61994TO0183_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag T-183/94,
Cantina Cooperativa fra Produttori Vitivinicoli di Torre di Mosto m.fl., ved advokat Ivone Cacciavillani, Venedig (Italien), og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Alain Lorang, 51, rue Albert 1er,
sagsoegere,
mod
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved juridisk konsulent Eugenio de March, som befuldmaegtiget, bistaaet af advokat Alberto Dal Ferro, Vicenza, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
sagsoegt,
stoettet af
Raadet for Den Europaeiske Union ved juridisk konsulent Arthur Brautigam og Diego Canga Fano, Raadets Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos direktoer Bruno Eynard, Den Europaeiske Investeringsbanks Direktorat for Juridiske Anliggender, 100, boulevard Konrad Adenauer,
intervenient,
angaaende en paastand om annullation af flere faellesskabsretlige bestemmelser om obligatorisk destillation inden for vinsektoren,
har
DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS RET I FOERSTE INSTANS
(Tredje Udvidede Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, J. Biancarelli, og dommerne C.P. Briët, C.W. Bellamy, P. Lindh og J. Azizi,
justitssekretaer: H. Jung,
afsagt foelgende
Kendelse
Dommens præmisser
Faktiske og retlige omstaendigheder
1 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 29. april 1994 har 43 andelsselskaber, vinavlersammenslutninger og vinavlere paa egne vegne i henhold til artikel 173, stk. 4, i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab (herefter benaevnt "EF-traktaten") anlagt sag med paastand om annullation af en raekke faellesskabsretlige bestemmelser om obligatorisk destillation inden for vinsektoren.
2 Indledningsvis skal det naevnes, hvad der er formaalet med foranstaltningerne vedroerende obligatorisk destillation af bordvin inden for rammerne af den faelles markedsordning for vin. Grundforordningen paa omraadet er Raadets forordning (EOEF) nr. 822/87 af 16. marts 1987 om den faelles markedsordning for vin (EFT L 84, s. 1, herefter benaevnt "forordning nr. 822/87"), der i 44. betragtning i praeamblen angiver, at "obligatorisk destillation er den mest effektive foranstaltning til at absorbere overskuddet paa bordvinsmarkedet; det er derfor noedvendigt at fastsaette, at denne foranstaltning skal udloeses, naar der kan konstateres alvorlig uligevaegt paa markedet, og der maa fastsaettes praecise kriterier til vurdering af denne uligevaegt".
3 Artikel 39, stk. 1, i forordning nr. 822/87 indeholder foelgende bestemmelse:
"1. Naar markedet for bordvin og vin egnet til fremstilling af bordvin i et produktionsaar udviser en alvorlig uligevaegt, besluttes det at foretage obligatorisk destillation af bordvin.
Den i foerste afsnit alvorlige uligevaegt paa markedet anses for at foreligge, naar:
a) de ved begyndelsen af produktionsaaret konstaterede disponible maengder overstiger det normale forbrug med mere end fire maaneders forbrug, eller
b) produktionen overstiger det normale forbrug med over 9%, eller
c) det vejede gennemsnit af de repraesentative priser for alle typer bordvin ved begyndelsen af et produktionsaar og i en naermere fastlagt periode ligger under 82% af orienteringsprisen."
4 I artikel 39, stk. 2, i forordning nr. 822/87 hedder det, at "Kommissionen fastsaetter den maengde, der skal leveres til obligatorisk destillation for at fjerne produktionsoverskuddet og saaledes genoprette en normal markedssituation, navnlig med hensyn til de forventede disponible maengder ved udgangen af produktionsaaret og priserne".
5 Artikel 39, stk. 3, i samme forordning indeholder foelgende bestemmelse:
"Den i overensstemmelse med stk. 2 fastsatte samlede destillationsmaengde fordeles mellem de forskellige produktionsomraader i Faellesskabet, opgjort pr. medlemsstat.
Den maengde, der skal destilleres, er for hvert produktionsomraade proportional med forskellen mellem:
° dels omraadets produktion i det paagaeldende produktionsaar af bordvin samt af produkter inden bordvinsstadiet, der skal bestemmes naermere
° dels en ensartet procentdel af gennemsnittet af omraadets produktion af bordvin samt af produkter inden bordvinsstadiet, der skal bestemmes naermere, i loebet af tre paa hinanden foelgende referenceproduktionsaar."
6 Samme forordnings artikel 39, stk. 4, har foelgende ordlyd:
"Den i henhold til stk. 3 fastsatte maengde, der destilleres, fordeles mellem de forskellige producenter af bordvin i hvert produktionsomraade.
For de producenter, der har destillationspligt, er destillationsmaengden lig med en procentdel, der skal fastsaettes naermere, af deres produktion af bordvin og af naermere fastsatte produkter inden bordvinsstadiet, som er opfoert i deres produktionsanmeldelse.
Denne procentdel:
° fastsaettes efter en tabel med gradvis stigende vaerdier, som udarbejdes paa grundlag af udbyttet pr. ha
° kan variere fra et omraade til et andet under hensyn til tidligere aars udbytte
° kan vaere lig med nul for producenter, hvis udbytte pr. ha er mindre end et naermere fastsat niveau.
Den maengde bordvin, som hver producent skal levere til destillation, er lig med den maengde, der fastsaettes i henhold til tredje afsnit ..."
7 I samme forordnings artikel 39, stk. 5, hedder det bl.a.:
"Medlemsstaterne underretter Kommissionen om den maengde bordvin, der er produceret i hvert af de i henhold til stk. 9 afgraensede produktionsomraader, fordelt paa udbytteklasser. Disse oplysninger skal udarbejdes paa grundlag af de produktionsanmeldelser, der er omhandlet i artikel 3.
Paa grundlag af disse oplysninger:
a) fastsaettes den samlede maengde til destillation i Faellesskabet
b) fordeles denne maengde mellem de i stk. 3 naevnte produktionsomraader
c) fastsaettes i samarbejde mellem de beroerte medlemsstater den procentdel, der skal anvendes paa den enkelte producents produktion, for at man kan komme op paa den destillationsmaengde, der er fastsat for hvert omraade."
8 I medfoer af artikel 39, stk. 11, i samme forordning, vedtages, saafremt "der ... opstaar vanskeligheder, som vil kunne bringe gennemfoerelsen eller en afbalanceret anvendelse af den i stk. 1 omhandlede obligatoriske destillation i fare ... de noedvendige foranstaltninger til sikring af, at destillationen rent faktisk gennemfoeres, efter fremgangsmaaden i artikel 83", dvs. efter en fremgangsmaade, hvorved forvaltningskomitéen faar adgang til at traeffe afgoerelse med et flertal af stemmer i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 148, stk. 2.
9 Artikel 39, stk. 9, i forordning nr. 822/87 indeholder foelgende bestemmelse:
"Efter fremgangsmaaden i artikel 83 fastsaettes:
° ...
° ...
° beslutningen om at foretage den i stk. 1 omhandlede destillation
° kriterierne for anvendelse af stk. 2 og den samlede maengde, der skal destilleres, og som er omhandlet i naevnte stykke
° kriterierne for afgraensning af produktionsomraader, opgjort pr. medlemsstat, som omhandlet i stk. 3, samt afgraensningen af disse omraader
° fastsaettelsen af den ensartede procentvise andel og de paa hinanden foelgende referenceproduktionsaar samt fordelingen af destillationsmaengden mellem omraaderne opgjort pr. medlemsstat, som omhandlet i stk. 3
° tabellen med gradvis stigende vaerdier samt procentsatserne, som omhandlet i stk. 4
° ..."
10 Ifoelge artikel 1, stk. 6, i forordning nr. 822/87, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1734/91 af 13. juni 1991 (EFT L 163, s. 6), begynder produktionsaaret for vin den 1. september hvert aar og slutter den 31. august det foelgende aar.
11 Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3929/87 af 17. december 1987 om hoest-, produktions- og beholdningsanmeldelser i vinsektoren (EFT L 369, s. 59, herefter benaevnt "forordning nr. 3929/87") indeholder i artikel 6, stk. 2, en bestemmelse om, at medlemsstaterne foretager et skoen over hektarudbyttet for produktionen af bordvin paa deres omraade og meddeler inden den 20. januar Kommissionen resultaterne af dette skoen, opstillet efter udbytteklasser, der angives i fortsaettelsen i samme artikel.
12 Kommissionens forordning (EOEF) nr. 441/88 af 17. februar 1988 om gennemfoerelsesbestemmelser for obligatorisk destillation som omhandlet i artikel 39 i Raadets forordning nr. 822/87 (EFT L 45, s. 15, herefter benaevnt "forordning nr. 441/88") indeholder i artikel 4, stk. 2, en afgraensning af Faellesskabets produktionsomraader; omraade 4 heri svarer til Italien.
13 I artikel 12, stk. 4, i forordning nr. 441/88, er det bestemt, at "bordvin leveres senest:
° den 31. juli ved levering til et destilleri
° den 15. juli ved levering til en forarbejdningsvirksomhed, der tilsaetter alkohol til vin.
Levering kan fortsat finde sted senest femten dage efter de naevnte datoer. I saa fald nedsaettes opkoebsprisen for de paagaeldende maengder med et beloeb svarende til 50% af stoetten i det paagaeldende produktionsaar. Stoetten og prisen for den alkohol, der fremstilles heraf og leveres til interventionsorganet, nedsaettes med samme beloeb".
Ifoelge forordningens artikel 12, stk. 5, kan destillation ikke finde sted efter den 31. august.
14 Dette er baggrunden for Kommissionens forordning (EF) nr. 343/94 af 15. februar 1994 om ivaerksaettelse af obligatorisk destillation som omhandlet i artikel 39 i forordning nr. 822/87 om undtagelse fra visse bestemmelser om destillationens gennemfoerelse for produktionsaaret 1993/1994 (EFT L 44, s. 9, herefter benaevnt "forordning nr. 343/94"). Artikel 1 i denne forordning indeholder foelgende bestemmelse:
"1. Den i artikel 39, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 822/87 omhandlede destillation ivaerksaettes for produktionsaaret 1993/1994.
2. Der skal i alt destilleres 18 200 000 hl bordvin.
3. I de i artikel 4, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 441/88 omhandlede omraader skal der destilleres foelgende maengder:
° ...
° omraade 4: 12 150 000 hl
° ..."
15 Kommissionens forordning (EF) nr. 465/94 af 1. marts 1994 om fastsaettelse for produktionsaaret 1993/1994 af, hvor stor en procentdel af produktionen af bordvin der skal leveres til obligatorisk destillation efter artikel 39 i Raadets forordning nr. 822/87 for omraaderne 3 og 6 (EFT L 58, s. 2, herefter benaevnt "forordning nr. 465/94") indeholder i artikel 1 og 2 foelgende oplysninger:
"Artikel 1
1. Efter artikel 5, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 441/88 gaelder der for produktionen fra 1993/1994-hoesten foelgende udbytteklasser ... (for omraaderne 3 og 6).
2. Gennemsnitsudbyttet i produktionsomraade 3 er paa 62,7 hl/ha; i omraade 6 paa 26,2 hl/ha.
Artikel 2
Den maengde, som de enkelte producenter skal levere til destillation, fastlaegges ved paa den maengde, der er naevnt i artikel 6 i forordning (EOEF) nr. 441/88, at anvende den procentdel, der er anfoert i tabellen i bilaget, og som svarer til udbyttet, som bestemmes efter artikel 7 i naevnte forordning ..."
16 Kommissionens forordning (EF) nr. 610/94 af 18. marts 1994 om aendring af forordning nr. 465/94 (EFT L 77, s. 12, herefter benaevnt "forordning nr. 610/94"), hvori det konstateres, at Italien har meddelt oplysninger om bordvinsproduktionen og dennes fordeling paa de enkelte udbytteklasser, hvorfor det for omraade 4 boer fastsaettes, hvilke dele af produktionen de enkelte leveringspligtige skal levere til destillation, indeholder i artikel 1 foelgende bestemmelse:
"I forordning (EF) nr. 465/94 foretages foelgende aendringer:
1) ...
2) I artikel 1, stk. 1, indsaettes som litra c):
' c) omraade 4:
produktion med et udbytte udtrykt i hl/ha paa:
° 45 eller derunder: 1 887 143 hl
° over 45, men hoejst 70: 8 394 081 hl
° over 70, men hoejst 90: 11 843 922 hl
° over 90, men hoejst 110: 10 209 474 hl
° over 110, men hoejst 125: 4 853 825 hl
° over 125, men hoejst 140: 2 002 827 hl
° over 140, men hoejst 170: 1 261 827 hl
° over 170, men hoejst 200: 195 041 hl
° over 200: 238 774 hl.'
3) I artikel 1, stk. 2, indsaettes som andet afsnit:
' Gennemsnitsudbyttet i produktionsomraade 4 er paa 77 hl/ha.'
4) Bilaget affattes som angivet i bilaget til naervaerende forordning."
17 Kommissionen har ved forordning (EF) nr. 1960/94 af 27. juli 1994 om undtagelsesbestemmelser for produktionsaaret 1993/1994 om producenters levering af bordvin til obligatorisk destillation og stoettedestillation (EFT L 198, s. 96, herefter benaevnt "forordning nr. 1960/94") fraveget artikel 12, stk. 4, foerste led, og artikel 12, stk. 5, i forordning nr. 441/88 og forlaenget det tidsrum, i hvilket der kan leveres bordvin til destilleri til den 27. august 1994 og det tidsrum, i hvilket destillation kan finde sted, til den 20. september 1994.
18 Endelig er det som en undtagelse fra forordning nr. 343/94 og artikel 12, stk. 4, andet afsnit, og artikel 12, stk. 5, i forordning nr. 441/88 i artikel 1, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 3151/94 af 21. december 1994 om en senere undtagelsesbestemmelse for produktionsaaret 1993/1994 om producenters levering af bordvin til obligatorisk destillation (EFT L 332, s. 32, herefter benaevnt "forordning nr. 3151/94"), med senere berigtigelser (EFT L 341, s. 76) blevet bestemt, at levering af vin til obligatorisk destillation for produktionsaaret 1993/1994 skal ske senest den 29. januar 1995.
Retsforhandlinger og parternes paastande
19 Paa baggrund af disse bestemmelser har Cantina Cooperativa fra Produttori Vitivinicoli di Torre di Mosto og 42 andre sagsoegere anlagt sag med paastand om annullation af foelgende bestemmelser:
° artikel 1, stk. 3, fjerde led, i Kommissionens forordning nr. 343/94, som fastsaetter den maengde, der skal destilleres i "omraade 4" for produktionsaaret 1993/1994, til 12 150 000 hl
° artikel 1, stk. 1, litra c), artikel 1, stk. 2, andet afsnit, og artikel 1, stk. 3 (bilaget for saa vidt angaar den del, der vedroerer omraade 4), i forordning nr. 465/94, som aendret ved forordning nr. 610/94, for saa vidt angaar den del, der vedroerer "omraade 4"
° enhver anden retsakt, som staar i forbindelse hermed og/eller er forudsat,
idet desuden i henhold til EF-traktatens artikel 184 foelgende bestemmelser kendes ugyldige:
° artikel 39, stk. 4, i forordning nr. 822/87 paa grund af tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet, for saa vidt som destillationsmaengden for hver enkelt producent med destillationspligt fastsaettes til en "procentdel, der fastsaettes paa grundlag af udbyttet pr. hektar"
° artikel 4, stk. 2, fjerde led, vedroerende "omraade 4" i naevnte forordning nr. 441/88 paa grund af tilsidesaettelse af faellesskabslovgivningen.
20 Kommissionen har ved dokument indgivet til Rettens Justitskontor den 25. maj 1994 paastaaet sagen afvist, jf. procesreglementets artikel 114, stk. 1. Sagsoegerne har fremsat bemaerkninger til Kommissionens formalitetsindsigelse den 5. juli 1994.
21 Sagsoegerne har sideloebende hermed ved dokument registreret paa Rettens Justitskontor den 24. maj 1994 fremsat begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af de anfaegtede bestemmelser, hvilken begaering er blevet registreret som sag T-183/94 R, hvori sagsoegerne har nedlagt foelgende paastand: "Gennemfoerelsen af de omtvistede bestemmelser udsaettes i det angivne omfang". Sagsoegerne har ved dokument registreret den 20. juni 1994 erklaeret, at de frafalder deres paastand om foreloebige forholdsregler. Rettens praesident har ved kendelse af 11. juli 1994 truffet afgoerelse om slettelse af sag T-183/94 R og paalagt sagsoegerne at betale omkostningerne i sagen om foreloebige forholdsregler.
22 Raadet har ved dokument indgivet til Rettens Justitskontor den 11. juli 1994 indgivet begaering om intervention til stoette for Kommissionens paastande, hvilken begaering sagsoegerne og Kommissionen ved skrivelser indgivet til Rettens Justitskontor henholdsvis den 2. og den 8. august 1994 har erklaeret ikke at have indsigelser imod.
23 Raadet har, efter at dets begaering om intervention ved kendelse afsagt af formanden for Tredje Udvidede Afdeling den 16. september 1994 er blevet taget til foelge, den 17. oktober 1994 indgivet skriftligt indlaeg, som sagsoegerne har fremsat bemaerkninger til ved indlaeg af 14. november 1994.
24 Sagsoegerne har den 1. februar 1995 i medfoer af procesreglementets artikel 48, stk. 2, om nye anbringender, der kan fremsaettes under sagens behandling, indgivet et supplerende indlaeg. Kommissionen og Raadet har ved indlaeg indgivet henholdsvis den 21. og 24. februar 1995 fremsat bemaerkninger til disse nye retlige anbringender.
25 Sagsoegerne har nedlagt foelgende paastande:
° De anfaegtede retsakter annulleres.
° Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
26 Kommissionen har nedlagt foelgende paastande:
° Sagen afvises.
° Sagsoegerne tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
27 Sagsoegerne har i deres indlaeg til afvisningspaastanden nedlagt foelgende paastande:
° Sagens behandling i realiteten indledes.
° Sagen admitteres og de anfaegtede retsakter annulleres, idet det paalaegges sagsoegte at baere sagens omkostninger.
Formaliteten
Sammenfatning af parternes argumenter
28 Kommissionen har gjort gaeldende, at sagen skal afvises, idet sagsoegerne er enkelte vinavlere eller sammenslutninger af vinavlere, der driver virksomhed paa en del af det italienske omraade, nemlig regionen Veneto. De har foerst og fremmest anfaegtet ordningen med obligatorisk destillation, der er hjemlet ved artikel 39 i forordning nr. 822/87, og som anvendes paa grundlag af begrebet "udbytte pr. hektar", senest i henhold til artikel 1 i forordning nr. 343/94 og artikel 1 i forordning nr. 465/94. Kommissionen var imidlertid af den opfattelse, at det af Domstolens og Rettens faste praksis foelger, at de retsakter, som sagsoegerne har paastaaet annulleret, er egentlige forordninger, der hverken beroerer dem umiddelbart eller individuelt.
29 Kommissionen har anfoert, at ingen af de bestemmelser, som sagsoegerne har anfaegtet i den foreliggende sag, beroerer deres retsstilling eller angiver dem som adressater for en retsakt. Den omstaendighed, at de er beroert af de anfaegtede bestemmelser, beror jo paa en faktisk situation, nemlig deres status som vinavlere. Det er klart, at vinavlerne i regionen Veneto ikke kan anses for adressater for de anfaegtede bestemmelser. Der vil ganske vist ikke kunne herske tvivl om, at disse ogsaa vedroerer avlerne i regionen Veneto, hvilket imidlertid kun er tilfaeldet, for saa vidt som disse vinavlere netop er vinavlere, der tilhoerer en gruppe erhvervsdrivende, der kan defineres paa grundlag af objektive kriterier.
30 Kommissionen har vedroerende den af sagsoegerne paaberaabte omstaendighed, at de er individuelt beroert af visse af de anfaegtede bestemmelser i deres egenskab af paapasselige erhvervsdrivende, der i de foregaaende aar har destilleret alle de maengder, det blev paalagt dem at destillere, og at de derfor er noedt til at foretage en ekstra destillation for at absorbere de vinpartier, andre erhvervsdrivende i vinavlssektoren ikke har destilleret, anfoert, at sagsoegernes stilling ikke paa baggrund af dette forhold efter Domstolens og Rettens praksis kan faa en karakter, der saerlig kendetegner deres stilling i forhold til stillingen for sektorens oevrige erhvervsdrivende.
31 Kommissionen har endelig anfoert, at de anfaegtede retsakter i hvert fald formelt og reelt er forordninger, der indeholder generelle bestemmelser, der finder anvendelse paa en gruppe erhvervsdrivende, der kan defineres abstrakt og paa objektivt grundlag som erhvervsdrivende, som er aktive i vinfremstillingssektoren. Hvad enten der er tale om forordning nr. 343/94, der fastsaetter de maengder, der i alt skal destilleres i de forskellige omraader for produktionsaaret 1993/1994, eller forordning nr. 465/94 som aendret ved forordning nr. 610/94 om fastsaettelse paa grundlag af udbyttet pr. hektar af den procentandel af bordvin, som den enkelte producent fra de forskellige omraader er forpligtet til at levere til destillation, vedroerer disse forordninger alle vinproducenter i Faellesskabet i deres egenskab af erhvervsdrivende i sektoren. De metoder, som den samlede maengde bordvin, der destilleres for hver region i Faellesskabet, og de procentandele af bordvin, som hver producent er forpligtet til at levere til destillation, fastsaettes efter, bygger ifoelge Kommissionen paa generelle, abstrakte kriterier, der vedroerer vinproducenterne i kraft af et objektivt kriterium, der anvendes abstrakt paa enhver producent, der befinder sig under objektive produktionsforhold, der netop bestemmes af, hvor hans produktion foregaar, og produktionsudbyttet pr. hektar.
32 Sagsoegerne har i deres bemaerkninger til formalitetsindsigelsen anfoert, at denne har til formaal at faa Faellesskabets retsinstans til at se bort fra, at dens opgave er at paakende sagens realitetsspoergsmaal. De goer gaeldende, at de anfaegtede bestemmelser er en samling individuelle regler, som beroerer dem umiddelbart (jf. Domstolens dom af 13.5.1971, forenede sager 41/70-44/70, International Fruit Company m.fl. mod Kommissionen, Sml. 1971, s. 83, org. ref.: Rec. s. 411). De har desuden anfoert, at de er en gruppe landbrugskooperativer, hvis retlige stilling er sikret ved Den Italienske Republiks forfatning, og navnlig dennes artikel 2 og 45, og at de i egenskab heraf direkte dyrker jorden, saaledes at de er direkte landbrugere for saa vidt som kun direkte landbrugere kan vaere medlemmer af landbrugskooperativerne. Paa grundlag af alle disse faktorer kan der fastlaegges en saerlig, differentieret stilling for sagsoegerne i forhold til samtlige vinavlere enten paa faellesskabsplan eller paa det nationale, italienske plan.
33 Sagsoegerne har desuden henvist til Domstolens praksis, hvorefter kun en detaljeret undersoegelse af sagens omstaendigheder under hensyntagen til samtlige de lovbestemmelser, der har tilknytning til den, goer det muligt at fastslaa, af hvilken art de anfaegtede retsakter virkelig er (jf. Domstolens domme af 16.7.1956 og 29.11.1956, sag 8/55, Fédération charbonnière de Belgique mod Den Hoeje Myndighed, Sml. 1954-1964, s. 27 og 29, org. ref.: Rec. s. 199 og 291). De har anfoert, at den maengde bordvin, som destillationsforanstaltningen maatte anvendes paa, var kendt og fastlagt i forvejen paa grundlag af sagsoegernes anmeldelser, dengang de anfaegtede bestemmelser blev vedtaget.
34 Sagsoegerne har endelig anfoert, at de har trukket deres begaering om foreloebige forholdsregler tilbage, fordi de ved national ret, nemlig ved Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio, opnaaede, hvad de oenskede at opnaa med begaeringen til Retten om foreloebige forholdsregler, nemlig udsaettelse af gennemfoerelsen af de anfaegtede beslutninger, indtil der af Faellesskabets retsinstanser var truffet en afgoerelse vedroerende sagens realitet. De har paa baggrund heraf fremhaevet, at den nationale ret stiltiende anerkendte, at Rettens dom ville vedroere sagens realitet. En af Retten afsagt dom, der kun afgoer sagens formalitetsspoergsmaal, vil derfor udgoere en retsnaegtelse over for dem.
35 Sagsoegerne var ogsaa inde paa formalitetsspoergsmaalet i deres staevning i sagen. De naevnte i den forbindelse, at de var "virksomheder og privatpersoner, der repraesenterer samtlige erhvervsdrivende inden for vinavl i regionen Veneto", og dermed hovedpersoner og -adressater for den faelles landbrugspolitik og den dermed forbundne faelles markedsordning for vin, og gjorde gaeldende, at de bestemmelser, som de paastod annulleret, beroerte dem umiddelbart og individuelt, selv om de var udstedt i form af en forordning.
36 Ifoelge sagsoegerne bygger de anfaegtede forordninger paa oplysninger, de selv har givet, og de bringes ogsaa i anvendelse paa grundlag heraf. De naevnte oplysninger (hoest-, produktions- og lageroplysninger) er bestemmende for de samlede forpligtelser paa regionalt plan for saa vidt angaar de maengder, der skal destilleres. Maengden paa 12 150 000 hl er blevet opstillet paa grundlag af en anslaaet opgoerelse, hvorved der stilles krav om, at medlemsstaterne i medfoer af forordning nr. 3929/87 meddeler indholdet af producenternes og de handlendes anmeldelser. Endvidere fremkommer den regionale fordeling paa udbytteklasser gennem et sammendrag efter samme forordnings artikel 8 af vinavlernes i forordningens artikel 1 og 2 omhandlede anmeldelser.
37 Sagsoegerne goer gaeldende, at det allerede, dengang de anfaegtede forordninger blev vedtaget, var afgjort, hvem der var adressater for dem, da de vinavlere, der deltog i produktionsaaret 1993/1994, var allerede eksisterende virksomheder, der var identificeret paa dette tidspunkt. Med disse forordninger indfoeres der saaledes direkte forpligtelser for saerlige, allerede bestemte personer, selv om destillationsforpligtelsens praecise indhold afhaenger af en fremtidig faktor, nemlig den noejagtige produktion det aar.
38 Ifoelge sagsoegerne gaelder de anfaegtede forordninger derfor ikke en potentiel, generel og abstrakt fastlagt gruppe virksomheder eller personer, men bestemte retssubjekter, der udgoer en "lukket kreds".
39 Sagsoegerne har dernaest, for saa vidt som de fuldstaendig har opfyldt deres destillationsforpligtelse for produktionsaaret 1993/1994, anfoert, at vinavlerne i regionen Veneto, der er umiddelbart beroert af de anfaegtede forordninger, individuelt tilfoejes skade ved de bestemmelser, der paastaas annulleret, idet disse uundgaaeligt og specielt paafoerer dem supplerende, ugrundede byrder i forhold til vinavlerne i almindelighed. Sagsoegernes saerlige faktiske eller retlige stilling, der adskiller dem fra de anfaegtede foranstaltningers adressater i almindelighed, giver derfor, som det fremgaar af Faellesskabets retsinstansers praksis, grundlag for deres retlige interesse, idet sagsoegerne navnlig, naar henses til de nationale myndigheders "uvirksomhed", er forpligtet til at gaa til Retten for at undgaa, at en grov forskelsbehandling af dem konkret kommer til udtryk.
40 Sagsoegerne har derfor paastaaet afvisningspaastanden forkastet, i hvert fald og uden forbehold for saa vidt angaar andelsselskaberne.
41 Raadet har i sit interventionsindlaeg tilsluttet sig Kommissionens argumenter og har navnlig henvist til, at sagsoegerne paa grundlag af traktatens artikel 184 kun kan goere gaeldende, at artikel 39, stk. 4, i forordning nr. 822/87 og artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 441/88 er ulovlige, saafremt deres soegsmaal opfylder de formelle betingelser i henhold til EF-traktatens artikel 173. Ifoelge fast retspraksis skal der imidlertid, for at retssubjekter kan anses som individuelt beroert, vaere sket en indgriben i deres retsstilling paa grund af faktiske omstaendigheder, der adskiller dem fra alle andre og individualiserer dem paa lignende maade som en adressat (jf. Domstolens kendelse af 21.6.1993, sag C-257/93, Van Parijs m.fl. mod Raadet og Kommissionen, Sml. I, s. 3335). Betingelserne ifoelge denne praksis er nu bestemt ikke opfyldt i den foreliggende sag, da sagsoegerne kun er beroert af de anfaegtede bestemmelser i deres objektive egenskab af erhvervsdrivende, der driver oekonomisk virksomhed i vinsektoren i lighed med alle andre, der indtager den samme stilling.
42 Raadet har desuden anfoert, at de sagsoegende andelsselskabers annullationssoegsmaal skal afvises ifoelge fast praksis, for saa vidt som disse udgoer erhvervsorganisationer, hvori deltager producenter, der har en destillationspligt (jf. Domstolens domme af 14.12.1962, forenede sager 16/62 og 17/62, Confédération nationale des producteurs de fruits et légumes m.fl. mod Raadet, Sml. 1954-1964, s. 359, org. ref.: Rec. s. 901, og forenede sager 19/62-22/62, Fédération nationale de la boucherie en gros et du commerce en gros des viandes m.fl. mod Raadet, Sml. 1954-1964, s. 371, org. ref.: Rec. s. 943; Domstolens dom af 5.11.1986, sag 117/86, UFADE mod Raadet og Kommissionen, Sml. s. 3255, og af 14.1.1988, sag 55/86, Arposol mod Raadet, Sml. s. 13).
43 Sagsoegerne har i deres "supplerende indlaeg" af 1. februar 1995 gjort gaeldende, at de anfaegtede bestemmelser i kraft af bestemmelserne i forordning nr. 3151/94, hvorved fristerne for levering af bordvin til obligatorisk destillation efter vinproduktionsaaret 1993/1994, der sluttede den 31. august 1994, ogsaa er ugyldige, idet de ikke laengere imoedekom og ikke laengere kunne imoedekomme behovet for at raade bod paa uligevaegten i produktionsaaret 1993/1994 endnu i dette produktionsaar, men tvaertimod gennem opfyldelsen af forpligtelsen til at levere bordvine til destillation, i det senere produktionsaar nu skulle sanere dette.
44 Kommissionen har stoettet af Raadet indvendt, at bestemmelserne i forordning nr. 3151/94 ikke kan anses for at vaere nye faktorer i den foreliggende sag, da de udelukkende har til formaal at forlaenge fristen for opfyldelse af den destillationsforpligtelse, der i forvejen var fastlagt ved de i staevningen anfaegtede bestemmelser.
45 Sagsoegerne har under alle omstaendigheder ikke bevist, hvad den paastaaede ved forordning nr. 3151/94 tilvejebragte nyhedskarakter i forhold til redegoerelserne i deres staevning bestaar i.
Rettens bemaerkninger
46 Det bemaerkes indledningsvis, at naar Retten har faaet forelagt en begaering om, at der tages stilling til, om sagen boer afvises, forhandles der i medfoer af procesreglementets artikel 114, stk. 3, mundtligt om begaeringen, medmindre Retten bestemmer andet. I den foreliggende sag finder Retten efter en gennemgang af sagens dokumenter, at sagen er tilstraekkeligt oplyst, og at det er ufornoedent at indlede mundtlig forhandling.
47 Ifoelge Domstolens og Rettens faste praksis kan en privat i henhold til traktatens artikel 173, stk. 4, anfaegte en beslutning, som, skoent den er udfaerdiget i form af en forordning, dog beroerer ham umiddelbart og individuelt. Formaalet med denne bestemmelse er isaer at forhindre, at faellesskabsinstitutionerne blot ved at vaelge forordningsformen kan afskaere en privat fra at indgive et soegsmaal mod en beslutning, som beroerer ham umiddelbart og individuelt, og saaledes at praecisere, at valget af form ikke kan aendre en retsakts karakter (jf. Domstolens dom af 17.6.1980, forenede sager 789/79 og 790/79, Calpak og Società Emiliana Lavorazione Frutta mod Kommissionen, Sml. s. 1949, og Rettens kendelse af 28.10.1993, sag T-476/93, FRSEA og FNSEA mod Raadet, Sml. II, s. 1187).
48 Det foelger i oevrigt af Domstolens og Rettens faste praksis, at en retsakt ikke mister sin almengyldighed og dermed sin karakter af forordning, fordi det er muligt at fastlaegge antallet eller endog identiteten af de retssubjekter, som retsakten paa et givet tidspunkt finder anvendelse paa, naar det er ubestridt, at den anvendes paa grundlag af objektive, faktiske og retlige omstaendigheder, som er fastlagt i retsakten, og som er relevante i forhold til dens formaal (jf. Domstolens dom af 11.7.1968, sag 6/68, Zuckerfabrik Watenstedt mod Raadet, Sml. 1965-1968, s. 531, org. ref.: Rec. s. 595, af 16.4.1970, sag 64/69, Compagnie française commerciale et financière mod Kommissionen, Sml. 1970, s. 41, org. ref.: Rec. s. 221, af 5.5.1977, sag 101/76, Koninklijke Scholten-Honig mod Raadet og Kommissionen, Sml. s. 797, og af 16.3.1978, sag 123/77, UNICME m.fl. mod Raadet, Sml. s. 845, samt ovennaevnte Calpak og Società Emiliana Lavorazione Frutta mod Kommissionen-dom; Domstolens dom af 30.9.1982, sag 242/81, Roquette Frères mod Raadet, Sml. s. 3213, af 24.2.1987, sag 26/86, Deutz og Geldermann mod Raadet, Sml. s. 941, af 26.4.1988, forenede sager 97/86, 193/86, 99/86 og 215/86, Asteris m.fl. og Graekenland mod Kommissionen, Sml. s. 2181; kendelse afsagt af Domstolens praesident den 13.7.1988, sag 160/88 R, Fédération européenne de la santé animale m.fl. mod Raadet, Sml. s. 4121; Domstolens dom af 24.11.1992, forenede sager C-15/91 og sag C-108/91, Buckl m.fl. mod Kommissionen, Sml. I, s. 6061, og af 15.6.1993, sag C-213/91, Abertal m.fl. mod Kommissionen, Sml. I, s. 3177; Domstolens kendelse af 24.5.1993, sag C-131/92, Arnaud m.fl. mod Raadet, Sml. I, s. 2573, og af 21.6.1993, sag C-288/93, Comaco mod Raadet, ikke trykt i Samling af Afgoerelser; Rettens ovennaevnte kendelse i sagen FRSEA og FNSEA mod Raadet; Domstolens dom af 18.5.1994, sag C-309/89, Codorníu mod Raadet, Sml. I, s. 1853).
49 Efter Domstolens og Rettens lige saa faste praksis vil fysiske eller juridiske personer kun kunne paastaa, de beroeres individuelt af den retsakt, der paastaas annulleret, saafremt den anfaegtede akt rammer dem paa grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre paa samme maade som en adressat (jf. i den forbindelse de ovenfor naevnte Comaco mod Raadet- og FRSEA og FNSEA mod Raadet-kendelser samt naevnte Codorníu mod Raadet-dom).
50 I den foreliggende sag maa det fastslaas, at de forordningsbestemmelser, der paastaas annulleret enten direkte eller under anbringende af, at artikel 39, stk. 4, i forordning nr. 822/87 eller artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 441/88 er ulovlige, beroerer samtlige bordvinsproducenter efter en definition heraf paa grundlag af objektive kriterier.
51 Disse bestemmelser, der er abstrakt og generelt formulerede, henvender sig altsaa til ubestemte persongrupper og finder anvendelse paa objektivt fastlagte situationer, og rammer ikke, som sagsoegerne har anfoert, dem paa grund af visse egenskaber, som er saerlige for dem, eller paa grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre.
52 De omhandlede forordningsbestemmelser tager ikke specielt sigte paa sagsoegerne og beroerer dem kun i deres objektive egenskab af bordvinsproducenter paa samme maade som enhver anden erhvervsdrivende, der aktuelt eller potentielt befinder sig i samme situation.
53 Hvad angaar for det foerste paastandene om annullation af artikel 1, stk. 3, fjerde led, i forordning nr. 343/94 for saa vidt som den maengde, der skal destilleres i omraade 4, dvs. Italien, der fastsaettes til 12 150 000 hl for produktionsaaret 1993/1994, bemaerkes det, at Kommissionen ved udstedelsen af denne gennemfoerelsesforordning til forordning nr. 822/87 gik ud fra foelgende objektive oplysninger, der naevnes i praeamblen til forordning nr. 343/94: "Ifoelge de oplysninger, Kommissionen for oejeblikket raader over, navnlig oplysningen fra prognosen for produktionsaaret 1993/1994, er situationen i det nuvaerende produktionsaar praeget af uligevaegt paa markedet for bordvin og vin egnet til fremstilling af bordvin; betingelserne i artikel 39, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 822/87 for ivaerksaettelse af obligatorisk destillation er derfor opfyldt; under hensyntagen til priserne og det oenskede niveau for disponible maengder ved produktionsaarets slutning er det noedvendigt at destillere 18 200 000 hl bordvin i Faellesskabet; ved denne maengde, som er fastlagt paa grundlag af forhaandsopgoerelsen, tages der hensyn til en situation, der er praeget af uligevaegt, og som navnlig er kendetegnet ved, at der fra et produktionsaar til det foelgende overfoeres maengder, dvs. maengder som ligger over det skoen, der tjente som grundlag for de finansielle beregninger for produktionsaaret ..."
54 Af det anfoerte og af en analyse af den systematiske opbygning af forordning nr. 343/94 fremgaar det, at Kommissionen med henblik paa at fastlaegge dels den samlede maengde bordvin, der skulle destilleres, og dels de maengder, der skulle destilleres i de forskellige i artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 441/88 naevnte omraader, anvendte objektive kriterier, idet den tog hensyn til samtlige produkter, lagrene samt de disponible maengder ved produktionsaarets slutning hos samtlige erhvervsdrivende i Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, og for saa vidt angaar omraade 4 (Italien) samtlige producenter i denne medlemsstat og bestemt ikke blot producenterne i regionen Veneto, dvs. sagsoegerne.
55 Hvad for det andet angaar paastandene om annullation af visse bestemmelser i forordning nr. 610/94 (se ovenfor, praemis 16) om aendring af forordning nr. 465/94 (se ovenfor, praemis 15) bemaerkes det fremdeles, at praeamblen til naevnte forordning indeholder foelgende udtalelse: "Efter artikel 39, stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 822/87 er destillationsmaengden for de producenter, der har destillationspligt, lig med en procentdel, der skal fastsaettes naermere, af deres produktion af bordvin, idet procentdelen fastsaettes efter den tabel med gradvis stigende vaerdier i forhold til hektarudbyttet; det boer derfor for de enkelte destillationspligtige producenter fastsaettes, hvor stor en procentdel af deres produktion der skal leveres til destillation; disse procentdele skal paa grundlag af objektive kriterier tilpasses situationen i de enkelte omraader; tabellerne skal goere det muligt fra et givet omraade at fjerne en maengde bordvin svarende til den i artikel 1, stk. 3, i forordning (EF) nr. 343/94 omhandlede forpligtelse; udbytteklasserne boer derfor kun omfatte maengder svarende til de maengder, der er medtaget i de producentanmeldelser, som danner grundlag for opstillingen af tabellen; ... paa grundlag af de af Italien meddelte oplysninger om bordvinsproduktionen og dennes fordeling paa de enkelte udbytteklasser boer det for omraade 4 fastsaettes, hvilke procentdele af produktionen de enkelte leveringspligtige skal levere til destillation; den paagaeldende tabel boer gradueres, saa de hoejeste udbytter rammes haardest ..."
56 Af bestemmelserne i forordning nr. 465/94 og nr. 610/94 under ét fremgaar, at Kommissionen dels for at fastlaegge den produktion, der var opnaaet paa grundlag af et i hl/ha udtrykt udbytte for omraade 4, dvs. Italien, dels for at fastsaette gennemsnitsudbyttet pr. hektar i omraade 4 gik ud fra totale, objektive tal, der blev meddelt den af naevnte medlemsstats myndigheder, og som vedroerte produktionen af bordvin og denne produktions fordeling paa udbytteklasser. Det fremgaar ikke paa nogen maade af sagen, at der blev taget hensyn til den saerlige situation for producenterne af bordvin i regionen Veneto ved opstilling af disse tal, der dels blev udarbejdet paa grundlag af samtlige oplysninger for Faellesskabet og paa den anden side paa grundlag af samtlige oplysninger for hele det italienske omraade.
57 Det bemaerkes, at sagsoegernes udtalelser vedroerende en paastaaet "uvirksomhed" hos deres eget lands myndigheder, navnlig naar det gaelder meddelelsen til Faellesskabets myndigheder af praecise, ajourfoerte oplysninger vedroerende udbyttet pr. hektar i regionen Veneto, ikke kan skabe tvivl om rigtigheden af denne vurdering.
58 Det er paa samme maade for saa vidt som sagsoegerne tilsyneladende goer gaeldende, at de er individuelt beroert af de anfaegtede forordningsbestemmelser, som saerligt omhyggelige erhvervsdrivende, der i tidligere produktionsaar har gennemfoert destillation af alle de maengder, de var forpligtet til at destillere, hvorfor de skulle vaere forpligtet til at foretage indkoeb hos andre for at foretage en ekstra destillation, som uretfaerdigvis paabydes dem, for at overtage de maengder, som andre erhvervsdrivende i samme sektor i andre italienske omraader ikke har destilleret, klart, at denne omstaendighed ikke, hvis den ellers kan anses for bevist, paa nogen maade fyldestgoerende kan kendetegne sagsoegernes stilling i forhold til stillingen for enhver anden erhvervsdrivende i vinsektoren paa en saadan maade, at de individualiseres paa samme maade som en adressat for de forordningsbestemmelser, som paastaas annulleret.
59 Retten finder endelig, at sagsoegerne ikke for at opnaa en underkendelse af Kommissionens afvisningspaastand hensigtsmaessigt kan paaberaabe sig deres stilling efter forfatningsregler i deres eget lands retsorden, eller goere gaeldende, at en eventuel afvisning af sagen vil repraesentere en retsnaegtelse i forhold til dem. De kan lige saa lidt goere gaeldende, at en afgoerelse truffet af en national ret vil kunne foere til, at Retten realitetsbehandler naervaerende sag.
60 Af det anfoerte foelger i det hele, at de anfaegtede forordningsbestemmelser kun beroerer sagsoegerne i deres objektive egenskab af bordvinsproducenter paa samme maade som enhver anden erhvervsdrivende, der er virksom paa samme marked, og at Kommissionens afvisningspaastand, da sagsoegerne ikke paa nogen maade har godtgjort, at de er individuelt beroert af de forordningsbestemmelser, der paastaas annulleret, skal tages til foelge, uden at det er fornoedent at tage stilling til det af Raadet rejste spoergsmaal om, hvorvidt de sagsoegende andelsselskaber i deres egenskab af repraesentanter for en gruppe erhvervsdrivende som saadanne har kompetence til at paastaa bestemmelser, der beroerer denne gruppes generelle interesser, annulleret.
61 Desuden og under alle omstaendigheder bemaerkes det, at sagsoegerne ikke derfor mangler ethvert retsmiddel til at goere deres rettigheder gaeldende. De har nemlig, hvis de mener, der er grundlag derfor, mulighed for at indbringe de nationale foranstaltninger til gennemfoerelse af de foeromtalte omtvistede faellesskabsbestemmelser for den kompetente nationale ret, der paa sin side i henhold til EF-traktatens artikel 177 kan forelaegge Domstolen spoergsmaalet om disse faellesskabsbestemmelsers gyldighed og eventuelt bestemme, at gennemfoerelsen af de nationale retsakter, der er udstedt i medfoer af de omhandlede faellesskabsbestemmelser, skal udsaettes, indtil Domstolen har truffet en praejudiciel afgoerelse, jf. vedroerende betingelserne herfor Domstolens dom af 21. februar 1991, forenede sager C-143/88 og C-92/89, Zuckerfabrik Suederdithmarschen og Zuckerfabrik Soest (Sml. I, s. 415, praemis 17-33).
62 Da sagen som sagt i det hele skal afvises, er det ufornoedent at tage stilling til de nye anbringender, hvormed sagsoegerne har anfaegtet lovligheden af de anfaegtede bestemmelser, som foelge af vedtagelsen efter staevningens indgivelse af forordning nr. 3151/94, hvorved fristen for levering af vin til destillation forlaenges ud over produktionsaaret 1993/1994, idet det under alle omstaendigheder er ufornoedent at tage stilling til spoergsmaalet, om disse nye anbringender kan anses for nye anbringender i procesreglementets artikel 48, stk. 2' s forstand.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
63 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, foerste punktum, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Sagsoegerne har tabt sagen, og da Kommissionen har nedlagt paastand vedroerende sagens omkostninger som naevnt, paalaegges det dem at betale sagens omkostninger.
64 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 4, foerste punktum, baerer institutioner, der er indtraadt i en sag, deres egne omkostninger. Raadet betaler derfor sine egne omkostninger.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTEN (Tredje Udvidede Afdeling)
1) Sagen afvises.
2) Sagsoegerne betaler sagens omkostninger.
3) Raadet baerer sine egne omkostninger.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 29. juni 1995.