Začasna izdaja
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
ANDREE BIONDIJA,
predstavljeni 29. januarja 2026(1)
Zadeva C‑721/24
Vista-Life Pharma SA,
Vista-Life Pharma Belgium SCRL
proti
Laboratoires S.M.B. SA,
Brussels REPS Pharma SRL
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour d’appel de Bruxelles (višje sodišče v Bruslju, Belgija))
„ Predhodno odločanje – Uredba (ES) št. 1924/2006 – Prehranska dopolnila, ki so predmet oglaševanja – Trditve v zvezi z zmanjšanjem tveganja za bolezen – Posebni pogoji uporabe “
1.        Cour d’appel de Bruxelles (višje sodišče v Bruslju, Belgija) s tem predlogom za sprejetje predhodne odločbe Sodišče prosi, naj pojasni uporabo nekaterih določb Uredbe št. 1924/2006.(2) Predložitveno sodišče prosi Sodišče, naj na
eni strani opredeli, kdaj se lahko sklicevanje na pogostost in način dajanja prehranskih dopolnil, kot sta predstavljena, nanašata na zdravje; na drugi strani pa pojasni obseg in obliko informativnega sporočila, ki spremlja izjavo o zmanjšanju tveganja za zdravje, vključno z njegovo umestitvijo med označevanje in oglaševanje.
I.      Pravni okvir
2.        V Uredbi št. 1924/2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih v členu 2(2)(1) in (5) so pojmi, ki so pomembni za ta predlog za sprejetje predhodne odločbe, opredeljeni tako: „‚trditev‘ pomeni vsako sporočilo ali predstavitev, ki ni obvezna v okviru zakonodaje Skupnosti ali nacionalne zakonodaje, vključno s slikovno predstavitvijo, grafično predstavitvijo ali predstavitvijo s simboli v kakršni koli obliki, s katero se navaja, domneva ali namiguje, da ima živilo posebne lastnosti; ‚zdravstvena trditev‘ pomeni vsako trditev, ki navaja, domneva ali namiguje, da obstaja povezava med kategorijo živil, živilom ali eno od njegovih sestavin na eni strani in zdravjem na drugi strani“.
3.        Člen 14(2) te uredbe določa:
„[…] je treba pri označevanju ali, če tako označevanje ne obstaja, pri predstavljanju ali oglaševanju trditev v zvezi z zmanjšanjem tveganja za bolezen, navesti, da za bolezen, na katero se trditev nanaša, obstaja več dejavnikov tveganja in da ima sprememba enega teh dejavnikov tveganja lahko ugoden učinek, kar pa ni njuno.“
4.        Za opredelitev pojma „označevanje“ se člen 2(1)(d) Uredbe št. 1924/2006 sklicuje na člen 1(3)(a) Direktive 2000/13/ES(3), ki je bil razveljavljen in nadomeščen s členom 2(2)(j) Uredbe (ES) št. 1169/2011.(4) V tem členu se za „označevanje“ štejejo „vse navedbe, podatk[i], trgovska imena, blagovne znamke, slikovno gradivo ali simbol[i] v zvezi z živilom, ki se namestijo na kakršno koli vrsto embalaže, dokument, obvestilo, označbo, obroček ali vratno etiketo, ki spremlja ali se nanaša na takšno živilo“.
5.        Čeprav se predložitveno sodišče sprašuje le o razlagi Uredbe št. 1924/2006, se mi vseeno zdi nujno opozoriti, da je bila ta uredba prenesena v belgijsko pravo. Zlasti člen VI.104 Code de droit économique(5) (zakonik o gospodarskem pravu) prepoveduje nepoštene poslovne prakse, da bi se zaščitili poklicni interesi podjetij.
II.    Spor o glavni stvari, vprašanja za predhodno odločanje in postopek pred Sodiščem
6.        Stranke v postopku v glavni stvari so dejavne v belgijskem farmacevtskem in parafarmacevtskem sektorju. Družbi Laboratoires S.M.B. SA in Brussels Reps Pharma SRL (v nadaljevanju skupaj: SMB) proizvajata in tržita zdravila in prehranska dopolnila. Družbi Vista-Life Pharma SA in Vista-Life Pharma Belgium SCRL (v nadaljevanju skupaj: Vista-Life) prav tako tržita prehranska dopolnila, med drugim prehranski dopolnili Vista-D3 in VistaSterol. Družbi SMB in Vista-Life sta konkurentki v sektorju trženja prehranskih dopolnil.
7.        Spor o glavni stvari se nanaša na tržna sporočila v zvezi z navedenimi proizvodi. Zadevne oglaševalske kampanje so bile objavljene v specializiranih revijah, namenjenih farmacevtom in zdravnikom.
8.        Proizvod Vista-D3 je bil oglaševan z naslednjimi navedbami: „stabilna plazemska koncentracija“, „z izdelkom Vista-D3 se je mogoče izogniti povečanemu tveganju umrljivosti“, „z izdelkom Vista-D3 se je mogoče izogniti učinku prvega prehoda v jetrih in encimski razgradnji v želodcu“, „bolje vsak dan kot v enkratnem odmerku“ in, v zvezi s podjezično uporabo, „najboljša možna absorpcija za vse bolnike“.
9.        Proizvod VistaSterol je bil oglaševan z navedbo „rešitev za obvladovanje holesterola“.
10.      Družba SMB je dne 9. junija 2021 in 9. decembra 2022 pri tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (gospodarsko sodišče v Bruslju za postopke v francoščini, Belgija) vložila ločeni tožbi, s katerima je izpodbijala skladnost zgoraj navedenih navedb z Uredbo št. 1924/2006. Natančneje, družba SMB trdi, da so te trditve „zdravstvene trditve“ v smislu Uredbe št. 1924/2006, kar je v nasprotju s členom 10 te uredbe in členom VI.104 Code de droit économique (zakonik o gospodarskem pravu). Družba SMB glede navedb o stabilni plazemski koncentraciji in višini holesterola trdi, da so v nasprotju s členom 14(2) te uredbe in členom VI.104 Code de droit économique (zakonik o gospodarskem pravu).
11.      Prvostopenjsko sodišče je s sodbama z dne 6. aprila 2022 in 5. aprila 2023 ugotovilo kršitev člena 10 in člena 14(2) Uredbe št. 1924/2006 ter člena VI.104 Code de droit économique (zakonik o gospodarskem pravu) in družbi Vista-Life naložilo, naj preneha s kršitvijo.
12.      Družba Vista-Life je vložila pritožbo pri Cour d’appel de Bruxelles (višje sodišče v Bruslju), ki je zadevi združilo.
13.      V teh okoliščinah je Cour d’appel de Bruxelles (višje sodišče v Bruslju) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.      Ali je treba točki 1 in 5
člena 2(2) Uredbe št. 1924/2006 razlagati tako, da izrazi ‚posebne lastnosti‘ in ‚kategorija živil, živilo ali ena od njegovih sestavin‘ vključujejo navedbe, povezane s pogostostjo jemanja in/ali načinom uporabe živila?
2.      Ali je treba člen 14(2) Uredbe št. 1924/2006 razlagati tako, da zahteva, da je treba pri označevanju ali, če tako označevanje ne obstaja, pri predstavljanju ali oglaševanju dobesedno prepisati navedbo, v skladu s katero za bolezen, na katero se navezuje trditev, ‚obstaja več dejavnikov tveganja in ima sprememba enega od teh dejavnikov tveganja lahko ugoden učinek, kar pa ni nujno‘?
3.      Ali je treba člen 14(2) Uredbe št. 1924/2006 razlagati tako, da zahteva, da je treba v oglasu, v katerem se ponovi zdravstvena trditev v zvezi z zmanjšanjem tveganja za bolezni, navesti tudi, da ‚za bolezen, na katero se trditev nanaša, obstaja več dejavnikov tveganja in da ima sprememba enega od teh dejavnikov tveganja lahko ugoden učinek, kar pa ni nujno‘, če je to navedeno na embalaži, v navodilu za uporabo in/ali spletišču izdelka?“
14.      Pisna stališča so predložile stranke iz postopka v glavni stvari, belgijska vlada in Komisija.
III. Pravna presoja
A.      Uvodne ugotovitve
15.      Uredba št. 1924/2006 vzpostavlja okvir popolne in neposredno uporabne uskladitve, ki varuje pravilno obveščanje potrošnikov in zagotavlja poštene konkurenčne pogoje.(6)
16.      Države članice so odgovorne za nadzor in izvrševanje; Komisija je skupaj z Evropsko agencijo za varnost hrane (EFSA) odgovorna za posodabljanje seznamov dovoljenih
trditev, usmerjanje in usklajevanje izvajanja Uredbe v skladu s cilji evropskega zakonodajalca, kot sta pravilno delovanje notranjega trga in visoka raven varstva potrošnikov.(7) Med glavnimi cilji Uredbe št. 1924/2006(8) je poleg varstva potrošnikov tudi varovanje zdravja.
17.      Kot je navedlo Sodišče, je treba za uresničitev teh ciljev potrošnikom zagotoviti potrebne informacije, da se jim omogoči ozaveščena izbira.(9)
18.      Splošno načelo Uredbe št. 1924/2006 je, da so zdravstvene trditve na živilih prepovedane, razen če so v skladu z Uredbo in jih Komisija odobri in uvrsti na seznam dovoljenih trditev.(10)
19.      Tveganje za zdravje je tudi razlog za posebno ureditev zdravstvenih trditev in trditev o zmanjšanju tveganja za nastanek bolezni. Kadar tržna komunikacija vsebuje prehranske ali zdravstvene trditve, to spada na področje uporabe Uredbe. Sodišče predlaga široko in funkcionalno razlago pojma „zdravstvena trditev“, ki ne zajema le izboljšanja zdravstvenega stanja, ampak tudi neobstoj ali zmanjšanje negativnih učinkov, povezanih z uživanjem živila, in kratkoročne učinke, kot so učinki enkratnega uživanja, poleg učinkov ponavljajočega uživanja.(11)
20.      Sodišče je v sodbi Deutsches Weintor izraz „lahko prebavljivo“ (ki se nanaša na vino) opredelilo kot zdravstveno trditev, pri čemer je poudarilo, da je v sporočilu navedeno, da ni škodljivih učinkov na prebavni sistem; to potrjuje, da v opredelitev pojma „zdravstvena trditev“ spadajo tudi trditve o pozitivnem učinku na zdravje, in to „kljub“ potencialno škodljivemu uživanju.(12) Povedano drugače, presojata se celotni vtis na potrošnika in prepričevalni učinek sporočila.(13)
21.      Poleg tega je treba varstvo potrošnikov in zdravja uskladiti s svobodo gospodarske pobude.(14) To usklajevanje ne preprečuje, da se navedbe o zdravju podvržejo določenim pogojem, da se potrošniku omogoči, da se odloči na podlagi zavestne izbire.(15)
22.      Sodišče se pri tem usklajevanju opira na „povprečnega potrošnika, ki je normalno obveščen ter razumno pozoren in preudaren“.(16)
23.      Namen navedbe(17) iz člena 14(2) Uredbe št. 1924/2006 je umestitev navedbe zmanjšanja tveganja v realističen okvir, pri čemer je treba poudariti: (i) obstoj več vzrokov za zadevno bolezen in (ii) morebitni neobstoj pozitivnih učinkov po odpravi enega samega od teh vzrokov. To je v skladu z varovanjem zdravja, ki se uresničuje z Uredbo.(18)
24.      V digitalnem okolju, v katerem se potrošniki redno obveščajo in kupujejo prek spleta, je treba zagotoviti učinkovitost ureditve. Oglaševanje ne sme izolirati zdravstvene trditve iz preventivne zdravstvene trditve iz Uredbe št. 1924/2006: če je zdravstvena trditev navedena na spletnem mestu in je na označbi navedena preventivna trditev, bi se lahko štelo, da se je mogoče jasno sklicevati na kraj, kjer se v celoti reproducira, da se zagotovi njena takojšnja dostopnost.(19)
25.      Nacionalni organi in sodišča morajo zagotoviti učinkovitost Uredbe, hkrati pa ohraniti njeno polno uporabo. Istočasno
mora Komisija posodobiti seznam trditev, ohraniti operativne smernice in usklajevati izvajanje v interesu varnosti za podjetja in varstva potrošnikov.
B.      Prvo vprašanje za predhodno odločanje: pogostost jemanja in način uporabe
26.      V Uredbi št. 1924/2006 je sprejeta široka in funkcionalna razlaga pojmov „trditev“ in „zdravstvena trditev“. Ta pojma zajemata vsako sporočilo, ki navaja, namiguje ali nakazuje na povezavo med živilom (ali njegovim sestavnim delom) in zdravjem. Sklicevanje na „posebne lastnosti“ živila ni omejeno le na inherentne lastnosti (sestava, vsebina, sestavine), ampak zajema tudi elemente, ki, kot so predstavljeni potrošniku, opisujejo način, na katerega naj bi bil proizvod sprejet, in usmerjajo pričakovanja glede njegovih koristi. S tega vidika se opomniki pogostosti jemanja (npr. „bolje vsak dan kot v enkratnem odmerku“) in/ali način jemanja (npr. „podjezično“, ker naj bi zagotavljalo „stabilno plazemsko koncentracijo“ ali „povečano absorpcijo“) lahko štejejo za „trditev“ v smislu člena 2(2), točki 1 in 5, če imajo pozitiven učinek na zdravje.
27.      To potrjujejo tako jezikovna kot sistematična in teleološka razlaga: jezikovna, ker člen 2(2), točka 5, Uredbe (ES) št. 1924/2006 izrecno vključuje sporočila, ki „nakazujejo“ povezavo med zdravjem in živilom; sistematična, saj, kot je navedeno v uvodni izjavi 16 Uredbe (ES) št. 1924/2006, merilo povprečnega potrošnika ni statistično merilo, temveč je treba tipično reakcijo potrošnika oceniti za vsak primer posebej; teleološka, ker cilja varstva potrošnikov in zdravja preprečujeta, da bi se korist obljubila z delnimi ali tehničnimi sporočili, s katerimi se zaobide nadzor trditev. Sodna praksa potrjuje ta pristop, v skladu s katerim „zdravstvena trditev“ pomeni tudi sporočilo, ki ne obljublja kliničnega izboljšanja v strogem pomenu besede, temveč nakazuje na neobstoj ali zmanjšanje negativnih učinkov, s čimer se jasno poudari način, na katerega potrošnik razume sporočilo v celoti in se na podlagi tega odloči.(20)
28.      Iz tega sledi, da so v opredelitev „zdravstvene trditve“ vključene navedbe o načinu uporabe in pogostosti jemanja, ki s formulacijo, mestom, sorodnimi indikacijami ali slikami tem načinom daje vlogo pri zagotavljanju pozitivnega učinka na zdravje (na primer: „stabilna plazemska koncentracija“, „povečana absorpcija“, „izogibanje učinku prvega prehoda v jetrih“. Nasprotno pa so izključena navodila za uporabo, ki nimajo prepričljive zdravstvene vsebine (na primer: „zaužiti z vodo“, „ena tableta na dan“), kadar ni izrecnega ali implicitnega sklicevanja na koristi ali tveganja. Zato ni pomembno zgolj to, da se navede način jemanja, ampak se mora navesti tudi njegova predstavitev kot razlog za večjo korist ali zmanjšanje tveganja.
29.      Nazadnje, ta razlaga podjetjem ne nalaga pretiranega formalizma. Izvajalec lahko zagotovi nevtralna navodila za uporabo. Če pa sta način in pogostost uporabe navedena kot argument za prepričevanje v smislu zdravja, za to sporočilo veljajo zahteve iz člena 14(2) Uredbe št. 1924/2006. Nacionalno sodišče bo moralo konkretno preveriti, ali sporne navedbe izpolnjujejo zgoraj opredeljena merila.
30.      Na prvo vprašanje je torej treba odgovoriti, da sta pogostost uživanja in način uporabe, kadar sta predstavljena kot koristna za zdravje, „posebni lastnosti“, ki sta „zdravstvene trditve“ v smislu člena 2(2), točki 1 in 5, Uredbe št. 1924/2006.
C.      Drugo vprašanje za predhodno odločanje: dobesedna ponovitev člena 14(2) Uredbe (ES) št. 1924/2006
31.      Člen 14(2) Uredbe št. 1924/2006 ne določa besedila, ki ga je treba dobesedno ponoviti. V njem je opisana materialna vsebina izjave, ki mora vsebovati (i) obstoj več vzrokov za zadevno bolezen in (ii) morebitni neobstoj pozitivnih učinkov po odpravi enega samega od teh vzrokov. V besedilu je navedeno, kaj mora potrošnik poznati, ni pa navedeno, kako mora biti to oblikovano.
32.      Potrditev izhaja tudi iz analize drugih določb iste uredbe. Ko namreč zakonodajalec želi predpisati standardizirano besedilo, to izrecno navede. Glej na primer člen 4(2)(b)(21) in vnose v Prilogi(22) k Uredbi št. 1924/2006, v katerih je za nekatere prehranske trditve predpisana besedna formulacija (na primer obveznost dodajanja „vsebuje naravno prisotne sladkorje“ v primeru sladkorjev, ki so naravno prisotni, poleg navedbe „brez dodanega sladkorja“). Člen 14(2) ne deluje na ta način, saj opredeljuje namen in vsebino opozorila, ne pa njegovega besedila.
33.      Razlog za obstoj je jasen: preprečiti, da bi se navedba zmanjšanja tveganja dojemala kot terapevtska obljuba. Ta rezultat se doseže tako, da se navedba dopolni z besedilom, ki relativizira njen obseg.
34.      Če take zahteve ni, je navedba, ki ohranja zahtevane bistvene elemente, združljiva s členom 14(2): (i) bolezen je posledica več dejavnikov; (ii) posredovanje zgolj pri enem od njih morda sploh ne bo imelo blagodejnega učinka.
35.      Predlagana razlaga preprečuje nepotrebno togost, hkrati pa ohranja jasne standarde poročanja za varovanje zdravja.(23)
36.      V obravnavanem primeru iz vseh zgornjih ugotovitev izhaja, da je navedba, ki posreduje vsebino sporočila, ne da bi bilo treba to določbo dobesedno povzeti, v skladu s členom 14(2). Predložitveno sodišče mora na podlagi celotnega vtisa na potrošnika preveriti, ali sprejeto besedilo zagotavlja potrebne informacije na jasen in razumljiv način.
D.      Tretje vprašanje za predhodno odločanje: obveznost navedbe v oglaševanju, če je že navedena na embalaži, navodilih za uporabo in/ali spletni strani
37.      Člen 14(2) Uredbe št. 1924/2006 določa, da je treba pri trditvah, ki se nanašajo na zmanjšanje tveganja za nastanek bolezni, „pri označevanju ali, če tako označevanje ne obstaja, pri predstavljanju ali oglaševanju“ vključiti obvezno navedbo.
38.      Iz besedila izhaja preprosto pravilo: navedba v oglasu je potrebna le, če „ni označevanja“. Če označevanje obstaja in je v skladu s členom 14(2), se obveznost izpolni na tem primarnem nosilcu.
39.      Z drugimi besedami: (i) če obstaja označevanje, mora biti opozorilo navedeno na njem; (ii) če označevanje ne obstaja, mora biti opozorilo navedeno v predstavitvi ali oglaševanju. Določba ne nalaga samodejnega podvajanja na vsakem oglaševalskem gradivu.
40.      V zvezi s tem opozarjam, da se je Sodišče izreklo o členu 10(3) Uredbe št. 1924/2006, ki zahteva, da se posebni zdravstveni trditvi „doda“ posebna zdravstvena trditev.(24) Natančneje, Sodišče je pojasnilo, da če posebnih zdravstvenih trditev ni mogoče v celoti navesti na isti strani embalaže, kot je tista, na kateri je sklicevanje, ki jo podpirajo, je lahko zahteva po neposredni vizualni povezavi izjemoma izpolnjena z izrecnim sklicem, kot je zvezdica, če ta na jasen in za potrošnika popolnoma razumljiv način zagotavlja ujemanje vsebine zdravstvenih trditev in sklicevanja na prostorski ravni.(25) Vsekakor mora nacionalno sodišče ugotoviti, ali je glede na vse okoliščine obravnavanega primera zahteva po vizualni bližini izpolnjena z uporabo zvezdice.(26)
41.      Če bi se to razlogovanje po analogiji uporabilo za člen 14 Uredbe št. 1924/2006, bi bilo mogoče iz tega sklepati, da označevanje, predstavitev ali oglaševanje lahko izpolnjuje zahteve iz člena 14(2) Uredbe št. 1924/2006 s sklicevanjem na navedbo iz tega člena, ki je povzeta drugje. Vsekakor bo moralo nacionalno sodišče ugotoviti, ali sklicevanje na navedbo zadostuje za zagotovitev polnega učinka člena 14(2) Uredbe št. 1924/2006.
42.      V zvezi s pojmoma embalaža in navodilo za uporabo v obravnavani zadevi je treba poudariti, da ta pojma nedvomno spadata v opredelitev pojma „označevanje“ iz člena 2(2)(j) Uredbe št. 1169/2011.
43.      Kar zadeva spletno stran, je bila Uredba št. 1924/2006 sprejeta v obdobju, ko je bilo elektronsko poslovanje veliko manj razvito kot danes. Kot je poudaril Evropski parlament, so zavajajoče navedbe pri prodaji živil prisotne tako na spletu kot zunaj njega.(27) Parlament je namreč Komisijo izrecno pozval, naj pripravi izčrpne smernice za uporabo uredbe na spletu.(28)
44.      Digitalni kanal je postal pogost tako za predpogodbene informacije kot tudi za nakup prehranskih dopolnil.(29)
45.      V tem okviru je treba ugotoviti, ali je spletno mesto „navedba, podatek, trgovsko ime, blagovna znamka, slikovno gradivo ali simbol v zvezi z živilom, ki se namesti na kakršno koli vrsto embalaže, dokument, obvestilo, označbo, obroček ali vratno etiketo, ki spremlja ali se nanaša na takšno živilo“ v smislu člena 2(2), točka (j), Uredbe št. 1169/2011.
46.      Za to je upoštevna funkcija spletnega mesta. Čeprav spletna stran služi kot platforma za promocijo izdelka, spada v opredelitev predstavitve ali oglaševanja za namene člena 14(2) Uredbe št. 1924/2006. Če se uporablja kot platforma za nakup izdelka, bi se lahko štelo, da ima vlogo „dokumenta“ ali „obvestila“, ki spremlja živilo ali se nanj sklicuje, s čimer spada v opredelitev označevanja za namene Uredbe št. 1169/2011.
47.      Glede na navedeno je uporaba zgoraj navedenih meril za spletne strani, odvisna od funkcije, ki jo imajo: (a) kadar spletna stran predstavlja ali promovira izdelek (podatkovne kartice, predstavitvene strani, kampanje), spada v opredelitev predstavitve ali oglaševanja iz Uredbe (ES) št. 1924/2006; (b) kadar spletna stran spremlja prodajo na daljavo (stran za nakup) in pred nakupom posreduje obvezne informacije, člen 14 Uredbe št. 1169/2011 zahteva, da so te informacije na voljo na sredstvu za prodajo na daljavo: v tej funkciji se lahko stran konkretno obravnava kot „dokument“ ali „obvestilo“, ki spremlja prehransko dopolnilo, in torej kot označevanje v smislu široke opredelitve iz Uredbe št. 1169/2011.
48.      S tem bi se izognili splošni razširitvi pojma označevanja na celotno spletno stran, saj bi se zagotovilo, da je v kanalih za prodajo na daljavo opozorilo na voljo z enim klikom pred nakupom.
49.      Zato ni razloga, da bi se od izvajalca zahtevalo, da opozorilo večkrat ponovi v vseh oblikah komunikacije. Ob upoštevanju funkcionalnega merila bi moralo biti opozorilo navedeno tam, kjer izpolnjuje svojo informativno vlogo in je lahko dostopno potrošniku, ki se odloča za nakup. V zvezi s tem v primeru prodaje na daljavo ne izključujem, da lahko spletno oglaševanje, kadar zadevna stran vsebuje opozorilo, vsebuje napotilo (na primer prek povezav) na to prodajno stran.
50.      Predložitveno sodišče mora konkretno preveriti, ali rešitev, ki jo je izbral gospodarski subjekt, potrošniku zagotavlja, da se z navedbo seznani pred odločitvijo o nakupu.
51.      Člen 14(2) Uredbe št. 1924/2006 torej načeloma ne zahteva ponovitve navedbe v oglasu, če je na označbi pravilno navedena.
IV.    Predlog
52.      Glede na vse zgornje preudarke Sodišču predlagam, naj na vprašanja za predhodno odločanje, ki jih je predložilo Cour d’appel de Bruxelles (višje sodišče v Bruslju, Belgija), odgovori:
Člen 2(2), točki 1 in 5, Uredbe št. 1924/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih je treba razlagati tako, da izraza „posebne lastnosti“ in „kategorija živil, živilo ali ena od njegovih sestavin“ vključujeta navedbe, povezane s pogostostjo jemanja in/ali načinom uporabe živila.
Člen 14(2) Uredbe št. 1924/2006 je treba razlagati tako, da ne zahteva, da je treba pri označevanju ali, če tako označevanje ne obstaja, pri predstavljanju ali oglaševanju dobesedno prepisati navedbo, v skladu s katero za bolezen, na katero se navezuje trditev, „obstaja več dejavnikov tveganja in ima sprememba enega od teh dejavnikov tveganja lahko ugoden učinek, kar pa ni nujno“.
Člen 14(2) Uredbe št. 1924/2006 je treba razlagati tako, da ne zahteva, da je treba v oglasu, v katerem se ponovi zdravstvena trditev v zvezi z zmanjšanjem tveganja za bolezni, navesti tudi, da „za bolezen, na katero se trditev nanaša, obstaja več dejavnikov tveganja in da ima sprememba enega od teh dejavnikov tveganja lahko ugoden učinek, kar pa ni nujno“, če je to navedeno na embalaži, v navodilu za uporabo in/ali spletišču izdelka.
1      Jezik izvirnika: italijanščina.
2      Uredba (ES) št. 1924/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih (UL 2006, L 404, str. 9), kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 107/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o spremembah Uredbe (ES) št. 1924/2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih glede Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil (UL 2008, L 39, str. 8); Uredba (ES) št. 109/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o spremembah Uredbe (ES) št. 1924/2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih (UL 2008, L 39, str. 14); Uredba Komisije (EU) št. 116/2010 z dne 9. februarja 2010 o spremembi Uredbe (ES) št. 1924/2006 Evropskega parlamenta in Sveta glede seznama prehranskih trditev (UL 2010, L 37, str. 16); Uredba (EU) št. 1169/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom (UL 2011, L 304, str. 18); Uredba Komisije (EU) št. 1047/2012 z dne 8. novembra 2012 o spremembi Uredbe (ES) št. 1924/2006 glede seznama prehranskih trditev (UL 2012, L 310, str. 36).
3      Direktiva 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. marca 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 5, str. 75).
4      Uredba (EU) št. 1169/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom, spremembah uredb (ES) št. 1924/2006 in (ES) št. 1925/2006 Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Komisije 87/250/EGS, Direktive Sveta 90/496/EGS, Direktive Komisije 1999/10/ES, Direktive 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Komisije 2002/67/ES in 2008/5/ES in Uredbe Komisije (ES) št. 608/2004 (UL 2011, L 304, str. 18).
5      Moniteur belge z dne 29. marca 2013, str. 19975, kakor je bil spremenjen z Loi portant insertion du titre VI „Pratiques du marché et protection du consommateur“ dans le Code de droit économique et portant insertion des définitions propres au livre VI, et des dispositions d'application de la loi propres au livre VI, dans les Livres Ier et XV du Code de droit économique (zakon o vključitvi naslova VI „Tržne prakse in varstvo potrošnikov“ v zakonik o gospodarskem pravu in o vključitvi opredelitev iz knjige VI ter izvedbenih določb zakona o knjigi VI v knjigah I in XV zakonika o gospodarskem pravu z dne 21. decembra 2013 (Moniteur belge z dne 30. decembra 2013, str. 103506).
6      Glej uvodno izjavo 9 in člen 1(1) Uredbe št. 1924/2006.
7      Glej uvodne izjave 31, 33, 34 in 36 ter člen 1(1) in člen 20 Uredbe št. 1924/2006.
8      Sodba z dne 30. aprila 2025, Novel Nutriology (C‑386/23, EU:C:2025:304, točka 63 in navedena sodna praksa).
9      Sodba z dne 30. aprila 2025, Novel Nutriology (C‑386/23, EU:C:2025:304, točka 64 in navedena sodna praksa).
10      Člen 10(1) Uredbe (ES) št. 1924/2006. Glej tudi Uredbo Komisije (ES) št. 983/2009 z dne 21. oktobra 2009 o odobritvi in zavrnitvi odobritve nekaterih zdravstvenih trditev na živilih, ki se nanašajo na zmanjšanje tveganja za bolezni ter na razvoj in zdravje otrok (UL 2009, L 277, str. 3) in Uredbo Komisije (EU) št. 432/2012 z dne 16. maja 2012 o seznamu dovoljenih zdravstvenih trditev na živilih, razen trditev, ki se nanašajo na zmanjšanje tveganja za nastanek bolezni ter na razvoj in zdravje otrok (UL 2012, L 136, str. 1).
11      Sodba z dne 6. septembra 2012, Deutsches Weintor (C‑544/10, EU:C:2012:526, točke od 34 do 36).
12      Prav tam, točka 35.
13      Prav tam, točka 37.
14      Člena 15 in 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (UL 2016, C 202, str. 389).
15      Sklepni predlogi generalnega pravobranilca A. Rantosa v zadevi Novel Nutriology (C‑386/23, EU:C:2024:897, točka 43).
16      Uvodna izjava 16 Uredbe št. 1924/2006 in sodba z dne 30. januarja 2020, Dr. Willmar Schwabe, C‑524/18, EU:C:2020:60, točka 35).
17      V nadaljevanju: opozorilo.
18      Ta cilj je naveden tudi v sodbi z dne 6. septembra 2012, Deutsches Weintor (C‑544/10, EU:C:2012:526, točka 45).
19      Glej točko 37 in naslednje teh sklepnih predlogov.
20      Sodba z dne 6. septembra 2012, Deutsches Weintor (544/10, EU:C:2012:526, točka 35).
21      Člen 4(2)(b), naslovljen „Pogoji za uporabo prehranskih in zdravstvenih trditev“, določa: „[…] Navedba se glasi: ‚Visoka vsebnost (Ime hranila, ki presega profil hranila.)“.
22      Priloga z naslovom „Prehranske trditve in pogoji, ki veljajo zanje“ pod naslovom „Brez dodanega sladkorja“ določa: „[…] Če so v živilu naravno prisotni sladkorji, je treba v označbo vključiti naslednjo izjavo: ‚VSEBUJE NARAVNO PRISOTNE SLADKORJE‘.“
23      Glej po analogiji tudi sklepne predloge generalnega pravobranilca G. Hogana v zadevi Dr. Willmar Schwabe (C‑524/18, EU:C:2019:727, točke od 60 do 66).
24      Sodba z dne 30. januarja 2020, Dr. Willmar Schwabe (C‑524/18, EU:C:2020:60).
25      Prav tam, točka 48.
26      Prav tam, točka 49.
27      Resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. januarja 2024 o izvajanju Uredbe (ES) št. 1924/2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih (UL C, C/2024/5729), točka 1.
28      Prav tam,
točka 23.
29      Glej po analogiji sodbo z dne 11. decembra 2003, Deutscher Apothekerverband (C‑322/01, EU:C:2003:664, točka 73).