62018CJ0385_RES
Věc C‑385/18
Arriva Italia Srl a další
v.
Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie)]
Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. prosince 2019
„Řízení o předběžné otázce – Státní podpory – Pojem – Veřejný železniční podnik v obtížích – Opatření podpory – Přiznání finanční podpory – Účel – Pokračování v činnosti veřejného železničního podniku – Přidělení a podíl na základním kapitálu tohoto veřejného podniku – Převod do kapitálu jiného veřejného podniku – Kritérium soukromého investora – Povinnost předchozího oznámení nových podpor“
Podpory poskytované státy – Pojem – Poskytnutí výhody ze státních prostředků přičitatelné státu – Zákonem schválený rozpočtový výdaj ve prospěch veřejného podniku v obtížích – Zahrnutí – Neexistence okamžité a jisté mobilizace státních zdrojů – Neexistence vlivu
(Článek 107 odst. 1 SFEU)
(viz body 33–41)
Podpory poskytované státy – Ovlivnění obchodu mezi členskými státy“ – Narušení hospodářské soutěže – Kritéria pro posouzení – Podpory způsobilé ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž – Pojem
(Článek 107 odst. 1 SFEU)
(viz body 42–45)
Podpory poskytované státy – Pojem – Posouzení podle kritéria soukromého investora – Stát jako akcionář podniku – Přidělení peněžité částky veřejnému podniku v obtížích za účelem zajištění pokračování jeho činnosti – Stát jednající jako nositel veřejné moci – Rozlišení s ohledem na uplatnění kritéria soukromého investora – Posuzované skutečnosti
(Článek 107 odst. 1 SFEU)
(viz body 46–51)
Podpory poskytované státy – Ovlivnění obchodu mezi členskými státy – Narušení hospodářské soutěže – Kritéria pro posouzení – Podpora umožňující udržení na trhu veřejného podniku v obtížích – Podpora způsobilá narušit podmínky hospodářské soutěže – Veřejný podnik, který má ze zákona monopolní postavení, které nevylučuje veškerou potenciální hospodářskou soutěž – Neexistence vlivu
(Článek 107 odst. 1 SFEU; sdělení Komise 2016/C 262/01, body 188 a 219)
(viz body 52–61)
Podpory poskytované státy – Pojem – Zvýhodnění příjemců – Bezúplatný převod podílu na základním kapitálu veřejného podniku v obtížích vlastněného státem na jiný veřejný podnik – Určení příjemce – Kritéria
(Článek 107 odst. 1 SFEU)
(viz bod 64)
Hospodářská soutěž – Uplatňování pravidel hospodářské soutěže – Rovné zacházení s veřejnými a soukromými podniky – Režim veřejného vlastnictví – Neexistence vlivu
(Článek 106 odst. 1, čl. 107 odst. 1 a článek 345 SFEU)
(viz body 66, 67)
Podpory poskytované státy – Pojem – Posouzení podle kritéria soukromého investora – Stát jako akcionář podniku – Bezúplatný převod podílu na základním kapitálu veřejného podniku v obtížích vlastněného státem na jiný veřejný podnik – Úplatný převod povinnosti napravit majetkovou nerovnováhu podniku v obtížích – Posuzované skutečnosti
(Článek 107 odst. 1 SFEU)
(viz body 70–75)
Podpory poskytované státy – Podpora poskytnutá v rozporu s procesními pravidly čl. 108 odst. 3 SFEU – Povinnosti vnitrostátních soudů – Povinnost vyvodit všechny důsledky z uvedeného porušení vnitrostátním právem – Povinnost nařídit navrácení protiprávní podpory
(Článek 108 odst. 3 SFEU)
(viz body 81–89, výrok 2)
Shrnutí
Opatření přijatá členským státem umožňující udržení na trhu veřejného podniku železniční dopravy v obtížích spadají pod pravidla unijního práva týkající se státních podpor
V rozsudku o předběžné otázce ve věci Arriva Italia a další (C‑385/18), vyhlášeném dne 19. prosince 2019, Soudní dvůr upřesnil, že pravidla unijního práva týkající se státních podpor se vztahují na opatření státu přijatá a provedená za účelem reakce na finanční obtíže veřejného podniku železniční dopravy.
Věc projednávaná před Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie) se týká dvou opatření přijatých Italským státem v letech 2015/2016 v odpovědi na finanční obtíže veřejného správce místní železniční dopravy, který poskytoval také služby přepravy cestujících. Uvedená opatření spočívala jednak ve schválení rozpočtové dotace ve výši 70 milionů eur určených k pokrytí finančních potřeb uvedeného správce (dále jen „finanční opatření„), a jednak v převodu na veřejnou skupinu provozující státní železniční infrastrukturu a poskytující služby přepravy cestujících základního kapitálu správce v obtížích dříve vlastněného výlučně státem, bez protiplnění a bez nabídkového řízení, ale s tím, že uvedené veřejné skupině byla uložena povinnost napravit majetkovou nerovnováhu dotčeného správce (dále jen „opatření převodu základního kapitálu“).
Consiglio di Stato má rozhodnout o opodstatněnosti rozsudku zamítajícího žaloby podané různými provozovateli železniční dopravy proti ministerské vyhlášce, která stanovila opatření převodu základního kapitálu. Žalobkyně tvrdí, že vyhláška je protiprávní, neboť uvedená dvě opatření nebyla předem oznámena Komisi jako státní podpora.
Soudní dvůr na otázky Consiglio di Stato týkající se uplatňování kritérií pro kvalifikaci vnitrostátních opatření jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU ohledně finančního opatření připomenul, že použití státních prostředků musí být přiznáno v okamžiku, kdy příjemce opatření získal nárok na dotčenou částku, aniž je vyžadován skutečný převod dotčených prostředků. Podle Soudního dvora však předkládajícímu soudu přísluší provést příslušná ověření. Mimoto Soudní dvůr uvedl, že selektivitu takto udělené výhody lze vyloučit pouze tehdy, pokud Italský stát prokáže, že jednal v postavení akcionáře provozovatele v obtížích a zohlednil rentabilitu finančního opatření. Konečně Soudní dvůr rozhodl, že zajištění přetrvání společnosti-příjemce, umožněné přijetím finančního opatření, postačuje ke konstatování rizika narušení hospodářské soutěže, i kdyby činnosti provozované společností-příjemcem nebyly v minulosti předmětem nabídkového řízení.
Zadruhé, pokud jde o kvalifikaci opatření převodu základního kapitálu, Soudní dvůr uvedl, že v závislosti na jeho přesných charakteristikách nelze vyloučit, že takové opatření může přinést prospěch veřejnému podniku, na který se podíl převádí, nebo správci v obtížích, nebo oběma dotčeným společnostem. Soudní dvůr uvedl, že dodržení režimu vlastnictví zakotveného v článku 345 SFEU nevyjímá systémy veřejného vlastnictví, a tudíž ani jejich změny plynoucí z dotčeného opatření, z působnosti právní úpravy státních podpor. Pokud jde o otázku, zda převod základního kapitálu představuje selektivní výhodu, Soudní dvůr uvedl, že Italský stát před přijetím opatření neprovedl posouzení jeho rentability. Ze spisu tedy nevyplývá, že podle kritéria soukromého investora by veřejný podnik-příjemce mohl získat stejnou výhodu, jakou získal ze státních prostředků, za okolností odpovídajících běžným tržním podmínkám, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
Nakonec se Soudní dvůr zabýval důsledky kvalifikace opatření jako státní podpory, které byly předmětem druhé otázky Consiglio di Stato. V tomto ohledu Soudní dvůr připomněl, že v případě, že dotčená opatření musí být kvalifikována jako státní podpora, je na předkládajícím soudu, aby vyvodil veškeré důsledky vyplývající z toho, že tato opatření nebyla oznámena Komisi v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU, a tedy z jejich protiprávnosti.