EUROOPA KOHTU OTSUS2. detsember 1971(*)Kohtuasjas 5/71_Aktien-Zuckerfabrik Schöppenstedt,
asukoht Schöppenstedt (Alam-Saksi liidumaa), esindajad: juhatuse
esimees Rudolf Schrader ja aseesimees Alfred Isensee, keda abistasid
Kölni apellatsioonikohtu advokaadid Arved Deringer, Claus Tessin,
Hansjürgen Herrmann, ja Jochim Sedemund, kohtudokumentide
kättetoimetamise aadress Luxembourgis: advokaadibüroo Marc Baden,
boulevard Prince-Henri 1_hageja_versusEuroopa Ühenduste Nõukogu,
esindaja: nõukogu õigustalituse peadirektor Ernst Wohlfahrt, keda
abistas nõukogu õigusnõunik Hans Jürgen Lambers, kohtudokumentide
kättetoimetamise aadress Luxembourgis: c/o J. N. Van den
Houten, Euroopa Investeerimispanga õigustalituse direktor, place de
Metz 2_kostja_mille
esemeks on nõukogu määrusega nr 769/68, mis sätestas riiklike
suhkru hindade ja alates 1. juulist 1968 kehtivate hindade vahe
hüvitamiseks vajalikud meetmed, põhjustatud kahju hüvitamine EMÜ
asutamislepingu artikli 215 teise lõigu alusel_EUROOPA KOHUS_koosseisus:
president R. Lecourt, kodade esimehed J. Mertens de Wilmars
ja H. Kutscher, kohtunikud A. M. Donner,
A. Trabucchi, R. Monaco (ettekandja) ja P. Pescatore_kohtujurist: K. Roemer_kohtusekretär: A. Van Houtte_on teinud järgmiseotsuse[…] Põhjendused1        Ettevõtja
Aktien-Zuckerfabrik Schöppenstedt esitas 13. veebruaril 1971 kohtu
kantseleisse saabunud hagiavalduse, milles ta EMÜ asutamislepingu
artikli 215 teise lõigu alusel taotleb, et Euroopa Kohus mõistaks
nõukogult välja hüvitise kahju eest, mida see on talle põhjustanud,
võttes vastu 18. juuni 1968. aasta määruse nr 769/68 (EÜT
1968, L 143), milles sätestatakse suhkru riiklike hindade ja alates 1.
juulist 1968 kehtivate hindade vahe hüvitamiseks vajalikud meetmed.Tema
põhiline nõue on, et nõukogu maksaks talle 38 852,78 arvestusühiku
ehk 155 411,13 Saksa marga suuruse summa, mis vastab müügitulude
vähenemisele, võrreldes toorsuhkru varasema hinnaga Saksamaal.Teise võimalusena taotleb ta kantud kahju hüvitamist ka muul viisil. Vastuvõetavus2        Nõukogu
vaidlustab hagi vastuvõetavuse, väites kõigepealt, et sellega
taotletakse tegelikult mitte tema süü tõttu tekkinud kahju hüvitamist,
vaid vaidlustatud akti õiguslike tagajärgede kõrvaldamist.Avalduse
vastuvõetavaks tunnistamine rikuks asutamislepinguga ja täpsemalt selle
artikli 173 teise lõiguga ette nähtud vaidlustamise korda, mille
kohaselt üksikisikud ei saa määruste peale tühistamishagi esitada.3        Asutamislepingu
artiklis 178 ja artikli 215 teise lõiguga ette nähtud kahju hüvitamise
hagi on kehtestatud kui sõltumatu vahend, millel on õiguskaitsevahendite
süsteemis oma eriline ülesanne ja millele on kehtestatud teostamise
tingimused, mis on töötatud välja selle spetsiifilist eesmärki
arvestades.See erineb tühistamisavaldusest
selle poolest, et taotleb mitte mingi konkreetse meetme tühistamist,
vaid kahju hüvitamist, mille institutsioon tekitas oma kohustuste
täitmisel.4        Nõukogu
viitab lisaks peamiste nõuete vastuvõetamatusele, sest need eeldavad
vaidlustatud õigusnormide asendamist uute õigusnormidega, mis on
vastavuses avalduse esitaja näidatud kriteeriumidega ning mille
asendamist ei ole kohtul õigust määrata.5        Peamised
nõuded puudutavad ainult hüvitist ja seega sooritust, mille eesmärk on
avaldada mõju üksnes hagejale.Järelikult tuleb see väide tagasi lükata.6        Kostja
väidab veel, et kui kahju hüvitamise nõue rahuldada, peaks Euroopa
Kohus vaidlusaluse kahjusumma kindlaksmääramiseks määratlema
kriteeriumid, mille alusel oleks tulnud hinnahüvitist maksta, ja sellega
sekkuks ta kaalutlusõigusesse, mis on nõukogul normatiivaktide
vastuvõtmisel.7        Vaidlusaluse
hüvitise arvutamisel kohaldatavate kriteeriumide määratlemine ei ole
seotud vastuvõetavuse, vaid põhiküsimusega.8        Lõpuks
taotleb kostja teise võimalusena esitatud nõude vastuvõetamatuks
tunnistamist, sest selle ese on ebaselge ja seda toetavaid väiteid ei
ole üldse esitatud.9        Nõudel,
mille eesmärk on mingi hüvitise saamine, vajalik täpsus tõesti puudub
ja järelikult tuleb seda pidada vastuvõetamatuks.10      Seega on hagiavaldus vastuvõetav vaid oma peamistes nõuetes. Põhiküsimus11      Antud
juhul on ühenduse lepinguvälise vastutuse eeldusena vaja vähemalt seda,
et väidetavalt kahju tekitanud akt oleks õigusvastane.Kui
tegemist on normatiivaktiga, mis hõlmab majanduspoliitikaga seonduvaid
valikuid, kannab ühendus lepinguvälist vastutust kahju eest, mis
üksikisikutel selle akti tagajärjel tekkis, asutamislepingu
artikli 215 teise lõigu sätete järgi üksnes juhul, kui on tegu
üksikisikuid kaitsva ülimusliku õigusnormi piisavalt selge rikkumisega.Järelikult peab Euroopa Kohus käesolevas vaidluses esmajärjekorras käsitlema sellise rikkumise esinemist.12      Määruse
nr 1009/67 artikli 37 lõike 1 alusel, mis kohustab nõukogu vastu
võtma õigusnormid, mis puudutavad suhkru siseriiklike hindade ja alates
1. juulist 1968 kehtivate hindade vahe hüvitamiseks vajalikke
meetmeid, on vastu võetud määrus nr 769/68, mille kohaselt on
liikmesriigil, kus valge suhkru hind on kõrgem taotlushinnast, lubatud
maksta hüvitist valge suhkru ja toorsuhkru koguste eest, mis
1. juulil 1968 kell 0.00 on tema territooriumil vabas ringluses.Hageja
toetub asjaolule, et madalate hindadega liikmesriikides näeb see määrus
ette maksu maksmise ladustatud suhkrult vaid juhul, kui varasemad
hinnad olid madalamad kui 1. juulist 1968 kehtima hakanud sekkumishind,
ning väidab, et kõrge hinnaga liikmesriikides suhkrutootjate
hüvitisõiguse tarvis teistsuguseid kriteeriume kehtestades rikub määrus
asutamislepingu artikli 40 lõike 3 viimast lõiku, mille kohaselt peab
ühine hinnapoliitika põhinema ühistel kriteeriumidel ja ühtsetel
arvutusmeetoditel.13      Nimetatud
vahe ei kujuta endast diskrimineerimist, sest see on suhkruturu uue
ühise korraldussüsteemi tagajärg ega kehtesta ühtegi kindlat hinda, vaid
sisaldab maksimaalset ja minimaalset hinda ehk loob hinnaraamistiku,
mille piires tegelike hindade tase kujuneb vastavalt turu arengule.Seega
ei saa vaidlustada selliste üleminekunormide põhjendatust, mis
kohustavad maksu maksma üksnes juhul, kui varasemad hinnad on veel
madalamad uute hindade alammäärast, ja lubab hüvitist üksnes juhul, kui
need on kõrgemad uute hindade ülemmäärast, kuna juhul, kui varasemad
hinnad on juba kehtestatud raamistikus, tulevad mängu turumehhanismid.14      Lähtudes
1. juulist 1968 kehtestatud korra erisustest, täitis nõukogu määrust
nr 769/68 vastu võttes ühtlasi määruse nr 1009/67 artikli 37
nõudeid.15      Tagasi
tuleb lükata ka hageja väide, et määrus nr 769/68 rikkus
asutamislepingu artikli 40 sätteid sellega, et hüvitiste ja maksude
arvutusmeetod oli ladustatud toorsuhkru puhul tuletatud valge suhkru
osas vastu võetud arvutusmeetodist, mis võis hageja arvates põhjustada
toorsuhkru tootjate ebavõrdset kohtlemist. Kuigi
hageja väitis hüpoteetilistele juhtumitele tuginedes, et valitud
arvutusmeetodid ei taga ilmtingimata ühtseid tulemusi toorsuhkru
tootjatele, ei tõendanud ta, et see võis nii olla ka 1. juuli
1968. aasta seisuga.16      Hageja
kahju hüvitamise hagi ei vasta seega ülalmainitud eeltingimusele ning
see tuleb rahuldamata jätta. Kohtukulud17      Kodukorra
artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud
hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.Hageja on kohtuvaidluse kaotanud.Esitatud põhjendustest lähtudes_võttes arvesse menetlusdokumente_kuulanud ära ettekandja-kohtuniku ettekande_kuulanud ära poolte kohtukõned_kuulanud ära kohtujuristi ettepaneku_võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 40, 173 ja artikli 215 teist lõiku_võttes arvesse nõukogu 18. detsembri 1967. aasta määrust nr 1009/67, eriti selle artikli 37 lõiget 1_võttes arvesse nõukogu 18. juuni 1968. aasta määrust nr 769/68_võttes arvesse protokolli Euroopa Ühenduste Kohtu põhikirja kohta_võttes arvesse Euroopa Ühenduste Kohtu kodukorda_EUROOPA KOHUS_jättes rahuldamata kõik ulatuslikumad ja vastuolulised nõuded, otsustab:1.      Jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata.2.      Mõista kohtukulud välja hagejalt.LecourtMertens de WilmarsKutscherDonnerTrabucchi MonacoPescatoreKuulutatud avalikul kohtuistungil 2. detsembril 1971 Luxembourgis.Kohtusekretär       PresidentA. Van Houtte       R. Lecourt* Kohtumenetluse keel: saksa.