Sag C-282/13
T-Mobile Austria GmbH
mod
Telekom-Control-Kommission
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof)
»Præjudiciel forelæggelse – elektroniske kommunikationsnet og ‑tjenester – direktiv 2002/20/EF – artikel 5, stk. 6 – brugsret til radiofrekvenser og numre – direktiv 2002/21/EF – artikel 4, stk. 1 – ret til domstolsprøvelse af en national tilsynsmyndigheds afgørelse – begrebet »virksomhed, der er berørt af en afgørelse truffet af en national tilsynsmyndighed« – artikel 9b – overdragelse af individuelle brugsrettigheder til radiofrekvenser – omfordeling af brugsrettigheder til radiofrekvenser efter to virksomheders fusion«
Sammendrag – Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. januar 2015
Tilnærmelse af lovgivningerne – telekommunikation – elektroniske kommunikationsnet og ‑tjenester – rammebestemmelser – direktiv 2002/21 – adgang til at klage over en afgørelse truffet af en national tilsynsmyndighed – medlemsstaternes forpligtelser – åbning af en klageadgang til fordel for virksomheder, der er konkurrenter til adressaten for den nationale tilsynsmyndigheds afgørelse
(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20, som ændret ved direktiv 2009/140, art. 5, stk. 6, og direktiv 2002/21, som ændret ved direktiv 2009/140, art. 4, stk. 1, art. 8, stk. 2, og art. 9b)
Artikel 4, stk. 1, og artikel 9b i direktiv 2002/21 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og ‑tjenester og artikel 5, stk. 6, i direktiv 2002/20 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og ‑tjenester, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF af 25. november 2009, skal fortolkes således, at en virksomhed kan karakteriseres som en berørt person som omhandlet i artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/21, når denne virksomhed, der udbyder elektroniske kommunikationsnet eller ‑tjenester, er en konkurrent til den virksomhed eller de virksomheder, der er part i godkendelsesproceduren vedrørende ændring af ejerstrukturen og adressater for den nationale tilsynsmyndigheds afgørelse, og når denne afgørelse vil kunne have en indvirkning på den førstnævnte virksomheds stilling på markedet.
I det tilfælde, som er omhandlet i artikel 4 i direktiv 2002/21, er medlemsstaterne således forpligtet til at fastsætte retsmidler ved et judicielt organ med henblik på at beskytte de rettigheder, som tilkommer brugerne og virksomhederne i medfør af Unionens retsorden. Det følger heraf, at kravet om at skabe en effektiv domstolsbeskyttelse, der ligger til grund for denne artikel 4, ligeledes finder anvendelse på brugere og virksomheder, som kan påberåbe sig rettigheder i henhold til Unionens retsorden, bl.a. direktiverne om elektronisk kommunikation, og hvis rettigheder er krænket ved en beslutning fra en national tilsynsmyndighed. Artikel 8, stk. 2, i direktiv 2002/21 pålægger ligeledes medlemsstaterne pligten til at sikre, at de nationale tilsynsmyndigheder træffer alle rimelige foranstaltninger med henblik på at fremme konkurrencen inden for udbud af elektroniske kommunikationstjenester ved at sikre, at der i den elektroniske kommunikationssektor hverken hersker konkurrenceforvridning eller ‑begrænsning, og ved at fjerne tilbageværende hindringer for udbud af disse tjenester på europæisk plan.
(jf. præmis 34, 38 og 48)