62003CJ0374_ET
Pooled
Kohtuotsuse põhistus
Resolutiivosa
Pooled
Kohtuasjas C-374/03,
mille esemeks on EÜ artikli 234 alusel Verwaltungsgericht Sigmaringen’i (Saksamaa) 31. juuli 2003. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 8. septembril 2003, menetluses
Gaye Gürol
versus
Bezirksregierung Köln,
EUROOPA KOHUS (esimene koda),
koosseisus: koja esimees P. Jann, kohtunikud K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues (ettekandja), E. Juhász ja M. Ilešič,
kohtujurist: L. A. Geelhoed,
kohtusekretär: vanemametnik  M.-F. Contet,
arvestades kirjalikus menetluses ja 21. oktoobri 2004. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades märkusi, mille esitasid:
– G. Gürol, esindaja: Rechtsanwalt
I. Baysu,
– Bezirksregierung Köln, esindajad R. Bongs ja  E. Frings‑Schäfer,
– Saksamaa valitsus, esindajad C.-D. Quassowski ja A. Tiemann,
– Austria valitsus, esindaja E. Riedl,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad B. Martenczuk ja D. Martin,
olles 2. detsembri 2004. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
Kohtuotsuse põhistus
1. Eelotsusetaotlus on esitatud assotsiatsiooninõukogu 19. septembri 1980. aasta otsuse nr 1/80, mis käsitleb assotsiatsiooni arengut (edaspidi „otsus nr 1/80”), artikli 9 tõlgendamiseks. Assotsiatsiooninõukogu asutati lepinguga, millega loodi assotsiatsioon Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vahel ja millele kirjutasid 12. septembril 1963 Ankaras alla ühelt poolt Türgi Vabariik ning teiselt poolt EMÜ liikmesriigid ja ühendus ning mis sõlmiti, kiideti heaks ja kinnitati ühenduse nimel nõukogu 23. detsembri 1963. aasta otsusega 64/732/EMÜ (EÜT 1964, 217, lk 3685, edaspidi „assotsiatsioonileping”).
2. Eelotsusetaotlus esitati Türgi kodaniku G. Güroli ja Bezirksregierung Köln’i vahelises kohtuvaidluses, mis on seotud taotlusega saada õppetoetust vastavalt hariduse omandamise soodustamist käsitlevale föderaalseadusele (Bundesausbildungsförderungsgesetz, edaspidi „BAföG”).
Õiguslik raamistik
EMÜ-Türgi assotsiatsioon
3. Assotsiatsioonilepingu artikkel 12 sätestab:
„Lepinguosalised lepivad kokku juhinduda ühenduse asutamislepingu artiklitest 48, 49 ja 50 omavahel töötajate vaba liikumise järkjärguliseks tagamiseks.”
4. 23. novembril 1970 Brüsselis alla kirjutatud ning ühenduse nimel nõukogu 19. detsembri 1972. aasta määrusega (EMÜ) nr 2760/72 sõlmitud, heaks kiidetud ja kinnitatud lisaprotokolli (EÜT L 293, lk 1, edaspidi „lisaprotokoll”) artikkel 36 sätestab:
„Töötajate vaba liikumine ühenduse liikmesriikide ja Türgi vahel tagatakse assotsieerumislepingu artiklis 12 sätestatud põhimõtete kohaselt järk-järguliste etappide abil nimetatud lepingu jõustumisele järgneva kaheteistkümnenda aasta lõpust kahekümne teise aasta lõpuni.
Assotsiatsiooninõukogu võtab vastu selleks vajalikud reeglid.”
5. Otsuse nr 1/80 artikkel 9 on sõnastatud järgmiselt:
„Türgi lapsi, kes elavad seaduslikult ühenduse liikmesriigis koos seal seaduslikult töötavate või töötanud vanematega, võetakse selle liikmesriigi üldhariduskooli, töö käigus toimuva väljaõppe kursustele ja kutseõppekursustele samadel sisseastumistingimustel kui selle liikmesriigi kodanike lapsi. Neil on õigus selles liikmesriigis siseriiklike õigusaktidega selles valdkonnas ettenähtud soodustustele.”
Siseriiklikud õigusnormid
6. BAföG-i § 1 sätestab:
„Käesoleva seaduse alusel on õigus saada individuaalset õppetoetust huvidele, võimetele ja tulemustele vastavateks õpinguteks, kui õppijal puuduvad muud ülalpidamiseks ja õppimiseks vajalikud vahendid.”
7. BAföG-i § 5 „Õppimine välismaal” lõige 2 sätestab:
„Õppetoetust antakse igale riigis alaliselt elavale õppijale, kes õpib välisriigis asuvas õppeasutuses:
– kui see õpe on asjaosalise hariduse seisukohalt kasulik ja kui vähemalt osa sellest õppest saab tunnustada hariduse nõutava või tavalise kestuse osana või
– kui Saksa õppeasutuse ja välisriigi õppeasutuse vahelise rahvusvahelise koostöö raames võib ühtse hariduse koosseisu kuuluvaid kursusi alternatiivselt pakkuda kas Saksa või välisriigi õppeasutus või
– kui õppija pärast Saksa õppeasutuses õppimist omandab haridust Euroopa Liidu liikmesriigi õppeasutuses vähemalt aasta vältel,
ning kui asjaosaline valdab piisavalt keelt. Kutseõppeasutuste puhul kohaldatakse punkti 1 vaid juhul, kui õppeprogramm nõuab selles riigis elamist keeleoskuse omandamise eesmärgil. Õpe peab kestma vähemalt kuus kuud või ühe semestri; kui õpe toimub välisriigi õppeasutusega tehtava koostöö raames, peab see kestma vähemalt 12 nädalat. BAföG-i § 8 lõikes 2 nimetatud õppijate suhtes kohaldatakse punkti 1 vaid juhul, kui õpet käsitlevad sätted näevad välisriigis õppimise ette õpingute osana, mis peab tingimata toimuma välisriigis.”
8. BAföG-i § 8 lõige 1 sätestab:
„Õppetoetust antakse:
1. Saksa kodanikele põhiseaduse (Grundgesetz) tähenduses;
2. kodakondsuseta isikutele kodakondsuseta isikute staatust föderaalterritooriumil käsitleva seaduse tähenduses;
3. Saksamaal elavatele välismaalastele, kellel on varjupaigaõigus vastavalt varjupaiga andmise menetlust käsitlevale seadusele;
4. välismaalastele, kelle tavaline elukoht on Saksamaal ja kellel on põgeniku staatus humanitaarabi raames vastuvõetud põgenikele antavaid soodustusi käsitleva seaduse § 1 alusel;
5. välismaalastele, kelle tavaline elukoht on Saksamaal ja kellel on põgeniku staatus ning kelle Saksamaal elamise luba ei ole ainult ajutine;
6. välismaalastele, kelle tavaline elukoht on Saksamaal ja kes on välismaalaste seaduse § 51-I tähenduses kaitstud väljasaatmise eest;
7. välismaalastele, kelle alaline elukoht on seaduse kohaldamise territooriumil, kui üks tema vanematest on Saksa kodanik põhiseaduse tähenduses;
8. õppijatele, kellel lapsena on ühenduse kodanike elamisõigust käsitleva seaduse (Aufenthaltsgesetz/EWG) alusel vaba liikumise õigus või kellel lapsena on selle seaduse alusel elamisõigus, samuti õppijatele, kellel ei ole nimetatud seaduse alusel vaba liikumise õigust või elamisõigust, kuna nad on 21-aastased või vanemad või ei ole oma vanemate või abikaasa ülalpidamisel;
9. muus Euroopa Ühenduse liikmesriigis või Euroopa Majanduspiirkonna riigis elavatele õppijatele, kellel oli Saksamaal enne õpingute alustamist töökoht; põhimõtteliselt peab töö ja õppe sisu vahel olema seos.”
9. Sama sätte lõike 2 punkt 2 sätestab:
„Õppetoetust antakse välismaalasele ainult tingimusel, et vähemalt üks tema vanematest on Saksamaal elanud ja seaduslikult töötanud kokku vähemalt kolm aastat viimase kuue aasta jooksul enne koolituse selle osa algust, mille eest võiks toetust saada.”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
10. Põhikohtuasja hageja G. Gürol on Saksamaal sündinud Türgi kodanik, kelle vanemad on samuti Türgi kodanikud ja elavad nagu nende tütargi nimetatud liikmesriigis ning töötavad seal seaduslikult.
11. Alates 1995. aasta sügisest õppis G. Gürol Tübingeni ülikoolis (Saksamaa) rahvamajandust, spetsialiseerumisega regionaaluuringutele. Õppetsükli läbimiseks sai ta BAföG-i kohaselt õppetoetust.
12. Ülikooliõpinguid alustades viis G. Gürol oma peamise elukoha üle Tübingeni, deklareerides oma teise elukohana vanemate elukoha Philippsburgis (Saksamaa). Sama õppetsükli raames läbis ta kursuse Bogazici ülikoolis Istanbulis (Türgi) 1999. aasta oktoobrist kuni 2000. aasta septembrini. Seal elamise ajal deklareeris ta oma peamise elukohana vanemate elukoha. Pärast Saksamaale naasmist valis ta oma peamiseks elukohaks taas Tübingeni ja deklareeris vanemate elukoha oma teise elukohana.
13. G. Gürol esitas 13. augustil 1999 Landesamt für Ausbildungsförderung Nordrhein-Westfalen’ile (Nordrhein-Westfaleni liidumaa õppetoetuste amet), keda asendab nüüd Bezirksregierung Köln, taotluse õppetoetuse saamiseks Istanbulis õppimiseks.
14. Põhikohtuasja kostja jättis selle taotluse 2. septembri 1999. aasta otsusega rahuldamata, kohaldades BAföG-i § 5 lõiget 2. Otsuses leiti, et G. Gürolit tuleb pidada nimetatud seaduse § 8 lõike 2 punkti 2 mõttes välismaalaseks, nii et erinevalt Saksa kodanikest on tal õigus välismaal õppimise korral saada BAföG-i § 5 lõike 2 neljanda lause kohaselt toetust vaid juhul, „kui välisriigis elamise näevad õpet käsitlevad sätted ette õppe osana, mis peab tingimata toimuma välisriigis”. Sellega ei olnud tegemist G. Güroli valitud põhiõppetsükli puhul.
15. Selle tsükli õppeprogrammis oli üksnes märgitud, et väljaspool Saksamaad ühe või kahe semestri jooksul õppimine on „regionaaluuringute” haru valinud üliõpilaste jaoks hea võimalus süvendada asjaomase piirkonna keele ja kultuuri tundmist ning saada muu hulgas kogemusi tulevasi tööväljavaateid silmas pidades. Tegemist oli vaid soovitusega ning ei olnud märgitud, et välismaa ülikoolis õppimine oleks kõnealuse hariduse omandamiseks vajalik, kuigi 9. augusti 1999. aasta kirjas kinnitas Tübingeni ülikool, et selle ülikooli majandusteaduskond nõudis tungivalt välismaal õppimist. Kõnealuse õppe puhul kohaldatav eksamieeskirigi ei maininud välismaal õppimist diplomi saamise eeltingimusena.
16. G. Gürol esitas kõnealuse otsuse peale 29. septembril 1999 vaide, mis jäeti 17. detsembri 1999. aasta otsusega rahuldamata.
17. Eelotsusetaotluse esitanud kohus, kellele esitati kõnealuses asjas kaebus 2. veebruaril 2000, märgib, et kuigi BAföG ei anna õigust taotletud toetusele, võib vastav õigus tuleneda otsuse nr 1/80 artiklist 9.
18. Neil asjaoludel otsustas Verwaltungsgericht Sigmaringen menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas otsuse nr 1/80 […] artikli 9 esimesel lausel on liikmesriikide õiguskordades vahetu õigusmõju, nii et Türgi lastel, kes seaduslikult elavad ühenduse liikmesriigis koos seal seaduslikult töötavate või töötanud vanematega, on võrdne õigus pääseda selle liikmesriigi üldhariduskooli, töö käigus toimuva väljaõppe kursustele ja kutseõppekursustele samadel tingimustel kui selle liikmesriigi kodanike lastel?
2. Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav:
Kas „koos vanematega seaduslikult elamise” tingimusele vastavad ka need Türgi lapsed, kes on viinud oma peamise elukoha üle kohta, kus toimub ülikoolihariduse omandamine, ning on vanemate juures elamist deklareerinud üksnes oma teise elukohana?
3. Kui vastus teisele küsimusele on jaatav:
Kas otsuse nr 1/80 […] esimene lause annab selles nimetatud isikutele peale õppeasutustele võrdse juurdepääsu õiguse ka võrdse õiguse riiklikele toetustele, mida see liikmesriik õpingutel osalemise hõlbustamiseks annab, või tuleb otsuse nr 1/80 […] artikli 9 esimest ja teist lauset koostoimes tõlgendada nii, et liikmesriikidele on jäetud võimalus seada esimeses lauses märgitud isikutele haridusalaste sotsiaaltoetuste andmine sõltuvusse muudest tingimustest või piirata neid toetusi?
4. Kui vastus teisele ja kolmandale küsimusele on jaatav:
Kas see on kohaldatav ka ülikoolihariduse puhul, mida vaidlusaluses sättes nimetatud isikud omandavad oma kodumaal Türgis?”
Eelotsuse küsimused
Esimene küsimus
19. Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib selles küsimuses, kas otsuse nr 1/80 artikli 9 esimesel lausel on liikmesriikide territooriumil vahetu õigusmõju.
20. Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika järgi tuleb EMÜ-Türgi assotsiatsiooninõukogu otsuse sätet pidada vahetut õigusmõju omavaks, sest sätte sõnastust, sätet sisaldava otsuse ja sellega seotud lepingu eemärki ja laadi arvestades sisaldab see säte selget ja täpset kohustust, mille täitmine või mõju ei eelda mingit edasist akti (vt selle kohta eelkõige 20. septembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C-192/89: Sevince, EKL 1990, lk I-3461, punkt 15, ja 8. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-171/01: Wählergruppe Gemeinsam, EKL 2003, lk I-4301, punktid 54 ja 55).
21. Kõik käesolevasse menetlusse astujad on nõustunud, et otsuse nr 1/80 artikli 9 esimene lause vastab neile tingimustele.
22. Selle sätte sõnastuse osas tuleb märkida, et see annab Türgi lastele, kes seaduslikult elavad ühenduse liikmesriigis koos seal seaduslikult töötavate vanematega, õiguse astuda selle liikmesriigi üldhariduskooli, töö käigus toimuva väljaõppe kursustele ja kutseõppekursustele samadel sisseastumistingimustel, kui on selle liikmesriigi kodanike lastel.
23. Otsuse nr 1/80 artikli 9 esimene lause sisaldab võrdse kohtlemise kohustust samadel tingimustel üldharidusele ja kutseõppekursustele juurdepääsu osas ning sellele kohustusele võib asjaomane isik tugineda siseriiklikus kohtus, paludes kohtul jätta kohaldamata liikmesriigi õigusaktide diskrimineerivad sätted, mis seavad teatava õiguse andmise sõltuvusse tingimusest, mida oma riigi kodanikele ei kohaldata, ilma et see eeldaks täiendavaid rakendusmeetmeid (vt analoogia põhjal 4. mai 1999. aasta otsus kohtuasjas C-262/96: Sürül, EKL 1999, lk I-2685, punkt 63).
24. Seda järel dust kinnitab asjaolu, et otsuse nr 1/80 artikkel 9 vaid rakendab ja täpsustab vastuvõtvas liikmesriigis haridusele ja kutseõppele juurdepääsu valdkonnas (vt selle kohta 19. novembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C-210/97: Akman, EKL 1998, lk I-7519, punkt 41) assotsiatsioonilepingu artiklis 9 sätestatud kodakondsuse alusel mittediskrimineerimise põhimõtet, kusjuures kõnealune säte viitab EMÜ asutamislepingu artiklile 7 (hiljem EÜ asutamislepingu artikkel 6, millest nüüd on muudetuna saanud EÜ artikkel 12) (vt analoogia põhjal eespool viidatud Wählergruppe Gemeinsami otsus, punkt 59).
25. Seega ei ole tõdemus, et otsuse nr 1/80 artikli 9 esimeses lauses ettenähtud mittediskrimineerimise põhimõte võib üksikisikute olukorda vahetult reguleerida, vastuolus ka kõnealuse otsuse ja sellega seotud assotsiatsioonilepingu eesmärgi ja laadiga (vt viidatud Wählergruppe Gemeinsami otsus, punktid 61–65).
26. Neil asjaoludel tuleb esimesele küsimusele vastata, et otsuse nr 1/80 artikli 9 esimesel lausel on liikmesriikides vahetu õigusmõju.
Teine küsimus
27. Eelotsusetaotluse põhjendustest nähtub, et eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib selle küsimusega sisuliselt seda, kas koos vanematega elamise tingimus otsuse nr 1/80 artikli 9 esimese lause mõttes on täidetud olukorras, kui Türgi laps pärast seda, kui ta on vastuvõtvas liikmesriigis seaduslikult elanud koos oma vanematega, viib oma alalise elukoha üle ülikoolihariduse omandamise kohta samas liikmesriigis ning on vanemate juures elamist deklareerinud üksnes oma teise elukohana.
28. Eelkõige küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus seda, kas otsuse nr 1/80 artikli 9 esimeses lauses ettenähtud elamistingimus eeldab perekonna ühise kodu olemasolu või piisab ühisest elukohast ning kas viimasel juhul on kõnealune tingimus täidetud vanemate juures teise elukoha säilitamisega.
29. Türgi laps, kes – nagu põhikohtuasjas – elab seaduslikult vastuvõtvas liikmesriigis koos oma vanematega ning viib õpinguid alustades oma peamise elukoha vanemate elukohast üle samas liikmesriigis asuva õppeasutuse asukohta, deklareerides vanemate elukoha oma teise elukohana, täidab otsuse nr 1/80 artikli 9 esimese lauses ettenähtud elamistingimuse.
30. Esiteks ei sea kõnealune säte õigust võrdsele kohtlemisele juurdepääsul üldharidusele ja kutseõppele sõltuvusse mingitest õpingute ajal vanemate juures elamise eritingimustest, nagu laste ja vanemate kodu ühisus, ega konkreetsetest nõuetest elukohale sel ajal, näiteks et tegemist peaks olema peamise ja mitte teise elukohaga.
31. Teiseks tagab selline tõlgendus, et saavutatakse nimetatud sättega taotletud eesmärk: võimaldada Türgi lastel saada nende vanemaid vastuvõtvas riigis üld- ja kutseharidus, piiramata asjaosaliste valikut antava üld- või kutsehariduse liigi osas.
32. Kõiki liike üld- ja kutseharidust ei tarvitseta anda asjaosalise vanemate elukoha läheduses, nii et mõnikord võib ainult õigus asuda elama oma vanemate elukohast erinevasse kohta tagada Türgi lastele analoogiliselt vastuvõtva liikmesriigi kodanike lastega tegeliku võimaluse valida soovitud üld- või kutsehariduse omandamine.
33. Seega tuleb teisele küsimusele vastata, et otsuse nr 1/80 artikli 9 esimese lause mõttes koos vanematega elamise tingimus on täidetud olukorras, kui Türgi laps pärast seda, kui ta on vastuvõtvas liikmesriigis seaduslikult elanud koos oma vanematega, viib oma alalise elukoha üle ülikoolihariduse omandamise kohta samas liikmesriigis ning on vanemate juures elamist deklareerinud üksnes oma teise elukohana.
Teine ja kolmas küsimus
34. Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib nende küsimustega, mida tuleb vaadelda koos, sisuliselt seda, kas otsuse nr 1/80 artikli 9 esimest ja teist lauset tuleb tõlgendada nii, et need tagavad selles sättes nimetatud isikutele diskrimineerimisvaba juurdepääsu õiguse sellisele õppetoetusele, nagu näevad ette põhikohtuasjas käsitletavad õigusnormid, ning kui jah, kas siis kehtib see õigus ka juhul, kui tegemist on Türgis omandatava kõrgharidusega.
35. Tuleb märkida, et BAföG-i kohaselt antavat õppetoetust, mida nimetatud seaduse § 1 alusel antakse õppijatele, kellel puuduvad muud ülalpidamiseks ja õppimiseks vajalikud vahendid, antakse välismaal õppida soovivatele Türgi üliõpilastele sama seaduse § 5 lõike 2 alusel ainult siis, kui „õpet käsitlevad sätted näevad välisriigis õppimise ette õpingute osana, mis peab tingimata toimuma välisriigis”. Seevastu Saksa kodanikel on õigus kõnealusele toetusele, kui see õpe on asjaosalise hariduse seisukohalt „kasulik” ja kui vähemalt osa sellest õppest saab tunnustada hariduse nõutava või tavalise kestuse osana.
36. Otsuse nr 1/80 artikli 9 esimene lause annab Türgi lastele diskrimineerimisvaba juurdepääsu õiguse vastuvõtva liikmesriigi üldhariduskoolile, töö käigus toimuva väljaõppe kursustele ja kutseõppekursustele. Võrdne juurdepääs haridusele selle sätte mõttes hõlmab kõik õppevormid, sealhulgas ülikoolis toimuvad majandusõpingud, millega on tegemist põhikohtuasjas (vt analoogia põhjal 15. märtsi 1989. aasta otsus liidetud kohtuasjades 389/87 ja 390/87: Echternach ja Moritz, EKL 1989, lk 723, punktid 29 ja 30).
37. Sama artikli teine lause täpsustab, et Türgi lastel „on õigus [vastuvõtvas] liikmesriigis siseriiklike õigusaktidega selles valdkonnas ettenähtud soodustustele”.
38. Seda täpsustust tuleb mõista nii, et kui vastuvõtva liikmesriigi õigusaktidega on hariduse valdkonnas ette nähtud soodustused, mis – nagu vaidlusalune toetus – on mõeldud katma õppija haridus- ja ülalpidamiskulusid, võivad Türgi kodanikud neid saada samamoodi kui selle liikmesriigi kodanikud.
39. Türgi laste diskrimineerimisvaba juurdepääs üld- ja kutseõppekursustele, kaasa arvatud sellistele, mis läbitakse välismaal nagu põhikohtuasjas, võib muutuda illusoorseks, kui neile ei tagata võrdset õigust sellistele soodustustele nagu vaidlusalune toetus.
40. Selline tõlgendus on ka ainus, mis võimaldab täielikult saavutada otsuse nr 1/80 artikliga 9 taotletud eesmärki: tagada Türgi laste ja vastuvõtva liikmesriigi kodanike laste võrdsed võimalused üld- ja kutsehariduse valdkonnas. Kui võrdse kohtlemise põhimõtet ei kohaldata välisriigis toimuvatele õpingutele, oleks liikmesriigi kodanike lastel juurdepääs nende hariduse jaoks kasulikele kursustele, samas kui Türgi lastel oleks oht ilma jääda sellistest kursustest, mis võivad nende haridusele kasulikud olla, üksnes sel põhjusel, et need kursused ei ole nende valitud õpingute lõpuleviimiseks vältimatud.
41. Kõnealuse artikli 9 teine lause kaotaks pealegi oma kasuliku mõju, kui selle eemärk oleks – nagu leiavad Bezirksregierung Köln ning Saksamaa ja Austria valitsus – üksnes volitada vastuvõtvat liikmesriiki andma oma siseriiklike õigusaktidega ettenähtud soodustusi Türgi lastele, võttes arvesse, et kõnealusel riigil ei ole mingit vajadust sellise volituse järele.
42. Analoogiliselt otsuse nr 1/80 artikli 9 esimese lausega sisaldab kõnealune säte võrdse kohtlemise kohustust üld- ja kutsehariduse valdkonnas soodustuste andmisel ning sellele kohustusele võib asjaomane isik tugineda siseriiklikus kohtus, paludes kohtul jätta kohaldamata liikmesriigi õigusaktide diskrimineerivad sätted, mis seavad teatava soodustuse andmise sõltuvusse tingimusest, mida oma riigi kodanikele ei kohaldata, ilma et see eeldaks täiendavaid rakendusmeetmeid.
43. Neil asjaoludel ja võttes arvesse käesoleva otsuse punktides 24 ja 25 esitatud kaalutlusi on otsuse nr 1/80 artikli 9 teisel lausel liikmesriikides vahetu õigusmõju.
44. Kuna Türgi lastele on seega tagatud diskrimineerimisvaba juurdepääs õppetoetustele ja kuna vastuvõttev liikmesriik annab oma kodanikele võimaluse saada õppetoetust välismaal toimuvate õpingute eest, peavad Türgi lapsed, lähtudes otsuse nr 1/80 artikli 9 teise lause sõnastusest ja õppijate võrdsete võimaluste säilitamiseks, saama samasugust soodustust, kui nad soovivad jätkata õpinguid väljaspool seda liikmesriiki. Miski ei õigusta võrdse kohtlemise välistamist Türgi laste puhul üksnes sel põhjusel, et nad on otsustanud läbida selle õppe oma perekonna päritoluriigis.
45. Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb kolmandale ja neljandale küsimusele vastata, et otsuse nr 1/80 artikli 9 teisel lausel on liikmesriikides vahetu õigusmõju. See säte tagab Türgi lastele diskrimineerimisvaba juurdepääsu õiguse sellisele õppetoetusele, nagu näevad ette põhikohtuasjas käsitletavad õigusnormid, ning see õigus kehtib ka juhul, kui tegemist on Türgis omandatava kõrgharidusega.
Kohtukulud
46. Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkusi esitanute, v.a poolte kohtukulusid ei hüvitata.
Resolutiivosa
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:
1. Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vahel assotsiatsiooni loomiseks sõlmitud lepinguga asutatud assotsiatsiooninõukogu 19. septembri 1980. aasta otsuse nr 1/80, mis käsitleb assotsiatsiooni arengut, artikli 9 esimesel lausel on liikmesriikides vahetu õigusmõju.
2. Otsuse nr 1/80 artikli 9 esimese lause mõttes koos vanematega elamise tingimus on täidetud olukorras, kui Türgi laps pärast seda, kui ta on vastuvõtvas liikmesriigis seaduslikult elanud koos oma vanematega, viib oma alalise elukoha üle ülikoolihariduse omandamise kohta samas liikmesriigis ning on vanemate juures elamist deklareerinud üksnes oma teise elukohana.
3. Otsuse nr 1/80 artikli 9 teisel lausel on liikmesriikides vahetu õigusmõju. See säte tagab Türgi lastele diskrimineerimisvaba juurdepääsu õiguse sellisele õppetoetusele, nagu näevad ette põhikohtuasjas käsitletavad õigusnormid, ning see õigus kehtib ka juhul, kui tegemist on Türgis omandatava kõrgharidusega.