62023TO0125_RES
Zadeva T‑125/23
Synapsa Med sp. z o.o.
proti
Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO)
Sklep Splošnega sodišča (drugi razširjeni senat) z dne 7. avgusta 2024
„Znamka Evropske unije – Imenovanje novega zastopnika – Tožeča stranka, ki se ne odziva več na pozive Splošnega sodišča – Člen 131(2) Poslovnika Splošnega sodišča – Ustavitev postopka“
Ničnostna tožba – Tožba zoper odločbo odbora za pritožbe pri Uradu – Nezastopanje s strani odvetnika – Neukrepanje tožeče stranke – Ustavitev postopka
(Poslovnik Splošnega sodišča, člen 131(2); Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2017/1001, člen 71(3)).
(Glej točke 11, 12, 19 in od 22 do 24.)
Povzetek
Splošno sodišče v svojem sklepu pojasnjuje vpliv ustavitve postopka na učinke izpodbijane odločbe v zadevah intelektualne lastnine, kadar se tožeča stranka ne odziva več na pozive Splošnega sodišča.
Družba Synapsa Med sp. z o.o., tožeča stranka, je vložila tožbo za razveljavitev odločbe odbora za pritožbe Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), s katero je ta zavrnil njeno pritožbo zoper odločbo o izbrisu besedne znamke GRAVITY. (
1
)
Zastopnik tožeče stranke je 6. februarja 2024 Splošno sodišče obvestil, da je ne zastopa več. Splošno sodišče mu je z dopisom z dne 9. februarja 2024 odgovorilo, da bo vsekakor ostal njena kontaktna oseba, dokler tožeča stranka ne imenuje novega zastopnika. Pozvalo ga je tudi, naj tožečo stranko obvesti, da mora imenovati novega zastopnika.
Ker tožeča stranka v predpisanem roku ni imenovala novega zastopnika, je Splošno sodišče stranke pozvalo, naj se izrečejo, ali lahko Splošno sodišče na podlagi člena 131(2) Poslovnika Splošnega sodišča po uradni dolžnosti z obrazloženim sklepom ugotovi, da je treba postopek ustaviti. Tožeča stranka ni odgovorila niti na to vprašanje Splošnega sodišča.
Presoja Splošnega sodišča
Najprej je Splošno sodišče spomnilo, da kadar pri njem vložijo tožbo stranke, ki niso države članice, institucije Evropske unije, države podpisnice Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (EGP), ki niso države članice, ter v tem sporazumu navedeni nadzorni organ EFTA, jih mora zastopati tretja oseba, vpisana v imenik odvetnikov v eni od držav članic ali drugi državi, ki je podpisnica Sporazuma o EGP. Poleg tega mora taka stranka zagotoviti neprekinjeno zastopanje od odvetnika ves čas postopka, torej od vložitve tožbe do vročitve sodne odločbe, s katero se postopek konča. Iz tega izhaja, da mora tožeča stranka, če jo odvetnik med postopkom neha zastopati, nemudoma imenovati novega zastopnika, da se zagotovi kontinuiteta njenega zastopanja.
Nato je Splošno sodišče poudarilo, da je do neukrepanja tožeče stranke prišlo med postopkom in torej ne vpliva na dopustnost tožbe ob njeni vložitvi. Poleg tega dejstvo, da tožeča stranka ni ustrezno imenovala novega zastopnika, kar lahko pomeni zadosten dokaz, da nima več pravnega interesa, lahko pripelje le do ugotovitve, da je treba postopek ustaviti, in ne do tega, da je treba tožbo zavreči kot nedopustno.
Nazadnje je Splošno sodišče pojasnilo, da okoliščina, da tožeča stranka ni več odgovarjala na pozive Splošnega sodišča in se je s tem odpovedala pravici do obrambe svojih interesov, ne da bi umaknila tožbo, ne vpliva na postopek pred EUIPO in posledično na predmet tožbe pred Splošnim sodiščem, temveč le na pogoje za nadaljnjo obravnavo tožbe pred Splošnim sodiščem.
V tem okviru ugotovitev Splošnega sodišča, da je treba postopek ustaviti na podlagi člena 131(2) Poslovnika Splošnega sodišča, ne more biti ovira za to učinkovanje izpodbijane odločbe. V zvezi s tem je edini namen mehanizma, vzpostavljenega s členom 71(3) Uredbe 2017/1001, (
2
) da odločbe odborov za pritožbe ne povzročijo učinkov, dokler se ne konča sodni postopek, da so stranke, ki jih zadevajo odločitve EUIPO, pravno varovane na način, prilagojen posebni naravi prava blagovnih znamk. Ne bi bilo namreč smiselno registrirati znamke, jo nato izbrisati iz registra in jo po potrebi ponovno registrirati glede na odločbe, ki bi jih zaporedoma izdali organi EUIPO in sodišče Unije. Iz tega sledi, da je treba, čeprav je res, da v členu 71(3) Uredbe 2017/1001 ugotovitev, da je treba postopek ustaviti, ni izrecno navedena kot pogoj za odložilni učinek tožb, vloženih zoper odločbe odborov za pritožbe, šteti, da je treba pri uporabi te določbe ustavitev postopka na podlagi člena 131(2) Poslovnika obravnavati kot zavrnitev tožbe, vložene pri Splošnem sodišču, v smislu člena 71(3) Uredbe 2017/1001.
Splošno sodišče je zato po uradni dolžnosti ugotovilo, da se postopek v zvezi s to tožbo ustavi.
(
1
)	Odločba petega odbora za pritožbe Urada Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 9. januarja 2023 (zadeva R 923/2022 5) (v nadaljevanju: izpodbijana odločba).
(
2
)	Uredba (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2017, L 154, str. 1).