62022CJ0048_RES
Vec C‑48/22 P
Google LLCaAlphabet, Inc.
proti
Európskej komisii
Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 10. septembra 2024
„Odvolanie – Hospodárska súťaž – Zneužitie dominantného postavenia – Trhy so všeobecným vyhľadávaním a špecializovaným vyhľadávaním produktov na internete – Rozhodnutie konštatujúce porušenie článku 102 ZFEÚ a článku 54 Dohody o Európskom hospodárskom priestore (EHP) – Zneužívanie prostredníctvom pákového efektu – Hospodárska súťaž na základe kvality alebo protisúťažný postup – Priaznivejšie zobrazovanie výsledkov vlastnej služby špecializovaného vyhľadávania zo strany dominantného podniku – Potenciálne protisúťažné účinky – Príčinná súvislosť medzi zneužitím a účinkami – Dôkazné bremeno – Kontrafaktuálny scenár – Schopnosť vylúčenia – Test rovnako efektívneho konkurenta“
Odvolanie – Prípustnosť – Odvolanie založené na údajnom skreslení skutkového stavu zisteného v napadnutom rozsudku – Kritika spadajúca do preskúmania dôvodnosti tohto odvolania
(Článok 256 ods. 1 ZFEÚ; Štatút Súdneho dvora, článok 58 prvý odsek)
(pozri body 60 – 62)
Dominantné postavenie – Zneužitie – Pojem – Prístup k infraštruktúre vyvinutej a vlastnenej dominantným podnikom – Prístup poskytnutý konkurenčným podnikom za nespravodlivých podmienok – Správanie, ktoré predstavuje zneužitie dominantného postavenia – Podmienky
(Článok 102 ZFEÚ)
(pozri body 79 – 91, 110 – 114)
Dominantné postavenie – Zneužitie – Pojem – Objektívny pojem týkajúci sa správania, ktoré môže ovplyvniť štruktúru trhu a ktoré bráni zachovaniu alebo rozvoju hospodárskej súťaže – Povinnosti dominantného podniku – Konkurovanie výlučne na základe kvality – Kritériá posúdenia – Dôkaz o postupoch, ktoré sú v rozpore s hospodárskou súťažou výlučne na základe kvality – Okolnosti, ktoré možno zohľadniť
(Článok 102 ZFEÚ)
(pozri body 163 – 166, 168 – 172, 186)
Dominantné postavenie – Zneužitie – Pojem – Spôsobilosť obmedziť hospodársku súťaž a účinok vylúčenia – Správanie, ktorého skutočným alebo potenciálnym cieľom alebo účinkom je zabrániť potenciálne konkurenčným podnikom v prístupe na trh – Zahrnutie
(Článok 102 ZFEÚ)
(pozri bod 167)
Dominantné postavenie – Zneužitie – Pojem – Objektívny pojem týkajúci sa správania, ktoré môže ovplyvniť štruktúru trhu a ktoré bráni zachovaniu alebo rozvoju hospodárskej súťaže – Postupy, ktoré môžu mať protisúťažné účinky na trh – Dôkazné bremeno zaťažujúce Komisiu – Potreba vypracovať kontrafaktuálny scenár – Neexistencia
(Článok 102 ZFEÚ)
(pozri body 223 – 230)
Dominantné postavenie – Zneužitie – Protisúťažný účinok – Dôkazné bremeno zaťažujúce Komisiu – Dostatočnosť potenciálneho účinku – Dominantné postavenie na trhu so všeobecným vyhľadávaním na internete – Postupy uprednostňujúce službu porovnávania produktov podniku v dominantnom postavení a znevýhodňujúce konkurenčné služby porovnávania produktov – Vplyv na relevantné trhy – Povinnosť Komisie posúdiť schopnosť predmetných praktík vylúčiť rovnako účinného konkurenta – Neexistencia
(Článok 102 ZFEÚ)
(pozri body 263 – 269)
Zhrnutie
Súdny dvor zasadajúci vo veľkej komore zamietol odvolanie podané spoločnosťou Google LLC a jej materskou spoločnosťou Alphabet Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu potvrdzujúcemu pokutu, ktorú im uložila Európska komisia za zneužitie dominantného postavenia na viacerých vnútroštátnych trhoch vyhľadávania na internete. Pri tejto príležitosti Súdny dvor spresnil jednak svoju judikatúru týkajúcu sa zneužitia dominantného postavenia spočívajúceho v odmietnutí prístupu k základnému zariadeniu a jednak kritériá umožňujúce posúdiť, či sa správanie podniku v dominantnom postavení odchyľuje od hospodárskej súťaže na základe kvality.
Rozhodnutím z 27. júna 2017 (
1
) Komisia konštatovala, že Google zneužila svoje dominantné postavenie existujúce na trinástich vnútroštátnych trhoch so všeobecným vyhľadávaním na internete v rámci Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP).
Konkrétne správanie, ktoré Komisia označila za základ zneužívania, v podstate spočívalo v tom, že Google zobrazovala svoju službu porovnávania produktov na stránkach s výsledkami všeobecného vyhľadávania, vybranými jej vyhľadávačom, na predných pozíciách a pútavým spôsobom vo vyhradených „boxoch“ bez toho, aby táto služba podliehala jej algoritmom úprav, zatiaľ čo v rovnakom čase sa konkurenčné služby porovnávania produktov mohli na týchto stránkach zobrazovať iba ako výsledky všeobecného vyhľadávania, a nikdy nie v obohatenom formáte, pričom ich pozícia bola v rámci poradia všeobecných výsledkov znížená pomocou algoritmov úprav. Google týmto spôsobom v podstate znížila návštevnosť konkurenčných služieb porovnávania produktov zo svojich stránok s výsledkami všeobecného vyhľadávania a zároveň zvyšovala návštevnosť vlastnej služby porovnávania produktov.
Podľa Komisie mal tento postup potenciálne protisúťažné účinky tak na vnútroštátnych trhoch so službami špecializovaného vyhľadávania zameraného na porovnávania produktov, ako aj na vnútroštátnych trhov so všeobecnými vyhľadávacími službami na internete.
Komisia tak dospela k záveru, že v trinástich skúmaných krajinách došlo k porušeniu zákazu zneužitia dominantného postavenia podľa článku 102 ZFEÚ a článku 54 Dohody o EHP a uložila spoločnosti Google pokutu vo výške 2424495000 eur, z toho 523518000 eur spoločne a nerozdielne so spoločnosťou Alphabet.
Všeobecný súd v podstate zamietol žalobu, ktorú proti tomuto rozhodnutiu podali spoločnosti Google a Alphabet, pričom potvrdil analýzu Komisie, pokiaľ ide o trh so službami špecializovaného vyhľadávania zameraného na porovnávania produktov. (
2
) Na základe svojej neobmedzenej súdnej právomoci tento súd v celom rozsahu potvrdil pokutu, ktorú Komisia uložila.
Google a Alphabet podali na Súdny dvor odvolanie, ktorým sa domáhali v prvom rade zrušenia tohto rozsudku, ako aj rozhodnutia Komisie.
Posúdenie Súdnym dvorom
Na podporu svojho odvolania odvolateľky najmä tvrdili, že Všeobecný súd tým, že v prejednávanej veci odmietol uplatniť podmienky stanovené Súdnym dvorom v rozsudku Bronner (
3
), týkajúce sa zneužitia dominantného postavenia spôsobeného odmietnutím prístupu k základnému zariadeniu, použil nesprávne právne kritérium na účely posúdenia existencie zneužitia dominantného postavenia zo strany spoločnosti Google.
V tejto súvislosti Súdny dvor pripomenul, že článok 102 ZFEÚ sankcionuje správanie podnikov v dominantnom postavení, ktoré obmedzuje hospodársku súťaž na základe kvality, a teda môže spôsobiť priamu škodu jednotlivým podnikom a spotrebiteľom, alebo ktoré bráni takejto hospodárskej súťaži alebo ju narúša, a preto im môže spôsobiť nepriamu škodu. Takýmto správaním je správanie, ktoré na trhu, kde je miera hospodárskej súťaže už oslabená práve z dôvodu prítomnosti jedného alebo viacerých podnikov v dominantnom postavení, bráni inými prostriedkami, ako je hospodárska súťaž na základe kvality, udržaniu alebo rozvoju hospodárskej súťaže.
V tomto kontexte Súdny dvor v rozsudku Bronner rozhodol, že odmietnutie prístupu k infraštruktúre vyvinutej dominantným podnikom pre potreby jeho vlastnej činnosti, ktorú tento podnik vlastní, môže predstavovať zneužitie dominantného postavenia nielen pod podmienkou, že toto odmietnutie by mohlo vylúčiť akúkoľvek hospodársku súťaž na relevantnom trhu zo strany žiadateľa o prístup, pričom by nemohlo byť objektívne odôvodnené, ale aj vtedy, ak by samotná infraštruktúra bola nevyhnutná pre výkon činnosti tohto žiadateľa v tom zmysle, že by za ňu neexistovala žiadna skutočná alebo potenciálna náhrada. V tejto súvislosti Súdny dvor zdôrazňuje, že uloženie tejto podmienky bolo odôvodnené okolnosťami veci Bronner, ktoré spočívali v tom, že dominantný podnik odmietol poskytnúť konkurentovi prístup k infraštruktúre, ktorú vyvinul pre potreby svojej vlastnej činnosti, s vylúčením akéhokoľvek iného správania. Konštatovanie, že dominantný podnik zneužil svoje postavenie z dôvodu, že odmietol uzavrieť zmluvu s konkurentom, má totiž za následok, že tento podnik je nútený zmluvu s týmto konkurentom uzavrieť. Takáto povinnosť pritom významne zasahuje do zmluvnej slobody a do práva podniku v dominantnom postavení vlastniť majetok, keďže podnik môže v zásade slobodne odmietnuť uzavrieť zmluvu a využívať infraštruktúru, ktorú vyvinul pre svoje vlastné potreby.
Prejednávaná vec sa však od veci Bronner odlišuje, keďže Google z vlastnej vôle poskytuje svojim konkurentom prístup k svojej infraštruktúre, a to k svojej službe všeobecného vyhľadávania a k stránkam s výsledkami všeobecného vyhľadávania. Z toho vyplýva, že konštatovanie zneužitia dominantného postavenia spoločnosťou Google z dôvodu nespravodlivých podmienok prístupu k tejto infraštruktúre nemôže viesť k opatreniam, ktoré by zasahovali do jej zmluvnej slobody a do jej vlastníckeho práva do tej miery, ako to bolo v prípade opatrení vo veci Bronner.
Súdny dvor s ohľadom na toto spresnenie poukázal na to, že ak dominantný podnik ako Google poskytne prístup k svojej infraštruktúre, ale tento prístup podriadi nespravodlivým podmienkam, podmienky stanovené v rozsudku Bronner sa neuplatnia.
Z toho vyplýva, že Všeobecný súd správne konštatoval, že Komisia sa nedopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď neposúdila, či postupy vytýkané spoločnosti Google spĺňajú podmienky stanovené v rozsudku Bronner na účely ich kvalifikácie z hľadiska článku 102 ZFEÚ.
Súdny dvor ďalej zamietol odvolací dôvod vyplývajúci z nesprávneho právneho posúdenia, ktorého sa Všeobecný súd dopustil, keď potvrdil sporné rozhodnutie napriek tomu, že v tomto rozhodnutí nebolo uvedené správanie, ktoré sa odchyľuje od hospodárskej súťaže na základe kvality.
Odvolateľky Všeobecnému súdu najmä vytýkali, že potvrdil, že tri osobitné okolnosti uvedené Komisiou v spornom rozhodnutí boli relevantné na posúdenie, či sa Google podieľala na hospodárskej súťaži na základe kvality. Po prvé išlo o význam návštevnosti generovanej všeobecným vyhľadávačom spoločnosti Google pre služby porovnávania produktov, po druhé o správanie používateľov pri vyhľadávaní na internete a po tretie o skutočnosť, že odklonená návštevnosť pochádzajúca zo stránok s výsledkami všeobecného vyhľadávania spoločnosti Google predstavovala veľkú časť návštevnosti konkurenčných služieb porovnávania produktov a nemohla byť účinne nahradená inými zdrojmi.
Súdny dvor najprv zamietol námietku neprípustnosti založenú na tom, že táto argumentácia bola po prvýkrát prednesená v štádiu odvolania, pričom uviedol, že predstavuje rozšírenie dôvodu uvedeného odvolateľkami v prvostupňovom konaní a že navyše vyplýva zo samotného napadnutého rozsudku.
Vo veci samej Súdny dvor pripomenul, že v zmysle článku 102 ZFEÚ nie je problematická samotná existencia dominantného postavenia, ale len jeho zneužitie. Cieľom tohto ustanovenia nie je ani zabrániť vytvoreniu dominantného postavenia, ani zabezpečiť udržanie menej efektívnych spoločností na trhu. Naopak, hospodárska súťaž na základe kvality môže zo svojej podstaty viesť k ich zániku alebo marginalizácii.
Na to, aby bolo možné konštatovať „zneužívanie dominantného postavenia“ v zmysle článku 102 ZFEÚ, je v zásade potrebné preukázať, že toto správanie má v dôsledku použitia prostriedkov odlišných od tých, ktorými sa riadi hospodárska súťaž na základe kvality, skutočný alebo potenciálny účinok spočívajúci v obmedzení hospodárskej súťaže na relevantných trhoch, pričom môže ísť o trhy, na ktorých existuje dominantné postavenie, ale aj o súvisiace alebo susedné trhy.
Toto preukázanie môže znamenať použitie rôznych analýz v závislosti od konkrétneho prípadu. Musí sa však v každom prípade vykonať na základe posúdenia všetkých relevantných skutkových okolností, či už sa týkajú samotného správania, relevantného trhu či trhov alebo fungovania hospodárskej súťaže na ňom či na nich. V tomto zmysle možno za „zneužitie dominantného postavenia“ považovať nielen správanie, ktoré spôsobuje účinok vylúčenia, ale aj správanie, ktorého skutočným alebo potenciálnym účinkom, či dokonca cieľom, je zabrániť potenciálne konkurenčným podnikom v prístupe na trh, a to uplatnením opatrení uzavretia trhu alebo iných prostriedkov, ako sú tie, ktorými sa riadi hospodárska súťaž na základe kvality.
Z toho vyplýva, že skutkové okolnosti relevantné na posúdenie, či podnik v dominantnom postavení zneužíva toto postavenie, zahŕňajú nielen tie, ktoré sa týkajú samotného správania, ale aj tie, ktoré sa týkajú relevantného trhu alebo trhov, alebo fungovania hospodárskej súťaže na ňom alebo na nich. Za relevantné na účely konštatovania zneužívania dominantného postavenia v zmysle článku 102 ZFEÚ je teda potrebné považovať okolnosti týkajúce sa kontextu, v ktorom sa správanie takého podniku uskutočňuje, ako sú vlastnosti dotknutého odvetvia.
S ohľadom na tieto spresnenia Súdny dvor poukázal na to, že tri osobitné okolnosti uvedené v spornom rozhodnutí sú prvkami kontextu, v ktorom fungoval všeobecný vyhľadávač spoločnosti Google a služby porovnávania produktov a v ktorom došlo k predmetnému správaniu. Keďže tieto okolnosti umožňovali umiestniť postupy spoločnosti Google do kontextu oboch dotknutých trhov a fungovania hospodárskej súťaže na týchto trhoch, boli tieto okolnosti relevantné na objasnenie súladu uvedených postupov s hospodárskou súťažou na základe kvality.
Súdny dvor tiež odmietol predpoklad odvolateliek, podľa ktorého sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval existenciu diskriminačného prístupu zo strany spoločnosti Google ku konkurenčným službám porovnávania produktov na jej stránkach všeobecného vyhľadávania v porovnaní s jej vlastnou službou porovnávania produktov bez toho, aby preukázal, že došlo k svojvoľnému rozdielnemu zaobchádzaniu.
V tejto súvislosti Súdny dvor spresnil, že určite nemožno tvrdiť, že dominantný podnik, ktorý zaobchádza so svojimi výrobkami alebo službami priaznivejšie ako s výrobkami a službami svojich konkurentov, sa bez ohľadu na okolnosti správa spôsobom, ktorým sa odchyľuje od hospodárskej súťaže na základe kvality. V prejednávanej veci však Všeobecný súd správne konštatoval, že vzhľadom na charakteristiky dodávateľského trhu a vyššie uvedené osobitné okolnosti je správanie spoločnosti Google diskriminačné a nepatrí do rámca hospodárskej súťaže na základe kvality.
Súdny dvor ďalej poukázal na to, že Všeobecný súd ani nepreniesol dôkazné bremeno, ani nevylúčil užitočnosť kontrafaktuálnej analýzy, keď síce na jednej strane konštatoval, že Komisia nebola povinná vykonať takúto analýzu na účely posúdenia príčinnej súvislosti medzi spornými postupmi a ich skutočnými alebo potenciálnymi účinkami, a na druhej strane uviedol, že Google mohla predložiť kontrafaktuálnu analýzu s cieľom spochybniť závery Komisie v tejto súvislosti. Všeobecný súd tým len dospel k správnemu záveru, že Komisia sa môže opierať o celý súbor dôkazov bez toho, aby bola povinná systematicky používať jediný nástroj na preukázanie príčinnej súvislosti medzi skúmanými postupmi a ich protisúťažnými účinkami na trh.
Napokon Súdny dvor rozhodol, že Všeobecný súd sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že v rámci analýzy protisúťažných účinkov postupov vytýkaných spoločnosti Google Komisia nebola povinná preskúmať, či tieto postupy mohli vylúčiť rovnako efektívnych konkurentov ako Google.
Hoci totiž cieľom článku 102 ZFEÚ nie je zabezpečiť, aby konkurenti, ktorí sú menej efektívni ako podnik v dominantnom postavení, zostali na trhu, nevyplýva z toho, že akékoľvek konštatovanie porušenia z hľadiska tohto ustanovenia je podmienené preukázaním, že dotknuté správanie môže vylúčiť rovnako efektívneho konkurenta.
Všeobecný súd pritom v tomto prípade uviedol, a odvolateľky toto konštatovanie nevyvrátili, že Komisia nemohla získať objektívne a spoľahlivé výsledky týkajúce sa efektívnosti konkurentov spoločnosti Google vzhľadom na špecifické podmienky relevantného trhu. Všeobecný súd teda správne rozhodol, jednak že test rovnako efektívneho konkurenta nemá kogentnú povahu v rámci uplatnenia článku 102 ZFEÚ a jednak že za okolností prejednávanej veci by tento test nebol relevantný.
Keďže sa nevyhovelo nijakému z troch odvolacích dôvodov, Súdny dvor zamietol odvolanie v celom rozsahu.
(
1
)	Rozhodnutie Komisie C(2017) 4444 final z 27. júna 2017 týkajúce sa konania podľa článku 102 ZFEÚ a článku 54 Dohody o EHP [vec AT.39740 – Google Search (Shopping)] (ďalej len „sporné rozhodnutie“).
(
2
)	Rozsudok z 10. novembra 2021, Google a Alphabet/Komisia (Google Shopping) (T‑612/17, EU:T:2021:763, ďalej len „napadnutý rozsudok“).
(
3
)	Rozsudok z 26. novembra 1998, Bronner (C‑7/97, EU:C:1998:569).