62020CJ0680_RES
Kohtuasi C‑680/20
Unilever Italia Mkt. Operations Srl
versus
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato)
Euroopa Kohtu (viies koda) 19. jaanuari 2023. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Konkurents – ELTL artikkel 102 – Turgu valitsev seisund – Edasimüüjate tegevuse omistamine tootjale – Tootja ja edasimüüjate vahelised lepingulised suhted – Mõiste „majandusüksus“ – Kohaldamisala – Kuritarvitamine – Ainuvarustustingimus – Turu mõjutamise tõendamise vajadus
Konkurents – Liidu eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Ettevõtja – Mõiste – Majandusüksus – Vertikaalses suhtes olevad ettevõtjad – Tootja, kellel on ainult lepingutel põhinev turustusvõrk – Edasimüüjate tegevuse omistamine tootjale – Lubatavus – Tingimused
(ELTL artikkel 102)
(vt punktid 26–33 ja resolutsioon)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Mõiste – Objektiivne mõiste, mis peab silmas tegevust, mis võib turustruktuuri mõjutada või mis takistab konkurentsi säilimist või arengut – Turgu valitsevas seisundis ettevõtja kohustused – Ainult kaupade või teenuste omadustel põhinev konkurents – Hindamiskriteeriumid
(ELTL artikkel 102)
(vt punktid 35–44)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Ainuvarustustingimused turustuslepingutes – Kuritarvitav laad – Suutlikkus konkurentsi piirata ja väljatõrjuv mõju – Vaidlustamine puudutatud ettevõtja poolt – Konkurentsiasutuse kohustus tõendada, et etteheidetava tegevusega suudetakse konkurentsi piirata
(ELTL artikkel 102)
(vt punktid 46–55 ja resolutsioon)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Ainuvarustustingimused turustuslepingutes – Kuritarvitav laad – Konkurentsiasutuse kohustus kasutada sama tõhusa konkurendi testi – Puudumine – Puudutatud ettevõtja poolt sellel testil põhineva analüüsi esitamine – Konkurentsiasutuse kohustus analüüsida selle tõenduslikku väärtust
(ELTL artikkel 102)
(vt punktid 56–62 ja resolutsioon)
Kokkuvõte
Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine: ainuvarustustingimused turustuslepingutes peavad suutma avaldada väljatõrjuvat mõju.
Konkurentsiasutus on kohustatud hindama seda tegelikku väljatõrjumisvõimet, võttes arvesse ka turgu valitsevas seisundis ettevõtja esitatud tõendeid.
Itaalia konkurentsi- ja turukaitseamet (edaspidi „AGCM“) (
1
) tuvastas 31. oktoobri 2017. aasta otsuses, et Unilever Italia Mkt. Operations Srl (edaspidi „Unilever“) on kuritarvitanud oma turgu valitsevat seisundit „väljas“, st väljaspool tarbija kodu, eri müügikohtades tarbimiseks mõeldud üksikpakendites müüdavate jäätiste turustamise Itaalia turul.
Unileverile etteheidetavat kuritarvitamist põhjustas tegevus, mida de facto ei viinud läbi see ettevõtja, vaid tema toodete sõltumatud edasimüüjad, kes sundisid müügikohtade käitajaid nõustuma ainuvarustustingimustega. Sellega seoses leidis AGCM eelkõige, et tema uurimise all olev tegevus välistas konkureerivate ettevõtjate võimaluse pakkuda toodete omadustel põhinevat konkurentsi või vähemalt piiras seda.
AGCMi hinnangul ei olnud ta kohustatud seejuures analüüsima majandusuuringuid, mille Unilever esitas selleks, et tõendada, et talle süüks pandud tegevusel ei olnud väljatõrjuvat mõju temaga vähemalt sama tõhusatele konkurentidele, kuna ainuvarustustingimuste olemasolu tõttu olid need uuringud täiesti asjakohatud, arvestades, et niisuguste tingimuste kasutamine turgu valitsevas seisundis ettevõtja poolt näitab piisavalt selgelt selle seisundi kuritarvitamist.
Seetõttu määras AGCM Unileverile trahvi summas 60668580 eurot ELTL artiklit 102 rikkuva turgu valitseva seisundi kuritarvitamise eest.
Unileveri kaebus selle otsuse peale jäeti esimeses kohtuastmes tervikuna rahuldamata.
Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu), kellele kohtuotsus edasi kaevati, esitas Euroopa Kohtule eelotsuse küsimused, mis käsitlesid liidu konkurentsiõiguse tõlgendamist ja kohaldamist seoses AGCMi otsusega.
Euroopa Kohus selgitas oma otsuses ELTL artiklis 102 sätestatud turgu valitseva seisundi kuritarvitamise keelu rakendamise korda niisuguse turgu valitsevas seisundis ettevõtja suhtes, kelle turustusvõrk põhineb ainult lepingutel, täpsustades, milline on sel juhul liikmesriigi konkurentsiasutuse tõendamiskoormis.
Euroopa Kohtu hinnang
Kõigepealt otsustas Euroopa Kohus, et sellise turgu valitsevas seisundis tootja nagu Unilever turustusvõrku kuuluvate edasimüüjate kuritarvitava tegevuse võib ELTL artikli 102 kohaldamise seisukohast omistada sellele tootjale, kui on tõendatud, et edasimüüjad ei tegelenud selle tegevusega sõltumatult, vaid see oli osa poliitikast, mille üle otsustas ühepoolselt tootja, kuid mida viidi ellu edasimüüjate kaudu.
Nimelt tuleb sellisel juhul edasimüüjaid ja järelikult turustusvõrku, mille nad koos turgu valitsevas seisundis ettevõtjaga moodustavad, pidada lihtsalt selle ettevõtja kaubanduspoliitika territoriaalseks katmisvahendiks ja seega vahendiks, millega turult väljatõrjumine konkreetsel juhul ellu viidi.
Nii on see muu hulgas niisugusel juhul nagu põhikohtuasjas, kus turgu valitsevas seisundis tootja edasimüüjad on kohustatud nõudma, et müügikohtade käitajad kirjutaksid alla tootja poolt nende jaoks koostatud tüüplepingutele, mis näevad ette kohustuse osta ainult tema tooteid.
Seejärel vastas Euroopa Kohus küsimusele, kas ELTL artikli 102 kohaldamisel tuleb niisuguses asjas nagu põhikohtuasi pädeval konkurentsiasutusel kindlaks teha, et ainuvarustustingimus turustuslepingus tõrjub turult välja turgu valitsevas seisundis ettevõtjaga sama tõhusad konkurendid, ja kas see asutus on kohustatud üksikasjalikult analüüsima asjasse puutuva ettevõtja esitatud majandusuuringuid, eelkõige siis, kui need põhinevad nö sama tõhusa konkurendi testil.
Sellega seoses tuletas Euroopa Kohus meelde, et turgu valitseva seisundi kuritarvitamise võib tuvastada muu hulgas siis, kui etteheidetaval tegevusel oli väljatõrjuv mõju sellega tegeleva ettevõtjaga kulustruktuuri, innovatsioonivõime või kvaliteedi seisukohast sama tõhusate konkurentide jaoks, või kui selle tegevusega tegelemiseks kasutati muid vahendeid kui need, mida kasutataks „tavapärase“ konkurentsi, st toote omadustel põhineva konkurentsi korral. Üldjuhul peavad konkurentsiasutused tõendama, et tegevus on kuritarvitav, võttes arvesse kõiki asjasse puutuva tegevusega seotud faktilisi asjaolusid, sealhulgas neid, mis nähtuvad turgu valitsevas seisundis ettevõtja poolt enda kaitseks esitatud tõenditest.
On tõsi, et tegevuse kuritarvitava laadi tuvastamiseks ei pea konkurentsiasutus tingimata tõendama, et sellel tegevusel oli tõepoolest konkurentsivastane mõju. Seega võib konkurentsiasutus tuvastada ELTL artikli 102 rikkumise, kui ta teeb kindlaks, et ajavahemikul, mil kõnealuse tegevusega tegeleti, oli vaatamata sellele, et see tegevus mingit mõju ei avaldanud, juhtumi asjaolusid arvestades selle tegevusega võimalik piirata toodete omadustel põhinevat konkurentsi. Siiski tuleb selle kindlakstegemise käigus üldjuhul tugineda kindlatele tõenditele, mis näitavad – põhjalikumalt kui lihtsalt hüpoteesi tõstatamine –, et asjasse puutuva tegevusega võidi tõepoolest niisugust mõju avaldada, kusjuures kahtluse korral tuleb otsustada ettevõtja kasuks, kes sellise tegevusega tegeleb.
Kuigi selleks, et hinnata ettevõtja tegevuse võimet piirata tõhusat konkurentsi turul, võib konkurentsiasutus tugineda majandusteaduslikele andmetele, mida toetavad kogemuslikud või käitumisuuringud, tuleb juhtumi asjaoludega seotud muud teavet – näiteks kui laialdane oli see tegevus turul, millised olid toorainetarnijate tootmisvõimsuse piirid või kas turgu valitsevas seisundis ettevõtja oli vähemalt nõudluse ühe osa suhtes vältimatu äripartner – samuti arvesse võtta, et kindlaks teha, kas neid andmeid arvestades saab asjasse puutuvat tegevust pidada niisuguseks, et sellel oli turult väljatõrjuv mõju.
Selles kontekstis tuleneb konkreetsemalt ainuvarustustingimuste kohta Euroopa Kohtu praktikast, et tingimused, millega lepingu teine pool kohustub hankima kogu oma tarnevajaduse või märkimisväärse osa sellest turgu valitsevas seisundis ettevõtjalt, isegi ilma hinnaalanduseta, kujutavad endast juba oma laadilt turgu valitseva seisundi kuritarvitamist ning et sama kehtib sellise ettevõtja pakutavate püsikliendisoodustuste kohta.
Kohtuotsuses Intel (
2
) täpsustas aga Euroopa Kohus seda kohtupraktikat, märkides esimesena, et juhul, kui turgu valitsevas seisundis ettevõtja väidab haldusmenetluses oma väidete põhjendamiseks tõendeid esitades, et tema tegevusel ei olnud väljatõrjuvat mõju, on konkurentsiasutus kohustatud ka hindama, kas võidi rakendada turgu valitsevas seisundis ettevõtjaga vähemalt sama tõhusate konkurentide väljatõrjumise strateegiat.
Teisena lisas Euroopa Kohus, et väljatõrjumisvõime analüüs on asjasse puutuv ka selle hindamisel, kas põhimõtteliselt ELTL artikli 102 keelu kohaldamisalasse jääv allahindluste süsteem võib olla objektiivselt põhjendatud. Lisaks võib allahindluste süsteemist tulenevat väljatõrjuvat mõju – mis on konkurentsile kahjulik – tasakaalustada või isegi ületada tõhususest tulenevate eelistega, millest saab kasu ka tarbija. Selline vaidlustatud tegevuse konkurentsi jaoks soodsa ja ebasoodsa mõju kaalumine saab toimuda alles pärast seda, kui on analüüsitud selle tegevuse olemuslikku võimet tõrjuda turult välja turgu valitsevas seisundis ettevõtjaga vähemalt sama tõhusad konkurendid.
Kuid seda kohtuotsuses Intel allahindluste süsteemide kohta tehtud täpsustust tuleb mõista nii, et see kehtib ka ainuvarustustingimuste kohta.
Sellest järeldub esiteks, et kui konkurentsiasutus kahtlustab, et ettevõtja on ainuvarustustingimusi kasutades rikkunud ELTL artiklit 102, ja kui see ettevõtja vaidleb tõenditele tuginedes menetluses vastu nende tingimuste konkreetsele võimele tõrjuda sama tõhusad konkurendid turult välja, peab see asutus rikkumise tuvastamise staadiumis kindlaks tegema, et need tingimused olid juhtumi asjaolusid arvestades tõesti suutelised selle ettevõtjaga sama tõhusad konkurendid turult välja tõrjuma.
Teiseks on konkurentsiasutus, kes selle menetluse algatas, kohustatud ka hindama konkreetselt nende tingimuste võimet konkurentsi piirata, kui haldusmenetluses väidab uurimise all olev ettevõtja, et tema tegevust saab põhjendada.
Igal juhul, kui menetluse käigus esitatakse tõendeid, mis võivad tõendada, et konkurentsile ei suudetud piiravat mõju avaldada, tekib konkurentsiasutusel kohustus neid analüüsida.
Järelikult, kui turgu valitsevas seisundis ettevõtja on esitanud majandusuuringu tõendamaks, et talle etteheidetava tegevusega ei suudeta konkurente välja tõrjuda, ei saa pädev konkurentsiasutus välistada selle uuringu asjakohasust, ilma et ta esitaks põhjusi, miks ta leiab, et see uuring ei aita tõendada, et kõnealune tegevus ei olnud võimeline asjaomasel turul tõhusat konkurentsi kahjustama, ja ilma et ta seega võimaldaks sel ettevõtjal kindlaks teha tõendeid, mida ta võiks selle uuringu asemel esitada.
Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus viitas eelotsusetaotluses sõnaselgelt „sama tõhusa konkurendi“ testile, märkis Euroopa Kohus lõpuks, et selline test on vaid üks meetod paljudest, mille abil tegevuse väljatõrjuvat mõju hinnata. Järelikult ei saa teatud tegevuse kuritarvitava laadi tuvastamisel konkurentsiasutustel olla õigusnormidest tulenevat kohustust kasutada sama tõhusa konkurendi testi. Kui aga puudutatud ettevõtja sellise testi tulemused haldusmenetluses esitab, on konkurentsiasutus kohustatud hindama selle tõenduslikku väärtust.
(
1
)	Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (konkurentsi- ja turukaitseamet, Itaalia).
(
2
)	6. septembri 2017. aasta kohtuotsus Intel vs. komisjon (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, punkt 138; edaspidi „kohtuotsus Intel“).