīdzekli, pildot savus pienākumus.
Par braucieniem saistībā ar pienākumu izpildi uzskata:
–
braucienus, pamatojoties uz komandējuma rīkojumu,
–
citus braucienus saistībā ar pienākumu izpildi, kas iepriekš noteikta 15000 km/gadā.”
30
Minētā lēmuma 5. pants bija formulēts šādi:
“Ja locekļi vai ģenerālsekretārs izmanto dienesta automašīnu, lai pārvietotos tādu iemeslu dēļ, kas nav norādīti 4. pantā, tiem ir jāsedz attiecīgie izdevumi (ceļa nodevas, degvielas izmaksas un iespējamās papildu nomas izmaksas, ja kopā tiek pārsniegti pamatlīgumā noteiktie 45000 km/gadā).”
31
Šā paša lēmuma 6. pantā bija paredzēts:
“Šoferi saņem atlīdzību par komandējuma izdevumiem [..], ja viņi ved locekļus vai ģenerālsekretāru braucienos saistībā ar pienākumu izpildi.”
32
Lēmumam Nr. 33‑2004 bija pievienots dokuments “Komentāri par Lēmumu Nr. 33‑2004 par Revīzijas palātas autoparka pārvaldību un izmantošanu” (turpmāk tekstā – “Komentāri par Lēmumu Nr. 33‑2004”).
33
Saskaņā ar Komentāriem par Lēmumu Nr. 33‑2004 attiecībā uz šī lēmuma 4. pantu:
“Par “citiem braucieniem saistībā ar pienākumu izpildi” tiek uzskatīts:
–
maršruts no mājām (dienesta vietā) uz darba vietu un atpakaļ,
–
maršruts no dienesta vietas uz dzīvesvietu un lidostu, un atpakaļ,
–
protokolārās saistības noteiktās robežās, uz kurām neattiecas komandējuma rīkojums,
–
nepārvaramas varas gadījumi (slimība, medicīniskās apskates, nespēja vadīt transportlīdzekli utt.).”
e)
2004. gada ētikas kodekss
34
Revīzijas palātas locekļu ētikas kodeksa, kuru šī iestāde pieņēma 2004. gada 16. decembrī (turpmāk tekstā – “2004. gada ētikas kodekss”), 4. pantā bija noteikts:
“1.   [Revīzijas] palātas locekļi sevi pilnībā velta savu pilnvaru izpildei. Viņi nevar ieņemt politiskus amatus. Viņi atturas no jebkādas ārējas profesionālās darbības un no jebkādas citas ārējas darbības, kas nav saderīga ar viņu pienākumu būt pieejamiem, pildot savus amata pienākumus.
[..]
3.   Locekļi ziņo par savām ārējām darbībām [..].”
f)
Lēmums Nr. 19‑2009
35
Lēmuma Nr. 19‑2009 1. un 4.–6. panta formulējumā tika pārņemts Lēmuma Nr. 33‑2004 atbilstošo pantu formulējums.
36
Lēmuma Nr. 19‑2009 7. pantā bija noteikts:
“Šis lēmums atceļ un aizstāj Lēmumu Nr. 33‑2004. Tas stājas spēkā tajā pašā dienā, kad stājās spēkā jaunais starpiestāžu pamatlīgums, kurā ir regulētas nomas automašīnas.” [Neoficiāls tulkojums]
37
Lēmumam Nr. 19‑2009 bija pievienots dokuments “Komentāri par Lēmumu Nr. 19‑2009 par Revīzijas palātas autoparka pārvaldību un izmantošanu” (turpmāk tekstā – “Komentāri par Lēmumu Nr. 19‑2009”).
38
Komentāru par Lēmumu Nr. 19‑2009 attiecībā uz šī lēmuma 4. pantu formulējumā ir pārņemts Komentāru par Lēmuma Nr. 33‑2004 4. pantu formulējums, kas ir ietverts komentāros par šo pēdējo minēto lēmumu.
g)
Lēmums Nr. 66‑2011
39
Revīzijas palātas 2011. gada 26. oktobra Lēmuma Nr. 66‑2011, ar ko nosaka Eiropas Revīzijas palātas ētikas vadlīnijas, 1. pantā ir noteikts:
“[Lēmumam] pievienotās ētikas vadlīnijas ir attiecināmas uz Revīzijas palātu [..].” [Neoficiāls tulkojums]
40
Minētajam lēmumam pievienotajās ētikas vadlīnijās (turpmāk tekstā – “ētikas vadlīnijas”) ir paredzēts:
“[..]
2.2. [Revīzijas] palātas resursi jāpārvalda likumīgi, pareizi un finansiāli racionālā veidā. Finanšu pārvaldībā [Revīzijas] palātas rīcībai jābūt kā paraugam: tās resursi ir jāpārvalda pilnīgā saskaņā ar Finanšu regulu un jebkuriem citiem spēkā esošiem tiesību aktiem, un mērķi jāsasniedz ekonomiskā, efektīvā un produktīvā veidā.
[..]
3.3. Ir jāizvairās no jebkāda reāla vai šķietama interešu konflikta. Tas attiecas uz gadījumiem, kas saistīti, piemēram, ar dalību politiskās organizācijās, politisku amatu ieņemšanu, dalību valdēs vai finansiālām interesēm revidējamajās vienībās. Ir īpaši uzmanīgi jāizvērtē šādas situācijas un tas, kā trešās personas varētu tās vērtēt.
3.4. Ar revidēto vienību nav jāuztur nekādas attiecības, kas varētu apdraudēt neatkarību. To it īpaši varētu ietekmēt ģimenes un/vai personiskās attiecības ar revidētās vienības darbiniekiem, kā arī attiecības, kas varētu ietekmēt mūsu darba rezultātus. Pirms revīzijas uzdevuma uzsākšanas ir jāizvērtē šo attiecību potenciālā ietekme un jāinformē vadītājs; [Revīzijas] palāta šim nolūkam ir noteikusi ikgadēju apstiprināšanas procedūru.
[..]
3.7. Ārējā darbība var tikt veikta vienīgi saskaņā ar Civildienesta noteikumiem un nekādā gadījumā nedrīkst neievērot lojalitātes pienākumu pret [Revīzijas] palātu. Jāatturas no jebkādas darbības, kas varētu apdraudēt [Revīzijas] palātas reputāciju, apšaubīt objektivitāti vai traucēt darbu.
[..]”
h)
2012. gada ētikas kodekss
41
Revīzijas palātas locekļu ētikas kodeksa, ko šī iestāde pieņēma 2012. gada 8. februārī (turpmāk tekstā – “2012. gada ētikas kodekss”), 2. panta 1., 2. un 4. punkts bija formulēts šādi:
“1.   Locekļi izvairās no jebkādas situācijas, kas var izraisīt interešu konfliktu. Tie nedrīkst darboties jautājumos, kuros viņiem ir personīgas intereses, it īpaši ģimenes vai finansiālās intereses, kas var apdraudēt viņu objektivitāti. [..]
2.   [Revīzijas] palātas locekļi paziņo visas finanšu intereses un aktīvus, kas var radīt interešu konfliktu to uzdevumu izpildē, neatkarīgi no tā, vai tās izpaužas individualizētas finanšu dalības veidā uzņēmuma kapitālā, it īpaši akcijās, vai jebkādā citā dalības veidā, piemēram, vērtspapīros, kas konvertējami akcijās, vai ieguldījumu sertifikātos. [..] Ir jādeklarē viss nekustamais īpašums, kas pieder tieši vai ar nekustamā īpašuma sabiedrības starpniecību, izņemot dzīvesvietu, kuru paredzēts izmantot vienīgi īpašniekam vai viņa ģimenei.
[..]
4.   Stājoties amatā, locekļi iesniedz [Revīzijas] palātas priekšsēdētājam iepriekšējos punktos paredzēto deklarāciju, izmantojot pielikumā iekļauto veidlapu. [..] Deklarācija ir jāpārskata būtisku grozījumu gadījumā. Tādā gadījumā ir jāiesniedz jauna deklarācija. [..]”
42
2012. gada ētikas kodeksa 4. pantā bija noteikts:
“1.   [Revīzijas] palātas locekļi strādā savu pilnvaru izpildei. Viņi nevar ieņemt nekādus politiskus amatus.
2.   Locekļi atturas no jebkādas ārējas profesionālās darbības un no jebkādas citas ārējas darbības, kas nav saderīga ar viņu pienākumu izpildi.
[..]
6.   Locekļi savas ārējās darbības, izņemot 4. punktā minētās darbības, norāda 2. pantā minētajā interešu deklarācijā.”
i)
Reglamenta piemērošanas kārtība
43
K. Pinxten kā Revīzijas palātas locekļa divu pilnvaru laikā Reglamenta piemērošanas kārtība tika secīgi noteikta Revīzijas palātas 2004. gada 8. decembra Lēmumā Nr. 92‑2004, Revīzijas palātas 2010. gada 11. marta Lēmumā Nr. 26‑2010 un Revīzijas palātas 2016. gada 2. jūnija Lēmumā Nr. 38‑2016 (turpmāk tekstā – “Reglamenta piemērošanas kārtība”). Katrs no šiem lēmumiem tika grozīts un pēc tam atcelts.
44
Šai tiesvedībai nozīmīgie noteikumi šajā laikposmā nav tikuši būtiski grozīti.
45
Reglamenta piemērošanas kārtības 5. pants bija formulēts šādi:
“1.   Locekļi atturas no jebkādas ārējas profesionālās darbības un no jebkādas citas ārējas darbības, kas nav saderīga ar neatkarības un pieejamības principu, pildot viņiem LESD 286. panta 3. un 4. punktā noteiktos pienākumus [..].
2.   Šajā nolūkā jebkuru faktisku vai plānotu ārēju darbību novērtē, ņemot vērā katru no šādiem vispārējiem kritērijiem:
a)
tā neapdraud [Revīzijas] palātas tēlu attiecībā uz tās objektivitāti;
b)
interešu konflikta neesamība;
c)
neaizņem pārāk daudz laika;
d)
nav finansiālas peļņas.”
46
Reglamenta piemērošanas kārtības 6. panta 1. un 2. punktā bija paredzēts:
“1.   Ne vēlāk kā 30 darba dienu laikā, skaitot no amata pienākumu pildīšanas uzsākšanas, katrs loceklis paziņo [Revīzijas] palātas priekšsēdētājam par savu ārējo darbību, to cik vien iespējams precīzi aprakstot attiecībā uz katru no četriem iepriekš 5. panta 2. punktā minētajiem kritērijiem.
2.   Par jebkuru jaunu ārējo darbību, kas atšķiras no iepriekš 1. punktā norādītās [..], nekavējoties jāiesniedz paziņojums [Revīzijas] palātas priekšsēdētājam [..].”
47
Reglamenta piemērošanas kārtības 8. panta pirmajā daļā bija noteikts:
“Sēdes, kas notiek saskaņā ar Reglamenta 4. pantā paredzēto procedūru, ir slēgtas sēdes šīs Reglamenta īstenošanas kārtības 49. panta izpratnē.”
48
Reglamenta īstenošanas kārtības 39. panta 1. punktā bija precizēts:
“Kā atbildīgais par [Revīzijas] palātas sekretariātu, ģenerālsekretārs tostarp sagatavo [Revīzijas] palātas sēžu protokolu projektus [..]. Viņš palīdz priekšsēdētājam sagatavot [Revīzijas] palātas sēdes, nodrošināt procedūras ievērošanu un kolēģijas lēmumu pienācīgu izpildi.”
49
Reglamenta īstenošanas kārtības 49. panta 3. punktā bija noteikts:
“Ja vien [Revīzijas] palātas vai palātas iepriekšējā sēdē nav pieņemts pretējs lēmums, slēgtās sēdes notiek, nepiedaloties tulkiem vai [Revīzijas] palātas darbiniekiem.”
50
Reglamenta īstenošanas kārtības 50. panta 1. punkts bija formulēts šādi:
“[Revīzijas] palātas sēžu protokolu projektus sagatavo ģenerālsekretārs vai cita šim uzdevumam izraudzīta persona. Tos pēc iespējas drīz nodod locekļiem un tos apstiprina [Revīzijas] palāta nākamajā sēdē.”
B. Luksemburgas tiesības
51
Ministrijas 2010. gada 18. marta noteikumu par Beļģijas 2009. gada 22. decembra Likuma par akcīzes nodokļa vispārējo režīmu, ar ko transponēta Direktīva 2008/118 un ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK šajā jomā (turpmāk tekstā – “ministrijas 2010. gada 18. marta noteikumi”), publicēšanu 1. pantā ir noteikts:
“Beļģijas 2009. gada 22. decembra Likums par akcīzes nodokļa vispārējo režīmu tiek publicēts Mémorial, lai to izpildītu Luksemburgas Lielhercogistē.”
52
Beļģijas 2009. gada 22. decembra Likuma par akcīzes nodokļa vispārējo režīmu, kas Luksemburgā ir piemērojams saskaņā ar ministrijas 2010. gada 18. marta noteikumu 1. pantu, 13. pants ir formulēts šādi:
“Ievērojot procedūru, kas raksturīga tiem piešķirtajam atbrīvojumam no akcīzes nodokļa, diplomāti, konsulārie ierēdņi, bruņotie spēki un organizācijas, kas minētas 1977. gada 18. jūlija Vispārējā likuma par muitas un akcīzes nodokļiem 20. panta [7.–12. punktā], ir tiesīgas saņemt no citām dalībvalstīm akcīzes preces, kas tiek apliktas ar akcīzes nodokli atliktās nodokļa maksāšanas režīmā [..].”
53
Beļģijas 1977. gada 18. jūlija Vispārējā likuma par muitas un akcīzes nodokļiem 20. panta 7. punktā ir paredzēts:
“Atbrīvojums no akcīzes nodokļa tiek piešķirts ar nosacījumiem un iespējamiem ierobežojumiem, tostarp ievērojot saprātīgus apjomus, kas ir jānosaka karalim, ja vien starptautiskā konvencijā vai mītnes nolīgumā nav noteikts citādi:
[..]
7°
saprātīgam preču daudzumam, kas paredzēts personīgajām vajadzībām diplomātiskajiem pārstāvjiem un karjeras konsulārajiem ierēdņiem, diplomātisko pārstāvniecību un konsulāro darbinieku administratīvā un tehniskā personāla locekļiem valstī – tostarp, ja tās izmanto viņu ģimenes locekļi, kuri ietilpst viņu mājsaimniecībā –, ar nosacījumu, ka attiecīgās personas nav Beļģijas pilsoņi vai pastāvīgie iedzīvotāji un ka viņi šajā valstī neveic nekādu profesionālu vai komerciālu darbību savam personiskajam labumam.”
54
Luksemburgas 2013. gada 7. februāra Noteikumu par pabalstiem un atbrīvojumiem no pievienotās vērtības nodokļa diplomātiskajām pārstāvniecībām un konsulārajiem dienestiem, kā arī diplomātiskajiem pārstāvjiem, konsulārajiem ierēdņiem un kancelejas darbiniekiem (turpmāk tekstā – “Luksemburgas 2013. gada 7. februāra noteikumi”), 1. panta c) un f) punkts ir formulēts šādi:
“Šajos noteikumos piemēro šādas definīcijas:
[..]
c)
diplomātiskie pārstāvji: diplomātisko pārstāvniecību vadītāji, ministri padomdevēji, padomdevēji, sekretāri un diplomātisko pārstāvniecību atašeji, ja vien ieinteresētās personas nav Luksemburgas Lielhercogistes pilsoņi vai pastāvīgie iedzīvotāji un tajā neveic nekādas privātas darbības peļņas gūšanas nolūkā;
[..]
f)
diplomātisko pārstāvju, konsulāro ierēdņu un kancelejas darbinieku personīgās vajadzības: tieša, faktiska un ekskluzīva izmantošana valsts teritorijā šo darbinieku un ierēdņu, kā arī viņu ģimenes locekļu, kuri ietilpst viņu mājsaimniecībā, personiskajām un privātajām vajadzībām, ja vien pēdējie minētie nav Luksemburgas Lielhercogistes pilsoņi vai pastāvīgie iedzīvotāji un tajā neveic nekādas privātas darbības peļņas gūšanas nolūkā.”
55
Šo Luksemburgas noteikumu 4. panta 1. punktā ir precizēts:
“No pievienotās vērtības nodokļa ir atbrīvota preču piegāde un pakalpojumu sniegšana vismaz 240 EUR apmērā bez nodokļa, tostarp preces un pakalpojumi, kas atrodas citā dalībvalstī un kas tiek veikti tādu diplomātisko pārstāvju, konsulāro ierēdņu un kancelejas darbinieku interesēs, kuru uzņemošā valsts ir Luksemburgas Lielhercogiste [..].”
II. Tiesvedības rašanās fakti
56
K. Pinxten bija Revīzijas palātas loceklis no 2006. gada 1. marta līdz 2018. gada 30. aprīlim, kad beidzās viņa divu pilnvaru termiņš.
57
Šo pilnvaru laikā viņš tika norīkots pildīt savus pienākumus šīs iestādes III apakšpalātā, kas ir atbildīga par Savienības izdevumu revīziju ārējo darbību, paplašināšanās un humānās palīdzības jomā. No 2011. gada 4. aprīļa līdz viņa pēdējā pilnvaru termiņa beigām K. Pinxten ieņēma III apakšpalātas vecākā locekļa amatu.
58
Pēc Revīzijas palātas locekļu ārējo darbību novērtēšanas komitejas labvēlīga atzinuma saņemšanas K. Pinxten ar 2015. gada 30. aprīļa lēmumu tika atļauts veikt Stichting Behoud Natuur en Leefmilieu Vlaanderen (Flandrijas fonds dabas un vides saglabāšanai, Beļģija) (turpmāk tekstā – “SBNL‑V”) priekšsēdētāja pienākumus.
59
Savu pilnvaru termiņa laikā K. Pinxten bija dienesta automašīna un degvielas karte, pamatojoties uz kuru Revīzijas palātai varēja tikt izrakstīti rēķini par degvielu, kas izmantota šai automašīnai. Pēc viņa lūguma viņam tika piešķirtas arī divas papildu degvielas kartes.
60
Laikposmā no 2006. gada līdz 2014. gada martam Revīzijas palāta nodrošināja K. Pinxten šoferi. No 2014. gada aprīļa K. Pinxten varēja lūgt izmantot kāda no “šoferu grupā”, par ko ir atbildīgs Revīzijas palātas finanšu direktors, ietilpstošo šoferu pakalpojumus.
61
Turklāt pilnvaru termiņa laikā K. Pinxten tika atlīdzināti pārstāvības un reprezentācijas izdevumi un dažādi izdevumi, kas saistīti ar komandējumiem, kurus pēc viņa lūguma apstiprināja Revīzijas palātas priekšsēdētājs, kā arī izmaksāta dienasnauda par šiem komandējumiem.
III. Uzsāktās izmeklēšanas un procedūras
A. Revīzijas palātas veiktie pagaidu pasākumi
62
Revīzijas palāta norāda, ka 2016. gadā tā saņēma informāciju par vairākiem nopietniem pārkāpumiem, kuros vainots K. Pinxten. 2016. gada 18. jūlijā šīs iestādes ģenerālsekretārs mutiski informēja K. Pinxten par viņam izvirzīto apsūdzību.
63
2016. gada vasarā Revīzijas palātas dienesti analizēja K. Pinxten un šīs iestādes šoferu komandējumus, par kuriem viņš bija izdevis komandējumu rīkojumus, lai konstatētu iespējamos pārkāpumus. Vēlāk starp šiem dienestiem un K. Pinxten notika vairākkārtēja informācijas apmaiņa par apgalvotajiem pārkāpumiem saistībā ar konkrētiem viņa vai viņa šoferu komandējumiem. Šīs informācijas apmaiņas rezultātā neizdevās panākt, lai K. Pinxten atmaksātu Revīzijas palātas pieprasītās summas.
64
2016. gada 26. jūlijā Revīzijas palāta esot tikusi informēta, ka K. Pinxten 2011. gadā ir veicis krāpšanu apdrošināšanas jomā pēc ceļu satiksmes negadījuma, kurā bija iesaistīta viņa dienesta automašīna un viņa privātā automašīna. 2016. gada 1. septembrī šīs iestādes ģenerālsekretārs mutiski informēja K. Pinxten par šīm apsūdzībām. Tās pašas dienas paziņojumā K. Pinxten norādīja, ka attiecīgo ceļu satiksmes negadījumu ir izraisījusi sadursme starp viņa dienesta automašīnu, ko vadīja viņa birojam piešķirtais šoferis, un viņa privāto automašīnu, kuru vadīja viņa dēls.
B. OLAF izmeklēšana
65
2016. gada 14. oktobrī Revīzijas palātas ģenerālsekretārs, rīkojoties saskaņā ar šīs iestādes priekšsēdētāja norādījumiem, nosūtīja OLAF lietas materiālus saistībā ar K. Pinxten darbībām, kuru rezultātā, iespējams, tika radīti nepamatoti izdevumi Savienības budžetā.
66
2017. gada 31. martāOLAF ģenerāldirektors oficiāli paziņoja Revīzijas palātas priekšsēdētājam par izmeklēšanas sākšanu par iespējamiem K. Pinxten īstenotiem pārkāpumiem, kas ietekmējuši Savienības finanšu intereses, izmantojot Revīzijas palātas aktīvus un dodoties komandējumos vai apstiprinot tos, pārkāpjot piemērojamos noteikumus.
67
2017. gada 22. septembrīOLAF informēja K. Pinxten par šīs izmeklēšanas sākšanu un viņam noteikto “attiecīgās personas” statusu tajā.
68
2017. gada 20. novembrīOLAF veica inspekciju K. Pinxten biroja telpās un savāca dažādus dokumentus. Pēc sākotnējās to analīzes OLAF2017. gada 15. decembrī informēja K. Pinxten, ka izmeklēšanas apjoms ir paplašināts, attiecinot to arī uz iespējamu interešu konfliktu un citiem LESD 285. un 286. panta, kā arī 2012. gada ētikas kodeksa pārkāpumiem.
69
2017. gada 22. decembrīOLAF izmeklētāji mutiski iztaujāja K. Pinxten. Pēc tam, kad OLAF bija iesniedzis izmeklēšanā konstatēto faktu kopsavilkumu, 2018. gada 15. maijāK. Pinxten iesniedza OLAF rakstveida apsvērumus.
70
2018. gada 2. jūlijā Revīzijas palāta saņēma galīgo OLAF ziņojumu par izmeklēšanas pabeigšanu (turpmāk tekstā – “OLAF ziņojums”). Šajā ziņojumā tika secināts, ka K. Pinxten ir ļaunprātīgi izmantojis Revīzijas palātas resursus saistībā ar darbībām, kas nav attiecināmas uz viņa amata pienākumiem, ļaunprātīgi izmantojis degvielas kartes un savas dienesta automašīnas transportlīdzekļa apdrošināšanas līgumu, atradies nepamatotā prombūtnē, nav paziņojis par ārējām darbībām, nosūtījis konfidenciālu informāciju, kā arī, ka pastāv interešu konflikts.
71
Ņemot vērā minētajā ziņojumā konstatēto, OLAF ieteica Revīzijas palātai ierosināt disciplinārlietu pret K. Pinxten, veikt atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu 472869,09 EUR atgūšanu, kas atbilst Revīzijas palātas nepamatoti segtajiem izdevumiem, un paredzēt 97954,52 EUR atgūšanu, kas ir K. Pinxten izmaksātā darba alga viņa nepamatotās prombūtnes laikā.
72
Turklāt, uzskatīdams, ka daži no izmeklēšanā atklātajiem faktiem varētu būt noziedzīgi nodarījumi, OLAF nosūtīja informāciju un savus ieteikumus Luksemburgas tiesu iestādēm.
C. Šīs procedūras uzsākšana Revīzijas palātā
73
2018. gada 3. jūlijā Revīzijas palātas priekšsēdētājs šīs iestādes locekļiem nosūtīja OLAF ziņojuma un šīs iestādes sniegto ieteikumu kopijas.
74
2018. gada 5. oktobrī Revīzijas palātas priekšsēdētājs nosūtīja provizorisko ziņojumu šīs iestādes locekļiem. Šajā ziņojumā minētajai iestādei tika ieteikts lūgt Tiesu “pārbaudīt konstatētos faktus un noskaidrot, vai K. Pinxten nav pildījis savus amata uzliktos pienākumus”. Minētais ziņojums un OLAF ziņojums tajā pašā dienā tika nosūtīti K. Pinxten. Turklāt 2018. gada 17. oktobrī viņam tika nosūtīti OLAF ziņojuma pielikumi.
75
2018. gada 19. novembrīK. Pinxten iesniedza Revīzijas palātai rakstveida apsvērumus. 2018. gada 26. novembrī šīs iestādes locekļi viņu uzklausīja slēgtā sēdē.
76
2018. gada 29. novembrī slēgtā sēdē Revīzijas palāta nolēma nodot K. Pinxten lietu Tiesai, piemērojot LESD 286. panta 6. punktu.
D. Luksemburgas iestāžu uzsāktais kriminālprocess
77
Ņemot vērā OLAF nosūtīto informāciju, tribunal d’arrondissement de Luxembourg (Luksemburgas rajona tiesa, Luksemburga) valsts prokurors ar 2018. gada 1. oktobra vēstuli lūdza Revīzijas palātu atcelt K. Pinxten imunitāti pret tiesvedību. 2018. gada 15. novembrī šī iestāde apmierināja šo lūgumu.
IV. Lietas dalībnieku prasījumi
78
Revīzijas palātas prasījumi Tiesai ir šādi:
–
noraidīt K. Pinxten prasību par to, lai Tiesa apturētu procedūru;
–
konstatēt, ka K. Pinxten nav pildījis amata uzliktos pienākumus atbilstoši LESD 285. un 286. pantam un saskaņā ar tiem pieņemtajām tiesību normām;
–
līdz ar to piemērot LESD 286. panta 6. punktā paredzēto sodu, tā apmēra noteikšanu Revīzijas palāta atstāj Tiesas ziņā;
–
atzīt K. Pinxten prasības par zaudējumu atlīdzināšanu par nepieņemamām un
–
piespriest K. Pinxten atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
79
K. Pinxten prasījumi Tiesai ir šādi:
–
uzdot Revīzijas palātai iesniegt iekšējās revīzijas ziņojumu par laikposmu no 2012. līdz 2018. gadam attiecībā uz Revīzijas palātas locekļu komandējumu izdevumiem un visu šo locekļu dienesta transportlīdzekļu izmantošanu, kā arī precizēt pasākumus, kas veikti šā ziņojuma rezultātā, kā arī iesniegt visus paziņojumus attiecībā uz spiedienu, kas izdarīts uz iekšējo revidentu;
–
noraidīt Revīzijas palātas lūgumu;
–
piespriest Revīzijas palātai samaksāt viņam summu 50000 EUR apmērā, lai atlīdzinātu viņam nodarīto morālo kaitējumu, un
–
piespriest Revīzijas palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
V. Par lūgumu apturēt šo procedūru
A. Lietas dalībnieku argumenti
80
K. Pinxten uzsver, ka Luksemburgā notiek kriminālprocess. Šajā kontekstā teiciens “disciplinārlieta ir jāaptur, nogaidot krimināllietas iznākumu” vai vismaz labas pārvaldības princips liekot Tiesai nepieņemt nolēmumu, pirms to ir darījušas Luksemburgas kriminālizmeklēšanas iestādes.
81
Tādējādi šīs procedūras apturēšana ļautu vienlaikus neietekmēt K. Pinxten situāciju saistībā ar Luksemburgā uzsākto kriminālprocesu un nodrošināt, ka tiek ņemti vērā Luksemburgas kriminālizmeklēšanas iestāžu konstatētie fakti, jo tām esot lielākas izmeklēšanas pilnvaras nekā Tiesai.
82
Revīzijas palāta iebilst pret šo lūgumu.
B. Tiesas vērtējums
83
Vispirms jānorāda, ka nevienā Savienības tiesību normā nav paredzēts, ka procedūra Tiesā saskaņā ar LESD 286. panta 6. punktu būtu jāaptur, ja ir uzsākts kriminālprocess, kas pilnībā vai daļēji attiecas uz tiem pašiem faktiem.
84
Nav šaubu, ka Civildienesta noteikumu IX pielikuma 25. pants nosaka, ka gadījumos, ja pret ierēdni ierosina krimināllietu par tiem pašiem nodarījumiem, galīgo lēmumu attiecībā uz viņa disciplinārlietu pieņem tikai pēc tam, kad tiesas, kas izskata lietu, nolēmums ir kļuvis galīgs.
85
Tomēr procedūrām, kuras attiecas uz Revīzijas palātas locekļa amata uzlikto pienākumu pārkāpumu, tiek piemērots autonoms tiesību aizsardzības līdzeklis, kas paredzēts LESD 286. panta 6. punktā, un tātad uz šīm procedūrām neattiecas Civildienesta noteikumos paredzētie noteikumi par disciplinārlietu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2006. gada 11. jūlijs, Komisija/Cresson, C‑432/04, EU:C:2006:455, 118. punkts).
86
Turpinājumā ir jāuzsver, kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 78. punktā, ka LESD 286. panta 6. punktā paredzētajai procedūrai ir sava funkcija, jo tās mērķis ir nodrošināt Eiropas iestāžu pienācīgu darbību, kas atšķiras no valsts kriminālprocesa funkcijas.
87
Visbeidzot, no Tiesas judikatūras izriet, ka šajā tiesību normā paredzētajā procedūrā Tiesai nav saistoša kriminālprocesa ietvaros veiktā faktu juridiskā kvalifikācija un tās kompetencē ir, pilnībā īstenojot savu diskrecionāro varu, pārbaudīt, vai attiecīgajam Revīzijas palātas loceklim pārmestie fakti nozīmē viņa amata uzlikto pienākumu neizpildi (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2006. gada 11. jūlijs, Komisija/Cresson, C‑432/04, EU:C:2006:455, 121. punkts).
88
Tādējādi šīs procedūras iespējamā apturēšana, gaidot Luksemburgā ierosinātā kriminālprocesa iznākumu, nav nepieciešama, jo katrā ziņā šīs procedūras iznākums nevar ierobežot to vērtējumu apmēru, kuri Tiesai ir jāveic, lai lemtu par šo prasību.
89
Šādos apstākļos K. Pinxten lūgums apturēt šo procedūru ir jānoraida.
VI. Par lūgumu likt iesniegt noteiktus dokumentus
A. Lietas dalībnieku argumenti
90
K. Pinxten norāda, ka Revīzija palāta ir veikusi pilnīgu iekšējo auditu par laikposmu no 2012. līdz 2018. gadam attiecībā uz šīs iestādes locekļu komandējumu izdevumiem un šo locekļu dienesta transportlīdzekļu izmantošanu.
91
Savā atbildes rakstā uz repliku viņš lūdz Tiesu kā pierādījumu savākšanas pasākumu uzdot Revīzijas palātai iesniegt pēc šī iekšējā audita sagatavoto ziņojumu un aprakstīt pasākumus, kas veikti šā ziņojuma rezultātā. K. Pinxten uzskata, ka šāds pierādījumu savākšanas pasākums ļautu informēt Tiesu par to, kā viņa situāciju ir novērtējis Revīzijas palātas iekšējā audita dienests, par citu šīs iestādes locekļu pieļautajiem pārkāpumiem, kā arī par minētās iestādes attieksmi pret šiem pārkāpumiem.
92
Turklāt K. Pinxten norāda, ka minētās iestādes ģenerālsekretārs ir apdraudējis iekšējā revidenta neatkarību un ka Tiesai būtu lietderīgi saņemt visus paziņojumus par šo situāciju, lai varētu noteikt, kā ir jānovērtē pret K. Pinxten vērstie iebildumi.
B. Tiesas vērtējums
93
Vispirms ir jāatgādina, ka tikai Tiesas kompetencē ir izvērtēt lūguma iesniegt dokumentus atbilstību attiecībā uz strīda priekšmetu un pieprasīto dokumentu nepieciešamību nolēmuma pieņemšanai minētajā lietā (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2020. gada 3. marts, Komisija/Polija, C‑791/19 R, nav publicēts, EU:C:2020:147, 9. punkts un tajā minētā judikatūra).
94
Šajā ziņā ir jānorāda, pirmkārt, ka Tiesai, lai lemtu par šo prasību, ir jānosaka Revīzijas palātas locekļa amata uzlikto pienākumu apjoms un, pamatojoties uz lietas dalībnieku iesniegtajiem pierādījumiem, jānovērtē, vai tas, ka K. Pinxten ir pārkāpis kādu no šiem pienākumiem, ir uzskatāms par pierādītu.
95
Šādos apstākļos, pat pieņemot, ka K. Pinxten minētajā iekšējā audita ziņojumā patiešām ir ietverts viņa rīcības likumības vērtējums, nostāja, kuru šajā ziņā ir pieņēmusi Revīzijas palātas iekšēja struktūra, tomēr nevar būt noteicošs elements, lai lemtu par šīs iestādes prasību.
96
Otrkārt, ir jāatgādina, ka šī procedūra attiecas vienīgi uz pārkāpumiem, kurus Revīzijas palāta pārmet K. Pinxten.
97
Apstāklis, ka citi šīs iestādes locekļi ir izdarījuši līdzīgus vai smagākus pārkāpumus, pieņemot, ka tas ir pierādīts, nenozīmē, ka K. Pinxten rīcība būtu bijusi likumīga vai ka šī rīcība varētu tikt uzskatīta par tādu, kas atbilst viņa amata uzliktajiem pienākumiem LESD 286. panta 6. punkta izpratnē.
98
Treškārt, ņemot vērā funkcijas, kas Tiesai ir jāveic šajā procedūrā un kas izriet no šī sprieduma 94. punkta, iespējama konflikta esamība Revīzijas palātā saistībā ar iekšējās revīzijas veikšanu pēc K. Pinxten kā šīs iestādes locekļa otrā pilnvaru termiņa beigām nav būtiska minētās iestādes prasības izskatīšanai.
99
Ņemot vērā iepriekš minēto, ir jākonstatē, ka iemesli, kurus K. Pinxten ir izvirzījis lūguma par dokumentu iesniegšanu pamatojumam, nepierāda interesi, kāda šiem dokumentiem varētu būt saistībā ar šo procedūru, un līdz ar to šis lūgums ir jānoraida.
VII. Par lūgumu par dokumenta izņemšanu no lietas materiāliem
A. Lietas dalībnieku argumenti
100
Revīzijas palāta lūdz izņemt no lietas materiāliem šīs iestādes priekšsēdētāja elektroniskā pasta vēstules, kas 2019. gada 13. februārī nosūtīta citiem tās locekļiem un tās ģenerālsekretāram, kopiju, kuru K. Pinxten iesniedzis iebildumu raksta B.10. pielikumā (turpmāk tekstā – “2019. gada 13. februāra elektroniskā pasta vēstule”).
101
Tā apgalvo, ka runa ir par stingri konfidenciālu elektroniskā pasta vēstuli, kas nosūtīta vienīgi Revīzijas palātas locekļiem pēc K. Pinxten kā šīs iestādes locekļa otrā pilnvaru termiņa beigām. No tā Revīzijas palāta secina, ka šis dokuments noteikti ir iegūts prettiesiski, kas tostarp aizskar Revīzijas palātas tiesības uz saziņas konfidencialitātes ievērošanu.
102
K. Pinxten lūdz noraidīt šo lūgumu izņemt no lietas materiāliem 2019. gada 13. februāra elektroniskā pasta vēstuli.
103
Šajā ziņā viņš vispirms norāda, ka šo elektroniskā pasta vēstuli viņš neesot ieguvis prettiesiski. Turklāt viņš uzskata, ka minētā elektroniskā pasta vēstule patiesībā nebija konfidenciāla, jo Revīzijas palātas rīcības standarti nepieļauj nosūtīt konfidenciālu informāciju pa elektronisko pastu un šo elektroniskā pasta vēstuli saņēma visi adresātu biroju locekļi. Visbeidzot, dokumenta konfidenciālais raksturs vai fakts, ka tas ir iegūts nelikumīgi, neattaisnojot tā izņemšanu no lietas materiāliem, ja tas ir nepieciešams, lai Tiesa varētu pieņemt nolēmumu, kā tas esot šajā gadījumā.
B. Tiesas vērtējums
104
Jāatgādina, ka Savienības tiesībās primārais ir pierādījumu brīvas izvērtēšanas princips, no kā izriet, ka savlaicīgi iesniegta pierādījuma pieņemamību Savienības tiesās var apstrīdēt, vienīgi pamatojoties uz faktu, ka tas ir iegūts nelikumīgi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 26. septembris, Infineon Technologies/Komisija, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, 65. punkts un tajā minētā judikatūra).
105
Šādā kontekstā Tiesa jau ir nolēmusi izņemt dokumentu no lietas materiāliem, pamatojoties it īpaši uz to, ka pastāvēja šaubas par to, vai lietas dalībnieks, kurš uz to atsaucas, ir to ieguvis ar likumīgiem līdzekļiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1981. gada 17. decembris, Ludwigshafener Walzmühle Erling u.c./Padome un Komisija, no 197/80 līdz 200/80, 243/80, 245/80 un 247/80, EU:C:1981:311, 16. punkts).
106
Tāds pats risinājums tika izmantots attiecībā uz juridisku atzinumu, ko iekšējām vajadzībām ir izstrādājusi valsts iestāde, kura nebija nedz to paziņojusi lietas dalībniekam, kas uz to atsaucas, nedz atļāvusi šī atzinuma paziņošanu šim lietas dalībniekam (rīkojums, 2007. gada 23. marts, Stadtgemeinde Frohnleiten un Gemeindebetriebe Frohnleiten, C‑221/06, EU:C:2007:185, 19.–23. punkts).
107
Turklāt Tiesa ir nospriedusi, ka iestādes juridiskā dienesta juridisks atzinums, ko lietas dalībnieks, kurš uz to atsaucas, nav no tā ieguvis ar likumīgiem līdzekļiem, ir jāizslēdz no lietas materiāliem, ja vien sevišķas sabiedrības intereses neattaisno to, ka šis lietas dalībnieks iesniedz šo juridisko atzinumu (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2009. gada 29. janvāris, Donnici/Parlaments, C‑9/08, nav publicēts, EU:C:2009:40, 17.–23. punkts).
108
Šajā lietā, lai gan K. Pinxten formāli apstrīd Revīzijas palātas apgalvojumu, ka viņš 2019. gada 13. februāra elektroniskā pasta vēstuli noteikti esot ieguvis prettiesiski, viņš nesniedz nekādu paskaidrojumu attiecībā uz veidu, kādā viņš ir ieguvis šo elektroniskā pasta vēstuli, un vienīgi uzsver, ka minētā elektroniskā pasta vēstule bija pieejama vairākiem Revīzijas palātas darbiniekiem.
109
Tomēr 2019. gada 13. februāra elektroniskā pasta vēstule ir uzskatāma par iekšēju saziņu starp Revīzijas palātas locekļiem, kas skaidri izpaužas kā tāda, kurai ir stingri konfidenciāls raksturs.
110
Turklāt nav strīda, ka šī elektroniskā pasta vēstule netika nosūtīta K. Pinxten, jo viņš kopš 2018. gada 30. aprīļa vairs nebija Revīzijas palātas loceklis.
111
Līdz ar to ir jāuzskata, ka pastāv šaubas par to, vai K. Pinxten minēto elektroniskā pasta vēstuli ir ieguvis ar likumīgiem līdzekļiem.
112
Turklāt K. Pinxten atsaucas uz 2019. gada 13. februāra elektroniskā pasta vēstuli, lai pierādītu, ka attieksme pret citiem Revīzijas palātas locekļiem ir bijusi labvēlīgāka nekā pret viņu vērstā attieksme.
113
Tomēr, pat pieņemot, ka pret citiem šīs iestādes locekļiem tās attieksme attiecībā uz pārkāpumiem, kurus viņi esot pieļāvuši amata pienākumu izpildē, patiešām būtu bijusi labvēlīgāka nekā pret K. Pinxten, šis apstāklis katrā ziņā nevar pierādīt, ka viņš nebūtu pārkāpis viņa amata uzliktos pienākumus LESD 286. panta 6. punkta izpratnē.
114
Turklāt no Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka vienlīdzīgas attieksmes princips ir jāievēro atbilstoši tiesiskumam, saskaņā ar kuru persona savās interesēs nevar atsaukties uz citas personas interesēs izdarītu nelikumību (spriedumi, 2011. gada 10. novembris, The Rank Group, C‑259/10 un C‑260/10, EU:C:2011:719, 62. punkts, kā arī 2017. gada 13. septembris, Pappalardo u.c./Komisija, C‑350/16 P, EU:C:2017:672, 52. punkts).
115
No tā izriet, ka K. Pinxten nav pierādījis sevišķu sabiedrības interešu esamību, kas varētu attaisnot attiecīgā dokumenta iesniegšanu.
116
Līdz ar to ir jāapmierina Revīzijas palātas lūgums izņemt no lietas materiāliem iebildumu raksta B.10. pielikumā ietverto 2019. gada 13. februāra elektroniskā pasta vēstuli.
VIII. Par prasību
A. Par prasības pieņemamību
117
K. Pinxten vispirms iesniedz četrus argumentus, lai apstrīdētu šīs prasības pieņemamību, kas ir saistīti attiecīgi ar LESD 286. panta 6. punktā paredzētās procedūras nesaderību ar tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, OLAF izmeklēšanas prettiesiskumu, Revīzijas palātas procedūras prettiesiskumu, atļaujot celt šo prasību, un pārmērīgo kavēšanos, ar kādu minētā prasība tika celta.
1.
Par apgalvoto šīs procedūras neatbilstību tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā
a)
Lietas dalībnieku argumenti
118
Ar pirmo argumentu par nepieņemamību K. Pinxten apgalvo, ka šajā procedūrā netiks ievērotas viņa tiesības uz piekļuvi tiesai un viņš nevarēs izmantot tiesības uz lietas izskatīšanu divās instancēs, kas esot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. panta un 1950. gada 4. novembrī Romā parakstītās Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā – “ECPAK”) 7. protokola 2. panta pārkāpums.
119
Lai gan Tiesa jau noraidīja argumentu par lietas izskatīšanas divās instancēs neesamību 2006. gada 11. jūlija spriedumā Komisija/Cresson (C‑432/04, EU:C:2006:455), tā neesot norādījusi, ka tā šajā lietā iestājas kā disciplināriestāde, nevis kā tiesa.
120
Līdz ar to, ja Revīzijas palātas prasība būtu jāizskata LESD 286. panta 6. punktā definētajos ietvaros, K. Pinxten tiktu liegta jebkāda veida tiesību aizsardzība tiesā, kas nozīmētu, ka ar šo tiesību normu nevar pamatot Revīzijas palātas prasību.
121
Revīzijas palāta uzskata, ka šis pamats ir nepieņemams, ciktāl ar to Tiesai faktiski tiek lūgts konstatēt primāro tiesību normas spēkā neesamību. Katrā ziņā minētais pamats jau esot ticis noraidīts 2006. gada 11. jūlija spriedumā Komisija/Cresson (C‑432/04, EU:C:2006:455).
b)
Tiesas vērtējums
122
Vispirms attiecībā uz lietas izskatīšanas divās instancēs neesamību pietiek atgādināt, ka Tiesas lēmuma LESD 286. panta 6. punktā paredzētās procedūras ietvaros pārsūdzības neiespējamība nav tāda rakstura nepilnība, kas varētu aizskart attiecīgā Revīzijas palātas locekļa vai bijušā locekļa tiesības uz efektīvu tiesas aizsardzību, kas garantētas Hartas 47. pantā (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2006. gada 11. jūlijs, Komisija/Cresson, C‑432/04, EU:C:2006:455, 112. un 113. punkts).
123
Turklāt, ņemot vērā, ka K. Pinxten norāda, ka viņa arguments atšķiras no Tiesas 2006. gada 11. jūlija spriedumā Komisija/Cresson (C‑432/04, EU:C:2006:455) izvērtētā argumenta, ciktāl tajā ir norādīts uz pilnīgu tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā neesamību, nevis uz tiesību uz lietas izskatīšanu divās instancēs pārkāpumu, jāuzsver, ka Tiesa, uzklausījusi K. Pinxten, lemj šajā procedūrā kā ar LES un LESD līgumiem nodibināta neatkarīga un objektīva tiesa, nevis kā administratīva iestāde, kas pieņem lēmumu disciplinārlietā.
124
Līdz ar to ar Tiesas pārbaudi pirmajā un pēdējā instancē par iebildumiem saistībā ar to, ka K. Pinxten, kā apgalvots, esot pārkāpis savus Revīzijas palātas locekļa amata uzliktos pienākumus, pietiek, lai viņam nodrošinātu efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.
2.
Par apgalvoto OLAF izmeklēšanas nelikumību
a)
Lietas dalībnieku argumenti
125
Ar otro argumentu par nepieņemamību K. Pinxten norāda, ka Revīzijas palātas prasība ir balstīta uz OLAF ziņojumu un ka šis ziņojums ir sagatavots prettiesiskas procedūras rezultātā.
126
Pirmām kārtām, OLAF esot prettiesiski paplašinājis savas izmeklēšanas apjomu.
127
No Regulas Nr. 883/2013 7. panta 2. punkta izrietot, ka iestādes telpu pārbaude ir jāveic, pamatojoties uz rakstisku pilnvaru, norādot atļautās izmeklēšanas darbības, kuru apmērs ir noteikts lēmumā par izmeklēšanas uzsākšanu.
128
Līdz ar to OLAF nevarot veikt pārbaudi, kuras mērķis vai sekas būtu atklāt iespējamos pārkāpumus, par ko tam nebija zināms un kas pārsniedz veiktās izmeklēšanas apjomu. Šajā lietā OLAF tātad nevarēja likumīgi paplašināt savas izmeklēšanas apmēru, pamatojoties uz datu, kas savākti K. Pinxten biroja pārbaudes laikā, analīzi.
129
Otrām kārtām, OLAF esot pārkāpis K. Pinxten tiesības uz privāto dzīvi. Pirmkārt, šis birojs neesot apstiprinājis, ka tas nebūtu izņēmis saraksti starp K. Pinxten un viņa aizstāvi, uz kuru attiecoties dienesta noslēpums. Otrkārt, OLAF esot izņēmis privātās lietas, uz kurām skaidri bija norādīts, ka tās ir privātas, un kuras īpaši attiecoties uz ieinteresētās personas piedalīšanos medībās un viņa īpašumā esošā dzīvokļa īri.
130
Trešām kārtām, OLAF neesot ievērojis K. Pinxten tiesības uz aizstāvību.
131
Pirmkārt, faktu kopsavilkums, kas tika iesniegts K. Pinxten pirms OLAF ziņojuma pieņemšanas, esot bijis ļoti īss, tam pievienotās tabulas neesot bijušas saprotamas un ar to saistītie apliecinošie dokumenti neesot tikuši paziņoti savlaicīgi.
132
Otrkārt, šis ziņojums esot balstīts uz virkni faktu un pārrunu, par kurām K. Pinxten neesot ticis informēts laikā, kad OLAF viņu iztaujāja.
133
Treškārt, viņa tiesību uz aizstāvību īstenošana esot bijusi tikai formāla, jo aizstāvības argumenti, izņemot retus izņēmumus, neesot apspriesti, bet vienkārši atspoguļoti ziņojuma beigās.
134
Ceturtkārt, bijusī K. Pinxten palīdze pēc viņas uzklausīšanas neesot saņēmusi protokolu, lai gan OLAF esot bijis pienākums viņai nosūtīt tā kopiju, kas apstiprinot to, ka OLAF neesot vācis pierādījumus gan pret attiecīgo personu, gan tai par labu.
135
Revīzijas palāta uzskata, ka pamats par OLAF izmeklēšanas nelikumību ir neefektīvs, jo šī biroja ziņojums nav noteicošais elements, uz kuru balstīta vēršanās Tiesā.
136
Pakārtoti, šis pamats neesot pamatots.
137
Pirmām kārtām, Revīzijas palāta norāda, ka nekas neliedz OLAF paplašināt izmeklēšanas tvērumu un ka tam ir jābūt iespējai veikt šādu paplašināšanu, ja rodas nopietnas aizdomas pēc iestādes telpu pārbaudes. Turklāt attiecīgā izmeklēšana esot tikusi paplašināta uz aizdomām, kas ir cieši saistītas ar tās sākotnējo apmēru.
138
Otrām kārtām, K. Pinxten tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību esot tikušas ievērotas. Pirmkārt, neviens no viņa iesniegtajiem pierādījumiem nepierādot, ka OLAF būtu pamatojies uz dokumentu, uz kuru attiektos advokāta un viņa klienta attiecību konfidencialitāte. Otrkārt, Regulas Nr. 883/2013 4. panta 2. punktā OLAF esot atļauts nekavējoties piekļūt ikvienai iestāžu rīcībā esošajai informācijai un iegūt visu to rīcībā esošo dokumentu kopijas. Tādējādi tam esot rīcības brīvība un tā pilnvaras nevarot tikt ierobežotas ar apstākli, ka noteikti dokumenti tiek raksturoti kā “privāti”.
139
Trešām kārtām, K. Pinxten esot jāpierāda, ka attiecīgā procedūra būtu varējusi beigties ar citādu rezultātu, ja apgalvotais viņa tiesību uz aizstāvību pārkāpums nebūtu noticis, bet to viņš neesot darījis. Katrā ziņā šajā lietā OLAF esot izpildījis savus pienākumus, nosūtot pietiekamu faktu kopsavilkumu, lai dotu viņam iespēju iesniegt savus apsvērumus, ko K. Pinxten turklāt esot izdarījis. Turklāt viņam esot bijusi iespēja arī iesniegt savu aizstāvību Revīzijas palātas iekšējā procesā, pamatojoties uz visu OLAF ziņojumu. Bez tam OLAF neesot bijis pienākuma nodot K. Pinxten bijušajai palīdzei protokolu, jo viņa tika uzklausīta kā lieciniece.
b)
Tiesas vērtējums
140
Vispirms ir jāizvērtē Revīzijas palātas arguments, saskaņā ar kuru nav nepieciešams izvērtēt OLAF izmeklēšanas tiesiskumu, jo OLAF ziņojums nav noteicošais elements, uz kuru ir balstīta vēršanās Tiesā saskaņā ar LESD 286. panta 6. punktu.
141
Šajā ziņā ir jānorāda, ka piecos Revīzijas palātas iebildumos, kas izvirzīti tās prasības pamatojumam, ir pārņemti OLAF ziņojumā izdarītie konstatējumi.
142
Lai pierādītu šo iebildumu pamatotību, Revīzijas palāta iesniedz pierādījumus, kurus lielākoties veido dokumenti, ko OLAF ir izņēmis izmeklēšanas laikā un kas ir ietverti tā ziņojuma pielikumā. Turklāt prasības pieteikuma A.37. pielikumā, uz kuru Revīzijas palāta plaši atsaucas savos procesuālajos rakstos, ir skaidri norādīts, ka to veido “pielikumi OLAF ziņojumam, kas 2018. gada 2. jūlijā nosūtīts Revīzijas palātas priekšsēdētājam”.
143
Turklāt, atbildot uz Tiesas uzdotajiem jautājumiem par iemeslu, kādēļ Revīzijas palāta pārskatīja savu sākotnējo vērtējumu par komandējumu, pārstāvības un reprezentācijas izdevumu, kā arī K. Pinxten izmaksātās dienasnaudas likumību, šī iestāde norādīja, ka tās jaunais vērtējums ir balstīts uz OLAF izmeklēšanas laikā iegūtajām ziņām.
144
Šādos apstākļos ir jāuzskata, ka šīs prasības pieņemamība nav atkarīga no OLAF izmeklēšanas likumības.
145
Ņemot to vērā, iespējamais šīs izmeklēšanas prettiesiskums varētu nozīmēt, ka visi vai daļa no Revīzijas palātas tās prasības pamatojumam iesniegtajiem pierādījumiem ir savākti, pārkāpjot piemērojamās tiesību normas, kas liktu Tiesai noteikt, vai šis pārkāpums ietekmē šo pierādījumu pieņemamību šajā procedūrā.
146
Līdz ar to, pirms tiek lemts par Revīzijas palātas izvirzītajiem iebildumiem, ir jāizvērtē K. Pinxten argumentu pamatotība saistībā ar OLAF izmeklēšanas prettiesiskumu.
147
Pirmām kārtām, attiecībā uz iespējami prettiesisko OLAF veiktās izmeklēšanas priekšmeta paplašināšanu ir jāuzsver, ka OLAF saskaņā ar Regulas Nr. 883/2013 4. panta 2. punkta a) apakšpunktu var piekļūt jebkādai būtiskai informācijai, kas ir Savienības iestāžu rīcībā, kā arī to telpām.
148
Piemērojot šīs regulas 4. panta 1. un 2. punktu, šīs pilnvaras var tikt izmantotas tikai iekšējās izmeklēšanas ietvaros un tās ir jāizmanto saskaņā ar minētajā regulā paredzētajiem nosacījumiem.
149
Saskaņā ar šīs pašas regulas 5. panta 1. punktu OLAF ģenerāldirektors var uzsākt izmeklēšanu, ja pastāv pietiekami nopietnas aizdomas, ka ir notikusi krāpšana, korupcija vai jebkāda cita nelikumīga darbība, kas ietekmē Savienības finanšu intereses.
150
Turklāt Regulas Nr. 883/2013 7. panta 2. punktā ir noteikts, ka OLAF darbinieki pārbauda iestādes telpas, uzrādot rakstisku pilnvaru, kurā tostarp norādīts izmeklēšanas priekšmets un mērķis, kā arī šīs izmeklēšanas veikšanas juridiskie pamati un no tiem izrietošās izmeklēšanas pilnvaras.
151
No tā izriet, pirmkārt, ka OLAF veiktā iestādes telpu pārbaude, ja tam pirms tam nav informācijas, kas būtu pamats aizdomām par prettiesisku darbību veikšanu, kuras ietilpst tā kompetencē, ir prettiesiska un, otrkārt, ka šādas pārbaudes mērķim ir jābūt savākt pierādījumus par prettiesiskajām darbībām, par kurām ir aizdomas (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2014. gada 25. jūnijs, Nexans un Nexans France/Komisija, C‑37/13 P, EU:C:2014:2030, 37. punkts).
152
Turpretī no Regulas Nr. 883/2013 4., 5. un 7. panta neizriet, ka OLAF būtu aizliegts ņemt vērā informāciju, kas nejauši atklāta iestādes telpu pamatotas pārbaudes laikā un kas atklāj nelikumīgu darbību esamību, kuras ir tā kompetencē un par kurām tas pirms šīs pārbaudes nebija informēts, un kuras atšķiras no nelikumīgajām darbībām, uz ko sākotnēji attiecās izmeklēšana, kuras ietvaros tika veikta minētā pārbaude.
153
Turklāt K. Pinxten piedāvātā OLAF darbību regulējošo noteikumu interpretācija praksē varētu radīt nesodāmību tādu nelikumīgu darbību veicējiem, kas tiktu atklātas OLAF izmeklēšanas laikā, un šādas sekas nav nepieciešamas, lai izvairītos no šai struktūrai piešķirto izmeklēšanas pilnvaru ļaunprātīgas izmantošanas vai lai aizsargātu attiecīgās personas tiesības uz aizstāvību, kas radītu risku, ka tiks traucēta Regulas Nr. 883/2013 1. panta 1. punktā minētā mērķa – pastiprināt cīņu pret krāpšanu, korupciju un citām pretlikumīgām darbībām, kuras ietekmē Savienības finanšu intereses, – sasniegšana.
154
Līdz ar to, ja pamatota iestādes telpu pārbaude liek OLAF netieši atklāt faktus, kuri var radīt pietiekamas aizdomas, kas ļauj pieņemt, ka pastāv nelikumīgas darbības, kuras ietilpst tā kompetencē un kuras atšķiras no tām, uz ko sākotnēji attiecās izmeklēšana, kuras ietvaros tika veikta šī pārbaude, OLAF – ja tas šajā ziņā plāno veikt izmeklēšanu, lai pārbaudītu informācijas, kas tam bija sākotnēji zināma šīs pārbaudes laikā, precizitāti vai lai to papildinātu, – ir jāveic jauna izmeklēšana (pēc analoģijas skat. spriedumus, 1989. gada 17. oktobris, Dow Benelux/Komisija_85/87, EU:C:1989:379, 19. punkts, kā arī 2002. gada 15. oktobris, Limburgse Vinyl Maatschappij u.c./Komisija, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, no C‑250/99 P līdz C‑252/99 P un C‑254/99 P, EU:C:2002:582, 301. punkts) vai, vajadzības gadījumā, jāpaplašina savas izmeklēšanas sākotnējais priekšmets, ja netieši atklātās nelikumīgās darbības ir pietiekami saistītas ar darbībām, kas bija sākotnējās izmeklēšanas priekšmets, lai attaisnotu to, ka tās ir tās pašas izmeklēšanas procedūras priekšmets.
155
Šajā lietā K. Pinxten neapstrīd ne lēmuma uzsākt iekšējo izmeklēšanu, kuru OLAF ģenerāldirektors bija pieņēmis pēc Revīzijas palātas nosūtītās informācijas, likumību, ne arī šīs iestādes telpu pārbaudes, kuru OLAF šīs pašas izmeklēšanas ietvaros veica 2017. gada 20. novembrī, likumību.
156
Turklāt viņš nenorāda, ka informācija, kuru OLAF atklāja šīs pārbaudes laikā, nevarēja radīt pietiekamas aizdomas, kas ļautu pieņemt, ka pastāv nelikumīgas darbības, kas ietilpst OLAF kompetencē.
157
Tādējādi apstāklis, ka OLAF lēmums – paplašināt izmeklēšanas priekšmetu, kas sākotnēji bija uzsākta par iespējamiem pārkāpumiem, kuros ir iesaistīts K. Pinxten un kuri skar Savienības finanšu intereses, izmantojot Revīzijas palātas aktīvus un piedaloties komandējumos, kas veikti vai atļauti, pārkāpjot piemērojamās tiesību normas, iespējamiem interešu konfliktiem un citiem LESD 285. un 286. panta, kā arī 2012. gada ētikas kodeksa noteikumu pārkāpumiem, – ir pamatots ar informāciju, kas tika atklāta 2017. gada 20. novembra pārbaudes laikā, nenozīmē, ka šis lēmums ir prettiesisks.
158
Otrām kārtām, attiecībā uz argumentiem, kas saistīti ar K. Pinxten tiesību uz privātās dzīves neaizskaramību aizskārumu, ir jānorāda, ka, ņemot vērā šīs procedūras priekšmetu, Tiesai šajā lietā ir jālemj nevis par jebkādu šo tiesību aizskārumu, ko OLAF būtu varējis pieļaut savas izmeklēšanas laikā, bet gan tikai par apgalvotajiem minēto tiesību pārkāpumiem, kas attiecas uz Revīzijas palātas iesniegto pierādījumu apkopošanu šīs prasības pamatojumam. Procesuālie pārkāpumi, kurus, iespējams, pieļāvis OLAF, vācot pierādījumus, katrā ziņā šīs prasības izskatīšanu varētu ietekmēt tikai tiktāl, cik tā ir balstīta uz OLAF prettiesiski iegūtiem pierādījumiem.
159
Šajā ziņā vispirms ir jākonstatē, ka K. Pinxten Revīzijas palātas iesniegto pierādījumu vidū nav identificējis nevienu dokumentu, uz kuru attiektos advokāta un viņa klienta attiecību konfidencialitātes princips.
160
Tādējādi apstāklim, ka OLAF nav apstiprinājis, ka tas nav izņēmis nevienu sarakstes starp K. Pinxten un viņa pārstāvi elementu, pat ja tas būtu pierādīts, šajā lietā nav nozīmes.
161
Turklāt attiecībā uz pierādījumiem saistībā ar K. Pinxten dalību medībās ir jānorāda, ka Revīzijas palāta Tiesai ir iesniegusi ar šo darbību saistītus dokumentus, kas ir tieši saistīti ar vairākiem komandējumiem, kuri tika veikti Revīzijas palātas locekļa statusā.
162
Neraugoties uz to, ka šie dokumenti tika glabāti mapē, kas ir skaidri apzīmēta kā “privāta”, tā kā tie ir saistīti ar šādiem komandējumiem, tos nevar uzskatīt par tādiem, kas ar K. Pinxten veiktajām darbībām būtu saistīti vienīgi privātā kārtā.
163
Turklāt no šī sprieduma 158. punktā veiktā konstatējuma izriet, ka šīs tiesvedības vajadzībām nav jālemj par K. Pinxten apgalvojumu, saskaņā ar kuru OLAF esot arī paņēmis vai nokopējis virkni dokumentu, kas attiecas uz medībām, uz kurām neattiecās komandējumu rīkojumi.
164
Visbeidzot, protams, ir jākonstatē, ka 2014. gada 20. novembra vēstule, kuru K. Pinxten nosūtījis Savienības Augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, piedāvājot viņai īrēt dzīvokli Briselē (Beļģija), ir saistīta ar K. Pinxten privātīpašuma apsaimniekošanu un ka šīs vēstules kopijas pievienošana OLAF lietas materiāliem līdz ar to ir uzskatāma par viņa Hartas 7. pantā garantēto tiesību uz privātās dzīves neaizskaramību ierobežošanu.
165
Tomēr tas, kā OLAF šo vēstuli izmanto, ir noteikts un ierobežots ar likumu, jo šo vēstuli var izmantot vienīgi OLAF izmeklēšanas ietvaros un procedūrās, kas uzsāktas pēc šīs izmeklēšanas.
166
Līdz ar to K. Pinxten iesniegtie argumenti šīs tiesvedības mērķiem nevar pierādīt, ka OLAF būtu nelikumīgi aizskāris viņa tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību.
167
Trešām kārtām, attiecībā uz apgalvoto K. Pinxten tiesību uz aizstāvību aizskārumu ir jāatgādina, ka Hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunktā ir noteikts, ka tiesības uz labu pārvaldību ietver tostarp ikvienas personas tiesības tikt uzklausītai, pirms tiek veikts kāds individuāls pasākums, kas to varētu nelabvēlīgi ietekmēt.
168
Šis princips ir īstenots Regulas Nr. 883/2013 9. panta 4. punktā, kurā ir paredzēts, ka OLAF pēc izmeklēšanas pabeigšanas un pirms tiek sagatavoti secinājumi, kuros minēts attiecīgās personas vārds, minētajai personai principā dod iespēju komentēt faktus, kas uz viņu attiecas.
169
Turklāt Tiesa LESD 286. panta 6. punktā paredzētajai procedūrai analogas procedūras ietvaros attiecībā uz Komisijas locekli ir nospriedusi, ka ir jāpārliecinās, vai attiecīgais Komisijas loceklis laikus tika informēts par iebildumiem, kas pret viņu tika izvirzīti, un vai viņam bija nodrošināta iespēja tikt uzklausītam (spriedums, 2006. gada 11. jūlijs, Komisija/Cresson, C‑432/04, EU:C:2006:455, 105. punkts). Šāds pienākums turklāt ir paredzēts arī Reglamenta 4. panta 2. un 3. punktā.
170
Šādos apstākļos, lai gan OLAF, tāpat kā Revīzijas palātai ir jāievēro to atbilstošie pienākumi, attiecīgā šīs iestādes locekļa vai bijušā locekļa tiesību tikt uzklausītam ievērošana LESD 286. panta 6. punktā paredzētās procedūras mērķiem ir jānovērtē vispārīgi, jo nevar izslēgt, ka Revīzijas palāta šim loceklim vai bijušajam loceklim ir sniegusi pietiekamu iespēju tikt uzklausītam par informāciju, kuru viņš faktiski nebūtu varējis komentēt pirms OLAF ziņojuma pieņemšanas.
171
Šajā lietā nav strīda par to, ka OLAF2017. gada 22. decembrī mutiski iztaujāja K. Pinxten, ka starp OLAF un K. Pinxten pārstāvi notika vairākkārtēja rakstveida informācijas apmaiņa un ka K. Pinxten pēc izmeklēšanas beigās konstatēto faktu kopsavilkuma paziņošanas varēja nosūtīt OLAF rakstveida dokumentu, lai atspēkotu šajā kopsavilkumā izklāstītos apgalvojumus.
172
Pēc tam, 2018. gada 5. oktobrī, K. Pinxten saņēma OLAF ziņojumu un Revīzijas palātas priekšsēdētāja provizorisko ziņojumu, kas adresēts šīs iestādes locekļiem. Viņš varēja paust savu nostāju par šiem ziņojumiem vienlaikus ar rakstveida apsvērumu nosūtīšanu, kā arī uzklausīšanas sēdē šajā iestādē.
173
Šajā kontekstā, lai gan K. Pinxten apgalvo, ka OLAF izmeklēšanā bija pieļauti četri atsevišķi pārkāpumi, kas minēti šī sprieduma 131.–134. punktā, kuri viņam esot lieguši iespēju faktiski tikt uzklausītam OLAF, viņš nav iesniedzis nevienu argumentu, lai pierādītu, ka viņš nav varējis pietiekami izteikties Revīzijas palātā par atsevišķiem pret viņu vērstiem pierādījumiem pirms OLAF ziņojuma pieņemšanas.
174
Šādos apstākļos šķiet, ka K. Pinxten iesniegtie argumenti šīs tiesvedības mērķiem nevar pierādīt, ka viņa tiesības uz aizstāvību būtu pārkāptas.
175
No tā izriet, ka visi K. Pinxten argumenti par OLAF izmeklēšanas prettiesiskumu ir jānoraida un ka tātad, lai lemtu par šo prasību, nav jānosaka, vai LESD 286. panta 6. punktā paredzētajā procedūrā var atsaukties uz prettiesiski iegūtiem pierādījumiem.
3.
Par apgalvoto Revīzijas palātas procedūras, atļaujot celt šo prasību, prettiesiskumu
a)
Lietas dalībnieku argumenti
176
Ar savu trešo argumentu par nepieņemamību K. Pinxten apgalvo, pirmkārt, ka viņa uzklausīšana Revīzijas palātā, neraugoties uz viņa protestiem, ir notikusi šīs iestādes ģenerālsekretāra un juridiskā dienesta vadītāja klātbūtnē, lai gan Reglamenta piemērošanas kārtības 49. panta 3. punktā ir prasīts, lai minētās iestādes locekļa uzklausīšana pirms prasības celšanas saskaņā ar LESD 286. panta 6. punktu tiktu veikta bez tulka vai cita šīs iestādes darbinieka klātbūtnes.
177
Attiecīgo darbinieku klātbūtne būtu varējusi ietekmēt debates, it īpaši, ņemot vērā Revīzijas palātas ģenerālsekretāra atbildību par šīs iestādes veiktās pārbaudes nepietiekamību un tās Juridiskā dienesta vadītāja “pārsteidzošo” lomu izmeklēšanas laikā.
178
Otrkārt, K. Pinxten uzskata, ka nepietiekams Revīzijas palātas locekļu skaits balsoja par labu šīs prasības celšanai.
179
Proti, Reglamenta 4. panta 4. punktā esot prasīts četru piektdaļu, proti, 23 tās locekļu balsu vairākums, lai atļautu celt prasību saskaņā ar LESD 286. panta 6. punktu. Tomēr tikai divdesmit divi no minētajiem locekļiem esot balsojuši par labu šīs prasības celšanai.
180
Lai gan divi Revīzijas palātas locekļi sevi atsauca no piedalīšanās balsojumā, šim apstāklim neesot nozīmes. Tā kā Reglamenta 4. panta 4. punktā esot noteikts, ka balsu vairākums tiek aprēķināts, ņemot vērā šo locekļu kopējo skaitu, Revīzijas palātas locekļu, kuri sevi atsauca, situācija esot salīdzināma ar to šīs iestādes locekļu situāciju, kuri atturējās.
181
Revīzijas palāta šaubās par to, vai K. Pinxten argumenti saistībā ar lēmumu vērsties Tiesā ar šo prasību ir efektīvi, jo šis lēmums nevarot tikt pielīdzināts aktam par vēršanos Tiesā, kā tas ir norādīts 2005. gada 9. septembra rīkojumā Komisija/Cresson (C‑432/04, nav publicēts, EU:C:2005:539).
182
Katrā ziņā Revīzijas palātas ģenerālsekretārs piedaloties visās šīs iestādes sanāksmēs, lai sagatavotu protokolu atbilstoši Reglamenta 23. pantam un Reglamenta īstenošanas kārtības 39. pantam. Turklāt šīs īstenošanas kārtības 50. panta 1. punkts esot ļāvis Revīzijas palātai izraudzīties personu, kas ir atbildīga par protokola projekta sagatavošanu. Šī kompetence 2015. gada 12. februārī esot tikusi īstenota, lai šo uzdevumu uzticētu tās juridiskā dienesta vadītājam.
183
Turklāt vairākums, kas prasīts, lai celtu prasību saskaņā ar LESD 286. panta 6. punktu, esot jāaprēķina, pamatojoties uz Revīzijas palātas locekļu kopējo skaitu, izņemot attiecīgo locekli un tos, kuri ir nolēmuši sevi atsaukt. Protams, šīs iestādes locekļu, kuri atrodas interešu konflikta situācijā, gadījums neesot paredzēts Reglamentā. Tomēr, ja šie locekļi tiktu uzskatīti par tādiem, kas atturas, tie de facto piedalītos lēmumu pieņemšanas procesā, no kura tie būtu jāizslēdz.
b)
Tiesas vērtējums
184
Vispirms ir jāuzsver, ka Tiesai, izskatot iebildi par nepieņemamību saistībā ar noteikumu, kas reglamentē to, kā Revīzijas palāta pieņem lēmumu par prasības celšanu saskaņā ar LESD 286. panta 6. punktu, pārkāpumu, ir jālemj par šo iebildi, pirms tā vajadzības gadījumā pārbauda šīs prasības pamatotību.
185
Šādu iebildi par nepieņemamību nevar noraidīt, pamatojoties uz 2005. gada 9. septembra rīkojuma Komisija/Cresson (C‑432/04, nav publicēts, EU:C:2005:539) 4. punktā izdarīto konstatējumu, saskaņā ar kuru prasības, kas pamatota ar EKL 213. panta 2. punktu, ietvaros Komisijas lēmums vērsties Tiesā nevar tikt pielīdzināts aktam, ar kuru tā vēršas Tiesā.
186
Šis konstatējums, kura vienīgais mērķis bija noteikt, lai Tiesā tiktu iesniegti vienīgi elementi, kas izklāstīti šajā prasībā, un ka tādējādi tai nebija jāņem vērā iemesli, kas Komisijai lika uzskatīt par lietderīgu vērsties Tiesā, nekādā ziņā nenozīmē, ka iespējamais lēmuma celt minēto prasību prettiesiskums neietekmē tās pieņemamību.
187
Līdz ar to ir jāizvērtē K. Pinxten argumenti par apgalvoto Revīzijas palātas procedūras prettiesiskumu, atļaujot celt šo prasību.
188
Pirmām kārtām, attiecībā uz K. Pinxten uzklausīšanas norisi Revīzijas palātā ir jānorāda, ka no Reglamenta 4. panta 1., 3. un 4. punkta izriet, ka tad, ja šī iestāde uzskata, ka tās rīcībā nonākusī informācija var liecināt, ka kāds no tās locekļiem vairs neatbilst vajadzīgajiem nosacījumiem vai nepilda uzticētos amata pienākumus, tam tiek lūgts mutiski sniegt paskaidrojumus šajā iestādē, pirms tā lemj par lietas nodošanu Tiesai, lai attiecīgo locekli atlaistu no amata vai lai viņam atņemtu tiesības uz pensiju vai citas priekšrocības.
189
Reglamenta īstenošanas kārtības 8. pantā bija precizēts, ka sēdes, kas notiek saskaņā ar Reglamenta 4. pantā paredzēto procedūru, ir slēgtas sēdes Reglamenta īstenošanas kārtības 49. panta izpratnē.
190
Šādas sēdes saskaņā ar minētās īstenošanas kārtības 49. panta 3. punktu notiek bez mutiskās tulkošanas un bez citu Revīzijas palātas darbinieku klātbūtnes, ja vien iepriekšējā šīs iestādes sanāksmē nav pieņemts pretējs lēmums.
191
No šīm tiesību normām izriet, ka K. Pinxten uzklausīšanai bija jānotiek vienīgi Revīzijas palātas locekļu klātbūtnē.
192
Šo secinājumu nevar atspēkot ar Revīzijas palātas argumentu, saskaņā ar kuru šīs iestādes ģenerālsekretāra klātbūtne šajā uzklausīšanā tomēr esot bijusi pamatota, jo viņam bija jāsagatavo slēgtās sēdes, kuras laikā tika veikta minētā uzklausīšana, protokols un jāpalīdz minētās iestādes priekšsēdētājam.
193
Protams, Reglamenta 23. pantā ir noteikts, ka visas Revīzijas palātas sēdes protokolē. Turklāt šī reglamenta īstenošanas kārtības 39. panta 1. punktā bija paredzēts, ka Revīzijas palātas ģenerālsekretāram tostarp ir pienākums sagatavot šīs iestādes sanāksmju protokolu projektus un palīdzēt minētās iestādes priekšsēdētājam saistībā ar tās sanāksmju sagatavošanu un procedūru ievērošanu. Tāpat arī šīs īstenošanas kārtības 50. panta 1. punktā bija precizēts, ka Revīzijas palātas sēžu protokolu projektus sagatavo šīs iestādes ģenerālsekretārs vai cita šim uzdevumam izraudzīta persona.
194
Tomēr no iepriekšējā punktā minētajām tiesību normām neizriet, ka Revīzijas palātas ģenerālsekretāram noteikti bija jābūt klāt šīs iestādes slēgtajā sēdē, kuras laikā notika K. Pinxten uzklausīšana, lai sagatavotu šīs sēdes protokolu, jo vajadzības gadījumā, piemērojot minētās īstenošanas kārtības 50. panta 1. punktu, varēja tikt izraudzīts kāds Revīzijas palātas loceklis, lai sagatavotu šīs pašas sēdes protokolu.
195
Turklāt jāuzsver, ka Reglamenta īstenošanas kārtības 49. panta 3. punkts ir īpašs noteikums, ar kuru tiek izdarīta atkāpe no Revīzijas palātas sēžu rīkošanas parastās kārtības, lai tostarp nodrošinātu pilnīgi brīvu diskusiju starp šīs iestādes locekļiem.
196
Līdz ar to noteikumi, ar kuriem Revīzijas palātas ģenerālsekretāram ir uzticētas šīs iestādes priekšsēdētāja vispārējās palīgfunkcijas, nevar attaisnot šī ģenerālsekretāra klātbūtni minētās iestādes slēgtajā sēdē, vēl jo vairāk tāpēc, ka Reglamenta īstenošanas kārtības 49. panta 3. punktā bija paredzēta īpaša procedūra, atbilstoši kurai var atļaut slēgtā sēdē būt klāt šīs iestādes darbiniekam, tomēr netiek apgalvots, ka Revīzijas palāta šajā gadījumā šo procedūru būtu izmantojusi.
197
Šādos apstākļos arī Revīzijas palātas Juridiskā dienesta vadītāja klātbūtne attiecīgajā slēgtajā sēdē nevar tikt pamatota ar Revīzijas palātas sēžu protokolu projektu sagatavošanas funkciju, kas, pēc šīs iestādes domām, viņam esot uzticēta ar lēmumu, kurš pieņemts 2015. gada 12. februārī, pamatojoties uz Reglamenta īstenošanas kārtības 50. panta 1. punktu.
198
Turklāt no šīs slēgtās sēdes transkripcijas izriet, ka Revīzijas palātas priekšsēdētājs bija pamatojis šīs iestādes Juridiskā dienesta vadītāja klātbūtni nevis ar šīm funkcijām, bet gan atsaucoties uz viņa padomdevēja lomu.
199
Lai gan no iepriekš minētā izriet, ka Revīzijas palātas ģenerālsekretāra un Juridiskā dienesta vadītāja klātbūtne šīs iestādes slēgtajā sēdē, kuras laikā notika K. Pinxten uzklausīšana, bija nelikumīga, no Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka šāds pārkāpums var izrādīties izšķirošs vienīgi tad, ja K. Pinxten varētu pierādīt, ka tad, ja nebūtu šī pārkāpuma, Revīzijas palātā notikušās procedūras iznākums varētu būt bijis citāds (pēc analoģijas skat. spriedumus, 2019. gada 4. aprīlis, OZ/EIB, C‑558/17 P, EU:C:2019:289, 76. punkts, un 2020. gada 4. jūnijs, C.F. (Nodokļu revīzija), C‑430/19, EU:C:2020:429, 35. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
200
K. Pinxten nav pierādījis, kādā veidā šo Revīzijas palātas darbinieku klātbūtne, kuri – kā izriet no šīs slēgtās sēdes ieraksta transkripcijas – minētajā sēdē nav izteikušies, varēja ietekmēt šīs pašas sēdes norisi vai a fortiori šīs iestādes pieņemto galīgo lēmumu.
201
It īpaši, lai gan K. Pinxten apgalvo, ka Revīzijas palātas ģenerālsekretāra atbildība varētu iestāties saistībā ar trūkumiem pārbaudē, kas viņam bija jāveic attiecībā uz šīs iestādes izdevumiem, ir jākonstatē, ka attiecīgās slēgtās sēdes mērķis bija vienīgi ļaut K. Pinxten paust nostāju par viņam pārmestajiem faktiem.
202
Turklāt kritiku, kas izteikta par Revīzijas palātas Juridiskā dienesta vadītāja nostāju izmeklēšanas laikā, galvenokārt pamato vēstules projekts, kuru, kā apgalvots, ir diktējis un iesniedzis K. Pinxten šoferis, tomēr nav strīda par to, ka šis šoferis to nav parakstījis. Tādējādi K. Pinxten nav juridiski pietiekami pierādījis, ka Revīzijas palātas Juridiskā dienesta vadītāja klātbūtne attiecīgajā slēgtajā sēdē šī darbinieka attieksmes dēļ būtu varējusi ietekmēt šīs sēdes norisi.
203
Otrām kārtām, attiecībā uz Revīzijas palātā notikušo balsojumu, lai pieņemtu lēmumu celt šo prasību, Reglamenta 4. panta 4. punktā ir noteikts, ka šis lēmums ir jāpieņem aizklātā balsošanā ar četru piektdaļu šīs iestādes locekļu balsu vairākumu.
204
Lai gan šajā tiesību normā ir arī paredzēts, ka attiecīgais Revīzijas palātas loceklis nepiedalās balsošanā, šim noteikumam šajā lietā nav nozīmes, jo minētais lēmums tika pieņemts datumā, kad K. Pinxten vairs nebija šīs iestādes loceklis.
205
Līdz ar to, kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 90. punktā, attiecīgi Reglamenta 4. panta 4. punktā un 25. panta 3. punktā izmantoto formulējumu salīdzinājums pierāda, ka vairākums, kas tiek prasīts šāda lēmuma pieņemšanai, ir jāaprēķina, pamatojoties uz Revīzijas palātas locekļu kopējo skaitu, nevis uz šīs iestādes locekļu skaitu, kuri piedalījās attiecīgajā minētās iestādes sēdē.
206
To ņemot vērā, Hartas 41. panta 1. punktā tostarp ir norādīts, ka ikvienai personai ir tiesības uz jautājumu objektīvu izskatīšanu Savienības iestādēs un struktūrās.
207
No Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka Savienības iestādēm un struktūrām ir jāizpilda objektivitātes prasība un tās divas sastāvdaļas ir, pirmkārt, subjektīvā objektivitāte, saskaņā ar kuru nevienam attiecīgās iestādes loceklim nedrīkst pastāvēt aizspriedumi vai personīgs pieņēmums, un, otrkārt, objektīvā objektivitāte, saskaņā ar kuru šai iestādei ir jāsniedz pietiekamas garantijas, lai varētu izslēgt jebkādas leģitīmas šaubas attiecībā uz iespējamiem aizspriedumiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 27. marts, August Wolff un Remedia/Komisija, C‑680/16 P, EU:C:2019:257, 27. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
208
Lai nodrošinātu šīs prasības ievērošanu, Revīzijas palātas locekļiem, kuri nevar objektīvi piedalīties procedūrā saistībā ar viena no šīs iestādes locekļiem vai bijušajiem locekļiem iespējamo nodošanu Tiesai, it īpaši to personisko saikņu dēļ, kas viņiem ir ar attiecīgo locekli vai bijušo locekli, ir jābūt iespējai pārliecināties, ka viņi neīsteno nekādu ietekmi uz šīs procedūras iznākumu, un šajā nolūkā tiem ir jābūt iespējai sevi atsaukt.
209
Ja Reglamenta 4. panta 4. punkts tiktu interpretēts tādējādi, ka tas nozīmē, ka šajā tiesību normā prasītais balsu vairākums tiek aprēķināts, no Revīzijas palātas kopējā locekļu skaita neatskaitot tos locekļus, kuri ir sevi atsaukuši, to lēmums sevi atsaukt faktiski radītu potenciāli izšķirošu ietekmi uz minētajā tiesību normā paredzētās procedūras iznākumu.
210
Turklāt, ņemot vērā šajā pašā tiesību normā prasīto vairākumu, šāda tās interpretācija praksē ārkārtīgi apgrūtinātu vai pat padarītu par neiespējamu šīs procedūras uzsākšanu, ja zināms skaits šīs iestādes locekļu nolemtu sevi atsaukt.
211
Tādējādi Reglamenta 4. panta 4. punkts ir jāinterpretē atbilstoši Hartas 41. panta 1. punktam tādējādi, ka četru piektdaļu Revīzijas palātas locekļu vairākums, kas ir paredzēts šajā pirmajā tiesību normā, ir jāaprēķina, pamatojoties uz kopējo šīs iestādes locekļu skaitu, kuri varēja likumīgi piedalīties attiecīgajā balsojumā, neapdraudot objektivitātes prasību.
212
Šajā lietā nav strīda par to, ka divi Revīzijas palātas locekļi ir sevi atsaukuši, lai nodrošinātu šīs prasības ievērošanu, tādu iemeslu dēļ, kas nav tikuši apstrīdēti.
213
Līdz ar to 22 Revīzijas palātas locekļu balsojums par labu šīs prasības celšanai bija pietiekams, lai sasniegtu Reglamenta 4. panta 4. punktā prasīto balsu vairākumu.
214
No tā izriet, ka K. Pinxten argumenti par Revīzijas palātas procedūras prettiesiskumu, atļaujot celt šo prasību, ir jānoraida.
4.
Par apgalvoto kavēšanos, ar kādu tika celta Revīzijas palātas prasība
a)
Lietas dalībnieku argumenti
215
Savā ceturtajā argumentā par nepieņemamību K. Pinxten uzskata, ka Revīzijas palāta, apšaubīdama kopš 2006. gada viņa iesniegto pieteikumu maksājumu saņemšanai likumību, nav ievērojusi Hartas 41. panta 1. punktā paredzēto saprātīga termiņa ievērošanas principu, lai gan šīs iestādes rīcībā kopš šo pieteikumu iesniegšanas brīža bija visa lietderīgā informācija, lai pārliecinātos, vai minētie pieteikumi ir likumīgi, vai arī lemtu par skaidrojumu lūgšanu.
216
Tiesiskās drošības princips pēc analoģijas ar noteikumiem, kas paredzēti Savienības finanšu tiesiskajā regulējumā un ar to saistītajā Tiesas judikatūrā, prasa, lai iestāde paziņojumu par parādu paziņotu termiņā, kas parasti nepārsniedz piecus gadus no brīža, kad šī iestāde varēja izvirzīt savu prasījumu, tomēr šo termiņu var samazināt vai pagarināt atkarībā no apstākļiem.
217
Turklāt šajā lietā neesot jāpierāda saprātīga termiņa pārsniegšanas ietekme uz Savienības tiesību akta saturu, jo šī prasība nav vērsta uz šāda tiesību akta atcelšanu. Šajā kontekstā esot jāuzskata, ka Revīzijas palātai ir iestājies noilgums attiecībā uz visiem iebildumiem, kas ir vecāki par trīs gadiem vai vismaz ir radušies pirms vairāk nekā pieciem gadiem, sākot no 2018. gada 5. oktobra, kas ir datums, kurā šīs iestādes priekšsēdētājs tās locekļiem iesniedza provizorisko ziņojumu.
218
Revīzijas palāta uzskata, ka vēršanās Tiesā ir notikusi saprātīgā termiņā. Tā esot varējusi uzsākt šo tiesvedību vienīgi pēc OLAF ziņojuma saņemšanas, proti, 2018. gada 2. jūlijā. Ņemot vērā apgalvoto pārkāpumu apmēru, astoņu mēnešu termiņš, skaitot no šī datuma, neesot pārmērīgs. Turklāt noteikumi par noilgumu prasījumu atgūšanas jomā neesot piemērojami šajā tiesvedībā.
b)
Tiesas vērtējums
219
No Tiesas judikatūras izriet, ka Revīzijas palātai jācenšas nekavēties nenoteiktu laiku, ceļot prasību saskaņā ar LESD 286. panta 6. punktu, lai ievērotu tiesiskās drošības pamatprasību un lai nepārkāptu attiecīgās personas tiesības uz aizstāvību, palielinot grūtības atspēkot šajā prasībā izvirzītos argumentus (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2006. gada 11. jūlijs, Komisija/Cresson, C‑432/04, EU:C:2006:455, 90. punkts).
220
Tomēr, tā kā šajā tiesību normā nav noteikts precīzs termiņš, Revīzijas palātai ievērojamā termiņa saprātīgumu nevar noteikt, atsaucoties uz vienu precīzu, abstrakti noteiktu maksimālo robežu, bet tas ir jānosaka katrā atsevišķā gadījumā, ņemot vērā lietas faktiskos apstākļus, it īpaši lietas iznākuma nozīmi ieinteresētajām personām, lietas sarežģītību un lietas dalībnieku uzvedību (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 28. februāris, Arango Jaramillo u.c./EIB, pārskatīšana, C‑334/12 RX–II, EU:C:2013:134, 28. un 29. punkts).
221
Turklāt, kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 104. punktā, atspēkojamo prezumpciju, saskaņā ar kuru termiņš, kas pārsniedz piecus gadus, skaitot no attiecīgajiem faktiem, esot nesaprātīgs un kuru Tiesa ir noteikusi 2016. gada 14. jūnija sprieduma Marchiani/Parlaments (C‑566/14 P, EU:C:2016:437) 105. punktā, un uz kuru atsaucas K. Pinxten, šajā tiesvedībā nevar piemērot.
222
Šīs prezumpcijas pamatā ir noteikumi par Savienības prasījumu piedziņu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 14. jūnijs, Marchiani/Parlaments, C‑566/14 P, EU:C:2016:437, 101.–103. punkts).
223
Pat ja prasība atbilstoši LESD 286. panta 6. punktam daļēji ir pamatota ar iebildumu par Revīzijas palātas līdzekļu ļaunprātīgu izmantošanu, tomēr šādas prasības mērķis nav panākt, lai tiktu atmaksāti maksājumi, kuri veikti attiecīgā šīs iestādes locekļa interesēs un kurus tā uzskatītu par nepamatotiem.
224
Līdz ar to ir jānosaka, vai Revīzijas palātas prasība ir celta saprātīgā termiņā, ņemot vērā šī sprieduma 220. punktā atgādināto Tiesas judikatūru.
225
Šajā lietā, protams, ir jānorāda, ka visvecākie fakti, kas tiek pārmesti K. Pinxten, ir datēti ar 2006. gadu, proti, vairāk nekā divpadsmit gadus pirms šīs prasības celšanas.
226
Turklāt, lai gan no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka Revīzijas palātas veikta stingrāka pārbaude par tās locekļu iesniegtajiem pieteikumiem maksājumu saņemšanai būtu varējusi ļaut tai ātrāk atklāt vismaz būtisku apgalvoto pārkāpumu daļu attiecībā uz K. Pinxten, tomēr viņa situācijas sistemātisku pārskatīšanu pamatoja OLAF izmeklēšanas laikā sniegtā informācija.
227
Revīzijas palātas prasība atbilstoši LESD 286. panta 6. punktam ir balstīta uz visu šīs iestādes rīcībā esošās informācijas kopumu pēc šīs sistemātiskās pārskatīšanas. Līdz ar to nav pierādīts, ka Revīzijas palāta būtu varējusi nolemt celt šo prasību, ja nebūtu OLAF savāktās informācijas.
228
Turklāt pēc tam, kad 2016. gadā tika saņemta informācija par K. Pinxten, Revīzijas palāta šajā pašā gadā veica iekšējo izmeklēšanu. Sākot no brīža, kad OLAF direktors 2016. gada 27. oktobrī nosūtīja Revīzijas palātai informāciju, no kuras izrietēja, ka viņš izvērtē iespēju uzsākt izmeklēšanu, un līdz viņa ziņojuma iesniegšanai Revīzijas palātai 2018. gada 2. jūlijā, šī iestāde saskaņā ar Regulas Nr. 883/2013 5. panta 3. punktu nevarēja veikt savu izmeklēšanu, ja nepastāvēja kāda cita vienošanās ar OLAF. Saņemot šo ziņojumu, Revīzijas palāta uzsāka Reglamenta 4. pantā paredzēto procedūru vairākos posmos, kas norisinājās laikā no 2018. gada 12. jūlija līdz 29. novembrim.
229
No tā izriet, ka Revīzijas palāta ātri reaģēja uz informācijas saņemšanu par apgalvotajiem K. Pinxten pieļautajiem pārkāpumiem un ka pēc tam tā ar zināmu ātrumu veica procedūras saistībā ar viņa pilnvarām, lai gan LESD 286. panta 6. punkts vēl nekad nebija ticis piemērots un OLAF ziņojumā bija minēts ļoti liels skaits K. Pinxten izdarīto pārkāpumu.
230
Līdz ar to, lai gan Tiesai vajadzības gadījumā būs jāņem vērā laiks, kas pagājis no dažu aplūkoto faktu rašanās brīža līdz brīdim, kad Revīzijas palāta precīzi formulējusi iebildumus, lai novērtētu, cik lielā mērā no K. Pinxten var gaidīt, ka viņš iesniegtu papildu paskaidrojumus vai pierādījumus par šiem faktiem, tomēr nevar uzskatīt, ka šīs prasības celšana vispārīgi ir notikusi, beidzoties nesaprātīgam termiņam, vai ka Revīzijas palātai būtu iestājies noilgums, lai tā šīs procedūras mērķiem varētu atsaukties uz atsevišķiem šajā prasībā norādītajiem pārkāpumiem.
231
Līdz ar to ir jānoraida K. Pinxten argumenti par kavēšanos, ar kādu šī prasība tika celta.
232
Tā kā neviens no četriem argumentiem par prasības pieņemamību nav ticis apmierināts, ir jākonstatē, ka šī prasība ir pieņemama.
B. Par iebildumiem
233
Prasības pamatojumam Revīzijas palāta izvirza piecus iebildumus, kas attiecas, pirmkārt, uz šīs iestādes resursu ļaunprātīgu izmantošanu, otrkārt, uz nodokļu priekšrocību ļaunprātīgu un prettiesisku izmantošanu, treškārt, uz nepatiesu paziņojumu sniegšanu apdrošināšanas sabiedrībai, ceturtkārt, uz nedeklarētu un prettiesisku noteiktu darbību veikšanu, kā arī, piektkārt, uz interešu konflikta situācijas izraisīšanu.
234
Lai izvērtētu šos iebildumus, ir jāprecizē, ka ar LESD 286. panta 6. punktu Revīzijas palātai ir atļauts lūgt Tiesu atbrīvot šīs iestādes locekļus no amata vai atņemt viņiem tiesības uz pensiju vai citām priekšrocībām, ja tie vairs neatbilst vajadzīgajiem nosacījumiem vai nepilda amata pienākumus.
235
Šo pienākumu raksturs tostarp ir precizēts LESD 285. un 286. pantā.
236
Tādējādi saskaņā ar LESD 285. pantu šiem locekļiem savas funkcijas ir jāveic pilnīgi neatkarīgi Savienības vispārējās interesēs.
237
Turklāt no LESD 286. panta 3. punkta izriet, ka Revīzijas palātas locekļiem tostarp ir jāatturas no jebkādas darbības, kas nav saderīga ar viņu amata pienākumiem.
238
Turklāt LESD 286. panta 4. punktā šiem locekļiem ir aizliegts pilnvaru laikā uzņemties jebkādu citu algotu vai nealgotu darbu, tostarp tādēļ, lai nodrošinātu minēto locekļu pieejamību pilnvaru izpildē. Šajā tiesību normā arī ir precizēts, ka minētie locekļi svinīgi solās, ka gan pilnvaru laikā, gan vēlāk viņi ievēros amata uzliktos pienākumus, it īpaši pienākumu izturēties godīgi un apdomīgi attiecībā uz dažu amatu un priekšrocību pieņemšanu pēc tam, kad viņu pilnvaras ir beigušās.
239
Pēdējie minētie pienākumi ir norādīti tikai kā piemēri, un jēdziens “amata uzliktie pienākumi” LESD 286. panta 6. punkta izpratnē ir jāsaprot plašā nozīmē. Ņemot vērā nozīmīgo atbildību, kas uzticēta Revīzijas palātas locekļiem, viņiem attiecībā uz savu uzvedību ir jāievēro visstingrākās normas, vienmēr ievērojot Savienības vispārējo interešu pārsvaru ne tikai pār valsts interesēm, bet arī savām personiskajām interesēm (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2006. gada 11. jūlijs, Komisija/Cresson, C‑432/04, EU:C:2006:455, 70. un 71. punkts).
240
Šādā perspektīvā Revīzijas palātas locekļu pienākumi, kas noteikti primārajās tiesībās, ir pārņemti un konkretizēti šīs iestādes pieņemtajās iekšējās tiesību normās, kuras šiem locekļiem ir stingri jāievēro.
241
It īpaši Revīzijas palātas locekļiem ir stingri jāievēro šajās tiesību normās paredzētie deklarēšanas pienākumi, lai nodrošinātu LESD 286. panta 3. un 4. punkta ievērošanu, un tādējādi jānodrošina pilnīga šīs iestādes informēšana par pieteikumiem, kuru mērķis ir piesaistīt minētās iestādes resursus, tostarp saistībā ar komandējuma, pārstāvības un reprezentācijas izdevumiem.
242
Šaubu gadījumā par viņu amata pienākumu precīzu apjomu Revīzijas palātas locekļiem ir jāvēršas pie šīs iestādes kompetentajiem dienestiem, lai kliedētu šīs šaubas.
243
To ņemot vērā, kaut arī Revīzijas palātas locekļiem tādējādi ir jāraugās, lai viņu uzvedība būtu nevainojama, no tā tomēr neizriet, ka mazākā atkāpe no attiecīgajām normām var tikt sodīta saskaņā ar LESD 286. panta 6. punktu. Ir nepieciešams, lai šajā ziņā pastāvētu noteiktas smaguma pakāpes pienākumu neizpilde (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2006. gada 11. jūlijs, Komisija/Cresson, C‑432/04, EU:C:2006:455, 72. punkts).
244
Tātad, pārbaudot Revīzijas palātas izvirzītos piecus iebildumus, ir jānoskaidro, vai Tiesas rīcībā esošie lietas materiāli ļauj attiecībā uz K. Pinxten konstatēt noteiktas smaguma pakāpes pārkāpumu šīs iestādes locekļa amata uzlikto pienākumu, kuri ir noteikti primārajās tiesībās un precizēti minētās iestādes pieņemtajos noteikumos, izpildē.
245
Šajā nolūkā Tiesai ir jāizvērtē visi pierādījumi, ko tai iesniegusi gan Revīzijas palāta – kurai ir jāpierāda, ka pastāv pienākumu neizpilde, kurā tā apsūdz K. Pinxten –, gan viņš pats. Tiesai it īpaši ir jāizvērtē šo apstākļu saturiskā pareizība un ticamība, lai noskaidrotu, vai tie ir pietiekami, lai konstatētu noteikta smaguma pakāpes pienākumu neizpildi LESD 286. panta 6. punkta izpratnē.
1.
Par ceturto iebildumu par to, ka ir notikusi nedeklarēta un prettiesiska politiskā darbība un nekustamā īpašuma sabiedrības vadīšana
246
Ar ceturto iebildumu Revīzijas palāta apgalvo, ka K. Pinxten nav izpildījis savus personiskas neieinteresētības, neatkarības, objektivitātes, iesaistes, godīguma, atbildības, piemēra rādīšanas un pārredzamības pienākumus, savu pilnvaru laikā nelikumīgi veicot divas ārējas darbības.
247
Tā kā Revīzijas palātas resursu ļaunprātīga izmantošana, kas ir pirmā iebilduma priekšmets, daļēji attiecas uz šīs iestādes līdzekļu piesaisti, kurus tā norāda kā saistītus ar šīm ārējām darbībām, vispirms ir jāizvērtē ceturtais iebildums.
248
Šajā ziņā, kā ir atgādināts šī sprieduma 238. punktā, Revīzijas palātas locekļi, piemērojot LESD 286. panta 4. punktu, savu pilnvaru laikā nedrīkst uzņemties nekādu citu algotu vai nealgotu darbu.
249
Turklāt, lai saskaņā ar LESD 285. pantu garantētu šo locekļu neatkarību un, piemērojot LESD 286. panta 3. punktu, nodrošinātu, ka minētie locekļi atturas no jebkādas darbības, kas nav saderīga ar viņu pilnvaru raksturu, Revīzijas palātas pieņemtajos noteikumos, kas šiem pašiem locekļiem – kā tas ir norādīts šī sprieduma 241. punktā – ir rūpīgi jāievēro, ir precizēts, ar kādiem nosacījumiem viņi var veikt ārēju darbību savu pilnvaru laikā.
250
Proti, ētikas vadlīniju 3.7. punktā ir paredzēts, ka Revīzijas palātas locekļi ārējas darbības var veikt tikai saskaņā ar Civildienesta noteikumiem un viņiem ir jāatturas no jebkādas darbības, kas var apdraudēt šīs iestādes reputāciju, likt apšaubīt viņu objektivitāti vai traucēt viņu darbu.
251
2004. gada ētikas kodeksa 4. panta 1. punktā un 2012. gada ētikas kodeksa 4. panta 1. un 2. punktā ir noteikts, ka Revīzijas palātas locekļi ar atdevi strādā, lai īstenotu viņiem uzticētās pilnvaras, ka viņi nevar veikt nekādas politiskās funkcijas un ka viņi atturas no jebkādas ārējas profesionālās darbības, kā arī no jebkādas citas ārējas darbības, kas nav saderīga ar viņu funkciju izpildi.
252
Reglamenta īstenošanas kārtības 5. panta 1. punktā bija noteikts, ka Revīzijas palātas locekļi atturas no jebkādas ārējas profesionālās darbības un no jebkādas citas ārējas darbības, kas nav saderīga ar neatkarības un pieejamības principiem, pildot savas funkcijas.
253
Šīs īstenošanas kārtības 5. panta 2. punktā bija precizēts, ka ikviena faktiska vai plānotā ārējā darbība ir jāizvērtē, ņemot vērā četrus vispārējos kritērijus, kas saistīti attiecīgi ar Revīzijas palātas tēla aizskāruma neesamību saistībā ar tās objektivitāti, interešu konfliktu, pārmērīgu slogu darba laika un finansiālā labuma līmeni.
254
Turklāt procesuālā ziņā 2004. gada ētikas kodeksa 4. panta 3. punktā, 2012. gada ētikas kodeksa 4. panta 6. punktā, kā arī Reglamenta īstenošanas kārtības 6. panta 1. un 2. punktā ir noteikts pienākums Revīzijas palātas priekšsēdētājam paziņot par jebkuru ārēju darbību ne tikai šīs iestādes locekļa pienākumu pildīšanas laikā, bet arī pārējo viņa pilnvaru laikā.
255
No iepriekš minētā izriet, ka, lai lemtu par ceturto iebildumu, ir jāizvērtē, vai K. Pinxten ir izpildījis pienākumu paziņot par ikvienu ārēju darbību un atturēties veikt ārēju darbību, kas nav saderīga ar viņa pilnvarām, attiecībā uz divām ārējām darbībām, kuras ir šī iebilduma pirmās un otrās daļas priekšmets.
a)
Par ceturtā iebilduma pirmo daļu, kas attiecas uz nedeklarētu un nelikumīgu politiskās darbības veikšanu
1) Lietas dalībnieku argumenti
256
Ceturtā iebilduma pirmajā daļā Revīzijas palāta norāda, ka K. Pinxten īstenoja intensīvu politisko darbību, lai gan viņš bija šīs iestādes loceklis. Tādējādi viņš esot piedalījies politiskās partijas Open VLD (turpmāk tekstā – “attiecīgā politiskā partija”) daudzās biroja sanāksmēs, turklāt kā biedrs ar balsstiesībām līdz 2008. gadam.
257
Šī darbība neesot nedz deklarēta Revīzijas palātai, nedz arī tā to ir atļāvusi, un tā katrā ziņā neesot saderīga ar šīs iestādes locekļa amatu.
258
K. Pinxten noliedz, ka, būdams Revīzijas palātas loceklis, viņš būtu veicis jebkādu politisko darbību. Lai gan viņš piedalījās dažās attiecīgās politiskās partijas sanāksmēs, runa esot par šīs partijas “paplašinātā” biroja sanāksmēm, kurās esot piedalījušies arī minētās partijas deputāti un kurās K. Pinxten neesot bijušas balsstiesības, jo viņš neesot bijis no šī biroja ievēlēts loceklis. Viņa dalības šajās sanāksmēs mērķis esot bijis veicināt Revīzijas palātas darbību un saglabāt profesionālās attiecības ar valsts politiķiem.
2) Tiesas vērtējums
259
Pirmkārt, ir jānorāda, ka Revīzijas palātas apgalvojums, saskaņā ar kuru K. Pinxten līdz 2008. gadam ir piedalījies attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmēs kā biedrs ar balsstiesībām, nevar tikt uzskatīts par pierādītu, jo Tiesas rīcībā esošajos lietas materiālos nav ietverts neviens pierādījums, kas pamatotu šo apgalvojumu.
260
Otrkārt, attiecībā uz K. Pinxten piedalīšanos attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmēs kopš 2008. gada, lai gan viņam nav balsstiesību, Revīzijas palāta tostarp iesniedz elektroniskā pasta vēstuli, kuru 2008. gada 24. novembrī bija nosūtījis šīs partijas politiskais direktors un ar kuru K. Pinxten tika garantēts, ka viņš tiks sistemātiski ielūgts uz minētās partijas biroja sanāksmēm, kā arī šo sanāksmju protokolos ir apstiprināta K. Pinxten dalība vismaz 30 no minētajām sanāksmēm laikposmā no 2009. gada 9. marta līdz 2010. gada 26. aprīlim.
261
Kā secinājumu 182. punktā ir norādījis ģenerāladvokāts, no šiem protokoliem arī izriet, ka attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmju, kurās piedalījās K. Pinxten, mērķis bija apspriest dažādus jautājumus, kas attiecas uz Beļģijas un Eiropas politiku.
262
Turklāt, lai gan attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmju protokoli pēc 2010. gada 26. aprīļa nav ietverti Tiesas rīcībā esošajos lietas materiālos, no vairākiem apstākļiem, kas ietverti šajos lietas materiālos, izriet, ka K. Pinxten dalība šajās sanāksmēs turpinājās pēc šī datuma.
263
It īpaši no elektroniskā pasta vēstuļu apmaiņas, kas datēta ar 2012. gada maiju, izriet, ka K. Pinxten uztraucās, ka viņš vairs nesaņem ielūgumus piedalīties attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmēs, un ka viņam tika sniegta atbilde, ka runa ir par tehnisku problēmu. Uz K. Pinxten interesi par šīm sanāksmēm norāda arī 2016. gada janvāra elektroniskā pasta vēstuļu apmaiņa, kurās viņš sūdzējās, ka ielūgumi uz minētajām sanāksmēm viņam tika nosūtīti pārāk vēlu, lai viņš varētu nodrošināt dalību tajās.
264
Elektroniskā pasta vēstules, kas nosūtītas 2014. gada septembrī, kā arī 2015. gada septembrī un oktobrī, turklāt apstiprina K. Pinxten dalību atsevišķās attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmēs.
265
Pēc tam vairākas 2016. un 2017. gada elektroniskā pasta vēstules pierāda, ka K. Pinxten joprojām tika nosūtīti ielūgumi uz šādām sanāksmēm, savukārt dokumenti, kas attiecas uz vairākiem viņa veiktajiem komandējumiem, liecina par viņa dalību vismaz četrās no šīm sanāksmēm šo divu gadu laikā.
266
Turklāt uzklausīšanā Revīzijas palātā un vēlāk tiesas sēdē K. Pinxten atzina, ka viņš ir regulāri piedalījies attiecīgās politiskās partijas “paplašinātā” biroja sanāksmēs, apmeklējot vidēji astoņas līdz desmit sanāksmes gadā.
267
No šiem apstākļiem izriet, ka K. Pinxten lielākajā daļā no savu divu pilnvaru laika Revīzijas palātā bija veicis aktīvu politisko darbību, kas izpaudās kā tieša un regulāra piedalīšanās valsts mēroga politiskās partijas vadības struktūrā.
268
K. Pinxten arguments, ka viņš šajās sanāksmēs piedalījās kā viesis vai novērotājs, tāpat kā attiecīgās partijas deputāti, jo viņš šajā ziņā nav ievēlēts un viņam nav balsstiesību, nevar likt apšaubīt šo vērtējumu.
269
Proti, regulāra dalība politiskās partijas vadības sanāksmēs, pat bez balsstiesībām, sniedz reālu iespēju, it īpaši piedaloties šajā ietvarā notikušajās debatēs, ietekmēt šīs partijas politisko darbību. Turklāt līdzība starp attiecīgās partijas deputātu statusu un K. Pinxten statusu attiecībā uz dalību attiecīgajās sanāksmēs, uz kuru viņš atsaucas, apstiprina šīs dalības saistību ar politisko darbību.
270
Papildus tam, ka K. Pinxten šo darbību nav deklarējis, ir jākonstatē, ka šāda darbība ir acīmredzami nesaderīga ar Revīzijas palātas locekļa amata pienākumiem.
271
Papildus laikam, kas nepieciešams, lai darba dienu laikā dotos un piedalītos politiskajās sanāksmēs, kaut gan attiecīgajam loceklim ir pienākums nodrošināt pieejamību, šāda veida darbība arī apdraud viņa neatkarību un, ja tā kļūst zināma, var kaitēt Revīzijas palātas objektivitātes tēlam sabiedrībā.
272
Šāda darbība tādējādi nav saderīga ar primārajās tiesībās noteiktajiem pienākumiem un ir arī pretrunā šī sprieduma 250.–253. punktā minētajiem Revīzijas palātas pieņemtajiem noteikumiem. Politikas funkciju veikšana it īpaši ir skaidri aizliegta ar 2004. un 2012. gada ētikas kodeksiem, savukārt ētikas vadlīniju 3.3. punktā ir minēta nepieciešamība izvairīties no jebkāda interešu konflikta, kas varētu rasties piederības politiskajam birojam gadījumā.
273
Jāuzsver – tas, ka Revīzijas palātas loceklis turpina politisko darbību lielākajā savu pilnvaru termiņa laikā, ir īpaši smags viņa amata pamatpienākumu pārkāpums.
274
Šo pienākumu pārkāpuma smagumu šajā lietā vēl jo vairāk pastiprina apstāklis, ka K. Pinxten nekādā gadījumā nevarēja nezināt par savas rīcības prettiesisko raksturu, jo komiteja, kas bija atbildīga par Revīzijas palātas locekļu ārējo darbību novērtēšanu, viņam stājoties amatā, bija noraidījusi viņa lūgumu saglabāt Overpeltas [Overpelt] (Beļģija) pašvaldības mēra statusu, it īpaši pamatojoties uz šīs iestādes Juridiskā dienesta 2006. gada 10. maija paziņojumu, kurā tika uzsvērts, ka šīs iestādes locekļi nevar veikt nekādu politisko darbību.
275
Tādējādi ceturtā iebilduma pirmā daļa ir pamatota.
b)
Par ceturtā iebilduma otro daļu attiecībā uz to, ka ir notikusi nedeklarēta un prettiesiska nekustamā īpašuma sabiedrības vadīšana
1) Lietas dalībnieku argumenti
276
Ceturtā iebilduma otrajā daļā Revīzijas palāta apgalvo, ka K. Pinxten 2016. gadā izveidoja privātu sabiedrību, no kuras viņš guva ienākumus un kura bija paredzēta vīna dārza apsaimniekošanai Kotdorā [Côte‑d’Or] (Francija).
277
Šī darbība neesot nedz paziņota Revīzijas palātai, nedz arī tā to bija atļāvusi, un tā katrā ziņā neesot saderīga ar šīs iestādes locekļa amatu, jo runa ir par profesionālu darbību peļņas gūšanas nolūkā.
278
K. Pinxten uzskata, ka Revīzijas palātas minētā sabiedrība ir nekustamā īpašuma sabiedrība (société civile immobilière), kas neveic komercdarbību un kas vienīgi saņem īres maksu par nekustamo īpašumu, kas ir norādīts viņa interešu deklarācijā. Tādējādi tā esot uzskatāma vienkārši par pilnībā pārskatāmu nekustamā īpašuma veidu.
2) Tiesas vērtējums
279
No Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka K. Pinxten patiešām ir veicis nekustamā īpašuma sabiedrības vadītāja funkcijas kopš šīs sabiedrības izveides 2016. gada laikā līdz viņa otrā pilnvaru termiņa beigām.
280
K. Pinxten un viņa laulātajai piederēja 97 % no minētās nekustamā īpašuma sabiedrības kapitāldaļām, atlikušie 3 % pieder viņu trim bērniem.
281
Turklāt no Revīzijas palātas iesniegtajiem notariālajiem aktiem un elektroniskā pasta vēstulēm izriet, ka 2016. gada 12. septembrī šī pati nekustamā īpašuma sabiedrība iegādājās vairākus zemesgabalus, kas nekavējoties tika nodoti lauku zemes nomai, lai tos izmantotu trešā persona.
282
Attiecībā uz K. Pinxten šādi veiktās funkcijas saderību ar viņa pienākumiem ir jākonstatē, ka neviens no Revīzijas palātas locekļu statusu reglamentējošajiem principiem neliedz tieši vai netieši iegūt nekustamo īpašumu vai saņemt ar šādu īpašumu saistītus nomas ienākumus.
283
Turklāt no 2012. gada ētikas kodeksa 2. panta 2. punkta, kurā attiecībā uz “īpašuma, kas pieder tieši vai ar nekustamā īpašuma uzņēmuma starpniecību”, piederību ir noteikta viena un tā pati deklarēšanas kārtība, izriet, ka Revīzijas palātas iekšējās tiesību normās ir skaidri paredzēta iespēja, ka tās locekļiem tieši vai netieši pieder nekustamais īpašums.
284
Tā kā nav ne apgalvots, ne a fortiori pierādīts, ka attiecīgā nekustamā īpašuma sabiedrība būtu veikusi darbību, kas pārsniedz šī sprieduma 281. punktā minēto lauksaimniecības zemesgabalu pārvaldību, šķiet, ka K. Pinxten kā šīs sabiedrības vadītājs vienīgi tika aicināts pārvaldīt šos zemesgabalus, kurus minētā sabiedrība neizmantoja tieši, kā viņš būtu bijis aicināts to darīt, ja viņam minētie zemesgabali būtu piederējuši tieši.
285
Šādos apstākļos un tā kā nav citas informācijas, kas varētu pierādīt Revīzijas palātas šajā ziņā izvirzītās apsūdzības pret K. Pinxten pamatotību, nešķiet, ka viņa veiktā ģimenes nekustamā īpašuma sabiedrības vadītāja darbība varētu apdraudēt neatkarības un objektivitātes principus, samazināt viņa pieejamību vai ļaut viņam gūt lielākus ienākumus nekā tie, kurus viņš būtu varējis iegūt kā šīs sabiedrības valdījumā esošo īpašumu īpašnieks.
286
No tā izriet, ka, pretēji Revīzijas palātas apgalvotajam, šo darbību nevar uzskatīt par darbību, kas nav saderīga ar Revīzijas palātas locekļa amatu.
287
Attiecībā uz jautājumu, vai K. Pinxten ir izpildījis savu pienākumu deklarēt šādu darbību, no 2012. gada ētikas kodeksa 2. panta 2. un 4. punkta izriet, ka Revīzijas palātas loceklim, kurš pilnvaru laikā ar nekustamā īpašuma sabiedrības starpniecību bija iegādājies nekustamo īpašumu, kas nav dzīvesvieta, kuru izmantotu tikai viņš, ir jāiesniedz jauns paziņojums par viņa finansiālajām interesēm un informāciju par viņa īpašumu, kurā ir norādīts šis nekustamais īpašums.
288
Ņemot vērā šī īpašā deklarēšanas pienākuma esamību attiecībā uz nekustamā īpašuma turēšanu un šajā kontekstā 2012. gada ētikas kodeksā ietverto atsauci uz nekustamo īpašumu sabiedrībām, ir jāuzskata, ka paziņojums par Revīzijas palātas locekļa finansiālajām interesēm un informāciju par viņa īpašumu, kurā ir norādīts nekustamais īpašums, kas tam pieder ar nekustamā īpašuma sabiedrības starpniecību, ir pietiekams, lai šis [Revīzijas] tiesas loceklis, pildot šīs sabiedrības vadītāja funkcijas, izpildītu savus deklarēšanas pienākumus attiecībā pret šo iestādi.
289
Turklāt, tā kā, pirmkārt, nekustamā īpašuma sabiedrības vadītāja amats pats par sevi nav nesaderīgs ar Revīzijas palātas locekļa amatu un, otrkārt, tā kā iespējamais interešu konflikts, kas ir saistīts ar šo funkciju, pēc sava rakstura izriet no attiecīgā īpašuma turējuma, nevis no pašas minētās funkcijas veikšanas, tās kā ārējās darbības papildu paziņošana procedūrā, kas ir paredzēta šī sprieduma 254. punktā, nav nepieciešama, lai Revīzijas palāta varētu pārliecināties, ka tās locekļi ievēro savus amata uzliktos pienākumus.
290
Šajā lietā netiek apstrīdēts, ka lauksaimniecībā izmantojamie zemesgabali, kas pieder aplūkotajai nekustamā īpašuma sabiedrībai, patiešām tika minēti jaunajā paziņojumā par finanšu interesēm un informāciju par īpašumu, kuru K. Pinxten iesniedza pēc šo zemesgabalu iegādes.
291
Līdz ar to ceturtā iebilduma otrā daļa ir noraidāma kā nepamatota.
292
Tādējādi šis iebildums ir jāapmierina daļēji.
2.
Par pirmo iebildumu par to, ka ir ļaunprātīgi izmantoti Revīzijas palātas resursi, lai finansētu darbības, kurām nav nekādas saistības ar šīs iestādes locekļa amatu vai kuras ar to nav saderīgas
a)
Par pirmā iebilduma pieņemamību
293
K. Pinxten iesniedza divus argumentus, lai apstrīdētu pirmā iebilduma pieņemamību, kas attiecīgi ir saistīti ar to, ka Revīzijas palāta nav izmantojusi savu rīcības brīvību, un formāliem trūkumiem prasības pieteikuma iesniegšanā, kā arī replikas raksta pielikumā iesniegtās tabulas nepieņemamību.
1) Par Revīzijas palātas rīcības brīvības īstenošanu
i) Lietas dalībnieku argumenti
294
K. Pinxten norāda, ka Revīzijas palāta ir vienīgi atsaukusies uz OLAF ziņojumu, to neanalizējot un tostarp precīzi nenorādot, kādā ziņā katrs no kritizētajiem izdevumiem ir nelikumīgs. Tādējādi šī iestāde neesot izmantojusi tai ar LESD 286. panta 6. punktu piešķirto rīcības brīvību. Šo nepilnību pastiprinot apstāklis, ka Revīzijas palāta galu galā no K. Pinxten pieprasa tikai aptuveni 27 % no OLAF noteiktās summas, nepaskaidrojot iemeslus, kuru dēļ tā tomēr pārņem visus pārmetumus, kas OLAF ziņojumā adresēti K. Pinxten.
295
Revīzijas palāta uzskata, ka tai bija jāanalizē OLAF ziņojums un jāatsaucas uz to. Tomēr, kā par to tostarp liecinot provizoriskais ziņojums un prasības pieteikums, tā esot veikusi pati savu aplūkoto faktu analīzi.
ii) Tiesas vērtējums
296
No LESD 286. panta 6. punkta izriet, ka tikai Revīzijas palāta var uzsākt šajā tiesību normā paredzēto procedūru.
297
Tādējādi šai iestādei ir jāizvērtē, vai tās rīcībā esošie pierādījumi par attiecīgās iestādes locekļa vai bijušā locekļa rīcību ir pietiekami, lai pamatotu šīs procedūras uzsākšanu. Turklāt Reglamenta 4. pantā ir paredzēta iekšējā procedūra, kuras mērķis ir ļaut pieņemt šīs pašas iestādes pamatotu lēmumu šajā ziņā.
298
Papildus tam – OLAF ziņojuma esamība saistībā ar attiecīgā Revīzijas palātas locekļa vai bijušā locekļa rīcību nevar ierobežot šai iestādei šajā ziņā piešķirto rīcības brīvību, jo no Regulas Nr. 883/2013 11. panta 4. punkta izriet, ka iestādei, kurai šāds ziņojums tiek nosūtīts, ir jānosaka, kādas sekas ir šim ziņojumam un tam pievienotajiem ieteikumiem.
299
Šajā lietā, kā izriet tostarp no šī sprieduma 188.–214. punkta, tika īstenota Reglamenta 4. pantā paredzētā procedūra, kas ļāva Revīzijas palātai izlemt celt šo prasību, ņemot vērā visu tās rīcībā esošo informāciju, tostarp OLAF ziņojumu.
300
Šādos apstākļos apstāklis, ka prasības pieteikums lielā mērā ir balstīts uz OLAF ziņojumā izdarītajiem konstatējumiem, nevar likt apšaubīt pirmā iebilduma pieņemamību, jo Revīzijas palātai nekādā ziņā nav pienākuma atkāpties no šiem konstatējumiem.
301
Turklāt Revīzijas palāta savā prasības pieteikumā nav pārņēmusi visus OLAF ziņojumā minētos pārmetumus. Proti, tā it īpaši nav izvirzījusi iebildumus par K. Pinxten nepamatoto prombūtni un turklāt ir noraidījusi OLAF analīzi par atsevišķu K. Pinxten komandējumu prettiesiskumu.
302
No tā izriet, ka K. Pinxten arguments par to, ka Revīzijas palāta nav izmantojusi savu rīcības brīvību, ir jānoraida.
2) Par prasības pieteikuma iesniegšanu un par replikas raksta pielikumā ietvertās tabulas pieņemamību
i) Lietas dalībnieku argumenti
303
K. Pinxten norāda, ka Revīzijas palāta nav izpildījusi savu izmeklēšanas iestādes pienākumu konstatēt faktus, pierādot, ka katrs no pirmajā iebildumā kritizētajiem izdevumiem patiešām ir prettiesisks.
304
Šādu pierādīšanu nevar veikt, principiāli un automātiski atsaucoties uz OLAF ziņojumu un tā daudzajiem pielikumiem, jo šāda atsauce ir nepieņemama. Tāpat šī iestāde nevarot likumīgi pamatot savu argumentāciju, atsaucoties uz replikas raksta C.1. pielikumā ietverto tabulu, vēl jo vairāk tāpēc, ka šī tabula esot pieņemta pēc tās lēmuma vērsties Tiesā.
305
Revīzijas palāta uzskata, ka prasības pieteikums ir pietiekami pamatots. Tādējādi tā esot sniegusi reprezentatīvus piemērus K. Pinxten pārmesto pienākumu neizpildei, vienlaikus atkārtojot katru iebildumu un pielikumā iesniedzot detalizētāku tabulu. Pēc tam, kad 2019. gada 4. februārī tika nosūtīti K. Pinxten apsvērumi, Revīzijas palāta turklāt esot veikusi jaunu katru izdevumu pārbaudi un esot sagatavojusi tabulu, kas pievienota tās 2019. gada 11. aprīļa lēmumam par prasījuma konstatēšanu un atgūšanu.
ii) Tiesas vērtējums
306
Vispirms jānorāda, ka K. Pinxten apgalvojums, ka Revīzijas palāta neesot pierādījusi faktus, uz kuriem ir balstīts pirmais iebildums, ir jāizvērtē šī iebilduma pamatotības pārbaudes stadijā, nevis tā pieņemamības izvērtēšanas stadijā.
307
Attiecībā uz pārējo, pirmkārt, saistībā ar prasības pieteikuma iesniegšanu ir jāatgādina, ka, piemērojot Eiropas Savienības Tiesas statūtu 21. pantu un Tiesas Reglamenta 120. panta c) punktu, prasības pieteikumā tostarp ir jānorāda strīda priekšmets, prasītāja prasījumi, kā arī izvirzītie pamati un argumenti.
308
Šī pienākuma izpildei ir jāļauj atbildētājam sagatavot savu aizstāvību un Tiesai veikt pārbaudi. No tā izriet, ka galvenie faktiskie un tiesiskie apstākļi, ar kuriem ir pamatota šāda prasība, prasības pieteikumā ir jānorāda loģiskā un saprotamā veidā un ka prasības pieteikumā ietvertajiem prasījumiem ir jābūt formulētiem nepārprotami, lai izvairītos no tā, ka Tiesa lemj ultra petita vai arī nelemj par kādu iebildumu.
309
Tātad saistībā ar prasību, kas celta saskaņā ar LESD 286. panta 6. punktu, Revīzijas palātai iebildumi ir jāizklāsta loģiski un precīzi, lai attiecīgais Revīzijas palātas loceklis vai bijušais loceklis varētu precīzi novērtēt viņa amata uzlikto pienākumu pārkāpuma raksturu, kas ir obligāts nosacījums, lai šis loceklis vai bijušais loceklis varētu lietderīgi izmantot savus aizstāvības līdzekļus un lai Tiesa varētu pārbaudīt apgalvotā pārkāpuma esamību.
310
Lai gan ir taisnība, ka šajā ziņā atsevišķos jautājumos prasības pieteikumu var pamatot un papildināt, atsaucoties uz noteiktām tam pievienoto dokumentu rindkopām, vispārēja atsauce uz citiem dokumentiem, pat ja tie ir pievienoti prasības pieteikumam, nevar kompensēt galveno juridisko argumentu neesamību, kuriem ir jābūt ietvertiem pašā prasības pieteikumā (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2014. gada 11. septembris, MasterCard u.c./Komisija, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, 40. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
311
Tātad Tiesai nav pienākuma prasības pieteikuma pielikumos meklēt un identificēt iebildumus un argumentus, ko tā varētu uzskatīt par tādiem, kuri veido prasības pamatojumu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2014. gada 11. septembris, MasterCard u.c./Komisija, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, 41. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
312
Šajā lietā Revīzijas palātas prasības pieteikumā ir ietverts vispārīgs pirmā iebilduma izklāsts, kurā tostarp ir norādītas to situāciju kategorijas, kurās, pēc tās domām, K. Pinxten ir ļaunprātīgi izmantojis šīs iestādes resursus.
313
Šis izklāsts ir papildināts ar ļoti apjomīgiem pielikumiem, uz kuriem atkārtoti ir atsauces prasības pieteikumā.
314
Šajā ziņā, protams, ir jānorāda, ka tas, kādā veidā prasības pieteikumā ir ietvertas atsauces uz šiem pielikumiem, ir kritizējams, jo Revīzijas palāta bieži vien pamato savu argumentāciju ar nepietiekami precīzu atsauci uz prasības pieteikuma A.37. pielikumu, kurā ietilpst daudzi dokumenti, kas bieži ir iesniegti sajauktā kārtībā un kas ietver vairākus tūkstošus lappušu.
315
Lai gan šī prakse neļauj Tiesai veikt precīzu un detalizētu analīzi, prasības pieteikumā tomēr ir iespējams noskaidrot Revīzijas palātas norādītā pirmā iebilduma raksturu un argumentus, kurus tā vēlas izvirzīt, lai konstatētu K. Pinxten rīcības prettiesiskumu.
316
Līdz ar to ir jāuzskata, ka būtiskie faktiskie un tiesiskie apstākļi, ar kuriem ir pamatota šī prasība, pietiekami izriet no prasības pieteikuma teksta un ka daudzās atsauces uz prasības pieteikuma pielikumiem tātad nav paredzētas, lai kompensētu prasības pieteikuma trūkumus šajā ziņā.
317
Konkrētāk, attiecībā uz Revīzijas palātas iesniegto prasības pieteikuma A.47. pielikumā iekļauto tabulu ir jānorāda, ka šī tabula ļauj šai iestādei pamatot un papildināt prasības pieteikumu, izsmeļošā un precīzā veidā aprakstot konkrētas situācijas, kurās ir notikuši pārkāpumi, kas saistībā ar pirmo iebildumu ir minēti prasības pieteikumā.
318
Turklāt šī tabula ļauj nodrošināt nepārtrauktību ar iepriekšējo administratīvo procesu, kura laikā gan Revīzijas palāta, gan K. Pinxten izmantoja šīs pašas atsauces, lai identificētu attiecīgās situācijas.
319
Papildus, ņemot vērā pirmajā iebildumā minēto konkrēto situāciju lielo skaitu, to pilnīgu izklāstu prasības pieteikuma tekstā faktiski bija grūti paredzēt.
320
Šāds formāls ierobežojums nevar likt Revīzijas palātai atteikties iesniegt Tiesai visus faktus, kas, pēc tās domām, palīdz konstatēt, ka K. Pinxten ir pārkāpis no viņa amata izrietošos pienākumus.
321
Šādos apstākļos ir jāuzskata, ka pirmā iebilduma izvirzīšana prasības pieteikumā ļauj K. Pinxten īstenot savas tiesības uz aizstāvību, kā viņš turklāt to ir detalizēti darījis tiesvedībā Tiesā, un Tiesai lemt par šī iebilduma pamatotību.
322
No tā izriet, ka formālie trūkumi prasības pieteikuma iesniegšanā neļauj uzskatīt, ka pirmais iebildums pilnībā vai daļēji ir nepieņemams.
323
Otrkārt, attiecībā uz apgalvojumu, ka replikas raksta C.1. pielikumā ietvertā tabula ir nepieņemama, jo tā ir sagatavota pēc prasības pieteikuma iesniegšanas un iesniegta replikas raksta stadijā, ir jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas Reglamenta 127. pantu tiesvedības laikā nav atļauts izvirzīt jaunus pamatus, izņemot gadījumus, kad tie ir saistīti ar tādiem tiesiskiem vai faktiskiem apstākļiem, kas ir kļuvuši zināmi iztiesāšanas laikā. Turklāt saskaņā ar šī reglamenta 128. panta 1. punktu puses vēl var sniegt papildu pierādījumus vai izteikt pierādījumu piedāvājumus savas argumentācijas atbalstam replikas rakstā, pamatojot kavēšanos šo ziņu iesniegšanā.
324
Šajā ziņā ir jākonstatē, ka replikas raksta C.1. pielikumā ietvertā tabula ir uzskatāma par jaunu prasības pieteikuma A.47. pielikumā ietvertās tabulas iesniegšanu, kuras mērķis ir atvieglot pierādījumu identifikāciju attiecībā uz katru no šajā tabulā norādītajām situācijām un ņemt vērā argumentus, kurus K. Pinxten ir izvirzījis savā iebildumu rakstā.
325
Tā kā nav pierādīts, ka replikas raksta C.1. pielikumā iekļautajā tabulā būtu ietverti jauni iebildumi vai ka tajā būtu atsauce uz pierādījumiem, kas nav tikuši iesniegti prasības pieteikuma pielikumā, saskaņā ar Tiesas Reglamenta 127. vai 128. pantu to nevar uzskatīt par pilnībā vai daļēji nepieņemamu.
b)
Par pirmā pamata pamatotību
1) Lietas dalībnieku argumenti
326
Ar pirmo iebildumu Revīzijas palāta apgalvo, ka, ļaunprātīgi izmantojot šīs iestādes resursus, K. Pinxten ir pārkāpis savus personiskās neieinteresētības, neatkarības, objektivitātes, iesaistes, godīguma, atbildības, piemēra rādīšanas un pārredzamības pienākumus.
327
Pirmkārt, Revīzijas palāta pārmet K. Pinxten, ka viņš ir lūdzis atlīdzināt komandējuma izdevumus un izmaksāt dienasnaudu par darbībām, kas nav saistītas ar viņa pienākumiem.
328
Revīzijas palāta šajā ziņā uzsver, ka no Regulas Nr. 2290/77 7. panta un Lēmuma Nr. 1‑2003 izriet, ka šo atlīdzināšanu un šo izmaksu var veikt vienīgi attiecībā uz uzdevumiem, kurus iestāde loceklim ir uzdevusi veikt un kuri ir saistīti ar viņa pienākumu izpildi.
329
K. Pinxten esot lūdzis, pirmkārt, atlīdzināt komandējuma izdevumus un izmaksāt dienasnaudu par izklaides pasākumiem, proti, atpūtas darbībām, piemēram, braucienu uz Kransmontanas [Crans Montana] (Šveice) kalnu kūrortu, brīvā laika aktivitātēm, īpaši medībām, tūrisma braucieniem, piemēram, ceļojumu uz Kubu, vai arī pieņemšanām un viņa draugu kāzām.
330
Otrkārt, K. Pinxten esot lūdzis atlīdzināt un veikt samaksu par darbībām, kas saistītas ar viņa mantiskajām interesēm, tostarp saistībā ar vīna dārza iegādi.
331
Treškārt, K. Pinxten esot devies komandējumos saistībā ar darbībām, kas nav saderīgas ar viņa amatu, piemēram, darbībām saistībā ar attiecīgo politisko partiju, kuru esamību pierādot gan sanāksmju ar šīs partijas locekļiem biežums, gan OLAF savāktie pierādījumi.
332
Ceturtkārt, K. Pinxten esot ieviesis “komandējumus bez dienasnaudas izmaksas” attiecībā uz darbībām, kuras, kā viņš atzīst, nav saistītas ar viņa amatu, lai nodrošinātu, ka viņa komandējumos izmantotās dienesta automašīnas nobraukums netiek ieskaitīts gada maksimālajā 15000 km apmērā, par kura pārsniegšanu ir jāmaksā.
333
Lai gan K. Pinxten daudzos komandējumus pamato ar oficiāla ielūguma saņemšanu, šim pamatojumam nevarot piekrist, jo, pirmkārt, šis formālais raksturs, it īpaši fakts, ka ielūgums attiecas uz tā kā Revīzijas palātas locekļa statusu, varētu būt pieklājības izpausme, kas neveido saikni ar viņa Revīzijas palātas locekļa amatu, un, otrkārt, esot pierādīts, ka noteiktos gadījumos attiecīgo ielūgumu bija pieprasījis K. Pinxten. Tāpat arī komandējuma laikā sastapto personu stāvoklis vai tituls neesot pamatots iemesls, jo ar tiem nepietiekot, lai konstatētu notikuma oficiālo raksturu. Turklāt uzdevums nodrošināt šīs iestādes ārējo pārstāvību esot Revīzijas palātas priekšsēdētājam, kam no 2016. gada palīdz palātas locekļi, kuri ir atbildīgi par institucionālām attiecībām un revīzijas kvalitātes kontroli.
334
Otrkārt, Revīzijas palāta norāda, ka K. Pinxten ceturkšņa atskaitēs par pārstāvības un reprezentācijas izdevumiem esot norādījis izdevumus, kas ir privāti vai kas nav saderīgi ar viņa amatu.
335
No Lēmuma Nr. 7‑2004 2. panta izrietot, ka pārstāvības izdevumu atlīdzināšana bija ierobežota ar izdevumiem, kas Revīzijas palātas locekļiem radušies šādā statusā, un ka draugiem vai personiski pazīstamiem cilvēkiem ir jānosūta privāti ielūgumi.
336
Revīzijas palāta it īpaši uzsver, ka K. Pinxten ir organizējis virkni vakariņu savā dzīvesvietā, kuru saistība ar šīs iestādes locekļa amatu neesot pierādīta un kuras, ņemot vērā 2015. gada 28. aprīļa vēstules tekstu, kas nosūtīta Beļģijas Karalistes premjerministram, to ielūdzot šādās vakariņās (turpmāk tekstā – “2015. gada 28. aprīļa vēstule”), ir jāuzskata par tādām, kuru patiesais mērķis bija sapulcināt K. Pinxten draugus.
337
Treškārt, K. Pinxten esot izmantojis savu dienesta automašīnu un Revīzijas palātas šoferu pakalpojumus darbībām ārvalstīs vai tādām darbībām, kas nav saderīgas ar viņa amatu, tostarp gadījumos, kad viņš nebija devies komandējumā.
338
No Lēmuma Nr. 33‑2004 1. un 4. panta izrietot, ka Revīzijas palātai ar dienesta automašīnas izmantošanu saistītie izdevumi ir jāsedz, vienīgi pildot šīs iestādes locekļu amata pienākumus. Saskaņā ar šīm tiesību normām tā tas būtu gadījumā, ja uz attiecīgajiem braucieniem attiektos komandējuma rīkojums, vai arī par konkrētiem noteikta veida braucieniem, kas tiek uzskatīti par saistītiem ar amata pienākumu izpildi un ietilpst 15000 km robežās gadā. Turklāt Revīzijas palātas locekļi esot varējuši izmantot šofera pakalpojumus vienīgi saistībā ar braucieniem, kas veikti, pildot amata pienākumus.
339
K. Pinxten veselības stāvoklis neesot bijis tāds, kas varētu pamatot Revīzijas palātas šoferu izmantošanu privātiem braucieniem. Turklāt medicīniskā izziņa, kas apliecina nespēju vadīt transportlīdzekli lielos attālumos, esot izsniegta tikai 2016. gada 31. oktobrī.
340
Revīzijas palāta uzskata, ka attiecībā uz visu strīdīgo laikposmu piemērojamās tiesību normas esot bijušas skaidras, precīzas, paredzamas un K. Pinxten pilnībā zināmas. Ar tām pastāvīgi esot izslēgta jebkādu maksājumu esamība, kas saistīta ar privātām darbībām vai darbībām, kuras nav saderīgas ar Revīzijas palātas locekļa statusu. Šajā kontekstā K. Pinxten atbildību par paša pieļautiem pārkāpumiem nevar uzlikt Revīzijas palātai, kuras rīcībā esot bijuši piemēroti iekšējās revīzijas mehānismi.
341
Šajā gadījumā nevarot apgalvot, ka būtu pārkāpts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, jo administrācijas klusēšanu vai nepamatotus maksājumus nevar uzskatīt par konkrētiem, beznosacījumu un saskanīgiem apliecinājumiem.
342
Katrā ziņā prettiesiska prakse nevarot radīt tiesisko paļāvību. Tas, ka Revīzijas palātas priekšsēdētājs apstiprināja K. Pinxten izdotos komandējuma rīkojumus, esot bijis balstīts uz informāciju, kas neļāva saprast, ka tie neattiecas uz uzdevumiem, kuri būtu saistīti ar viņa amata pienākumu izpildi. Tādējādi šī priekšsēdētāja piekrišanā esot pieļauti pārkāpumi K. Pinxten apzinātas nepilnīgas informācijas sniegšanas vai ļaunprātības dēļ.
343
K. Pinxten lūdz noraidīt pirmo iebildumu.
344
Pirmkārt, viņš atsaucas uz tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principiem.
345
Šajā ziņā viņš apgalvo, ka Revīzijas palātā līdz 2018. gadam piemērojamajās tiesību normās neesot bijuši definēti jēdzieni “komandējums”, “pienākumu veikšana” vai arī “Revīzijas palātas interesēs”. Vienīgais šajā datumā izmantojamais dokuments esot bijuši komentāri par Lēmuma Nr. 33‑2004 4. pantu, kas liecinot par to, ka pienākumu izpilde ir jāvērtē plašā nozīmē.
346
Turklāt K. Pinxten sistemātiski esot paziņojis Revīzijas palātas priekšsēdētājam Lēmumā Nr. 1‑2003 prasīto informāciju. Viņš to esot arī informējis par to, ka veselības iemeslu dēļ izmanto šoferi, kas ir konkretizēts “komandējumu bez dienasnaudas izmaksas” deklarācijā. Turklāt viņš esot atbildējis uz visiem Revīzijas palātas dienestu uzdotajiem jautājumiem. Ņemot vērā pārredzamo praksi, kuru viņš tādējādi esot izmantojis, viņu nevarot uzskatīt par atbildīgu par šo dienestu pārbaudes trūkumiem, kas tiem nav ļāvuši atklāt iespējamās kļūdas.
347
Šajā kontekstā K. Pinxten, izmantojot Revīzijas palātas piešķirtās atļaujas un praksi, esot saņēmis konkrētus, beznosacījuma un saskaņotus apliecinājumus no ticamiem avotiem vairāk nekā desmit gadu laikā, kas radīja leģitīmas cerības, ka veiktie maksājumi ir likumīgi. Tādējādi Revīzijas palātas prasībā neesot ievērots tiesiskās paļāvības aizsardzības princips.
348
Otrkārt, Revīzijas palātas pirmajā iebildumā veiktajā vērtējumā esot pieļautas vairākas acīmredzamas kļūdas.
349
Proti, Revīzijas palāta pēc OLAF ierosinājuma esot apšaubījusi vairāku komandējumu mērķi un esot pamatojusies uz to, ko tā uzskata par šo komandējumu “faktisko mērķi”, nesniedzot paskaidrojumus par dokumentiem, kas pamatotu tās pieeju.
350
K. Pinxten it īpaši apgalvo, ka viņš nekad nav veicis politisko darbību savu Revīzijas palātas locekļa pilnvaru laikā. Viņš esot saticis attiecīgās politiskās partijas biedrus Revīzijas palātas locekļa statusā, tostarp tādēļ, lai nodrošinātu šīs iestādes darba popularizēšanu. Tāpat SBNL‑V ietvaros veiktie komandējumi esot veicinājuši Revīzijas palātas darbu atpazīstamību iesaistīto personu vidū.
351
Attiecībā uz medībām K. Pinxten norāda, ka viņa komandējumi Šamboras [Chambord] (Francija) pilī notika Eiropas dienu laikā, kas pulcēja vadošās Eiropas personas. Vispārīgāk runājot, apstāklis, ka oficiālo sanāksmi papildina neformālāki apstākļi, nevar likt apšaubīt tās saikni ar Revīzijas palātas locekļa pienākumiem.
352
Kransmontanas komandējumu esot atļāvis Revīzijas palātas priekšsēdētājs, neprasot nekādu papildu informāciju. Šis komandējums esot ļāvis K. Pinxten piedalīties “Kransmontanas forumā” ar mērķi apvienot vadošās personas vispārīgās diskusijās. Turklāt atbildētājs esot uzzinājis par šī foruma esamību no Revīzijas palātas priekšsēdētāja.
353
Arī ceļojums uz Kubu ar Revīzijas palātas priekšsēdētāja piekrišanu esot bijis pamatots ar vēlmi tikties ar vietējām personām, zinot, ka Kubas režīma raksturs liktu nodibināt kontaktus, esot uz vietas. Turklāt ceļojuma organizēšanu esot sarežģījusi Savienības delegācijas Kubā nesadarbošanās.
354
Medicīniskās apskates, par kurām viņš neesot saņēmis nekādu atlīdzību, ietilpstot Lēmuma Nr. 33‑2004 4. pantā paredzētajos gadījumos, kuros ir atļauts izmantot šoferi.
355
Turklāt K. Pinxten sniedz detalizētus precizējumus par virkni komandējumu, kuru priekšmets prasības pieteikumā esot aprakstīts nepareizi vai attiecībā uz kuriem Revīzijas palāta esot izteikusi nepareizus apgalvojumus par faktiem.
356
Attiecībā uz pārstāvības un reprezentācijas izdevumiem K. Pinxten, pamatojoties uz Lēmumu Nr. 7‑2004 un Revīzijas palātas paziņojumiem, uzsver, ka tas esot šīs iestādes interesēs, lai tās locekļi uzturētu kontaktus ar vadošajām personām. Neviens noteikums neliedzot virzīt pārstāvības darbības uz jau zināmām personām, jo vienīgi personiskie draugi un ģimenes locekļi ir jāaicina privāti.
357
Šajā ziņā viņš iebilst pret Revīzijas palātas aizstāvēto pieeju, saskaņā ar kuru pārstāvības darbības ir jāveic vienīgi tās priekšsēdētājam. Šī pieeja neatbilstot šīs iestādes praksei vai tās stratēģiskajiem mērķiem un neesot saderīga ar faktu, ka tās locekļiem ir atļauts radīt pārstāvības izdevumus.
358
Komandējumi, par kuriem K. Pinxten izdevis rīkojumus šoferiem, esot vai nu saistīti ar viņa komandējumiem, vai attaisnoti atbilstoši Lēmuma Nr. 33‑2004 4. pantam un Lēmuma Nr. 19‑2009 4. pantam. Turklāt Revīzijas palātas administrācija esot bijusi pilnībā informēta par attiecīgo šoferu darbību.
2) Tiesas vērtējums
359
Vispirms jānorāda, ka pirmais iebildums ir par vairākiem simtiem atsevišķu pārmetumu, kas attiecas uz faktiskām situācijām, kurās, pēc Revīzijas palātas domām, tās resursi pēc K. Pinxten lūguma ir tikuši izmantoti ļaunprātīgi.
360
Šādos apstākļos, lai lietas dalībnieki varētu pilnībā analizēt šos pārmetumus saprotamā veidā, tie tiks identificēti, atsaucoties uz Revīzijas palātas izstrādāto numerāciju atgūšanas mērķiem, kas ir piedāvāta prasības pieteikuma A.47. pielikumā ietvertajā tabulā un pārņemta replikas raksta C.1. pielikumā ietvertajā tabulā.
361
Šajā ziņā jāatgādina, ka Tiesai ir jālemj par pirmo iebildumu, pamatojoties uz tās rīcībā esošajiem pierādījumiem un ņemot vērā LESD 286. panta 6. punktā noteiktos kritērijus, lai noteiktu, vai apgalvotos pārkāpumus var kvalificēt kā Revīzijas palātas locekļa amata pienākuma pārkāpumus šīs tiesību normas izpratnē.
362
Līdz ar to, lai gan Revīzijas palāta 2019. gada 11. aprīlī nosūtīja K. Pinxten lēmumu par prasījuma konstatēšanu un atgūšanu saistībā ar apgalvotajiem pārkāpumiem, kas ir pirmā iebilduma priekšmets, Tiesas nostāja šajā tiesvedībā par šo iebildumu neattiecas uz to summu noteikšanu, kuras K. Pinxten, iespējams, būtu jāmaksā, un tādējādi neskar vērtējumu, kas būtu jāveic saistībā ar šo lēmumu, ja K. Pinxten būtu cēlis atcelšanas prasību par to Eiropas Savienības Vispārējā tiesā.
363
Pirms secīgas Revīzijas palātas pārmetumu izvērtēšanas, kuri attiecas, pirmkārt, uz komandējuma izdevumiem un dienasnaudu, otrkārt, uz pārstāvības un reprezentācijas izdevumiem, kā arī, treškārt, uz dienesta automašīnas un šofera pakalpojumu izmantošanu, ir jāvērtē K. Pinxten arguments, saskaņā ar kuru ar pirmo iebildumu tiekot pārkāpts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips.
i) Par tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu
364
Ir jāuzsver, ka, pat ja K. Pinxten formāli atsaucas gan uz tiesiskās drošības principu, gan uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, viņa argumentācija patiesībā attiecas tikai uz otro no šiem principiem, kā to turklāt apstiprina šīs atbildes rakstā uz repliku ietvertās argumentācijas pārformulējums.
365
Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru tiesības pamatoties uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu nozīmē, ka Savienības kompetentās iestādes ieinteresētajai personai ir devušas konkrētus, beznosacījuma un saskanīgus apliecinājumus no pilnvarotiem un ticamiem avotiem (spriedums, 2020. gada 8. septembris, Komisija un Padome/CarrerasSequeros u.c., C‑119/19 P un C‑126/19 P, EU:C:2020:676, 144. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
366
Šī principa piemērojamība uzreiz ir jānoraida attiecībā uz izmantotajiem Revīzijas palātas resursiem saistībā ar pārstāvības un reprezentācijas izdevumiem, kā arī dienesta automašīnas un šofera pakalpojumu izmantošanu.
367
Pirmkārt, saskaņā ar Tiesas judikatūru tādi maksājumi, kas tiek veikti saistībā ar pārstāvības un reprezentācijas izdevumiem, ja nav nekādu citu atbilstošu elementu un pat ja starp šiem maksājumiem un to likumības apstrīdēšanu ir pagājis ilgs laiks, to saņēmējam nevar radīt tiesisko paļāvību par to, ka minētie maksājumi vairs nevar tikt apšaubīti (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 14. jūnijs, Marchiani/Parlaments, C‑566/14 P, EU:C:2016:437, 79. punkts).
368
Revīzijas palātas prakse, kas izpaužas kā pārstāvības un reprezentācijas izdevumu atlīdzināšana, pamatojoties uz K. Pinxten sniegto informāciju, nelūdzot papildu informāciju un neapstrīdot viņa atmaksas pieteikumu pamatotību, nav pietiekama, lai pierādītu, ka šī iestāde viņam ir sniegusi precīzus, beznosacījuma un saskanīgus apliecinājumus par šo pieteikumu likumību.
369
Otrkārt, attiecībā uz to, ka K. Pinxten ir izmantojis savu dienesta automašīnu vai šofera pakalpojumus, Revīzijas palāta nav pieņēmusi nekādu tiešu lēmumu, un Tiesā nav norādīta nekāda cita īpaša Revīzijas palātas nostāja attiecībā uz praksi, kāda K. Pinxten šajā ziņā būtu jāievēro.
370
Līdz ar to, pat ja pieņemtu, ka Revīzijas palāta šajā jomā – kā to apgalvo K. Pinxten – ir ļāvusi turpināties praksei, par kuras pastāvēšanu tā nevarēja nezināt, šis apstāklis katrā ziņā nevar būt pietiekams, lai pierādītu, ka šī iestāde viņam ir sniegusi precīzus, beznosacījuma un saskanīgus apliecinājumus šajā ziņā.
371
Savukārt komandējuma rīkojumi, kurus pēc K. Pinxten lūguma skaidri ir izsniedzis Revīzijas palātas priekšsēdētājs, ir uzskatāmi par pietiekamiem apliecinājumiem šī sprieduma 365. punktā minētās judikatūras izpratnē, lai viņam principā varētu rasties tiesiskā paļāvība par attiecīgo komandējumu likumību.
372
Ņemot to vērā, vispirms ir jānorāda, ka no Tiesas judikatūras izriet, ka persona nevar atsaukties uz tiesisko paļāvību attiecībā uz tādas situācijas saglabāšanos, ko raksturo krāpšana (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 14. jūnijs, Santogal M‑Comércio e Reparação de Automóveis, C‑26/16, EU:C:2017:453, 76. punkts un tajā minētā judikatūra).
373
Turpinājumā, ņemot vērā Revīzijas palātas locekļu pienākumu, kā tas izriet no šī sprieduma 241. punkta, rūpīgi ievērot Revīzijas palātas pieņemtajās normās paredzētos deklarēšanas pienākumus, lai nodrošinātu pilnīgu šīs iestādes informēšanu par pieteikumiem par minētās iestādes līdzekļu izmantošanu, komandējuma rīkojums, kas izdots, pamatojoties uz pieteikumu, kurā ir izlaista būtiska informācija, kas ļautu šīs pašas iestādes priekšsēdētājam izvērtēt attiecīgā komandējuma likumību, pat nepastāvot krāpšanai, nevar attiecīgajam loceklim radīt tiesisko paļāvību par šo likumību.
374
Visbeidzot, uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu nevar atsaukties persona, kas ir vainojama spēkā esošā tiesiskā regulējuma acīmredzamā pārkāpumā (spriedumi, 1991. gada 16. maijs, Komisija/Nīderlande, C‑96/89, EU:C:1991:213, 30. punkts, kā arī 2005. gada 14. jūlijs, ThyssenKrupp/Komisija, C‑65/02 P un C‑73/02 P, EU:C:2005:454, 41. punkts un tajā minētā judikatūra).
375
No tā izriet, pirmkārt, ka K. Pinxten nevar atsaukties uz tiesisko paļāvību, kas balstīta uz komandējuma rīkojumiem, kuri iegūti krāpnieciski, vai, pat ja nav pierādīts krāpniecisks nodoms, uz komandējumu rīkojumiem, kurus Revīzijas palātas priekšsēdētājs izdevis, pamatojoties uz pieteikumu, kurā ir izlaista būtiska informācija, kas tam ļautu novērtēt attiecīgā komandējuma likumību.
376
Tomēr, pretēji Revīzijas palātas norādītajam, nevar uzskatīt, ka K. Pinxten piešķirtās atļaujas, kas ir apstrīdētas pirmajā iebildumā, sistemātiski tika piešķirtas, pamatojoties uz šādu informāciju. Gluži pretēji, no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka daudzos lūgumos atļaut komandējumus skaidri un pārskatāmi ir aprakstīts mērķis, kuru Revīzijas palāta šobrīd uzskata par nelikumīgu.
377
Otrkārt, gadījumā, kad Revīzijas palātas priekšsēdētāja pēc K. Pinxten lūguma izdots komandējuma rīkojums ir acīmredzami prettiesisks, lai gan nav iegūts krāpnieciskā veidā vai pamatojoties uz pieteikumu, kurā ietverta nepilnīga informācija, tiesiskās paļāvības aizsardzības princips nevar izslēgt iespēju, ka Tiesa var konstatēt, ka K. Pinxten, lūdzot šādu atļauju un pēc tam uz to atsaucoties, lai saņemtu maksājumu, ir pārkāpis amata uzliktos pienākumus.
378
Šāda pieeja turklāt izriet no Revīzijas palātas locekļu pienākuma, kas atgādināts šī sprieduma 239. punktā – ievērot visstingrākās normas attiecībā uz uzvedību.
379
Ja komandējuma pārkāpums ir acīmredzams, K. Pinxten nevarēja par to nezināt. Šādos apstākļos pēdējais minētais nevarēja lūgt atļauju vai uz to atsaukties, faktiski nemēģinot gūt labumu no esošās iecietības attiecībā uz nelikumīgām darbībām vai Revīzijas palātas veiktās pārbaudes nepilnībām.
380
Savukārt, ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, Revīzijas palāta šīs tiesvedības vajadzībām nevar pamatoti pārmest K. Pinxten, ka viņam ir atlīdzināti komandējuma izdevumi vai izmaksāta dienasnauda saskaņā ar Revīzijas palātas priekšsēdētāja atļautu komandējumu, pamatojoties uz lūgumu, kurš nav krāpniecisks, kurā neiztrūkst būtiska informācija un kura prettiesiskums nav acīmredzams.
381
Šādos apstākļos tas, vai komandējuma rīkojumi, kurus pēc K. Pinxten lūguma izsniedza Revīzijas palātas priekšsēdētājs, varēja izraisīt ieinteresētās personas tiesisko paļāvību attiecībā uz attiecīgo komandējumu tiesiskumu, ir jāizvērtē katrā atsevišķā gadījumā, it īpaši pamatojoties uz atļaujas pieteikumā norādītā pamatojuma salīdzinājumu ar komandējuma faktisko mērķi, kā tas izriet no Tiesai iesniegtajiem pierādījumiem. Šis vērtējums sakrīt ar Revīzijas palātas izvirzītā pirmā iebilduma pārbaudi pēc būtības.
382
Turklāt, lai gan K. Pinxten atsaucas arī uz Revīzijas palātas locekļiem piemērojamo noteikumu neprecizitāti, šis arguments nevar pamatot pirmā iebilduma noraidīšanu kopumā.
383
Protams, ir jākonstatē, ka noteikumiem, kas piemērojami situācijām, kuras ir pirmā iebilduma priekšmets, ir raksturīga zināma nenoteiktība, it īpaši saistībā ar to, ka nav precizētas situācijas, kurās var atļaut komandējumu, ar dokumentiem, kas ir jāiesniedz, lai pamatotu lūgumu atļaut komandējumu, vai arī ar nosacījumiem, ar kādiem trešai personai nosūtīts ielūgums var tikt saistīts ar Revīzijas palātas locekļa statusu, it īpaši attiecībā uz pieņemamu pārstāvības pamatojumu un pierādījumiem, kuri ir jāiesniedz, lai pamatotu norādītā pamatojuma patiesumu.
384
Šī nenoteiktība nozīmē, ka Revīzijas palātas kompetentajām struktūrām ir plaša rīcības brīvība, lai noteiktu, vai komandējuma izdevumu, dienasnaudas vai pārstāvības un reprezentācijas izdevumu samaksa ir pamatota.
385
Tātad Tiesai, izvērtējot K. Pinxten rīcības likumību vai a fortiori šīs rīcības acīmredzami nelikumīgo raksturu, katrā atsevišķā gadījumā ir jāņem vērā šī rīcības brīvība.
386
Savukārt ar attiecīgo noteikumu nenoteiktību nepietiek, lai vispārīgi pierādītu, ka Revīzijas palātas apgalvojumi par to, ka K. Pinxten ir ļaunprātīgi izmantojis tās resursus, nav pamatoti.
ii) Par komandējuma izdevumiem un dienasnaudu
387
Šīs prasības faktu rašanās laikā komandējuma izdevumu un dienasnaudas izmaksu sistēma saskaņā ar LESD 285.–287. panta noteikto ietvaru bija noteikta Regulas Nr. 2290/77 7. pantā, kurā bija paredzēta šo izdevumu atlīdzināšana un šīs dienasnaudas samaksa, ja attiecīgajam Revīzijas palātas loceklim, pildot amata pienākumus, bija jāpārvietojas ārpus šīs iestādes darba vietas.
388
Attiecībā uz Revīzijas palātas locekļu funkcijām ir jāatgādina, ka saskaņā ar LESD 285. pantu šīs iestādes galvenais uzdevums ir veikt Savienības [finanšu] revīziju. Šajā ziņā tai saskaņā ar LESD 287. panta 1. un 2. punktu ir jāpārbauda, vai visi Savienības ieņēmumi iekasēti un izdevumi veikti likumīgi un pareizi un vai finanšu pārvaldība bijusi pareiza.
389
Komandējuma izdevumiem un dienasnaudai piemērojamā kārtība bija precizēta Lēmumā Nr. 1‑2003.
390
Šī lēmuma 1. pantā bija noteikts, pirmkārt, ka komandējuma rīkojumi ir jālūdz pēc iespējas ātrāk un, otrkārt, ka par locekļu komandējumiem atbildīgais kredītrīkotājs ir šīs iestādes priekšsēdētājs.
391
Minētā lēmuma 3. pantā bija atļauta pārvietošanās ar dienesta automašīnu komandējuma ietvaros, savukārt šī paša lēmuma 5. un 6. pantā attiecīgi bija paredzēta komandējuma izdevumu atlīdzināšana un dienasnaudas samaksa.
392
Līdz ar to lūgums atlīdzināt komandējuma izdevumus vai samaksāt dienasnaudu ir jāuzskata par nelikumīgu, ja ir pierādīts, ka darbība, kas faktiski veikta, pamatojoties uz attiecīgo komandējuma rīkojumu, nevar tikt saistīta ar K. Pinxten pienākumu izpildi. Ņemot vērā šī sprieduma 371.–381. punktā minētos apsvērumus, šī nelikumība var tikt ņemta vērā šajā tiesvedībā vai nu tad, ja komandējuma rīkojums ir iegūts krāpnieciskā veidā vai pamatojoties uz lūgumu, kurā nav būtiskas informācijas, vai arī tad, ja saiknes neesamība starp šo darbību un šiem pienākumiem ir acīmredzama.
393
Vēl pirms detalizēta katra komandējuma, kas ir pirmā iebilduma priekšmets, tiesiskuma vērtējuma ir jāpārbauda Revīzijas palātas arguments, saskaņā ar kuru K. Pinxten uzklausīšanas laikā OLAF esot atzinis, ka visi komandējumi, kas pieteikumos par komandējuma rīkojumu ir skaidri norādīti kā “komandējumi bez dienasnaudas izmaksas”, nekādi nav saistīti ar viņa pienākumiem.
394
No šīs uzklausīšanas protokola izriet, ka K. Pinxten vienīgi paziņoja, ka viņš šādu savu pieteikumu iesniegšanas veidu esot izmantojis pārskatāmības labad, kad komandējumam “ir bijis ar [viņa] pienākumiem saistīts mērķis, bet arī privāts aspekts” vai kad viņam bija “šaubas par komandējuma lietderību” atkarībā no attiecīgās darbības mērķa un nozīmes.
395
Tā kā šī nostāja tika atkārtota Tiesā, komandējumi, kurus K. Pinxten tieši norādījis kā “komandējumus bez dienasnaudas izmaksas”, ir jāizvērtē tāpat kā citi komandējumi, kas ir pirmā iebilduma priekšmets.
– Par uzturēšanos Kransmontanā
396
Nav strīda, ka laikā no 2013. gada 22. līdz 25. augustam K. Pinxten kopā ar savu sievu dzīvoja Kransmontanas kalnu kūrortā, lai piedalītos “Forum de Crans‑Montana” vasaras sesijās 252. pozīcijā norādītā komandējuma ietvaros.
397
Šis komandējums attaisnoja reģistrācijas un viesnīcas izdevumu atlīdzināšanu, kā arī dienasnaudas izmaksu, un K. Pinxten sievas uzturēšanās izmaksas Revīzijas palāta neapmaksāja.
398
Minētajā komandējuma atļaujas pieteikumā bija norādīts, ka tā mērķis ir piedalīties Šveices nevalstiskās organizācijas “Forum de Crans‑Montana” vasaras sesijās. Šim lūgumam bija pievienots īss iekšējs paziņojums, kuru parakstījis K. Pinxten un kurā bija precizēts, ka šīs sanāksmes ir iespēja apspriest aktuālos starptautiskās politikas jautājumus ar visas pasaules valstu vadītājiem. Pamatojoties uz šiem apstākļiem, nepieprasot attiecīgu papildu informāciju, piemēram, šī pasākuma programmu, tika izdots komandējuma rīkojums.
399
Šajā ziņā, protams, ir jānorāda, ka apstāklis, ka komandējums ļauj Revīzijas palātas loceklim piedalīties pasākumā, kurā pakārtoti ietilpst darbība, kas var būt saistīta ar tūrismu vai brīvā laika pavadīšanu, ne vienmēr nozīmē, ka šim komandējumam nav saistības ar šī locekļa pienākumiem, ja šis pasākums tomēr galvenokārt ir vērsts uz profesionālām darbībām.
400
Tomēr attiecīgo notikumu tā organizatori Revīzijas palātas iesniegtajā brošūrā apraksta kā tādu, kas ir pilnībā veltīts kontaktiem, draudzībai, patīkamām pastaigām un neformālām tikšanās reizēm. Šo aprakstu apstiprina šī notikuma detalizētā programma, kurā ir ietvertas tikai brīvā laika pavadīšanas darbības, tostarp pastaigas un vakara izklaižu programma.
401
Minētā notikuma organizatoru elektroniskā pasta vēstulē, kas datēta ar 2013. gada 29. maiju, arī ir norādīts, ka “Forum de Crans‑Montana” vasaras sesijām ir neformāls raksturs, kas tās nošķir no citām šī foruma sesijām.
402
Turklāt, lai gan K. Pinxten Tiesā norāda, ka šīm vasaras sesijām patiešām bija profesionālā dimensija, viņš nav iesniedzis pierādījumus, kas ļautu pamatot šo apgalvojumu.
403
Tādējādi tas vien, ka piedalīšanās minētajās vasaras sesijās, iespējams, varētu veicināt tikšanās un viedokļu apmaiņu ar atbildīgajām personām starptautiskajā vidē, kas turklāt nav pierādīts, nevar apstiprināt reālas saiknes esamību starp attiecīgo komandējumu un K. Pinxten pienākumiem.
404
Līdz ar to šis komandējums ir jāuzskata par acīmredzami prettiesisku.
405
Šādos apstākļos apstāklim, ka Revīzijas palātas priekšsēdētājs šīs iestādes locekļiem ir nosūtījis informāciju par “Forum de Crans‑Montana” – ko šī iestāde neapstrīd –, nav nozīmes, jo tas labākajā gadījumā var norādīt vienīgi uz to, ka minēto komandējumu minētā iestāde atļāva, pilnībā pārzinot lietas apstākļus, ar ko atbilstoši šī sprieduma 374. punktā atgādinātajai judikatūrai nepietiek, lai K. Pinxten rastos tiesiskā paļāvība, kas varētu būt pamats tam, lai šajā tiesvedībā netiktu ņemts vērā viņa acīmredzamais pārkāpums.
– Par uzturēšanos Kubā
406
Netiek apstrīdēts, ka K. Pinxten kopā ar sievu laikā no 2015. gada 30. marta līdz 14. aprīlim uzturējās Kubā, kas, pamatojoties uz 343. pozīcijā norādīto komandējumu, attaisnoja it īpaši transporta un uzturēšanās izdevumu atmaksu, kā arī dienasnaudas izmaksu, bet K. Pinxten sievas uzturēšanās izmaksas Revīzijas palāta neapmaksāja.
407
Šo komandējumu Revīzijas palāta atļāva pēc tam, kad K. Pinxten bija iesniedzis šīs iestādes priekšsēdētāja pieprasīto papildu informāciju, no kuras izrietēja, ka minētā komandējuma mērķis bija ievākt informāciju par attiecībām starp Savienību un Kubu, izmantojot vietējās pilsoniskās sabiedrības kontaktus un apmeklējot Savienības finansētos projektus.
408
Ir jānosaka, vai Tiesas rīcībā esošie pierādījumi ļauj pierādīt Revīzijas palātas apgalvojuma – ka K. Pinxten uzturēšanās Kubā tika veikta galvenokārt privātiem mērķiem – pamatotību.
409
Šajā ziņā no programmas, ko sagatavojis K. Pinxten birojs un ko izņēma OLAF, izriet, ka attiecīgā uzturēšanās gandrīz pilnībā bija veltīta tūrisma darbībām.
410
Vienīgie šīs programmas elementi, kas, iespējams, varētu tikt saistīti ar K. Pinxten veiktajiem pienākumiem, bija tikšanās ar Savienības vēstnieku Kubā 2015. gada 31. martā, pusdienas ar šo vēstnieku, piedaloties ANO Attīstības programmas (UNDP) atbildīgajai amatpersonai un Beļģijas Karalistes vēstniekam Kubā 2015. gada 2. aprīlī, kā arī tikšanās ar šo pēdējo minēto vēstnieku 2015. gada 3. aprīlī.
411
Tomēr informācija, kuru Savienības vēstnieks Kubā sniedza OLAF, norāda uz to, ka 2015. gada 2. aprīļa pusdienas tika organizētas tikai pieklājības pēc un ka tās nebija darba pusdienas. Šis vēstnieks arī precizēja, ka K. Pinxten uzturēšanos katrā ziņā nevar uzskatīt par profesionāla rakstura, jo esot neiespējami veikt šāda veida uzturēšanos Kubā, izmantojot tūrisma vīzu.
412
Šo pēdējo minēto apstākli OLAF apstiprināja cits Savienības delegācijas Kubā loceklis, kurš turklāt precizēja, ka K. Pinxten nebija ņēmis vērā brīdinājumus, kas saņemti saistībā ar nepiemērotiem viņa uzturēšanās datumiem, un ka ar viņu notikušajām apspriedēm nebija nekāda tehniska rakstura.
413
Jākonstatē, ka K. Pinxten nav pienācīgi apstrīdējis Revīzijas palātas iesniegtos pierādījumus tam, ka viņa uzturēšanās Kubā gandrīz pilnībā bija veltīta tūrisma darbībām, vai a fortiori iesniedzis Tiesai citus dokumentus, kas varētu pamatot viņa nostāju, saskaņā ar kuru viņa uzturēšanās Kubā faktiski bija saistīta ar viņa amata pienākumiem.
414
It īpaši, lai gan viņš atsaucas uz dažādu to amatpersonu statusu, ar kurām viņš varēja sazināties šīs uzturēšanās laikā, šķiet, ka šīs personas lielākoties tika sastaptas pusdienu laikā Savienības vēstniecībā Kubā, kurām, kā izriet no šī sprieduma 411. punkta, nebija darba pusdienu rakstura.
415
Turklāt K. Pinxten šajā ziņā sniegtās informācijas ticamību vēl jo vairāk samazina tas, ka minēto amatpersonu vidū ir “uzņēmējs”, kurš patiesībā ir mājvietas, ko K. Pinxten īrēja savas uzturēšanās laikā, īpašnieks.
416
Attiecībā uz apstākli, ko K. Pinxten norāda paziņojumā, kurš pēc viņa komandējuma iesniegts Revīzijas palātas priekšsēdētājam un saskaņā ar kuru atsevišķas vizītes pēdējā brīdī bija jāatceļ, ar šo apgalvojumu nevar izskaidrot viņa uzturēšanās Kubā faktiskas profesionālās dimensijas neesamību.
417
Pirmkārt, no lietas materiāliem par šīs uzturēšanās sagatavošanu izriet, ka sākotnēji tas tika uzskatīts vienīgi par tūrisma ceļojumu.
418
Šajā ziņā tostarp ir jāmin elektroniskā pasta vēstules, kuras 2015. gada 28. un 29. janvārī K. Pinxten palīdze nosūtīja Savienības vēstniekam Kubā un kurās tā precizē, ka K. Pinxten vēlas iegūt informāciju saistībā ar privātu ceļojumu uz šo valsti, ko viņš nekad nav apmeklējis, neminēdama nekādu profesionālu mērķi attiecībā uz paredzēto uzturēšanos.
419
Otrkārt, pasākumi, kas tika veikti pirms ceļojuma uz Kubu, lai organizētu aktivitātes, kuras varētu būt saistītas ar K. Pinxten pienākumiem Revīzijas palātā, nevar likt apšaubīt viņa uzturēšanās šajā valstī privāto raksturu.
420
It īpaši šķiet, ka šie pasākumi tika veikti ļoti novēloti, kas ir grūti savienojams ar izpētes komandējuma organizēšanu trešā valstī, piemēram, Kubā, kurā ieinteresētā persona plānoja ierasties pirmo reizi. Tādējādi no Tiesas rīcībā esošajām elektroniskā pasta vēstulēm izriet, ka ar UNDP sazinājās tikai 2015. gada 18. martā un ka 2015. gada 19. martā, proti, mazāk nekā divas nedēļas pirms K. Pinxten aizbraukšanas uz Kubu, vēl nebija noteikta nekāda oficiālā programma.
421
Turklāt gan Savienības un Beļģijas Karalistes vēstnieki Kubā, gan UNDP darbinieki šajā valstī elektroniskā pasta vēstulēs, kuras iesniegusi Revīzijas palāta, bija skaidri norādījuši K. Pinxten, ka minētajā valstī ir grūti iedomāties apvienot profesionālās un tūrisma darbības, ka par jebkuru oficiālo vizīti iepriekš ir jāpaziņo Kubas valsts iestādēm un tā jāīsteno, iegūstot atbilstošu vīzu, un ka esot ļoti mazas iespējas neformāli satikt Kubas amatpersonas.
422
Līdz ar to K. Pinxten nevar pamatoti apgalvot, ka viņš, dodoties uz Kubu, nezināja, ka viņa uzturēšanās šajā trešā valstī patiesībā nav tāda, kas ļautu veikt darbības, kuras ir saistītas ar viņa kā Revīzijas palātas locekļa amatu.
423
Ņemot vērā visus šos apstākļus, lai gan ir jānorāda uz ex ante un ex post papildu pārbaudes neesamību attiecībā uz komandējumu, kurā tiek ieguldīti ievērojami naudas līdzekļi, tomēr apstākļi, kas Revīzijas palātai tika darīti zināmi pirms un pēc 343. pozīcijā norādītā komandējuma, bija lielā mērā maldinoši attiecībā uz patieso K. Pinxten uzturēšanās Kubā mērķi, un šis komandējums ir jāuzskata par prettiesisku, jo tam nav saistības ar K. Pinxten amatu.
424
No tā izriet, ka par prettiesisku ir jāuzskata arī 341. pozīcijā minētais komandējums, kura mērķis bija satikt dažādas personas, lai sagatavotu uzturēšanos Kubā.
– Par attiecībām ar politiķiem un politiskajām kustībām
425
Vairāki K. Pinxten komandējumi, kuru rezultātā tika atlīdzināti komandējuma izdevumi vai izmaksāta dienasnauda un kurus Revīzijas palāta saistībā ar pirmo iebildumu ir norādījusi kā prettiesiskus, bija saistīti ar tikšanos ar politiķiem.
426
Lai lemtu par šiem komandējumiem, ir jānosaka, vai šādas tikšanās principā varētu būt Revīzijas palātas locekļu komandējumu mērķis.
427
Šajā ziņā, kā izriet no šī sprieduma 387. punkta, Savienības tiesību aktos, kas bija piemērojami šajā prasībā norādīto faktu laikā, bija paredzēts, ka Revīzijas palātas locekļu komandējumiem ir jābūt saistītiem ar šo locekļu pārvietošanos “amata pienākumu izpildē”.
428
Ir jāuzskata, kā to norāda K. Pinxten, ka Revīzijas palātas locekļa amata pienākumu izpilde var ietvert protokolārās darbības, kuru mērķis tostarp ir iepazīstināt ar iestādes darbu un to popularizēt, kā arī iestādes interesēs uzturēt attiecības ar vadošajām amatpersonām.
429
Šādas protokolārās darbības visbiežāk var attiekties uz atbildīgajām personām no tās pašas dalībvalsts, kas ir attiecīgā Revīzijas palātas locekļa dalībvalsts, it īpaši saistībā ar iespējamu kontaktu esamību pirms viņa stāšanās amatā, praktiskām iespējām, it īpaši lingvistiskā ziņā, vai arī labākām zināšanām par problēmām valstī, kurām varētu būt nozīme, novērtējot Revīzijas palātas darbu.
430
Revīzijas palātai bija zināma rīcības brīvība, nosakot, kādā mērā un kādos apstākļos var tikt atļauti tās locekļu komandējumi, kas saistīti ar tikšanos ar politiķiem, lai nodrošinātu šādu protokolāro darbību īstenošanu, ja vien šādu komandējumu patiesais mērķis nav veikt politisku darbību, kas, kā izriet no šī sprieduma 272. punkta, nav saderīga ar Revīzijas palātas locekļa amatu.
431
Lai gan no šī sprieduma 383. punkta izriet, ka Revīzijas palātas iekšējos noteikumos par tās locekļu komandējumiem nav ietverts skaidrs šīs iestādes lēmums šajā jautājumā, no noteikumiem par pārstāvības un reprezentācijas izdevumiem var secināt noderīgas norādes attiecībā uz šajā iestādē izmantoto doktrīnu.
432
Nozīme, kādu Revīzijas palāta ir piešķīrusi savu locekļu attiecībām ar politiķiem, izriet no 2004. gada 22. aprīļa paziņojuma, kurā bija precizēts, ka “locekļi pārstāv [Revīzijas] palātu, it īpaši, ja viņi [Revīzijas] palātas interesēs uztur profesionālās attiecības ar personām, kas veic pienākumus [..] Savienībā, dalībvalstīs vai citās valstīs”.
433
Tāpat gan Revīzijas palātas stratēģijā 2013.–2017. gadam, gan tās 2013. gada 12. decembrī pieņemtajā komunikācijas un attiecību stratēģijā ar ieinteresētajām personām bija norādīts uz Revīzijas palātas nepieciešamību nodrošināt attiecības ar dažādiem dalībniekiem, tostarp valsts un Eiropas politiskajām iestādēm, kas ir atbildīgas par Savienības līdzekļu izmantošanas kontroli. Otrajā no šiem dokumentiem turklāt bija noteikts, ka attiecības ar valstu parlamentiem ir jānodrošina locekļiem un viņu birojiem.
434
Revīzijas palātas prakse attiecībā uz K. Pinxten komandējumiem apstiprina, ka tā ir īstenojusi savu rīcības brīvību, principā atzīstot saikni starp komandējumiem, kas paredzēti, lai satiktu valsts amatpersonas, un tās locekļu amatu.
435
Vispirms – abu K. Pinxten pilnvaru laikā tika atļauti vairāki desmiti viņa komandējumu, lai gan to vienīgais mērķis bija tikties ar atbildīgo Beļģijas politisko amatpersonu.
436
Turpinot – pirmās K. Pinxten komandējumu pārbaudes laikā, kuru pirms OLAF izmeklēšanas veica Revīzijas palātas dienesti, šie komandējumi nekur netika identificēti kā potenciāli problemātiski komandējumi, kam būtu nepieciešams papildu pamatojums.
437
Visbeidzot – no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka, izņemot komandējumus, kas pirmā iebilduma ietvaros tiek norādīti kā prettiesiski, citi K. Pinxten komandējumi, kuru mērķis bija tikties ar Beļģijas politiķiem, no Revīzijas palātas viedokļa joprojām ir bijuši pilnībā likumīgi.
438
Ņemot vērā iepriekš minēto, komandējumus, kuri pārskatāmā veidā tika atļauti nolūkā satikt politiskās amatpersonas, nevar vispārējā veidā to mērķa dēļ uzskatīt par acīmredzami prettiesiskiem.
439
Šo vērtējumu nevar atspēkot ar Revīzijas palātas argumentu, ka šīs iestādes pārstāvību nodrošina tās priekšsēdētājs un tās locekļi, kas ir atbildīgi par institucionālajām attiecībām un revīzijas kvalitātes kontroli.
440
Pirmkārt, šis arguments ir tiešā pretrunā šā sprieduma 433. punktā minētajiem šīs iestādes sagatavotajiem dokumentiem. Otrkārt, minētais arguments nav saderīgs arī ar to, ka Lēmumā Nr. 7‑2004 bija paredzēts, ka visi minētās iestādes locekļi var izmantot pārstāvības un reprezentācijas izdevumus, kas radušies locekļa statusā.
441
Līdz ar to ir jāizvērtē, vai Revīzijas palātas sniegtie paskaidrojumi un pierādījumi attiecībā uz katru no komandējumiem, kuru mērķis bija saistīts ar tikšanos ar politisko amatpersonu, ir iemesls, kas ļauj uzskatīt, ka attiecīgais komandējums nebija saistīts ar likumīgu protokolāro mērķi.
442
Šajā aspektā, pirmkārt, šķiet, ka vairāki komandējumi, kurus K. Pinxten ir norādījis kā tādus, kuru mērķis ir tikties ar Beļģijas politiķiem, var tikt tieši saistīti ar viņa politisko darbību, kas nav saderīga ar viņa amatu, un to patiesums tika konstatēts, izvērtējot ceturto iebildumu, jo to mērķis patiesībā bija ļaut viņam piedalīties attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmē.
443
Šādus komandējumus, kas tika atļauti, pamatojoties uz pieteikumiem, kuros nebija būtiskas informācijas un kuri patiesībā bija saistīti ar darbību, kas nav saderīga ar Revīzijas palātas locekļa amatu, nevar uzskatīt par likumīgiem.
444
Šāda veida konstatējumu var izdarīt attiecībā uz komandējumiem, kas minēti 54., 60., 61., 70., 81., 84., 85., 88. un 94. pozīcijā, jo Revīzijas palāta iesniedz protokolus, kas apliecina K. Pinxten klātbūtni attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmēs šo komandējumu laikā – tomēr šīs sanāksmes nav norādītas pieteikumos par komandējuma atļaušanu.
445
Apstāklis, ka 94. pozīcijā norādītā komandējuma mērķis bija ne tikai tikties ar Beļģijas politiķiem, bet arī piedalīties kādā sanāksmē Eiropas Parlamentā, nepierāda šī komandējuma likumību, jo protokolos, kurus sagatavojusi attiecīgi attiecīgā politiskā partija un Eiropas Parlaments, ir norādīts, ka K. Pinxten piedalījās vienīgi šīs partijas rīkotajā sanāksmē.
446
Komandējumi, kas minēti 95., 396., 410., 413. un 414. pozīcijā, arī ir jāuzskata par tādiem, kuru patiesais mērķis bija ļaut K. Pinxten piedalīties attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmēs, ņemot vērā norādes K. Pinxten plānotājā un elektroniskā pasta vēstulēs, kas nosūtītas šīs partijas atbildīgajām personām. Tas pats attiecas uz komandējumiem, kas minēti 299. un 369. pozīcijā, pamatojoties vienīgi uz skaidrām norādēm, kuras var atrast šajā plānotājā.
447
Lai gan to norādītais mērķis nebija tikties ar Beļģijas politisko personu, šajā gadījumā pēc analoģijas ir jāmin vairāki komandējumi, kas ļāva K. Pinxten piedalīties attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmēs, un šī iemesla dēļ tie ir jāuzskata par daļēji prettiesiskiem.
448
Tā tas ir 39., 45. un 86. pozīcijā norādīto komandējumu gadījumā. Lai gan šo trīs komandējumu norādītais mērķis bija tikties ar privātiem uzņēmējiem vai atbildīgajām apvienību amatpersonām, Tiesas rīcībā ir attiecīgās politiskās partijas sanāksmju protokoli, kuros ir apliecināta K. Pinxten dalība šajās sanāksmēs datumos, kas atbilst minētajiem komandējumiem.
449
Tāpat arī 68. pozīcijā minētais komandējums, pat ja tas attiecās arī uz pārstāvības darbību, kuras likumība netiek apstrīdēta, ir jāuzskata par daļēji prettiesisku, jo K. Pinxten šim komandējumam atvēlētajā laikā piedalījās attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmē, kā to apliecina šīs sanāksmes protokols.
450
Otrkārt, virknes K. Pinxten komandējumu mērķis papildus biroja sanāksmēm bija piedalīties attiecīgās politiskās partijas organizētās aktivitātēs vai pieņemšanās.
451
Tādējādi, ņemot vērā K. Pinxten saņemtos ielūgumus un norādes viņa plānotājā, šķiet, ka, slēpjoties aiz oficiāla iemesla, kas ir saistīts ar tikšanos ar Beļģijas politiķiem, 120., 175., 221. un 365. pozīcijā norādīto komandējumu mērķis bija piedalīties attiecīgās politiskās partijas parlamentārajās dienās, 207., 298. un 381. pozīcijā, kā arī daļēji 229. pozīcijā minētā komandējuma mērķis bija piedalīties šīs partijas Jaungada pieņemšanā, 258. pozīcijā norādītā komandējuma mērķis bija minētās partijas biedriem paredzēts pilsētas apmeklējums, kā arī 260. un 289. pozīcijā norādīto komandējumu mērķis bija attiecīgi dalība izpētes dienā un šīs pašas partijas kongresā.
452
Turklāt šāda paša veida darbības dažkārt tika veiktas, pamatojoties uz citiem iemesliem, nevis Beļģijas politisko personu satikšanu.
453
Tādējādi no K. Pinxten plānotāja vispirms izriet, ka 69. komandējums, kas tika norādīts kā tāds, kura mērķis ir piedalīties “kongresā”, bija saistīts ar attiecīgās politiskās partijas kongresu.
454
Turpinājumā, lai gan 275. pozīcijā norādīto komandējumu attaisnoja kādas personas, kuras amata pienākumi nav norādīti, ielūgums, Revīzijas palātas iesniegtais rēķins un norāde šajā plānotājā pierāda, ka tā patiesais mērķis bija piedalīties šīs politiskās partijas organizētajā “politiskajā kafejnīcā”.
455
Visbeidzot, pamatojoties uz minēto plānotāju un K. Pinxten palīdzes 2017. gada 25. jūlija elektroniskā pasta vēstuli, ir jākonstatē, ka, aizbildinoties ar ALDE politiskās grupas ielūgumu uz Eiropas Parlamentu, 308. un 416. pozīcijā norādīto komandējumu mērķis bija piedalīties attiecīgās politiskās partijas parlamentārajās dienās.
456
Arī 269. pozīcijā minētais komandējums, kura oficiālais mērķis bija “valsts ministra Herman de Croo Centrum oficiāls ielūgums”, ir jāsaista ar K. Pinxten politisko darbību, jo šis komandējums attiecās uz tādas iestādes apmeklējumu, kas tiek raksturota kā tāda, kas izveidota, lai godinātu attiecīgās politiskās partijas bijušo priekšsēdētāju.
457
Šī sprieduma 451.–456. punktā minētie komandējumi ir jāuzskata par nenošķiramiem no K. Pinxten politiskās darbības, kas ir ceturtā iebilduma pirmās daļas priekšmets, un šī iemesla dēļ tie ir acīmredzami prettiesiski.
458
Apstāklis, ka attiecīgās politiskās partijas organizēto pasākumu, kas ir dažu no šiem komandējumiem mērķis, nolūks a priori nebija apspriest šīs partijas politisko virzienu, bet gan tiem drīzāk bija svinīgs iemesls, nevar likt apstrīdēt šo vērtējumu, jo to saikne ar politisko kustību, kurā viņš veica ar sava amata pienākumiem nesaderīgu darbību, neļāva K. Pinxten tajos piedalīties, nepārkāpjot savu neatkarības pienākumu.
459
Līdz ar to faktam, ka daži no minētajiem komandējumiem tika atļauti, pamatojoties uz pieteikumu, kurā pietiekami pārskatāmi ir aprakstīts to mērķis, šajā tiesvedībā nav nozīmes.
460
Turpretim 34. pozīcijā norādītā komandējuma gadījumā apstāklis, ka K. Pinxten plānotājā ir norādīts, ka viņam ir jāpiedalās attiecīgās politiskās partijas Jaungada pieņemšanā 2009. gada 19. janvārī, nepierāda, ka viņa ierašanās Briselē šajā datumā, lai gan šī komandējuma mērķis bija piedalīties Eiropas Parlamenta sanāksmē nākamajā dienā, bija acīmredzami nodalāma no minētā komandējuma norādītā mērķa, jo šādu izvēli varēja pamatot praktiski iemesli.
461
Tāpat, lai gan Revīzijas palāta attiecībā uz 74. pozīcijā minēto komandējumu min K. Pinxten dalību attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmē, no komandējuma rīkojuma izriet, ka šis komandējums sākās vienīgi dažas stundas pēc šīs sanāksmes norises.
462
Treškārt, pārējie komandējumi, kuru norādītais mērķis bija tikties ar Beļģijas politiķiem, ņemot vērā Tiesas rīcībā esošos lietas materiālus, nevar tikt saistīti ar sanāksmēm vai citām aktivitātēm, kuras organizējusi attiecīgā politiskā partija.
463
Protams, vairumā gadījumu šo komandējumu rīkojumos minētās atbildīgās politiskās amatpersonas Revīzijas palātai ir ticami norādītas kā tādas, kas pieder šai politiskajai partijai.
464
Tomēr ciešās saiknes, kas konstatētas starp K. Pinxten un attiecīgo politisko partiju, šajā tiesvedībā nav pietiekamas, lai izveidotu prezumpciju, kas ļauj sistemātiski secināt, ka komandējums, kura nolūks ir tikties ar politisko amatpersonu, ir acīmredzami prettiesisks tikai tāpēc vien, ka pēdējais minētais ir šīs politiskās partijas loceklis.
465
Tostarp, ņemot vērā minētās partijas būtisko lomu Beļģijas politiskajā dzīvē un attiecības, kas K. Pinxten varēja likumīgi tajā būt saistībā ar viņa darbību pirms stāšanās amatā, zināma skaita protokolāro komandējumu organizēšanu saistībā ar politiķiem, kuri ir tajā pašā politiskajā partijā, nevar uzskatīt par neticamu.
466
Lai gan Revīzijas palāta Tiesā apgalvo, ka tā nezināja par šo politisko amatpersonu piederību partijai pirms OLAF izmeklēšanas, ar šo argumentu nepietiek, lai pierādītu, ka K. Pinxten pieteikumi bija krāpnieciska rakstura vai ka tajos nebija minēta būtiska informācija, vēl jo vairāk tāpēc, ka attiecīgie komandējumi visbiežāk attiecās uz nelielu skaitu personu, kuru politiskā piederība bija publiski zināma, un ka vairāku šo komandējumu mērķis bija satikt politiskās amatpersonas, attiecībā uz kurām tieši tika norādīts, ka tās veic tostarp “partijas vadītāja” pienākumus.
467
Šādos apstākļos ir jāuzskata, ka Revīzijas palāta nav izpildījusi tai uzlikto pierādīšanas pienākumu gadījumos, kad tā ierosina Tiesai konstatēt komandējuma prettiesiskumu, pamatojoties tikai uz apstākli, ka attiecīgajā komandējuma rīkojumā norādītā politiskā amatpersona bija attiecīgās politiskās partijas loceklis, un nesniedzot nekādus pierādījumus, kas ļautu pierādīt, ka šis komandējums neatbilda kritērijiem, kas Revīzijas palātas ietvaros tika piemēroti attiecīgajā laikposmā, lai atzītu protokolārā komandējuma likumību.
468
Šādu situāciju var konstatēt attiecībā uz virkni komandējumu, kuros K. Pinxten tika atļauts tikties ar politisko amatpersonu, kas ieņem vadošu amatu: tas attiecas gan uz Eiropas Parlamenta locekli, kas norādīts 19., 301., 330., 355. un 402. pozīcijā, kā arī daļēji 296. pozīcijā minētajos komandējumos, gan Beļģijas valdības locekli, kas norādīts 43., 66., 92., 97., 169., 211., 215., 248., 303., 352. un 395. pozīcijā, kā arī daļēji 118., 326. un 339. pozīcijā minētajos komandējumos, gan Beļģijas Parlamenta locekli, kas norādīts 41., 59., 171., 203., 204., 208., 211., 238., 313., 331_. 334., 336., 346. un 354. pozīcijā, kā arī daļēji 326. pozīcijā minētajos komandējumos.
469
Šis risinājums ir jāpiemēro arī attiecībā uz 1. un 7. pozīcijā minētajiem komandējumiem, kuru mērķis bija tikties ar Ministru kabineta locekli.
470
Attiecībā uz komandējumiem, kas minēti 319. un 320. pozīcijā, Revīzijas palāta komandējumā norādīto Ministru kabineta locekli nav aprakstījusi kā tādu, kas pieder pie attiecīgās politiskās partijas. Šī iestāde tomēr uzskata, ka šie komandējumi, ņemot vērā to saikni ar transporta jomu, būtu jāsaista ar politisku vai privātu darbību. Tomēr ar šo apstākli nepietiek, lai pierādītu minēto komandējumu acīmredzami prettiesisko raksturu.
471
Ceturtkārt, loģika, kas izmantota attiecībā uz komandējumiem, kuru mērķis ir tikties ar politiķiem, kas ieņem vadošus amatus, nevar tikt attiecināta uz komandējumiem, kuru mērķis ir tikties ar personām, kas bija ieņēmušas šādus amatus, bet tos atstājušas attiecīgā komandējuma brīdī, jo šāda tikšanās, izņemot īpašus apstākļus, ir jāuzskata par tādu, kurai acīmredzami nav protokolāras intereses attiecībā uz Revīzijas palātu.
472
Tāpat tikšanās ar vietējo politisko amatpersonu, izņemot īpašus apstākļus, ir jāuzskata par tādu, kurai acīmredzami nav saistības ar Revīzijas palātas locekļa amata pienākumu veikšanu.
473
Pamatojoties uz šiem kritērijiem un tā kā K. Pinxten nav iesniedzis pierādījumus, kas varētu pierādīt īpašu apstākļu esamību, 15. un 253. pozīcijā norādītie komandējumi ir jāuzskata par acīmredzami prettiesiskiem, jo no pašu šo komandējumu mērķa, kādu to norādījis K. Pinxten, izriet, ka to nolūks bija tikties attiecīgi ar bijušo ministru un bijušo Beļģijas parlamenta locekli.
474
Attiecībā uz 232. pozīcijā minēto komandējumu ir jākonstatē, ka “valsts ministra” statuss, kas ir piešķirts personai, ar kuru bija jātiekas šī komandējuma ietvaros, ir goda tituls, kas neparedz pašreizēju vadoša politiskā amata pienākumu veikšanu. Tātad šāda komandējuma pamatojums šķiet maldinošs, un tas katrā ziņā ir jāuzskata par acīmredzami prettiesisku.
475
Tāpat arī dalība Overpeltas pašvaldības organizētajā pieņemšanā, kas daļēji bija 378. pozīcijā norādītā komandējuma mērķis, ir jāuzskata par tādu, kam acīmredzami nav saiknes ar Revīzija palātas locekļa amata pienākumiem.
– Par attiecībām ar privāto uzņēmumu atbildīgajām personām
476
Vairāki komandējumi, kuru rezultātā tika atlīdzināti komandējuma izdevumi vai izmaksāta dienasnauda, kas ir pirmā iebilduma priekšmets, bija saistīti ar attiecībām, kuras K. Pinxten uzturēja ar privātu uzņēmumu atbildīgajām personām.
477
Revīzijas palātas locekļu komandējumu, kuru mērķis ir tikties ar šādām atbildīgajām personām, tiesiskais režīms ir jānošķir no to komandējumu režīma, kas ir saistīts ar attiecībām ar politiķiem.
478
Ciktāl saskaņā ar LESD 285. pantu Revīzijas palātas uzdevums ir veikt Savienības [finanšu] revīziju, attiecības, kas tiek uzturētas ar privātiem uzņēmumiem, šai iestādei var radīt mazāku interesi nekā attiecības, kas uzturētas ar politiķiem.
479
Šo konstatējumu apstiprina fakts, ka 2004. gada 22. aprīļa paziņojumā nav minēts ierosinājums regulāri izmantot Revīzijas palātas locekļu pārstāvības un reprezentācijas izdevumus ielūgumiem, kas tiktu adresēti privātu uzņēmumu atbildīgajām personām.
480
Šī sprieduma 433. punktā minētajos dokumentos, kas paredzēti Revīzijas palātas komunikācijas stratēģijas ieviešanai, arī nav atsauces uz šīm atbildīgajām personām kā tādām, kas būtu ieinteresētās personas, pie kurām šī iestāde vēlētos vērsties, lai nodrošinātu sava darba popularizēšanu.
481
K. Pinxten arguments, ka komandējumi, kas paredzēti, lai tiktos ar privātu uzņēmumu atbildīgajām personām, esot pamatoti ar nepieciešamību apmainīties ar idejām ar ekonomiskās pasaules dalībniekiem, lai bagātinātu apspriedes Revīzijas palātā, šajā kontekstā nevar radīt pietiekamu saikni ar šīs iestādes locekļa amata pienākumiem, lai attaisnotu tās līdzekļu izmantošanu.
482
Līdz ar to, lai gan lielāko daļu komandējumu, kas paredzēti privātu uzņēmumu atbildīgo personu satikšanai, Revīzijas palāta atļāva, pamatojoties uz pilnīgi pārskatāmiem K. Pinxten pieteikumiem, viņš nevarēja nezināt, ka, izņemot īpašus apstākļus, kas var radīt īpašu saikni starp attiecīgā privātā uzņēmuma darbībām un šo iestādi, šāds iemesls acīmredzami nevar raksturot pietiekamu saikni ar viņa kā minētās iestādes locekļa amata pienākumu izpildi.
483
Šajā kontekstā, pirmkārt, par acīmredzami prettiesiskiem ir uzskatāmi komandējumi, kas ir pamatoti ar ielūgumu, kuru nosūtījusi daudznacionāla privāta uzņēmuma atbildīgā persona.
484
Šis secinājums it īpaši ir izdarāms attiecībā uz 33. un 104. pozīcijā minētajiem komandējumiem, kas bija saistīti ar rūpniecības grupu atbildīgo personu ielūgumiem, 45. pozīcijā minēto komandējumu, kura mērķis bija pusdienas ar personu, ko K. Pinxten apraksta kā dažādu valžu locekli, un 325. pozīcijā minēto komandējumu, kura mērķis ir tikties ar komercbankas vadītāju.
485
Tāpat, lai gan Revīzijas palātas apgalvojumi par 257. un 259. pozīcijā norādīto komandējumu patieso mērķi, ņemot vērā Tiesas rīcībā esošos lietas materiālus, nešķiet pierādīti, tie tomēr ir jāuzskata par acīmredzami prettiesiskiem, ciktāl to mērķis ir atbildēt uz ielūgumiem, kurus attiecīgi ir nosūtījis starptautisks advokātu birojs un elektroenerģijas operators.
486
Tā tas ir arī 74. pozīcijā minētā komandējuma gadījumā, kuru pamato apdrošināšanas sabiedrību grupas atbildīgās personas ielūgums un kura mērķis, ņemot vērā informāciju, kas izriet no K. Pinxten plānotāja, bija piedalīties koncertā.
487
Komandējumi, kas minēti 75. un 307. pozīcijā, kā arī daļēji 86. pozīcijā minētais komandējums arī ir jāuzskata par tādiem, kas ir acīmredzami prettiesiski, jo to nolūks bija tikties ar pasta uzņēmumu grupas vadītāju, vēl jo vairāk tādēļ, ka Revīzijas palātas iesniegtās elektroniskā pasta vēstules ļauj konstatēt, ka K. Pinxten bija šī vadītāja starpnieks valsts atbalsta lietā.
488
Otrkārt, acīmredzamais pārkāpums, kas principā ir saistīts ar komandējumiem, kuru mērķis ir tikties ar privātu uzņēmumu atbildīgajām personām, a fortiori attiecas uz komandējumiem, kas ir saistīti ar vietējiem privātiem uzņēmumiem.
489
Vispirms, tas tā ir attiecībā uz komandējumiem, kuri norādīti 73., 76., 251. un 295. pozīcijā un kuru mērķis bija tikties ar K. Pinxten izcelsmes reģiona grāmatvežu sabiedrību atbildīgajām personām, kā arī attiecībā uz 130. pozīcijā minēto komandējumu, kura mērķis bija tikties ar dažādu šī reģiona uzņēmumu atbildīgajām personām.
490
Tāpat 82. pozīcijā minētais komandējums, kā arī daļēji 121. un 310. pozīcijā minētie komandējumi ir jāuzskata par acīmredzami prettiesiskiem, jo šķiet, ka atkārtotajām tikšanās reizēm ar nekustamo īpašumu attīstītāju, kurš darbojas K. Pinxten izcelsmes reģionā, nav nekādas saistības ar viņa amata pienākumiem Revīzijas palātā.
491
Šajā ziņā nav nozīmes tam, ka šī iestāde nav pierādījusi apgalvojuma, saskaņā ar kuru K. Pinxten esot ticies ar šo nekustamā īpašuma attīstītāju viņa interešu konkrēta nekustamā īpašuma projektā dēļ, pamatotību.
492
Turklāt tādas privātu uzņēmēju rīkotas vietējās svinības kā Antverpenes ostas uzņēmuma gadadiena, kas ir 363. pozīcijā minētā komandējuma priekšmets, vai arī iepildīšanas iekārtas inaugurācija rūpnīcā, kas pamato 390. pozīcijā minēto komandējumu, acīmredzami nevar uzskatīt par tādām, kas būtu saistītas ar K. Pinxten amatu Revīzijas palātā.
493
Visbeidzot, komandējumi, kas norādīti 100., 239., 283., 287., 359. un 406. pozīcijā, arī ir jāuzskata par acīmredzami prettiesiskiem šī paša iemesla dēļ, jo to mērķis bija tikties ar Beļģijas uzņēmēju, kuru K. Pinxten savas uzklausīšanas laikā OLAF apraksta kā grupas, kurā viņš ir akcionārs, administratoru un “senu draugu”. Revīzijas palātas resursu izmantošana šādu komandējumu finansēšanai liecina par šīs iestādes interešu un K. Pinxten privāto interešu sajaukšanu, vēl jo vairāk tāpēc, ka no Tiesai iesniegtajiem dokumentiem izriet, ka viņš pildīja šī uzņēmēja padomdevēja funkcijas attiecībās starp to un Komisiju.
494
Turpretī, treškārt, nevar uzskatīt, ka komandējumi, kuru mērķis bija tikties ar starptautisko revīzijas uzņēmumu atbildīgajām personām, būtu acīmredzami prettiesiski.
495
Tā kā šo uzņēmumu veiktie konkrētie uzdevumi daļēji ir salīdzināmi ar Revīzijas palātas locekļiem un darbiniekiem uzticētajiem uzdevumiem un tā kā šai iestādei ir jāsadarbojas ar minētajiem uzņēmumiem, nevar izslēgt, ka minētās iestādes locekļi var veikt komandējumus, lai uzturētu profesionālas attiecības ar šiem uzņēmumiem.
496
Turklāt Revīzijas palāta šajā tiesvedībā atzina regulāru kontaktu esamību starp šīs iestādes darbiniekiem un starptautisko revīzijas uzņēmumu pārstāvjiem.
497
Lai gan minētā iestāde apgalvo, ka šī saziņa ir jāierobežo ar publiskiem iepirkumiem vai arī tai ir jānotiek apmācību veidā, ir jākonstatē, ka šādi principi nav paredzēti iekšējos noteikumos, uz kuriem atsaucas šī pati iestāde, un tie neatbilst tās praksei, kāda izriet no K. Pinxten komandējumu rīkojumiem.
498
No tā izriet, ka komandējumi, kuri minēti 47., 103., 161., 210. un 277. pozīcijā un kuru mērķis pārskatāmā veidā bija ļaut K. Pinxten piedalīties starptautiska revīzijas uzņēmuma organizētā pasākumā Eiropas iestāžu atbildīgajām personām, nevar tikt uzskatīti par acīmredzami prettiesiskiem.
499
Tas pats attiecas uz komandējumu, kas minēts 237. pozīcijā, kā arī daļēji uz komandējumiem, kas minēti 373. un 374. pozīcijā, jo šo komandējumu mērķis bija tikties ar starptautisku revīzijas uzņēmumu atbildīgajām personām. Apstāklis, ka 157. pozīcijā minētais komandējums un daļēji 339. pozīcijā minētais komandējums, kuram bija tāds pats mērķis, notika attiecīgi privātā lokā un liela uzņēmuma telpās, bez papildu informācijas nav pietiekams, lai pamatotu atšķirīgu secinājumu attiecībā uz šiem komandējumiem.
500
Attiecībā uz 199. pozīcijā norādīto komandējumu, kura mērķis arī bija tikties ar starptautiska revīzijas uzņēmuma atbildīgo personu, Revīzijas palāta norāda, ka tā patiesais mērķis bija apspriest darba piedāvājumu, kas varētu interesēt K. Pinxten bērnu.
501
Šīs iestādes iesniegtie dokumenti tomēr neļauj juridiski pietiekami pierādīt, ka šī tikšanās tika organizēta šādā nolūkā vai ka tā galvenokārt attiecās uz K. Pinxten ģimenes interesēm, ne arī pierādīt līdz ar to, ka šis komandējums būtu acīmredzami prettiesisks. Protams, no minētās iestādes nosūtītajām elektroniskā pasta vēstulēm izriet, ka minētajā komandējumā satiktā persona pēc tikšanās ar K. Pinxten saņēma viena no viņa bērniem CV un norādīja uz iespējamām darba perspektīvām šim bērnam. Tomēr K. Pinxten sniegtais pamatojums, saskaņā ar kuru darba pusdienām var sekot neformālas diskusijas, it īpaši attiecībā uz viesu ģimenes situāciju, kas var izskaidrot šīs elektroniskā pasta vēstules, nešķiet mazticams.
– Par attiecībām ar pārstāvības organizācijām un apvienībām
502
Četrdesmit komandējumi, kuru rezultātā tika atlīdzināti komandējuma izdevumi vai izmaksāta dienasnauda un par kuriem Revīzijas palāta pirmajā iebildumā ir ziņojusi kā par prettiesiskiem, attiecas uz K. Pinxten darbībām, kas saistītas ar pārstāvības organizācijām vai apvienībām.
503
Šādi komandējumi atrodas pa vidu starp komandējumiem, kas saistīti ar attiecībām ar politiķiem, un komandējumiem, kas saistīti ar attiecībām ar privātu uzņēmumu atbildīgajām personām.
504
Tādējādi, lai gan organizācijas, kas pārstāv pilsonisko sabiedrību, nav minētas Revīzijas palātas noteikumos, kuri reglamentē pārstāvības un reprezentācijas izdevumus, vai Tiesas rīcībā esošajos dokumentos, kas nosaka šīs iestādes komunikācijas stratēģiju, šīs organizācijas tomēr var paust nostāju par iestāžu darbību, kuru Revīzijas palāta var ņemt vērā, sagatavojot ziņojumus par šo darbību.
505
Šādos apstākļos nevar pilnībā izslēgt, ka Revīzijas palāta īpašos gadījumos var pamatoti uzskatīt, ka ar šādām organizācijām saistītie komandējumi ir jāsaista ar tās locekļu amata pienākumu pildīšanu.
506
Tomēr K. Pinxten izmantotās prakses, kas izriet no attiecīgajiem komandējuma rīkojumiem, pārbaude ļauj secināt, ka, lai gan Revīzijas palāta vairākkārt ir piešķīrusi atļaujas, pamatojoties uz kopumā pārskatāmu pamatu, tā nevarēja nezināt, ka viņa komandējumi, kas saistīti ar pārstāvības organizācijām vai apvienībām, acīmredzami nebija šīs iestādes faktiskajās interesēs.
507
Vispirms, kā izriet no šī sprieduma 502. punkta, K. Pinxten savu pilnvaru laikā īstenoja vairākus desmitus šāda veida komandējumu.
508
Turklāt šķiet, ka šie komandējumi gandrīz sistemātiski norisinājās vietējās organizācijās, kuru darbības joma bija ierobežota ar Limburgu vai Flandriju (Beļģija).
509
Visbeidzot, minētie komandējumi patiesībā tika īstenoti saistībā ar ļoti ierobežotu dalībnieku skaitu, kurus K. Pinxten atkārtoti apciemoja.
510
Tā kā netieša saikne starp Revīzijas palātas darbību un pārstāvības organizācijām vai apvienībām ļauj paredzēt šādu komandējumu likumību tikai īpašos gadījumos, acīmredzami nevar uzskatīt, ka Revīzijas palātas interesēs bija atkārtoti nodrošināt savas darbības popularizēšanu vietējām personām vai apmainīties ar viedokļiem ar šādām personām.
511
Šajā ziņā komandējumi, kas minēti 48., 132., 170., 192., 209., 217., 224., 228., 242., 256., 271., 292., 304., 305., 318., 328., 353., 361., 380. un 398. pozīcijā, kā arī daļēji komandējums, kas minēts 155. pozīcijā, ir jāuzskata par acīmredzami prettiesiskiem, jo to mērķis bija uzturēt attiecības arVlaams netwerk van ondernemingen Limburg (Limburgas Tirdzniecības un rūpniecības kamera, Beļģija), tiekoties ar tās vadītājiem vai piedaloties gadskārtējās sanāksmēs, Jaungada pieņemšanās, vasaras svinībās un citās šīs organizācijas rīkotajās sociālajās aktivitātēs.
512
Tāds pats secinājums ir jāizdara attiecībā uz komandējumiem, kas minēti 83., 174., 219. un 311. pozīcijā, kā arī daļēji attiecībā uz 118. pozīcijā paredzēto komandējumu, kas attiecās uz Limburgas darba devēju federācijas ielūgumiem, un attiecībā uz komandējumiem, kas minēti 131., 227. un 261. pozīcijā, kā arī daļēji attiecībā uz komandējumiem, kas norādīti 326. un 378. pozīcijā, kuru mērķis bija piedalīties Overpeltas rūpniecības nozares uzņēmumu grupas sanāksmēs.
513
Lai gan 93. pozīcijā un daļēji 310. pozīcijā paredzētie komandējumi ir saistīti ar Limburgas organizācijām, no kurām katra bija tikai viena komandējuma galamērķis, proti, ar profesionālās integrācijas asociāciju un neformālu vietējo vadītāju grupu, šī sprieduma 506.–509. punktā aprakstītais konteksts ļauj tos arī uzskatīt par acīmredzami prettiesiskiem.
514
Šī analīze ir jāattiecina uz komandējumiem, kas minēti 154. un 230. pozīcijā un kas attiecas uz organizāciju, kuras mērķis ir veicināt Flandrijas intereses Briselē, kā arī uz komandējumiem, kas minēti 134. un 135. pozīcijā, kuru mērķis bija piedalīties kāda Flandrijas reģiona investīciju fonda Jaungada pieņemšanā.
515
Savukārt būtiskā loma, kas atzīta valsts mēroga uzņēmumu federācijām, nozīmē, ka komandējumi, kuri minēti 137. un 143. pozīcijā un kuru mērķis bija tikties ar Beļģijas uzņēmumu federācijas priekšsēdētāju, kā arī komandējums, kas norādīts 290. pozīcijā, un daļēji komandējums, kas norādīts 155. pozīcijā saistībā ar dalību šīs federācijas organizētajos forumos, nav jāuzskata par acīmredzami prettiesiskiem.
– Par atļautas ārējas darbības veikšanu
516
Kā izriet no šī sprieduma 58. punkta, ar 2015. gada 30. aprīļa lēmumu Revīzijas palāta atļāva K. Pinxten veikt ārēju darbību, kas ir saderīga ar viņa kā šīs iestādes locekļa pienākumiem, proti, ieņemt SBNL‑V priekšsēdētāja amatu.
517
Pieteikumā, kura rezultātā tika pieņemts šis lēmums, šis fonds tika aprakstīts kā bezpeļņas organizācija, kuras mērķis ir veicināt zemes īpašnieku ieguldījumu bioloģiskajā daudzveidībā un labā Beļģijas ekoloģiskajā pārvaldībā.
518
Tā kā ārēja darbība pēc definīcijas atšķiras no Revīzijas palātas locekļa šajā iestādē veiktajiem pienākumiem, tā nevar būt pamats komandējumu veikšanai šajā locekļa statusā.
519
Komandējumu, kas ir tieši saistīti ar atļautu ārējo darbību, prettiesiskums turklāt ir jāuzskata par acīmredzamu, jo tas izriet no pašas šādas darbības rakstura.
520
Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, ir jānosaka, vai atsevišķi Revīzijas palātas atļauti komandējumi faktiski ietilpst K. Pinxten veiktajā ārējā darbībā.
521
Tādējādi, lai gan 368. pozīcijā un daļēji 392. pozīcijā minētos komandējumus Revīzijas palāta ir atļāvusi, pamatojoties uz pilnībā pārskatāmu pieteikumu, tie ir jāuzskata par acīmredzami prettiesiskiem, jo to mērķis bija atbildēt uz SBNL‑V ielūgumu, uz kuru bija atsauce komandējumu rīkojumos.
522
Papildus šiem abiem komandējumiem 323., 360., 385. un 405. pozīcijā, kā arī daļēji 392. pozīcijā paredzētie komandējumi var būt saistīti ar K. Pinxten atļautu ārējo darbību, kas izpaudās kā šī fonda vadīšana.
523
405. pozīcijā minētais komandējums un daļēji 385. pozīcijā minētais komandējums bija saistīti ar tikšanos ar atbildīgo personu fondā, kas nodrošina galvenās balvas, kuru katru gadu izsniedz SBNL‑V, finansēšanu.
524
Runājot par komandējumiem, kas minēti 323. un 360. pozīcijā, kā arī daļēji attiecībā uz komandējumiem, kas minēti 385. un 392. pozīcijā, tie attiecās vai nu uz European Landowners Organisation (Eiropas Zemes īpašnieku organizācija, turpmāk tekstā – “ELO”) rīkotu aktivitāti, vai arī uz tikšanos ar šīs organizācijas atbildīgo personu datumā, kad K. Pinxten bija SBNL‑V priekšsēdētājs.
525
Lai gan K. Pinxten nesniedz precīzu paskaidrojumu par saikni starp ELO un saviem kā Revīzijas palātas locekļa pienākumiem, no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka šī organizācija ir cieši saistīta ar SBNL‑V.
526
Tādējādi, vispirms, no šī sprieduma 517. punktā minētā SBNL‑V priekšmeta apraksta izriet, ka gan tā, gan ELO mērķis ir zemes īpašnieku interešu aizsardzība.
527
Tālāk – ELO atbildīgā persona, ar kuru K. Pinxten tikās Revīzijas palātas atļauto komandējumu ietvaros, kā SBNL‑V ģenerālsekretārs parakstīja dokumentu, kuru K. Pinxten izsniedza šai iestādei, lai viņam atļautu ieņemt šī fonda priekšsēdētāja amatu. No Revīzijas palātas iesniegtā protokola arī izriet, ka šī ELO atbildīgā persona piedalījās SBNL‑V pilnsapulcē.
528
Visbeidzot, Tiesas rīcībā esošajos lietas materiālos ietvertās elektroniskā pasta vēstules apliecina citu saikņu esamību starp SBNL‑V un ELO, piemēram, pēdējās minētās dalību iepriekš minētajā ārējās darbības atļaujas izsniegšanas procedūrā vai galvenās balvas, ko katru gadu piešķir SBNL‑V, pasniegšanas sagatavošanā.
529
Ņemot vērā šos apstākļus, ir jāuzskata, ka šī sprieduma 524. punktā minētie komandējumi ir acīmredzami prettiesiski.
530
Šis vērtējums ir attiecināms uz 296. pozīcijā minēto komandējumu, jo tā mērķis daļēji bija ļaut K. Pinxten satikt ELO un SBNL‑V vadītājus īsi pirms viņa iecelšanas par šī fonda priekšsēdētāju.
531
Turklāt attiecībā uz 393. pozīcijā paredzēto komandējumu, pat ja dalība Briseles Starptautiskās medību padomes kopsapulcē bija skaidri norādīta komandējuma rīkojumā, jānorāda, ka šīs kopsapulces programmā K. Pinxten tika norādīts ne tikai kā Revīzijas palātas loceklis, bet arī kā SBNL‑V priekšsēdētājs, un ka šajā programmā bija norādīts, ka viņš teiks dažus uzrunas vārdus “Beļģijas vārdā”.
532
Turklāt no elektroniskā pasta vēstuļu apmaiņas pirms šī komandējuma izriet, ka sākotnēji K. Pinxten bija jāsaka runa kopā ar Beļģijas ministru un ka viņa dalību minētajā kopsapulcē tostarp sagatavoja ELO.
533
Līdz ar to ir jākonstatē, ka K. Pinxten dalība Starptautiskās medību padomes pilnsapulcē ir jāsaista ar viņa kā SBNL‑V priekšsēdētāja pienākumiem, nevis ar viņa kā Revīzijas palātas locekļa statusu, kas nozīmē, ka 393. pozīcijā minētais komandējums ir jāuzskata par acīmredzami prettiesisku.
534
Savukārt, lai gan 128. pozīcijā norādītais komandējums ir tieši saistīts ar ELO, to nevar uzskatīt par acīmredzami prettiesisku tikai šī iemesla dēļ, jo tas notika vairākus gadus, pirms K. Pinxten saņēma atļauju kļūt par SBNL‑V priekšsēdētāju.
535
Šādos apstākļos K. Pinxten nevar tikt pārmesta dalība Eiropas Parlamenta rīkotā konferencē saistībā ar Eiropas mēroga reprezentatīvu organizāciju, pamatojoties uz pārskatāmu komandējuma rīkojumu.
536
Tas pats attiecas uz komandējumiem, kas minēti 411. un 412. pozīcijā un kas attiecās uz pasākumiem, kurus attiecīgi organizējusi apvienība “Friends of the Countryside” (Lauku draugi) un Fondation wallonne pour la conservation des habitats [Valonijas Dzīvotņu aizsardzības fonds], jo Revīzijas palāta savus pārmetumus pamato ar apgalvoto saistību starp šīm organizācijām un SBNL‑V, kas nav pamatota ar Tiesai iesniegtajiem pierādījumiem.
– Par dalību medībās
537
11 komandējumu, par kuriem tika atlīdzināti komandējuma izdevumi vai izmaksāta dienasnauda un kuri ir pirmā iebilduma priekšmets, patiesais mērķis, kā uzskata Revīzijas palāta, bija ļaut K. Pinxten piedalīties medībās.
538
No Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka K. Pinxten šo dažādo komandējumu laikā faktiski piedalījās medībās.
539
Jānorāda, ka visi minētie komandējumi tika atļauti, pamatojoties uz K. Pinxten iesniegumiem, kuros ir atsauce uz saņemto ielūgumu vai paredzētajām aktivitātēm, neietverot nekādas norādes uz medībām.
540
Līdz ar to, tā kā apstāklis, ka komandējums ir saistīts ar dalību medībās, ir būtiska informācija, lai novērtētu tā likumību, K. Pinxten, ņemot vērā šī sprieduma 372. un 374. punktā minētos apsvērumus, nevar pamatoti atsaukties uz tiesisko paļāvību attiecībā uz attiecīgo komandējumu atļaujas saglabāšanu, un līdz ar to no Revīzijas palātas nevar prasīt, lai tā pierādītu to acīmredzamo prettiesiskumu.
541
Šajā kontekstā, lai gan ir acīmredzams, ka dalībai medībās pašai par sevi nav nekādas saistības ar Revīzijas palātas locekļa amata pienākumu izpildi, ir jāatgādina, ka no šī sprieduma 399. un 428. punkta izriet, pirmkārt, ka šīs iestādes locekļa komandējums var likumīgi atļaut viņa dalību galvenokārt profesionāla rakstura pasākumos, kas ietver arī papildu brīvā laika pavadīšanas darbības, un, otrkārt, ka šāda locekļa komandējums ir jāpamato ar protokolāru mērķi.
542
Līdz ar to, lai novērtētu K. Pinxten komandējumu, kas saistīti ar viņa dalību medībās, likumību, ir jānosaka, vai šie komandējumi faktiski attiecās galvenokārt uz profesionālu darbību un vai tiem patiesi bija protokolārs mērogs.
543
Šajā ziņā šādu komandējumu, pirmām kārtām, nevar uzskatīt par likumīgu, ja tā vienīgais oficiālais mērķis ir atbildēt uz tādas personas ielūgumu, kuras pienākumi nav cieši saistīti ar Revīzijas palātas darbību.
544
Tādējādi komandējumi, kas minēti 309., 327. un 366. pozīcijā, ir jāuzskata par prettiesiskiem, jo vienīgais iemesls, kas norādīts to pamatojumam, ir saistīts ar tādas personas ielūgumu, kuras statuss neizriet no komandējuma rīkojuma un nav ticis izskaidrots šīs tiesvedības laikā.
545
Tas pats attiecas uz komandējumiem, kas minēti 329. un 377. pozīcijā, jo tie tika īstenoti, pamatojoties uz ELO atbildīgās personas ielūgumu, un tādējādi bija saistīti, augstākais, ar atļautu K. Pinxten ārējo darbību.
546
Turklāt interese, ko Revīzijas palātai var radīt uzturētas profesionālās attiecības ar starptautiskajiem revīzijas uzņēmumiem, nav pietiekamas, lai pamatotu 321. pozīcijā minēto komandējumu, kas tika norādīts kā atbilde uz šāda uzņēmuma atbildīgās personas ielūgumu, jo no Revīzijas palātas iesniegtajiem dokumentiem izriet, ka šī komandējuma vienīgais mērķis bija piedalīties šīs atbildīgās personas organizētajās medībās.
547
Otrām kārtām, 337. un 386. pozīcijā minētie komandējumi, kā arī daļēji 229. pozīcijā minētais komandējums atšķiras no citiem ar medībām saistītajiem komandējumiem, ciktāl tie tika norādīti kā tādi, kuru mērķis ir piedalīties Šamboras pils organizētajās “Eiropas iestāžu dienās”.
548
Pamatojoties uz Šamboras Valsts īpašumu direktora apliecinājumu un OLAF izņemto informāciju, it īpaši 2012. gada 13. janvāra elektroniskā pasta vēstuli, kurā ir norādīts uz “Eiropas medībām” un iekļauts viena no aplūkotajiem pasākumiem dalībnieku saraksts, ir jākonstatē, ka – pretēji tam, ko norāda Revīzijas palāta –, šķiet, Šamboras pilī patiešām attiecīgajos datumos, uz ko attiecas šie komandējumi, tika rīkoti pasākumi, kuros tika sapulcinātas personas, kas ieņem atbildīgus amatus Eiropas iestādēs.
549
To ņemot vērā, neviens no OLAF izņemtajiem vai K. Pinxten iesniegtajiem dokumentiem nepierāda, ka šiem pasākumiem būtu bijusi jebkāda profesionāla dimensija. Gluži pretēji, OLAF izņemtajās programmās ir paredzēta tikai “dzīšanas”, maltīšu un “medījumu godināšanas” organizēšana.
550
Turklāt ne lūgumā atļaut attiecīgos komandējumus, ne arī citos Tiesā iesniegtajos dokumentos nav ietverti elementi, kas norādītu, ka minētos pasākumus rīkoja organizācija, ar kuru Revīzijas palāta būtu ieinteresēta uzturēt attiecības, vai arī šādas organizācijas atbildīgā persona. Nepastāvot šādiem apstākļiem vai pat tikai K. Pinxten apgalvojumam šajā ziņā, šie paši pasākumi nevar attaisnot komandējumu rīkošanu protokolāriem mērķiem.
551
Līdz ar to komandējumi, kas norādīti 337. un 386. pozīcijā, kā arī daļēji komandējums, kas minēts 229. pozīcijā, ir jāuzskata par prettiesiskiem.
552
Treškārt, 315. un 371. pozīcijā norādīto komandējumu iemesls bija saistīts ar ielūgumiem, kurus nosūtījis attiecīgi Beļģijas karaļnams un Beļģijas karaliskās ģimenes locekļa dienesti.
553
No Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka Beļģijas karaliskā ģimene K. Pinxten tiešām aicināja piedalīties “karaliskajās medībās” Sjerņonā [Ciergnon] (Beļģija).
554
Tomēr, tā kā Tiesas rīcībā esošajos lietas materiālos nav elementu, kas varētu pierādīt K. Pinxten apgalvojuma pamatotību, saskaņā ar kuru šīm medībām Beļģijas Karalistē esot ievērojama protokolāra nozīme, tas vien, ka iesniegtos ielūgumus nosūtījusi Beļģijas karaliskā ģimene, ir jāuzskata par nepietiekamu, lai konstatētu saikni ar Revīzijas palātas locekļa amata pienākumu izpildi.
555
No tā izriet, ka 315. un 371. pozīcijā norādīto komandējumu prettiesiskums ir jāuzskata par pierādītu.
– Par citiem Revīzijas palātas minētajiem komandējumiem
556
Virkne komandējumu, kuru rezultātā tika atlīdzināti komandējuma izdevumi vai izmaksāta dienasnauda, kas ir pirmā iebilduma priekšmets, neietilpst jau pārbaudītajās kategorijās, un to tiesiskums tātad ir jāizvērtē katrā atsevišķā gadījumā.
557
Revīzijas palātas pārmetumi attiecībā uz četrpadsmit no šiem komandējumiem ir jānoraida kā nepamatoti.
558
Pirmām kārtām, tā kā Revīzijas palāta nav precizējusi apgalvotā prettiesiskuma pamatojumu, 310. pozīcijā paredzēto komandējum nevar uzskatīt par acīmredzami prettiesisku, jo tas daļēji attiecas uz universitātes apmeklējumu.
559
Tāpat attiecībā uz 347. pozīcijā norādīto komandējumu – tikšanos ar Beļģijas Nacionālās bankas atbildīgo amatpersonu, kā arī ar Beļģijas parlamenta locekli un advokātu, kurš pilda arī amata pienākumus šajā bankā, – nevar uzskatīt par acīmredzami prettiesisku, pamatojoties vienīgi uz Revīzijas palātas apgalvojumu, ka šim komandējumam “nav saistības ar K. Pinxten amata pienākumiem”, un apstākli, ka šis parlamenta loceklis bija attiecīgās politiskās partijas loceklis.
560
Otrām kārtām, vairākos gadījumos Revīzijas palātas iesniegtie pierādījumi nav pietiekami, lai apstiprinātu šīs iestādes apgalvoto prettiesiskumu.
561
Vispirms – attiecībā uz komandējumiem, kuri minēti 57. un 391. pozīcijā un kuru mērķis bija sanāksmes ar Komisijas locekli, netiek apstrīdēts, ka šāda sanāksme principā varētu būt saistīta ar Revīzijas palātas locekļa amata pienākumu izpildi.
562
Pirmkārt, nav pierādīta šīs iestādes apgalvojuma – ka 57. pozīcijā minētais komandējums patiesībā bija saistīts ar mūzikas festivāla organizēšanu, kas K. Pinxten interesē privāti, – pamatotība.
563
Proti, šis komandējums notika 2009. gada 13. jūlijā, savukārt Revīzijas palātas iesniegtās elektroniskā pasta vēstules par šo festivālu attiecas uz 2011. gada subsīdiju un ir datētas ar 2011. gada septembri un oktobri. Turklāt saikne starp minēto komandējumu un šo subsīdiju šķiet mazāk ticama tāpēc, ka attiecīgais Komisijas loceklis bija atbildīgs par kultūras jautājumiem vienīgi no 2010. gada 10. februāra.
564
Otrkārt, Revīzijas palāta nav iesniegusi nevienu konkrētu dokumentu, lai pamatotu apgalvojumu, ka 391. pozīcijā minētais komandējums attiecās uz “privātām pusdienām”.
565
Apstāklis, kas turklāt nav pierādīts, ka attiecīgais Komisijas loceklis esot K. Pinxten medību partneris, pats par sevi neļauj konstatēt attiecīgo pusdienu privātu raksturu. Tas, ka ELO atbildīgā persona arī esot piedalījusies šajās pusdienās, arī nevar pierādīt Revīzijas palātas nostājas pamatotību, vēl jo vairāk tādēļ, ka nav apstrīdēts, ka K. Pinxten nesagatavoja šo pusdienu, kuras notika Komisijas ēkā, viesu sarakstu.
566
Turpinot, lai gan Revīzijas palāta neapstrīd pamatojumu K. Pinxten dalībai Collège d’Europe [Eiropas Koledžas] Brigē (Beļģija) mācību gada uzsākšanas ceremonijā, kas bija 63. pozīcijā minētā komandējuma priekšmets, tā tomēr apgalvo, ka K. Pinxten šajā ceremonijā neesot piedalījies.
567
Šajā ziņā tomēr ir jāuzskata, ka Revīzijas palātas iesniegtais izvilkums no interneta vietnes nešķiet pietiekams, lai pierādītu, ka K. Pinxten minētajā ceremonijā nepiedalījās, ņemot vērā gan šī dokumenta raksturu, ko nevar pielīdzināt protokolam, kurā ir iekļauts klātesošo personu saraksts, gan minētajā dokumentā izmantoto formulējumu, kas pierāda, ka tajā ir uzskaitīta tikai daļa no šajā ceremonijā klātesošajām personām.
568
Turklāt, lai gan ir pierādīts, ka dienā, kad tika veikts attiecīgais komandējums, K. Pinxten pusdienoja Briselē, Revīzijas palātas iesniegtie pierādījumi neļauj pierādīt šo pusdienu laiku.
569
Visbeidzot, pieci komandējumi saistībā ar tikšanos ar diplomātiem, kuri principā var tikt saistīti ar Revīzijas palātas locekļa, kurš darbojas Savienības ārējo attiecību palātā, amata pienākumiem, ir aprakstīti kā tādi, kuriem ir privāts raksturs, tomēr šis apgalvojums nav juridiski pietiekami pierādīts.
570
Proti, 56. pozīcijā minētā komandējuma gadījumā Revīzijas palāta norāda, ka pusdienas ar Krievijas Federācijas konsulu bija saistītas ar starpniecību, kas veikta kāda Beļģijas pāra interesēs, kuri vēlējās adoptēt bērnu no šīs valsts.
571
Tomēr dokumenti, kurus šajā ziņā ir iesniegusi Revīzijas palāta un kuri ir sagatavoti vairākus mēnešus pēc šī komandējuma, un kuros nav atsauces ne uz šīm pusdienām, ne uz jebkādu faktu, kas būtu noticis pirms tām, neļauj pārliecinoši pierādīt, ka tā mērķis nav saistīts ar K. Pinxten amata pienākumiem.
572
138., 196. un 382. pozīcijā minētie komandējumi pilnīgi skaidri attiecībā uz pēdējiem diviem minētajiem bija saistīti ar K. Pinxten dalību “diplomātiskajās vakariņās”, kas katru gadu notiek Briselē.
573
Ņemot vērā, ka nav apstrīdēts, ka šajās vakariņās kopā sanāk liels skaits Beļģijas diplomātu, šķiet, ka tās principā var radīt iespēju apmainīties ar viedokļiem par Revīzijas palātu interesējošiem jautājumiem, kā arī informēt par tās darbību un to popularizēt augstu valsts līmeņa amatpersonu vidū.
574
Šādos apstākļos tas, ka minētās vakariņas rīko organizācija, kuras mērķis ir atbalstīt Flandrijas intereses Briselē, pats par sevi nav pietiekami, lai pierādītu tā Revīzijas palātas apgalvojuma pamatotību, saskaņā ar kuru šo vakariņu mērķis esot “ļaut Flandrijas uzņēmējiem tikties ar Beļģijas diplomātiem, kas atrodas ārvalstīs”. Līdz ar to attiecīgos komandējumus nevar uzskatīt par acīmredzami prettiesiskiem.
575
Attiecībā uz pusdienām ar Beļģijas Karalistes vēstnieku Francijā, kas bija 284. pozīcijā minētā komandējuma mērķis, lai gan Revīzijas palāta norāda, ka šīm pusdienām bija privāts raksturs, atsaucoties uz draudzīgām attiecībām, kas šo vēstnieku saista ar K. Pinxten, kā arī uz citu viesu identitāti, ir jākonstatē, ka šis raksturs nav pierādīts, jo nepastāv nekādi pierādījumi, kas varētu sniegt Tiesai informāciju par minēto pusdienu mērķi, turklāt katrā ziņā šādu attiecību esamība vien nav pietiekama, lai izslēgtu, ka šīm pusdienām var būt profesionāls raksturs.
576
Treškārt, dalība K. Pinxten palīdzes tēva bērēs, kas ir 335. pozīcijā norādītā komandējuma mērķis un ko Revīzijas palātas priekšsēdētājs atļāva, pamatojoties uz pārskatāmi paziņotu informāciju, var būt saistīta ar šīs iestādes locekļa pienākumu izpildi, jo no viņa var pamatoti gaidīt, ka viņš šādā gadījumā sniedz savu personīgo atbalstu vienam no saviem tuviem līdzstrādniekiem minētajā iestādē.
577
Ceturtkārt un visbeidzot, iebildumi attiecībā uz komandējumiem, kas minēti 102., 293. un 294. pozīcijā, ir jānoraida, ciktāl pārkāpumi, kuros Revīzijas palāta apsūdz K. Pinxten, var tikt uzskatīti par atvainojamu maldību.
578
Tādējādi ziņotais 102. pozīcijā norādītā komandējuma prettiesiskums ir saistīts ar apmaksātas maltītes aptuveni 30 EUR apmērā nenorādīšanu, lai gan neviens apstāklis neļauj uzskatīt, ka šāds atsevišķs incidents nav vienkārši aizmāršība.
579
Attiecībā uz komandējumiem, kas minēti 293. un 294. pozīcijā, lai gan Revīzijas palātas apgalvojums, ka šie komandējumi esot notikuši, neraugoties uz tikšanās, kas tos pamatoja, atcelšanu, šķiet pamatots, ņemot vērā K. Pinxten plānotājā ietverto norādi, krāpšanas esamība šajā ziņā nav pierādīta, jo laikā, kas sākotnēji bija paredzēts minēto komandējumu īstenošanai, notika paziņotās pusdienas Revīzijas palātā.
580
Turpretim trīsdesmit vienā no šī sprieduma 556. punktā minētajiem komandējumiem K. Pinxten šajā tiesvedībā var tikt pilnībā vai daļēji pamatoti vainots.
581
Pirmkārt, vizīte vietējā veselības centrā saistībā ar 286. pozīcijā minēto komandējumu, lai piedalītos tās izveidošanas divdesmitajā gadadienā, acīmredzami nevar tikt saistīta ar Revīzijas palātas locekļa amata pienākumiem.
582
Otrkārt, vairāku pirmajā iebildumā minēto komandējumu mērķis bija tikties ar personu, kuras statuss nav precizēts komandējuma rīkojumā, un to K. Pinxten šīs tiesvedības laikā nav ticami izskaidrojis.
583
Lai gan komandējuma rīkojuma izdošana un vēlāka komandējuma izdevumu atlīdzināšana vai dienasnaudas izmaksa šādos gadījumos pierāda ievērojamu Revīzijas palātas pārbaudes trūkumu, tomēr komandējums, kura mērķis ir tikties ar personu, kam nav identificējamas saistības ar šo iestādi, ir jāuzskata par acīmredzami prettiesisku.
584
Tādējādi attiecībā uz 49. pozīcijā paredzēto komandējumu, lai gan Revīzijas palāta nav pierādījusi saikni, ko tā apgalvo starp attiecīgajā komandējuma rīkojumā norādīto personu un mūzikas festivāla organizēšanu, ir jākonstatē, ka neviens no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem neļauj identificēt amatu, kuru šī persona ieņem.
585
Komandējumi, kas minēti 39., 234., 235., 297., 348. un 389. pozīcijā, arī ir jākvalificē kā acīmredzami prettiesiski, jo to mērķis ir tikties ar personām, kuru statuss nav precizēts, tāpat kā 79. pozīcijā minētais komandējums, kas tika pamatots, vienkārši atsaucoties uz “formālu ielūgumu”.
586
Tāds pats secinājums ir jāizdara attiecībā uz 306. pozīcijā norādīto komandējumu, nelemjot par Revīzijas palātas apgalvojumu, ka persona, uz kuru attiecas šis komandējums, ir notārs, un daļēji uz 347. pozīcijā norādīto komandējumu, neatkarīgi no šīs iestādes argumenta, saistot šo komandējumu ar kāzu pieņemšanu, pamatotības.
587
Līdzīgi – komandējumi, kas minēti 40., 44., 262. un 351. pozīcijā, kā arī daļēji 86. pozīcijā minētais komandējums ir jāuzskata par prettiesiskiem, jo tie attiecas uz tikšanos ar personām, kuras vienkārši tiek norādītas attiecīgi kā “direktors”, “barons”, “jurists un auditors”, “tiesnesis” un “advokāts”.
588
Treškārt, atsevišķi komandējumi, kam ir mērķis ir tikties ar personu, kuras statusam, iespējams, varētu būt pietiekama saikne ar Revīzijas palātu, tomēr ir jāuzskata par atļautiem, pamatojoties uz pieteikumu, kurā nav būtiskas informācijas, un par prettiesiskiem, ciktāl šī iestāde iesniedz pierādījumus, kas var pierādīt, ka attiecīgās tikšanās mērķis ir privāta rakstura.
589
Tā tas ir 108. pozīcijā minētā komandējuma gadījumā, kas ir saistīts ar tikšanos ar Komisijas locekli, jo no elektroniskā pasta vēstulēm šīs tikšanās sagatavošanai izriet, ka tā attiecās uz vadlīnijām, ko pārstāvības organizācija vēlējās iesniegt Komisijai.
590
122. pozīcijā minētais komandējums ir cieši saistīts ar 108. pozīcijā minēto komandējumu, ciktāl tā mērķis bija tikties ar šīs pārstāvniecības organizācijas vadītāju, un nākamajā dienā pēc šīs tikšanās saņemtā elektroniskā pasta vēstule parāda, ka tam bija tāds pats mērķis kā šim pēdējam minētajam komandējumam.
591
Vakariņas ar admirāli, kas bija 280. pozīcijā norādītā komandējuma mērķis, nevar tikt skaidri saistītas ar K. Pinxten pienākumiem Revīzijas palātā, ciktāl OLAF izņemtās elektroniskā pasta vēstules pierāda, ka šīs vakariņas organizē privāts uzņēmējs, lai tostarp pateiktos K. Pinxten par palīdzību, ko viņš tam esot sniedzis, lai parakstītu līgumu aizsardzības jomā.
592
Kas attiecas uz 404. pozīcijā minēto komandējumu, lai gan pusdienu, kas rīkotas ar Beļģijas valdības locekli, mērķis nav zināms, apstāklis, ka 2016. gada 10. maija elektroniskā pasta vēstulē ir norādīts, ka viņu ielūdz K. Pinxten un viņa vedekla, ļauj konstatēt šo pusdienu privāto raksturu.
593
Ceturtkārt, komandējumi, kas ir saistīti ar brīvā laika pavadīšanas darbībām vai dalību draudzīgās attiecībās, ņemot vērā šī sprieduma 399. punktā minētos apsvērumus, ir jāuzskata par acīmredzami prettiesiskiem, ja tiem nav saistības ar pasākumu, kurš ir vērsts uz profesionālu darbību.
594
Šajā ziņā ir jāmin 80. pozīcijā minētais komandējums, kas attiecas uz tikšanos ar kultūras iestādes direktoru, un 322. pozīcijā minētais komandējums, kura patiesais mērķis, aizbildinoties ar privāta uzņēmēja ielūgumu, ņemot vērā K. Pinxten plānotājā ietvertās norādes, bija ļaut viņam piedalīties operas izrādē.
595
Neraugoties uz attiecīgo komandējumu rīkojumu pārskatāmību, 101. komandējums, kas attiecās uz dalību Valonijas (Beļģija) Karaliskā kamerorķestra dārza svētkos, kā arī komandējumi, kas norādīti 288., 345. un 394. pozīcijā un kas bija saistīti ar dalību mūzikas festivālā, acīmredzami nevar būt saistīti ar Revīziju palātas locekļa pienākumu izpildi, un pretēju risinājumu nevar attaisnot apstāklis, ka šis festivāls bija veltīts “jaunajiem eiropiešiem”.
596
Šis secinājums vēl jo vairāk ir jāizdara attiecībā uz 364. pozīcijā minēto komandējumu, kas ļāva īstenot īsu Skotijas kultūrai veltīta festivāla apmeklējumu, pamatojoties uz komandējuma rīkojumu, kurā minēts vienīgi oficiāls Flandrijas pārstāvniecības ielūgums.
597
Lai gan 99. pozīcijā minētais komandējums attiecās uz ceremoniju, kas norisinājās universitātē, arī to nevar saistīt ar K. Pinxten amata pienākumu izpildi, ciktāl Revīzijas palātas iesniegtajos dokumentos ir norādīts, ka šīs ceremonijas mērķis ir godināt māksliniekus un ka tā noslēgsies ar koncertu.
598
Turklāt nav strīda par to, ka 202. pozīcijā paredzētais komandējums bija saistīts ar K. Pinxten dalību Beļģijas tiesneša Tiesā bērna kāzās.
599
Šī komandējuma priekšmets nebija skaidri aprakstīts komandējuma rīkojumā, kurā vienkārši bija atsauce uz oficiālu šī tiesneša ielūgumu, neprecizējot, ka tas attiecas uz ģimenes ceremoniju.
600
Attiecīgo personu statuss neļauj pierādīt 202. pozīcijā minētā komandējuma likumību.
601
Šī argumentācija ir jāattiecina uz komandējumu, kas minēts 300. pozīcijā, un daļēji uz 362. pozīcijā minēto komandējumu, jo no K. Pinxten plānotāja izriet, ka šie komandējumi attiecās uz Beļģijas personību bērnu kāzām.
iii) Par pārstāvības un reprezentācijas izdevumiem
602
Divu K. Pinxten pilnvaru laikā Revīzijas palātas locekļiem radušos pārstāvības un reprezentācijas izdevumu atlīdzināšana tika reglamentēta Lēmumā Nr. 7‑2004.
603
Šī lēmuma 2. pantā bija paredzēts, ka tiek atlīdzināti vispārīgi pārstāvības un reprezentācijas izdevumi, kas šiem locekļiem ir “radušies iestādes locekļa statusā”.
604
Turklāt šajā pantā bija noteikts, ka šī atlīdzināšana tiek veikta, iesniedzot deklarācijas, kurās ir norādīts ielūguma datums, ielūgto personu skaits, kā arī galvenās ielūgtās personas statuss un kurām ir pievienoti rēķini vai citi apliecinoši rakstveida dokumenti, ko uzskata par līdzvērtīgiem.
605
Turklāt minētā lēmuma 6. pantā bija noteikts, ka par pieņemšanu, kas rīkota mājās, radušos izdevumus atlīdzina atbilstoši iesniegtajiem apliecinošajiem dokumentiem.
606
No šīm tiesību normām izriet, ka pārstāvības un reprezentācijas izdevumu atlīdzināšana ir atkarīga, pirmkārt, no apliecinošu dokumentu iesniegšanas un, otrkārt, no nosacījuma, ka šie izdevumi ir radušies Revīzijas palātas locekļa statusā.
607
Jēdziens “pārstāvības un reprezentācijas izdevumi” tika precizēts 2004. gada 22. aprīļa paziņojumā, ar kuru tika papildināts Lēmums Nr. 7‑2004.
608
Šajā ziņā ir jānorāda – lai gan no šī paziņojuma priekšmeta izriet, ka tas pats par sevi nerada saistošas sekas, Revīzijas palātas locekļiem, lai izpildītu savu šī sprieduma 243. punktā atgādināto pienākumu ievērot nevainojamu uzvedību, tomēr bija pienācīgi jāņem vērā minētajā paziņojumā norādītie principi.
609
Vispirms – no 2004. gada 22. aprīļa paziņojuma izriet, ka pārstāvības un reprezentācijas izdevumi galvenokārt bija paredzēti, lai veicinātu Revīzijas palātas ārējās attiecības, un ka tās locekļi to pārstāv tostarp tad, kad viņi šīs iestādes interesēs uztur profesionālās attiecības ar personām, kas pilda pienākumus Savienībā, dalībvalstīs vai trešās valstīs.
610
Šajā paziņojumā turklāt bija norādīts, ka izdevumiem par katru pasākumu ir jābūt saistītiem ar tā nozīmīgumu un dalībnieku statusu.
611
Visbeidzot, minētajā paziņojumā bija paredzēts, ka Revīzijas palātas locekļa, kā arī viesu laulātie un partneri var piedalīties pasākumos, par kuriem ir radušies pārstāvības un reprezentācijas izdevumi. Savukārt šo locekļu draugiem vai personiski pazīstamiem cilvēkiem ir jānosūta privāti ielūgumi, kas nozīmē, ka izdevumi saistībā ar šo ielūgumu ir jāsedz minētajiem locekļiem.
612
2004. gada 22. aprīļa paziņojuma 1. pielikumā ir sniegtas papildu norādes par pārstāvības un reprezentācijas izdevumiem.
613
It īpaši no šī pielikuma izriet, ka izdevumiem, kas radušies ārpus Revīzijas palātas, parasti ir jāattiecas uz personām, kuras Savienībā, dalībvalstīs vai trešās valstīs pilda vadošus pienākumus, un ka izdevumi, kas radušies Revīzijas palātas locekļa personīgajā dzīvesvietā, nedrīkst pārsniegt to, kas ir nepieciešams šim nolūkam.
614
Šī paziņojuma 2. pielikumu veidoja veidlapa, kas ļāva deklarēt pārstāvības un reprezentācijas izdevumus, norādot precīzu datumu, laiku, veidu un pasākuma iemeslu, kā arī dalībnieku skaitu un statusu.
615
No šī sprieduma 609.–614. punkta izriet, ka pārstāvības vai reprezentācijas iemesls un ielūgtās personas vai ielūgto personu statuss ir galvenie 2004. gada 22. aprīļa paziņojumā un tā 1. pielikumā izmantotie kritēriji, lai konkretizētu Lēmuma Nr. 7‑2004 2. pantā paredzēto nosacījumu, saskaņā ar kuru šādus izdevumus var atlīdzināt, ja tie ir radušies Revīzijas palātas locekļa statusā.
616
Vienīgā būtiskā informācija, kas saskaņā ar Lēmumu Nr. 7‑2004 un 2004. gada 22. aprīļa paziņojuma 2. pielikumu ir jāiesniedz, lai saņemtu šo izdevumu atmaksu, arī attiecās uz šiem diviem elementiem.
617
Līdz ar to pārstāvības un reprezentācijas izdevumu, kuru atlīdzināšanu K. Pinxten bija lūdzis, rašanās pamatojums ir jānovērtē, pamatojoties uz minētajiem elementiem.
618
Tomēr attiecībā uz pierādīšanas pienākumu ir jāuzskata, ka tad, ja profesionālās attiecības, kas uzturētas ar personu, ņemot vērā šīs personas statusu, šķiet esam nozīmīgas Revīzijas palātas interesēm, šai personai adresēts ielūgums ir jāuzskata par likumīgu, ja vien Revīzijas palāta nav iesniegusi pierādījumus, kas ļauj konstatēt šī ielūguma privāto raksturu.
– Par pārstāvības izdevumiem, kas saistīti ar attiecībām ar politiķiem
619
Šī sprieduma 427.–438. punktā izklāstītā analīze par maksājumiem saistībā ar komandējuma izmaksām un dienasnaudu par komandējumiem, kas saistīti ar tikšanos ar politiķiem, attiecas arī uz pārstāvības izdevumu, kas saistīti ar šādām tikšanās reizēm, atlīdzināšanu.
620
Pirmkārt, no 2004. gada 22. aprīļa paziņojuma skaidri izriet, ka izdevumi, kas attiecas uz personām, kuras ieņem vadošus amatus Savienībā, dalībvalstīs vai trešās valstīs, tostarp politiķiem, kuri ieņem svarīgus amatus, ir uzskatāmi par izdevumiem, kas ir pieņemami kā pārstāvības izdevumi.
621
Otrkārt, kaut arī tam, lai rastos pārstāvības izdevumi, nav vajadzīga iepriekšējas atļaujas piešķiršana, tomēr šādu izdevumu sistemātiska atlīdzināšana, ja tie ir saistīti ar ielūgumiem, ko K. Pinxten ir nosūtījis politiķiem, kuru statuss šajā ziņā ir skaidri norādīts, pierāda, ka Revīzijas palāta ir izmantojusi tai piešķirto rīcības brīvību tādā ziņā, ka tās interesēs ir tas, lai tās locekļi uzturētu profesionālas attiecības ar šādiem politiķiem.
622
Līdz ar to principā K. Pinxten nevar pārmest lūgumus atlīdzināt pārstāvības izdevumus, kas radušies saistībā ar politiķiem adresētiem ielūgumiem, izņemot gadījumus, kad Revīzijas palātas iesniegtie dokumenti pierāda, ka attiecīgais ielūgums ir nodalāms no viņa amata pienākumiem.
623
Pretēji Revīzijas palātas apgalvotajam šāds nodalāmais pienākumu raksturs šī sprieduma 464.–467. punktā izklāstīto iemeslu dēļ nevar tikt prezumēts tikai tādēļ vien, ka ielūgtā persona ir attiecīgās politiskās partijas loceklis.
624
Šādos apstākļos, tā kā Revīzijas palāta nav iesniegusi pamatojumu vai pierādījumus par papildu pārkāpumiem, par likumīgiem ir jāuzskata lūgumi atlīdzināt reprezentācijas izdevumus, kas radušies, nosūtot ielūgumus Eiropas Parlamenta locekļiem, kuri norādīti 2., 14., 19., 24., 65., 257., 314., 323., 338., 350., 357., 382. un 408. pozīcijā, Beļģijas valdības locekļiem, uz kuriem attiecas 12., 23., 27., 57. un 168. pozīcija, vai arī Beļģijas Parlamenta locekļiem, kas norādīti 23., 116., 117., 168., 171., 183., 184., 190., 194., 204., 218., 236., 276., 293., 294., 336., 354., 358., 367. un 381. pozīcijā.
625
Lai arī mazāk svarīgi, tomēr amati, kurus ieņem Eiropas Parlamenta politiskās grupas vadītāja kabineta loceklis vai Beļģijas valdības locekļa kabineta loceklis, ir pietiekami svarīgi, lai attaisnotu atlīdzināšanas, kuru K. Pinxten lūdz 27., 63., 150. un 168. pozīcijā norādītajos gadījumos, pamatotību. Tas pats attiecas uz ielūgumu, kas adresēts Beļģijas karaļa biroja vadītājam un kas ir norādīts 339. pozīcijā.
626
Attiecībā uz izdevumiem, kas minēti 89. un 111. pozīcijā, tas, ka attiecīgie ielūgumi ir adresēti Beļģijas valdības locekļiem atvaļinājuma laikā, nevar pierādīt, ka attiecībā uz tiem iesniegtie atlīdzības pieteikumi būtu prettiesiski, jo Revīzijas palātas locekļa brīvība doties uz savu izcelsmes dalībvalsti šādos laikposmos nozīmē, ka tie ir īpaši labvēlīgi pārstāvībām, kuru mērķis ir uzturēt profesionālas attiecības ar šīs dalībvalsts atbildīgajām personām.
627
Turklāt, tā kā Lēmuma Nr. 7‑2004 2. pantā ir prasīts vienīgi norādīt galveno ielūgto personu, lai pamatotu pārstāvības izdevumu rašanos, papildu viesa, kura statuss pats par sevi neattaisno šādus izdevumus, klātbūtne vakariņās ar valsts parlamenta deputātu vai pusdienās ar Beļģijas valdības locekli, kas minētas attiecīgi 90. un 281. pozīcijā, nav pietiekama, lai konstatētu, ka viss pieteikums atlīdzināt aplūkotos pārstāvības izdevumus ir prettiesisks.
628
Turklāt K. Pinxten un viņa viesu laulāto klātesamība vakariņās ar Eiropas Parlamenta locekļiem, uz kurām attiecas 370. pozīcija, nevar pierādīt šo vakariņu privāto raksturu, jo, kā izriet no šī sprieduma 611. punkta, 2004. gada 22. aprīļa paziņojumā šāda prakse bija skaidri atļauta.
629
Turpretī, pirmkārt, šī sprieduma 471. un 472. punktā norādīto iemeslu dēļ pārstāvības izdevumi principā nevar pamatoti rasties saistībā ar ielūgumiem, kas nosūtīti bijušajiem vadošajiem politiķiem, kuri savus amatus ir atstājuši, vai vietējiem politiķiem.
630
Šāds pārkāpums it īpaši ir jākonstatē attiecībā uz pārstāvības izdevumiem, kas minēti 15., 152., 201. un 253. pozīcijā un kas attiecas uz ielūgumiem, kuri nosūtīti bijušajiem Beļģijas Parlamenta vai Beļģijas valdības locekļiem.
631
Tas pats attiecas uz izdevumiem, kuri minēti 341. pozīcijā attiecībā uz vakariņām ar bijušo ministru, uz ko attiecās arī komandējuma rīkojums, kura prettiesiskums tika konstatēts šī sprieduma 424. punktā.
632
Turklāt apstāklis, ka 302. pozīcijā minēto izdevumu rašanās tika pamatota ar vakariņām, kurās tika ielūgti ievēlētie pašvaldību pārstāvji, ļauj konstatēt pieteikuma atlīdzināt šos izdevumus prettiesiskumu.
633
Otrkārt, atsevišķi lūgumi atlīdzināt pārstāvības izdevumus, kas iesniegti, pamatojoties uz ielūgumiem, kurus K. Pinxten nosūtījis politiķiem, ir jāuzskata par prettiesiskiem, ciktāl ar šiem ielūgumiem saistītie apstākļi tos ļauj tieši saistīt ar K. Pinxten īstenoto politisko darbību, kas ir ceturtā iebilduma pirmās daļas priekšmets.
634
Tā tas ir attiecībā uz pieteikumiem atlīdzināt izdevumus, kuri minēti 16., 20. un 29. pozīcijā, ciktāl tie attiecas uz ielūgumiem, kas nosūtīti personām, kuras K. Pinxten norādījis kā tādas, kas ieņem amatus attiecīgajā politiskajā partijā, un nekas nenorāda uz to, ka tās turklāt būtu ieņēmušas vadošus politiskos amatus.
635
Pieteikums atlīdzināt 70. pozīcijā norādītos izdevumus, kas atbilst pusdienām ar Eiropas komisāra kabineta locekli, arī ir jāuzskata par nelikumīgu, jo šīs pusdienas tika organizētas pēc attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmes un no šīs sanāksmes protokola izriet, ka tajā piedalījās gan šis komisārs, gan K. Pinxten.
636
Tas pats attiecas uz lūgumiem atlīdzināt izdevumus, kuri minēti 34., 54., 84., 85. un 88. pozīcijā un kuri visi attiecās uz ielūgumiem, kas adresēti Beļģijas politiķiem, attiecīgās politiskās partijas locekļiem, saistībā ar sanāksmēm vai svinīgiem pasākumiem, kurus rīkojusi šī politiskā partija un attiecībā uz kuriem ir pierādīta K. Pinxten dalība tajos.
637
“Iemaksas”, kas minēta 275. pozīcijā un kas, ņemot vērā ar to saistītajā rēķinā minētās norādes, ļauj piedalīties attiecīgās politiskās partijas organizētā “politiskajā kafejnīcā”, maksājuma kā pārstāvības izdevumu atlīdzināšana arī ir jāuzskata par prettiesisku, ņemot vērā tās tiešo saistību ar K. Pinxten veikto politisko darbību.
– Par pārstāvības izdevumiem, kas saistīti ar attiecībām ar citām personām
638
Attiecībā uz pārstāvības izdevumiem, kas saistīti ar attiecībām ar citām personām, kuras nav politiskās amatpersonas, ir jānorāda, ka, tā kā Revīzijas palātas aktos par šādu izdevumu atlīdzināšanu nav nekādas skaidras atsauces uz privāto uzņēmēju, pārstāvības organizāciju vai apvienību atbildīgajām personām, mutatis mutandis ir jāpiemēro šī sprieduma 476.–515. punktā minētie principi attiecībā uz komandējuma izmaksām un dienasnaudu, novērtējot pārstāvības izdevumu, kas radušies, pamatojoties uz šādām atbildīgajām personām nosūtītajiem ielūgumiem, saistību ar K. Pinxten amata pienākumiem.
639
Pamatojoties uz to, ir jākonstatē, ka desmit gadījumos, kas attiecas uz ielūgumiem, kuri nosūtīti citām personām, nevis politiķiem, Revīzijas palāta nav pierādījusi, ka K. Pinxten iesniegtie lūgumi atlīdzināt pārstāvības izdevumus attiektos uz izdevumiem, kas nav radušies viņa kā Revīzijas palātas locekļa statusā.
640
Tādējādi attiecībā uz izdevumiem, kas minēti 17. pozīcijā, proti, ielūgums, kas nosūtīts augstajam administratīvajam pārstāvim, kuram uzticēts vadīt Federālā publiskā dienesta – Finanses (Beļģija) vadību, nepastāvot pierādījumiem par šī ielūguma privāto raksturu, ir jāuzskata par tādu, kas ietilpst šajā kategorijā.
641
Ņemot vērā attiecīgo personu statusu, šis secinājums ir jāizdara arī attiecībā uz 35., 373. un 374. pozīcijā norādītajiem pārstāvības izdevumiem, kas attiecas uz ielūgumiem, kuri nosūtīti universitātes rektoram un personai, kas veic pienākumus starptautiskā organizācijā.
642
Tas pats attiecas uz izdevumiem, kas minēti 28. un 290. pozīcijā, ciktāl ielūgumi, kuri nosūtīti attiecīgi Eiropas mēroga pārstāvošās grupas direktoram un starptautiska revīzijas uzņēmuma atbildīgajai personai, pamatojoties uz šī sprieduma 495.–497. un 515. punktā norādītajiem apsvērumiem, var būt saistīti ar Revīzijas palātas locekļa amata pienākumiem.
643
Turklāt, ņemot vērā šī sprieduma 638. punktā minētos apsvērumus, pieteikumi par izdevumu, kas saistīti ar pusdienām un vakariņām, kuras minētas 56., 138., 284. un 382. pozīcijā, atlīdzināšanu ir jāuzskata par likumīgiem, jo šī sprieduma 570.–575. punktā ir atzīts, ka Revīzijas palāta nav konstatējusi komandējumu, kuru laikā radās šie izdevumi, prettiesiskumu.
644
Turklāt izdevumi, kas radušies saistībā ar vakariņām ar Komisijas locekļa biroja vadītāju, kuras minētas 98. pozīcijā, ņemot vērā ielūgtās personas amatu, principā ir jāuzskata par tādiem, kas ir radušies Revīzijas palātas locekļa statusā.
645
Revīzijas palātas šajā ziņā iesniegtie pierādījumi nav pietiekami, lai pierādītu tās apgalvojuma pamatotību, saskaņā ar kuru šīm vakariņām esot bijis privāts raksturs.
646
Pirmkārt, lai gan šī iestāde atsaucas uz 2010. gada 20. maija elektroniskā pasta vēstuļu apmaiņu, ir jākonstatē, ka no šīs sarakstes izriet, ka tajā minētie konkrētie jautājumi tika atrisināti pirms šīm vakariņām un ka nekas neliecina, ka tie būtu bijuši minēto vakariņu priekšmets.
647
Otrkārt, Revīzijas palātas arguments, ka attiecīgo vakariņu izmaksas bija saistītas ar ielūgtajai personai statūtu 11. pantā noteikto pienākumu pārkāpumu, katrā ziņā nepierāda šo vakariņu privāto raksturu.
648
Savukārt 26 gadījumos, kas attiecas uz ielūgumiem, kuri nosūtīti citām personām, nevis politiķiem, K. Pinxten iesniegtie pieteikumi atlīdzināt pārstāvības izdevumus ir jāuzskata par prettiesiskiem.
649
Ņemot vērā šī sprieduma 484., 487., 489. un 493. punktā jau izdarītos konstatējumus par 45., 251., 283., 287., 307. un 325. pozīcijā norādīto komandējumu prettiesiskumu, ciktāl to mērķis bija tikties ar privātu uzņēmumu atbildīgajām personām, šo komandējumu ietvaros radušos pārstāvības izdevumus, kuru atmaksu lūdz K. Pinxten, nevar uzskatīt par tādiem, kas būtu radušies Revīzijas palātas locekļa statusā.
650
Par prettiesiskiem ir uzskatāmi arī atlīdzināšanas pieteikumi saistībā ar pārstāvības izdevumiem, kas minēti 13., 79., 115., 154., 178. un 318. pozīcijā un kas attiecās uz uzņēmumu vai pārstāvības organizāciju atbildīgajām personām nosūtītajiem ielūgumiem.
651
Turklāt pārstāvības izdevumi, kas radušies atļautas ārējās darbības ietvaros, pēc definīcijas nevar tikt uzskatīti par tādiem, kas ir radušies Revīzijas palātas locekļa statusā.
652
Vakariņas, kas minētas 385. pozīcijā, ir jāsaista ar SBNL‑V priekšsēdētāja amatu, kuru K. Pinxten ieņēma atļautas ārējās darbības ietvaros, jo, pirmkārt, šajās vakariņās ielūgtās personas statuss, kas norādīts izdevumu deklarācijā, ir saistīts ar viņa pienākumiem fondā, kurš nodrošina galvenās balvas, ko katru gadu piešķir SBNL‑V, finansēšanu, un, otrkārt, 2016. gada 2. februāra elektroniskā pasta vēstuļu apmaiņa ļauj pierādīt, ka minēto vakariņu mērķis bija apspriest konkursa “Gada Eiropas koks”, kuram ir tieša saistība ar SBNL‑V darbības jomu, rīkošanu.
653
Ņemot vērā šī sprieduma 525.–528. punktā norādītās saiknes starp SBNL‑V un ELO, 409. pozīcijā minētie pārstāvības izdevumi, kas attiecas uz vakariņām, kurās ielūgts ELO ģenerālsekretārs, arī ir jāsaista ar K. Pinxten darbību SBNL‑V.
654
Pieteikuma atlīdzināt pārstāvības izdevumus prettiesiskums ir jākonstatē arī tādēļ, ka tajā nav skaidri precizēts ielūgtās personas statuss un K. Pinxten šīs tiesvedības laikā nav sniedzis nekādu papildu informāciju šajā ziņā.
655
Šāds prettiesiskums ir jāatzīst attiecībā uz pārstāvības izdevumiem, kas norādīti 39., 262. un 297. pozīcijā, pamatojoties uz 585. un 587. punktā jau izdarītajiem konstatējumiem attiecībā uz to komandējumu prettiesiskumu, kuru laikā šie izdevumi ir radušies.
656
Nepietiek arī ar “pētījuma direktora” vai “direktora” statusu, kuri attiecībā uz vienu un to pašu ielūgto personu norādīti pieteikumos par pārstāvības izdevumu atlīdzināšanu un uz kuriem attiecas 21. un 40. pozīcija, lai pierādītu, ka šie izdevumi ir radušies Revīzijas palātas locekļa statusā. Tas pats attiecas uz “Dr_Pr.” un “Dr.” statusu, kas izmantoti atlīdzināšanas pieteikumos attiecībā uz pārstāvības izdevumiem, kuri norādīti 37., 254. un 255. pozīcijā.
657
Lai gan 36. un 42. pozīcijā norādīto pārstāvības izdevumu atlīdzināšanas pieteikumos ir precīzi norādīts ielūgto personu statuss, ielūgumu, kas nosūtīti kultūras iestādes direktoram vai prokuroram, saikni ar K. Pinxten amata pienākumiem tomēr nevar uzskatīt par pierādītu.
658
Revīzijas palātas sniegtie pierādījumi turklāt ļauj konstatēt dažu tādām personām adresētu ielūgumu privāto raksturu, kuru statuss principā varētu pamatot pārstāvības izdevumu rašanos.
659
Tā tas ir attiecībā uz Beļģijas Karalistes vēstniekam Francijā nosūtīto ielūgumu, kas ir 268. pozīcijas priekšmets, jo tas attiecās uz vakariņām, kuras tika organizētas restorānā, kas atradās blakus vīna darītavai, un vairākās elektroniskā pasta vēstulēs bija norādīts, ka K. Pinxten, kā arī viņa ielūgtās personas ierašanās reģionā mērķis bija šīs vīna darītavas apmeklēšana.
660
Beļģijas valdības loceklim adresētā ielūguma, uz kuru attiecas 404. pozīcija, privātais raksturs arī ir jāuzskata par pierādītu, ņemot vērā šī sprieduma 592. punktā izdarītos konstatējumus.
– Par izdevumiem saistībā ar pieņemšanām, kas rīkotas K. Pinxten dzīvesvietā
661
Divu Revīzijas palātas locekļa pilnvaru laikā K. Pinxten savā dzīvesvietā organizēja desmit pieņemšanas, par kurām viņš iesniedza reprezentācijas izdevumu atmaksāšanas pieteikumus, ko Revīzijas palāta šajā tiesvedībā apraksta kā prettiesiskus.
662
Kā izriet no šī sprieduma 605. punkta, Lēmuma Nr. 7‑2004 6. pantā bija paredzēts, ka izdevumi par pieņemšanām dzīvesvietā tiek atlīdzināti atbilstoši iesniegtajiem apliecinošajiem dokumentiem.
663
Šajā lietā Revīzijas palātas apgalvotais prettiesiskums nav saistīts ne ar izdevumu, kurus K. Pinxten lūdz atmaksāt, pamatojoties uz viņa dzīvesvietā rīkotajām pieņemšanām, pārmērīgo raksturu, ne arī uz šajā ziņā iesniegto apliecinošo dokumentu nepietiekamību, bet tas ir saistīts vienīgi ar šo pieņemšanu, iespējams, privāto raksturu.
664
Ņemot vērā, ka Revīzijas palātas iekšējie noteikumi neietvēra īpašu kritēriju attiecībā uz šīs iestādes locekļa dzīvesvietā rīkotajām pieņemšanām, šādas pieņemšanas radītie izdevumi ir jāuzskata par tādiem, kas radušies minētās iestādes locekļa statusā, ja šī pieņemšana šīs pašas iestādes interesēs ir ļāvusi nodrošināt profesionālās attiecības ar personām, kuras ielūgtas uz minēto pieņemšanu.
665
Kā izriet no šī sprieduma 618. punkta, tas, vai Revīzijas palātai ir šāda interese, šīs tiesvedības nolūkos principā ir jāvērtē, pamatojoties uz to personu statusu, kuras tika ielūgtas uz K. Pinxten dzīvesvietā rīkotajām pieņemšanām.
666
No 2004. gada 22. aprīļa paziņojuma 1. pielikumā ietvertajām vadlīnijām izriet, ka šīm ielūgtajām personām tostarp bija jābūt personām, kuras Savienībā, dalībvalstīs vai trešās valstīs ieņem vadošus amatus. Gadījumā, ja Revīzijas palātas darbinieki būtu bijuši minēto ielūgto personu vidū, starp šiem darbiniekiem un personām, kas nav no šīs iestādes, būtu jānodrošina taisnīgs līdzsvars.
667
Turklāt, tā kā no šīm vadlīnijām izriet, ka Revīzijas palātas locekļa personīgajiem draugiem un ģimenes locekļiem, izņemot viņa laulāto vai partneri, bija jānosūta privāti ielūgumi, minētā iestāde nevarēja pamatoti atlīdzināt izdevumus, kas ir saistīti ar šādu personu ielūgšanu uz pieņemšanu šīs iestādes locekļa dzīvesvietā.
668
Turklāt šī sprieduma 627. punktā norādīto iemeslu dēļ ir jāuzskata, ka apstāklis, ka Lēmuma Nr. 7‑2004 2. pantā lielākā nozīme ir piešķirta “galvenajai ielūgtajai personai”, nozīmē, ka viena vai vairāku tādu ielūgto personu klātbūtne Revīzijas palātas locekļa dzīvesvietā rīkotajā pieņemšanā, kuru statuss pats par sevi nevarēja attaisnot pieņemšanas izdevumu rašanos, nevar pierādīt, ka šī pieņemšana kopumā nebija saistīta ar šī locekļa amatu.
669
Tā kā Revīzijas palātas iekšējos noteikumos nav skaidri noteikts režīms, kas piemērojams šādiem viesiem, ja viņi nav ne šīs iestādes attiecīgā locekļa personiskie draugi, ne ģimenes locekļi, pieteikuma atlīdzināt izdevumus formulējums, kurā šie viesi nav nodalīti no citiem, bet kurā ir ietverta pilna informācija par dažādu viesu statusu, pats par sevi nevar tikt uzskatīts par tādu, kam ir nozīme, lai izvērtētu, vai K. Pinxten ir pārkāpis amata pienākumus.
670
Šajā kontekstā ir jānorāda, pirmkārt, ka K. Pinxten iesniegtie pieteikumi atmaksāt pieņemšanas izdevumus parasti ietvēra precīzu informāciju par katru no personām, kas tika ielūgta uz viņa dzīvesvietā rīkoto pieņemšanu, tādējādi tajos tika norādīts vairāk informācijas, nekā prasīts Lēmuma Nr. 7‑2004 2. pantā.
671
Līdz ar to Revīzijas palāta, pilnībā pārzinot lietas apstākļus, par tiem lemjot, varēja izvērtēt pieņemšanas izdevumu, kas ir šo pieteikumu priekšmets, likumību.
672
Otrkārt, piemērojot Revīzijas palātas iekšējos noteikumus, K. Pinxten un ielūgto personu laulāto sistemātiskā klātbūtne attiecīgajās pieņemšanās nevar tikt uzskatīta par pārkāpumu vai norādīt uz to, ka šīm pieņemšanām būtu privāts raksturs.
673
Treškārt, ir jāpārbauda 2015. gada 28. aprīļa vēstules atbilstība.
674
Revīzijas palāta uzskata, ka šīs vēstules formulējums ļauj vispārīgi konstatēt, ka K. Pinxten dzīvesvietā rīkotās pieņemšanas faktiski kalpoja tam, lai sapulcinātu viņa draugus, un tādējādi tām nav nekāda sakara ar viņa kā šīs iestādes locekļa amata pienākumiem.
675
Protams, minētajā vēstulē K. Pinxten norādīja uz faktu, ka viņš regulāri ielūdza “zināmu skaitu draugu uz neformālām vakariņām [viņa] mājās”, tajās sapulcinot “vienu vai divus vadošus politiķus, kā arī dažus draugus, kuriem ir augsts stāvoklis uzņēmumos”, lai “pavadītu patīkamu, relaksētu un lietderīgu vakaru labā kompānijā”. Tādējādi visi viesi esot bijuši “daļa no [viņa] personiskā paziņu loka”, un vakariņas esot sniegušas iespēju pavadīt “patīkamu, mīlīgu, kaislīgu vakaru ar izraudzītām Flandrijas personībām”. Tajā pašā vēstulē visbeidzot bija uzskaitīti to personu vārdi, kuras varētu tikt ielūgtas paredzētajās vakariņās.
676
Tomēr vispirms ir jānorāda, ka neviens no Tiesas rīcībā esošajos lietas materiālos ietvertajiem pieteikumiem atlīdzināt pieņemšanas izdevumus neattiecas uz vakariņām, kurās būtu piedalījies Beļģijas Karalistes premjerministrs un citas 2015. gada 28. aprīļa vēstulē minētās personas.
677
No tā izriet, ka šajā vēstulē bija atsauce uz vakariņām, kuras netika organizētas vai vismaz par kurām nav iesniegts atlīdzināšanas pieteikums, ko Revīzijas palāta uzskata par prettiesisku.
678
Turpinot, pat ja minētajā vēstulē būtu ietverts vispārīgs K. Pinxten dzīvesvietā rīkoto vakariņu apraksts, ir jākonstatē, ka šis apraksts faktiski neatbilst apstākļiem, kas izriet no Revīzijas palātas iesniegtajiem atlīdzināšanas pieteikumiem, jo šajās vakariņās ielūgto personu saraksts neaprobežojās ar “Flandrijas personībām” un bieži ietvēra vienu vai vairākas personas, kas ieņem amatus Eiropas iestādēs.
679
Visbeidzot, vārdi “draugi” un “personīgais paziņu loks”, kas pirmšķietami varētu likt domāt, ka vakariņām, kuras K. Pinxten rīkoja savā dzīvesvietā, ir privāts raksturs, nav obligāti jāsaprot burtiskā nozīmē, jo 2015. gada 28. aprīļa vēstules mērķis acīmredzami ir iekārdināt ar K. Pinxten rīkotajām vakariņām, nevis aprakstīt viņa faktiski īstenoto praksi.
680
Turklāt ir jākonstatē, ka šīs vēstules adresāts pats nešķiet esam K. Pinxten draugs un ka apstāklis, ka vienās vai citās no šīm vakariņām tika ielūgtas gandrīz 40 dažādas personas, ir grūti savienojams ar vārdu “draugi” un “personiskais paziņu loks” burtisku interpretāciju.
681
No iepriekš minētā izriet, ka 2015. gada 28. aprīļa vēstule nav pietiekama, lai pierādītu, ka visām pieņemšanām, kuras K. Pinxten rīkoja savā dzīvesvietā, bija privāts raksturs.
682
Ceturtkārt, šķiet, ka astoņos gadījumos, kas minēti 22., 55., 110., 160., 216., 243., 245. un 279. pozīcijā, lielākās daļas K. Pinxten dzīvesvietā rīkotās pieņemšanas viesu statuss bija tāds, kas pierāda, ka viņš varēja leģitīmi censties uzturēt profesionālās attiecības ar viņiem Revīzijas palātas interesēs.
683
Proti, šo viesu vidū bija personas, kuras ieņem vadošus amatus Eiropas iestādēs, tas ir, Eiropas Parlamenta, Komisijas, Tiesas un Revīzijas palātas locekļi, kā arī dalībvalstīs, piemēram, Beļģijas Parlamenta, Beļģijas valdības un Beļģijas karaļa kabineta locekļi, kā arī vēstnieki vai augsta līmeņa ierēdņi.
684
Savukārt 123. pozīcijā norādītās pieņemšanas viesiem nav pietiekamas saiknes ar Revīzijas palātu, lai uzskatītu, ka izdevumi saistībā ar šo pieņemšanu K. Pinxten ir radušies kā šīs iestādes loceklim.
685
Lai gan Beļģijas Parlamenta loceklis, protams, bija viens no šiem viesiem, visi pārējie viesi ieņēma amatus privātos uzņēmumos. Turklāt jāuzsver, ka viņu vidū tostarp bija Beļģijas uzņēmējs, ko K. Pinxten apraksta kā “senu draugu” un kas ir minēts šī sprieduma 493. punktā, kā arī tādas grupas vadītājs, kuras administrators K. Pinxten bija pirms savas stāšanās Revīzijas palātas locekļa amatā.
686
Tāds pats secinājums ir jāizdara attiecībā uz 376. pozīcijā norādīto pieņemšanu. Izņemot vienu Komisijas locekli, četras pārējās personas, kas attiecīgajās vakariņās tika ielūgtas kopā ar saviem laulātajiem, visas ieņēma amatus privātos uzņēmumos vai pārstāvības organizācijās. Turklāt jānorāda, ka šo personu vidū bija iepriekšējā punktā minētais uzņēmējs un ELO atbildīgā persona, kuras saikne ar K. Pinxten veikto atļautu ārējo darbību jau tika norādīta.
iv) Par dienesta automašīnas izmantošanu un par šofera pakalpojumu izmantošanu
687
Divu K. Pinxten kā Revīzijas palātas locekļa pilnvaru laikā dienesta automašīnas izmantošanu un šoferu pakalpojumu izmantošanu secīgi reglamentēja Lēmums Nr. 33‑2004 un pēc tam Lēmums Nr. 19‑2009.
688
Šo lēmumu noteikumi, kuriem ir nozīme šajā lietā, būtībā bija līdzīgi.
689
Katra no minētajiem lēmumiem 1. pantā bija noteikts, ka dienesta automašīnas tiek nodotas Revīzijas palātas locekļu pastāvīgai lietošanai, braucieniem saistībā ar amata pienākumu izpildi.
690
Lēmuma Nr. 33‑2004 4. panta pirmajā daļā un Lēmuma Nr. 19‑2009 4. panta pirmajā daļā bija paredzēts, ka Revīzijas palāta papildus nomas maksai sedz arī izdevumus, kas radušies, šīs iestādes locekļiem izmantojot transportlīdzekli, pildot savus amata pienākumus.
691
Abu šo lēmumu 4. panta otrajā daļā bija noteikts, ka par braucieniem saistībā ar amata pienākumu izpildi uzskata braucienus, pamatojoties uz komandējuma rīkojumu, un citus braucienus saistībā ar amata pienākumu izpildi, kas iepriekš noteikti 15000 km/gadā.
692
Jēdziens “citi braucieni saistībā ar amata pienākumu izpildi” bija precizēts komentāros par Lēmumu Nr. 33‑2004 un komentāros par Lēmumu Nr. 19‑2009. No šiem komentāriem izrietēja, ka par šādu braucienu tika uzskatīts maršruts no mājas dienesta vietā līdz darba vietai un atpakaļ, maršruts no dienesta vietas vai dzīvesvietas līdz lidostai un atpakaļ, maršruti, kas nepieciešami, veicot protokolārās saistības noteiktās robežās, uz kurām neattiecas komandējuma rīkojums, kā arī “nepārvaramas varas gadījumi (slimība, medicīniskās apskates, nespēja vadīt transportlīdzekli utt.)”.
693
Lēmuma Nr. 33‑2004 5. pantā un Lēmuma Nr. 19‑2009 5. pantā bija paredzēts, ka tad, ja Revīzijas palātas locekļi izmanto dienesta automašīnu, lai pārvietotos tādu iemeslu dēļ, kas nav norādīti kāda no šo lēmumu 4. pantā, tiem ir jāsedz attiecīgie izdevumi, proti, ceļa nodevas, degvielas izmaksas un iespējamās papildu nomas izmaksas.
694
Līdz ar to, lai gan Revīzijas palātas locekļi savu dienesta automašīnu varēja izmantot gan braucieniem, pildot savus amata pienākumus, gan privātiem braucieniem, kārtība, kas piemērojama izdevumiem, kuri radušies attiecīgi no šiem abiem izmantošanas veidiem, atšķīrās.
695
Turklāt Lēmuma Nr. 33‑2004 6. pantā un Lēmuma Nr. 19‑2009 6. pantā bija noteikts, ka šoferi saņem atlīdzību par komandējuma izdevumiem, ja viņi ved Revīzijas palātas locekļus braucienos saistībā ar amata pienākumu izpildi.
696
Lai gan no šo pantu formulējuma neizriet, ka to mērķis bija vispārīgi definēt nosacījumus, ar kādiem Revīzijas palātas loceklis var izmantot šofera pakalpojumus, no minētajiem pantiem izriet, ka komandējuma rīkojumu attiecībā uz šoferi, lai viņš pārvadātu šīs iestādes locekli, varēja izdot vienīgi tad, ja attiecīgā locekļa pārvietošanās ir uzskatāma par “braucienu saistībā ar amata pienākumu izpildi” Lēmuma Nr. 33‑2004 4. panta un Lēmuma Nr. 19‑2009 4. panta izpratnē.
697
Nelikumīga komandējuma rīkojuma izsniegšana šoferim, lai tas pārvadātu Revīzijas palātas locekli cita veida braucienos, varēja radīt Revīzijas palātai būtiskas izmaksas, it īpaši, ciktāl tas nozīmēja, ka šis šoferis varēja saņemt savu komandējuma izdevumu atlīdzību, kā arī dienasnaudas izmaksu.
698
Ir skaidrs, ka saskaņā ar organizatorisko kārtību Revīzijas palātā līdz 2016. gada 5. oktobrim šīs iestādes loceklim bija jāparaksta šoferu, kuru pakalpojumus viņš izmantoja, komandējumu rīkojumi.
699
Šajā lietā šofera komandējumi, uz kuru prettiesiskumu norāda Revīzijas palāta, notika pirms šī datuma un tos atļāva K. Pinxten.
700
Tā kā K. Pinxten kā priekšniekam bija jānosaka viņa birojā norīkotā šofera pienākumi un kā kredītrīkotājam – jāparaksta šoferu komandējuma rīkojumi, viens no viņa amata izrietošajiem pienākumiem bija sagatavot šos komandējumu rīkojumus, ievērojot piemērojamās tiesību normas, un it īpaši neizdot rīkojumus par komandējumiem, kuru mērķis bija viņu vadāt braucienos, kuriem nav saistības ar viņa pienākumu pildīšanu.
– Par transporta izdevumiem, kas radušies ārpus K. Pinxten komandējumiem
701
90 gadījumos K. Pinxten parakstītie šofera komandējumu rīkojumi neattiecās uz maršrutiem, par kuriem būtu izdots viņa komandējuma rīkojums.
702
Pirmām kārtām, pēc Revīzijas palātas domām, 81 no šiem komandējumiem mērķis bija pārvadāt K. Pinxten.
703
Tā kā minētie komandējumi neattiecās uz maršrutiem, par kuriem izdots K. Pinxten komandējuma rīkojums, to likumību saskaņā ar Lēmuma Nr. 33‑2004 4. un 6. pantu un šiem pašiem Lēmuma Nr. 19‑2009. pantiem var noteikt vienīgi tad, ja attiecīgo braucienu var kvalificēt kā “citu braucienu saistībā ar amata pienākumu izpildi”.
704
Šajā ziņā K. Pinxten tostarp apgalvo, ka viņa braucieni vispārēji ir šādi jākvalificē, jo viņa veselības stāvoklis viņam neļāva vadīt dienesta automašīnu lielos attālumos.
705
Protams, ir jākonstatē, ka komentāros par Lēmumu Nr. 33‑2004 un komentāros par Lēmumu Nr. 19‑2009 bija paredzēts, ka braucienu var uzskatīt par saistītu ar amata pienākumu izpildi nepārvaramas varas dēļ, un tajos kā nepārvaramas varas gadījumi ir minēti “slimība” un “nespēja vadīt transportlīdzekli”.
706
Tomēr medicīniskās izziņas, kuras K. Pinxten ir iesniedzis Revīzijas palātas administrācijai, šajā ziņā nav pietiekamas, lai pierādītu, ka viņš medicīnisku iemeslu dēļ nebija spējīgs attiecīgajā laikposmā vadīt transportlīdzekli lielos attālumos.
707
Pirmajā no šīm medicīniskajām izziņām, kas datēta ar 2008. gada 5. decembri, ir vienīgi precizēts, ka K. Pinxten ir jāizmanto īpaši pielāgots sēdeklis, ja viņš ilgu laiku pavada transportlīdzeklī.
708
Otrajā no minētajām medicīniskajām izziņām, kas datēta ar 2016. gada 31. oktobri, ir norādīts, ka, ņemot vērā K. Pinxten“medicīnisko problēmu”, kas laika gaitā lēnām progresē, ir ļoti ieteicams, lai, sākot no attiecīgās dienas, viņš atturētos vadīt automašīnu maršrutos, kas pārsniedz vienu stundu vai 100 km. Tātad šajā otrajā medicīniskajā izziņā nav sniegta nekāda informācija par viņa veselības stāvokli laikā, kad tika izdoti rīkojumi par strīdīgajiem komandējumiem.
709
No tā izriet, ka K. Pinxten nevar likumīgi atsaukties uz savu veselības stāvokli, lai pamatotu viņa izdotos šofera komandējuma rīkojumus.
710
Šajā kontekstā Revīzijas palātas šofera komandējumus saistībā ar maršrutiem, kuros attiecībā uz pašu K. Pinxten netika izdots komandējuma rīkojums, var iedalīt trīs grupās.
711
Pirmkārt, 12 gadījumos attiecīgā šofera komandējums bija saistīts ar K. Pinxten pārvadāšanu nezināma iemesla dēļ vai tāda iemesla dēļ, kas ir skaidri nodalāms no viņa amata pienākumiem.
712
Tādējādi saistībā ar 149., 166., 182., 189., 193. un 198. pozīcijā norādītajiem šofera komandējumiem attiecīgais šoferis ieradās Briselē ar vilcienu, lai nogādātu K. Pinxten atpakaļ Luksemburgā automašīnā, un ne šīs tiesvedības sākumā, ne arī tās laikā nav sniegts nekāds pamatojums attiecībā uz iemeslu, kādēļ viņš atradās Briselē.
713
Savukārt 78., 212., 342. un 384. pozīcijā minēto šofera komandējumu mērķis bija aizvest K. Pinxten uz Briseli automašīnā no Luksemburgas, nenorādot ar darbu saistītu iemeslu, un pēc tam attiecīgais šoferis atgriezās Luksemburgā ar vilcienu.
714
Turklāt 254. un 255. pozīcijā norādītā šofera komandējuma mērķis bija aizvest K. Pinxten vakariņās uz Overpeltu, kuras, kā tas tika konstatēts šī sprieduma 656. punktā, nevar tikt saistītas viņa kā Revīzijas palātas locekļa amata pienākumiem.
715
Turklāt 64. pozīcijā norādītais šofera komandējums, ciktāl tas ir saistīts ar K. Pinxten braucienu uz attiecīgās politiskās partijas biroja sanāksmi Briselē, nevar tikt uzskatīts par likumīgu. Tas, ka šīs iestādes iesniegtajos dokumentos ir norādīts, ka attiecīgais šoferis šīs sanāksmes laikā atradās vilcienā un Briselē ieradās tikai vēlāk, nekādi nemaina šo vērtējumu, jo viņš devās uz šo pilsētu, lai vestu K. Pinxten pēc minētās sanāksmes.
716
Tādējādi neviens no Tiesas rīcībā esošo lietas materiālu elementiem neļauj konstatēt, ka šī sprieduma 712.–715. punktā minētie šofera komandējumi attiecās uz braucieniem, kas saistīti ar K. Pinxten amata pienākumu izpildi. Līdz ar to šie komandējumi ir jāuzskata par prettiesiskiem.
717
Turpretī, lai gan Revīzijas palātas norādītais iemesls attiecībā uz 38. pozīcijā norādīto šofera komandējumu, proti, aizbraukt pakaļ K. Pinxten viņa atvaļinājuma vietā, varētu pierādīt šī komandējuma nelikumību, ir jānorāda, ka viņš noraida, ka būtu atļāvis šādu komandējumu, un ka Revīzijas palāta nav pierādījusi, ka šāds komandējums patiešām būtu noticis, jo Tiesas rīcībā esošajos lietas materiālos nav ietverts viņa pašrocīgi parakstīts komandējuma rīkojums.
718
Otrkārt, 57 šofera komandējumu mērķis bija maršruts starp Luksemburgas pilsētu, kurā atrodas Revīzijas palāta, un Overpeltas pašvaldību, kas ir K. Pinxten izcelsmes vieta.
719
Tādējādi 107., 126., 144.–146., 148., 156., 158., 165., 179., 180., 188., 213., 220., 231., 238., 240., 241., 244., 246., 263.–265., 267., 270., 272., 273., 278., 291., 293., 294., 296., 305., 312., 316., 340., 356., 372., 375., 388., 399. un 400. pozīcijā norādīto šofera komandējumu mērķis bija aizvest K. Pinxten no Luksemburgas uz Overpeltu, attiecīgajam šoferim nākamajā dienā atgriežoties Luksemburgā ar vilcienu.
720
Turpretim 112., 136., 140., 206. un 387. pozīcijā norādītajos šofera komandējumos attiecīgais šoferis ar vilcienu ieradās Overpeltā, lai aizvestu K. Pinxten uz Luksemburgu.
721
Citi maršruti starp Luksemburgu un Overpeltu, neatkarīgi no K. Pinxten komandējumiem, atklājas 77., 109., 127., 226., 233., 285., 324., 349., 378. un 383. pozīcijā norādītajos šofera komandējumos, kuru apstākļi variē, piemēram, brauciens dienesta automašīnā turp un atpakaļ līdz Overpeltai vai arī maršruts līdz Overpeltai ar apstāšanos Briselē.
722
Šos dažādos šofera komandējumus nevar saistīt ar K. Pinxten braucieniem saistībā ar amata pienākumu izpildi.
723
It īpaši, lai gan komentāros par Lēmumu Nr. 33‑2004 un komentāros par Lēmumu Nr. 19‑2009 ir norādīts, ka “citu braucienu saistībā ar amata pienākumu izpildi” vidū ir arī maršruti starp dzīvesvietu un darba vietu, šajos komentāros ir skaidri, turklāt kursīvā, norādīts, ka minētajai dzīvesvietai ir jābūt “dienesta vietā”, kas nozīmē, ka maršrutus starp dienesta vietu un izcelsmes vietu nevar uzskatīt par “citiem braucieniem saistībā ar amata pienākumu izpildi” Lēmuma Nr. 33‑2004 4. panta un Lēmuma Nr. 19‑2009 4. panta izpratnē.
724
Protams, kā uzsver K. Pinxten, Revīzijas palātas administrācija noteikti bija informēta par viņa gadiem ilgi īstenoto praksi, izmantojot šofera pakalpojumus, lai dotos uz savu izcelsmes vietu, ņemot vērā daudzos maksājumus, kas šajā ziņā tika veikti attiecīgajiem šoferiem, kā arī to, ka šī administrācija iegādājās vilciena biļetes, kuras minētie šoferi izmantoja šajā saistībā.
725
Tomēr šādi pierādīta iecietība pret šo praksi nevar ļaut K. Pinxten izvairīties no atbildības šajā ziņā, jo, kā izriet no šī sprieduma 369. un 370. punkta, tā nevar radīt tiesisko paļāvību par minētās prakses likumību un K. Pinxten turklāt nevarēja nezināt par šīs pašas prakses nesaderību ar Revīzijas palātas iekšējiem noteikumiem.
726
Tāpat, runājot par šofera komandējumiem uz Overpeltu vai no tās, ir jāprecizē, ka, lai gan, ņemot vērā attiecīgo komandējuma rīkojumu formulējuma neprecizitāti, nevar pilnībā izslēgt, ka dažu no šiem komandējumiem vienīgais mērķis bija atvest K. Pinxten viņa dienesta automašīnu, lai viņš varētu to izmantot savā izcelsmes vietā, šāds mērķis būtu bijis vienīgi K. Pinxten privātajās interesēs un to nevar uzskatīt par likumīgu.
727
Treškārt, Revīzijas palāta daļēji apstrīd vienpadsmit šofera komandējumu likumību, jo šajos komandējumos ietilpa maršruts starp Overpeltu un vietu, kur notika K. Pinxten komandējums.
728
Šāda situācija faktiski parādās 62., 181., 191. un 336. pozīcijā norādītajos šofera komandējumos, kuros attiecīgais šoferis veda K. Pinxten uz Overpeltu pēc viena no viņa komandējumiem, kā arī 173. un 366. pozīcijā minētajos šofera komandējumos, kuros attiecīgais šoferis brauca pakaļ K. Pinxten uz Overpeltu, lai viņu aizvestu uz vietu, kurā bija jānorisinās viņa komandējumam.
729
Tāpat šiem gadījumiem ir jāpielīdzina 195. pozīcijā minētais šofera komandējums, kurā Revīzijas palāta atzīst, ka K. Pinxten Briselē ir pildījis uzdevumu, kas ietilpst viņa amata pienākumos, tomēr uz to neattiecās komandējuma rīkojums, pirms viņa kabinetā norīkotais šoferis viņu aizveda uz Overpeltu.
730
Pat gadījumos, kad nekādi netiek apstrīdēta K. Pinxten komandējuma likumība, ir jākonstatē, ka uz viņa maršrutu starp Overpeltu un vietu, kur notika šis komandējums, neattiecas viņa komandējuma rīkojums.
731
No tā izriet, ka šo maršrutu nevar uzskatīt par “braucienu, pamatojoties uz komandējuma rīkojumu” Lēmuma Nr. 33‑2004 4. panta un Lēmuma Nr. 19‑2009 4. panta izpratnē.
732
Ņemot vērā, ka saskaņā ar šī sprieduma 709. un 723. punktā ietvertajiem apsvērumiem šāds maršruts nav arī “cits brauciens saistībā ar amata pienākumu izpildi” šo pantu izpratnē, šī sprieduma 728. un 729. punktā minētie šoferu komandējumi ir jāuzskata par prettiesiskiem, ciktāl tie ietver maršrutu uz Overpeltu vai no tās.
733
Šī argumentācija mutatis mutandis ir jāattiecina uz šofera komandējumu, kurš minēts 124. pozīcijā un kurā attiecīgais šoferis veda K. Pinxten uz Overpeltu no Frankfurtes pie Mainas (Vācija) lidostas pēc vairāku dienu komandējuma Makao (Ķīnas Tautas Republika).
734
Lai gan komentāros par Lēmumu Nr. 33‑2004 un komentāros par Lēmumu Nr. 19‑2009 “citu braucienu saistībā ar amata pienākumu izpildi” vidū ir minēti maršruti starp dienesta vietu vai dzīvesvietu un lidostu, tie nekādā ziņā neattiecas uz maršrutiem starp izcelsmes vietu un lidostu.
735
Turpretim nevar uzskatīt, ka būtu pierādīts 176., 317., 373. un 374. pozīcijā minēto šofera komandējumu prettiesiskums, jo Tiesas rīcībā esošajos lietas materiālos nav ietverti K. Pinxten komandējumu rīkojumi, uz kuriem atsaucas Revīzijas palāta, un tādējādi tie neļauj pierādīt, ka uz apstrīdētajiem maršrutiem pamatotā veidā neattiecās šie komandējumu rīkojumi.
736
Otrām kārtām, deviņiem no K. Pinxten birojā norīkotā šofera komandējumiem, uz kuru prettiesiskumu norāda Revīzijas palāta, bija cits mērķis, nevis vadāt K. Pinxten.
737
Šajā ziņā, protams, ir jānorāda, ka tas, ka šoferis veic šādus komandējumus, nebija skaidri paredzēts Tiesas rīcībā esošajā Revīzijas palātas iekšējā tiesiskajā regulējumā.
738
Tomēr Lēmuma Nr. 33‑2004 6. pantu un Lēmuma Nr. 19‑2009 6. pantu nevar interpretēt tādējādi, ka tas nozīmētu šī rīkojuma komandējumu prettiesiskumu, jo šie panti reglamentē vienīgi tādus šoferu komandējumus, kuru mērķis ir vest Revīzijas palātas locekļus vai šīs iestādes ģenerālsekretāru.
739
Līdz ar to nevar izslēgt, ka K. Pinxten parakstītie komandējumu rīkojumi attiecībā uz viņa kabinetam norīkotā šofera komandējumiem, kuriem ir cits mērķis, nevis vadāt viņu, var tikt uzskatīti par likumīgiem, ciktāl šie komandējumi faktiski bija Revīzijas palātas interesēs.
740
Tā tas principā varētu būt saistībā ar attiecīgā šofera komandējumiem, kuru mērķis ir nodrošināt dokumentu pārvadāšanu.
741
Turklāt no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka K. Pinxten sākotnēji tika pārmesti vairāki attiecīgā šofera komandējumi ar šādu pašu mērķi, bet Revīzijas palāta visbeidzot atteicās norādīt uz to prettiesiskumu šīs tiesvedības ietvaros.
742
To ņemot vērā, tā kā Revīzijas palātas šofera nodrošinātās dokumentu pārvadāšanas mērķim ir jābūt veicināt Revīzijas palātas uzdevumu veikšanu un tā nevar izraisīt pārmērīgu šīs iestādes resursu izmantošanu, veicot pārvadājumus lielos attālumos, šāda pārvadāšana, izņemot ārkārtas apstākļus, nevar notikt starp darba vietu un kāda no šīs iestādes locekļiem izcelsmes vietu.
743
Lai gan šī iestāde norāda, ka komandējumiem, kas norādīti kā tādi, kas attiecas uz to dokumentu pārvadāšanu, uz kuriem attiecas pirmais iebildums, patiesībā bija cits mērķis, pirmkārt, jākonstatē, ka tā tikai vienā gadījumā precizē, kāds esot šis mērķis, un, otrkārt, attiecīgais šoferis viņa uzklausīšanas laikā OLAF2017. gada 3. oktobrī apstiprināja, ka ir veicis komandējumus, kas izpaudās kā dokumentu aizvešana un vēlāk, pēc paraksta saņemšanas, atvešana uz Revīzijas palātas atrašanās vietu.
744
Šādos apstākļos 172., 222. un 249. pozīcijā minēto šofera komandējumu prettiesiskums ir jāuzskata par pierādītu, jo nav strīda par to, ka šo komandējumu mērķis bija aizvest dokumentus uz K. Pinxten izcelsmes vietu.
745
Runājot par 141. pozīcijā norādīto šofera komandējumu, lai gan nav pierādīta Revīzijas palātas apgalvojuma, saskaņā ar kuru šis komandējums ir saistīts ar ceļu satiksmes negadījumu, pamatotība, tomēr, ciktāl no šī komandējuma rīkojuma izriet, ka attiecīgajam šoferim bija jāaizved dokumenti uz Overpeltu, minētais komandējums ir jāuzskata par prettiesisku.
746
Runājot par 250. pozīcijā minēto šofera komandējumu, lai gan Revīzijas palāta apgalvo, ka, pārvadājot dokumentus, šī komandējuma mērķis patiesībā bija aizvest šampanieša pudeles saistībā ar K. Pinxten bērna kāzām, viņš formāli šo apgalvojumu noliedz.
747
Šajā ziņā Tiesai nav jānosaka, vai pierādījumi, kas iesniegti minētā apgalvojuma pamatojumam, ir pietiekami, lai pierādītu tā pamatotību. 250. pozīcijā norādītais šofera komandējums katrā ziņā būtu jāuzskata par prettiesisku, pat ja tā mērķis patiešām būtu bijis pārvadāt dokumentus, ciktāl no attiecīgā šofera komandējuma rīkojuma izriet, ka viņam bija jābrauc uz Overpeltu, kas ir K. Pinxten izcelsmes vieta.
748
Papildus komandējumiem, kas ir saistīti ar dokumentu pārvadāšanu, 247. pozīcijā norādītā šofera komandējuma mērķis, kā uzskata K. Pinxten, bija aizvest viņa dienesta automašīnu uz autoservisu, lai veiktu tās apkopi.
749
Šajā ziņā Revīzijas palātas argumentu, ka šim pamatojumam nevar piekrist, jo šīs automašīnas apkopi nodrošināja autoserviss, kas atrodas citā pilsētā, nevar atbalstīt, jo nav nekādu pierādījumu, kas pamatotu šo argumentu.
750
Savukārt 129. pozīcijā norādīto šofera komandējumu, par kuru nav strīda, ka tā mērķis bija aizbraukt pakaļ K. Pinxten laulātajai uz Overpeltu, lai viņa varētu piedalīties oficiālajās vakariņās, kuras Revīzijas palāta rīkoja Luksemburgā, nevar uzskatīt par tādu, kas īstenots šīs iestādes interesēs.
751
Tāpat ir jāuzskata par pierādītu 197. pozīcijā norādītā šofera komandējuma prettiesiskums, jo no K. Pinxten birojā norīkotā šofera paziņojumiem viņa uzklausīšanas laikā 2017. gada 16. oktobrī, ko veica OLAF, un saņemšanas apliecinājuma izriet, ka šī komandējuma ietvaros attiecīgais šoferis brauca pakaļ jaunai automašīnai, kuru K. Pinxten bija pasūtījis savām privātajām vajadzībām.
752
Turklāt, lai gan 142. pozīcijā minētā šofera komandējuma prettiesiskums nav apstrīdēts, šo prettiesiskumu šīs tiesvedības ietvaros nevar pārmest K. Pinxten.
753
Šajā ziņā ir jānorāda, ka nav strīda, ka saistībā ar šo komandējumu K. Pinxten birojā norīkotais šoferis ieradās Šveicē, vietā, kur K. Pinxten pavadīja brīvdienas.
754
Lai gan lietas dalībnieki nav vienisprātis par precīzu šī komandējuma priekšmetu, K. Pinxten apgalvojums, ka minētā komandējuma mērķis, vienojoties ar Revīzijas palātas šoferu priekšnieku, bija saņemt dienesta automašīnu pēc ceļu satiksmes negadījuma, būtībā atbilst attiecīgā šofera paziņojumiem viņa uzklausīšanas laikā OLAF2017. gada 16. oktobrī.
755
Turklāt ir pierādīts, ka pēc tam, kad K. Pinxten tika informēts par iespējamo attiecīgā šofera komandējuma prettiesiskumu, viņš 2011. gadā vērsās Revīzijas palātas administrācijā nolūkā atmaksāt šīs summas, kuras bija nepamatoti radušās šai iestādei šī komandējuma dēļ, un lūdza šīs summas atvilkt no viņa algas.
– Par transporta izdevumiem, kas radušies saistībā ar K. Pinxten komandējumiem
756
Pārējie šofera komandējuma rīkojumi, kurus parakstījis K. Pinxten un kurus Revīzijas palāta šajā tiesvedībā ir norādījusi kā prettiesiskus, ir saistīti ar maršrutiem, uz kuriem attiecās viņa komandējuma rīkojums.
757
Šofera komandējums nolūkā vest K. Pinxten maršrutā, uz kuru attiecas šī pēdējā minētā komandējuma rīkojums, principā ir jāuzskata par likumīgu, piemērojot Lēmuma Nr. 33‑2004 4. un 6. pantu un šos pašus Lēmuma Nr. 19‑2009. pantus.
758
Tomēr citādi ir ar šādu šofera komandējumu, ja šī sprieduma 387.–392. punktā noteiktajā ietvarā ir konstatēts, ka K. Pinxten komandējums, ar kuru ir saistīts šī šofera komandējums, atkarībā no konkrētā gadījuma ir bijis prettiesisks vai acīmredzami prettiesisks.
759
Līdz ar to ir jāuzskata, ka K. Pinxten parakstītie šofera komandējuma rīkojumi, lai viņu vestu kāda no viņa komandējumiem laikā, kuri atkarībā no katra gadījuma ir atzīti par prettiesiskiem vai acīmredzami prettiesiskiem šī sprieduma 396.–601. punktā veiktās pārbaudes laikā, arī ir jāuzskata par prettiesiskiem, un tādējādi tie nozīmē līdzekļu ļaunprātīgu izmantošanu.
760
Attiecībā uz pārējo, pirmām kārtām, šķiet, ka trīs gadījumos pirmajā iebildumā norādīto šofera komandējumu prettiesiskums nešķiet pierādīts, ciktāl K. Pinxten komandējumus, ar kuriem tie ir saistīti, nevar uzskatīt par prettiesiskiem, pamatojoties uz Tiesas rīcībā esošo informāciju.
761
Tā tas ir attiecībā uz 3., 31. un 281. pozīcijā minētajiem šofera komandējumiem, ciktāl attiecīgo K. Pinxten komandējumu mērķis bija satikt politiķus, kas ir Beļģijas valdības locekļi vai ministra kabineta locekļi, jo 281. pozīcijā norādītā komandējuma rīkojuma nepārskatāmība nav pietiekama, lai izraisītu tā prettiesiskumu.
762
Turpretim, otrām kārtām, 31 no K. Pinxten birojā norīkotā šofera komandējumiem ir jāuzskata par prettiesisku, ciktāl tie attiecas uz viņa komandējumiem, kas vēl nav izvērtēti šajā lietā, bet kas, šķiet, nav saistīti ar K. Pinxten amata pienākumu veikšanu, piemērojot šī sprieduma 396.–601. punktā izmantotos kritērijus.
763
Tādējādi, 344. pozīcijā norādītais šofera komandējums, kura ietvaros K. Pinxten bija jāatved no Frankfurtes pie Mainas lidostas pēc viņa ceļojuma uz Kubu, ir saistīts ar prettiesisku K. Pinxten komandējumu.
764
Tas pats attiecas uz 133. pozīcijā norādīto šofera komandējumu, jo attiecīgā K. Pinxten komandējuma oficiālais mērķis bija satikt attiecīgās politiskās partijas priekšsēdētāju un praksē, ņemot vērā viņa plānotājā ietvertās norādes, tas K. Pinxten ļāva piedalīties šīs politiskās partijas Jaungada pieņemšanā.
765
Arī 115., 163., 164., 177. un 178. pozīcijā minētie šofera komandējumi ir jāuzskata par prettiesiskiem, jo to mērķis bija aizvest K. Pinxten uz tikšanos ar privātu uzņēmumu atbildīgajām personām, tāpat kā 18. un 114. pozīcijā minētie šofera komandējumi, kas bija saistīti ar K. Pinxten komandējumiem, kuru mērķis bija tikties ar Beļģijas uzņēmēju, ko K. Pinxten apraksta kā “senu draugu” un kas ir minēts šī sprieduma 493. punktā.
766
Izstrādātie kritēriji saistībā ar attiecībām ar pārstāvības organizāciju un apvienību atbildīgajām personām nozīmē, ka ir jānoraida 32. un 121. pozīcijā minēto šofera komandējumu likumība, kas atbilst K. Pinxten komandējumiem, kuru mērķis attiecīgi bija piedalīties Limburgas Tirdzniecības un rūpniecības palātas Jaungada pieņemšanā un pasākumā, ko rīkoja fonds, kurš darbojas medicīniskās izpētes jomā.
767
K. Pinxten arī izmantoja šofera pakalpojumus saistībā ar komandējumiem, kas faktiski attiecās uz ģimenes vai brīvā laika nodarbēm.
768
Tā tas ir attiecībā uz 36. un 268. pozīcijā norādītajiem šofera komandējumiem šī sprieduma 657. un 659. punktā minēto iemeslu dēļ, attiecībā uz 225. pozīcijā norādīto šofera komandējumu, kura patiesais mērķis bija ļaut K. Pinxten apmeklēt operu, kā arī attiecībā uz 53. pozīcijā norādīto šofera komandējumu, kas attiecas uz K. Pinxten komandējumu, kurš norādīts vienkārši kā kādas Beļģijas universitātes apmeklējums, lai gan viņa plānotājā bija norādīts, ka tā mērķis bija piedalīties diploma izsniegšanā kādam no viņa bērniem.
769
Turklāt, ņemot vērā šī sprieduma 554. punktā minētos apsvērumus, dalība karaliskajās medībās, kuru ļāva īstenot 67. un 223. pozīcijā minētie komandējumi, norāda uz attiecīgā šofera komandējumu rīkojumu, kuru mērķis bija šajā saistībā vadāt K. Pinxten, prettiesiskumu.
770
Citi K. Pinxten birojā norīkotā šofera komandējumi bija saistīti ar viņa komandējumiem, kuri šķiet esam tieši saistīti ar K. Pinxten mantiskajām interesēm.
771
Pirmkārt, 404. šofera komandējuma mērķis bija aizvest K. Pinxten uz tikšanos ar notāru Dižonā [Dijon] (Francija), kuram, kā to pierāda Revīzijas palātas iesniegtās elektroniskā pasta vēstules, bija uzticēts iegādāties nekustamo īpašumu, kas ir minēts, izvērtējot ceturtā iebilduma otro daļu, un īstenot juridiskos instrumentus šī īpašuma pārvaldīšanai.
772
Otrkārt, virkne K. Pinxten birojā norīkotā šofera komandējumu var tikt saistīti ar tā saukto “Kaïros” nekustamā īpašuma projektu, kurā, ņemot vērā virkni Tiesas rīcībā esošajos lietas materiālos atrodamo elektroniskā pasta vēstuļu, šķiet, ka K. Pinxten bija plānojis ieguldīt.
773
Papildus 113. pozīcijā norādītajam šofera komandējumam, kas atbilst komandējumam, kura oficiālais mērķis ir “Kaïros”, 51. un 205. pozīcijā norādīto šofera komandējumu mērķi bija aizvest K. Pinxten uz tikšanos ar personām, kuras attiecīgi 2012. gada 10. aprīļa un 2012. gada 9. februāra vēstulēs ir norādītas kā bijušais atbildīgais par šo nekustamā īpašuma projektu un kā arhitekts, kas palīdzēja K. Pinxten, pieņemot ar minēto projektu saistītus darbus.
774
Turklāt 25., 26., 50., 139., 266. un 397. pozīcijā norādītie šofera komandējumi ir jāuzskata par prettiesiskiem, ciktāl tie atbilst K. Pinxten komandējumiem, kuru mērķis nebija pietiekami precīzs, jo atkarībā no gadījuma tajos bija atsauce uz “formālām vakariņām”, personām, kuru statuss nav zināms, vai arī uz “konsultantu”.
775
Šāda precizējuma neesamība ir jānorāda arī attiecībā uz šofera komandējumiem, kas minēti 46., 52., 159. un 162. pozīcijā, ciktāl šo komandējumu mērķis bija vadāt K. Pinxten, viņam apmeklējot vidusskolu un augstākās izglītības iestādi, kas sniedz māksliniecisko izglītību, un šādu apmeklējumu pamatojums nav norādīts Tiesas rīcībā esošajos lietas materiālos.
776
Trešām kārtām, ir jāpārbauda 106., 151., 153., 167., 214. un 330. pozīcijā norādītie šofera komandējumi, kuru mērķis bija vadāt K. Pinxten viņa komandējumos, kas saistīti ar medicīniskām apskatēm.
777
Attiecīgos K. Pinxten komandējumus nevar uzskatīt par saistītiem ar Revīzijas palātas locekļa pienākumu izpildi, jo nav ne apgalvots, ne a fortiori pierādīts, ka šīs tikšanās būtu bijušas saistītas ar obligātajām medicīniskajām apskatēm šajā statusā.
778
Tomēr ir jānorāda, ka K. Pinxten saistībā ar šiem komandējumiem nav prasījis atlīdzināt komandējuma izdevumus vai izmaksāt dienasnaudu. Vienīgie izdevumi, kas Revīzijas palātai radušies saistībā ar minētajiem komandējumiem, tādējādi bija saistīti ar dienesta automašīnas izmantošanu un šofera pakalpojumu izmantošanu.
779
Pirmkārt, komentāros par Lēmumu Nr. 33‑2004 un komentāros par Lēmumu Nr. 19‑2009 ir būtiskas neskaidrības attiecībā uz iespēju uzskatīt maršrutu, kas paredzēts, lai ierastos medicīniskajā apskatē, par “citu braucienu saistībā ar amata pienākumu izpildi” abu šo lēmumu 4. panta izpratnē.
780
Proti, to “nepārvaramas varas gadījumu” uzskaitījumā, kas var tikt uzskatīti par šādu braucienu, ir minētas “medicīniskās apskates”.
781
Protams, no pastāvīgās Tiesas judikatūras dažādās Savienības tiesību jomās izriet, ka ar nepārvaramas varas jēdzienu saprot neparastus un neparedzamus apstākļus, kurus persona, kas uz tiem atsaucas, nevar kontrolēt un kuru sekas, neraugoties uz pienācīgu rūpību, nav novēršamas (spriedums, 2017. gada 25. janvāris, Vilkas, C‑640/15, EU:C:2017:39, 53. punkts un tajā minētā judikatūra).
782
Lai gan jēdziena “nepārvarama vara” izmantošana parasti nozīmē neparedzamu raksturu, gan komentāru par Lēmumu Nr. 33‑2004, gan komentāru par Lēmumu Nr. 19‑2009 teksts šajā ziņā ietvēra nekonsekvenci, jo jēdziens “medicīniskās apskates” izslēdz jebkādu steidzamības vai neparedzamības dimensiju.
783
Otrkārt, lai gan šofera izmantošana “citu braucienu saistībā ar amata pienākumu izpildi” ietvaros pēc definīcijas nenozīmē, ka attiecīgajam Revīzijas palātas loceklim ir jābūt komandējumā, ir jākonstatē, ka, pārskatāmā veidā pieprasot šīs iestādes atļauju, lai komandējuma ietvaros dotos uz medicīnisko apskati, K. Pinxten tai ir ļāvis veikt iepriekšēju pārbaudi un, ja tā to uzskatītu par atbilstošu, iebilst pret paredzēto Revīzijas palātas līdzekļu izmantošanu.
784
Ņemot vērā šos divus elementus, šī sprieduma 776. punktā minētā K. Pinxten un viņa birojam norīkotā šofera komandējumu prettiesiskums nav acīmredzams, kas ļautu to pārmest K. Pinxten šajā tiesvedībā.
785
Tomēr šo argumentāciju nevar attiecināt uz 363. pozīcijā norādīto šofera komandējumu, kam arī būtu jāatbilst K. Pinxten komandējumam, kura nolūks ir ierasties uz medicīnisko apskati, jo attiecīgā šofera komandējuma rīkojumā iekļautais galamērķis neatbilst tam, kas ir norādīts K. Pinxten komandējuma rīkojumā.
786
Ceturtkārt, desmit no šofera, kas bija norīkots K. Pinxten kabinetā, komandējumiem bija saistīti ar K. Pinxten komandējumiem, kuru rezultātā netika atlīdzināti komandējuma izdevumi vai izmaksāta dienasnauda un kuri principā nav pamatoti apšaubīti, bet kuru likumība tika apstrīdēta, jo tajos bija iekļauts viens vai vairāki maršruti uz Overpeltas vai no tās, kas ir K. Pinxten izcelsmes vieta.
787
Šādu situāciju var minēt saistībā ar 200., 214., 274., 280., 281., 313., 333., 355., 369. un 401. pozīcijā norādītajiem šofera komandējumiem.
788
Šie gadījumi atšķiras no tiem, kas izvērtēti šī sprieduma 727.–735. punktā, ciktāl maršruts, iekļaujot Overpeltu, bija skaidri norādīts attiecīgajos K. Pinxten komandējuma rīkojumos un to tādējādi iepriekš bija apstiprinājusi Revīzijas palāta.
789
Tomēr, tā kā Overpeltā netika veikta darbība, kas saistīta ar K. Pinxten amata pienākumu izpildi, komandējumu rīkojumā nevarēja pamatoti paredzēt vienu vai vairākus maršrutus uz šo pilsētu vai no tās.
790
Apstāklis, ka tajā pašā dienā tika atļauts K. Pinxten komandējums, it īpaši nevar attaisnot to, ka personīgām ērtībām šāds maršruts tiek pievienots viņa komandējuma rīkojumam, radot Revīzijas palātai papildu izmaksas.
791
Lai gan attiecīgie K. Pinxten komandējumi tika atļauti, neveicot nekāda veida krāpšanu vai bezdarbību, to prettiesiskums ir jāuzskata par acīmredzamu, ņemot vērā vispārējo sistēmu, kas skaidri noteikta attiecībā uz braucieniem uz izcelsmes vietu, uz kuriem nevar pamatoti attiekties komandējuma rīkojums.
– Par dienesta automašīnas lietošanu, neizmantojot šofera pakalpojumus
792
Ar savu pirmo iebildumu Revīzijas palāta pārmet K. Pinxten arī to, ka viņš ir iesniedzis prettiesiskas komandējuma deklarācijas, neizmantojot šofera pakalpojumus, vienīgi nolūkā, lai privātie braucieni, ciktāl tie ir saistīti ar dienesta automašīnas izmantošanas izmaksām, būtu pakļauti režīmam, kas piemērojams braucieniem saistībā ar amata pienākumu izpildi.
793
Protams, saskaņā ar Lēmuma Nr. 33‑2004 5. pantu un Lēmuma Nr. 19‑2009 5. pantu K. Pinxten bija jāsedz izdevumi saistībā ar privātiem braucieniem, kas veikti, izmantojot dienesta automašīnu, un, it īpaši, jāsedz papildu nomas maksa gadījumā, ja tiek pārsniegts nomas līgumā noteiktais maksimālais 45000 km apjoms gadā. Tādējādi attālumu, kas veikti braucienos saistībā ar viņa pienākumu veikšanu, pārvērtēšana varēja viņam radīt finansiālas intereses.
794
Turklāt no Revīzijas palātas iesniegtajiem K. Pinxten komandējuma rīkojumiem izriet, ka daudzos gadījumos dienesta automašīna tika izmantota, lai īstenotu braucienus saistībā ar šiem komandējumiem.
795
Tiesas rīcībā esošajos lietas materiālos tomēr nav nekāda novērtējuma par profesionālās darbības ietvaros veikto braucienu pārmērīgas deklarēšanas apmēru, kas ļautu novērtēt šīs prakses apzināto raksturu vai tās smagumu.
796
Turklāt, tā kā K. Pinxten komandējumi, kas minēti pirmā iebilduma pamatojumam, neizraisīja ne komandējuma izdevumu atlīdzināšanu, ne dienasnaudas izmaksu, ne šofera pakalpojumu izmantošanu, tie šķiet pavisam maznozīmīgi.
797
Līdz ar to, lai gan nav šaubu, ka profesionālās darbības ietvaros veiktu braucienu pārmērīga deklarēšana nav likumīga, šīs tiesvedības mērķiem nešķiet lietderīgi noteikt, vai Revīzijas palāta varēja pamatoti pārmest K. Pinxten šādas prakses īstenošanu.
798
Šo pašu iemeslu dēļ nav jāizvērtē Revīzijas palātas pārmetumi attiecībā uz 147., 187. un 330. pozīcijā minētajiem komandējumiem, saskaņā ar kuriem tas, ka K. Pinxten saglabāja savu dienesta automašīnu, esot izraisījis šofera braucienu vilcienā, no kā būtu bijis jāizvairās.
799
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, jākonstatē, ka pirmais iebildums ir daļēji pamatots.
3.
Par otro iebildumu saistībā ar to, ka ir ļaunprātīgi un prettiesiski izmantotas nodokļu priekšrocības
800
Ar otro iebildumu Revīzijas palāta norāda, ka, ļaunprātīgi un prettiesiski izmantodams viņa rīcībā nodotās degvielas kartes, K. Pinxten ir pārkāpis godīguma, piemēra rādīšanas un personiskas neieinteresētības pienākumus.
801
Vispirms jānorāda, ka no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka Revīzijas palātas locekļu un dažu viņu ģimenes locekļu rīcībā tiek nodotas degvielas kartes, lai tie varētu iegādāties degvielu par šīs iestādes nolīgtajām cenām, nemaksājot akcīzes nodokli vai pievienotās vērtības nodokli (PVN).
802
Līdz ar to, lai gan šādas degvielas kartes nelikumīga izmantošana nerada īpašus izdevumus Revīzijas palātai, tā tomēr ir uzskatāma par šai iestādei piešķirto atbrīvojumu no nodokļa ļaunprātīgu izmantošanu, apdraudot dalībvalstu, kā arī Savienības resursus.
803
Tātad, lai lemtu par otro iebildumu, ir jānoskaidro, vai Revīzijas palātas iesniegtie apgalvojumi un pierādījumi ļauj konstatēt, ka K. Pinxten ir nelikumīgi izmantojis viņa rīcībā nodotās degvielas kartes, kā to apgalvo Revīzijas palāta šī iebilduma pirmajā un otrajā daļā.
a)
Par otrā iebilduma pirmo daļu, kas attiecas uz K. Pinxten bērna veikto degvielas kartes saglabāšanu un izmantošanu, lai gan viņš vairs nebija viņa mājsaimniecības loceklis
1) Lietas dalībnieku argumenti
804
Ar otrā iebilduma pirmo daļu Revīzijas palāta norāda, ka K. Pinxten vienam no saviem bērniem ļāva saglabāt un izmantot degvielas karti pēc 2012. gada 1. septembra – datuma, no kura viņš vairs netika uzskatīts par vienu no K. Pinxten apgādājamajiem bērniem.
805
Tādējādi pēdējais minētais neesot ievērojis atbilstošos noteikumus, kas tostarp paredzēti Direktīvā 2008/118, Lielhercogistes 2013. gada 7. februāra noteikumos un ministrijas 2010. gada 18. marta noteikumos, piešķirot atbrīvojumus no nodokļiem personai, kas nav tās mājsaimniecības loceklis. Tas vien, ka šis bērns turpināja dzīvot kopā ar K. Pinxten Luksemburgā, kas turklāt neesot pierādīts, nenozīmējot, ka viņš joprojām varēja saņemt attiecīgos atbrīvojumus no nodokļa.
806
K. Pinxten apgalvo, ka attiecīgais bērns līdz 2018. gadam bija viņa mājsaimniecības loceklis, jo šis statuss atšķiras no apgādājama bērna statusa un šis bērns dzīvoja kopā ar viņu līdz 2018. gada februārim. Tam, ka viņš šajā laikposmā bija nodarbināts, neesot nozīmes šajā lietā.
2) Tiesas vērtējums
807
Vispirms – nav apstrīdēts, ka Revīzijas palātas nodoto degvielas karti attiecīgais bērns saglabāja pēc 2012. gada 1. septembra, lai gan datums, kurā šī situācija beidzās, skaidri neizriet no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem.
808
Turpinot – no Revīzijas palātas nosūtītā paziņojuma izriet, ka no šī datuma šis bērns vairs netika uzskatīts par K. Pinxten apgādājamo bērnu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta izpratnē, lai izmaksātu apgādājamā bērna pabalstu, sakarā ar to, ka minētais bērns bija pabeidzis mācības un bija sācis pelnīt.
809
Visbeidzot – K. Pinxten apgalvojums, saskaņā ar kuru šis pats bērns esot turpinājis dzīvot viņa dzīvesvietā, ir jāuzskata par pierādītu, ņemot vērā, pirmkārt, 2011. gada 27. novembra paziņojumu par likumīgu dzīvesvietu Luksemburgā un, otrkārt, Beļģijas administrācijas izdotu galvenās dzīvesvietas sertifikātu, kurā ir norādīts uz ierakstu Briseles iedzīvotāju reģistrā, sākot no 2018. gada 9. februāra.
810
Šajā kontekstā ir jānorāda, ka Revīzijas palāta nav atsaukusies ne uz vienu šīs iestādes iekšējo noteikumu, kurā būtu definēti nosacījumi, saskaņā ar ko kāda minētās iestādes locekļa ģimenes locekļa rīcībā var būt degvielas karte.
811
Tomēr tas, ka attiecīgais bērns degvielas karti saglabāja un izmantoja pēc 2012. gada 1. septembra, ir jāuzskata par prettiesisku, ja no noteikumiem, kas regulē atbrīvojumus no nodokļiem un kas ir piemērojami šādas kartes izmantošanas laikā, izriet, ka Revīzijas palātas locekļa bērns, kurš vairs netiek uzskatīts par šī locekļa apgādājamu bērnu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta izpratnē, bet kurš tomēr turpina dzīvot kopā ar minēto locekli, nevar saņemt šos atbrīvojumus no nodokļa.
812
Attiecībā uz atbrīvojumu no akcīzes nodokļa samaksas Direktīvas 2008/118 12. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā ir paredzēts, ka akcīzes preces atbrīvo no akcīzes nodokļa, ja tās paredzētas, lai tās izmantotu saistībā ar diplomātiskām vai konsulārām attiecībām vai starptautiskās organizācijas, ko par tādām atzinušas uzņēmējas dalībvalsts iestādes, kā arī šo organizāciju biedri, ievērojot ierobežojumus un nosacījumus, kādi noteikti attiecīgo organizāciju starptautiskajās dibināšanas konvencijās vai mītnes nolīgumos.
813
Šīs direktīvas 12. panta 2. punktā ir paredzēts, ka šajā pantā minētos atbrīvojumus no akcīzes nodokļa piemēro saskaņā ar uzņēmējas dalībvalsts paredzētajiem nosacījumiem un ierobežojumiem.
814
Šī tiesību norma ir ieviesta ar ministrijas 2010. gada 18. marta noteikumu 1. pantu, kurā ir noteikts, ka Beļģijas 2009. gada 22. decembra Likums par akcīzes nodokļa vispārējo režīmu tiek publicēts Mémorial, lai to izpildītu Luksemburgas Lielhercogistē.
815
Lai gan Revīzijas palāta neprecizē, kura šī likuma norma, pēc tās domām, ir piemērojama šajā lietā, ir jānorāda, ka minētā likuma 13. pantā ir atsauce uz atbrīvojumu no akcīzes nodokļa par labu diplomātiem, konsulārajiem ierēdņiem, bruņotajiem spēkiem un organizācijām, kas minētas Beļģijas 1977. gada 18. jūlija Vispārīgā likuma par muitas un akcīzes nodokļiem 20. panta 7.–12. punktā.
816
No Vispārīgā likuma 20. panta 7. punkta, kāds tas ir piemērojams Luksemburgā, izriet, ka atbrīvojums no akcīzes nodokļa ar zināmiem nosacījumiem tiek piešķirts saprātīgam preču daudzumam, kas paredzēts personīgajām vajadzībām diplomātiskajiem pārstāvjiem un konsulārajiem ierēdņiem, kuri pilda amata pienākumus Luksemburgā, tostarp, ja tās izmanto viņu ģimenes locekļi, kas ietilpst viņu mājsaimniecībā, ar nosacījumu, ka attiecīgās personas nav Luksemburgas Lielhercogistes pilsoņi vai pastāvīgie iedzīvotāji un viņi šajā valstī neveic nekādu profesionālu vai komerciālu darbību savam personiskajam labumam.
817
Attiecībā uz PVN no Lielhercogistes 2013. gada 7. februāra noteikumu 1. un 4. panta kombinācijas izriet, ka diplomātiskie pārstāvji un konsulārie ierēdņi var saņemt atbrīvojumu no PVN par noteiktu preču tiešu, faktisku un ekskluzīvu izmantošanu Luksemburgas teritorijā šo pārstāvju un ierēdņu, kā arī viņu ģimenes locekļu, kuri ir viņu mājsaimniecības locekļi, vajadzībām, ciktāl pēdējie minētie nav Luksemburgas Lielhercogistes pilsoņi vai pastāvīgie iedzīvotāji un tajā neveic darbības peļņas gūšanas nolūkā.
818
Lai gan atbilstošās Luksemburgas tiesību normas, kurās ir definēti attiecīgo atbrīvojumu no akcīzes nodokļa un PVN piemērošanas nosacījumi, attiecas uz ģimenes locekļiem, kas ietilpst attiecīgo atbrīvojumu no nodokļa galvenā saņēmēja “mājsaimniecībā [ménage]”, no šīm tiesību normām neizriet, ka šis jēdziens atbilstu jēdzienam “mājsaimniecība [foyer]” Civildienesta noteikumu izpratnē.
819
Tā kā Revīzijas palāta nav iesniegusi precīzus pierādījumus par jēdziena “mājsaimniecība” tvērumu Luksemburgas tiesībās, nav pierādīts, ka attiecīgais bērns, par kuru nav ne apgalvots, ne a fortiori pierādīts, ka viņš būtu veicis peļņas gūšanas darbības Luksemburgā, vairs nevarēja gūt labumu no nodokļu priekšrocībām, kas piešķirtas Revīzijas palātas locekļa ģimenes locekļiem.
820
Revīzijas palāta tātad nav pierādījusi, ka tas, ka šīs bērns saglabāja un izmantoja degvielas karti pēc 2012. gada 1. septembra, būtu bijis nelikumīgi.
821
No minētā izriet, ka otrā iebilduma pirmā daļa ir jānoraida kā nepamatota.
b)
Par otrā iebilduma otro daļu – degvielas kartes izmantošanu, lai iegādātos degvielu, kas paredzēta trešām personām piederošiem transportlīdzekļiem
1) Lietas dalībnieku argumenti
822
Ar otrā iebilduma otro daļu Revīzijas palāta apgalvo, ka K. Pinxten rīcībā nodoto degvielas karšu izmantošanas izrakstos ir neprecizitātes, kas liecina, ka viņš ir ļāvis izmantot šīs kartes trešām personām.
823
K. Pinxten norāda, ka vienīgi viņa mājsaimniecības locekļi ir izmantojuši Revīzijas palātas izsniegtās degvielas kartes. Revīzijas palātas norādītās anomālijas esot izskaidrojamas ar ģimenes braucieniem ar vairākām automašīnām un ar aizstājošu automašīnu lietošanu. Lai gan būtu bijis vieglāk sniegt precīzus paskaidrojumus faktu rašanās laikā, neesot iespējams sniegt plašākus paskaidrojumus, jo ir pagājis ilgs laiks.
2) Tiesas vērtējums
824
Šajā lietā netiek apstrīdēts, ka, lai gan K. Pinxten un viņa ģimenes locekļu rīcībā esošās automašīnas bija aprīkotas ar dīzeļdzinējiem, viņu rīcībā nodotās degvielas kartes tika izmantotas, lai iegādātos ne tikai dīzeļdegvielu, bet arī benzīnu.
825
It īpaši, kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 169. punktā, no izrakstiem par šo degvielas karšu izmantošanu 2016. un 2017. gadā izriet, ka minētās kartes tika izmantotas vismaz divpadsmit reizes, lai iegādātos benzīnu.
826
Ciktāl atbrīvojumi no nodokļa, kas ir piemērojami, izmantojot Revīzijas palātas locekļa rīcībā nodoto degvielas karti, var tikt izmantoti tikai šī locekļa vai noteiktu viņa ģimenes locekļu interesēs, šāda karte ir jāizmanto vienīgi tam, lai apgādātu ar degvielu transportlīdzekļus, kas ir šo personu rīcībā.
827
Šo benzīna iegādi K. Pinxten uzklausīšanas laikā OLAF un vēlāk šīs tiesvedības laikā izskaidro ar īslaicīgu aizstājošo automašīnu izmantošanu.
828
Tomēr, ņemot vērā, ka K. Pinxten tika informēts par aizdomām saistībā ar attiecīgajām neprecizitātēm OLAF uzklausīšanā, kas notika 2017. gada 22. decembrī, un vēlāk Revīzijas palātas provizoriskajā ziņojumā, kas viņam tika nosūtīts 2018. gada 5. oktobrī, no K. Pinxten varēja pamatoti gaidīt, ka viņš iesniedz pierādījumus, kas varētu pamatot viņa argumentu, ka šo neatbilstību pamatā ir atkārtota aizstājošo automašīnu izmantošana 2016. un 2017. gadā.
829
Tomēr jākonstatē, ka K. Pinxten nav iesniedzis nevienu pierādījumu šī argumenta pamatojumam.
830
No tā izriet, ka otrā iebilduma otrā daļa ir jāapmierina un līdz ar to šis iebildums ir daļēji jāapmierina.
4.
Par trešo iebildumu, kas attiecas uz nepatiesu paziņojumu sniegšanu apdrošināšanas sabiedrībai par kaitējumu saistībā ar it kā notikušajiem ceļu satiksmes negadījumiem, kuros iesaistīta viņa rīcībā nodotā dienesta automašīna un K. Pinxten birojā norīkotais šoferis
a)
Lietas dalībnieku argumenti
831
Ar trešo iebildumu Revīzijas palāta pārmet K. Pinxten, ka viņš nav izpildījis savus pienākumus attiecībā uz godīgumu, piemēra rādīšanu un personisku neieinteresētību, saņemot atlīdzību no apdrošināšanas sabiedrības, pamatojoties uz nepatiesiem paziņojumiem, kurus pēc K Pinxten lūguma parakstīja viņa birojā norīkotais šoferis.
832
Pirmkārt, viņš esot saņēmis kompensāciju par starpgadījumu, kas it kā noticis 2010. gada janvārī un kā laikā K. Pinxten birojā norīkotais šoferis esot pārbraucis pāri K. Pinxten piederošam koferim, kurā esot atradusies vīna pudele un vairāki apģērba gabali. Tomēr no šī šofera paziņojumiem izrietot, ka šis starpgadījums nekad nav noticis.
833
Otrkārt, K. Pinxten esot saņēmis kompensāciju, pamatojoties uz paziņojumu par 2011. gada 17. janvāra ceļu satiksmes negadījumu. Tomēr šajā paziņojumā esot norādīts uz negadījumu, kas noticis Briselē starp viņa privāto automašīnu, kuru vadīja viens no viņa bērniem, un viņa dienesta automašīnu, kuru vadīja viņa birojā norīkotais šoferis, lai gan attiecīgie zaudējumi esot radušies no sadursmes Francijā un šo pēdējo minēto automašīnu esot vadījis K. Pinxten.
834
K. Pinxten neesot sniedzis nevienu pierādījumu tam, ka apdrošināšanas sabiedrībai paziņotie fakti būtu pareizi. Lai gan paziņojumus šai sabiedrībai parakstīja K. Pinxten birojam norīkotais šoferis, viņam esot bijis jāliedz šim šoferim šādi rīkoties, jo viņš esot zinājis par faktisko situāciju. To nedarot, viņš esot piespiedis savu padoto izdarīt noziedzīgu nodarījumu, kurā viņš esot bijis uzkūdītājs vai līdzdalībnieks.
835
Turklāt Revīzijas palāta uzskata, ka K. Pinxten birojā norīkotā šofera liecības ir pārliecinošas, ņemot vērā to saskanīgo raksturu un to, ka tās ir izteikusi persona, kura ir iesaistīta kriminālprocesā un disciplinārlietā par K. Pinxten rīcību.
836
K. Pinxten norāda, ka paziņojumi apdrošināšanas sabiedrībai patiešām atspoguļojot realitāti.
837
No Revīzijas palātas šoferu priekšnieka paziņojumiem OLAF izrietot, ka viņa dienests risināja ceļu satiksmes negadījumu problēmas ar apdrošināšanas sabiedrību. Turklāt nevienā no iegūtajiem paziņojumiem neesot minēta K. Pinxten iesaistīšanās šajās lietās.
838
Turklāt K. Pinxten birojā norīkotā šofera paziņojumi neesot ticami, ņemot vērā tajos ietvertās pretrunas un apstākļus, kādos tie tika sniegti. Tādējādi tiek apgalvots, ka Revīzijas palātas Juridiskā dienesta vadītājs izdarīja spiedienu uz šoferi, viņu trīs reizes iztaujājot un nesekmīgi spiežot parakstīt paziņojumu, kas viņam piešķir trauksmes cēlēja statusu.
b)
Tiesas vērtējums
839
Pirmkārt, attiecībā uz ceļu satiksmes negadījumu, kas esot noticis 2011. gada 17. janvārī, apdrošināšanas sabiedrībai iesniegtajā paziņojumā par ceļu satiksmes negadījumu ir norādīts, ka abus transportlīdzekļus, kas sadūrās, attiecīgi vadīja attiecīgais K. Pinxten bērns un K. Pinxten birojā norīkotais šoferis, kuri bija parakstījuši šo paziņojumu.
840
Šajā ziņā, protams, ir jānorāda, ka daži netieši pierādījumi, šķiet, var pamatot Revīzijas palātas apgalvojumu, ka minētajā paziņojumā norādītie fakti ir neprecīzi.
841
Vispirms – pēc tam, kad viņa birojā norīkotais šoferis uzklausīšanā Revīzijas palātas iekšējās izmeklēšanas laikā bija apgalvojis, ka viņš patiešām vadīja K. Pinxten dienesta automašīnu attiecīgā ceļu satiksmes negadījuma brīdī, savu trīs uzklausīšanu laikā OLAF viņš pastāvīgi apgalvoja, ka nav piedalījies abu iesaistīto transportlīdzekļu sadursmē.
842
Turpinot – daži apstākļi norāda uz to, ka apdrošināšanas sabiedrība ir saņēmusi nesaskanīgu informāciju par attiecīgās dienesta automašīnas vadītāja identitāti.
843
Pirmkārt, no šīs sabiedrības iekšējās elektroniskā pasta vēstules, kas datēta ar 2011. gada 28. janvāri, izriet, ka viens no tās darbiniekiem pirms paziņojuma par ceļu satiksmes negadījumu saņemšanas bija mutiski informēts, ka iesaistītos transportlīdzekļus esot vadījis K. Pinxten un viņa dēls.
844
Otrkārt, atbildes, ko minētās sabiedrības pārstāvis sniedza uz jautājumiem, kurus tam 2017. un 2018. gadā uzdeva Revīzijas palāta, apstiprina, ka šī pati sabiedrība sākotnēji tika informēta, ka K. Pinxten esot vadījis vienu no abiem negadījumā iesaistītajiem transportlīdzekļiem.
845
Tomēr jānorāda, ka šīs atbildes ir pretrunā šofera paziņojumiem OLAF, ciktāl viņš apstiprināja, ka apdrošināšanas sabiedrībai esot nosūtīti divi dažādi paziņojumi par ceļu satiksmes negadījumu, lai gan minētajās atbildēs tika precizēts, ka pēdējā minētā ir saņēmusi tikai vienu paziņojumu par ceļu satiksmes negadījumu.
846
Visbeidzot – nav strīda, ka K. Pinxten2012. gada 11. janvārī nosūtīja vēstuli apdrošināšanas sabiedrībai, kurā viņš precizē, ka 2011. gada 17. janvārī“ir notikusi sadursme ar viņa dienesta automašīnu”, un kurā viņš kritizē šīs sabiedrības praksi atteikties apmaksāt transportlīdzekļa remontu, ja paziņojumu par ceļu satiksmes negadījumu ir parakstījuši “divi tās pašas ģimenes locekļi”.
847
Tomēr, pieņemot, ka šī informācija ir pietiekama, lai pierādītu, ka paziņojums par ceļu satiksmes negadījumu, ko Revīzijas palāta nosūtīja apdrošināšanas sabiedrībai, ietvēra kļūdainu informāciju, Tiesas rīcībā esošie lietas materiāli neļauj konstatēt, ka šie nepatiesie paziņojumi būtu attiecināmi uz K. Pinxten.
848
Vienīgie fakti, ko Revīzijas palāta ir iesniegusi, lai pierādītu šo vainojamību, ir saistīti ar attiecīgā šofera paziņojumu 2017. gada 7. decembra uzklausīšanas laikā OLAF un šīs nostājas atkārtošanu 2018. gada 20. aprīļa komentāros par faktu kopsavilkumu, kuru viņam bija nosūtījis OLAF.
849
Tomēr ir jāuzsver, ka K. Pinxten birojā norīkotā šofera ieņemtā nostāja Revīzijas palātas iekšējās izmeklēšanas laikā un pēc tam OLAF izmeklēšanas laikā lielā mērā atšķīrās.
850
Pēc tam, kad K. Pinxten birojā norīkotais šoferis Revīzijas palātas iekšējās izmeklēšanas laikā bija apgalvojis, ka 2011. gada 17. janvāra negadījuma laikā viņš patiešām bija vadījis dienesta automašīnu, pirmajā OLAF veiktajā uzklausīšanā 2017. gada 3. oktobrī viņš apstiprināja, ka viņam nešķiet, ka K. Pinxten būtu viņam lūdzis aizpildīt paziņojumu un ka viņš “neskaidri atceroties” to, ka šajā ziņā esot saņēmis norādes no Revīzijas palātas šoferu priekšnieka.
851
Otrajā OLAF veiktajā uzklausīšanā 2017. gada 16. oktobrīK. Pinxten birojā norīkotais šoferis precizēja, ka viņš neatceras, vai lūgumu aizpildīt paziņojumu pauda šis priekšnieks vai K. Pinxten, bet viņš “drīzāk” domājot, ka to pauda pēdējais minētais.
852
Trešās OLAF veiktās uzklausīšanas laikā 2017. gada 7. decembrī viņš apliecināja, ka iepriekšējās uzklausīšanas laikā viņa atmiņa esot bijusi neprecīza, bet ka šobrīd viņš “skaidri” zinot, ka tas “patiešām esot bijis K. Pinxten, kurš [viņam esot] lūdzis sniegt šo jauno paziņojumu”.
853
Nav iemesla piešķirt ticamību vienīgi pēdējiem K. Pinxten birojā norīkotā šofera paziņojumiem.
854
Turklāt atbildēs, ko apdrošināšanas sabiedrības pārstāvis sniedza uz jautājumiem, kurus viņam 2017. un 2018. gadā bija uzdevusi Revīzijas palāta, ir norādīts uz ekskluzīvu saziņu ar Revīzijas palātas šoferu priekšnieku, kurš pēc tam, kad tika norādīts uz iespējamu atteikumu segt K. Pinxten dienesta automašīnai nodarīto kaitējumu, esot spontāni apsvēris mainīt iesaistīto autovadītāju vārdus.
855
OLAF veiktās uzklausīšanas laikā šis priekšnieks turklāt izslēdza jebkādu K. Pinxten iesaisti attiecīgajā ceļu satiksmes negadījumā un norādīja uz viņa “augstākstāvošajiem” zināmu sistemātisko praksi, Revīzijas palātas šoferu dienestam iesniedzot nepatiesus paziņojumus apdrošināšanas sabiedrībai, uz šo praksi savā OLAF uzklausīšanas laikā 2017. gada 16. oktobrī atsaucās arī K. Pinxten birojā norīkotais šoferis.
856
Turklāt jāuzsver, ka apstākļi, uz kuriem K. Pinxten norāda 2012. gada 11. janvāra vēstulē, ir vērsti uz to, lai norādītu, ka viņš nezināja apdrošināšanas sabiedrībai Revīzijas palātas nosūtītā paziņojuma par ceļu satiksmes negadījumu saturu.
857
Ņemot vērā visus šos apsvērumus, ir jākonstatē, ka Revīzijas palātas sniegtā informācija nav pietiekama, lai pierādītu, ka K. Pinxten šīs tiesvedības ietvaros var uzskatīt par atbildīgu par nepatiesu paziņojumu sniegšanu apdrošināšanas sabiedrībai saistībā ar ceļu satiksmes negadījumu, kas notika 2011. gada 17. janvārī.
858
Attiecībā uz 2010. gada janvārī notikušo starpgadījumu K. Pinxten birojā norīkotā šofera paziņojumi trešās uzklausīšanas laikā OLAF2017. gada 7. decembrī ir vienīgais Revīzija palātas iesniegtais pierādījums savu apgalvojumu pamatojumam, kurus K. Pinxten stingri apstrīd.
859
No iepriekš minētā izriet, ka K. Pinxten birojā norīkotā šofera paziņojumiem OLAF pašiem par sevi nevar piešķirt izšķirošu nozīmi.
860
Turklāt šis šoferis uz 2010. gada janvāra starpgadījumu atsaucās tikai ļoti vēlu procesā, lai gan viņam jau iepriekš bija iespēja norādīt uz iespējamiem pārkāpumiem, kurus pieļāvis K. Pinxten un kuri nebija zināmi OLAF.
861
Šādos apstākļos ir jāuzskata, ka Revīzijas palātas apgalvojumu par 2010. gada janvāra starpgadījumu pamatotība nav pierādīta.
862
Tādējādi trešais iebildums ir jānoraida kopumā.
5.
Par piekto iebildumu – interešu konflikta situāciju, ko radījis K. Pinxten saistībā ar attiecībām ar revidētās vienības vadītāju
a)
Lietas dalībnieku argumenti
863
Ar piekto iebildumu Revīzijas palāta apgalvo, ka, atrodoties attiecībās ar revidētās vienības vadītāju, K. Pinxten nav izpildījis savus personiskas neieinteresētības, neatkarības, objektivitātes, godīguma un piemēra rādīšanas pienākumus.
864
Viņš esot apdraudējis savu neatkarību un objektivitāti vai vismaz radījis šādu iespaidu, piedāvājot īrēt privātu dzīvokli Savienības Augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, kas ir Revīzijas palātas III palātas kompetencē ietilpstoša vienība.
865
K. Pinxten uzsver, ka priekšlikumā par viņa mājokļa īri nebija minēts, ka viņš ir Revīzijas palātas loceklis. Vienīgais ar šo iestādi saistītais elements šajā piedāvājumā esot bijusi viņa elektroniskā pasta adrese, kas tikusi izmantota arī privātiem mērķiem, jo viņam nebija citas elektroniskā pasta adreses. Minētais piedāvājums turklāt esot atbildis parastajiem tirgus apstākļiem.
b)
Tiesas vērtējums
866
Ar 2014. gada 20. novembra vēstuli K. Pinxten piedāvāja Savienības Augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos īrēt viņa dzīvokli Briselē.
867
Netiek apstrīdēts, ka viņa bija Revīzijas palātas, precīzāk, šīs iestādes III palātas, kuras vecākais loceklis attiecīgajā brīdī bija K. Pinxten, revidētas vienības vadītāja.
868
Lai izpildītu LESD 285. pantā paredzēto pienākumu veikt savus pienākumus pilnīgi neatkarīgi Savienības vispārējās interesēs, Revīzijas palātas locekļiem ir jāraugās, lai tie izvairītos no jebkāda interešu konflikta.
869
Šis pienākums ir atgādināts 2012. gada ētikas kodeksa 2. panta 1. punktā un ētikas vadlīniju 3.3. punktā. Šo vadlīniju 3.4. punktā turklāt ir paredzēts, ka Revīzijas palātas locekļiem nedrīkst pastāvēt nekādas attiecības ar revidēto vienību, kas varētu apdraudēt viņu neatkarību.
870
Piedāvājot revidētas vienības vadītājam izveidot ar viņu finansiālas attiecības, K. Pinxten tika pakļauts iespējamam interešu konfliktam, kas var apdraudēt viņa neatkarību un objektivitāti.
871
Apstāklim, ka attiecīgajā vēstulē nav tieši minēts viņa kā Revīzijas palātas locekļa statuss, šajā ziņā nav nozīmes.
872
Proti, papildus tam, ka saiknes starp K. Pinxten un Revīzijas palātu pastāvēšanu varēja secināt no šajā vēstulē minētās elektroniskā pasta adreses, ir jānorāda, pirmkārt, ka K. Pinxten kā šīs iestādes locekļa statuss bija vispārzināms un, otrkārt, ka gadījumā, ja tā adresāts pieņemtu minētajā vēstulē izteikto priekšlikumu, interešu konflikts katrā ziņā objektīvi būtu pastāvējis, pat ja pēdējā minētā nezinātu par K. Pinxten amatu.
873
Līdz ar to piektais iebildums ir pamatots.
C. Par pensijas tiesību vai citu priekšrocību atņemšanu
1.
Lietas dalībnieku argumenti
874
Revīzijas palāta norāda, ka K. Pinxten darbības ir īpaši smagas un tātad atbilst nosacījumam, kas šajā ziņā ir noteikts 2006. gada 11. jūlija spriedumā Komisija/Cresson (C‑432/04, EU:C:2006:455).
875
Proti, šīs darbības apdraudot Savienības pamatvērtības, esot notikušas ļoti bieži, esot radījušas būtiskus zaudējumus Revīzijas palātai, tās varot kvalificēt kā krimināltiesiskas un to pamatā esot tiešs nodoms, kas izpaužas kā slēpjošas darbības.
876
Revīzijas palāta atstāj Tiesas ziņā noteikt soda veidu un apmēru, ņemot vērā samērīguma principu, K. Pinxten atbildības augsto līmeni, kaitējumu iestādes tēlam, pārkāpumu lielo smaguma pakāpi un Savienībai nodarītā finansiālā kaitējuma apmēru.
877
K. Pinxten norāda, ka viņš neesot pārkāpis amata uzliktos pienākumus LESD 286. panta 6. punkta izpratnē.
878
Viņa rīcība esot bijusi līdzīga citu Revīzijas palātas locekļu rīcībai. Lai gan viņš nenoliedz, ka ir pieļāvis zināmas kļūdas, tās esot nenozīmīgas un tās vajadzējis izlabot šai iestādei.
2.
Tiesas vērtējums
879
No iepriekš minētā vērtējuma izriet – lai gan Revīzijas palātas izvirzītais trešais iebildums ir jānoraida, pirmais, otrais, ceturtais un piektais iebildums savukārt ir vismaz daļēji pamatoti un tādējādi K. Pinxten ir jāatzīst par atbildīgu par vairākiem pārkāpumiem.
880
Veicot nedeklarētu darbību, kas nav saderīga ar Revīzijas palātas locekļa pienākumiem, ļaunprātīgi izmantojot šīs iestādes resursus un rīkojoties veidā, kas var radīt interešu konfliktu ar revidēto personu, K. Pinxten ir atbildīgs par būtiska apmēra pienākumu neizpildi un tādējādi ir pārkāpis savus kā minētās iestādes locekļa amata uzliktos pienākumus LESD 286. panta 6. punkta izpratnē.
881
Šo pienākumu pārkāpums principā prasa piemērot sodu saskaņā ar šo tiesību normu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2006. gada 11. jūlijs, Komisija/Cresson, C‑432/04, EU:C:2006:455, 149. punkts).
882
Saskaņā ar šo tiesību normu Tiesa var piespriest sodu, kas ir atlaišana no amata vai attiecīgās personas tiesību uz pensiju vai citu priekšrocību atņemšana. Šāda atlaišana no amata var tikt piemērota tikai tādas pienākumu neizpildes gadījumā, kas izdarīta un turpināta, kamēr attiecīgais Revīzijas palātas loceklis vēl ir savā amatā. Savukārt tiesību uz pensiju vai citu priekšrocību atņemšanu var piemērot it īpaši tad, ja pienākumu neizpilde ir pieļauta pēdējā minētā pilnvaru laikā un turpinās pēc šī pilnvaru termiņa beigām, kā tas ir šajā gadījumā (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2006. gada 11. jūlijs, Komisija/Cresson, C‑432/04, EU:C:2006:455, 73. punkts).
883
Precīzāk, tā kā no lietas dalībnieku tiesas sēdē sniegtās informācijas izriet, ka K. Pinxten ir vienīgi tiesības uz pensiju, minētajam sodam ir jāattiecas uz šīm tiesībām, nevis uz citām priekšrocībām.
884
Tā kā LESD 286. panta 6. punktā nav precizēts šajā tiesību normā paredzēto tiesību uz pensiju atņemšanas apjoms, Tiesa var lemt par to pilnīgu vai daļēju atņemšanu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2006. gada 11. jūlijs, Komisija/Cresson, C‑432/04, EU:C:2006:455, 73. punkts).
885
Tomēr šim sodam ir jābūt samērīgam ar Tiesas konstatēto Revīzijas palātas locekļa amata uzlikto pienākumu pārkāpumu smagumu.
886
Lai noteiktu Tiesas konstatēto Revīzijas palātas locekļa amata uzlikto pienākumu pārkāpumu smagumu, it īpaši ir jāņem vērā šo pārkāpumu raksturs, apstākļi, kādos tie ir izdarīti, Savienības integritātei, reputācijai vai interesēm nodarītā kaitējuma būtiskums, kā arī nodoma vai nolaidības pakāpe, pieļaujot minētos pārkāpumus.
887
Lai nodrošinātu samērīguma principa ievērošanu, ir jāņem vērā arī apstākļu kopums, kas var pastiprināt vai, tieši pretēji, mazināt K. Pinxten atbildību.
888
Šajā kontekstā turklāt ir jāņem vērā tas, ka pilnīga vai daļēja tiesību uz pensiju zaudēšana ir Hartas 17. pantā garantēto tiesību uz īpašumu ierobežojums, jo tā rezultātā attiecīgajai personai pilnībā vai daļēji tiek liegtas tiesības uz vecuma pensiju, ko tā ir uzkrājusi savas profesionālās karjeras laikā, turklāt šo tiesību mērķis ir veicināt šīs personas iztikas nodrošināšanu pēc šīs karjeras beigām.
889
Turklāt no Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūras par ECPAK Pirmā papildu protokola 1. pantu, kas ir judikatūra, kura saskaņā ar Hartas 52. panta 3. punktu ir jāņem vērā, interpretējot tās 17. pantu, kā minimālais aizsardzības slieksnis (spriedums, 2019. gada 21. maijs, Komisija/Ungārija (Lauksaimniecības zemes lietojuma tiesības), C‑235/17, EU:C:2019:432, 72. punkts un tajā minētā judikatūra) izriet, ka sods, kura ietekmē indivīds zaudē visu vai daļu no vecuma pensijas, noteikti ir jāanalizē kā iejaukšanās šīs personas tiesībās uz viņa īpašumtiesību ievērošanu (šajā nozīmē skat. ECT, 2016. gada 14. jūnijs, Philippou pret Kipru, CE:ECHR:2016:0614JUD007114810, 65. punkts).
890
Tiesību uz pensiju pilnīga vai daļēja zaudēšana ir arī jāuzskata par tādu, kas ierobežo Hartas 34. pantā paredzētās tiesības uz sociālo nodrošinājumu un sociālo palīdzību.
891
Tomēr vairāki apstākļi pierāda, ka pārkāpumi, kuros vainojams K. Pinxten, ir sevišķi smagi.
892
Pirmkārt, no konstatējumiem, kas izdarīti, izvērtējot Revīzijas palātas pirmo, otro, ceturto un piekto iebildumu, izriet, ka divu šīs iestādes locekļa pilnvaru laikā K. Pinxten apzināti un atkārtoti nav ievērojis minētajā iestādē piemērojamos noteikumus, tādējādi sistemātiski apdraudot no sava amata izrietošos pamatpienākumus.
893
Otrkārt, K. Pinxten bieži mēģināja slēpt šos minēto noteikumu pārkāpumus, tostarp iesniedzot lūgumus atļaut veikt komandējumus, neiesniedzot būtisku informāciju par attiecīgo komandējumu ietvaros paredzēto darbību patiesumu vai maldinoši atspoguļojot šīs darbības.
894
Treškārt, K. Pinxten izdarīto pārkāpumu rezultātā lielā mērā tika veicināta viņa personīgā iedzīvošanās, izmantojot Revīzijas palātas resursus privāto darbību finansēšanai.
895
Ceturtkārt, ar K. Pinxten rīcību Revīzijas palātai tika nodarīts būtisks kaitējums ne tikai finansiālā ziņā, bet arī attiecībā uz tās tēlu un reputāciju.
896
Piektkārt, ir jāuzsver, ka Revīzijas palātai saskaņā ar LESD 287. panta 2. punktu ir jāpārbauda Savienības izdevumu likumība un pareizība, kā arī jānodrošina pareiza finanšu vadība, īpaši ziņojot par katru pārkāpumu.
897
Ņemot vērā šo īpašo funkciju, ētikas vadlīniju 2.2. punktā ir paredzēts, ka Revīzijas palātas rīcībai jābūt kā paraugam finanšu pārvaldības jomā un ka tās resursi ir jāpārvalda pilnīgā saskaņā ar piemērojamiem noteikumiem.
898
Līdz ar to, lai gan visām personām, kurām Savienībā ir uzticēti vadoši amati, kā tas ir atgādināts šī sprieduma 239. punktā, ir jāievēro visstingrākās uzvedības normas, īpašie Revīzijas palātas pienākumi vēl vairāk pastiprina K. Pinxten izdarītā pārkāpuma smagumu.
899
Tomēr citi apstākļi var mazināt K. Pinxten atbildību.
900
Pirmām kārtām, K. Pinxten ieguva tiesības uz pensiju par darbu, ko viņš veica, strādājot Revīzijas palātā 12 gadus.
901
No Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem neizriet, ka būtu tikusi apšaubīta šī darba kvalitāte, jo kopš 2011. gada viņa kolēģi K. Pinxten pat bija ievēlējuši par Revīzijas palātas III palātas vecāko locekli.
902
Otrām kārtām, lai gan K. Pinxten izdarītie amata uzlikto pienākumu pārkāpumi ir galvenokārt personiska izvēle un viņš nevarēja nezināt par to nesaderību ar pamatpienākumiem, kas izriet no viņa amata, tomēr šo pārkāpumu turpināšanu atviegloja šīs iestādes iekšējo noteikumu neprecizitāte un tās īstenoto pārbaužu nepilnības.
903
It īpaši, lai gan Revīzijas palātai principā ir jāspēj paļauties uz savu locekļu deklarācijām un tai nav pienākuma sistemātiski pārbaudīt tajos ietvertās informācijas pareizību, no pirmā iebilduma pārbaudes izriet, ka liels skaits K. Pinxten komandējumu tika atļauti, lai gan viņš sniedza acīmredzami nepietiekamu informāciju, lai pamatotu šo atļauju, savukārt citi tika atļauti, lai gan no to priekšmeta izrietēja, ka tie bija acīmredzami prettiesiski. Līdzīgos apstākļos tika atlīdzināti arī pārstāvības un reprezentācijas izdevumi.
904
Tāpat, lai gan Revīzijas palātas administrācija nevarēja nezināt par sistemātiskām nelikumībām, izmantojot šoferu pakalpojumus visu K. Pinxten divu pilnvaru laikā, tā neuzskatīja par lietderīgu reaģēt, kaut vai tikai paziņojot viņam par viņa īstenotās prakses prettiesisko raksturu.
905
Ņemot vērā visus šos apstākļus, tiks veikts taisnīgs lietas apstākļu novērtējums, atņemot divas trešdaļas no K. Pinxten tiesībām uz pensiju, no šī sprieduma pasludināšanas dienas.
IX. Par K. Pinxten prasību atlīdzināt zaudējumus
A. Lietas dalībnieku argumenti
906
K. Pinxten lūdz Tiesu piespriest Revīzijas palātai samaksāt 50000 EUR kā atlīdzību par morālo kaitējumu, kas izriet no šīs iestādes rīcības.
907
Šis kaitējums tostarp izrietot no Revīzijas palātas secīgiem paziņojumiem. Šie paziņojumi esot iznīcinājuši K. Pinxten karjeru un reputāciju.
908
Revīzijas palāta norāda, ka šis lūgums ir nepieņemams, jo tas ir iesniegts tiesā, kurai nav jurisdikcijas.
B. Tiesas vērtējums
909
No paša LESD 286. panta 6. punkta formulējuma izriet, ka ar šo tiesību normu ir izveidots īpašs tiesību aizsardzības līdzeklis, kurā Tiesai ir vienīgi lūgts noteikt, vai Revīzijas palātas loceklis vai bijušais šīs iestādes loceklis vairs neatbilst izvirzītajiem nosacījumiem vai nepilda no viņa amata izrietošos pienākumus.
910
Lai gan Tiesai ir jālemj par iebildumiem, kurus prasībā, kas celta saskaņā ar šo tiesību normu, ir izvirzījusi Revīzijas palāta pret attiecīgo šīs iestādes locekli vai bijušo locekli, kā arī attiecīgā gadījumā par šīs prasības papildu procesuālajiem lūgumiem, tai nav kompetences lemt par prasījumiem, kuriem nav nekāda sakara ar minēto prasību.
911
Līdz ar to, ja K. Pinxten uzskata, ka Revīzijas palāta ar savu rīcību viņam ir nodarījusi zaudējumus un par tiem vēlas saņemt atlīdzību, viņam ir jāceļ atsevišķa prasība, piemērojot LESD 268. un 340. pantu, jo Vispārējās tiesas kompetencē ir pirmajā instancē lemt par šo prasību atbilstoši LESD 256. panta 1. punktam. Savukārt tiesvedībā, kas uzsākta saskaņā ar LESD 286. panta 6. punktu, viņam šajā ziņā nav tiesību celt pretprasību.
912
No tā izriet, ka Tiesas kompetencē nav lemt par K. Pinxten celto prasību par zaudējumu atlīdzību.
Par tiesāšanās izdevumiem
913
Tiesas Reglamenta 138. panta 1. punktā ir noteikts, ka lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tomēr šī reglamenta 138. panta 3. punktā ir paredzēts, ka gadījumā, ja abiem lietas dalībniekiem spriedums ir daļēji labvēlīgs un daļēji nelabvēlīgs, Tiesa var nolemt, ka tiesāšanās izdevumi ir jāsadala vai ka lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.
914
Revīzijas palāta ir pilnībā uzvarējusi attiecībā uz savu piekto iebildumu un daļēji – attiecībā uz pirmo, otro un ceturto iebildumu. Savukārt tai spriedums ir pilnībā nelabvēlīgs attiecībā uz otro un trešo iebildumu, kā arī daļēji – pirmo un ceturto iebildumu.
915
Tādējādi, ņemot vērā šīs tiesvedības raksturu, kā arī to, ka tika konstatēts, ka K. Pinxten vairākkārt ir smagi pārkāpis savus Revīzijas palātas locekļa amata uzliktos pienākumus, tiks veikts taisnīgs lietas apstākļu novērtējums, nospriežot, ka K. Pinxten sedz savus, kā arī atlīdzina Revīzijas palātas tiesāšanās izdevumus.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (Tiesas plēnums) nospriež:
1)
Noraidīt Karel Pinxten lūgumu apturēt tiesvedību līdz brīdim, kad būs pabeigts kriminālprocess, kuru uzsākušas Luksemburgas iestādes pēc tam, kad šīm iestādēm tika nodots Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) ziņojums par lietu Nr. OC/2016/0069/A 1.
2)
Noraidīt Karel Pinxten lūgumu piespriest Eiropas Revīzijas palātai darīt zināmu ziņojumu, kas tika sagatavots iekšējās revīzijas beigās, kā arī pasākumus, kas veikti pēc šī ziņojuma, kā arī jebkuru šīs iestādes paziņojumu par iespējamiem apdraudējumiem iekšējā revidenta neatkarībai.
3)
Izņemt no lietas materiāliem Eiropas Revīzijas palātas priekšsēdētāja 2019. gada 13. februāra elektroniskā pasta vēstuli, kura nosūtīta citiem šīs iestādes locekļiem un tās ģenerālsekretāram un kuru Karel Pinxten iesniedzis iebildumu raksta B.10. pielikumā.
4)
Karel Pinxten ir pārkāpis Eiropas Revīzijas palātas locekļa amata uzliktos pienākumus LESD 286. panta 6. punkta izpratnē, ciktāl tie attiecas uz:
–
nedeklarētu un prettiesisku darbību politiskās partijas vadības struktūrā;
–
Revīzijas palātas resursu ļaunprātīgu izmantošanu, lai finansētu darbības, kas nav saistītas ar šīs iestādes locekļa amata pienākumiem, ciktāl tas ir konstatēts šī sprieduma 387.–799. punktā;
–
degvielas kartes izmantošanu, lai iegādātos degvielu, kas paredzēta trešām personām piederošiem transportlīdzekļiem, un
–
interešu konflikta radīšanu saistībā ar attiecībām ar revidētās vienības atbildīgo personu.
5)
Karel Pinxten tiek atņemtas divas trešdaļas no viņa tiesībām uz pensiju, skaitot no šī sprieduma pasludināšanas dienas.
6)
Prasību pārējā daļā noraidīt.
7)
Tiesas kompetencē nav lemt par Karel Pinxten celto prasību par zaudējumu atlīdzību.
8)
Karel Pinxten sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Revīzijas palātas tiesāšanās izdevumus.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – franču.