61987CC0121_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
Raadets forordning ( EOEF ) nr . 516/77 af 14 . marts 1977 ( EFT L 73, s . 1 ) om den faelles markedsordning for produkter forarbejdet paa basis af frugt og groensager, som aendret ved Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1152/78 af 30 . maj 1978 ( EFT L 144, s . 1 ) indfoerte en producentstoetteordning, der skulle goere det muligt at fremstille visse forarbejdede produkter til en lavere pris end den, der ville foelge af at betale producenterne en rentabel pris, med henblik paa at produkterne skulle kunne konkurrere med forarbejdede produkter fra tredjelande .
Ved Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1639/79 af 24 . juli 1979 ( EFT L 192, s . 3 ), blev kirsebaer konserveret i sukkeroploesning, der henhoerer under pos . ex 20.06 B i Den Faelles Toldtarif, optaget paa listen over produkter under producentstoetteordningen .
Stoetteordningen, som blev fastsat ved artiklerne 3a-3c i forordning nr . 516/77 ( som aendret ), byggede paa kontrakter mellem producenter og forarbejdningsvirksomheder . Kontrakterne skulle angive de omfattede maengder raavarer og den tidsmaessige fordeling af leverancerne til forarbejdningsvirksomhederne samt den pris, der skal betales til producenterne . Kontrakterne skulle indgaas for en minimumsperiode, der skulle fastsaettes . Der skulle endvidere fastsaettes en minimumspris til producenterne . Producentstoetten skulle udligne prisforskellen mellem produkter fremstillet i Faellesskabet og produkter fra tredjelande . I hver medlemsstat skulle stoetten udbetales til de paagaeldende efter disses anmodning, saasnart det organ, der var udpeget af den medlemsstat, hvor forarbejdningen skete, havde konstateret : for det foerste at forarbejdningsvirksomheden havde betalt producenten en pris, der var mindst lige saa stor som minimumsprisen; for det andet at de af kontrakterne omfattede produkter var blevet forarbejdet; og for det tredje, at de forarbejdede produkter var i overensstemmelse med de gaeldende kvalitetsnormer ( artikel 3b, stk . 5 ). Disse tre krav er klart betingelser for retten til stoette .
Artikel 3c foreskrev, at gennemfoerelsesbestemmelserne til artikel 3a og 3b skulle fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 20, dvs . af Kommissionen efter hoering af forvaltningskomiteen .
Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1530/78 af 30 . juni 1978 ( EFT L 179, s . 21 ), der efterfoelgende er aendret ved forordning ( EOEF ) nr . 1348/80 af 30 . maj 1980 ( EFT L 135, s . 66 ), fastsatte gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende stoetteordningen . Forordningen fremhaevede, at for at sikre, at stoetteordningen fungerer tilfredsstillende, skal det af medlemsstaten udpegede organ ved stikproever kontrollere vaegt og kvalitet af de produkter, der leveres til forarbejdningsvirksomhederne, samt kontrollere disse virksomheders lagerregnskab, som "skal indeholde de angivelser, der er noedvendige for at kunne kontrollere forarbejdningen af de produkter, der er genstand for kontrakter ".
Udover at kraeve, at kontrakten skulle vaere skriftlig og saavel kvaliteter som kvanta skulle dokumenteres, foreskrev artikel 4 i Kommissionens forordning at
"2 . De omhandlede forarbejdningsvirksomheder foerer et lagerregnskab, hvoraf bl.a . fremgaar :
a ) for hver af de i artikel 1, stk . 2, omhandlede perioder
- hvilke maengder raavarer der er koebt og indgaaet paa virksomheden hver dag, idet de partier angives, der omfattes af forarbejdningskontrakter eller tillaeg, samt numrene paa de modtagelsesbeviser, der eventuelt er udstedt for disse partier,
- vaegten af hvert parti, der er indgaaet, samt medkontrahentens navn og adresse for partier, der omfattes af ovennaevnte kontrakter;"
Det organ, der var udpeget i hver enkelt medlemsstat, skulle foretage stikproevekontrol og kontrollere "lageroptegnelserne", som ( eftersom den franske og den tyske version bruger samme ord i artikel 4, stk . 2, og artikel 4, stk . 3 ) jeg mener betyder det samme som "lagerregnskaber", paa hver enkelt forarbejdningsvirksomhed ( artikel 4, stk . 3 ).
Bayernwald Fruechteverwertung GmbH ansoegte i 1980 om producentstoette i forbindelse med seks kontrakter vedroerende forarbejdning af 55 tons soede kirsebaer . Den kompetente myndighed afslog stoetten med den begrundelse, at der var uoverensstemmelser mellem dokumenter vedroerende leverancer, fakturaer og regnskaber, og at der ikke var forskriftsmaessige lagerregnskaber i medfoer af artikel 4, stk . 2, i Kommissionens forordning . Under sagen for Verwaltungsgericht blev der rejst spoergsmaal om artiklens gyldighed og anvendelsesomraade . Den nationale ret har forelagt foelgende spoergsmaal :
"Indeholder artikel 4, stk . 2, i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1530/78 af 30 . juni 1978 ( EFT L 179, s . 21 ) en saadan yderligere betingelse for ydelse af producentstoette, som Kommissionen har kunnet fastsaette uden herved at overskride sin kompetence ved udstedelse af gennemfoerelsesbestemmelser, eller indeholder naevnte bestemmelse alene en forskrift om, at lagerregnskabet er det eneste anerkendte bevismiddel?"
Det foerste punkt, der er fremhaevet, er, at Kommissionen ved artikel 4, stk . 2, har tilfoejet en yderligere betingelse til de betingelser, der er fastsat af Raadet i artikel 3b, stk . 5, og at den ikke har bemyndigelse til at goere dette .
Det er klart, at Kommissionen hverken kan udvide eller aendre de materielle betingelser, som Raadet har fastsat som afgoerende for retten til stoette . Paa den anden side er Kommissionen specielt bemyndiget af Raadet til at udstede gennemfoerelsesbestemmelser til artikel 3a og 3b, da Raadets forordning ikke indeholder saadanne bestemmelser . Jeg mener derfor i lighed med, hvad der er sagt om andre, men dog sammenlignelige bestemmelser i sag 121/83, Zuckerfabrik Franken ( Sml . 1984, s . 2039 ), at "denne bestemmelse (( maa )) forstaas saaledes, at Kommissionen er befoejet til at traeffe samtlige de foranstaltninger, der er noedvendige eller hensigtsmaessige med henblik paa at gennemfoere grundforordningen, forudsat at de ikke strider mod grundforordningen eller de af Raadet fastsatte gennemfoerelsesbestemmelser" ( praemis 13 ).
Regler om indholdet af et ansoegningsskema og om opbevaring af den noedvendige dokumentation for at sikre, at stoetteordningen anvendes korrekt og ikke bliver misbrugt, mener jeg klart falder inden for den tildelte bemyndigelse . Saadanne regler vedroerer ikke det materielle grundlag for retten til stoette, men metoden hvorved retten fastslaas .
Tilbage bliver dels spoergsmaalet om bestemmelsens anvendelsesomraade, dels hvorvidt dens krav er uforholdsmaessige .
Der er naturligvis sager, hvor Kommissionen, for at sikre, dels at en forordnings maalsaetning naas, dels at svigagtige forhold undgaas, er berettiget til at foreskrive praecise procedurer, der noeje skal overholdes ( f.eks . sag 18/76, Tyskland mod Kommissionen, Sml . 1979, s . 343, og sag 819/79, Tyskland mod Kommissionen, Sml . 1981, s . 21 ). Den kan derfor kraeve, at der sker kontrol paa stedet, eller at der fremlaegges originale dokumenter, som betingelser der skal overholdes .
I denne sag mener jeg, at det var rimeligt og inden for Kommissionens bemyndigelse at kraeve, at der skulle foeres "lagerregnskaber" for at goere det muligt for medlemsstaterne at foretage den noedvendige kontrol og fastslaa, at stoetten er forfalden, samt i videst muligt omfang at faa adgang til samme typer af oplysninger i de enkelte medlemsstater, forudsat at de blot skal indeholde det mindstemaal af oplysninger, der er noedvendigt for at kunne kontrollerer forarbejdningen af de produkter, der er genstand for de omhandlede kontrakter . De naermere oplysninger, der kraeves anfoert i lagerregnskaberne, forekommer mig ikke, at gaa udover hvad der retmaessigt kan kraeves .
Skoent den naermere udformning af lagerregnskaberne ikke er fastsat, hvorfor der er en vis margen, kan en medlemsstat afslaa stoette, hvis regnskaberne, der skal indeholde specielle former for oplysninger, slet ikke er foert, eller hvis de er saa ufuldstaendige og unoejagtige, at de ikke med rimelighed kan betegnes som lagerregnskaber, der indeholder de foreskrevne oplysninger . I denne henseende er det en betingelse for at opnaa stoette, at der foeres lagerregnskaber, selv om det, hvilket er fremfoert af Bayernwalds advokat, er et krav, der ikke er udtrykt som "en betingelse ". Regnskaberne skal foeres, og de skal kunne fremlaegges til kontrol .
Paa den anden side, eftersom formaalet med kontrollen er at goere det muligt at kontrollere de praecise maengder, for hvilke stoette er berettiget, foelger det ikke, at man ikke kan tage andre dokumenter i betragtning med henblik paa at afgoere, om stoette er berettiget . Derfor kan den kompetente myndighed, hvis der er tvivl om noejagtigheden af lagerregnskabernes talmateriale kraeve, at der fremlaegges andre dokumenter, der kan bevise, at lagerregnskaberne er korrekte . Derfor mener jeg, at producenten kan fremlaegge andre dokumenter for at fjerne saadan tvivl, for at korrigere uoverensstemmelser, som kan vaere opstaaet, eller udfylde poster, der ved uopmaerksomhed er blevet udeladt . Skoent saadanne fejl kan rejse tvivl om, hvorvidt stoetten er berettiget og kan have til foelge, at producenten ikke kan loefte bevisbyrden, ville det dog efter min mening vaere at gaa for vidt, hvis man altid afslog stoette paa grund af nogle mindre fejl eller udeladelser, der nemt kunne blive korrigeret ved de originale dokumenter . Det vaesentlige er, at der foeres lagerregnskaber, der i det vaesentlige er korrekte med hensyn til de oplysninger, der er foreskrevet i artikel 4, stk . 2 .
Jeg erkender, at dette synspunkt efterlader et graat omraade mellem det tilfaelde, hvor der ikke foeres nogen lagerregnskaber ( og hvor der ikke er grundlag for stoette ) og det tilfaelde hvor mindre fejl let kan berigtiges ( og hvor stoette gives ). I saadanne tilfaelde kan den byrde, som paalaegges en virksomhed, der ikke har foert noejagtige regnskaber, vaere saerdeles tung og kan kun loeftes ved fremlaeggelse af originale dokumenter saa som fakturaer eller foelgesedler, naar saadanne foreligger . Det paahviler den nationale ret eller myndighed i den enkelte sag at afgoere, om de foerte regnskaber kan berigtiges med den fornoedne tydelighed og sikkerhed til at det kan fastslaas, om visse dispositioner er stoetteberettigede .
Jeg foreslaar derfor Domstolen at besvare det foreliggende spoergsmaal saaledes, at artikel 4, stk . 2, i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1530/78, der kraever, at der foeres lagerregnskaber med visse foreskrevne oplysninger, ikke er ugyldig, da Kommissionen ikke har overskredet sin bemyndigelse efter artikel 3c i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 516/77, som aendret ved Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1152/78; det er en forhaandsbetingelse, at der foeres saadanne regnskaber i en form, der i det vaesentlige er korrekt for at fastslaa retten til stoette, skoent fejl eller undladelser vil kunne berigtiges under henvisning til andre dokumenter .
Det tilkommer den nationale ret at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger . Kommissionens omkostninger kan ikke godtgoeres .
(*) Oversat fra engelsk .