62024CJ0458_RES
Дело C‑458/24 [Daraa] (
i
)
DO
срещу
Bundesrepublik Deutschland
(Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Sigmaringen)
Решение на Съда (втори състав) от 5 март 2026 година
„Преюдициално запитване — Политика относно убежището — Регламент (ЕС) № 604/2013 — Член 3, параграф 2 — Член 29 — Прехвърляне на търсещото убежище лице в държавата членка, компетентна да разгледа молбата за международна закрила — Спиране от страна на компетентната държава членка да поема отговорност за лица, търсещи убежище, и обратното им приемане — Директива (ЕС) 2013/32 — Член 33 — Недопустими молби“
Контрол по границите, убежище и имиграция — Политика относно убежището — Критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила — Регламент № 604/2013 — Процедури по поемане на отговорност и по обратно приемане — Срок, предвиден за извършване на прехвърлянето на кандидата за международна закрила — Последица от неспазването на този срок — Преминаване на компетентността за разглеждане на молбата за международна закрила на молещата държава членка — Причини за неспазване на срока, за които отговорност носи държавата или засегнатото лице — Липса на последици
(Регламент № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета, член 29, параграфи 1 и 2)
(вж. т. 45—47 и 49—61)
Контрол по границите, убежище и имиграция — Политика относно убежището — Критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила — Регламент № 604/2013 — Процедури по поемане на отговорност и по обратно приемане — Едностранно спиране от държавата членка, първоначално определена като компетентна — Липса на системни недостатъци, водещи до риск от нечовешко или унизително отношение — Държава членка, определяща компетентната държава членка — Задължение за тази държава да разгледа критериите за определяне на компетентната държава членка и сама да стане компетентна — Липса — Лица, спрямо които е взето решение за прехвърляне — Неспазване на срока за прехвърляне — Прехвърляне по право на компетентността за разглеждане върху молещата държава членка — Неспазване, причинено от едностранното прекратяване — Липса на последици.
(Регламент № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета, член 3, параграф 2, втора и трета алинея и член 29, параграфи 1 и 2)
(вж. т. 66; т. 1 от диспозитива)
Контрол по границите, убежище и имиграция — Политика относно убежището — Процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила — Директива 2013/32 — Процедура по разглеждане на молба за международна закрила — Молба, за която държавите членки могат да приемат, че е недопустима — Основание — Друга държава членка, която е компетентна за разглеждането и е приела молба за поемане на отговорност или за обратно приемане на кандидата — Недопустимост — Решение за прехвърляне и оставяне без разглеждане съгласно Регламент № 604/2013– Допустимост
(Директива 2013/32 на Европейския парламент и на Съвета, член 33, параграф 1)
(вж. т. 73; т. 3 от диспозитива)
Резюме
Сезиран с преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Sigmaringen (Административен съд Зигмаринген, Германия), Съдът тълкува Регламент № 604/2013 (
1
) и Директива 2013/32 (
2
), за да уточни компетентността за разглеждане на молбите за международна закрила в случай на спиране от компетентната държава членка да поема отговорност за съответните кандидати.
DO, сирийски гражданин, влиза в Германия на 18 април 2023 г. и на 26 април 2023 г. подава молба за убежище. Италианската република обаче е определена като държавата членка, компетентна за разглеждането на тази молба.
Bundesamt für Migration und Flüchtlinge (Федерална служба за миграцията и бежанците, Германия) отправя до Италианската република искане за поемане на отговорност по отношение на DO, но не получава отговор. Поради това в съответствие с член 22, параграф 7 от Регламент „Дъблин III“ счита, че последната е приела искането, и на 18 юли 2023 г. решава да отхвърли молбата за убежище на DO като недопустима.
На 27 юли 2023 г. DO обжалва това решение пред запитващата юрисдикция, Административен съд Зигмаринген.
Тази юрисдикция отбелязва, че от две циркулярни писма, изпратени от италианските органи през декември 2022 г., е видно, че в изпълнение на Регламент „Дъблин III“ Италианската република временно и с изключения вече не приема прехвърляния на кандидати за международна закрила в Италия. По този начин тя отказва да поеме отговорността за кандидатите, за които е компетентна съгласно този регламент.
При тези условия запитващата юрисдикция решава да постави на Съда няколко преюдициални въпроса, с които по същество иска да се установи дали, от една страна, в конкретния случай, когато определена за компетентна държава членка едностранно е спряла поемането на отговорност и обратното приемане на кандидатите за международна закрила, компетентността за разглеждането на дадена молба се прехвърля върху определящата държава членка. От друга страна, запитващата юрисдикция иска от Съда да уточни дали Директива 2013/32 допуска молбата за международна закрила да бъде отхвърлена като недопустима на основание, че компетентната държава членка не е готова да поеме отговорност или да приеме обратно кандидата за международна закрила.
Съображения на Съда
На първо място, що се отнася до компетентността за разглеждане на молба за международна закрила, Съдът най-напред припомня, че самата определяща държава членка може да стане компетентна за това разглеждане. Такъв е случаят, когато поради „системни недостатъци“ в процедурата по предоставяне на убежище и в условията за приемане на кандидати, водещи до „риск от нечовешко или унизително отношение по смисъла на член 4 от Хартата [на основните права на Европейския съюз]“, е невъзможно прехвърлянето на кандидата в компетентната държава членка и ако след по-нататъшно разглеждане на критериите, предвидени в глава III от Регламент „Дъблин III“, се установи, че не може да се прехвърли кандидатът в определена въз основа на тези критерии държава членка или в първата държава членка, в която е подадена молбата.
Съдът обаче вече е постановил, че едностранното спиране на поемането на отговорност и обратното приемане на кандидати за международна закрила като разглежданото в случая само по себе си не е от естество да обоснове констатацията за такъв системен недостатък, водещ до риск от нечовешко или унизително отношение.
В такъв случай държавата членка, която определя компетентната държава членка, не трябва нито да продължи да проверява критериите по глава III от Регламент „Дъблин III“ въз основа на член 3, параграф 2, втора алинея от този регламент, нито да стане компетентна държава членка съгласно член 3, параграф 2, трета алинея от същия регламент.
Следователно не може да се приеме, че е налице неписано условие за прилагане на член 3, параграф 2, втора и трета алинея от Регламент „Дъблин III“, съгласно което компетентната държава членка трябва да е готова да поеме отговорността за кандидатите за международна закрила или да ги приеме обратно.
По-нататък, отново в хипотезата на едностранно спиране на поемането на отговорност и обратното приемане на кандидати за международна закрила от държава членка, Съдът разглежда изтъкнатата от запитващата юрисдикция опасност достъпът на съответния кандидат за международна закрила до процедурата за международна закрила да бъде неоснователно възпрепятстван и в крайна сметка нито една държава членка да не разгледа молбата му.
В това отношение той припомня, че член 29, параграф 2 от Регламент „Дъблин III“ предвижда, че компетентността автоматично преминава върху молещата държава членка, без това да зависи от някаква реакция от страна на компетентната държава членка, когато прехвърлянето на въпросния кандидат в последната държава членка не е извършено в срока за прехвърляне, който по принцип е шест месеца. Тази разпоредба е формулирана широко, без никакво ограничаване на прехвърлянето на компетентност до определени хипотези. При това положение посоченото прехвърляне на компетентност се извършва независимо от причините за неизпълнение на прехвърлянето в предвидения срок и от това дали отговорността за неизпълнението се носи от молещата държава членка, компетентната държава членка, или засегнатото лице. Следователно то се извършва дори когато прехвърлянето на съответното лице не е могло да приключи в предвидения срок за прехвърляне поради едностранното спиране от страна на държавата членка, определена за компетентна съгласно критериите по глава III от Регламент „Дъблин III“, на поемането на отговорност и обратното приемане на кандидати за международна закрила.
Преследваните с Регламент „Дъблин III“ цели подкрепят това тълкуване. В това отношение Съдът отбелязва, че с оглед на целите за бързо определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, и за гарантиране на ефективен достъп до процедурите за предоставяне на такава закрила е необходимо молбите за международна закрила евентуално да се разглеждат от държава членка, различна от определената за компетентна съгласно критериите по глава III от Регламент „Дъблин III“, в случай че прехвърлянето на кандидата не бъде извършено в определения срок.
В това отношение Съдът признава, че това тълкуване позволява на компетентната държава членка, след изтичане на срока за прехвърляне и само чрез едностранно спиране на процедурите за поемане на отговорност и обратно приемане на кандидати за международна закрила, да избегне изпълнението на отговорностите си по Регламент „Дъблин III“. Той обаче подчертава, че дори в такъв случай молещата и компетентната държава членка са длъжни да се консултират и да си сътрудничат, за да се постигне прехвърляне преди изтичането на срока за прехвърляне. Освен това през този срок компетентността на последната държава членка остава пълна, така че през този срок системата на критериите за определяне на компетентността, въведена с Регламент „Дъблин III“, се запазва.
Прехвърлянето по право на компетентността за разглеждане на молбата за международна закрила в случай на неизпълнение на прехвърлянето на засегнатото лице в този срок в крайна сметка е единственият начин да се гарантира на това лице ефективен достъп до процедурата за предоставяне на убежище.
Накрая, държава членка не може да обосновава неизпълнението на своите задължения по правото на Съюза с обстоятелството, че и други държави членки не са изпълнили задълженията си. Средството за защита срещу евентуално нарушение на Регламент „Дъблин III“ от първоначално определената като компетентна държава членка е възможността Европейската комисия, както и всяка друга държава членка, да предяви иск за неизпълнение на задължения срещу тази държава членка.
На второ място, що се отнася до въпроса дали молба за международна закрила може да бъде отхвърлена като недопустима на основание, че компетентната държава членка не е готова да поеме отговорност или да приеме обратно кандидата за международна закрила, Съдът констатира, че член 33, параграф 2 от Директива 2013/32 изброява изчерпателно случаите, в които държавите членки могат да приемат дадена молба за международна закрила за недопустима. Поради това и с оглед на дерогиращия характер на изброените основания за недопустимост следва, че тази разпоредба трябва да се тълкува ограничително и поради това не може да се прилага към положение, което не съответства на нейния текст.
Член 33, параграф 1 от Директива 2013/32 обаче ясно разграничава случаите, в които молба за международна закрила не се разглежда на основание на Регламент „Дъблин III“, от тези, в които подобна молба може да бъде отхвърлена като недопустима на някое от изчерпателно изброените в член 33, параграф 2 от тази директива основания.
Поради това Съдът постановява, че член 33, параграф 1 от Директива 2013/32 не допуска да се отхвърли като недопустима молба за международна закрила на основание, че компетентната държава членка не е готова да поеме отговорност или да приеме обратно кандидата за международна закрила.
(
i
)	Името на настоящото дело е измислено. То не съвпада с истинското име на никоя от страните в производството.
(
1
)	Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (OB L 180, 2013 г., стр. 31, наричан по-нататък „Регламент „Дъблин III“).
(
2
)	Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, 2013 г., стр. 60).