62011CC0131
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
Г-ЖА E. SHARPSTON
представено на 29 март 2012 година (
1
)
Дело C-131/11
Pfeifer & Langen Kommanditgesellschaft
срещу
Hauptzollamt Aachen
(Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Düsseldorf (Германия)
„Обща организация на пазарите в сектора на захарта — Установяване на окончателното количество произведена захар по отношение на определена пазарна година — Излишъци от бяла захар, констатирани от компетентните органи на дадена държава членка след края на проверяваната пазарна година — Задължение за отнасяне на излишъците от захар към проверяваната пазарна година или към годината, в която са констатирани“
1.
С настоящото преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Düsseldorf (Германия), на Съда се поставя въпросът дали констатираните от националните органи в рамките на извършена проверка излишъци от захар трябва да бъдат отнасяни към пазарната година, в която е установено тяхното наличие, или те следва да се отнасят с обратно действие към проверяваната година.
Правна уредба
Общата организация на пазарите в сектора на захарта
2.
На 1 юли 1968 г. с Регламент № 1009/67/EИО на Съвета (
2
) е установена система за подпомагане в сектора на захарта. За захарта, произвеждана и продавана през дадена пазарна година в рамките на съответните максимални квоти, може да се ползва парична помощ (наричана по-нататък „интервенционните мерки“). За всяка пазарна година държавите членки разпределят квоти между установени на тяхната територия производители на захар (като това изискване е въведено с член 23 от Регламент № 1009/67). Предвижда се също така общностен (
3
) режим за финансиране на разходите, свързани с интервенционните мерки. С някои ограничения тези разходи се понасят от всички производители в Общността, тъй като те заплащат производствен налог, докато останалите разходи се покриват от бюджета на Съюза (
4
). Захарта, произведена извън максималните квоти, не може да се продава на вътрешния пазар и за тази захар не могат да се ползват интервенционните мерки.
Основният регламент
3.
От 1 юли 1981 г. се прилага Регламент (EИО) № 1785/81 на Съвета (
5
) (наричан по-нататък „Основният регламент“).
4.
В единадесетото съображение от Регламента се уточнява: „[…] причините, които накараха Общността да възприеме системата от квоти при производство на захар […] остават валидни; […] въпреки това, трябва да бъдат въведени промени в тази система, за да се отчетат последните развития в производството и да се предоставят на Общността инструментите, необходими да се осигури по-справедлив, и в същото време ефикасен начин, самите производители да понасят всички разходи за реализирането на пазара на излишъците на производството на Общността спрямо потреблението; […]“. [неофициален превод]
5.
Петнадесето съображение от Регламента гласи: „[…] чрез разпределените на предприятията производствени квоти на производителите се гарантират цените на Общността и пазар за реализирането на тяхното производството […]“. [неофициален превод]
6.
Основният регламент въвежда нова система от квоти. В това отношение Регламентът постановява, че минималните цени за цвекло А и цвекло Б трябва да бъдат определяни всяка година (
6
). Към релевантния момент производството в сектора на захарта е разграничено в три класа. Производството от класове А и Б е производството, извършвано в рамките на квоти, принципно съобразени съответно с търсенето на вътрешния пазар и с износа на излишъците от захар (с възстановявания при износ). Захар от клас В се произвежда извън тези квоти и не подлежи на свободно предлагане на пазара на ЕС, а трябва да се изнася без възстановяване за сметка на захарната индустрия (
7
). Освен това цвеклото, използвано за производството на захар от клас В, не се ползва от мерките за ценово подпомагане. Така член 24, параграф 1 от Регламента предвижда:
„[…]
a)
„захар А“ […] означава всяко количество произведена захар […], отнесено към конкретна пазарна година и произведено от съответното предприятие в рамките на неговата квота А;
б)
„захар Б“ […] означава всяко количество произведена захар […], отнесено към конкретна пазарна година и произведено от съответното предприятие извън неговата квотата А, но в рамките на сбора от неговите квотите А и Б;
в)
„захар В“ […] означава всяко количество произведена захар […], отнесено към конкретна пазарна година и произведено от съответното предприятие извън сбора от неговите квоти А и Б или от предприятие без квота (
8
)“. [неофициален превод]
7.
Член 26 забранява на вътрешния пазар на Общността да се предлага захар В, която не е прехвърлена към следващ период съгласно член 27. Тази захар трябва да бъде изнесена преди 1 януари на календарната година, следваща въпросната пазарна година. Съгласно член 26, параграф 3 се събира определена такса, ако не са представени доказателства, че количествата захар В са били изнесени в предвидения срок.
8.
Съгласно член 27, параграф 1 „всяко предприятие е свободно да реши да прехвърли цялата или част от произведената захар извън своята квота А към следващата пазарна година, като прехвърленото количество се третира като част от произведеното през тази година. Това решение е неотменяемо (
9
)“. [неофициален превод]
9.
В член 28 е установен принципът, че самите производители понасят всички разходи за реализирането на пазара на излишъците, възникнали вследствие на разликата между производството на Общността и потреблението на захар на вътрешния пазар. Поради тази причина цялото производство на захар А и Б се облага с производствен налог. Този налог се изчислява на два етапа. Първо, въз основа на прогнозни стойности за текущата пазарна година се определя предварителният размер на налога (
10
). След това, преди края на следващата пазарна година, се установяват окончателните стойности за произведената захар през предходната пазарна година (
11
).
10.
Член 28, параграф 3 гласи:
„Ако установените съгласно параграф 1 стойности, след като са адаптирани съгласно параграф 2 и без да се засяга член 29, параграф 1, водят до прогнозна цялостна загуба, тази загуба се разделя на прогнозното производство на захар А и Б […] за текущата пазарна година. Полученото частно е размерът на основния производствен налог върху производство на захар А и Б, с който се облагат производителите […]“. [неофициален превод]
11.
Установената в член 28 система определя таван за размера на основния производствен налог. Ако предвид този таван основният производствен налог не покрива цялостната загуба (всички разходи за реализирането на излишъците на пазара), Основният регламент предвижда да се начислява допълнителен налог върху квотата Б („налог Б“) (
12
).
12.
На основание член 41 от Основния регламент са приети правила за прилагане на системата в сектора на захарта (
13
).
Регламентът за прилагане
13.
Член 27, параграф 3, член 28, параграф 7, член 29, параграф 5 и член 39 от Основния регламент са правното основание за приемане на Регламента за прилагане (
14
). В съображенията от този регламент се уточнява, че за да се прилага правилно системата от квоти, следва по-специално да се установят правила относно необходимата информация за установяване на размера на производствените налози съгласно член 28 от Основния регламент (по-конкретно основният производствен налог и доколкото е необходимо — налогът Б). Признава се обстоятелството, че размерът на тези налози не може да бъде определен преди края на съответната пазарна година. Въпреки това, производителите следва да поемат финансова отговорност във възможно най-кратък срок. Поради тази причина се смята за необходимо да се гарантира, че ще бъде предвидена възможност за авансово плащане на производствените налози (изчислени въз основа на прогнозни стойности) и че всички дължими суми ще бъдат плащани доста преди края на въпросната пазарна година. Освен това се признава, че размерът на налозите не може да се определи, докато не бъде налице възможно най-прецизната информация относно потреблението. Следователно, за да се улесни правилното управление на системата от квоти, трябва да се определят срокове за отчитане на произведеното и за съобщаване на относимите данни, както и да се предвидят подходящи мерки за контрол от страна на държавите членки (
15
).
14.
Член 3 от Регламента за прилагане гласи:
„1.   Преди 15 февруари на всяка година държавите членки са длъжни да определят предварителни стойности за производството през настоящата пазарна годна за всяко предприятие, установено на тяхната територия.
[…]
3.   Преди 1 октомври на всяка година държавите членки са длъжни да определят окончателните стойности за произведената захар […] от всяко предприятие през предходната пазарна година.
4.   В случаите, когато са установени разлики след определяне на окончателните стойности за произведената захар […], посочена в параграф 3, тези разлики се вземат предвид при определяне на окончателните стойности за произведената захар за пазарната година, за която са установени разликите“ (
16
). [неофициален превод]
15.
Член 5 предвижда, че основният размерът на производствения налог и (доколкото е необходимо) на налога Б се изчислява в съответствие с член 28 от Основния регламент преди 1 април по отношение на настоящата пазарна година.
16.
В член 7 се предвиждат крайни срокове за определяне на производствените налози. Предвижда се също и механизъм за определяне на дължимата разлика, като се вземат предвид събраните на основание член 5 авансови плащания.
Регламент (ЕИО) № 2670/81 на Комисията: разпоредби относно захар В
17.
Съгласно член 1 от Регламент (ЕИО) № 2670/81 на Комисията (
17
) производителите на захар В трябва да представят доказателства, че захарта е изнесена от държавата членка, на чиято територия е произведена, без възстановяване и без заплащане на експортна такса. При липсата на доказателства, че съответната захар В е била изнесена преди 1 януари на годината, следваща края на пазарната година, през която тя е била произведена, се приема, че въпросните количества захар са реализирани на вътрешния пазар (
18
).
18.
Съгласно член 3, параграф 1 при тези обстоятелства на производителите на захар се начислява определена такса.
Национално законодателство
19.
През пазарната 1997/1998 година се прилага Verordnung über die im Rahmen der Produktionsregelung für Zucker zu erhebenden Abgaben (Наредба относно налозите, начислявани във връзка с режима на квоти за производството на захар) от 7 март 1983 г. („националната мярка“).
20.
В член 1, озаглавен „Приложно поле“, се пояснява, че националната мярка се прилага за захарта, произведена извън производствените квоти, и за захарта, прехвърлена от една към следваща пазарна година съгласно изискванията на общностния режим.
21.
Съгласно член 4 от националната мярка до 31 януари всяка година производителите на захар декларират пред компетентните национални органи предварителните данни относно количествата захар, които ще произведат през текущата пазарна година, а до 15 септември всяка година следва да декларират окончателните количества произведена захар през предходната пазарна година.
22.
Съгласно член 8 от националната мярка (в предвидените в съответния общностен акт срокове) компетентните органи издават на всеки производител на захар „констативен акт“, в който посочват предварителните и окончателните количества захар, които той е произвел през въпросната пазарна година. След това с решение в писмена форма компетентните органи определят размера на (изчисленото в съответствие с член 9) авансово плащане на налозите, дължимо за произведените количества в рамките на производствените квоти съгласно посочения констативен акт. Окончателният размер на налозите за произведените в рамките на квоти А и Б количества захар, се определя впоследствие, като се изчислява разликата между стойностите на предварителните и окончателните количества произведена захар и на авансово платените налози.
23.
Съгласно член 9, параграф 1, точка 3 от националната мярка компетентните органи следва да определят размера на налозите за количествата захар В, реализирани на вътрешния пазар.
Факти и производство
24.
През пазарната 1997/1998 година Pfeifer & Langen KG (наричано по-нататък „Pfeifer“) произвежда захар във фабриките си в Elsdorf, Euskirchen, Appeldom и Lage. На 8 септември 1998 г. Pfeifer декларира окончателно произведените от него количества захар. На 25 септември 1998 г. компетентните органи издават констативен акт относно окончателно произведените от него количества захар през тази стопанска година.
25.
На 4 ноември 1999 г. компетентните органи започват проверка на Pfeifer на място. След възражение от страна на Pfeifer тази проверка е преустановена, но впоследствие е възобновена на 16 януари 2003 г. Обект на проверката са по-специално дължимите през пазарната 1997/1998 година производствени налози за захарта.
26.
През 2006 г. са констатирани допълнителни количества от бяла захар (общо 9657,4 тона). Компетентните органи приемат, че тази захар е захар В и я отнасят към пазарната 1997/1998 година; вследствие на това, въз основа на член 9, параграф 3 от националната мярка, налагат такса в размер на 5810857,58 EUR. Вследствие на подадена от Pfeifer жалба по административен ред на 27 април 2010 г. компетентните органи издават констативни актове, които съдържат поправени цифри — 6922,1 тона захар В, като таксата е намалена на 4165027,57 EUR.
27.
Впоследствие Pfeifer обжалва актовете от 27 април 2010 г. Pfeifer твърди, че тези констативни актове са несъвместими с член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане.
28.
Тъй като се повдига въпрос относно тълкуването на общностното право, Finanzgericht Düsseldorf спира производството и поставя следния преюдициален въпрос на Съда:
„Следва ли член 3, параграф 4 от [Регламента за прилагане] да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба се прилага и по отношение на излишъци, констатирани впоследствие от компетентния орган в рамките на извършената проверка на място при производителя?“.
29.
Писмени становища са представени от Pfeifer, от компетентните органи и от Комисията. Устните състезания на всички страни са изслушани в съдебното заседание, проведено на 9 февруари 2012 г.
Анализ
Предварителни бележки
30.
Бялата захар е хомогенен продукт (
19
). Захарта от класове А, Б или В не се различава по нищо физически. От физическото състояние на захарта не може да се установи също така датата, на която е произведена. Ето защо, ако даден производител складира захар в силози, които вече съдържат определени количества произведена в минали пазарни години захар, не е възможно да се направи разграничение между произведената в различните пазарни години захар (
20
).
31.
Поради това е важно да бъдат надеждни и точни системите за отчитане на захарта, произведена в дадена пазарна година (
21
).
32.
Безспорно е, че разглежданата в настоящото дело захар е произведена извън сбора на квоти А и Б на Pfeifer за пазарната 1997/1998 година. Следователно констатираните от компетентните органи излишъци представляват захар В за целите на прилагането на член 24, параграф 1, буква в) от Основния регламент.
33.
Захар В не се облага с производствени налози към момента на настъпване на фактите по делото (всъщност в системата според Регламент № 1234/2007 нищо не се променя по отношение на произведената извън квотите захар) (
22
).
Системата от квоти и производствените налози за захарта
34.
За да се установи по какъв начин е правилно да се тълкува член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане, е необходимо да се вземе предвид по какъв начин се прилагат системата от квоти и производствените налози за захарта през пазарната 1997/1998 година.
35.
През този период характерна особеност на общата организация на пазарите в сектора на захарта е предоставяното финансово подпомагане за производство на захар, за консумация на вътрешния пазар, както и за някои случаи на износ на захар.
36.
За всяка отделна пазарна година в този период производството на захар А и Б съответства на квотите, които (по принцип) отговарят съответно на търсенето на вътрешния пазар и на количествата за износ, за които могат да се получават възстановявания при износа. В дело British Sugar (
23
) националната юрисдикция пита дали даден производител може да класифицира определено количество захар като захар В, преди на практика да е произвел количествата захар, съответстващи на неговите квоти А и Б в рамките на съответната пазарна година. Съдът приема, че Основният регламент задължава производителите, преди да класифицират определено количество захар като захар В, първо да изпълнят квотите си А и Б (
24
).
37.
Налозите се начисляват на производителите на захар, за да се финансират разходите за финансовото подпомагане на производството на захар А и Б, и по-специално на разходите за възстановявания при износа на захар А и Б, която е в излишък за потреблението в Общността във всяка отделна пазарна година (
25
). Член 28 от Основния регламент установява начина, по който следва да се изчислява размерът на тези налози — първо, въз основа на предварителни стойности, а след това, въз основа на окончателните стойности (
26
). В резултат на това се събират и отчитат следните данни: i) количество на произведената захар А и захар Б; ii) количеството захар, продадено за консумация в рамките на Общността; iii) „излишъкът, който може да бъде изнесен“, който се получава, като от количеството по i) се извади количеството по ii); iv) средната загуба (или, доколкото е необходимо, средният приход) за тон захар, предназначена за износ; v) размерът на сумата, която вследствие на това трябва да бъде покрита чрез налози, която се изчислява като количеството от iii) се умножи по сумата от iv).
38.
Приложимият за захар А и Б режим е описан подробно в Основния регламент. От друга страна, относно захар В са предвидени само основните принципи. Захар В се произвежда извън сбора от квотите А и Б и не може да се търгува свободно в рамките на Общността. За използваното за производството на захар В цвекло не се гарантира минимална цена (
27
). Неговата цена се договаря свободно между производителите и земеделските стопани. Производителите на захар имат възможност да прехвърлят количествата от захар В към следващата пазарна година, когато могат да се отчетат като захар А. Тази захар трябва да се съхранява на склад поне 12 месеца. Възможността да се прехвърлят количества към последващ период е ограничена до 20 % от квота А на производителя (
28
). Количествата захар В, които не са прехвърлени към последващ период, трябва да бъдат изнесени, без възстановявания и следва да се представят доказателства за износа. Смята се, че стойността на захар В е цената, която тя може да достигне на световния пазар. Съответният производител понася всички разходи във връзка с износа на произведената от него захар В (
29
).
39.
В случай че производителят не представи доказателства за износа на захар В, се смята, че съответното количество от тази захар е реализирано на вътрешния пазар (
30
). Съгласно член 3, параграф 2 от Регламент № 2670/81 на Комисията засегнатата държава членка е задължена да начисли определена такса. В този регламент не е предвидена изрична разпоредба, която да позволява да бъде изменян размерът на тази такса, макар че при определени обстоятелства това може да се наложи от принципа на пропорционалността (
31
). Следователно таксата относно захар В се различава в значителни отношения от производствените налози, които се прилагат по отношение на захар А и Б (
32
).
40.
Тъй като захар В не е обхваната от установения с член 28 от Основния регламент режим за облагане с производствени налози, компетентните власти от държавите членки не са задължени да събират и отчитат данни относно този клас захар съгласно приложимите правила за захар А и Б.
41.
Впоследствие Основният регламент е отменен и заменен. В новия режим повече не се използват класовете захар А, Б и В (
33
). Въпреки това, съгласно преработения режим, приложим в сектора на захарта, продължава да се предоставя финансово подпомагане, средствата за което се набират от производителите, които заплащат налог за захарта, произведена от тях в рамките на квотите. Излишъците от захар, произведена извън тази квота, които не са прехвърлени към следващата пазарна година, все още се облагат с такса, тъй като не могат да бъдат свободно реализирани на вътрешния пазар (
34
).
Тълкуване на член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане
42.
Националната юрисдикция не е сигурна дали член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане задължава компетентните органи да отнасят констатираните от тях количества от захар В с обратно действие — към проверяваната пазарна година (в настоящия случай това е пазарната 1997/1998 година) или към пазарната година, в която са констатирани.
43.
Pfeifer изтъква, че отговорът на повдигнатия въпрос има важни финансови последици за производителите на захар и че следва да има възможност да избира дали да прехвърли излишъците от захар към пазарната година, следваща годината, в която са констатирани (
35
), или да изнесе излишъците в предвидения срок. Pfeifer признава, че ако излишъците бъдат отнесени с обратно действие към пазарната 1997/1998 година, в действителност би била наложена такса в съответствие с член 3 от Регламент № 2670/81 на Комисията (
36
).
44.
По-нататък Pfeifer посочва, че член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане следва да се тълкува в светлината на Решение на Съда по дело Hannoversche Zucker (
37
), и твърди, че вследствие на това решение констатираните от компетентните органи излишъци от захар трябва да бъдат отнасяни към пазарната година, в която са констатирани. Pfeifer посочва, че тъй като решението на Съда по това дело се отнася до пазарните години преди влизането в сила на Регламент № 1009/67, същото решение се прилага a fortiori в контекста на последващата обща организация на пазарите на захар.
45.
Според компетентните органи, Комисията и националната юрисдикция Решение по дело Hannoversche Zucker не се прилага в настоящия случай. Комисията посочва, че Решение по дело Hannoversche Zucker засяга единствено захар А и Б и следователно не е релевантно към главното дело, в което се разглежда единствено захар В. Освен това Комисията твърди, че не е възможно да отнесе с обратно действие квотите за захар А и Б към вече приключени пазарни години. Ако това се направело, би се стигнало до хаос при администрирането, тъй като би било невъзможно за отчетния период — съответната пазарна година — да се определи съответствието между годишните квоти и данните от годишния инвентаризационен преглед.
46.
Струва ми се, че обстоятелствата по дело Hannoversche Zucker са изключително специфични. Фактите, които са в основата на това дело, се отнасят до пазарни години, предхождащи и следващи 1 юли 1968 г. — датата, на която влиза в сила Регламент № 1009/67 (
38
). По това време Hannoversche Zucker е производител на захар. На два пъти е подложен на годишен инвентаризационен преглед. Първият е извършен на 5 октомври 1966 г., а вторият — на 30 септември 1970 г. По време на втория инвентаризационен преглед е констатиран излишък. Този излишък е от захар, за която се дължи производствен налог. Смята се, че въпросният излишък (почти сигурно) следва частично да се отнесе към пазарните години преди 30 юни 1968 г., а следователно и към периода преди влизането в сила на производствения налог (въведен с Регламент № 1009/67) (
39
). Националната юрисдикция пита дали излишък, който е станал известен след 1 юли 1968 г., но който е възникнал преди тази дата, следва за целите на изчисляването на производствения налог да се отнесе i) към периода преди влизането в сила на общата организация на пазарите на захар, ii) към първата пазарна година, към която се прилага този режим (1968/1969 г.) или iii) към пазарната година, в която е констатиран излишъкът.
47.
Тъй като не са налице разпоредби, които да уреждат този случай, Съдът приема, че е необходимо да потърси разрешение в контекста на целите и задачите на общата организация на пазарите на захар, ръководен както от административни, така и от практически съображения (
40
). Съдът отбелязва, че (поради технически съображения) инвентаризационният преглед се извършва на интервали, обхващащи няколко години, а не всяка година. Следователно е трудно да се определи с прецизност действителната година, в която са произведени въпросните излишъци. Отнасянето на тези излишъци към пазарна година, предхождаща годината, в която те са констатирани, би наложило изменение на окончателните стойности за произведеното през този период не единствено по отношение на Hannoversche Zucker, но също и по отношение на засегнатата държава членка, а и по отношение на цялата Общност (
41
). Това би довело до усложнения при администрирането, които биха били непропорционални на целения резултат (
42
).
48.
Следователно Съдът приема, че излишък, станал известен след отчитането на окончателните стойности за произведеното, трябва да се третира като възникнал през пазарната година, в която е бил констатиран. Ето защо излишъкът трябва да бъде отнесен към тази пазарна година (
43
).
49.
Считам, че настоящото дело се различава от дело Hannoversche Zucker.
50.
На първо място, възникналите преди 47 години конкретни обстоятелства по това дело не се повтарят в главното производство. На второ място, излишъкът от захар по дело Hannoversche Zucker се отнася до захар от определените квоти (впоследствие захар А и Б съгласно Основния регламент) и свързаните с това усложнени изчисления на производствените налози (
44
). В настоящия случай се разглежда захар В, която не се облага с такъв налог.
51.
Ето защо особените трудности при администрирането, посочени от Съда в Решение по дело Hannoversche Zucker, не възникват по настоящото дело.
52.
Pfeifer твърди, че член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане се прилага за излишъци от захар, констатирани от компетентните органи и че излишъците от захар следва да се отнасят към пазарната година, в която са констатирани. В рамките на съдебното заседание Pfeifer изтъква редица допълнителни аргументи в подкрепа на твърдението си, че член 3, параграф 4 се прилага по отношение на захар В. Pfeifer посочва, че словосъчетанието „производство на захар“ в членове 1 и 4 от Регламента за прилагане се отнасят до членове 26—29 от Основния регламент. Тъй като тези разпоредби от Основния регламент обхващали всички класове захар, следвало, че захар A, Б и В попада в приложното поле на член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане. По-нататък Pfeifer посочва, че Регламент № 2670/81 на Комисията следва да се тълкува във връзка с Регламента за прилагане.
53.
Според компетентните органи член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане e неприложим, тъй като думата „определяне“, използвана в първото изречение на тази разпоредба („В случаите, когато са установени разлики след определяне на окончателните стойности […]“), се отнася до окончателните стойности, установени от производителя на захар, а не до окончателните стойности за производството на захар, потвърдени от компетентните органи след извършена проверка.
54.
Комисията посочва, че член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане не се прилага по отношение на окончателните стойности за производството на захар В. Според Комисията, въпреки че някои разпоредби от Регламента за прилагане се прилагат към всички класове захар, член 3 от този регламент се прилага единствено към захар A и Б.
55.
Споделям становището на Комисията.
56.
Вярно е, че членове 1 и 4 от Регламента за прилагане се отнасят до „производство на захар“ за целите на прилагането на членове 26—29 от Основния регламент. Въпреки това, правното основание за приемането на Регламента за прилагане са член 27, параграф 3, член 28, параграф 7, член 29, параграф 5 и член 39 от Основния регламент. Всички тези разпоредби (с изключение на член 39) (
45
) се отнасят до захар А и Б или захар, която в съответствие с член 27, параграф 1 от Основния регламент е прехвърлена към последващ период, като по този начин е третирана като захар А. От това следва според мен, че основната цел на Регламента за прилагане е да се предвиди разпоредба, която да се прилага по-скоро за захар А и Б, отколкото за захар В.
57.
Освен това захарта се квалифицира като А, Б или В след производството, за да се способства функционирането на усложнения режим на финансиране, въведен от общата организация на пазарите на захар (
46
). Класифицирането се прави на един последващ етап. Ето защо клас В възниква едва след като са изпълнени квоти за захар А и Б (
47
).
58.
Поради тази причина не е изненадващо, че някои разпоредби от Регламента за прилагане се отнасят до общото произведено количество захар. Би било необходимо да се установи общото количество произведена захар, за да може да се определи, първо, дали квоти А и Б са изпълнени и след това дали от общото количество произведена захар се е обособила захар В, която производителят би могъл да има желание да прехвърли към последващата пазарна година, за да може тази захар да попълни част от неговата квота А за тази година. Наличието на изискване за предоставяне на информация относно произведеното общо количество захар не води до извода, че Регламентът за прилагане установява приложими за захар В правила в рамките на конкретния режим. По същество тези правила се откриват в Регламент № 2670/81.
59.
Член 3 от Регламента за прилагане трябва да се тълкува в цялостния контекст на същия регламент, който сам по себе си следва да се тълкува в контекста на установената с членове 26—29 от Основния регламент система от квоти и производствени налози.
60.
В съображенията към Регламента за прилагане се уточнява, че е необходимо да се събират и отчитат данни относно произведената захар през всяка пазарна година, за да може, първоначално — като предварителна стойност, да се определи размерът на производствените налози. Тъй като производствените налози не се прилагат към захар В, не би съществувала необходимост за тази цел да се събират и отчитат данни за количествата захар В.
61.
Системата е разработена така, че да се гарантира, че производителите ще спазят задължението си за заплащане на производствени налози за съответната пазарна година възможно най-скоро след края на този период. Целта е да се избегне ситуацията, в която инвентаризационният преглед (от страна на производителите и заверяван впоследствие от компетентните органи) се извършва на такива интервали, които биха препятствали постигането на изрично посочената цел, тъй като между производството на захарта и отчитането на данни относно действително произведената захар А и Б е минало много време.
62.
Поради тази причина член 3, параграф 1 от Регламента за прилагане изисква от държавите членки да определят до 15 февруари предварителни стойности за производството на захар за съответната пазарна година по отношение на всяко предприятие, разположено на техните територии. Член 3, параграф 3 изисква окончателните стойности за производството на захар да бъдат предоставени преди 1 октомври от следващата пазарна година.
63.
Член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане позволява приспособяванията, когато са възникнали разлики след определяне на окончателните стойности за произведената захар (такива, каквито са определени съгласно член 3, параграф 3). Предвижда се допълнителна възможност за приспособяване за случаите, когато след извършена проверка или контрол на декларираното от производителя компетентните органи са констатирали излишъци, дължащи се на разлики в стойностите за количеството произведена захар.
64.
Ако се приеме, че захарта е хомогенен продукт, такива разлики могат да възникнат вследствие невнимание на производител, което не представлява непременно извършена нередност от негова страна. При всички обстоятелства законодателят признава, че режимът се нуждае от известна гъвкавост, за да може да се вземат предвид административните и практически трудности при определянето на стойностите относно производството на захар. Ето защо член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане предвижда, че такива разлики следва да се вземат предвид в пазарната година, в която са установени. Не е предвидена разпоредба, която да позволява отнасянето на тези разлики с обратно действие към проверяваната пазарна година.
65.
Вярно е, че член 3 от Регламента за прилагане не посочва изрично дали се прилага към всички класове захар, съществуващи съгласно режима на Общността, или единствено към захар A и Б.
66.
Въпреки това, смятам, че когато член 3 се тълкува в цялостния контекст на Регламента за прилагане, става ясно, че тази разпоредба има за цел да предвиди крайни срокове за установяване както на предварителните, така и на окончателните стойности за производството (за всяка отделна пазарна година) по отношение на производството на захар А и Б.
67.
Ето защо член 5 от Регламента за прилагане предвижда, че размерът на основния производствен налог и на налог Б следва да се изчислява в съответствие с член 28 от Основния регламент. Размерът на авансовите плащания следва да бъде определян, като се имат предвид данните, отчетени съгласно член 3, параграф 1 от Регламента за прилагане. Държавите членки са длъжни да съберат тези плащания преди 1 май. Съгласно член 7 от Основния регламент размерът на основния производствен налог и на налог Б следва да бъде определен преди 1 ноември по отношение на предходната пазарна година, като се вземат предвид вече извършените съгласно член 5 авансови плащания. Крайните срокове, до които следва да бъде предоставена изискваната информация, са неотносими към захар В, тъй като не е предвиден производствен налог за този клас захар.
68.
От това следва, че данните, събирани съгласно член 3, параграфи 1 и 3 (относно предварителните и окончателните стойности в дадена пазарна година), имат за цел да способстват за изпълнението на задълженията, предвидени в член 28, параграфи 1—4 от Основния регламент по отношение на определянето на размера и събирането на основния налог и на налог Б (
48
).
69.
Ето защо смятам, че използваният в член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане израз „определяне на окончателните стойности за произведената [захар]“ се отнася единствено до захар А и Б.
70.
В Основния регламент не е предвидено задължение да се определят предварителни и окончателни стойности за произведената захар В. Съгласно общата организация на пазарите на захар само следната информация се изисква по отношение на захар В: произведена ли е в действителност, прехвърлена ли е към последващ период и дали е изнесена в предвидения срок (
49
). Установените в член 3, параграфи 1 и 3 от Регламента за прилагане крайни срокове за събиране на данните не се прилагат към захар В. Следователно по отношение на този клас захар не е необходимо да се извършва приспособяване съгласно член 3, параграф 4.
71.
Накрая смятам, че тълкуването на член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане в смисъл, че тази разпоредба се прилага към захар В, би било несъвместимо с общата организация на пазарите в сектора на захарта дотолкова, доколкото производителите не трябва да реализират захар В свободно на вътрешния пазар (
50
). Ако, както твърди Pfeifer, количества от захар В се отнесат към пазарната година, в която компетентните органи са констатирали съществуването им, може да се обезсмисли администрирането на тази система, както ще обясня по-нататък.
72.
Налаганата съгласно член 3, параграф 1 от Регламент № 2670/81 на Комисията такса се прилага при липсата на доказателства, че количествата от захар В или са прехвърлени към следващата пазарна година, или са изнесени в предвидения срок (
51
). Целта на тази такса е захар В да се постави в условия, подобни на условията, в които се намира захарта, внасяна от трети страни (
52
). Предвижда се освобождаване от тази такса единствено в случаите на непреодолима сила, в които количествата от захар В или са били унищожени, или са били увредени до такава степен, че не могат да бъдат възстановени (
53
).
73.
Съществуването на тази такса също така би могло да послужи да насърчи производителите да гарантират, че събираните и отчитаните данни относно произведената захар А и Б са колкото се може най-точни и се предоставят на компетентните органи в съответствие с предвидените срокове, като с това се цели избягване или минимизиране на риска от налагане на такса.
74.
В резултат на отнасянето на излишъците от захар В към годината, в която са констатирани, производителите биха имали възможност да избегнат таксата по член 3, параграф 1 от Регламент № 2670/81 на Комисията, като се възползват от възможността за износ и прехвърляне на тези излишъци към последващ период доста след изтичането на приложимите срокове (
54
). Така при отчитането на захар В производителите на захар биха разполагали с известна гъвкавост, каквато не е заложена в установения с Основния регламент режим.
75.
Следователно тълкуването, че тази разпоредба се прилага към захар В би било несъвместимо с целта на член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане.
76.
Ето защо в заключение приемам, че остава извън приложното поле на член 3 от Регламента за прилагане захар В, чието наличие е установено в рамките на проверка, извършена от компетентните органи на конкретна държава членка.
Заключение
77.
С оглед на изложеното считам, че Съдът следва да отговори на въпроса, поставен от Finanzgericht Düsseldorf, по следния начин:
„Член 3, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 1443/82 на Комисията от 8 юни 1982 година относно установяване на подробни правила за прилагането на системата от квоти в сектора на захарта не се прилага по отношение на захар В. Следователно количествата от захар В, констатирани от компетентните органи на конкретна държава членка по отношение на проверяваната пазарна година, остават извън обхвата на тази разпоредба“.
(
1
)	Език на оригиналния текст: английски.
(
2
)	От 18 декември 1967 година относно общата организация на пазара на захар (OВ 308, стр. 1).
(
3
)	В настоящото заключение използвам термина „Общност“, тъй като същият се употребява и в относимите правни разпоредби.
(
4
)	Някои изменения в сектора на захарта са въведени с Регламент (ЕИО) № 3330/74 на Съвета от 19 декември 1974 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (ОВ L 359, стр. 1). Системата от квоти (въведена за преходен период) е продължена (фактически) до 30 юни 1980 г., а основните квоти са увеличени.
(
5
)	От 30 юни 1981 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (ОВ L 177, стр. 4). По отношение на релевантната за настоящото дело пазарна година се прилага Основният регламент, изменен па-конкретно с Регламент (ЕО) № 133/94 на Съвета от 24 януари 1994 година (OВ L 22, стр. 7) и Регламент (ЕО) № 1599/96 на Съвета от 30 юли 1996 година (OВ L 206, стр. 43). Към момента на настъпване на фактите по делото производството в сектора на захарта включва захар, изоглюкоза и инулинов сироп. Тъй като настоящото дело се отнася до бялата захар, няма да посочвам останалите продукти.
(
6
)	Член 3, параграф 5 от Основния регламент.
(
7
)	Вж. точки 34 и 41 по-долу.
(
8
)	Междувременно Основният регламент е отменен и заменен. Понастоящем системата от квоти в преработен вид се прилага въз основа на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (ОВ L 299, стр. 1).
(
9
)	Към момента на настъпване на фактите по делото член 2, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 65/82 на Комисията oт 13 януари 1982 година относно определяне на подробни правила за прехвърляне на захар към следващата пазарна година (OВ L 9, стр. 14), изменен по-конкретно с Регламент (ЕИО) № 948/82 на Комисията oт 26 април 1982 година (OВ L 113, стp. 7), предвижда, че дадено предприятие може да прехвърли към следващ период захар само ако съответната държава членка установи, че такава захар е била произведена като захар Б или захар В.
(
10
)	Член 28, параграф 1 от Основния регламент. В член 2 от Основния регламент „пазарната година“ се определя като периода от 1 юли до 30 юни на следващата година.
(
11
)	Член 28, параграф 2 от Основния регламент.
(
12
)	Член 28, параграф 4.
(
13
)	Вж. например посочените в точки 13 и 17 по-долу правила за прилагане.
(
14
)	Регламент (ЕИО) № 1443/82 на Комисията от 8 юни 1982 година относно установяване на подробни правила за прилагането на системата от квоти в сектора на захарта (ОВ L 158, стр. 17), изменен по-конкретно с Регламент (ЕО) № 392/94 на Комисията от 23 февруари 1994 година (OВ L 53, стр. 7). (наричан по-нататък „Регламентът за прилагане“). Регламентът за прилагане е отменен и заменен с Регламент (ЕO) № 314/2002 на Комисията от 20 февруари 2002 година относно установяване на подробни правила за прилагането на системата от квоти в сектора на захарта (OВ L 50, стр. 40). Понастоящем се прилага Регламент (ЕО) № 952/2006 на Комисията от 29 юни 2006 година за установяване на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета по отношение на управлението на пазара на захарта в Общността и системата от квоти (ОВ L 178, стр. 39; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 73, стр. 131).
(
15
)	Вж. от първо до седмо съображение от Регламента за прилагане.
(
16
)	Регламентът за прилагане отменя и заменя Регламент (ЕИО) № 700/73 на Комисията от 12 март 1973 година относно установяване на някои подробни правила за прилагането на системата от квоти в сектора на захарта (OВ L 67, стр. 12). Член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане е по същество идентичен с член 2, параграф 4 от посочения по-ранен регламент. Понастоящем се прилага Регламент (ЕО) № 952/2006, като член 22, параграф 5 от този регламент е с идентично съдържание като член 3, параграф 4 от Регламента за прилагане.
(
17
)	От 14 септември 1981 година относно определяне на подробни правила за прилагане по отношение на производството на захар при надвишаване на квотата (OВ L 262, стр. 14). Този регламент е отменен и заменен с Регламент (ЕО) № 967/2006 на Комисията от 29 юни 2006 година за установяване на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета по отношение на производството [на захар при надвишаване на] квотите […] (OВ L 176, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 73, стр. 42).
(
18
)	Член 26, параграф 3 от Основния регламент, резюмиран в точка 7 по-горе.
(
19
)	Вж. заключението на генералния адвокат Mischo, представено по дело British Sugar (C-101/99, Recueil, стр. I-205 точка 45).
(
20
)	В рамките на съдебното заседание Комисията илюстрира добре този въпрос, като припомня баснята за заека и таралежа, така както е разказана от Братя Грим. След като бил подтикнат от заека да се надбягват, таралежът се уговорил с жена си (която на външен вид не можела — или поне не и от един заек — да бъде различена от него) да застане на финалната линия. Когато заекът достигнал финала, бил напълно смаян да види там жената на таралежа, която се провикнала „Аз съм вече тук“. Тъй като не можел да повярва на резултата, заекът се втурнал тичешком обратно към старта, като пробягал един след друг много пъти определеното разстояние. Двойката таралежи обаче не разкрила измамата и накрая заекът се стоварил на земята мъртъв от изтощение. Тъй като дадено количество бяла захар не може да бъде различено от друго количество бяла захар — точно както двата таралежа в баснята — ако има възможност да отнесе определено количество захар В по-скоро към годината, в рамките на която то е констатирано („финалната линия“), отколкото към действителната година на неговото производство („старта на надбягването“), производителят би могъл да се позове на член 27 от Основния регламент и да прехвърли съответното количество захар към следващата пазарна година, като по този начин избегне налагането на такса (като по този начин „победи заека“, тоест заобиколи правилата за функциониране на пазара на захар).
(
21
)	Може разумно да се очаква, че производителите на захар водят материална отчетност относно количествата захар, произведени в дадена пазарна година, както и относно обстоятелството дали са изпълнили квотите си А и Б. Тази информация е необходима за производителите, за да могат да организират търговското си предприятие, а за дружествата — за да могат да изпълняват задълженията си към техните съдружници или акционери, както и за да удовлетворят съответните изисквания на националното право за поддържане на материална отчетност за произведените количества. Освен това, тъй като за захарта В не се предоставя парично подпомагане, е трудно да се установи какъв интерес би имал производителят да класифицира дадено количество захар като захар В, преди да е изпълнил квотите си А и Б. Вж. също Решение по дело British Sugar (точка 36 по-долу), както и точка 57 по-долу.
(
22
)	Вж. също и точка 41 по-нататък.
(
23
)	Посочено в бележка под линия 19 по-горе.
(
24
)	Решение по дело British Sugar, посочено по-горе, точка 48.
(
25
)	Решение по дело British Sugar, посочено по-горе, точка 7.
(
26
)	Вж. член 28, параграфи 1 и 2 от Основния регламент и точка 9 по-горе.
(
27
)	За разлика от цвеклото А и цвеклото Б, използвани за производството на захар А и захар Б, вж. точка 6 по-горе.
(
28
)	Вж. точка 8 по-горе.
(
29
)	Вж. точка 7 по-горе.
(
30
)	Член 1, параграф 1 от Регламент № 2670/81.
(
31
)	В заключението, представено по дело British Sugar, посочено в бележка под линия 19 по-горе, генералният адвокат Mischo посочва, че производителят на захар е имал възможност да изнесе захар от квотите привидно като захар В, защото националната интервенционна агенция била издала разрешения за износ, независимо че заявленията за издаването на тези разрешения не съдържали доказателства, че разглежданите количества захар всъщност били произведени извън квотите А и Б на British Sugar. Генералният адвокат изтъква, че при тези обстоятелства принципът на пропорционалността би могъл да наложи изменение на таксата: вж. точки 86—89 от заключението. В постановеното решение Съдът не разглежда изрично този проблем заедно с отговорите на въпросите на националната юрисдикция.
(
32
)	Вж. точка 47 и бележка под линия 41 по-нататък.
(
33
)	Вж. бележка под линия 8 по-горе.
(
34
)	Вж. глава III от Регламент № 1234/2007, и по-специално член 55.
(
35
)	В този случай тази захар може да се третира като захар А и може да бъде продадена на вътрешния пазар (вж. точка 8 по-горе).
(
36
)	Вж. точки 7 и 17 по-горе.
(
37
)	Решение от 30 януари 1974 г. (159/73, Recueil, стр. 121).
(
38
)	Датата, на която е въведена общата организация на пазарите в сектора на захарта и е започнала да функционира като цяло системата от квоти, финансирана чрез производствени налози (вж. точки 2 и 34—41 по-горе).
(
39
)	Решение по дело Hannoversche Zucker, посочено по-горе в бележка под линия 37, точка 2.
(
40
)	Решение по дело Hannoversche Zucker, посочено по-горе, точка 2.
(
41
)	Съгласно общата организация на пазарите в сектора на захарта производствените налози се изчисляват въз основа на производството на захар в рамките на цялата Общност, а след това се разпределят между държавите членки, които ги поделят между производителите на захар на техните територии. Следователно изменение на окончателните стойности би наложило извършването на преизчисления за всеки производител на захар в рамките на Общността.
(
42
)	Решение по дело Hannoversche Zucker, посочено по-горе, точка 5.
(
43
)	Пак там, точка 6.
(
44
)	Вж. точка 2 по-горе.
(
45
)	Член 39 единствено изисква държавите членки и Комисията да си съобщават взаимно необходимата информация за прилагането на Основния регламент.
(
46
)	Решение по дело British Sugar, посочено по-горе, точки 40—43.
(
47
)	Решение по дело British Sugar, посочено по-горе, точка 44.
(
48
)	Вж. точка 9 по-горе.
(
49
)	Вж. съответно точки 7, 8, и 17 по-горе.
(
50
)	Член 26, параграф 1 от Основния регламент.
(
51
)	Член 1, параграф 1 от Регламент № 2670/81.
(
52
)	Член 3, параграф 1 от Регламент № 2670/81.
(
53
)	Член 3, параграф 4 от Регламент № 2670/81.
(
54
)	Вж. членове 26 и 27 от Основния регламент и бележка под линия 20 по-горе (баснята за заека и таралежа). Voir articles 26 et 27 du règlement de base et note 20 ci-dessus (la fable du lièvre et du hérisson).