62024TJ0354
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (šiesta komora)
z 24. septembra 2025 (
*1
)
„Verejné zdravie – Osobitné hygienické predpisy pre potraviny živočíšneho pôvodu – Nariadenie (ES) č. 853/2004 – Bod 3 písm. e) prílohy k delegovanému nariadeniu (EÚ) 2024/1141 – Žaloba o neplatnosť – Aktívna legitimácia – Záujem na konaní – Prípustnosť – Pojem ‚mrazený produkt‘ – Neporadenie sa s EFSA – Článok 13 nariadenia č. 853/2004“
Vo veci T‑354/24,
Mowi Poland S.A., so sídlom v Ustke (Poľsko), v zastúpení: Z. Kiedacz a K. Puchalska, radcy prawni,
žalobkyňa,
proti
Európskej komisii, v zastúpení: M. Owsiany‑Hornung, splnomocnená zástupkyňa,
žalovanej,
ktorú v konaní podporujú:
Francúzska republika, v zastúpení: B. Fodda, B. Travard a P. Chansou, splnomocnení zástupcovia,
vedľajší účastník konania,
VŠEOBECNÝ SÚD (šiesta komora),
na poradách v zložení: predsedníčka komory M. J. Costeira (spravodajkyňa), sudcovia U. Öberg a P. Zilgalvis,
tajomník: V. Di Bucci,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na to, že účastníci konania nepredložili návrh na nariadenie pojednávania v lehote troch týždňov od doručenia oznámenia o skončení písomnej časti konania, a vzhľadom na rozhodnutie podľa článku 106 ods. 3 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, že o žalobe sa rozhodne bez ústnej časti konania,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Svojou žalobou podanou na základe článku 263 ZFEÚ sa žalobkyňa, spoločnosť Mowi Poland S.A., v podstate domáha zrušenia bodu 3 písm. e) prílohy k delegovanému nariadeniu Komisie (EÚ) 2024/1141 zo 14. decembra 2023, ktorým sa menia prílohy II a III k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004, pokiaľ ide o špecifické hygienické požiadavky na určité mäso, produkty rybolovu, mliečne výrobky a vajcia (Ú. v. EÚ L, 2024/1141, ďalej len „napadnuté ustanovenie“).
Okolnosti predchádzajúce sporu
2
Žalobkyňa je spoločnosť založená podľa poľského práva, ktorá sa špecializuje najmä na spracovanie údeného lososa.
3
Na krájanie údeného lososa používa techniku „stuhnutia“, ktorá spočíva v krájaní filiet údeného lososa po znížení ich pôvodnej teploty na –7 °C až –14 °C.
4
Dňa 14. decembra 2023 Európska komisia prijala delegované nariadenie 2024/1141, ktoré obsahuje napadnuté ustanovenie. Toto posledné uvedené delegované nariadenie dopĺňa do oddielu VIII kapitoly VII prílohy III k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 z 29. apríla 2004, ktorým sa ustanovujú osobitné hygienické predpisy pre potraviny živočíšneho pôvodu (Ú. v. EÚ L 139, 2004, s. 55; Mim. vyd. 03/045, s. 14), tento bod:
„4. Ak je potrebné, aby mali čerstvé produkty rybolovu, rozmrazené nespracované produkty rybolovu alebo spracované produkty rybolovu nižšiu teplotu, ako je teplota topenia ľadu, aby bolo možné použiť stroje na krájanie alebo rezanie produktov rybolovu, môžu sa udržiavať pri takejto technologicky požadovanej teplote počas čo najkratšieho obdobia, ktoré v žiadnom prípade nesmie prekročiť 96 hodín. Skladovanie a preprava pri tejto teplote nie sú povolené.
Ak je potrebné, aby mali mrazené produkty rybolovu vyššiu teplotu ako –18 °C, aby bolo možné použiť stroje na krájanie alebo rezanie produktov rybolovu, môžu sa udržiavať pri takejto technologicky požadovanej teplote počas čo najkratšieho obdobia, ktoré v žiadnom prípade nesmie prekročiť 96 hodín. Skladovanie a preprava pri tejto teplote nie sú povolené.“
Návrhy účastníkov konania
5
Žalobkyňa v podstate navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zrušil napadnuté ustanovenie,
–
uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.
6
Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zamietol žalobu,
–
uložil žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania.
7
Francúzska republika navrhuje, aby Všeobecný súd zamietol žalobu.
Právny stav
Úvodné poznámky k hygienickým pravidlám vzťahujúcim sa na produkty rybolovu
8
Bezpečnosť potravín sa riadi súborom nariadení, ktorých cieľom je harmonizovať zdravotné predpisy na úrovni Európskej únie.
9
Konkrétne nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 z 28. januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín (Ú. v. ES L 31, 2002, s. 1; Mim. vyd. 15/006, s. 463), stanovuje v súlade so svojím článkom 1 ods. 2 všeobecné zásady, ktoré sa vzťahujú na potraviny a krmivá vo všeobecnosti.
10
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 z 29. apríla 2004 o hygiene potravín (Ú. v. EÚ L 139, 2004, s. 1; Mim. vyd. 13/034, s. 319) stanovuje podľa svojho článku 1 ods. 1 všeobecné predpisy o hygiene potravín.
11
Nariadenie č. 853/2004 stanovuje podľa svojho článku 1 ods. 1 osobitné predpisy o hygiene potravín živočíšneho pôvodu.
12
Pokiaľ ide o tieto podmienky, z článku 3 ods. 1 nariadenia č. 853/2004 vyplýva, že prevádzkovatelia potravinárskych podnikov musia dodržiavať príslušné ustanovenia príloh II a III k uvedenému nariadeniu.
13
Príloha III k nariadeniu č. 853/2004 stanovuje špecifické požiadavky vo vzťahu k rôznym potravinárskym odvetviam. Odvetvie produktov rybolovu sa riadi oddielom VIII uvedenej prílohy.
14
Pred prijatím napadnutého ustanovenia oddiel VIII kapitola VII prílohy III k nariadeniu č. 853/2004 týkajúci sa skladovania produktov rybolovu stanovoval:
„Prevádzkovatelia potravinárskych podnikov, ktorí skladujú produkty rybolovu musia zabezpečiť, aby sa dodržiavali nasledujúce požiadavky:
1.
Čerstvé produkty rybolovu, rozmrazené nespracované produkty rybolovu a varené a chladené produkty z kôrovcov a mäkkýšov, sa musia uchovávať pri teplote, ktorá sa približuje teplote topenia ľadu.
2.
Mrazené produkty rybolovu sa musia uchovávať pri teplote najviac – 18 °C vo všetkých častiach produktu; v prípade celých rýb pôvodne zmrazených v soľnom roztoku určených na výrobu konzervovaných potravín sa však môžu uchovávať pri teplote najviac – 9 °C.
…“
15
Ako je uvedené v bode 4 vyššie, napadnuté ustanovenie mení túto kapitolu tak, že do nej dopĺňa tento bod:
„4. Ak je potrebné, aby mali čerstvé produkty rybolovu, rozmrazené nespracované produkty rybolovu alebo spracované produkty rybolovu nižšiu teplotu, ako je teplota topenia ľadu, aby bolo možné použiť stroje na krájanie alebo rezanie produktov rybolovu, môžu sa udržiavať pri takejto technologicky požadovanej teplote počas čo najkratšieho obdobia, ktoré v žiadnom prípade nesmie prekročiť 96 hodín. Skladovanie a preprava pri tejto teplote nie sú povolené.
Ak je potrebné, aby mali mrazené produkty rybolovu vyššiu teplotu ako – 18 °C, aby bolo možné použiť stroje na krájanie alebo rezanie produktov rybolovu, môžu sa udržiavať pri takejto technologicky požadovanej teplote počas čo najkratšieho obdobia, ktoré v žiadnom prípade nesmie prekročiť 96 hodín. Skladovanie a preprava pri tejto teplote nie sú povolené.“
O prípustnosti žaloby
16
Bez toho, aby Komisia podporovaná Francúzskou republikou formálne vzniesla námietku neprípustnosti samostatným podaním na základe článku 130 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, spochybňuje prípustnosť žaloby v podstate z dôvodu, že žalobkyňa jednak nemá aktívnu legitimáciu a jednak nemá záujem na konaní.
O aktívnej legitimácii žalobkyne
17
Komisia podporovaná Francúzskou republikou tvrdí, že napadnuté ustanovenie sa priamo netýka žalobkyne v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ. Toto ustanovenie nemení jej právne postavenie, keďže právo Únie pred prijatím tohto ustanovenia neumožňovalo skladovať údeného lososa pri teplote, ktorá sa používa na jeho stuhnutie. Konkrétne pred prijatím napadnutého ustanovenia sa na údeného lososa uplatňoval oddiel VIII kapitola VII bod 2 prílohy III k nariadeniu č. 853/2004. Na jednej strane ak pojem „skladovanie“ nie je v nariadení č. 853/2004 definovaný, treba odkázať na „všeobecne uznávaný význam“ a na význam vyplývajúci z kontextu nariadenia č. 853/2004. Na druhej strane produkty, ktoré sú výsledkom stuhnutia, sú „mrazené produkty“ v zmysle uvedeného bodu 2. Pred prijatím napadnutého ustanovenia sa preto teplota používaná na stuhnutie mala používať vo výrobnom procese a počas čo najkratšieho obdobia, ktoré nemalo presiahnuť 96 hodín. Neexistencia odkazu na obdobie 96 hodín v uplatniteľných ustanoveniach nemala za následok, že by sa žalobkyni povolilo používať teplotu používanú pri stuhnutí počas dlhšieho obdobia. Odkaz na 96 hodín, uvedený v napadnutom ustanovení, navyše nezasahuje do právneho postavenia žalobkyne, keďže táto hranica bola „už predtým známa ako maximálna povolená dĺžka“ a bola uvedená v rôznych dokumentoch. Napadnuté ustanovenie tak potvrdzuje možnosť využívať stuhnutie a obmedzuje sa na poskytnutie väčšej jasnosti a čitateľnosti už existujúcich ustanovení.
18
Žalobkyňa v podstate tvrdí, že má aktívnu legitimáciu. Tvrdí, že delegované nariadenie 2024/1141 je regulačným aktom a že napadnuté ustanovenie sa jej priamo týka a nevyžaduje vykonávacie opatrenia.
19
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že prípustnosť žaloby podanej fyzickou alebo právnickou osobou proti aktu, ktorý jej nebol určený, sa v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ viaže na podmienku, že táto osoba má aktívnu legitimáciu, ktorá je prítomná v dvoch prípadoch. Na jednej strane možno podať takúto žalobu pod podmienkou, že tento akt sa jej priamo a osobne týka. Na druhej strane takáto osoba môže podať žalobu proti regulačnému aktu, ktorý sa jej priamo týka a nevyžaduje si vykonávacie opatrenia (pozri rozsudok z 30. júna 2022, Danske Slagtermestre/Komisia, C‑99/21 P, EU:C:2022:510, bod 41 a citovanú judikatúru).
20
Treba preto určiť, či žalobkyňa má, ako tvrdí, aktívnu legitimáciu z dôvodu, že napadnuté ustanovenie je regulačným aktom, ktorý nevyžaduje vykonávacie opatrenia a ktorý sa jej priamo týka.
21
V prvom rade treba konštatovať, ako tvrdí žalobkyňa, že na jednej strane delegované nariadenie 2024/1141 nebolo prijaté legislatívnym postupom. Nepredstavuje preto legislatívny akt v zmysle článku 289 ods. 3 ZFEÚ. Na druhej strane má toto nariadenie všeobecnú pôsobnosť, keďže sa uplatňuje na objektívne určené situácie a vyvoláva právne účinky voči kategórii osôb vymedzených všeobecným a abstraktným spôsobom, a to voči prevádzkovateľom potravinárskych podnikov. Z toho vyplýva, že delegované nariadenie 2024/1141 je regulačným aktom v zmysle článku 263 štvrtého odseku tretej časti vety ZFEÚ.
22
V druhom rade treba rovnako ako žalobkyňa konštatovať, že zo znenia napadnutého ustanovenia vyplýva, že stanovuje špecifické požiadavky, pokiaľ ide o techniku stuhnutia, bez toho, aby boli potrebné ďalšie opatrenia. Z toho vyplýva, že napadnuté ustanovenie nevyžaduje vykonávacie opatrenia voči žalobkyni v zmysle článku 263 štvrtého odseku tretej časti vety ZFEÚ.
23
V treťom rade treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora podmienka, podľa ktorej musí byť fyzická alebo právnická osoba priamo dotknutá rozhodnutím, ktoré je predmetom žaloby, vyžaduje, aby boli kumulatívne splnené dve kritériá, a to na jednej strane aby predmetné opatrenie priamo ovplyvňovalo právne postavenie žalobcu a na druhej strane aby neponechávalo nijaký priestor na voľnú úvahu adresátom tohto opatrenia povereným jeho uplatňovaním, keďže má úplne automatický charakter a vyplýva zo samotnej dotknutej právnej úpravy bez uplatnenia iných sprostredkujúcich ustanovení (rozsudky z 5. mája 1998, Dreyfus/Komisia, C‑386/96 P, EU:C:1998:193, bod 43, a z 10. septembra 2009, Komisia/Ente per le Ville Vesuviane a Ente per le Ville Vesuviane/Komisia, C‑445/07 P a C‑455/07 P, EU:C:2009:529, bod 45).
24
Pokiaľ ide o prvé kritérium, treba poznamenať, že v súlade s judikatúrou má ustanovenie priame účinky na právne postavenie jednotlivca, ak obmedzuje jeho práva alebo mu ukladá povinnosti (rozsudok zo 7. júla 2015, Federcoopesca a i./Komisia, T‑312/14, EU:T:2015:472, bod 36).
25
Treba teda preskúmať, či napadnuté ustanovenie obmedzuje práva žalobkyne alebo jej ukladá povinnosti.
26
V tejto súvislosti treba uviesť, že – ako vyplýva z bodu 15 vyššie – napadnuté ustanovenie na jednej strane výslovne stanovuje možnosť používať stuhnutie ako výrobnú fázu, pričom spresňuje, že udržiavanie produktov rybolovu pri teplote požadovanej touto technikou sa má obmedziť „počas čo najkratšieho obdobia, ktoré v žiadnom prípade nesmie prekročiť 96 hodín“, a na druhej strane stanovuje, že skladovanie, uskladnenie a preprava pri tejto teplote nie sú povolené.
27
Pokiaľ ide o možnosť používať stuhnutie ako výrobnú fázu, treba uviesť, ako to urobila žalobkyňa, že pred prijatím napadnutého ustanovenia na toto ustanovenie neodkazovalo žiadne ustanovenie nariadení č. 178/2002, 852/2004 alebo 853/2004.
28
Ako totiž tvrdí Komisia, pred prijatím tohto ustanovenia bolo stuhnutie opísané v prílohe III k „Európskej príručke o správnej praxi pre údené a/alebo solené a/alebo marinované ryby“, ktorú vydalo European Salmon Smokers Association (ESSA, Európske združenie výrobcov údeného lososa).
29
Táto príručka je príručkou Únie o správnej hygienickej praxi a uplatňovaní zásad analýzy nebezpečenstva a kritických kontrolných bodov (ďalej len „HACCP“) v zmysle článku 9 nariadenia č. 852/2004.
30
Ako však vyplýva z článku 7 druhého odseku nariadenia č. 852/2004, ak sa podporuje používanie príručiek Únie, prevádzkovatelia potravinárskych podnikov ich môžu používať na dobrovoľnom základe.
31
To isté platí podľa tohto posledného uvedeného ustanovenia pre vnútroštátne príručky správnej praxe v zmysle článku 8 nariadenia č. 852/2004.
32
Okrem toho, ako tvrdí Komisia, oddiel 14.1.13 Kódexu postupov pre ryby a produkty rybolovu (Codex Alimentarius), ktorý vypracovala Organizácia OSN pre výživu a poľnohospodárstvo (FAO) a Svetová zdravotnícka organizácia (WHO), prijatého v roku 2003 a naposledy zmeneného v roku 2016, stanovuje aj technické poradenstvo pri krájaní údeného lososa technikou stuhnutia a z odôvodnenia 15 nariadenia č. 852/2004 vyplýva, že požiadavky týkajúce sa systému HACCP by mali zohľadňovať zásady stanovené v Codex alimentarius.
33
Treba však konštatovať, že tento kódex „poskytuje všeobecné poradenstvo o výrobe, skladovaní a manipulácii s rybami a produktmi rybolovu na palube rybárskych plavidiel a na pevnine“, ako vyplýva z jeho úvodnej časti.
34
Z toho vyplýva, že pred prijatím napadnutého ustanovenia neexistovala právne záväzná povinnosť, ktorá by upravovala používanie stuhnutia ako výrobnej fázy.
35
Pokiaľ ide o požiadavky týkajúce sa skladovania alebo uskladnenia, treba overiť, či – ako to v podstate tvrdí Komisia podporovaná Francúzskou republikou – už pred prijatím napadnutého ustanovenia stanovovali platné ustanovenia zákaz uchovávať údeného lososa pri teplote požadovanej na stuhnutie počas obdobia dlhšieho ako 96 hodín.
36
Na úvod treba uviesť, že na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, sa na údeného lososa pred prijatím napadnutého ustanovenia uplatňoval oddiel VIII prílohy III k nariadeniu č. 853/2004. V tejto súvislosti treba konštatovať, že účastníci konania sa správne zhodujú na tom, že údený losos je „spracovaným produktom rybolovu“ v zmysle bodu 7.4 prílohy I k nariadeniu č. 853/2004. Ako však spresnila Francúzska republika, článok 1 ods. 1 nariadenia č. 853/2004 stanovuje osobitné pravidlá uplatniteľné na spracované alebo nespracované potraviny živočíšneho pôvodu. Okrem toho, ako uvádza Komisia, oddiel VIII prílohy III k nariadeniu č. 853/2004 stanovuje ustanovenia, ktoré sa uplatňujú na spracované produkty. Týka sa to najmä kapitoly IV tohto oddielu, v ktorej sa stanovujú požiadavky na určité spracované produkty rybolovu.
37
Hoci oddiel VIII bod 1 tretí odsek prílohy III k nariadeniu č. 853/2004 stanovuje, že „[uvedený] oddiel sa vzťahuje na rozmrazené nespracované produkty rybolovu a čerstvé produkty rybolovu, do ktorých boli pridané prídavné látky v súlade s príslušnými právnymi predpismi Únie“, treba konštatovať, ako to urobila Komisia, že toto ustanovenie bolo doplnené nariadením Komisie č. 558/2010 z 24. júna 2010, ktorým sa mení a dopĺňa príloha III k nariadeniu č. 853/2004 (Ú. v. EÚ L 159, 2010, s. 18), v ktorého odôvodnení 11 sa uvádza, že „v záujme konzistencie právnych predpisov Únie by sa na tieto výrobky mali uplatňovať rovnaké požiadavky ako na čerstvé produkty rybolovu“. Treba teda konštatovať, že oddiel VIII bod 1 tretí odsek prílohy III k nariadeniu č. 853/2004 sa obmedzuje na spresnenie, že tento oddiel sa uplatňuje aj na rozmrazené nespracované produkty rybolovu a na čerstvé produkty rybolovu, do ktorých boli pridané prídavné látky v súlade s právnou úpravou Únie.
38
Pokiaľ ide konkrétne o ustanovenia týkajúce sa skladovania produktov rybolovu účinné pred prijatím napadnutého ustanovenia, treba po prvé poznamenať, ako vyplýva z bodu 14 vyššie, že požiadavky stanovené v oddiele VIII kapitole VII prílohy III k nariadeniu č. 853/2004 sa vzťahujú na prevádzkovateľov potravinárskych podnikov, ktorí skladujú produkty rybolovu.
39
Treba však konštatovať, že ani nariadenie č. 853/2004, ani nariadenia č. 178/2002 a 852/2004, na ktoré odkazuje, nedefinujú pojem „skladovanie“. Komisia to navyše pripúšťa vo svojich písomných podaniach.
40
Z ustanovení účinných pred prijatím napadnutého ustanovenia teda nevyplýva, od ktorého okamihu sa má produkt rybolovu považovať za skladovaný.
41
Toto konštatovanie je posilnené skutočnosťou, že v časti týkajúcej sa kontextu dôvodovej správy k delegovanému nariadeniu 2024/1141 sa uvádza, že je vhodné „objasniť“ požiadavky, pokiaľ ide o „operáciu mierne znížiť teplotu pri krájaní čerstvých produktov rybolovu alebo spracovaných produktov rybolovu alebo zvýšiť teplotu mrazených produktov rybolovu a zákaz skladovania alebo prepravy produktov rybolovu pri tejto technologicky požadovanej dočasnej teplote“„aby sa predišlo pochybnostiam“.
42
Komisia v odpovedi na druhý žalobný dôvod žalobkyne navyše tvrdí, že napadnuté ustanovenie „špecifikuje hranicu medzi tým, čo možno považovať za nevyhnutné v rámci výrobnej etapy stuhnutia na jednej strane a skladovaním na strane druhej“.
43
Výklad pojmu „skladovanie“, ktorý navrhuje Komisia, pokiaľ ide o „všeobecne uznávaný význam“, t. j. „činnosť spočívajúca v uchovávaní alebo konzervovaní niečoho na určitom mieste po určité obdobie, kým sa to znovu nepoužije“ alebo ochrana niečoho „pred akoukoľvek zmenou, zničením, zánikom atď. umiestnením do vhodných podmienok“, neposkytuje bližšie informácie o tom, od ktorého okamihu sa má produkt rybolovu považovať za skladovaný.
44
Pokiaľ ide o kontextuálny výklad tohto pojmu navrhovaný Komisiou, čiže „skladovanie v zmysle [oddielu VIII kapitoly VII] bodu 2 [prílohy III k nariadeniu č. 853/2004] sa uskutoční vtedy, keď sa produkt uchováva na určitom mieste až do jeho následného použitia, na rozdiel od situácie, v ktorej by bol daný do určitého stavu z dôvodu potreby, ktorá je vlastná výrobnému procesu (ako v prípade použitia ‚stuhnutia‘ na účely krájania)“, a tvrdenie, podľa ktorého bolo stuhnutie ako výrobná etapa povolené „len v rámci spracovania lososa a na čo najkratšie obdobie“, takže po tomto období išlo o skladovanie, je nutné konštatovať, že napadnuté ustanovenie zavádza časový limit 96 hodín. Takýto časový limit však predstavuje povinnosť uloženú žalobkyni v súlade s judikatúrou citovanou v bode 24 vyššie bez ohľadu na to, či – ako tvrdí Komisia – tento limit bol „už predtým známy ako maximálna povolená dĺžka“ a uvádzal sa v rôznych dokumentoch, ktoré navyše z dôvodov uvedených v bodoch 28 až 34 vyššie nie sú záväzné.
45
Po druhé treba uviesť, že účastníci konania sa správne zhodujú na tom, že pred prijatím napadnutého ustanovenia údený losos ako spracovaný produkt rybolovu nepatril do pôsobnosti oddielu VIII kapitoly VII bodu 1 prílohy III k nariadeniu č. 853/2004.
46
Pokiaľ ide o oddiel VIII kapitolu VII bod 2 prílohy III k nariadeniu č. 853/2004, treba konštatovať, že ani nariadenie č. 853/2004, ani nariadenia č. 178/2002 a 852/2004, na ktoré odkazuje, nedefinujú pojem „mrazený produkt“.
47
Výklad tohto pojmu podaný Komisiou vychádza z technického dokumentu FAO, z časti o chladených produktoch a chladených produktoch s teplotou nižšou ako 0 °C dokumentu ESSA „Európska príručka o správnej praxi pre údené a/alebo solené a/alebo marinované ryby“, resp. z ilustrácie na webovej stránke Centre de coopération internationale en recherche agronomique pour le développement (Centrum medzinárodnej spolupráce v poľnohospodárskom výskume pre rozvoj) (CIRAD), a nie je podložený žiadnym odkazom na nariadenia uvedené v bode 46 vyššie.
48
Okrem toho, ako tvrdí žalobkyňa, v oddiele VIII kapitole VII bode 2 prílohy III k nariadeniu č. 853/2004, rovnako ako v iných ustanoveniach tejto prílohy, ako je oddiel I týkajúci sa mäsa domácich kopytníkov, kapitola VII bod 4, oddiel V týkajúci sa mletého mäsa, mäsových prípravkov a mechanicky separovaného mäsa, kapitola III bod 2 písm. c) bod ii) alebo oddiel VIII týkajúci sa produktov rybolovu, kapitola I časť I, C bod 1, je pojem „mrazený produkt“ spojený s teplotou nepresahujúcou –18 °C.
49
Z ustanovení účinných pred prijatím napadnutého ustanovenia teda nevyplýva, že údený losos udržiavaný pri teplote používanej pri stuhnutí, ktorá sa, pokiaľ ide o prax žalobkyne, pohybuje od –7 °C do –14 °C, sa má považovať za „mrazený produkt“ v zmysle oddielu VIII kapitoly VII bodu 2 prílohy III k nariadeniu č. 853/2004.
50
Toto konštatovanie potvrdzuje skutočnosť, že podľa prílohy III k „Európskej príručke o správnej praxi pre údené a/alebo solené a/alebo marinované ryby“ ESSA, na ktorú odkazuje samotná Komisia, sú „stuhnuté“ produkty zaradené do kategórie produktov, ktoré neboli nikdy zmrazené.
51
Z toho vyplýva, že pred prijatím napadnutého ustanovenia výrobcovia „stuhnutého“ údeného lososa podliehali požiadavkám stanoveným v kapitole IX bode 5 prílohy II k nariadeniu č. 852/2004, na ktoré odkazuje Komisia vo svojich písomných podaniach a podľa ktorých:
„Suroviny, zložky, medziprodukty a hotové výrobky, ktoré môžu podporovať množenie sa patogénnych mikroorganizmov alebo tvorbu toxínov, sa nesmú uchovávať pri teplotách, ktoré by mohli mať za následok riziko pre zdravie. Chladiarenský reťazec sa nesmie prerušovať. Na prispôsobenie sa praktickým podmienkam počas prípravy, prepravy, skladovania, vystavovania a podávania potravín sa však povoľuje obmedzený čas mimo regulovanej teploty, ak to nebude mať za následok riziko pre zdravie. Potravinárske podniky, ktoré vyrábajú spracované potraviny, manipulujú s nimi a balia ich, musia mať vhodné, dostatočne veľké miestnosti na skladovanie surovín oddelené od spracovaného materiálu, ako aj dostatočné oddelené chladiarenské skladovanie.“
52
Treba však konštatovať, že toto ustanovenie odkazuje na možnosť nevystavovať produkty teplotám, pri ktorých neexistuje zdravotné riziko, „na krátke obdobie“ bez uvedenia časového limitu.
53
Preto na rozdiel od toho, čo v podstate tvrdí Komisia podporovaná Francúzskou republikou, pred prijatím napadnutého ustanovenia z platných ustanovení jasne nevyplývalo, že by bolo zakázané uchovávať údeného lososa pri teplote potrebnej na stuhnutie počas obdobia dlhšieho ako 96 hodín.
54
Treba preto konštatovať, že napadnuté ustanovenie ukladá žalobkyni povinnosti a že prvé kritérium priamej dotknutosti je splnené.
55
Pokiaľ ide o druhé kritérium, treba uviesť, že uplatnenie napadnutého ustanovenia má úplne automatický charakter a vyplýva zo samotnej dotknutej právnej úpravy bez potreby uplatnenia sprostredkujúcich ustanovení. Z toho vyplýva, že druhé kritérium priamej dotknutosti je tiež splnené.
56
Žalobkyňu teda treba považovať za priamo dotknutú napadnutým ustanovením.
57
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba konštatovať, že žalobkyňa má aktívnu legitimáciu.
O právnom záujme žalobkyne na konaní
58
Podľa ustálenej judikatúry je žaloba o neplatnosť podaná fyzickou alebo právnickou osobou prípustná iba vtedy, ak má táto osoba právny záujem na zrušení napadnutého aktu. Predpokladom takéhoto záujmu je, aby samotné zrušenie aktu bolo spôsobilé vyvolať právne následky a aby tak žaloba mohla svojím výsledkom priniesť prospech tomu, kto ju podal (pozri rozsudok zo 17. septembra 2015, Mory a i./Komisia, C‑33/14 P, EU:C:2015:609, bod 55 a citovanú judikatúru).
59
V prejednávanej veci stačí konštatovať, že prípadné zrušenie napadnutého ustanovenia môže žalobkyni priniesť prospech, a to že nebude musieť splniť požiadavky uložené týmto ustanovením v súlade s článkom 3 ods. 1 nariadenia č. 853/2004.
60
Žalobkyňa má preto záujem na konaní.
61
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba žalobu vyhlásiť za prípustnú.
O veci samej
62
Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody, ktoré sú založené:
–
prvý na porušení článku 290 ZFEÚ v rozsahu, v akom sa napadnuté ustanovenie týka podstatného prvku nariadenia č. 853/2004,
–
druhý na porušení zásady proporcionality zakotvenej v článku 5 ods. 4 ZEÚ,
–
tretí na porušení článku 10 ods. 1 nariadenia č. 853/2004 v rozsahu, v akom napadnuté ustanovenie nie je súčasťou dosiahnutia cieľov sledovaných týmto nariadením,
–
štvrtý na porušení článku 13 toho istého nariadenia v rozsahu, v akom sa Komisia počas postupu vypracovania napadnutého ustanovenia neporadila s Európskym úradom pre bezpečnosť potravín (EFSA).
63
Všeobecný súd považuje za vhodné zaoberať sa najskôr štvrtým žalobným dôvodom.
64
V rámci štvrtého žalobného dôvodu žalobkyňa v podstate tvrdí, že Komisia tým, že sa počas postupu vypracovania napadnutého ustanovenia neporadila s EFSA, porušila článok 13 nariadenia č. 853/2004.
65
Okrem toho tvrdeniami uvedenými v rámci prvého, druhého a tretieho žalobného dôvodu v podstate tvrdí, že časový limit 96 hodín stanovený napadnutým ustanovením sa nezakladá na žiadnom vedeckom údaji, že Komisia neposkytla odôvodnenie týkajúce sa tohto časového limitu a že táto inštitúcia sa mala poradiť s EFSA o časovom limite, ktorý sa má zohľadniť.
66
Komisia podporovaná Francúzskou republikou tvrdí, že napadnuté ustanovenie sa netýka otázky, ktorá by mohla mať významný vplyv na zdravie ľudí v zmysle článku 13 nariadenia č. 853/2004. Tento článok totiž obmedzuje poradu s EFSA len na určité prípady, a to keď vykonané zmeny majú dostatočne významný dopad. Keďže v prejednávanej veci napadnuté ustanovenie nemení ustanovenia účinné pred jeho prijatím, nemožno konštatovať žiadny významný dopad na zdravie. Tento výklad navyše potvrdzuje list výkonného riaditeľa EFSA z 12. júna 2024 adresovaný predsedníčke Európskeho parlamentu. Okrem toho napadnuté ustanovenie objasňuje právnu situáciu a netýka sa vedeckých otázok. Ďalej neexistuje vedecký dôkaz o pozitívnom vplyve postupov žalobkyne na zdravie spotrebiteľov.
67
V duplike v odpovedi na tvrdenia žalobkyne uvedené v rámci prvého, druhého a tretieho žalobného dôvodu Komisia podporovaná Francúzskou republikou uvádza, že vo svojom vyjadrení k žalobe vychádzala zo štúdií preukazujúcich, že teplota a dĺžka mrazenia údeného lososa významne ovplyvňujú jeho kvalitu. Časový limit 96 hodín navyše zohľadňuje maximálny čas potrebný na krájanie. Tento časový limit tak zohľadňuje cieľ ochrany spotrebiteľov v oblasti bezpečnosti potravín a potreby odvetvia.
68
Podľa článku 13 nariadenia č. 853/2004 sa Komisia poradí s EFSA o akejkoľvek záležitosti spadajúcej do pôsobnosti tohto nariadenia, ktorá by mohla mať významný dopad na zdravie ľudí.
69
V prejednávanej veci je medzi účastníkmi konania nesporné, že Komisia sa pred prijatím napadnutého ustanovenia s EFSA neporadila.
70
Na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia podporovaná Francúzskou republikou, napadnuté ustanovenie zavádza nové povinnosti vo vzťahu k žalobkyni, ako vyplýva z bodov 26 až 54 vyššie.
71
Okolnosť, na ktorú poukazuje Komisia, podľa ktorej výkonný riaditeľ EFSA vo svojom liste adresovanom predsedníčke Parlamentu uviedol, že „zníženie mikrobiologických rizík je už upravené platnou právnou úpravou, ktorá stanovuje podmienky skladovania produktov rybolovu“, že „nariadenie… č. 853/2004 predpisuje teplotu približne 0 °C (topiaci sa ľad) pre čerstvé produkty a –18 °C pre mrazené produkty“ a že „v Codex Alimentarius sa vyžaduje, aby sa čerstvé produkty rybolovu skladovali pri teplote topiaceho sa ľadu a mrazené produkty rybolovu pri teplote –18 °C“, nemá na takýto výklad žiadny vplyv.
72
Okrem skutočnosti, že v súlade s článkom 22 ods. 2 nariadenia č. 178/2002 je úlohou EFSA poskytovať vedecké stanoviská, totiž takéto posúdenie nijako nespresňuje prípadné ustanovenia účinné pred prijatím napadnutého ustanovenia, ktoré definovali pojmy „skladovanie“ alebo „mrazený produkt“ a uvádzali, od ktorého okamihu sa má produkt rybolovu považovať za skladovaný, alebo ktoré spresňujú teplotu, pri ktorej sa má takýto výrobok považovať za mrazený produkt.
73
Treba teda overiť, či Komisia bola povinná poradiť sa s EFSA pred prijatím napadnutého ustanovenia v súlade s článkom 13 nariadenia č. 853/2004.
74
V tejto súvislosti treba poznamenať, že účastníci konania sa správne zhodujú na tom, že otázka, ktorej sa týka napadnuté ustanovenie, patrí do pôsobnosti nariadenia č. 853/2004.
75
Pokiaľ ide o otázku, či uvedená otázka môže mať významný dopad na zdravie ľudí, treba najskôr konštatovať, že na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia, takáto otázka si vyžaduje vedecké posúdenie. Zavedenie časového limitu, počas ktorého sú výrobcovia produktov rybolovu oprávnení udržiavať tieto produkty pri teplote požadovanej pri stuhnutí, totiž predpokladá analýzu a zohľadnenie času, počas ktorého sa možno domnievať, že uvedené produkty udržiavané pri takejto teplote nespôsobujú zdravotné riziko.
76
Pokiaľ ide najmä o posúdenie významného dopadu na zdravie ľudí, treba poznamenať, že hoci delegované nariadenie 2024/1141 neobsahuje žiadne odôvodnenie, pokiaľ ide o zavedenie požiadaviek týkajúcich sa stuhnutia, ako je spresnené v bode 41 vyššie, z časti týkajúcej sa kontextu odôvodnenia tohto nariadenia vyplýva, že je vhodné „objasniť“ požiadavky, pokiaľ ide o „operáciu mierne znížiť teplotu pri krájaní čerstvých produktov rybolovu alebo spracovaných produktov rybolovu alebo zvýšiť teplotu mrazených produktov rybolovu a zákaz skladovania alebo prepravy produktov rybolovu pri tejto technologicky požadovanej dočasnej teplote“„aby sa predišlo pochybnostiam“.
77
Z odôvodnenia 13 pôvodného znenia dôvodovej správy k delegovanému nariadeniu 2024/1141, na ktorú odkazuje žalobkyňa, okrem toho v podstate vyplýva, že „s cieľom zabrániť zneužívaniu spočívajúcemu vo využívaní výrobných požiadaviek na skladovanie produktov rybolovu pri teplote, ktorá nie je v súlade s oddielom VIII kapitolou VII bodom 2 prílohy III [k nariadeniu č. 853/2004], by sa mala teplota znížiť alebo v prípade už zmrazených produktov zvýšiť na účely čo najrýchlejšieho stuhnutia a skladovanie produktov rybolovu pri teplote uľahčujúcej krájanie alebo porciovanie by sa malo časovo obmedziť“.
78
Treba tiež uviesť, že hoci sa Komisia v rámci tejto žaloby výslovne nevyjadruje k tomu, či otázka, ktorej sa týka napadnuté ustanovenie, môže mať významný dopad na zdravie ľudí, v odpovedi na druhý žalobný dôvod žalobkyne tvrdí, že niektorí výrobcovia zneužívali na úkor spotrebiteľov toleranciu právnej úpravy Únie, pokiaľ ide o používanie stuhnutia vo výrobnom procese, keďže filety skladované pri teplote stuhnutia sú horšej kvality a spotrebiteľ, ktorý si myslí, že kupuje výrobok, ktorý nebol zmrazený, je uvedený do omylu.
79
Komisia uvádza, že z viacerých vedeckých štúdií vyplýva, že teplota a dĺžka mrazenia údeného lososa významne ovplyvňujú jeho kvalitu. V tejto súvislosti odkazuje na štúdiu „Quantification and mapping of tissue damage from freezing in cod by magnetic resonance imaging – ScienceDirect“ (Kvantifikácia a mapovanie poškodenia tkaniva spôsobeného zmrazením v prípade tresky pomocou magnetickej rezonancie – ScienceDirect) (Food Control, zväzok 123, máj 2021, 107734), z ktorej vyplýva, že „mrazenie rýb je dôležitou metódou spracovania, ktorá môže predĺžiť trvanlivosť produktu, ale môže tiež viesť k značnému poškodeniu tkanív, ak sa nevykoná správne“ a že „pri čím nižšej teplote je postup mrazenia vykonávaný, tým je tento proces menej škodlivý“. Na druhej strane odkazuje na štúdiu s názvom „Effect of Freezing on the Shelf Life of Salmon“ (Vplyv zmrazenia na trvanlivosť lososa) (International Journal of Food Science, august 2018, 1686121), z ktorej vyplýva, že „doba a teplota skladovania sú hlavnými faktormi ovplyvňujúcimi stratu kvality a trvanlivosť rýb, pričom lipidová zložka podlieha počas skladovania v zmrazenom stave najmä autooxidačným a hydrolytickým zmenám“ a že „lipidy v rybách… sú veľmi citlivé na oxidáciu, ktorá znižuje nutričnú hodnotu, textúru a farbu rýb“.
80
Komisia v rámci svojich úvodných úvah o právnom rámci tiež tvrdí, že údený losos, ktorý bol schladený na teplotu nižšiu ako teplota mrazenia, sa má považovať za mrazený produkt a ako taký, pokiaľ je skladovaný, za produkt, na ktorý sa vzťahujú ustanovenia o skladovaní mrazených produktov, a to oddiel VIII, kapitola VII bod 2 prílohy III k nariadeniu č. 853/2004. V tejto súvislosti spresňuje, že v dôsledku skladovania údeného lososa pri teplote určenej na krájanie na filety zostáva určitý percentuálny podiel vody, ktorý pri tejto teplote nekryštalizuje, čo môže v niektorých prípadoch umožniť rozvoj baktérií v tejto vode. Komisia dodáva, že skladovanie tohto produktu pri teplote stuhnutia môže v prípade kolísania teplôt spôsobiť bunkovú lýzu, teda rozpad buniek (ak kryštály ľadu poškodia bunkovú štruktúru), čo vedie k zvýšeniu zdravotných rizík a ovplyvňuje textúru, chuť a nutričnú hodnotu hotového produktu. Uvádza, že z dokumentácie dostupnej na internetovej stránke FAO vyplýva, že „rybie bielkoviny sa počas mrazenia a skladovania v chlade trvalo menia“, že „rýchlosť, akou dochádza k tejto denaturácii, závisí vo veľkej miere od teploty“, že „pri teplotách blízkych bodu mrazu, napríklad 28 °F [–2 °C], dochádza rýchlo k významným zmenám“ a že „dokonca aj pri 15 °F [–10 °C] sú zmeny také rýchle, že pôvodne kvalitný produkt sa môže znehodnotiť v priebehu niekoľkých týždňov“.
81
Komisia tiež tvrdí, že ak by sa pripustil výklad žalobkyne, podľa ktorého iba produkty, ktorých teplota bola znížená na –18 °C, možno považovať za mrazené, znamenalo by to, že produkty rybolovu, ktorých teplota bola znížená napríklad len na –17,5 °C, by nepodliehali povinnosti skladovania pri teplote –18 °C a mohli by sa predávať spotrebiteľom ako výrobky, ktoré neboli nikdy zmrazené, pričom táto situácia by bola „zjavne nebezpečná pre zdravie spotrebiteľov“ vzhľadom na riziko, ktorému by boli spotrebitelia vystavení v dôsledku možnosti, že ten istý výrobok mohol byť niekoľkokrát rozmrazený.
82
Z prípravných prác k delegovanému nariadeniu 2024/1141 a z tvrdení Komisie uvedených v rámci tejto žaloby tak možno vyvodiť, že dôvod, ktorý viedol k prijatiu napadnutého ustanovenia, súvisí so skutočnosťou, že v skoršom právnom rámci existovali „nejednoznačnosti“, pokiaľ ide o stuhnutie a zákaz skladovať a uskladňovať alebo prepravovať produkty rybolovu pri teplote požadovanej touto technikou, pričom dlhodobé udržiavanie údeného lososa pri tejto teplote by mohlo viesť k zdravotným rizikám.
83
Takáto otázka však musí byť kvalifikovaná ako otázka, ktorá môže mať významný dopad na zdravie ľudí.
84
V tejto súvislosti stačí konštatovať, ako je spresnené v bode 82 vyššie, že z tvrdení samotnej Komisie v podstate vyplýva, že dlhodobé udržiavanie údeného lososa pri teplote, ktorú si vyžaduje stuhnutie, môže mať vplyv na zdravie spotrebiteľov, a teda mať dopad na zdravie ľudí.
85
Ako vyplýva aj z písomných podaní Komisie, takýto účinok na zdravie ľudí sa navyše zdá byť významný. Komisia totiž spresňuje, že pripustenie výkladu uplatneného žalobkyňou, pokiaľ ide o oddiel VIII kapitolu VII bod 2 prílohy III k nariadeniu č. 853/2004, by viedlo k situácii, ktorá je „zjavne nebezpečná pre zdravie spotrebiteľov“.
86
Treba preto konštatovať, že Komisia bola pred prijatím napadnutého ustanovenia povinná poradiť sa s EFSA v súlade s článkom 13 nariadenia č. 853/2004.
87
Toto konštatovanie potvrdzuje skutočnosť, ako tvrdí samotná Komisia, že z odôvodnenia 27 nariadenia č. 853/2004 vyplýva, že právne predpisy Únie o hygiene potravín by sa mali opierať o vedecké poradenstvo.
88
Treba však uviesť, ako to urobila žalobkyňa, že vedecký základ zohľadnený Komisiou na účely vypracovania napadnutého ustanovenia nevyplýva ani z delegovaného nariadenia 2024/1141, ani z jeho dôvodovej správy.
89
Komisia navyše nespochybňuje tvrdenia žalobkyne založené na takejto neexistencii vedeckého základu. V duplike sa totiž obmedzuje na spresnenie, že vo vyjadrení k žalobe vychádzala zo štúdií preukazujúcich, že teplota a dĺžka mrazenia údeného lososa významne ovplyvňujú jeho kvalitu, ale nevyjadruje sa k neexistencii vedeckého základu napadnutého ustanovenia v rámci jeho vypracovania.
90
Neexistenciu vedeckého základu napadnutého ustanovenia v rámci jeho vypracovania možno okrem iného vyvodiť z tvrdenia Komisie v odpovedi na druhý žalobný dôvod žalobkyne, podľa ktorého je maximálna lehota 96 hodín výsledkom „konsenzu medzi výrobcami v odvetví“, pokiaľ ide o čas potrebný na krájanie údeného lososa v stuhnutom stave, a podľa ktorého „je to nepochybne primeraná a dostatočná lehota na vykonanie samotného procesu krájania s ohľadom na logistické a organizačné potreby odvetvia v tejto výrobnej fáze“.
91
Je pravda, ako tvrdí Komisia, že predsedníčka Parlamentu požiadala EFSA listom zo 14. mája 2024 v súlade s článkom 29 ods. 1 druhým pododsekom nariadenia č. 178/2002, aby vydal vedecké stanovisko k vplyvu postupov stuhnutia a rozmrazovania na pretrvanie a vývoj biologických rizík, na čo výkonný riaditeľ EFSA odpovedal listom z 12. júna 2024, v ktorom uviedol, že „nie je schopný identifikovať žiadne otvorené otázky týkajúce sa bezpečnosti potravín alebo rizika pre verejné zdravie za podmienok skladovania opísaných v žiadosti“.
92
Treba však konštatovať, že k takejto výmene došlo po prijatí delegovaného nariadenia 2024/1141, teda 14. decembra 2023, a preto v žiadnom prípade nemá vplyv na zákonnosť tohto nariadenia.
93
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba preto vyhovieť štvrtému žalobnému dôvodu a zrušiť napadnuté ustanovenie bez toho, aby bolo potrebné preskúmať ostatné tvrdenia a žalobné dôvody uvedené žalobkyňou.
O trovách
94
Podľa článku 134 ods. 1 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia nemala úspech vo veci, je opodstatnené uložiť jej povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania žalobkyne v súlade s jej návrhmi.
95
Podľa článku 138 ods. 1 rokovacieho poriadku členské štáty a inštitúcie, ktoré vstúpili do konania ako vedľajší účastníci, znášajú svoje vlastné trovy konania. Z toho vyplýva, že Francúzska republika znáša svoje vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (šiesta komora)
rozhodol takto:
1.
Bod 3 písm. e) prílohy k delegovanému nariadeniu Komisie (EÚ) 2024/1141 zo 14. decembra 2023, ktorým sa menia prílohy II a III k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004, pokiaľ ide o špecifické hygienické požiadavky na určité mäso, produkty rybolovu, mliečne výrobky a vajcia, sa zrušuje.
2.
Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Mowi Poland S.A.
3.
Francúzska republika znáša svoje vlastné trovy konania.
Costeira
Öberg
Zilgalvis
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 24. septembra 2025.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: poľština.