61990CJ0308_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Advanced Nuclear Fuels GmbH (herefter benaevnt "ANF-Lingen"), Lingen (Forbundsrepublikken Tyskland), har ved staevning indgivet til Domstolens Justitskontor den 6. oktober 1990 i henhold til Euratom-traktatens artikel 146 anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning 90/413/Euratom af 1. august 1990 om en procedure i henhold til Euratom-traktatens artikel 83 (EFT L 209, s. 27) og Kommissionens beslutning 90/465/Euratom af 20. august 1990 om udpegelse af den persongruppe, som skal varetage gennemfoerelsen af beslutning 90/413/Euratom (EFT L 241, s. 14).
2 Ved naevnte beslutning 90/413 stillede Kommissionen sagsoegeren under administration i et tidsrum af fire maaneder ° dog kun hvad angaar de i traktatens andet afsnit, kapitel VII, omhandlede forhold ° af en officielt udpeget persongruppe. Ved beslutning 90/465 udpegede Kommissionen den persongruppe, der skulle varetage administrationen i tidsrummet fra den 21. august 1990 til den 21. december 1990.
3 Domstolen har ved kendelse af 7. december 1990 paa Kommissionens begaering anordnet oejeblikkelig fuldbyrdelse af beslutning 90/413 og 90/465 og herved udsat afgoerelsen vedroerende sagsomkostningerne. Desuden har Domstolen ved kendelse af 20. marts 1991 a) forkastet sagsoegerens begaering om at faa tilstillet den evalueringsrapport, der var udarbejdet af de personer, som var udpeget til at varetage administrationen af sagsoegerens virksomhed, og som disse havde fremsendt til Kommissionen efter afslutningen af deres opgave, b) udsat afgoerelsen vedroerende sagsoegerens begaering om fremsendelse af denne rapport til Domstolen til hovedsagen og c) udsat afgoerelsen vedroerende de omkostninger, der er forbundet med fremsaettelsen af disse begaeringer.
4 Sagsoegerens begaering under b) er i mellemtiden blevet overfloedig, da de tyske atomtilsynsmyndigheder i april 1991 har tilstillet sagsoegeren en kopi af rapporten. Sagsoegeren har vedlagt denne kopi som bilag til sin replik.
5 Kommissionen vedtog beslutning 90/413 og 90/465, efter at ANF-Lingen den 16. maj 1990 havde meddelt denne, at virksomheden i maj 1990 havde udfoert nukleart materiale fra Forbundsrepublikken Tyskland til dets moderselskab Advanced Nuclear Fuels, Richland, Amerikas Forenede Stater (herefter benaevnt "ANF-Richland"), uden at have forudanmeldt denne udfoersel, og uden at dette salg af nukleart materiale var blevet indfoert i virksomhedens regnskabs- og driftsoversigter.
6 Denne udfoersel kunne finde sted paa grund af et sammentraef af ubestridte omstaendigheder, der beskrives som foelger i betragtningerne til beslutning 90/413:
"Den 8. maj 1990 blev en palle med to beholdere, som hver rummede to kasser, flyttet fra oplagringspladsen til den sluse, hvor materialer indfoeres i fabrikken, idet den kasse, der indeholdt uranpellets med en berigning paa 3,30%, skulle udtages.
Efter at dette var sket, blev pallen med de to beholdere ved en fejltagelse stillet udendoers i naerheden af oplagringspladsen for tomme beholdere og derefter glemt. De to beholdere paa pallen indeholdt saaledes kun tre kasser: en kasse indeholdende 49,84 kg uranoxid (UO2) med en berigning paa 2,70% og to yderligere kasser indeholdende henholdsvis 49,86 kg og 47,29 kg uran med en berigning paa 3,95%.
Om morgenen den 11. maj 1990, hvor man forberedte afsendelsen af 72 tomme beholdere til ANF-Richland, blev den omhandlede palle ved en fejltagelse af en anden medarbejder placeret i en lastbil tilhoerende en virksomhed, der transporterer almindeligt gods.
Den medarbejder, der var ansvarlig for afsendelsen, konstaterede, at beholderne paa den naevnte palle var forsynet med den efter national lovgivning kraevede etiket til maerkning af radioaktivt materiale. Medarbejderen formodede, at disse beholdere, eftersom de befandt sig paa det paagaeldende omraade, var tomme og bestemt til videre forsendelse, og han fjernede derfor denne etiket og satte nye etiketter paa, hvoraf det fremgik, at beholderne var tomme. Den samme dag kl. 19.00 bliver varerne laesset af i lufthavnen i Luxembourg-Findel, og ladningen gjort klart til transport med fly.
Den 12. maj 1990 sendes beholderne med fragtfly til Seattle (Amerikas Forenede Stater), hvor de ankommer kl. 21.10, lokal tid.
Den 14. maj 1990 sendes beholderne videre med lastbil til virksomheden ANF-Richland, hvor de ankommer den 15. maj 1990.
ANF-Lingen blev samme dag kontaktet af ANF-Richland, der efter en rutinemaessig maaling af radioaktiv straaling havde konstateret, at de to angiveligt tomme beholdere indeholdt nukleart materiale. Forseglingen blev straks undersoegt, og det viste sig, at der ikke var fjernet materiale fra de tre kasser.
Den 16. maj 1990 underrettede ANF-Lingen Kommissionens Direktorat for Sikkerhedskontrol om sagens forloeb.
Den 17. maj 1990 underrettede ANF-Lingen ligeledes Euratoms Forsyningsagentur herom."
7 Artikel 2 og 3 i beslutning 90/413 lyder saaledes:
"Artikel 2
1. Virksomheden Advanced Nuclear Fuels GmbH stilles under administration i et tidsrum af fire maaneder, dog kun hvad angaar de i traktatens andet afsnit, kapitel VII, omhandlede forhold vedroerende sikkerhedskontrol.
2. Administrationen har ingen indvirkning paa virksomhedens ansvar ifoelge national eller international ret.
Artikel 3
1. Den i artikel 2 fastsatte administration gennemfoeres med henblik paa at:
° undersoege og i givet fald aendre de interne regler om sikkerhedskontrol
° kontrollere reglernes ivaerksaettelse og overvaage deres anvendelse.
2. Med henblik paa gennemfoerelsen af administrationen skal den eller de personer, der har faaet til opgave at udfoere denne,
° have adgang til alle dokumenter og lokaler
° kunne give enhver instruktion til virksomhedens organer eller personale
° kunne anmode om eller kraeve enhver hjaelp udefra, som maatte vise sig noedvendig for at gennemfoere administrationen paa rette maade.
3. En evalueringsrapport forelaegges Kommissionen senest otte dage efter administrationens ophoer."
8 I betragtningerne til beslutning 90/413 anfoerer Kommissionen bl.a. foelgende:
"Da det afgoerende kriterium for anvendelsen af denne artikel bygger paa karakteren af de begaaede overtraedelser, maa det foerst afgoeres, hvilke overtraedelser det drejer sig om, set ud fra saavel et objektivt som et subjektivt synspunkt.
Objektivt set er der her tale om overtraedelse af grundlaeggende bestemmelser i de retsregler, Faellesskabet har fastlagt paa sikkerhedsomraadet, og det er en forudsaetning for gennemfoerelsen af maalsaetningen i traktatens artikel 77, at disse bestemmelser overholdes.
De konstaterede overtraedelser har desuden forhindret Kommissionen i at opfylde den opgave, den paalaegges i henhold til traktatens artikel 2, litra e), nemlig 'ved passende kontrol at garantere, at nukleart materiale ikke anvendes til andre formaal end dem, det er bestemt til' .
Det boer i den forbindelse understreges, at Kommissionen laegger saerlig stor vaegt paa kontrollen med udfoersel af materialer.
Overtraedelserne er saerligt graverende, fordi det drejer sig om betydelige maengder af allerede beriget uran, der meget let kan beriges til vaerdier, der goer det anvendeligt til strategiske formaal.
Subjektivt set synes de paagaeldende handlinger imidlertid ikke at vaere begaaet forsaetligt, og der er saaledes ikke tale om et egentligt svigagtigt forhold. Dette afspejles desuden af, at rapporten vedroerende den aarlige samlede opgoerelse over lagerbeholdninger kun udviser en beskeden forskel mellem den faktiske beholdning og den tilsvarende bogfoerte beholdning, nemlig ca. 0,1% af den samlede beholdning, eller 0,023% af den samlede beholdning samt beholdningsaendringer i tidsrummet fra den 4. august 1989 til den 4. juli 1990.
Ikke desto mindre drejer det sig om en alvorlig overtraedelse, der kan tilskrives uagtsomhed paa flere punkter, baade fra medarbejdernes og fra ledelsens side, isaer paa grund af manglende kontrolforanstaltninger.
I betragtning af de begaaede fejls graverende karakter anser Kommissionen det for vigtigt, at der traeffes de noedvendige forholdsregler for at forhindre, at lignende haendelser gentager sig i fremtiden, ikke mindst i betragtning af, at ANF-Lingen regelmaessigt foretager saadanne overfoersler af beholdere og agter at fortsaette hermed.
For at forhindre gentagelser af saadanne fejl, der isaer skyldes de omhandlede transaktioners rutinemaessige karakter, agter Kommissionen at sikre, at der traeffes passende klare forholdsregler, baade med hensyn til arbejdsforskrifter og gennemfoerelsen heraf.
Med henblik herpaa og i betragtning af de begaaede fejls graverende karakter, finder Kommissionen, at foranstaltningerne i traktatens artikel 83, stk. 1, litra c), boer bringes i anvendelse.
Kun ved at saette virksomheden under administration vil det i realiteten vaere muligt at sikre sig, at denne overholder alle sine forpligtelser med hensyn til sikkerhedskontrol, og karakteren af de begaaede overtraedelser udelukker enhver anvendelse af advarsler som fastsat i stk. 1, litra a), i naevnte artikel.
Uagtet at ANF-Lingen har underrettet de tjenestegrene, som er ansvarlige for sikkerhedskontrol, om, at virksomheden agter at indfoere nye interne regler for forvaltning og behandling af materialer, og har paataget sig at informere disse tjenestegrene herom, mener Kommissionen, at administrationen af virksomheden skal fastsaettes til fire maaneder regnet fra den dag, hvor det meddeles, hvilken/hvilke personer der udpeges til dette hverv. Ved udloebet af denne periode skal der udfaerdiges en evalueringsrapport."
9 I henhold til Euratom-traktatens artikel 83 ivaerksatte Kommissionen den sanktion at stille virksomheden under administration, efter at den i artikel 1 i ovennaevnte beslutning 90/413 havde fastslaaet, at sagsoegeren "har overtraadt Euratom-traktatens artikel 79, jf. de naermere bestemmelser i artikel 10, 11 og 24 i forordning (Euratom) nr. 3227/76 samt i kode 3.1.2 i Kommissionens beslutning af 5. juni 1985 om saerlige kontrolbestemmelser ved a) ikke at foretage forudanmeldelse om en udfoersel, b) ikke at overholde reglerne om registrering af beholdningsaendringer, c) ikke at overholde reglerne om udarbejdelse af driftsoversigter over aendringer i maengde og aendringer i sammensaetningen af det nukleare materiale".
10 Til stoette for sin paastand har sagsoegeren for det foerste gaeldende, at de omhandlede faktiske omstaendigheder ikke udgoer nogen misligholdelse af forpligtelserne i henhold til Euratom-traktatens kapitel VII. Desuden er sanktionen med at stille virksomheden under administration ifoelge sagsoegeren retsstridig, da den er blevet ivaerksat paa et tidspunkt, hvor enhver eventuel overtraedelse var ophoert. Endelig staar den ivaerksatte sanktion ifoelge sagsoegeren ikke i rimeligt forhold til haendelsen, og Domstolen boer derfor erstatte den med en mindre alvorlig sanktion i form af en advarsel.
11 Hvad naermere angaar sagens faktiske omstaendigheder, retsreglerne, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for at forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Overtraedelse af traktaten
12 Sagsoegeren har anfoert, at den omhandlede udfoersel er sket ved en fejltagelse og beror paa en enkelt fejl ved den behandling af transportbeholderne, der er reguleret ved "behandlingsforskrift ANF-10.105 UO2-transporter af 14. oktober 1987". Denne ordning er fastsat af den nationale atomtilsynsmyndighed, som ogsaa kontrollerer dens overholdelse. Ifoelge sagsoegeren udgoer den omhandlede udfoersel kun en overtraedelse af disse forskrifter og kan ikke anses for en alvorlig misligholdelse af forpligtelserne i henhold til Euratom-traktatens artikel 79, der er naermere fastlagt i artikel 10, 11 og 24 i forordning nr. 3227/76 og i kode 1.3.2 i Kommissionens beslutning af 5. juni 1985.
13 Med hensyn til den naevnte kode og artikel 24 i forordning nr. 3227/76 har sagsoegeren anfoert, at udfoerslen, der ikke var planlagt paa forhaand, skete ved en fejltagelse og derfor ikke kunne forudanmeldes. Hvad angaar oversigterne i henhold til artikel 10 og 11 i forordning nr. 3227/76 kunne der ikke registreres nogen beholdningsaendring for hvert materialebalanceomraade foer det tidspunkt, hvor udfoerslen blev opdaget. Oversigterne blev korrigeret umiddelbart efter, at udfoerslen blev opdaget. Desuden har Kommissionen ifoelge sagsoegeren til enhver tid vaeret i stand til at opfylde sin kontrolopgave, da det omhandlede nukleare braendsel hele tiden var i sagsoegerens og ANF-Richland' s besiddelse. Under disse omstaendigheder kan der ikke tilskrives sagsoegeren nogen overtraedelse af artikel 10 og 11 i forordning nr. 3227/76.
14 Efter Kommissionens opfattelse er der sket en overtraedelse af artikel 24 i forordning nr. 3227/76 og kode 1.3.2 i Kommissionens beslutning af 5. juni 1985, fordi der i det foreliggende tilfaelde er blevet udfoert fissilt materiale til De Forenede Stater uden forudanmeldelse. Desuden har den bogfoerte beholdning ikke kunnet bestemmes "til enhver tid" som angivet i artikel 10 i forordning nr. 3227/76. Endelig har driftsoversigten i henhold til artikel 11 i forordning nr. 3227/76 for hvert materialebalanceomraade ikke indeholdt de driftsdata, der goer det muligt at fastslaa aendringer i maengde og sammensaetning af det nukleare materiale.
15 Det bemaerkes hertil foerst, at forordning nr. 3227/76 alene omhandler arten og raekkevidden af forpligtelserne i Euratom-traktatens artikel 79. Derfor udgoer enhver misligholdelse af en af forpligtelserne i denne forordning en overtraedelse af artikel 79 og kan saaledes medfoere, at Kommissionen ivaerksaetter en af de i artikel 83 foreskrevne sanktioner mod personer eller virksomheder, der er ansvarlige for denne overtraedelse.
16 Det bemaerkes dernaest, at det er ubestridt, at det fissile materiale, der var registreret i regnskabs- og driftsoversigterne i tidsrummet fra den 11. til den 14. maj 1990, ikke svarede til den faktiske beholdning i sagsoegerens anlaeg, da de beholdningsaendringer, der fandt sted ved den omhandlede fejlagtige udfoersel, foerst blev registreret, efter at denne blev opdaget. I disse tre dage indeholdt oversigterne dels ikke samtlige beholdningsaendringer, saaledes at den bogfoerte beholdning til enhver tid kunne bestemmes, dels ikke alle driftsdata, der goer det muligt at fastslaa aendringer i det nukleare materiales maengde og sammensaetning. Den omstaendighed, at det nukleare braendsel hele tiden var i enten sagsoegerens eller ANF-Richland' s besiddelse, aendrer ikke, at Kommissionen herved er blevet forhindret i at opfylde sin kontrolopgave i strid med forpligtelserne i artikel 10 og 11 i forordning nr. 3227/76.
17 Endelig skal det fastslaas, at det er ubestridt, at den omhandlede udfoersel har fundet sted, uden at dette som kraevet efter artikel 24 i forordning nr. 3227/76 blev forudanmeldt til Kommissionen. Den omstaendighed, at udfoerslen skete ved en fejltagelse, aendrer ikke dette forhold.
18 Paa baggrund heraf maa det foerste anbringende forkastes.
Anbringendet om, at der skal foreligge bestaaende overtraedelse
19 Sagsoegeren har bestridt, at Kommissionen har kunnet ivaerksaette den omhandlede sanktion for allerede afsluttede overtraedelser. Sanktionen har karakter af tvang og skal bringe en eksisterende retsstridig situation til ophoer; den er derfor ikke laengere begrundet, naar en saadan situation ikke laengere foreligger. Den 1. august 1990, da den anfaegtede beslutning blev vedtaget, var den omhandlede overtraedelse bragt til ophoer. Den fejlagtige udfoersel var nemlig ubestridt et enkeltstaaende tilfaelde, der beroede paa et sammenfald af tilfaeldige omstaendigheder. Desuden udelukkede de aendringer af organisationsreglementet for behandling af transportbeholdere, som sagsoegeren indfoerte dagen efter, at den fejlagtige udfoersel var blevet opdaget, og som traadte i kraft inden den 1. august 1990, enhver mulighed for en gentagelse af haendelsen.
20 Det bemaerkes hertil alene, at artikel 83 opregner de sanktioner, som Kommissionen kan ivaerksaette alt efter, hvor alvorlig den konstaterede overtraedelse er, og ikke indeholder nogen sondring imellem, om overtraedelsen er bragt til ophoer eller fortsat bestaar.
21 Som Kommissionen med rette har anfoert, sikrer Euratom-traktatens artikel 83 nyttevirkningen af Euratom-traktatens kapitel VII derved, at den tillaegger Kommissionen omfattende befoejelser til at ivaerksaette sanktioner, der ikke udelukkende er af finansiel karakter. Dette harmonerer ogsaa med traktatfaedrenes oenske om at give Kommissionen de noedvendige midler til bl.a. at opfylde den opgave inden for Euratom, der er fastlagt i Euratom-traktatens artikel 2, litra e), nemlig at garantere, at nukleart materiale ikke anvendes til andre formaal end dem, det er bestemt til. Kommissionen var saaledes befoejet til at vedtage den omtvistede foranstaltning, selv om overtraedelsen allerede var bragt til ophoer.
22 Det foelger heraf, at sagsoegerens andet anbringende ogsaa maa forkastes.
Anbringendet vedroerende sanktionens uforholdsmaessighed
23 Sagsoegeren har foerst anfoert, at Kommissionen har overdrevet den graverende karakter af sagsoegerens overtraedelser, da disse paa intet tidspunkt har hindret Kommissionen i at opfylde sin kontrolopgave. Desuden maa der ifoelge sagsoegeren tages hensyn til, at overtraedelserne af artikel 10, 11 og 24 i forordning nr. 3227/76 samt af kode 1.3.2 i beslutningen af 5. juni 1985 beror paa ét forhold, da der i forbindelse med den omtvistede haendelse skete en tilsidesaettelse af flere bestemmelser ved en enkelt handling.
24 For det andet var den ivaerksatte sanktion ikke noedvendig. Dels raader Kommissionen i henhold til Euratom-traktatens artikel 81 over omfattende kontrolbefoejelser, hvorefter den kan udsende inspektoerer til virksomhederne for at kontrollere malme, udgangsmaterialer og specielle fissile materialer og for at sikre overholdelsen af bestemmelserne i artikel 77. Dels gjorde de foranstaltninger, som sagsoegeren ivaerksatte, efter at haendelsen blev opdaget, administrationen af virksomheden overfloedig. I oevrigt bestod denne sanktion blot i, at administrationsgruppen besoegte sagsoegerens virksomhed fire gange og herved paa grund af sagsoegerens samarbejde udelukkende rettede visse henstillinger til virksomheden.
25 Disse omstaendigheder begrunder efter sagsoegerens opfattelse, at Domstolen erstatter den ivaerksatte sanktion med en mindre streng foranstaltning i form af en advarsel i henhold til Euratom-traktatens artikel 83, litra a).
26 Hertil bemaerkes, at de bestemmelser, hvormed der skal forhindres misbrug af fissilt materiale til andre formaal end de af brugerne angivne, er af grundlaeggende betydning for Euratoms opfyldelse af de opgaver, der er anfoert i Euratom-traktatens artikel 1 og 2. Med henblik herpaa er overholdelsen af de bestemmelser, der kontrolleres af Kommissionen i henhold til Euratom-traktatens artikel 77, 79, 81 og 83, yderst vigtig. Derfor udgoer enhver overtraedelse af disse bestemmelser fra en virksomheds side en alvorlig overtraedelse.
27 Den omstaendighed, at de forskellige overtraedelser, der i denne sag tilskrives sagsoegeren, beror paa en enkelt fejl, kan ikke anvendes som begrundelse for at ivaerksaette en mindre streng sanktion. Det staar tvaertimod fast, at det i flere nationale retsordener bestemmes, at der i saadanne tilfaelde skal ivaerksaettes den strengest mulige sanktion.
28 Noedvendigheden af den omtvistede sanktion fremgaar af, at der herved kan traeffes forholdsregler mod, at der begaas lignende overtraedelser i fremtiden. Inden for rammerne af sin opgave kan administrationsgruppen nemlig give praecise instruktioner og i givet fald gennemtvinge disse mod virksomhedsledelsens vilje, mens Kommissionens mulighed for at udsende inspektoerer, der blot er bemyndiget til at kontrollere regnskabet, i den forbindelse er aabenbart utilstraekkelig.
29 Desuden kan sagsoegeren heller ikke bestride noedvendigheden af den ivaerksatte sanktion ved at henvise til den af virksomheden udviste samarbejdsvillighed, som ikke bestrides. Det er nemlig ikke godtgjort, at de forbedringer, som virksomheden gennemfoerte af egen drift, uden sanktionen ville have tilfredsstillet Kommissionen. Som det nemlig fremgaar af administrationsgruppens rapport, blev de svageste punkter i sagsoegerens struktur og organisation foerst afhjulpet i november og december 1990.
30 Paa grundlag af disse overvejelser maa det fastslaas, at det sidste anbringende ikke er begrundet. Saaledes kan sagsoegerens paastand om, at den ivaerksatte sanktion erstattes med en sanktion i form af en advarsel ikke tages til foelge.
31 Da ingen af sagsoegerens anbringender kan tages til foelge, frifindes sagsoegte.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges den tabende part at betale sagens omkostninger. Da sagsoegeren har tabt sagen, tilpligtes sagsoegeren at betale sagens omkostninger, inklusive omkostningerne i forbindelse med begaeringerne om ivaerksaettelse af oejeblikkelig fuldbyrdelse af de anfaegtede beslutninger og om fremsendelse af administrationsgruppens evalueringsrapport.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
1) Kommissionen frifindes.
2) Sagsoegeren betaler samtlige sagens omkostninger, inklusive omkostningerne i forbindelse med begaeringerne om ivaerksaettelse af oejeblikkelig fuldbyrdelse af de anfaegtede beslutninger og om fremsendelse af administrationsgruppens evalueringsrapport.