62024TJ0188_RES
Kohtuasi T‑188/24
Compagnie générale des établissements Michelin
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu (teine koda) 9. juuli 2025. aasta otsus
Konkurents – Keelatud kokkulepped – Haldusmenetlus – Kontrolli määramise otsus – Määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 20 lõige 4 – Kontrollimise ese ja eesmärk – Põhjendamiskohustus – Piisavalt veenvad kaudsed tõendid – Eraelu kaitse – Kohtulik kontroll
Tühistamishagi – Õiguspärasuse kontroll – Kriteeriumid – Komisjoni kontrolli määramise otsus – Selle otsuse rakendamisel esinenud rikkumine – Mõju puudumine kontrolli määramise otsuse õiguspärasusele
(ELTL artikkel 263; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 20 lõige 4)
(vt punktid 19 ja 20)
Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni kontrollipädevus – Kontrolli määramise otsus – Põhjendamiskohustus – Ulatus – Kohustus märkida ära kontrollimise ese ja eesmärk – Turu täpse piiritlemise kohustus – Puudumine – Kohustus anda eeldatud rikkumistele õiguslik kvalifikatsioon – Puudumine – Kohustus märkida kahtlustatud rikkumise ajavahemik – Puudumine
(ELTL artikkel 101; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 20 lõige 4)
(vt punktid 24–48)
Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni kontrollipädevus – Õigus ruumide puutumatusele – Kontrolli määramise otsus – Proportsionaalsuse põhimõtte järgimine – Komisjoni kohustus omada piisavalt veenvaid kaudseid tõendeid, mis võimaldavad rikkumist kahtlustada – Kohustus need kaudsed tõendid avaldada – Puudumine
(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 20 lõige 4)
(vt punktid 51–58 ja 74–84)
Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni kontrollipädevus – Kontrolli määramise otsus – Põhjendamiskohustus – Ulatus – Rikkumist kahtlustada võimaldavate veenvate kaudsete tõendite selge esitamine – Kohtulik kontroll
(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 20 lõige 4)
(vt punktid 78–84)
Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni kontrollipädevus – Õigus ruumide puutumatusele – Komisjoni kohustus omada piisavalt veenvaid kaudseid tõendeid, mis võimaldavad rikkumist kahtlustada – Kontrolliotsuse aluseks olnud kaudsete tõendite sisu – Ettevõtja avalikud teadaanded, mille eesmärk on soovitada peamistele konkurentidele hinnastrateegiaid – Piisavalt veenvad kaudsed tõendid hindade kooskõlastamise kohta peamisel ajavahemikul – Piisavalt veenvate kaudsete tõendite puudumine varasema ajavahemiku kohta – Õiguse ruumide puutumatusele rikkumine
(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 20 lõige 4)
(vt punktid 106–154 ja 190)
Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni kontrollipädevus – Kontrolliotsuse tegemine – Komisjoni kaalutlusõigus – Piirid – Proportsionaalsuse põhimõtte järgimine – Tõendite varjamise või hävitamise risk – Kontrolli vajalikkus
(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 20 lõige 4)
(vt punktid 156–158, 162–172, 176 ja 177)
Kokkuvõte
Üldkohus tühistas osaliselt Euroopa Komisjoni otsuse (
1
), millega kohustati Compagnie générale des établissements Michelini (edaspidi „Michelin“) alluma kontrollile, mis puudutab tema võimalikku osalemist konkurentsivastastes kokkulepetes või tegevuses rehvisektoris. Üldkohus tuletas seda tehes meelde kriteeriume, mis võimaldavad hinnata sellise otsuse aluseks olevate kaudsete tõendite veenvat laadi.
Komisjon kahtlustas Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) peamiste rehvitootjate vahelist hinnakooskõlastamist ning võttis 10. jaanuaril 2024 omal algatusel alustatud uurimise raames vastu otsuse, millega kohustati Michelini alluma kontrollile (edaspidi „vaidlustatud otsus“). Otsus võeti vastu määruse nr 1/2003 (
2
) konkurentsieeskirjade rakendamise kohta artikli 20 lõike 4 alusel, mis määrab kindlaks komisjoni pädevuse kontrollide valdkonnas.
Komisjon viis 2024. aasta jaanuarist märtsini läbi kontrollid Michelini ruumides. Selle käigus otsis komisjon läbi kontorid, kogus materjali (sülearvutid, mobiiltelefonid, tahvelarvutid, salvestusseadmed), kuulas ära mitu isikut ja kopeeris kogutud materjali sisu.
Üldkohtule esitatud hagis palus Michelin tühistada vaidlustatud otsuse, viidates esiteks põhjendamiskohustuse rikkumisele ja teiseks sellele, et on rikutud õigust ruumide puutumatusele.
Üldkohtu hinnang
Sissejuhatuseks märkis Üldkohus, et mõned hageja argumendid puudutavad seda, kuidas komisjon vaidlustatud otsuse rakendamiseks kontrolli läbi viis. Selle kohta sedastas ta, et ettevõtja ei saa tugineda kontrollimenetluse kulgemise õigusvastasusele, et vaidlustada sellise akti õiguspärasust, mille alusel komisjon kontrolli läbi viis.
Siiski juhib Michelin tähelepanu kontrolli kulgemisele, et näidata väidetavat selguse ja täpsuse puudumist seoses riive põhjenduse või ulatusega, mis on lubatud otsusega, millega teda kohustati alluma kontrollile. Seetõttu analüüsis Üldkohus vaidlustatud otsuse tühistamiseks esitatud väidete põhjenduseks esitatud argumente just sellest vaatenurgast lähtuvalt.
Esiteks hindas Üldkohus väidet, et vaidlustatud otsuses ei ole täidetud ELTL artiklis 296 toodud põhjendamiskohustust. Ta meenutas kõigepealt, et liidu akti põhjendus peab olema kohandatud asjasse puutuva akti laadiga ning sellest peab selgelt ja üheselt mõistetavalt ilmnema akti vastu võtnud institutsiooni arutluskäik. Ei ole nõutud, et põhjendustes oleks täpsustatud kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, sest põhjendusi tuleb hinnata nii akti sõnastusest kui ka kontekstist ja kõikidest asjaomast valdkonda reguleerivatest õigusnormidest lähtudes.
Konkurentsivaldkonnas annab määrus nr 1/2003 komisjonile kontrollipädevuse, mille eesmärk on võimaldada tal täita oma ülesannet kaitsta siseturgu konkurentsimoonutuste eest ja karistada sel turul toime pandud võimalike konkurentsieeskirjade rikkumiste eest. Määruse artikli 20 lõikest 4 tuleneb, et komisjoni kontrolliotsustes tuleb ära märkida eelkõige kontrollimise ese ja eesmärk. See põhjendamise erikohustus kujutab endast põhimõttelise tähtsusega nõuet mitte üksnes selleks, et näidata asjaomaste ettevõtjate ruumides korraldatava uurimise põhjendatust, vaid ka selleks, et ettevõtjatel oleks võimalik mõista oma koostöökohustuse ulatust, säilitades samal ajal nende kaitseõigused.
Siiski ei pea kontrolliotsuses sisalduvad andmed tingimata sisaldama kõnealuse turu täpset piiritlemist, kahtlustatud rikkumiste täpset õiguslikku kvalifikatsiooni või viidet ajavahemikule, mille jooksul need rikkumised toime pandi, tingimusel et see kontrolliotsus sisaldab eespool välja toodud põhilisi asjaolusid. Kuna kontrollimised toimuvad uurimise alguses, ei ole komisjonil selles menetlusetapis veel konkreetse õigusliku hinnangu andmiseks täpset teavet ning ta peab oma kahtluste põhjendatust ja toimunud asjaolude ulatust kõigepealt kontrollima.
Nende põhimõtete alusel analüüsis Üldkohus Michelini väiteid, et sõnade „ja/või“, „eelkõige“, „sealhulgas“ ja „hiljemalt“ kasutamine vaidlustatud otsuses muutis kahtlustatud rikkumise esemelise ja ajalise kohaldamisala mitmeti mõistetavaks, põhjendamatuks või ebamõistlikuks.
Üldkohus märkis, et alternatiivse sidesõna „ja/või“ kasutamine kahtlustatud kooskõlastamise vormi (konkurentsivastased kokkulepped ja/või kooskõlastatud tegevus) kirjelduses ei too hagejale kaasa erilisi tagajärgi, sest kahtlustatud kooskõlastamise täpne õiguslik kvalifitseerimine kas ettevõtjatevaheliseks kokkuleppeks või kooskõlastatud tegevuseks sõltub hinnangust, mida ei saa kontrolliotsuse koostamise ajal nõuda.
Mis puudutab sõnade „eelkõige“ või „sealhulgas“ kasutamist komisjoni kahtluste kirjeldamisel, siis nende kasutamine lihtsustab viidete mõistmist, mille osaks nad on, nimelt „eelkõige hulgihindu“ ja „sealhulgas kõigile kättesaadavate avalike kanalite teel“. Need sõnad võimaldavad hagejal paremini mõista, mida talle ette heidetakse. Need kirjeldavad kahtlustatud kooskõlastamise sisu, selgitades samas, et esitatud näited ei kujuta endast ammendavaid viiteid kahtlustatud rikkumise esemelise ulatuse kohta.
Lõpuks, kuna komisjon märkis, et tegevus algas „hiljemalt“ peamisel ajavahemikul ja et asjaolud näitavad varasemat kooskõlastamist „hiljemalt“ varasema ajavahemiku jooksul, siis andis ta omal algatusel teatud teavet kahtlustatud kooskõlastamise ajalise ulatuse kohta. See põhjenduste osaks olev teave võimaldas niisiis järeldada, et hageja ei olnud olukorras, kus tal ei oleks olnud võimalik selgelt aru saada komisjoni kahtlustest, ja et seega oleks võetud temalt võimalus täielikult kaitsta oma kaitseõigusi.
Järelikult võimaldasid vaidlustatud otsuse põhjendused vastavalt ELTL artiklile 296 hagejal mõista võetud meetme põhjuseid ja Üldkohtul teostada kontrolli. Selles on vastavalt määruse nr 1/2003 artikli 20 lõikele 4 näidatud ka kontrollimise eset ja eesmärki piisaval määral.
Teiseks käsitles Üldkohus väidet, et on rikutud hageja õigust tema ruumide puutumatusele.
Üldkohus meenutas alustuseks, et juriidiline isik võib tugineda põhiõigusele ruumide puutumatusele, mis kuulub eraelu puutumatuse kaitse konteksti. Nõue kaitsta isiku privaatsfääri avaliku võimu omavolilise või ebaproportsionaalse sekkumise eest on liidu õiguse üldpõhimõte, mis on väljendatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklis 7. Harta artikli 52 lõikes 1 on täpsustatud selle kohta, et selle õiguse teostamist tohib piirata ainult seadusega ning arvestades selle olemust ning proportsionaalsuse põhimõtet.
Praktikas peab kontrolli määramise otsuse eesmärk olema selliste dokumentide kogumine, mis on vajalikud, et kontrollida selliste kindlate faktiliste ja õiguslike asjaolude tõelevastavust ja ulatust, mille kohta komisjonil on juba andmeid ja mis on piisavalt kindlad kaudsed tõendid, mis lubavad kahtlustada konkurentsieeskirjade rikkumist. Selliste kaudsete tõendite omamine on sine qua non-tingimus selleks, et komisjon võiks määrata kontrollimise määruse nr 1/2003 artikli 20 lõike 4 alusel.
Lisaks, kuna kontrolli määramise otsuse põhjendused piiravad komisjoni ametnikele antud kontrollivolituste ulatust, siis võivad nad hankida vaid kontrolli esemeks olevaid dokumente. Sellist otsust ei saa seega sõnastada viisil, mis laiendaks selle ulatust kaugemale sellest, mis tuleneb otsuse tegemise ajal komisjoni valduses olevatest piisavalt veenvatest kaudsetest tõenditest.
Pärast neid meeldetuletusi kontrollis Üldkohus, kas vaidlustatud otsus on laadilt meelevaldne, nagu hageja väitis.
Selle kohta märkis Üldkohus kõigepealt, et kontrolliotsus ei pea tingimata sisaldama kogu teavet, mis on uurimise selles staadiumis komisjoni valduses, vaid tuleb leida tasakaal uurimise tõhususe ja asjaomase ettevõtja kaitseõiguste säilitamise vahel.
Komisjon peab kontrolliotsuses seega võimalikult täpselt esitama kahtlustused, mida ta kavatseb kontrollida, see tähendab, mida otsitakse ning millised on asjaolud, millega seoses kontroll läbi viiakse. Siiski ei saa talle panna kohustust täpsustada, millised on kaudsed tõendid ehk asjaolud, mis viisid hüpoteesini, et rikutud on ELTL artiklit 101.
Kõnealuses asjas ei saa komisjonile seega ette heita, et ta märkis, et tal „on teavet“ ja „tõendeid“ kahtlustatud kooskõlastamise või selle teatud aspektide kohta, ilma et oleks täpsustanud nende laadi, vormi, kuupäeva või autorit.
Üldkohus analüüsis seejärel komisjoni poolt vaidlustatud otsuse põhjendamiseks esitatud kaudsete tõendite piisavalt veenvat laadi.
Üldkohus sedastas sissejuhatavalt, et kui otsuse adressaadiks olev ettevõtja esitab teatavaid asjaolusid, mis seavad kahtluse alla komisjoni käsutuses olevate kaudsete tõendite piisavalt veenva laadi, peab Üldkohus neid kaudseid tõendeid analüüsima ja kontrollima, kas need on piisavalt veenvad.
See tagantjärele tehtav õiguspärasuse täielik kohtulik kontroll võimaldab kompenseerida kohtu eelneva loa puudumist ja tagada kontrollimeetme kooskõla põhiõigusega ruumide puutumatusele. Selle eesmärk ei ole teada saada, kas vastavad kaudsed tõendid võimaldavad kahtlustatud konkurentsivastase tegevuse olemasolu tuvastada, mitte üksnes seda tegevust kahtlustada, sest selline küsimus on uurimise selles staadiumis veel ennatlik.
Nimelt, erinevalt rikkumist puudutavatest tõenditest ei pea kontrolli määramise otsuse aluseks olevad kaudsed tõendid tõendama rikkumise olemasolu ja sisu, sest vastasel juhul oleks komisjoni uurimispädevus täiesti sisutühi. Järelikult ei saa asjaolu, et arvesse võetud seiku on võimalik tõlgendada erinevalt, välistada seda, et need kujutavad endast piisavalt veenvaid kaudseid tõendeid, kuivõrd komisjoni eelistatud tõlgendus näib usutav.
Üldkohus rõhutas samuti ühest küljest, et erinevaid kaudseid tõendeid, mis võimaldavad rikkumist kahtlustada, tuleb hinnata mitte eraldi, vaid kogumis, ning et need võivad üksteist vastastikku kinnitada. Teisest küljest leiab kõnealune kohtuasi aset eeluurimise staadiumi kontekstis, st hetkel, mil komisjon ei ole veel võtnud seisukohta kahtlustatud rikkumise olemasolu kohta ja hageja suhtes kehtib süütuse presumptsioon.
Kõnealuses kohtuasjas esitas komisjon kostja vastuses selgitused ja sisulised tõendid, et Üldkohus saaks kindlaks teha, kas tal oli piisavalt veenvaid kaudseid tõendeid oma kahtluste kinnitamiseks ja kontrollimise põhjendamiseks, mis lihtsustas Üldkohtu kontrolli. Neid asjaolusid silmas pidades järeldas Üldkohus, et komisjonil olid piisavalt veenvad kaudsed tõendid üksnes peamisel ajavahemikul kahtlustatud kooskõlastamise kohta, mitte aga vaidlustatud otsuses mainitud varasema ajavahemiku kohta, mistõttu tuleb vaidlustatud otsus selles osas osaliselt tühistada.
Lõpuks lükkas Üldkohus tagasi proportsionaalsuse põhimõtte rikkumist puudutava etteheite. Ta tuletas selle kohta meelde, et see põhimõte on liidu õiguse üldpõhimõte, mis nõuab, et liidu institutsioonide tegevus ei ületaks piiri, mis on seatud eesmärkide saavutamiseks sobiv ja vajalik, ning juhul kui on võimalik valida mitme sobiva meetme vahel, tuleb rakendada kõige vähem piiravat meedet, kusjuures tekitatud piirangud peavad olema vastavuses seatud eesmärkidega.
Kontrolliotsusega seoses eeldab see põhimõte, et kavandatud meetmetega ei kaasneks taotletud eesmärgiga võrreldes liigseid ja talumatuid ebamugavusi. Eelkõige ei sõltu komisjoni valik teabenõude ja otsusega määratud kontrolli vahel sellistest asjaoludest nagu olukorra eriline raskus, äärmine kiireloomulisus või absoluutne konfidentsiaalsuse vajadus, vaid vajadusest adekvaatse uurimise järele. Seega, kui kontrolli määramise otsuse eesmärk on võimaldada komisjonil üksnes koguda vajalikke andmeid aluslepingu võimaliku rikkumise olemasolu hindamiseks, siis ei riku selline otsus proportsionaalsuse põhimõtet.
Kõnealuses asjas ei saanud komisjon välistada otsitavate tõendite varjamise või hävitamise riski. Hageja ei ole aga tõendanud esiteks, et vaidlustatud otsus ei olnud vajalik, sest puudus risk tõenditele või esines võimalus kasutada vähem piiravat meedet, ega teiseks, et see tõi kaasa ülemäärased kahjulikud tagajärjed.
Eeltoodu põhjal ning silmas pidades, et puuduvad piisavalt veenvad kaudsed tõendid varasema ajavahemiku kohta, tühistas Üldkohus vaidlustatud otsuse osaliselt selles osas, sest see on meelevaldne ning on rikutud hageja õigust ruumide puutumatusele ja sõnumite saladusele. Ülejäänud osas jättis Üldkohus hagi rahuldamata.
(
1
)	Komisjoni 10. jaanuari 2024. aasta otsus C(2024) 243 (final), millega määrati hageja ning kõikide otseselt ja kaudselt tema kontrolli all olevate tütarettevõtjate kontrollimine vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 20 lõikele 4 (juhtum AT.40863 – Hoops).
(
2
)	Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 [ELTL] artiklites [101 ja 102] sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).