61984CJ0040_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 14 . februar 1984, har selskabet Casteels PVBA, Bruxelles, i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173 anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens forordning nr . 3529/83 af 12 . december 1983 om tarifering af varer i pos . 85.01 . B I b ) i den faelles toldtarif ( EFT L 352, s . 32 ), udstedt med hjemmel i Raadets forordning nr . 97/69 af 16 . januar 1969 om de noedvendige foranstaltninger for ensartet anvendelse af den faelles toldtarifs nomenklatur ( EFT 1969 I, s . 10 ).
2 Det sagsoegende selskab har anfoert, at selskabet og soesterselskabet Casteels France sàrl, Paris, i en aarraekke har importeret vindspejlsviskere og dele hertil til Faellesskabet . Det har forklaret, at tariferingen af motorer til vindspejlsviskere, som importeres uden arm og viskerblad, har vaeret forskellig i medlemsstaterne og ogsaa i tredjelande . Saaledes har toldmyndighederne i Belgien skoennet, at motorer til vindspejlsviskere boer tariferes som »vindspejlsviskere« under pos . 85.09 ud fra pkt . 2 a ) i de almindelige tariferingsbestemmelser vedroerende nomenklaturen i den faelles toldtarif, som bestemmer, at »naar en bestemt vare naevnes i en positionstekst, omfatter positionen ogsaa ukomplette eller ufaerdige varer af den omhandlede art, for saa vidt de fremtraeder som i det vaesentlige komplette eller faerdige varer« ( Raadets forordning nr . 3333/83 af 4 . november 1983 om den faelles toldtarif, EFT L 313, s . 1, afsnit I ).
3 Derimod har de franske toldmyndigheder over for soesterselskabet Casteels France naegtet at anvende samme tarifering, da de mener, at den paagaeldende vare skal henfoeres under pos . 85.01, som blandt andet omfatter »motorer« . I besvarelse af et af Domstolen stillet spoergsmaal har sagsoegeren forklaret, at fordelen ved tarifering af de paagaeldende motorer under pos . 85.09 som vindspejlsviskere bestaar i, at motorer med oprindelse i bestemte lande er undergivet kvantitative importrestriktioner i forskellige medlemslande, herunder Frankrig .
4 Kommissionen har principalt paastaaet sagen afvist . For saa vidt angaar baggrunden for den omtvistede forordning, har Kommissionen anfoert, at problemet vedroerende tariferingen af den paagaeldende vare foerst blev rejst af de franske myndigheder, og at Kommissionen efter at have gennemgaaet spoergsmaalet tilsluttede sig deres standpunkt . Efter at disse synspunkter var blevet meddelt de andre medlemsstater, blev spoergsmaalet behandlet i det i medfoer af forordning nr . 97/69 nedsatte Nomenklaturudvalg for den faelles Toldtarif . Det fremgik af droeftelserne i udvalget, at den paagaeldende vare faktisk blev tariferet under forskellige positioner saavel inden for Faellesskabet som i tredjelande . Efter at have behandlet sagen vedtog Nomenklaturudvalget med kvalificeret flertal at anbefale det af Kommissionen fremsatte forslag til forordning, som var i overensstemmelse med de franske myndigheders synspunkt . Udkastet dannede grundlag for forordning nr . 3529/83, som er sagens genstand .
5 Kommissionen har ud fra et retligt synspunkt gjort gaeldende, at princippet om ensartet anvendelse af toldtariffen tilsidesaettes, naar det kan konstateres, at samme vare tariferes forskelligt i forskellige medlemsstater . For at afhjaelpe denne situation, som er i strid med principperne for en toldunion, paahviler det Kommissionen ifoelge den i forordning nr . 97/69 fastsatte procedure at fastsaette de noedvendige foranstaltninger til sikring af ensartet anvendelse af tariffen . De forordninger, som er udstedt med dette formaal for oeje, herunder den anfaegtede forordning, maa ifoelge Kommissionen anses for generelle foranstaltninger truffet paa objektivt grundlag med det formaal at afhjaelpe en situation, som kraenker princippet om ensartet anvendelse af tariffen . I denne henseende gaar de anfaegtede foranstaltninger langt ud over de enkelte virksomheders interesser .
6 Kommissionen har i denne forbindelse fremhaevet, at de trufne foranstaltninger vedroerte de tariferede varer generelt uanset antallet og identiteten af de fysiske eller juridiske personer, som i medlemsstaterne handler med dem . Skoent forordninger om tarifering af visse varer fremstaar som konkrete, maa de dog anses for almengyldige retsakter, som kan have betydning for enhver virksomhed, som har at goere med handel med de varer, hvis tarifering fastlaegges . Yderligere retter forordninger af denne art sig ifoelge Kommissionen til samtlige toldmyndigheder i medlemsstaterne, som er forpligtet til at gennemfoere dem .
7 Selv om det sagsoegende selskab i den foreliggende sag kan goere gaeldende, at det har interesse i annullationen af forordning nr . 3529/83, kan det efter Kommissio nens opfattelse ikke af den grund anses for at vaere umiddelbart og individuelt beroert af denne retsakt, jfr . traktatens artikel 173, stk . 2 . Borgerne kan kun indbringe toldmyndighedernes afgoerelse om tarifering for de kompetente nationale retter, hvorefter spoergsmaal vedroerende tarifering kan forelaegges Domstolen som praejudicielle spoergsmaal, jfr . EOEF-traktatens artikel 177 .
8 Kommissionen har saaledes paastaaet det af selskabet Casteels rejste direkte soegsmaal til proevelse af forordning nr . 3529/83 afvist .
9 Det sagsoegende selskab har heroverfor gjort gaeldende, at det beroeres af den paagaeldende forordning paa grund af sin faktiske situation, der adskiller det fra alle andre, og derfor individualiserer det, jfr . traktatens artikel 173, stk . 2 . Det er nemlig uoverensstemmelserne mellem det sagsoegende selskab eller det franske soesterselskab og de franske toldmyndigheder, som ligger til grund for myndighedernes henvendelse til Kommissionen, som foerte til udstedelse af forordning nr . 3529/83 .
10 Det sagsoegende selskabs opfattelse kan ikke laegges til grund . Uanset grundlaget for forordning nr . 3529/83, er der i det foreliggende tilfaelde ubestrideligt tale om en generel retsakt til fastlaeggelse af tariferingen af en bestemt type vare og foelgelig til indbyrdes afgraensning af to toldpositioner, som kan komme i betragtning ved tariferingen af samme vare .
11 Skoent retsakten tilsyneladende indeholder konkrete beskrivelser, er den ikke desto mindre almengyldig, da den dels vedroerer alle varer af den beskrevne art, uanset deres individuelle egenskaber og deres oprindelse, dels er bindende for alle Faellesskabets toldmyndigheder og samtlige importoerer for at sikre en ensartet anvendelse af den faelles toldtarif .
12 Det fremgaar heraf, at den anfaegtede retsakt ikke beroerer det sagsoegende selskab, fordi den retter sig umiddelbart og individuelt til det, men udelukkende fordi selskabet i lighed med et ubestemt antal erhvervsdrivende handler med den vare, som defineres og tariferes i den omtvistede forordning, og selskabet rammes af retsaktens generelle virkninger .
13 Foelgelig boer sagen afvises .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
14 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger . Da det sagsoegende selskab har tabt sagen, boer det tilpligtes at afholde sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( anden afdeling )
1 ) Sagen afvises .
2 ) Sagsoegeren betaler sagens omkostninger .