Esialgne tõlge
ETEUROOPA KOHTU OTSUS (kolmas koda)
13. mai 2026(*)
Eelotsusetaotlus – Rahvatervis – Toidualased õigusnormid – Määrus (EÜ) nr 178/2002 – Üldpõhimõtted ja -eeskirjad – Määrus (EÜ) nr 852/2004 – Toiduhügieen – Artikli 4 lõige 2 – Kõigi toidukäitlejate üld- ja erikohustused – Ulatus – II lisa – Hügieeni üldnõuded toidukäitlejatele – Artikkel 5 – Ohuanalüüsi ja kriitiliste kontrollpunktide süsteemi põhimõtted (HACCP põhimõtted) – Ulatus – Toidukäitlemisettevõtja poodides ja ladudes pädeva asutuse poolt korduvalt tuvastatud jäljed kahjuritest ja kahjurite väljaheited – Süütegu, mis on liikmesriigi õiguses sätestatud määruse nr 178/2002 artikli 17 lõike 2 kolmanda lõigu rakendamiseks
Kohtuasjas C‑483/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Cour de cassationi (Belgia kassatsioonikohus) 26. juuni 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 10. juulil 2024, kriminaalmenetluses järgmise isiku suhtes:
Aldi SA,
menetluses osalesid:
Procureur général près la cour d’appel de Liège (Liège’i apellatsioonikohtu peaprokurör),
EUROOPA KOHUS (kolmas koda),
koosseisus: koja president C. Lycourgos, kohtunikud O. Spineanu‑Matei, S. Rodin, N. Piçarra (ettekandja) ja N. Fenger,
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: ametnik G. Chiapponi,
arvestades kirjalikku menetlust ja 25. juuni 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–        Aldi SA, esindajad: avocats N. Cariat ja D. Verwaerde ning advocaat H. Van Bavel,
–        Belgia valitsus, esindajad: P. Cottin ning M. Jacobs ja C. Pochet,
–        Iirimaa, esindajad: Chief State Solicitor M. Browne, S. Finnegan ja A. Joyce, keda abistasid B. Quigley, SC, ja S. Brittain, BL,
–        Kreeka valitsus, esindajad: E. Leftheriotou ja A. Vasilopoulo,
–        Prantsuse valitsus, esindajad: P. Chansou ja B. Travard,
–        Luksemburgi valitsus, esindajad: A. Germeaux ja T. Schell,
–        Madalmaade valitsus, esindajad: M. K. Bulterman ja J. Langer,
–        Poola valitsus, esindajad: B. Majczyna ja D. Lutostańska,
–        Euroopa Komisjon, esindajad: F. Le Bot ja M. Zerwes,
olles 9. oktoobri 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1        Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta
määruse (EÜ) nr 852/2004 toiduainete hügieeni kohta (ELT 2004, L 139, lk 1; ELT eriväljaanne 13/34, lk 319) artikli 4 lõiget 2 ja II lisa I peatüki punkti 2 alapunkti c, V peatüki punkti 1 alapunkti a ja IX peatüki punkte 2–4.
2        Taotlus on esitatud kriminaalmenetluses, mis on algatatud toidukäitleja Aldi SA suhtes, kellele on esitatud süüdistus mitmes süüteos määruse nr 852/2004 rikkumise tõttu.
Õiguslik raamistik
Määrus (EÜ) nr 178/2002
3        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta
määruse (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT 2002, L 31, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 463), põhjendus 30 on sõnastatud järgmiselt:
„Toidukäitlejal on parimad võimalused toidutarnimise turvalise süsteemi rajamiseks ning tarnitava toidu ohutuse tagamiseks; seega peaks eeskätt käitleja juriidiliselt vastutama toidu ohutuse tagamise eest.
[…]“.
4        Määruse artikli 1 „Eesmärk ja reguleerimisala“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Käesoleva määrusega kindlustatakse inimeste tervise ja tarbijate huvide kaitse kõrge tase toiduvaldkonnas, võttes eelkõige arvesse toiduga, kaasa arvatud traditsiooniliste toodetega varustamise mitmekesisust, ning tagatakse siseturu tõhus toimimine. Määrusega nähakse ette ühised põhimõtted ja kohustused, vahendid tugeva teadusliku aluse rajamiseks, tulemuslikud organisatsioonilised süsteemid ja menetlused, millele toetub otsuste tegemine toidu ja sööda ohutuse küsimustes.“
5        Määruse artikkel 3 „Muud mõisted“ näeb ette:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
2)      toidukäitlemisettevõtja – avalik või eraõiguslik kasumit taotlev või kasumitaotluseta juriidiline isik, kes on seotud toidu ükskõik millisel tootmis-, töötlemis- või turustusetapil toimuva mis tahes tegevusega;
3)      toidukäitleja – füüsiline või juriidiline isik, kelle ülesandeks on tagada toidualaste õigusnormide nõuete täitmine tema kontrollitavas toidukäitlemisettevõttes;
[…]
9)      risk – ohutegurist tuleneva tervistkahjustava toime tõenäosus ning raskusaste;
[…]
14)      oht – toidu või sööda bioloogiline, keemiline või füüsikaline mõjur või seisund, mis võib avaldada kahjulikku mõju tervisele;
[…]“.
6        Määruse artiklis 14 „Toiduohutusnõuded“ on öeldud järgmist:
„1.      Toitu ei tohi turule viia, kui see ei ole ohutu.
2.      Ohutuks ei saa pidada toitu, mis on
a)      tervisele kahjulik;
b)      inimtoiduks kõlbmatu.
[…]
5.      Toidu inimtoiduks tarvitamise kõlblikkuse üle otsustamisel tuleb arvesse võtta, kas toit on selle kavandatud kasutuseks inimtoiduks sobimatu seetõttu, et on saastunud kas võõrkehade või muuga või mädanemise, riknemise või lagunemise teel.
[…]“.
7        Määruse nr 178/2002 artiklis 17 „Kohustused“ on sätestatud:
„1.      Toidu- ja söödakäitlejad peavad enda juhitava ettevõtte kõigil tootmis-, töötlemis- ja turustamisetappidel tagama toidu ja sööda vastavuse nende tegevust reguleerivatele toidualaste õigusnormide nõuetele ning kontrollima kõnealuste nõuete täitmist.
2.      Liikmesriigid jõustavad toidualased õigusnormid ning jälgivad ja kontrollivad, et toidu- ja söödakäitlejad täidaksid toidualaste õigusnormide asjakohaseid nõudeid kõigil tootmis-, töötlemis- ja turustamisetappidel.
[…]
Liikmesriigid kehtestavad ka eeskirjad meetmete ja karistuste kohta toidu- ja söödaalaste õigusnormide rikkumise puhul. Kehtestatavad meetmed ja karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.“
Määrus nr 852/2004
8        Määruse nr 852/2004 põhjendustes 1, 7, 8, 12 ja 16 on märgitud:
„(1)      [Määruse nr 178/2002] kohaselt on toidualaste õigusnormide üheks põhieesmärgiks püüdlused inimeste elu ja tervise kaitse kõrge taseme saavutamiseks[; k]õnealuses määruses on sätestatud ka muud riikliku ja ühenduse toidualaste õigusnormide ühised põhimõtted ja määratlused, sealhulgas toiduainete ühendusesisese vaba liikumise saavutamise eesmärk.
[…]
(7)      Uute hügieeni üld‑ ja erieeskirjade peamine eesmärk on tagada toiduohutusega seoses tarbijakaitse kõrge tase.
(8)      Toiduohutuse tagamiseks esmatootmisest kuni ja sealhulgas turule laskmiseni või eksportimiseni on vajalik integreeritud lähenemisviis. Kõik toiduahelasse kuuluvad toidukäitlejad peaksid tagama, et toiduohutust ei kahjustata.
[…]
(12)      Toiduohutus on mitme teguri koosmõju tulemus: õigusaktidega tuleks kehtestada minimaalsed hügieeninõuded; peab olema reguleeritud ametlik kontrollimine toidukäitlejate vastavuse kontrollimiseks ning toidukäitlejad peavad looma ja kasutama [ohuanalüüsi ja kriitiliste kontrollpunktide süsteemi HACCP põhimõtetel; edaspidi „HACCP põhimõtted“] põhinevaid toiduohutusprogramme ja menetlusi.
[…]
(16)      Paindlikkus on asjakohane ka traditsiooniliste meetodite jätkuva kasutamise võimaldamiseks toidu tootmise, töötlemise või turustamise mis tahes etapil ning ettevõtete struktuursete nõuete suhtes. […] Paindlikkus ei tohi siiski kahjustada toiduhügieeni eesmärkide saavutamist.
[…]“.
9        Määruse artikli 1 „Kohaldamisala“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Käesolevas määruses sätestatakse toiduhügieeni üldeeskirjad toidukäitlejatele, võttes arvesse eriti järgmisi põhimõtteid:
a)      esmane vastutus toidu ohutuse eest lasub toidukäitlejal;
b)      vajalik on toiduohutuse tagamine kogu toiduahela ulatuses, alustades esmatootmisest;
[…]
d)      HACCP põhimõtetel põhinevate menetluste üldine rakendamine koos heade hügieenitavade kohaldamisega peaks tugevdama toidukäitlejate vastutust;
[…]“.
10      Määruse artikkel 2 „Mõisted“ näeb ette:
„1.      Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)      toiduhügieen, edaspidi hügieen – meetmed ja tingimused ohtude ohjamiseks ning toidu kõlblikkuse tagamine inimtoiduks, võttes arvesse selle otstarbekohast kasutust;
[…]
d)      pädev asutus –
liikmesriigi keskasutus, mis on pädev käesoleva määruse nõuetele vastavuse tagamiseks või mis tahes muu asutus, millele kõnealune keskasutus on selle pädevuse delegeerinud; see määratlus hõlmab ka kolmanda riigi vastavat asutust, kui on asjakohane;
[…]
f)      saastumine – ohu olemasolu või sisse toomine;
[…]
2.      Kohaldatakse ka määruses (EÜ) nr 178/2002 sätestatud mõisteid.
[…]“.
11      Sama määruse artiklis 3 „Üldised kohustused“ on sätestatud:
„Toidukäitlejad tagavad, et kõik nende juhitavad toidu tootmise, töötlemise ja turustamise etapid vastavad asjakohastele käesolevas määruses sätestatud hügieeninõuetele.“
12      Määruse
nr 852/2004 artikli 4 „Hügieeni üld‑ ja erinõuded“
lõikes 2 on sätestatud:
„Toidukäitlejad, kes tegelevad toidu tootmise, töötlemise või turustamise mis tahes etapiga, mis teostatakse etappide järel, mille suhtes kohaldatakse lõiget 1, peavad täitma II lisas sätestatud hügieeni üldnõudeid […]“.
13      Selle määruse artiklis 5 „Ohuanalüüs ja kriitilised kontrollpunktid“ on sätestatud:
„1.      Toidukäitlejad kehtestavad, rakendavad ja haldavad alalist HACCP põhimõtetel põhinevat menetlust või menetlusi.
2.      Lõikes 1 osutatud HACCP põhimõtted koosnevad järgmisest:
a)      ohtude kindlakstegemine, mida tuleb vältida, mis tuleb kõrvaldada või vähendada vastuvõetavale tasemele;
b)      kriitiliste kontrollpunktide kindlaksmääramine etapis või etappides, kus kontroll on ohu vältimiseks, kõrvaldamiseks või vajalikule tasemele vähendamiseks hädavajalik;
c)      kriitiliste piiride kehtestamine kriitilistes kontrollpunktides, mis eraldavad kindlakstehtud ohtude vältimise, kõrvaldamise ja vähendamise korral vastuvõetava ja mittevastuvõetava piirkonna;
d)      tõhusate seiretoimingute kehtestamine ja rakendamine kriitilistes kontrollpunktides;
e)      korrigeerivate meetmete kehtestamine juhuks, kui seire tulemusel selgub, et kriitiline kontrollpunkt ei ole kontrolli all;
f)      toimingute kehtestamine, mida teostatakse regulaarselt punktides a–e esitatud meetmete tõhususe kontrollimiseks,
g)      toidukäitlemisettevõtte laadi ja suurusega vastavuses olevate dokumentide ja andmete loomine, mis tõendavad punktides a–f esitatud meetmete rakendamise tõhusust.
[…]“.
14      Nimetatud määruse II lisa pealkiri on „Hügieeni üldnõuded kõikidele toidukäitlejatele (välja arvatud I lisa kohaldamisel)“. I peatükis „Üldnõuded toidukäitlemishoonetele (välja arvatud III peatükis nimetatud toidukäitlemiskohad)“ punktis 2 on sätestatud:
„Toidukäitlemishoonete projektlahendus, planeering, ehitus, asukoht ja suurus peavad võimaldama:
[…]
c)      heade toiduhügieeni tavade kasutamist, sealhulgas kaitset saastumise eest ja eriti kahjuritõrjet
[…]“.
15      II lisa V peatüki „Nõuded seadmetele“ punktis 1 on ette nähtud:
„Kõik toiduga kokkupuutuvad vahendid, inventar ja seadmed peavad olema:
a)      tõhusalt puhastatud ja vajaduse korral desinfitseeritud. Puhastamine ja desinfitseerimine peab toimuma piisava sagedusega, et vältida toidu mis tahes saastumise riski;
[…]“.
16      II lisa IX peatüki „Toiduainete suhtes kohaldatavad sätted“ punktides 2–4 on sätestatud:
„2.      Kõiki [käitlemisettevõttes ladustatud tooraineid ja koostisaineid tuleb]
hoida sobivates tingimustes, mis on ette nähtud nende riknemise vältimiseks ja kaitseks saastumise eest. [täpsustatud sõnastus]
3.      Kõikidel tootmise, töötlemise ja turustamise etappidel peab toit olema kaitstud mis tahes saastumise vastu, mille tulemusel võivad tooted muutuda inimtoiduks kõlbmatuks, tervistkahjustavaks või selliselt saastunuks, et on põhjendamatu eeldada selle tarvitamist.
4.      Tuleb rakendada piisavaid kahjuritõrjemeetme[i]d […]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
17      Pärast 20. septembril 2020, 25. novembril 2021, 12. jaanuaril 2022, 4., 7. ja 8. veebruaril 2022, 29. juunil 2022 ning 6. ja 13. juulil 2022 Aldi käitatavas kuues poes ja ühes laos tehtud kontrolle koostas määruse nr 852/2004 artikli 2 lõike 1 punkti d tähenduses pädev asutus mitu protokolli, milles tuvastati muu hulgas 11 korral näriliste väljaheidete esinemine ning kolmel korral tuvastati poodides müügiks pakutavaid tooteid, millel leidus
näriliste tekitatud närimisjälgi
ja nende
väljaheiteid, samuti tuvastati mustuse ja saastumisohu esinemine ning tarnitud toodete vastuvõtmisel kontrollisüsteemi puudumine.
18      Sellest tulenevalt esitas prokuratuur Aldi vastu süüdistuse riigisiseses õiguses sätestatud süüteo eest, milleks on määruse nr 178/2002 artikli 3 punkti 3 tähenduses toidukäitleja poolt nende kohustuste rikkumine, mis lasuvad tal vastavalt määruse nr 852/2004 artiklile 4 koostoimes selle määruse II lisa teatavate sätetega.
19      15. märtsi 2023. aasta otsusega mõistis tribunal correctionnel du Luxembourg, division Neufchâteau (Luxembourgi kriminaalkohus, Neufchâteau kohtumaja (Belgia)) Aldi kõigis talle esitatud süüdistustes õigeks.
20      Cour d’appel de Liège (Liège’i apellatsioonikohus, Belgia) jättis 12. veebruari 2024. aasta kohtuotsusega selle kohtuotsuse muutmata, leides, et määrus nr 852/2004 ei pane toidukäitlejatele, kes tegutsevad toiduainete tootmise, töötlemise ja turustamise ahela mis tahes etapis, kohustust saavutada tulemus kahjurite vastu võitlemise valdkonnas, vaid näeb ette hulga meetmete võtmise kohustusi. Tõik, et puudutatud poodides ja laos esineb jälgi kahjuritest ja nende
väljaheiteid, ei kujuta endast seega iseenesest selle määruse rikkumist. See kohus tugines seejuures nimetatud määruse artiklis 5 sätestatud HACCP põhimõtetele ja komisjoni teatisele eeltingimuste programme ja HACCP põhimõtetel põhinevaid menetlusi hõlmavate toiduohutuse juhtimise süsteemide rakendamise kohta, sh rakendamise hõlbustamise/paindlikumaks muutmise kohta teatavates toidukäitlemisettevõtetes (ELT 2022, C 355, lk 1).
21      Cour d’appel de Liège’i (Liège’i apellatsioonikohus, Belgia) peaprokurör esitas kassatsioonkaebuse Cour de cassationile (Belgia kassatsioonikohus), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, väites, et see tõlgendus muudab määrusega nr 852/2004 kehtestatud toiduainete hügieeni ja ohutuse ülekaaluka nõude sisutühjaks. Tema hinnangul puudutab selle määrusega toidukäitlejatele jäetud kaalutlusruum üksnes kasutatavate meetodite valikut, mitte saavutatavat tulemust. Järelikult piisab, kui pädev asutus tuvastab jälgi kahjuritest ja nende väljaheiteid tõendamaks, et seda ülekaalukat nõuet ei ole järgitud, ilma et see asutus peaks tõendama, et asjaomane käitleja ei ole rakendanud kõiki võimalikke vahendeid selle ohu vastu võitlemiseks.
22      Nendel asjaoludel otsustas Cour de cassation (kassatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [määruse nr 852/2004] artikli 4 lõikes 2 ja selle määruse II lisas, täpsemalt selle I peatüki punkti 2 alapunktis c, V peatüki punkti 1 alapunktis a ning selle lisa IX peatüki punktides 2–4 sätestatud kohustustega on pandud hulgi- ja jaemüügiga tegelevatele toidukäitlejatele tulemuse saavutamise kohustus, mistõttu nimetatud määruse rikkumise tuvastamiseks piisab – välja arvatud vääramatu jõu, välise põhjuse või vältimatu eksimuse korral – sellest, et poodides ja ladudes on tuvastatud jälgi kahjuritest või nende väljaheiteid, või on toidukäitlejatel üksnes meetmete võtmise kohustus, st teha kõik endast olenev, et vältida kahjurite esinemist, nii et ainuüksi sellest, et liikmesriigi haldusasutus tuvastab poodides ja ladudes jälgi kahjuritest ja nende väljaheiteid, ei piisa selle määruse rikkumise tuvastamiseks?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
Vastuvõetavus
23      Aldi väitis oma kirjalikes seisukohtades, et kuna talle ei ole esitatud süüdistust määruse nr 852/2004 II lisa V peatüki punkti 1 alapunkti a ja IX peatüki punkti 2 rikkumise eest, siis on põhikohtuasja lahendamisel asjakohane üksnes selle lisa I peatüki punkti 2 alapunkti c ning IX peatüki punktide 3 ja 4 tõlgendamine.
24      Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ELTL artikliga 267 ette nähtud menetluses üksnes liikmesriigi kohtul, kelle lahendada on vaidlus ja kes vastutab langetatava kohtuotsuse eest, pädevus kohtuasja eripära arvestades otsustada, kas kohtuotsuse tegemiseks on vaja eelotsust ja kas Euroopa Kohtule esitatud küsimused on asjakohased. Järelikult, kui esitatud küsimused käsitlevad liidu õiguse tõlgendamist, on Euroopa Kohus üldjuhul kohustatud otsuse tegema (2. detsembri 2025. aasta kohtuotsus Stichting Right to Consumer Justice ja Stichting App Stores Claims, C‑34/24, EU:C:2025:936, punkt 39, ning 18. detsembri 2025. aasta kohtuotsus Lukoil Bulgaria, C‑260/24, EU:C:2025:988, punkt 18 ja seal viidatud kohtupraktika).
25      Euroopa Kohus võib keelduda liikmesriigi kohtu esitatud eelotsuse küsimusele vastamast vaid siis, kui on ilmne, et taotletav liidu õiguse tõlgendus ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja tegelike asjaolude või esemega, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele (29. jaanuari 2026. aasta kohtuotsus Fondazione Teatro alla Scala di Milano, C‑668/24, EU:C:2026:60, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
26      Sõltumata küsimusest, kas konkreetselt Aldi suhtes algatatud kriminaalmenetlustes tugineti määruse nr 852/2004 II lisa V peatüki punkti 1 alapunktile a ja IX peatüki punktile 2, piisab käesoleval juhtumil tõdemusest, et need sätted aitavad tagada toiduohutust
ja on osa kontekstist, millest lähtudes tuleb kogu seda lisa tõlgendada. Seega ei saa asuda seisukohale, et taotletav nende sätete tõlgendus ei ole seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega või et probleem, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus samade sätetega seoses tõstatas, on hüpoteetiline.
27      Lisaks väitis Aldi Euroopa Kohtu istungil, et esitatud küsimus ei puuduta mitte liidu õiguse tõlgendamist, vaid Belgia õiguses ette nähtud kriminaalkaristuste kohaldamist, kuna määrus nr 852/2004 ei sisalda ühtegi sätet kriminaalkaristuste kohta.
28      Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 29 märkis, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, milline ulatus on kohustustel, mis on toidukäitlejatele pandud määrusega nr 852/2004, mis viitab sõnaselgelt määrusele nr 178/2002. Ent määruse artikli 17 lõike 2 kolmandas lõigus on liikmesriikidele pandud kohustus kehtestada ka tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad meetmed ja karistused, mida kohaldatakse toidu- ja söödaalaste õigusnormide rikkumise korral.
29      Seega kuulub käesolev kohtuasi liidu õiguse kohaldamisalasse, kuna põhikohtuasi puudutab Aldile süüks pandavaid määruse nr 852/2004 rikkumisi, mille kohta Belgia seadusandja on õigusnormides ette näinud süüteokoosseisud, ning esitatud küsimus puudutab tõepoolest selle määruse tõlgendamist.
30      Eeltoodust tulenevalt on eelotsuse küsimus vastuvõetav.
Sisulised küsimused
31      Kõigepealt tuleb märkida, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ELTL artiklis 267 sätestatud liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu vahelises koostöömenetluses Euroopa Kohtu ülesanne anda liikmesriigi kohtule tarvilik vastus, mis võimaldaks viimasel tema menetluses oleva kohtuasja lahendada. Seda arvestades tuleb Euroopa Kohtul talle esitatud küsimused vajaduse korral ümber sõnastada. Lisaks võib Euroopa Kohtul olla tarvis arvesse võtta neid liidu õigusnorme, millele liikmesriigi kohus ei ole oma küsimuses viidanud (vt 20. märtsi 1986. aasta kohtuotsus Tissier, 35/85, EU:C:1986:143, punkt 9, ning 1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Alace ja Canpelli, C‑758/24 ja C‑759/24, EU:C:2025:591, punkt 44).
32      Oma ainsa küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 852/2004 II lisa I peatüki punkti 2 alapunkti c, V peatüki punkti 1 alapunkti a ja IX peatüki punkte 2–4 koostoimes selle määruse artikli 4 lõikega 2 ning artikli 5 lõigetega 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et sellest, et pädev asutus on tuvastanud toidukäitlemisettevõtja poodides ja ladudes jälgi kahjuritest ja nende
väljaheiteid, piisab, et tuvastada nende kohustuste rikkumine, mis lasuvad toidukäitlejal, kelle kontrolli all see toidukäitlemisettevõtja on, vastavalt viidatud sätetele, ilma et oleks vaja täiendavalt tõendada, et toidukäitleja ei ole rakendanud kõiki võimalikke vahendeid selliste kahjurite esinemise vältimiseks.
33      Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et määruse nr 852/2004 peamine eesmärk on tagada toiduohutusega seoses tarbijakaitse kõrge tase, nagu nähtub eelkõige selle määruse põhjendusest 7. See eesmärk ise aitab kaasa liidu toidualaste õigusnormide põhieesmärgi saavutamisele, milleks on inimeste elu ja tervise kaitse kõrge taseme saavutamine, mis on samuti eesmärgiks seatud määruses nr 178/2002, nagu nähtub eelkõige selle määruse artikli 1 lõikest 1.
34      Viimati nimetatud määruses, nagu on märgitud määruse nr 852/2004 põhjenduses 1, on sätestatud ka muud riikliku ja liidu toidualaste õigusnormide ühised põhimõtted ja määratlused. Määrus nr 178/2002 on seega tihedalt seotud määrusega nr 852/2004, mille artikli 2 lõikes 2 on sätestatud, et esimesena nimetatud määruses sätestatud mõisteid kohaldatakse ka teise määruse raames.
35      Esiteks on määruse nr 178/2002 artikli 14 lõigetes 1 ja 2 sätestatud, et toitu ei tohi turule viia, kui see „ei ole ohutu“, st kui seda peetakse tervisele kahjulikuks või inimtoiduks kõlbmatuks.
36      Järgmiseks, selle määruse artikli 17 lõige 1,
arvestades
põhjendust 30, paneb toidukäitlejale, nii nagu ta on määratletud selle määruse artikli 3 punktis 3, esmase õigusliku vastutuse tagada enda juhitava ettevõtte kõigil tootmis-, töötlemis- ja turustamisetappidel toidu vastavus nende tegevust reguleerivatele toidualaste õigusnormide nõuetele ning kontrollida kõnealuste nõuete täitmist. Selles kontekstis on määruse nr 852/2004 artikli 1 lõikes 1 sätestatud põhimõte, mille kohaselt lasub esmane vastutus toidu ohutuse eest toidukäitlejal.
37      Viimaseks on mõiste „saastumine“ määratletud määruse nr 852/2004 artikli 2 lõike 1 punktis f kui „ohu“ olemasolu või levimine, kusjuures mõiste „oht“ ise on määruse nr 178/2002 artikli 3 punktis 14 määratletud kui toidu bioloogiline, keemiline või füüsikaline mõjur või seisund, mis võib avaldada kahjulikku mõju tervisele.
38      Mõiste „saastumine“ selline lai määratlus annab tunnistust liidu seadusandja ilmsest tahtest edendada toiduohutuse kõrget taset (vt selle kohta 12. septembri 2019. aasta kohtuotsus A jt, C‑347/17, EU:C:2019:720, punkt 40, ja 22. veebruari 2024. aasta kohtuotsus Micreos Food Safety, C‑745/22, EU:C:2024:160, punkt 42).
39      Euroopa Kohus on juba täpsustanud, et toiduohutuse tagamise ja seega tarbijate kaitstuse kõrge taseme tagamise eesmärgi olulisus võib aga õigustada isegi olulise mõjuga negatiivseid majanduslikke tagajärgi teatavate toidukäitlejate jaoks (vt selle kohta 2. septembri 2021. aasta kohtuotsus Association of Independent Meat Suppliers ja Cleveland Meat Company, C‑579/19, EU:C:2021:665, punkt 97).
40      Käesoleva kohtuotsuse punktides 33–39 käsitletud eesmärke ja põhimõtteid arvestades tuleb tõlgendada kõiki määruse nr 852/2004 sätteid, mis on esitatud küsimusele vastamisel asjakohased, nende sätete tõhusa rakendamise seisukohast.
41      Esimesena kohustab määruse nr 852/2004 artikli 4 lõige 2 toidukäitlejaid, kes tegelevad toidu tootmise, töötlemise või turustamise mis tahes etapiga, täitma II lisas sätestatud hügieeni üldnõudeid ja samas määruses sätestatud erinõudeid.
42      See kohustus kuulub „üldise kohustuse“ raamistikku, mis on ette nähtud määruse nr 852/2004 artiklis 3,
arvestades selle määruse põhjendust 8, mis paneb toidukäitlejatele kohustuse tagada, et kõik nende juhitavad toidu tootmise, töötlemise ja turustamise etapid vastavad asjakohastele selles määruses sätestatud hügieeninõuetele, et tagada, et toiduohutust ei kahjustata.
43      Mõiste „toiduhügieen“ on sama määruse artikli 2 lõike 1 punktis a määratletud kui meetmed ja tingimused, mis on vajalikud ohtude ohjamiseks ning toidu inimtoiduks kõlblikkuse tagamiseks, võttes arvesse selle otstarbekohast kasutust.
44      Teisena on määruse nr 852/2004 II lisas, millele viitab selle määruse artikli 4 lõige 2, kehtestatud hügieeni üldnõuded, mis on põhimõtteliselt kohaldatavad kõigile toidukäitlejatele. Eelotsusetaotlus puudutab sõnaselgelt viit neist nõuetest.
45      Esiteks tuleneb osundatud II lisa I peatüki punkti 2 alapunktist c, et toidukäitlemisruumide paigutus, kujundus, ehitus ja suurus peavad võimaldama heade toiduhügieeni tavade kasutamist, sealhulgas kaitset saastumise eest ja eriti kahjuritõrjet.
46      Viidatud säte kehtestab seega toidukäitlemisruumide omadusi puudutava kohustuse, mille kohaselt peavad need ruumid
võimaldama rakendada häid toiduhügieeni tavasid, et vältida toiduainete „saastumist“ määruse nr 852/2004 tähenduses. Eelnevast järeldub, et asjaolu, et toidukäitlemisruumides esineb jälgi kahjuritest, kelle vastu toidukäitlejad peavad võitlema, või nende kahjurite väljaheiteid, ei kujuta endast iseenesest neil ettevõtjatel selle määruse II lisa I peatüki punkti 2 alapunkti c kohaselt lasuvate kohustuse rikkumist tingimusel, et nende ruumide omadused võimaldavad selliseid häid tavasid rakendada.
47      Teiseks on II lisa V peatüki punkti 1 alapunktis a ette nähtud, et kõik toiduga kokkupuutuvad vahendid, inventar ja seadmed peavad olema tõhusalt puhastatud ja vajaduse korral desinfitseeritud mis tahes saastumisohu vältimiseks piisava sagedusega. Mõiste „risk“ on määruse nr 178/2002 artikli 3 punktis 9 määratletud kui ohutegurist tuleneva tervistkahjustava toime tõenäosus ja
raskusaste.
48      Kohustust puhastada ja desinfitseerida mis tahes saastumisohu vältimiseks piisava sagedusega ei saa pidada täidetuks, kui pädevad asutused tuvastavad jälgi kahjuritest ja nende
väljaheiteid toiduga kokkupuutuvas inventaris või seadmetes.
49      Kolmandaks, viidatud II lisa IX peatüki „Toiduainete suhtes kohaldatavad sätted“ punktis 2 on sätestatud, et kõiki käitlemisettevõttes ladustatud tooraineid ja koostisaineid tuleb
hoida sobivates tingimustes, mis on ette nähtud nende riknemise vältimiseks ja kaitseks saastumist eest.
50      Nende sätete sõnastusest, eelkõige väljenditest „kõik ladustatud koostisained“ ja „saastumine“, tuleneb –
arvestades määruse nr 852/2004 eesmärki tagada tarbijatele toiduohutuse valdkonnas kaitstuse kõrge tase –, et kohustust ladustada tooraineid ja koostisaineid nõuetekohaselt viidatud sätete tähenduses ei ole järgitud, kui pädev asutus tuvastab toidukäitlemisettevõtja ladustamisruumides mitte ainult jälgi kahjuritest või nende
väljaheiteid, vaid ka tooteid, mis on kahjurite näritud ja
kahjurite väljaheidetega saastunud.
51      Neljandaks, määruse nr 852/2004 II lisa IX peatüki punktis 3 sätete
kohaselt peab toit kõikidel tootmise, töötlemise ja turustamise etappidel olema kaitstud mis tahes saastumise vastu, mille tagajärjel võivad tooted muutuda inimtoiduks kõlbmatuks, tervistkahjustavaks või selliselt saastunuks, et on põhjendamatu eeldada selle tarvitamist.
52      Nõue kaitsta toitu „kõikidel tootmise, töötlemise ja turustamise etappidel“ „saastumise eest“, mille on põhjustanud bioloogilised, keemilised või füüsikalised mõjurid, mis võivad muuta selle tarbimiseks kõlbmatuks, ning eesmärk tagada tarbijate tervise kaitse kõrge tase tähendab, et neid sätteid ei ole järgitud, kui pädev asutus tuvastab toidukäitlemisettevõtja poodides või ladudes toitu, mis on kahjurite näritud ja
nende
väljaheidetega saastunud.
53      Viiendaks, käsitletava II lisa IX peatüki punkti 4 kohaselt peab toidukäitleja tema kontrolli all olevas toidukäitlemisettevõtjas rakendama piisavaid kahjuritõrjemeetmeid.
54      Arvestades määruse nr 852/2004 eesmärki tagada toiduohutus ja tarbijate tervise kaitse kõrge tase, nähtub neist sätetest, et see, kui pädev asutus tuvastab, et toidukäitlemisettevõtja kauplustes või ladudes esineb kahjureid, on oluline kaudne tõend, mis aitab tõendada, et selle ettevõtja käitaja ei ole rakendanud piisavaid kahjuritõrjemeetmeid. Pealegi nähtub neist sätetest, et niisuguste jälgede korduvast tuvastamisest piisab, et tõendada, et rikuti kohustust niisuguseid piisavaid meetmeid rakendada.
55      Kolmandana, nagu nähtub Euroopa Kohtu praktikast, tuleb määruse nr 852/2004 II lisa sätete tõlgendamisel arvesse võtta eelkõige selle määruse artiklit 5 (vt selle kohta 6. oktoobri 2011. aasta kohtuotsused Astrid Preissl, C‑381/10, EU:C:2011:638, punkt 26, ja Albrecht jt, C‑382/10, EU:C:2011:639, punkt 18).
56      Käsitletava määruse artikli 5 lõike 1 kohaselt – arvestades sama määruse põhjendust 12 – peavad toidukäitlejad kehtestama, rakendama ja haldama alalist menetlust või menetlusi, mis põhinevad HACCP põhimõtetel, eelkõige sama määruse artikli 5 lõike 2 punktis a sätestatud põhimõttel, mille kohaselt peavad toidukäitlejad kindlaks tegema ohud, mida tuleb vältida, mis tuleb kõrvaldada või vähendada vastuvõetavale tasemele. Määruse nr 852/2004 artikli 1 lõike 1 punktis d on sellega seoses täpsustatud, et HACCP põhimõtetel põhinevate menetluste üldine rakendamine koos heade hügieenitavade kohaldamisega peaks tugevdama toidukäitlejate vastutust.
57      Sellest järeldub, et HACCP põhimõtete rakendamine vastavalt määruse nr 852/2004 artiklile 5 ei vabasta toidukäitlejat vastutusest, mis tuleneb selle määruse II lisa sätete –
koostoimes sama määruse artikli 4 lõikega 2 –
rikkumisest.
58      Sellega seoses ei saa asuda seisukohale, et „teatud ettevõtjatele võimaldatav paindlikkus“, millele on viidatud käesoleva kohtuotsuse punktis 20 osundatud komisjoni teatises, võimaldab vabastada toidukäitleja määruse nr 852/2004 artikli 4 lõikest 2 koostoimes II lisaga tulenevatest kohustustest. Nimelt, nagu on täpsustatud selle määruse põhjenduses 16, ei tohi see „paindlikkus“, mille eesmärk on traditsiooniliste meetodite jätkuva kasutamise võimaldamine, kahjustada toiduhügieeni eesmärkide saavutamist.
59      Nagu Prantsuse valitsus ja komisjon oma kirjalikes seisukohtades sisuliselt väitsid, täiendavad määruse nr 852/2004 artikli 4 lõikes 2 ja artiklis 5 ette nähtud kohustused toidukäitlejate vastutuse suurendamise eesmärki.
60      Käesoleval juhul on eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud teabe kohaselt mitme kuu jooksul asjaomase toidukäitlemisettevõtja mitmes filiaalis läbi viidud korduvad kontrollid näidanud saastumist jälgedega kahjuritest toiduainetes, nende pinnal ja vahetus läheduses, kusjuures
enamik neist toiduainetest oli juba turuleviimise staadiumis, see tähendab tarbijatele kättesaadavad.
61      Viimaseks, kuna eelotsusetaotlusest ei nähtu, et põhikohtuasjas oleks asjaomane toidukäitleja väitnud, et esines vääramatu jõu olukord, väline põhjus või vältimatu viga, siis ei ole vaja esitatud küsimuse seda osa analüüsida.
62      Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb vastata esitatud küsimusele, et:
–        määruse nr 852/2004 II lisa V peatüki punkti 1 alapunkti a ja IX peatüki punktide 2 ja 3 sätteid koostoimes selle määruse artikli 4 lõikega 2 ning artikli 5 lõigetega 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et sellest, et pädev asutus on tuvastanud toidukäitlemisettevõtja poodides ja ladudes jälgi kahjuritest ja kahjurite väljaheiteid, piisab, et tuvastada, et on rikutud kohustusi, mis lasuvad toidukäitlejal, kelle kontrolli all see ettevõtja on, vastavalt viidatud sätetele, ilma et oleks vaja täiendavalt tõendada, et toidukäitleja ei ole rakendanud kõiki võimalikke vahendeid selliste kahjurite esinemise vältimiseks.
–        määruse nr 852/2004 II lisa IX peatüki punkti 4 sätteid koostoimes selle määruse artikli 4 lõikega 2 ning artikli 5 lõigetega 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et sellest, et pädev asutus on korduvalt tuvastanud jälgi kahjuritest ja kahjurite väljaheiteid, piisab, et järeldada, et nimetatud käitleja ei ole rakendanud piisavaid kahjuritõrjemeetmeid,
–        määruse nr 852/2004 II lisa I peatüki punkti 2 alapunkti c sätteid koostoimes selle määruse artikli 4 lõikega 2 ning artikli 5 lõigetega 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et nende sätete rikkumise tuvastamine sõltub sellest, kas tõendatakse, et toidukäitlemisettevõtja ruumide omadused ei võimalda kehtestada häid hügieenitavasid.
Kohtukulud
63      Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
–        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 852/2004 toiduainete hügieeni kohta II lisa V peatüki punkti 1 alapunkti a ja IX peatüki punktide 2 ja 3 sätteid koostoimes sama määruse artikli 4 lõikega 2 ning artikli 5 lõigetega 1 ja 2
tuleb tõlgendada nii, et
sellest, et pädev asutus on tuvastanud toidukäitlemisettevõtja poodides ja ladudes jälgi kahjuritest ja kahjurite väljaheiteid, piisab, et tuvastada, et on rikutud kohustusi, mis lasuvad toidukäitlejal, kelle kontrolli all see ettevõte on, vastavalt viidatud sätetele, ilma et oleks vaja täiendavalt tõendada, et toidukäitleja ei ole rakendanud kõiki võimalikke vahendeid selliste kahjurite esinemise vältimiseks.
–        Määruse nr 852/2004 II lisa IX peatüki punkti 4 sätteid koostoimes sama määruse artikli 4 lõikega 2 ning artikli 5 lõigetega 1 ja 2
tuleb tõlgendada nii, et
sellest, et pädev asutus on korduvalt tuvastanud jälgi kahjuritest ja kahjurite väljaheiteid, piisab, et järeldada, et nimetatud käitleja ei ole rakendanud piisavaid kahjuritõrjemeetmeid.
–        Määruse nr 852/2004 II lisa I peatüki punkti 2 alapunkti c sätteid koostoimes sama määruse artikli 4 lõikega 2 ning artikli 5 lõigetega 1 ja 2
tuleb tõlgendada nii, et
nende sätete rikkumise tuvastamine sõltub sellest, kas tõendatakse, et toidukäitlemisettevõtja ruumide omadused ei võimalda kehtestada häid hügieenitavasid.
Allkirjad
*      Kohtumenetluse keel: prantsuse.