62008CC0103
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL
JÁN MAZÁK
prezentate la 30 aprilie 2009 (
1
)
Cauza C-103/08
Arthur Gottwald
împotriva
Bezirkshauptmannschaft Bregenz
„Libera circulație a persoanelor — Cetățenia Uniunii — Articolul 12 CE — Acordarea unei viniete rutiere anuale gratuite persoanelor cu handicap — Dispoziții care limitează acordarea unei astfel de viniete la persoanele cu handicap care au domiciliul sau reședința obișnuită pe teritoriul național”
I — Introducere
1.
Prin decizia din 29 februarie 2008, primită la Curte la, Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg (
2
) (Austria) a adresat Curţii o cerere de pronunţare a unei hotărâri preliminare în temeiul articolului 234 CE privind interpretarea articolului 12 CE.
2.
În esenţă, instanţa de trimitere solicită Curţii să stabilească dacă interdicţia discriminării pe motiv de cetăţenie sau naţionalitate, astfel cum este prevăzută de articolul 12 CE, se opune unei reglementări naţionale care prevede acordarea cu titlu gratuit a unei viniete anuale pentru circulaţia pe drumurile naţionale supuse unei taxe de circulaţie numai în beneficiul persoanelor cu handicap care au domiciliul sau reşedinţa obişnuită pe teritoriul acestui stat.
3.
Această întrebare a fost formulată în cadrul unei proceduri iniţiate de domnul Gottwald, cetăţean german cu handicap grav, împotriva unei amenzi care i-a fost aplicată pentru conducerea unui autovehicul pe drumurile austriece supuse unei taxe de circulaţie fără să fi achitat taxa datorată.
II — Cadrul normativ de referinţă
4.
În temeiul articolului 10 alineatul (1) din Legea privind taxele de circulaţie pe drumurile federale (Bundesstraßen-Mautgesetz 2002), în versiunea aplicabilă la momentul respectiv, utilizarea drumurilor supuse unei taxe de circulaţie cu autovehicule cu tracţiune simplă (mai precis, motociclete) sau cu tracţiune multiplă, a căror greutate totală maximă autorizată nu depăşeşte 3,5 tone, necesită plata unei taxe de circulaţie pe durată determinată.
5.
În temeiul articolului 11 alineatul (1) din Bundesstraßen-Mautgesetz, plata taxei de circulaţie pe durată determinată se realizează înainte de utilizarea drumurilor supuse unei taxe de circulaţie, prin aplicarea unei viniete pe autovehicul.
6.
În temeiul articolului 13 alineatul (2) din Bundesstraßen-Mautgesetz, Oficiul federal pentru asigurări sociale şi pentru persoanele cu handicap trebuie, la cererea persoanelor cu handicap care au domiciliul sau reşedinţa obişnuită pe teritoriul naţional şi pe numele cărora este înmatriculat cel puţin un autovehicul cu tracţiune multiplă cu o greutate totală maximă autorizată care nu depăşeşte 3,5 tone, să elibereze o vinietă anuală gratuită pentru un autovehicul din categoria menţionată, dacă aceste persoane se află în posesia unui card pentru persoane cu handicap în temeiul articolului 40 din Legea federală privind persoanele cu handicap [(Bundesbehindertensgesetz)], care menţionează o incapacitate de deplasare gravă şi durabilă, imposibilitatea de a utiliza mijloacele de transport în comun din cauza unei afecţiuni durabile sau a unei deficienţe de vedere.
7.
Din susţinerile guvernului austriac rezultă că existenţa „reşedinţei obişnuite” trebuie stabilită potrivit articolului 66 alineatul 2 din Legea din 1 august 1895 privind atribuirea competenţei şi competenţa teritorială a instanţelor de drept comun în materie civilă (Jurisdiktionsnorm, RGBl. 111).
8.
Potrivit articolului 20 alineatul 1 din Bundesstraßen-Mautgesetz, conducătorii de autovehicule care utilizează drumuri supuse unei taxe de circulaţie fără să fi plătit în mod corect taxa de circulaţie săvârşesc o contravenţie administrativă care se pedepseşte cu amendă de la 300 la 3000 de euro (la momentul faptelor, de la 400 la 4000 de euro).
III — Situaţia de fapt, procedura și întrebările preliminare
9.
Domnul Arthur Gottwald este un resortisant german, domiciliat în Germania, care suferă de paraplegie totală, cu pierderea tuturor funcţiilor de la a patra vertebră în jos şi este dependent de scaunul rulant. Domnul Gottwald este posesorul unui card pentru persoane cu handicap grav.
10.
La 26 august 2006, domnul Gottwald intenţiona să înceapă o vacanţă de câteva zile în Austria, venind dinspre Germania. Conducându-şi autovehiculul pe autostrada A 14 Rheintal în direcţia Tirol, în apropiere de ieşirea spre Wolfurt/Lauterach, a fost supus unui control rutier în temeiul Bundesstraßen-Mautgesetz şi cu această ocazie s-a constatat că pe autovehiculul său nu era aplicată o vinietă valabilă.
11.
În consecinţă, prin decizia Autorităţii administrative a districtului Bregenz (Bezirkshauptmannschaft Bregenz) din 4 decembrie 2006, acordându-i-se o reducere excepţională a sancţiunii în temeiul articolului 29 din Legea privind sancţiunile administrative (Verwaltungsstrafgesetz), domnului Gottwald i s-a aplicat o amendă de 200 de euro pentru conducerea unui autovehicul în reţeaua rutieră supusă unei taxe de circulaţie fără a fi achitat taxa de circulaţie pe durată determinată, prin aplicarea unei viniete pe autovehicul. În decizie se arată că, prin urmare, a încălcat dispoziţiile articolului 20 alineatul 1 coroborate cu dispoziţiile articolului 10 alineatul 1 şi ale articolului 11 alineatul 1 din Bundesstraßen-Mautgesetz.
12.
În acţiunea principală, Unabhängiger Verwaltungssenat trebuie să se pronunţe cu privire la acţiunea formulată de domnul Gottwald împotriva acestei decizii.
13.
Din decizia de trimitere rezultă că instanţa de trimitere are îndoieli cu privire la aspectul dacă articolul 13 alineatul 2 din Bundesstraßen-Mautgesetz, care constituie o măsură de susţinere a persoanelor cu handicap domiciliate în Austria, este compatibil cu interdicţia discriminării pe motiv de cetăţenie sau naţionalitate prevăzută la articolul 12 CE.
14.
Instanţa de trimitere subliniază în această privinţă că limitarea scutirii de vinieta cu plată exclusiv la persoanele cu handicap care au domiciliul sau reşedinţa obişnuită pe teritoriul naţional constituie în principiu o discriminare indirectă pe motiv de cetăţenie sau naţionalitate, în sensul acestei dispoziţii, care nu poate fi justificată decât dacă diferenţa de tratament este întemeiată pe motive obiective, independente de cetăţenia sau de naţionalitatea persoanelor în cauză, şi dacă este proporţională cu obiectivul urmărit în mod legitim de dreptul naţional.
15.
Potrivit instanţei de trimitere, articolul 12 CE este aplicabil fie datorită faptului că domnul Gottwald intenţiona să înceapă o vacanţă în Austria şi astfel s-a deplasat în alt stat membru pentru a beneficia de un serviciu (
3
), fie, în orice caz, pentru motivul că situaţia în discuţie este reglementată de dispoziţiile Titlului V al Tratatului, referitor la politica comună în domeniul transporturilor.
16.
În această situaţie, Unabhängiger Verwaltungssenat a hotărât să suspende judecarea cauzei şi să adreseze Curţii următoarea întrebare preliminară:
„Articolul 12 CE trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unei dispoziţii naţionale care prevede că acordarea cu titlu gratuit a unei viniete anuale pentru un autovehicul în vederea utilizării sale pe drumurile naţionale supuse unei taxe de circulaţie este limitată la persoanele care suferă de un handicap determinat şi care au domiciliul sau reşedinţa obişnuită în statul respectiv?”
IV — Analiza juridică
A — Cu privire la admisibilitate
1. Principalele argumente ale părţilor
17.
În prezenta cauză, au fost depuse observaţii de domnul Gottwald, de guvernul austriac şi de Comisie. Aceste părţi au fost de asemenea reprezentate în şedinţa din 12 martie 2007.
18.
În opinia guvernului austriac, admisibilitatea prezentei cereri de pronunţare a unei hotărâri preliminare este cel puţin îndoielnică.
19.
Acesta susţine în esenţă că, independent de aprecierea conformităţii în raport cu dreptul comunitar a cerinţei privind domiciliul pentru obţinerea unei viniete gratuite, domnul Gottwald trebuie sancţionat pentru motivul că, în orice caz, a încălcat obligaţia, prevăzută la articolul 11 alineatul 1 din Bundesstraßen-Mautgesetz, de a aplica o vinietă pe autovehicul înainte de utilizarea drumurilor supuse unei taxe de circulaţie.
20.
Procedura de scutire prevăzută la articolul 13 alineatul 2 din Bundesstraßen-Mautgesetz, care face obiectul întrebării preliminare şi potrivit căreia, la cerere şi în anumite condiţii, se eliberează o vinietă anuală gratuită pentru persoanele cu handicap, nu face, în sine, obiectul acţiunii principale.
21.
Instanţa de trimitere subliniază în acest context că domnul Gottwald nu a solicitat eliberarea unei astfel de viniete.
22.
Prin urmare, în opinia guvernului austriac, rezultă că întrebarea formulată nu are legătură cu situaţia de fapt reală din cauză şi că răspunsul Curţii ar avea un caracter pur ipotetic, astfel încât cererea ar trebui considerată inadmisibilă, potrivit jurisprudenţei Curţii.
23.
În opinia Comisiei, dimpotrivă, cererea este admisibilă. În această privinţă, Comisia subliniază că revine în principiu în sarcina instanţei naţionale să decidă dacă o chestiune de drept comunitar este relevantă pentru soluţionarea acţiunii principale aflate pe rolul instanţei naţionale. În decizia sa, instanţa de trimitere a considerat în mod expres că această situaţie se regăseşte în prezenta cauză. În plus, suntem de părere că nu este exclus ca răspunsul Curţii să poată determina cel puţin o reducere a amenzii aplicate în acţiunea principală, ceea ce, în lumina jurisprudenţei mai curând abundente a Curţii referitoare la admisibilitatea trimiterilor preliminare, ar fi suficient pentru a se stabili că chestiunea în discuţie în prezent nu este doar ipotetică.
24.
Domnul Gottwald arată că, deşi, teoretic, ar fi putut formula o cerere de acordare a unei viniete gratuite, o astfel de cerere ar fi fost respinsă.
2. Apreciere
25.
În această privinţă, trebuie amintit că, în temeiul unei jurisprudenţe constante, numai instanţele naţionale care sunt sesizate cu acţiunea principală şi care trebuie să îşi asume responsabilitatea pentru hotărârea judecătorească ce urmează a fi pronunţată au competenţa să aprecieze, luând în considerare particularităţile fiecărei cauze, atât necesitatea unei hotărâri preliminare pentru a fi în măsură să pronunţe propria hotărâre, cât şi pertinenţa întrebărilor pe care le adresează Curţii (
4
).
26.
În consecinţă, în cazul în care întrebările adresate au ca obiect interpretarea dreptului comunitar, Curtea este, în principiu, obligată să se pronunţe (
5
).
27.
Curtea poate refuza să se pronunţe asupra unei întrebări preliminare adresate de o instanţă naţională numai atunci când este evident că interpretarea dreptului comunitar solicitată nu are nicio legătură cu realitatea sau cu obiectul acţiunii principale, atunci când problema este de natură ipotetică sau atunci când Curtea nu dispune de elementele de fapt şi de drept necesare pentru a răspunde în mod util întrebărilor care i-au fost adresate (
6
).
28.
Cu toate acestea, considerăm că această situaţie nu se regăseşte în prezenta cauză.
29.
Deşi este adevărat că domnul Gottwald nu a formulat o cerere de acordare a unei viniete gratuite şi admiţând, astfel cum a susţinut guvernul austriac, că o persoană cu handicap ar putea fi amendată şi numai pentru motivul neaplicării unei viniete pe autovehicul înainte de utilizarea drumurilor supuse unei taxe de circulaţie, în pofida faptului că are dreptul la o vinietă gratuită, totuşi nu s-a stabilit că în acţiunea principală instanţa de trimitere nu ar putea reţine nicio consecinţă din răspunsul dat de Curte la întrebarea adresată.
30.
În special, nu este exclus – ceea ce guvernul austriac nu contestă, de altfel – ca o decizie a Curţii în sensul că o dispoziţie naţională precum cea în discuţie este contrară articolului 12 CE, având în vedere că nu permite eliberarea unei viniete gratuite, să poată fi luată în considerare de instanţa de trimitere drept circumstanţă atenuantă suplimentară în cadrul soluţionării acţiunii formulate de domnul Gottwald.
31.
În opinia noastră, întrebarea adresată cu titlu preliminar este admisibilă în lumina jurisprudenţei sus-menţionate.
B — Cu privire la fond
1. Principalele argumente ale părţilor
32.
În opinia domnului Gottwald, articolul 12 CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naţionale precum cea în cauză în acţiunea principală.
33.
Domnul Gottwald susţine, în special, că acest articol este aplicabil pentru motivul că a beneficiat, în calitate de turist, de un serviciu în domeniul transportului. O dispoziţie precum cea în cauză restrânge de asemenea dreptul de liberă circulaţie şi de şedere în alt stat membru, prevăzut de articolul 18 CE.
34.
În opinia domnului Gottwald, în măsura în care scutirea de la plata vinietei pentru utilizarea autostrăzii în discuţie este limitată la persoanele cu handicap care au domiciliul sau reşedinţa obişnuită în Austria, această măsură constituie o discriminare indirectă pe motiv de cetăţenie sau naţionalitate, contrară articolului 12 CE. Această măsură nu este nici necesară, nici proporţională. Din acest punct de vedere, diferenţa de tratament în cauză este disproporţionată şi având în vedere faptul că un procentaj ridicat de nerezidenţi utilizează în mod regulat drumurile din Austria supuse unei taxe de circulaţie şi că, dintre aceştia, un anumit procentaj pot fi persoane cu handicap.
35.
În plus, domnul Gottwald subliniază că vinieta anuală gratuită se eliberează fără a se verifica dacă persoana cu handicap utilizează în mod efectiv această vinietă. Prin urmare, aspectele sociale ale acestei măsuri nu pot fi decisive. Există deja un permis european de parcare pentru persoane cu handicap, astfel încât nu se poate susţine că acordarea utilizării libere a drumurilor supuse unei taxe de circulaţie pentru persoanele cu handicap, indiferent de reşedinţa acestora, ar reprezenta o sarcină administrativă deosebită pentru Republica Austria.
36.
Domnul Gottwald adaugă că eliberarea unei viniete anuale gratuite pentru persoanele cu handicap nu constituie o prestaţie socială necontributivă a cărei acordare ar putea fi suspusă condiţiei privind dovada unui anumit grad de integrare în societatea statului membru vizat. În final, arată că în prezent în Comunitatea Europeană nu există, din păcate, o clasificare comună a gradelor de handicap.
37.
În schimb, deşi recunoaşte că articolul 12 CE este aplicabil în prezenta cauză, guvernul austriac consideră că dispoziţia sus-menţionată nu se opune unei dispoziţii naţionale precum cea în cauză.
38.
Guvernul austriac susţine că acordarea gratuită a vinietei anuale persoanelor cu handicap constituie o prestaţie socială necontributivă. Astfel cum se poate deduce din jurisprudenţă, în special din Hotărârea Grzelczyk (
7
), beneficiul unei prestaţii sociale nu poate fi suspus unor condiţii diferite de cele aplicabile resortisanţilor statului membru vizat, situaţie care, în orice caz, nu se regăseşte în prezenta cauză.
39.
Astfel cum a subliniat în plus în şedinţă guvernul austriac, prestaţia în discuţie nu este legată de o condiţie clasică a domiciliului, întrucât poate fi acordată şi persoanelor cu handicap care au doar „reşedinţa obişnuită”, astfel cum este acesta definită la articolul 66 alineatul (2) din Jurisdiktionsnorm. Pentru a determina reşedinţa obişnuită, se pot lua în considerare împrejurări având caracter privat şi/sau profesional, astfel încât, de exemplu, să li se elibereze o vinietă gratuită şi persoanelor cu handicap care exercită în mod regulat în Austria o activitate profesională.
40.
În această privinţă însă, având în vedere că instanţa de trimitere porneşte de la ipoteza că această dispoziţie constituie o discriminare indirectă, o astfel de diferenţă de tratament întemeiată pe domiciliu poate fi justificată de un obiectiv legitim, mai precis, garantarea faptului că solicitantul a dovedit un anumit grad de integrare în societatea acestui stat (
8
). Cerinţa domiciliului sau a reşedinţei obişnuite serveşte astfel obiectivului de a asigura îndeplinirea acestei condiţii şi evită creşterea explozivă a costurilor aferente acestei măsuri (
9
).
41.
În continuare, guvernul austriac subliniază că eliberarea vinietei anuale gratuite persoanelor cu handicap urmăreşte obiectivul de a facilita mobilitatea personală a persoanelor care nu pot utiliza mijloacele de transport public din cauza acestui handicap. În plus, ar fi evident – din însuşi faptul că numai vinietele anuale pot fi eliberate în acest context – că prestaţia în chestiune are scopul de a-i ajuta pe cei care utilizează în mod regulat şi constant drumuri supuse unei taxe de circulaţie, iar nu pe cei care nu utilizează autostrăzile austriece decât pentru o perioadă scurtă. În această privinţă, şi o persoană cu handicap domiciliată în Austria care nu ar utiliza decât ocazional sau pentru o perioadă scurtă un drum supus taxei de circulaţie ar trebui să achite contravaloarea unei viniete.
42.
Comisia susţine că prezenta cauză trebuie apreciată în lumina articolului 12 CE, care este aplicabil atât pentru că domnul Gottwald a făcut uz de libertatea sa de circulaţie şi de şedere prevăzută la articolul 18 CE, cât şi având în vedere libertatea sa, în calitate de turist, de a beneficia de o prestaţie în temeiul articolului 49 CE. Comisia susţine că perceperea unei taxe diferite în funcţie de domiciliul persoanelor cu handicap, deşi aceste persoane se găsesc, pe de altă parte, în situaţii identice, constituie o discriminare indirectă pe motiv de cetăţenie.
43.
Cu toate acestea, deşi în observaţiile sale scrise Comisia a apreciat că măsura naţională în cauză constituie o discriminare nejustificată, interzisă în temeiul articolului 12 CE, în şedinţă, pe baza clarificărilor aduse de guvernul austriac, Comisia a pus concluzii în sensul că, în fapt, legislaţia austriacă este conformă cu acest articol, având în vedere obiectivul urmărit de acordarea unei viniete anuale gratuite, noţiunea de reşedinţă obişnuită şi faptul că o persoană cu handicap care are reşedinţa în Austria ar trebui să achite o taxă în situaţia domnului Gottwald.
2. Apreciere
44.
În primul rând, trebuie să se sublinieze că o prestaţie socială precum cea în cauză este, în sine, în mod evident, de competenţa statelor membre. Prin urmare, în măsura în care este vizat dreptul comunitar, revine în principiu fiecărui stat membru – indiferent cât ar fi de recomandabil – să hotărască dacă adoptă sau nu adoptă o măsură socială precum cea în cauză în prezent, constând în eliberarea, în anumite condiţii, a unei viniete anuale gratuite în beneficiul persoanelor cu handicap, sau, cu aceeaşi ocazie, să adopte orice altă măsură de acest gen, cum ar fi, de exemplu, punerea la dispoziţia persoanelor cu handicap a unei astfel de viniete cu o perioadă de valabilitate de zece zile. Statele membre au o amplă marjă de apreciere în exercitarea competenţelor lor privind politica socială (
10
) .
45.
Totuşi, atunci când un stat membru exercită această competenţă, rezultă în mod evident din jurisprudenţa Curţii că statul membru trebuie să o exercite cu respectarea dreptului comunitar, în special a dispoziţiilor tratatului privind libertatea de circulaţie şi de şedere pe teritoriul statelor membre recunoscută oricărui cetăţean al Uniunii şi interdicţia fundamentală a discriminării pe motiv de cetăţenie sau naţionalitate (
11
) .
46.
În împrejurările prezentei cauze, este evident că deplasarea domnului Gottwald în Austria nu a avut loc în vederea exercitării drepturilor sale în contextul liberei circulaţii a lucrătorilor, astfel încât nici nu are posibilitatea de a revendica acordarea unei viniete anuale gratuite drept „avantaj social”, în temeiul egalităţii de tratament prevăzute la articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 (
12
), iar această prestaţie nici nu ar putea fi apreciată în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 (
13
) .
47.
Totuşi, în calitate de cetăţean al Uniunii, în principiu, domnul Gottwald are dreptul, în domeniul de aplicare al Tratatului CE, în măsura în care consideră că se află într-o situaţie echivalentă, la un tratament egal, indiferent de cetăţenia sa (
14
) .
48.
În consecinţă, în măsura în care poate invoca acest drept în împrejurările cauzei, problema care trebuie soluţionată în prezentul litigiu este, în esenţă, dacă limitarea eliberării unei viniete anuale gratuite persoanelor cu handicap care au cel puţin reşedinţa obişnuită în statul membru vizat constituie o discriminare interzisă pe motiv de cetăţenie sau naţionalitate sau, cu alte cuvinte, având în vedere împrejurările specifice ale cauzei, dacă motivul pentru care s-a refuzat eliberarea acestei viniete unei persoane în situaţia domnului Gottwald poate avea legătură cu cetăţenia sau, dimpotrivă, cu un alt factor obiectiv, independent de cetăţenie (
15
) .
49.
Prin urmare, vom examina mai în detaliu, în primul rând, dacă situaţia de fapt din acţiunea principală trebuie analizată, astfel cum a sugerat instanţa de trimitere, în raport cu interdicţia discriminării prevăzută la articolul 12 CE; în al doilea caz, în eventualitatea unui răspuns afirmativ, dacă legislaţia în cauză este în general de natură să cauzeze o discriminare în temeiul acestui articol şi, în al treilea rând, dacă diferenţierea de natură să cauzeze o discriminare este totuşi întemeiată pe consideraţii obiective independente de cetăţenie sau naţionalitate.
50.
În ceea ce priveşte, în primul rând, aplicabilitatea articolului 12 CE în prezenta cauză, din jurisprudenţa constantă a Curţii rezultă că un cetăţean al Uniunii poate în principiu să invoce dreptul la egalitate de tratament indiferent de cetăţenie, astfel cum este consacrat de această dispoziţie, în toate situaţiile care fac parte din domeniul de aplicare ratione materiae al dreptului comunitar (
16
) .
51.
Din jurisprudenţa Curţii rezultă de asemenea că aceste situaţii cuprind printre altele situaţiile referitoare la exercitarea libertăţilor fundamentale garantate de tratat, în special acelea referitoare la exercitarea libertăţii de circulaţie şi de şedere pe teritoriul statelor membre, conferită de articolul 18 CE (
17
) .
52.
În ceea ce priveşte prezenta cauză, în opinia noastră, este suficient să observăm că, deplasându-se în alt stat membru pentru a-şi petrece vacanţa, domnul Gottwald doar şi-a utilizat dreptul, în calitate de cetăţean al Uniunii, de liberă circulaţie şi de şedere pe teritoriul statelor membre, conform articolului 18 CE. Fie şi numai pentru acest motiv, situaţia în cauză în acţiunea principală nu este strict internă, ci face parte din domeniul de aplicare ratione materiae al dreptului comunitar pentru care articolul 12 CE este aplicabil.
53.
Asemănător Comisiei, suntem de acord că situaţia în prezent în cauză este reglementată de asemenea de dreptul comunitar întrucât, având în vedere că s-a deplasat în Austria în calitate de turist pentru a-şi petrece vacanţa, domnul Gottwald trebuie considerat un destinatar de servicii şi în această calitate se poate întemeia pe articolul 12 CE coroborat cu articolul 49 CE, referitor la libera prestare a serviciilor (
18
) .
54.
Prin urmare, este necesar să se examineze dacă o măsură socială precum cea în discuţie îndeplineşte cerinţele articolului 12 CE, întrucât beneficiul acestei măsuri este limitat la persoanele cu handicap care au domiciliul sau reşedinţa obişnuită în statul membru vizat, excluzând, în consecinţă, persoanele aflate în situaţia domnului Gottwald.
55.
În această privinţă, trebuie să amintim că, potrivit unei jurisprudenţe constante a Curţii, articolul 12 CE interzice nu numai discriminările evidente întemeiate pe cetăţenie sau naţionalitate, ci şi orice forme disimulate de discriminare care, prin aplicarea altor criterii de diferenţiere, conduc, în fapt, la acelaşi rezultat (
19
) .
56.
Această situaţie se regăseşte atât în ceea ce priveşte condiţia domiciliului, cât şi în ceea ce priveşte condiţia reşedinţei obişnuite, astfel cum prevede articolul 13 alineatul 2 din Bundesstraßen-Mautgesetz, în măsura în care aceste cerinţe riscă să îşi producă efectele în principal în detrimentul resortisanţilor celorlalte state membre (
20
) .
57.
Prin urmare, trebuie să se constate că dispoziţia naţională în cauză în acţiunea principală poate constitui astfel o discriminare indirectă pe motiv de cetăţenie sau naţionalitate, în sensul articolului 12 CE.
58.
Această constatare nu permite însă, în sine, să se concluzioneze că această dispoziţie este incompatibilă cu articolul 12 CE. Ea nu ar fi incompatibilă dacă dispoziţia în discuţie ar fi justificată de împrejurări obiective, şi anume, în special dacă se poate demonstra că este întemeiată pe consideraţii obiective independente de cetăţenia sau naţionalitatea persoanelor vizate şi proporţionale cu obiectivul legitim urmărit de dreptul naţional (
21
) .
59.
În opinia noastră, nu rezultă că legislaţia naţională privind eliberarea unei viniete gratuite în prezent în cauză, nu poate fi considerată justificabilă din punct de vedere obiectiv şi proporţională, în măsura în care se referă la domiciliul şi la reşedinţa obişnuită drept condiţii de acordare şi ţinând seama de natura şi de obiectivul acestei măsuri sociale. În acest context, este necesar să facem observaţiile următoare.
60.
În primul rând, trebuie amintit că în ceea ce priveşte anumite avantaje sociale şi prestaţii sociale, Curtea a admis că este posibil să fie legitimă asigurarea existenţei unei anumite legături între beneficiarul unei prestaţii sociale sau al unui avantaj social şi statul membru vizat, cum ar fi – în funcţie de împrejurări şi de natura avantajului în cauză – o legătură autentică între persoană şi piaţa muncii din statul membru vizat, o legătură cu societatea din statul respectiv sau, mai specific, un anumit grad de integrare în societatea statului membru vizat (
22
) .
61.
În al doilea rând, din jurisprudenţa Curţii rezultă că, în principiu, reşedinţa poate constitui un criteriu de natură să demonstreze existenţa unei astfel de legături. Încă o dată, aspectul dacă o astfel de legătură este legitimă din perspectiva obiectivelor jurisprudenţei Curţii citate în cuprinsul punctului precedent va depinde, printre alţi factori, de prestaţia sau de avantajul examinat, în special de aspectul dacă o condiţie a reşedinţei în forma sa specifică, de exemplu, faptul de a fi avut reşedinţa în statul respectiv pentru o anumită perioadă, este conformă cu dreptul comunitar şi, mai ales, dacă este proporţională (
23
) .
62.
În lumina consideraţiilor precedente, în ceea ce priveşte justificarea şi caracterul proporţional al cerinţelor privind reşedinţa aferente măsurii sociale în cauză, trebuie amintit că această măsură constă în eliberarea unei viniete anuale gratuite unor persoane cu un handicap determinat, mai precis, potrivit dispoziţiei naţionale în cauză, unor persoane care se află în posesia unui card pentru persoane cu handicap pe care figurează menţiunile: dificultate de deplasare gravă şi durabilă, incapacitate de a utiliza mijloacele de transport în comun din cauza unei afecţiuni durabile sau deficienţă de vedere.
63.
Este cert şi, de altfel, în acord cu natura măsurii descrise mai sus că această măsură urmăreşte să ofere asistenţă persoanelor cu handicap, favorizând mobilitatea şi integrarea socială a acestora pe o bază anuală.
64.
În această privinţă, considerăm în primul rând că este conform cu natura unei astfel de măsuri – care urmăreşte promovarea mobilităţii persoanelor cu handicap scutindu-le, cu anumite condiţii, de obligaţia de a achita o vinietă pentru utilizarea drumurilor supuse unei taxe de circulaţie pe teritoriul statului membru – ca dreptul la o astfel de prestaţie să fie stabilit în special în raport cu un criteriu privind reşedinţa, apt să reflecte o anumită legătură cu teritoriul statului membru vizat şi cu societatea acestuia.
65.
În al doilea rând, trebuie să se sublinieze – astfel cum s-a arătat în şedinţă – că domiciliul, în sensul obişnuit al termenului, nu este considerat singura legătură cu statul membru vizat care dă dreptul persoanelor cu handicap eligibile să solicite o vinietă anuală gratuită. Conform noţiunii de reşedinţă obişnuită, astfel cum este aplicabilă în temeiul dreptului naţional în cauză, se poate stabili o legătură suficientă prin intermediul altor factori care demonstrează o legătură permanentă sau constantă cu teritoriul statului membru vizat, de exemplu, exercitarea unei profesii sau, de asemenea, a unor activităţi private în mod constant în Austria.
66.
În acest context, este adevărat că din cerinţele stabilite la articolul 13 alineatul 2 din Bundesstraßen-Mautgesetz nu rezultă în mod expres nici că eliberarea unei viniete gratuite este condiţionată de durata sau de frecvenţa utilizării de către persoana interesată a drumurilor supuse unei taxe de circulaţie şi – astfel cum a subliniat domnul Gottwald, fără a fi contrazis cu privire la acest aspect – nici că ar fi avut loc controale în această privinţă printre persoanele care se află în posesia unei astfel de viniete. Prin urmare, considerăm că nu este satisfăcător argumentul invocat de guvernul austriac potrivit căruia o persoană cu handicap care are domiciliul sau reşedinţa obişnuită în Austria şi care nu utilizează drumurile supuse unei taxe de circulaţie decât ocazional sau pentru o perioadă scurtă ar fi obligată, în orice caz, să achiziţioneze o vinietă.
67.
Totuşi, această constatare în sine, în primul rând, nu are drept efect să repună în discuţie faptul – subliniat de guvernul austriac – că măsura socială în cauză este destinată să ajute persoanele cu handicap care, din necesitate, utilizează relativ constant drumuri supuse taxei de circulaţie.
68.
În al doilea rând, nu este mai puţin adevărat, indiferent de situaţie, că această măsură constă în eliberarea unei viniete gratuite anuale. Considerăm că este justificat în mod obiectiv şi nedisproporţionat – având în vedere ampla marjă discreţionară acordată statelor membre în ceea ce priveşte prestaţiile sociale de competenţa acestora (
24
) – ca dreptul la o astfel de vinietă să fie condiţionat de existenţa, cel puţin, a unei anumite stabilităţi a legăturii – evidenţiată de reşedinţa obişnuită – între beneficiarul vinietei anuale şi statul membru pe teritoriul căruia se găsesc drumurile respective supuse unei taxe de circulaţie (
25
) .
69.
Eliberarea unei viniete anuale gratuite persoanelor cu handicap, supusă condiţiei ca acestea să fie domiciliate sau să aibă reşedinţa obişnuită în statul membru vizat, nu este, prin urmare, în opinia noastră, contrară interdicţiei discriminării pe motiv de cetăţenie sau naţionalitate prevăzute la articolul 12 CE, fără a fi necesar în prezenta cauză să se examineze de asemenea, în raport cu persoanele care nu au nici domiciliul, nici reşedinţa obişnuită, în ce măsură unele dificultăţi legate de verificarea gradului de incapacitate, necesară în lipsa unui card austriac pentru persoane cu handicap, ar putea justifica refuzul de a acorda prestaţia în discuţie.
70.
În orice caz, în ceea ce priveşte împrejurările specifice ale prezentei cauze, trebuie să ţinem seama, în final, că numai persoanele care se află ele însele în aceeaşi situaţie pot pretinde acelaşi tratament juridic, independent de cetăţenia sau naţionalitatea lor (
26
) .
71.
Din acest punct de vedere, trebuie să se constate că o persoană cu handicap precum domnul Gottwald, care nu se deplasează în statul membru vizat decât pentru a-şi petrece vacanţa şi care nu are decât o legătură strict temporară cu acest stat membru, se află într-o situaţie diferită din punct de vedere obiectiv de aceea a unei persoane domiciliate sau care are reşedinţa obişnuită pe teritoriul statului membru vizat şi pentru care utilizarea drumurilor supuse unei taxe de circulaţie poate avea, aşadar, o importanţă substanţială în privinţa mobilităţii şi a integrării sociale în acest stat membru.
72.
În lumina consideraţiilor precedente, la întrebarea adresată trebuie să se răspundă că articolul 12 CE, coroborat cu articolul 18 CE, trebuie interpretat în sensul că nu se opune aplicării unei legislaţii naţionale precum cea în cauză în acţiunea principală, destinată să promoveze mobilitatea şi integrarea socială a persoanelor cu handicap pe o bază anuală, care prevede că acordarea cu titlu gratuit a unei viniete anuale pentru a circula pe drumurile supuse unei taxe de circulaţie este limitată la persoanele care suferă de un handicap determinat şi care au domiciliul sau reşedinţa obişnuită în statul în cauză, inclusiv persoanele care exercită o activitate profesională şi/sau privată constantă în acest stat membru.
V — Concluzie
73.
Prin urmare, propunem Curţii să răspundă după cum urmează la întrebarea adresată:
„Articolul 12 CE, coroborat cu articolul 18 CE, trebuie interpretat în sensul că nu se opune aplicării unei legislaţii naţionale precum cea în cauză în acţiunea principală, destinată să promoveze mobilitatea şi integrarea socială a persoanelor cu handicap pe o bază anuală, care prevede că acordarea cu titlu gratuit a unei viniete anuale pentru a circula pe drumurile supuse unei taxe de circulaţie este limitată la persoanele care suferă de un handicap determinat şi care au domiciliul sau reşedinţa obişnuită în statul în cauză, inclusiv persoanele care exercită o activitate profesională şi/sau privată constantă în acest stat membru.”
(
1
)	Limba originală: engleza.
(
2
)	Tribunalul administrativ independent din landul Vorarlberg.
(
3
)	Instanța de trimitere se referă în această privință la cauza care a determinat pronunțarea Hotărârii din 2 februarie 1989, Cowan (186/87, Rec., p. 195).
(
4
)	A se vedea printre altele Hotărârea din 11 septembrie 2008, Eckelkamp și alții (C-11/07, Rep., p. I-6845, punctul 27), Hotărârea din, Michaniki (C-213/07, Rep., p. I-9999, punctul 32), precum și Hotărârea din, Apis-Hristovich (C-545/07, Rep., p. I-1627, punctul 28).
(
5
)	A se vedea în special Hotărârile citate anterior Eckelkamp și alții (punctul 27), Michaniki (punctul 33), precum și Apis-Hristovich (punctul 29).
(
6
)	A se vedea în special Hotărârile citate anterior Eckelkamp și alții (punctul 28), Michaniki (punctul 34), precum și Apis-Hristovich (punctul 30).
(
7
)	Hotărârea din 20 septembrie 2001 (C-184/99, Rec., p. I-6193).
(
8
)	Se face referire la Hotărârea din 15 martie 2005, Bidar (C-209/03, Rec., p. I-2119, punctul 61).
(
9
)	În această privință, guvernul austriac a precizat în ședință că aceste costuri ar fi de cinci ori mai ridicate decât costurile actuale (aproximativ 3 milioane de euro în 2008) în cazul în care vinieta gratuită ar urma să fie acordată indiferent de reședința (obișnuită), precum și persoanelor cu handicap care utilizează drumurile supuse taxei de circulație numai cu ocazia unui scurt sejur în Austria, situația care se regăsește în prezenta cauză.
(
10
)	A se vedea în acest context Hotărârea din 26 octombrie 2006, Tas-Hagen și Tas (C-192/05, Rec., p. I-10451, punctul 21), Hotărârea din, Geven (C-213/05, Rep., p. I-6347, punctul 27), precum și Hotărârea din, Halina Nerkowska (C-499/06, Rep., p. I-3993, punctul 23).
(
11
)	A se vedea în acest sens în special Hotărârea din 29 aprilie 2004, Pusa (C-224/02, Rec., p. I-5763, punctul 22), Hotărârea Tas-Hagen și Tas, citată anterior (punctul 22), precum și Hotărârea Nerkowska, citată anterior (punctul 24).
(
12
)	Regulamentul Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 1).
(
13
)	Regulamentul Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), cu modificările ulterioare și actualizat.
(
14
)	A se vedea în special Hotărârea Grezelczyck, citată anterior (punctul 31), și Hotărârea din 2 octombrie 2003, Garcia Avello (C-148/02, Rec., p. I-11613, punctul 23).
(
15
)	Rezultă astfel în mod clar că prezenta cauză nu este în realitate un litigiu privind discriminarea pe motivul handicapului, ci, eventual, o discriminare (indirectă) pe motiv de cetățenie.
(
16
)	A se vedea în acest sens în special Hotărârea din 24 noiembrie 1998, Bickel și Franz (C-274/96, Rec., p. I-7637), Hotărârea Garcia Avello, citată anterior (punctul 23), precum și Hotărârea Bidar, citată anterior (punctul 36).
(
17
)	A se vedea în special Hotărârea Avello, citată anterior (punctul 24), Hotărârea Bidar, citată anterior (punctul 33), Hotărârea din 12 iulie 2005, Schempp (C-403/03, Rec., p. I-6421, punctul 18), și Hotărârea din, Zablocka-Weyhermüller, C-221/07, Rep., p. I-9029, punctul 29.
(
18
)	A se vedea în acest sens Hotărârea Cowan, citată anterior (punctul 15), Hotărârea Bickel și Franz, citată anterior (punctul 15), precum și Hotărârea din 16 ianuarie 2003, Comisia/Italia (C-388/01, Rec., p. I-721, punctul 12). În opinia noastră, trebuie totuși să examinăm prezenta cauză – conform întrebării adresate – în raport cu interdicția generală a discriminării prevăzută la articolul 12 CE, iar nu în raport cu expresia specifică dată acestei interdicții, în cadrul liberei circulații a serviciilor, la articolul 49 CE, în măsura în care se poate susține că utilizarea drumurilor supuse taxei de circulație constituie mai curând un mijloc de a avea acces la serviciile urmărite în final în circumstanțele cauzei, decât serviciul relevant în sine. Cu alte cuvinte, discriminarea de care se plânge reclamantul din acțiunea principală rezultă a fi oarecum incidentală în raport cu serviciile relevante. Indiferent de situație, aprecierea măsurii în discuție se aplică însă, mutatis mutandis, și interdicției specifice a discriminării prevăzute la articolul 49 CE.
(
19
)	A se vedea în acest sens în special Hotărârea din 10 februarie 1994, Mund & Fester (C-398/92, Rec., p. I-467, punctul 14), și Hotărârea Comisia/Italia, citată anterior, punctul 13.
(
20
)	A se vedea în acest sens în special Hotărârea din 23 ianuarie 1997, Pastoors și Trans-Cap (C-29/95, Rec., p. I-285, punctul 17), Hotărârea din, Ciola (C-224/97, Rec., p. I-2517, punctul 14), precum și Hotărârea din, Collins (C-138/02, Rec., p. I-2703, punctul 65).
(
21
)	A se vedea în acest scop în special Hotărârea Mund & Fester, citată anterior (punctul 17), Hotărârea Bickel și Franz, citată anterior (punctul 27), Hotărârea Bidar, citată anterior (punctul 54), precum și Hotărârea din 15 septembrie 2005, Ioannidis (C-258/04, Rec., p. I-8275, punctul 29).
(
22
)	A se vedea în acest sens în special Hotărârea din 11 septembrie 2007, Hendrix (C-287/05, Rep., p. I-6909, punctul 55), precum și Hotărârile citate anterior Collins (punctul 67), Bidar (punctul 54), Tas-Hagen și Tas (punctele 34 și 35) și Nerkowska (punctul 37).
(
23
)	A se vedea în acest context în special Hotărârea Bidar, citată anterior (punctul 59), Hotărârea Nerkowska, citată anterior (punctele 39 și 41), precum și Hotărârea din 28 noiembrie 2008, Förster (C-158/07, Rep., p. I-8507, punctele 50 și 58).
(
24
)	A se vedea în acest sens în special Hotărârea Tas-Hagen și Tas, citată anterior (punctul 36). A se vedea de asemenea punctul 44 din prezentele concluzii.
(
25
)	În mod evident, justificarea și proporționalitatea condiției privind domiciliul sau reședința obișnuită ar trebui apreciate diferit dacă ar fi eliberate viniete valabile pentru o perioadă scurtă, cu condiția îndeplinirii acestor cerințe.
(
26
)	A se vedea în acest context Hotărârea din 8 iulie 2004, Gaumain-Cerri și Barth (C-502/01 și C-31/02, Rec., p. I-6483, punctele 34 și 35). A se vedea punctul 47 din prezentele concluzii (precum și jurisprudența citată).