62017CC0313
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
PAOLO MENGOZZI
prednesené 20. septembra 2018 (
1
)
Vec C‑313/17 P
George Haswani
proti
Rade Európskej únie
„Odvolanie – Článok 86 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu – Prípustnosť – Konanie o úprave žaloby – Potreba upraviť dôvody a tvrdenia – Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrii – Zoznam osôb, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov – Zahrnutie mena žalobcu“
I. Úvod
1.
Aká je miera voľnej úvahy Všeobecného súdu Európskej Únie pri rozhodovaní, či je žalobca povinný predložiť upravené žalobné dôvody a tvrdenia, ak v rámci priamej žaloby žalobca rozšíril pôvodné návrhy na zrušenie na akt s rovnakým predmetom, ktorý bol prijatý počas konania?
2.
To je v podstate otázka predložená v tomto odvolaní, ktoré podal pán Haswani proti rozsudku Všeobecného súdu z 22. marca 2017, Haswani/Rada (T‑231/15, EU:T:2017:200, neuverejnený) (ďalej len „napadnutý rozsudok“), v rozsahu, v akom tento rozsudok zamietol ako neprípustný návrh na zrušenie rozhodnutia Rady (SZBP) 2016/850 (
2
) z 27. mája 2016, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2016/840 (
3
) z 27. mája 2016 a vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (ďalej len „akty z 27. mája 2016“).
3.
V zásade je predkladanie nových návrhov a dôvodov zakázané. Právna istota a riadny výkon spravodlivosti stanovujú jasné a presné formulovanie návrhu žalobcu pred súdmi Európskej únie. (
4
) Najmä v oblasti reštriktívnych opatrení Únie sa pravidelne stáva, že pôvodne napadnutý akt je v priebehu konania nahradený. Taká udalosť môže účastníkom konania umožniť zmenu žalôb prispôsobením ich návrhov a prípadne dôvodov a tvrdení.
4.
Táto vec dáva príležitosť Súdnemu dvoru vyjadriť sa k modus operandi Všeobecného súdu, ak rozhoduje o žiadosti o úprave návrhov bez úpravy dôvodov a tvrdení. Článok 86 ods. 4 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu (
5
), ktorého výklad je v centre prejednávanej veci, stanovuje, že návrh na úpravu žaloby obsahuje okrem upravených návrhov najmä „v prípade potreby upravené dôvody a tvrdenia“. Je teda vhodné stanoviť rozsah pojmu „v prípade potreby“.
5.
Prejednávaná vec poukazuje na napätie, ktoré môže existovať medzi paralelnosťou foriem, ktoré spájajú pravidlá týkajúce sa úpravy návrhov a dôvodov a tvrdení, s pravidlami týkajúcimi sa podania pôvodnej žaloby na jednej strane a požiadavkami hospodárnosti konania, ktorých cieľom je zabrániť tomu, aby bol žalobca povinný podať novú žalobu na každý akt, ktorým sa predlžuje alebo mení predchádzajúce rozhodnutie prijaté v súvislosti s pôvodným aktom, na druhej strane.
6.
S cieľom odpovedať na otázku, ktorá vznikla v prejednávanej veci, je Súdny dvor vyzvaný, aby po zvážení jednotlivých uplatniteľných zásad našiel primeranú rovnováhu medzi týmito pravidlami a požiadavkami.
II. Sporné akty, konanie pred Všeobecným súdom a napadnutý rozsudok
7.
Odvolateľ je podnikateľ sýrskej štátnej príslušnosti, vzdelaním inžinier a zakladateľ spoločnosti HESCO, ktorá sa špecializuje na ropný a plynárenský sektor.
8.
Odvolateľ sa stal predmetom reštriktívnych opatrení prijatých v kontexte spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky (SZBP). Jeho meno bolo pridané do zoznamu v prílohe I k rozhodnutiu Rady 2013/255/SZBP z 31. mája 2013 o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (
6
) vykonávacím rozhodnutím Rady 2015/383/SZBP zo 6. marca 2015 (
7
), ako aj v prílohe II k nariadeniu Rady č. 36/2012 z 18. januára 2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii a o zrušení nariadenia č. 442/2011 (
8
) vykonávacím nariadením (EÚ) 2015/375 (
9
) (ďalej len „akty zo 6. marca 2015“). Najmä článok 28 ods. 1 rozhodnutia 2013/255 stanovuje zmrazenie všetkých finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov patriacich osobám alebo subjektom, ktoré využívajú alebo podporujú politiku režimu.
9.
Aktmi zo 6. marca 2015 boli aktíva odvolateľa zmrazené z týchto dôvodov:
„Popredný sýrsky podnikateľ, spolumajiteľ spoločnosti HESCO Engineering and Construction Company, významnej strojárskej a stavebnej spoločnosti v Sýrii. Má blízke vzťahy so sýrskym režimom.
George Haswani podporuje a využíva režim ako sprostredkovateľ pri transakciách týkajúcich sa nákupu ropy od ISIL pre sýrsky režim.
Taktiež profituje z výhod, ktoré dostáva, najmä zo zmluvy, ktorú uzavrel (ako subdodávateľ) so spoločnosťou Stroytransgaz, významnou ruskou ropnou spoločnosťou.“
10.
Dňa 5. mája 2015 podal odvolateľ na Všeobecnom súde žalobu na zrušenie aktov zo 6. marca 2015.
11.
Dňa 28. mája 2015 prijala Rada rozhodnutie (SZBP) 2015/837, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/255 (
10
), ktoré predlžuje uvedené rozhodnutie do 1. júna 2016 a mení prílohu I k tomuto rozhodnutiu. V ten istý deň Rada prijala aj vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/828, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 36/2012 (
11
), ktorým sa mení príloha II k uvedenému nariadeniu (ďalej len „akty z 28. mája 2015“).
12.
Vyjadrením doručeným do kancelárie Všeobecného súdu 23. júna 2015 odvolateľ upravil žalobu s cieľom dosiahnuť taktiež zrušenie aktov z 28. mája 2015 (ďalej len „prvý návrh na úpravu“).
13.
Dňa 12. októbra 2015 prijala Rada jednak rozhodnutie (SZBP) 2015/1836, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/255 (
12
) a tiež vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/1828, ktorým sa mení nariadenie č. 36/2012 (
13
) (ďalej len „akty z 12. októbra 2015“). Rozhodnutie 2015/1836 pridáva odsek 2 k článku 28 rozhodnutia 2013/255, podľa ktorého sa zmrazujú finančné prostriedky a hospodárske zdroje patriace relevantným osobám, najmä z kategórie „popredných podnikateľov a podnikateliek vyvíjajúcim činnosť v Sýrii“.
14.
Listom z 29. apríla 2016 oznámila Rada odvolateľovi úmysel ponechať jeho meno na príslušných zoznamoch a zmenu odôvodnenia. Odvolateľ odpovedal prostredníctvom svojho právnika Rade listom z 12. mája 2016.
15.
Rada zapísala meno odvolateľa do príloh aktov z 27. mája 2016 z nasledujúcich dôvodov:
„Popredný podnikateľ pôsobiaci v Sýrii, ktorý má podiely a/alebo vykonáva činnosť v sektoroch strojárstva, stavebníctva, ropy a zemného plynu. Vlastní podiely a/alebo má podstatný vplyv vo viacerých spoločnostiach a subjektoch v Sýrii, najmä v HESCO Engineering and Construction Company, významnej strojárskej a stavebnej spoločnosti.
George Haswani má blízke vzťahy so sýrskym režimom. Pôsobí ako sprostredkovateľ pri nákupe ropy od ISIL pre sýrsky režim, a tak poskytuje sýrskemu režimu podporu a má z neho prospech. Režim mu poskytuje priaznivé zaobchádzanie, z čoho čerpá rôzne výhody, napríklad kontrakt (ako subdodávateľ) s Stroytransgaz, jednou z hlavných ruských ropných spoločností.“
16.
Odvolateľ vyjadrením podaným do kancelárie Všeobecného súdu 7. júla 2016 upravil žalobu v prvostupňovom konaní taktiež s cieľom dosiahnuť zrušenie aktov z 27. mája 2016 (ďalej len „druhý návrh na úpravu“ alebo „druhá žiadosť o úpravu“).
17.
Listom z 22. júla 2016 predložila Rada svoje pripomienky k tomuto návrhu.
18.
V napadnutom rozsudku Všeobecný súd najprv zamietol ako neprípustný druhý návrh na úpravu žaloby z dôvodu, že tento druhý návrh na úpravu mal uviesť upravené dôvody a tvrdenia na podporu návrhov na zrušenie v zmysle článku 86 ods. 4 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.
19.
Presnejšie, Všeobecný súd v bodoch 41 až 47 napadnutého rozsudku v podstate rozhodol, že vzhľadom na to, že sa zmenil právny rámec týkajúci sa reštriktívnych opatrení a/alebo kritérií na zaradenie do zoznamov, mal preto aj odvolateľ prispôsobiť svoje dôvody a tvrdenia. Podľa Všeobecného súdu táto požiadavka nebola splnená, pretože tento návrh na úpravu žiadal rozšírenie návrhov žaloby bez toho, aby poskytol ďalšie vysvetlenie alebo skutkový a právny základ, pri zohľadnení vývoja uplatniteľného právneho rámca, vrátane zavedenia nových kritérií zápisu.
20.
Všeobecný súd tiež zamietol návrh odvolateľa na náhradu škody ako nedôvodný v rozsahu, v akom nebola preukázaná existencia ujmy.
21.
Následne Všeobecný súd vyhovel tretiemu žalobnému dôvodu založenému na nesprávnom posúdení Rady a zrušení aktov zo 6. marca 2015 a aktov z 28. mája 2015. Podľa Všeobecného súdu dôkazy predložené Radou v prejednávanej veci nepredstavujú súbor dostatočne konkrétnych, presných a zhodných dôkazov na to, aby bolo možné z právneho hľadiska dostatočne preukázať opodstatnenosť dôvodov proti odvolateľovi bez toho, aby Rada predložila dôkazy, ktoré by mohli preukázať prepojenie medzi žalobcom a sýrskym režimom.
III. Konanie pred Súdnym dvorom a návrhy účastníkov konania
22.
Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zrušil napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom vyhlasuje za neprípustný návrh na zrušenie aktov z 27. mája 2016, v rozsahu v akom zamieta návrh na náhradu škody a v rozsahu, v akom ukladá odvolateľovi povinnosť znášať okrem svojich vlastných trov konania, aj dve tretiny trov konania vynaložených Radou,
–
rozhodol vo veci samej, nariadil výmaz mena odvolateľa z príloh k vyššie uvedeným aktom a rozhodol a zrušil akty z 12. októbra 2015,
–
uložil Rade povinnosť zaplatiť sumu 700000 eur ako náhradu škody vrátane úrokov za všetky spôsobené ujmy,
–
uložil Rade povinnosť nahradiť všetky trovy konania v konaní pred Všeobecným súdom.
23.
Rada navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zamietol odvolanie ako zjavne neprípustné a/alebo zjavne nedôvodné,
–
uložil odvolateľovi povinnosť nahradiť trovy konania.
24.
Podľa článku 172 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora Európska komisia, ako vedľajší účastník v prvostupňovom konaní, podala svoje vyjadrenie, v ktorom potvrdila závery Rady a požiadala Všeobecný súd, aby v prvostupňovom konaní zamietol odvolanie ako celok a uložil odvolateľovi povinnosť nahradiť trovy konania.
IV. Analýza
25.
Na podporu svojho odvolania, ktoré sa týka bodov 39 až 47 napadnutého rozsudku, uvádza odvolateľ päť odvolacích dôvodov. Tri z týchto dôvodov sa týkajú prvého bodu výroku napadnutého rozsudku a vytýkajú, že Všeobecný súd porušil článok 86 ods. 4 a 5 svojho rokovacieho poriadku tým, že zamietol ako neprípustný druhý návrh odvolateľa na úpravu. Vo štvrtom odvolacom dôvode žiada odvolateľ zrušenie aktov z 12. októbra 2015 a náhradu škody požadovanej v prvostupňovom konaní, zatiaľ čo piaty odvolací dôvod sa týka štvrtej a piatej časti výroku napadnutého rozsudku v rozsahu, v akom Všeobecný súd uložil odvolateľovi povinnosť nahradiť časť svojich vlastných trov konania a časť trov konania, ktoré vznikli Rade.
26.
Ďalej sa sústredím na preskúmanie prvých troch odvolacích dôvodov, o ktorých sa domnievam, že majú byť prijaté. Avšak, štvrtý odvolací dôvod, ktorým sa odvolateľ domáha zrušenia aktov z 12. októbra 2015, sa mi javí ako zjavne neprípustný, keďže tieto dva akty neboli napadnuté v prvostupňovom konaní. Pokiaľ ide o piaty odvolací dôvod, tento bude v podstate závisieť od otázky, či žalobu podanú na Všeobecný súd môže alebo nemôže posúdiť Súdny dvor. Domnievam sa, že vec nie je v takom stave, aby o nej bolo možné rozhodnúť. Preto som presvedčený, že prejednávaná vec bude musieť byť vrátená Všeobecnému súdu a o trovách konania sa rozhodne neskôr. (
14
)
A.
O prvých troch odvolacích dôvodoch založených na porušení článku 86 ods. 4 a 5 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu
1. Zhrnutie argumentácie účastníkov konania
27.
Odvolateľ tvrdí, že článok 86 ods. 4 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu neumožňuje Všeobecnému súdu rozhodnúť o neprípustnosti druhého návrhu na úpravu. Na rozdiel od článku 86 ods. 5 tohto rokovacieho poriadku odsek 4 uvedeného článku nijako nestanovuje, že prvky, ktoré má návrh na úpravu obsahovať, sú predpísané pod hrozbou neprípustnosti. Odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd nemohol odmietnuť návrhy na úpravu bez toho, aby preskúmal, či bola alebo nebola odvolateľovi zaslaná žiadosť kancelárie tajomníka o odstránenie nedostatkov. Pri odôvodňovaní tohto záveru odvolateľ rozširuje na článok 86 ods. 4 výslovnú povinnosť vyplývajúcu z odseku 5 toho istého článku, podľa ktorého kancelária tajomníka musí požiadať o odstránenie nedostatkov v prípade nepriloženia príslušného aktu odôvodňujúceho návrh na úpravu, predtým ako môže Všeobecný súd v prípade potreby vyhlásiť neprípustnosť návrhu na úpravu. Okrem toho odvolateľ tvrdí, že výraz „v prípade potreby“ v článku 86 ods. 4 písm. b) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu znamená, že návrh na úpravu nemusí obsahovať upravené dôvody a tvrdenia, okrem prípadu, keď sú potrebné, to znamená iba vtedy, ak sú napadnuté rozhodnutia podstatne odlišné, nad rámec bežných rozdielov v znení. To však nie je tento prípad. Podľa názoru odvolateľa úprava dôvodov zápisu, ku ktorej došlo v aktoch z 27. mája 2016, nevyžadovala úpravu dôvodov a tvrdení uvedených v žalobe v prvostupňovom konaní, na rozdiel od toho, ako rozhodol Všeobecný súd.
28.
Na úvod Rada podporovaná Komisiou tvrdí, že odvolateľ nespresňuje dostatočne ustanovenia práva Únie, ktorých porušenie je vytýkané Všeobecnému súdu, čo by viedlo k neprípustnosti prvých troch odvolacích dôvodov. Komisia dodáva, že dôvody na zápis do zoznamu sa nezmenili a odvolateľ sa snaží spochybniť posúdenie skutkového stavu zo strany Všeobecného súdu, čo je v štádiu odvolania neprípustné.
29.
Pokiaľ ide o meritórne preskúmanie veci, Rada tvrdí, že problematika odstránenia nedostatkov upravená v článku 86 ods. 5 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu by nevznikla, ak by boli k druhému návrhu na úpravu priložené príslušné akty odôvodňujúce úpravu žaloby, a teda prípadné odstránenie nedostatkov by nebolo potrebné. Okrem toho z článku 86 ods. 4 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu vyplýva, že navrhovateľ je povinný predložiť upravené dôvody a tvrdenia „v prípade potreby“. Túto povinnosť je nevyhnutné uplatňovať od prípadu k prípadu, čo znamená, že Všeobecný súd posúdi dôvodnosť potreby predložiť upravené dôvody a tvrdenia. V tejto súvislosti sa Rada domnieva, že pokiaľ Všeobecný súd rozhodol, že kritériá a dôvody zápisu uplatniteľné na odvolateľa boli zmenené prijatím aktov uvedených v druhom návrhu odvolateľa na úpravu, odvolateľ mal predložiť upravené dôvody a tvrdenia podľa úpravy platného právneho rámca. Preto mal odvolateľ predložiť v druhom návrhu na úpravu tvrdenia, ktoré by mohli viesť k vecnej diskusii o zákonnosti aktov z 27. mája 2016, a umožniť Rade pripraviť svoju obranu.
30.
Na podporu Rady dodáva Komisia, že odvolateľ vo svojom druhom návrhu na úpravu nesplnil svoju povinnosť náležitej starostlivosti predložením zjavne nedostatočného návrhu, ktorý nespĺňal uvedené požiadavky.
2. Posúdenie
31.
Hneď na úvod je potrebné zamietnuť námietky neprípustnosti odvolania vznesené Radou a Komisiou. Pokiaľ ide o tvrdenia predložené Radou, niet pochýb o tom, že prvými tromi odvolacími dôvodmi spochybňuje odvolateľ nedodržanie článku 86 ods. 4 a 5 Rokovacieho poriadku Všeobecným súdom, keď Všeobecný súd v bodoch 39 až 47 napadnutého rozsudku rozhodol, že druhý návrh na úpravu musí byť považovaný za neprípustný z dôvodu, že neobsahoval upravené dôvody a tvrdenia.
32.
Námietka Komisie, podľa ktorej odvolateľ spochybňuje len skutočnosť, že Všeobecný súd konštatoval, že právny rámec a jednotlivé dôvody zaradenia odvolateľa do zoznamu boli „zmenené“, nie je presvedčivá. V tejto súvislosti je dôležité poznamenať, že odvolateľ v zásade kritizuje právne dôsledky, ktoré Všeobecný súd vyvodil zo zavedenia nových kritérií zápisu a zmeny dôvodov na zápis mena odvolateľa na účely výkladu článku 86 ods. 4 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu. Inými slovami, odvolateľ sa domnieva, že zistenie zmeny príslušného právneho rámca a individuálnych dôvodov na zápis nestačí na to, aby bol zamietnutý návrh na úpravu žaloby, ktorý neobsahuje upravené dôvody a tvrdenia podľa článku 86 ods. 4 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu. Táto otázka je iste právnou otázkou, ktorá patrí do právomoci Súdneho dvora v rámci odvolania.
33.
Po týchto predbežných pripomienkach sa budem venovať jadru sporu, ktorý bol predložený Súdnemu dvoru.
34.
Je potrebné poznamenať, že z príslušnej judikatúry vyplýva, že návrhy účastníkov konania sa v zásade vyznačujú svojou nemennosťou. (
15
)
35.
Súdny dvor však pripustil výnimku z tejto zásady, a to možnosť účastníkov konania upraviť ich návrhy a dôvody, keď bol napadnutý akt v priebehu konania nahradený alebo zmenený novým aktom, ktorý má ten istý predmet. (
16
)
36.
Táto výnimka je odôvodnená účelom riadneho výkonu spravodlivosti a požiadavkou hospodárnosti konania, čím sa predchádza tomu, aby žalobca musel podať novú žalobu. Okrem toho je tiež založená na tom, že by bolo nespravodlivé, ak by sa dotknutá inštitúcia mohla vyrovnať s kritikou obsiahnutou v žalobe podanej na súdy Únie zmenou alebo úpravou napadnutého opatrenia alebo jeho nahradením iným aktom a spoliehať sa v priebehu konania na túto úpravu alebo nahradenie a odňať druhej strane možnosť rozšíriť návrhy a pôvodné dôvody na neskorší akt alebo predložiť návrhy a doplnkové dôvody proti tomuto aktu. (
17
)
37.
Ako už Súdny dvor rozhodol, článok 86 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu predstavuje kodifikáciu skoršej judikatúry týkajúcej sa výnimiek zo zásady nemennosti. (
18
)
38.
Článok 86 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu uvádza, že ak je akt, ktorého zrušenie sa navrhuje, nahradený alebo zmenený iným aktom s rovnakým predmetom, žalobca môže pred skončením ústnej časti konania alebo pred rozhodnutím Všeobecného súdu, že vec prejedná bez ústnej časti konania, upraviť žalobu tak, aby prihliadala na túto novú okolnosť.
39.
V tomto článku sa v odseku 4 uvádza, že návrh na úpravu obsahuje nielen vhodné návrhy, ale aj „v prípade potreby upravené dôvody a tvrdenia“ (
19
).
40.
Okrem toho podľa článku 86 ods. 5 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu sa k návrhu priloží akt, ktorý odôvodňuje úpravu žaloby. Ak sa tento akt nepriloží, tajomník určí žalobcovi primeranú lehotu na účely jeho predloženia. Ak v určenej lehote nedôjde k odstráneniu nedostatkov, Všeobecný súd rozhodne, či má nesplnenie tejto požiadavky za následok neprípustnosť návrhu na úpravu žaloby.
41.
Nakoniec, podľa odseku 6 tohto článku predseda určí žalovanému lehotu na vyjadrenie sa k návrhu na úpravu žaloby bez toho, aby bolo dotknuté rozhodnutie Všeobecného súdu o prípustnosti návrhu na úpravu žaloby.
42.
Vo svojom prvom a druhom odvolacom dôvode odvolateľ s odkazom na článok 86 ods. 5 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu tvrdí, že Všeobecný súd nemôže vyhlásiť druhý návrh na úpravu žaloby za neprípustný, pretože opomenutie predloženia upravených návrhov a tvrdení nie je výslovne sankcionované neprípustnosťou. Subsidiárne odvolateľ tvrdí, že za predpokladu, že Všeobecný súd mohol vyhlásiť druhý návrh na úpravu za neprípustný z dôvodu absencie dôvodov a tvrdení, mal Všeobecný súd v každom prípade vopred vyzvať odvolateľa, aby v súlade s článkom 86 ods. 5 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu odstránil nedostatky uvedeného návrhu.
43.
Toto tvrdenie ma nepresvedčilo.
44.
V prvom rade, pokiaľ ide o argumentáciu, na ktorú odvolateľ v zásade odkazuje, sa domnievam, že odvolateľ vychádza z neúplného výkladu článku 86 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu. V skutočnosti odsek 6 tohto článku umožňuje Všeobecnému vyhlásiť neprípustnosť návrhu na úpravu žaloby, aj keď tento návrh bol oznámený žalovanému, z akéhokoľvek iného dôvodu, ako je uvedený v článku 86 ods. 5 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu o opomenutí predloženia aktu, ktorý odôvodňuje úpravu žaloby. Inými slovami, tým, že Všeobecný súd vyzýva žalovaného, aby sa vyjadril k návrhu na úpravu „bez toho, aby bolo dotknuté rozhodnutie Všeobecného súdu o prípustnosti návrhu na úpravu žaloby“, článok 86 ods. 6 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu sa nevyhnutne vzťahuje na všetky ostatné situácie okrem tých, ktoré sú osobitne upravené v odseku 5 tohto článku.
45.
Obmedziť právomoc Všeobecného súdu vyhlásiť neprípustnosť návrhu na úpravu žaloby výlučne za okolností uvedených v článku 86 ods. 5 Rokovacieho poriadku, ako tvrdí odvolateľ, by znamenalo napríklad, že by bolo zakázané vyhlásiť neprípustnosť takého návrhu, ktorý by bol podaný v rozpore s lehotou stanovenou v článku 263 šiestom odseku ZFEÚ, ako sa uvádza v článku 86 ods. 2 tohto rokovacieho poriadku.
46.
Nemyslím si, že toto bolo úmyslom Rady pri prijímaní Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu. (
20
)
47.
Z tohto dôvodu je potrebné podľa môjho názoru článok 86 ods. 6 tohto rokovacieho poriadku vykladať tak, že oprávňuje Všeobecný súd rozhodnúť o prípustnosti návrhu na úpravu žaloby z dôvodu akéhokoľvek nedodržania požiadaviek stanovených v tomto článku.
48.
Po druhé, pokiaľ ide o subsidiárnu argumentáciu, na rozdiel od toho, čo tvrdí odvolateľ, nemyslím si, že je možné dovolávať sa článku 86 ods. 5 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu s cieľom prinútiť Všeobecný súd, aby predtým, ako vyhlási neprípustnosť návrhu na úpravu žaloby, vyzval odvolateľa, aby odstránil nedostatky alebo opravil svoj návrh.
49.
Je pravda, že taká výzva Všeobecného súdu sa neobmedzuje na „nepredloženie aktu“ odôvodňujúceho úpravu žaloby podľa článku 86 ods. 5 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.
50.
Rozsudkom z 9. novembra 2017, HX/Rada (C‑423/16 P, EU:C:2017:848, body 22 až 27), Súdny dvor zrušil rozsudok Všeobecného súdu, ktorým bola vyhlásená neprípustnosť návrhu na úpravu žaloby z dôvodu, že nebola podaná na základe samostatného podania v súlade s článkom 86 ods. 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu. Súdny dvor tak rozhodol, že ak Všeobecný súd zastával názor, že návrh na úpravu žaloby, ktorý bol prednesený ústne na pojednávaní, nespĺňal formálne požiadavky stanovené jeho rokovacím poriadkom, jeho úlohou „prinajmenšom bolo, aby odvolateľa upozornil na vadu jeho návrhu a umožnil mu jej odstránenie“.
51.
Bez toho, aby Súdny dvor vylúčil možnosť, aby Všeobecný súd sankcionoval nesplnenie tejto formálnej požiadavky stanovenej v rokovacom poriadku vyhlásením neprípustnosti návrhu na úpravu žaloby, podriadil túto možnosť povinnosti Všeobecného súdu najprv vyzvať žalobcu, aby odstránil nedostatky návrhu alebo vykonal opravu návrhu.
52.
To čo platí pre rozšírenie na iné formálne požiadavky, ako sú tie, ktoré sú uvedené v článku 86 ods. 5 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, nemožno však podľa môjho názoru preniesť na návrh na úpravu.
53.
Tak ako Všeobecný súd nemôže vyzvať žalobcu, aby rozšíril rozsah svojich návrhov na nový akt, v ktorom žalobca opomenul navrhnúť úpravu, (
21
) a teda napadnúť ho, nemôže takisto od žalobcu požadovať, aby upravil dôvody a tvrdenia, aj keď úmyselne alebo neúmyselne nenavrhol ich úpravu.
54.
Tento prístup vyplýva z úlohy súdu Únie v kontexte sporového systému preskúmania zákonnosti aktov Únie. Pripomínam, že tento systém je charakterizovaný dispozičnou zásadou, podľa ktorej procesná iniciatíva prináleží účastníkom konania, ktorí určujú predmet konania, a preto súd musí rozhodnúť o všetkých návrhoch, ktoré mu boli predložené, a len o návrhoch, ktoré mu boli predložené. (
22
)
55.
Dispozičná zásada je jasne vyjadrená v jednotlivých pravidlách týkajúcich sa konania pred súdmi Únie, konkrétne v článku 21 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, ako aj v článku 120 písm. c) Rokovacieho poriadku Súdneho dvora a v článku 76 písm. d) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, v zmysle ktorých žaloba podaná na súdy Únie musí okrem iných náležitostí obsahovať predmet konania, návrhy a stručné zhrnutie uvedených dôvodov. (
23
)
56.
Podľa môjho názoru je zrejmé, že rovnaká zásada sa odzrkadľuje v článku 86 ods. 4 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, ktorý uvádza prvky, ktoré obsahuje návrh na úpravu, rovnako ako v článku 76 tohto rokovacieho poriadku, ktorý sa týka podania žaloby. Znamená to, že Všeobecný súd nemôže bez toho, aby porušil autonómiu strán, ako aj zásadu inštitucionálnej rovnováhy, vyzvať žalobcu, aby upravil svoj návrh na úpravu žaloby tak, aby upravil svoje dôvody a tvrdenia, aj vtedy, keď sa žalobca pôvodne domnieval, že to nie je potrebné. V konečnom dôsledku otázka, či a do akej miery žalobca uplatňuje svoje práva pred súdom, závisí vo veľkej miere od jeho vlastnej vôle a nie je úlohou súdu EÚ, aby ju nahradil.
57.
V dôsledku toho právomoc Všeobecného súdu vyhlásiť za neprípustný návrh na úpravu žaloby, ktorý neobsahuje upravené dôvody a tvrdenia, nie je podmienený predchádzajúcou výzvou žalobcu na odstránenie nedostatkov spomínaného návrhu.
58.
Na druhej strane táto právomoc neznamená, že Všeobecný súd môže okamžite zamietnuť akýkoľvek návrh na úpravu žaloby bez potrebných dôvodov a tvrdení.
59.
V súlade s článkom 86 ods. 4 písm. b) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu táto právomoc podlieha preskúmaniu Všeobecného súdu, či existuje potreba takýchto upravených dôvodov a tvrdení.
60.
Ako uviedol odvolateľ vo svojom treťom odvolacom dôvode, rovnako ako aj Rada, otázka „v prípade potreby“ v zmysle článku 86 ods. 4 písm. b) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu znamená nevyhnutnosť v každom jednotlivom prípade preskúmať potrebu vykonať takú úpravu. (
24
)
61.
Toto kritérium „nevyhnutnosti“ je pochopiteľné z hľadiska účelu článku 86 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu. Bolo by naozaj v rozpore s riadnym výkonom spravodlivosti a so zásadou hospodárnosti konania vyžadovať, aby žalobca, ktorý upravil svoje návrhy, zopakoval vo svojom návrhu na úpravu žaloby rovnaké dôvody a tvrdenia, ako boli tie, ktoré uviedol proti pôvodne napadnutému aktu.
62.
Z tohto pohľadu je potrebné predložiť upravené dôvody a tvrdenia, ak pri zachovaní toho istého predmetu, (
25
) akt, ktorý odôvodňuje úpravu žaloby, predstavuje podstatné rozdiely oproti pôvodne napadnutému aktu a nie čisto formálne rozdiely. (
26
) V prípade, ak neskorší akt obsahuje iba čisto formálne rozdiely oproti pôvodne napadnutému aktu, postačuje implicitné rozšírenie dôvodov a tvrdení predložených proti tomuto aktu, ktoré vyplývajú z explicitnej úpravy návrhov.
63.
V prejednávanej veci a na prvom mieste bez toho, aby bolo spochybnené, že všetky dotknuté akty majú ten istý predmet, z napadnutého rozsudku vyplýva, že Všeobecný súd sa obmedzil na pripomenutie a konštatovanie, že dôvody na zápis odvolateľa sa zmenili, bez toho, aby vysvetlil, ako sa na jednej strane akty zo 6. marca 2015 (pôvodne napadnuté akty) a akty z 28. mája 2015 (ktoré boli pôvodne predmetom prvého návrhu na úpravu) a na druhej strane akty z 27. mája 2016 (ktoré boli predmetom druhého návrhu na úpravu) podstatne odlišovali v tom zmysle, že bolo nevyhnutné predložiť nové dôvody a tvrdenia.
64.
V bode 42 toho istého rozsudku Všeobecný súd „konštatoval“, že „dôvody na zápis a zachovanie mena odvolateľa na predmetných zoznamoch sa zmenili“, pričom sa v tomto bode, ako aj v bode 43 napadnutého rozsudku obmedzil na uvedenie in extenso dvoch verzií jednotlivých dôvodov proti odvolateľovi, ktoré odôvodnili jeho zaradenie do zoznamov.
65.
Všeobecný súd však neidentifikoval žiadny podstatný rozdiel medzi jednotlivými dôvodmi proti odvolateľovi v aktoch zo 6. marca a z 28. mája 2015 na jednej strane a v aktoch z 27. mája 2016 na strane druhej. Napokon, jednoduchým čítaním týchto citácií, ktoré sú uvedené v bodoch 9 a 15 vyššie, nemožno zistiť žiadny podstatný rozdiel medzi uvedenými dôvodmi.
66.
Identifikovať podstatný rozdiel medzi jednotlivými dôvodmi zápisu odvolateľa bolo podľa môjho názoru ešte dôležitejšie z toho dôvodu, že Všeobecný súd usúdil, že Rada nepreukázala sprostredkovateľskú úlohu odvolateľa pri transakciách týkajúcich sa kúpy ropy, ani existenciu spojenia medzi odvolateľom a sýrskym režimom, ani neposkytla dostatočne presné informácie, pokiaľ ide o zmluvu uzavretú so spoločnosťou Strojtransgaz, dôvodov, ktoré sú uvedené tak v aktoch zo 6. marca a z 28. mája 2015, ktoré Všeobecný súd zrušil, ako aj v aktoch z 27. mája 2016, ktoré odôvodňovali druhý návrh na úpravu žaloby.
67.
Po druhé, ak dobre rozumiem odôvodneniu Všeobecného súdu, zdá sa, že jednoduchá úprava právneho rámca po podaní žaloby môže stačiť na to, aby bolo možné od žalobcu požadoval, aby upravil svoje žalobné dôvody a tvrdenia.
68.
V bode 41 napadnutého rozsudku Všeobecný súd v prvom rade „konštatoval, že právny rámec týkajúci sa reštriktívnych opatrení bol zmenený“ aktmi z 12. októbra 2015. Neskôr v bode 44 napadnutého rozsudku Všeobecný súd opäť uviedol a pripomenul, že „pôvodne prijaté dôvody… boli zmenené a nahradené dôvodmi, ktoré sú uvedené v prílohách“ aktov z 27. mája 2016, pričom poukázal na to, že tieto akty „zohľadňujú najmä kritériá na zápis, ktoré boli pridané“ v aktoch z 12. októbra 2015„najmä v tom…, podľa ktorého sú zmrazené všetky finančné prostriedky a hospodárske zdroje patriace popredným podnikateľom a podnikateľkám vyvíjajúcim činnosť v Sýrii….“ V bode 45 napadnutého rozsudku Všeobecný súd dospel k záveru, že „akty z 12. októbra 2015], ktoré boli prijaté… po podaní žaloby, teda odvolateľ nemohol zohľadniť kritériá zápisu v nich uvedené, aby napadol dôvody uvedené v [aktoch z 27. mája 2016]. S cieľom splniť požiadavky článku 86 ods. 4 Rokovacieho poriadku mal teda odvolateľ povinnosť upraviť dôvody a tvrdenia tak, aby zohľadnil tieto kritériá zápisu“.
69.
V žiadnom bode napadnutého rozsudku však Všeobecný súd nevysvetľuje a ani nepreukazuje, že zmena kritérií zápisu viedla k podstatnému rozdielu v dôvodoch zaradenia do zoznamu a ponechania mena odvolateľa na zozname.
70.
Všeobecný súd najmä nevysvetľuje vzťah medzi článkom 28 ods. 1 rozhodnutia 2013/255, ktorý uvádza, že všetky finančné prostriedky a hospodárske zdroje patriace „osobám…, ktoré využívajú alebo podporujú politiku režimu“ sa zmrazujú, a článkom 28 ods. 2 uvedeného rozhodnutia, ktorý bol doplnený rozhodnutím 2015/1836 z 12. októbra 2015, v ktorom sa uvádza, že všetky finančné prostriedky a hospodárske zdroje patriace najmä „popredným podnikateľom a podnikateľkám vyvíjajúcim činnosť v Sýrii“ sa zmrazujú.
71.
Také vysvetlenie by podľa môjho názoru bolo veľmi potrebné vzhľadom na to, že na jednej strane Všeobecný súd zrušil akty zo 6. marca 2015 a z 28. mája 2015 z dôvodu, že Rada nepredložila žiadne dôkazy na podporu alebo potvrdenie existencie vzťahu medzi odvolateľom a sýrskym režimom, a to v konečnom dôsledku z dôvodu porušenia článku 28 ods. 1 rozhodnutia 2013/255, a že na druhej strane „vplyvný“ charakter podnikateľov a podnikateliek uvedený v článku 28 ods. 2 tohto rozhodnutia by mohol predstavovať len jednoduché objasnenie vzťahu požadovaného medzi dotknutou osobou a sýrskym režimom, ako je uvedené v odseku 1 tohto článku.
72.
Z tohto dôvodu na to, aby boli kritériá zápisu po podaní žaloby zmenené, nepostačuje, aby odvolateľ musel upraviť svoje dôvody a tvrdenia. Ak by Všeobecný súd rozhodol inak, znamenalo by to, že akýkoľvek návrh na úpravu – ktorý sa v princípe podáva po prijatí aktu prijatého po podaní žaloby – by mal zahŕňať upravené dôvody a tvrdenia, čo by bolo zjavne v rozpore so znením („v prípade potreby“) a účelom článku 86 ods. 4 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.
73.
V dôsledku toho je podľa môjho názoru nedostatočne odôvodnené, že Všeobecný súd v bode 46 napadnutého rozsudku požadoval, aby odvolateľ v súvislosti s dôvodmi na zrušenie žaloby uviedol vysvetlenia a nové faktické a právne skutočnosti „so zreteľom na vývoj platného právneho rámca, najmä na zavedenie nových kritérií zápisu a zmenu odôvodnenia“.
74.
Za týchto okolností navrhujem zrušiť bod 1 výroku napadnutého rozsudku v rozsahu, v akom zamieta ako neprípustný druhý návrh na úpravu podaný odvolateľom v prvostupňovom konaní.
B.
O štvrtom odvolacom dôvode
75.
V rámci štvrtého odvolacieho dôvodu odvolateľ navrhuje po prvé vyhlásiť protiprávnosť aktov z 12. októbra 2015, podľa ktorých majú byť zmrazené finančné prostriedky a hospodárske zdroje patriace „popredným podnikateľom a podnikateľkám vyvíjajúcim činnosť v Sýrii“ na základe toho, že taká široká a vágna kvalifikácia, ktorá zahŕňa veľké množstvo osôb, by bola jednoznačne v rozpore s kapitolou VI Charty základných práv Európskej únie. Po druhé požaduje odškodnenie vo výške 700000 eur ako náhradu škody vrátane úrokov za všetky spôsobené ujmy.
76.
Tieto požiadavky sú podľa môjho názoru zjavne neprípustné.
77.
Pokiaľ ide o prvú požiadavku, je potrebné pripomenúť, že podľa článku 170 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora odvolaním nemožno meniť predmet sporu pred Všeobecným súdom.
78.
Podľa ustálenej judikatúry je totiž právomoc Súdneho dvora v rámci odvolania obmedzená na posúdenie právneho rozhodovania o žalobných dôvodoch prejednaných na prvom stupni. Ak by sa účastníkovi konania pred Súdnym dvorom umožnilo po prvýkrát uviesť dôvod, ktorý neuviedol v konaní pred Všeobecným súdom, umožnilo by sa mu tým predložiť Súdnemu dvoru, ktorého právomoc v oblasti odvolacieho konania je obmedzená, spor v širšom rozsahu, ako bol ten, ktorým sa zaoberal Všeobecný súd. (
27
)
79.
Je potrebné konštatovať, ako správne uviedla Rada, že požadované zrušenie aktov z 12. októbra 2015 nebolo navrhnuté v prvostupňovom konaní. Preto je táto výhrada uvedená vo štvrtom odvolacom dôvode neprípustná.
80.
Nárok na náhradu škody by sa mal posudzovať rovnako. Odvolateľ nijako nespochybnil dôvody, pre ktoré Všeobecný súd v bode 89 napadnutého rozsudku zamietol jeho návrh na náhradu škody, ktorú údajne utrpel, predložený v prvostupňovom konaní. Odvolateľ navyše nepredkladá žiadnu argumentáciu na podporu svojho návrhu, aby mu Súdny dvor poskytol požadovanú náhradu škody.
C.
O žalobe podanej na Všeobecnom súde
81.
Ako som uviedol v bodoch 73 a 74 vyššie, navrhujem Súdnemu dvoru, aby zrušil bod 1 výroku napadnutého rozsudku z dôvodu, že Všeobecný súd neposkytol dostatočné odôvodnenie, na základe ktorého rozhodol, že druhý návrh na úpravu žaloby je neprípustný.
82.
Podľa článku 61 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej Únie môže Súdny dvor sám vydať konečný rozsudok, ak to stav konania dovoľuje.
83.
To podľa môjho názoru nie je prípad v prejednávanej veci. Všeobecný súd zamietol ako neprípustný druhý návrh na úpravu žaloby bez toho, aby účastníkov konania vypočul o vecnej povahe rozdielov existujúcich medzi aktmi zo 6. marca 2015 (pôvodne napadnutými) a z 28. mája 2015 (ktoré boli predmetom prvého návrhu na úpravu) na jednej strane a na druhej strane aktmi z 27. mája 2016 (ktoré boli predmetom druhého návrhu na úpravu), s prihliadnutím na akty z 12. októbra 2015 (ktoré zmenili kritériá zápisu). Bude teda úlohou Všeobecného súdu vypočuť účastníkov konania v tejto otázke a z toho vyvodiť všetky právne dôsledky. Preto je potrebné vrátiť vec na rozhodnutie Všeobecnému súdu.
V. Návrh
84.
Vzhľadom na vyššie uvedené navrhujem, aby Súdny dvor rozhodol takto:
1.
Bod 1 výroku rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 22. marca 2017, Haswani/Rada (T‑231/15, EU:T:2017:200, neuverejnený), sa zrušuje.
2.
Vec sa vracia Všeobecnému súdu Európskej únie v rozsahu, v akom sa týka prípustnosti a prípadne dôvodnosti druhého návrhu na úpravu žaloby podanej odvolateľom v prvostupňovom konaní.
3.
O trovách konania sa rozhodne neskôr.
(
1
)	Jazyk prednesu: francúzština.
(
2
)	Ú. v. EÚ L 141, 2016, s. 125.
(
3
)	Ú. v. EÚ L 141, 2016, s. 30.
(
4
)	Článok 21 prvý odsek Štatútu Súdneho dvora Európskej únie okrem iného stanovuje, že návrh musí obsahovať „návrhy rozhodnutia a stručné vysvetlenie dôvodov návrhu“.
(
5
)	Rokovací poriadok Všeobecného súdu zo 4. marca 2015 (Ú. v. EÚ L 105, 2015, s. 1). Článok 1 ods. 7 zmien tohto Rokovacieho poriadku z 13. júla 2016 (Ú. v. EÚ L 217, 2016, s. 73), ktoré nadobudli účinnosť 1. septembra 2016, zmenil číslovanie článku 86 ods. 3 až 6. Tieto odseky sa stali odsekmi 4 až 7 uvedeného článku. Ak by napadnutý rozsudok odkazoval na nové číslovanie článku 86, pripomínam, že návrhy účastníkov odvolania niekedy nesprávne odkazovali na staré číslovanie, čo môže byť zavádzajúce.
(
6
)	Ú. v. EÚ L 147, 2013, s. 14.
(
7
)	Ú. v. EÚ L 64, 2015, s. 41.
(
8
)	Ú. v. EÚ L 16, 2011, s. 1.
(
9
)	Ú. v. EÚ L 64, 2015, s. 10.
(
10
)	Ú. v. EÚ L 132, 2015, s. 82.
(
11
)	Ú. v. EÚ L 132, 2015, s. 3.
(
12
)	Ú. v. EÚ L 266, 2015, s. 75.
(
13
)	Ú. v. EÚ L 266, 2015, s. 1.
(
14
)	Spresňujem, že tento návrh sa vzťahuje na trovy týkajúce sa konania o druhom návrhu na úpravu žaloby, ktorá bola predmetom bodu 5 výroku napadnutého rozsudku. Je potrebné poznamenať, že v rámci svojho štvrtého odvolacieho dôvodu odvolateľ tiež navrhuje zrušenie bodu 4 napadnutého rozsudku v rozsahu, v akom ukladá odvolateľovi, aby znášal dve tretiny svojich trov, pokiaľ ide o konanie týkajúce sa aktov zo 6. marca 2015 a z 28. mája 2015. Keďže tieto akty boli zrušené Všeobecným súdom, odvolateľ nemôže pod hrozbou neprípustnosti v štádiu odvolania len kritizovať rozhodnutie Všeobecného súdu, pokiaľ ide o výšku trov v časti konania týkajúcej sa zákonnosti týchto aktov, v súlade s článkom 58 druhým odsekom Štatútu Súdneho dvora Európskej únie. K tomuto bodu sa v týchto návrhoch už nebudem vracať.
(
15
)	Pozri rozsudok z 9. novembra 2017, HX/Rada (C‑423/16 P, EU:C:2017:848, bod 18 a citovaná judikatúra).
(
16
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. apríla 2003, Hendrickx/Cedefop (C‑217/01 P, EU:C:2003:226, bod 29 a tam citovaná judikatúra).
(
17
)	Pozri v tomto zmysle rozsudky z 3. marca 1982, Alpha Steel/Komisia (14/81, EU:C:1982:76, bod 8), a zo 14. júla 1988, Stahlwerke Peine‑Salzgitter/Komisia (103/85, EU:C:1988:398, body 11 a 12). Pozri tiež rozsudok z 25. januára 2017, Almaz‑Antey Air and Space Defense/Rada (T‑255/15, neuverejnený, EU:T:2017:25, bod 36 a tam citovaná judikatúra).
(
18
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. novembra 2017, HX/Rada (C‑423/16 P, EU:C:2017:848, bod 18).
(
19
)	Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
(
20
)	Navyše, aj keby bol zámer Rady taký, ustanovenia, ktorými sa riadia lehoty na preskúmanie, majú kogentný charakter a účastníci konania nimi nedisponujú, a teda Rokovací poriadok Všeobecného súdu by mohol byť považovaný za nezlučiteľný s článkom 263 šiestym odsekom ZFEÚ.
(
21
)	V tomto ohľade nesúhlasím s obiter dictum, ako vypláva z bodu 42 rozsudku z 31. mája 2017, DEI/Komisia (C‑228/16 P, EU:C:2017:409), v ktorom Súdny dvor s odkazom na článok 86 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu uviedol, že Všeobecný súd sa „mohol“ opýtať odvolateľky v danej veci, či v nadväznosti na vydanie potvrdzujúceho rozhodnutia „chce prispôsobiť svoje návrhy na zrušenie“ predchádzajúceho rozhodnutia a napadnúť nimi aj toto potvrdzujúce rozhodnutie. Na jednej strane, ako vyplýva z rozsudku Súdneho dvora, v osobitnom kontexte tejto veci Všeobecný súd prejednával dve samostatné žaloby, jednu proti prvému rozhodnutiu (vo veci T‑639/14, ktorá bol predmetom odvolania vo veci C‑228/16 P) a druhú proti potvrdzujúcemu rozhodnutiu (vo veci T‑352/15). Ak však Všeobecný súd prejednáva dve samostatné žaloby, smerujúce proti aktom, ktoré majú ten istý predmet konania, nie je tu otázne uplatnenie článku 86 rokovacieho poriadku, ale možnosť spojenia dvoch žalôb. Na druhej strane Všeobecný súd z vlastnej iniciatívy neprejednáva návrhy na zrušenie. Inými slovami, Všeobecný súd nezisťuje existenciu aktu, ktorým sa mení alebo nahrádza pôvodný akt, ktorý má ten istý predmet, okrem prípadov, pokiaľ sa v rámci samostatnej žaloby podali návrhy na zrušenie podľa článku 76 jeho rokovacieho poriadku alebo návrhy na úpravu podľa článku 86 toho rokovacieho poriadku. Z toho vyplýva, že v prvom prípade, ako je uvedené vyššie, spor nepatrí do pôsobnosti článku 86 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu a nie je potrebné vyzvať žalobcu na úpravu návrhov. Rovnako v druhom prípade nie je potrebné vyzvať žalobcu na úpravu návrhov, pretože návrh na úpravu už bol podaný.
(
22
)	Pozri bod 84 mojich návrhov vo veci British Airways/Komisia (C‑122/16 P, EU:C:2017:406), na ktoré Súdny dvor odkazuje v bode 87 rozsudku zo 14. novembra 2017British Airways/Komisia (C‑122/16 P, EU:C:2017:861).
(
23
)	Pozri moje návrhy vo veci British Airways/Komisia (C‑122/16 P, EU:C:2017:406, poznámka 39) a v tomto zmysle rozsudok zo 14. novembra 2017, BritishAirways/Komisia (C‑122/16 P, EU:C:2017:861, bod 86).
(
24
)	Pozri tiež v tomto zmysle návrhy, ktoré predniesla generálna advokátka J. Kokott vo veci HX/Rada (C‑423/16 P, EU:C:2017:493, bod 34).
(
25
)	Samozrejme, ak neskorší akt nemá ten istý predmet ako pôvodný akt, je nevyhnutné podať nový návrh na začatie konania za podmienok stanovených v článku 76 písm. d) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.
(
26
)	Pozri v tomto zmysle odôvodnenie, ktoré Všeobecný súd uviedol v bodoch 61 až 73 rozsudku z 28. januára 2016, Kljujev/Rada (T‑341/14, EU:T:2016:47).
(
27
)	Rozsudok z 13. júla 2017, Saint‑Gobain Glass Deutschland/Komisia (C‑60/15 P, EU:C:2017:540, bod 50 a tam citovaná judikatúra).