61985CJ0089_SV
Parter
Föremål för talan
Domskäl
Domslut
Parter
Förenade "pappersmassemålen"
89/85
1)
A. Åhlström Osakeyhtiö, Helsingfors,
2)
Joutseno-Pulp Osakeyhtiö, Joutseno,
3)
Kymmene Oy, Helsingfors, i egenskap av rättsinnehavare för Oy Kaukas Ab, Villmanstrand,
4)
Kemi Oy, Kemi,
5)
Oy Metsä-Botnia Ab, Kaskö,
6)
Metsäliiton Teollisuus Oy, Esbo,
7)
Veitsiluoto Oy, i egenskap av rättsinnehavare för Oulu Oy, Uleåborg,
8)
Oy Wilh. Schaumann Ab, Helsingfors,
9)
Sunilà Osakeyhtiö, Sunila,
10)
Veitsiluoto Oy, Kemi,
11)
Finncell, Helsingfors,
12)
Enso-Gutzeit Oy, Helsingfors,
samtliga finska företag, företrädda av advokaten A. von Winterfeld, Köln, med delgivningsadress i Luxemburg hos advokaten E. Arendt, 4, avenue Marie-Thérèse,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiska rådgivarna A. McClellan och G. zur Hausen, samt P. J. Kuyper, rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdda av advokaten S. Böse från Belmont European Community Law Office, Bryssel, med delgivningsadress i Luxemburg hos G. Kremlis, rättstjänsten, bâtiment Jean Monnet, Kirchberg,
svarande,
104/85
Bowater Incorporated, Darien (Connecticut, USA), företrätt av D. Vaughan, QC, och D. F. Hall, Solicitor, från Linklaters & Paines, London, med delgivningsadress i Luxemburg hos advokaterna Elvinger & Hoss, 15, Côte d'Eich,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske rådgivaren A. McClellan, samt av B. Clarke-Smith och P. J. Kuyper, rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdda av N. Forwood, Barrister-at-law, med delgivningsadress i Luxemburg hos G. Kremlis, rättstjänsten, bâtiment Jean Monnet, Kirchberg,
svarande,
114/85
The Pulp, Paper and Paperboard Export Association, Bethlehem (Pennsylvania, Förenta Staterna), som omfattar de amerikanska företagen
- The Chesapeake Corporation,
-
Crown Zellerbach Corporation,
-
Federal Paper Board Company Inc.,
-
Georgia-Pacific Corporation,
-
The Mead Corporation,
-
Scott Paper Company och
- Weyerhaeuser Company,
företrätt av advokaterna M. Waelbroeck och A. Vandencasteele, Bryssel, med delgivningsadress Luxemburg hos advokaten E. Arendt, 4, avenue Marie-Thérèse,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske rådgivaren A. McClellan samt av B. Clarke-Smith och P. J. Kuyper, rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdda av N. Forwood, Barrister-at-law, med delgivningsadress i Luxemburg hos G. Kremlis, rättstjänsten, bâtiment Jean Monnet, Kirchberg,
svarande,
stödd av
Förenade kungarikets regering, företrädd av T. J. G. Pratt, Principal Assistant Treasury Solicitor, i egenskap av ombud, biträdd av Sir Nicholas Lyell, QC, MP (the Solicitor General) och professor R. Higgins, QC,
intervenient,
116/85
St. Anne-Nackawic Pulp and Paper Company Ltd, Nackawic (New Brunswick, Kanada), företrätt av advokaten D. Voillemot vid Cour d'appel i Paris, med delgivningsadress i Luxemburg hos advokaten J. Loesch, 8, rue Zithe,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske rådgivaren A. McClellan samt av B. Clarke-Smith och P. J. Kuyper, rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdda av N. Forwood, Barrister-at-law, med delgivningsadress i Luxemburg hos G. Kremlis, rättstjänsten, bâtiment Jean Monnet, Kirchberg,
svarande,
117/85
International Pulp Sales Company, New York, företrätt av advokaterna I. Van Bael och J. F. Bellis, Bryssel, med delgivningsadress i Luxemburg hos advokaterna Elvinger & Hoss, 15, Côte d'Eich,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske rådgivaren A. McClellan samt av B. Clarke-Smith och P. J. Kuyper, rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdda av N. Forwood, Barrister-at-law, med delgivningsadress i Luxemburg hos G. Kremlis, rättstjänsten, bâtiment Jean Monnet, Kirchberg,
svarande,
125/85
Westar Timber Ltd, Kanada, företrätt av C. Stanbrook, Barrister-at-law, London, från Stanbrook & Hooper, Bryssel, och advokaten Siragusa, Rom, från Cleary Gottlieb Steen & Hamilton, rue de la Loi 23, Bryssel, med delgivningsadress i Luxemburg hos advokaterna Elvinger & Hoss, 15, Côte d'Eich,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske rådgivaren A. McClellan samt av K. Banks och P. J. Kuyper, rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdda av N. Forwood, Barrister-at-law, med delgivningsadress i Luxemburg hos G. Kremlis, rättstjänsten, bâtiment Jean Monnet, Kirchberg,
svarande,
stödd av
Förenade kungarikets regering, företrädd av T. J. G. Pratt, Principal Assistant Treasury Solicitor, i egenskap av ombud, biträdd av Sir Nicholas Lyell, QC, MP (the Solicitor General) och professor R. Higgins, QC,
intervenient,
126/85
Weldwood of Canada Ltd, Kanada, företrätt av Christopher Prout, Barrister-at-law, Middle Temple, och Alice Robinson, Barrister-at-law, Gray's Inn, på uppdrag av J. M. Cochran III, från Wilkie Farr & Gallagher, Paris, med delgivningsadress i Luxemburg hos advokaterna Elvinger & Hoss, 15, Côte d'Eich,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske rådgivaren A. McClellan samt av P. J. Kuyper och K. Banks, rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdda av N. Forwood, Barrister-at-law, med delgivningsadress i Luxemburg hos G. Kremlis, rättstjänsten, bâtiment Jean Monnet, Kirchberg,
svarande,
stödd av
Förenade kungarikets regering, företrädd av T. J. G. Pratt, Principal Assistant Treasury Solicitor, i egenskap av ombud, biträdd av Sir Nicholas Lyell, QC, MP (the Solicitor General) och professor R. Higgins, QC,
intervenient,
127/85
MacMillan Bloedel Ltd, Kanada, företrätt av C. Stanbrook, Barrister-at-law, London, från Stanbrook & Hooper, Bryssel, och P. Sambuc från Boden, Oppenhoff & Schneider, samt av Cleary Gottlieb Steen & Hamilton, med delgivningsadress i Luxemburg hos advokaterna Elvinger & Hoss, 15, Côte d'Eich,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske rådgivaren A. McClellan samt av P. J. Kuyper och K. Banks, rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdda av N. Forwood, Barrister-at-law, med delgivningsadress i Luxemburg hos G. Kremlis, rättstjänsten, bâtiment Jean Monnet, Kirchberg,
svarande,
stödd av
Förenade kungarikets regering, företrädd av T. J. G. Pratt, Principal Assistant Treasury Solicitor, i egenskap av ombud, biträdd av Sir Nicholas Lyell, QC, MP (the Solicitor General) och professor R. Higgins, QC,
intervenient,
128/85
Canadian Forest Products Ltd, Kanada, företrätt av C. Stanbrook, Barrister-at-law, London, från Stanbrook & Hooper, Bryssel, och advokaten Siragusa, Rom, från Cleary Gottlieb Steen & Hamilton, med delgivningsadress i Luxemburg hos advokaterna Elvinger & Hoss, 15, Côte d'Eich,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske rådgivaren A. McClellan samt av P. J. Kuyper och K. Banks, rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdda av N. Forwood, Barrister-at-law, med delgivningsadress i Luxemburg hos G. Kremlis, rättstjänsten, bâtiment Jean Monnet, Kirchberg,
svarande,
stödd av
Förenade kungarikets regering, företrädd av T. J. G. Pratt, Principal Assistant Treasury Solicitor, i egenskap av ombud, biträdd av Sir Nicholas Lyell, QC, MP (the Solicitor General) och professor R. Higgins, QC,
intervenient,
129/85
British Columbia Forest Products Ltd, Kanada, företrätt av C. Stanbrook, Barrister-at-law, London, från Stanbrook & Hooper, Bryssel, med delgivningsadress i Luxemburg hos advokaterna Elvinger & Hoss, 15, Côte d'Eich,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske rådgivaren A. McClellan samt av P. J. Kuyper och K. Banks, rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdda av N. Forwood, Barrister-at-law, med delgivningsadress i Luxemburg hos G. Kremlis, rättstjänsten, bâtiment Jean Monnet, Kirchberg,
svarande,
stödd av
Förenade kungarikets regering, företrädd av T. J. G. Pratt, Principal Assistant Treasury Solicitor, i egenskap av ombud, biträdd av Sir Nicholas Lyell, QC, MP (the Solicitor General) och professor R. Higgins, QC,
intervenient.
Föremål för talan
Talan avser ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 19 december 1984 i ett förfarande för tillämpning av artikel 85 i EEG-fördraget (IV/29.725 - Pappersmassa) (EGT 1985, nr L 85, s. 1, fransk version; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå).
Domskäl
1 Genom flera ansökningar som inkom till domstolens kansli mellan den 4 och den 30 april 1985 har en rad pappersmassetillverkare samt två av deras sammanslutningar, samtliga med säte utanför gemenskapen, enligt artikel 173 andra stycket i EEG-fördraget väckt talan om ogiltigförklaring av beslut IV/29.725 av den 19 december 1984 (EGT 1985, nr L 85, s. 1) genom vilket kommissionen fastställde att de hade begått flera överträdelser av artikel 85 i fördraget, samt ålade dem böter.
2 De påstådda överträdelserna har bestått i en samordning mellan de ifrågavarande tillverkarna beträffande de priser som de varje kvartal meddelade kunder etablerade inom gemenskapen och de försäljningspriser som faktiskt tillämpades gentemot dessa kunder (artikel 1.1 och 1.2 i beslutet), och prisrekommendationer från Pulp, Paper and Paperboard Export Association of The United States (nedan kallad "KEA", tidigare Kraft Export Association) -en sammanslutning av en rad tillverkare etablerade i Förenta staterna (artikel 1.3) -till dess medlemmar samt, vad beträffar Finncell - den gemensamma försäljningsorganisationen för ett tiotal tillverkare etablerade i Finland - utbyte av individuell information med en rad andra pappersmassetillverkare om enskilda tillverkares priser inom ramen för Europeiska pappersmasseindustrins forsknings- och informationscenter, som leds av det schweiziska förvaltningsbolaget Fides (artikel 1.4).
3 I punkt 79 i det omtvistade beslutet har kommissionen angett de grunder som den anser ger gemenskapen behörighet att tillämpa artikel 85 i fördraget på den ifrågavarande samordningen. Den har inledningsvis anmärkt att alla företag som beslutet är riktat till antingen exporterade direkt till köpare etablerade inom gemenskapen eller bedrev sin försäljning inom gemenskapen genom dotterbolag, filialer, agenter eller andra organ etablerade där. Den har vidare understrukit att den ifrågavarande samordningen gällde huvuddelen av de inblandade företagens affärer med eller inom gemenskapen. Slutligen har den framhållit att samordningen har påverkat två tredjedelar av leveranserna och 60 % av förbrukningen av den ifrågavarande produkten i gemenskapen. Kommissionen har av detta dragit följande slutsats: "Verkningarna av avtalen och förfarandena på de priser som meddelades och/eller fakturerades kunder och på vidareförsäljningen av pappersmassa inom gemenskapen var inte bara väsentliga utan även avsedda, och det primära och direkta resultatet av avtalen och förfarandena".
4 Vad särskilt beträffar företagen etablerade i Finland och deras sammanslutning, Finncell, har kommissionen i punkt 80 i beslutet fastställt att frihandelsavtalet mellan gemenskapen och Finland (EGT 1973, nr L 328, s. 1, fransk version) inte innehåller "någon bestämmelse som hindrar direkt tillämpning av artikel 85 i fördraget när handeln mellan medlemsstaterna påverkas".
5 Flera av sökandena har anfört grunder rörande kommissionens behörighet att tillämpa konkurrensreglerna på dem. Den 8 juli 1987 beslutade domstolen att inledningsvis höra parterna om detta. Genom beslut av den 16 december 1987 har domstolen förordnat att målen skall förenas vad gäller det muntliga förfarandet och domen.
6 Samtliga sökande som har anfört grunder rörande behörigheten har först och främst gjort gällande att kommissionen genom att tillämpa fördragets konkurrensregler på dem har gjort en felaktig bedömning av det territoriella tillämpningsområdet för artikel 85. De har i detta avseende erinrat om att domstolen, i sin dom av den 14 juli 1972 i målet 48/69, ICI mot Kommissionen (Rec. s. 619) inte anslöt sig till effektprincipen utan förde fram den omständigheten att det till följd av dotterbolagens aktiviteter hade förelegat ett konkurrensbegränsande beteende inom den gemensamma marknaden som kunde tillskrivas moderbolagen. De har tillagt att även om tillämpningen av artikel 85 på dem har sin grund i gemenskapsrätten, strider tillämpningen av den på detta sätt tolkade regeln mot folkrätten, eftersom denna hindrar gemenskapen att ingripa mot konkurrensbegränsande beteenden som förekommer utanför dess territorium enbart av den anledningen att de har ekonomiska verkningar där.
7 De sökande medlemmarna av KEA har dessutom gjort gällande att en sådan tillämpning strider mot folkrätten eftersom den kränker non-interventionsprincipen. De har anfört att tillämpningen av artikel 85 i föreliggande fall har skadat Förenta staternas intresse av att främja sina företags exportaktiviteter, ett intresse som Förenta staterna har förankrat i Webb-Pomerence Act från 1918, enligt vilken exportsammanslutningar som KEA är undantagna från tillämpningen av de amerikanska antitrustlagarna.
8 Vissa kanadensiska sökande har även gjort gällande att gemenskapen, genom att ålägga dem böter och genom att göra en nedsättning av böterna beroende av ett åtagande avseende deras framtida beteende, har kränkt Kanadas suveränitet och därmed överträtt principen om mellanstatlig sedvänja (comitas gentium).
9 De finska sökandena anser att det under alla omständigheter endast är konkurrensreglerna i frihandelsavtalet mellan gemenskapen och Finland som är tillämpliga på deras beteende, med uteslutande av artikel 85 i fördraget, och att gemenskapen därför skulle ha samrått med Finland om de åtgärder som den planerade att vidta avseende den konkurrensbegränsande samverkan i fråga i enlighet med det förfarande som avses i artikel 27 i detta avtal.
10 För en utförligare redovisning av de faktiska omständigheterna i målet, förfarandets förlopp och parternas yttranden hänvisas till förhandlingsrapporten. I det följande redovisas dessa omständigheter endast i den utsträckning som behövs för domstolens argumentering.
Felaktig bedömning av det territoriella tillämpningsområdet för artikel 85 i fördraget och beslutets oförenlighet med folkrätten
a)
De enskilda företagen
11 Vad beträffar grunden rörande överträdelse av artikel 85 i själva fördraget skall det erinras om att denna bestämmelse förbjuder alla avtal mellan företag och samordnade förfaranden som kan påverka handeln mellan medlemsstater och som har till syfte eller resultat att begränsa konkurrensen inom den gemensamma marknaden.
12 Det skall vidare anmärkas att de mest betydande försörjningskällorna för pappersmassa är belägna utanför gemenskapen, nämligen i Kanada, Förenta Staterna, Sverige och Finland, och att marknaden därför är global. När pappersmassetillverkare etablerade i dessa länder säljer direkt till köpare etablerade inom gemenskapen och när de priskonkurrerar för att få beställningar från dessa kunder, föreligger konkurrens inom den gemensamma marknaden.
13 Av detta följer att när dessa tillverkare samordnar de priser som de tillämpar gentemot sina i gemenskapen etablerade kunder och genomför denna samordning genom att sälja till i realiteten samordnade priser, deltar de i ett samordnande som har till syfte eller resultat att begränsa konkurrensen inom den gemensamma marknaden i den mening som avses i artikel 85 i fördraget.
14 Följaktligen kan det fastslås att kommissionen, genom att under omständigheterna i föreliggande fall ha tillämpat fördragets konkurrensregler på företag med säte utanför gemenskapen, inte har gjort någon felaktig bedömning av det territoriella tillämpningsområdet för artikel 85.
15 Till stöd för grunden rörande beslutets oförenlighet med folkrätten har sökandena gjort gällande att tillämpningen av konkurrensreglerna i föreliggande fall endast grundades på de ekonomiska verkningarna inom den gemensamma marknaden av konkurrensbegränsande beteenden som förekommit utanför gemenskapen.
16 Det skall i detta avseende framhållas att en överträdelse av artikel 85, såsom slutandet av ett avtal som haft till resultat att begränsa konkurrensen inom den gemensamma marknaden, består av ett beteende som kan delas upp i två led, nämligen upprättandet av en konkurrensbegränsande samverkan samt dess genomförande. Om tillämpligheten av förbuden i konkurrensrätten skulle göras beroende av platsen för denna samverkans upprättande skulle uppenbarligen företagen få tillgång till ett enkelt sätt att undandra sig dessa förbud. Det avgörande kriteriet är följaktligen den plats där samverkan genomförs.
17 I föreliggande fall har tillverkarna genomfört sin prissamverkan inom den gemensamma marknaden. Det saknar i detta avseende relevans om de har utnyttjat dotterbolag, agenter, underagenter eller filialer etablerade i gemenskapen för att knyta kontakter mellan sig och de där etablerade köparna.
18 Under dessa omständigheter omfattas gemenskapens behörighet att tillämpa sina konkurrensregler på ett sådant beteende av territorialitetsprincipen, vilken är allmänt erkänd inom folkrätten.
19 Vad beträffar argumentet rörande överträdelse av non-interventionsprincipen, skall det fastställas att de sökande medlemmarna av KEA har hänvisat till en regel enligt vilken en stat skall utöva sin behörighet måttfullt när två stater har behörighet att utfärda och verkställa regler och när deras regler leder till att en person åläggs motstridande föreskrifter vad gäller dennes uppträdande. Sökandena har av detta dragit den slutsatsen att gemenskapen, genom att tillämpa sin konkurrensrätt i strid med denna regel, har kränkt non-interventionsprincipen.
20 Det är inte nödvändigt att undersöka om det finns en sådan regel i folkrätten eftersom det räcker att konstatera att tillämpningsvillkoren i vart fall inte är uppfyllda. I föreliggande fall föreligger nämligen ingen motsägelse mellan det beteende som föreskrivs av Förenta Staterna och det som föreskrivs av gemenskapen eftersom Webb-Pomerance Act endast undantar upprättandet av exportkarteller från tillämpningen av de amerikanska antitrustlagarna utan att ålägga skyldighet att sluta sådana avtal.
21 Det skall för övrigt framhållas att Förenta Staternas myndigheter inte framställde några invändningar mot en eventuell behörighetskonflikt då de rådfrågades av kommissionen i enlighet med OECD-rådets rekommendation av den 25 oktober 1979 angående medlemsstaternas samarbete i fall av konkurrensbegränsande handelsförfaranden som påverkar den internationella handeln (OECD:s rättsakter, vol. 19, s. 376).
22 Vad beträffar argumentet rörande bristande respekt för mellanstatlig sedvänja (comitas gentium), räcker det att anmärka att detta argument går ut på att ifrågasätta gemenskapens behörighet att tillämpa sina konkurrensregler på sådant beteende som har konstaterats i föreliggande fall, och att det därför redan fastställts att detta argument som sådant inte kan godtas.
23 Under dessa omständigheter kan det fastslås att kommissionens beslut varken strider mot artikel 85 i fördraget eller mot de av sökandena åberopade reglerna i folkrätten.
b)
Sammanslutningen KEA
24 Av KEA:s stadgar framgår att detta är en ideell förening som har till syfte att främja sina medlemmars kommersiella intressen att exportera sina produkter, och att den i huvudsak tjänar som ett forum för utbyte av information för sina medlemmar vad gäller deras exportmarknader. KEA utövar inte själv någon tillverknings-, försäljnings- eller distributionsverksamhet.
25 Det skall vidare fastställas att det inom ramen för KEA har upprättats flera grupper, bl.a. "pappersmassegruppen", för att täcka de olika sektorerna inom pappersmasse- och pappersindustrin. Enligt artikel 1 i KEA:s arbetsordning får företag endast ansluta sig till denna sammanslutning om de har blivit medlem av en av de grupper av vilka den består. Enligt artikel 2 i samma arbetsordning kan dessa grupper under full självständighet sköta sina angelägenheter.
26 Det skall slutligen anmärkas att enligt en principförklaring som antagits av "pappersmassegruppen", och till vilken hänvisas i punkt 32 i beslutet, får medlemmarna i denna grupp vid sina möten som hålls periodiskt ingå prisöverenskommelser, under förutsättning att varje medlem i förväg får information om att priser kommer att diskuteras, och att det ifrågavarande mötet är beslutsmässigt. Ett enhälligt beslut som antas av de närvarande medlemmarna är även bindande för de medlemmar som är frånvarande vid beslutsfattandet.
27 Av ovanstående framgår att KEA:s prisrekommendationer inte kan åtskiljas från de prisöverenskommelser som antas av de företag som är medlemmar i "pappersmassegruppen" och att KEA inte har spelat en självständig roll vid genomförandet av dessa överenskommelser.
28 Under dessa omständigheter skall beslutet ogiltigförklaras i den mån som det berör KEA.
Fråga om endast konkurrensreglerna i frihandelsavtalet mellan gemenskapen och Finland är tillämpliga
29 Det är nödvändigt att pröva om, såsom sökandena har hävdat, artiklarna 23 och 27 i frihandelsavtalet utesluter tillämpning av artikel 85 i fördraget på handeln mellan gemenskapen och Finland.
30 I detta avseende skall det först erinras om att enligt artikel 23.1 i frihandelsavtalet är bl.a. avtal och samordnande förfaranden som har till syfte eller resultat att begränsa konkurrensen oförenliga med avtalets störningsfria tillämpning, i den mån de kan påverka handeln mellan gemenskapen och Finland. Enligt artikel 23.2 kan en avtalsslutande part som anser att ett visst förfarande är oförenligt med nämnda bestämmelse vidta lämpliga åtgärder enligt det förfarande som anges i artikel 27. Inom ramen för detta förfarande skall samråd med den andra avtalsslutande parten äga rum i en blandad kommitté för att nå enighet om de åtgärder som den planerar att vidta för att få de påtalade förfarandena att upphöra. Om enighet inte kan uppnås får den berörda avtalsslutande parten vidta skyddsåtgärder.
31 Det är viktigt att därefter konstatera att artiklarna 23 och 27 i frihandelsavtalet förutsätter att de avtalsslutande parterna förfogar över regler som tillåter dem att vidta åtgärder mot konkurrensbegränsande samverkan som de anser oförenlig med avtalet. Vad beträffar gemenskapen kan dessa regler endast vara de i artiklarna 85 och 86 i fördraget. Frihandelsavtalet utesluter således inte tillämpning av dessa.
32 Det skall slutligen framhållas att anledningen till att gemenskapen i föreliggande fall har tillämpat sina konkurrensregler på de finska sökandena inte beror på deras samordning med varandra, utan på att de har deltagit i en mer omfattande samordning med amerikanska, kanadensiska och svenska företag, vilken har begränsat konkurrensen inom gemenskapen. Det var således inte bara handeln med Finland som påverkades. I en sådan situation skulle hänskjutande till den blandade kommittén inte ha kunnat leda till antagandet av lämpliga åtgärder.
33 Av detta följer att grunden om att endast konkurrensreglerna i frihandelsavtalet mellan gemenskapen och Finland är tillämpliga inte kan godtas.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
-innan den meddelar dom över samtliga grunder som sökandena har åberopat - följande dom:
1)
Grunden rörande en felaktig bedömning av det territoriella tillämpningsområdet för artikel 85 i fördraget och oförenligheten av kommissionens beslut IV/29.725 av den 19 december 1984 med folkrätten ogillas.
2)
Kommissionens beslut IV/29.727 av den 19 december 1984 ogiltigförklaras i den mån som det berör Pulp, Paper and Paperboard Export Association of the United States.
3)
Grunden om att endast konkurrensreglerna i frihandelsavtalet mellan gemenskapen och Finland är tillämpliga ogillas.
4)
Målet hänskjuts till femte avdelningen för prövning av övriga grunder.
5)
Beslut i fråga om rättegångskostnaderna skall meddelas senare.