62004CS0001_ET
Pooled
Kohtuotsuse põhistus
Resolutiivosa
Pooled
Kohtuasjas C-1/04 SA,
mille esemeks on 15. märtsil 2004 esitatud taotlus anda luba Euroopa Ühenduste Komisjoni valduses oleva vara tagatisena arestimiseks,
Tertir-Terminais de Portugal SA, asukoht Terminal do Freixieiro (Portugal), esindajad: advokaadid G. Vandersanden, C. Houssa ja L. Levi ning advogado
F. Gonçalves Pereira, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Brüsselis (Belgia),
hageja,
versus
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: I. Martinez del Peral Cagigal ja F. Clotuche-Duvieusart, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
kostja,
EUROOPA KOHUS (kolmas koda),
koosseisus: koja esimees A. Rosas, kohtunikud A. Borg Barthet, S. von Bahr (ettekandja), J. Malenovský ja A. Ó Caoimh,
kohtujurist: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
kohtusekretär: R. Grass,
olles ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
tegi järgmise
määruse
Kohtuotsuse põhistus
1. Hagiavalduses taotleb Portugalis asutatud aktsiaselts Tertir-Terminais de Portugal SA (edaspidi „Tertir-Terminais”) Euroopa Kohtult luba Euroopa Ühenduste Komisjoni valduses oleva vara tagatisena arestimiseks summas, mille Euroopa Ühendus võlgneb Guinea-Bissaule hüvitisena nõukogu 21. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 249/2002 protokolli sõlmimise kohta, millega määratakse kindlaks Euroopa Majandusühenduse ja Guinea-Bissau Vabariigi valitsuse vahelises Guinea-Bissau rannikuvetes kalastamise kokkuleppes sätestatud kalapüügivõimalused ja hüvitis ajavahemikuks 16. juunist 2001 – 15. juunini 2006 (EÜT L 40 lk 1; ELT eriväljaanne 04/05, lk 329) alusel.
Vaidluse aluseks olevad asjaolud
2. Tertir-Terminais märgib hagiavalduses, et Guinea-Bissau Vabariigi ja Tertir-Terminais’ vahel oli sõlmitud leping, mis andis talle avaliku teenuse kontsessiooni alusel õiguse kasutada Bissau sadamat.
3. Lepingu täitmise käigus tekkis poolte vahel vaidlus. Vaidlus anti lahendada vahekohtule, kes kohustas Guinea-Bissau Vabariiki maksma Tertir-Terminais’le erinevaid summasid, mille põhisumma oli kokku umbes 6 000 000 eurot. See otsus tehti Prantsusmaal.
4. Tertir-Terminais esitas komisjonile taotluse tema valduses oleva vara tagatisena arestimiseks summas, mille Euroopa Ühendus võlgneb Guinea-Bissaule määruse nr 249/2002 alusel.
5. Komisjon teatas Tertir-Terminais’le, et ta taotlust ei rahulda, kuna selle taotluse rahuldamine takistaks ühenduste iseseisvust ja tõrgeteta toimimist, mida Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokolli (edaspidi „protokoll”) artikliga 1 tahetakse vältida.
Euroopa Kohtule esitatud taotlus
6. Tertir-Terminais taotleb protokolli artikli 1 alusel Euroopa Kohtult luba Euroopa Ühenduste Komisjoni valduses oleva vara tagatisena arestimiseks summas, mille Euroopa Ühendus võlgneb Guinea-Bissaule määruse nr 249/2002 alusel.
7. Esiteks väidab Tertir-Terminais, et Euroopa Kohus on protokolli artiklit 1 senini tõlgendanud laiemana kui rahvusvahelises õiguses tunnustatud immuniteeti täitemeetmete suhtes ja see rikub põhiõigust õiglasele kohtumõistmisele, mis tuleneb nii 4. novembril 1950 Roomas alla kirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklist 6 kui ka selle konventsiooni lisaprotokolli nr 1 artiklis 1 sätestatud õigusest omandi puutumatusele.
8. Teise võimalusena väidab Tertir-Terminais, et vaidlusalune vara arestimine ei ole sellist laadi, et see takistaks ühenduste tõrgeteta toimimist või iseseisvust. Tertir-Terminais’ arvates ei ole määruses nr 249/2002 sätestatud hüvitis midagi muud kui tasu teenuse eest, st Guinea-Bissau Vabariigi antud kalapüügivõimaluse eest. Isegi eeldades, et see hüvitis makstakse vastavast ühenduse poliitikast tulenevalt, ei saa vara tagatisena arestimine kujutada endast takistust ühenduste tõrgeteta toimimisele ja iseseisvusele.
9. Komisjon palub Euroopa Kohtul jätta Tertir-Terminais’ taotlus rahuldamata.
Euroopa Kohtu hinnang
10. Esiteks tuleb meenutada, et protokolli artiklis 1 on sätestatud, et „ühenduste omandi ja vara suhtes ei kehti Euroopa Kohtu loata ükski haldus- ega õiguslik piirang”. Euroopa Kohtu tõlgenduse kohaselt on selle sätte eesmärk vältida takistusi ühenduste tõrgeteta toimimisele ja iseseisvusele (11. aprilli 1989. aasta määrus kohtuasjas 1/88 SA: Générale de Banque v . komisjon, EKL 1989, lk 857, punkt 2; 29. mai 2001. aasta määrus kohtuasjas C-1/00 SA: Cotecna Inspection v . komisjon, EKL 2001, lk I-4219, punkt 9, ja 27. märtsi 2003. aasta määrus kohtuasjas C-1/02 SA: Antippas v . komisjon, EKL 2003, lk I-2893, punkt 12).
11. Protokolli artikli 1 sellest tõlgendusest nähtub, et ühenduste immuniteet ei ole absoluutne ja et sunnimeetmeks, nagu seda on vara arestimine, võidakse anda luba juhul, kui see ei takista ühenduste toimimist (vt näiteks eespool viidatud kohtuasjas Générale de banque tehtud määrus, millega anti luba vara arestimiseks).
12. See tõlgendus on kooskõlas üldtunnustatud rahvusvahelise õiguse põhimõtetega riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonide immuniteetide valdkonnas.
13. Eeltoodust tuleneb, et sunnimeetme rakendamist mitte lubavat Euroopa Kohtu otsust, mis on vastu võetud kooskõlas selle tõlgendusega, ei saa käsitleda õigusvastase ja ebaproportsionaalse sekkumisena inimõigustesse, mida kaitsevad mitmed rahvusvahelised lepingud, ega täpsemalt sekkumisena õigusesse omandi puutumatusele või õigusesse kohtulikule kaitsele, mis on osa õigusest õiglasele kohtumenetlusele.
14. Nagu tuleneb ka Euroopa Kohtu kohtupraktikast, võib ühenduste toimimist takistada sunnimeede, mis mõjub negatiivselt ühise poliitika rahastamisele või ühenduste loodud tegevusprogrammide elluviimisele (eespool viidatud määrused kohtuasjas Générale de Banque v . komisjon, punktid 9 ja 13, kohtuasjas Cotecna Inspection v . komisjon, punkt 12 ja kohtuasjas Antippas v . komisjon, punkt 15).
15. EÜ artikli 3 punkti e kohaselt hõlmab ühenduse tegevus ühist kalanduspoliitikat, mille eesmärgid on määratletud EÜ artiklites 32–38.
16. Ühendus on sõlminud kolmandate riikidega mitu kalastamise kokkulepet ja seda just EÜ artikli 37 alusel; need kokkulepped annavad ühenduse liikmesriikidele võimaluse nende riikide vetes hüvitise eest kala püüda.
17. Selline kokkulepe, mis on sõlmitud ühenduse ja Guinea-Bissau Vabariigi vahel 27. veebruaril 1980 ja puudutab kalapüüki selle riigi rannikuvetes, kiideti heaks nõukogu 27. juuni 1980. aasta määrusega (EMÜ) nr 2213/80 (EÜT L 226, lk 33; ELT eriväljaanne 04/01, lk 26).
18. Määrusega nr 249/2002 kiitis nõukogu heaks protokolli koostamise, mis sätestab püügivõimalused ja hüvitise ajavahemikuks 16. juunist 2001 – 15. juunini 2006.
19. Tertir-Terminais’ taotlus puudutab Euroopa Ühenduse rahalisi vahendeid, mis kuuluvad hüvitisena väljamaksmisele Guinea-Bissau Vabariigile nimetatud määruse alusel.
20. Siinkohal tuleb märkida, et vara arestimine, isegi tagatisena võib mõjuda negatiivselt ühise kalanduspoliitika toimimisele.
21. Esiteks võib selline sunnimeede kaasa tuua Guinea-Bissau Vabariigiga sõlmitud kalastamise kokkuleppe peatamise. Määrusega nr 249/2002 heakskiidetud protokolli artikli 6 kohaselt on Guinea-Bissaul õigus protokolli kohaldamine peatada, kui ühendus kalapüügivõimaluste eest hüvitist ei tasu.
22. Teiseks on võimalik, et sellisel vara tagatisena arestimisel on negatiivne mõju Euroopa ühenduste ja kolmandate riikide vahelistele praegustele suhetele kalanduse vallas ja eriti ühenduse võimalusele sõlmida kolmandate riikidega kalastamise kokkuleppeid.
23. Arvestades ülaltoodut tuleb asuda seisukohale, et luba komisjoni valduses oleva vara tagatisena arestimiseks võib takistada Euroopa ühenduste tõrgeteta toimimist ja iseseisvust.
24. Seega tuleb Tertir-Terminais’ taotlus rahuldamata jätta.
Kohtukulud
25. Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on nõudnud kohtukulude väljamõistmist Tertir-Terminais’lt ja Tertir-Terminais on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud temalt välja mõista.
Resolutiivosa
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) määrab:
1. Jätta taotlus rahuldamata.
2. Mõista kohtukulud välja Tertir-Terminais de Portugal SA-lt.