62021CO0260(01)
TEISINGUMO TEISMO (devintoji kolegija) NUTARTIS
2022 m. lapkričio 15 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis, 94 ir 99 straipsniai – Nemokumo bylos – Įskaitymai tarpusavyje su bankrutavusia kredito įstaiga – Šių įskaitymų sąlygų pakeitimas atgaline data – Nacionalinės teisės aktai pripažinti prieštaraujančiais Konstitucijai – Išimtinai vidaus situacija – Akivaizdus nepriimtinumas“
Byloje C‑260/21
dėl Okrazhen sad – Vidin (Vidino apygardos teismas, Bulgarija) 2021 m. balandžio 21 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2021 m. balandžio 23 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Corporate Commercial Bank, likviduojamas,
prieš
Elit Petrol AD,
TEISINGUMO TEISMAS (devintoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė L. S. Rossi, teisėjai J.‑C. Bonichot (pranešėjas) ir S. Rodin,
generalinis advokatas M. Campos Sánchez-Bordona,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Corporate Commercial Bank, likviduojamo, atstovaujamo A. N. Donov, K. H. Marinova ir advokat V. Matev,
–
Elit Petrol AD, atstovaujamos advokati A. Kolarov ir G. Stoychev,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos M. Mataija, G. von Rintelen ir I. Zaloguin,
atsižvelgęs į tai, kad išklausius generalinį advokatą nuspręsta priimti sprendimą motyvuota nutartimi pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalį ir 99 straipsnį,
priima šią
Nutartį
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl ESS 2 straipsnio, siejamo su ESS 19 straipsnio 1 dalimi ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnio pirma ir antra pastraipomis, SESV 4 straipsnio 2 dalies a punkto, 26, 27, 63, 114 ir 115 straipsnių ir teisinio saugumo principo išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant likviduojamo Corporate Commercial Bank (toliau – KTB) ir Elit Petrol AD ginčą dėl pastarosios skolų KTB sumokėjimo įskaitymo būdu.
Teisinis pagrindas
3
Zakon za bankovata nesastoyatelnost (Bankų bankroto įstatymas, DV Nr. 92, 2002 m. rugsėjo 27 d., toliau – ZBN) 59 straipsnis, kuriame numatyta banko skolų ir skolinių reikalavimų įskaitymo tvarka bankroto atveju, buvo iš dalies pakeistas Zakon za izmenenie i dopalnenie na zakona za bankovata nesastoyatelnost (Įstatymas, kuriuo iš dalies keičiamas ir papildomas Bankų bankroto įstatymas, DV Nr. 98, 2014 m. lapkričio 28 d.).
4
Zakon za izmenenie i dopalnenie na zakavata za bankovata nesastoyatelnost (Įstatymas, kuriuo iš dalies keičiamas ir papildomas Bankų bankroto įstatymas, DV Nr. 22, 2018 m. kovo 13 d., toliau – ZIDZBN) pereinamojo laikotarpio ir baigiamųjų nuostatų 5, 7 ir 8 dalyse numatyta:
„5. (1) Auditorių, laikinųjų ar nuolatinių banko bankroto administratorių atliktas skolininkų ar trečiųjų asmenų turto įkeitimo [KTB] naudai panaikinimas nuo dienos, kai jam pritaikyta speciali priežiūra, iki banko turto realizavimo procedūros pradžios negalioja. Įkeitimai laikomi galiojančiais ir išlaiko savo eiliškumą.
<…>
7. Šis įstatymas taip pat taikomas bankroto byloms, pradėtoms prieš jam įsigaliojant.
8. 59 straipsnio 5, 6 ir 7 dalys taikomos nuo 2014 m. birželio 20 d.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
5
Ieškovas pagrindinėje byloje KTB yra Bulgarijos bankas, kuriam iškelta bankroto byla remiantis ZBN.
6
Elit Petrol, atsakovė pagrindinėje byloje, yra Bulgarijos įmonė, kuriai pagal Targovski zakon (Bulgarijos prekybos kodeksas) nuostatas iškelta bankroto byla Okrazhen sad – Vidin (Vidino apygardos teismas, Bulgarija).
7
2014 m. spalio ir lapkričio mėn. Elit Petrol dalį savo skolų KTB pagal dvi paskolos sutartis įskaitė remdamasi tuo metu galiojusiomis ZBN nuostatomis (toliau – ginčijami įskaitymai).
8
2014 m. lapkričio mėn. Bulgarijos teisės aktų leidėjas pakeitė pranešimo apie ZBN numatytų operacijų galiojimą sąlygas.
9
2018 m. kovo mėn. ZIDZBN pereinamojo laikotarpio ir baigiamosiomis nuostatomis Bulgarijos teisės aktų leidėjas numatė, kad šie pakeitimai galioja atgaline data.
10
2018 m. birželio 8 d. KTB bankroto administratoriai pareiškė reikalavimus Elit Petrol pagal dvi paskolos sutartis, kurias ši bendrovė sudarė su šiuo banku.
11
Vykstant Elit Petrol bankroto bylai KTB bankroto administratoriai rėmėsi ZIDZBN pereinamojo laikotarpio ir baigiamosiomis nuostatomis teigdami, kad šie skoliniai reikalavimai, dėl kurių buvo atlikti ginčijami įskaitymai, buvo „atkurti“ taikant šias nuostatas.
12
Vis dėlto Elit Petrol bankroto administratorius mano, kad minėti skoliniai reikalavimai buvo galutinai įvykdyti ginčijamais įskaitymais, o teisės normos, kuriomis KTB remiasi grįsdamas savo prašymą, prieštarauja Sąjungos teisei.
13
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja dėl šių teisės normų atitikties Sąjungos teisei.
14
Šiomis aplinkybėmis Okrazhen sad – Vidin (Vidino apygardos teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
1.
Ar SESV 63 straipsnį, kuriuo reglamentuojami laisvas kapitalo judėjimas ir mokėjimų laisvė, reikia aiškinti taip, kad jo taikymo sritis apima įskaitymą su banku, kai prekybos bendrovė, kuri yra banko skolininkė, grąžina skolas atlikdama šių įsipareigojimų ir nustatyto dydžio, apibrėžtų ir vykdytinų priešpriešinių skolinių reikalavimų šiam bankui įskaitymą?
2.
Ar SESV 63 straipsnį reikia aiškinti taip, kad jau teisėtai atliktų prekybos bendrovės ir banko skolinių reikalavimų įskaitymų galiojimo sąlygų pakeitimas, kuriuo jau atlikti įskaitymai pripažįstami negaliojančiais remiantis naujomis sąlygomis, atgaline data taikomomis šiems jau atliktiems įskaitymams, yra apribojimas, kaip jis suprantamas pagal SESV 63 straipsnio 1 dalį, jei dėl tokio pakeitimo ribojama šios bendrovės galimybė įvykdyti įsipareigojimus kitoms bendrovėms, kurių kapitalo dalių, akcijų arba obligacijų turi asmenys iš kitų [Europos Sąjungos] valstybių narių?
3.
Ar SESV 63 straipsnį reikia aiškinti taip, kad pagal jį nedraudžiama nacionalinės teisės norma, kuria atgaline data pakeičiamos jau teisėtai atliktų prekybos bendrovės ir banko skolinių reikalavimų įskaitymų galiojimo sąlygos ir kuria jau atlikti įskaitymai pripažįstami negaliojančiais remiantis naujomis sąlygomis, atgaline data taikomomis šiems jau atliktiems įskaitymams?
4.
Ar SESV 4 straipsnio 2 dalies a punktą bei 26, 27, 114 ir 115 straipsnius, kuriais reglamentuojama Europos Sąjungos vidaus rinka, reikia aiškinti taip, kad pagal juos net ir atvejais, kai teisiniai santykiai yra tik tarp vienos valstybės subjektų, taigi kvalifikuotini kaip vidaus santykiai be tiesioginės tarpvalstybinės sąsajos su Europos Sąjungos vidaus rinka, leidžiama nacionalinės teisės norma, kuria atgaline data pakeičiamos valstybėje narėje jau teisėtai atliktų prekybos bendrovės ir banko skolinių reikalavimų įskaitymų galiojimo sąlygos, t. y. jau atlikti įskaitymai pripažįstami negaliojančiais remiantis naujomis sąlygomis, atgaline data taikomomis šiems jau atliktiems įskaitymams?
5.
Ar [ESS] 2 straipsnį, kartu su jos 19 straipsnio 1 dalimi, ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio pirma ir antra pastraipomis, reikia aiškinti taip, kad pagal jį leidžiama priimti nacionalinės teisės normą, kuria pakeičiamos jau teisėtai atliktų prekybos bendrovės ir banko skolinių reikalavimų įskaitymų galiojimo sąlygos, t. y. ja aiškiai nustatoma, kad naujos sąlygos taikomos atgaline data ir anksčiau teisėtai atlikti įskaitymai pripažįstami negaliojančiais, nors atitinkamoje valstybėje narėje iškelta banko bankroto byla ir vyksta teismo procesai, kuriuose reikalaujama pripažinti negaliojančiais banko atžvilgiu įskaitymus, kuriuos atliekant buvo taikomos kitokios teisinės sąlygos?
6.
Ar teisinio saugumo principą, kuris yra bendrasis Sąjungos teisės principas, reikia aiškinti taip, kad pagal jį leidžiama nacionalinės teisės norma, kuria pakeičiamos realaus įskaitymo atlikimo santykiuose su banku sąlygos, aiškiai nustatant, kad naujos sąlygos taikomos atgaline data ir anksčiau teisėtai atlikti įskaitymai pripažįstami negaliojančiais, nors atitinkamoje valstybėje narėje iškelta banko bankroto byla ir vyksta teismo procesai, kuriuose reikalaujama pripažinti negaliojančiais banko atžvilgiu įskaitymus, kuriuos atliekant buvo taikomos kitokios teisinės sąlygos?“
Dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumo
15
Savo klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, viena vertus, ar valstybės narės teisės normos, reglamentuojančios įskaitymą, kuriuo įmonė sumoka savo skolas bankui, savo skolą ir savo skolinius reikalavimus bankui įskaitydama tarpusavyje, patenka į SESV 63 straipsnio taikymo sritį ir, kita vertus, ar šis 63 straipsnis, ESS 2 straipsnis, siejamas su ESS 19 straipsnio 1 dalimi ir Chartijos 47 straipsnio pirma ir antra pastraipomis, SESV 4 straipsnio 2 dalies a punktas, 26, 27, 114 ir 115 straipsniai ir teisinio saugumo principas draudžia atgaline data keisti įskaitymo operacijos vykdymo sąlygas.
16
Pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją Teisingumo Teismui ir nacionaliniams teismams bendradarbiaujant pagal SESV 267 straipsnį, tik bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas, atsakingas už sprendimo priėmimą, atsižvelgdamas į konkrečias bylos aplinkybes turi įvertinti tai, ar jo sprendimui priimti būtinas prejudicinis sprendimas, ir Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų svarbą. Taigi iš principo Teisingumo Teismas turi priimti sprendimą tuo atveju, kai pateikiami klausimai yra susiję su Sąjungos teisės išaiškinimu (be kita ko, žr. 2021 m. kovo 26 d. Nutarties Fedasil, C‑92/21, EU:C:2021:258, 47 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
17
Tuo remiantis reikia daryti išvadą, kad klausimams dėl Sąjungos teisės taikoma svarbos prezumpcija. Teisingumo Teismas gali atsisakyti priimti sprendimą dėl nacionalinio teismo pateikto prejudicinio klausimo, tik jeigu akivaizdu, kad prašomas Sąjungos teisės išaiškinimas visiškai nesusijęs su pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo aplinkybėmis ar dalyku, jeigu problema hipotetinė arba Teisingumo Teismas neturi informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes, būtinas tam, kad naudingai atsakytų į jam pateiktus klausimus (be kita ko, žr. 2021 m. kovo 26 d. Nutarties Fedasil, C‑92/21, EU:C:2021:258, 48 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
18
Nagrinėjamu atveju iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, kad pagrindinėje byloje taikytinos Bulgarijos teisės nuostatos, t. y. ZIDZBN pereinamojo laikotarpio ir baigiamųjų nuostatų 5–8 dalys, buvo pripažintos, bent jau iš dalies, prieštaraujančiomis Konstitucijai 2021 m. gegužės 27 d.Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas, Bulgarija) sprendimu.
19
Atsakydamas į prašymą pateikti paaiškinimų, kurį Teisingumo Teismas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikė pagal Procedūros reglamento 101 straipsnį, pastarasis nurodo, kad jo klausimai vis dėlto išlieka svarbūs sprendimui pagrindinėje byloje priimti, be kita ko, dėl to, kad pirmesniame punkte nurodytas sprendimas sukelia padarinių tik ateityje.
20
Šiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismo turima informacija neleidžia manyti, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra akivaizdžiai nepriimtinas, kadangi nėra svarbus.
Dėl prejudicinių klausimų
21
Remiantis Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalimi, jeigu prašymas yra akivaizdžiai nepriimtinas, išklausęs generalinį advokatą Teisingumo Teismas gali bet kada nuspręsti priimti sprendimą motyvuota nutartimi ir netęsti proceso.
22
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnį, jeigu klausimas, dėl kurio pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą, yra tapatus klausimui, dėl kurio Teisingumo Teismas jau yra priėmęs sprendimą, jeigu atsakymą į tokį klausimą galima aiškiai nustatyti iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos arba jeigu atsakymas į klausimą, dėl kurio pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą, nekelia jokių pagrįstų abejonių, Teisingumo Teismas, vadovaudamasis teisėjo pranešėjo siūlymu ir išklausęs generalinį advokatą, bet kada gali nuspręsti priimti sprendimą motyvuota nutartimi.
23
Šioje byloje reikia taikyti šias nuostatas.
Dėl pirmojo, antrojo ir trečiojo klausimų
24
Dėl pirmojo – trečiojo klausimų, susijusių su SESV 63 straipsniu, primintina, kad SESV nuostatos dėl laisvo kapitalo judėjimo netaikomos situacijai, kai visi jos elementai susiję tik su viena valstybe nare (šuo klausimu žr. 2016 m. lapkričio 15 d. Sprendimo Ullens de Schooten, C‑268/15, EU:C:2016:874, 47 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, prieš pradėdamas taikyti SESV 63 straipsnį, turi patikrinti, ar jo nagrinėjamoje byloje yra susiklosčiusi tarpvalstybinė situacija, susijusi su laisvu kapitalo judėjimu tarp valstybių narių arba tarp valstybių narių ir trečiųjų šalių (šiuo klausimu žr. 2020 m. rugsėjo 16 d. Sprendimo Romenergo ir Aris Capital, C‑339/19, EU:C:2020:709, 27 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
25
Nagrinėjamu atveju iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad visos pagrindinės bylos aplinkybės susijusios tik su viena atitinkama valstybe nare.
26
Iš tiesų KTB ir Elit Petrol yra įsteigti Bulgarijoje, ginčijami įskaitymai susiję su skolomis ir skoliniais reikalavimais, kuriuos jie tiesiogiai turėjo vienas kito atžvilgiu, o vien aplinkybė, kad jų turtą, be kita ko, sudaro kitose valstybėse narėse įsteigtų bendrovių vertybiniai popieriai, negali pakeisti analizės šiuo klausimu.
27
Dėl Elit Petrol argumentų, kad atgaline data įstatymu pakeitus ginčijamų įskaitymų su KTB padarinius būtų atkurtos jos skolos, o tai turėtų įtakos jos ir patronuojančiosios bendrovės finansiniams santykiams su kitose valstybėse narėse ar trečiosiose šalyse įsteigtais kreditoriais arba kreditoriais, kurių kapitalas priklauso kitose valstybėse narėse reziduojantiems asmenims, reikia konstatuoti, kad toks poveikis, net jei būtų įrodytas, būtų pernelyg neapibrėžtas ir netiesioginis siekiant pagrįsti sąsaja su laisvu kapitalo judėjimu, nustatytu SESV 63 straipsnyje.
28
Be to, nors tiesa, kad 2016 m. lapkričio 15 d. Sprendimo Ullens de Schooten (C‑268/15, EU:C:2016:874) 50-53 punktuose išvardytais atvejais Teisingumo Teismas nusprendė, kad prašymai priimti prejudicinį sprendimą dėl SESV nuostatų, susijusių su pagrindinėmis laisvėmis, išaiškinimo yra priimtini nepaisant to, kad visi pagrindinių bylų elementai susiję tik su viena valstybe nare, reikia konstatuoti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nepateikė jokios informacijos, leidžiančios Teisingumo Teismui manyti, kad klausimai dėl SESV 63 straipsnio išaiškinimo patenka į vieną iš šių atvejų.
29
Darytina išvada, kad pirmasis – trečiasis klausimai yra akivaizdžiai nepriimtini.
Dėl ketvirtojo klausimo
30
Dėl ketvirtojo klausimo, susijusio su SESV 4 straipsnio 2 dalies a punktu ir 26, 27, 114 bei 115 straipsniais, reikia priminti, kad nacionalinis teismas sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą turi nurodyti faktines ir teisines pagrindinės bylos aplinkybes ir pateikti reikiamus paaiškinimus dėl prašomų išaiškinti Sąjungos teisės nuostatų pasirinkimo priežasčių ir ryšio, kurį jis nustatė tarp šių nuostatų ir jo nagrinėjamoje byloje taikomų nacionalinės teisės aktų (šiuo klausimu, be kita ko, žr. 2020 m. birželio 4 d. Sprendimo C.F. (Mokestinis patikrinimas), C‑430/19, EU:C:2020:429, 23 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
31
Šie prašymo priimti prejudicinį sprendimą turiniui keliami reikalavimai aiškiai išdėstyti Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnyje, kuris prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui turi būti žinomas bendradarbiaujant pagal SESV 267 straipsnį ir kurio jis privalo tiksliai laikytis (šiuo klausimu žr. 2014 m. liepos 3 d. Sprendimo Talasca, C‑19/14, EU:C:2014:2049, 21 punktą). Šie reikalavimai taip pat pateikiami Europos Sąjungos Teisingumo Teismo rekomendacijų nacionaliniams teismams dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikimo (OL C 380, 2019, p. 1) 13, 15 ir 16 punktuose.
32
Nagrinėjamu atveju nutartis dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą akivaizdžiai neatitinka Procedūros reglamento 94 straipsnio c punkte nustatytų reikalavimų.
33
Iš tiesų toje nutartyje nenurodytos priežastys, paskatinusios nacionalinį teismą kelti klausimą dėl SESV 4 straipsnio 2 dalies a punkto ir 26, 27, 114 bei 115 straipsnių išaiškinimo, taip pat nenurodytas ryšys tarp šių nuostatų ir pagrindinėje byloje taikomų nacionalinės teisės aktų, todėl Teisingumo Teismas negali įvertinti, kiek atsakymas į ketvirtąjį klausimą yra būtinas sprendimui pagrindinėje byloje priimti.
34
Taigi ketvirtasis klausimas yra akivaizdžiai nepriimtinas.
Dėl penktojo klausimo
35
Kalbant apie penktąjį klausimą dėl ESS 2 straipsnio, siejamo su jos 19 straipsnio 1 dalimi ir Chartijos 47 straipsnio pirma ir antra pastraipomis, išaiškinimo, visų pirma iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pakeitimas atgaline data, padarytas ZIDZBN pereinamojo laikotarpio ir baigiamosiomis nuostatomis, iš anksto nulemtų kelių nagrinėjamų ginčų baigtį, o tai, be kita ko, pažeistų Bulgarijos Konstitucijoje įtvirtintą konstitucinį valdžių padalijimo principą ir turėtų įtakos tokius ginčus nagrinėjančių teismų nepriklausomumui nuo įstatymų leidžiamosios valdžios.
36
Reikia priminti, kad ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje visos valstybės narės įpareigojamos numatyti teisių gynimo priemones, būtinas veiksmingai teisminei gynybai Sąjungos teisei priklausančiose srityse užtikrinti (šiuo klausimu žr. 2022 m. vasario 22 d. Sprendimo RS (Konstitucinio Teismo sprendimų padariniai), C‑430/21, EU:C:2022:99, 37 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Ši nuostata taikoma „Sąjungos teisei priklausančiose srityse“, neatsižvelgiant į aplinkybes, kuriomis valstybės narės įgyvendina šią teisę, kaip tai suprantama pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį (2021 m. balandžio 20 d. Sprendimo Repubblika, C‑896/19, EU:C:2021:311, 36 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
37
Pagal ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą kiekviena valstybė narė turi užtikrinti, kad institucijos, priskirtos prie jos teisių gynimo priemonių Sąjungos teisei priklausančiose srityse sistemos kaip „teismai“, kaip tai suprantama pagal Sąjungos teisę, ir turinčios priimti sprendimus dėl šios teisės taikymo ar aiškinimo, atitiktų veiksmingos teisminės gynybos reikalavimus, tarp jų nepriklausomumo reikalavimą (šiuo klausimu žr. 2022 m. vasario 22 d. Sprendimo RS (Konstitucinio Teismo sprendimų padariniai), C‑430/21, EU:C:2022:99, 40 ir 81 punktus).
38
Šiuo atžvilgiu vadovaujantis valdžių padalijimo principu, būdingu teisinės valstybės veikimui, valstybių narių teismų nepriklausomumo, kylančio iš ES sutarties 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, kuris turi būti užtikrintas visų pirma įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios valdžios atžvilgiu, reikalavimas apima du aspektus (šiuo klausimu žr. 2022 m. vasario 22 d. Sprendimo RS (Konstitucinio Teismo sprendimų padariniai), C‑430/21, EU:C:2022:99, 41 ir 42 punktus bei juose nurodytą jurisprudenciją).
39
Pagal pirmąjį, išorinį, aspektą reikalaujama, kad atitinkama institucija savo funkcijas vykdytų visiškai autonomiškai, jos nesaistytų jokie hierarchijos ar pavaldumo ryšiai, ji negautų jokių nurodymų ar įpareigojimų, taigi būtų apsaugota nuo išorinio poveikio ar spaudimo, kurie gali kelti grėsmę jos narių nepriklausomam sprendimų priėmimui ir turėti įtakos jų sprendimams (2019 m. birželio 24 d. Sprendimo Komisija / Lenkija (Aukščiausiojo Teismo nepriklausomumas), C‑619/18, EU:C:2019:531, 72 punktas ir 2022 m. vasario 22 d. Sprendimo RS (Konstitucinio Teismo sprendimų padariniai), C‑430/21, EU:C:2022:99, 41 punktas).
40
Antrasis, vidinis, aspektas savo ruožtu susijęs su nešališkumo sąvoka ir pagal jį reikalaujama vienodai atsiriboti nuo bylos šalių ir jų atitinkamų interesų, susijusių su nagrinėjamos bylos dalyku. Pagal šį aspektą reikalaujama objektyvumo ir kad nebūtų jokio suinteresuotumo bylos baigtimi, išskyrus siekį, kad ginčas būtų išspręstas griežtai laikantis teisės normų (2019 m. birželio 24 d. Sprendimo Komisija / Lenkija (Aukščiausiojo Teismo nepriklausomumas), C‑619/18, EU:C:2019:531, 73 punktas ir 2022 m. vasario 22 d. Sprendimo RS (Konstitucinio Teismo sprendimų padariniai), C‑430/21, EU:C:2022:99, 41 punktas).
41
Nagrinėjamu atveju reikia konstatuoti, kad tai, jog valstybė narė priėmė bendrąsias civilinės ar komercinės teisės nuostatas, susijusias su įskaitymo tvarka banko bankroto atveju, net jeigu jos taikomos atgaline data, savaime negali pažeisti šios nutarties 39 ir 40 punktuose nurodytų reikalavimų, su sąlyga, kad jos atitinka nacionalinę teisę, o tai turi įvertinti tik nacionaliniai teismai.
42
Taigi į penktąjį klausimą reikia atsakyti, kad ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa turi būti aiškinama taip, kad pagal ją valstybei narei nedraudžiama priimti bendrųjų nuostatų dėl įskaitymo banko bankroto atveju, net jeigu jos būtų taikomos atgaline data.
Dėl šeštojo klausimo
43
Galiausiai kalbant apie šeštąjį klausimą, susijusį su teisiniu saugumu, primintina, kad kai valstybės narės imasi priemonių, kuriomis įgyvendina Sąjungos teisę, jos privalo laikytis bendrųjų šios teisės principų, tarp kurių, be kita ko, yra teisinio saugumo principas (šiuo klausimu žr. 2021 m. balandžio 15 d. Sprendimo Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) ir kt., C‑798/18 ir C‑799/18, EU:C:2021:280, 29 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
44
Kaip nurodyta šios nutarties 25 punkte, pagrindinėje byloje nagrinėjama situacija, kurios visi elementai susiję tik su viena valstybe nare. Be to, nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nėra informacijos, leidžiančios manyti, kad šis ginčas susijęs su nacionalinės teisės aktais, kuriais įgyvendinama Sąjungos teisė.
45
Taigi šeštasis klausimas yra akivaizdžiai nepriimtinas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
46
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:
1.
ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa turi būti aiškinama taip, kad pagal ją valstybei narei nedraudžiama priimti bendrųjų nuostatų dėl įskaitymo banko bankroto atveju, net jeigu jos būtų taikomos atgaline data.
2.
Okrazhen sad – Vidin (Vidino apygardos teismas, Bulgarija) pateikti pirmasis – ketvirtasis ir šeštasis klausimai yra akivaizdžiai nepriimtini.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: bulgarų.