62018TJ0545_RES
Kohtuasi T‑545/18
YL
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu (üheksas koda) 11. septembri 2019. aasta otsus
Avalik teenistus – Ametnikud – Edutamine – 2017. aasta edutamine – Otsus, millega jäeti hageja alates 1. jaanuarist 2017 edutamata palgaastmele AD 7 – Personalieeskirjade artikkel 45 – Personalieeskirjade IX lisa artikli 9 lõige 3 – Võimu kuritarvitamine – Distsiplinaarkaristus
Ametnikud – Edutamine – Teenete võrdlev hindamine – Administratsiooni kaalutlusõigus – Asjaolud, mida võib arvesse võtta
(Personalieeskirjad, artikkel 45)
(vt punktid 20, 25, 26)
Ametnikud – Edutamine – Edutamisest keeldumine – Keeldumine ebasobiva käitumise tõttu, mis on kvalifitseeritav ametniku kohustuste rikkumiseks – Lubatavus
(vt punkt 21)
Kokkuvõte
Üldkohus jättis 11. septembri 2019. aasta otsusega kohtuasjas YL vs. komisjon (T‑545/18) rahuldamata ametniku hagi, milles paluti esiteks tühistada komisjoni ametisse nimetava asutuse otsus, mille kohaselt hagejat ei edutatud 2017. aasta edutamise käigus palgaastmele AD 7 alates 1. jaanuarist 2017 (edaspidi „vaidlusalune otsus“), ning teiseks hüvitada hagejale selle otsuse tõttu väidetavalt tekkinud kahju. Ametisse nimetav asutus oli 23. märtsi 2016. aasta otsusega juba eelnevalt määranud hagejale karistusena palgajärgu alandamise muu hulgas seetõttu, et hageja oli isiklikel põhjustel võetud puhkuse jooksul käitunud viisil, mis võis kahjustada komisjoni mainet. Hageja põhjendas esitatud tühistamisnõuet sellega, et 23. märtsi 2016. aasta otsusega (palgajärgu alandamine) arvestamine personalieeskirjade artiklis 45 ette nähtud teenete võrdleva hindamise menetluses toob kaasa teistkordse karistamise samade asjaolude eest.
Esimesena märkis Üldkohus, et ühelt poolt ei sisalda personalieeskirjade artikkel 45 ammendavat loetelu kriteeriumidest, mida tuleb arvesse võtta teenete võrdleva hindamise käigus, ning teiselt poolt, et ametisse nimetav asutus võib võtta ametnikupoolset personalieeskirjadest tulenevate kohustuste rikkumist arvesse, et vajadusel jätta puudutatud isiku kandidatuur edutamisel kõrvale.
Teisena asus Üldkohus seisukohale, et asjaolud, mille eest karistati palgajärgu alandamisega, olid üks hageja teenetest tunnistust andvatest elementidest, kuivõrd need seondusid hagejale tema ametniku staatusest tulenevate kohustuste täitmata jätmisega. Isegi tõsiasi, et osa neist asjaoludest toimus hageja isiklikel põhjustel võetud puhkuse ajal, ei takista seega iseenesest nende asjaolude arvesse võtmist personalieeskirjade artiklis 45 ette nähtud teenete võrdleva hindamise raames.
Kolmandana tõdes Üldkohus, et hageja ei esitanud ühtki asjaolu, mis võiks tõendada, et otsust ta edutamata jätta ei võetud vastu mitte personalieeskirjade artiklis 45 ette nähtud teenete võrdleva hindamise alusel, vaid selleks, et karistada teist korda asjaolude eest, mille alusel tehti 23. märtsi 2016. aasta otsus.
Viimaseks leidis Üldkohus, et vaidlusalust otsust ei saa käsitada nii, et selle tagajärjel on piiramatult ja meelevaldselt blokeeritud hageja karjääri areng, millega rikutaks õiguskindluse põhimõtet. Nimelt võttis ametisse nimetav asutus esiteks arvesse 23. märtsil 2016 tehtud otsust karistuse määramise kohta, st otsust, mis tehti 2017. aasta edutamisele vahetult eelnenud aastal. Teiseks ei ole vaidlusalune otsus takistuseks sellele, et hagejat võidaks edutada mõne hilisema edutamise käigus – hagejat edutatigi 2018. aasta edutamise raames.