62006CC0494
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
ELEANOR SHARPSTON
esitatud 20. novembril 2008 (
1
)
Kohtuasi C-494/06 P
Euroopa Ühenduste Komisjon
versus
Itaalia Vabariik ja Wam SpA
„Apellatsioonkaebus — Riigiabi — Teatavates kolmandates riikides äritegevuse alustamine — Sooduslaenud — Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine — Konkurentsi moonutamine — Kaubavahetus kolmandate riikidega — Komisjoni otsus — Riigiabi ebaseaduslikkus — Põhjendamiskohustus”
1.
Oma otsuses 2006/177/EMÜ (edaspidi „vaidlusalune otsus”) (
2
) järeldas komisjon, et Itaalia poolt äriühingule Wam SpA (edaspidi „Wam”) (
3
) antud kaks subsiidiumi kujutavad endast riigiabi, mis kuulub EÜ artikli 87 lõike 1 kohaldamisalasse. Et sellest abist ei olnud varem komisjonile teatatud, (
4
) tunnistas komisjon selle õigusvastaseks.
2.
Oma 6. septembri 2006. aasta otsuses liidetud kohtuasjades T-304/04 ja T-316/04: Itaalia ja Wam vs. komisjon (
5
) tühistas Esimese Astme Kohus vaidlusaluse otsuse selle alusel, et komisjon ei olnud oma otsust piisavalt põhjendanud. Esimese Astme Kohus täpsustas, et näidatud põhjustest ei piisanud selleks, et põhjendada järeldust, mille kohaselt kõnealune riigiabi vastas kõikidele EÜ artikli 87 lõike 1 tingimustele. Nüüd on komisjon esitanud apellatsioonkaebuse, väites, et Esimese Astme Kohtu rakendatud põhjenduse piisavuse kriteerium kaldus kõrvale Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast.
Õiguslik kontekst
Asjakohased ühenduse õigusnormid
3.
EÜ artikli 87 lõikes 1 on sätestatud:
„Kui käesolevas lepingus ei ole sätestatud teisiti, on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, ühisturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.”
4.
EÜ artiklis 253 on sätestatud:
„Euroopa Parlamendi ja nõukogu ühiselt vastuvõetud määrustes, direktiivides ja otsustes ning samasugustes nõukogu või komisjoni õigusaktides märgitakse põhjendused, millel need rajanevad, ning viidatakse kõikidele ettepanekutele ja arvamustele, mille saamist käesolevast lepingust tulenevalt tuli taotleda.”
Asjakohased siseriiklikud õigusnormid
5.
Itaalia eksporditoetuse meetmeid käsitleva 29. juuli 1981. aasta seaduse nr 394 (
6
) artikkel 2 loob õigusliku aluse, mille kohaselt Itaalia ametiasutused võivad subsideerida eksportivaid äriühinguid, kes tegelevad kolmandates riikides turuhõlveprogrammidega.
Asjaolud
6.
Wam on Itaalia äriühing, kes projekteerib, toodab ja müüb tööstuslikke mikserseadmeid ja nende osi, peamiselt toiduaine-, keemia-, farmaatsia- ja keskkonnatööstuse jaoks. (
7
)
7.
Itaalia ametiasutused tegid 24. novembril 1995 otsuse anda Wamile subsideeritud laenu summas 2281485000 Itaalia liiri, (
8
) et hõlbustada Jaapani, Lõuna-Korea ja Taiwani turgude hõlvamist Wami poolt. Pärast Korea ja Taiwani majanduskriise ei rakendatud kavandatud projekte nimetatud riikides ellu. Tegelikult sai Wam laenu summas 1358505421 Itaalia liiri (
9
) Kaug-Idas püsistruktuuride loomiseks ning müügiedenduse kulude katteks.
8.
Samad ametiasutused tegid 9. novembril 2000 otsuse anda Wamile veel subsideeritud laenu summas 3603574689 Itaalia liiri. (
10
) Selle laenuga rahastatava programmi pidid Hiinas ellu viima Wam ja täielikult tema kontrolli all olev kohalik äriettevõte Wam Bulk Handling Machinery (Shanghai) Co. Ltd. (
11
)
Vaidlusalune otsus
9.
Komisjon sai 26. juuli 1999. aasta kirjas kaebuse äriühingult Morton Machine Company Ltd (edaspidi „Morton Machine Company”). Morton Machine Company konkureerib äriühinguga Wam Engineering Ltd, kes on selle hargmaise kontserni, kuhu Wam kuulub, Ühendkuningriigis asuv liikmesäriühing. Morton Machine Company väitis, et Itaalia poolt Wamile antud laenu tõttu lööb Wam Engineering Ltd tema hindu alla.
10.
Pärast lisateabe saamist algatas komisjon EÜ artikli 88 lõikega 2 ette nähtud menetluse ning võttis 19. mail 2004 vastu vaidlusaluse otsuse.
11.
Hinnates komisjoni põhjenduskäigu piisavust EÜ artikli 87 lõike 1 suhtes, tuleb lähtuda otsuse põhjendustest 74-79. Pärast nimetatud sättes sisalduvate tingimuste meenutamist läheb otsus edasi järgmises sõnastuses:
„(75)
Vaatluse all olevad abid on sooduslaenu kujul tehtud eraldised riiklikest vahenditest ühele konkreetsele ettevõttele, nimelt WAM SpA-le. Need toetused parandasid abisaaja rahalist seisundit. Kuna küsimuse all on liikmesriikidevahelise kaubanduse võimalik mõjutamine, on Euroopa Kohus rõhutanud, (
12
) et isegi juhul, kui abi eesmärgiks on eksport väljapoole ELi, võib ühendusesisene kaubavahetus selle tõttu siiski kannatada. Silmas pidades turgude vastastikust sõltuvust, kus ühenduse ettevõtted tegutsevad, on lisaks sellele võimalik, et selline abi kahjustab konkurentsi ühenduse sees.
(76)
WAM SpA-l on tütarettevõtteid üle kogu maailma. Neid on rajatud peaaegu igasse ELi liikmesriiki, nagu Prantsusmaa, Holland, Soome, Suurbritannia, Taani, Belgia ja Saksamaa. Kaebuse esitaja rõhutas täpsustavalt, et ta konkureerib ühendusesisesel turul otseselt WAM Engineering Ltd-ga, mis on WAM SpA tütarettevõte Ühendkuningriigis ja Iirimaal, ja kaotab Itaalia äriühingule palju tellimusi. Lisaks sellele ilmnes seoses ühenduse ettevõtete vahelise väljapoole suunatud konkurentsiga, et teise abiga rahastatud kava, mille eesmärgiks oli toetada Hiina turu kaubanduslikku hõivamist, pidid koos ellu viima WAM SpA ja WAM Bulk Handling Machinery Shangai Co Ltd, mis on kohalik 100% WAM SpA poolt kontrollitav äriühing.
(77)
Vastavalt [Euroopa Kohtu praktikale] võib eksportimise subsideerimine mõjutada kaubandust liikmesriikide vahel isegi siis, kui abisaaja ekspordib peaaegu kogu toodangu väljapoole ELi, EMPd ja ühinevaid riike.
(78)
Peale selle on kõnesoleva juhtumi puhul välja selgitatud, et müük välismaale moodustas 1995-1999 WAM SpA aastasest kogukäibest 52%-57,5%, millest kaks kolmandikku toimus EL piires (absoluutarvudes umbes 10 miljonit eurot 5 miljoni euro puhul).
(79)
Seepärast võib kõnesolev abi, sõltumata sellest, kas see toetab eksporti teistesse ELi liikmesriikidesse või väljapoole ELi, mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ja seega on selle suhtes kohaldatav asutamislepingu artikli 87 lõige 1.”
Menetlus Esimese Astme Kohtus
12.
Itaalia ja Wam taotlesid kumbki eraldi vaidlusaluse otsuse tühistamist Esimese Astme Kohtus. Seejärel nende kohtuasjad liideti. Itaalia tugines oma taotluses seitsmele alusele. Wam tugines kümnele. (
13
) Muude aluste hulgas tugineti väitele, et komisjon ei ole täitnud oma kohustust vaidlusalust otsust piisavalt põhjendada.
13.
Jättes teised tühistamise alused läbi vaatamata, tühistas Esimese Astme Kohus vaidlusaluse otsuse selle alusel, et komisjon ei olnud piisavalt põhjendanud, et tõenäoliselt kahjustavad kõnealused laenud kaubandust ja et need kahjustavad või ähvardavad kahjustada konkurentsi. Sellepärast piirdub apellatsioonkaebus selle küsimusega.
14.
Kui apellatsioonkaebus on edukas, saadetakse kohtuasi tagasi Esimese Astme Kohtusse, et ta võiks kaaluda teisi tühistamise aluseid. Kui apellatsioonkaebus on edutu, lõpeb kohtuasi sellega.
15.
Apellatsioonimenetluse käigus on kõik pooled esitanud mahukaid märkusi seoses (vaidlustatud) faktiliste asjaoludega, mis viisid komisjoni otsuseni. Kuivõrd faktiliste asjaolude üksikasjalik uurimine jääb Esimese Astme Kohtu otsuse peale õigusküsimustes Euroopa Kohtule esitatud apellatsioonkaebuse lahendamisalast välja, tuleb jätta need märkused arvestamata. (
14
)
Apellatsioon
16.
Komisjon väidab, et pidades vaidlusaluses otsuses esitatud põhjendust ebapiisavaks, et kinnitada järeldust, mille kohaselt Itaalia poolt Wamile antud laenud tõenäoliselt kahjustavad kaubandust ja kahjustavad või ähvardavad kahjustada konkurentsi, tõlgendas Esimese Astme Kohus vääralt EÜ artikli 87 lõiget 1 ja artiklit 253 ning kaldus kõrvale Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast. Selle kohtupraktikaga on kehtestatud suhteliselt vähekoormav tõendamiskohustus, mille komisjon peab täitma tõendamaks, et kõnealune abi väidetavalt kahjustab kaubandust või kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi. Vaidlustatud kohtuotsuses on Esimese Astme Kohus kohaldanud koormavamat tõendamiskohustust.
17.
Oma peamise argumendi põhjenduseks esitab komisjon mitmeid kõrvalargumente. Täpsemalt esitab komisjon vastuväiteid Esimese Astme Kohtu järeldustele seoses põhjenduskäiguga, mis käsitles 1) Wamile antud rahalise toetuse mõju ja 2) Wami esindatust ühendusesisestel turgudel. Samuti vaidlustab komisjon 3) sedastuse, et komisjonil oli vaja uurida ühenduse turu ja Kaug-Ida turgude vahelist seost.
18.
Nii Itaalia kui ka Wam jäävad seisukohale, et Esimese Astme Kohus ei ole rikkunud õigusnorme ega kaldunud kõrvale väljakujunenud kohtupraktikast.
Vastuvõetavus
19.
Itaalia ja Wam vaidlustavad kumbki apellatsioonkaebuse vastuvõetavuse. Itaalia sõnade kohaselt on komisjoni väide, et Esimese Astme Kohtu otsus ei ole Euroopa Kohtu praktikaga kooskõlas, selline apellatsioonialus, mis ei ole seotud õigusküsimusega.
20.
Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 58 on sätestatud, et „Euroopa Kohtusse saab edasi kaevata ainult õigusküsimustes. Apellatsioonkaebuse aluseks võib olla [muu hulgas] ühenduse õiguse rikkumine [E]simese [A]stme [K]ohtu poolt”. Komisjoni apellatsioonkaebus põhineb just nimelt väitel, et Esimese Astme Kohus on rikkunud ühenduse õigust, jättes järgimata ja kohaldamata EÜ artiklite 87 ja 253 tõlgenduse, mis on ette nähtud Euroopa Kohtu praktikas.
21.
Apellatsioonkaebus põhineb õigusküsimusel ja Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 58 näidatud alusel. Sellepärast on apellatsioonkaebus vastuvõetav.
22.
Veel väidab Wam, et komisjoni apellatsioonkaebuses palutakse Euroopa Kohtul kontrollida mitte üksnes „olulise menetlusnormi rikkumist”, nagu on ette nähtud EÜ artikliga 230, vaid ka Esimese Astme Kohtu otsuse sisu.
23.
EÜ artikkel 230 volitab Euroopa Kohut kontrollima teiste ühenduse institutsioonide akte. Edasikaebusi Esimese Astme Kohtu otsuste peale reguleerivad EÜ artikli 225 lõige 1 (
15
) ning Euroopa Kohtu põhikiri. Wami argument vastuvõetavuse kohta, niivõrd kui see on rajatud EÜ artiklile 230, on selgelt ekslik ning tuleks seega tagasi lükata.
Põhjendamiskohustus
24.
Otstarbekas on kõigepealt käsitleda EÜ artikli 87 lõike 1 kohaldamise otsuse põhjendamise kohustuse ulatust ning seejärel uurida selle kohtupraktika kohaldamist Esimese Astme Kohtu poolt tema menetluses olevas asjas.
25.
EÜ artikliga 253 kehtestatud põhjendamiskohustus on menetlusnõue, mis eristub kohustusest esitada kaalukas põhjendus. (
16
) Sellega tagatakse, et isikud, keda otsus puudutab, saavad aru selle otsuse põhjustest (ja seega oma õigusi kaitsta). Samuti võimaldab see Euroopa Kohtul tõhusalt teostada tema järelevalvepädevust. (
17
) Sellepärast peavad põhjendused, millele otsuse tegija soovib hiljem kohtus tugineda, olema tuvastatavad otsusest endast.
26.
Riigiabiga seotud otsuses peab komisjon põhjendama järeldust, et rahalise abi andmine kujutab endast EÜ artikli 87 lõike 1 kohaldamisalasse jäävat riigiabi. Selleks peab komisjon tõendama, et kõnesoleval abil on järgmised neli tunnust.
27.
Esiteks peab olema tegemist sekkumisega riigi poolt või riigi ressurssidest. Teiseks peab see sekkumine tõenäoliselt kahjustama liikmesriikidevahelist kaubandust. Kolmandaks peab see andma abi saajale eelise. Neljandaks peab see kahjustama või ähvardama kahjustada konkurentsi. (
18
)
28.
Kohtupraktikas on seatud piirid komisjoni kohustusele tõendada teise ja neljanda tunnuse esinemist. Nii „ei pea komisjon tõendama abi tegelikku mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele ega konkurentsi tegelikku moonutamist, vaid üksnes uurima, kas abi võib kahjustada seda kaubandust ja konkurentsi”. (
19
) Liikmesriikidevahelise kaubanduse „kahjustamise” mõiste laieneb ka võimalusele, et kõnesolev abi võib sellist mõju avaldada. (
20
)
29.
Põhjendamiskohustuse täpset ulatust ei saa määratleda abstraktselt. Nagu Euroopa Kohus kohtuasjas Papierwarenfabriek sedastas:
„Täitmisele kuuluvad nõuded sõltuvad iga juhtumi asjaoludest, eriti kõnealuse õigusakti sisust, esitatud põhjenduste laadist ning vajadusest teavitada ettevõtjaid, kellele õigusakt on adresseeritud.
[…]
Kuigi teatavatel juhtudel võivad just abi andmise asjaolud olla piisavad tõendamaks, et see abi võib kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust ja kahjustada või ähvardada kahjustada konkurentsi, peab komisjon vähemalt näitama need asjaolud oma otsuse põhjenduses.” (
21
)
30.
Oma otsuses Sytraval (
22
) märkis Euroopa Kohus, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab põhjendus vastama asjaomase akti olemusele ning selgelt ja ühemõtteliselt väljendama akti andnud institutsiooni põhjenduskäiku nii, et huvitatud isikud saaksid mõista võetud meetme põhjusi ja pädev kohtuasutus saaks teostada oma kontrollivolitusi. Põhjendamisnõude hindamisel tuleb arvestada juhtumi asjaolusid. Põhjenduses ei pea esitama kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, kuna akti põhjendust tuleb hinnata mitte ainult selle sõnastust, vaid ka selle konteksti ja kõiki kõnesolevat küsimust reguleerivaid õigusnorme silmas pidades. (
23
)
Komisjoni peamine argument
31.
Komisjon möönab, et Esimese Astme Kohtu kokkuvõte (
24
) kohaldatava kohtupraktika kohta oli õige. Siiski väidab komisjon, et Esimese Astme Kohus kohaldas suuremat tõendamiskohustust. Ehkki Esimese Astme Kohus põhimõtteliselt nõustus, et komisjonil tuli pelgalt tõendada kõnesoleva abi eeldatavat (
25
) mõju (
26
) ning puudus vajadus tõendada tegelikku mõju, (
27
) nõudis Esimese Astme Kohus komisjonilt hiljem tõendust tegeliku mõju kohta kaubandusele ja konkurentsile. (
28
) Seega kohaldas Esimese Astme Kohus kohtupraktikat vääralt ning tema otsus on sisemiselt ebajärjepidev.
32.
Kas komisjon on oma väite käesolevas apellatsiooniasjas põhjendanud?
33.
Esimese Astme Kohus märkis, (
29
) et kõnealune rahaline abi anti selleks, et toetada ekspordiprogrammi, mille eesmärk oli hõlvata kolmanda riigi turg, ning abi oli (suhteliselt) väikese väärtusega. Sellepärast on tõenäoline, et selle mõju ühendusesisesele kaubandusele on vähem märgatav. Ma ei näe selles eelduses midagi taunitavat.
34.
Uurides pigem sellise abi mõju kui põhjust või eesmärki, (
30
) tõdes Esimese Astme Kohus, et võimalikku mõju ühendusesisesele kaubandusele ega konkurentsi kahjustamist ei saa välistada. (
31
) Edasi märkis Esimese Astme Kohus, et komisjonil on sellistel asjaoludel siiski eriline kohustus uurida, kas kõnesolev abi võib tõenäoliselt kahjustada konkurentsi ja liikmesriikidevahelist kaubandust, ning esitada oma otsuses konkreetsed kaalutlused, millest lähtudes ta järeldas sellise mõju tõenäolisust. (
32
)
35.
Esimese Astme Kohtu kinnitusel ei saa lihtsalt põhimõtte väljendamine iseenesest olla piisav selleks, et täita komisjoni kohustus tõendada, et abi võib tõenäoliselt mõjutada ühendusesisest kaubandust ja kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi. (
33
) Esimese Astme Kohus uuris komisjoni poolt vaidlusaluses otsuses tuvastatud konkreetseid asjaolusid (nimelt Wami paranenud rahalist seisundit, äriühingu tegevust ühendusesisesel turul ning EL-i ja Kaug-Ida turgude eeldatavat omavahelist sõltuvust). Ta tuvastas, et esitatud materjalidest ei nähtu, nagu võiks selline mõju olla „tõenäoline”. (
34
) Esimese Astme Kohus järeldas, (
35
) et komisjon ei ole tõendanud, miks kõnealused laenud pidid tõenäoliselt kahjustama kaubandust või kahjustama või ähvardama kahjustada konkurentsi.
36.
Sellepärast otsustas Esimese Astme Kohus, et vaidlusaluses otsuses ei ole esitatud piisavalt materjali, et täita (piiratud) kohustus tõendada majandusliku mõju tõenäolisust. Et komisjon jättis oma põhjendamiskohustuse täitmata, tuleb vaidlusalune otsus tühistada.
37.
Komisjon ei ole oma apellatsioonkaebuses tõendanud, et Esimese Astme Kohus jättis tähelepanuta mingi olulise asjaolu vaidlustatud otsuses või hindamata selle, et komisjon tõepoolest selgitas, miks mõju kaubandusele ja konkurentsi moonutamine olid tõenäolised. Sisuliselt palub komisjon Euroopa Kohtult kinnitust uudsele teesile, mille kohaselt sellest, et rahalise abi andmise tõenäolist mõju kaubandusele ja konkurentsile ei saa a priori välistada, tuleneb, et kõnealuse rahalise abi andmisel on tõendatult selline mõju.
38.
Ma ei saa selle teesiga nõustuda. See, et asjaolu X esinemise korral ei saa välistada järeldust Y, tähendab, et kui komisjon X-i tõendab, ei ole järelduse Y tegemine tema poolt välistatud. Nii kujutab väide, et kui komisjon tõendab X-i, tuleneb sellest automaatselt järeldus Y, endast radikaalset loogikahüpet. Samuti tähendab see kaudselt põhjendamiskohustuse nõrgendamist, mida pean vastuvõetamatuks.
39.
Nõustun Esimese Astme Kohtuga, et põhjendamiskohustuse täitmiseks ei piisa pelgalt põhimõtte väljendamisest. Vaja on enamat.
40.
Rõhutan, et ma ei vihja, nagu oleks komisjon olnud kohustatud tuginema mingile majandusanalüüsi ja tõendite erikombinatsioonile järeldamaks, et mõju kaubandusele ja konkurentsile on „tõenäoline”. Komisjoni kui täitevorgani kaalutlusruumi niimoodi piirata oleks vale. Asjaolud võivad eri juhtudel olla erinevad, teatavat liiki tõendeid võib nappida ning komisjoni uurimisressursid ei ole kindlasti piiramatud. Sellepärast ei ole komisjon kohustatud tegema üksikasjalikku majandusanalüüsi ega tõendama pikalt ja laialt, kuidas täpselt võib vaidlusalune abi tõenäoliselt kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust ning kahjustada või ähvardada kahjustada konkurentsi. Siiski on komisjon kohustatud esitama ülevaate materjalidest, mis usutavalt viivad selle järelduseni – teisisõnu tõendama, et kõnealune mõju on „tõenäoline”.
41.
Üldisemalt väljendudes: komisjon peab tõendama, et kõnealune abi tõenäoliselt avaldab mõju kaubandusele ning kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi. Selleks peab komisjon esitama piisavalt tõendeid. See, milliseid tõendeid pidada piisavaks, sõltub asjaoludest. Kujuteldava skaala ühes otsas – kui abi maksmise asjaoludest endist nähtub, et mõju kaubandusele ja konkurentsi kahjustamine on tõenäolised – ei pea komisjon tegema muud kui osutama oma otsuses nendele asjaoludele, tõendamaks, et abi vastab EÜ artikli 87 lõikes 1 sätestatud tingimustele. Skaala teises otsas – kui maksega seotud asjaolud ei pruugi viidata sellise mõju tõenäolisusele – peab komisjon esitama oma kohustuse täitmiseks pigem rohkem tõendeid.
42.
Sellepärast ei ole ma seisukohal, et Esimese Astme Kohus eksis kohaldatud kriteeriumiga või et tema otsus on sisemiselt ebajärjepidev.
43.
Asun nüüd uurima komisjoni esitatud lisamärkusi.
Komisjoni eriargumendid
Wamile antud rahalise toetuse mõju
44.
Kas järeldusest, et äriühingu „majandusolukord on paranenud”, piisab tõendamaks, et sellele äriühingule antud abi vastab EÜ artikli 87 lõikes 1 sätestatud tingimustele? Esimese Astme Kohus otsustas, (
36
) et ei piisa. Komisjon vaidlustab selle hinnangu, väites, et kuivõrd raha on vahetusväärtus, vabastasid Wamile eksporditoetuseks antud laenud Wami kuludest, mida ta muidu pidanuks kandma. Sellepärast vastavad kõnealused laenud kohtuotsusega komisjon vs. Saksamaa (
37
) kehtestatud kriteeriumidele ning vaidlusaluses otsuses (
38
) esitatud põhjenduskäik on piisav.
45.
Oma otsuses Saksamaa vs. komisjon sedastas Euroopa Kohus, et „abi, mille eesmärk on vabastada ettevõtja jooksva haldamise või tavakohase tegevuse käigus tavaliselt tekkivatest kuludest, kahjustab põhimõtteliselt konkurentsi”. (
39
)
46.
Palju varasemas kohtuasjas Philip Morris selgitas Euroopa Kohus, et kui riigi antav rahaline abi „tugevdab ettevõtja positsiooni võrreldes teiste ühendusesiseses kaubanduses konkureerivate ettevõtjate omaga”, mõjutab see ühendusesisest kaubandust. (
40
)
47.
Vaidlusalusest otsusest nähtub tõesti, et Wam sai raha Itaalia ametiasutustelt. Esimese Astme Kohus tuvastas siiski, et komisjoni viide laenule oli üldine tähelepanek eesmärgiga tõendada, et asjaomasele äriühingule on üle kantud riigi ressursse, mis kujutas endast „eelist” Wami jaoks. See ei olnud aga spetsiifiline järeldus, mis olnuks otseselt seotud tõenäolise mõjuga kaubandusele ja konkurentsile. Esimese Astme Kohus märkis (vahest ehk teravalt, kuid täpselt), et abisaaja majandusolukord paraneb igasuguse riigiabi, sealhulgas ka sellise abi andmisel, mis ei vasta teistele EÜ artikli 87 lõikes 1 sätestatud tingimustele. Sellepärast sedastas Esimese Astme Kohus, (
41
) et esitatud põhjenduskäigust ei piisa tõendamaks, et EÜ artikli 87 lõike 1 tingimused on täidetud.
48.
Nõustun selle hinnanguga.
49.
Otsuses komisjon vs. Saksamaa (
42
) märkis Euroopa Kohus, et abi, „mille eesmärk on vabastada ettevõtja jooksva haldamise või tavakohase tegevuse käigus tavaliselt tekkivatest kuludest”, kahjustab konkurentsi. Selle kriteeriumi täidetuse tõendamiseks on komisjonil vaja üldjoontes kirjeldada, kuidas vaidlusalune abi peaks abisaaja niisugustest kuludest vabastama. See eeldab selliste kulude kindlakstegemist, mida ettevõtja peaks „tavaliselt” kandma, ning seda, et tõendatakse veenev seos asjaomasele äriühingule abi andmise ja sellise kulukoormuse leevendamise vahel. Muidu ei saaks järeldada, et kõnesolev abi „parandab” abisaaja „olukorda”, andes talle seega konkurentsieelise teiste EL-i siseturul konkureerivate ettevõtjate ees, (
43
) nagu on nõutud kohtuotsuses Philip Morris.
50.
Käesolevas asjas oli Wami saadud abi võrdväärne summaga, mille ta kulutas oma välisturu hõlvamise programmile. (
44
) Komisjon piirdub oma põhjendustes märkusega, et subsideeritud laenud olid pärit riigi rahast ning et nende tulemusel paranes abisaaja majandusolukord. Komisjon ei püüa luua laenude ja Wami tegevuse vahel konkreetsemat seost, et tõendada, kuidas Wam sai käesolevas asjas käsitletavas olukorras kõnealuste laenude tulemusel vabaneda kuludest, mida ta oleks pidanud tavaliselt kandma. (
45
) Erinevalt olukorrast kohtuasjas Tubemeuse (
46
) vaidluse all olnud otsuse puhul ei ole käesolevas asjas tegelikult ühtegi viidet Wami varasemale eksporditegevusele ega tulevikuplaanidele. (
47
) Komisjoni poolt Wami kirjeldamine „hargmaise äriühinguna” ei lisa analüüsile midagi.
51.
Sellepärast jagan Esimese Astme Kohtu seisukohta, mille kohaselt komisjon ei ole tõendanud, et kõnealuste laenude andmine võis tõenäoliselt kahjustada ühendusesisest kaubandust või kahjustada või ähvardada kahjustada konkurentsi.
Kaubandusele avalduva mõju tuvastamine ühendusesisese tegevuse põhjal
52.
Komisjon väidab, et viitest äriühingu osalemisele EL-i siseturul piisab ning et vaidlusaluse otsuse põhjendused olid ulatuslikumadki sellest, mida oli vaja EÜ artikli 87 lõike 1 tingimuste täitmiseks. Sellepärast eksis Esimese Astme Kohus oma järelduses, (
48
) mille kohaselt komisjoni väide, et Wam osaleb ühendusesiseses kaubanduses, ei tõenda piisavalt seda, et tõenäoliselt kaubandust mõjutatakse või konkurentsi kahjustatakse. Siin lähtub komisjon konkreetselt vaidlusaluses otsuses sisalduvast viitest kaebusele, mille esitas Morton Machines Company.
53.
Viimati mainitud asjaolu võib käsitleda lühidalt. See, et komisjonile on esitatud kaebus, ei saa olla piisav tõend konkurentsi kahjustamise tõenäolisuse kohta. Teistsugune järeldus annaks ühendusesisesel turu tegutseva äriühingu konkurentidele märkimisväärse võimu, mida oleks enesestmõistetavalt võimalik kuritarvitada.
54.
Kui pöörduda tagasi komisjoni argumendi põhisisu juurde, tundub mulle, et Esimese Astme Kohus teadis väga hästi Wami aktiivsest tegevusest ühendusesisese eksportijana ning kuulumisest Euroopa Liidus tegutsevasse hargmaisesse kontserni. (
49
) Esimese Astme Kohus tõdes (
50
) hoopis, et vaidlusaluse otsuse põhjendustes 74 ja 77 pelgalt meenutatakse õiguspõhimõtteid, mis on ette nähtud eeskätt Tubemeuse’i kohtuotsusega; ning et see – koostoimes üldise väitega, et mõju ühendusesisesele kaubandusele või konkurentsile „ei saa välistada” – ei kujuta endast EÜ artiklis 253 sätestatud nõuete täitmist. Olen eespool (
51
) juba selgitanud, miks pean seda seisukohta õigeks.
55.
Komisjon meenutab, et kohtuasjas Itaalia vs. komisjon (
52
) märkis Euroopa Kohus, et ka siis, kui abi saaja ei osale ühendusesisesel turul, võib esineda mõju kaubandusele ja konkurentsile. Otsuses Tubemeuse (
53
) sedastas Euroopa Kohus, et mõju kaubandusele ja konkurentsile ei saa välistada isegi vähese tähtsusega abi korral.
56.
Mõlemas viidatud kohtuotsuses on veidi erinevas sõnastuses esitatud sisuliselt üks ja sama tees: sellistel asjaoludel ei saa välistada võimalikku mõju kaubandusele ja konkurentsile. Siiski ei toeta need kohtuotsused – komisjoni argumentatsioonis esitatud keskset – väidet, et EÜ artikli 87 lõikega 1 nõutava kahe tunnuse olemasolu tõendamiseks piisab sellest, kui komisjon tõendab, et mõju kaubandusele ja konkurentsile ei saa välistada.
57.
Samuti tugineb komisjon Euroopa Kohtu otsuses Cassa di Risparmio di Firenze (
54
) märgitule, mille kohaselt võib liberaliseeritud majandusharus antav abi mõjutada kaubandust ja konkurentsi. Seal viitas Euroopa Kohus varasemale kohtuasjale Hispaania vs. komisjon, (
55
) kus ta oli otsustanud, et komisjon on oma otsuses piisavalt tõendanud tõenäolist mõju kaubandusele ja konkurentsile. Komisjoni esitatud tõendite hulgas oli asjaolu, et asjaomane turusektor on liberaliseeritud. Seega ei ole turusektori liberaliseeritus üksinda määrav tõend kaubanduse kahjustamise ega konkurentsi kahjustamise või konkurentsi kahjustamise ohu kohta. (
56
)
Euroopa Liidu ja Kaug-Ida turgude vahelise suhte uurimine
58.
Komisjoni väitel eksis Esimese Astme Kohus, kui ta nõudis, (
57
) et komisjon analüüsiks süviti kõnealuste laenude mõju, arvestades asjaolu, et need laenud anti Wamile Kaug-Ida turgude hõlvamise kulude katteks.
59.
Selle argumendi kaalumist tuleks alustada vaidlustatud kohtuotsuse punktist 73. Käsitledes komisjoni poolt kohtuistungil esitatud märkust (nimelt seda, et tänu laenudele tugevnes Wami positsioon võrreldes potentsiaalsete konkurentide omaga ühendusesisesel turul), jõudis Esimese Astme Kohus järeldusele, et see väide ei ole vaidlusaluses otsuses tõendatud. Kuigi otsuse põhjendustes (
58
) oli märgitud, et kõnealuse laenuga kaeti Wami kulusid turu hõlvamiseks väljaspool Euroopa Liitu, ei astutud analüüsis järgmist vajalikku sammu, tõendamaks, et selle tagajärjel tugevnes Wami positsioon Euroopa Liidu turul.
60.
Seda arvestades tõlgendan Esimese Astme Kohtu otsuse punkti 74 kui seda järeldust sisuliselt kinnitavat. Esimese Astme Kohus märkis, et „isegi kui komisjon ei pidanud tingimata uurima [Euroopa Liidu turu ja Kaug-Ida turu vastastikust sõltuvust]”, (
59
) ei piisanud lakoonilisest märkusest, et Wam osaleb ühendusesiseses kaubanduses, selleks, et tõendada tõenäolist mõju sellisele kaubandusele või konkurentsi kahjustamist või kahjustamise ohtu. Sel põhjusel pidi komisjon (nagu Esimese Astme Kohus järgnevalt märkis) üksikasjalikult uurima kõnealuse abi mõju, võttes – eriti – arvesse seda, et kõnealusest abist kaeti Kaug-Ida turul tekkinud kulud, samuti vajalikul määral (
60
) uurima selle turu ja Euroopa Liidu turu vastastikust sõltuvust.
61.
Saan sellest Esimese Astme Kohtu märkusest aru nii, et kui vaidlusalune abi on antud konkreetse eesmärgiga katta mitte ühendusesiseses kaubanduses, vaid kolmandas riigis tekkinud kulusid, peab komisjon, tõendamaks, et tõenäoline mõju Euroopa Liidu turule on siiski olemas, seda ulatuslikumalt uurima. Ma ei arva, et see on Euroopa Kohtu praktika väärkohaldamine.
62.
Mulle näib, et võimaliku ebamäärasuse seoses Esimese Astme Kohtu väljendatud mõttega lahendab järgmine lause. Selles märkis Esimese Astme Kohus, et vaidlusaluse otsuse põhjenduses 75 viidatakse nende turgude vastastikusele sõltuvusele, kus ühenduse ettevõtted tegutsevad; kuid – erinevalt kohtuasjas Tubemeuse käsitletud otsusest – ei esitata täpset tõendusmaterjali kinnitamaks väidet, et sellise vastastikuse sõltuvuse tõttu mõjutab vaidlusalune abi („Tubemeuse’i põhimõtte” kohaselt) tõenäoliselt ühendusesisest konkurentsi.
63.
Komisjoni väitel võib abi mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ka siis, kui abi saaja ekspordib enamiku oma kaupu ühendusest välja, ning Esimese Astme Kohus eksis, nõudes komisjonilt täpseid lisatõendeid Euroopa Liidu ja Kaug-Ida turgude vastastikuse sõltuvuse kohta.
64.
See on pelgalt veel üks illustratsioon kapitaalsest väärarusaamast, mille kohaselt teatava järelduse „tõenäolisuse” tõendamiseks piisab tõendusest, et seda järeldust „ei saa välistada”. (
61
) Kohtuasjas Tubemeuse vaidluse all olnud otsuses viidati ülemaailmsetele turuoludele terastorude sektoris ning vihjati Tubemeuse’i pikaajalistele kavatsustele. Seega oli kõnealuses kohtuasjas materjali, mis toetas komisjoni järeldust, et eksporditurg ja Euroopa turg on vastastikku sõltuvad. Käesolevas kohtuasjas sellist materjali ei ole.
65.
Seega ei ole komisjon tõendanud, et vaidlusalust otsust tühistades kaldus Esimese Astme Kohus kõrvale väljakujunenud kohtupraktikast.
Kohtukulud
66.
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Nii Itaalia kui ka Wam on nõudnud kohtukulude hüvitamist ning minu arvates peaksid nad olema edukad. Sellepärast tuleks nii esimese astme kui ka apellatsiooniastme kohtukulud välja mõista komisjonilt.
Ettepanek
67.
Sellest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
—
jätta komisjoni apellatsioonkaebus rahuldamata ja
—
mõista esimese astme ja apellatsiooniastme kohtukulud välja komisjonilt.
(
1
)	Algkeel: inglise.
(
2
)	19. mai 2004. aasta otsus riigiabi nr C 4/2003 (end. NN 102/2002) kohta, mida Itaalia on andnud WAM SpA-le (ELT 2006, L 63, lk 11).
(
3
)	Vaidlusaluses otsuses on asjaomasele äriühingule viitamiseks kasutatud nime „WAM SpA”. Järgnevates kohtumenetlustes on kasutatud nime „Wam”. Sellepärast kasutan käesolevas ettepanekus sellele äriühingule viitamiseks nime „Wam”.
(
4
)	Nagu nõuab EÜ artikli 88 lõige 3.
(
5
)	Kohtulahendite kogumikus avaldamata. [Inglise ja eesti keeles on avaldatud] kohtuotsuse kokkuvõte; kohtuotsus on täismahus saadaval ainult prantsuse ja itaalia keeles.
(
6
)	L. 29.7.1981 nr 394; GURI nr 147, , ja nr 206, .
(
7
)	Vt vaidlusaluse otsuse põhjendus 32.
(
8
)	Ligikaudu 1,18 miljonit eurot.
(
9
)	Ligikaudu 700000 eurot.
(
10
)	Ligikaudu 1860000 eurot. Selle arvu teatas Itaalia 23. juulil 2003; varem oli Itaalia (komisjonile saadetud . aasta kirjas) märkinud laenatud summa suuruseks 1940579808 Itaalia liiri ehk ligikaudu 1 miljon eurot. See oli üks Wamile tegelikult makstud summadest; maksti ka teisi summasid, kuid nende täpne suurus ei selgu vaidlusaluse otsuse sõnastusest.
(
11
)	Üksikasjalikuma ülevaate saamiseks vt vaidlustatud kohtuotsuse punktid 3 ja 4.
(
12
)	Vaidlusaluse otsuse joonealune märkus: 21. märtsi 1990. aasta otsus kohtuasjas C-142/87: Belgia vs. komisjon, edaspidi nn Tubemeuse’i kohtuotsus (EKL 1990, lk I-959).
(
13
)	Esimese Astme Kohus loetles järgmised otsustusmenetlust puudutavad alused; kaitseõiguste, õiguspäraste ootuste ja õiguskindluse põhimõtte rikkumine; materiaalõiguslikud küsimused selle kohta, kas abi oli EÜ artikli 88 lõike 3 kohaselt õiguspärane ja kas kõnealune abi kahjustas kaubandust ja konkurentsi; de minimis-reeglite kohaldamine ning makstud ja tagastamisele kuuluva abi summa küsimus (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 38).
(
14
)	Vt EÜ artikli 225 lõige 1, Euroopa Kohtu põhikirja artikkel 58 ning 20. märtsi 1991. aasta otsus kohtuasjas C-115/90 P: Turner vs. komisjon (EKL 1991, lk I-1423).
(
15
)	EÜ artikli 225 lõike 1 teises lõigus on sätestatud, et „[…] [E]simese [A]stme [K]ohtu otsuseid võib Euroopa Kohtusse edasi kaevata üksnes õigusküsimustes vastavalt põhikirjas sätestatud tingimustele ning ulatusele”.
(
16
)	13. märtsi 1985. aasta otsus liidetud kohtuasjades 296/82 ja 318/82: Madalmaad ja Leeuwarder Papierwarenfabriek vs. komisjon (EKL 1985, lk 809, punkt 19); . aasta otsus kohtuasjas C-367/95 P: komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France (EKL 1998, lk I-1719, punkt 67).
(
17
)	4. juuli 1963. aasta otsus kohtuasjas 24/62: Saksamaa vs. komisjon (EKL 1963, lk 63, punkt 11). Vt ka eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Papierwarenfabriek, punkt 21.
(
18
)	24. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-280/00: Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (EKL 2003, lk I-7747, punkt 75).
(
19
)	29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-372/97: Itaalia vs. komisjon (EKL 2004, lk I-3679, punkt 44).
(
20
)	15. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-66/02: Itaalia vs. komisjon (EKL 2005, lk I-10901, punkt 112).
(
21
)	Viidatud eespool 16. joonealuses märkuses, punktid 19 ja 24. Vt samuti 24. oktoobri 1996. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-329/93, C-62/95 ja C-63/95: Saksamaa vs. komisjon (EKL 1996, lk I-5151, punkt 52).
(
22
)	Viidatud eespool 16. joonealuses märkuses, punkt 63.
(
23
)	Siin viitas Euroopa Kohus järgmistele kohtuasjadele: eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Papierwarenfabriek, punkt 19; 14. veebruari 1990. aasta otsus kohtuasjas C-350/88: Declare jt vs. komisjon (EKL 1990, lk I-395, punktid 15 ja 16) ning . aasta otsus kohtuasjas C-56/93: Belgia vs. komisjon (EKL 1996, lk I-723, punkt 86).
(
24
)	Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 60-62 ja 64.
(
25
)	Punktis 64 möönis Esimese Astme Kohus, et komisjon ei ole kohustatud tõendama abi tegelikku mõju ega täpselt kirjeldama kõnealust turgu, esitama reaalset majandusanalüüsi selle turu, majandussektori, konkurentide positsioonide ja ühendusesisese kaubanduse kohta (tingimusel et ta on näidanud, kuidas kõnealune abi tõenäoliselt saab seda turgu mõjutada) ega uurima kõnesolevate laenude mõju Wami hindadele, võrdlema neid konkurentide hindadega või uurima Wami käivet Ühendkuningriigis.
(
26
)	Itaaliakeelses versioonis prevedibili effetti; prantsuskeelses versioonis effets prévisibles.
(
27
)	Idem.
(
28
)	Komisjon osutab, et see ebajärjepidev kohustus on kehtestatud vaidlustatud kohtuotsuse punktiga 72 (ja järgmiste punktidega).
(
29
)	Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 63.
(
30
)	Nagu nõudis Euroopa Kohus oma otsuses 173/73: Itaalia vs. komisjon (EKL 1974, lk 709, punkt 13).
(
31
)	Eespool 12. joonealuses märkuses viidatud Tubemeuse’i kohtuotsus, punkt 43.
(
32
)	Siin viitas Euroopa Kohus oma 15. juuni 2000. aasta otsusele liidetud kohtuasjades T-298/97, T-312/97, T-313/97, T-315/97, T-600/97–T-607/97, T-1/98, T-3/98–T-6/98 ja T-23/98: Alzetta jt vs. komisjon (EKL 2000, lk II-2319, punkt 80, kus omakorda viidatakse (muu hulgas) Tubemeuse’i kohtuotsusele).
(
33
)	Vt vaidlustatud kohtuotsuse punktid 66, 70 ja 72.
(
34
)	Itaaliakeelses versioonis sarebbe potenzialmente costituivo de tali effetti; prantsuskeelses versioonis serait potentiellement constitutive de tels effets.
(
35
)	Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 76.
(
36
)	Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 67.
(
37
)	19. septembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-156/98: Saksamaa vs. komisjon (EKL 2000, lk I-6857).
(
38
)	Põhjenduses 75.
(
39
)	Punktis 30: vt samuti 14. veebruari 1990. aasta otsus kohtuasjas C-301/87: Prantsusmaa vs. komisjon, nn Boussac Saint Frères’i kohtuotsus (EKL 1990, lk I-307, punktid 44 ja 50) ning . aasta otsus kohtuasjas C-86/89: Itaalia vs. komisjon (EKL 1990, lk I-3891, punkt 18), kus on viidatud eespool nimetatule.
(
40
)	17. septembri 1980. aasta otsus kohtuasjas 730/79: Philip Morris vs. komisjon (EKL 1980, lk 2671, punkt 11); kohtujuristi kursiiv.
(
41
)	Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 67.
(
42
)	Eespool 37. joonealuses viidatud kohtuotsus, punkt 30.
(
43
)	Vt lisaks Esimese Astme Kohtu otsuse punkti 72 esimene pool, mis otseselt käsitleb seda lünka komisjoni põhjenduskäigus.
(
44
)	Põhjendused 34 ja 37 (esimese laenu osas) ning põhjendused 62 ja 64 (teise laenu osas).
(
45
)	Selles ei uurita (näiteks) seda, kas Wami otsus alustada ekspordituru hõlvamise programmi sõltus või ei sõltunud võimalusest kõnealused laenud saada. Seetõttu on (näiteks) võimatu öelda, kas – lähtudes argumendist, et „raha on vahetusväärtus” – nimetatud laenud võimaldasid Wamil suunata raha, mille ta oleks muidu kulutanud ekspordi edendamiseks, hoopis madalamate hindade toetamiseks Euroopa Liidu turul või kas ekspordi edendamise programm oleks nimetatud laenude puududes üldse ära jäänud.
(
46
)	Viidatud eespool 12. joonealuses märkuses.
(
47
)	(Näiteks) ei ole esitatud ühtegi argumenti selle kohta, et nimetatud laenud võimaldasid Wamil teha tõhusama müügi- ja turunduskampaania nii eksporditurul kui ka Euroopa Liidu turul. Ehkki eelised, nagu mastaabisäästud, on kindlasti võimalikud, ei ole vaidlusaluses otsuses sellist võimalust uuritud.
(
48
)	Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 74.
(
49
)	Vt vaidlustatud kohtuotsuse punkt 64, kus Esimese Astme Kohus sõnaselgelt viitas Wami käibele Ühendkuningriigi turul, ning samuti punkt 69, kus Esimese Astme Kohus võttis kokku materjali vaidlusaluse otsuse põhjendustest 76 ja 78.
(
50
)	Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 66.
(
51
)	Eespool punktides 37-39.
(
52
)	Eespool 20. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus, punkt 117; vt samuti 7. märtsi 2002. aasta otsus kohtuasjas C-310/99: Itaalia vs. komisjon (EKL 2002, lk I-2289, punkt 84).
(
53
)	Eespool 12. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus, punkt 43. Komisjon viitas ka eespool 52. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjas C-310/99: Itaalia vs. komisjon tehtud otsuse punktile 86.
(
54
)	10. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-222/04: Cassa di Risparmio di Firenze (EKL 2006, lk I-289). Komisjon viitas ka eespool 20. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjale C-66/02: Itaalia vs. komisjon ning . aasta otsusele kohtuasjas C-148/04: Unicredito Italiano (EKL 2005, lk I-11137).
(
55
)	13. veebruari 2003. aasta otsus kohtuasjas C-409/00 (EKL 2003, lk I-1487, punkt 75).
(
56
)	Vt Cassa di Risparmio di Firenze kohtuotsus, punkt 142. Prantsuskeelne tekst on sõnastatud järgmiselt: „la circonstance qu’un secteur économique a fait l’objet d’une libéralisation au niveau communautaire est de nature à caractériser une incidence réelle ou potentielle des aides sur la concurrence, ainsi que leur effet sur les échanges entre États Membres”. Ingliskeelne versioon seevastu on: „[t]he fact that an economic sector has been liberalised may serve to determine that the aid has [a likely effect on trade and competition]” (kohtujuristi kursiiv) ning itaalia keeles (kohtumenetluse keel) on kasutatud sõnu „evidenzia un’incidenza”. Mulle tundub, et prantsuskeelne tekst on kahemõtteline ning itaalia- ja ingliskeelsed versioonid kajastavad täpsemalt põhimõtet, mille Euroopa Kohus sõnastas kohtuasjas Hispaania vs. komisjon.
(
57
)	Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 74.
(
58
)	Vt põhjendused 34 ja 37 (esimese laenu osas) ning põhjendused 62 ja 64 (teise laenu osas).
(
59
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
60
)	Itaalia keeles „eventualemente”; prantsuse keeles „le cas échéant” (kohtujuristi kursiiv).
(
61
)	Vt punkt 38 eespool.