62023TJ0503
ÜLDKOHTU OTSUS (viies koda)
4. september 2024 (
*1
)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Piiravad meetmed seoses olukorraga Süürias – Rahaliste vahendite külmutamine – Piirangud liikmesriikide territooriumile lubamisel – Hageja nime jätmine asjasse puutuvate isikute, üksuste ja asutuste loeteludesse – Assadi või Makhloufi perekonna liikmetega seotuse kriteerium – Õigusvastasuse väide – Hindamisvead – Lepinguväline vastutus
Kohtuasjas T‑503/23,
Ammar Sharif, elukoht Beirut (Liibanon), esindajad: advokaadid G. Karouni ja K. Assogba,
hageja,
versus
Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: S. Lejeune ja V. Piessevaux,
kostja,
ÜLDKOHUS (viies koda),
koosseisus: koja president J. Svenningsen, kohtunikud J. Laitenberger ja J. Martín y Pérez de Nanclares (ettekandja),
kohtusekretär: ametnik L. Ramette,
arvestades menetluse kirjalikku osa,
arvestades 16. aprilli 2024. aasta kohtuistungil esitatut,
on teinud järgmise
kohtuotsuse (
1
)
1
Hageja Ammar Sharif palub oma hagis esiteks ELTL artikli 263 alusel tühistada nõukogu 25. mai 2023. aasta otsus (ÜVJP) 2023/1035, millega muudetakse otsust 2013/255/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses olukorraga Süürias (ELT 2023, L 139, lk 49), ja nõukogu 25. mai 2023. aasta rakendusmäärus (EL) 2023/1027, millega rakendatakse määrust (EL) nr 36/2012, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses olukorraga Süürias (ELT 2023, L 139, lk 1) (edaspidi koos „vaidlustatud aktid“), teda puudutavas osas ning teiseks ELTL artikli 268 alusel hüvitada kahju, mis talle vaidlustatud aktide vastuvõtmisega väidetavalt tekitati. Lisaks palub ta ELTL artikli 277 alusel tuvastada, et nõukogu 31. mai 2013. aasta otsuse 2013/255/ÜVJP, mis käsitleb Süüria vastu suunatud piiravaid meetmeid (ELT 2013, L 147, lk 14) (muudetud nõukogu 12. oktoobri 2015. aasta otsusega (ÜVJP) 2015/1836 (ELT 2015, L 266, lk 75)), artikli 27 lõike 2 punkt b ja lõige 3, artikli 28 lõike 2 punkt b ja lõige 3 ning nõukogu 18. jaanuari 2012. aasta määruse (EL) nr 36/2012, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses olukorraga Süürias ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EL) nr 442/2011 (ELT 2012, L 16, lk 1) (muudetud nõukogu 12. oktoobri 2015. aasta määrusega (EL) 2015/1828 (ELT 2015, L 266, lk 1)), artikli 15 lõike 1a punkt b ei ole kohaldatavad.
I. Vaidluse taust
[…]
A. Hageja nime esialgne kandmine kõnealustesse loeteludesse ja selle kande jõusse jätmine kuni 1. juunini 2019
11
Nõukogu 27. oktoobri 2016. aasta rakendusotsusega (ÜVJP) 2016/1897, millega rakendatakse otsust 2013/255 (ELT 2016, L 293, lk 36), ja nõukogu 27. oktoobri 2016. aasta rakendusmäärusega (EL) 2016/1893, millega rakendatakse määrust nr 36/2012 (ELT 2016, L 293, lk 25) (edaspidi koos „2016. aasta aktid“), lisati hageja nimi otsuse 2013/255 I lisa A osas („Isikud“) sisalduva loetelu reale 212 ning määruse nr 36/2012 II lisa A osas („Isikud“) sisalduva loetelu reale 212 (edaspidi koos „kõnealused loetelud“) koos järgmiste põhjendustega:
„Süürias tegutsev Süüria suurettevõtja, tegutseb pangandus-, kindlustus- ja [hotellindus]sektoris. Byblos Bank Syria asutav partner, Unlimited Hospitality Ltd suuraktsionär ning Solidarity Alliance Insurance Company ja Al‑Aqueelah Takaful Insurance Company nõukogu liige.“
[…]
13
Nõukogu võttis 29. mail 2017 vastu otsuse (ÜVJP) 2017/917, millega muudetakse otsust 2013/255 (ELT 2017, L 139, lk 62) ning millega pikendati viimati nimetatud otsuse kohaldamist kuni 1. juunini 2018, ja rakendusmääruse (EL) 2017/907, millega rakendatakse määrust nr 36/2012 (ELT 2017, L 139, lk 15) (edaspidi koos „2017. aasta aktid“).
[…]
15
Nõukogu võttis 28. mail 2018 vastu otsuse (ÜVJP) 2018/778, millega muudetakse otsust 2013/255 (ELT 2018, L 131, lk 16) ning millega pikendati viimati nimetatud otsuse kohaldamist kuni 1. juunini 2019, ja rakendusmääruse (EL) 2018/774, millega rakendatakse määrust nr 36/2012 (ELT 2018, L 131, lk 1) (edaspidi koos „2018. aasta aktid“).
[…]
17
Üldkohus jättis 4. aprilli 2019. aasta otsusega Sharif vs. nõukogu (T‑5/17, EU:T:2019:216) rahuldamata hageja hagi 2016., 2017. ja 2018. aasta aktide peale teda puudutavas osas. Üldkohus leidis nimetatud kohtuotsuse punktis 70, et hageja nime kandmine kõnealustesse loeteludesse oli põhjendatud asjaoluga, et nõukogu oli esitanud konkreetsete, täpsete ja ühtelangevate kaudsete tõendite kogumi, mis võib tõendada asjaolu, et hageja on Süürias tegutsev juhtiv ettevõtja. Hageja selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebust ei esitanud.
B. Hageja nime kõnealustesse loeteludesse jätmine
18
Nõukogu võttis 17. mail 2019 vastu otsuse (ÜVJP) 2019/806, millega muudetakse otsust 2013/255 (ELT 2019, L 132, lk 36) ning millega pikendati viimati nimetatud otsuse kohaldamist kuni 1. juunini 2020, ja rakendusmääruse (EL) 2019/798, millega rakendatakse määrust nr 36/2012 (ELT 2019, L 132, lk 1) (edaspidi koos „2019. aasta aktid“). Nendes aktides ei ole nimetatud hageja nime ega muudetud tema nime kõnealustesse loeteludesse kandmise põhjendusi.
[…]
20
Nõukogu võttis 28. mail 2020 vastu otsuse (ÜVJP) 2020/719, millega muudetakse otsust 2013/255 (ELT 2020, L 168, lk 66) ning millega pikendati viimati nimetatud otsuse kohaldamist kuni 1. juunini 2021, ja rakendusmääruse (EL) 2020/716, millega rakendatakse määrust nr 36/2012 (ELT 2020, L 168, lk 1) (edaspidi koos „2020. aasta aktid“).
21
2020. aasta aktide alusel asendati 2016., 2017., 2018. ja 2019. aasta aktidest tulenevad hageja nime kõnealustesse loeteludesse kandmise põhjendused järgmise põhjendusega:
„Seotud Makhloufi perekonna liikmega (Rami Makhloufi õemees).“
[…]
23
Üldkohus jättis 28. aprilli 2021. aasta otsusega Sharif vs. nõukogu (T‑540/19, ei avaldata, EU:T:2021:220) rahuldamata hageja hagi 2019. ja 2020. aasta aktide peale teda puudutavas osas. Üldkohus leidis selle kohtuotsuse punktis 144, et hageja nime kõnealustesse loeteludesse kandmise põhjendused, nagu need nähtuvad 2019. aasta aktidest, on piisavalt põhistatud, mistõttu Süürias tegutseva juhtiva ettevõtja kriteeriumi arvestades oli hageja nime kandmine kõnealustesse loeteludesse põhjendatud. Lisaks leidis Üldkohus nimetatud kohtuotsuse punktis 174, et 2020. aasta aktide alusel hageja nime kõnealustesse loeteludesse kandmise põhjendus on piisavalt põhistatud, mistõttu kriteeriumi arvestades, mis puudutab seost Assadi või Makhloufi perekonna liikmetega, oli hageja nime kandmine nendesse loeteludesse põhjendatud. Hageja selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebust ei esitanud.
24
Nõukogu võttis 25. mail 2023 vastu vaidlustatud aktid. Hageja nime loetellu kandmise põhjendus jäi 2020. aasta aktide omaga võrreldes samaks. Nõukogu teavitas 26. mai 2023. aasta kirjas hageja esindajat tema nime jätmisest kõnealustesse loeteludesse.
II. Poolte nõuded
25
Hageja palub Üldkohtul:
–
tuvastada, et otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõike 2 punkt b ja lõige 3, artikli 28 lõike 2 punkt b ja lõige 3 ning määruse nr 36/2012 (muudetud määrusega 2015/1828) artikli 15 lõike 1a punkt b on õigusvastased, ning tunnistada need hagejat puudutavas osas hageja suhtes kohaldamatuks;
–
tühistada vaidlustatud aktid teda puudutavas osas;
–
mõista nõukogult kogu kahju hüvitamiseks välja 10000 eurot;
–
mõista kohtukulud välja nõukogult.
26
Nõukogu palub Üldkohtul:
–
jätta hagi rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejalt;
–
teise võimalusena, juhul kui vaidlustatud aktid tühistatakse, jätta otsuse 2023/1035 tagajärjed hageja suhtes kuni rakendusmääruse 2023/1027 osalise tühistamise jõustumiseni kehtima.
III. Õiguslik käsitlus
A. Tühistamisnõuded
[…]
1.
Esimene väide, milles viidatakse õigusvastasusele võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise tõttu
28
Hageja väidab, et otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõike 2 punkt b ja lõige 3, artikli 28 lõike 2 punkt b ja lõige 3 ning määruse nr 36/2012 (muudetud määrusega 2015/1828) artikli 15 lõike 1a punkt b on õigusvastased, kuna sisuliselt on need artiklid vastuolus võrdse kohtlemise põhimõttega.
29
Nõukogu vaidleb hageja argumentidele vastu.
30
ELTL artikli 277 kohaselt võib kohtuvaidluses, kus arutamisele tuleb liidu institutsiooni, organi või asutuse vastuvõetud üldkohaldatav akt, iga menetlusosaline taotleda Euroopa Liidu Kohtult artikli 263 teises lõigus esitatud alustel selle õigusakti kohaldamata jätmist.
31
ELTL artikkel 277 väljendab üldpõhimõtet, mis tagab igale poolele õiguse vaidlustada institutsiooni varasemate, vaidlustatud akti õiguslikuks aluseks olevate õigusaktide kehtivus täiendava nõudega, et saavutada sellise akti tühistamine, mille peale ta saab hagi esitada, kui tal ei olnud õigust esitada ELTL artikli 263 alusel otse hagi nende õigusaktide peale, mis toovad tema suhtes kaasa õiguslikke tagajärgi, kuid mille tühistamist ta ei ole saanud nõuda. Üldakt, mille õigusvastasust väidetakse, peab olema hagi esemeks olevale juhtumile otseselt või kaudselt kohaldatav ning vaidlustatud üksikotsuse ja kõnealuse üldakti vahel peab esinema otsene õiguslik seos (vt 17. veebruari 2017. aasta kohtuotsus Islamic Republic of Iran Shipping Lines jt vs. nõukogu, T‑14/14 ja T‑87/14, EU:T:2017:102, punkt 55 ning seal viidatud kohtupraktika).
32
Mis puudutab kohtuliku kontrolli intensiivsust, siis väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peavad liidu kohtud vastavalt neile EL toimimise lepinguga antud pädevusele tagama põhimõtteliselt täieliku kontrolli kõigi liidu õigusaktide õiguspärasuse üle põhiõiguste seisukohast, mis moodustavad liidu õiguskorra lahutamatu osa. See nõue on sõnaselgelt sätestatud ELTL artikli 275 teises lõigus (vt 28. novembri 2013. aasta kohtuotsus nõukogu vs. Fulmen ja Mahmoudian, C‑280/12 P, EU:C:2013:775, punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 28. novembri 2013. aasta kohtuotsus nõukogu vs. Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, punkt 65 ja seal viidatud kohtupraktika).
33
Nagu nõukogu õigesti märkis, on tal siiski ulatuslik kaalutlusõigus seoses piiravate meetmete õiguslike kriteeriumide üldise ja abstraktse määratlemise ning nende kehtestamise korra kindlaksmääramisega (vt selle kohta 21. aprilli 2015. aasta kohtuotsus Anbouba vs. nõukogu, C‑605/13 P, EU:C:2015:248, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika). Kuid vastupidi sellele, mida väidab hageja, on nõukogu kaalutlusõiguse ulatuse kindlaksmääramine kohtuliku kontrolli ulatuse kindlakstegemisel asjakohane. Võttes arvesse nõukogu ulatuslikku kaalutlusõigust, on neid kriteeriume ja korda kindlaksmääravate üldnormide – nagu vaidlustatud aktide sätted, mis näevad ette käesolevas väites nimetatud vaidlusaluse kriteeriumi – kohtulik kontroll piiratud, piirdudes menetlusnormide järgimise ja põhjendamiskohustuse täitmise, faktiliste asjaolude sisulise õigsuse ning selle kontrollimisega, et asjaolude hindamisel ei oleks tehtud ilmselget hindamisviga ega tegemist ei oleks võimu kuritarvitamisega (vt selle kohta 9. juuli 2009. aasta kohtuotsus Melli Bank vs. nõukogu, T‑246/08 ja T‑332/08, EU:T:2009:266, punktid 44 ja 45, ning 12. veebruari 2020. aasta kohtuotsus Amisi Kumba vs. nõukogu, T‑163/18, EU:T:2020:57, punkt 149 (ei avaldata)).
34
Käesoleval juhul on hageja nimi kantud kõnealustesse loeteludesse tema seotuse tõttu Rami Makhloufiga, kelle õemees ta on.
35
Sellest tuleb järeldada, et hageja nimi jäeti kõnealustesse loeteludesse tema seotuse tõttu Makhloufi perekonna liikmega. Teisisõnu põhineb selle nime loetellu kandmine otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõike 2 viimases lauseosas ja artikli 28 lõike 2 viimases lauseosas määratletud kriteeriumil koostoimes mõlema nimetatud sätte lõike 2 punktis b määratletud kriteeriumiga, mis on rahaliste vahendite külmutamise osas üle võetud määruse nr 36/2012 (muudetud määrusega 2015/1828) artikli 15 lõike 1a viimases lauseosas koostoimes selle sätte lõike 1a punktis b määratletud kriteeriumiga, st kriteeriumiga, mis puudutab seost Assadi või Makhloufi perekonna liikmetega.
36
Kõigepealt tuleb märkida, et hageja väidab, et otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõike 2 punkt b, artikli 28 lõike 2 punkt b ja määruse nr 36/2012 (muudetud määrusega 2015/1828) artikli 15 lõike 1a punkt b on Assadi või Makhloufi perekonna liikmete kriteeriumi puudutavas osas õigusvastased. Hageja menetlusdokumentidest nähtub siiski väga selgelt – ja nõukogu ei ole seda vaidlustanud –, et hageja eesmärk oli vaidlustada selle kriteeriumi õiguspärasust, mille alusel jäeti tema nimi kõnealustesse loeteludesse, see tähendab kriteeriumi, mis puudutab seost Assadi või Makhloufi perekonna liikmetega. Järelikult tuleb asuda seisukohale, et hageja esitatud õigusvastasuse väide puudutab lisaks otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõikele 3 ja artikli 28 lõikele 3 nimetatud otsuse artikli 27 lõike 2 viimast lauseosa ja artikli 28 lõike 2 viimast lauseosa koostoimes vastavalt kummagi sätte lõike 2 punktiga b ning määruse nr 36/2012 (muudetud määrusega 2015/1828) artikli 15 lõike 1a viimast lauseosa koostoimes selle sätte lõike 1a punktiga b.
37
Hageja väidab, et rikutud on võrdse kohtlemise põhimõtet, kuna erinevalt teistest otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõikes 2, artikli 28 lõikes 2 ja määruse nr 36/2012 (muudetud määrusega 2015/1828) artikli 15 lõikes 1a osutatud isikute kategooriatest, kelle suhtes kohaldatakse nimetatud otsuse artikli 27 lõiget 3 ja artikli 28 lõiget 3, on isikutel, kes on kantud kõnealustesse loeteludesse nende sidemete tõttu Assadi või Makhloufi perekonna liikmetega, teoreetiliselt ja praktiliselt võimatu ümber lükata eeldust, et nad on Süüria režiimiga seotud.
38
Sellega seoses tuleb meenutada, et võrdse kohtlemise põhimõte, mis on õiguse aluspõhimõte, keelab sarnaste olukordade erineva käsitlemise ja erinevate olukordade ühetaolise käsitlemise, välja arvatud juhul, kui see on objektiivselt põhjendatud (9. juuli 2009. aasta kohtuotsus Melli Bank vs. nõukogu, T‑246/08 ja T‑332/08, EU:T:2009:266, punkt 135).
39
Otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõike 3 ja artikli 28 lõike 3 sõnastusest nähtub aga selgelt, et neid sätteid kohaldatakse kõigi nende kahe artikli lõikes 2 nimetatud isikute kategooriate suhtes, sealhulgas seega – kui nad on seal loetletud – isikute suhtes, kes on kantud kõnealustesse loeteludesse nende seotuse tõttu Assadi või Makhloufi perekonna liikmetega.
40
Järelikult tuleb tagasi lükata hageja argument, et kõnealustesse loeteludesse kantud isikutel on nende seotuse tõttu Assadi või Makhloufi perekonna liikmetega võimatu kasutada otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõike 3 ja artikli 28 lõike 3 sätteid.
41
Mis puudutab väidetavat praktilist võimatust, siis vastab tõele, nagu väidab hageja ja möönab nõukogu, et perekondlikku sidet ei saa põhimõtteliselt katkestada. Siiski ei tulene ühelt poolt otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõike 3 ja artikli 28 lõike 3 sõnastusest, et kõnealustesse loeteludesse kantud isikutelt nende perekondliku sideme tõttu Assadi või Makhloufi perekonna liikmetega oodatakse tingimata, et nad tõendaksid selle perekondliku sideme lõhkumist, et tõendada, et nad ei ole või enam ei ole Süüria režiimiga seotud või ei mõjuta seda või ei kujuta endast tegelikku kõrvalehoidmise riski.
42
Lisaks tuleb märkida, et kui see oleks nii, ei saaks Assadi või Makhloufi perekonna liikmed üldse tugineda otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõikele 3 ja artikli 28 lõikele 3. See tähendaks seega ümberlükkamatut eeldust, et neil on seos Süüria režiimiga. Kohtupraktikas on aga otsustatud, et otsusega 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) ei ole kehtestatud ümberlükkamatut eeldust, et Assadi või Makhloufi perekonna liikmed toetavad Süüria režiimi või on sellega seotud, kuna neisse perekondadesse kuuluvate isikute nimesid ei ole kantud nende isikute ja üksuste loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, kui on tõendatud, et need isikud ei ole või enam ei ole selle režiimiga seotud (1. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus Makhlouf vs. nõukogu, C‑157/19 P, ei avaldata, EU:C:2020:777, punkt 98). Seega, kui sellised isikud võivad tugineda otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõikele 3 ja artikli 28 lõikele 3, siis võivad seda teha ka nendega seotud isikud.
43
Teiselt poolt tuleb meenutada, et Süüria režiimiga seotuse eeldust tuleb pidada ümberlükatuks, kui hageja esitab argumendid või tõendid, mis võivad tõsiselt kahtluse alla seada nõukogu esitatud tõendite usaldusväärsuse või neile antud hinnangu, arvestades eelkõige otsuse 2013/255 (muudetud tsusega 2015/1836) artikli 27 lõikes 3 ja artikli 28 lõikes 3 sätestatud tingimusi, või kui ta esitab liidu kohtule tõendite kogumi selle kohta, et ta ei ole või ei ole enam selle režiimiga seotud, et ta ei mõjuta seda režiimi ega kujuta endast piiravatest meetmetest kõrvalehoidmise tegelikku riski vastavalt selle otsuse artikli 27 lõikele 3 ja artikli 28 lõikele 3 (8. juuli 2020. aasta kohtuotsus Zubedi vs. nõukogu, T‑186/19, EU:T:2020:317, punkt 71).
44
Seega on hagejal Süüria režiimiga seotuse eelduse ümberlükkamiseks erinevaid vahendeid ning ta ei ole niisiis piiratud sellega, et tõendada perekondliku sideme kadumist Rami Makhloufiga ja oodata oma nime kustutamist kõnealustest loeteludest.
45
Lisaks, vastupidi sellele, mida väidab hageja, võivad Assadi või Makhloufi perekonna liikmetega seotud isikud oma isikliku käitumise tõttu Süüria režiimist distantseeruda ja seega esitada tõendeid selle kohta, et nad ei ole enam Süüria režiimiga seotud. See kehtib ka selliste isikute suhtes nagu hageja, kes on nende perekonnaliikmetega seotud abielusidemete kaudu. Asjaolu, et ta on Rami Makhloufi õemees, ei takista nimelt kuidagi hagejal tõendada, et ta katkestas igasuguse sideme Süüria režiimiga, näiteks mõistes avalikult hukka nende tegevuse, tegutsedes nende tegevuse vastu või keeldudes täitmast juhiseid, mida ta võis saada, või ka seda, et ta ei kujuta endast tegelikku kõrvalehoidumise riski, esitades tõendeid selle kohta, et tal ei ole enam mingit kontakti Süüria režiimile lähedase isikuga, käesoleval juhul Rami Makhloufiga.
46
Selliseid argumente ja tõendeid, mis võivad võimaldada kõnealustesse loeteludesse kantud isikutel tugineda otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõikele 3 ja artikli 28 lõikele 3, võivad esitada kõik isikud, kes kuuluvad otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõikes 2 ja artikli 28 lõikes 2 ning määruse nr 36/2012 (muudetud määrusega 2015/1828) artikli 15 lõikes 1a nimetatud erinevatesse kategooriatesse.
47
Seega vastupidi sellele, mida väidab hageja, ei ole Assadi või Makhloufi perekonna liikmetega seotud isikutel praktikas võimatu kasutada otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõiget 3 ja artikli 28 lõiget 3.
48
Sellega seoses tuleb lisaks märkida, et hageja esitas käesoleva hagi raames argumendid, mis tema arvates võimaldavad ümber lükata eelduse seotuse kohta Assadi või Makhloufi perekonna liikmetega. Neid argumente analüüsitakse, analüüsides teist väidet, mis käsitleb piisava faktilise aluse puudumist ja hindamisviga.
49
Neil asjaoludel koheldakse Assadi või Makhloufi perekonna liikmetega seotud isikuid õiguslikult samamoodi nagu otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõikes 2 ja artikli 28 lõikes 2 ning määruse nr 36/2012 (muudetud määrusega 2015/1828) artikli 15 lõikes 1a nimetatud isikuid.
50
Järelikult ei ole hageja tõendanud, et otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõike 2 viimane lauseosa ja artikli 28 lõike 2 viimane lauseosa koostoimes vastavalt kummagi nimetatud sätte lõike 2 punktiga b, esimese otsuse artikli 27 lõikega 3 ja artikli 28 lõikega 3 ning määruse nr 36/2012 (muudetud määrusega 2015/1828) artikli 15 lõike 1a viimane lauseosa koostoimes selle sätte lõike 1a punktiga b on vastuolus võrdse kohtlemise põhimõttega.
[…]
63
Kõike eeltoodut arvestades tuleb õigusvastasuse väide ja seega esimene väide tagasi lükata.
2.
Teine väide, milles viidatakse piisava faktilise aluse puudumisele ja hindamisveale
[…]
b)
Esimene osa, milles viidatakse piisava faktilise aluse puudumisele
[…]
2) Esimese osa põhjendatus
82
Hageja väidab, et tema nime kõnealustesse loeteludesse kandmise põhjenduse tõttu sõltub tema saatus vältimatult Rami Makhloufi olukorrast. Viimase olukord on aga viimastel aastatel pidevalt muutunud, mistõttu ta ei ole enam võimu keskmes ning on täielikult väljaspool Süüria majandus-, poliitilist või rahandusmaailma. Sellega seoses rõhutab hageja repliigis, et iga uus faktiline asjaolu, mis mõjutab Rami Makhloufi olukorda, peab mõjutama tema enese olukorda.
83
Hageja väidab sisuliselt, et muutused Rami Makhloufi olukorras on üldtuntud faktid, mis ei saa nõukogule teadmata olla, seda enam et need kajastuvad meediakanalites, millele nõukogu süstemaatiliselt ja regulaarselt viitab, et dokumenteerida oma toimikuid isiku nime kandmisel või jätmisel kõnealustesse loeteludesse.
84
Nõukogu vaidleb hageja argumentidele vastu.
85
Käesolevas asjas soovib hageja oma argumentidega, et tuvastataks, et nõukogu ei vaadanud Rami Makhloufi olukorda nõuetekohaselt uuesti läbi, kuigi tal oli see kohustus. Kui nõukogu oleks aga selle uuesti läbi vaadanud, oleks ta tuvastanud, et tema olukord on muutunud, mis oleks mõjutanud hageja olukorda.
86
Sellega seoses tuleb sarnaselt nõukoguga märkida, et Üldkohtu kontroll käesolevas kohtuasjas saab puudutada üksnes hageja nime kõnealustesse loeteludesse kandmise põhjendatust ega saa seega kahtluse alla seada nende otsuste õiguspärasust, millega nõukogu kandis Rami Makhloufi nime neisse loeteludesse (vt selle kohta 11. mai 2017. aasta kohtuotsus Barqawi vs. nõukogu, T‑303/15, ei avaldata, EU:T:2017:328, punkt 42, ja 18. mai 2022. aasta kohtuotsus Foz vs. nõukogu, T‑296/20, EU:T:2022:298, punkt 115).
87
Hageja viidatud asjaolu, et tema olukord on seotud Rami Makhloufi omaga, ei saa õigustada teistsugust lähenemist, nagu ka tema argument, mille kohaselt ei saa temalt nõuda, et ta ootaks, et Rami Makhlouf esitaks hagi, riskides sellega, et tema enese hagi muutub sisutühjaks.
88
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tähendab liidu institutsioonide aktide õiguspärasuse eeldamine seda, et need loovad õiguslikke tagajärgi seni, kuni neid ei ole tagasi võetud, kui neid ei ole tühistatud tühistamishagi menetluse raames või tunnistatud kehtetuks eelotsusemenetluses või õigusvastasuse tõttu (vt 18. mai 2022. aasta kohtuotsus Foz vs. nõukogu, T‑296/20, EU:T:2022:298, punkt 116 ja seal viidatud kohtupraktika).
89
Ent ühelt poolt ei väida hageja, et ta on nende aktide adressaat, millega Rami Makhlouf kanti kõnealustesse loeteludesse, ega seda, et ta nõuaks käesoleva hagiga nende tühistamist. Seega ei saa hageja käesolevas menetluses tugineda sellele, et nõukogu on rikkunud kohustust Rami Makhloufi olukord uuesti läbi vaadata, ega sellele, et nõukogu tõlgendas vääralt nende lisade sisu, mille ta esitas tõendamaks, et Rami Makhlouf ei olnud enam Süüria režiimiga seotud.
90
Teiselt poolt vastab tõele, et hageja esitas õigusvastasuse väite otsuse 2013/255 (muudetud otsusega 2015/1836) artikli 27 lõike 2 viimase lauseosa ja artikli 28 lõike 2 viimase lauseosa suhtes koostoimes vastavalt kummagi nimetatud sätte lõike 2 punktiga b, muudetud otsuse 2013/255 artikli 27 lõikega 3, artikli 28 lõikega 3 ja määruse nr 36/2012 (muudetud määrusega 2015/1828) artikli 15 lõike 1a viimase lauseosa suhtes koostoimes nimetatud artikli lõike 1a punktiga b. Ta tegi seda aga väitega, et need artiklid rikuvad võrdse kohtlemise põhimõtet, kuna Assadi või Makhloufi perekonna liikmetega seotud isikute kategooria ei saa ei teoreetiliselt ega praktiliselt tugineda muudetud otsuse 2013/255 artikli 27 lõiget 3 ja artikli 28 lõikele 3. Hageja on küll ka väitnud, et Assadi või Makhloufi perekonna liikmete kriteerium ei ole enam asjakohane. See argument, mis esitati repliigi staadiumis, lükati siiski vastuvõetamatuse tõttu tagasi, kuna eespool punktides 59 ja 62 käsitati seda uue argumendina. Igal juhul tuleb märkida, et selle loetellu kandmise kriteeriumi, mis puudutab kõiki nende kahe perekonna mõjukaid liikmeid, asjakohasust ja õiguspärasust ei saa kahtluse alla seada üksnes Rami Makhloufi olukorra tõttu.
91
Lisaks ei ole Rami Makhloufi puudutavaid akte tagasi võetud ega ole nende mõju ajutiste meetmete kohaldamise taotluse alusel peatatud. Seega loovad aktid, millega Rami Makhlouf kanti kõnealustesse loeteludesse, jätkuvalt õiguslikke tagajärgi.
92
Lisaks esitas hageja kohtuistungil argumendi, et Üldkohus ei pea käesoleva väiteosa raames kontrollima Rami Makhloufi ja Süüria režiimi vahelise seose püsimist, vaid üksnes seda, kas tema olukord oli muutunud. Sellise väitega ei saa nõustuda. Ühelt poolt on see vastuolus hageja menetlusdokumentides esitatud seisukohaga, milles ta kõigepealt palub Üldkohtul tuvastada, et Rami Makhlouf ei kuulu enam võimu keskmesse, viidates seega tema seotusele Süüria režiimiga, seejärel heidab ta nõukogule ette, et viimane ei muutnud Rami Makhloufi loetellu kandmise põhjendust, ning lõpuks mainib sõnaselgelt nõukogu kohustust Rami Makhloufi olukord uuesti läbi vaadata. Teiselt poolt võib ainuüksi Rami Makhloufi olukorra muutumise tuvastamine tuua kaasa tagajärgi kas või üksnes kaitseõiguste järgimise ja õiguskindluse seisukohast, kuna Üldkohus peaks igal juhul hindama käesoleva vaidluse suhtes kolmanda isiku olukorda.
93
Veel tuleb lisada, et kuigi Üldkohtu ülesanne ei ole käesoleva hagi raames otsustada Rami Makhloufi nime kõnealustesse loeteludesse kandmise põhjendatuse üle, ei takistanud miski hagejal pöördFuda enne vaidlustatud aktide vastuvõtmist nõukogu poole, et paluda tal oma olukord Rami Makhloufi olukorrast lähtudes uuesti läbi vaadata, esitades nõukogule käesolevas menetluses esitatud tõendid. Nimelt, nagu nähtub määruse nr 36/2012 artikli 32 lõigetest 2 ja 3, võib hageja igal ajal esitada läbivaatamistaotluse või märkused (vt selle kohta 22. septembri 2021. aasta kohtuotsus Al‑Imam vs. nõukogu, T‑203/20, EU:T:2021:605, punkt 95). Tuleb aga tõdeda, nagu väidab nõukogu, ilma et hageja talle vastu vaidleks, et ta ei ole seda võimalust kasutanud.
94
Kõike eeltoodut arvestades tuleb teise väite esimene osa tagasi lükata.
[…]
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (viies koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Ammar Sharifilt.
Svenningsen
Laitenberger
Martín y Pérez de Nanclares
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 4. septembril 2024 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.
(
1
)	Esitatud on üksnes kohtuotsuse need punktid, mille avaldamist peab Üldkohus otstarbekaks.