Pagaidu versija
TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta)
2026. gada 21. maijā (*)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (ES) 2024/1083 – 3. pants – Piemērojamība laikā – 29. pants – Pārejas noteikumi – Tāda preses raksta publicēšana dalībvalstī, kurā pārņemts
citā dalībvalstī publicēta raksta saturs – Iespējami nepatiesi fakti – Pieprasījums veikt labojumu – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. pants – LES 2. pants
Lietā C‑843/24
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Fővárosi Törvényszék (Galvaspilsētas Budapeštas tiesa, Ungārija) iesniegusi ar 2024. gada 2. decembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 9. decembrī, tiesvedībā
Viktor Orbán
pret
24.hu Szerkesztősége,
TIESA (piektā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja M. L. Arasteja Saūna [M. L. Arastey Sahún], tiesneši J. Pasers [J. Passer], J. Regans [E. Regan] (referents), D. Gracijs [D. Gratsias] un B. Smulderss [B. Smulders],
ģenerāladvokāts: M. Špunars [M. Szpunar],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–        V. Orbán vārdā – Gy. Turi, ügyvéd,
–        Ungārijas valdības vārdā –D. Csoknyai un M. Z. Fehér, pārstāvji,
–        Eiropas Komisijas vārdā – G. Conte,
O. Gariazzo un
A. Tokár, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1        Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2024/1083 (2024. gada 11. aprīlis), ar ko izveido vienotu mediju pakalpojumu satvaru iekšējā tirgū un groza Direktīvu 2010/13/ES (Eiropas Mediju brīvības akts) (OV L, 2024/1083) 3. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk – Harta) 11. pantu.
2        Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Viktoru Orbānu [Viktor Orbán] un tiešsaistes informācijas vietni 24.hu Szerkesztősége par pieprasījumu veikt labojumu Ungārijā publicētā rakstā, kurā ir pārņemts citā dalībvalstī publicēta raksta saturs un ir norādīts uz iespējami nepatiesu faktu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3        Regulas 2024/1083 3. pantā “Plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu saņēmēju tiesības” noteikts:
“Dalībvalstis ievēro mediju pakalpojumu saņēmēju tiesības piekļūt daudzveidīgam un redakcionāli neatkarīgam mediju saturam un nodrošina, ka saskaņā ar šo regulu ir ieviesti pamatnosacījumi, lai aizsargātu minētās tiesības, tādējādi veicinot brīvu un demokrātisku diskursu.”
4        Šīs regulas 29. pants “Stāšanās spēkā un piemērošana” paredz:
“Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šo regulu piemēro no 2025. gada 8. augusta. Tomēr:
a)      šīs regulas 3. pantu piemēro no 2024. gada 8. novembra;
[..].”
Ungārijas tiesības
5        Sajtószabadságról és a médiatartalmak Alapvető szabályairól szóló 2010. évi CIV. törvény (2010. gada Likums Nr. CIV par preses brīvību un pamatnoteikumiem par plašsaziņas līdzekļu saturu;
Magyar Közlöny 2010/170), redakcijā, kas piemērojama pamatlietā, 12. panta 1. punktā paredzēts:
“Ja plašsaziņas līdzeklī publicētajā saturā tiek apgalvotas vai izplatītas nepatiesas ziņas par kādu personu vai arī fakti par šo personu tiek pasniegti sagrozītā veidā, šī persona var pieprasīt publicēt paziņojumu par labojumu, kurā ir
norādīts, kuri no publicētajiem faktu apgalvojumiem ir nepatiesi vai nepamatoti, kuri fakti ir atspoguļoti sagrozītā veidā un kuri no tiem savukārt atbilst patiesībai.”
6        Polgári perrendtartásról szóló 2016. évi CXXX. törvény (2016. gada Likums Nr. CXXX par Civilprocesa kodeksu;
Magyar Közlöny 2016/190), redakcijā, kas piemērojama pamatlietā, 496. panta 1. punktā noteikts:
“Ja medijs nepilda savu pienākumu laikus
publicēt labojumu vai ja tas to nedara atbilstoši tam, kā prasīts pieprasījumā veikt labojumu, persona, kas pieprasījusi labojumu, var celt prasību tiesā pret šo mediju, lai panāktu labojuma publicēšanu. [..]”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
7        2024. gada 17. martā 24.hu Szerkesztősége publicēja rakstu “Spar sākusi izņemt savus aktīvus no Ungārijas” (turpmāk – pamatlietā aplūkotais raksts). Pamatlietā aplūkotais raksts it īpaši attiecās uz Spar Austria, kas ir Spar grupas Austrijas meitasuzņēmums, ģenerāldirektora paziņojumu kādā Austrijas izdevumā, saskaņā ar kuru Ungārijas premjerministrs V. Orbāns ir lūdzis šai grupai atļaut tuvam savam ģimenes loceklim veikt ieguldījumus minētās grupas Ungārijas meitasuzņēmumā sabiedrībā (turpmāk – pamatlietā aplūkotais paziņojums).
8        2024. gada 3. aprīlī V. Orbāns, pamatojoties uz Ungārijas tiesisko regulējumu, lūdza 24.hu Szerkesztősége, lai attiecībā uz
pamatlietā aplūkoto
rakstu tiktu veikts labojums. 24.hu Szerkesztősége šo lūgumu neapmierināja, bet 2024. gada 10. aprīlī raksta beigās pievienoja papildinājumu “Atjauninājums – sūdzības”, kurā tostarp norādīts, ka V. Orbāns ir iesniedzis pieprasījumu veikt labojumu, kurā viņš apgalvo, ka 24.hu Szerkesztősége ir atkārtojusi nepatiesu faktu, publiskodama pamatlietā aplūkoto paziņojumu, lai gan šis paziņojums esot kļūdains.
9        Uzskatot, ka 24.hu Szerkesztősége nav izpildījusi savu pienākumu publicēt pieprasīto labojumu, V. Orbāns cēla prasību Fővárosi Törvényszék (Galvaspilsētas Budapeštas tiesa, Ungārija), kas ir iesniedzējtiesa. Šī tiesa norāda, ka tiesvedība ir jāatsāk, jo tās 2024. gada 17. maija spriedums tika atcelts procesuālo noteikumu pārkāpuma dēļ.
10      Prasības pieteikumā, neapstrīdot, ka pamatlietā aplūkotais paziņojums ir precīzi atkārtots pamatlietā aplūkotajā rakstā, V. Orbāns lūdz uzdot 24.hu Szerkesztősége saskaņā ar Ungārijas tiesisko regulējumu publicēt paziņojumu par labojumu, kurā būtu norādīts, ka 24.hu Szerkesztősége, publicējot minēto paziņojumu, ir atkārtojusi nepatiesu faktu, un ka, tieši pretēji, patiesībā viņš nav lūdzis ne Spar Austria ģenerāldirektoram, ne kādam citam Spar grupas akcionāram, pārstāvim vai darbiniekam ļaut tuvam viņa ģimenes loceklim veikt ieguldījumus šīs grupas Ungārijas meitasuzņēmumā.
11      Savai aizstāvībai 24.hu Szerkesztősége apgalvo, ka pamatlietā aplūkotais paziņojums nav fakts, bet gan viena no tās žurnālistiem viedokļa un vērtējoša sprieduma izpausme, kas esot juridiski aizsargāta. Turklāt 24.hu Szerkesztősége apgalvo, ka pamatlietā aplūkotajā rakstā, skatot to kopā ar šī sprieduma 8. punktā izklāstīto 2024. gada 10. aprīļa papildinājumu, ir minēts gan V. Orbāna pieprasījums veikt labojumus, gan viņa lūgtais faktu attēlojums, lai lasītājam būtu kopskats.
12      Iesniedzējtiesa norāda, ka Ungārijas tiesiskajā regulējumā presē publicētas informācijas labošana ir īpašs civiltiesībās paredzēts instruments personisko tiesību aizsardzībai, kas ļauj efektīvi novērst publiski nodarītos šo tiesību aizskārumus. Iespēja iesniegt pieprasījumu
veikt labojumu īsā
termiņā ir ikvienai personai, par kuru medija publicētajā saturā tiek apgalvotas vai atreferētas ziņas, kuru patiesums nav pierādīts, vai par kuru patiesas ziņas ir atspoguļotas izkropļotā veidā. Ja attiecīgais medijs nepilda savu pienākumu veikt labojumu, šī persona var celt pieprasīt labojuma veikšanu, ceļot prasību tiesā.
13      Šī tiesa precizē, ka vērtējuma elementi, kas jāņem vērā, piemērojot noteikumus par presē publicētas informācijas labošanu, attiecībā uz pamatlietā būtiskajiem pierādījumu jautājumiem ir izklāstīti Kúria (Augstākā tiesa, Ungārija) atzinumā Nr. 14 PK, kas ir piemērojams kopš 1984. gada 1. jūnija. Iesniedzējtiesa norāda, ka no šī atzinuma izriet, ka, tā kā ir vismaz ļoti grūti pierādīt negatīvu faktu, attiecīgajam izdevumam ir jāpierāda attiecīgajā rakstā ietvertā apstrīdētā faktu apgalvojuma patiesums. Parasti tas tā esot arī tad, ja šajā rakstā ir precīzi atspoguļots kādas personas faktiskais apgalvojums vai paziņojums vai ja tajā ir pārņemts cita preses izdevuma raksts. Šādi principi esot pārņemti Ungārijas tiesām saistošajā judikatūrā, kuru Kúria (Augstākā tiesa) ir izstrādājusi pēc tās atzinuma Nr. 14 PK.
14      Šajā kontekstā iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai tas – kā tas ir paredzēts pamatlietā aplūkotajā valsts tiesiskajā regulējumā –, ka parasti medijiem uzliek pienākumu pierādīt sniegtās informācijas patiesumu gadījumā, ja tiek atreferēts kādā citā dalībvalstī ar redakcionālo atbildību publicēts medija saturs vai tas tiek vienkārši paziņots, atbilst Savienības tiesībām, it īpaši Regulas 2024/1083 3. pantam, kurā tostarp noteikts, ka dalībvalstīm ir jāievēro mediju pakalpojumu saņēmēju tiesības piekļūt daudzveidīgam un redakcionāli neatkarīgam mediju saturam, un Hartas 11. pantam, kas garantē mediju brīvību un plurālismu.
15      Iesniedzējtiesa uzskata, ka presē publicētas informācijas labošanas procedūras ir procedūras, ar kurām tiek īstenots Regulas 2024/1083
3. pants, un tādējādi saskaņā ar Hartas 51. panta 1. punktu ir piemērojama arī Harta. Šīm procedūrām, kas ir būtisks mediju brīvību garantiju elements, būtu piemērojami šīs regulas principi un mērķi, un tās nedrīkst ierobežot mediju plurālismu.
16      Iesniedzēja tomēr norāda, ka pamatlietā aplūkotā raksta publicēšanas datums ir 2024. gada 17. marts, savukārt Regulas 2024/1083 3. pants atbilstoši tās 29. pantam ir piemērojams tikai no 2024. gada 8. novembra. Tātad rodoties jautājums, vai šī panta piemērošana pamatlietā nozīmētu, ka minētais pants tiktu piemērots ar atpakaļejošu spēku.
17      Turklāt no LES 2. panta izriet, ka Savienība balstās uz tādām vērtībām kā, piemēram, tiesiskums, kas dalībvalstīm ir kopīgas sabiedrībā, kur valda tostarp taisnīgums. Tā kā no Tiesas judikatūras izriet, ka dalībvalsts nevar grozīt savus tiesību aktus tādējādi, ka tiktu pazemināts tiesiskuma vērtības aizsardzības līmenis, pamatlietā būtu jānosaka, vai kāda no iespējamām attiecīgā valsts tiesiskā regulējuma interpretācijām neizraisītu šādu regresu, apdraudot pilsoņu tiesības piekļūt daudzveidīgiem neatkarīgiem medijiem. Tādējādi Tiesas kompetenci varētu noteikt arī neatkarīgi no Regulas 2024/1083 3. panta piemērojamības un to balstīt tieši uz Hartas tiesību normām.
18      Šādos apstākļos Fővárosi Törvényszék (Galvaspilsētas Budapeštas tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)      Vai no 2024. gada 8. novembra piemērojamais [Regulas 2024/1083] 3. pants valsts tiesai pēc 2024. gada 8. novembra jāpiemēro pamatlietā, ņemot vērā apstākli, ka strīdu izraisījušais paziņojums presei tika publicēts 2024. gada 17. martā?
2)      Vai – gadījumā, ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša, –[Regulas 2024/1083] 3. pants kopsakarā ar [Hartas] 11. pantā garantētajām tiesībām uz vārda un informācijas brīvību jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja tiek atreferēts kādā citā dalībvalstī ar redakcionālo atbildību publicēts medija saturs, žurnālistikas medijam “vispārīgi” uzliktais atreferētajā medija saturā ietverto faktu pierādīšanas pienākums neatbilst 3. panta prasībām?
3)      Vai – gadījumā, ja atbilde uz otro prejudiciālo jautājumu ir noliedzoša – ar Savienības tiesībām un it īpaši Hartas 11. pantu ir saderīga tāda valsts judikatūra, saskaņā ar kuru medijs var tikai tad izklāstīt citā kādas citas dalībvalsts medijā publicētu saturu, ja tas spēj pierādīt atreferētā ziņu satura patiesumu, pat tad, ja paziņojumā presei ir nepārprotami norādīts, ka tas ir atreferēts ziņu saturs?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
19      Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas 2024/1083 3. pants jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams strīdā par pieprasījumu veikt labojumus saskaņā ar dalībvalsts tiesisko regulējumu attiecībā uz rakstu presē, kurā ir atkārtots iespējami nepatiess fakts, kas ietverts citā dalībvalstī publicētā rakstā, ja šis preses raksts ir publicēts pirms datuma, kad saskaņā ar šīs regulas 29. pantu ir kļuvis piemērojams šis 3. pants.
20      Jāatgādina, ka jauna tiesību norma ir piemērojama no brīža, kad stājies spēkā tiesību akts, ar ko tā ir ieviesta, un – lai gan tā nav piemērojama tiesiskajām situācijām, kuras radušās un galīgi izveidojušās agrākā likuma spēkā esības laikā, – tā ir piemērojama attiecībā uz agrākā tiesību akta spēkā esības laikā radušās situācijas sekām nākotnē, kā arī jaunām tiesiskām situācijām. Ievērojot tiesību aktu atpakaļejoša spēka aizlieguma principu, citādi var būt tikai tad, ja jaunajai tiesību normai ir pievienoti īpaši noteikumi, kas īpaši paredz nosacījumus šīs normas piemērošanai laikā. Šajā ziņā, lai nodrošinātu tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu ievērošanu, atšķirībā no procesuālo tiesību normām, kas parasti jāpiemēro no dienas, kurā tās stājas spēkā, Savienības materiālās tiesību normas jāinterpretē tā, ka tās attiecas uz situācijām, kas radušās pirms to stāšanās spēkā, tikai tad, ja no to formulējuma, mērķa vai uzbūves skaidri izriet, ka tām ir jāpiešķir šāda iedarbība (skat. spriedumus, 1981. gada 12. novembris, Meridionale Industria Salumi u.c., no 212/80 līdz 217/80, EU:C:1981:270, 9. un 10. punkts, kā arī 2021. gada 15. jūnijs, Facebook Ireland u.c., C‑645/19, EU:C:2021:483, 100. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
21      Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, pirmām kārtām, jākonstatē, pirmkārt, ka Regulas 2024/1083 3. pants ir materiālo tiesību norma, jo ir noteikts, ka dalībvalstis ievēro mediju pakalpojumu saņēmēju tiesības piekļūt daudzveidīgam un redakcionāli neatkarīgam mediju saturam un nodrošina, ka saskaņā ar šo regulu ir ieviesti pamatnosacījumi, lai aizsargātu minētās tiesības, tādējādi veicinot brīvu un demokrātisku diskursu.
22      Otrkārt, Regulas 2024/1083 29. pantā ir paredzēts, ka tā stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Tā kā šī regula minētajā Oficiālajā Vēstnesī tika publicēta 2024. gada 17. aprīlī, tā stājās spēkā tā paša gada 8. maijā. Tomēr šajā 29. pantā ir noteikti arī minētās regulas piemērošanas laikā nosacījumi. Šajā ziņā minētajā 29. pantā paredzēts, ka šī pati regula ir piemērojama no 2025. gada 8. augusta, vienlaikus paredzot atšķirīgu piemērošanas datumu dažām tās normām, tostarp tās 3. pantam, kas ir piemērojams no 2024. gada 8. novembra.
23      Otrām kārtām, runājot par pamatlietu, no iesniedzējtiesas sniegtās informācijas izriet, ka saskaņā ar Ungārijas tiesisko regulējumu tiesību uz presē publicētas informācijas labošanu mērķis ir novērst personisko tiesību publiskus aizskārumus un tās ir tieši saistītas ar fakta, kas ir apgalvots vai atreferēts un kura patiesums nav pierādīts, vai izkropļotā veidā izklāstītu faktu paziņošanu mediju saturā.
24      Tātad pamatlietā aplūkotā situācija ir galīgi izveidojusies kopš 2024. gada 17. marta, kad tika publicēts pamatlietā aplūkotais raksts, un šādu konstatējumu nevar apšaubīt ar prasību pamatlietā, kas celta, lai īstenotu šīs tiesības uz presē publicētas informācijas labošanu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 27. oktobris, Stadt Mainz, C‑544/21, EU:C:2022:843, 23. punkts).
25      No tā izriet, ka, ņemot vērā, ka šī situācija ir galīgi izveidojusies pirms datuma, no kura ir piemērojams Regulas 2024/1083 3. pants, šis pants pamatlietā nav piemērojams ratione temporis.
26      Lai sniegtu pilnībā lietderīgu atbildi iesniedzējtiesai, kura atsaucas arī uz
Hartas 11. panta iespējamo piemērošanu, jāatgādina, ka atbilstoši tās 51. panta 1. punktam Hartas noteikumi uz dalībvalstīm attiecas tikai tad, ja tās īsteno Savienības tiesību aktus.
27      Tādējādi Savienības tiesību sistēmā garantētās pamattiesības jāpiemēro visās situācijās, ko reglamentē Savienības tiesības, bet ne ārpus tām (skat. spriedumus, 2013. gada 26. februāris, Åkerberg Fransson, C‑617/10, EU:C:2013:105, 19. punkts, un 2026. gada 26. februāris, Komisija/Ungārija (Tiesības sniegt mediju pakalpojumus radiofrekvencē), C‑92/23, EU:C:2026:108, 95. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
28      Jāatgādina arī, ka saskaņā ar Tiesas judikatūru, ja tiesiskā situācija neietilpst Savienības tiesību piemērošanas jomā, Tiesas kompetencē nav to izskatīt un attiecīgi norādītās Hartas normas pašas par sevi nevar pamatot šo kompetenci (skat. spriedumus, 2013. gada 26. februāris, Åkerberg Fransson, C‑617/10, EU:C:2013:105, 22. punkts, un 2015. gada 6. oktobris, Delvigne, C‑650/13, EU:C:2015:648, 27. punkts un tajā minētā judikatūra).
29      Pirmkārt, kā izklāstīts šī sprieduma 25. punktā, Regulas 2024/1083 3. pants pamatlietā nav piemērojams ratione temporis.
30      Otrkārt, Hartas 11. panta piemērošana šim strīdam nevar tikt pamatota tikai ar iesniedzējtiesas atsaukšanos uz LES 2. pantā nostiprinātajām vērtībām. Šis 2. pants nevar atņemt jebkādu efektivitāti ierobežojumiem, kas noteikti citu Savienības tiesību normu – it īpaši Hartas normu, kuras attiecas uz dalībvalstīm tikai tad, ja tās īsteno Savienības tiesības tās 51. panta 1. punkta izpratnē, – piemērošanas jomai (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2026. gada 21. aprīlis, Komisija/Ungārija (Savienības vērtības), C‑769/22, EU:C:2026:326, 550. punkts).
31      Šādos apstākļos, tā kā no iesniedzējtiesas nolēmuma neizriet saikne ar citām Savienības tiesību normām, ir jāuzskata, ka Hartas 11. pants pamatlietā nav piemērojams.
32      Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz pirmo jautājumu jāatbild, ka Regulas 2024/1083 3. pants jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams strīdā par pieprasījumu saskaņā ar dalībvalsts tiesisko regulējumu veikt labojumu attiecībā uz rakstu presē, kurā ir pārņemts
iespējami nepatiess fakts, kas ietverts citā dalībvalstī publicētā publikācijā, ja šis preses raksts ir publicēts pirms datuma, kad saskaņā ar šīs regulas 29. pantu šis 3. pants ir kļuvis piemērojams.
Par otro un trešo jautājumu
33      Ņemot vērā uz pirmo jautājumu sniegto atbildi, atbilde uz otro un trešo jautājumu nav jāsniedz.
Par tiesāšanās izdevumiem
34      Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (piektā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2024/1083 (2024. gada 11. aprīlis), ar ko izveido vienotu mediju pakalpojumu satvaru iekšējā tirgū un groza Direktīvu 2010/13/ES (Eiropas Mediju brīvības akts), 3. pants
jāinterpretē tādējādi, ka
tas nav piemērojams strīdā par pieprasījumu saskaņā ar dalībvalsts tiesisko regulējumu veikt labojumu attiecībā uz rakstu presē, kurā ir pārņemts iespējami nepatiess fakts, kas ietverts citā dalībvalstī publicētā publikācijā, ja šis preses raksts ir publicēts pirms datuma, kad saskaņā ar šīs regulas 29. pantu šis 3. pants ir kļuvis piemērojams.
[Paraksti]
*      Tiesvedības valoda – ungāru.