62023CJ0643
EUROOPA KOHTU OTSUS (kuues koda)
14. november 2024 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Direktiiv 2011/7/EL – Hilinenud maksmisega võitlemine äritehingute puhul – Artikli 2 punkt 3 – Mõiste „ettevõtja“ – Tegutsemine füüsilisest isikust ettevõtjana – Näitleja – Agendileping – Maksekäsumenetlus
Kohtuasjas C‑643/23,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Tribunal da Relação de Lisboa (Lissaboni apellatsioonikohus, Portugal) 4. juuli 2023. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 26. oktoobril 2023, menetluses
Agenciart – Management Artístico Lda
versus
CT,
EUROOPA KOHUS (kuues koda),
koosseisus: Euroopa Kohtu asepresident T. von Danwitz kuuenda koja presidendi ülesannetes ning kohtunikud A. Kumin (ettekandja) ja I. Ziemele,
kohtujurist: P. Pikamäe,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
CT, esindaja: advogado P. Mendes Ferreira,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Ioan ja M. Narciso,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta direktiivi 2011/7/EL hilinenud maksmisega võitlemise kohta äritehingute puhul (ELT 2011, L 48, lk 1) artikli 2 punkti 3 tõlgendamist.
2
Eelotsusetaotlus esitati kohtuvaidluses, mille pooled on Prantsusmaal asutatud ettevõtja Agenciart – Management Artístico Lda (edaspidi „Agenciart“) ja CT ning mille ese on agendilepingust tulenev Agenciarti nõue, et talle makstaks vahendustasu.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Direktiivi 2011/7 põhjendustes 5 ja 10 on märgitud:
„(5)
Ettevõtjatel peaks olema võimalik kaubelda tervel siseturul tingimustel, mis tagavad, et piiriüleste tehingutega ei kaasne suuremaid ohte kui riigisisese müügiga. Kui riigisiseste ja piiriüleste tehingute suhtes kohaldataks märkimisväärselt erinevaid eeskirju, põhjustaks see konkurentsimoonutusi.
[…]
(10)
Asjaolu, et käesolev direktiiv hõlmab vabu elukutseid, ei peaks kohustama liikmesriike käsitlema neid käesoleva direktiivi reguleerimisalaga katmata eesmärkidel ettevõtjate või kauplejatena.“
4
Direktiivi artikli 1 „Sisu ja kohaldamisala“ lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
„1.   Käesoleva direktiivi eesmärk on võidelda hilinenud maksmisega äritehingute puhul, et tagada siseturu nõuetekohane toimimine, edendades seega ettevõtjate ja eelkõige [väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate (edaspidi „VKEd“)] konkurentsivõimet.
2.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse kõigi maksete suhtes, millega tasutakse äritehingute eest.“
5
Direktiivi artikkel 2 on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
1)
„äritehingud“ – ettevõtjatevahelised või ettevõtjate ja riigiasutuste vahelised tehingud, mille tulemuseks on kaupade tarnimine või teenuste osutamine tasu eest;
[…]
3)
„ettevõtja“ – organisatsioon, mis ei ole riigiasutus ning mis tegeleb iseseisva majandus- või kutsetegevusega (ka siis, kui sellega tegeleb üks isik);
[…]“.
Portugali õigus
6
Direktiiv 2011/7 võeti Portugali õigusesse üle 10. mai 2013. aasta dekreetseadusega nr 62/2013 (decreto-lei no 62/2013).
7
Dekreetseaduse nr 62/2013 artiklis 3 on sätestatud:
„Käesolevas dekreetseaduses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
b)
„äritehingud“: ettevõtjatevahelised või ettevõtjate ja riigiasutuste vahelised tehingud, mille tulemuseks on kaupade tarnimine või teenuste osutamine tasu eest;
[…]
d)
„ettevõtja“: üksus, mis ei ole riigiasutus ning mis tegeleb iseseisva majandus- või kutsetegevusega, ka siis, kui sellega tegeleb üks isik;
[…]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
8
Agenciart on äriühing, kes tegutseb artistide agendina ja juhib oma esindatavate artistide karjääri. Ta oli CT agent kuni 30. juunini 2017.
9
2017. aasta mais pidas Agenciart televisioonikanali ja ühe tootmisettevõtjaga läbirääkimisi CT osaluse üle televisiooni saatesarjas, leppides kokku oma osalemise tingimustes ja korras. Osavõtt algas 2017. aasta juunis ja lõppes 2018. aasta mai lõpus.
10
Agenciart väljastas CT-le selles televisiooni saatesarjas osalemise korraldamisel osutatud karjäärijuhtimise teenuste eest 17. juulil 2019. aasta arve summas 19188 eurot.
11
Kuna arve jäi tasumata, algatas Agenciart maksekäsumenetluse CT suhtes, kes vaidles sellele vastu.
12
Esimese astme kohus, Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa – Juízo de Execução de Lisboa (Lissaboni esimese astme kohtu esialgse õiguskaitse üle otsustav kohtunik, Portugal) rahuldas täitmise suhtes esitatud vastuväite, leides muu hulgas, et Agenciart ei saa nõuet CT vastu maksekäsumenetluses esitada, kuna viimane ei ole ettevõtja.
13
Agenciart esitas seejärel apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, Tribunal da Relação de Lisboale (Lissaboni apellatsioonikohus, Portugal).
14
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et maksekäsumenetluse kohaldamisala on eelnevalt määratletud objektiivsete ja subjektiivsete tingimustega. Käesoleval juhul tuleb ka kontrollida, kas on täidetud „ettevõtja“ staatust puudutav eelnev subjektiivne tingimus, mis on ette nähtud dekreetseaduse nr 62/2013 artikli 3 punktis d.
15
Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et selles sättes on mõiste „ettevõtja“ sarnaselt direktiivi 2011/7 artikli 2 punktiga 3 määratletud kui „üksus, mis […] tegeleb iseseisva majandus- või kutsetegevusega, ka siis, kui sellega tegeleb üks isik“.
16
Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul kuulub Agenciart ilmselgelt selle mõiste alla, kahtleb ta selles, kas see mõiste laieneb ka CT-le. Esmapilgul räägib asjaolu, et ta on kutselt näitleja ja et Agenciartiga sõlmitud agendileping keskendub tema kui füüsilisest isikust ettevõtja kutsetegevuse edendamisele, selle kasuks, et CT tuleb kvalifitseerida „ettevõtjaks“ dekreetseaduse nr 62/2013 artikli 3 punkti d tähenduses.
17
Samas väidab CT eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul, et seaduse ja mõiste „ettevõtja“ õige tõlgendamine ei võimalda asuda seisukohale, et isik tegeleb iseseisva majandus- või kutsetegevuse kaudu äritegevusega üksnes sel põhjusel, et ta kirjutab näitlejana alla karjäärijuhtimise lepingule.
18
CT tugineb sellega seoses 15. detsembri 2016. aasta kohtuotsusele Nemec (C‑256/15, EU:C:2016:954), milles Euroopa Kohus käsitles küsimust, kuidas füüsiliste isikute puhul tõlgendada mõistet „ettevõtja“ Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/35/EÜ hilinenud maksmisega võitlemise kohta äritehingute puhul (EÜT 2000, L 200, lk 35; ELT eriväljaanne 17/01, lk 226), artikli 2 punkti 1 kolmanda lõigu tähenduses, mis on nüüd direktiivi 2011/7 artikli 2 punkt 3.
19
Nii leidis Euroopa Kohus selle kohtuotsuse punktides 33 ja 34, et kuna asjaomane isik peab tegutsema organisatsioonina iseseisva majandus- või kutsetegevuse raames, eeldab see nõue, et see isik, olenemata tema vormist ja õiguslikust seisundist riigisiseses õiguses, teostab seda tegevust struktureeritult ja püsivalt.
20
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul ei tekita mõiste „stabiilsus“, millele viitas Euroopa Kohus, käesoleval juhul mingeid erilisi raskusi. Seevastu leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kaheldav on see, mida tuleb mõista „organisatsioonina tegutsemise“ ja sellise tegevuse „struktureeritult“ teostamise all.
21
Sellest vaatenurgast lähtudes puudutas 15. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Nemec (C‑256/15, EU:C:2016:954) isikut, kellele oli sõltumatu käsitöölisena antud luba tegutseda mehaanikaosade treimise ja keevitamisega. Selline tegevus eeldab aga, et lisaks tehtavale tööle ja tehnilistele teadmistele on sellel isikul käsitöönduslikuks tegevuseks vajalikud tööruumid ning tooraine ja tööriistad, st tootmisvahendite terviklik struktuur. See eristab sellise käsitöölise olukorda sellise näitleja nagu CT olukorrast.
22
Nendel asjaoludel otsustas Tribunal da Relação de Lisboa (Lissaboni apellatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas „ettevõtjaks“ […] direktiivi 2011/7 põhjenduse 5 ja artikli 2 punkti 3 mõttes tuleb pidada füüsilist isikut, kes töötab tavapäraselt vabakutselise näitlejana rahalise tasu eest, kuigi tal ei ole organiseeritud vahendite struktuuri (kuna ta tegeleb tegevusega nii, et tal puuduvad kutsetegevusega seotud tööruumid, personal, tööriistad ja seadmed)?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
23
Oma ainsa küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2011/7 artikli 2 punkti 3 tuleb tõlgendada nii, et füüsiline isik, kes tegutseb tavapäraselt ja tasu eest vabakutselise näitlejana, omamata siiski tööruume, personali, tööriistu või seadmeid, mis oleksid seotud tema kutsetegevusega, kuulub mõiste „ettevõtja“ alla selle sätte tähenduses.
24
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt ei tule liidu õiguse sätte tõlgendamisel arvestada mitte üksnes selle sõnastust, vaid ka konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osaks säte on (12. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus INTER CONSULTING, C‑726/21, EU:C:2023:764, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika).
25
Kõigepealt tuleb meenutada, et direktiivi 2011/7 artikli 1 lõike 2 kohaselt kohaldatakse seda direktiivi kõigi maksete suhtes, millega tasutakse „äritehingute“ eest, kuna see mõiste on määratletud direktiivi 2011/7 artikli 2 punktis 1 kui „ettevõtjatevahelised või ettevõtjate ja riigiasutuste vahelised tehingud, mille tulemuseks on kaupade tarnimine või teenuste osutamine tasu eest“.
26
Seega, vastupidi sellele, mida CT väitis oma kirjalikes seisukohtades, ei ole direktiivi 2011/7 kohaldatavuse seisukohast tähtis, et konkreetne äritehing ei ole piiriülene.
27
Lisaks on direktiivi 2011/7 artikli 2 punkti 3 kohaselt „ettevõtja“ organisatsioon, mis ei ole riigiasutus ja mis tegeleb iseseisva majandus- või kutsetegevusega (ka siis, kui sellega tegeleb üks isik).
28
Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et ainult sellest, et isik teeb majandustegevusega seotud tehingu, ei piisa selleks, et mõiste „ettevõtja“ talle laieneks ja et see tehing oleks kvalifitseeritav „äritehinguks“, vaid on nõutud, et see isik tegutseks sellise iseseisva majandus- või kutsetegevuse raames organisatsioonina (vt selle kohta 15. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Nemec, C‑256/15, EU:C:2016:954, punkt 33).
29
See nõue tähendab, et nimetatud isik teostab seda tegevust struktureeritult ja püsivalt, mis ei saa seega piirduda ühekordse ja eraldiseisva sooritusega, ning et asjaomane tehing on osa nimetatud tegevusest (vt selle kohta 15. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Nemec, C‑256/15, EU:C:2016:954, punkt 34).
30
Käesoleval juhul, nagu märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, on selge, et lepinguline suhe Agenciarti ja CT vahel kujutas endast teenuste osutamist tasu eest ja et Agenciart tuleb kvalifitseerida „ettevõtjaks“. Mis puudutab aga küsimust, kas ka CT tuleb kvalifitseerida „ettevõtjaks“, siis paneb eelotsusetaotluse esitanud kohtu selles kahtlema asjaolu, et isegi kui CT tegutseb tavapäraselt ja tasu eest vabakutselisena, ei ole CT-l organiseeritud vahendite struktuuri, kuna ta tegeleb selle tegevusega nii, et tal ei ole tööruume, personali, tööriistu või seadmeid, mis oleksid seotud tema kutsetegevusega.
31
Sellega seoses tuleb kõigepealt märkida, et kuna direktiivi 2011/7 artikli 2 punkt 3 määratleb mõiste „ettevõtja“ nii, et see on „organisatsioon, mis […] tegeleb iseseisva […] kutsetegevusega“, siis tuleb märkida, et füüsiline isik, kes tavapäraselt ja tasu eest tegutseb vabakutselise näitlejana, tegeleb „iseseisva kutsetegevusega“ artikli 2 punkti 3 tähenduses. Ka nähtub nimetatud artikli 2 punkti 3 sõnastusest, et asjaolu, et ta tegeleb asjaomase tegevusega üksi, ei puutu selles kontekstis asjasse.
32
Järgmiseks, nõude kohta tegutseda „organisatsioonina“ iseseisva kutsetegevuse „raames“ tuleneb käesoleva kohtuotsuse punktis 29 meenutatud kohtupraktikast, et kõnealune tegevus peab toimuma „struktureeritult ja stabiilselt“.
33
Kuid direktiivi 2011/7 artikli 2 punkti 3 sõnastusest ega sellest kohtupraktikast ei saa järeldada, et „ettevõtjaks“ kvalifitseerimine artikli 2 punkti 3 tähenduses sõltub sellest, kas asjaomasel isikul, kelle puhul on selge, et ta tegeleb oma tegevusega tavapäraselt, on organiseeritud vahendite struktuur nagu oma tööruumid, personal, tööriistad või seadmed, mis on selle tegevusega seotud. Nimelt väljenduvad teatud majandussektorites varalise või immateriaalse vara elemendid äärmiselt lihtsal kujul, kuna tegevus põhineb peamiselt tööjõul (vt analoogia alusel 10. detsembri 1998. aasta kohtuotsus Hernández Vidal jt, C‑127/96, C‑229/96 ja C‑74/97, EU:C:1998:594, punkt 27).
34
Lõpuks, kuna on nõutav, et tehing tehtaks asjaomase tegevuse „raames“, ei saa nõustuda CT tõlgendusega, mille kohaselt ei saa hoolimata sellest, et näitleja kui füüsilisest isikust ettevõtja tuleb kvalifitseerida „ettevõtjaks“ direktiivi 2011/7 tähenduses, kui ta sõlmib lepingu telekanaliga, pidada teda ettevõtjaks siis, kui ta sõlmib agendilepingu, nagu see, mis on kõne all põhikohtuasjas.
35
Nimelt tuleb asuda seisukohale, et agendilepingu sõlmimine isiku poolt, kes tegutseb näitlejana, on osa selle isiku kutsealasest tegevusest ning selle tegevusega tihedalt seotud, sest juhul, kui nimetatud isik ei tegutseks sellel kutsealal, oleks sellise agendilepingu sõlmimine, mis seisneb just nimelt nimetatud tegevuse edendamises ja juhtimises, tingimata sisutühi.
36
Seda tõlgendust kinnitab nii direktiivi 2011/7 artikli 2 punkti 3 kontekst kui ka selle direktiivi eesmärk. Sellega seoses nähtub esimesena nimetatud direktiivi artikli 1 lõikest 1, et direktiivi eesmärk on võidelda hilinenud maksmisega äritehingute puhul, et tagada siseturu nõuetekohane toimimine, edendades seega ettevõtjate ja eelkõige VKEde konkurentsivõimet. Teisena on direktiivi 2011/7 põhjenduses 10 rõhutatud, et direktiiv hõlmab vabu elukutseid, käsitledes neid „ettevõtjatena“.
37
Eespool esitatud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 2011/7 artikli 2 punkti 3 tuleb tõlgendada nii, et füüsiline isik, kes tegutseb tavapäraselt ja tasu eest vabakutselise näitlejana, omamata siiski tööruume, personali, tööriistu või seadmeid, mis oleksid seotud tema kutsetegevusega, kuulub mõiste „ettevõtja“ alla selle sätte tähenduses.
Kohtukulud
38
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kuues koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta direktiivi 2011/7/EL hilinenud maksmisega võitlemise kohta äritehingute puhul artikli 2 punkti 3
tuleb tõlgendada nii, et
füüsiline isik, kes tegutseb tavapäraselt ja tasu eest vabakutselise näitlejana, omamata siiski tööruume, personali, tööriistu või seadmeid, mis oleksid seotud tema kutsetegevusega, kuulub mõiste „ettevõtja“ alla selle sätte tähenduses.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: portugali.