62021CJ0391
DOMSTOLENS DOM (fjärde avdelningen)
den 19 september 2024 (
*1
)
”Överklagande – Institutionell rätt – Enhetlig stadga för Europaparlamentets ledamöter – Ledamöter av Europaparlamentet valda i italienska valkretsar – Pensionsbeslut antaget av italienska deputeradekammaren – Ändring av nationella italienska parlamentsledamöters pensionsbelopp – Europaparlamentets motsvarande ändring av pensionsbeloppen för en före detta Europaparlamentsledamot som valts i Italien – Återkallelse och ersättande av Europaparlamentets beslut – Fråga huruvida det fortfarande föreligger ett berättigat intresse av att föra talan om ogiltigförklaring av en dom meddelad av Europeiska unionens tribunal”
I mål C‑391/21 P,
angående ett överklagande enligt artikel 56 i stadgan för Europeiska unionens domstol, som ingavs den 24 juni 2021,
Enrico Falqui, Florens (Italien), företrädd av F. Sorrentino och A. Sandulli, avvocati,
klagande,
i vilket den andra parten är:
Europaparlamentet, företrätt av S. Alves och S. Seyr, båda i egenskap av ombud,
svarande i första instans,
meddelar
DOMSTOLEN (fjärde avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden C. Lycourgos samt domarna O. Spineanu-Matei, J.-C. Bonichot, S. Rodin (referent) och L.S. Rossi,
generaladvokat: J. Kokott,
justitiesekreterare: A. Calot Escobar,
efter det skriftliga förfarandet,
och efter att den 11 januari 2024 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
1
Enrico Falqui har yrkat att domstolen ska upphäva den dom som Europeiska unionens tribunal meddelade den 5 maj 2021, Falqui/parlamentet (T‑695/19, EU:T:2021:242) (nedan kallad den överklagade domen). Genom denna dom ogillade tribunalen hans talan om ogiltigförklaring av för det första Europaparlamentets meddelande av den 8 juli 2019 (nedan kallat det omtvistade beslutet) om anpassning av det pensionsbelopp som han har rätt till, med anledning av ikraftträdandet den 1 januari 2019 av beslut nr 14/2018 från Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (deputeradekammarens presidium, Italien), antaget den 12 juli 2018 (nedan kallat beslut nr 14/2018), för det andra meddelandet av den 11 april 2019 från chefen för enheten ”Ledamöternas löner och sociala rättigheter” vid parlamentets generaldirektorat för ekonomi (nedan kallad enhetschefen) angående den pension som han har rätt till efter ikraftträdandet den 1 januari 2019 av beslut nr 14/2018 och för det tredje parlamentets rättstjänsts yttrande nr SJ-0836/18 av den 11 januari 2019 (nedan kallat yttrandet från rättstjänsten).
Tillämpliga bestämmelser
Unionsrätt
Bestämmelserna för kostnadsersättning
2
I artikel 1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning och andra ersättningar för Europaparlamentets ledamöter, i den version som var tillämplig till och med den 14 juli 2009 (nedan kallade bestämmelserna för kostnadsersättning), föreskrevs följande:
”1.   Alla ledamöter av Europaparlamentet har rätt till ålderspension.
2.   I avvaktan på att det införs ett slutgiltigt pensionssystem för Europaparlamentets ledamöter inom gemenskapen, och för det fall det nationella systemet inte föreskriver någon pension, eller för det fall nivån på och/eller villkoren för den föreskrivna pensionen inte är identiska med dem som gäller för ledamöter i det nationella parlamentet i den medlemsstat för vilken den berörda ledamoten har valts, kan en tillfällig pension, på berörd ledamots begäran, utbetalas från Europeiska unionens budget – parlamentsavsnittet.”
3
I artikel 2 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning föreskrevs följande:
”1.   Nivån på och villkoren för den tillfälliga pension är identiska med vad som gäller för pensioner till parlamentsledamöter i det land där ledamoten valts.
2.   Alla ledamöter som åtnjuter de förmåner som avses i artikel 1.2 är, när de ansluter sig till detta system, skyldiga att till unionens budget betala en avgift som beräknas på ett sådant sätt att de betalar samma allmänna avgift som en ledamot av vederbörande nationella parlament betalar enligt de bestämmelser som där råder.”
4
Artikel 3.1 och 3.2 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning hade följande lydelse:
”1.   Ansökan om anslutning till detta tillfälliga pensionssystem måste göras senast 12 månader efter det att en ledamots mandat börjar.
Efter det att denna tidsfrist har löpt ut ska en ledamot anses vara medlem av pensionssystemet från och med första dagen i den månad som ansökan inkom.
2.   Ansökan om utbetalning av pensionen måste göras senast sex månader från och med den dag då ledamotens rätt till pension börjar.
Efter det att denna frist har löpt ut ska pensionen betalas ut från och med första dagen i den månad ansökan inkom.”
Ledamotsstadgan
5
Artikel 25.1 och 25.2 i Europaparlamentets beslut 2005/684/EG, Euratom av den 28 september 2005 om antagande av Europaparlamentets ledamotsstadga (EUT L 262, 2005, s. 1) (nedan kallad ledamotsstadgan), som trädde i kraft den 14 juli 2009, har följande lydelse:
”1.   De ledamöter som redan var ledamöter av Europaparlamentet innan stadgan trädde i kraft och som återvalts har rätt att begära att de för resten av sin mandattid skall fortsätta att omfattas av det existerande nationella systemet för ledamotsarvode, övergångsersättning, pension och efterlevandepension.
2.   Dessa medel skall tas från medlemsstatens budget.”
6
I artikel 28.1 i ledamotsstadgan föreskrivs följande:
”Rätt till pension som en ledamot vid tidpunkten för denna stadgas giltighet har förvärvat i enlighet med nationella bestämmelser skall kvarstå till fullo.”
Tillämpningsföreskrifterna
7
I skäl 7 i beslut 2009/C 159/01, meddelat av Europaparlamentets presidium den 19 maj och den 9 juli 2008, om tillämpningsföreskrifter för ledamotsstadgan (EUT C 159, 2009, s. 1), i dess lydelse enligt beslut 2010/C 340/06 meddelat av Europaparlamentets presidium den 13 december 2010 (EUT C 340, 2010, s. 6) (nedan kallade tillämpningsföreskrifterna), anges följande:
”Övergångsbestämmelserna måste säkerställa att de personer som åtnjuter vissa förmåner i enlighet med bestämmelserna för kostnadsersättning kan fortsätta att åtnjuta dessa efter det att bestämmelserna för kostnadsersättning upphävts, i enlighet med principen om [skydd för] berättigade förväntningar. Pensionsrättigheter som förvärvats enligt bestämmelserna för kostnadsersättning före ledamotsstadgans ikraftträdande måste också garanteras.”
8
I artikel 49.1 i tillämpningsföreskrifterna föreskrivs följande:
”De ledamöter som utövat sitt mandat i minst ett helt år har rätt till ålderspension när mandatet upphör. Ålderspensionen ska utbetalas från och med den första dagen i månaden efter den månad då ledamöterna fyller sextiotre år.
Före detta ledamöter eller deras juridiska ombud ska, utom i fall av force majeure, göra sina ansökningar om utbetalning av ålderspensionen senast sex månader från och med den dag då ledamoten får rätt till pension. Efter denna tidsfrist bör den dag då rätten till ålderspension får verkan vara den första dagen i den kalendermånad då ansökan mottas.”
9
Enligt artikel 73 i tillämpningsföreskrifterna trädde dessa i kraft samma dag som ledamotsstadgan, det vill säga den 14 juli 2009.
10
I artikel 74 i tillämpningsföreskrifterna föreskrivs att bestämmelserna för kostnadsersättning – med förbehåll för övergångsbestämmelserna i avdelning IV, däribland artikel 75 – upphör att gälla den dag ledamotsstadgan träder i kraft.
11
Artikel 75 i tillämpningsföreskrifterna har följande lydelse:
”1.   Efterlevandepensionen, invaliditetspensionen, den tillkommande invaliditetspensionen för underhållsberättigade barn och den ålderspension som tilldelas i enlighet med bilagorna I, II och III till bestämmelserna för kostnadsersättning ska fortsätta att betalas ut enligt dessa bilagor till de personer som mottagit dessa förmåner innan ledamotsstadgan träder i kraft.
Om en före detta ledamot som mottar ovannämnda invaliditetspension avlider efter den 14 juli 2009 ska efterlevandepension betalas ut till hans eller hennes make, erkända partner eller underhållsberättigade barn, med förbehåll för de villkor som anges i bilaga I till bestämmelserna för kostnadsersättning.
2.   De rättigheter till ålderspension som förvärvats fram till den dag då ledamotsstadgan träder i kraft genom tillämpning av ovannämnda bilaga III ska kvarstå. De personer som förvärvat rättigheter inom det pensionssystemet har rätt till en pension beräknad med utgångspunkt från de rättigheter de förvärvat genom tillämpning av ovannämnda bilaga III så snart de uppfyller villkoren för detta i enlighet med den berörda medlemsstatens lagstiftning och de lämnat in en ansökan enligt artikel 3.2 i ovannämnda bilaga III.”
Italiensk rätt
12
Artikel 1 punkterna 1, 2 och 3 i beslut nr 14/2018 har följande lydelse:
”1.   Från och med den 1 januari 2019 ska beloppen för livstidsersättning, direkt och till efterlevande, och för andelen livstidsersättning för proportionella pensionsutbetalningar, direkt eller till efterlevande, vars rätt har förvärvats med stöd av de bestämmelser som var i kraft den 31 december 2011, beräknas enligt de nya villkor som föreskrivs i förevarande beslut.
2.   Den nya beräkning som avses i föregående punkt ska göras genom att beloppet för den individuella avgiften multipliceras med den omvandlingskoefficient som avser ledamotens ålder vid den tidpunkt då ledamoten fick rätt till livstidsersättning eller den proportionella pensionsutbetalningen.
3.   De omvandlingskoefficienter som anges i tabell 1, som bifogats till detta beslut, ska tillämpas.”
Bakgrund till tvisten
13
Bakgrunden till tvisten beskrivs i punkterna 13–23 i den överklagade domen. Dessa punkter kan inom ramen för förevarande överklagande sammanfattas enligt följande.
14
Klaganden, Enrico Falqui, är en före detta Europaparlamentsledamot som valts i Italien. Han uppbär ålderspension.
15
Genom att lägga till en kommentar i pensionsbeskedet för januari 2019 underrättade parlamentet klaganden om att hans pensionsbelopp kunde komma att ändras vid genomförandet av beslut nr 14/2018 och att den nya beräkningen eventuellt skulle kunna leda till att felaktigt utbetalda belopp krävdes tillbaka.
16
Från och med den 1 januari 2019 minskade parlamentet, med tillämpning av detta beslut i enlighet med artikel 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning, klagandens pensionsbelopp.
17
Genom ett odaterat meddelande från enhetschefen, som hade bifogats klagandens pensionsbesked för februari 2019, underrättade parlamentet klaganden om att det genom yttrandet från rättstjänsten hade bekräftats att beslut nr 14/2018 var tillämpligt på hans situation per automatik. I detta meddelande tillades att så snart parlamentet hade erhållit de nödvändiga uppgifterna från Camera dei deputati (deputeradekammaren, Italien), skulle det underrätta klaganden om det nya fastställandet av hans pensionsbelopp och återkräva den eventuella skillnaden under de följande tolv månaderna. Slutligen informerade parlamentet klaganden om att hans pension slutgiltigt skulle fastställas genom en formell rättsakt mot vilken det skulle vara möjligt att anföra klagomål eller väcka talan om ogiltigförklaring.
18
Genom ett meddelande av den 11 april 2019 underrättade enhetschefen för det första klaganden om att hans pensionsbelopp, såsom hade tillkännagetts i det meddelande från enhetschefen som hade bifogats klagandens pensionsbesked för februari 2019, med tillämpning av artikel 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning skulle anpassas till nedsättningen av motsvarande pensioner som i Italien utbetalades av deputeradekammaren till före detta nationella ledamöter med tillämpning av beslut nr 14/2018. För det andra preciserades att klagandens pensionsbelopp skulle anpassas redan i april 2019, med retroaktiv verkan från och med den 1 januari 2019, med tillämpning av det förslag till fastställande av nytt pensionsbelopp som hade översänts i en bilaga till detta meddelande. För det tredje gavs klaganden i meddelandet av den 11 april 2019 en frist på 30 dagar från mottagandet av meddelandet för att inkomma med synpunkter. Om inga synpunkter inkom, skulle verkningarna av dessa meddelanden anses vara slutgiltiga och bland annat föranleda krav på återbetalning av de belopp som felaktigt uppburits för månaderna januari–mars 2019.
19
Genom ett e‑postmeddelande av den 23 maj 2019 översände klaganden sina synpunkter till parlamentet.
20
Den 10 juni 2019 väckte klaganden talan vid tribunalen om ogiltigförklaring av meddelandet av den 11 april 2019, vilken registrerades med målnummer T‑347/19. Denna talan avvisades genom beslut av den 3 juli 2020, Falqui och Poggiolini/parlamentet (T‑347/19 och T‑348/19, EU:T:2020:303), eftersom det var uppenbart att den inte kunde tas upp till prövning. Klaganden överklagade inte detta beslut.
21
Enhetschefen förklarade i det omtvistade beslutet att de synpunkter som klaganden hade lämnat inte föranledde någon ändring av parlamentets ståndpunkt, såsom den uttryckts i förslaget till beslut. Ålderspensionsbeloppet och den plan för återbetalning av felaktigt utbetalda belopp som följde därav, såsom de räknats om och tillkännagetts i bilagan till förslaget till beslut, hade följaktligen blivit slutgiltiga vid tidpunkten för delgivningen av det omtvistade beslutet.
22
Klaganden kunde i ett första skede inte delges det omtvistade beslutet, som återsändes av den italienska posten till den belgiska posten. Det var först den 29 augusti 2019, när parlamentet framställde sin invändning om rättegångshinder i mål T‑347/19, som klaganden fick kännedom om det omtvistade beslutet. Efter det att nämnda invändning om rättegångshinder hade framställts genomförde parlamentet emellertid en andra delgivning av det omtvistade beslutet.
Förfarandet vid tribunalen och den överklagade domen
23
Genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 11 oktober 2019 väckte klaganden talan om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet, meddelandet av den 11 april 2019 och yttrandet från rättstjänsten.
24
Klaganden åberopade tre grunder till stöd för sitt yrkande om ogiltigförklaring. Som första grund åberopade klaganden att tillämpningsföreskrifterna hade åsidosatts. Som andra grund gjordes gällande att parlamentet, med hänsyn till påståendet att beslut nr 14/2018 var rättsstridigt enligt italiensk rätt, borde ha vägrat att tillämpa detta beslut på klagandens situation. Som tredje grund åberopades att principen om unionsrättens företräde, rättssäkerhetsprincipen, principen om skydd för berättigade förväntningar och proportionalitetsprincipen hade åsidosatts.
25
Tribunalen fann i den överklagade domen att det saknades fog för dessa tre grunder och ogillade följaktligen talan.
Förfarandet och parternas yrkanden vid domstolen
26
Klaganden har yrkat att domstolen ska
–
upphäva den överklagade domen,
–
ogiltigförklara yttrandet från rättstjänsten, förslaget till beslut och det omtvistade beslutet, och
–
förplikta parlamentet att ersätta rättegångskostnaderna i första och andra instans.
27
Parlamentet har yrkat att domstolen ska
–
ogilla överklagandet, och
–
förplikta klaganden att ersätta rättegångskostnaderna, inklusive kostnaderna i första instans.
28
Den 12 januari 2022 gav Enrico Falqui till domstolens kansli in en kopia av dom nr 4/2021 från Consiglio di giurisdizione della Camera dei deputati (deputeradekammarens prövningsnämnd, Italien) av den 23 december 2021 (nedan kallad dom nr 4/2021), genom vilken beslut nr 14/2018 ogiltigförklarades. Denna handling hade då ännu inte tagits in i akten i målet.
29
Den 9 mars 2022 gav klagandena i målet Santini m.fl./parlamentet (C‑198/21 P) in samma dom till domstolens kansli.
30
I förevarande mål och i målen Coppo Gavazzi m.fl./parlamentet (C‑725/20 P) och Santini m.fl./parlamentet (C‑198/21 P), översände kansliet den 16 mars 2022 en underrättelse till parterna i dessa mål om en processledningsåtgärd som beslutats av referenten och generaladvokaten i enlighet med artikel 62 i domstolens rättegångsregler. Därigenom förelades parterna att inkomma med alla handlingar som kunde påverka saken i det mål som rörde dem, och särskilt dom nr 4/2021.
31
Den 23 mars 2022 gav klaganden in flera handlingar, däribland dom nr 4/2021. Den 29 mars 2022 gav även parlamentet in flera handlingar, däribland dom nr 4/2021 jämte ett dokument med rubriken ”Nya regler för beräkning av pensioner, antagna av italienska deputeradekammaren”. Parlamentet underrättade även domstolen om att så snart det hade mottagit de ytterligare klargöranden som begärts från deputeradekammaren beträffande den konkreta tillämpningen av dessa regler, skulle parlamentet göra en ny beräkning av klagandens ålderspension och tillställa honom ett nytt förslag till beslut om fastställande av hans pensionsrättigheter. Därvid skulle klaganden beredas tillfälle att yttra sig innan ett slutligt beslut antogs.
32
Den 21 september 2022 antog parlamentet det slutliga beslutet om fastställande av det nya beloppet för klagandens ålderspension jämte utestående förfallna belopp (nedan kallat parlamentets nya beslut).
33
Genom beslut av den 25 oktober 2022 förelade domstolens ordförande parterna att precisera huruvida de ansåg dels att parlamentets nya beslut med retroaktiv verkan (ex tunc) hade ersatt det omtvistade beslutet, dels att saken i målet om överklagandet, efter antagandet av dessa nya beslut, inte hade förfallit.
34
Den 29 november 2022 preciserade parlamentet att det ansåg att parlamentets nya beslut hade ersatt det omtvistade beslutet med retroaktiv verkan (ex tunc), men att saken i målet om överklagande inte hade förfallit. Det ligger nämligen i parternas intresse, och det är även motiverat för att åstadkomma en god rättskipning, att domstolen prövar huruvida överklagandet är välgrundat, för att klargöra huruvida tribunalen i den överklagade domen gjorde en felaktig rättstillämpning och huruvida parlamentet, med stöd av artikel 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning, får räkna om klagandens pensioner för det fall tillämpliga nationella bestämmelser ändras.
35
Genom skrivelse som inkom den 29 november 2022 uppgav klaganden att han ansåg sig fortfarande ha ett intresse av att domstolen prövar hur artikel 75.2 i tillämpningsföreskrifterna ska tolkas. Genom parlamentets nya beslut fortsatte denna institution nämligen att automatiskt hänvisa till nationella bestämmelser för att ändra det sätt på vilket ålderspensionen beräknas enligt bestämmelserna för kostnadsersättning, vilket skulle innebära att den berörda före detta Europaparlamentsledamoten på detta sätt skulle utsättas för risken att ett nationellt politiskt organ fattar beslut som ändrar denna beräkning.
Prövning av överklagandet
36
Klaganden ifrågasätter genom sitt överklagande i huvudsak tribunalens fastställande av att parlamentets tolkning av artikel 75 i tillämpningsföreskrifterna, jämförd med artikel 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning (nedan kallade parlamentets interna regler), var riktig. Klaganden har till stöd för överklagandet åberopat fem grunder. Den första grunden består av tre delar. Den första delen avser en felaktig tolkning av artiklarna 1.2 och 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning och artikel 75 i tillämpningsföreskrifterna. Den andra delen rör ett åsidosättande av artikel 28 i ledamotsstadgan medan den tredje delen avser en felaktig bedömning av verkningarna av beslut nr 14/2018. Den andra grunden består av två delar: åsidosättande av principen om skydd för berättigade förväntningar och åsidosättande av proportionalitetsprincipen. Genom den tredje grunden gör klaganden gällande att tribunalen gjorde en felaktig tolkning när den fann att parlamentet per automatik kan tillämpa nationella pensionsbestämmelser på sina före detta ledamöter, utan att denna institution behöver kontrollera att dessa nationella bestämmelser är lagenliga. Som fjärde grund görs gällande att tribunalen begick ett fel genom att inte beakta verkningarna av ett domstolsavgörande som meddelats efter beslut nr 14/2018. Den femte grunden, som består av tre delar, avser att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att den för det första felaktigt avvisade den andra och den tredje grunden för talan i första instans, för det andra förklarade sig sakna behörighet att pröva huruvida de belopp som felaktigt innehållits skulle återbetalas för det fall talan bifölls och för det tredje förpliktade klaganden att bära sina rättegångskostnader och ersätta parlamentets rättegångskostnader.
Inledande anmärkningar avseende huruvida klaganden fortfarande har ett berättigat intresse av att få saken prövad
37
Det framgår av punkt 32 ovan att parlamentets nya beslut, som antagits under målets handläggning vid domstolen, syftar till att fastställa det nya ålderspensionsbelopp som ska betalas ut till klaganden, jämte utestående förfallna belopp.
38
Enligt domstolens fasta praxis får saken i målet inte ha förfallit innan domstolsavgörandet meddelas, och en sökandes berättigade intresse av att få saken prövad måste också bestå fram till denna tidpunkt – vid äventyr av att det annars beslutas att det saknas anledning att döma i målet – vilket förutsätter att ett bifall till överklagandet kan medföra en fördel för klaganden (dom av den 4 september 2018, ClientEarth/kommissionen, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, punkt 43 och där angiven rättspraxis).
39
En sökandes berättigade intresse av att få sin sak prövad förfaller inte nödvändigtvis av det skälet att rättsverkningarna av den angripna rättsakten upphört under målets handläggning (se, för ett liknande resonemang, dom av den 28 maj 2013, Abdulrahim/rådet och kommissionen, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, punkt 62).
40
Under vissa omständigheter kan en sökande behålla ett intresse av att få en upphävd rättsakt ogiltigförklarad under målets handläggning, för att på så sätt förmå den angripna rättsaktens upphovsman att i framtiden vidta lämpliga ändringar och därmed förhindra att de rättsstridigheter som rättsakten påstås vara behäftad med upprepas (dom av den 6 september 2018, Bank Mellat/rådet, C‑430/16 P, EU:C:2018:668, punkt 64 och där angiven rättspraxis).
41
Det framgår otvetydigt av parlamentets svar av den 29 november 2022 (se sammanfattning därav i punkt 34 ovan) att parlamentet även i framtiden har för avsikt att företa nya beräkningar av pensionerna för före detta Europaparlamentsledamöter, för det fall ändringar görs i de nationella bestämmelser som avses i artikel 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning (nedan kallat det dynamiska systemet).
42
Även om parlamentet ersatt det omtvistade beslutet med det nya beslutet, grundar sig detta beslut på en tolkning av parlamentets interna regler. Enligt denna tolkning är parlamentet skyldigt att tillämpa det dynamiska systemet på före detta Europaparlamentsledamöter som uppbär ålderspension och som, i likhet med klaganden, omfattas av tillämpningsområdet för bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning (nedan kallade de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna).
43
Det är just denna tolkning som klaganden har bestritt i detta mål. Härav följer att klaganden, trots att det omtvistade beslutet har ersatts med retroaktiv verkan (ex tunc), fortfarande har ett berättigat intresse av att få fastställt att tribunalen har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att bekräfta att denna tolkning var riktig. Denna tolkning kan nämligen komma att företas av parlamentet vid framtida antagande av beslut som liknar det omtvistade beslutet eller det nya beslut som parlamentet antagit, vilket innebär att det inte bara föreligger en risk för att den påstådda rättsstridigheten upprepas, i den mening som avses i rättspraxis (se punkt 40 ovan), utan även en risk för att tribunalen, för det fall talan väcks om ogiltigförklaring av sådana liknande beslut, på nytt gör sig skyldig till den påstått felaktiga rättstillämpning som föranlett tribunalen att slå fast att nämnda tolkning var riktig.
44
Härav följer att klaganden fortfarande har ett berättigat intresse av att få saken prövad vid domstolen, såvitt detta överklagande avser de domskäl i den överklagade domen som utgör det nödvändiga stödet för tribunalens bedömning att parlamentet enligt sina interna regler är skyldigt att tillämpa det dynamiska systemet på klaganden.
Den första grunden
Parternas argument
45
Den första grunden består av tre delar.
46
Genom den första delen har klaganden gjort gällande att ledamotsstadgan, i motsats till vad tribunalen slog fast i punkt 49 i den överklagade domen, har upphävt bestämmelserna för kostnadsersättning och innebär att de inte längre kan tillämpas.
47
Enligt artikel 1.2 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning är det pensionssystem som inrättats genom dessa bestämmelser nämligen endast tillfälligt. I tillämpningsföreskrifterna preciseras emellertid att för att skydda de berättigade förväntningarna hos de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna skulle inga ändringar ske i de pensionsrättigheter som redan beviljats eller i vart fall redan förvärvats på grundval av bestämmelserna för kostnadsersättning.
48
Det framgår av skäl 7 i tillämpningsföreskrifterna och av artikel 75 i dessa, jämförd med principen om skydd för berättigade förväntningar, att de förmåner som beviljats eller förvärvats på grundval av bestämmelserna för kostnadsersättning under den period då dessa var i kraft är oföränderliga, i motsats till vad tribunalen fann i punkt 57 i den överklagade domen. Den hänvisning till nationell rätt som görs i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning ska således förstås som en hänvisning till den nationella lagstiftning som var tillämplig vid den tidpunkt då rätten till pension förvärvades.
49
I motsats till vad tribunalen slog fast kan den omständigheten att det i bestämmelserna för kostnadsersättning preciseras att det pensionssystem som införts genom dessa bestämmelser är ”tillfälligt”, ”i avvaktan på att det införs ett slutgiltigt pensionssystem för Europaparlamentets ledamöter inom gemenskapen”, inte tolkas så, att detta system skulle bibehållas efter det att ledamotsstadgan trätt i kraft. Användningen av presens indikativ ger endast uttryck för att regeln skulle tillämpas redan från det att den infördes och fram till dess att den upphävdes.
50
I artikel 75 i tillämpningsföreskrifterna föreskrivs inte att de pensioner som redan beviljats eller de pensionsrättigheter som redan har förvärvats även fortsättningsvis ska omfattas av regeln att pensionsbeloppet för de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna alltid ska vara kopplat till det pensionsbelopp som de nationella ledamöterna uppbär, utan i stället anges att de pensioner som redan beviljats på grundval av denna regel ”ska fortsätta att betalas ut” och att de pensionsrättigheter som redan har förvärvats ”ska kvarstå”.
51
Om de förmåner som beviljats eller förvärvats på grundval av bestämmelserna för kostnadsersättning inte var okränkbara enligt tillämpningsföreskrifterna, skulle dessa stå i strid med syftet att skydda berättigade förväntningar. De berörda före detta Europaparlamentsledamöterna skulle då nämligen utsättas för risken att reglerna för beräkning av deras ålderspension ändras på grund av nya nationella bestämmelser på området, medan de Europaparlamentsledamöter som utövar sitt mandat sedan valperioden 2009–2014 skulle ha rätt till en ålderspension med ett bestämt och oföränderligt belopp.
52
Genom den första grundens andra del har klaganden kritiserat tribunalen för att, i punkt 62 i den överklagade domen, ha funnit att dess tolkning av parlamentets interna regler – som anges i punkt 57 i den domen och enligt vilken denna institution är skyldig att alltid tillämpa samma bestämmelser om nivån på och villkoren för ålderspensionen för berörda före detta Europaparlamentsledamöter som dem som föreskrivs i lagstiftningen i den medlemsstat där de har valts – inte strider mot artikel 28 i ledamotsstadgan, eftersom denna bestämmelse endast är tillämplig på pensionsrättigheter som ledamöterna har förvärvat enligt nationella pensionssystem, medan klagandens pensionsrättigheter har förvärvats med stöd av bestämmelserna i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning.
53
Det följer emellertid av artiklarna 1.2 och 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning att det syfte som eftersträvas med dessa bestämmelser var att undvika alla skillnader i behandling mellan, å ena sidan, de ledamöter av Europaparlamentet som valts i medlemsstater i vilka de garanterades en pension som är identisk med den som nationella ledamöter får och, å andra sidan, de ledamöter av Europaparlamentet som valts i medlemsstater, såsom Italien, i vilka det inte föreskrevs att de skulle få pensioner som är identiska med den som ledamöter av det nationella parlamentet får.
54
Även om det skulle anses, såsom tribunalen funnit, att artikel 28 i ledamotsstadgan endast avser Europaparlamentsledamöter som förvärvat rätt till pension ”i enlighet med nationella bestämmelser”, utgör syftet att de båda kategorier av Europaparlamentsledamöter som avses i föregående punkt ska behandlas lika följaktligen hinder för att övergångsbestämmelserna för före detta ledamöter som redan hade rätt till ålderspension vid tidpunkten för ikraftträdandet av ledamotsstadgan kan tillämpas olika beroende på om denna pension beviljats av en medlemsstat eller av parlamentet, enligt bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning.
55
Genom den första grundens tredje del har klaganden kritiserat tribunalen för att den ansåg att beslut nr 14/2018 endast påverkade ålderspensionen för före detta ledamöter av det italienska parlamentet, trots att det påverkade deras rätt till pension som sådan, och detta retroaktivt.
56
I detta beslut föreskrevs nämligen att pensionsrättigheter som redan förvärvats och betalats ut på grundval av det italienska system som gällde före år 2012, i vilket det föreskrevs en förmån som hade både pensions- och försäkringskaraktär, skulle ersättas med ett avgiftsfinansierat pensionssystem. Av detta följer att parlamentet, genom att tillämpa beslut nr 14/2018 på de berörda före detta parlamentsledamöternas situation, inte bara ändrar storleken på deras ålderspension, utan även deras förvärvade rätt till pension, genom att med retroaktiv verkan upphäva denna rättighet och ersätta den med en annan, vars beskaffenhet och villkor för beviljande skiljer sig åt från den förstnämnda.
Domstolens bedömning
– Inledande synpunkter
57
Klaganden har genom den första delen av den första grunden gjort gällande att bestämmelserna för kostnadsersättning har upphävts genom ledamotsstadgan och inte kan tillämpas efter antagandet av denna stadga, vilket innebär att det inte är möjligt att ändra beloppet för de förmåner som beviljats eller förvärvats enligt bestämmelserna för kostnadsersättning under den period då dessa var i kraft.
58
Klaganden har genom denna delgrund i huvudsak bestritt att parlamentets interna regler ska tolkas så, att parlamentet är skyldigt att tillämpa det dynamiska systemet på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna.
59
Detsamma gäller den andra delen av denna grund, eftersom den tolkning som tribunalen gjort i punkt 62 i den överklagade domen av artikel 28 i ledamotsstadgan och enligt vilken denna bestämmelse endast är tillämplig på pensionsrättigheter som ledamöterna förvärvat enligt nationella system, utgör ett av skälen till att tribunalen fann att artikel 75.2 första meningen i tillämpningsföreskrifterna inte kan förstås så, att den garanterar de berörda före detta ledamöterna en rätt till ett fast och oföränderligt ålderspensionsbelopp.
60
Klaganden har genom den tredje delen av denna grund gjort gällande att beslut nr 14/2018 har påverkat hans rätt till pension. Klaganden har genom denna delgrund i huvudsak bestritt att parlamentets interna regler ska tolkas så, att parlamentet är skyldigt att tillämpa det dynamiska systemet på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna.
61
Härav följer att det endast är den första och den andra delen av den första grunden som behöver prövas.
– Prövning i sak
62
Klaganden har i huvudsak kritiserat tribunalen för att den, i punkt 67 i den överklagade domen, slog fast att parlamentet kunde grunda sig på sina interna regler för att tillämpa det dynamiska systemet på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna.
63
Enligt artikel 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning är ”[n]ivån på och villkoren för den tillfälliga pensionen … identiska med vad som gäller för pensioner till parlamentsledamöter i det land där ledamoten valts”.
64
Såsom tribunalen angav i punkt 54 i den överklagade domen framgår det av orden ”[n]ivån på och villkoren för den tillfälliga pensionen är identiska” att parlamentet är skyldigt att på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna tillämpa de pensionsberäkningsregler som tillämpas på nationella parlamentsledamöter i det land där dessa före detta Europaparlamentsledamöter har valts. Med andra ord är parlamentet skyldigt att tillämpa det dynamiska systemet på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna.
65
Denna tolkning av artikel 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning är förenlig med det syfte som eftersträvas med denna bestämmelse och som framgår av artikel 1.2 i nämnda bilaga.
66
I sistnämnda bestämmelse föreskrivs nämligen att de enda före detta Europaparlamentsledamöter som kan komma i åtnjutande av den pension som föreskrivs i artikel 2.1 i nämnda bilaga är de vars pensionssystem i det land där de valts inte föreskriver någon pension eller föreskriver en pensionsnivå och/eller pensionsvillkor som inte är identiska med dem som gäller för ledamöter i det nationella parlamentet.
67
Artikel 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning har således i huvudsak till syfte att göra det möjligt för före detta Europaparlamentsledamöter som befinner sig i den situation som avses i artikel 1.2 i denna bilaga att behandlas på samma sätt som de Europaparlamentsledamöter vars nationella pensionssystem föreskrev en rätt till pension vars nivå och/eller beräkningsvillkor var identiska med dem som gällde för ledamöterna i deras nationella parlament.
68
Att tolka denna bestämmelse på så sätt att den innebär en skyldighet för parlamentet att tillämpa det dynamiska systemet på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna får således till följd att dessa, i likhet med de andra före detta Europaparlamentsledamöterna, omfattas av de ändringar som gjorts av pensionsberäkningsreglerna för ledamöterna i deras nationella parlament.
69
Detta system, som grundar sig på bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning, bibehölls, i enlighet med artikel 75 i tillämpningsföreskrifterna, efter det att ledamotsstadgan hade trätt i kraft, bland annat vad gäller ålderspensioner för före detta Europaparlamentsledamöter.
70
I artikel 74 i tillämpningsföreskrifterna föreskrivs visserligen att bestämmelserna för kostnadsersättning upphör att gälla den dag då ledamotsstadgan träder i kraft. I denna artikel föreskrivs emellertid uttryckligen att detta gäller med förbehåll för övergångsbestämmelserna i avdelning IV i tillämpningsföreskrifterna. En av dessa övergångsbestämmelser är artikel 75 i tillämpningsföreskrifterna.
71
Enligt artikel 75.1 i tillämpningsföreskrifterna, vilken såsom tribunalen konstaterade i punkt 51 i den överklagade domen är tillämplig på klaganden, ska ålderspension som beviljats enligt bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning fortsätta att betalas ut enligt denna bilaga till dem som mottagit dessa förmåner innan ledamotsstadgan trädde i kraft.
72
Såsom tribunalen med rätta påpekade i punkt 56 i den överklagade domen följer det av ordalydelsen i denna bestämmelse, och närmare bestämt av den tvingande formuleringen ”[fortsätter] att betalas ut enligt [bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning]”, och av användningen av presens indikativ i denna formulering, att det dynamiska systemet ska fortsätta att gälla för de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna efter ikraftträdandet av ledamotsstadgan.
73
Tribunalen gjorde sig således inte skyldig till felaktig rättstillämpning, i motsats till vad klaganden har gjort gällande inom ramen för den första delgrunden, när den i punkt 49 i den överklagade domen konstaterade att bestämmelserna i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning inte upphävdes när ledamotsstadgan trädde i kraft.
74
Tolkningen av artikel 75.1 i tillämpningsföreskrifterna, enligt vilken det dynamiska systemet fortsätter att vara tillämpligt på berörda före detta Europaparlamentsledamöter efter ikraftträdandet av ledamotsstadgan, motsägs inte, i motsats till vad klaganden har gjort gällande, av vare sig punkt 2 i denna bestämmelse, skäl 7 i dessa tillämpningsföreskrifter eller artikel 28 i ledamotsstadgan.
75
Vad först gäller artikel 75.2 första meningen i tillämpningsföreskrifterna föreskrivs i denna att ”[d]e rättigheter till ålderspension som förvärvats fram till den dag då ledamotsstadgan träder i kraft genom tillämpning av ovannämnda bilaga III ska kvarstå”.
76
I motsats till vad klaganden har gjort gällande går det emellertid inte att av denna bestämmelse utläsa någon garanti för utbetalning av en ålderspension beräknad på grundval av de regler för beräkning av nationella pensioner som var tillämpliga den dag då ledamotsstadgan trädde i kraft.
77
Det har genom ledamotsstadgan och tillämpningsföreskrifterna införts två på varandra följande pensionssystem som omfattar två typer av pensionsrättigheter: dels pensionsrättigheter som förvärvats fram till den 14 juli 2009, det vill säga den dag då ledamotsstadgan trädde i kraft, på grundval av parlamentets interna regler, dels rättigheter till ålderspension som förvärvats efter detta datum, på grundval av artikel 49 i tillämpningsföreskrifterna.
78
Såsom tribunalen konstaterade i punkt 50 i den överklagade domen är artikel 75.1 i tillämpningsföreskrifterna tillämplig på före detta ledamöter av Europaparlamentet, däribland klaganden, som har betalat in avgifter till unionens budget i enlighet med artikel 2.2 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning och som hade börjat uppbära pension enligt denna bilaga innan ledamotsstadgan trädde i kraft, medan artikel 75.2 i tillämpningsföreskrifterna är tillämplig på före detta ledamöter av Europaparlamentet som, även om de också hade betalat sådana avgifter, ännu inte hade börjat uppbära ålderspension den dag ledamotsstadgan trädde i kraft.
79
I artikel 75.2 andra meningen i tillämpningsföreskrifterna anges nämligen att ”[d]e personer som förvärvat rättigheter [med tillämpning av bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning] har rätt till en pension beräknad med utgångspunkt från de rättigheter de förvärvat genom tillämpning av [denna bilaga] så snart de uppfyller villkoren för detta i enlighet med den berörda medlemsstatens lagstiftning och de lämnat in en ansökan enligt artikel 3.2 i ovannämnda bilaga III”.
80
Eftersom det i artikel 75.2 andra meningen i tillämpningsföreskrifterna föreskrivs villkor som före detta Europaparlamentsledamöter ska uppfylla för att komma i åtnjutande av en pension beräknad på grundval av deras förvärvade rättigheter enligt bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning, är denna bestämmelse inte avsedd att tillämpas på före detta Europaparlamentsledamöter som, i likhet med klaganden, har börjat ta ut pension med tillämpning av denna bilaga innan ledamotsstadgan trädde i kraft.
81
I och med att det i den andra meningen i artikel 75.2 i tillämpningsföreskrifterna föreskrivs att de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna ska erhålla ålderspension med tillämpning av bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning på grundval av förvärvade rättigheter, ska begreppet ”[d]e rättigheter till ålderspension som förvärvats”, i den mening som avses i nämnda artikel 75.2 förstås så, att det avser de pensionsrättigheter som följer av avgifter som betalats in av var och en av de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna och som utgör grunden för beräkningen av den ålderspension som utbetalas till dem enligt artikel 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning. Detta begrepp kan således inte förstås så, att det hänvisar till en påstådd rätt till ett fast och oföränderligt ålderspensionsbelopp, beräknat på grundval av de nationella bestämmelser som var i kraft vid tidpunkten för ikraftträdandet av ledamotsstadgan eller vid anslutningen till det system som inrättats genom denna bestämmelse.
82
Vad gäller skäl 7 i tillämpningsföreskrifterna erinrar domstolen om att det där anges dels att ”[d]e personer som åtnjuter vissa förmåner i enlighet med bestämmelserna för kostnadsersättning [ska kunna] fortsätta att åtnjuta dessa efter det att bestämmelserna för kostnadsersättning har upphävts, i enlighet med principen om [skydd för] berättigade förväntningar”, dels att ”[p]ensionsrättigheter som förvärvats enligt bestämmelserna för kostnadsersättning före ledamotsstadgans ikraftträdande [också] måste … garanteras”.
83
Av nämnda skäl 7 framgår att det däri preciseras att de förmåner som beviljas med stöd av detta regelverk ska fortsätta att betalas ut. Det går inte att därav dra slutsatsen att regelverket skulle upphöra att gälla efter nämnda tidpunkt.
84
Begreppet förvärvade pensionsrättigheter har således samma innebörd i detta skäl 7 som i artikel 75.2 i tillämpningsföreskrifterna, vilken har preciserats i punkt 81 ovan.
85
Den garanti som föreskrivs i artikel 75 i tillämpningsföreskrifterna, enligt vilken de berörda före detta Europaparlamentsledamöter som har betalat in avgifter till det pensionssystem som inrättats genom bestämmelserna för kostnadsersättning ska fortsätta att omfattas av detta system och ha rätt att få sin ålderspension fastställd i enlighet med det dynamiska systemet, bidrar till att uppnå syftet att skydda berättigade förväntningar.
86
Det var mot bakgrund av denna analys av parlamentets interna regler som tribunalen, i punkt 57 i den överklagade domen, utan att göra sig skyldig till felaktig rättstillämpning kunde konstatera att det enligt parlamentets interna regler uttryckligen krävs att parlamentet alltid tillämpar samma bestämmelser om pensionsnivå och pensionsvillkor som de som fastställs i den berörda medlemsstatens lagstiftning.
87
Vad slutligen gäller artikel 28 i ledamotsstadgan konstaterar domstolen att tribunalen, i punkt 62 i den överklagade domen, inte gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den slog fast att denna bestämmelse endast är tillämplig på pensionsrättigheter som före detta ledamöter av Europaparlamentet har förvärvat med stöd av nationella pensionssystem, och inte sådana som har förvärvats med stöd av bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning, såsom framgår av själva ordalydelsen i denna bestämmelse. I motsats till vad klaganden har gjort gällande saknar den sistnämnda bestämmelsen betydelse för tolkningen av artikel 75.1 i tillämpningsföreskrifterna.
88
Den omständigheten att de rättigheter som förvärvats enligt de nationella pensionssystemen bibehölls med stöd av artikel 28 i ledamotsstadgan den dag då denna stadga började tillämpas innebär inte, i motsats till vad klaganden har gjort gällande, en annan behandling som är till nackdel för de berörda före detta Europaparlamentsledamöter vilkas pensionsbelopp kan ändras inom ramen för det dynamiska systemet. Av artikel 28 i ledamotsstadgan framgår nämligen endast att antagandet av denna stadga inte påverkar pensionsrättigheter som förvärvats av före detta Europaparlamentsledamöter enligt nationella pensionssystem, och inte att det är förbjudet för medlemsstaterna att ändra reglerna för beräkning av ålderspension som utbetalas enligt dessa system.
89
Det framgår således såväl av ordalydelsen i som av sammanhanget för och syftet med parlamentets interna regler att tribunalen, i punkt 67 i den överklagade domen, inte gjorde någon felaktig rättstillämpning när den fann att parlamentet med giltig verkan kunde grunda sig på sina interna regler för att tillämpa det dynamiska systemet på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna.
90
Överklagandet kan således inte vinna bifall såvitt avser den första grunden, eftersom den delvis saknar stöd och delvis är verkningslös.
Den andra grunden
Parternas argument
91
Den andra grunden består i huvudsak av två delar.
92
Klaganden har genom den första delgrunden gjort gällande att tribunalen, av de skäl som han angett inom ramen för den första grunden, i punkterna 94–98 i den överklagade domen felaktigt slog fast att parlamentet inte hade åsidosatt principen om skydd för berättigade förväntningar på grund av att parlamentet inte hade gett klaganden några andra försäkringar än dem som anges i artikel 75 i tillämpningsföreskrifterna och i artikel 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning.
93
Klaganden har genom den andra delgrunden gjort gällande att tribunalen åsidosatte proportionalitetsprincipen i punkterna 100–110 i den överklagade domen.
94
För det första gjorde tribunalen fel när den i punkt 110 i den överklagade domen prövade huruvida det omtvistade beslutet var förenligt med denna princip. Prövningen gjordes nämligen inte utifrån principen om skydd för berättigade förväntningar, såsom den följer av tillämpningsföreskrifterna, utan utifrån Republiken Italiens mål att minska de offentliga utgifterna till följd av en allvarlig ekonomisk kris. Klaganden anser att eftersom hans pension belastar unionens budget och inte medlemsstatens budget, kan ett sådant syfte inte åberopas för att minska hans pension.
95
För det andra gjorde tribunalen en felaktig bedömning när den slog fast att det var säkerställt att det omtvistade beslutet var proportionerligt på grund av att beslut nr 14/2018 innehåller ”ett antal bestämmelser som säkerställer dess proportionalitet, särskilt artikel 1.6 och 1.7 i [sistnämnda] beslut”. Artikel 1.7 i beslut nr 14/2018 ogiltigförklarades emellertid i en dom av deputeradekammarens prövningsnämnd, med motiveringen att denna bestämmelse inte är tillräcklig för att kompensera för den oproportionerliga skada som detta beslut medför.
96
För det tredje har klaganden gjort gällande att det står klart att minskningen av hans ålderspension är oproportionerlig och orimlig, eftersom pensionen i det omtvistade beslutet sänktes från 3108,58 euro till 1644 euro.
97
Parlamentet har gjort gällande att överklagandet inte kan vinna bifall såvitt avser den andra grunden.
Domstolens bedömning
– Inledande synpunkter
98
Klaganden har genom den första delen av den andra grunden i huvudsak gjort gällande att tillämpningen av nya regler för beräkning av hans ålderspension inte är förenlig med principen om skydd för berättigade förväntningar, eftersom parlamentets interna regler syftar till att säkerställa att reglerna för beräkning av pensioner för berörda före detta ledamöter av Europaparlamentet inte ändras.
99
Klaganden har genom denna delgrund i huvudsak bestritt att parlamentets interna regler ska tolkas så, att parlamentet är skyldigt att tillämpa det dynamiska systemet på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna.
100
Klaganden har genom den andra delen av denna grund bestritt att det vid prövningen av det omtvistade beslutets lagenlighet är möjligt att beakta syftena med beslut nr 14/2018 och de garantier som beslutet innehåller vad gäller den proportionerliga karaktären av minskningen av ålderspensionen.
101
Denna delgrund avser riktigheten i tribunalens tolkning av parlamentets interna regler, enligt vilken dessa regler innebär att pensionerna för före detta Europaparlamentsledamöter ska anpassas med beaktande av målen för de nationella pensionssystemen och de garantier som dessa system erbjuder.
102
Av detta följer att det ska prövas huruvida det finns fog för den andra grunden.
– Prövning i sak
103
Enligt allmänna tolkningsprinciper ska en unionsrättsakt så långt det är möjligt tolkas på ett sätt som inte påverkar dess giltighet och i överensstämmelse med primärrätten i dess helhet, däribland bestämmelserna i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan). När en bestämmelse i unionens sekundärrätt kan tolkas på flera sätt, ska en tolkning som gör bestämmelsen förenlig med primärrätten ges företräde framför en tolkning som gör bestämmelsen oförenlig med primärrätten (dom av den 21 juni 2022, Ligue des droits humains, C‑817/19, EU:C:2022:491, punkt 86 och där angiven rättspraxis).
104
Det ska således prövas huruvida tolkningen av parlamentets interna regler, enligt vilken parlamentet är skyldigt att tillämpa det dynamiska systemet på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna och vilken föranledde det omtvistade beslutet, är förenlig med principen om skydd för berättigade förväntningar.
105
Enligt domstolens praxis kan ingen med framgång göra gällande att denna princip har åsidosatts om administrationen inte har gett någon tydlig försäkran. Varje person hos vilken en institution har väckt grundade förhoppningar har möjlighet att åberopa principen om skydd för berättigade förväntningar. Tydliga, ovillkorliga och samstämmiga uppgifter från en behörig och tillförlitlig källa utgör, oavsett i vilken form de har lämnats, exempel på försäkringar som kan väcka sådana förhoppningar (se, för ett liknande resonemang, dom av den 23 januari 2019, Deza/Echa, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, punkterna 69 och 70 samt där angiven rättspraxis).
106
När en försiktig och medveten person däremot kan förutse att en unionsåtgärd kommer att vidtas som kan skada personens intressen, kan vederbörande inte åberopa principen om skydd för berättigade förväntningar när denna åtgärd har vidtagits (se, för ett liknande resonemang, dom av den 23 januari 2019, Deza/Echa, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, punkt 71 och där angiven rättspraxis).
107
Det framgår av punkterna 63–89 ovan att parlamentets interna regler endast garanterar de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna en pension vars nivå och villkor är identiska med dem som gäller för den pension som uppbärs av ledamöterna i parlamentet i den medlemsstat där de har valts.
108
Dessutom konstaterade tribunalen i punkt 96 i den överklagade domen att klaganden varken hade visat eller gjort gällande att parlamentet hade gett honom några andra försäkringar än dem som följde av dessa bestämmelser.
109
Den omständigheten att klaganden har anslutit sig till det pensionssystem som inrättats genom artikel 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning ger honom emellertid inte rätt att erhålla ett förutsägbart, fast och oföränderligt ålderspensionsbelopp vid tidpunkten för hans anslutning till detta system. Såsom tribunalen med rätta slog fast i punkt 97 i den överklagade domen var den enda tydliga och ovillkorliga försäkran som parlamentet kunde ge att han, med tillämpning av parlamentets interna regler, skulle få en ålderspension vars nivå och villkor var identiska med dem som gäller för ledamöter i parlamentet i den medlemsstat där han valts, i enlighet med det dynamiska systemet.
110
Härav följer att tolkningen av parlamentets interna regler, enligt vilken parlamentet är skyldigt att tillämpa det dynamiska systemet på före detta Europaparlamentsledamöter, är förenlig med principen om skydd för berättigade förväntningar.
111
Överklagandet kan följaktligen inte vinna bifall såvitt avser den andra grundens första del.
112
Vad gäller den andra delen av denna grund påpekar domstolen att i den mån en tolkning av parlamentets interna regler, enligt vilken parlamentet är skyldigt att tillämpa det dynamiska systemet på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna, kan leda till en nedsättning av pensionsbeloppet som påverkar den berörda ledamotens livskvalitet, kan denna tolkning leda till en inskränkning i den i stadgans artikel 17 stadfästa rätten till egendom (se, analogt, Europadomstolen, 1 september 2015, Da Silva Carvalho Rico mot Portugal, CE:ECHR:2015:0901DEC001334114, § 33).
113
Rätten till egendom är emellertid inte absolut och dess utövande kan således bli föremål för inskränkningar, bland annat under förutsättning att inskränkningarna är motiverade av sådana mål av allmänt samhällsintresse som eftersträvas av unionen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 13 juni 2017, Florescu m.fl., C‑258/14, EU:C:2017:448, punkt 51 och där angiven rättspraxis).
114
Enligt artikel 52.1 i stadgan är varje begränsning av den i stadgans artikel 17 stadfästa rätten till egendom förenlig med den sistnämnda bestämmelsen, om begränsningen är föreskriven i lag och förenlig med det väsentliga innehållet i rätten till egendom och, med beaktande av proportionalitetsprincipen, om den är nödvändig och faktiskt svarar mot mål av allmänt samhällsintresse som erkänns av unionen eller behovet av skydd för andra människors fri- och rättigheter.
115
Det kan anses att tillämpningen av det dynamiska systemet på före detta Europaparlamentsledamöter som befinner sig i den situation som avses i artikel 1.2 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning eftersträvar ett av unionen erkänt mål av allmänt samhällsintresse, eftersom syftet med tillämpningen, såsom framgår av punkt 53 ovan, är att behandla lika å ena sidan Europaparlamentsledamöter vars pensionssystem i det land där de valts inte föreskrev någon pension eller i vilket nivån på och/eller villkoren för pensionen inte var identiska med dem som gällde för ledamöter i det nationella parlamentet, och å andra sidan de Europaparlamentsledamöter vars nationella pensionssystem föreskrev en nivå och/eller villkor för pensionsberäkningen som var identiska med dem som gällde för ledamöter i det nationella parlamentet.
116
De mål som eftersträvas med beslut nr 14/2018, som är tillämpligt på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna enligt det dynamiska systemet, är däremot rent nationella mål. De kan således inte som sådana motivera en nedsättning av pensionsbeloppen, eftersom dessa pensionsbelopp betalas ut enligt ett pensionssystem som inte inrättats enligt nationell rätt utan enligt unionsrätten och som ska finansieras genom unionens budget.
117
Tribunalen gjorde således en felaktig bedömning när den, i punkterna 102–108 i den överklagade domen, beaktade de mål som eftersträvades med detta nationella beslut vid prövningen av huruvida det åsidosättande av klagandens rätt till egendom som det omtvistade beslutet medförde kunde anses vara motiverad.
118
Det ska emellertid erinras om att om en dom från tribunalen innehåller domskäl som strider mot unionsrätten, men domslutet visar sig vara riktigt enligt andra rättsliga grunder, innebär inte detta åsidosättande att domen ska upphävas, och domskälen ska då ersättas och överklagandet ogillas (dom av den 14 december 2023, kommissionen/Amazon.com m.fl., C‑457/21 P, EU:C:2023:985, punkt 51 och där angiven rättspraxis).
119
Det ska således prövas huruvida det finns fog för att underkänna invändningen om åsidosättande av den i stadgans artikel 17 stadfästa rätten till egendom med stöd av andra rättsliga grunder än de grunder som konstaterats vara felaktiga i punkt 117 ovan.
120
Tillämpningen av det dynamiska systemet på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna svarar de facto mot det likabehandlingsmål som konstaterats i punkt 115 ovan, eftersom den leder till att de båda kategorier av Europaparlamentsledamöter som nämns i den punkten alltid omfattas av de nationella bestämmelserna om beräkning av ålderspension för ledamöterna i den berörda medlemsstatens parlament.
121
Denna tillämpning var dessutom nödvändig för att uppnå detta mål, eftersom endast en sådan anpassning av nivån på och/eller villkoren för pensionsberäkningen som den som föreskrivs i artikel 2.1 i bilaga III till bestämmelserna för kostnadsersättning, jämförd med bilagans artikel 1.2, kunde leda till likabehandling av dessa kategorier av Europaparlamentsledamöter.
122
Trots den felaktiga rättstillämpning som konstaterats i punkt 117 ovan framstår det således som korrekt att underkänna invändningen om åsidosättande av den i stadgans artikel 17 stadfästa rätten till egendom, eftersom den aktuella begränsningen av rätten till egendom uppfyller samtliga villkor som anges i artikel 52.1 i stadgan.
123
Av vad anförts följer att överklagandet inte kan vinna bifall såvitt avser den andra grunden.
Den tredje grunden
Parternas argument
124
Klaganden har genom sin tredje grund kritiserat tribunalen för att i punkt 43 i den överklagade domen ha konstaterat att bedömningen av lagenligheten av beslut nr 14/2018 inte omfattas av unionsdomstolens behörighet. När det i parlamentets interna regler hänvisas till nationella system får parlamentet inte tillämpa ett sådant system utan att dessförinnan ha kontrollerat att det är lagenligt.
125
Endast en sådan kontroll på unionsnivå av det nationella systemets lagenlighet säkerställer att rätten till ett effektivt rättsmedel iakttas, eftersom klaganden i Italien, i egenskap av en före detta ledamot av Europaparlamentet som aldrig har varit ledamot av den italienska deputeradekammaren, inte har möjlighet att bestrida det systemets lagenlighet, eftersom det formellt sett inte är tillämpligt på honom.
126
Det framgår dessutom av ett antal publikationer från nationella experter att den senaste reformen av pensionerna för ledamöter av det italienska parlamentet leder till ett system som helt saknar försäkringsteknisk grund och som strider mot deras berättigade förväntningar och undergräver stabiliteten i deras ålderspensioner, i strid med principen om skydd för berättigade förväntningar.
127
Parlamentet har gjort gällande att överklagandet ska avvisas såvitt avser vissa delar av den tredje grunden och att överklagandet ska ogillas såvitt avser övriga delar av denna grund.
Domstolens bedömning
– Inledande synpunkter
128
Klaganden har genom den tredje grunden hävdat att parlamentets interna regler inte kan tolkas så, att parlamentet automatiskt kan tillämpa ett nationellt pensionssystem på sina före detta ledamöter, utan att denna institution kontrollerar att detta nationella system är lagenligt.
129
Denna grund avser således tolkningen av parlamentets interna regler och ska följaktligen prövas i sak.
– Prövning i sak
130
Såsom framgår av prövningen av den första grunden för förevarande överklagande gjorde tribunalen en riktig bedömning när den i punkterna 54 och 57 i den överklagade domen konstaterade att parlamentet var skyldigt att på klaganden tillämpa samma bestämmelser om pensionsnivå och pensionsvillkor som dem som fastställs i italiensk rätt.
131
Tribunalen gjorde även en riktig bedömning när den i samma punkter angav att parlamentet kan frångå denna skyldighet om en tillämpning av sådana bestämmelser skulle leda till att en bestämmelse av högre rang i unionsrätten, såsom en allmän unionsrättslig princip eller en bestämmelse i stadgan, åsidosätts.
132
Det ankommer nämligen på parlamentet att försäkra sig om att tillämpningen av dess interna regler, som innebär att dess före detta ledamöters pensioner anpassas till utvecklingen i de nationella systemen, inte strider mot de allmänna principerna i unionsrätten eller mot stadgan. Parlamentet ska följaktligen avstå från att göra en sådan anpassning om den framstår som oförenlig med unionsrätten.
133
Även om det framgår av det ovan anförda att parlamentet inte automatiskt, utan att ta hänsyn till de allmänna principerna i unionsrätten och stadgan, kunde tillämpa beslut nr 14/2018 på sina före detta ledamöter, innebär detta inte att det ankom på parlamentet att pröva lagenligheten av detta beslut.
134
I detta avseende gjorde tribunalen en riktig bedömning när den i punkt 73 i den överklagade domen konstaterade att det endast är de behöriga italienska myndigheterna som får pröva lagenligheten av detta beslut i italiensk rätt. Parlamentets i föregående punkt nämnda skyldighet består inte i att undersöka huruvida de nationella pensionssystemen är lagenliga, utan i att säkerställa att tillämpningen av dess egna interna regler, som innebär att dess före detta ledamöters pensioner anpassas på grundval av ett sådant nationellt system, är förenliga med unionsrätten.
135
Av detta följer att överklagandet inte kan vinna bifall såvitt avser den tredje grunden.
Den fjärde grunden
Parternas argument
136
Klaganden har genom den fjärde grunden gjort gällande att en före detta ledamot av det nationella parlamentet, till följd av den dom som meddelades av den ovan i punkt 95 nämnda prövningsnämnden vid deputeradekammaren, bland annat kan begära omprövning av vederbörandes ålderspensionsbelopp i specifika, men tämligen opreciserade, situationer, det vill säga om den berörda personen är invalidiserad, när han eller hon måste ta medicin som är nödvändig för att han eller hon ska överleva, om han eller hon saknar andra betydande tillgångar eller om ledamoten kan visa att ändringen av hans ålderspension med tillämpning av beslut nr 14/2018 har medfört en allvarlig försämring av hans levnadsvillkor. Ett sådant system, som förutsätter en utredning av den berördes personliga situation, kan inte tillämpas på unionsnivå, vilket tribunalen inte har beaktat.
137
Parlamentet har gjort gällande att den fjärde grunden inte kan tas upp till prövning.
Domstolens bedömning
138
Klaganden har till stöd för sin fjärde grund gjort gällande en anmärkning som endast avser det omtvistade beslutet och som saknar betydelse för frågan huruvida parlamentets tolkning av dess interna regler, enligt vilken denna institution är skyldig att tillämpa det dynamiska systemet på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna, är välgrundad.
139
Det saknas därför anledning att pröva den fjärde grunden.
Den femte grunden
Parternas argument
140
Den femte grunden består av tre delar.
141
Klaganden har genom den första delen av denna grund, i motsats till vad tribunalen slog fast i punkterna 112–119 i den överklagade domen, gjort gällande att förslaget till beslut och yttrandet från rättstjänsten ska ogiltigförklaras, eftersom det rör sig om rättsakter mot vilka talan kan väckas och som går honom emot.
142
Klaganden har genom den andra delen av denna grund, i motsats till vad tribunalen slog fast i punkterna 120–122 i den överklagade domen, gjort gällande att återbetalning av de belopp som felaktigt innehållits, för det fall talan bifalls, inte kan likställas med ett föreläggande till unionsinstitutionerna, vilket tribunalen inte är behörig att utfärda.
143
Klaganden har genom den tredje delen av denna grund ifrågasatt tribunalens beslut om rättegångskostnaderna.
Domstolens bedömning
144
Ingen av delarna av klagandens femte grund syftar till att ifrågasätta, om än indirekt, att parlamentets tolkning av dess interna regler, enligt vilken denna institution är skyldig att tillämpa det dynamiska systemet på de berörda före detta Europaparlamentsledamöterna, är välgrundad.
145
Det saknas därför anledning att pröva den femte grunden.
146
Överklagandet kan således inte bifallas på någon av de grunder som klaganden har åberopat. Överklagandet ska därmed ogillas i sin helhet.
Rättegångskostnader
147
Enligt artikel 184.2 i rättegångsreglerna ska domstolen besluta om rättegångskostnaderna när överklagandet avvisas eller ogillas. Enligt artikel 138.1 i rättegångsreglerna, som enligt artikel 184.1 däri ska tillämpas i mål om överklagande, ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
148
Parlamentet har yrkat att klaganden ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom klaganden har tappat målet, ska han förpliktas att bära sina rättegångskostnader och ersätta parlamentets rättegångskostnader.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (fjärde avdelningen) följande:
1)
Överklagandet ogillas.
2)
Enrico Falqui ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europaparlamentets rättegångskostnader.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: italienska.