62007CO0242
EUROOPA KOHTU MÄÄRUS (kuues koda)
8. november 2007 (
*1
)
Kohtuasjas C-242/07 P,
mille ese on 16. mail 2007 Euroopa Kohtu põhikirja artikli 56 alusel esitatud apellatsioonkaebus,
Belgia Kuningriik, esindaja: L. van den Broeck, keda abistavad advokaadid J.-P. Buyle ja C. Steyaert,
apellatsioonkaebuse esitaja,
teine menetlusosaline:
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: L. Flynn ja A. Steiblytė, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
kostja Esimese Astme Kohtus
EUROOPA KOHUS (kuues koda),
koosseisus: K. Schiemann kuuenda koja esimehe ülesannetes, kohtunikud P. Kūris ja C. Toader (ettekandja),
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: R. Grass,
olles ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on andnud käesoleva
määruse
1
Apellatsioonkaebuses palub Belgia Kuningriik tühistada Esimese Astme Kohtu 15. märtsi 2007. aasta määruse kohtuasjas T-5/07: Belgia vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, edaspidi „vaidlustatud määrus”), millega Esimese Astme Kohus jättis põhjusel, et Belgia Kuningriigi hagi oli esitatud pärast tähtaja möödumist ja et viidatud asjaolud ei olnud ettenägematud asjaolud Euroopa Kohtu põhikirja artikli 45 teise lõigu tähenduses, mida sama põhikirja artikli 53 alusel kohaldatakse ka Esimese Astme Kohtu menetluse suhtes, ilmselge vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata tühistamishagi komisjoni otsuse peale, mis sisaldus . aasta kirjas ning millega komisjon keeldus tagastamast Euroopa Sotsiaalfondi abi põhiosa summa ja võlgade intresse, mille Belgia Kuningriik oli tasunud (edaspidi „vaidlusalune otsus”).
Vaidluse taust ja vaidlustatud määrus
2
Vaidlustatud määrusest nähtub, et Belgia Kuningriigile tehti vaidlusalune otsus teatavaks 19. oktoobril 2006 ja et talle oli antud EÜ artikli 230 alusel selle otsuse peale tühistamishagi esitamiseks tähtaeg, mis lõppes .
3
Belgia Kuningriik edastas 21. detsembril 2006 faksi teel Esimese Astme Kohtu kantseleisse allkirjastatud hagiavalduse ja selle lisade ärakirjad. Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 43 lõike 6 alusel on seda kuupäeva võimalik menetlustähtaegade järgimise üle otsustamisel arvesse võtta tingimusel, et hiljemalt kümne päeva pärast esitatakse Esimese Astme Kohtu kantseleisse hagiavalduse allkirjastatud originaal.
4
Kuid vaidlustatud määrusest ilmneb, et 27. detsembril 2006 saabusid Esimese Astme Kohtusse vaid lisade originaalid, samas kui hagiavalduse allkirjastatud originaal, mis saadeti diplomaatilise postiga ekslikult Belgia saatkonda Luksemburgis, saabus lõpuks Esimese Astme Kohtu kantseleisse alles .
5
Esimese Astme Kohus leidis seetõttu vaidlustatud määruses, et kuna Belgia Kuningriik ei olnud edastanud hagiavalduse allkirjastatud originaali kümne päeva jooksul pärast selle ärakirja saatmist faksi teel, saab menetlustähtaegade järgimise üle otsustamisel arvesse võtta üksnes hagiavalduse allkirjastatud originaali esitamise kuupäeva, st 5. jaanuari 2007. Sellest tulenevalt otsustas Esimese Astme Kohus, et hagiavaldus esitati pärast tähtaja möödumist.
6
Belgia Kuningriik taotles 2. veebruari 2007. aasta kirjas siiski vaidlusaluse tähtaja suhtes erandi tegemist, tuginedes vabandatavale eksimusele ja viidates ettenägematule asjaolule Euroopa Kohtu põhikirja artikli 45 teise lõigu tähenduses.
7
Kõnealune liikmesriik väitis viidatud kirjas, et tema ametiasutused näitasid üles vajalikku hoolsust, saates allkirjastatud hagiavalduse ärakirja faksi teel hagi esitamise tähtajast tunduvalt varem, ja et nad said hagiavalduse originaali saatmisega seotud eksitust märgata alles siis, kui Esimese Astme Kohus neile sellest 5. jaanuaril 2007 teatas. Lisaks rõhutas see liikmesriik, et faksi teel edastatud allkirjastatud hagiavaldust ei saa lugeda kehtetuks põhjusel, et selle originaal ei jõudnud kohale kümnepäevase tähtaja jooksul.
8
Esimese Astme Kohus sedastas vaidlustatud määruses pärast ettenägematu asjaolu mõistet puudutava ühenduse kohtupraktika meenutamist, et hagiavalduse originaali mittetähtaegse esitamise tingis asjaolu, et asjaomane ministeerium saatis selle originaali Belgia saatkonda Luksemburgis, kes esitas selle lõpuks Esimese Astme Kohtu kantseleisse alles 5. jaanuaril 2007. Veel leidis Esimese Astme Kohus, et ei olnud esitatud ühtegi asjaolu tõendamaks, et tegemist oli Belgia Kuningriigi ametiasutuste jaoks tundmatute eriliste tingimuste või tavatute sündmustega, mis oleksid kaasa toonud väidetavad ettenägematud asjaolud. Seoses vabandatava eksimusega, millele kõnealune liikmesriik tugines, leidis ta, et üksnes hageja ametiasutuste toimimist puudutavatest küsimustest ei piisa, et muuta seetõttu tehtud eksimus vabandatavaks.
Apellatsioonkaebus
9
Belgia Kuningriik palub apellatsioonkaebusega, mille toetuseks ta esitab neli väidet, Euroopa Kohtul:
—
tühistada vaidlustatud määrus;
—
tunnistada vastuvõetavaks tema tühistamishagi vaidlusaluse otsuse peale ja rahuldada tema poolt Esimese Astme Kohtus esitatud nõuded;
—
teise võimalusena suunata kohtuasi tagasi Esimese Astme Kohtusse sisulise otsuse tegemiseks;
—
mõista nii apellatsioonimenetluse kui ka esimese kohtuastme menetlusega seotud kulud välja komisjonilt.
10
Euroopa Ühenduste Komisjon palub jätta apellatsioonkaebus läbi vaatamata ja mõista kohtukulud välja Belgia Kuningriigilt.
11
Vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artiklile 119 võib Euroopa Kohus, kui apellatsioonkaebus on tervikuna või osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu või ilmselgelt põhjendamatu, ettekandja-kohtuniku ettekande alusel ja pärast kohtujuristi ärakuulamist jätta apellatsioonkaebuse igal ajal põhistatud määrusega tervikuna või osaliselt läbi vaatamata.
Esimene väide põhjenduste puudumise kohta vaidlustatud määruses
Poolte argumendid
12
Belgia Kuningriik heidab Esimese Astme Kohtule ette, et ta kordas üle ühenduse kohtupraktika, toomata vaidlustatud määruse põhjendustes esile seda, mille alusel ta järeldas, et käesolevas asjas ei ole tegemist ettenägematute asjaolude või vabandatava eksimusega.
13
Eelkõige leiab ta, et Esimese Astme Kohus keeldus tunnistamast ettenägematu asjaolu esinemist, piirdudes Belgia ametiasutuste tehtud eksimuse tuvastamisega ja kinnitades alusetult, et Belgia Kuningriik ei ole esitanud ühtegi teist asjaolu. Nii näiteks ei põhjendanud tema väitel Esimese Astme Kohus, miks tema hinnangul ei saanud tuvastada ettenägematute asjaolude olemasolu teatavate asjaolude põhjal, mis ometi esitati, nagu asjaolu, et ühe Belgia Kuningriigi ministeeriumi esindaja, kes vastutab Euroopa Kohtus poolelioleva kohtuasja C-227/06 eest, suhtles 27. detsembri 2006 paiku telefoni teel Euroopa Kohtu kantseleiga, kust talle kinnitati, et sinna on saabunud kaks ümbrikku ja et kõik on korras, ning asjaolu, et Esimese Astme Kohus teatas talle alles, et hagiavalduse originaal ei jõudnud koos saabunud lisadega kohale.
14
Vabandatava eksimuse osas leiab Belgia Kuningriik, et Esimese Astme Kohus ei selgitanud, miks sellise erilise ja seniolematu asjaolu alusel, et hagiavalduse originaal ei saabu erinevalt selle lisadest tähtaja jooksul kohtukantseleisse, ei ole võimalik tõdeda, et käesolevas asjas on tegemist vabandatava eksimusega.
15
Komisjon väidab omalt poolt, et määrus on õiguslikult piisavalt põhjendatud ning et Belgia Kuningriigil on võimalik sellest teada saada põhjused, miks tema hagi jäeti vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
Euroopa Kohtu hinnang
16
Tuleb meenutada, et Euroopa Kohus on korduvalt sedastanud, et menetlustähtaegu puudutavatest ühenduse õigusnormidest võib kõrvale kalduda vaid erakorralistel asjaoludel ehk Euroopa Kohtu põhikirja artikli 45 teises lõigus sätestatud ettenägematute asjaolude või vääramatu jõu olemasolul, kuna nende sätete täpne järgimine vastab õiguskindluse nõudele ja vajadusele hoida õigusemõistmise käigus ära diskrimineerimist või suvalist kohtlemist (vt selle kohta eelkõige 26. novembri 1985. aasta otsus kohtuasjas 42/85: Cockerill-Sambre vs. komisjon, EKL 1985, lk 3749, punkt 10; . aasta määrus kohtuasjas C-59/91: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 1992, lk I-525, punkt 8, ja . aasta määrus kohtuasjas C-239/97: Iirimaa vs. komisjon, EKL 1998, lk I-2655, punkt 7).
17
Euroopa Kohus on ka täpsustanud, et vääramatu jõu ning ettenägematu asjaolu mõisted hõlmavad objektiivset elementi, mis on seotud huvitatud isiku jaoks tavapäratute ja tahtele allumatute asjaoludega, ja subjektiivset elementi, mis kohustab huvitatud isikut vältima tavapäratu sündmuse tagajärgi, võttes tarvitusele asjakohased meetmed ülemäärast kahju kandmata. Eeskätt tuleb huvitatud isikul tähelepanelikult järgida algatatud menetluse kulgu ning muu hulgas hoolsalt kinni pidada ettenähtud tähtaegadest (15. detsembri 1994. aasta otsus kohtuasjas C-195/91 P: Bayer vs. komisjon, EKL 1994, lk I-5619, punkt 32).
18
Käesolevas kohtuasjas leidis Esimese Astme Kohus vaidlustatud määruse punktis 16 pärast eespool mainitud kohtupraktika meenutamist, et hagiavalduse originaali hilinenud esitamise tingis asjaolu, et Belgia Kuningriik saatis selle teele diplomaatilise postiga.
19
Teiste Belgia Kuningriigi esitatud asjaolude kohta tuleb kõigepealt märkida, et ta viitab alles apellatsioonimenetluses esimest korda väidetavale telefonikõnele Euroopa Kohtu kantseleisse, kust talle väidetavalt kinnitati, et kõik on korras. Sellega seoses piisab tõdemisest, et kuna nimetatud asjaolu ei esitatud Esimese Astme Kohtus, ei saa viimasele ette heita seda, et ta ei maininud kõnealust asjaolu vaidlustatud määruse põhjendustes.
20
Mis puutub asjaolusse, et kohtukantselei teatas Belgia Kuningriigile alles 5. jaanuaril 2007, et ta ei ole hagiavalduse originaali kätte saanud, siis tuleb meenutada, et Esimese Astme Kohtu kohustust oma otsuseid põhjendada ei saa tõlgendada nii, et selle alusel tuleb tal üksikasjalikult vastata hageja igale argumendile, eriti kui see ei ole piisavalt selge ja täpne ega põhine üksikasjalikul tõendil (vt selle kohta . aasta otsus kohtuasjas C-404/04 P: Technische Glaswerke Ilmenau vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 90 ja viidatud kohtupraktika).
21
Käesolevas kohtuasjas tuleb aga tõdeda, et kuigi eespool viidatud 2. veebruari 2007. aasta kirjas on tõepoolest kinnitatud, et asjaolu, et kohtukantselei ei teatanud kohe Belgia Kuningriigi saadetise vastuvõtmisest, on seotud väliste tingimustega, ei selgitanud kõnealune liikmesriik seda kinnitust piisavalt selgelt ja täpselt, nii et väidetavate ettenägematute asjaolude esinemise hindamisel oleks saadud mõista selle võimalikku olulisust.
22
Neil asjaoludel tuleb möönda, et Esimese Astme Kohus võis sedastada vaidlustatud määruse punktis 16 – ilma et ta oleks jätnud põhjendamiskohustuse täitmata –, et talle ei ole esitatud ühtegi teist asjaolu selle tõendamiseks, et Belgia Kuningriigi ametiasutuste jaoks esinesid tundmatud erilised tingimused või tavatud sündmused, mis tõid kaasa väidetavad ettenägematud asjaolud.
23
Igal juhul ei saa Belgia Kuningriik väita, et Esimese Astme Kohtu kantselei teatas talle hagiavalduse originaali lähetusveast hilinemisega, kuna hageja on ainsana kohustatud tähelepanelikult järgima menetluse kulgu ning muu hulgas hoolsalt kinni pidama ettenähtud tähtaegadest (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Bayer vs. komisjon, punkt 32), ning järelikult ei ole Esimese Astme Kohtu ülesanne korvata hageja hoolsuse puudumist.
24
Mis puudutab aga lõpuks asjaolu, et hagiavalduse originaal ei saabunud Esimese Astme Kohtu kantseleisse ettenähtud tähtajal, samas kui selle lisad saadeti hagi esitamise tähtaja jooksul, siis piisab tõdemisest, et eespool viidatud 2. veebruari 2007. aasta kirjas ei püüdnud Belgia Kuningriik selgitada, mille poolest on see asjaolu nii eriline, et olla vabandatava eksimuse põhjendus.
25
Pealegi tuleb lisada, et igal juhul ei ole see asjaolu kohtumenetluse puhul eriline ega – käesoleval juhul – Belgia Kuningriigi ametiasutuste jaoks tundmatu.
26
Eeltoodut arvesse võttes tuleb esimene väide seega ilmselge põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Teine väide õigusnormi rikkumise kohta vabandatava eksimuse mõiste kohaldamisel
Poolte argumendid
27
Belgia Kuningriigi väitel rikkus Esimese Astme Kohus õigusnormi, kui ta sedastas vaidlustatud määruse punktis 18, et Belgia Kuningriigi asutuste toimimist puudutavatest küsimustest ei piisa, et muuta tehtud eksimus vabandatavaks.
28
Komisjon leiab, et sellega järgis Esimese Astme Kohus täpselt ühenduse kohtupraktikat ning et ta järeldas eespool viidatud punktis 18 õigustatult, et kõnealune liikmesriik ei saa tugineda oma sisekorralduse puudulikule toimimisele tõendamaks, et eksimus, mis võidi käesolevas asjas teha, on vabandatav.
Euroopa Kohtu hinnang
29
Tuleb meenutada, et kohtuotsuse lõplikkuse ning EÜ artikli 230 alusel kohaldatava hagi esitamise tähtaja täielik teadvustamine ei välista iseenesest seda, et õigussubjekt tugineb vabandatavale eksimusele, mis võib tema hagi hilinemist õigustada, sest väljakujunenud kohtupraktika kohaselt (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Bayer vs. komisjon, punkt 26) võidakse selline eksimus teha juhul, kui asjaomase institutsiooni käitumine, kas üksi või määravas ulatuses, on ajanud segadusse heauskse õigussubjekti, kes on täitnud hoolsuskohustust, mida nõutakse piisavalt teadlikult õigussubjektilt (Euroopa Kohtu 15. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-193/01 P: Pitsiorlas vs. nõukogu ja Euroopa Keskpank, EKL 2003, lk I-4837, punkt 24).
30
Vaidlustatud määruses kohaldas Esimese Astme Kohus eespool viidatud kohtupraktikat õigesti. Olles tõdenud selle määruse punktis 16, et hagiavalduse hilinenud esitamine oli tingitud asjaomase ministeeriumi talituste toimimishäirest, võis Esimese Astme Kohus nimelt õigustatult sedastada, et teiste tõendite puudumisel ei piisa käesolevas asjas Belgia Kuningriigi talituste toimimisega seotud küsimustest, et muuta seetõttu tehtud eksimus vabandatavaks, sest käesolevas asjas väljendub eksimus just nende talituste hoolsuskohustuse täitmata jätmises.
31
Järelikult tuleb teine väide ilmselge põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Kolmas väide, mis tugineb õigusnormi rikkumisele ja põhjenduse puudumisele seoses sellega, et Esimese Astme Kohus jättis ühe argumendi läbi vaatamata
Poolte argumendid
32
Belgia Kuningriik väidab, et Esimese Astme Kohus ei vaadanud läbi tema 2. veebruari 2007. aasta kirjas toodud argumenti, mille kohaselt väljendab see, et Esimese Astme Kohtu kantseleile hagiavalduse allkirjastatud originaali edastamiseks ettenähtud kümnepäevase tähtaja eiramise eest karistatakse hagiavalduse kehtetusega, liigset menetluslikku rangust, mis on vastuolus suhtlusvahendite praeguse arenguga, mis peegeldub muu hulgas digitaalallkirja käsitleva ühenduse raamistiku õigusnormides.
Euroopa Kohtu hinnang
33
Käesolevas kohtuasjas ei olnud menetlustähtaegade järgmise hindamisel võimalik arvesse võtta faksi kättesaamise kuupäeva, vaid kehtivaks aluseks sai võtta üksnes hagiavalduse originaali kohtukantseleisse esitamise kuupäeva. Kuna viimati nimetatud kuupäeval oli Belgia Kuningriigile hagi esitamiseks ettenähtud tähtaeg ületatud, sai Esimese Astme Kohus järeldada – mitte et hagiavaldus on kehtetu, nagu väidab kõnealune liikmesriik –, vaid et see hagi on vastuvõetamatu, sest see esitati hilinemisega.
34
Kui aga lugeda 2. veebruari 2007. aasta kirja, siis on apellandi kõnealune väidetav argument tegelikkuses rohkem suunatud nende eeskirjade üldisele kritiseerimisele, mis tulenevad kodukorrast, mida Esimese Astme Kohtul tuleb siiski täpselt kohaldada, nagu on mainitud käesoleva määruse punktis 16. Esimese Astme Kohtu kohustust oma otsuseid põhjendada ei saa tõlgendada nii, et selle alusel tuleb tal vastata üksikasjalikult igale hageja argumendile, eriti kui see ei ole piisavalt selge ja täpne ega põhine üksikasjalikel tõenditel (vt . aasta otsus kohtuasjas C-274/99 P: Connolly vs. komisjon, EKL 2001, lk I-1611, punkt 121; ja . aasta otsus kohtuasjas C-197/99 P: Belgia vs. komisjon, EKL 2003, lk I-8461, punkt 81).
35
Järelikult tuleb kolmas väide ilmselge põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Neljas väide proportsionaalsuse põhimõtte rikkumise kohta
Poolte argumendid
36
Belgia Kuningriik väidab, et hagiavalduse vastuvõetamatuks kuulutamine juhul, kui selle originaal ei saabu Esimese Astme Kohtu kantseleisse kümne päeva jooksul pärast faksi teel ärakirja saatmist, mis leiab aset EÜ artiklis 230 määratud tähtaja jooksul, on proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine. Õiguskindlusest tuleneva kohustuse puudumisel on tema väitel selle põhimõtte alusel nõutav, et ei kuulutataks vastuvõetamatuks hagiavaldus, mis on saabunud faksi teel EÜ asutamislepingus määratud hagi esitamise tähtaja jooksul, kui see esitatakse kümne päeva jooksul pärast hagiavalduse faksi teel esitamise tähtaja möödumist. Lisaks oleks võinud lugeda hagiavalduse originaal Esimese Astme Kohtu kantseleile tähtaja jooksul osaliselt esitatuks, sest selle lisad sai kantselei tegelikkuses kätte 27. detsembril 2006.
37
Komisjon leiab, et kõnealune väide on vastuvõetamatu, kuna selle eesmärk on tegelikkuses vaidlustada Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 43 lõike 6 õiguspärasus. Kuid komisjoni väitel ei saa Belgia Kuningriik menetluse käigus tõstatada Esimese Astme Kohtu kodukorra sätte õigusvastasuse küsimust, kuna ta oleks saanud selle nõuetekohaselt vaidlustada EÜ artiklis 230 ettenähtud kahekuulise tähtaja jooksul. Teise võimalusena toob komisjon esile, et see väide on põhjendamatu, kuna ühenduse seadusandja tahe ei olnud lubada ega kohustada Esimese Astme Kohut juhtumipõhiselt uurima sellistel asjaoludel nagu käesolevas asjas kuulutatud vastuvõetamatust.
Euroopa Kohtu hinnang
38
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 43 lõike 6 sõnastus iseenesest ei jäta Esimese Astme Kohtule selle sätte kohaldamisel mingit kaalutlusruumi. Hagejal on õigus tugineda menetlustähtaegade järgimise osas kuupäevale, mil Esimese Astme Kohtu kantselei sai kätte faksi, vaid tingimusel, et selliselt ärakirja kujul saadetud dokumendi allkirjastatud originaal jõuab kantseleisse vähemalt kümne päeva pärast.
39
Lisaks, kui faks on saadud kätte rohkem kui kümme päeva enne Esimese Astme Kohtusse hagi esitamise tähtaja lõppemist, nagu käesolevas asjas, siis ei anna Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 43 lõike 6 sätted alust tähtaja pikendamiseks (18. jaanuari 2005. aasta määrus kohtuasjas C-325/03 P: Zuazaga Meabe vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2005, lk I-403, punkt 18).
40
Neil asjaoludel ei saa Belgia Kuningriik väita, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet, kuna nagu Esimese Astme Kohus tõdes vaidlustatud määruses, on hagi vastuvõetamatus tingitud sellest, et see liikmesriik ei täitnud oma hoolsuskohustust tagada hagiavalduse allkirjastatud originaali saabumine Esimese Astme Kohtu kantseleisse hagi esitamise tähtaja jooksul, ja mitte sellest, kuidas Esimese Astme Kohus kohaldas oma kodukorra artikli 43 lõiget 6; viimatinimetatud sättega – mille kohaldamise tingimustest üks ei olnud käesolevas asjas täidetud – on selles kodukorras arvesse võetud kaasaegset sidetehnoloogiat vastavalt muudatustele, mille Esimese Astme Kohus on vastu võtnud oma 6. detsembri 2000. aasta otsuses (EÜT L 322, lk 4) Euroopa Kohtu nõusolekul ja nõukogu ühehäälsel heakskiidul.
41
Lõpuks ei saa Belgia Kuningriik väita, et tema hagiavalduse originaal on osaliselt esitatud tähtaja jooksul sedavõrd, kuivõrd selle lisade originaalid saabusid tegelikult Esimese Astme Kohtu kantseleisse. Kuigi hagejal on Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 6 alusel õigus kõrvaldada hagiavalduse puudusi, eelkõige puuduvate lisade saatmise teel, on selline puuduste kõrvaldamine siiski võimalik vaid juhul, kui on täidetud Esimese Astme Kohtusse pöördumise põhitingimus vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artiklile 21, mida kohaldatakse Esimese Astme Kohtu menetluse suhtes, st kui on esitatud hagiavaldus. Nimelt on hagiavaldus menetluse algatusdokument, milles pooled on kohustatud määratlema vaidluseseme (vt selle kohta Euroopa Kohtu 25. septembri 1979. aasta otsus kohtuasjas 232/78: komisjon vs. Prantsusmaa, EKL 1979, lk 2729, punkt 3, ja . aasta otsus kohtuasjas C-256/98: komisjon vs. Prantsusmaa, EKL 2000, lk I-2487, punkt 31) ning mille kõrval on lisadel puhtalt tõenduslik ja abistav ülesanne (vt selle kohta Euroopa Kohtu . aasta otsus liidetud kohtuasjades C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P kuni C-208/02 P ja C-213/02 P: Dansk Rørindustri jt vs. komisjon, EKL 2005, lk I-5425, punkt 99). Neil asjaoludel ei saanud lisade esitamist lugeda samaväärseks hagiavalduse osalise esitamisega.
42
Järelikult tuleb neljas väide ilmse põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
43
Eeltoodut arvesse võttes tuleb apellatsioonkaebus ilmselge põhjendamatuse tõttu rahuldamata jätta.
Kohtukulud
44
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel, mida kohaldatakse kodukorra artikli 118 alusel ka apellatsioonimenetluse suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on nõudnud Belgia Kuningriigilt kohtukulude hüvitamist ja viimane on kohtuvaidluse kaotanud, siis tuleb kohtukulud välja mõista Belgia Kuningriigilt.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kuues koda) määrab:
1.
Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Belgia Kuningriigilt.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.