62022CJ0726_RES
Дело C‑726/22 P
Европейска комисия
срещу
Pollinis France
Решение на Съда (пети състав) от 16 януари 2025 г.
„Обжалване — Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Член 4, параграф 3, първа алинея — Защита на процеса на вземане на решение — Регламент (ЕС) № 182/2011 — Комитология — Позиции, изразени от държавите членки и други членове на комитетите — Отказ за предоставяне на достъп“
Институции на Европейския съюз — Право на публичен достъп до документи — Регламент № 1049/2001 — Изключения от правото на достъп до документи — Защита на процеса на вземане на решения — Условия — Стриктно тълкуване и прилагане
(съображение 11 и член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 62 и 65)
Институции на Европейския съюз — Право на публичен достъп до документи — Регламент № 1049/2001 — Изключения от правото на достъп до документи — Задължение за мотивиране — Обхват
(член 4 от Регламент № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 63)
Институции на Европейския съюз — Право на публичен достъп до документи — Регламент № 1049/2001 — Приложно поле — Административна дейност на Комисията — Включване
(член 2, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 66)
Институции на Европейския съюз — Право на публичен достъп до документи — Регламент № 1049/2001 — Изключения от правото на достъп до документи — Защита на процеса на вземане на решения — Вземане на решение — Понятие — Наличие на определен предмет на решението — Включване
(член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 73)
Институции на Европейския съюз — Право на публичен достъп до документи — Регламент № 1049/2001 — Изключения от правото на достъп до документи — Защита на процеса на вземане на решения — Условия — Конкретно, действително и сериозно засягане на посочения процес — Обхват — Намерение на институция да вземе решение — Изключване
(член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 74, 77 и 78)
Резюме
Сезиран с жалба, която отхвърля, на Европейската комисия срещу решението на Общия съд по дело Pollinis France/Комисия (
1
), с което са отменени две решения на Комисията (
2
) за отказ на достъп до документи, свързани с Ръководството на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) от 2013 г. (
3
), Съдът уточнява обхвата на изключението относно наличието на текущ процес на вземане на решение (
4
) в рамките на процедура на комитет и се произнася по квалифицирането като „въпрос, по който [институция] все още не е взела решение“.
Pollinis France е френска неправителствена организация, работеща за опазването на околната среда и имаща за цел защита на дивите и медоносните пчели, както и насърчаване на устойчивото селско стопанство с цел да се опазят опрашителите. През 2020 г. тя представя на Комисията две заявления за достъп (
5
) до някои документи, отнасящи се до Ръководството на ЕОБХ от 2013 г. Първото заявление по същество се отнася до документи, съдържащи позициите на държавите членки, на членовете на Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите (
6
) и на Комисията относно това ръководство, както и до всички проекти по този въпрос, получени или изготвени от Комисията, считано от октомври 2018 г. Второто заявление визира някои документи, свързани с посоченото ръководство на ЕОБХ от 2013 г., и се отнася по същество до кореспонденцията, дневния ред, протоколите и докладите от срещите между членовете на Scopaff и някои длъжностни лица и членове на Комисията в периода между юли 2013 г. и септември 2018 г.
В отговор на потвърдителни заявления за достъп, с две решения от 2020 г. Комисията предоставя частичен достъп до някои документи и отказва достъп до други документи въз основа на изключенията, свързани съответно със защитата на частния живот и личната неприкосновеност (
7
) и с наличието на текущ процес на вземане на решение.
Всъщност Ръководството на ЕОБХ от 2013 г. е обсъждано в продължение на няколко години в рамките на Scopaff, без да е постигнато съгласие по текста му поради различията между държавите членки и без Комисията да е успяла да приеме посоченото ръководство. През 2019 г. Комисията иска от ЕОБХ да пристъпи към преразглеждане на ръководството си от 2013 г., за да отчете най-новото научно развитие.
Именно в този контекст, сезиран с две жалби за отмяна, Общият съд отбелязва в обжалваното съдебно решение, че съгласно спорните решения на Комисията, приети през 2020 г., в очакване на приключване на преразглеждането на това ръководство, разглеждането му в рамките на Scopaff е „спряно“, като това означава, че процесът на вземане на решение може да се счита за „текущ“, тъй като ще може да продължи едва след края на това преразглеждане.
Според Общия съд обаче към момента на приемане на спорните решения вече не е имало никакъв процес на вземане на решение, целящ прилагането на Ръководството на ЕОБХ от 2013 г. Напротив, Общият съд счита, че Комисията е решила имплицитно, но несъмнено, да не прилага същия документ. Според Общия съд самото обстоятелство, че все още е било в ход преразглеждане на последния към момента на приемане на спорните решения, предполага невъзможност да се определят съдържанието на евентуално преразгледаното ръководство, формата на евентуалното му приемане и процедурата, евентуално следвана в това отношение, и следователно това обстоятелство предполага липса на предмета на процес на вземане на решение от Комисията. Ето защо Комисията не е можела валидно да се позове на изключението относно защитата на текущ процес на вземане на решение.
Съображения на Съда
Сезиран с жалба на Комисията, в подкрепа на която тя излага две основания, Съдът разглежда (в рамките на първото основание) въпроса дали в обжалваното съдебно решение Общият съд правилно е приел, че процесът на вземане на решение на Комисията с предмет Ръководството на ЕОБХ от 2013 г. е бил приключен към момента на приемане на спорните решения.
Като начало Съдът припомня, че Регламент № 1049/2001, който почива върху принципа на откритост и прозрачност, има за цел да се предостави на обществеността възможно най-широк достъп до документите на институциите. Макар това право на достъп да се подчинява на някои ограничения, основани на съображения от обществен или частен интерес, предвидените в Регламент № 1049/2001 изключения от правото на достъп трябва да се тълкуват и прилагат стриктно. Освен това, когато съответната институция реши да откаже достъп до документ, чието предоставяне ѝ е било поискано, тя по принцип трябва да обясни по какъв начин достъпът до този документ може конкретно и действително да засегне интереса, защитен от предвидено в член 4 от Регламент № 1049/2001 изключение, на което тази институция се позовава. Накрая, опасността от такова засягане трябва да бъде разумно предвидима, а не чисто хипотетична.
Що се отнася по-специално до изключението, свързано със защитата на процеса на вземане на решение, Съдът главно посочва, най-напред, че съгласно член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001 достъпът до документ, изготвен от дадена институция за вътрешно ползване или получен от институция и третиращ въпрос, по който тя все още не е взела решение, се отказва в случаите, когато оповестяването на документа би засегнало сериозно процеса на вземане на решение на тази институция, освен ако по-висш обществен интерес не диктува оповестяването на посочения документ.
В това отношение Съдът припомня, че понятието „процес на вземане на решение“ трябва да се разбира в смисъл, че се отнася до самото вземане на решение, без да обхваща цялата административна процедура, довела до него. Вземането на решение обаче предполага наличието на определен предмет на бъдещото решение, при това независимо от незабавния характер на приемането на конкретен и определим проект на акт. В допълнение, противно на твърденията на Комисията, Общият съд не е приел, че в отсъствието на такъв незабавен характер не би имало действителна дейност по вземане на решение.
По-нататък, да се признае, че дадено решение още не е взето и следователно съществува текущ „процес на вземане на решение“ по смисъла на член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001, когато предметът на такъв процес не е определен, не би съответствало нито на структурата на тази разпоредба, нито на съдебната практика. Така, докато точният предмет на дадено бъдещо решение още не е определен, всяка опасност от засягане на процеса на вземане на решение, насочен към приемането на това решение, заради оповестяването на искан съгласно Регламент № 1049/2001 документ е хипотетична по дефиниция, при положение че в действителност би било невъзможно да се провери дали съдържанието на този документ наистина е свързано с този процес на вземане на решение.
Накрая, без да допусне грешка при прилагане на правото, Общият съд не е приел за решаващ за преценката относно наличието на „въпрос, по който [тази институция] все още не е взела решение“, по смисъла на член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001 довода, че Комисията винаги е имала за „цел“ да приложи ръководство за пчелите. Всъщност да се приеме, че самото намерение на дадена институция да вземе решение в област от компетентността си, ѝ позволява да се позове на тази разпоредба, без да се изисква наличието на процес на вземане на решение, насочен към приемането на решение с определен предмет, в действителност би означавало на тази институция да се признае възможността да отказва оповестяването на всеки документ, отнасящ се до тази област. Понятието „въпрос, по който [институция] все още не е взела решение“ обаче не може да получи толкова широко тълкуване, че да обхваща всеки документ, свързан с даден въпрос.
Ето защо според Съда Общият съд правилно е приел, че макар Комисията винаги да е преследвала целта да приложи ръководство за пчелите, за да предостави на органите на държавите членки документ, отразяващ „съвременните научно-технически познания“, това обстоятелство само по себе си не е достатъчно, за да се заключи, че продължава да съществува „въпрос, по който [тази институция] все още не е взела решение“, по смисъла на член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001. Поради това Съдът прави извод за отхвърляне на първото основание, а след това и на второто като неотносимо, и следователно отхвърля жалбата в нейната цялост.
(
1
)	Решение от 14 септември 2022 г., Pollinis France/Комисия (T‑371/20 и T‑554/20, EU:T:2022:556, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“).
(
2
)	Решения на Комисията C(2020) 4231 final от 19 юни 2020 г. (по дело T‑371/20) и C(2020) 5120 final от 21 юли 2020 г. (по дело T‑554/20) (наричани по-нататък „спорните решения“).
(
3
)	Ръководство относно оценката на риска от продуктите за растителна защита за пчелите, прието от ЕОБХ на 27 юни 2013 г. (наричано по-нататък „Ръководството на ЕОБХ от 2013 г.“).
(
4
)	Съгласно член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OB L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
(
5
)	По силата на Регламент № 1049/2001 и на Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, 2006 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).
(
6
)	Standing Committee on Plants, Animals, Food and Feeds (наричан по-нататък „Scopaff“).
(
7
)	По смисъла на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001.