61987CO0078_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 VED STAEVNING INDGIVET TIL DOMSTOLENS JUSTITSKONTOR DEN 13 . MARTS 1987 HAR TJENESTEMAND I LOENKLASSE B2 VED KOMMISSIONEN GIOVANNI SANTARELLI ANLAGT TO SAGER I MEDFOER AF ARTIKEL 91, STK . 4, I TJENESTEMANDSVEDTAEGTEN ( HEREFTER BENAEVNT "VEDTAEGTEN ") MED PAASTAND OM ANNULLATION AF ANSAETTELSESMYNDIGHEDENS AFGOERELSE AF 27 . OKTOBER 1986 OM AT HENVISE SAGSOEGERENS SAG TIL INVALIDITETSUDVALGET SAMT OM ANNULLATION AF KONSEKVENSERNE AF DENNE AFGOERELSE, HERUNDER NAVNLIG AFGOERELSEN AF 24 . FEBRUAR 1987 OM PENSIONERING AF SAGSOEGEREN PAA GRUND AF INVALIDITET .
2 VED STAEVNING INDGIVET DEN 16 . JULI 1987 HAR SANTARELLI ANLAGT SAG I MEDFOER AF VEDTAEGTENS ARTIKEL 91, STK . 2, LIGELEDES MED PAASTAND OM ANNULLATION AF AFGOERELSEN AF 27 . OKTOBER 1986 OG DE HERAF FOELGENDE AKTER .
3 DET FREMGAAR AF OPLYSNINGERNE I SAGEN, AT ANSAETTELSESMYNDIGHEDEN I MEDFOER AF VEDTAEGTENS ARTIKEL 59, STK . 1, AFSNIT 4, BESLUTTEDE AT HENVISE SAGSOEGERENS SAG TIL INVALIDITETSUDVALGET, DA DEN HAVDE KONSTATERET, AT HAN I TIDSRUMMET MELLEM DEN 1 . JUNI 1981 OG DEN 31 . MAJ 1984 HAVDE VAERET FRAVAERENDE FRA TJENESTEN AF HELBREDSMAESSIGE GRUNDE I I ALT 390 DAGE . UDVALGET ERKLAEREDE, AT SAGSOEGEREN VAR I STAND TIL AT UDFOERE SIT ARBEJDE, MEN FORBEHOLDT SIG DOG RET TIL AT UNDERSOEGE HAM IGEN I SLUTNINGEN AF 1985, "SAAFREMT HANS HELBREDSTILSTAND IKKE HAVDE STABILISERET SIG ENDELIGT ". UDVALGETS KONKLUSION BLEV MEDDELT SAGSOEGEREN VED SKRIVELSE AF 16 . OKTOBER 1984 .
4 DEN 27 . OKTOBER 1986 BESLUTTEDE ANSAETTELSESMYNDIGHEDEN EFTER AT HAVE KONSTATERET, AT SAGSOEGEREN ATTER HAVDE VAERET FRAVAERENDE AF HELBREDSMAESSIGE GRUNDE I I ALT 211 DAGE I TIDSRUMMET MELLEM DEN 28 . SEPTEMBER 1984 OG DEN 27 . OKTOBER 1986, PAA NY AT HENVISE SAGEN TIL INVALIDITETSUDVALGET, FOR AT DETTE KUNNE TAGE ENDELIG STILLING TIL, OM HAN VAR I STAND TIL AT VARETAGE SIT ARBEJDE PAA NORMAL VIS .
5 VED SKRIVELSE AF 16 . JANUAR 1987 INDGAV SANTARELLI EN KLAGE I HENHOLD TIL VEDTAEGTENS ARTIKEL 90, STK . 2, OVER AFGOERELSEN AF 27 . OKTOBER 1986, HVORI HAN ANFOERTE, AT ANSAETTELSESMYNDIGHEDEN HAVDE BEREGNET DET FRAVAER PAA 12 MAANEDER, SOM KRAEVES EFTER VEDTAEGTENS ARTIKEL 59, STK . 1, FOR AT SAGEN KAN HENVISES TIL INVALIDITETSUDVALGET, FORKERT .
6 VED AFGOERELSE AF 24 . FEBRUAR 1987 AFSKEDIGEDE ANSAETTELSESMYNDIGHEDEN SAGSOEGEREN MED PENSION I HENHOLD TIL VEDTAEGTENS ARTIKEL 53, IDET DEN HENVISTE TIL DEN KONKLUSION, INVALIDITETSUDVALGET VAR NAAET TIL PAA MOEDET DEN 6 . JANUAR 1987, HVOREFTER SAGSOEGEREN VAR BLEVET VARIGT OG TOTALT INVALID OG DERFOR UDE AF STAND TIL AT VARETAGE EN STILLING INDEN FOR SIN STILLINGSGRUPPE .
7 VED PROCESSKRIFTER INDGIVET TIL DOMSTOLENS JUSTITSKONTOR DEN 8 . MAJ 1987 OG DEN 2 . OKTOBER 1987 HAR KOMMISSIONEN FREMSAT TO FORMALITETSINDSIGELSER I HENHOLD TIL PROCESREGLEMENTETS ARTIKEL 91, STK . 1 .
8 VED KENDELSE AF 4 . MAJ 1988 HAR DOMSTOLENS TREDJE AFDELING TRUFFET BESTEMMELSE OM FORENING AF DE TO SAGER . DA PARTERNES SKRIFTLIGE STILLINGTAGEN INDEHOLDER ALLE DE OPLYSNINGER, DER ER NOEDVENDIGE FOR, AT DOMSTOLEN KAN TRAEFFE AFGOERELSE OM, HVORVIDT DE TO SAGER KAN ANTAGES TIL REALITETSBEHANDLING, HAR DEN IKKE ANSET DET FOR NOEDVENDIGT AT HOERE PARTERNES MUNDTLIGE FORKLARING .
9 KOMMISSIONEN HAR NEDLAGT PAASTAND OM AFVISNING AF DE TO SAGER, IDET DEN HAR GJORT GAELDENDE, AT BETINGELSERNE I VEDTAEGTENS ARTIKEL 59, STK . 1, FOR AT HENVISE SAGEN TIL INVALIDITETSUDVALGET VAR OPFYLDT I DET FORELIGGENDE TILFAELDE, OG AT DENNE FORANSTALTNING UNDER ALLE OMSTAENDIGHEDER KUN FORBEREDER AFGOERELSEN OM PENSIONERING OG FOELGELIG IKKE KAN VAERE EN AKT, DER INDEHOLDER ET KLAGEPUNKT MOD SAGSOEGEREN, SOM KAN GOERES TIL GENSTAND FOR EN KLAGE OG ET SOEGSMAAL VED SIDEN AF DEM, DER KAN RETTES MOD DEN EGENTLIGE AFGOERELSE OM PENSIONERINGEN .
10 FOR SAA VIDT ANGAAR PAASTANDEN OM ANNULLATION AF AFGOERELSEN OM PENSIONERING ER KOMMISSIONEN AF DEN OPFATTELSE, AT DENNE PAASTAND LIGELEDES MAA AFVISES, FORDI SAGSOEGEREN IKKE FORINDEN HAR INDGIVET KLAGE TIL ANSAETTELSESMYNDIGHEDEN, SAALEDES SOM VEDTAEGTENS ARTIKEL 90, STK . 2, KRAEVER . KOMMISSIONEN HAR DESUDEN POINTERET, AT DER IKKE I STAEVNINGERNE ER FREMFOERT ARGUMENTER AF MATERIEL ELLER FORMEL KARAKTER VEDROERENDE DENNE AFGOERELSE .
11 I DEN FOERSTE SAG ( 78/87 ) HAR KOMMISSIONEN DESUDEN GJORT GAELDENDE, AT SAGEN MAA AFVISES, FORDI BETINGELSERNE I VEDTAEGTENS ARTIKEL 91, STK . 4, IKKE VAR OPFYLDT, IDET DER IKKE VAR VEDLAGT EN ANMODNING OM UDSAETTELSE AF GENNEMFOERELSEN AF DEN PAAKLAGEDE AFGOERELSE ELLER OM FORELOEBIGE FORANSTALTNINGER .
12 SAGSOEGEREN HAR GJORT GAELDENDE, AT ANSAETTELSESMYNDIGHEDENS AFGOERELSE AF 27 . OKTOBER 1986 OM AT INDBRINGE SAGEN FOR INVALIDITETSUDVALGET ER TRUFFET I STRID MED VEDTAEGTENS ARTIKEL 59, STK . 1, IDET ANSAETTELSESMYNDIGHEDEN HAR FORETAGET EN FORKERT BEREGNING AF DE 12 MAANEDER, HVORI SAGSOEGEREN TILSAMMEN HAR HAFT SYGEORLOV INDEN FOR EN PERIODE PAA 3 AAR FORUD FOR INDBRINGELSEN AF SAGEN FOR UDVALGET . HAN HAR GJORT GAELDENDE, AT HAN HAR SOEGSMAALSINTERESSE MED HENSYN TIL DENNE AFGOERELSE, IDET DENNE - LANGT FRA AT VAERE RENT FORBEREDENDE - DANNER GRUNDLAGET FOR DEN PROCEDURE, DER FOERTE TIL PENSIONERINGEN, OG AT DENNE AFGOERELSES UGYLDIGHED NOEDVENDIGVIS MAA MEDFOERE, AT ALLE AKTER TIL DENS GENNEMFOERELSE ER ULOVLIGE . DESUDEN HAR HAN GJORT GAELDENDE, AT EN FORBEREDENDE AKT KUN ER UNDDRAGET LEGALITETSPROEVELSEN, FOR SAA VIDT SOM DEN OVERLADER DET TIL DEN, DER ER BEFOEJET TIL AT TRAEFFE AFGOERELSEN, AT BESTEMME, HVORDAN DEN SKAL FOELGES OP . I DET FORELIGGENDE TILFAELDE KUNNE ANSAETTELSESMYNDIGHEDEN IMIDLERTID KUN TRAEFFE EN AFGOERELSE, DER GIK I SAMME RETNING SOM INVALIDITETSUDVALGETS KONKLUSION .
13 DET BEMAERKES, AT BESLUTNINGEN OM AT HENVISE SAGSOEGERENS SAG TIL INVALIDITETSUDVALGET ER EN FORBEREDENDE AKT, SOM ER ET LED I PROCEDUREN VED PENSIONERING . FORBEREDENDE AKTER KAN IMIDLERTID IKKE GOERES TIL GENSTAND FOR ET SOEGSMAAL ( JFR . BLANDT ANDET DOMSTOLENS KENDELSE AF 18 . NOVEMBER 1980, MACEVICIUS MOD EUROPA-PARLAMENTET, SAG 141/80, SML . S . 3509 ), OG SAGSOEGEREN KAN KUN UNDER ET SOEGSMAAL TIL PROEVELSE AF DEN AFGOERELSE, DER TRAEFFES EFTER PROCEDUREN, GOERE GAELDENDE, AT TIDLIGERE HANDLINGER, SOM ER SNAEVERT FORBUNDET HERMED, ER ULOVLIGE ( JFR . DOM AF 14 . DECEMBER 1966, CESARE ALFIERI MOD EUROPA-PARLAMENTET, SAG 3/66, SML . 1965-1968, S . 317 ).
14 ENDELIG MAA DET KONSTATERES, AT SAGSOEGEREN IKKE HAR INDGIVET EN KLAGE OVER AFGOERELSEN OM AFSKEDIGELSE MED PENSION I MEDFOER AF VEDTAEGTENS ARTIKEL 90, STK . 2 .
15 HERAF FOELGER, AT SAGERNE MAA AFVISES .
Afgørelse om sagsomkostninger
SAGENS OMKOSTNINGER
16 I HENHOLD TIL PROCESREGLEMENTETS ARTIKEL 69, STK . 2, DOEMMES DEN TABENDE PART TIL AT BETALE SAGENS OMKOSTNINGER . IFOELGE PROCESREGLEMENTETS ARTIKEL 70 BAERER INSTITUTIONERNE DOG SELV DE UDGIFTER, DE HAR AFHOLDT I SAGER ANLAGT AF DE ANSATTE VED FAELLESSKABERNE .
Afgørelse
AF DISSE GRUNDE
BESTEMMER
DOMSTOLEN ( TREDJE AFDELING )
EFTER AT HAVE HOERT GENERALADVOKATEN
1 ) SAGERNE AFVISES .
2 ) HVER PART BAERER SINE OMKOSTNINGER .
LUXEMBOURG, DEN 24 . MAJ 1988