62009CJ0511_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑511/09 P,
ktorej predmetom je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, podané 4. decembra 2009,
Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co. Ltd, so sídlom v Dongguane (Čína), v zastúpení: P. Bentley, QC,
odvolateľka,
ďalší účastníci konania:
Rada Európskej únie,
v zastúpení: J.‑P. Hix a B. Driessen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Berrisch, Rechtsanwalt,
žalovaná v prvostupňovom konaní,
Európska komisia,
v zastúpení: H. van Vliet a C. Clyne, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,
IML Industria Meccanica Lombarda Srl,
v zastúpení: R. Bierwagen, Rechtsanwalt,
vedľajší účastníci konania v prvostupňovom konaní,
SÚDNY DVOR (tretia komora),
v zložení: predseda tretej komory K. Lenaerts, sudcovia J. Malenovský, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász a G. Arestis (spravodajca),
generálny advokát: Y. Bot,
tajomník: C. Strömholm, referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 9. decembra 2010,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 27. januára 2011,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Spoločnosť Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co. Ltd (ďalej len „Dongguan“) sa svojím odvolaním domáha jednak zrušenia rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 23. septembra 2009, Dongguan Nanzha Leco Stationery/Rada (T‑296/06, ďalej len „napadnutý rozsudok“), v rozsahu, v akom tento rozsudok zamietol prvú časť prvého žalobného dôvodu, ktorý predložila Dongguan, a jednak žiada, aby samotný Súdny dvor rozhodol o spore tak, že zruší nariadenie Rady (ES) č. 1136/2006 z 24. júla 2006, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a ustanovuje sa konečný výber dočasného cla uloženého na dovoz pákových mechaník s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (Ú. v. EÚ L 205, s. 1; ďalej len „konečné nariadenie“), v rozsahu, v akom na pákové mechaniky (ďalej len „PM“) vyrábané spoločnosťou Dongguan ukladá antidumpingové clo presahujúce výšku cla, ktoré by sa vybralo, ak by napadnutá vývozná cena nebola zavedená.
Právny rámec
2. Ustanovenia upravujúce uplatnenie antidumpingových opatrení Európskou úniou sa nachádzajú v nariadení Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 56, 1996, s. 1; Mim. vyd. 11/010, s. 45), zmenenom a doplnenom nariadením Rady (ES) č. 2117/2005 z 21. decembra 2005 (Ú. v. EÚ L 340, s. 17, ďalej len „základné nariadenie“).
3. Článok 2 ods. 1 až 7 základného nariadenia vymedzuje normálnu hodnotu výrobkov, ktoré sa považujú za dumpingové. Podľa týchto ustanovení:
„1. Normálna hodnota je spravidla založená na cenách zaplatených alebo obvykle platených pri bežnom obchodovaní nezávislými zákazníkmi vo vyvážajúcej krajine.
…
3. Ak nie je žiadny alebo nedostatočný predaj podobného výrobku pri bežnom obchodovaní alebo ak z dôvodu mimoriadnej situácie na trhu takýto predaj neumožňuje náležité porovnanie, normálna hodnota podobného výrobku sa vypočíta na základe výrobných nákladov v krajine pôvodu, ktoré sa zvýšia o primeranú čiastku na predajné, všeobecné a administratívne náklady a zisk, alebo na základe vývozných cien pri bežnom obchodovaní do vhodnej tretej krajiny za predpokladu, že tieto ceny sú reprezentatívne. …
…
7. a)	V prípade dovozov z krajín s iným ako trhovým hospodárstvom sa normálna hodnota určí na základe ceny alebo vytvorenej hodnoty v tretej krajine s trhovým hospodárstvom alebo na základe ceny z takejto tretej krajiny voči iným krajinám vrátane [S]poločenstva, alebo ak toto nie je možné, na inom odôvodnenom základe, vrátane ceny skutočne zaplatenej alebo bežne platenej v [S]poločenstve za podobný výrobok, ktorá sa v prípade potreby riadne upraví tak, aby zahŕňala primerané ziskové rozpätie.
…
b) V antidumpingovom prešetrovaní, ktoré sa týka dovozu tovarov z Čínskej ľudovej republiky, Vietnamu a Kazachstanu a akejkoľvek inej krajiny s iným ako trhovým hospodárstvom, ktorá je členom [Svetovej obchodnej organizácie (WTO)] k dátumu začatia prešetrovania, sa normálna hodnota určí v súlade s odsekmi 1 až 6, ak sa na základe riadne preukázateľných tvrdení jedného alebo niekoľkých výrobcov, ktorí podliehajú prešetrovaniu, a v súlade s kritériami a postupmi ustanovenými v písmene c) preukáže, že u tohto výrobcu resp. výrobcov prevládajú pri výrobe a predaji výrobku, ktorý je podobný príslušnému výrobku, [pri výrobe a predaji príslušného podobného výrobku – neoficiálny preklad ] podmienky trhového hospodárstva.
…“
4. Článok 2 ods. 8 základného nariadenia stanovuje:
„Vývozná cena je cena skutočne zaplatená alebo obvykle platená za výrobok pri jeho vývoze [pri jeho predaji na vývoz – neoficiálny preklad ] z vyvážajúcej krajiny do spoločenstva.“
5. Článok 2 ods. 10 základného nariadenia stanovuje:
„Medzi vývoznou cenou a normálnou hodnotou sa vykonáva [sa vykoná – neoficiálny preklad ] spravodlivé porovnanie. Toto porovnanie sa uskutoční na tej istej úrovni obchodovania a vo vzťahu k predaju uskutočnenému, pokiaľ je to možné, v rovnakom čase a s náležitým prihliadnutím na ostatné rozdiely, ktoré ovplyvňujú porovnateľnosť cien. Tam, kde normálna hodnota a vývozná cena nie sú stanovené na takomto porovnateľnom základe, prihliadne sa vo forme úprav v každom prípade, podľa podstaty veci, na rozdiely vo faktoroch, o ktorých sa tvrdí alebo sa preukáže [o ktorých sa tvrdí a v prípade ktorých sa preukáže – neoficiálny preklad ], že ovplyvňujú ceny a cenové porovnanie. Pri vykonávaní úprav je potrebné vyhnúť sa akejkoľvek duplicite, predovšetkým pokiaľ ide o zľavy, rabaty, množstvá a úroveň obchodovania. V prípade splnenia osobitných podmienok faktory, kvôli ktorým možno vykonať úpravy, sú uvedené v tomto zozname:
…
i) Provízie
Vykoná sa úprava kvôli rozdielom v províziách zaplatených vo vzťahu k zamýšľanému predaju [zaplatených za posudzovaný predaj – neoficiálny preklad ]. Pojem ‚provízia‘ znamená aj prirážku, ktorú dostane obchodník s výrobkom alebo s podobným výrobkom, ak je funkcia takéhoto obchodníka rovnaká, ako sú funkcie zástupcu [ak je funkcia takého obchodníka podobná funkcii zástupcu – neoficiálny preklad ], ktorý vykonáva prácu za províziu.
…“
Okolnosti predchádzajúce sporu
6. Body 8 až 24 napadnutého rozsudku uvádzajú skutkové okolnosti predchádzajúce sporu:
„Predbežné vyšetrovanie
8 Žalobkyňa Dongguan…, je spoločnosť založená podľa čínskeho práva so sídlom v Dongguane (Čína). Vyrába [PM], ktoré sa používajú na archiváciu listov a iných dokumentov v zakladačoch spisov alebo rýchloviazačoch.
9 Žalobkyňa predáva všetky svoje výrobky spoločnosti World Wide Stationery Ltd (ďalej len ‚WWS‘) prostredníctvom spoločnosti Leco Stationery Manufacturing Co. Ltd (ďalej len ‚LECO‘), ktorá je jej hlavným akcionárom, pričom WWS a LECO majú sídlo v Hongkongu (Čína). WWS následne ďalej predáva výrobky žalobkyne zákazníkom na čínskom trhu a takisto aj mimo Číny prostredníctvom vývozu týchto výrobkov do Európskeho spoločenstva a do iných tretích krajín.
10 Dňa 11. marca 2005 bola Komisii Európskych spoločenstiev doručená sťažnosť od troch výrobcov Spoločenstva, a to Interkov, spol. s r.o., MI.ME.CA. Srl a NIKO – kovinarsko podjetje, d.d., Železniki, ktorých výroba predstavovala vyše 50 % celkovej výroby PM v rámci Spoločenstva. Podnet podporila IML Industria Meccanica Lombarda Srl. [(ďalej len ‚IML‘)]. Táto sťažnosť poukazovala na skutočnosť, že dovozy PM pochádzajúcich z Číny boli predmetom dumpingu, a priemyslu Spoločenstva tak spôsobili vážnu ujmu.
11 Dňa 28. apríla 2005 bolo v súlade s článkom 5 základného nariadenia v Úradnom vestníku Európskej únie (Ú. v. EÚ C 103, s. 18) uverejnené oznámenie o začatí konania vo veci antidumpingového prešetrovania týkajúceho sa dovozu PM s pôvodom v Číne.
12 Po začatí prešetrovania Komisia zaslala všetkým osobám, o ktorých sa vedelo, že sa ich prešetrovanie týka, dotazník. Žalobkyňa tento dotazník vyplnila a následne podala žiadosť o priznanie postavenia spoločnosti, ktorá pôsobí v podmienkach trhového hospodárstva podľa článku 2 ods. 7 písm. b) a c) základného nariadenia a subsidiárne žiadosť o individuálne zaobchádzanie na základe článku 9 ods. 5 tohto nariadenia. Komisia zamietla jej prvú žiadosť, vyhovela však druhej žiadosti.
13 Komisia elektronickou poštou zo 16. septembra 2005 požiadala žalobkyňu, aby jej pomohla pripraviť návštevu v Dongguane a Hongkongu plánovanú od 17. do 19. októbra 2005, aby tam v rámci prešetrovania mohla vykonať kontroly. Faxom zo 4. októbra 2005 Komisia zaslala formálne potvrdenie svojej plánovanej návštevy u žalobkyne. Elektronickou poštou z 5. októbra 2005 však Komisia informovala žalobkyňu, že z dôvodu nepredvídaných okolností musela plánovanú návštevu zrušiť.
Predbežné nariadenie a ďalšie prešetrovanie
14 Dňa 26. januára 2006 Komisia prijala nariadenie (ES) č. 134/2006 o uložení predbežného antidumpingového cla na dovoz pákových mechaník s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (Ú. v. EÚ L 23, s. 13, ďalej len ‚predbežné nariadenie‘). Týmto nariadením bolo od 28. januára 2006 uložené predbežné antidumpingové clo vo výške 33,3 % na dovoz PM vyrábaných žalobkyňou a vo výške 48,1 % na všetky ostatné dovozy PM pochádzajúcich z Číny.
15 Normálna hodnota PM pre vyvážajúcich výrobcov, ktorí rovnako ako žalobkyňa nemajú postavenie spoločnosti pôsobiacej v podmienkach trhového hospodárstva, bola stanovená v súlade s článkom 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia na základe overených informácií, ktoré oznámil výrobca so sídlom v porovnateľnom štáte. V tejto súvislosti Komisia predbežne dospela k záveru, že najvhodnejším a najprimeranejším štátom je Irán. Normálna hodnota bola teda stanovená tak, že zodpovedala priemernej predajnej cene ohodnotenej na vnútornom trhu Iránu využívanej iránskym výrobcom, ktorý spolupracoval s nezávislými zákazníkmi.
16 Vývozná cena PM, pokiaľ ide o predaj na účely vývozu do Spoločenstva vývozcami, ktorí majú nárok na individuálne zaobchádzanie, prostredníctvom prepojených spoločností so sídlom mimo Spoločenstva, bola v súlade s článkom 2 ods. 8 základného nariadenia stanovená na základe cien ďalšieho predaja nezávislým zákazníkom v Spoločenstve. Vývozná cena PM žalobkyni bola konkrétne stanovená na základe cien uplatňovaných spoločnosťou WWS vo vzťahu k prvému nezávislému zákazníkovi v Spoločenstve so znížením o 12,6 %, ktoré zodpovedá niektorým nákladom vynaloženým medzi závodom a hranicou Spoločenstva, a to náklady na prepravu, poistenie, údržbu atď.
17 Podľa dočasného nariadenia sa normálna hodnota porovnala s vývoznými cenami na základe ceny zo závodu a na rovnakej úrovni obchodovania. Na účely spravodlivého porovnania normálnej hodnoty a vývoznej ceny sa v súlade s článkom 2 ods. 10 základného nariadenia zohľadnili rozdiely, o ktorých sa tvrdilo a v prípade ktorých sa preukázalo, že majú vplyv na ceny a ich porovnateľnosť. Pokiaľ ide o žalobkyňu, bola vykonaná úprava na základe článku 2 ods. 10 písm. i) základného nariadenia, keďže predaj určený na vývoz sa vykonával prostredníctvom prepojenej spoločnosti so sídlom v inom štáte, ako je dotknutý štát, alebo mimo Spoločenstva. Táto úprava spočívala v tom, že od vývoznej ceny PM sa odpočítalo 18,6 % z dôvodu predajných, administratívnych a iných všeobecných nákladov spoločnosti WWS, 1,8 % z dôvodu takýchto nákladov spoločnosti LECO a 5 % z dôvodu primeraného zisku týchto dvoch spoločností.
18 Listom z 3. marca 2006 žalobkyňa v súvislosti s uplatnením predbežného nariadenia predložila svoje písomné pripomienky. V rámci týchto pripomienok žalobkyňa po prvé tvrdí, že nebolo správne odrátať z vývoznej ceny uplatňovanej spoločnosťou WWS určitú sumu z dôvodu predajných, administratívnych a iných všeobecných nákladov, ako aj z dôvodu ziskov LECO a WWS, pretože porovnanie normálnej hodnoty a vývoznej ceny sa v tomto prípade nerobí na rovnakej úrovni uvádzania na trh. Po druhé poukazuje na to, že k pochybeniu došlo v súvislosti s výpočtom predajných, administratívnych a iných všeobecných nákladov spoločnosti WWS, a najmä, že niektoré priame predajné náklady boli zaúčtované dvakrát.
19 Dňa 21. apríla 2006 bola žalobkyňa vypočutá v ústnom konaní. V nadväznosti na toto ústne konanie žalobkyňa 26. apríla 2006 predložila dodatočné písomné pripomienky.
20 Listom z 24. mája 2006 Komisia zaslala žalobkyni podľa článku 20 ods. 1 základného nariadenia konečný podrobný výklad hlavných skutočností a úvah, o ktoré mala v úmysle sa opierať s cieľom navrhnúť stanovenie konečných vyrovnávacích ciel. Žalobkyňa vyjadrila svoje pripomienky k tomuto dokumentu listom z 5. júna 2006. V rámci ústneho konania 21. júna 2006 tiež predniesla svoje pripomienky. Nakoniec listom z 3. júla 2006 Komisia odpovedala na pripomienky žalobkyne s doplňujúcimi vysvetlivkami.
Konečné nariadenie
21 Dňa 24. júla 2006 Rada Európskej únie prijala [konečné nariadenie]. Konečné dumpingové rozpätie vzťahujúce sa na žalobkyňu bolo stanovené na 27,1 %, zatiaľ čo dumpingové rozpätie vzťahujúce sa na ostatných výrobcov bolo stanovené na 47,4 %.
22 Pokiaľ ide o výpočet normálnej hodnoty PM, Rada v konečnom nariadení stanovila, že na základe ďalšej analýzy všetkých informácií získaných od výrobcu v Iráne treba dospieť k záveru, že tieto informácie sú neúplné a/alebo rozporné, a preto ich nemožno použiť pri výpočte normálnej hodnoty PM na konečnej úrovni. Preto sa použil iný prijateľný základ na výpočet normálnej hodnoty v súlade s článkom 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia. V tejto súvislosti sa v konečnom nariadení uvádza, že z dôvodu nedostatku informácií od tretích krajín, v ktorých sa vyrábajú PM, sa usúdilo, že údaje poskytnuté v podnete, ktoré pochádzajú od výrobného odvetvia Spoločenstva, predstavujú najprijateľnejší základ na stanovenie normálnej hodnoty PM na konečnej úrovni. Z konečného nariadenia navyše vyplýva, že boli uskutočnené úpravy s cieľom zohľadniť špecifické overené údaje získané počas prešetrovania, najmä pokiaľ ide ceny surovín a prepravy.
23 Vývozná cena bola stanovená v súlade s metódou uvedenou v dočasnom nariadení (pozri bod 16 vyššie).
24 Podľa konečného nariadenia sa normálna hodnota a vývozné ceny porovnali na základe ceny zo závodu a na rovnakej úrovni trhu. Aby sa zabezpečilo primerané porovnanie medzi normálnou hodnotou a vývoznou cenou v prípade žalobkyne, na rozdiel od jej prvého tvrdenia uvedeného v liste z 3. marca 2006 bola zachovaná úprava vývoznej ceny spoločnosti WWS podľa článku 2 ods. 10 písm. i) základného nariadenia. Inštitúcie Spoločenstva potvrdili svoje stanovisko, podľa ktorého je vzťah medzi žalobkyňou na jednej strane a spoločnosťami LECO a WWS na druhej strane podobný vzťahu k subjektu, ktorý vykonáva prácu za províziu. Z preskúmania druhého tvrdenia žalobkyne uvedeného v liste z 3. marca 2006 týkajúceho sa dvojitého započítania niektorých predajných nákladov spoločností LECO a WWS však vyplynulo, že pri výpočte týchto nákladov došlo k chybe v písaní. To viedlo k zníženiu odpočítania predajných, administratívnych a iných všeobecných nákladov spoločnosti WWS z 18,6 % na 3,2 %. V konečnom dôsledku úprava vykonaná inštitúciami Spoločenstva spočívala v odpočítaní 3,2 % od vývoznej ceny najmä z dôvodu priamych predajných nákladov, administratívnych a iných všeobecných nákladov spoločnosti WWS, 1,8 % z dôvodu takýchto nákladov spoločnosti LECO a 5 % ako ziskového rozpätia oboch spoločností.“
Konanie pred Súdom prvého stupňa a napadnutý rozsudok
7. Návrhom zaregistrovaným 19. októbra 2006 Dongguan podala žalobu o čiastočné zrušenie rozsudku Súdu prvého stupňa. Uznesením zo 16 . februára 2007 predseda piatej komory povolil Komisii vstúpiť do tohto konania ako vedľajší účastník na podporu návrhov Rady. Uznesením z 19. apríla 2007 povolil spoločnosti IML vstúpiť do tohto konania ako vedľajší účastník na podporu návrhov Rady.
8. Dongguan na podporu tejto žaloby uviedla dva žalobné dôvody.
9. Prvý žalobný dôvod sa vo svojej prvej časti zakladal na porušení článku 2 ods. 10 základného nariadenia, pretože inštitúcie porovnali normálnu hodnotu a vývoznú cenu PM na rôznych úrovniach obchodovania, a vo svojej druhej časti na porušení zásad riadnej správy vecí verejných a „riadneho preskúmania veci“, pretože inštitúcie primerane nepreskúmali údaje, ktoré im boli predložené. Druhý žalobný dôvod sa zakladal na porušení článku 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia, pretože inštitúcie v konečnom nariadení zmenili spôsob výpočtu normálnej hodnoty PM, ktorý sa odlišuje od spôsobu v predbežnom nariadení, pričom táto zmena nebola odôvodnená nijakými vážnymi dôvodmi.
10. Pokiaľ ide o prvú časť prvého žalobného dôvodu, ktorého ako jediného sa týka toto odvolacie konanie, Súd prvého stupňa dospel k záveru, že úprava v článku 2 ods. 10 základného rozhodnutia, na základe ktorej sa z vývoznej ceny odpočítavajú predajné náklady súvisiace s uvádzaním PM spoločnosti Dongguan na trh Spoločenstva, bola potrebná na to, aby sa vyhlo nerovnováhe pri porovnávaní normálnej hodnoty a vývoznej ceny uvedených PM.
11. Súd prvého stupňa v bodoch 40 až 53 napadnutého rozsudku najmä konštatoval:
„40 Na úvod treba pripomenúť, že v oblasti opatrení na ochranu obchodu inštitúcie disponujú širokou mierou voľnej úvahy z dôvodu zložitosti hospodárskych, politických a právnych situácií, ktoré musia preskúmať (rozsudky Súdneho dvora z 27. septembra 2007, Ikea Wholesale, C‑351/04, Zb. s. I‑7723, bod 40, a Súdu prvého stupňa z 8. júla 2008, Huvis/Rada, T‑221/05, neuverejnený v Zbierke, bod 38).
41 Okrem toho z ustálenej judikatúry vyplýva, že v oblasti opatrení na ochranu obchodu sa preskúmanie posúdenia inštitúcií súdom Spoločenstva musí obmedziť na určenie toho, či boli dodržané príslušné procesné pravidlá, či skutočnosti, na ktorých je napadnutá voľba založená, boli správne stanovené a či nedošlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu týchto skutočností alebo k zneužitiu právomoci (pozri rozsudky Súdu prvého stupňa z 28. októbra 2004, Shanghai Teraoka Electronic/Rada, T‑35/01, Zb. s. II‑3663, body 48 a 49 a tam citovanú judikatúru, a zo 4. októbra 2006, Moser Baer India/Rada, T‑300/03, Zb. s. II‑3911, bod 28 a tam citovanú judikatúru). Toto obmedzené súdne preskúmanie sa vzťahuje najmä na výber medzi rôznymi metódami výpočtu dumpingového rozpätia a na posúdenie normálnej hodnoty výrobku (pozri rozsudok Ikea Wholesale, už citovaný v bode 40 vyššie, bod 41 a tam citovanú judikatúru).
42 Okrem toho podľa judikatúry tak zo znenia, ako aj zo štruktúry článku 2 ods. 10 základného nariadenia vyplýva, že úprava vývoznej ceny alebo normálnej hodnoty sa môže uskutočniť výlučne na účely zohľadnenia rozdielov vo faktoroch, ktoré ovplyvňujú ceny, a teda ich porovnateľnosť (rozsudok Súdu prvého stupňa z 21. novembra 2002, Kundan a Tata/Rada, T‑88/98, Zb. s. II‑4897, bod 94). Inak povedané, to znamená, že cieľom úpravy je opätovné zavedenie súmernosti medzi normálnou hodnotou a vývoznou cenou výrobku, takže ak platne došlo k úprave, znamená to, že sa opätovne zaviedla symetria medzi normálnou hodnotou a vývoznou cenou. Ak však nedošlo platne k úprave, znamená to, že sa vytvorila asymetria medzi normálnou hodnotou a vývoznou cenou (rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. marca 2009, Interpipe Niko Tube a Interpipe NTRP/Rada, T‑249/06, [Zb. s. II‑383], body 194 a 195).
43 V rámci týchto súvislostí musí Súd prvého stupňa skúmať, či bola úroveň porovnania, ktorú si zvolili inštitúcie, dodržaná pri výpočte normálnej hodnoty a vývoznej ceny, a následne overiť, či vykonaná úprava viedla k obnoveniu symetrie pri porovnávaní týchto dvoch faktorov alebo či naopak viedla k porovnaniu na rozdielnych úrovniach obchodovania.
44 V tomto prípade z odôvodnenia č. 22 konečného nariadenia vyplýva, že inštitúcie vykonali porovnanie medzi normálnou hodnotou a vývoznou cenou PM pochádzajúcich z Číny na tej istej úrovni obchodovania, a to na úrovni ceny zo závodu. Pokiaľ ide konkrétne o PM vyrábané žalobkyňou, v liste z 3. júla 2006 je uvedené, že tak normálna hodnota, ako aj vývozná cena týchto výrobkov boli stanovené pred vstupom prípadného sprostredkovateľa do procesu predaja, čiže pred vstupom spoločností LECO a WWS do uvedenia PM žalobkyne na trh.
45 Po prvé, pokiaľ ide o vývoznú cenu, treba ďalej poukázať na to, že žalobkyňa nespochybňuje skutočnosť, že jej výpočet bol vykonaný v súlade s článkom 2 ods. 8 základného nariadenia. Žalobkyňa rovnako ako inštitúcie totiž pripúšťa, že vývozná cena jej PM zodpovedá cenám uplatňovaným spoločnosťou WWS vo vzťahu k nezávislým zákazníkom na trhu Spoločenstva, ako je uvedené v odôvodnení č. 21 konečného nariadenia a v odôvodneniach č. 41 a 42 dočasného nariadenia, na ktoré odôvodnenie č. 21 konečného nariadenia odkazuje.
46 Po druhé, pokiaľ ide o normálnu hodnotu, však žalobkyňa zastáva názor, že táto hodnota mala byť stanovená v súlade s článkom 2 ods. 1 a 3 základného nariadenia, a preto mala zodpovedať cene jej PM uplatňovanej spoločnosťou WWS na domácom čínskom trhu.
47 V tejto súvislosti treba pripomenúť, že zo znenia článku 2 ods. 7 písm. b) základného nariadenia vyplýva, že stanovenie normálnej hodnoty výrobkov pochádzajúcich z Číny na základe pravidiel uvedených v článku 2 ods. 1 až 6 tohto nariadenia je obmedzené na jednotlivé osobitné prípady, v ktorých dotknutí výrobcovia podali každý za seba riadne podložené žiadosti v súlade s kritériami a postupmi uvedenými v článku 2 ods. 7 písm. c) základného nariadenia s cieľom preukázať, že u nich prevládajú podmienky trhového hospodárstva (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 23. októbra 2003, Changzhou Hailong Electronics & Light Fixtures a Zhejiang Yankon/Rada, T‑255/01, Zb. s. II‑4741, bod 40).
48 V tomto prípade však treba konštatovať, že podľa odôvodnenia č. 14 konečného nariadenia bola žiadosť, ktorú podala žalobkyňa na základe článku 2 ods. 7 písm. b) základného nariadenia, zamietnutá. Preto normálnu hodnotu PM žalobkyne nebolo možné stanoviť vo výške zodpovedajúcej cenám týchto výrobkov na domácom trhu žalobkyne, čiže cenám uplatňovaným spoločnosťou WWS na čínskom trhu, pretože sa zistilo, že neboli predmetom bežných obchodných transakcií.
49 Okrem toho treba uviesť, že odkaz žalobkyne na body 15 až 18 rozsudku [Súdneho dvora z 5. októbra 1988, Brother Industries/Rada (250/85, Zb. s. 5683)], uvedený v tejto súvislosti nie je v tomto prípade relevantný. V tomto rozsudku totiž Súdny dvor síce konštatoval, že inštitúcie správne vypočítali normálnu hodnotu dovážaných výrobkov pochádzajúcich z Japonska na základe cien pri ďalšom predaji uplatňovaných distribútorom na domácom trhu, avšak toto posúdenie bolo založené na skutočnosti, že Japonsko bolo krajinou s trhovým hospodárstvom.
50 Ďalej je potrebné uviesť, že podľa odôvodnenia č. 17 konečného nariadenia normálna hodnota PM vyrábaných žalobkyňou bola vypočítaná na primeranom základe v súlade s článkom 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia. Podľa judikatúry je cieľom tohto ustanovenia práve zabrániť zohľadneniu cien a nákladov uplatňovaných v krajinách s iným ako trhovým hospodárstvom, lebo tieto parametre v týchto krajinách nie sú riadnym výsledkom pôsobenia trhových síl (pozri analogicky rozsudky Súdneho dvora z 11. júla 1990, Neotype Techmashexport/Komisia a Rada, C‑305/86 a C‑160/87, Zb. s. I‑2945, bod 26, a z 22. októbra 1991, Nölle, C‑16/90, Zb. s. I‑5163, bod 10). Pokiaľ ide konkrétne o PM žalobkyne, z listu z 3. júla 2006 vyplýva, že normálna hodnota bola vypočítaná na základe výrobných, administratívnych a iných všeobecných nákladov porovnateľných výrobcov Spoločenstva, ako aj na základe odhadu primeraného zisku. Do tohto výpočtu však nemohli byť zahrnuté nijaké náklady priameho predaja, lebo, ako žalobkyňa viackrát uznala najmä vo svojich odpovediach na dotazník zaslaný Komisii počas prešetrovania, ako aj v liste z 5. júna 2006, uvádzaním výrobkov žalobkyne na trh boli poverené LECO a WWS.
51 Zo spôsobu, akým bol vykonaný výpočet normálnej hodnoty PM žalobkyne, a najmä z nezahrnutia predajných nákladov do tohto výpočtu teda vyplýva, že by vznikla nerovnováha pri porovnaní normálnej hodnoty a vývoznej ceny PM žalobkyne, ak by inštitúcie na základe článku 2 ods. 10 základného nariadenia nevykonali úpravu v podobe odpočítania predajných nákladov, ktoré vyplývajú z uvedenia PM žalobkyne na trh Spoločenstva, od vývoznej ceny.
52 Preto treba konštatovať, že inštitúcie sa nedopustili zjavne nesprávneho posúdenia, keď na základe článku 2 ods. 10 základného nariadenia vykonali úpravu vývoznej ceny PM vyrábaných žalobkyňou.
53 Vzhľadom na vyššie uvedené je potrebné prvú časť prvého žalobného dôvodu žalobkyne zamietnuť.“
Konanie pred Súdnym dvorom a návrhy účastníkov konania
12. Svojím odvolaním Dongguan navrhuje, aby Súdny dvor:
– zrušil napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom bola v prvostupňovom konaní zamietnutá prvá časť prvého žalobného dôvodu Dongguan,
– rozhodol o spore tak, že zruší konečné nariadenie v rozsahu, v akom zavádza antidumpingové clo na PM vyrábané spoločnosťou Dongguan presahujúce výšku cla, ktoré by sa inak vybralo, ak by nedošlo k napadnutej úprave vývoznej ceny, a
– zaviazal Radu na náhradu trov tohto konania vrátane trov prvostupňového konania.
13. Vo svojom vyjadrení k odvolaniu rada navrhuje, aby Súdny dvor:
– zamietol odvolanie,
– subsidiárne zamietol žalobu a
– v každom prípade zaviazal Dongguan na náhradu trov odvolacieho konania.
14. Komisia vyhlasuje, že sa stotožňuje so stanoviskom Rady.
15. IML podporuje návrhy Rady.
O odvolaní
16. Dongguan sa jediným odvolacím dôvodom domáha zrušenia napadnutého rozsudku v rozsahu, v akom Súd prvého stupňa zamietol prvú časť prvého odvolacieho dôvodu založenú na porušení článku 2 ods. 10 základného nariadenia, pretože inštitúcie porovnávali normálnu hodnotu a vývoznú cenu PM na rôznych úrovniach obchodovania.
Argumentácia účastníkov konania
17. Podľa Dongguan Súd prvého stupňa nepriznal správny právny účinok pojmu analogická normálna hodnota vymedzenému v článku 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia.
18. Podľa Dongguan Súd prvého stupňa nesprávne dospel k záveru, že takáto analogická normálna hodnota zodpovedala na úrovni, na ktorej PM opúšťajú výrobný rámec Dongguan v Číne, hoci v samotnom napadnutom rozsudku bolo konštatované, že predajné, administratívne a iné všeobecné náklady súvisiace s vnútorným predajom a vývozom neznášali spoločnosti v Číne, ale prepojené spoločnosti v krajine s trhovým hospodárstvom, a to v Hongkongu.
19. Dongguan ďalej tvrdí, že s prihliadnutím na znenie bodov 38, 50, 60 a 63 napadnutého rozsudku je nepopierateľné, že predajné, administratívne a iné všeobecné náklady, ktoré vznikli LECO a WWS v Hongkongu, sú nákladmi vynaloženými v súvislosti s predajom výrobkov určených na vývoz a predajom výrobkov v Číne a že nebola spochybnená skutočnosť, že Dongguan nemala v Číne nijaké predajné náklady. V tejto súvislosti podľa odvolateľky porušenie článku 2 ods. 10 základného nariadenia priamo vyplýva z tvrdenia týkajúceho sa článku 2 ods. 7 písm. a) tohto nariadenia.
20. Podľa Dongguan skutočnosť, že LECO a WWS boli poverené uvádzaním jej výrobkov na trh, nijako nesúvisí s vymedzením normálnej hodnoty, lebo táto hodnota je analogickou normálnou hodnotou, a preto nie je založená na nákladoch, ktoré znáša. Preto konštatovanie Súdu prvého stupňa v bode 50 napadnutého rozsudku, podľa ktorého do tohto výpočtu nemohli byť zahrnuté nijaké náklady priameho predaja, pretože uvádzaním výrobkov Dongguan na trh boli poverené LECO a WWS, je nesprávne.
21. Konštatovanie, podľa ktorého LECO a WWS boli poverené uvádzaním výrobkov Dongguan, však bolo relevantné na účely vymedzenia úrovne v distribučnom reťazci odvolateľky, v rámci ktorej bola normálna hodnota stanovená v súlade s článkom 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia správnou analogickou normálnou hodnotou. Podľa Dongguan v prejednávanej veci úroveň, ktorú treba v rámci distribučného reťazca zohľadniť, zodpovedá úrovni „vývozu z WWS“, t. j. normálnej hodnote, za ktorú je výrobok prvýkrát dodaný subjektu, ktorý nie je prepojený s vnútorným trhom.
22. Rada pripomína, že skutkové okolnosti, na ktorých sa zakladá tento odvolací dôvod, nie sú spochybnené. Tvrdí, že inštitúcie oprávnene vypočítali normálnu hodnotu vytvorenú na úrovni „ceny zo závodu“ v prípade spoločnosti, ktorá nevynaložila nijaké priame náklady súvisiace s predajom, pokiaľ ide o predaj jej výrobkov na vnútornom trhu, takže sa opierali o údaje priemyslu Spoločenstva. Vývozná cena bola stanovená na základe cien, ktoré WWS účtovala prvému nezávislému zákazníkovi.
23. Inštitúcie však vykonali úpravu vývoznej ceny uplatňovanej spoločnosťou Dongguan v súlade s článkom 2 ods. 10 písm. i) základného nariadenia, pretože Dongguan priamo nepredávala svoje výrobky nezávislým zákazníkom, ale všetky svoje výrobky určené na vývoz predávala prostredníctvom dvoch prepojených predajných spoločností, a to LECO a WWS. V tejto súvislosti dospeli inštitúcie k záveru, že vzťah medzi Dongguan na jednej strane a jej prepojenými spoločnosťami LECO a WWS na druhej strane je podobný vzťahu k subjektu, ktorý vykonáva prácu za províziu.
24. Podľa Rady Dongguan netvrdila, že inštitúcie porušili článok 2 ods. 1 až 3, a článok 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia, pretože do vytvorenej normálnej hodnoty nezahrnuli náklady súvisiace s predajom. Nakoniec sa Rada domnieva, že tvrdenia týkajúce sa porušenia článku 2 ods. 10 písm. i) základného nariadenia sa opierajú výlučne o tvrdenie, podľa ktorého normálna hodnota zodpovedá úrovni „vývozu z WWS“. Toto tvrdenie je zjavne nesprávne a v každom prípade neprípustné, pretože spochybňuje konštatovanie skutkových okolností Súdom prvého stupňa. Preto tvrdenie týkajúce sa porušenia článku 2 ods. 10 písm. i) základného nariadenia treba takisto zamietnuť.
Posúdenie Súdnym dvorom
25. Treba uviesť, že stanovenie normálnej hodnoty a vývoznej ceny upravujú rozdielne pravidlá, a z toho dôvodu predajné, administratívne a iné všeobecné náklady nemožno nevyhnutne posudzovať rovnako z prípadu na prípad. V rámci úpravy stanovenej v článku 2 ods. 10 základného nariadenia však možno zohľadniť prípadné rozdiely medzi oboma hodnotami (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. mája 1991, Nakajima/Rada, C‑69/89, Zb. s. I‑2069, bod 73).
26. V tejto súvislosti tak zo znenia, ako aj zo štruktúry článku 2 ods. 10 základného nariadenia vyplýva, že úprava vývoznej ceny alebo normálnej hodnoty sa môže uskutočniť výlučne na účely zohľadnenia rozdielov v okolnostiach, ktoré ovplyvňujú ceny, a teda ich porovnateľnosť, aby sa zaručilo porovnanie uskutočnené na rovnakej úrovni obchodovania.
27. V tejto veci Dongguan v podstate tvrdí, že analogická normálna hodnota stanovená v súlade s článkom 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia by mala byť analogická s normálnou hodnotou, ktorá v prejednávanej veci zodpovedá úrovni „vývozu z WWS“. Je zrejmé, že v prípade krajiny, ktorá nemá trhové hospodárstvo, normálna hodnota stanovená v súlade s článkom 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia by mala byť porovnateľná s takouto hodnotou stanovenou za podmienok trhového hospodárstva, ktorá zodpovedá normálnej hodnote, za ktorú bol výrobok dodaný prvýkrát subjektu, ktorý nemá prepojenie na vnútornom trhu, t. j. prvému nezávislému zákazníkovi.
28. Podľa Dongguan Súd prvého stupňa napadnutým rozsudkom potvrdil zníženie vývoznej ceny na úrovni predchádzajúcej úrovni „vývozu z WWS“, a preto porušil zásadu súmernosti medzi normálnou hodnotou a vývoznou cenou, ktorá mala zodpovedať úrovni „vývozu z WWS“, čo je zároveň porušením článku 2 ods. 10 základného rozhodnutia.
29. V prejednávanej veci z odôvodnenia č. 18 konečného nariadenia vyplýva, že normálna hodnota bola stanovená na základe údajov poskytnutých priemyslom Spoločenstva. V súlade s odôvodnením č. 21 konečného nariadenia všeobecná metodika stanovená v odôvodneniach č. 41 a 42 dočasného nariadenia bola potvrdená.
30. Podľa odôvodnenia č. 22 konečného nariadenia sa porovnanie normálnej hodnoty a vývoznej ceny týchto PM uskutočnilo na úrovni ceny „zo závodu“ a na rovnakej úrovni trhu. Podľa tohto odôvodnenia, aby sa zabezpečilo primerané porovnanie medzi normálnou hodnotou a vývoznou cenou, v súlade s článkom 2 ods. 10 základného nariadenia sa zohľadnili rozdiely v činiteľoch, o ktorých sa tvrdilo a v prípade ktorých bolo dokázané, že majú vplyv na ceny a cenovú porovnateľnosť. Okolnosti, pre ktoré bola úprava prijatá, sa týkali nákladov súvisiacich s uvádzaním PM spoločnosti Dongguan na trh Spoločenstva.
31. Dongguan predovšetkým tvrdí, pričom poukazuje na už citovaný rozsudok Brother Industries/Rada (body 15 až 18), že hlavná otázka v prejednávanej veci sa týka vymedzenia úrovne v distribučnom reťazci, ktorej musí v súlade s článkom 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia zodpovedať analogická normálna hodnota, t. j. normálna hodnota stanovená v podmienkach trhového hospodárstva.
32. Z uvedeného rozsudku vyplýva, že vzhľadom na skutočnosť, že vytvorenie normálnej hodnoty sa týka stanovenia predajnej ceny výrobku, akou je cena v prípade, že by bol výrobok predaný vo svojej krajine pôvodu alebo vývozu, bolo odôvodnené pri v tomto osobitnom prípade použiť ceny ďalšieho predaja uplatňované pridruženým distribútorom, pretože tieto ceny sa mohli považovať za ceny pri prvom predaji výrobku, ku ktorému došlo v rámci bežných obchodných transakcií. V tejto veci však dotknutá krajina mala trhové hospodárstvo. V prejednávanej veci dotknutá normálna hodnota PM bola vytvorená na zodpovedajúcom základe opísanom v bode 27 tohto rozsudku v súlade s článkom 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia, pretože dotknutá krajina nemá trhové hospodárstvo.
33. Hoci článok 2 ods. 1 základného nariadenia stanovuje všeobecnú zásadu, podľa ktorej je normálna hodnota spravidla založená na cenách zaplatených alebo obvykle platených pri bežnom obchodovaní nezávislými zákazníkmi vo vyvážajúcej krajine, zo znenia ani zo štruktúry článku 2 ods. 7 tohto nariadenia, ani z judikatúry Súdneho dvora nevyplýva, že ak inštitúcie Únie stanovia normálnu hodnotu „podľa akéhokoľvek iného primeraného základu“, táto normálna hodnota musí vždy zodpovedať normálnej hodnote, za ktorú je výrobok dodaný prvému nezávislému zákazníkovi. Takýto výklad by zasahoval do voľnej úvahy inštitúcií Únie v súvislosti so stanovením normálnej hodnoty v prípade krajín, ktoré nemajú trhové hospodárstvo (pozri v tomto zmysle rozsudok Ikea Wholesale, už citovaný, bod 40).
34. Tento záver nemožno spochybniť článkom 2 ods. 3 základného nariadenia, ktorý sa týka len výpočtu normálnej hodnoty vyvážajúceho podniku, ktorý pôsobí v trhovom hospodárstve.
35. Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba pripustiť, že inštitúcie oprávnene vypočítali normálnu hodnotu vytvorenú na základe ceny na úrovni „zo závodu“, pretože dotknutá spoločnosť neznáša nijaké priame predajné náklady súvisiace s jej predajom na vnútornom trhu.
36. V bode 51 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa dospel k záveru, že pri porovnaní normálnej hodnoty a vývoznej ceny PM spoločnosti Dongguan by vznikla nerovnováha, ak by inštitúcie na základe článku 2 ods. 10 základného nariadenia nevykonali úpravu v podobe odpočítania predajných nákladov, ktoré vyplývajú z uvedenia PM spoločnosti Dongguan na trh Spoločenstva, od vývoznej ceny, lebo predajné náklady neboli zahrnuté do výpočtu normálnej hodnoty.
37. Na to, aby bolo možné vykonať takúto úpravu, inštitúcie sa musia opierať o skutočnosti, akými sú predajné náklady vyplývajúce z uvádzania PM spoločnosti Dongguan na trh Spoločenstva, ktoré môžu obmedzeným spôsobom ovplyvniť porovnateľnosť vývoznej ceny s normálnou hodnotou.
38. V prejednávanej veci inštitúcie stanovili vývoznú cenu na základe cien, ktoré spoločnosti prepojené na Dongguan účtovali prvému nezávislému zákazníkovi. Súd prvého stupňa v bode 45 napadnutého rozsudku spresňuje, že Dongguan pripúšťa, a čo inštitúcie potvrdzujú, že vývozná cena jej PM zodpovedá cenám uplatňovaným spoločnosťou WWS vo vzťahu k nezávislým zákazníkom na trhu Spoločenstva.
39. V dôsledku toho vytvorená normálna hodnota a vývozná cena boli v prejednávanej veci stanovené na dvoch odlišných obchodných úrovniach, na základe čoho bolo možné odôvodniť úpravu.
40. Možno preto dospieť k záveru, že skutočnosť, že inštitúcie Únie na účely úpravy na základe článku 2 ods. 10 písm. i) základného nariadenia zohľadnili neexistenciu priameho predaja spoločnosti Dongguan nezávislým zákazníkom, umožnila porovnať na rovnakej úrovni obchodovania normálnu hodnotu a vývoznú hodnotu s cieľom určiť dumpingové rozpätie v súlade s požiadavkami primeraného porovnania podľa tohto istého ustanovenia. Z tejto úpravy vyplýva, že ani jedna z týchto okolností nezahŕňa priame predajné náklady.
41. Inštitúcie ani Súd prvého stupňa sa preto nedopustili nesprávneho posúdenia tým, že vykonali dotknutú úpravu podľa článku 2 ods. 10 písm. i) základného nariadenia.
42. Za týchto podmienok treba jediný odvolací dôvod, ktorý predložila Dongguan, zamietnuť.
O trovách
43. Podľa článku 69 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ktorý sa uplatňuje na základe článku 118 toho istého poriadku na konanie o odvolaní, účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Rada a IML navrhli zaviazať Dongguan na náhradu trov konania a Dongguan nemala úspech vo svojom jedinom dôvode, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania na tomto stupni. V súlade s odsekom 4 uvedeného článku 69, ktorý sa uplatňuje na základe uvedeného článku 118 takisto na konanie o odvolaní, Komisia, ktorá bola vedľajším účastníkom v prvostupňovom konaní, znáša vlastné trovy konania.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol a vyhlásil:
1. Odvolanie sa zamieta.
2. Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co. Ltd je povinná okrem vlastných trov konania nahradiť aj trovy konania, ktoré vznikli Rade Európskej únie a IML Industria Meccanica Lombarda Srl.
3. Európska komisia znáša vlastné trovy konania.