61982CJ0158_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 26 . maj 1982, har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at kongeriget Danmark ved at opkraeve en afgift for sundhedskontrol ved indfoersel af jordnoedder og jordnoeddeprodukter fra andre medlemslande har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler det i henhold til EOEF-traktatens artikel 9 og artikel 13 .
2 Den danske regering har ved indenrigsministeriets bekendtgoerelse nr . 7 af 7 . januar 1971 indfoert et forbud mod salg og overdragelse i Danmark af lev-
nedsmidler indeholdende jordnoedder og jordnoeddeprodukter, hvori aflatoksin
forekommer i paaviselig maengde . I bekendtgoerelsen foreskrives samtidig, at der kraeves en tilladelse fra myndighederne til at importere jordnoedder og visse jordnoeddeprodukter, naar de skal saelges som levnedsmidler eller anvendes til fremstilling af levnedsmidler . Tilladelsen udstedes kun, saafremt §
§ LO :
§ 3583
§ LU :
det ved fremlaeggelse af en analyseattest udstedt af et dansk laboratorium paa grundlag af en systematisk sundhedskontrol er godtgjort, at varen ikke indeholder aflatoksin i paaviselig maengde . Med dette formaal for oeje omfatter kontrollen proeveudtagning samt laboratorieanalyser .
3 Da aflatoksin, selv i meget smaa doser, hoerer til de kraftigst virkende kraeftfremkaldende stoffer, har Kommissionen anerkendt, at den saaledes udfoerte kontrol er berettiget i henhold til traktatens artikel 36 .
4 Det danske laboratorium, som skal foretage analysen, anvises af direktoeren for statens levnedsmiddelinstitut . Denne kan imidlertid i visse tilfaelde godkende en analyseattest udstedt af et udenlandsk laboratorium paa grundlag af proeveudtagning og analyse foretaget i det paagaeldende land .
5 Bekendtgoerelsen bestemmer i § 5, stk . 3, at omkostningerne ved undersoegelse og proeveudtagning afholdes af importoeren .
6 Der er enighed om, at der ikke produceres jordnoedder i Danmark .
7 Den danske levnedsmiddellov, som udgoer hjemmelen for den naevnte bekendtgoerelse, indeholder to kontrolordninger for levnedsmidler . Lovens § 44 omhandler en almindelig sundhedskontrol, der varetages af kommunerne, og hvis omkostninger daekkes over kommuneskatten, mens § 41 bemyndiger ressortministeren til ved bekendtgoerelse at fastsaette en saerlig sundhedskontrol af visse levnedsmidler . I sidstnaevnte tilfaelde betales udgifterne til laboratoriekontrollen af den paagaeldende virksomhed . Hertil kommer en raekke saerlige love, hvorefter visse andre levnedsmidler underkastes en statslig sundheds- og kvalitetskontrol ; omkostningerne herved afholdes af producenter og importoerer, i det mindste for de fleste beroerte produkters vedkommende, saaledes for margarine, fjerkrae, fisk, aeg og maelk samt heraf fremstillede produkter .
8 Den danske regering har i medfoer af levnedsmiddellovens § 41 udstedt en raekke bekendtgoerelser, dels om tilsaetningsstoffer til levnedsmidler, dels om produkter, som allerede i naturlig tilstand antages at indebaere en saerlig risiko, nemlig paranoedder og jordnoedder .
§ 1983_SAG158/82
§ LO :
§ 3584
§ LU :
9 Kommissionen har gjort gaeldende, at den omhandlede afgift, i overensstemmelse med Domstolens praksis, maa betragtes som en afgift med tilsvarende virkning som told, der er forbudt efter EOEF-traktatens artikel 9 og artikel 13, da der er tale om en oekonomisk byrde, som ensidigt paalaegges importerede varer, udelukkende fordi de passerer graensen .
10 Kommissionen har videre anfoert, at selv om afgiften ikke er en told i egentlig forstand, og selv om den ikke tilfalder staten, kan den ikke begrundes med, at den skulle udgoere et vederlag for en til importoeren faktisk erlagt tjenesteydelse, da sundhedskontrollen ikke er indfoert for at varetage nogen privat interesse, men af hensyn til offentligheden og til beskyttelse af menneskers sundhed .
11 Kommissionen mener endelig, at det ikke kan haevdes, at afgiften er et led i en generel intern afgiftsordning, jfr . traktatens artikel 95, og derfor ikke omfattet af forbudet efter traktatens artikel 9 og artikel 13 . Naar der ikke findes identiske eller lignende indenlandske produkter, kan en afgift paa indfoerte produkter nemlig kun betragtes som en intern afgift, saafremt den er et led i »en generel intern afgiftsordning, der systematisk og efter objektive kriterier anvendes paa kategorier af produkter, uanset disses oprindelse« ( dom af 3 . 2 . 1981, Kommissionen mod Frankrig, sag 90/79, Sml ., s . 283, »Reprografi« ). I den foreliggende sag opkraeves afgiften imidlertid udelukkende ved import af jordnoedder og jordnoeddeprodukter .
12 Den danske regering har til gengaeld bestridt, at der er tale om en egentlig statsafgift . Det drejer sig derimod om betalingen for en analyse foretaget af et laboratorium, som selv fastsaetter beloebet paa grundlag af de dermed forbundne omkostninger . Selv om man maatte anse denne betaling som en afgift, udgoer den ikke en afgift med tilsvarende virkning som told, idet den ikke opkraeves paa grund af graensepassagen, men den svarer til en intern afgift, som udgoer et led i en generel intern afgiftsordning, der systematisk og efter objektive kriterier anvendes paa kategorier af produkter, uanset disses oprindelse .
§
§ LO :
§ 3585
§ LU :
13 Virkningerne af afgiften er efter regeringens opfattelse hverken formelt eller reelt diskriminerende, da der ikke findes en identisk eller lignende indenlandsk produktion . Den byrde, som paalaegges importen ved den omtvistede afgift, er ubetydelig .
14 Ifoelge den danske regering udgoer jordnoedder ( samt paranoedder ) en saerlig gruppe produkter, som er defineret systematisk og efter objektive kriterier i den forstand, at kun disse produkter indebaerer en saerlig alvorlig risiko .
15 Det er den danske regerings opfattelse, at i henhold til Domstolens praksis, isaer ovennaevnte dom af 3 . februar 1981, indeholder artikel 95 ikke et forbud mod, at medlemsstaterne opkraever en intern afgift af importerede produkter i tilfaelde, hvor der ikke findes identiske eller lignende indenlandske varer eller andre former for produktion, som ville kunne beskyttes . Der er her tale om en »bona fide afgift«, da den valgte opkraevningsmetode ville have vaeret den samme, hvis der blev produceret jordnoedder i Danmark .
16 Den danske regering har yderligere anfoert, at den valgte kontrolordning vedroerende de omhandlede produkter er et udslag af et almindeligt dansk lovgivningsprincip, der har vaeret gaeldende i Danmark siden 1950, og som finder ensartet anvendelse paa en raekke importerede og dansk producerede levnedsmidler samt foderstoffer .
17 Endelig er det ifoelge regeringen principielt de nationale myndigheder, der ud fra politiske hensyn afgoer, om omkostningerne ved sundhedskontrol skal afholdes af det offentlige eller af forbrugerne . Den omstaendighed, at de offentlige myndigheder er ansvarlige for beskyttelsen af sundheden, indebaerer ikke, at omkostningerne i forbindelse med kontrollen noedvendigvis skal afholdes af det offentlige .
18 Indledningsvis bemaerkes, at det foelger af Domstolens faste praksis, at enhver ensidigt paalagt oekonomisk byrde, uanset betegnelse og opkraevningsmaade, som rammer varerne, fordi de passerer graense, men som ikke er en told i egentlig forstand, udgoer en afgift med tilsvarende virkning som told, jfr . traktatens artikler 9, 12, 13 og 16, ogsaa selv om afgiften ikke tilfalder staten .
§ 1983_SAG158/82
§ LO :
§ 3586
§ LU :
19Dette princip fraviges kun, hvis den paagaeldende byrde udgoer et forholdsmaessigt vederlag for en til importoeren faktisk erlagt tjenesteydelse, eller hvis den opkraeves som led i en almindelig intern afgiftsordning, der systematisk og efter samme kriterier anvendes paa indenlandsk producerede og importerede eller eksporterede produkter .
20 Den danske regering har under sagen erkendt, at den omtvistede afgift ikke er en modydelse for en til importoeren erlagt tjenesteydelse . Regeringen har derimod haevdet, at der er tale om en afgift, som udgoer et led i en generel intern afgiftsordning .
21 I denne forbindelse bemaerkes, at en importafgift ifoelge Domstolens faste praksis kun kan betragtes som en intern afgift, jfr . artikel 95, hvis den er et led i en generel ordning, der systematisk og efter objektive kriterier anvendes paa kategorier af produkter, uanset disses oprindelse .
22 Domstolen har ganske vist, som med rette fremhaevet af den danske regering, anerkendt, at en afgift, som paalaegges et produkt, der er indfoert fra en anden medlemsstat, ikke udgoer en afgift med tilsvarende virkning som told, blot fordi der ikke findes et identisk eller lignende nationalt produkt, men at den ogsaa i et saadant tilfaelde kan udgoere en intern afgift, jfr . traktatens artikel 95, hvis den opfylder ovennaevnte krav .
23 Imidlertid er det ikke paa grundlag af de omstaendigheder, som den danske regering har forelagt Domstolen til stoette for sin antagelse af, at artikel 95 finder anvendelse, muligt at konkludere, at den omtvistede afgift er et led i en generel intern afgiftsordning .
24 Saaledes har den danske regering erkendt, at den gruppe produkter, som paalaegges den omtvistede afgift, og som er afgraenset ud fra risikoen for aflatoksinforgiftning, kun omfatter jordnoedder og jordnoeddeprodukter samt paranoedder . Et saa begraenset antal produkter opfylder ikke kriteriet »hele kategorier af . . . produkter« ( dom af 22 . 3 . 1977, Steinike og Weinlig, sag 78/76, Sml ., s . 595 ), idet dette begreb forudsaetter en mere omfattende maengde af produkter, som er defineret ved generelle og objektive kriterier .
§
§ LO :
§ 3587
§ LU :
25 For saa vidt angaar den danske regerings argument om, at der i Danmark gaelder et almindeligt lovgivningsprincip, hvorefter omkostningerne ved den almindelige sundhedskontrol afholdes af skatteyderne, mens omkostningerne ved laboratorieundersoegelserne i henhold til den saerlige sundhedskontrol af visse levnedsmidler afholdes af de beroerte virksomheder, skal det understreges, at en sondring mellem den almindelige kontrol og en saakaldt »saerlig« kontrol ikke i sig selv er et tilstraekkeligt praecist, og da slet ikke et tilstraekkeligt objektivt, kriterium til at danne grundlag for en generel intern afgiftsordning som omhandlet i den ovennaevnte retspraksis . Regeringen har ikke godtgjort, at de to former for kontrol objektivt adskiller sig fra hinanden, f.eks . ved den tekniske fremgangsmaade . Yderligere er det ogsaa ved den almindelige kontrol i visse tilfaelde noedvendigt med laboratorieundersoegelser, som svarer til de undersoegelser, der foretages ved den saerlige kontrol .
26 For saa vidt angaar de produkter, som er omfattet af bekendtgoerelser, udstedt med hjemmel i levnedsmiddellovens § 41, fremgaar det af sagen, at der er tale dels om levnedsmidler, som underkastes en kontrol med henblik paa at sikre, at der er tilsat visse naeringsstoffer, dels om produkter, som betragtes som farlige paa grund af en vis sundhedsrisiko, nemlig jordnoedder og paranoedder . Naar henses til den forskel med hensyn til art, indhold og formaal, der bestaar mellem de former for kontrol, som gaelder for hver af disse to grupper, er det ikke muligt at anse de afgifter, som opkraeves for jordnoedder og paranoedder, som omfattet af samme ordning som de afgifter, der opkraeves for kontrollen med tilsaetningsstoffer .
27 Det foelger af det anfoerte, at den danske regering ikke har godtgjort, at den omtvistede afgift opfylder de betingelser, som en generel intern afgiftsordning maa opfylde .
28 Det maa derfor konstateres, at kongeriget Danmark ved at opkraeve en afgift for sundhedskontrol ved indfoersel af jordnoedder og jordnoeddeprodukter har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler det i henhold til EOEF-traktatens artikel 9 og artikel 13 .
Afgørelse om sagsomkostninger
§ 1983_SAG158/82
§ LO :
§ 3588
§ LU :
Sagens omkostninger
29 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . Sagsoegte, der har tabt sagen, maa derfor betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 . Kongeriget Danmark har ved at opkraeve en afgift for sundhedskontrol ved indfoersel af jordnoedder og jordnoeddeprodukter tilsidesat de forpligtelser, der paahviler det i henhold til EOEF-traktatens artikel 9 og artikel 13 .
2.Kongeriget Danmark betaler sagens omkostninger .