NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
MACIEJ SZPUNAR
prednesené 26. júna 2018 (1)
Vec C‑419/17 P
Deza a. s.
proti
Európskej chemickej agentúre
„Odvolanie – Stanovenie zoznamu látok podliehajúcich autorizácii – Zaradenie do zoznamu látok navrhovaných na zahrnutie do prílohy XIV – Aktualizácia zápisu látky bis(2‑etylhexyl)‑ftalát (DEHP) nachádzajúcej sa na zozname – Údajne nesprávny výklad a nesprávne uplatnenie nariadenia (ES) č. 1907/2006, ako aj zásady právnej istoty“
I.      Úvod
1.        Svojím odvolaním sa spoločnosť Deza, a.s., domáha zrušenia rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 11. mája 2017, Deza/ECHA(2), ktorým Všeobecný súd zamietol jej žalobu na zrušenie rozhodnutia Európskej chemickej agentúry (ECHA) ED/108/2014 z 12. decembra 2014 o aktualizácii a doplnení existujúceho zápisu chemickej látky do zoznamu látok navrhovaných na zahrnutie do prílohy XIV nariadenia (ES) č. 1907/2006(3) a o identifikácii tejto látky ako látky s vlastnosťami endokrinných disruptorov (rozvracačov) v zmysle článku 57 písm. f) tohto nariadenia (ďalej len „sporné rozhodnutie“).
2.        V súlade s požiadavkou Súdneho dvora sa tieto návrhy obmedzia na analýzu prvého odvolacieho dôvodu. Tento odvolací dôvod sa zakladá na nesprávnom výklade a nesprávnom uplatnení nariadenia REACH zo strany Všeobecného súdu, ktorý rozhodol, že žalobný dôvod, ktorým odvolateľka v rámci žaloby smerujúcej proti rozhodnutiu ECHA namietala prijatie tohto rozhodnutia ultra vires, je nedôvodný.
3.        Prvá časť prvého odvolacieho dôvodu sa týka najmä výkladu článku 57 nariadenia REACH a poskytne Súdnemu dvoru príležitosť rozvinúť svoju judikatúru týkajúcu sa tohto ustanovenia, ktorú tvoria najmä rozsudky Polynt/ECHA(4) a Hitachi Chemical Europe a Polynt/ECHA(5). Druhá a tretia časť tohto odvolacieho dôvodu sa týkajú procesných aspektov zaradenia chemickej látky do zoznamu kandidátskych látok navrhovaných na zahrnutie do prílohy XIV nariadenia REACH (ďalej len „zoznam navrhovaných látok“), v ktorej sú uvedené látky, ktoré podliehajú postupu autorizácie.
II.    Právny rámec
4.        Hlava VII nariadenia REACH pozostáva z článkov 55 až 66 tohto nariadenia a upravuje postup autorizácie.
5.        V súlade so zásadami uvedenými v článku 56 nariadenia REACH, nazvanom „Všeobecné ustanovenia“, výrobca, dovozca alebo následný užívateľ nesmie v zásade uviesť na trh látku na účely použitia ani ju sám nepoužije, ak je táto látka zahrnutá do prílohy XIV, s výnimkou prípadov uvedených v tomto ustanovení.
6.        Článok 57 nariadenia REACH, nazvaný „Látky, ktoré sa zahrnú do prílohy XIV“, stanovuje:
„V súlade s postupom ustanoveným v článku 58 možno do prílohy XIV zahrnúť tieto látky:
…
c)      látky spĺňajúce kritériá klasifikácie v triede nebezpečnosti reprodukčná toxicita kategórie 1A alebo 1B, nepriaznivé účinky na pohlavné funkcie a plodnosť alebo vývoj v súlade s oddielom 3.7 prílohy I k nariadeniu (ES) č. 1272/2008;
…
f)      látky – ako napríklad látky s vlastnosťami endokrinných disruptorov (rozvracačov) alebo látky s perzistentnými, bioakumulatívnymi a toxickými vlastnosťami, alebo s veľmi perzistentnými a veľmi bioakumulatívnymi vlastnosťami, ktoré nespĺňajú kritériá písmen d) alebo e) –, pri ktorých existujú vedecké dôkazy, že pravdepodobne majú závažné účinky na zdravie ľudí alebo životné prostredie, ktoré vzbudzujú rovnakú úroveň obáv ako látky vymenované v písmenách a) až e) a ktoré sú určené v každom prípade osobitne v súlade s postupom ustanoveným v článku 59.“
7.        Článok 59 nariadenia REACH, nazvaný „Identifikácia látok uvedených v článku 57“, stanovuje:
„1.      Postup stanovený v odsekoch 2 až 10 tohto článku sa uplatňuje na účely identifikácie látok, ktoré spĺňajú kritériá uvedené v článku 57, a stanovenia zoznamu látok navrhovaných na zahrnutie do prílohy XIV. …
2.      [Európska] komisia môže požiadať [ECHA] o prípravu dokumentácie v súlade s príslušnými oddielmi prílohy XV pre látky, ktoré podľa jej názoru spĺňajú kritériá stanovené v článku 57. …
3.      Každý členský štát môže pripraviť dokumentáciu podľa prílohy XV pre látky, ktoré podľa jeho názoru spĺňajú kritériá stanovené v článku 57 a zaslať ju [ECHA]. …
…
5.      Do 60 dní od rozoslania môžu ostatné členské štáty alebo [ECHA] vzniesť pripomienky k identifikácii látky v dokumentácii poskytnutej [ECHA] vo vzťahu ku kritériám článku 57.
6.      Ak [ECHA] nedostane alebo nevznesie žiadne pripomienky, zahrnie túto látku do zoznamu uvedeného v odseku 1. …
7.      Ak [ECHA] vznesie alebo dostane pripomienky, postúpi dokumentáciu výboru členských štátov do 15 dní od uplynutia 60‑dňovej lehoty uvedenej v odseku 5.
8.      Ak do 30 dní od postúpenia výbor členských štátov dosiahne jednomyseľnú dohodu o identifikácii, [ECHA] danú látku zahrnie do zoznamu uvedeného v odseku 1. …
9.      Ak výbor členských štátov nedosiahne jednomyseľnú dohodu, Komisia pripraví návrh rozhodnutia o identifikovaní látky do troch mesiacov od prijatia stanoviska výboru členských štátov. Konečné rozhodnutie o identifikovaní látky sa prijme v súlade s postupom uvedeným v článku 133 ods. 3.
10.      [ECHA] uverejní a aktualizuje zoznam uvedený v odseku 1 na svojej internetovej stránke bezodkladne po prijatí rozhodnutia o zahrnutí látky.“
III. Okolnosti predchádzajúce sporu a sporné rozhodnutie
8.        Odvolateľka je akciovou spoločnosťou založenou podľa českého práva, ktorá vyrába, uvádza na trh a používa chemickú látku bis(2‑etylhexyl)‑ftalát (DEHP).
9.        Rozhodnutím z 28. októbra 2008 zahrnul výkonný riaditeľ ECHA látku DEHP do zoznamu navrhovaných látok z dôvodu, že DEHP bola identifikovaná ako toxická pre reprodukciu v zmysle článku 57 písm. c) nariadenia REACH.
10.      Nariadením (EÚ) č. 143/2011(6) následne Komisia zahrnula DEHP do prílohy XIV nariadenia REACH.
11.      Dňa 26. augusta 2014 predložilo Dánske kráľovstvo štyri dokumentácie podľa prílohy XV tohto nariadenia s návrhom, aby DEHP a ďalšie tri chemické látky boli identifikované ako látky s vlastnosťami endokrinných disruptorov s tým, že údajne existujú vedecké dôkazy o ich pravdepodobných závažných účinkoch na zdravie ľudí a tiež na životné prostredie v zmysle článku 57 písm. f) nariadenia REACH, a aby bol v tomto zmysle doplnený zoznam navrhovaných látok (ďalej len „pôvodný návrh Dánskeho kráľovstva“).
12.      Pôvodný návrh Dánskeho kráľovstva bol predložený na pripomienkovanie zainteresovaných strán v súlade s požiadavkou upravenou v článku 59 ods. 4 a 5 nariadenia REACH. V tomto štádiu sa ukázalo, že pôvodný návrh Dánskeho kráľovstva nebude jednomyseľne schválený.
13.      Dánske kráľovstvo následne rozdelilo svoj pôvodný návrh na osem častí, a to na štyri časti týkajúce sa identifikácie týchto štyroch chemických látok ako látok s vlastnosťami endokrinných disruptorov s možnými závažnými účinkami na zdravie ľudí v zmysle článku 57 písm. f) nariadenia REACH a na štyri časti týkajúce sa identifikácie týchto štyroch chemických látok ako látok s vlastnosťami endokrinných disruptorov s možnými závažnými účinkami na životné prostredie v zmysle toho istého ustanovenia.
14.      Dánske kráľovstvo neskôr vzalo svoj návrh späť v časti, v ktorej sa týkal zahrnutia iných látok ako DEHP do zoznamu navrhovaných látok z dôvodu, že ide o látky s vlastnosťami endokrinných disruptorov s možnými závažnými účinkami na životné prostredie v zmysle článku 57 písm. f) nariadenia REACH.
15.      Nakoniec, členovia výboru členských štátov nespochybnili samotnú identifikáciu DEPH ako látky s vlastnosťami endokrinných disruptorov s možnými závažnými účinkami na životné prostredie.
16.      Dňa 12. decembra 2014 vydal výkonný riaditeľ ECHA sporné rozhodnutie o aktualizácii zoznamu navrhovaných látok a doplnení existujúceho zápisu látky DEHP do zoznamu navrhovaných látok a o identifikácii tejto látky ako látky s vlastnosťami endokrinných disruptorov, pre ktorú existujú vedecké dôkazy o možných závažných účinkoch na životné prostredie v zmysle článku 57 písm. f) nariadenia REACH.
IV.    Konanie pred Všeobecným súdom a napadnutý rozsudok
17.      Odvolateľka sa svojou žalobou domáhala zrušenia sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom sa ním aktualizuje a dopĺňa existujúci zápis látky DEHP nachádzajúcej sa na zozname navrhovaných látok pre prípadné zahrnutie do prílohy XIV nariadenia REACH.
18.      V rámci prvého žalobného dôvodu odvolateľka vytýkala ECHA, že prijala sporné rozhodnutie ultra vires. Konkrétne, odvolateľka poukázala po prvé na skutočnosť, že nariadenie REACH neobsahuje ustanovenie oprávňujúce ECHA na doplnenie už existujúceho zápisu chemickej látky nachádzajúcej sa na zozname navrhovaných látok, po druhé na porušenie procesných ustanovení uvedených v článku 59 tohto nariadenia a po tretie na obchádzanie osobitných postupov na identifikáciu látok ako endokrinných disruptorov vzbudzujúcich veľmi veľké obavy v zmysle článku 57 písm. f) nariadenia REACH.
19.      Všeobecný súd napadnutým rozsudkom žalobu namierenú proti spornému rozhodnutiu zamietol.
V.      Konanie pred Súdnym dvorom a návrhy účastníkov konania
20.      Odvolateľka návrhom podaným do kancelárie Súdneho dvora 11. júla 2017 podala toto odvolanie.
21.      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor zrušil napadnutý rozsudok, ako aj sporné rozhodnutie a uložil ECHA povinnosť nahradiť trovy konania.
22.      ECHA navrhuje, aby Súdny dvor zamietol odvolanie a uložil odvolateľke povinnosť nahradiť trovy konania.
23.      Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo podporujú návrhy ECHA.
VI.    Analýza
24.      Prvý odvolací dôvod odvolateľky sa delí na tri časti, ktoré v podstate zodpovedajú častiam prvého žalobného dôvodu smerujúceho proti spornému rozhodnutiu, spomenutým v bode 18 vyššie. Tieto tri časti sa teda týkajú postupu identifikácie chemických látok vzbudzujúcich veľmi veľké obavy, upraveného v článku 59 nariadenia REACH, ktorý sa vykoná na účely prípadného zahrnutia uvedených látok do prílohy XIV tohto nariadenia.
25.      Najskôr sa teda vyjadrím k postupu identifikácie upravenému v článku 59 nariadenia REACH a následne budem analyzovať tri uvedené časti prvého odvolacieho dôvodu.
A.      O zahrnutí chemickej látky do zoznamu navrhovaných látok
26.      V systéme stanovenom nariadením REACH je postup udeľovania autorizácií jedným zo spôsobov regulácie chemických látok, ktorého cieľom je zaistiť, aby látky vzbudzujúce veľmi veľké obavy boli postupne nahradené vhodnými alternatívnymi látkami alebo technológiami, ak sú ekonomicky a technicky uskutočniteľné.(7)
27.      Na tento účel sú v článku 57 písm. a) až f) nariadenia REACH uvedené podstatné vlastnosti chemických látok považovaných za látky vzbudzujúce veľmi veľké obavy, ktoré umožňujú zahrnutie týchto látok do prílohy XIV tohto nariadenia, nazvanej „Zoznam látok podliehajúcich autorizácii“. Každá látka zahrnutá do prílohy XIV nariadenia REACH môže byť okrem toho používaná alebo uvádzaná na trh, pokiaľ Komisia udelila autorizáciu v súlade s článkami 60 až 64 tohto nariadenia osobe, ktorá o autorizáciu požiadala.
28.      Prejednávaná vec sa však netýka aktu, ktorým bola látka zahrnutá do prílohy XIV nariadenia REACH, ani rozhodnutia týkajúceho sa žiadosti o autorizáciu, ale zápisu látky do zoznamu navrhovaných látok. Takýto zápis predchádza zahrnutiu látky do prílohy XIV nariadenia REACH.
29.      Identifikáciou takýchto látok bola poverená hlavne ECHA, ktorá túto úlohu plní v súlade s postupom stanoveným v článku 59 nariadenia REACH.
30.      Tento postup začína v okamihu, keď členský štát alebo na žiadosť Komisie samotná ECHA navrhne identifikáciu látky ako látky vzbudzujúcej veľmi veľké obavy z dôvodov uvedených v článku 57 písm. a) až f) nariadenia REACH. V takomto prípade sú členský štát alebo ECHA povinní pripraviť dokumentáciu o danej látke. Členské štáty a ECHA môžu vo veci identifikácie danej látky predložiť pripomienky.(8)
31.      Ak ECHA nedostane alebo nevznesie žiadne pripomienky, zahrnie predmetnú látku do zoznamu navrhovaných látok. V opačnom prípade postúpi dokumentáciu výboru členských štátov. Ak tento výbor dosiahne jednomyseľnú dohodu o identifikácii, zahrnie ECHA túto látku do zoznamu navrhovaných látok.(9)
32.      Látka, ktorú ECHA identifikuje ako látku vzbudzujúcu veľmi veľké obavy z dôvodov uvedených v článku 57 nariadenia REACH a ktorá je preto zaradená do zoznamu navrhovaných látok, nemôže byť (okamžite a automaticky) zahrnutá do prílohy XIV tohto nariadenia. Identifikácia takejto látky a jej zaradenie do zoznamu navrhovaných látok sú však v podstate len štádiom predchádzajúcim jej zahrnutiu do prílohy XIV nariadenia REACH. Zaradenie do zoznamu navrhovaných látok v zásade predchádza predloženiu žiadosti o povolenie pre uvedenie látky na trh a jej používanie.
33.      Bez ohľadu na túto väzbu medzi zaradením látky do zoznamu navrhovaných látok a jej zahrnutím do prílohy XIV nariadenia REACH existujú tri zákonné povinnosti, ktoré vyplývajú zo skutočnosti, že látka bola identifikovaná ako látka vzbudzujúca veľmi veľké obavy, avšak ešte nebola do tejto prílohy zahrnutá.(10)
34.      Po prvé článok 7 ods. 2 nariadenia REACH ukladá výrobcovi alebo dovozcovi výrobkov (tovarov) oznamovaciu povinnosť voči ECHA, ak je látka zo zoznamu navrhovaných látok v týchto výrobkoch prítomná v množstve a koncentrácii vyšších, než sú prahové hodnoty stanovené v tomto ustanovení.
35.      Po druhé podľa článku 31 ods. 1 písm. c) nariadenia REACH je dodávateľ látky alebo prípravku povinný poskytnúť príjemcovi kartu bezpečnostných údajov, keď je látka zahrnutá do zoznamu navrhovaných látok z iných dôvodov, než sú tie, ktoré sú uvedené v článku 31 ods. 1 písm. a) a b) tohto nariadenia. Zastávam názor, že povinnosť stanovená v článku 31 ods. 1 písm. c) nariadenia REACH sa týka hlavne látok identifikovaných ako látky vzbudzujúce veľmi veľké obavy z dôvodov stanovených v článku 57 písm. f) tohto nariadenia, pretože dôvody uvedené v článku 31 ods. 1 písm. a) a b) tohto nariadenia v zásade zodpovedajú dôvodom stanoveným v článku 57 písm. a) až e) uvedeného nariadenia.
36.      Po tretie článok 33 ods. 1 a 2 nariadenia REACH stanovuje, že každý dodávateľ výrobku obsahujúceho látku zo zoznamu navrhovaných látok v koncentrácii vyššej než minimálna hodnota stanovená v tomto ustanovení poskytne príjemcovi daného výrobku a na požiadanie aj spotrebiteľovi dostatočné informácie, aby sa umožnilo bezpečné používanie výrobku vrátane minimálne názvu látky.
B.      O prvej časti prvého odvolacieho dôvodu založenej na uznaní implicitnej právomoci ECHA na doplnenie už existujúcej identifikácie
37.      V prvej časti prvého odvolacieho dôvodu odvolateľka tvrdí, že na rozdiel od stanoviska Všeobecného súdu v bodoch 48 až 82 napadnutého rozsudku, ECHA nemala právomoc identifikovať DEHP ako látku s vlastnosťami endokrinných disruptorov v zmysle článku 57 písm. f) nariadenia REACH, pretože táto látka už bola identifikovaná ako látka toxická pre reprodukciu v zmysle článku 57 písm. c) tohto nariadenia.
38.      Na podporu tejto prvej časti odvolateľka predkladá tri samostatné tvrdenia, ktoré je možné zhrnúť nasledovným spôsobom. Po prvé Súdny dvor vo svojej judikatúre týkajúcej sa článku 57 nariadenia REACH vylúčil právomoc ECHA na doplnenie zápisu do zoznamu navrhovaných látok v prípade chemickej látky, ktorá už bola identifikovaná ako látka vzbudzujúca veľmi veľké obavy. Po druhé v prejednávanej veci nie sú splnené kritériá vyplývajúce z judikatúry týkajúcej sa vnútorných implicitných právomocí, takže Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď uznal existenciu príslušnej právomoci ECHA. Po tretie odvolateľka zastáva názor, že jej postoj je potvrdený doslovným a systematickým výkladom ustanovení nariadenia REACH.
1.      O judikatúre týkajúcej sa článku 57 nariadenia REACH
a)      Tvrdenia účastníkov konania
39.      V rámci prvej časti prvého odvolacieho dôvodu sa odvolateľka odvoláva na judikatúru týkajúcu sa článku 57 nariadenia REACH, z ktorej vyvodzuje záver, že Súdny dvor vylučuje existenciu právomoci ECHA na doplnenie už existujúceho zápisu chemickej látky na zozname navrhovaných látok. V tejto súvislosti sa odvolateľka odvoláva na veci, v ktorých boli vydané rozsudky Polynt/ECHA(11) a Hitachi Chemical Europe a Polynt/ECHA(12). Z týchto rozsudkov vyplýva, že článok 57 písm. f) nariadenia REACH sa týka látok, ktoré nie je možné identifikovať na základe kritérií uvedených v článku 57 písm. a) až e) tohto nariadenia alebo ktoré ešte neboli identifikované a zahrnuté do zoznamu navrhovaných látok na základe týchto kritérií.
40.      ECHA vo svojom vyjadrení k odvolaniu po prvé uvádza, že tvrdenie odvolateľky, že identifikácia podľa článku 57 písm. a) až e) nariadenia REACH bráni identifikácii podľa článku 57 písm. f) tohto nariadenia, nebolo predložené Všeobecnému súdu a mohlo by byť preto považované za neprípustné.
41.      Po druhé ECHA zastáva názor, že toto tvrdenie je – v prípade, že by bolo prípustné – nedôvodné.
42.      Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo tvrdia, že ECHA je oprávnená doplniť už existujúci zápis na zozname navrhovaných látok.
b)      O prípustnosti
43.      Pokiaľ ide o námietku neprípustnosti vznesenú zo strany ECHA, odvolateľka v skutočnosti pred Všeobecným súdom nenastolila otázku vzťahu medzi článkom 57 písm. a) až e) a článkom 57 písm. f) nariadenia REACH. Odvolateľka preto ani netvrdila, že by tento vzťah bránil doplneniu už existujúceho zápisu do zoznamu navrhovaných látok. Odvolateľka pred Všeobecným súdom neodkazovala ani na judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa článku 57 nariadenia REACH.
44.      Je však potrebné poznamenať, že odvolateľka na podporu prvej časti prvého odvolacieho dôvodu uvádza, že do pôsobnosti článku 57 písm. f) nariadenia REACH môžu spadať dve kategórie látok, a to látky, ktoré nie je možné identifikovať podľa kritérií zakotvených v článku 57 písm. a) až e) tohto nariadenia, ako aj látky, ktoré neboli doposiaľ podľa týchto kritérií identifikované a zahrnuté do zoznamu navrhovaných látok.
45.      Nedomnievam sa, že by odvolateľka chcela týmto tvrdením preukázať, že zahrnutie chemickej látky do zoznamu navrhovaných látok z dôvodov stanovených v článku 57 písm. a) až e) nariadenia REACH znamená, že táto látka nespĺňa kritériá stanovené v článku 57 písm. f) tohto nariadenia. Ak by to tak bolo, týkalo by sa toto tvrdenie hmotnoprávneho aspektu systému regulácie chemických látok a išlo by o nové tvrdenie. Zastávam však názor, že toto tvrdenie sa týka vyčerpania právomoci ECHA na zahrnutie chemickej látky do zoznamu navrhovaných látok po tom, ako už bola táto látka identifikovaná ako látka vzbudzujúca veľmi veľké obavy. Ide teda o tú istú argumentáciu, aká už bola predložená pred Všeobecným súdom.
46.      Je pravda, že odvolateľka pred Všeobecným súdom neodkazovala na judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa článku 57 nariadenia REACH. Z tejto judikatúry však vyvodzuje závery, ktoré podporujú úvahy, ktoré už boli predložené na podporu prvého žalobného dôvodu a podľa ktorých ECHA nemala právomoc „zahrnúť“ DEHP do zoznamu navrhovaných látok.
47.      Zastávam teda názor, že tvrdenie odvolateľky, ktoré ECHA odmieta v kontexte prvej časti prvého odvolacieho dôvodu, je prípustné.
c)      O veci samej
48.      Pripomínam, že v rámci prvej časti prvého odvolacieho dôvodu odvolateľka uvádza, že právomoc ECHA na doplnenie už existujúcej identifikácie DEHP je vylúčená judikatúrou Súdneho dvora týkajúcou sa článku 57 nariadenia REACH.
49.      S týmto názorom však nesúhlasím.
50.      Je určite pravda, že Súdny dvor v bode 35 rozsudku FCD a FMB(13) uviedol, že látkami vzbudzujúcimi veľmi veľké obavy sú tie, ktoré sú jednak uvedené v článku 57 písm. a) až e) nariadenia REACH z dôvodu svojich podstatných vlastností a jednak v článku 57 písm. f) toho istého nariadenia, teda „všetky ostatné látky“, pri ktorých existujú vedecké dôkazy, že pravdepodobne majú závažné účinky na zdravie ľudí alebo životné prostredie, ktoré vzbudzujú rovnakú úroveň obáv ako látky vymenované v článku 57 písm. a) až e) nariadenia REACH.
51.      V tom istom duchu Súdny dvor v rozsudkoch, na ktoré odvolateľka výslovne odkazuje na podporu svojho odvolania, konkrétne v bode 24 rozsudkov Polynt/ECHA(14) a Hitachi Chemical Europe a Polynt/ECHA(15), stručne pripomenul znenie článku 57 písm. a) až e) nariadenia REACH, pričom k článku 57 písm. f) tohto nariadenia uviedol, že „sa týka všetkých ostatných látok, ktoré nespĺňajú žiadne z predchádzajúcich kritérií“. Následne v bode 25 obidvoch uvedených rozsudkov Súdny dvor objasnil, že „v rámci tohto článku 57 sa pod písm. f) stanovuje autonómny mechanizmus umožňujúci identifikovať ako látky vzbudzujúce veľmi veľké obavy látky, ktoré ešte neboli ako také označené podľa tohto ustanovenia“.
52.      Na rozdiel od výkladu predloženého odvolateľkou sa však nedomnievam, že na časti uvedené v predchádzajúcom bode vyššie, podľa ktorých sa článok 57 písm. f) nariadenia REACH týka látok vzbudzujúcich veľmi veľké obavy, „ktoré ešte neboli ako také označené podľa tohto ustanovenia“, je potrebné prihliadať z pohľadu ECHA, ktorá v tomto konkrétnom prípade predtým neidentifikovala látku ako látku vzbudzujúcu veľmi veľké obavy z dôvodov stanovených v článku 57 písm. a) až e) nariadenia REACH.
53.      Zastávam názor, že je potrebné na tieto časti prihliadať z pohľadu normotvorcu Únie, ktorý doplnil výpočet dôvodov, na základe ktorých môže byť látka zahrnutá do zoznamu navrhovaných látok, o zostávajúce dôvody neupravené v článku 57 písm. a) až e) nariadenia REACH, ktoré ale nemajú výlučnú povahu. Identifikácia určitej látky ako látky vzbudzujúcej veľmi veľké obavy z dôvodov uvedených v článku 57 písm. f) nariadenia REACH preto neznamená, že by nemohla byť identifikovaná ako látka vzbudzujúca veľmi veľké obavy z dôvodov uvedených v predchádzajúcich písmenách tohto ustanovenia, teda v článku 57 písm. a) až e) tohto nariadenia.
54.      Tento výklad je potvrdený dôkladným výkladom judikatúry týkajúcej sa článku 57 nariadenia REACH. V súlade s tým teda poznamenávam, že z uvedených častí rozsudkov Polynt/ECHA(16) a Hitachi Chemical Europe a Polynt/ECHA(17), na ktoré odkazovala aj odvolateľka a ktoré sú pripomenuté v bode 51 vyššie, vyplýva, že článok 57 písm. f) nariadenia REACH sa vzťahuje na všetky ostatné látky, „ktoré nespĺňajú žiadne predchádzajúce kritériá“.(18) Navyše Súdny dvor najmä v bode 29 rozsudkov Polynt/ECHA(19) a Hitachi Chemical Europe a Polynt/ECHA(20) analyzoval článok 57 nariadenia REACH, pričom vysvetlil, čo viedlo normotvorcu Únie k tomu, aby dal tomuto ustanoveniu práve takúto štruktúru.
55.      Z tých istých dôvodov musia byť časti, v ktorých Súdny dvor uviedol, že predmetom článku 57 písm. f) nariadenia REACH sú „všetky ostatné látky“, chápané v tom zmysle, že sa netýkajú iných látok ako takých, ale iných dôvodov, pre ktoré môže byť látka zahrnutá do zoznamu navrhovaných látok.
56.      Vzhľadom na tieto úvahy zastávam názor, že výklad judikatúry týkajúcej sa článku 57 nariadenia REACH, ktorý uviedla odvolateľka v rámci prvej časti prvého odvolacieho dôvodu, nemôže uspieť.
2.      O doktríne implicitných právomocí
a)      Tvrdenia účastníkov konania
57.      Odvolateľka tvrdí, že doktrína vnútorných implicitných právomocí nemôže byť vykladaná extenzívne. Odvolateľka teda spochybňuje úvahy Všeobecného súdu uvedené v bode 70 napadnutého rozsudku, podľa ktorých bolo uznanie implicitnej právomoci ECHA nevyhnutné najmä na dosiahnutie cieľa nariadenia REACH. Podľa odvolateľky nie je možné implicitnú právomoc odvodzovať z tohto cieľa, pretože by sa v takom prípade kľúčovými normami pre vymedzenie právomoci ECHA stali ustanovenia, ktoré vymedzujú ciele tohto nariadenia.
58.      V tomto duchu odvolateľka uvádza, že uznanie implicitnej právomoci ECHA nie je nevyhnutné ani na dosiahnutie cieľa nariadenia REACH ani na zabezpečenie jeho užitočného účinku, pretože agentúra si môže zvoliť iný spôsob regulácie, najmä obmedzenia uvedené v hlave VIII tohto nariadenia.
59.      ECHA sa domnieva, že odvolateľka nesprávne vyložila odôvodnenie Všeobecného súdu. Podľa ECHA sa Všeobecný súd obmedzil len na výklad článku 59 ods. 8 nariadenia REACH v tom zmysle, že článok 59 ods. 8 nariadenia REACH podľa neho výslovne priznáva ECHA právomoc zahrnúť do zoznamu navrhovaných látok látku, ktorá už bola na tomto zozname z dôvodu inej podstatnej vlastnosti uvedenej v článku 57 tohto nariadenia.
b)      Posúdenie
60.      Pokiaľ ide o tvrdenie odvolateľky, že Všeobecný súd nesprávne uplatnil doktrínu vnútorných implicitných právomocí, súhlasím s názorom ECHA, podľa ktorého Všeobecný súd v napadnutom rozsudku uznal existenciu právomoci ECHA prijať sporné rozhodnutie bez toho, aby pritom vychádzal z doktríny vnútorných implicitných právomocí.
61.      Všeobecný súd v bode 44 napadnutého rozsudku pripomenul, že to bola práve odvolateľka, ktorá uviedla, že na rozdiel od toho, čo tvrdí ECHA, nemôže právomoc tejto agentúry na doplnenie už exitujúceho zápisu chemickej látky nachádzajúcej sa na zozname navrhovaných látok vyplývať z doktríny „implicitných právomocí“.
62.      Je pravda, že Všeobecný súd v bode 52 napadnutého rozsudku uviedol, že slovné spojenie „agentúra danú látku zahrnie do zoznamu [navrhovaných látok]“, uvedené v článku 59 ods. 8 nariadenia REACH, sa na prvý pohľad týka situácie, keď je výboru členských štátov postúpená dokumentácia pripravená v súlade s prílohou XV tohto nariadenia, ktorá sa týka látky, ktorá mu zatiaľ nebola predložená.
63.      Z bodu 54 napadnutého rozsudku však vyplýva, že na účely uznania právomoci ECHA prijať sporné rozhodnutie vychádzal Všeobecný súd z toho, že ani znenie článku 57 a článku 59 ods. 8 nariadenia REACH ani znenie žiadneho iného ustanovenia uvedeného nariadenia nezakazujú ECHA overiť, či má látka iné podstatné vlastnosti, než ktoré viedli k počiatočnému zahrnutiu tejto látky do zoznamu navrhovaných látok. Navyše v bode 55 napadnutého rozsudku Všeobecný súd uviedol, že identifikácia látky ako látky spĺňajúcej podmienky iného písmena článku 57 nariadenia REACH než písmena, ktoré bolo základom pre jej počiatočné zahrnutie do zoznamu navrhovaných látok, má z technického hľadiska formu doplnenia existujúceho zápisu. Všeobecný súd zastáva názor, že tvrdenie ECHA, že má „implicitnú právomoc“ na doplnenie už existujúceho zápisu, je potrebné chápať v tomto zmysle.
64.      Z vyššie uvedených dôvodov tvrdenie odvolateľky založené na nesprávnom uplatnení doktríny vnútorných implicitných právomocí nemôže uspieť, pretože Všeobecný súd túto doktrínu v napadnutom rozsudku nepoužil. Okrem toho Všeobecný súd založil príslušné úvahy na systematickom a teleologickom výklade ustanovení nariadenia REACH, ktorý bol predmetom mojej analýzy týkajúcej sa posledného tvrdenia, na ktoré poukazuje odvolateľka v rámci prvej časti prvého odvolacieho dôvodu.
3.      O jazykovom a systematickom výklade ustanovení nariadenia REACH
a)      Tvrdenia účastníkov konania
65.      Podľa odvolateľky je jej stanovisko podporené jazykovým a systematickým výkladom ustanovení nariadenia REACH.
66.      V tomto zmysle odvolateľka predovšetkým poukazuje na znenie článku 59 ods. 8 nariadenia REACH, podľa ktorého ECHA „zahrnie“ do zoznamu navrhovaných látok látku identifikovanú výborom členských štátov podľa článku 57 tohto nariadenia. Konkrétne, slovo „zahrnie“ podľa nej naznačuje, že ide o látky, ktoré do zoznamu navrhovaných látok ešte zahrnuté neboli. Odvolateľka preto tvrdí, že ak už je príslušná látka do tohto zoznamu zahrnutá, nie je možné ju do tohto zoznamu zahrnúť opätovne.
67.      Takýto výklad je podľa nej podporený aj znením článku 59 ods. 10 nariadenia REACH, ktorý odkazuje na rozhodnutie o „zahrnutí látky“.
68.      Nakoniec odvolateľka tvrdí, že z článku 58 ods. 8 nariadenia REACH, ktorý výslovne stanovuje, že právomoc odstrániť z prílohy XIV tohto nariadenia látky, ktoré už nespĺňajú kritériá uvedené v článku 57 tohto nariadenia, má len Komisia, vyplýva, že zámerom normotvorcu nebolo zveriť túto právomoc takej agentúre, akou je ECHA, pretože by to výslovne stanovil.
69.      ECHA uvádza, že znenie článku 57 a 59 ods. 8 nariadenia REACH jej nezakazuje overiť, či má určitá látka iné podstatné vlastnosti než tie, ktoré viedli k jej počiatočnému zahrnutiu do zoznamu navrhovaných látok.
70.      Toto stanovisko v podstate zaujali aj Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo.
b)      Posúdenie
71.      Tvrdenie odvolateľky, že by znenie článku 59 ods. 8 nariadenia REACH mohlo naznačovať, že ECHA má právomoc len pre jediné zaradenie látky do zoznamu navrhovaných látok, nepovažujem za presvedčivé. Závery odvolateľky týkajúce sa použitia slova „zahrnie“ v článku 59 ods. 8 nariadenia REACH sú podľa môjho názoru nesprávne. To isté platí aj pre jej analýzu článku 59 ods. 10 tohto nariadenia.
72.      Je pravda, ako som uviedol v bodoch 33 až 36 vyššie, že zo zahrnutia chemickej látky do zoznamu navrhovaných látok vyplývajú tri povinnosti, a to povinnosť oznámiť výrobky obsahujúce látky uvedené na zozname navrhovaných látok, povinnosť poskytnúť príjemcovi kartu bezpečnostných údajov a povinnosť informovať príjemcu a spotrebiteľa o bezpečnom použití týchto výrobkov. Možno sa však domnievať, že druhé „zaradenie“ tej istej látky do zoznamu navrhovaných látok nemusí nutne zmeniť rozsah týchto povinností. Týmto prístupom by bolo možné podporiť výklad ustanovení nariadenia REACH, ktorý podala odvolateľka v rámci prvého odvolacieho dôvodu.
73.      Z tohto dôvodu poznamenávam, že zahrnutie látky do zoznamu navrhovaných látok je iba počiatočnou fázou postupu udeľovania autorizácií a môže prípadne viesť k zahrnutiu látky, ktorú predtým ECHA identifikovala ako látku vzbudzujúcu veľmi veľké obavy, do prílohy XIV nariadenia REACH.
74.      Je podľa môjho názoru zjavné, že chemická látka môže byť identifikovaná ako látka vzbudzujúca veľmi veľké obavy a zahrnutá do prílohy XIV tohto nariadenia z viacerých dôvodov uvedených v článku 57 nariadenia REACH. Tento výklad je podporený znením článku 58 ods. 1 písm. b) nariadenia REACH, podľa ktorého rozhodnutie zahrnúť látku do prílohy XIV stanoví okrem iného „vnútorn[é] vlastnos[ti] látky uvedenej v článku 57 [tohto nariadenia]“(21).
75.      Okrem toho, pokiaľ ide o účinky zahrnutia látky do zoznamu navrhovaných látok a do prílohy XIV nariadenia REACH z viacerých dôvodov uvedených v článku 57 tohto nariadenia, zahrnutie do uvedenej prílohy pravdepodobne zmení povinnosti osôb, ktoré majú záujem o uvedenie tejto látky na trh alebo o jej používanie. Z článku 60 ods. 2 nariadenia REACH vyplýva, že až na niekoľko výnimiek sa autorizácia udelí, ak je riziko pre zdravie ľudí alebo životné prostredie z používania látky, ktoré vyplýva z podstatných vlastností uvedených v prílohe XIV tohto nariadenia, primerane kontrolované, čo musí byť preukázané v žiadateľovej správe o bezpečnosti.
76.      Ak by teda bolo zakázané neskôr zahrnúť tú istú látku do zoznamu navrhovaných látok z iných dôvodov, ktoré pôvodne neboli uznané, obmedzila by sa tým účinnosť a úplnosť postupu udeľovania autorizácií, ktorý je základným prvkom systému regulácie chemických látok na vnútornom trhu. V takomto prípade by látka, ktorá bola identifikovaná ako látka vzbudzujúca veľmi veľké obavy, nemohla byť následne zahrnutá do prílohy XIV nariadenia REACH z dôvodov, ktoré neboli pri tejto prvej identifikácii známe, a podrobená v súvislosti s týmito dôvodmi postupu udeľovania autorizácií.
77.      Navyše sa mi zdá, že neexistujú pochybnosti o tom, že by ECHA pri prvej identifikácii chemickej látky mohla túto látku zahrnúť do zoznamu navrhovaných látok z viacerých dôvodov uvedených v článku 57 písm. a) až f) nariadenia REACH. V takomto prípade by jednoducho išlo stále o zahrnutie tejto látky do uvedeného zoznamu. Z vyššie uvedených dôvodov mi nie je jasné, prečo by takýto úkon nemohol prebehnúť v dvoch fázach. ECHA by bola inak odrádzaná od okamžitého zahrnutia chemickej látky do zoznamu navrhovaných látok, pretože by sa mohlo neskôr ukázať, že táto látka má ďalšie podstatné vlastnosti, ktoré ju kvalifikujú tiež ako látku vzbudzujúcu veľmi veľké obavy v zmysle článku 57 nariadenia REACH. Ak by sa však uplatnenie postupu udeľovania autorizácií na látku odkladalo, bolo by to v rozpore s cieľmi nariadenia REACH, pretože by táto látka mohla byť uvedená na trh alebo by mohla byť používaná bez toho, aby musela spĺňať požiadavky vyplývajúce zo zahrnutia do zoznamu navrhovaných látok. V tejto súvislosti je potrebné poznamenať, že účelom nariadenia REACH podľa jeho článku 1 ods. 1 je hlavne zabezpečiť vysokú úroveň ochrany zdravia ľudí a životného prostredia.
78.      Vzhľadom na neuspokojivé výsledky týkajúce sa doslovného výkladu článku 59 ods. 8 nariadenia REACH a vzhľadom na jednoznačné závery vyplývajúce zo systematického a teleologického výkladu sa preto domnievam, že tvrdenie odvolateľky založené predovšetkým na znení tohto ustanovenia nemôže uspieť.
79.      Prvú časť prvého odvolacieho dôvodu preto treba zamietnuť ako nedôvodnú.
C.      O druhej časti prvého odvolacieho dôvodu založenej na údajných pochybeniach v rámci postupu prijímania sporného rozhodnutia
1.      Tvrdenia účastníkov konania
80.      V druhej časti prvého odvolacieho dôvodu odvolateľka Všeobecnému súdu vytýka, že najmä v bodoch 85 až 98 napadnutého rozsudku nerozhodol, že zmena pôvodného návrhu Dánskeho kráľovstva bola v rozpore s rozhodovacím postupom podľa nariadenia REACH. Konkrétnejšie, Všeobecný súd sa mal dopustiť nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že Dánske kráľovstvo nenahradilo svoj pôvodný návrh novým návrhom, ale ho iba rozdelilo na osem samostatných častí a následne vzalo návrhy na identifikáciu ostatných troch látok v časti týkajúcej sa ich účinkov na životné prostredie späť, zatiaľ čo návrh týkajúci sa DEHP bol ponechaný.
81.      ECHA vo svojom vyjadrení k odvolaniu uvádza, že Dánske kráľovstvo predložilo dokumentáciu pre každú zo štyroch dotknutých látok. Všeobecný súd teda podľa nej správne rozhodol, že sporné rozhodnutie bolo prijaté v súlade s postupom uvedeným v článku 59 nariadenia REACH.
82.      Dánske kráľovstvo v tomto zmysle vyhlasuje, že v rámci postupu identifikácie stanoveného v článku 59 nariadenia REACH neboli do uvedených štyroch dokumentácií, ktoré mu neboli pôvodne predložené, doplnené žiadne informácie.
2.      Posúdenie
83.      V odpovedi na tvrdenie odvolateľky, ktorým spochybňuje postup prijímania sporného rozhodnutia, je potrebné v prvom rade poznamenať, tak ako to pripomenul Všeobecný súd v bode 85 napadnutého rozsudku, že cieľom postupu identifikácie látok uvedených v článku 57 nariadenia REACH, upraveného článkom 59 tohto nariadenia, je zabezpečiť, aby členské štáty a subjekty zúčastnené na tomto postupe mohli byť vypočuté pred vypracovaním rozhodnutia o zahrnutí látky do zoznamu navrhovaných látok. Navyše Všeobecný súd v bode 86 napadnutého rozsudku správne uviedol, že nariadenie REACH nespresňuje, akým spôsobom sa má predložiť viacero návrhov na identifikáciu látky ako látky vzbudzujúcej veľmi veľké obavy v zmysle článku 57 tohto nariadenia.
84.      Článok 59 nariadenia REACH teda členskému štátu nezakazuje, aby zmenil alebo aby vzal späť svoje návrhy týkajúce sa látok, ktoré podľa jeho názoru spĺňajú kritériá uvedené v článku 57 tohto nariadenia.
85.      Vzhľadom na cieľ postupu identifikácie látok uvedených v článku 57 nariadenia REACH, ktorým je zabezpečiť, aby boli zúčastnené subjekty vypočuté, sa prikláňam k názoru, že podanie nového návrhu počas tohto postupu, ktorý pôvodne podaný nebol, by bolo v rozpore s ustanoveniami tohto nariadenia.
86.      Členský štát môže navrhnúť identifikáciu určitej látky ako látky vzbudzujúcej veľmi veľké obavy z dôvodu jej vlastností endokrinných disruptorov, ak v jej prípade existuje vedecký dôkaz o možných závažných účinkoch na zdravie ľudí v zmysle článku 57 písm. f) nariadenia REACH. Tento štát by mohol neskôr v rámci toho istého postupu navrhnúť identifikáciu tej istej látky ako látky vzbudzujúcej veľmi veľké obavy z dôvodu jej vlastností endokrinných disruptorov, ak v jej prípade existuje tiež vedecký dôkaz o možných závažných účinkoch na životné prostredie. V takomto prípade by hrozilo, že jedna z fáz postupu identifikácie týkajúca sa tohto návrhu by prebehla bez účasti všetkých zúčastnených subjektov alebo by bola jednoducho opomenutá.
87.      V každom prípade sa domnievam, že s výnimkou vyššie uvedeného prípadu nariadenie REACH v zásade nebráni tomu, aby členský štát svoj návrh na identifikáciu chemických látok zmenil alebo vzal späť. Zastávam názor, že takáto zmena alebo takého späťvzatie sú prípustné len za predpokladu, že nemajú za následok rozšírenie pôvodného návrhu o nové skutočnosti. V tomto prípade by bol pôvodný návrh z hľadiska svojho obsahu nahradený novým návrhom.
88.      V tomto zmysle je nesporné, že počas postupu, ktorý viedol k prijatiu sporného rozhodnutia, Dánske kráľovstvo nepredložilo nový návrh vo vyššie uvedenom zmysle. Podľa posúdenia Všeobecného súdu uvedeného v bode 88 napadnutého rozsudku z dokumentov predložených do spisu Všeobecného súdu nevyplýva, že by Dánske kráľovstvo vzalo svoj pôvodný návrh v plnom rozsahu späť a že by bolo potrebné predložiť nový návrh. Všeobecný súd uviedol, že tento členský štát len rozdelil svoj pôvodný návrh na osem samostatných častí. Po tomto rozdelení nasledovalo čiastočné späťvzatie návrhov týkajúcich sa ostatných troch látok, a to v časti, v ktorej sa tieto návrhy týkali závažných účinkov na životné prostredie, zatiaľ čo návrh týkajúci sa DEHP bol zachovaný.
89.      Práve v tomto kontexte je potrebné v druhom rade poznamenať, že hlavným predmetom počiatočnej fázy postupu udeľovania autorizácií, teda postupu identifikácie podľa článku 59 nariadenia REACH, sú dokumentácie vypracované pre látky, ktoré podľa Komisie alebo členského štátu spĺňajú kritériá uvedené v článku 57 tohto nariadenia.
90.      Tieto dokumentácie sú po ich vypracovaní poskytnuté členským štátom, ktoré môžu predložiť svoje pripomienky k identifikácii danej látky. Následne sú tieto dokumentácie postúpené výboru členských štátov, pre ktorý sú základom konania, ktorého výsledkom má byť dosiahnutie jednomyseľnej dohody o identifikácii látky ako látky vzbudzujúcej veľmi veľké obavy. Postup identifikácie, tak ako je stanovený v článku 59 nariadenia REACH, je teda dodržaný, ak je pre každú látku vypracovaná dokumentácia a ak sa táto dokumentácia používa počas celého tohto postupu.
91.      V prejednávanej veci, tak ako to uviedol Všeobecný súd v bode 87 napadnutého rozsudku, bola ECHA osobitne predložená dokumentácia v súlade s prílohou XV nariadenia REACH, a to pre každú zo štyroch látok uvedených v pôvodnom návrhu Dánskeho kráľovstva.
92.      Z napadnutého rozsudku nevyplýva, že zmena a čiastočné späťvzatie pôvodného návrhu Dánskeho kráľovstva viedli k nahradeniu dokumentácie týkajúcej sa DEHP. Hoci sa zmenila forma tohto pôvodného návrhu, pôvodný návrh tohto členského štátu, v časti, v ktorej sa týkal identifikácie DEHP ako látky s vlastnosťami endokrinných disruptorov s možnými závažnými účinkami na životné prostredie v zmysle článku 57 písm. f) nariadenia REACH, ani dokumentácia odovzdaná ECHA, sa nezmenili.
93.      Z týchto dôvodov zastávam názor, že druhá časť prvého odvolacieho dôvodu je nedôvodná.
D.      O tretej časti prvého odvolacieho dôvodu založenej na údajnom obchádzaní záväzného postupu stanoveného Európskym parlamentom a Radou Európskej únie
1.      Tvrdenia účastníkov konania
94.      V tretej časti prvého odvolacieho dôvodu odvolateľka Všeobecnému súdu vytýka, že najmä v bodoch 105 až 132 napadnutého rozsudku odmietol jej tvrdenie, podľa ktorého rozhodnutie ECHA a jej postup predchádzajúci prijatiu rozhodnutia obchádza právne záväzný postup stanovený Parlamentom a Radou na prijatie harmonizovaných kritérií pre identifikáciu látok s vlastnosťami endokrinných disruptorov.
95.      Odvolateľka v tejto súvislosti odkazuje na rozhodnutie č. 1386/2013/EÚ(22), ktoré v rámci prioritného cieľa 3 stanovuje, že Únia vypracuje harmonizované kritériá založené na riziku s cieľom identifikácie látok s vlastnosťami narúšajúcimi endokrinný systém na účely ďalšieho rozvoja a uplatní prístupy k riešeniu otázok týkajúcich sa kombinovaných účinkov chemických látok a bezpečnosti v súvislosti s látkami s vlastnosťami narúšajúcimi endokrinný systém vo všetkých príslušných právnych predpisoch Únie. Podľa odvolateľky bolo prijatie vhodných opatrení na účely splnenia prioritných cieľov rozhodnutia č. 1386/2013 uložené najmä Komisii. Z tohto rozhodnutia podľa nej tiež vyplýva, že harmonizované kritériá vypracované Úniou na identifikáciu látok s vlastnosťami endokrinných disruptorov sa majú uplatňovať vo všetkých právnych predpisoch Únie, vrátane nariadenia REACH.
96.      Odvolateľka odkazuje tiež na nariadenie (EÚ) č. 528/2012(23), pričom tvrdí, že podľa článku 5 ods. 3 uvedeného nariadenia bola Komisia povinná prijať do 13. decembra 2013 akty týkajúce sa vymedzenia vedeckých kritérií na určenie vlastností narúšajúcich endokrinný systém. Odvolateľka v tejto súvislosti uvádza, že podľa bodu 3.6.5 prílohy II nariadenia (ES) č. 1107/2009(24) bola Komisia povinná predložiť do 14. decembra 2013 návrhy opatrení týkajúcich sa špecifických vedeckých kritérií na určovanie látok s vlastnosťami endokrinných disruptorov.
97.      Nakoniec odvolateľka, ktorá odkazuje na úvahy Všeobecného súdu uvedené v bodoch 122 a 123 napadnutého rozsudku, týkajúce sa plánu zverejneného Komisiou v júni 2014, uvádza, že pred Všeobecným súdom netvrdila, že by bol tento dokument právne záväzný. Naopak, odvolateľka na tento dokument odkazovala najmä na podporu svojho tvrdenia, že v situácii, keď právo Únie nestanovuje všeobecne záväzné kritériá pre identifikáciu látok s vlastnosťami endokrinných disruptorov a keď vypracovanie týchto kritérií bolo zverené Komisii právne záväznými predpismi Únie, je identifikácia látky DEHP podľa článku 57 písm. c) nariadenia REACH podľa vlastných ad hoc kritérií ECHA protiprávna a neprípustná.
98.      ECHA v odpovedi na tvrdenie odvolateľky uvádza, že neexistuje žiadny právne záväzný postup stanovený Parlamentom a Radou, na základe ktorého by bolo pozastavené uplatňovanie článku 57 písm. f) nariadenia REACH vo vzťahu k endokrinným disruptorom.
99.      Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo zastávajú názor, že posúdenie Všeobecného súdu týkajúce sa údajného obchádzania záväzného postupu stanoveného Parlamentom a Radou nevychádza z nesprávneho právneho posúdenia.
2.      Posúdenie
100. Po prvé, pokiaľ ide o rozhodnutie č. 1386/2013 a o vypracovanie harmonizovaných kritérií založených na nebezpečenstve na účely identifikácie endokrinných disruptorov, zastávam názor, že prinajmenšom v tomto štádiu vývoja systému regulácie chemických látok ide o hlavnú myšlienku alebo programový zámer. Podľa bodu 50 tretieho odseku druhej vety prílohy tohto rozhodnutia totiž Únia „vypracuje“ harmonizované kritériá.
101. Navyše na základe analýzy bodu 50 prvého a druhého pododseku prílohy rozhodnutia č. 1386/2013 sa domnievam, že v rámci tohto rozhodnutia je potrebné chápať „harmonizované kritériá“ ako kritériá, ktoré nie sú určené na to, aby nahradili kritériá, ktoré sú už stanovené v článku 57 nariadenia REACH a ktoré ECHA uplatňuje v rámci postupu upraveného v článku 59 tohto nariadenia. Podľa bodu 50 prvého odseku prvej vety prílohy rozhodnutia č. 1386/2013 poskytujú právne predpisy týkajúce sa chemických látok, vrátane nariadenia REACH, „základnú úroveň ochrany ľudského zdravia a životného prostredia“. Ako ďalej vyplýva z bodu 50 druhého odseku prvej vety tejto prílohy, je potrebné zintenzívniť úsilie o zabezpečenie toho, aby sa všetky príslušné látky vyvolávajúce značné obavy vrátane látok s vlastnosťami narúšajúcimi endokrinný systém zaradili do zoznamu kandidátskych látok. Hoci rozhodnutie č. 1386/2013 predpokladá, že sa vypracujú harmonizované kritériá, v každom prípade sa domnievam, že ide o budúce kritériá, ktoré budú pravdepodobne prísnejšie ako kritériá upravené nariadením REACH.
102. Po druhé, pokiaľ ide o nariadene č. 528/2012, Všeobecný súd v bode 109 napadnutého rozsudku správne uviedol, že ako vyplýva z jeho článku 2 ods. 3 písm. j), týmto nariadením nie je dotknuté nariadenie REACH. Podobne ako rozhodnutie č. 1386/2013, teda ani nariadenie č. 528/2012 nemá za cieľ spochybniť uplatniteľnosť kritérií pre identifikáciu endokrinných disruptorov, ktoré sú uvedené v článku 57 nariadenia REACH a ktoré ECHA uplatňuje v rámci postupu upraveného v článku 59 tohto nariadenia.
103. Po tretie zastávam názor, že to isté platí pre bod 3.6.5 prílohy II nariadenia č. 1107/2009. Všeobecný súd v bodoch 117 a 118 napadnutého rozsudku správne konštatoval, že z uvedeného bodu vyplýva, že overenie, či má látka vlastnosti endokrinného disruptora, ktoré môžu mať nepriaznivé účinky, je možné vykonať nielen „na základe posúdenia usmernení k testom schválených v [Únii] alebo na medzinárodnej úrovni“, ale aj na základe „iných dostupných údajov a informácií vrátane prehľadu vedeckej literatúry, ktoré preskúma [Európsky úrad pre bezpečnosť potravín]“. Konštatujem, že použitie pojmu „vrátane“ nevylučuje z týchto „iných dostupných údajov a informácií“ účinky analýz ECHA vykonaných v súlade s nariadením REACH.
104. Napokon po štvrté z rovnakých dôvodov zastávam názor, že tvrdenia odvolateľky založené na pláne zverejnenom Komisiou v júni 2014 nemôžu byť úspešné. Odvolateľka uvádza, že tento dokument odkazuje na nariadenia č. 528/2012 a 1107/2009. Z bodov 102 a 103 vyššie vyplýva, že kritériá uplatniteľné v rámci týchto nariadení nemôžu v súčasnosti nahradiť kritériá stanovené a uplatňované v rámci nariadenia REACH.
105. Zastávam teda názor, že tretiu časť prvého odvolacieho dôvodu treba zamietnuť ako nedôvodnú.
106. S prihliadnutím na tieto úvahy zastávam názor, že prvý odvolací dôvod, posudzovaný z hľadiska všetkých jeho troch častí, musí byť zamietnutý v celom rozsahu.
VII. Návrh
107. Z týchto dôvodov navrhujem, aby Súdny dvor zamietol prvý odvolací dôvod v celom rozsahu ako nedôvodný.
1      Jazyk prednesu: francúzština.
2      T‑115/15, EU:T:2017:329, ďalej len „napadnutý rozsudok“.
3      Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, 2006, s. 1, ďalej len „nariadenie REACH“).
4      Rozsudok z 15. marca 2017 (C‑323/15 P, EU:C:2017:207, body 24 a 25).
5      Rozsudok z 15. marca 2017 (C‑324/15 P, EU:C:2017:208, body 24 a 25).
6      Nariadenie Komisie zo 17. februára 2011, ktorým sa mení a dopĺňa príloha XIV k nariadeniu č. 1907/2006 (Ú. v. EÚ L 44, 2011, s. 2).
7      Pozri článok 55 a odôvodnenie 22 nariadenia REACH. Pokiaľ ide o postup udeľovania autorizácií, pozri tiež návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Mengozzi vo veciach Polynt/ECHA a Hitachi Chemical Europe a Polynt/ECHA (C‑323/15 P a C‑324/15 P, EU:C:2016:727, body 49 až 51).
8      Článok 59 ods. 2, 3 a 5 nariadenia REACH.
9      Článok 59 ods. 6 až 8 nariadenia REACH.
10      Pokiaľ ide o niektoré úvahy o povinnostiach vyplývajúcich zo zahrnutia látky do zoznamu navrhovaných látok, pozri BERGKAMP, L., HERBATSCHEK, N.: The „Once an Article, Always an Article“ Approach: Reflections on the Advocate General’s Opinion on the Concept of „Articles“ Under REACH. In: European Journal of Risk Regulation. 2015, 6(1), s. 156. Navyše v právnej teórii boli identifikované ďalšie dôsledky zahrnutia chemickej látky do zoznamu navrhovaných látok, najmä „stigmatizácia“ danej látky na trhu. Tá sa prejavuje v preferenciách spotrebiteľov, ktorí sa snažia vyhýbať výrobkom obsahujúcim „stigmatizované“ látky, a tiež v rozhodovaní odborníkov, ktorí majú v úmysle prestať používať takéto látky. Pozri NORDLANDER, K., SIMON, C.‑M., PEARSON, H.: Hazard v. Risk in EU Chemicals Regulation. In: European Journal of Risk Regulation. 2010, 1(3), s. 248.
11      Rozsudok z 15. marca 2017, Polynt/ECHA (C‑323/15 P, EU:C:2017:207, body 24 a 25).
12      Rozsudok z 15. marca 2017, Hitachi Chemical Europe a Polynt/ECHA (C‑324/15 P, EU:C:2017:208, body 24 a 25).
13      Rozsudok z 10. septembra 2015 (C‑106/14, EU:C:2015:576).
14      Rozsudok z 15. marca 2017 (C‑323/15 P, EU:C:2017:207).
15      Rozsudok z 15. marca 2017 (C‑324/15 P, EU:C:2017:208).
16      Rozsudok z 15. marca 2017 (C‑323/15 P, EU:C:2017:207, bod 24).
17      Rozsudok z 15. marca 2017 (C‑324/15 P, EU:C:2017:208, bod 24).
18      Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
19      Rozsudok z 15. marca 2017 (C‑323/15 P, EU:C:2017:207).
20      Rozsudok z 15. marca 2017 (C‑324/15 P, EU:C:2017:208).
21      Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
22      Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady z 20. novembra 2013 o všeobecnom environmentálnom akčnom programe Únie do roku 2020 „Dobrý život v rámci možností našej planéty“ (Ú. v. EÚ L 354, 2013, s. 171).
23      Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2012 o sprístupňovaní biocídnych výrobkov na trhu a ich používaní (Ú. v. EÚ L 167, 2012, s. 1).
24      Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Ú. v. EÚ L 309, 2009, s. 1).