62023TJ0025_RES
Vec T‑25/23
Orgatex GmbH & Co. KG
proti
Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo
Rozsudok Všeobecného súdu (šiesta komora) z 23. októbra 2024
„Dizajn Spoločenstva – Konanie o výmaze – Zapísaný dizajn Spoločenstva predstavujúci pozemné značenie – Článok 3 písm. a) a článok 25 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 6/2002 – Jednotnosť dizajnu – Koherentnosť pohľadov“
Dizajny Spoločenstva – Podmienky ochrany – Zobrazenie zodpovedajúce definícii dizajnu – Kritériá posúdenia – Zohľadnenie zobrazenia predloženého pri podaní prihlášky
[Nariadenie Rady č. 6/2002, článok 3 písm. a)]
(pozri body 34, 41, 101)
Dizajny Spoločenstva – Prihláška – Podmienky – Vyobrazenie dizajnu, ktoré je vhodné na reprodukciu – Pojem – Predloženie viacerých pohľadov na ten istý dizajn – Vyhovenie – Podmienky – Požiadavka jednotnosti – Koherentnosť pohľadov
[Nariadenie Rady č. 6/2002, článok 36 ods. 1; nariadenie Komisie č. 2245/2002, článok 1 ods. 1 písm. c) a článok 4 ods. 2]
(pozri body 36 – 40, 43)
Dizajny Spoločenstva – Vzdanie sa a výmaz – Návrh na výmaz – Preskúmanie návrhu – Zásada výkladu v prospech majiteľa dizajnu – Neexistencia
(Smernica Rady č. 6/2002)
(pozri body 48 – 52)
Dizajny Spoločenstva – Dôvody výmazu – Zobrazenie nezodpovedajúce definícii dizajnu – Zobrazenie pozemného značenia
[Nariadenie Rady č. 6/2002, článok 3 písm. a) a článok 25 ods. 1 písm. a)]
(pozri body 63, 69, 70, 80, 83, 115, 116)
Zhrnutie
Všeobecný súd, na ktorý bola podaná žaloba o neplatnosť, ktorá bola zamietnutá, rozhodol o novej otázke koherentnosti pohľadov s ohľadom na požiadavku jednotnosti dizajnu. Uviedol tiež spresnenia k absencii zásady výkladu v prospech zápisu dizajnu Spoločenstva v konaní o výmaze.
Žalobkyňa, spoločnosť Orgatex GmbH & Co. KG, je majiteľkou dizajnu Spoločenstva predstavujúceho pozemné značenie. Pán L. Longton podal na Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) návrh na výmaz tohto dizajnu, ktorý výmazové oddelenie zamietlo.
Odvolací senát však zrušil rozhodnutie výmazového oddelenia a sporný dizajn vymazal, pretože sa domnieval, že tento dizajn bol zapísaný v rozpore s článkom 3 písm. a) nariadenia č. 6/2002 (
1
), pretože štyri predložené pohľady neboli presvedčivé a zobrazovali aspoň dva odlišné dizajny.
Posúdenie Všeobecným súdom
V prvom rade Všeobecný súd pripomenul, že skúmanie dizajnu podľa článku 3 písm. a) nariadenia č. 6/2002 sa musí vykonať na základe vyobrazenia zapísaného do registra, ktoré určuje predmet a rozsah ochrany. Pripomienky prihlasovateľa alebo majiteľa v priebehu konania možno v zásade zohľadniť len vtedy, ak vyplývajú z vyobrazenia dizajnu. Preskúmal teda, či pohľady, ktoré predstavujú vyobrazenie ako celok, ukazujú vonkajšiu úpravu jediného alebo jednotného výrobku, teda či existuje jednota dizajnu.
V tejto súvislosti Všeobecný súd uviedol, že požiadavka koherentnosti pohľadov znamená, že všetky pohľady ukazujú vzhľad jedného a toho istého výrobku, a tak umožňujú jasne identifikovať jeden a ten istý dizajn. Nezrovnalosti alebo rozpory medzi predloženými pohľadmi môžu viesť k záveru, že zobrazenie ukazuje odlišné výrobky. Takým je najmä prípad, ak pohľady predstavujú rôzne stelesnenia alebo verzie rovnakého konceptu, alebo ak použitie línií určených na identifikáciu dizajnu alebo výnimočnosti určitých znakov nie je v súhrne koherentné. O jednotu dizajnu nemôže ísť, ak sú pohľady neriešiteľne nesúrodé alebo neprekonateľne protichodné, takže vzhľad jedného výrobku nemožno určiť, a preto vyobrazenie neumožňuje jasne identifikovať len jeden dizajn. Jednotnosť dizajnu možno naopak konštatovať napriek menším rozdielom medzi pohľadmi, a to v prísnom rozsahu, v akom tieto pohľady môžu byť zosúladené v zmysle jednotného dizajnu. Všeobecný súd pritom spresnil, že inštancie EUIPO však nie sú povinné skúmať všetky možné kombinácie pohľadov, ktoré poskytol prihlasovateľ pri podaní prihlášky, ale len kombinácie, ktoré sa vzhľadom na všeobecnú skúsenosť zdajú byť logické a prijateľné.
V druhom rade Všeobecný súd poznamenal, že nič v nariadení č. 6/2002 nestanovuje zásadu výkladu v prospech prihlasovateľa alebo majiteľa dizajnu Spoločenstva, a z uvedeného vyvodil, že takáto zásada v rámci konania o výmaze neexistuje.
V treťom rade Všeobecný súd uviedol, že hypotéza, podľa ktorej pohľady 1.1 a 1.2 sporného dizajnu ukazujú prednú stranu a pohľady 1.3 a 1.4 zadnú stranu, pričom každý z nich s pohľadom zhora a pohľadom v perspektíve, sa vzhľadom na všeobecnú skúsenosť zdá byť logická a prijateľná. Tieto pohľady však vykazujú neriešiteľné nesúrodosti a nezobrazujú jednotný dizajn, a tak sporný dizajn bol zapísaný do registra EUIPO v rozpore s článkom 3 písm. a) nariadenia č. 6/2002.
V poslednom rade Všeobecný súd skúmal hypotézu, ktorú uvádzala žalobkyňa ako pre ňu najvýhodnejšiu, podľa ktorej pohľad 1.1 zobrazuje prednú stranu a pohľady 1.2, 1.3 a 1.4 zadnú stranu sporného dizajnu. Na jednej strane spresnil, že inštancie EUIPO neboli povinné skúmať takúto hypotézu. Táto hypotéza sa totiž so zreteľom na všeobecnú skúsenosť nezdá byť logická ani prijateľná, pretože s výnimkou osobitných okolností, ktoré neboli v prejednávanej veci preukázané a absentujú, sa zdá byť nelogické a nepravdepodobné ukázať jediný pohľad na prednú stranu a tri pohľady na zadnú stranu. Na druhej strane konštatoval, že táto hypotéza tiež vedie k neriešiteľným nesúrodostiam medzi pohľadmi, a zdôraznil, že tieto nezrovnalosti nemožno prekonať porovnaním s výrobkami údajne uvádzanými na trh. Hoci totiž výrobky uvádzané na trh a zodpovedajúce dizajnu možno zohľadniť pri posúdení celkového dojmu, v prejednávanej veci nejde o posúdenie toho, či dva kolidujúce dizajny vyvolávajú u informovaného užívateľa rovnaký celkový dojem, ale o určenie, či má dizajn jednotnosť na základe vyobrazenia zapísaného do registra.
Vzhľadom na tieto úvahy Všeobecný súd dospel k záveru, že aj keby sa pripustila hypotéza uvádzaná žalobkyňou, existujú neprekonateľné nezrovnalosti alebo neriešiteľné nesúrodosti medzi pohľadmi, a preto tieto pohľady nepredstavovali jednotný dizajn.
(
1
)	Nariadenie Rady z 12. decembra 2001 o dizajnoch spoločenstva (Ú. v. ES L 3, 2002, s. 1; Mim. vyd. 13/027, s. 142).