61979CJ0158(01)_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 11 . oktober 1979 har Monique Roumengous, som er tjenestemand ved Kommissionen og placeret ved Det faelles Forskningscenter i Ispra i Italien, i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 91 anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens afgoerelse vedroerende fastsaettelsen af hendes vederlag for januar 1979 og om, at Kommissionen tilpligtes at erstatte det tab, hun har lidt som foelge af denne afgoerelse .
2 Den 15 . december 1982 afsagde Domstolen mellemdom ( Sml . s . 4379 ), hvori den, efter at have givet sagsoegeren medhold i, at forordning nr . 3087/78 var i strid med vedtaegtens artikler 64 og 65, dels annullerede sagsoegerens loenseddel for januar 1979 i det omfang, den var en anvendelse af Raadets ovennaevnte forordning, saavel med hensyn til tilpasningen af justeringskoefficienten som til tilpasningens tilbagevirkende gyldighed, dels udtalte, at den naevnte forordning ikke omfattede sagsoegeren, for saa vidt den ikke tog hensyn til leveomkostningerne i Varese og kun tillagde tilpasningen af justeringskoefficienten tilbagevirkende gyldighed fra den 1 . januar 1978 . I samme dom paalagdes Kommissionen at underrette Domstolen om de foranstaltninger, den traf til gennemfoerelse af dommen, og det besluttedes om fornoedent at behandle sagsoegerens krav om erstatning for oekonomisk tab paa et senere tidspunkt, samtidig med at afgoerelsen om sagens omkostninger udsattes .
3 Efter dommen har Kommissionen indgivet to rapporter, hvoraf den seneste tager hensyn til Raadets vedtagelse af forordning nr . 3681/83 af 19 . december 1983 ( EFT L 368, s . 1 ), der fra den 1 . januar 1976 aendrede de justeringskoefficienter, der gaelder for vederlag til tjenestemaend og oevrige ansatte i Italien, og som fra samme tidspunkt fastsatte saerlige justeringskoefficienter for Varese . Paa grundlag af denne forordning har Kommissionen foretaget opgoerelse og udbetaling af efterbetalinger af loen til sagsoegeren i perioden fra slutningen af december 1983 til januar 1984 .
4 Da Domstolen har konstateret, at parterne, til trods for vedtagelsen af ovennaevnte forordning og de af Kommissionen trufne gennemfoerelsesforanstaltninger, ikke har kunnet opnaa enighed om at afgoere tvisten i mindelighed, har den i fortsaettelse af sin dom af 15 . december 1982 besluttet at foretage en proevelse af de spoergsmaal, der blev stillet i bero, og som dels vedroerer sagsoegerens krav om erstatning for oekonomisk tab, dels sagens omkostninger .
Sagsoegerens krav om erstatning for oekonomisk tab
5 For saa vidt angaar proevelsen af sagsoegerens krav om erstatning for oekonomisk tab, bemaerkes indledningsvis, at sagsoegeren i staevningen anmodede Domstolen om at fastslaa, at hun havde krav paa det ved justeringskoefficientens forhoejelse fremkomne beloeb, ogsaa af vederlaget for 1976 og 1977, samt paa yderligere beloeb som foelge af det hoejere prisniveau i Varese i forhold til Rom, samt paa renter af disse beloeb .
Hovedkravet ( efterbetaling af vederlag )
6 Sagsoegeren har i sine bemaerkninger til de af Kommissionen indgivne rapporter hverken anfaegtet de justeringskoefficienter, der er fastsat af Raadet i forordning nr . 3681/83, eller stoerrelsen af det beloeb, som Kommissionen har udbetalt hende i medfoer af forordningen som efterbetaling af vederlag for perioden efter den 1 . januar 1976 .
7 For saa vidt som det er noedvendigt, maa det derfor fastslaas, at hovedkravet, i det omfang det vedroerer efterbetaling af skyldigt vederlag fra den 1 . januar 1976, er bortfaldet som foelge af de efterbetalinger, Kommissionen har foretaget i medfoer af forordning nr . 3681/83 .
Det accessoriske krav ( renter )
8 Som allerede anfoert anmodede sagsoegeren endvidere Domstolen om at anerkende, at hun havde krav paa renter af de beloeb, som hun havde til gode i form af efterbetalinger af vederlag .
Morarenter
9 Sagsoegte har kraevet, at der tilkendes hende renter for den forsinkelse, der er sket ved opgoerelsen af hendes oekonomiske rettigheder, saaledes at der tages hensyn til pengenes vaerdiforringelse, der er saerlig maerkbar i Italien . Kommissionen har principalt gjort gaeldende, at der ikke skal betales morarenter, naar der er tale om beloeb, der, uden at administrationen har begaaet fejl, er blevet udbetalt til personalet paa grundlag af generelle retsakter, der er vedtaget i henhold til vedtaegten, og subsidiaert, at hvis der skulle blive tilkendt sagsoegeren renter, boer de tilkendes med 6% p.a . fra Domstolens dom af 15 . december 1982 eller allertidligst fra den 11 . april 1979, det tidspunkt hvor sagsoegeren indgav klage til Kommissionen i medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk . 2 . Under retsmoedet har Kommissionen udtalt, at ogsaa hvis Domstolen tilkender sagsoegeren morarenter fra det tidspunkt, hvor klagen blev indgivet til Kommissionen, vil den lade dette gaelde for alle sagsoegere .
10 Sagsoegeren har over for Kommissionens principale anbringende gjort gaeldende, at Kommissionen har begaaet en alvorlig tjenstlig fejl, idet den, skoent personalet har gjort den opmaerksom paa den retsstridige situation, intet har gjort for at afhjaelpe den .
11 Under hensyntagen til omstaendighederne i den konkrete sag og isaer den overdrevne langsommelighed, hvormed faellesskabsinstitutionerne har udfoert deres opgave, samt Domstolens praksis, isaer dom af 20 . marts 1984 ( Razzouk og Beydoun, 75 og 117/82, Sml . 1984, s . 1509 ), hvori der ligesom i denne sag var tale om beloeb, der skyldtes i henhold til vedtaegten, fastsaetter Domstolen renterne for den forsinkelse, der er sket ved opgoerelsen af sagsoegerens oekonomiske rettigheder, til 6% p.a . fra den 11 . april 1979, hvor sagsoegeren indgav klage til Kommissionen i medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk . 2, for saa vidt angaar de efterbetalinger, sagsoegeren havde krav paa paa dette tidspunkt, eller fra de tidspunkter, hvor efterbetalingerne forfaldt til betaling, hvis disse ligger efter det foerste tidspunkt .
Erstatning for kurstab
12 I sit indlaeg, der er indgivet som svar paa Kommissionens rapporter, har sagsoegeren desuden kraevet, at Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for det tab, sagsoegeren har lidt som foelge af vaerdiforringelsen af den italienske lire i perioden, indtil efterbetalingen af vederlaget blev opgjort .
13 Kommissionen har ikke blot bestridt, at dette krav er berettiget, men har ogsaa paastaaet det afvist, idet den har understreget, at kravet klart gaar ud over de paastande, sagsoegeren har nedlagt i staevningen .
14 Anbringendet om, at kravet ikke kan antages til realitetsbehandling, tiltraedes . Det maa erkendes, at dette krav er et nyt krav, og som saadan maa anses for at vaere fremsat for sent . Det maa derfor afvises i medfoer af artikel 19 i statutten for De europaeiske Faellesskabers Domstol og artikel 38 i procesreglementet, som udelukker, at der fremsaettes nye krav under sagen .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
15 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at betale sagens omkostninger .
16 Da Kommissionen har tabt sagen paa naesten alle punkter, boer den paalaegges at betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
1 ) Genstanden for sagsoegerens krav om efterbetaling af vederlag er bortfaldet, for saa vidt angaar efterbetaling af skyldigt vederlag fra den 1 . januar 1976 .
2)Kommissionen betaler morarenter med 6% p.a . af den efterbetaling, den har udbetalt i medfoer af forordning nr . 3681/83 . Renterne beregnes fra den 11 . april 1979, hvor sagsoegeren indgav klage, for saa vidt angaar de efterbetalinger, sagsoegeren havde krav paa paa dette tidspunkt, eller fra de tidspunkter, hvor efterbetalingen forfaldt til betaling, hvis disse ligger efter det foerste tidspunkt .
3 ) I oevrigt afvises sagen .
4 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger .