62018CJ0123_RES
Byla C‑123/18 P
HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH
prieš
Europos Sąjungos Tarybą
2019 m. rugsėjo 10 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas
„Apeliacinis skundas – Ieškinys dėl žalos atlyginimo – Ribojamosios priemonės Iranui – Žalos, apeliantės tariamai patirtos dėl jos pavadinimo įtraukimo į asmenų ir subjektų, kurių lėšos ir ekonominiai ištekliai įšaldomi, sąrašą, atlyginimas“
Deliktinė atsakomybė – Sąlygos – Pakankamai aiškus Sąjungos teisės pažeidimas – Institucijos diskrecija priimant aktą – Institucijos akto ar veiksmo neteisėtumo vertinimas – Pakankamai aiškaus Sąjungos teisės pažeidimo buvimo vertinimas – Atitinkamos institucijos negalėjimas remtis reikšmingomis aplinkybėmis, į kurias neatsižvelgta priimant ginčijamą aktą ar atliekant ginčijamą veiksmą
(SESV 340 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 32–34, 36–39, 42–51, 82, 83, 85, 86 punktus)
Bendra užsienio ir saugumo politika – Ribojamosios priemonės Iranui – Asmenų, subjektų ar organizacijų, Tarybos pripažintų dalyvaujančiais branduolinių ginklų platinimo veikloje, lėšų įšaldymas – Pareiga šią priemonę taip pat taikyti subjektams, priklausantiems tokiam subjektui ar jo kontroliuojamiems – Priklausančio arba kontroliuojamo subjekto sąvoka – Netiesioginis priklausymas ar kontrolė – Subjektų ar organizacijų, Tarybos pripažintų dalyvaujančiais branduolinių ginklų platinimo veikloje, galimybė daryti įtaką priklausančio arba kontroliuojamo subjekto sprendimams – Įtraukimas – Teisinių nuosavybės ar dalyvavimo valdant priklausančio arba kontroliuojamo subjekto kapitalą ryšių nebuvimas – Poveikio nebuvimas – Subjektas, veikiantis subjekto, kuriam taikoma ribojamoji priemonė, vardu – Įtraukimas
(Tarybos reglamento Nr. 961/2010 16 straipsnio 2 dalies d punktas)
(žr. 68–70, 75, 77 punktus)
Santrauka
Panaikintas Bendrojo Teismo sprendimas, kuriuo atmestas pagal Vokietijos teisę įsteigtos bendrovės prašymas atlyginti žalą dėl to, kad ji buvo įtraukta į asmenų ir subjektų, kuriems turi poveikį Iranui skirtos lėšų įšaldymo priemonės, sąrašą
Teisingumo Teismo didžioji kolegija 2019 m. rugsėjo 10 d. Sprendimu HTTS / Taryba (C‑123/18 P) patenkino bendrovės HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (toliau – apeliantė) apeliacinį skundą dėl 2017 m. gruodžio 13 d. Bendrojo Teismo sprendimo HTTS / Taryba (T‑692/15, EU:T:2017:890, toliau – skundžiamas sprendimas). Tuo sprendimu Bendrasis Teismas atmetė prašymą atlyginti žalą, kurią apeliantė manė patyrusi dėl to, kad dviem Tarybos reglamentais (
1
) buvo įtraukta į asmenų ir subjektų, kuriems turi poveikį Iranui skirtos lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymo priemonės, sąrašus (toliau – ginčijami sąrašai). Kitaip nei Bendrasis Teismas, Teisingumo Teismas mano, kad Taryba, siekdama įrodyti, jog nepadarė Sąjungos teisės pažeidimo, dėl kurio kyla Sąjungos deliktinė atsakomybė, negalėjo remtis aplinkybėmis, į kurias nebuvo neatsižvelgta įtraukiant apeliantę į šiuos sąrašus.
Apeliantė yra pagal Vokietijos teisę įsteigta bendrovė, ji veikia kaip laivybos agentė ir techninė laivų valdytoja. Jos ir Tarybos ginčas yra vienas iš ginčų, nagrinėjamų keliose bylose dėl ribojamųjų priemonių, nustatytų vienai laivybos kompanijai ir su ja susijusiems tam tikriems fiziniams ar juridiniams asmenims, tarp jų – apeliantei, siekiant kovoti su branduolinių ginklų platinimu Irane. Pirmą kartą apeliantės pavadinimas į ginčijamus sąrašus įtrauktas 2010 m. liepos mėn., šis įtraukimas nebuvo ginčijamas. Antrą kartą ji įtraukta į sąrašą 2010 m. spalio mėn., tačiau šį įtraukimą Bendrasis Teismas panaikino (2011 m. gruodžio 7 d. Sprendimas HTTS / Taryba, T‑562/10, EU:T:2011:716). Vis dėlto skundžiamu sprendimu šis teismas atmetė jos prašymą atlyginti žalą, atsiradusią dėl šių įtraukimų į sąrašą.
Nagrinėjamu atveju Teisingumo Teismas konstatuoja, kad skundžiamame sprendime padarytos kelios teisės klaidos. Jis, be kita ko, pabrėžia, kad taikant Sąjungos deliktinės atsakomybės sąlygą, susijusią su pakankamai aiškaus Sąjungos teisės normos pažeidimo buvimu, būtina derinti (o tai ypač svarbu ribojamųjų priemonių srityje) privačių asmenų interesus būti apsaugotiems nuo institucijų neteisėtų veiksmų ir šių institucijų diskreciją, pripažintiną siekiant, kad nebūtų stabdoma jų veikla. Atsižvelgdamas į tai, Teisingumo Teismas pažymi, kad, nagrinėjant ieškinį dėl žalos atlyginimo, kaip ir kitus ieškinius, teisės akto ar veiksmo, dėl kurio gali kilti Sąjungos deliktinė atsakomybė, neteisėtumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į teisines ir faktines aplinkybes, buvusias priimant tą teisės aktą ar atliekant tą veiksmą. Jis taip pat mano, kad pakankamai aiškaus Sąjungos teisės normos pažeidimo buvimas būtinai turi būti vertinamas atsižvelgiant į aplinkybes, kuriomis institucija veikė tą konkrečią dieną. Tuo remdamasis jis daro išvadą, kad siekdama užginčyti tokio pažeidimo buvimą institucija gali remtis tik aplinkybėmis, į kurias atsižvelgė priimdama atitinkamą aktą.
Todėl Teisingumo Teismas panaikina Bendrojo Teismo sprendimą ir grąžina jam bylą, kad jis, nevertindamas aplinkybių, į kurias Taryba neatsižvelgė įtraukdama apeliantę į minėtus sąrašus, tačiau nurodė nagrinėjant ieškinį dėl žalos atlyginimo, išnagrinėtų, ar galėjo būti padarytas pakankamai aiškus Sąjungos teisės normos pažeidimas.
(
1
)	2010 m. liepos 26 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 668/2010, kuriuo įgyvendinama Reglamento (EB) Nr. 423/2007 dėl ribojančių priemonių Iranui 7 straipsnio 2 dalis (OL L 195, 2010, p. 25), ir 2010 m. spalio 25 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 961/2010 dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinamas Reglamentas Nr. 423/2007 (OL L 281, 2010, p. 1)