62019CC0617
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE
esitatud 10. detsembril 2020 (
1
)
Kohtuasi C‑617/19
Granarolo SpA
versus
Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare,
Ministero dello Sviluppo economico,
Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto,
menetluses osales:
E.On Business Solutions Srl, varem E.On Connecting Energies Italia Srl
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio maakonna halduskohus, Itaalia))
Eelotsusetaotlus – Keskkond – Direktiiv 2003/87/EÜ – Kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem – Artikli 3 punkt e – Mõiste „käitis“ – Mõiste „tehniliselt seotud tegevus“ – Artikli 3 punkt f – Mõiste „käitaja“ – Energia koostootmisjaama üleandmine – Energiaga varustamise leping üleandja ja omandaja vahel – Üleandja kasvuhoonegaaside heiteloa ajakohastamise taotluse rahuldamata jätmine
I. Sissejuhatus
1.
Granarolo SpA on äriühing, kes tegutseb värske piima sektoris ning piimatoodete tootmise ja turustamise alal. Oma tegevuskoha jaoks Pasturago di Vernates (Itaalia), kus asuvad tema tootmisüksus ja elektri‑ ja soojusenergia koostootmisjaam (
2
), on tal üks kasvuhoonegaaside heiteluba. Siiski ei ole Granarolo enam koostootmisjaama omanik, kuna andis selle üle energiatootmisele spetsialiseerunud äriühingule E.On Business Solutions (varem E.On Connecting Energies Italia Srl, edaspidi „EBS“). Seetõttu soovib Granarolo oma kasvuhoonegaaside heiteloa ajakohastamist selliselt, et koostootmisjaamaga seotud heitkoguseid ei omistataks enam talle. Seda taotlust ei ole pädev asutus siiani rahuldanud (
3
).
2.
Nendel asjaoludel esitas Granarolo Tribunale ammistrativo regionale per il Laziole (Lazio maakonna halduskohus, Itaalia) kaebuse (
4
). See kohus esitas Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse mõistet „käitis“ puudutava direktiivi 2003/87/EÜ (
5
) lõike 3 punkti e tõlgendamise kohta.
3.
Euroopa Kohtult küsitakse sisuliselt, kas juhul, kui samal tööstusalal on tehnilised üksused hõlmatud ühe ja sama kasvuhoonegaaside heiteloaga ja neid käsitatakse selles loas kui ühte ja sama „käitist“, on nendest ühe üleandmisel – loa omaja poolt füüsilisele või juriidilisele isikule – tagajärg see, et seda üksust ei peeta enam selle käitise osaks.
4.
Allpool teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata sellele küsimusele jaatavalt, täpsustades siiski, et minu arvates on sellest kaks erandit: esimene, kui hoolimata omanikuvahetusest on tegevus, mis toimub üle antud üksuses, üleandja käitise tegevusega „tehniliselt otseselt seotud“ (
6
) ja teine, kui üleandja on jätkuvalt „käitaja“ (
7
), kes kontrollib selle üksuse heitkogust. Põhikohtuasi ei tundu kuuluvat kummagi erandi alla.
II. Õigusraamistik
A.
Liidu õigus
5.
Direktiivi 2003/87 artiklis 3 „Mõisted“ on ette nähtud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
e)
käitis – paikne tehniline üksus, kus tegeldakse ühe või mitme I lisas loetletud tegevusega ja muu tegevusega, mis on tehniliselt otseselt seotud kõnealuses tegevuskohas teostatava tegevusega, mis võivad mõjutada heitkoguseid ja saastust;
f)
käitaja – isik, kes käitab käitist, kontrollib selle tööd või, kui see on siseriiklike õigusaktide kohaselt ette nähtud, isik, kellele on antud määrav majanduslik otsustusõigus käitise tehnilise toimimise suhtes;
[…]“.
6.
Selle direktiivi artiklis 4 „Kasvuhoonegaaside heiteload“ on sätestatud:
„Liikmesriigid tagavad, et alates 1. jaanuarist 2005 ei tegutse ükski käitis I lisas loetletud tegevusalal, millega kaasnevad selle tegevusalaga seoses kindlaksmääratud kasvuhoonegaaside heitkogused, välja arvatud juhul, kui käitajal on luba, mille pädev asutus on välja andnud kooskõlas artiklitega 5 ja 6, või käitis on vastavalt artiklile 27 ühenduse süsteemist välja arvatud. […]“.
7.
Nimetatud direktiivi artikkel 6 „Kasvuhoonegaaside heitelubade tingimused ja sisu“ on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Pädev asutus annab välja kasvuhoonegaaside heiteloa, millega antakse luba paisata käitisest või selle osast atmosfääri kasvuhoonegaase, kui on kindlaks tehtud, et käitaja suudab heitkoguseid seirata ja nendest aru anda.
Kasvuhoonegaaside heiteluba võib hõlmata ühe käitaja ühes tegevuskohas asuvat üht või mitut käitist.
[…]“.
8.
Direktiivi artiklis 7 „Käitistega seotud muudatused“ on sätestatud:
„Käitaja teatab pädevale asutusele kõikidest käitise laadis või toimimisviisis kavandatavatest muudatustest või käitise laiendamisest või märkimisväärsest tootmisvõimsuse vähendamisest, mis võivad nõuda kasvuhoonegaaside heiteloa ajakohastamist. Pädev asutus ajakohastab loa, kui see on asjakohane. Käitaja isiku muutumisel ajakohastab pädev asutus loa, lisades sinna uue käitaja nime ja aadressi.“
9.
Direktiivi 2003/87 I lisa „Tegevusalade liigid, mille suhtes kohaldatakse käesolevat direktiivi“ sisaldab tabelit, kus need tegevused on loetletud. Nende tegevuste hulka kuulub „[k]ütuste põletamine käitistes, mille summaarne nimisoojusvõimsus on üle 20 MW (v.a ohtlike või olmejäätmete põletamisega tegelevad käitised)“. Sama lisa punktis 3 on ette nähtud, et „[s]elleks, et langetada otsus käitise [HKSi] lisamise kohta, arvutatakse tema summaarne nimisoojusvõimsus, liidetakse kõigi selle osaks olevate selliste tehniliste üksuste nimisoojusvõimsused käitise piires, kus põletatakse kütuseid“.
B.
Itaalia õigus
10.
Seadusandliku dekreedi nr 30/2013 (
8
) artikli 3 lõike 1 punktis t on mõiste „käitaja“ defineeritud kui „isik, kes valdab või valitseb käitist, või kellele on antud määrav majanduslik otsustusõigus käitise tehnilise toimimise suhtes“ (
9
).
11.
Seadusandliku dekreedi artikli 3 lõike 1 punktis v on määratletud „käitis“ kui „paikne tehniline üksus, kus tegeldakse ühe või mitme I lisas loetletud tegevusega ja muu tegevusega, mis on tehniliselt otseselt seotud kõnealuses tegevuskohas teostatava tegevusega, mis võivad mõjutada heitkoguseid ja saastust“.
12.
Seadusandliku dekreedi artikli 13 lõikes 1 on sätestatud, et ükski käitis ei või tegutseda I lisas loetletud tegevusalal, millega kaasnevad kasvuhoonegaaside heitkogused, ilma HKSi komitee loata.
13.
Sama seadusandliku dekreedi artikli 16 kohaselt teatab käitaja HKSi komiteele kõikidest käitaja isiku ja käitise laadi või toimimisviisi muudatustest või käitise laiendamisest või märkimisväärsest tootmisvõimsuse vähendamisest.
III. Põhikohtuasi, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus
14.
Granarolo on äriühing, kes tegutseb värske piima sektoris ning piimatoodete tootmise ja turustamise alal. Talle kuulub Pasturago di Vernates tootmisüksus, mis on varustatud küttejaamaga, mis koosneb tema töötlemisprotsessideks vajalikku soojust tootvast kolmest katlast.
15.
Sellel äriühingul oli oma tootmisüksuse jaoks kasvuhoonegaaside heiteluba „kütuste põletamiseks käitistes, mille summaarne nimisoojusvõimsus on üle 20 MW“ ehk seadusandliku dekreedi nr 30/2013 – millega võeti Itaalia õigusesse üle direktiiv 2003/87 – I lisaga hõlmatud tegevuseks. Selle üksuse osas oli äriühing allutatud „väikeheitetekitajatele“ ette nähtud režiimile. (
10
)
16.
2013. aastal rajas Granarolo oma tootmisüksuse asukohas ka toiduainetootmiseks mõeldud elektri‑ ja soojusenergia koostootmisjaama. HKSi komitee ajakohastas tema kasvuhoonegaaside heiteluba nii, et arvesse oleks võetud ka selle jaama heitkogus.
17.
Granarolo andis oma koostootmisjaama 2017. aastal üle EBSile, sõlmides viimasega energiavarustuse lepingu, mille eesmärk oli jätkata selle jaama toodetud soojusenergia ja elektri kasutamist oma tootmisüksuse energiavajaduse rahuldamiseks.
18.
Pärast seda üleandmist esitas Granarolo HKSi komiteele taotluse ajakohastada kasvuhoonegaaside heiteluba selliselt, et koostootmisjaama heitkogused jäetakse kasvuhoonegaaside heitkoguste arvutamisel välja, leides, et seda jaama ei käita ega kontrolli enam tema.
19.
Kui HKSi komitee jättis selle taotluse rahuldamata, pöördus Granarolo selle keelduva otsuse tühistamiseks eelotsusetaotluse esitanud kohtu poole.
20.
See kohus märgib, et oma kaebuse põhjendamiseks väitis Granarolo, et HKSi komitee on rikkunud direktiivis 2003/87 kehtestatud nõudeid. Granarolo väitel tuleneb eelkõige selle direktiivi artikli 3 punktist f ja artiklist 6, et kasvuhoonegaaside heiteluba tuleb anda käitise käitajale. Kuid käesoleval juhul ei saa Granarolot EBSiga siduvat energiavarustuse lepingut tõlgendada nii, et see jätab Granarolole võimaluse koostootmisjaama heitkoguste haldamiseks ja kontrollimiseks, nagu tal oleks selle jaama käitamise jätkumisel.
21.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtus rõhutas HKSi komitee omalt poolt, et tegevusüksuse üleminek EBSile ei mõjutanud Granarolo käitise – mille osaks on tootmisüksus ja koostootmisjaam – koosseisu. Viimati nimetatud jaama tuleb pidada tootmisüksusega „tehniliselt seotuks“ ja selliseks, mis tõenäoliselt mõjutab Granarolole omistatud heitkoguseid. Kui kasvuhoonegaaside heiteluba on väljastatud, ei oma tähtsust asjaolu, et selle loa omanik erineb käitise käitajast. Sellega seoses järeldub energiaga varustamise lepingust igal juhul, et Granarolo säilitab otsustava kontrolli selle koostootmisjaama käitamise üle.
22.
Nendel asjaoludel on eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkinud küsimus, kuidas tõlgendada mõisteid „käitis“ ja „tehniliselt seotud tegevus“ direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti e tähenduses. Ka kahtleb see kohus selles, kas tõlgendus – nagu seda soovitab HKSi komitee –, mille kohaselt on algne käitis vaadeldaval juhul jagunenud kaheks käitiseks, võimaldaks heitkogustega kauplemise süsteemi eeskirjadest kõrvale hoida. Sellisel juhul ei kuuluks koostootmisjaam, mille nimisoojusvõimsus on alla 20 MW, selle direktiivi I lisaga hõlmatud tegevuste hulka ja jääks selle direktiivi esemelisest kohaldamisalast välja.
23.
Nendel asjaoludel otsustas Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio maakonna halduskohus) 13. märtsi 2019. aasta määrusega, mis saabus Euroopa Kohtusse 14. augustil 2019, peatada menetluse ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas direktiivi [2003/87] artikli 3 punkti e tuleb tõlgendada nii, et mõiste „käitis“ hõlmab ka sellist juhtu nagu käsitletavas kohtuasjas, kus koostootmisjaam, mille kaebaja oli oma tööstusalale rajanud oma tootmisüksuse energiavarustuse tagamiseks, anti seejärel tegevusüksuse ülemineku korras üle teisele, energeetikale spetsialiseerunud äriühingule lepingu alusel, milles on ühest küljest ette nähtud, et elektri- ja soojusenergia koostootmisjaam ning jaama käitamiseks ja selles valdkonnas tegutsemiseks nõutavad sertifikaadid, dokumendid, vastavustunnistused, litsentsid, kontsessioonid, volitused ja load lähevad üle omandajale, sellel maa-alal seatakse tema kasuks hoonestusõigus, et rajada jaama käitamiseks ja [hooldamiseks] piisavad ja funktsionaalsed rajatised, ning seatakse servituudid koostootmisjaama kasuks, mille juurde kuulub ainuvalduses olev ümbritsev maa‑ala, ning teisest küljest ette nähtud, et omandaja tarnib üleandjale 12 aasta jooksul selle jaama toodetud energiat lepingus sätestatud hindadega?
2.
Täpsemalt, kas samas [direktiivi 2003/87] artikli 3 punktis e kasutatud mõiste „tehniliselt seotud“ võib hõlmata ka sellist seost koostootmisjaama ja tootmisüksuse vahel, mille raames see tootmisüksus, mis kuulub teisele isikule, kellel on küll eesõigus koostootmisjaama energiatarnetele (ühendus energia jaotusvõrgu kaudu, spetsiaalne tarneleping jaama omandanud energeetikaettevõtjaga, selle ettevõtja kohustus varustada tootmisüksust teatava minimaalse energiakogusega või vastasel korral hüvitada vahe turult saadud energiatarnete maksumuse ja lepingus ette nähtud hinna vahel, allahindlus energia müügihinnast, kui lepingu jõustumisest on möödunud kümme aastat ja kuus kuud, üleandvale äriühingule õiguse andmine osta koostootmisjaam mis tahes hetkel tagasi, üleandjalt loa saamise vajadus koostootmisjaama kallal tööde tegemiseks), saab jätkata oma tegevust ka koostootmisjaamast tuleva energiavarustuse katkemise või jaama rikke või selle töö katkemise korral?
3.
Viimaks, kui [koostootmis]jaama rajanud isik, kellele kuulub samal maa-alal [tööstus]üksus, annab selle jaama tõhususe suurendamise huvides tegelikult üle teisele äriühingule, kes on energeetikale spetsialiseerunud, siis kas võimalus arvata sellega seotud heide [tootmis]üksuse omaniku HKSi loaga seotud arvestusest pärast üleandmist välja ning võimalik tagajärg, et see heide võib HKSi süsteemist välja jääda, kuna eraldi võetuna ei ületa [koostootmis]jaam „väikeheitetekitajaks“ kvalifitseerimise ülempiiri, kujutab endast direktiivi [2003/87] I lisas ette nähtud allikate summeerimise reegli rikkumist, või on hoopis tegemist lihtsalt ettevõtjate organiseerimisotsuste seadusliku tagajärjega, mida HKS […] ei keela?“
24.
Granarolo, EBS, Itaalia ja Tšehhi valitsus ning Euroopa Komisjon esitasid Euroopa Kohtule kirjalikud seisukohad.
25.
Samad pooled ja asjast huvitatud isikud peale Tšehhi valitsuse olid esindatud kohtuistungil, mis peeti 17. septembril 2020.
IV. Analüüs
26.
Nagu ma käesoleva ettepaneku sissejuhatuses märkisin, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, millisele ettevõtjale (üleandjale või omandajale) tuleb omistada sellise koostootmisjaama kasvuhoonegaaside heitkogus, mille omandi on käitise asukoha kohta käivat ühtainsat luba omav ettevõtja üle andnud. Kas peaks asuma seisukohale, et kui seda jaama ja üleandja tootmisüksust käsitati selle loa jaoks kui ühtainsat „käitist“ direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti e tähenduses, siis on see nii ka pärast üleandmist?
27.
Seda küsimust puudutavad sisuliselt eelotsusetaotluse esitanud kohtu kaks esimest küsimust, mida ma analüüsin käesolevas ettepanekus koos.
28.
Kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus kindlaks teha, kas – eeldusel, et sellist koostootmisjaama, nagu on kõne all põhikohtuasjas, tuleb selle üleandmise järel käsitada nii, et see ei ole enam osa üleandja „käitisest“ – asjaolu, et selle jaama kasvuhoonegaaside heitkogus eraldi võttes ei ületa 20 MW alampiiri, nii et see võiks olla hõlmatud direktiiviga 2003/87, võib viia selle direktiivi I lisa punktis 3 ette nähtud „summeerimise reegli“ rikkumiseni. (
11
)
29.
Täpsemalt, kui koostootmisjaama ja tootmisüksust tuleb Granarolo ja EBSi vahelise tehingu järel käsitada nii, et need moodustavad üheainsa „käitise“, liidetaks nende nimisoojusvõimsused „summeerimise reegli“ kohaselt ja nende heitkogused oleks hõlmatud HKSiga. Seevastu, kui koostootmisjaam ei ole enam osa tootmisüksusega samast „käitisest“, siis ei ületaks selle summaarne nimisoojusvõimsus alammäära 20 MW. Sellest järelduks, et selle jaama kasvuhoonegaaside heitkogused jääks direktiivi 2003/87 esemelisest kohaldamisalast välja ja HKSist kõrvale.
A.
Sissejuhatavad kaalutlused
30.
Tuleb silmas pidada, et direktiivi 2003/87 eesmärk on luua kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem, mis on suunatud kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamisele ning mille lõppeesmärk on keskkonnakaitse. See süsteem põhineb majanduslikul loogikal, mis innustab igat süsteemiosalist tekitama talle esialgu antud kvoodist madalamat kasvuhoonegaaside heitkogust, et ülejäägi saaks võõrandada teisele osalisele, kelle heitkogus ületab talle antud kvooti. (
12
)
31.
See lubatud heitkoguse ühikute enampakkumisele panemise põhimõte, mis seadusandja hinnangul on „lihtsaim ning […] üldiselt majanduslikult kõige tõhusam“ (
13
), arvestades eesmärki „vähendada tulemuslikult ja majanduslikult tõhusalt kasvuhoonegaaside heitkoguseid“ (
14
), sõltub seega selle osaliste võimest kontrollida kasvuhoonegaaside heitkoguseid.
32.
Käesoleval juhul näib mulle eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimustes mainitud lepingutingimusi arvestades kohe, et põhikohtuasjas kõne all oleva koostootmisjaama heitkoguseid saab kontrollida ainult EBS.
33.
Nimelt, esiteks, nagu ma märkisin käesoleva ettepaneku sissejuhatuses, ei ole Granarolo enam selle jaama omanik. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märkis, et Granarolo ja EBS on kokku leppinud tingimustes, mis näevad ette nimetatud jaama ja selle käitamiseks vajalike dokumentide ülemineku viimati nimetatud äriühingule, samuti hoonestusõiguse ja servituutide seadmise, et EBSil oleks võimalik seda jaama käitada ja hooldada.
34.
Teiseks järeldan viisist, kuidas selle kohtu küsimused on sõnastatud, et kuigi EBS kohustus tarnima Granarolole 12 aasta jooksul minimaalses koguses soojus‑ ja elektrienergiat tootmisüksuse vajaduste rahuldamiseks, ei anna see lepinguline kohustus Granarolole õigust kontrollida koostootmisjaama heitkoguseid. Kui EBS nõutud energiat ei tarni, on ainsaks tagajärjeks see – nagu selgitab eelotsusetaotluse esitanud kohus –, et ta peab Granarolole hüvitama erinevuse turult saadud energiatarnete maksumuse ja nende poolte vahelises energiavarustuse lepingus ette nähtud hinna vahel.
35.
Kolmandaks, kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et Granarolol on koostootmisjaama tagasiostuoptsioon, mida ta võib igal ajahetkel kasutada, siis üksnes selle optsiooni olemasolu, ilma et kunagi oleks astutud konkreetne samm, et saada taas selle jaama omanikuks, ei võimalda minu arvates järeldada, et sellel äriühingul oleks võimalus suurendada või vähendada selles jaamas toodetava energia üldkogust.
36.
Neljandaks, samamoodi on minu arvates ka lepingulise kohustusega, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus samuti esile toob ja mille kohaselt peab EBS enne koostootmisjaama kallal tööde tegemiseks saama Granarololt loa. See kohustus ei mõjuta järeldust, mille kohaselt kontrollib EBS üksi selle jaama heitkoguseid.
37.
Neile elementidele tuginedes esitavad käesoleva kohtuasja pooled ja huvitatud isikud kaks erinevat teesi.
38.
Ühelt poolt leiavad Granarolo, EBS ja komisjon, et kuna Granarolo ei kontrolli enam EBSile üle antud koostootmisjaama heitkoguseid, on direktiivi 2003/87 kohaselt möödapääsmatu, et selle jaama heitkoguseid ei võeta enam arvesse tema kasvuhoonegaaside heiteloas. Selle direktiivi sätted viitavad nimelt sellele, et kasvuhoonegaaside heiteluba väljastatakse käitise „käitajale“ selle direktiivi artikli 3 punkti f tähenduses. Kuid seda funktsiooni saab täita üksnes EBS.
39.
Teiselt poolt peavad Itaalia ja Tšehhi valitsus mõistet „käitis“ direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti e tähenduses autonoomseks mõistest „käitaja“. Seega võib põhikohtuasja asjaoludel vaadelda koostootmisjaama sellisena, et see on osa ühest ja samast „käitisest“ koos Granarolo tootmisüksusega ning jätkuvalt hõlmatud selle tootmisüksusega seotud loaga, hoolimata sellest, et selle käitaja on loa omanikust erinev (
15
).
40.
Mis puudutab koostootmisjaama koosseisu, siis märkis Granarolo kohtuistungil, et tema valduses olevas loas, mis kajastab tema olukorda enne üleandmist EBSile, on koostootmisjaama ja tootmisüksust käsitatud kahe tehnilise üksusena, millele kohaldatakse direktiivi 2003/87 I lisa punktis 3 ette nähtud „summeerimise reeglit“, ning ühte ja samasse käitisesse kuuluvatena.
41.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab oma küsimustes, et üleandmise järel on koostootmisjaam jätkuvalt füüsiliselt seotud Granarolo tootmisüksusega jaotusvõrgu kaudu. Siiski täpsustab see kohus, et Granarolo võib jätkata oma tegevust ka EBSi poolt energiavarustuse katkestamise või koostootmisjaama talitushäire korral.
42.
Põhjustel, millised ma esitan käesolevas ettepanekus edaspidi (B jagu), leian, et need asjaolud ei näita, et niisuguses kohtuasjas nagu põhikohtuasi tuleks koostootmisjaama ja tootmisüksuse tegevusi pidada „tehniliselt seotuks“ direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti e tähenduses ja seetõttu ühe ja sama käitise alla kuuluvaks.
43.
Esitanud need täpsustused, tuleb edasi kindlaks teha, kellele saab omistada sellise koostootmisjaama, nagu põhikohtuasjas, kasvuhoonegaaside heitkoguse. Teisisõnu tuleb mul välja selgitada, kas selle jaama heitkogus võib jätkuvalt olla hõlmatud Granarolole kuuluva kasvuhoonegaaside heiteloaga.
44.
Sellega seoses märgin esmalt, et kasvuhoonegaaside heiteluba saab hõlmata üksnes käitisi või nende osi, mida loa omanik „käitab“ direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti f tähenduses (C). Edasi selgitan, et põhikohtuasja asjaoludel ei „käita“ Granarolo enam koostootmisjaama, mistõttu ei saa talle nimetatud heitkoguseid omistada (D jagu).
45.
Juhin kohe tähelepanu sellele, et üleandja ja omandaja vahelise lepingu tingimused ei tundu minu jaoks olevat asjakohased, et teha kindlaks, kas üleantud tegevus on üleandja tegevustega „tehniliselt seotud“. Kuid käesoleva ettepaneku D jaost tuleneb, et need tingimused on minu arvates asjakohased, et teha kindlaks selle tehnilise üksuse käitaja, kus see tegevus toimub, ehk välja selgitada, kellele tuleks omistada sellest lähtuvad heitkogused.
46.
Lõpuks vastan eelotsusetaotluse esitanud kohtu kolmandale küsimusele, mis puudutab võimalikku „summeerimise reegli“ rikkumist (F jagu).
B.
Mõiste „tehniliselt seotud tegevused“
47.
Kordan, et direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti e kohaselt tuleb käitist käsitada kui „paikset tehnilist üksust, kus tegeldakse ühe või mitme I lisas loetletud tegevusega ja muu tegevusega, mis on tehniliselt otseselt seotud kõnealuses tegevuskohas teostatava tegevusega, mis võivad mõjutada heitkoguseid ja saastust“. (
16
) Lisaks eeldab selle direktiivi I lisa punktis 3 sätestatud „summeerimise reegel“, et „käitis“ võib koosneda ka mitme tehnilise üksuse kogumist, mis asuvad ühes paigas (
17
).
48.
Nende sätete alusel tundub mulle, et on vaja eristada kolme juhtumit, mil ühtse kasvuhoonegaaside heiteloa omanik annab üle osa oma tegevusest.
1. Kolme võimaliku juhtumi tutvustus
49.
Esimese juhtumi puhul annab käitaja üle kõik käitised või käitise osad, mis on hõlmatud tema kasvuhoonegaaside heiteloaga, teisele füüsilisele või juriidilisele isikule, kellest saab „käitaja“. Lahendus on sel juhul ette nähtud direktiivi 2003/87 artikli 7 kolmandas lauses ning seisneb selles, et pädev asutus ajakohastab loa, lisades sinna uue käitaja nime ja aadressi.
50.
Sellest sättest tuleneb, et HKSi raames võib käitaja seega täiesti vabalt anda teisele ettevõtjale üle kõik käitised või käitiste osad, mis on hõlmatud tema kasvuhoonegaaside heiteloaga. Ülemineku järel omistatakse heitkogus sellele uuele ettevõtjale.
51.
Küsimus seisneb selles, mis juhtub, kui üle antakse üks tehniline üksus, mis kuulub käitisesse, millel juba on kasvuhoonegaaside heiteluba. Just sellist osalist üleandmist peetakse silmas kahe järgmise juhtumi puhul.
–
Teise juhtumi puhul annab käitaja üle osa tegevusest, mis toimub käitises, mis koosneb mitmest tehnilisest üksusest, mille kohta tal on üks kasvuhoonegaaside heiteluba, teisele füüsilisele või juriidilisel isikule, jätkates samas teisi tegevusi selles käitises. Need tegevused ja üle antud tegevus ei ole siiski „tehniliselt seotud“ direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti e tähenduses.
–
Kolmanda juhtumi puhul on asjaolud identsed teise juhtumi omadega, kuid üle antud tegevus on „tehniliselt seotud“ tegevustega, mida jätkab üleandja oma käitises, ja on sellega käitisega otseselt seotud.
52.
Direktiivi 2003/87 artikli 3 punktis e esitatud mõiste „käitis“ määratlus nõuab, et – kuna kolmandal juhtumil silmas peetud tegevused on tehniliselt seotud, tuleb neid pidada ühes ja samas käitises toimuvaks.
53.
Teisisõnu mõjutab küsimus, kas üleandja ja omandaja tegevused on „tehniliselt seotud“, seda, mitu käitist on olemas pärast üleandmist. Sõltuvalt sellest, kas on tegemist teise või kolmanda juhtumiga, võib üleandmise järel eksisteerida üksainus käitis või kaks käitist.
2. Meeldetuletused mõiste „tehniliselt seotud tegevused“ tõlgendamise kohta
54.
Direktiiv 2003/87 ei sisalda mõiste „tehniliselt seotud tegevused“ määratlust.
55.
Euroopa Kohtul on siiski juba olnud võimalus täpsustada oma kohtuotsuses Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ, et sisuliselt tuleb järeldada, et kahe tegevuse vahel on „tehniline seos“, kui üks neist on integreeritud teise üldise tehnilise protsessi juurde. (
18
)
56.
Selles otsuses leidis Euroopa Kohus, käsitledes söeladu ja soojuselektrijaama, mis olid teineteisega seotud elektrijaama söega varustamiseks ette nähtud konveierilindiga, et ladustatud süsi on elektrijaama tööks hädavajalik, millest piisab, et eeldada lao otsest seotust selle tegevusega (
19
).
57.
Möönan, et selles kohtuotsuses ei välistanud Euroopa Kohus minu arvates sõnaselgelt, et tegevust, mis ei ole teise jaoks „hädavajalik“, võiks samuti pidada „tehniliselt seotuks“. Ma saan siiski Euroopa Kohtu kasutatud kriteeriumist aru nii, et olukorrad, kus tegevusi loetakse „tehniliselt seotuks“, hõlmavad igal juhul neid, kus käitise terviklikkus võiks sattuda kahtluse alla, kui käitisel ei oleks üleantud tegevusest enam võimalik kasu saada. (
20
)
3. Selle juhtumi kindlakstegemine, millega on tegemist põhikohtuasjas
58.
Esimene 1. alajaos kirjeldatud juhtum ei ole kindlasti see, millega on tegemist põhikohtuasjas. Granarolo ei andnud EBSile üle muud kui oma koostootmisjaama omandi, samas kui luba, mis tal oli, hõlmas ühteaegu nii koostootmisjääma kui tootmisüksust, mille omand jäi talle.
59.
Käesoleval juhul tuleb seega Euroopa Kohtu käsutuses oleva toimiku põhjal ja juhul, kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist, uurida, kas Granarolo poolt EBSile üle antud tegevus on „tehniliselt seotud“ muu tegevusega, mis toimub käitises, mille jaoks sellel esimesena nimetatud ettevõtjal on kasvuhoonegaaside heiteluba.
60.
Selles küsimuses väidab Itaalia valitsus, et kuna EBSi koostootmisjaama toodetud energia on mõeldud konkreetselt Granarolo tootmisüksuse jaoks ja kuna need kaks käitist on omavahel füüsiliselt ühendatud, on nende tegevus „tehniliselt seotud“.
61.
Granarolo vaidleb sellele argumendile vastu ja väidab samuti nagu EBS ja komisjon, et tegevus, mis leiab aset koostootmisjaamas, ei ole „tehniliselt seotud“ tegevustega, mis toimuvad tema tootmisüksuses, ning seda ei saa pidada tootmisüksusega otseselt seotuks.
62.
Ma nõustun selle viimase seisukohaga.
63.
Nimelt, nagu ma märkisin käesoleva ettepaneku punktis 55, ei piisa selleks, et pidada tegevusi „tehniliselt seotuks“ sellest, et need on mingil moel ühendatud, vaid peab olema tuvastatud, et üle antud tegevus on integreeritud üleandja muude tegevuste üldisesse tehnilisse protsessi.
64.
Käesoleval juhul nähtub Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust, et koostootmisjaam on Granarolo tootmisüksusega seotud üksnes jaotusvõrgu (st kaablite) kaudu, mis võimaldavad energiavarustust.
65.
See jaotusvõrk tagab Granarolole küll privilegeeritud juurdepääsu EBSi toodetud energiale, kuid ei ole piisav selleks, et teha kindlaks tehnilise seose olemasolu nende kahe käitise vahel, kuna – nagu tõdeb ka eelotsusetaotluse esitanud kohus – see üksus saab jätkata oma tegevust ka koostootmisjaama rikke või selle töö katkemise korral. See viimane tõdemus on minu arvates määrava tähendusega.
66.
Sellega seoses nähtub eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud faktilistest asjaoludest, et tootmisüksus on ühendatud riikliku elektrivõrguga, mis võimaldaks selle elektriga varustamist isegi siis, kui EBSi poolt varustamine ei ole piisav. (
21
)
67.
Lisaks on tootmisüksusel endal soojuselektrijaam, mis koosneb kolmest katlast. Granarolo sõnul piisab juhul, kui koostootmisjaama soojusenergiat ei oleks võimalik talle tarnida, sellest soojuselektrijaamast, et toota kogu tema tootmisvajadusteks tarvilikku soojusenergiat.
68.
Need elemendid näitavad minu arvates, et põhikohtuasjas kõne all oleva koostootmisjaama tegevus – soojusenergia ja elektri tootmine – ei ole integreeritud Granarolo käitatava tootmisüksuse üldisesse tehnilisse protsessi. Lisaks sai Granarolo tootmisüksus toimida enne jaama ehitamist. Seega on tegemist vastupidise olukorraga, võrreldes söeküttel töötava elektrijaamaga kohtuasjas, milles tehti kohtuotsus Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ (
22
), mis ei saanud toimida ilma hoidlast konveierilindi abil veetud kivisöeta.
69.
Sellistel asjaoludel olen ma veendunud, et põhikohtuasja asjaoludel ei ole üle antud tegevus ja tegevused, mis toimuvad üleandja omandisse jäänud tootmisüksuses, „tehniliselt seotud“. Eelkõige – nagu rõhutavad õigesti EBS ja komisjon – tundub mulle nende tegevuste vaheline seos – mis on liiga kauge, et olla „tehniline seos“ –olevat üksnes lepingulise olemusega.
70.
Vastupidine järeldus tähendaks seda, et pelgalt nende ühenduse tõttu elektrivõrgu kaudu on kõigi energiateenuste pakkujate tegevused „tehniliselt seotud“ klientide omadega, mis viiks neile omistatavate kasvuhoonegaaside heitkoguste kattumiseni ja muudaks HKSi toimimise võimatuks (
23
).
71.
Nendest elementidest tuleneb, et tegevust, mis toimub sellises koostootmisjaamas nagu see, mille Granarolo andis EBSile üle põhikohtuasjas, ei saa vaadelda „tehniliselt seotuna“ tegevustega, mis toimuvad tootmisüksuses, mis nagu Granarolo oma võib jätkata funktsioneerimist ilma selle jaamata.
72.
Kohtuasi nagu põhikohtuasi kuulub seega käesoleva ettepaneku punktis 51 kirjeldatud teise juhtumi alla.
73.
Lisaks tundub mulle, et selle juhtumi puhul ei saa üksnes asjaolu, et tehnilisi üksusi käsitati enne üleandmist selliselt, et need moodustavad üheainsa „käitise“, seada kahtluse alla järeldust, mille kohaselt eksisteerib nüüdsest kaks käitist. Kui üleandja ja omandaja tegevused ei ole tehniliselt seotud, tuleb tehnilist üksust, kus toimub üleantud tegevus peale üleandmist, pidada eraldiseisvaks sellest, kus toimuvad üleandja tegevused.
74.
Sellega seoses tuletan meelde, et direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti e kohaselt, juhul kui küsimus ei ole selles, kas tegevused on „tehniliselt seotud“ käitises toimuvatega, siis nagu väidab Tšehhi valitsus, tuleb lihtsalt kindlaks teha paikne tehniline üksus, kus toimub üks või mitu selle direktiivi I lisas nimetatud tegevust.
75.
Ma nõustun aga kohtujurist Kokott’i seisukohaga kohtuasjas Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ (
24
) esitatud ettepanekus, mille kohaselt mõistet „tehniline üksus“ ei ole määratletud ja seda võib tõlgendada paindlikult.
76.
Nimelt, vastupidi sellele, mida väidab Itaalia valitsus, ei tulene direktiivi 2003/87 artikli 3 punktist e, et käitise perimeetrit ei saa kunagi laiendada ega piirata või et käitise koosseis ei saa pärast esmakordset luba enam kunagi varieeruda.
77.
Mis tahes teistsugune tõlgendus kalduks ajas kivistama kirjelduse, mis antakse käitisele seda puudutavas esmakordses loas ja läheks minu arvates vastuollu direktiivi 2003/87 artikli 7 esimese lause sõnastusega, mis näeb ette, et käitise laadis, toimimisviisis või võimsuses võib toimuda muudatusi.
78.
Sellest tuleneb minu hinnangul, et tehnilisi üksusi, mille tegevused ei ole „tehniliselt seotud“, peab juhul, kui üks nendest üle antakse, lugema erinevateks käitisteks (
25
) hoolimata sellest, et need on esmakordsel kasvuhoonegaaside heiteloal määratletud selliselt, et need moodustavad ühe ja sama „käitise“.
79.
Selline peab olema olukord EBSi koostootmisjaama ja Granarolo tootmisüksusega: neid ei saa pidada ühe ja sama käitise osadeks, vaid pigem kaheks eraldiseisvaks käitiseks.
80.
Järgmises jaos analüüsin küsimust, kas sellise koostootmisjaama nagu põhikohtuasjas heitkogused võib siiski – põhjendusega, et need on juba kaetud üleandjale kuuluva kasvuhoonegaaside heiteloaga –, pärast üleandmist jätkuvalt omistada sellele äriühingule. Vastan eitavalt, näidates, et üksnes sellise jaama käitaja saab selle heitkoguse eest vastutada. Järgmiseks analüüsin, kas põhikohtuasja asjaoludel võib äriühingut nagu Granarolo pidada jätkuvalt selle jaama „käitajaks“. Kokkuvõttes leian, et üksnes EBS tundub täitvat seda funktsiooni.
C.
Vajadus siduda kasvuhoonegaaside heiteluba käitajaga
81.
Kordan, et direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti f kohaselt mõistetakse „käitaja“ all iga isikut, kes „käitab käitist, kontrollib“ selle tööd või, kui see on riigisiseste õigusaktide kohaselt ette nähtud, isikut, kellele on antud „määrav majanduslik otsustusõigus“ käitise „tehnilise toimimise suhtes“.
82.
Lisaks on HKSi eesmärk – nagu ma märkisin käesoleva ettepaneku punktis 31 – vähendada tulemuslikult ja majanduslikult tõhusalt kasvuhoonegaaside heitkoguseid. Selle mõte ei ole piirata tehinguid, mida HKSi kuuluvaid käitisi haldavad ettevõtjad võiksid teha. Seda kinnitab see – nagu ma tõdesin käesoleva ettepaneku punktis 49 –, et direktiivi 2003/87 artikli 7 kolmas lause näeb sõnaselgelt ette käitaja vahetumise olukorra.
83.
Seda eesmärki silmas pidades leian ma sarnaselt Granarolo, EBSi ja komisjoniga, et kasvuhoonegaaside heiteluba võib hõlmata üksnes käitisi või käitiste osi, mida loa omanik „käitab“.
84.
Mis tahes teistsugune tõlgendus oleks minu arvates vastuolus selle direktiivi 2003/87 eesmärkidega, sest see tähendaks – nagu Granarolo kohtuistungil õigesti märkis –, et luba võiks omada füüsiline või juriidiline isik, kellel ei ole enam võimalik käitise heitkoguseid kontrollida. Arvestades riske, mis kaasnevad sellega, kui kasvuhoonegaase vastavalt vajadusele ei kontrollita ega deklareerita korrektselt, avaldaks see HKSile kahjulikku mõju.
85.
Itaalia ja Tšehhi valitsuse pakutud tees, mis seoks loa pigem käitise kui käitajaga, tundub mulle samuti olevat ekslik, kuna – nagu märkis komisjon õigesti kohtuistungil – direktiivi 2003/87 artikli 6 lõikest 1 tuleneb selgesti, et kasvuhoonegaaside heiteluba antakse tingimusel, et on olemas käitaja, kes suudab heitkoguseid seirata ja nendest aru anda (
26
).
86.
Ka detailsed formaalsed tingimused, eelkõige nimetatud artikli 6 lõikes 2, kinnitavad seda, et üksnes käitaja võib seda luba omada (
27
). Täpsemalt on loa väljastamine selle sätte kohaselt seotud muu hulgas käitajate kohustusega tagastada enne asjaomase aasta 30. aprilli eelnenud kalendriaasta koguheitmetele vastava arvu lubatud heitkoguse ühikud, mis seejärel kehtetuks tunnistatakse (
28
). Seos selle nõude ja kasvuhoonegaaside heiteloa vahel kinnitab minu arvates seda, et üksnes ettevõtja, kellel lasub käitajana kohustus need ühikud tagastada, võib olla selle loa omaja (
29
).
87.
Direktiivi 2003/87 artikli 4 sõnastus tundub seda tõlgendust toetavat. Selles nähakse ette, et liikmesriigid tagavad, et alates 1. jaanuarist 2005 ei tegutse ükski käitis I lisas loetletud tegevusalal, millega kaasnevad selle tegevusalaga seoses kindlaksmääratud kasvuhoonegaaside heitkogused, välja arvatud juhul, kui käitajal on luba, mille pädev asutus on välja andnud, või kui käitis on HKSist välja arvatud. (
30
)
88.
Nendest eelnevatest sätetest järeldan, et kasvuhoonegaaside heiteluba võib hõlmata üksnes käitisi või käitise osi, mida „käitab“ ettevõtja, kes omab luba, ja mille heitkoguseid ta suudab seirata ja nendest aru anda.
89.
Tšehhi valitsuse argument, et direktiivi 2003/87 tuleb tõlgendada teiste tööstusheiteid käsitlevate direktiivide sätetest, täpsemalt direktiivi 2010/75/EL (
31
) artikli 4 lõikest 3 lähtudes, ei saa minu arvates viia teistsuguse tulemuseni.
90.
Tšehhi valitsuse arvates tuleb direktiivi 2003/87 raames võtta arvesse asjaolu, et direktiivi 2010/75 artikli 4 lõike 3 kohaselt on võimalik, et ühe käitise erinevaid osi võivad käitada erinevad käitajad. Kõnealuse valitsuse hinnangul ei ole sellega, et sama käitise eri osasid käitavad mitu käitajat, vastuolus nende osade pidamist üheks käitiseks. A fortiori ei sõltu kasvuhoonegaaside heiteloa andmine ka sellest, et on ainult üks käitaja.
91.
Kuid see argument ei muuda kuidagi asjaolu, et – nagu tuleneb sätetest, millele ma eespool viitasin – kasvuhoonegaaside heiteloa võib anda üksnes tingimusel, et on olemas vähemalt üks käitaja, kes on võimeline seirama selle käitise heitkoguseid ja neist aru andma. Lisaks ei tulene sellest kuidagi, et luba võiks omada isik, kes ei käita selles nimetatud käitist.
92.
Igal juhul puudutab see argument juhtumit, kus ühel käitisel on mitu käitajat, samas kui – nagu tuleneb käesoleva ettepaneku B jaost – käesolevas kohtuasjas ei seondu küsimus sellise olukorraga (
32
). Tšehhi valitsuse pakutud mõttekäik ei tundu mulle seega olevat asjakohane.
93.
Arvestades eeltoodud kaalutlusi, leian, et koostootmisjaama heitkoguseid ei saa omistada selle endisele omanikule üksnes põhjusel, et need on juba hõlmatud tema kasvuhoonegaaside heiteloaga. Neid saab omistada üksnes selle jaama käitajale, see tähendab isikule, kes on võimeline seirama selle jaama heitkoguseid ja neist aru andma, ning vastutab selle eest.
D.
Käitaja kindlaks tegemine
94.
Põhikohtuasja asjaoludel ei tundu Granarolo ja EBSi vahelise lepingu tingimused viitavat sellele, Granarolo säilitaks kontrolli koostootmisjaama üle nagu ta oleks jätkuvalt „käitaja“, ning et selle jaama heitkoguseid võiks jätkuvalt talle omistada, hoolimata omanikuvahetusest.
95.
Tuletan siinkohal meelde, et Granarolo ja EBSi sõnul lõpetas koostootmisjaama omandi üleandmine igasuguse Granarolo kontrolli selle jaama üle.
96.
Itaalia valitsus vaidleb sellele argumendile vastu ning leiab, et Granarolo jätkas selle jaama käitamist. Koostootmisjaam sõltub jätkuvalt Granarolo tootmisüksuse energiavajadusest, kuna EBS kohustus teda varustama 12 aasta jooksul tootmisüksuse toimimiseks vajaliku energiakogusega, andis Granarolole selle jaama tagasiostu eesõiguse ja nõustus sellega, et ühtegi hooldus‑ või parandustööd ei tohi teha ilma Granarolo eelneva nõusolekuta.
97.
Sellega seoses märkisin juba käesoleva ettepaneku punktides 32–36, et Granarolo ja EBSi vahelise lepingu tingimustest tuleneb, et üksnes EBSil on võimalik suurendada või vähendada selles koostootmisjaamas toodetava energia üldkogust.
98.
Granarolo tagasiostu eesõigus, nagu ka vajadus saada temalt eelnev luba koostootmisjaama kallal tööde tegemiseks, ei piira mingil moel seda kontrolliõigust.
99.
Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust ei nähtu muid faktilisi asjaolusid, millest võiks järeldada, et Granarolo jätkaks selle jaama käitamist.
100.
Arvestades kontrolli, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus peab läbi viima, piisab minu arvates nendest kaalutlustest, et järeldada, et Granarolol ei ole võimalik teha seiret põhikohtuasjas kõne all olevast koostootmisjaamast lähtuvate heitkoguste üle ja teda ei saa pidada „käitajaks“, kellele need heitkogused tuleb omistada. Seda funktsiooni täidab minu hinnangul üksnes EBS.
E.
Vahejäreldus
101.
Minu arvates järeldub eeltoodud elementidest, et sellist koostootmisjaama ja sellist tootmisüksust, nagu puutuvad asjasse põhikohtuasjas, ei saa käsitada ühe ja sama „käitise“ osadena direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti e tähenduses.
102.
Sellega seoses leian täpsemalt, et tegevus, mis toimub põhikohtuasjas asjasse puutuvas koostootmisjaamas, ei ole „tehniliselt seotud“ tegevustega sellises tootmisüksuses, mis nagu Granarolo omas on ühendatud riikliku elektrijaotusvõrguga ja mis võib jätkata toimimist ka selle jaama tegevuse katkemisel.
103.
Lisaks, kui just üleandja ja omandaja vahelise lepingu tingimused ega muud faktilised asjaolud ei viita sellele, et üleandja säilitas kontrolliõiguse selle jaama üle, jätkates „käitajana“ direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti f tähenduses – mis minu arvates põhikohtuasja asjaolude puhul nii ei ole –, võib üksnes omandajat pidada selle funktsiooni täitjaks ja seega võimeliseks seirama sellega seotud heitkoguseid ja neist aru andma. Seega ei saa heitkoguseid omistada üleandjale ning need tuleb tema kasvuhoonegaaside heiteloast eemaldada olenemata sellest, et koostootmisjaama, millest heited lähtuvad, käsitati enne üleandmist selle tootmisüksusega ühe ja sama käitisena.
F.
Kooskõla „summeerimise reegliga“ (kolmas eelotsuse küsimus)
104.
Selgitan järgnevalt põhjusi, miks ma leian, et direktiivi 2003/87 I lisa punkti 3 sisse kirjutatud „summeerimise reegliga“ ei ole vastuolus see, kui põhikohtuasja asjaoludel, arvestades seda, et koostootmisjaama nimisoojusvõimsus on alla 20 MW, ei kuulu heitkogused, mis on seotud Granarolo poolt EBSile üle antud tegevusega, selle direktiivi kohaldamisalasse.
105.
Minu arvates ei viita selline tulemus mingil moel HKSi eeskirjadest pahausksele kõrvalehoidmisele, vaid järgib seadusandja sõnaselgelt väljendatud tahet näha ette de minimis reegel ja hõlmata direktiivi 2003/87 esemelisse kohaldamisalasse üksnes käitised, mille summaarne nimisoojusvõimsus on suurem kui 20 MW.
106.
Sellega seoses konstateerin esiteks, et „summeerimise reegli“ eesmärk ei ole tõkestada ettevõtjaid oma käitisi kolmandatele isikutele üle andmast või tagada, et kõik „kütuste põletamisel“ põhinevad käitised oleks – kui vähegi võimalik –hõlmatud HKSiga (
33
). Vastupidi, sellest sõnastusest tuleneb, et seda kohaldatakse „et langetada otsus käitise HKSi lisamise kohta“, mis viitab sellele, et on just olukordi, kus need käitised ei vasta tingimustele, mis on vajalikud nende HKSiga hõlmamiseks. (
34
)
107.
Teiseks, võimalust, et üleantud käitisega kaasnevad heitkogused jäävad HKSist välja, ei saa mõista nii, et sellega soovitakse julgustada HKSiga hõlmatud käitiste käitajaid neid jagama, et anda nende omand üle niimitmele tütar‑ või sidusettevõtjatele, kui on vajalik selleks, et tehingu tulemusel ei ületaks ühegi käitise nimisoojusvõimsus 20 MW.
108.
Sellega seoses tuleneb käesoleva ettepaneku D jaost, et kui, vaatamata omanikuvahetusele, tuleneb pooltevahelise lepingu tingimustest või teistest faktilistest asjaoludest, et üleandja jätkab selle tehnilise üksuse või nende tehniliste üksuste käitamist, kus toimub üleantud tegevus, võib seda ettevõtjat pidada jätkuvalt vastutavaks sellega kaasnevate heitkoguste eest. Vajaduse korral kohaldub seega endiselt summeerimise reegel, nagu see oleks kohaldunud enne üleandmist.
109.
Mulle näib, et see kaalutlus on piisav, et vältida pahauskset kõrvalehoidmist HKSi eeskirjadest, säilitades samas ettevõtjate vabaduse teha oma tegevusega seoses seaduslikke organisatsioonilisi valikuid ja kasutada oma lepinguvabadust.
110.
Kolmandaks on mul raskusi nende põhjuste mõistmisega, miks käitaja nagu Granarolo võiks tõsta talle varem antud loa heitkoguseid, et võtta arvesse oma tootmisalal rajatud uut tehnilist üksust, mis ei ole tehniliselt seotud tema teiste tegevustega (
35
), kuid ei võiks enam, pärast selle kolmandale isikule üle andmist, vähendada vastavalt heitkoguseid kasvuhoonegaaside heiteloal üksnes põhjendusel, et ta on varasem käitaja.
111.
Sel juhul ei ole tema olukord erinev teisest ettevõtjast, kes, omamata ühegi varasemat seost selle tehnilise üksusega, otsustab sõlmida energiavarustuse lepingu selle kolmanda isikuga. Lisan, et käesoleval juhul, kui EBS oleks ise ehitanud koostootmisjaama Granarolo tootmisüksuse lähedusse, selle asemel, et see viimaselt omandada, ei oleks selline jaam esialgu hõlmatud HKSiga, sest see ei ületaks 20 MW piirmäära (
36
).
112.
Lõpuks märgin, et HKSi üldine eesmärk on püüda vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid. Selle eesmärgi saavutab paremini, kui – nagu kavandavad põhikohtuasjas Granarolo ja EBS – elektri või soojusenergia tootmiseks mõeldud käitis on võimalik anda üle spetsialiseerunud ettevõtjale, kellel on võimalik selle käitise heitkoguseid kõige tõhusamalt kontrollida.
V. Ettepanek
113.
Eespool esitatud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Tribunale Amministrativo Regionale per il Laziole (Lazio piirkondlik halduskohus, Itaalia) järgmiselt:
1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/29/EÜ, artikli 3 punkti e tuleb tõlgendada nii, et sellist koostootmisjaama ja sellist tootmisüksusust nagu põhikohtuasjas ei saa pärast seda, kui nende ühine käitaja on andnud koostootmisjaama üle teisele käitajale, käsitada ühe ja sama „käitise“ osana selle sätte tähenduses.
2.
Koostootmisjaamas toimuv tegevus ei ole direktiivi 2003/87, mida on muudetud direktiiviga 2009/29, artikli 3 punkti e tähenduses „tehniliselt seotud“ tegevustega, mis toimuvad sellises tootmisüksuses, mis nagu põhikohtuasjas on ühendatud riikliku elektrivõrguga ja mis võib jätkata toimimist ka koostootmisjaama tegevuse katkemise korral.
3.
Asjaolu, et sellise koostootmisjaama nagu põhikohtuasjas summaarne nimisoojusvõimsus ei ületa direktiivi 2003/87, mida on muudetud direktiiviga 2009/29, I lisas nimetatud 20 MW alampiiri ja et selle esimeselt käitajalt teisele käitajale üleandmise järel ei ole see jaam seetõttu hõlmatud kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemiga, ei kujuta selle direktiivi lisas I ette nähtud summeerimise reeglist pahauskset kõrvalehoidmist.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	Koostootmise põhimõtteks on elektrienergiaks muundatud mehaanilise energia ja soojusenergia üheaegne tootmine ühes käitises ja ühest energiaallikast (nimelt kütuse põletamisest).
(
3
)	Granarolo ajakohastamise taotluse, nagu ka tema kasvuhoonegaaside heiteloa taotluse adressaadiks oli Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto (direktiivi 2003/87/EÜ haldamise ja Kyoto protokolli projektimeetmete toetamise riiklik komitee Itaalias, edaspidi „HKSi komitee“). „HKSi“ all tuleb mõista „kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemi“. Käesolevas ettepanekus kasutan nii seda lühendit kui ka väljendit „kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem“.
(
4
)	Kaebus on suunatud Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare (keskkonna‑ ning mere ja maa kaitse ministeerium, Itaalia), Ministero dello Sviluppo economico (majandusministeerium, Itaalia) ja HKSi komitee vastu.
(
5
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiiv 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (ELT 2003, L 275, lk 32; ELT eriväljaanne 15/07, lk 631), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/29/EÜ (ELT 2009, L 140, lk 63) (edaspidi „direktiiv 2003/87“).
(
6
)	Väljendit „tehniliselt otseselt seotud“ kasutatakse mõiste „käitis“ määratluses direktiivi 2003/87 artikli 3 punktis e.
(
7
)	Selle mõiste määratlusega seoses viitan käesoleva ettepaneku punktile 5.
(
8
)	13. märtsi 2013. aasta seadusandlik dekreet nr 30/2013, millega rakendatakse direktiivi 2009/29, millega muudetakse direktiivi 2003/87/EÜ, et täiustada ja laiendada ühenduse kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteemi (decreto legislativo n. 30 – attuazione della direttiva 2009/29/CE che modifica la direttiva 2003/87/CE al fine di perfezionare ed estendere il sistema comunitario per lo scambio di quote di emissione di gas a effetto serra) (GURI nr 79, 4.4.2013; edaspidi „seadusandlik dekreet nr 30/2013“).
(
9
)	Vabatõlge.
(
10
)	„Väikeheitetekitajatele“ ette nähtud režiimi on kirjeldatud seadusandliku dekreedi nr 30/2013 artiklis 38 (millega võeti üle direktiivi 2003/87 artikkel 27). Selle artikli lõike 1 punktis b on ette nähtud, et huvitatud isiku taotlusel võib HKSi komitee arvata HKSist välja käitised, kus toimub „kütuste põletamine“ ja mille nimisoojusvõimus, mis on küll suurem kui 20 MW (nii et neid peetakse silmas selle dekreedi I lisas), ei ületa siiski 35 MW. Käesoleval juhul võime seega küsida, milles seisneb Granarolo huvi saada teada, kas koostootmisjaama heitkogus tuleb omistada talle või on see vastupidi EBSi vastutusalas. Tõepoolest, arvestades numbreid, mille pooled teada andsid, näib, et isegi kui lisada koostootmisjaama võimsus tootmisüksuse omale, on saadud tulemus väiksem kui 35 MW. Sellega seoses nendin siiski, et kohtuistungil märkis Granarolo, et põhjus, miks ta ei soovinud, et koostootmisjaama heitkogus talle omistatakse, on see, et selle jaama võimsust võib EBS suurendada omal äranägemisel (näiteks selleks, et varustada energiaga kolmandaid isikuid), mis võib viia selleni, et saavutatakse või isegi ületatakse 35 MW lagi, ilma et tal oleks olnud võimalik seda riski ohjeldada.
(
11
)	Selle reegli sisu on esitatud käesoleva ettepaneku punktis 9.
(
12
)	Vt selle kohta 20. juuni 2019. aasta kohtuotsus ExxonMobil Production Deutschland (C‑682/17, EU:C:2019:518, punktid 62–63 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
13
)	Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivi 2009/29/EÜ, millega muudetakse direktiivi [2003/87], et täiustada ja laiendada ühenduse kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteemi, põhjendus 15. Vt sellega seoses ka minu ettepanek kohtuasjas ExxonMobil Production Deutschland (C‑682/17, EU:C:2019:167, punkt 69).
(
14
)	See eesmärk on sõnastatud direktiivi 2003/87 artiklis 1. Vt ka 12. aprilli 2018. aasta kohtuotsus PPC Power (C‑302/17, EU:C:2018:245, punkt 18) ning 17. mai 2018. aasta kohtuotsus Evonik Degussa (C‑229/17, EU:C:2018:323, punkt 41).
(
15
)	Täpsustan, et Itaalia valitsus omalt poolt on arvamusel, et Granarolo on jätkuvalt selle koostootmisjaama „käitaja“. Analüüsin selle argumendi põhjendatust käesoleva ettepaneku D osas.
(
16
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
17
)	Osutan igaks juhuks, et komisjon märkis oma 18. märtsi 2010. aasta dokumendis „Guidance on Interpretation of Annex I of the EU ETS Directive (excl. aviation activities)“ [„Juhised direktiivi [2003/87] I lisa tõlgendamiseks (välja arvatud lennundus)“] (lk 16), et käitis võib koosneda mitmest üksusest. See dokument on kättesaadav veebiaadressil: https://ec.europa.eu/clima/sites/clima/files/ets/docs/guidance_interpretation_en.pdf.
(
18
)	9. juuni 2016. aasta kohtuotsus (C‑158/15, EU:C:2016:422, punkt 30).
(
19
)	9. juuni 2016. aasta kohtuotsus Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ (C‑158/15, EU:C:2016:422, punkt 30).
(
20
)	Täpsustan, et selline tõlgendus vastab sisuliselt sellele, mille pakkus välja EBS kohtuistungil, kus ta selgitas, et kahe tegevuse vahel eksisteerib tehniline seos, kui ühe tegevusega seotud käitiseosa tegevuse katkemisel on tõkestatud ülejäänud käitise toimimine.
(
21
)	Lisan, et Granarolo ja EBSi väitel on lisaks tehniliselt võimalik, et EBS suunab koostootmisjaamas toodetud elektri otse riiklikku elektrivõrku.
(
22
)	9. juuni 2016. aasta kohtuotsus (C‑158/15, EU:C:2016:422).
(
23
)	Äärmuslikul juhul tähendaks selline arutuskäik näiteks, et kõikide nende ettevõtjate tegevused, kes on riikliku elektrivõrguga ühenduses, on omavahel „tehniliselt seotud“, mis ilmselgelt pole nii.
(
24
)	C‑158/15, EU:C:2016:139, punkt 27.
(
25
)	Seevastu juhul, kui algne käitis koosneb ühest „tehnilisest üksusest“ (milline ei ole olukord käesolevas asjas), ei välista ma, et pärast üleandmist eksisteerib jätkuvalt üks ja ainus „käitis“ tehnilisest vaatenurgast, kuigi sellest käitisest lähtuvad heitkogused tuleb jagada üleandja ja omandaja vahel vastavalt sellele, millist osa kumbki käitises kontrollib.
(
26
)	Täpsustan, et vastavalt selle direktiivi artikli 6 lõikele 1 võib kasvuhoonegaaside heiteluba hõlmata ühe käitaja ühes tegevuskohas asuvat üht või mitut käitist. Seega ei ole küsimus vajaduses saada luba igale „käitisele“, vaid pigem võimaluses siduda see luba füüsilise või juriidilise isikuga, kes on võimeline tegema heitkoguse seiret ja sellest aru andma, mis mulle tundub olevat primaarne nimetatud direktiivi sätetes, mis käsitlevad sellise loa andmise tingimusi.
(
27
)	Nende nõuete hulgas on ka vajadus näidata loal käitaja nimi ja aadress.
(
28
)	Vt selle kohta 28. juuli 2016. aasta kohtuotsus Vattenfall Europe Generation (C‑457/15, EU:C:2016:613, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
29
)	Lisan, et kuigi on tõsi, nagu väidab Itaalia valitsus, et käitise hõlmamine HKSi sõltub peamiselt selle struktuursetest omadustest nagu toimuva tegevuse liik, nimisoojusvõimsus ja toodetava heitkoguse hulk, on teiste direktiivi 2003/87 artiklis 6 loetletud tingimuste täitmine kasvuhoonegaaside heiteloa saamiseks siiski vajalik.
(
30
)	Samamoodi on direktiivi 2003/87 põhjenduses 11 ette nähtud et „[l]iikmesriigid peaksid tagama, et teatavatel kindlaksmääratud tegevusaladel tegutsevatel ettevõtjatel on kasvuhoonegaaside heiteluba ja et nad kontrollivad oma tegevusega seotud kindlaksmääratud kasvuhoonegaaside heitkoguseid ja annavad nendest aru“ (kohtujuristi kursiiv).
(
31
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta direktiiv 2010/75/EL tööstusheidete kohta (saastuse kompleksne vältimine ja kontroll) (ELT 2010, L 334, lk 17). Täpsustan, et mõiste „käitis“ määratlus selle direktiivi artikli 3 lõikes 3 on peaaegu identne selle määratlusega direktiivi 2003/87 artikli 3 punktis e. Komisjon rõhutas seda sarnasust EÜ artikli 251 lõike 2 teise lõigu alusel parlamendile esitatud teatises nõukogu ühisseisukoha kohta eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ [SEK (2003)364 (lõplik)], kättesaadav aadressil: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/FR/TXT/?uri=CELEX%3A52003SC0364 (täpsemalt punkti 3.2.4 kuuendas lõikes „Muudetud ettepanekusse nõukogu tehtud täiendavad muudatused“). Lisan, et direktiivi 2003/87 artikli 8 kohaselt peavad liikmesriigid võtma „vajalikud meetmed tagamaks, et […] kasvuhoonegaaside heiteloa väljaandmise tingimused ja kord [viiakse] kooskõlla [direktiivis 2010/75] sätestatud loa väljaandmise tingimuste ja korraga“.
(
32
)	Mitme käitaja olemasolu sama käitise erinevate osade puhul tundub olevat igal juhul täiesti võimalik nii direktiivi 2003/87 kui ka direktiivi 2010/75 raames. Tõesti, „käitaja“ määratlus selle esimese direktiivi artikli 3 punkti f tähenduses erineb määratlusest selle teise direktiivi artikli 3 lõikes 15, kuivõrd – nagu seda kordas komisjon kohtuistungil – see viimane säte peab silmas „füüsili[st] või juriidili[st] isik[ut], kes täielikult või osaliselt käitab käitist“ ega piirdu isikuga „kes käitab [ühte] käitist, kontrollib selle tööd […]“ (kohtujuristi kursiiv). Kuid direktiivi 2003/87 artikli 6 lõikes 1 on ette nähtud, et „[p]ädev asutus annab välja kasvuhoonegaaside heiteloa, millega antakse luba paisata käitisest või selle osast […]“ (kohtujuristi kursiiv).
(
33
)	Nagu rõhutab Granarolo, siis on komisjon oma 18. märtsi 2010. aasta dokumendis „Guidance on Interpretation of Annex I of the EU ETS Directive (excl. aviation activities)“ [„Juhised direktiivi [2003/87] I lisa tõlgendamiseks (välja arvatud lennundus)“] (lk 16) märkinud, et „summeerimise reegli“ eesmärk on kohelda võrdselt sama võimsusega käitisi, isegi kui ühe tegevus toimub paljude väikeste tootmisüksuste kaudu ja teise oma, vastupidi, ühe suure üksuse kaudu. Link veebilehele, kus see dokument on kättesaadav, on viidatud käesoleva ettepaneku joonealuses märkuses 17.
(
34
)	Igal juhul kordan siinkohal, et direktiivi 2003/87 artikli 27 lõike 1 kohaselt (seoses eeskirjadega, mida tavaliselt nimetatakse „väikeheitetekitajatele ette nähtud režiimiks“) võivad liikmesriigid teatud tingimustel samuti arvata HKSist välja käitised, mis küll ületavad nimisoojusvõimsuse piirmäära 20 MW, kuid jäävad alla 35 MW. Sellest järeldub, et isegi kui üleandmise järel kohaldada selle direktiivi I lisa artiklis 3 ette nähtud summeerimise reeglit ja arvestada, et eksisteerib vaid üks käitis, milles on ühendatud üleantud tegevus ja omandaja tegevused, võib sellise käitise hoolimata kõigest HKSist välja arvata.
(
35
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 16.
(
36
)	Näiteks märgib Granarolo, et ühel tema teistest tööstusaladest (mujal kui Pasturago di Vernates) on tema koostootmisjaama toimimine lõpetatud ja et EBS rajas sellel alal asuva tootmisüksuse lähedusse uue koostootmisjaama. Kuigi selle viimati nimetatud jaama kohta on EBSi ja Granarolo vahel sõlmitud energiaga varustamise leping, ei ole tagajärg sellest lähtuva heitkoguse omistamine viimati nimetatud äriühingule.