62023CJ0665_RES
Byla C‑665/23
IL
prieš
Veracash SAS
(Cour de cassation pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2025 m. rugpjūčio 1 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Mokėjimo paslaugos vidaus rinkoje – Direktyva 2007/64/EB – 56 straipsnio 1 dalies b punktas – Mokėjimo paslaugų vartotojo pareiga „nedelsiant“ informuoti mokėjimo paslaugų teikėją apie jo mokėjimo priemonės praradimą, vagystę, neteisėtą įgijimą ar neteisėtą panaudojimą – 58 straipsnis – Pranešimas apie neautorizuotas mokėjimo operacijas – Mokėjimo paslaugų teikėjo atliekamas tokios operacijos ištaisymas, kuris siejamas su mokėjimo paslaugų vartotojo pareiga pranešti apie tokią operaciją „nedels[iant] ir ne vėliau kaip per 13 mėnesių nuo nurašymo iš sąskaitos datos“ – 60 ir 61 straipsniai – Atitinkama mokėjimo paslaugų teikėjo ir mokėtojo atsakomybė už neautorizuotą mokėjimo operaciją – Viena po kitos atliktos mokėjimo operacijos po mokėjimo priemonės praradimo, vagystės, neteisėto įgijimo ar neteisėto panaudojimo – Pavėluotas pranešimas, pateiktas ne tyčia ir ne dėl didelio neatsargumo – Teisės į grąžinimą apimtis“
Teisės aktų derinimas – Mokėjimo paslaugos vidaus rinkoje – Direktyva 2007/64 – Mokėjimo paslaugų teikėjo atsakomybė už neautorizuotas mokėjimo operacijas – Vartotojas, kuris nedelsdamas nepranešė apie šias operacijas paslaugos teikėjui, nors apie jas pranešė per 13 mėnesių nuo nurašymo dienos – Iš principo atimta teisė ištaisyti operacijas
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/64 58 straipsnis)
(žr. 37, 40–44, 46–51, 56 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
Teisės aktų derinimas – Mokėjimo paslaugos vidaus rinkoje – Direktyva 2007/64 – Mokėjimo paslaugų teikėjo atsakomybė už neautorizuotas mokėjimo operacijas – Neautorizuota operacija, įvykdyta dėl prarastos, pavogtos, neteisėtai įgytos mokėjimo priemonės panaudojimo ar bet kokio neautorizuoto tokios priemonės panaudojimo – Vartotojas, pranešęs apie šią operaciją per 13 mėnesių nuo nurašymo dienos – Pavėluotas pranešimas apie operaciją tyčia arba dėl didelio neatsargumo – Atimta teisė ištaisyti šią operaciją – Leistinumas
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/64 56 straipsnio 1 dalies b punktas, 58 straipsnis, 60 straipsnio 1 dalis ir 61 straipsnio 2 dalis)
(žr. 62–65, 67–71, 76 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
Teisės aktų derinimas – Mokėjimo paslaugos vidaus rinkoje – Direktyva 2007/64 – Mokėjimo paslaugų teikėjo atsakomybė už neautorizuotas mokėjimo operacijas – Neautorizuotų operacijų, įvykdytų dėl prarastos, pavogtos, neteisėtai įgytos mokėjimo priemonės panaudojimo ar bet kokio neautorizuoto tokios priemonės panaudojimo, seka – Vartotojas, pranešęs apie šias operacijas per 13 mėnesių nuo nurašymo dienos – Pavėluotas pranešimas apie atskiras operacijas tyčia arba dėl didelio neatsargumo – Atimta teisė ištaisyti šias operacijas – Leistinumas
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/64 56 straipsnio 1 dalies b punktas, 58 straipsnis, 60 straipsnio 1 dalis ir 61 straipsnio 2 dalis)
(žr. 82–85, 87–90 punktus ir rezoliucinės dalies 3 punktą)
Santrauka
Nagrinėdamas ginčą dėl atsisakymo privačiam asmeniui grąžinti tariamai neautorizuotą pinigų išėmimą dėl pavėluoto pranešimo Teisingumo Teismas paaiškino tam tikrus atsakomybės už neautorizuotas operacijas, įvykdytas naudojant mokėjimo priemonę, aspektus pagal Direktyvą 2007/64 (
1
), atsižvelgdamas į teisės aktų leidėjo nustatytą pusiausvyrą tarp mokėtojo ir mokėjimo paslaugų teikėjo interesų.
IL yra fizinis asmuo, turintis indėlio sąskaitą Veracash. 2017 m. kovo 24 d. pastarasis išsiuntė IL naują išėmimo ir mokėjimo kortelę.
2017 m. gegužės 23 d. IL pranešė Veracash, kad nuo 2017 m. kovo 30 d. iki 2017 m. gegužės 17 d. kasdien buvo išimami pinigai iš šios sąskaitos, nors jis negavo nei naujos mokėjimo kortelės, nei autorizavo šių išėmimų.
Tada IL pradėjo teismo procesą, siekdamas, be kita ko, kad būtų grąžintos su šiais išėmimais susijusios sumos.
IL, Cour d’appel de Paris (Paryžiaus apeliacinis teismas, Prancūzija) atmetus jo skundą ir nusprendus, kad pranešimas Veracash apie aptariamus išėmimus buvo pavėluotas, nes jis įvyko praėjus beveik dviem mėnesiams po pirmo ginčijamo išėmimo, pateikė kasacinį skundą Cour de cassation (Kasacinis Teismas, Prancūzija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusios teismo nuomone, šio ginčo sprendimas priklauso, visų pirma, nuo to, ar mokėjimo paslaugų teikėjas gali atsisakyti grąžinti neteisėtos operacijos sumą, kai mokėtojas, nors ir pranešė apie šią operaciją prieš pasibaigiant 13 mėnesių terminui nuo nurašymo dienos, kaip numatyta Direktyvos 2007/64 58 straipsnyje ir nacionalinėje teisėje (
2
), tai padarė pavėluotai, tačiau šis pavėlavimas nebuvo tyčinis ar susijęs su jo dideliu neatsargumu.
Konstatavęs, kad reikšmingos nacionalinės teisės nuostatos turi būti aiškinamos atsižvelgiant į Direktyvą 2007/64, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pateikė Teisingumo Teismui prejudicinius klausimus dėl minėtos direktyvos išaiškinimo.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirma, Teisingumo Teismas nusprendė, kad iš mokėjimo paslaugų vartotojo iš esmės atimama teisė reikalauti ištaisyti operaciją, jeigu jis nedelsdamas nepranešė savo mokėjimo paslaugų teikėjui, kad nustatė neautorizuotą mokėjimo operaciją, nors apie tai jam pranešė per 13 mėnesių nuo nurašymo iš sąskaitos dienos.
Iš tiesų pagal Direktyvos 2007/64 58 straipsnio formuluotę mokėjimo paslaugų vartotojui taikoma dviguba laiko sąlyga: jis turi nedelsdamas pranešti savo mokėjimo paslaugų teikėjui, kad nustatė neautorizuotą mokėjimo operaciją, o ši pareiga pradedama skaičiuoti nuo to momento, kai vartotojas sužino apie šią operaciją, ir jos laikymasis turi būti vertinamas atsižvelgiant į aplinkybes, kurios susiklostė paslaugų vartotojui, ir pranešimas turi būti atliekamas per 13 mėnesių nuo nurašymo iš sąskaitos dienos.
Taigi pareiga pranešti „nedelsiant“ skiriasi nuo pareigos pranešti per 13 mėnesių nuo nurašymo dienos, kaip tai taip pat numanoma iš Direktyvos 2007/64 31 konstatuojamojoje dalyje vartojamos frazės „turėtų kuo greičiau informuoti“.
Be to, jeigu pareiga pranešti apie mokėjimo priemonės praradimą, vagystę, neteisėtą įgijimą ar bet kokį neteisėtą naudojimą pagal Direktyvos 2007/64 56 straipsnio 1 dalies b punktą (
3
) atsiranda kartu su jos 58 straipsnyje numatyta pareiga pranešti, būtų nenuoseklu manyti, kad pareiga pranešti pagal šį 58 straipsnį gali būti tinkamai įvykdyta laikantis 13 mėnesių nuo nurašymo iš sąskaitos dienos termino, nors šioje 56 straipsnio nuostatoje numatyta pareiga turi būti įvykdyta greičiau.
Galiausiai Direktyvos 2007/64 58 straipsnyje numatyta pareiga „nedelsiant“ pranešti siekiama prevencinio tikslo sumažinti riziką ir pasekmes, susijusias su neautorizuotomis operacijomis. Šiam tikslui būtų pakenkta, jei ši pareiga galėtų būti įvykdyta per 13 mėnesių terminą, skaičiuojamą nuo nurašymo iš sąskaitos dienos. Be to, pareigos pranešti per 13 mėnesių terminą tikslui, t. y. užtikrinti šalių teisinį saugumą (
4
), taip pat būtų pakenkta, jei mokėjimo paslaugų vartotojas turėtų teisę reikalauti ištaisyti neautorizuotą mokėjimo operaciją, apie kurią jis žinojo, tačiau apie kurią būtų delsęs pranešti savo mokėjimo paslaugų teikėjui. Dviejų skirtingų tikslų buvimas patvirtina, kad 58 straipsnyje nustatytos dvi skirtingos laiko sąlygos.
Antra, vis dėlto Teisingumo Teismas patikslino, kad kai nagrinėjama neautorizuota mokėjimo operacija, įvykdyta dėl prarastos, pavogtos, neteisėtai įgytos mokėjimo priemonės panaudojimo ar bet kokio neautorizuoto tokios priemonės panaudojimo, ir kai mokėtojas apie šią operaciją pranešė savo mokėjimo paslaugų teikėjui per 13 mėnesių nuo nurašymo iš sąskaitos dienos, iš šio mokėtojo atimama teisė į veiksmingą tos operacijos ištaisymą tik tuo atveju, jei jis delsė apie ją pranešti savo mokėjimo paslaugų teikėjui tyčia arba dėl didelio neatsargumo, t. y. akivaizdaus rūpestingumo pareigos pažeidimo.
Šiuo klausimu iš Direktyvos 2007/64 61 straipsnio 2 dalies pirmo sakinio, 56 straipsnio 1 dalies b punkto ir 60 straipsnio 1 dalies matyti, kad tik tuomet, kai mokėtojas veikia sukčiaudamas arba tyčia ar dėl didelio neatsargumo delsė pranešti savo mokėjimo paslaugų teikėjui ar jo nurodytam subjektui apie šios mokėjimo priemonės praradimą, vagystę, neteisėtą įgijimą ar neteisėtą naudojimą, mokėjimo paslaugų teikėjas atleidžiamas nuo pareigos grąžinti mokėtojui neautorizuotų mokėjimo operacijų, įvykusių po tokio įvykio, sumą.
Galiausiai Teisingumo Teismas patikslino, kad kai kalbama apie vieną po kitos atliktas neautorizuotas operacijas, įvykdytas dėl prarastos, pavogtos, neteisėtai įgytos mokėjimo priemonės panaudojimo ar bet kokio neautorizuoto tokios priemonės panaudojimo, iš mokėtojo atimama teisė susigrąžinti tik tuos nuostolius, kurie atsirado dėl operacijų, apie kurias jis tyčia ar dėl didelio neatsargumo delsė pranešti savo mokėjimo paslaugų teikėjui.
Iš tiesų, pirma, 61 straipsnio 2 dalies formuluotėje nustatytas priežastinis ryšys tarp mokėtojo elgesio ir patirtų nuostolių, kurie negalės būti sugrąžinti. Be to, kadangi Direktyvos 2007/64 58 straipsnyje aiškiai nurodytas pranešimas apie atskiras mokėjimo operacijas, pavėluotas pranešimo pateikimas turi būti vertinamas atskirai dėl kiekvienos operacijos.
Šį pažodinį aiškinimą patvirtina kontekstas, kuriame yra atitinkamos Direktyvos 2007/64 nuostatos, taip pat šios direktyvos tikslai. Iš tiesų, pirma, tiek direktyvos 61 straipsnio 4 dalis (
5
), tiek 61 straipsnio 5 dalis (
6
) patvirtina, kad mokėtojas negali būti laikomas atsakingu už nuostolius, kurių jis negalėjo išvengti. Antra, kadangi šioje direktyvoje nustatytas priežastinis ryšys tarp mokėtojo elgesio ir patirtų nuostolių, ja suderinami mokėjimo paslaugų vartotojų ir teikėjų interesai. Taigi naudotojas skatinamas nedelsiant pranešti apie bet kokią jo nustatytą neautorizuotą operaciją, o paslaugų teikėjas turi įvykdyti savo pareigas, kad tai būtų galima nustatyti.
(
1
)	2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, iš dalies keičianti direktyvas 97/7/EB, 2002/65/EB, 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti Direktyvą 97/5/EB (OL L 319, 2007, p. 1 ir klaidų ištaisymas OL L 187, 2009, p. 5).
(
2
)	Code monétaire et financier (Pinigų ir finansų kodeksas), kurio redakcija išdėstyta 2009 m. liepos 15 d. Nutarimu Nr. 2009-866 dėl mokėjimo paslaugų teikimui taikomų sąlygų ir mokėjimo įstaigų steigimo (JORF, 2009 m. liepos 16 d., tekstas Nr. 13 ir klaidų ištaisymas JORF, 2009 m. liepos 25 d., tekstas Nr. 18).
(
3
)	Pagal šį straipsnį mokėjimo paslaugų vartotojas turi, sužinojęs apie mokėjimo priemonės praradimą, vagystę arba neteisėtą įgijimą ar neautorizuotą jos naudojimą, nedelsdamas pranešti apie tai mokėjimo paslaugų teikėjui arba pastarojo nurodytam subjektui.
(
4
)	Šiuo klausimu žr. 2021 m. rugsėjo 2 d. Sprendimą CRCAM (C‑337/20, EU:C:2021:671, 48–52 punktai).
(
5
)	Pagal šį straipsnį mokėtojui netenka jokios finansinės pasekmės, atsiradusios dėl prarastos, pavogtos ar neteisėtai įgytos mokėjimo priemonės, po to, kai jis pateikė pranešimą pagal Direktyvos 2007/64 56 straipsnio 1 dalies b punktą, išskyrus atvejus, kai mokėtojas veikė nesąžiningai.
(
6
)	Pagal šį straipsnį, jeigu mokėjimo paslaugų teikėjas nesuteikia tinkamų priemonių, kad būtų galima bet kuriuo metu pranešti apie prarastą, pavogtą arba neteisėtai pasisavintą mokėjimo priemonę, kaip reikalaujama pagal Direktyvos 2007/64 57 straipsnio 1 dalies c punktą, mokėtojas neatsako už finansines pasekmes, atsiradusias dėl tos mokėjimo priemonės naudojimo, išskyrus atvejus, kai mokėtojas veikė nesąžiningai.