62020CJ0415_RES
De förenade målen C‑415/20, C‑419/20 och C‑427/20
Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbHochF. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG vertr. d. d. Komplementärin Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH
mot
Hauptzollamt Hamburg
och
Flexi Montagetechnik GmbH Co. KG
mot
Hauptzollamt Kiel
(begäran om förhandsavgörande från Finanzgericht Hamburg)
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 28 april 2022
”Begäran om förhandsavgörande – Tullunion – Rätt till återbetalning eller utbetalning av belopp som en medlemsstat uppburit eller nekat i strid med unionsrätten – Antidumpningstullar, importtullar, exportbidrag och sanktionsavgifter – Begreppet ’åsidosättande av unionsrätten’ – Felaktig tolkning eller tillämpning av unionsrätten – Unionsdomstolens eller en nationell domstols fastställelse av att unionsrätten har åsidosatts – Rätt till utbetalning av ränta – Tidsperiod med avseende på vilken utbetalning av ränta ska ske”
Unionsrätt – Enskildas rättigheter – Rätt till återbetalning eller utbetalning av belopp som en medlemsstat uppburit eller nekat i strid med unionsrätten – Rätt till utbetalning av ränta på dessa belopp – Räckvidd – Exportbidrag som nekats i strid med unionsrätten och beviljats för sent – Sanktionsavgift som påförts med anledning av detta åsidosättande – Omfattas
(se punkterna 51, 52, 54, 56–59 och 85 samt domslutet)
Unionsrätt – Enskildas rättigheter – Rätt till återbetalning eller utbetalning av belopp som en medlemsstat uppburit eller nekat i strid med unionsrätten – Rätt till utbetalning av ränta på dessa belopp – Begreppet åsidosättande av unionsrätten – En nationell myndighets felaktiga tolkning eller tillämpning av unionsrätten – Unionsdomstolens eller en nationell domstols fastställelse att unionsrätten har åsidosatts – Omfattas
(se punkterna 60–64, 66, 69 och 85 samt domslutet)
Unionsrätt – Enskildas rättigheter – Rätt till återbetalning eller utbetalning av belopp som en medlemsstat uppburit eller nekat i strid med unionsrätten – Rätt till utbetalning av ränta på dessa belopp – Tillämpningsföreskrifter – Tillämpning av nationell rätt – Villkor – Iakttagande av likvärdighetsprincipen och effektivitetsprincipen – Ränta ska inte betalas med avseende på den period som föregår ingivandet av ett överklagande till domstol i syfte att erhålla betalning eller återbetalning av det aktuella beloppet – Otillåtet – Skyldighet att inge ett överklagande till domstol – Tillåtet – Gränser
(se punkterna 73–77, 79–81, 84 och 85 samt domslutet)
Resumé
Tre bolag etablerade i Tyskland ålades av de tyska tullmyndigheterna att betala olika belopp i samband med export av slaktkroppar av fjäderfä till tredjeland, import av fästdon respektive import av karbinhakar till unionen. I de olika målen konstaterade de tyska domstolarna senare att de beslut som tullmyndigheterna hade antagit med avseende på dessa tre bolag grundade sig på en tolkning av unionsrättsliga bestämmelser som inte överensstämde med EU‑domstolens praxis eller på en felaktig tillämpning av dessa.
Som en följd av dessa beslut betalade den behöriga tullmyndigheten till det första bolaget – Gräfendorfer (mål C‑415/20) – det exportbidrag som bolaget ursprungligen nekats och återbetalade den sanktionsavgift som bolaget ålades i samband med att exportbidraget nekades, dock utan att betala ränta på dessa belopp. De två andra bolagen Reyher (mål C‑419/20) respektive Flexi Montagetechnik (mål C‑427/20) erhöll återbetalning av de antidumpningstullar respektive de importtullar som de hade betalat. Tullmyndigheterna betalade emellertid endast en del av räntan på dessa belopp och underlät – vad gäller det andra bolaget – att betala ränta för perioden före återbetalningen och – vad gäller det tredje bolaget – att betala ränta för perioden före den dag då detta bolag överklagade till domstol.
Då inget av bolagen erhöll full betalning av den yrkade räntan ingav vart och ett av de tre bolagen ett överklagande till Finanzgericht Hamburg (skattedomstolen i Hamburg, Tyskland). Den hänskjutande domstolen anser att det i detta sammanhang uppkommer flera frågor om räckvidden i förevarande fall av de principer som EU-domstolen har slagit fast i sin praxis om återbetalning av belopp som uppburits av medlemsstaterna i strid med unionsrätten och om utbetalning av motsvarande ränta.
EU-domstolen har, efter att ha mottagit begäran om förhandsavgörande, slagit fast att dessa principer är tillämpliga dels på exportbidrag som nekats i strid med unionsrätten och som beviljats för sent, dels med avseende på en sanktionsavgift som påförts på grund av ett sådant åsidosättande. Dessa principer är dessutom tillämpliga när det följer av ett beslut av EU‑domstolen eller av en nationell domstol att betalning av sådana exportbidrag, en sådan sanktionsavgift eller antidumpningstullar eller importtullar har nekats eller ålagts enskilda på grund av ett åsidosättande av unionsrätten, vilket ska förstås som en felaktig tolkning eller tillämpning av denna rätt. I sådana fall får det i nationell rätt inte föreskrivas att ränta inte ska betalas för perioden innan ett överklagande ingetts till domstol i syfte att erhålla betalning eller återbetalning av det aktuella beloppet. På vissa villkor får emellertid betalningen av ränta vara beroende av att ett sådant överklagande inges.
Domstolens bedömning
Domstolen erinrar inledningsvis om att enligt den allmänna principen om återbetalning av felaktigt betalda belopp har enskilda som i strid med unionsrätten har ålagts betalning av en avgift, en tull, en skatt eller annan pålaga av en nationell myndighet, enligt unionsrätten rätt att från den berörda medlemsstaten erhålla återbetalning av motsvarande belopp, liksom rätt att erhålla återbetalning av ränta såsom ersättning för att beloppet inte har varit disponibelt.
Dessa rättigheter är således bland annat tillämpliga på en sanktionsavgift som felaktigt ålagts av en nationell myndighet med tillämpning av en unionsrättsakt eller bestämmelser i nationell rätt som antagits för att genomföra en sådan rättsakt, att införliva den eller säkerställa att den iakttas. Den berörde har således rätt till återbetalning av en sådan sanktionsavgift jämte ränta. Sådan ränta ska, analogt, även betalas när exportbidrag har utbetalats för sent till en enskild i strid med unionsrätten.
Domstolen har vidare gjort vissa preciseringar vad gäller den omständighet som ligger till grund för rätten till återbetalning och ränta, nämligen att en nationell myndighet har ålagt en enskild betalning av eller nekat denne ett belopp i strid med unionsrätten. Ett sådant åsidosättande kan bland annat avse det fallet att en nationell myndighet har ålagt eller nekat en sådan betalning genom en felaktig tillämpning av en unionsrättsakt eller en nationell lagstiftning som säkerställer att en sådan rättsakt verkställs eller genomförs. Förekomsten av ett åsidosättande av unionsrätten kan dessutom inte bara fastställas av unionsdomstolen, utan även av en nationell domstol, oberoende av om det ankommer på den nationella domstolen att vidta åtgärder med anledning av att unionsdomstolen tidigare har fastställt att en rättsakt är rättsstridig eller ogiltig eller konstatera att en rättsakt som antagits av en nationell myndighet innebär att unionsrätten har genomförts felaktigt.
I avsaknad av unionsbestämmelser ankommer det på den nationella lagstiftaren att föreskriva närmare regler för utbetalning av ränta vid återbetalning av belopp som uppburits eller nekats i strid med unionsrätten, samtidigt som likvärdighetsprincipen och effektivitetsprincipen iakttas. I synnerhet ska en enskild kunna begära och erhålla sådan ränta för den period som löper från den tidpunkt då det aktuella beloppet betalades till den berörda medlemsstaten eller borde ha beviljats den enskilde till den tidpunkt då ett överklagande ingetts till domstol i syfte att erhålla återbetalning eller utbetalning av dessa belopp.
Det är dock inte nödvändigtvis uteslutet att det i en nationell lagstiftning föreskrivs att ränta endast ska betalas om ett överklagande har ingetts till domstol. Den nationella domstolen ska emellertid kontrollera att detta villkor inte leder till att det blir orimligt svårt eller till och med omöjligt för de enskilda att utöva sina rättigheter enligt unionsrätten.