62018TJ0123_RES
Дело T‑123/18
Bayer Intellectual Property GmbH
срещу
Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
Решение на Общия съд (девети състав) от 14 февруари 2019 година
„Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща сърце — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001“
Марка на Европейския съюз — Определение и придобиване на марка на Европейския съюз — Абсолютни основания за отказ — Марки, лишени от отличителен характер — Понятие — Критерии за преценка
(член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 13 и 14)
Марка на Европейския съюз — Определение и придобиване на марка на Европейския съюз — Абсолютни основания за отказ — Марки, лишени от отличителен характер — Преценка на отличителния характер — Критерии — Възприемане на марката от съответните потребители — Степен на внимание на потребителите
(член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 17)
Марка на Европейския съюз — Определение и придобиване на марка на Европейския съюз — Абсолютни основания за отказ — Марки, лишени от отличителен характер — Фигуративна марка, изобразяваща сърце
(член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 23—32)
Марка на Европейския съюз — Решения на Службата — Принцип на равно третиране — Принцип на добра администрация — Предходна практика при вземане на решения на Службата — Принцип на законност — Необходимост от стриктно и пълно разглеждане във всеки конкретен случай
(Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 34 и 35)
Марка на Европейския съюз — Решения на Службата — Законосъобразност — Предходна практика при вземане на решения на Службата — Принцип на недопускане на дискриминация — Липса на последици
(Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 36)
Резюме
По делото, по което е постановено решение от 14 февруари 2019 г., Bayer Intellectual Property/EUIPO (T‑123/18), Общият съд е сезиран с жалба срещу решението на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), с което се отхвърля жалбата срещу решението на проверителя, с което се отказва регистрацията на фигуративната марка, изобразяваща сърце. Апелативният състав приема, че заявената марка ще бъде възприета от съответните потребители като изображение на сърце и следователно като препратка към факта, че разглежданите услуги са от областта на кардиологията.
Право, Общият съд припомня, че марката трябва да позволява на съответните потребители да различат обозначените с нея стоки от стоките на други предприятия, без да трябва да проявяват особено внимание, така че прагът на отличимост, необходим за регистрацията на една марка, не може да зависи от степента на внимание на съответните потребители.
Второ, Общият съд припомня, че съгласно добре установената съдебна практика EUIPO е длъжна да упражнява правомощията си в съответствие с общите принципи на правото на Съюза. Макар че предвид принципите на равно третиране и на добра администрация EUIPO трябва да вземе предвид вече постановените решения по сходни заявки и особено внимателно да прецени дали не трябва да се произнесе по същия начин, прилагането на тези принципи същевременно трябва да се съобрази със спазването на принципа на законност. Наред с това по съображения за правна сигурност, и по-точно за добра администрация, проверката на всяка заявка за регистрация трябва да бъде стриктна и пълна, за да се избегне неправомерната регистрация на марки. Ето защо тази проверка трябва да се извършва във всеки конкретен случай. Всъщност регистрацията на даден знак като марка зависи от специфични, приложими към фактическите обстоятелства на съответния случай критерии, целта на които е да се провери дали спрямо разглеждания знак не е приложимо някое основание за отказ.
Общият съд посочва, че от тези принципи следва, че от една страна, когато апелативните състави решат да възприемат преценка, различна от приетата в изтъкнати пред тях предходни решения по подобни искания, те следва да мотивират изрично това отклонение от посочените решения. Такова задължение за мотивиране на отклонението от предходни решения обаче има по-малко значение, когато става въпрос за проверка, която зависи стриктно от заявената марка, отколкото когато става въпрос за фактически констатации, които не зависят от същата тази марка. От друга страна, Общият съд отбелязва, че от посочената съдебна практика следва също, че решенията за регистрацията на знак като марка на Европейския съюз, приети от апелативните състави по силата на Регламент 2017/1001, спадат към упражняването на обвързана компетентност, а не на оперативна самостоятелност, така че законосъобразността на решенията на тези апелативни състави трябва да се преценява само въз основа на този регламент, така както е тълкуван от съдилищата на Съюза. Следователно апелативните състави не са обвързани от предходни решения на EUIPO.
В случая Общият съд посочва, от една страна, че проверката на отличителния характер на заявената марка зависи стриктно от тази марка, а не от фактически констатации, изтъкнати от жалбоподателя. Следователно апелативният състав е могъл да се задоволи с това да посочи, че жалбоподателят не може да се позовава на предходни решения на EUIPO, за да обезсили извода, че заявената марка попада в основанието за отказ по член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001. Освен това Общият съд посочва, че апелативният състав във всички случаи изрично е посочил причината, поради която се е отклонил от разрешението, възприето в предходното решение, на което се позовава жалбоподателят. Всъщност той е посочил по същество, че разглежданите в това предходно решение стоки не са били свързани конкретно с кардиологията, така че за разлика от разглежданите в настоящото производство услуги, тези стоки не са имали „пряка и лесно разпознаваема връзка с човешкото сърце“. От друга страна, Общият съд счита, че жалбоподателят не може да оспори основателността на тези мотиви, без да постави под въпрос основателността на отказа да се регистрира заявената марка. Той обаче посочва, че апелативният състав правилно е приел, че заявената марка попада в основанието за отказ, изведено от нарушението на член 7, параграф 1 буква б) от Регламент 2017/1001.