62021CC0770
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
J. RICHARD DE LA TOUR
fremsat den 20. april 2023 (
1
)
Sag C-770/21
»OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb« GmbH
mod
Direktor na Teritorialna direktsia »Mitnitsa Plovdiv« pri Agentsia »Mitnitsi«
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (forvaltningsdomstolen i Sofia, Bulgarien))
»Præjudiciel forelæggelse – EU-toldkodeksen – ansættelse af toldværdien af frugt og grøntsager, for hvilke der anvendes en indgangspris – angiven transaktionsværdi højere end fast importværdi – afsætning af produkter på betingelser, der bekræfter transaktionsværdiens rigtighed – salg med tab – retlig prøvelse af afgørelse om fastsættelse af toldskylden – ingen handelskontrakt vedrørende importen – begrebet »personer, der juridisk set anses for interessenter eller kompagnoner««
I. Indledning
1.
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af:
–
artikel 22, 44, 70 og 74 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen (
2
), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/2339 af 14. december 2016 (
3
)
–
artikel 127 og 142 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/2447 af 24. november 2015 om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 om EU-toldkodeksen (
4
), som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/604 af 18. april 2018 (
5
), og
–
artikel 75 i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2017/891 af 13. marts 2017 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 for så vidt angår frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager og om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår sanktioner i disse sektorer og om ændring af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 (
6
), som ændret ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/1145 af 7. juni 2018 (
7
).
2.
Anmodningen er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem selskabet OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb GmbH (herefter »OGL-Food«) og Direktor na Teritorialna direktsia »Mitnitsa Plovdiv« pri Agentsia »Mitnitsi« (direktøren for den centrale toldmyndigheds regionale tolddirektorat i Plovdiv, Bulgarien, herefter »tolddirektøren«) angående den transaktionsværdi, der blev angivet for import af friske courgetter med oprindelse i Tyrkiet.
3.
Denne sag giver Domstolen lejlighed til at præcisere de betingelser, hvorunder en afgørelse fra toldmyndigheder om afvisning af en transaktionsværdi kan anfægtes ved en retsinstans, og navnlig om afgørelsens begrundelse kan ændres i forbindelse med anfægtelsen af denne afgørelse ved en retsinstans.
4.
I dette forslag til afgørelse, der efter anmodning fra Domstolen er begrænset til det første og det andet præjudicielle spørgsmål, vil jeg foreslå, at disse besvares således, at toldafgørelsens begrundelse for det første ikke kan ændres i forbindelse med en sådan retssag, og for det andet subsidiært, at vurderingen af den retlige kvalificering som interessent eller kompagnon henhører under national ret, og at de vurderingselementer, som den forelæggende ret har foreslået, derfor kun er relevante, såfremt de i den nationale lovgivning gør det muligt at foretage en sådan retlig kvalificering som interessent eller kompagnon.
II. Retsforskrifter
A.
Toldlovgivningen
1. EU-toldkodeksen
5.
EU-toldkodeksens artikel 1, stk. 1, har følgende ordlyd:
»Ved denne forordning indføres en EU-toldkodeks […], som fastlægger de almindelige regler og procedurer, der gælder for varer, der føres ind i eller ud af [Den Europæiske Unions] toldområde.
Med forbehold af internationale retsakter og konventioner samt EU-lovgivning på andre områder finder kodeksen ensartet anvendelse i hele Unionens toldområde.«
6.
EU-toldkodeksens artikel 5, stk. 1 og 3, bestemmer:
»I [EU-toldkodeksen] forstås ved:
1)
»toldmyndigheder«: medlemsstaternes toldadministrationer, der er ansvarlige for at håndhæve toldlovgivningen, og alle andre myndigheder, der i henhold til national lov har beføjelse til at håndhæve visse dele af toldlovgivningen
[…]
2)
»toldkontrol«: specifikke handlinger, der foretages af toldmyndighederne for at sikre overholdelse af toldlovgivningen og anden lovgivning vedrørende indpassage, udpassage, transit, bevægelser, oplagring og særlige anvendelsesformål for så vidt angår varer, som forsendes mellem Unionens toldområde og lande eller områder uden for dette område, samt tilstedeværelse og bevægelser inden for Unionens toldområde af ikke-EU-varer og varer med særligt anvendelsesformål.«
7.
Kodeksens artikel 22 med overskriften »Afgørelser truffet efter ansøgning« bestemmer følgende i stk. 6 og 7:
»6.   Inden toldmyndighederne træffer en afgørelse, som kan få negative følger for ansøgeren, skal de meddele ansøgeren de grunde, som de agter at basere deres afgørelse på, og denne skal have lejlighed til at fremsætte sine synspunkter inden for en frist, der løber fra den dato, hvor den pågældende modtager eller må antages at have modtaget meddelelsen. Efter udløbet af denne frist får ansøgeren i en passende form meddelelse om afgørelsen.
[…]
7.   En afgørelse, som får negative følger for ansøgeren, skal indeholde angivelse af de grunde, afgørelsen bygger på, og henvisning til den i artikel 44 omhandlede klageadgang.«
8.
EU-toldkodeksens artikel 29 med overskriften »Afgørelser truffet uden forudgående ansøgning« fastsætter:
»Bortset fra de tilfælde, hvor en toldmyndighed handler som retsinstans, gælder artikel 22, stk. [4], 5, 6 og 7, […] også for afgørelser, som toldmyndighederne træffer uden forudgående ansøgning fra den berørte person.«
9.
Artikel 44 i samme kodeks med overskriften »Klageadgang« bestemmer:
»1.   Enhver person kan indgive klage over enhver afgørelse, der træffes af toldmyndighederne om anvendelse af toldlovgivningen, og som berører den pågældende umiddelbart og individuelt.
[…]
2.   Klagen kan indgives til mindst to instanser:
a)
i første instans til toldmyndighederne eller en retsinstans eller et andet organ, der er udpeget af medlemsstaterne til det formål
b)
i anden instans til en højere, uafhængig instans, der kan være en domstol eller et tilsvarende specialiseret organ, i overensstemmelse med de gældende bestemmelser i medlemsstaterne.
[…]
4.   Medlemsstaterne sørger for, at klageproceduren giver mulighed for en hurtig bekræftelse eller korrektion af afgørelser truffet af toldmyndighederne.«
10.
EU-toldkodeksens artikel 70 med overskriften »Metode til toldværdiansættelse baseret på transaktionsværdien« har følgende ordlyd:
»1.   Det primære grundlag for varers toldværdi er transaktionsværdien, dvs. den pris, som faktisk er betalt eller skal betales for varerne ved salg til eksport til Unionens toldområde, om nødvendigt justeret.
2.   Den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, er den fulde betaling, som køberen yder eller skal yde sælgeren eller tredjemand til fordel for sælgeren for de importerede varer, og som omfatter alle de betalinger, som er erlagt eller skal erlægges som betingelse for salget af de importerede varer.
3.   Transaktionsværdien gælder, forudsat at samtlige følgende betingelser er opfyldt:
[…]
d)
Køberen og sælgeren er ikke indbyrdes afhængige, eller afhængighedsforholdet har ikke påvirket prisen.«
11.
Kodeksens artikel 74 med overskriften »Sekundære metoder til toldværdiansættelse« bestemmer i stk. 1 og 2:
»1.   Når varers toldværdi ikke kan fastsættes i henhold til artikel 70, fastsættes denne i medfør af det første litra i stk. 2, litra a)-d), i nævnte rækkefølge, efter hvilket varernes toldværdi kan fastsættes.
[…]
2.   I medfør af stk. 1 er toldværdien:
[…]
c)
en værdi baseret på enhedsprisen ved salg i Unionens toldområde af den største samlede mængde af de importerede varer eller tilsvarende eller lignende importerede varer til personer, der ikke er afhængige af sælgerne […]
[…]«
2. Gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen
12.
Artikel 127 i kapitel 3 i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen med overskriften »Varers toldværdi«, der findes i afsnit II vedrørende »[e]lementer, på grundlag af hvilke import- eller eksportafgifter og andre foranstaltninger, der er fastsat som led i varehandlen, finder anvendelse«, har følgende ordlyd:
»[[EU-toldkodeksens] artikel 70, stk. 3, litra d)]
1.   I dette kapitel betragtes to personer som værende indbyrdes afhængige, hvis en af følgende betingelser er opfyldt:
[…]
b)
[D]e anses juridisk set for interessenter eller kompagnoner.
[…]
e)
[D]en ene af dem kontrollerer direkte eller indirekte den anden part.
f)
[D]e kontrolleres begge direkte eller indirekte af en tredjemand.
g)
[D]e kontrollerer tilsammen direkte eller indirekte en tredjemand.
[…]«
13.
Gennemførelsesforordningens artikel 134 med overskriften »Transaktioner mellem indbyrdes afhængige personer« bestemmer følgende:
»[[EU-toldkodeksens] artikel 70, stk. 3, litra d)]
1.   Når køber og sælger er indbyrdes afhængige, og også for at fastslå at afhængighedsforholdet ikke har påvirket prisen, undersøges de særlige omstændigheder ved salget, hvor det måtte være nødvendigt, og klareren gives mulighed for at indgive yderligere detaljerede oplysninger, der måtte være nødvendige, vedrørende disse omstændigheder.
2.   Varerne skal dog værdiansættes i henhold til [EU-toldkodeksens] artikel 70, stk. 1, når klareren kan påvise, at den angivne transaktionsværdi ligger meget nær en af følgende testværdier, fastlagt på samme eller omtrent samme tidspunkt:
[…]
b)
toldværdien af tilsvarende eller lignende varer fastsat i henhold til [told]kodeksens artikel 74, stk. 2, litra c)
[…]«
14.
Artikel 142 i nævnte gennemførelsesforordning med overskriften »Deduktiv værdi« fastsætter:
»[[EU-toldkodeksens] artikel 74, stk. 2, litra c)]
1.   Den enhedspris, der anvendes til fastsættelse af toldværdien efter [EU-told]kodeksens artikel 74, stk. 2, litra c), er prisen ved salg af de importerede varer eller af de importerede tilsvarende eller lignende varer, i uforandret stand, i Unionens toldområde på samme eller næsten samme tidspunkt, hvor de varer, der skal værdiansættes, importeres.
[…]
4.   Følgende salg medregnes ikke ved fastsættelsen af toldværdien efter [EU-told]kodeksens artikel 74, stk. 2, litra c):
[…]
b)
salg til indbyrdes afhængige personer
[…]
5.   Ved fastsættelse af toldværdien fratrækkes følgende fra den enhedspris, der bestemmes i overensstemmelse med stk. 1-4:
[…]
c)
importafgifter og andre afgifter, der skal betales i Unionens toldområde ved import eller salg af varerne.
[…]«
B.
Lovgivningen vedrørende import af frugt og grøntsager, for hvilke der anvendes en indgangspris
1. Forordning (EU) nr. 1308/2013
15.
I 147. betragtning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 (
8
), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2393 af 13. december 2017 (
9
) (EUT 2017, L 350, s. 15), anføres følgende:
»Indgangsprisordningen bør opretholdes for visse produkter. For at sikre, at ordningen bliver effektiv, bør beføjelsen til at vedtage visse retsakter delegeres til [Europa-]Kommissionen for så vidt angår kontrol af rigtigheden af den angivne pris for et parti ved hjælp af en fast importværdi og fastsættelse af betingelserne for krav om sikkerhedsstillelse.«
16.
Artikel 181 i forordning nr. 1308/2013 med overskriften »Indgangsprisordning for visse produkter i sektorerne for frugt og grøntsager, forarbejdede frugter og grøntsager og vin« bestemmer:
»1.   Ved anvendelsen af toldsatsen i den fælles toldtarif for produkter i sektorerne for frugt og grøntsager, forarbejdede frugter og grøntsager og druesaft og ‑most skal indgangsprisen for et parti stemme overens med toldværdien beregnet i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92[ (
10
)] og Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93[ (
11
)].
2.   For at sikre at ordningen bliver effektiv, tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 227 til fastsættelse af, at rigtigheden af den opgivne indgangspris for et parti skal kontrolleres ved hjælp af en fast importværdi, og fastsættelse af betingelserne for, om der skal stilles sikkerhed.
3.   Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der fastsætter regler om beregning af den faste importværdi i stk. 2. Gennemførelsesretsakterne vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 229, stk. 2.«
2. Delegeret forordning 2017/891
17.
Afsnit III i delegeret forordning 2017/891 med overskriften »Samhandel med tredjelande – indgangsprisordning« omfatter artikel 73-75.
18.
Denne delegerede forordnings artikel 74 med overskriften »Indberetning af priser og mængder importerede produkter« fastsætter følgende i stk. 1:
»For hvert af produkterne og for perioderne i bilag VII, del A, giver medlemsstaterne for hver markedsdag og oprindelse senest kl. 12.00 (belgisk tid) den førstfølgende arbejdsdag Kommissionen meddelelse om:
a)
de gennemsnitlige repræsentative noteringer for produkter importeret fra tredjelande og solgt på medlemsstaternes importmarkeder og
b)
de samlede mængder, der svarer til de noteringer, der er nævnt i litra a).
I forbindelse med første afsnit, litra a), underretter medlemsstaterne Kommissionen om de importmarkeder, de anser for at være repræsentative, og som omfatter London, Milano, Perpignan og Rungis.
Hvis de samlede mængder, der er omhandlet i første afsnit, litra b), er mindre end ti ton, fremsendes de pågældende noteringer ikke til Kommissionen.«
19.
Nævnte delegerede forordnings artikel 75 med overskriften »Grundlæggende indgangspris« har følgende ordlyd:
»1.   I forbindelse med artikel 181, stk. 1, i forordning […] nr. 1308/2013, er frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager, som er omhandlet i nævnte artikel, de samme som dem, der er anført i bilag VII til denne forordning.
2.   Hvis toldværdien af de produkter, der er opført i bilag VII, del A, beregnes i overensstemmelse med transaktionsværdien i artikel 70 i [EU-toldkodeksen], og denne toldværdi er mere end 8% højere end den af Kommissionen beregnede faste importværdi på tidspunktet for produkternes overgang til fri omsætning, skal importøren stille en sikkerhed, jf. artikel 148 i Kommissionens gennemførelsesforordning [til EU-toldkodeksen]. Den importtold, som de produkter, der er opført i del A i bilag VII til denne forordning, kan blive pålagt, er den told, der skulle have været betalt, hvis det pågældende produkt var blevet tariferet på grundlag af den faste værdi.
[…]
3.   Hvis toldværdien af de produkter, der er opført i bilag VII, del A, beregnes i overensstemmelse med artikel 74, stk. 2, litra c), i [EU-toldkodeksen], fradrages tolden på betingelserne i artikel 38, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) 2017/892[ (
12
)]. I så tilfælde skal importøren stille en sikkerhed svarende til den told, han skulle have betalt, hvis tariferingen af produkterne var blevet foretaget på grundlag af den gældende faste importværdi.
4.   Toldværdien af varer, der importeres i konsignation, fastsættes direkte i overensstemmelse med artikel 74, stk. 2, litra c), i [EU-toldkodeksen], og i så fald finder den faste importværdi beregnet i overensstemmelse med artikel 38 i gennemførelsesforordning […] 2017/892 anvendelse i de gældende perioder.
5.   Importøren har en frist på en måned regnet fra salget af de pågældende produkter, dog højst fire måneder fra datoen for antagelsen af angivelsen til overgang til fri omsætning, til at bevise, at partiet er blevet afsat på sådanne betingelser, at de bekræfter, at priserne i artikel 70 i [EU-toldkodeksen] er korrekte, eller til at fastsætte den i artikel 74, stk. 2, litra c), i [denne kodeks] nævnte toldværdi.
Overholdes en af ovennævnte frister ikke, fortabes sikkerhedsstillelsen, jf. dog stk. 6.
Sikkerhedsstillelsen frigives, hvis der over for toldmyndighederne føres fyldestgørende bevis for, på hvilke betingelser afsætningen har fundet sted. I modsat fald fortabes sikkerhedsstillelsen som betaling for importtolden.
Som bevis for, at partiet er blevet afsat på de betingelser, der er fastsat i første afsnit, fremlægger importøren fakturaen samt alle de dokumenter, som er nødvendige for toldkontrol af salg og afsætning af hvert af produkterne i det pågældende parti, herunder dokumenter vedrørende transport, forsikring, håndtering og opbevaring af partiet.
[…]
6.   Den frist på fire måneder, der er nævnt i første afsnit i stk. 5, kan forlænges af medlemsstatens myndigheder med højst tre måneder efter behørigt begrundet anmodning fra importøren.
[…]«
20.
Bilag VII, del A, i delegeret forordning 2017/891 indeholder bl.a. følgende:
KN-kode
Varebeskrivelse
Anvendelsesperiode
0709 90 70
Courgetter
1. januar til 31. december
3. Gennemførelsesforordning 2017/892
21.
Artikel 38 i gennemførelsesforordning 2017/892, der har overskriften »Faste importværdier«, bestemmer i stk. 1 og 2:
»1.   For hvert af produkterne og for de anvendelsesperioder, der er anført i del A i bilag VII til delegeret forordning […] 2017/891, fastsætter Kommissionen hver arbejdsdag for hver oprindelse en fast importværdi, der er lig med det vejede gennemsnit af de repræsentative noteringer, der er anført i artikel 74 i [denne] forordning, nedsat med et fast beløb på 5 EUR/100 kg og med værditolden.
2.   Er der for de produkter og de anvendelsesperioder, der er anført i del A i bilag VII til delegeret forordning […] 2017/891, fastsat en fast importværdi i overensstemmelse med artikel 74 og 75 i [denne] forordning og denne artikel, anvendes den enhedspris, der er omhandlet i artikel 142 i […] gennemførelsesforordning[en til EU-toldkodeksen], ikke. I stedet anvendes den faste importværdi, som er nævnt i stk. 1.«
4. Forordning (EØF) nr. 2658/87
22.
Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (
13
), som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1602 af 11. oktober 2018 (
14
), indeholder i bilag I, tredje del, afsnit I, bilag 2, med overskriften »Produkter, for hvilke der anvendes en indgangspris« bl.a. følgende:
KN-kode
Varebeskrivelse
Bunden toldsats (%)
0709 93 10
Courgetter
[…]
[…]
[…]
perioden 1. april til 31. maj:
Med en indgangspris pr. 100 kg nettovægt:
69,2 € og derover
12,8
67,8 € og derover, men under 69,2 €
12,8 + 1,4 €/100 kg/net
66,4 € og derover, men under 67,8 €
12,8 + 2,8 €/100 kg/net
65 € og derover, men under 66,4 €
12,8 + 4,2 €/100 kg/net
63,7 € og derover, men under 65 €
12,8 + 5,5 €/100 kg/net
Under 63,7 €
12,8 + 15,2 €/100 kg/net
[…]
[…]
[…]
III. De faktiske omstændigheder i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
23.
Den 23. april 2019 indgav OGL-Food en toldanmeldelse til Mitnichesko byuro Svilengrad (toldstedet i Svilengrad, Bulgarien), hvorved selskabet angav importen af »friske courgetter« henhørende under pos. 07099310 i varenomenklaturen med en nettovægt på 4800 kg og med oprindelse i Tyrkiet (herefter »det omtvistede parti«) under ordningen med overgang til fri omsætning til konsum med en toldværdi, der omregnet til EUR beløb sig til 90,81 EUR pr. 100 kg. Eksportøren var et selskab, der var etableret i Antalya (Tyrkiet).
24.
For den 23. april 2019 havde Kommissionen beregnet den faste importværdi for courgetter til 53,80 EUR pr. 100 kg erga omnes. Eftersom den angivne transaktionsværdi for det omtvistede parti oversteg den faste importværdi med mere end 8%, stillede OGL-Food i henhold til artikel 75, stk. 2, i delegeret forordning 2017/891 en sikkerhed på 982,17 BGN (ca. 502 EUR).
25.
Ved skrivelse af 24. april 2019 meddelte toldmyndigheden, efter at den under hensyn til forskellige af OGL-Food afholdte omkostninger at have beregnet den samlede pris, der var blevet betalt for købet af det omtvistede parti, til 109,6 EUR pr. 100 kg, OGL-Food, at selskabet i medfør af artikel 75, stk. 5, i delegeret forordning 2017/891 skulle bevise, at det omtvistede parti var blevet afsat på markedet på betingelser, som bekræftede rigtigheden af den angivne toldværdi.
26.
Den 23. maj 2019 forelagde OGL-Food en række dokumenter for toldmyndigheden, der navnlig vedrørte købet og salget af det omtvistede parti, og anmodede på grundlag af de fremlagte beviser om frigivelse af sikkerhedsstillelsen.
27.
Ifølge opgørelsen af salgsprisen solgte OGL-Food det omtvistede parti til en pris på 106 EUR pr. 100 kg. Eftersom denne pris var lavere end den samlede købspris på 109,6 EUR pr. 100 kg, som OGL-Food havde betalt for at købe det omtvistede parti, fandt toldmyndigheden, at selskabet ikke havde ført bevis for, at det var blevet afsat på betingelser, som bekræftede rigtigheden af den angivne transaktionsværdi. På denne baggrund skulle sikkerheden i overensstemmelse med artikel 75, stk. 5, tredje afsnit, i delegeret forordning 2017/891 fortabes som betaling for importtolden.
28.
I henhold til EU-toldkodeksens artikel 22, stk. 6, blev OGL-Food informeret om de grunde, som tolddirektøren agtede at basere sin afgørelse på, og blev opfordret til at fremsætte sine synspunkter inden for en frist på 30 dage.
29.
I sine bemærkninger gjorde OGL-Food først gældende, at artikel 75 i delegeret forordning 2017/891 ikke stiller krav om et videresalg med fortjeneste for at bevise rigtigheden af den angivne transaktionsværdi som toldværdi. Dernæst fremhævede selskabet, at dette salg fandt sted inden for rammerne af en længerevarende forretningsforbindelse med den internationale supermarkedskæde Lidl, og at en undersøgelse af en længere periode ville have vist et overskudsgivende salg. Endelig anførte OGL-Food, at den pris, hvortil selskabet havde solgt det omtvistede parti, var betydeligt højere end den faste importværdi, som Kommissionen havde beregnet for disse produkter den 23. april 2019.
30.
Ved afgørelse af 30. oktober 2020 (
15
) besluttede tolddirektøren navnlig, at garantistillelsen skulle fortabes som betaling for importtolden på 982,17 BGN. Denne afgørelse var for det første støttet på den omstændighed, at OGL-Food ikke havde fremlagt beviser, der kunne forklare den betragtelige forskel mellem den angivne transaktionsværdi på 90,81 EUR pr. 100 kg og den faste importværdi på 53,80 EUR pr. 100 kg, såsom at det omtvistede parti var af en særlig kvalitet eller økologisk, men blot beskrevet som værende »af bedste kvalitet«. For det andet tog tolddirektøren hensyn til tabet ved salget af det omtvistede parti, da han fastslog, at OGL-Food ikke havde bevist, at partiet var blevet afsat på betingelser, der bekræftede rigtigheden af den angivne transaktionsværdi, som omhandlet i artikel 75, stk. 5, i delegeret forordning 2017/891.
31.
Til støtte for det søgsmål med påstand om annullation af afgørelsen af 30. oktober 2020, som OGL-Food har anlagt ved Administrativen sad Sofia-grad (forvaltningsdomstolen i Sofia, Bulgarien), har selskabet gjort gældende, at de ikke-anfægtede elementer, der blev forelagt for toldmyndigheden, bekræfter, at den angivne transaktionsværdi opfylder betingelserne i EU-toldkodeksens artikel 70. I denne forbindelse har OGL-Food præciseret, at beregningen af, om der fremkommer et overskud ved salg af sammenlignelige produkter til en konkret kunde, for det første skal foretages på månedlig basis og ikke på grundlag af hver enkelt transaktion. For det andet vil salgsprisen for det omtvistede parti på EU-markedet, beregnet i henhold til EU-toldkodeksens artikel 74, stk. 2, litra c), bekræfte, at den angivne transaktionsværdi er korrekt. OGL-Food har i øvrigt tilføjet, at dette selskab og Lidl ikke er interessenter eller kompagnoner som omhandlet i artikel 127, stk. 1, litra b), i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen.
32.
Tolddirektøren har for sit vedkommende for det første fremhævet, at OGL-Food ikke har fremlagt beviser, der kan begrunde den høje angivne transaktionsværdi i forhold til den faste importværdi, såsom at de omhandlede produkter er af særlig kvalitet eller stammer fra økologisk jordbrug. For det andet er den omstændighed, at OGL-Food solgte det omtvistede parti med tab, ikke i overensstemmelse med markedslogikken, hvorefter det skal tilstræbes at opnå en kommerciel fordel. For det tredje finder EU-toldkodeksen anvendelse med forbehold af delegeret forordning 2017/891. Denne forordning udelukker muligheden for at tage hensyn til andre importtransaktioner for at vurdere rigtigheden af den angivne transaktionsværdi med henblik på importen af det omtvistede parti. For det fjerde kan den sekundære metode til ansættelse af toldværdien efter EU-toldkodeksens artikel 74, stk. 2, litra c), ikke finde anvendelse i den foreliggende sag.
33.
Den forelæggende ret synes at være af den opfattelse, at analysen i afgørelsen af 30. oktober 2020 i OGL-Foods disfavør ikke er i overensstemmelse med de nationale retters praksis vedrørende fortolkningen af artikel 75, stk. 5, i delegeret forordning 2017/891. Den forelæggende ret er imidlertid også af den opfattelse, at OGL-Foods argumenter er ugrundede. Det skal ifølge denne ret navnlig undersøges, om OGL-Foods forhold til eksportøren og til selskabets kunde i Unionen, Lidl, gør det muligt at kvalificere disse som indbyrdes afhængige personer som omhandlet i EU-toldkodeksens artikel 70, stk. 3, litra d), og artikel 74, stk. 2, litra c).
34.
Det skal nemlig på den ene side undersøges, om de varige, periodiske eller tilbagevendende forsyningsrelationer i hovedsagen, således som de er afspejlet i fakturaerne og bogføringen heraf, i mangel af en handelskontrakt eller en anden retlig forbindelse mellem parterne er tilstrækkelige til at kvalificere eksportøren og OGL-Food som personer, der »juridisk set anses for interessenter eller kompagnoner« som omhandlet i EU-toldkodeksens artikel 127, stk. 1, litra b), og dermed som indbyrdes afhængige personer som omhandlet i EU-toldkodeksens artikel 70, stk. 3, litra d), hvilket indebærer, at det skal efterprøves, om denne forbindelse havde indvirkning på den angivne transaktionsværdi af partiet.
35.
På den anden side har OGL-Food over for den forelæggende ret gjort gældende, at toldmyndigheden burde have godtaget den angivne transaktionsværdi, fordi den lå tæt på toldværdien af tilsvarende eller lignende varer fastsat i henhold til EU-toldkodeksens artikel 74, stk. 2, litra c), således som sidstnævnte værdi er blevet beregnet af en sagkyndig på OGL-Foods anmodning. Den forelæggende ret er af den opfattelse, at det med henblik på at vurdere relevansen af dette argument, der er baseret på artikel 134, stk. 2, litra b), i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen, skal efterprøves, om OGL-Food og selskabets aftager i første omsætningsled, Lidl, er indbyrdes afhængige personer som omhandlet i EU-toldkodeksens artikel 74, stk. 2, litra c), og artikel 142, stk. 4, litra b), i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen, der fastsætter gennemførelsesbestemmelserne hertil. I denne forbindelse er den forelæggende ret af den opfattelse, at begrebet »indbyrdes afhængige personer« i EU-toldkodeksens artikel 70, stk. 3, litra d), og i artikel 74, stk. 2, litra c), har samme betydning som i artikel 127, stk. 1, og artikel 142, stk. 4, litra b), i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen.
36.
Den forelæggende ret ønsker imidlertid oplyst, om en importør kan påberåbe sig den deduktive metode i EU-toldkodeksens artikel 74, stk. 2, litra c) (
16
), for første gang ved anlæggelsen af et søgsmål til prøvelse af afgørelsen om fastsættelse af toldskylden, dvs. efter udløbet af fristerne i artikel 75, stk. 5 og 6, i delegeret forordning 2017/891, der fører til fortabelse af sikkerheden. Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, er retten i tvivl om, hvorvidt dette respekterer importørens ret til forsvar og om, hvorvidt retten kan fastslå, at importøren er en person, der er afhængig af eksportøren eller af importørens kunde i Unionen, som omhandlet i de sidstnævnte bestemmelser, eftersom afgørelsen om toldskylden ikke forkastede transaktionsværdien med denne begrundelse.
37.
Den forelæggende ret er ligeledes i tvivl om, hvorvidt artikel 75, stk. 5, i delegeret forordning 2017/891 skal fortolkes således, at importøren skal fremlægge en købekontrakt eller ethvert andet tilsvarende bevis, såfremt toldmyndigheden kan tage hensyn til den omstændighed, at det omtvistede parti blev solgt med tab på EU-markedet, og såfremt omstændighederne i forbindelse med dette tabsgivende salg er relevante med henblik på anvendelsen af denne bestemmelse.
38.
Endelig er den forelæggende ret i tvivl om, hvorvidt artikel 75, stk. 5, i delegeret forordning 2017/891 skal fortolkes således, at toldmyndigheden kan fastsætte toldværdien til den faste importværdi, når den angivne transaktionsværdi er usædvanligt høj, uden at rejse tvivl om ægtheden af den af eksportøren udstedte faktura og beviset for betaling til denne, og såfremt importøren ikke fremlægger yderligere beviser med henblik på at godtgøre, at den angivne transaktionsværdi er korrekt.
39.
På denne baggrund har Administrativen sad Sofia-grad (forvaltningsdomstolen i Sofia) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Skal det lægges til grund, at følgende, henset til artikel 70, stk. 1, i [EU-toldkodeksen], sammenholdt med artikel 75, stk. 5, første punktum, og stk. 6, i Kommissionens delegerede forordning […] 2017/891 […], skal betragtes som relevant for en vurdering af forudsætningen i EU-toldkodeksens artikel 70, stk. 3, litra d), hvorefter »køberen og sælgeren ikke [er] indbyrdes afhængige […]« for så vidt angår anvendelsen af varernes transaktionsværdi på toldområdet i forbindelse med en konkret toldangivelse ved importen af grøntsager:
–
oplysninger om retsforholdene mellem de parter, som er involveret i importen af varer og i salget af disse varer i det første omsætningsled i Unionens toldområde, nærmere bestemt om længerevarende og gentagne leveringer af varer af ensartet type, i væsentlige mængder og af en væsentlig værdi, som udelukker en konklusion, hvorefter forholdet i forbindelse med den import, som skal bedømmes i den foreliggende sag, var tilfældigt
–
oplysninger om de fakturaer, som er udstedt for leveringerne, betalingen af prisen, registrering af fakturaerne i importørens bogholderi og momsregnskab, henholdsvis af det momsfradrag, som er foretaget for den konkrete import
–
at den transaktionsværdi, som er angivet i forbindelse med den konkrete import, som skal bedømmes, tydeligt overstiger den af Kommissionen med henblik på anvendelse af importtold i sektoren for grøntsager beregnede faste importværdi for den samme vare, mens den samme vare sælges med tab i EU
–
at importøren hverken har fremlagt en handelskontrakt vedrørende den konkrete import efter krav fra toldmyndighederne eller et dokument om et andet retsforhold mellem kontraktparterne?
Muliggør de omtalte forhold, såfremt de anses for at være relevante, en klassifikation af [forhandlerne,] importøren og eksportøren henholdsvis importøren og køberen i det første omsætningsled i Unionens toldområde[,] som henholdsvis »interessenter eller kompagnoner« og indbydes afhængige personer som omhandlet i artikel 127, stk. 1, litra b), og artikel 142, stk. 4, litra b), i […] gennemførelsesforordning[en til EU-toldkodeksen]?
Såfremt de omtalte forhold ganske vist er relevante, men ikke er tilstrækkelige til at kunne betegne forhandlerne som indbyrdes afhængige personer, skal det da med henblik på at foretage en undersøgelse i henhold til artikel 75, stk. 6, i […] delegere[t] forordning […] 2017/891 bedømmes, om forholdet mellem forhandlerne har påvirket fastsættelsen af den højere pris på de konkrete importvarer, således at omgåelse af toldreglerne og tabet af afgiftsindtægter for EU-budgettet, også under hensyntagen til de[t] efterfølgende salg med tab i det første omsætningsled i Unionens toldområde, bliver modvirket?
2)
Følger det af artikel 47, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder [herefter »chartret«], som fortolket i forbindelse med importørens klageadgang i henhold artikel 44, stk. 1, i […] EU-toldkodeksen, af toldmyndighedernes forpligtelse til i henhold til EU-toldkodeksens artikel 29[,] sammenholdt med EU-toldkodeksens artikel 22, stk. 7, at sørge for, at en afgørelse indeholder en angivelse af de grunde, afgørelsen bygger på, og af sagens omstændigheder og under hensyntagen til det forhold, at retten under den retslige behandling af toldmyndighedernes afgørelse i første instans af egen drift og endvidere med inddragelse af synspunkter, som ikke er blevet gjort gældende i sagen, skal undersøge, om afgørelsen er korrekt, og endvidere af egen drift indhente nye beviser og udpege eksperter, at[…]
–
forudsætningen i artikel 70, stk. 3, litra d), i […] EU-toldkodeksen, hvorefter »[k]øberen og sælgeren […] ikke [er] indbyrdes afhængige […], eller afhængighedsforholdet […] ikke [har] påvirket prisen«, kan fastlægges første gang under den retslige behandling af sagen ved en domstol, eller skal toldmyndighederne allerede tage stilling til dette spørgsmål i forbindelse med begrundelsen af den anfægtede afgørelse[…]
–
det, når importøren under den administrative behandling har haft mulighed for at erklære, at importøren vil beregne de importerede varers værdi ved hjælp af […] artikel 74, stk. 2, litra c), i […] EU-toldkodeksen[,] men ikke udtrykkeligt har erklæret dette, som følge af den eksplicitte forældelsesfrist for foretagelse af den nævnte ansættelse ville være i modstrid med artikel 75, stk. 5 og 6, i […] delegere[t] forordning […] 2017/891 […], såfremt denne værdi blev fastlagt første gang under den retslige behandling af toldmyndighedernes afgørelse, også med henblik på at tage hensyn til importørens indsigelser, som baserer sig på, at varens salgspris i EU ligger tæt på den oplyste transaktionsværdi?
3)
Følger det af artikel 75, stk. 5, fjerde afsnit, i […] delegere[t] forordning […] 2017/891 […], hvorefter »importøren [fremlægger] […] alle de dokumenter, som er nødvendige for toldkontrol af salg og afsætning af hvert af produkterne i det pågældende parti«, i lyset af fortolkningen i punkt 1 i konklusionen i […] dom af 11. marts 2020, X (Opkrævning af tillægsimporttold) (C-160/18, EU:C:2020:190), i relation til bevis for den angivne transaktionsværdi i henhold til EU-toldkodeksens artikel 70, stk. 1, under omstændighederne i den foreliggende sag, at[…]
–
toldmyndighederne og retten under behandlingen af søgsmålet er forpligtet til at tage hensyn til den omstændighed, at den importerede vare, grøntsager, sælges med tab i Unionens toldområde, som en seriøs indikation på, at den angivne importpris var kunstigt forhøjet, også med henblik på bedømmelsen af[, om] personernes indbyrdes afhængighed […] påvirkede den angivne transaktionsværdi, og nærmere bestemt for bl.a. at modvirke omgåelse af toldreglerne og tab af afgiftsindtægter[…]
–
importøren er forpligtet til at fremlægge en kontrakt eller et andet tilsvarende dokument som bevis for den pris, der har skullet betales for varerne ved salget til eksport til EU’s toldområde, eller er et bevis for betalingen af den angivne værdi af varen ved importen tilstrækkeligt[; e]ller [at]
–
importøren alene skal fremlægge de dokumenter, som udtrykkeligt er omtalt i artikel 75, stk. 5, fjerde afsnit, i […] delegere[t] forordning […] 2017/891 som bevis for den angivne transaktionsværdi ved importen af grøntsager, således at de omstændigheder, som vedrører det derpå følgende salg med tab af de samme varer i EU, er uden væsentlig betydning for bedømmelsen i henhold til denne forordnings artikel 75, stk. 6, af den manglende anerkendelse af transaktionsværdien og fastlæggelsen af importtolden?
4)
Følger det af artikel 75, stk. 5 og 6, i […] delegere[t] forordning […] 2017/891 […] samt af fortolkningen i dom af 16. juni 2016, EURO 2004. Hungary, С-291/15, EU:C:2016:455, under omstændigheder som i hovedsagen, at toldværdien ved import af grøntsager fra tredjelande ikke skal beregnes med udgangspunkt i den angivne transaktionsværdi, såfremt:
–
den transaktionsværdi, som er angivet, tydeligt overstiger den af Kommissionen med henblik på anvendelse af importtold i sektoren for grøntsager beregnede faste importværdi for den samme vare
–
toldmyndighederne hverken bestrider eller på anden måde anfægter en fakturas ægthed og et bevis for betalingen af vareprisen, som er fremlagt som bevis på den faktisk betalte importpris
–
importøren til trods for toldmyndighedernes opfordring ikke har fremlagt følgende: en kontrakt eller et andet tilsvarende dokument som bevis for den pris, der har skullet betales for varerne ved salget til eksport til EU’s toldområde, inklusive supplerende beviser for varens økonomiske elementer, som retfærdiggør den større værdi ved erhvervelsen fra eksportøren, [f.eks.] for, at der er tale om et økologisk produkt, eller at det konkrete parti grøntsager har en særlig kvalitet?«
40.
OGL-Food, tolddirektøren, den bulgarske regering og Kommissionen har indgivet skriftlige indlæg i sagen. Disse parter deltog ligeledes i retsmødet, der blev afholdt den 25. januar 2023, hvorunder de besvarede de spørgsmål, som Domstolen havde stillet til mundtlig besvarelse.
IV. Bedømmelse
A.
Indledende bemærkninger vedrørende retsforskrifterne
41.
Jeg skal minde om, at det i EU-toldkodeksens artikel 1, stk. 1, fastsættes, at der ved denne kodeks fastlægges de almindelige regler og procedurer, der gælder for varer, der føres ind i eller ud af Unionens toldområde. Det tilføjes heri, at den nævnte kodeks finder ensartet anvendelse i hele dette område »[m]ed forbehold af internationale […] konventioner samt EU-lovgivning på andre områder«. Den toldlovgivning, der finder anvendelse på frugt og grøntsager efter forordning nr. 1308/2013 og delegeret forordning 2017/891, udgør en specifik lovgivning i forhold til EU-toldkodeksen.
42.
Artikel 181 i forordning nr. 1308/2013 bestemmer for det første, at der indføres en indgangspris for visse produkter i sektorerne for frugt og grøntsager, der skal stemme overens med toldværdien af et parti beregnet i henhold til EU-toldkodeksen og gennemførelsesforordningen hertil. For det andet giver denne bestemmelse Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter til fastsættelse af, at rigtigheden af den opgivne indgangspris for et parti skal kontrolleres ved hjælp af en fast importværdi, og til fastsættelse af betingelserne for, om der skal stilles sikkerhed.
43.
På dette grundlag har Kommissionen i artikel 74, stk. 1, i delegeret forordning 2017/891 for visse frugter og grøntsager, deriblandt courgetter, bestemt, at medlemsstaterne dagligt giver meddelelse dels om de gennemsnitlige repræsentative noteringer for disse frugter og grøntsager for produkter importeret fra tredjelande og solgt på medlemsstaternes importmarkeder, og dels om de samlede mængder af disse frugter og grøntsager, såfremt de overstiger ti ton svarende til disse gennemsnitlige noteringer.
44.
For så vidt angår den grundlæggende indgangspris for disse frugter og grøntsager, deriblandt courgetter, fastsætter den delegerede forordnings artikel 75 tre metoder til beregning af toldværdien.
45.
I den første beregningsmetode er der tale om transaktionsværdien fastsat i overensstemmelse med EU-toldkodeksens artikel 70 (
17
). Det skal erindres, at denne bestemmelse fastsætter, at det primære grundlag for varers toldværdi er transaktionsværdien, dvs. den pris, som faktisk er betalt eller skal betales for varerne ved salg til eksport til Unionens toldområde (
18
). I den nævnte artikel 70 er det også fastsat, at denne transaktionsværdi gælder, forudsat at en række betingelser er opfyldt, bl.a. en betingelse om, at køberen og sælgeren ikke er indbyrdes afhængige, eller at afhængighedsforholdet ikke har påvirket prisen (
19
). I artikel 127, stk. 1, litra b), i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen præciseres det, at to personer er indbyrdes afhængige, når de er interessenter eller kompagnoner.
46.
I dette første tilfælde skal importøren, såfremt den transaktionsværdi, som importøren af courgetterne har angivet, er mere end 8% højere end den faste importværdi, som Kommissionen har beregnet på tidspunktet for overgangen til fri omsætning, stille en sikkerhed svarende til den told, der skulle være betalt, hvis tariferingen var blevet foretaget på grundlag af denne faste importværdi (
20
). Det skyldige variable afgiftsbeløb var nul, eftersom courgetterne havde en indgangspris på 69,2 EUR og derover for 100 kg nettovægt, idet det skyldige variable afgiftsbeløb stiger i større trin, jo lavere indgangsprisen er (
21
).
47.
I den anden beregningsmetode kan den deduktive metode anvendes (
22
). Jeg skal minde om, at EU-toldkodeksens artikel 74, stk. 2, litra c), bestemmer, at når transaktionsværdien ikke kan fastsættes, er toldværdien baseret på enhedsprisen ved salg i Unionens toldområde af den største samlede mængde af de importerede varer eller tilsvarende eller lignende importerede varer til personer, der ikke er afhængige af sælgerne. I artikel 142 i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen præciseres flere punkter. For det første skal referencesalget finde sted på samme eller næsten samme tidspunkt, hvor de varer, der skal værdiansættes, importeres (
23
), dernæst medregnes salg til indbyrdes afhængige personer ikke (
24
), og endelig trækkes navnlig importafgifterne fra enhedsprisen (
25
).
48.
Hvis den deduktive metode anvendes for et parti courgetter, er det fastsat i artikel 75, stk. 3, delegeret forordning 2017/891, at tolden fradrages på betingelserne i artikel 38, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) 2017/892, og at importøren i så tilfælde skal stille en sikkerhed svarende til den told, han skulle have betalt, hvis tariferingen af produkterne var blevet foretaget på grundlag af den gældende faste importværdi. I henhold til nævnte artikel 38, stk. 1, fastsætter Kommissionen, bl.a. for courgetter, hver arbejdsdag for hver oprindelse en fast importværdi, der er lig med det vejede gennemsnit af de repræsentative noteringer, der er anført i artikel 74 i delegeret forordning 2017/891, nedsat med et fast beløb på 5 EUR pr. trin a 100 kg og med værditolden.
49.
Det toldafgiftsbeløb, der fratrækkes enhedsprisen for et parti courgetter med henblik på at fastsætte toldværdien, beregnes således på grundlag af den faste importværdi for den pågældende dag, indtil beviset for rigtigheden af enhedsprisen foreligger.
50.
Den tredje beregningsmetode består i en forenklet regel for varer, der importeres i konsignation. For så vidt angår sådanne varer foreskriver artikel 75, stk. 4, i delegeret forordning 2017/891 direkte, at den deduktive metode anvendes, dog med den særregel, at den faste importværdi beregnet i overensstemmelse med artikel 38 i gennemførelsesforordning 2017/892 finder anvendelse. I henhold til denne artikels stk. 1 skal Kommissionen, som anført i punkt 48 i dette forslag til afgørelse, dagligt beregne en fast importværdi. For så vidt angår samme artikels stk. 2 bestemmes det heri, at såfremt der er fastsat en fast importværdi, anvendes den enhedspris, der er omhandlet i artikel 142 i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen, ikke, og at der i stedet anvendes den faste importværdi, som er anført i stk. 1.
51.
Toldværdien af et parti courgetter, der importeres i konsignation, vil således blive fastsat på grundlag af den faste importværdi for den pågældende dag. Eftersom denne værdi umiddelbart er kendt, er det ikke nødvendigt at stille krav om en garanti i tilfælde af en senere fastsættelse af toldværdien som ved de første to beregningsmetoder.
52.
Spørgsmålet om den endelige fastsættelse af toldværdien reguleres i artikel 75, stk. 5, i delegeret forordning 2017/891. I dette stykke bestemmes det nemlig, at importøren har en frist på en måned regnet fra salget af de pågældende produkter, dog højst fire måneder fra datoen for antagelsen af angivelsen til overgang til fri omsætning, til at bevise, at partiet er blevet afsat på sådanne betingelser, at de bekræfter, at priserne i EU-toldkodeksens artikel 70 er korrekte, eller til at fastsætte toldværdien efter den deduktive metode. Det præciseres i stk. 5, at i tilfælde af manglende overholdelse af en af disse frister fortabes sikkerhedsstillelsen, og at sikkerhedsstillelsen frigives, hvis der over for toldmyndighederne føres fyldestgørende bevis for, på hvilke betingelser afsætningen har fundet sted. I modsat fald fortabes sikkerhedsstillelsen som betaling for importtolden. Som bevis for, at partiet er blevet afsat på de betingelser, der er fastsat ovenfor, skal importøren i øvrigt fremlægge fakturaen samt alle de dokumenter, som er nødvendige for toldkontrol af salg og afsætning af hvert af produkterne i det pågældende parti, herunder dokumenter vedrørende transport, forsikring, håndtering og opbevaring af partiet.
53.
Fortolkningen af artikel 75, stk. 5, i delegeret forordning 2017/891 er kernen i de præjudicielle spørgsmål, der er blevet forelagt Domstolen. Først vil jeg undersøge det andet præjudicielle spørgsmål vedrørende muligheden for at ændre toldafgørelsens begrundelse under den retslige behandling af sagen og dernæst det første præjudicielle spørgsmål vedrørende begrebet personer, der er interessenter eller kompagnoner eller indbyrdes afhængige.
B.
Det andet præjudicielle spørgsmål
54.
Den forelæggende ret ønsker nærmere bestemt oplyst, om der på rettens eller importørens initiativ kan foretages en ændring af metoden til fastsættelse af toldværdien under den retslige behandling, og dermed efter udløbet af de frister i artikel 75, stk. 5 og 6, i delegeret forordning 2017/891, inden for hvilke importøren skal begrunde den angivne toldværdi, henset til retten til effektive retsmidler og begrundelsespligten, der er beskyttet i henholdsvis chartrets artikel 47 og artikel 41, stk. 2, litra c), samt i EU-toldkodeksens artikel 44, stk. 1, og artikel 29, sammenholdt med artikel 22, stk. 7. Denne ret er ligeledes dels i tvivl om, hvorvidt betingelsen i toldkodeksens artikel 70, stk. 3, litra d), angående indbyrdes afhængige personer kan undersøges for første gang under retssagen, dels om, hvorvidt den deduktive metode kan påberåbes for første gang under en sådan sag som principal påstand eller som indsigelse, eftersom den angivne transaktionsværdi lå meget tæt på den beregnede værdi efter denne deduktive metode.
55.
Spørgsmålet synes således at bestå af to etaper. For det første spørgsmålet, om en ændring af toldafgørelsens begrundelse kan finde sted under den retslige procedure, ved at begrundelsen erstattes af retsinstansen eller på begæring af sagsøgeren i form af en indsigelse. For det andet spørgsmålet, om denne nye begrundelse af toldafgørelsen kan vedrøre spørgsmålet om parternes indbyrdes afhængighed og om denne afhængigheds indvirkning på prisen i en situation som den i hovedsagen omhandlede.
56.
Hvad for det første angår en ændring af toldafgørelsens begrundelse skal spørgsmålet undersøges med henblik på fristerne og sanktionen i tilfælde af manglende overholdelse heraf i henhold til artikel 75 i delegeret forordning 2017/891, idet det skal erindres, at den forelæggende ret har oplyst, at den i henhold til den nationale lovgivning er forpligtet til ex officio at efterprøve lovligheden af den anfægtede afgørelse og af anbringender, der ikke er nævnt i stævningen, at indsamle nye beviser og ex officio at udpege en sagkyndig.
57.
Hvis der ikke findes EU-retlige bestemmelser på området, tilkommer det i medfør af princippet om medlemsstaternes procesautonomi hver enkelt medlemsstat at fastsætte regler for de administrative og retslige procedurer, der skal sikre et højt niveau for beskyttelsen af de rettigheder, som borgerne har i medfør af EU-retten. Disse processuelle regler må nemlig ikke være mindre gunstige end dem, der gælder for tilsvarende søgsmål fastsat til beskyttelse af rettigheder, der udledes af den interne retsorden (ækvivalensprincippet), og de må heller ikke i praksis gøre det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der tillægges i henhold til Unionens retsorden (effektivitetsprincippet) (
26
).
58.
I den foreliggende sag findes der imidlertid EU-retlige forskrifter på toldområdet, der fastsætter specifikke processuelle regler.
59.
For det første bestemmes det i EU-toldkodeksen, at toldkontrollen er forbeholdt toldmyndighederne (
27
), der kan være medlemsstaternes toldadministrationer eller alle andre myndigheder, der i henhold til national lov har beføjelse til at håndhæve visse dele af toldlovgivningen (
28
). Denne kodeks bestemmer, at inden toldmyndighederne træffer en afgørelse, som kan få negative følger for ansøgeren, skal de meddele denne de grunde, som de agter at basere deres afgørelse på, og ansøgeren skal have lejlighed til at fremsætte sine synspunkter inden for en fastsat frist (
29
). Kodeksen fastsætter endvidere, at en afgørelse, som får negative følger for ansøgeren, skal indeholde angivelse af de grunde, afgørelsen bygger på, og henvisning til den i samme kodeks‹ artikel 44 omhandlede klageadgang (
30
). EU-toldkodeksen foreskriver i øvrigt, at proceduren for klager over toldafgørelser skal være opdelt i to på hinanden følgende etaper med toldmyndighederne som første instans og en højere, uafhængig instans, der kan være en domstol, som anden instans (
31
). I denne kodeks angives det desuden, at toldmyndigheden kan handle som retsinstans (
32
), mens der ikke findes nogen bestemmelse om det omvendte.
60.
I henhold til EU-toldkodeksen har importøren allerede i klagefasen ved toldmyndighederne to rettigheder: retten til en begrundelse af en afgørelse, der kan få negative følger, og forud herfor retten til at få meddelelse om de påtænkte grunde. En erstatning af begrundelsen foretaget ex officio af retten eller på begæring fra importøren under den retslige fase i henhold til nationale processuelle bestemmelser kan følgelig anses for en toldkontrol, der skal være forbeholdt medlemsstatens toldmyndigheder i henhold til EU-toldkodeksen, der som specifik lovgivning i forhold til disse proceduremæssige bestemmelser skal have forrang. I denne forbindelse har den forelæggende ret ikke oplyst, om den i medfør af love eller administrative bestemmelser har beføjelse til at håndhæve visse toldbestemmelser.
61.
Denne opbygning af klageproceduren i to trin (toldmyndighed og retsinstans) og den forstærkede beskyttelse i form af forpligtelsen til forhåndsinformation og begrundelsespligten sikrer følgelig retten til effektive retsmidler og begrundelsespligten, der er beskyttet ved henholdsvis chartrets artikel 47 og artikel 41, stk. 2, litra c).
62.
For det andet fastsætter artikel 75, stk. 5, i delegeret forordning 2017/891 en dobbelt frist, inden for hvilken importøren skal bevise, at partiet er blevet afsat på sådanne betingelser, at de bekræfter, at de priser, der er nævnt i EU-toldkodeksens artikel 70, er korrekte, eller til at fastsætte toldværdien efter den deduktive metode. Udløbet af disse frister (en måned regnet fra salget af de pågældende produkter, dog højst fire måneder fra datoen for antagelsen af angivelsen til overgang til fri omsætning) som mangel på bevis for, at varerne er blevet afsat på de fastsatte betingelser, fører til fortabelse af sikkerhedsstillelsen (
33
). Den manglende overholdelse af betingelserne i artikel 75, stk. 5, i delegeret forordning 2017/891 medfører således én enkelt sanktion, nemlig fortabelse af den sikkerhed, der er beregnet på grundlag af den faste importværdi.
63.
Denne særegenhed ved den toldprocedure, der gælder for visse frugter og grøntsager, deriblandt courgetter, illustrerer til fulde den omstændighed, at valget af metode til beregning af toldværdien skal være truffet i den fase af klageproceduren, der varetages af toldmyndighederne. Det påhviler følgelig importøren at føre bevis for toldværdien ud fra det anvendte grundlag, da sikkerhedsstillelsen ellers fortabes.
64.
Det følger derfor af samtlige disse elementer, at grundlaget for den anvendte toldværdi ikke kan ændres i den retslige fase af en klage over en toldafgørelse, eftersom dette ville være ensbetydende med at fratage importøren dennes ret til en forudgående meddelelse om begrundelsen af en toldafgørelse, der kan være negativ, og en begrundelse af denne negative toldafgørelse.
65.
Hvad for det andet angår karakteren af den nye begrundelse, der fremsættes ved retten, er spørgsmålet, om den kan vedrøre spørgsmålet om parternes indbyrdes afhængighed og om denne afhængigheds indvirkning på prisen i en situation som den i hovedsagen omhandlede.
66.
OGL-Food har i retsmødet præciseret, at selskabet ikke anmodede om en ændring af metoden til beregning af toldværdien til fordel for den deduktive metode (
34
) under retssagen, men at selskabet i forbindelse med begrundelsen af betingelserne for afsætning af de angivne produkter med en transaktionsværdi ønskede at gøre brug af muligheden i henhold til artikel 134, stk. 2, litra b), i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen for at bevise, at transaktionsværdien lå meget tæt på toldværdien af tilsvarende eller lignende varer beregnet efter den deduktive metode.
67.
Det skal dog anføres, at denne artikel 134 i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen er en artikel om anvendelsen af EU-toldkodeksens artikel 70, stk. 3, litra d), og finder anvendelse på transaktioner mellem indbyrdes afhængige personer.
68.
Under klagesagen ved toldmyndighederne anførte importøren ikke sine forbindelser til køberen i første omsætningsled som argument og fremlagde ikke en eventuel kontrakt, der knyttede importøren til køberen, som toldmyndighederne opfordrede til, og forsøgte a fortiori heller ikke at påvise, at disse forbindelser ikke havde påvirket prisen. I denne fase havde importøren nemlig haft mulighed for at føre bevis for de betingelser, på hvilke afsætningen havde fundet sted, med henvisning til artikel 134, stk. 2, litra b), i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen, hvilket også havde omfattet beviset for en indbyrdes afhængighed mellem importøren og køberen i første omsætningsled efter bestemmelserne i artikel 127 i denne gennemførelsesforordning (
35
), og at dette afhængighedsforhold ikke havde påvirket prisen.
69.
Tolddirektørens begrundelse vedrører desuden ikke en status som indbyrdes afhængige personer, men er baseret på to andre elementer: den høje købspris i forbindelse med indførslen (40,75% højere end den faste importværdi) og videresalget med tab.
70.
Argumentet om, at værdien ligger tæt på transaktionsværdien, er således fuldstændig nyt i forhold til tolddirektørens begrundelse, og fremføres dette i den retslige fase, er det ensbetydende med at anmode retten om selv at foretage toldkontrollen, hvilket går ud over blotte indsigelser, der kan vedrøre selve begrundelsen.
71.
Som konklusion foreslår jeg, at det andet præjudicielle spørgsmål besvares med, at artikel 75, stk. 2, 5 og 6, i delegeret forordning 2017/891, sammenholdt med EU-toldkodeksens artikel 5, nr. 1) og 3), artikel 22, stk. 6, artikel 29 og artikel 44, stk. 2, skal fortolkes således, at de frister og den sanktion i tilfælde af en manglende overholdelse heraf, der er fastsat i førstnævnte bestemmelse, er til hinder for, at toldafgørelsens begrundelse kan ændres i den retslige fase af anfægtelsen af denne afgørelse, herunder for så vidt angår den valgte metode til beregning af toldværdien eller begrebet »indbyrdes afhængige« personer som omhandlet i EU-toldkodeksens artikel 70, stk. 3, litra d).
C.
Det første præjudicielle spørgsmål
72.
Med det første præjudicielle spørgsmål har den forelæggende ret spurgt Domstolen, hvilke oplysninger der er relevante med henblik på at bevise, at der er tale om interessenter eller kompagnoner eller indbyrdes afhængige personer som omhandlet i artikel 127, stk. 1, litra b), og artikel 142, stk. 4, litra b), i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen. Retten er desuden i tvivl om, hvorvidt undersøgelsen i henhold til artikel 75, stk. 6, i delegeret forordning 2017/891 kræver, at det med henblik på at modvirke omgåelse af toldreglerne bedømmes, om forholdet mellem de erhvervsdrivende har påvirket fastsættelsen af den højere pris på varerne, der efterfølgende blev solgt med tab.
73.
Jeg foreslår, at dette spørgsmål behandles subsidiært på grund af besvarelsen af det andet præjudicielle spørgsmål.
74.
Domstolen har for nylig fastslået i dom af 9. juni 2022, Baltic Master (
36
), at gennemførelsesforordningens artikel 181a – der blev indført som følge af ændringen af gennemførelsesforordningen ved Kommissionens forordning (EF) nr. 3254/94 af 19. december 1994 (
37
) – gør det muligt for toldmyndighederne at se bort fra transaktionsværdien med henblik på fastsættelsen af toldværdien, når disse myndigheder er af den opfattelse, at den angivne værdi af de indførte varer ikke afspejler disses reelle værdi, og dette uanset om der består en forbindelse mellem importøren og eksportøren (
38
). Den generelle formulering gør det muligt at udvide den analogt til artikel 140 i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen, der i det væsentlige gentager denne artikel 181a om manglende anerkendelse af den angivne transaktionsværdi. I denne artikel 140 fastsættes det nemlig dels, at »[n]år toldmyndighederne nærer begrundet tvivl om, hvorvidt den angivne transaktionsværdi svarer til det fulde beløb, der er betalt eller skal betales, jf. [EU-told]kodeksens artikel 70, stk. 1, kan de anmode klareren om at fremlægge yderligere oplysninger«, dels at »[h]vis denne tvivl ikke affærdiges, kan toldmyndighederne beslutte, at det ikke er muligt af fastsætte værdien af varerne i henhold til kodeksens artikel 70, stk. 1«.
75.
I den samme dom fastslog Domstolen ligeledes, at »[h]vad […] angår det i gennemførelsesforordningens artikel 143, stk. 1, litra b)[ (
39
)], omhandlede afhængighedsforhold mellem personer som følge af deres egenskab af interessenter eller kompagnoner skal det bemærkes, at selve ordlyden af denne bestemmelse udelukker enhver faktisk associering« (
40
). Domstolen tilføjede, at »denne bestemmelse – der vedrører personer, som »juridisk set anses for interessenter eller kompagnoner« – [opstiller] et krav om, at det med henblik på fastlæggelsen af, om der foreligger et afhængighedsforhold, skal godtgøres, at de betingelser, som er fastsat i de nationale bestemmelser vedrørende status som interessenter eller kompagnoner, er opfyldt, hvilket således udelukker enhver associering, der ikke er retlig« (
41
).
76.
Det følger heraf, at den retlige kvalificering som interessent eller kompagnon henhører under national ret, og at de forhold, som den forelæggende ret har nævnt (forretningsforbindelser, der ikke er af ad hoc-karakter, oplysninger om de fakturaer, som er udstedt for leveringerne, betalingen af prisen, registrering af fakturaerne i importørens bogholderi og momsregnskab og retten til momsfradrag, en angiven transaktionsværdi, der er langt højere end den faste importværdi kombineret med et videresalg med tab, manglende handelskontrakt) kun kan være relevante, såfremt de i national ret danner grundlag for den retlige status som interessent eller kompagnon.
77.
For at kunne foreslå et svar på dette spørgsmål er det imidlertid nødvendigt at tage højde for forholdet mellem de særlige regler, der gælder for visse frugter og grøntsager, deriblandt courgetter, og de generelle bestemmelser i EU-toldkodeksen og gennemførelsesforordningen hertil.
78.
Når importøren har angivet en transaktionsværdi, bestemmer artikel 75, stk. 5, i delegeret forordning 2017/891 nemlig, at importøren inden for en frist på en måned regnet fra salget af de pågældende produkter, dog højst fire måneder fra datoen for antagelsen af angivelsen til overgang til fri omsætning, skal bevise, at partiet er blevet afsat på sådanne betingelser, at de bekræfter, at de priser, der er nævnt i EU-toldkodeksens artikel 70, er korrekte.
79.
Spørgsmålet er følgelig, om det er tilstrækkeligt, at importøren beviser, at betingelserne i EU-toldkodeksens artikel 70, og navnlig betingelsen vedrørende indbyrdes afhængige personer, er opfyldt ved videresalget af de importerede varer, eller om importøren ganske enkelt skal bevise, at de betingelser, på hvilke afsætningen har fundet sted, begrunder den angivne transaktionsværdi.
80.
Hvorvidt spørgsmålet kan antages til realitetsbehandling, afhænger af dette svar, eftersom det, såfremt det er tilstrækkeligt, at det bevises, at der er en forbindelse mellem importøren og køberen i første omsætningsled, og at den har indvirket på prisen, ikke er nødvendigt at tage stilling til spørgsmålet om de betingelser, hvorpå varerne er blevet afsat.
81.
En ordlydsfortolkning kunne give det indtryk, at dette bevis på videresalg til en pris, der begrunder den angivne transaktionsværdi, i sig selv er tilstrækkeligt. Den affattelse, som EU-lovgiver har anvendt, indskrænker sig imidlertid ikke til at kræve bevis for transaktionsværdiens rigtighed, men henviser også til de betingelser, hvorpå afsætningen af de videresolgte varer har fundet sted. I artikel 75, stk. 5, tredje afsnit, i delegeret forordning 2017/891 præciseres det nemlig, at sikkerhedsstillelsen kun frigives, hvis der over for toldmyndighederne føres fyldestgørende bevis for, på hvilke betingelser afsætningen har fundet sted.
82.
Hvis der tages hensyn til formålet med denne bestemmelse, som er at forhindre svigagtig overfakturering ved import for at undgå betaling af toldafgifter, ser det imidlertid ud til, at henvisningen til betingelserne i EU-toldkodeksens artikel 70 skal være fuldstændig. Selv om det er muligt, at indbyrdes afhængige parter indgår en hemmelig aftale ved faktureringen af det eksporterede produkt, er dette nemlig ligeledes muligt i forbindelse med videresalget af produktet på Unionens område, hvilket indebærer, at den omstændighed, at videresalget af produkterne ikke kan være sket til indbyrdes afhængige personer, bliver relevant med henblik på at begrunde transaktionsværdien eller med henblik på at fastslå, at dette afhængighedsforhold ikke har indvirket på prisen. Den EU-retlige ordning vedrørende toldværdiansættelsen har imidlertid til formål at indføre et retfærdigt, ensartet og neutralt system, som udelukker anvendelse af vilkårlige eller fiktive toldværdier. Toldværdien skal således afspejle den reelle økonomiske værdi af en indført vare (
42
).
83.
Transaktionsværdien kan følgelig ikke anvendes, såfremt forbindelser mellem indbyrdes afhængige personer har haft indvirkning på prisen ved købet af eksportvarerne og deres videresalg på Unionens toldområde. I så tilfælde bestemmer gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen, at det fortsat er muligt at anvende transaktionsværdien, selv i tilfælde af indbyrdes afhængige parter, når denne værdi ligger meget nær toldværdien af tilsvarende eller lignende varer fastsat efter den deduktive metode (
43
), med undtagelse af sammenligningen med toldværdien af importerede varer.
84.
Dette formål om at sikre købets og gensalgets økonomiske virkelighed og dermed det passende beløb i toldafgifter kan dog også opnås ved at anvende beviset for afsætningsbetingelserne, eftersom unormale afsætningsbetingelser kan være udtryk for en hemmelig aftale mellem indbyrdes afhængige personer, der har indvirkning på prisen. Denne forpligtelse til at føre bevis for afsætningsbetingelserne kan således ses som et forenklet bevis for, at eventuelle afhængighedsforhold mellem parterne ikke har haft indvirkning på prisen. Denne fortolkning vil være i overensstemmelse med formålet med den specifikke lovgivning om letfordærvelige frugter og grøntsager, som er at lette ansættelsen af deres værdi med henblik på at beregne indgangsprisen, da de fleste letfordærvelige frugter og grøntsager leveres i konsignation, hvilket gør det vanskeligt at fastsætte deres pris (
44
). Denne fortolkning kan ligeledes begrundes under henvisning til, at den sikkerhed, der er beregnet på grundlag af den faste importværdi, inddrages af toldmyndighederne, såfremt der ikke fremlægges beviser for de elementer, der kræves i artikel 75, stk. 5, i delegeret forordning 2017/891.
85.
Det følger af samtlige disse betragtninger, at selv hvis den forelæggende ret måtte konkludere, at de erhvervsdrivende er indbyrdes afhængige – hvilket ikke er tilfældet – ville denne konstatering ikke være tilstrækkelig til at fastslå, at betingelserne i artikel 75, stk. 5, i delegeret forordning 2017/891 er opfyldt, og navnlig at produkterne er blevet afsat på betingelser, der bekræfter rigtigheden af prisen. En besvarelse af dette spørgsmål forekommer således ikke relevant med henblik på at løse tvisten, og spørgsmålet synes derfor ikke at skulle antages til realitetsbehandling.
86.
Subsidiært foreslår jeg, at spørgsmålet besvares som følger: EU-toldkodeksens artikel 70, stk. 3, litra d), og artikel 127, stk. 1, litra b), i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen skal fortolkes således, at køberen og sælgeren juridisk set ikke kan anses for interessenter eller kompagnoner, hvis de ikke godtgør, at de betingelser, som er fastsat i de nationale bestemmelser vedrørende status som interessenter eller kompagnoner, er opfyldt, hvilket udelukker enhver associering, der ikke er retlig.
V. Forslag til afgørelse
87.
På baggrund af samtlige ovenstående betragtninger foreslår jeg, at Domstolen besvarer de spørgsmål, der er forelagt af Administrativen sad Sofia-grad (forvaltningsdomstolen i Sofia, Bulgarien), således:
»1)
Artikel 75, stk. 2, 5 og 6, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2017/891 af 13. marts 2017 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 for så vidt angår frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager og om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår sanktioner i disse sektorer og om ændring af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011, som ændret ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/1145 af 7. juni 2018, sammenholdt med artikel 5, nr. 1) og 3), artikel 22, stk. 6, artikel 29 og artikel 44, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 2016/2339 af 14. december 2016,
skal fortolkes således, at
de frister og den sanktion i tilfælde af en manglende overholdelse heraf, der er fastsat i førstnævnte bestemmelse, er til hinder for, at toldafgørelsens begrundelse kan ændres under den retslige behandling af anfægtelsen af denne afgørelse, herunder for så vidt angår den valgte metode til beregning af toldværdien eller begrebet »indbyrdes afhængige« personer som omhandlet i artikel 70, stk. 3, litra d), i forordning nr. 952/2013, som ændret ved forordning 2016/2339.«
2)
Det første præjudicielle spørgsmål bør ikke antages til realitetsbehandling, men subsidiært skal det besvares som følger:
»Artikel 70, stk. 3, litra d), i forordning nr. 952/2013, som ændret ved forordning 2016/2339, og artikel 127, stk. 1, litra b), i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/2447 af 24. november 2015 om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 om EU-toldkodeksen, som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/604 af 18. april 2018,
skal fortolkes således, at
køberen og sælgeren juridisk set ikke kan anses for interessenter eller kompagnoner, hvis de ikke godtgør, at de betingelser, som er fastsat i de nationale bestemmelser vedrørende status som interessenter eller kompagnoner, er opfyldt, hvilket udelukker enhver associering, der ikke er retlig.«
(
1
) – Originalsprog: fransk.
(
2
) – EUT 2013, L 269, s. 1.
(
3
) – EUT 2016, L 354, s. 32 (herefter »EU-toldkodeksen«).
(
4
) – EUT 2015, L 343, s. 558.
(
5
) – EUT 2018, L 101, s. 22 (herefter »gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen«).
(
6
) – EUT 2017, L 138, s. 4.
(
7
) – EUT 2018, L 208, s. 1 (herefter »delegeret forordning 2017/891«).
(
8
) – EUT 2013, L 347, s. 671.
(
9
) – EUT 2017, L 350, s. 15 (herefter »forordning nr. 1308/2013«).
(
10
) – Rådets forordning af 12.10.1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT 1992, L 302, s. 1). Denne forordning blev ophævet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 450/2008 af 23.4.2008 om EF-toldkodeksen (moderniseret toldkodeks) (EUT 2008, L 145, s. 1), der selv blev ophævet ved EU-toldkodeksen.
(
11
) – Forordning af 2.7.1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT 1993, L 253, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 46/1999 af 8.1.1999 (EFT 1999, L 10, s. 1, herefter »gennemførelsesforordningen«), ophævet ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/481 af 1.4.2016 (EUT 2016, L 87, s. 24), efter at gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen trådte i kraft.
(
12
) – Kommissionens gennemførelsesforordning af 13.3.2017 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 for så vidt angår frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager (EUT 2017, L 138, s. 57).
(
13
) – EFT 1987, L 256, s. 1.
(
14
) – EUT 2018, L 273, s. 1 (herefter »forordning nr. 2658/87«).
(
15
) – Herefter »afgørelsen af 30. oktober 2020«.
(
16
) – Herefter »den deduktive metode«.
(
17
) – Artikel 75, stk. 2, i delegeret forordning 2017/891.
(
18
) – EU-toldkodeksens artikel 70, stk. 1.
(
19
) – EU-toldkodeksens artikel 70, stk. 3, litra d).
(
20
) – Artikel 75, stk. 2, i delegeret forordning 2017/891.
(
21
) – Jf. punkt 22 i dette forslag til afgørelse.
(
22
) – Artikel 75, stk. 3, i delegeret forordning 2017/891.
(
23
) – Artikel 142, stk. 1, i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen.
(
24
) – Artikel 142, stk. 4, litra b), i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen.
(
25
) – Artikel 142, stk. 5, litra c), i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen.
(
26
) – Jf. dom af 12.1.2023, Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C-132/21, EU:C:2023:2, præmis 45 og 48 og den deri nævnte retspraksis).
(
27
) – EU-toldkodeksens artikel 5, stk. 3.
(
28
) – EU-toldkodeksens artikel 5, stk. 1.
(
29
) – EU-toldkodeksens artikel 22, stk. 6.
(
30
) – EU-toldkodeksens artikel 22, stk. 7.
(
31
) – EU-toldkodeksens artikel 44, stk. 2.
(
32
) – EU-toldkodeksens artikel 29
(
33
) – Jf. punkt 52 i dette forslag til afgørelse.
(
34
) – Anden beregningsmetode, jf. punkt 47 i dette forslag til afgørelse.
(
35
) – Medlem af den anden parts direktion eller bestyrelse, juridisk status som interessent eller kompagnon, en enkelt tredjemands besiddelse af, kontrol eller direkte eller indirekte rådighed over 5% eller derover af deres aktier eller anparter med stemmeret, ansættelsesforhold, direkte eller indirekte kontrol, fælles opadgående eller nedadgående kontrol, familieforhold.
(
36
) – C-599/20 (EU:C:2022:457).
(
37
) – EFT 1994, L 346, s. 1.
(
38
) – Jf. dom af 9.6.2022, Baltic Master (C-599/20, EU:C:2022:457, præmis 34 og den deri nævnte retspraksis).
(
39
) – Identisk med artikel 127, stk. 1, litra b), i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen.
(
40
) – Dom af 9.6.2022, Baltic Master (C-599/20, EU:C:2022:457, præmis 35).
(
41
) – Dom af 9.6.2022, Baltic Master (C-599/20, EU:C:2022:457, præmis 36).
(
42
) – Dom af 9.6.2022, Baltic Master (C-599/20, EU:C:2022:457, præmis 24).
(
43
) – Artikel 134, stk. 2, litra b), i gennemførelsesforordningen til EU-toldkodeksen.
(
44
) – 31. betragtning til delegeret forordning 2017/891.