62018TJ0280_RES
Kohtuasi T‑280/18
ABLV Bank AS
versus
Ühtne Kriisilahendusnõukogu
Üldkohtu (kümnes koda laiendatud koosseisus) 6. juuli 2022. aasta otsus
Majandus- ja rahaliit – Pangandusliit – Krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute ühtne kriisilahenduskord – Maksejõuetu või tõenäoliselt maksejõuetuks jääva ettevõtja suhtes kohaldatav kriisilahendusmenetlus – SRB otsus jätta kriisilahendusskeem vastu võtmata – Tühistamishagi – Huve kahjustav akt – Põhjendatud huvi – Õigus esitada hagi – Osaline vastuvõetavus – Määruse (EL) nr 806/2014 artikkel 18 – Akti vastuvõtja pädevus – Õigus olla ära kuulatud – Põhjendamiskohustus – Proportsionaalsus – Võrdne kohtlemine
Tühistamishagi – Vaidlustatavad aktid – Mõiste – Siduvate õiguslike tagajärgedega aktid – Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele – Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) otsus kriisilahendusskeem vastu võtta või see vastu võtmata jätta – Hõlmamine
(ELTL artikkel 263; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 47; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014, artikkel 18 ja artikli 86 lõige 2)
(vt punktid 30–36)
Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid – Otsene mõjutamine – Kriteeriumid – Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) otsus kriisilahendusskeem vastu võtta või see vastu võtmata jätta – Selle kindlakstegemine, kas niisuguse otsuse tagajärjed võivad otseselt mõjutada krediidiasutuse aktsionäride õiguslikku seisundit – Aktsionäride õiguse dividende saada ja osaleda äriühingu juhtimises muutumatuks jäämine – Otsese mõju puudumine – Vastuvõetamatus
(ELTL artikli 263 neljas lõik)
(vt punktid 39 ja 41–45)
Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid – Otsene mõjutamine – Kriteeriumid – Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) otsus kriisilahendusskeem vastu võtta või see vastu võtmata jätta – Selle kindlakstegemine, kas niisuguse otsuse tagajärjed võivad otseselt mõjutada krediidiasutuse aktsionäride õiguslikku seisundit – Puhtalt automaatne akti rakendamine – Vastuvõetavus
(ELTL artikli 263 neljas lõik; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014, artikkel 18)
(vt punktid 47, 48 ja 50–52)
Majandus- ja rahapoliitika – Majanduspoliitika – Krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute ühtne kriisilahenduskord – Kriisilahendusskeemi vastuvõtmine – Tingimused – Puudutatud ettevõtja maksejõuetuse või tõenäoliselt maksejõuetuks jäämise kohta Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) antava hinnangu sine qua non eeltingimus – Euroopa Keskpanga (EKP) järeldusel põhinev hinnang – Lubatavus
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014, artikkel 18)
(vt punktid 47, 48 ja 57)
Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Põhjendatud huvi – Tingimused – Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) otsus kriisilahendusskeem vastu võtta või see vastu võtmata jätta – Hinnang, kas ettevõtja on maksejõuetu või tõenäoliselt maksejõuetuks jäämas – Kriisilahendusmenetluse algatamise sine qua non tingimus – Ettevõtja õiguspärane huvi, et tema suhtes ei antaks hinnangut, mille kohaselt ta on maksejõuetu või tõenäoliselt maksejõuetuks jäämas – Hõlmamine
(ELTL artikli 263 neljas lõik; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014, artikkel 18)
(vt punktid 54 ja 57–60)
Majandus- ja rahapoliitika – Majanduspoliitika – Krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute ühtne kriisilahenduskord – Ühtne Kriisilahendusnõukogu (SRB) – Pädevus – Otsus kriisilahendusskeem vastu võtta või see vastu võtmata jätta – Kohustus teha see otsus pärast seda, kui Euroopa Keskpank (EKP) on hinnanud, kas puudutatud ettevõtja on maksejõuetu või tõenäoliselt maksejõuetuks jäämas
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014, artikli 18 lõige 1; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/59, artikli 82 lõige 2)
(vt punktid 81–83)
Majandus- ja rahapoliitika – Majanduspoliitika – Krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute ühtne kriisilahenduskord – Otsus kriisilahendusskeemi mitte vastu võtta – Tingimused – Hinnang, kas ettevõtja on maksejõuetu või tõenäoliselt maksejõuetuks jäämas – Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) ja Euroopa Keskpanga (EKP) erinevad rollid – Jagatud pädevus, mille teostamisel on esma-, kuid mitte ainutähtis roll EKP‑l
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014, artikli 18 lõike 1 teine lõik)
(vt punktid 105, 106 ja 108)
Majandus- ja rahapoliitika – Majanduspoliitika – Krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute ühtne kriisilahenduskord – Kriisilahendusmenetlus – Õigus olla ära kuulatud – Ulatus – Menetlus, mille viivad läbi Euroopa Keskpank (EKP) ja Ühtne Kriisilahendusnõukogu (SRB), tegutsedes ühiselt ja üksteise järel – Keeruline haldusmenetlus – Kohustus, et ettevõtja, kelle suhtes tehakse otsus kriisilahendusskeem vastu võtta või see vastu võtmata jätta, kuulataks mõlema asutuse poolt ära igas menetluse staadiumis – Puudumine
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 41 lõike 2 punkt a; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014, artikkel 18)
(vt punktid 156–163 ja 165)
Kokkuvõte
Hageja ABLV Bank AS on Lätis asuv krediidiasutus ja kontserni ABLV emaettevõtja. ABLV Bank Luxembourg SA on Luksemburgis asuv krediidiasutus ja kontserni ABLV üks tütarettevõtjatest; hageja on tema ainuaktsionär. Need kaks ettevõtjat olid kvalifitseeritud „oluliseks üksuseks“ ja seetõttu teostas nende üle järelevalvet Euroopa Keskpank (EKP) ühtse järelevalvemehhanismi (
1
) raames.
United States Department of the Treasury (Ameerika Ühendriikide rahandusministeerium) teatas 13. veebruaril 2018 oma kavatsusest võtta meetmeid, millega tunnistatakse hageja suure rahapesu riskiga institutsiooniks. Pärast selle teate avaldamist ei saanud hageja enam teha makseid USA dollarites (USD) ning temast hakati hoiuseid massiliselt välja võtma. EKP andis Finanšu un kapitāla tirgus komisijale (finants- ja kapitaliturgude komisjon, Läti) korralduse kehtestada moratoorium, et hagejal oleks võimalik oma olukord stabiliseerida. EKP järeldas 23. veebruaril 2018, et hageja on maksejõuetu või tõenäoliselt maksejõuetuks jäämas. Kahes 23. veebruari 2018. aasta otsuses, mis puudutavad vastavalt hagejat ja ABLV Luxembourgi, leidis aga Ühtne Kriisilahendusnõukogu (SRB), olles nõustunud EKP järeldustega, et nende suhtes kriisilahendusmeetmete võtmine ei ole avaliku huvi seisukohast vajalik (
2
).
Üldkohus, kellele esitati nende kahe otsuse peale tühistamishagi, tegi esimest korda otsuse seoses SRB otsusega mitte vastu võtta kriisilahendusskeemi ja järeldas, et hagi tuleb tervikuna rahuldamata jätta.
Üldkohtu hinnang
Kõigepealt analüüsis Üldkohus SRB esitatud vastuvõetamatuse vastuväiteid.
Esiteks leidis ta Euroopa Kohtu praktikale tuginedes (
3
), et otsus jätta krediidiasutuse suhtes kriisilahenduse vahendid määramata on vaidlustatav akt. Nimelt, kuna mõni neist vahenditest võib võimaldada hagejal oma tegevust osaliselt jätkata, tekitab see otsus siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis võivad mõjutada hageja huve. See liigitus võimaldab ka tagada, et järgitakse tema õigust tõhusale kohtulikule kaitsele.
Teiseks jättis Üldkohus ABLV Luxembourgi puudutava otsuse peale esitatud hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, kuna hagejal puudus hagi esitamise õigus. See otsus mõjutas nimelt otseselt üksnes otsuse adressaadi ABLV Luxembourgi õiguslikku seisundit. Selle otsuse negatiivne mõju hagejale oli majanduslikku, mitte õiguslikku laadi, kuna aktsionäride õigus saada dividende ja osaleda juhtimises jäi muutumatuks.
Hagejat puudutava otsuse osas leidis Üldkohus, et hagejal oli õigus selle otsuse peale hagi esitada, kuna see mõjutas otseselt tema olukorda. Nimelt oli SRB järeldus, mis põhines EKP hinnangul, et hageja on maksejõuetu või tõenäoliselt maksejõuetuks jäämas, vajalik tugi kriisilahendusmeetme võtmata jätmise otsuse tegemiseks. Pealegi ei jäta see otsus mingit kaalutlusõigust seda rakendama kohustatud riiklikule reguleerivale asutusele, kuna see rakendamine on puhtalt automaatne ja toimub vaid liidu õigusnormide alusel.
Kolmandaks leidis Üldkohus, et hagejal on põhjendatud huvi seda otsust vaidlustada. Nimelt kui Üldkohus peaks jõudma järeldusele, et hageja maksejõuetuse või tõenäoliselt maksejõuetuks jäämise kohta EKP antud hinnang, mille võttis üle SRB, on väär, ei oleks menetlust, milles see otsus tehti, hageja suhtes tulnud algatada. Lisaks, arvestades asjaomase ettevõtja pangandustegevust, on tal õiguspärane huvi selle vastu, et tema suhtes sellist hinnangut ei antaks.
Seejärel lükkas Üldkohus tagasi kõik hageja sisulised väited.
Nimelt esiteks märkis Üldkohus, et hageja heidab SRB‑le ekslikult ette, et viimane tugines üksnes EKP poolt maksejõuetuse või tõenäoliselt maksejõuetuks jäämise kohta antud hinnangule, ilma et ta oleks läbi viinud enda analüüsi. Sellega seoses meenutab ta tõsiasja, et SRB‑le ei ole see EKP hinnang siduv ja miski ei viita sellele, et tal puudub selles osas kaalutlusõigus. Kuid kriisilahendusmäärus (
4
) annab EKP-le esmatähtsa rolli, isegi kui see ei ole ainutähtis, sest võttes arvesse tema ekspertteadmisi järelevalveasutusena, on ta selle hinnangu andmiseks parimas positsioonis institutsioon.
Teiseks märkis Üldkohus, et EKP hinnangud, millega SRB nõustus, st hinnang, mis puudutas esiteks tasakaalustamissuutlikkust, mis hagejal pidi olema, ja teiseks tema hinnang maksejõuetuse või tõenäoliselt maksejõuetuks jäämise kohta, ei sisaldanud ilmselget viga. Üldkohus leidis, et EKP võis sellistel asjaoludel nagu käesolevas asjas, mida iseloomustab hoiuste massiline väljavõtmine klientide usalduse kaotuse tõttu krediidiasutuse vastu, omistada hageja kattekordajale ja tema kapitaliseeritusele väiksema tähtsuse ja mõistlikult tugineda pigem rahaliste vahendite kohese kättesaamise võimalusele. Seetõttu järeldas ta, et arvestades SRB kaalutlusruumi, ei teinud viimane ilmset hindamisviga, kui ta leidis, et hageja oli maksejõuetu või tõenäoliselt maksejõuetuks jäämas.
Kolmandaks leidis Üldkohus, et SRB ei rikkunud õigusnormi, kui ta tugines hageja maksejõuetuse või tõenäoliselt maksejõuetuks jäämise kohta EKP poolt antud hinnangule, et kontrollida, kas puudub mis tahes põhjendatud väljavaade, et muud meetmed võiksid aidata tema maksejõuetust mõistliku aja jooksul ära hoida. Nimelt kuigi nende meetmete analüüs erineb kõnealusest hinnangust, tõdes Üldkohus, et käesoleval juhul sisaldus EKP see analüüs tema hinnangus.
Neljandaks ei tuvastanud Üldkohus, et rikutud oleks hageja õigust olla ära kuulatud. Nimelt otsustas ta, et arvestades ühiselt ja üksteise järel EKP ja SRB poolt läbi viidava keeruka haldusmenetluse laadi, ei ole nõutav, et asjaomane ettevõtja kuulataks mõlema asutuse poolt eraldi ära igas menetluse staadiumis. Käesolevas asjas kuulas aga EKP hageja mitmel korral ära ja talle anti seega võimalus esitada oma seisukoht, mistõttu SRB oli tema argumentidest täielikult teadlik, kui ta võttis vastu otsuse, milles ta nõustus EKP hinnangutega.
(
1
)	Vastavalt nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määrusele (EL) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga (ELT 2013, L 287, lk 63).
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2014. aasta määruse (EL) nr 806/2014, millega kehtestatakse ühtsed eeskirjad ja ühtne menetlus krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute kriisilahenduseks ühtse kriisilahenduskorra ja ühtse kriisilahendusfondi raames ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1093/2010 (ELT 2014, L 225, lk 1; edaspidi „kriisilahendusmäärus“), artikli 18 tähenduses.
(
3
)	6. mai 2021. aasta kohtuotsus ABLV Bank jt vs. EKP (C‑551/19 P ja C‑552/19 P, EU:C:2021:369).
(
4
)	Kriisilahendusmääruse artikli 18 lõike 1 teine lõik.