62003CO0555_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C-555/03,
ktorej predmetom je návrh predložený Súdnemu dvoru v súlade s článkom 68 ES, ktorým Tribunal du travail de Charleroi (Belgicko) navrhuje vo vzťahu ku konaniu začatému pred vnútroštátnym súdom medzi
Magali Warbecq
a
Ryanair Ltd,
aby v prejudiciálnom konaní rozhodol o výklade Nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o súdnej právomoci, uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1),
SÚDNY DVOR (štvrtá komora),
v zložení: predseda štvrtej komory J. N. Cunha Rodrigues (spravodajca), sudcovia K. Schiemann a E. Juhász,
generálny advokát: A. Tizzano,
tajomník: R. Grass,
po vypočutí generálneho advokáta
vyhlásil toto
Uznesenie
Odôvodnenie
1. Rozsudkom z 15. decembra 2003 doručeným Súdnemu dvoru 24. decembra 2003 Tribunal du travail de Charleroi požiadal formou dvoch prejudiciálnych otázok v súlade s článkom 68 ES o výklad nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1).
2. Prejudiciálne otázky vyplynuli zo sporu medzi pani Magali Warbecq, belgickou štátnou príslušníčkou, a írskou spoločnosťou Ryanair Ltd (ďalej len „Ryanair“), so sídlom v Dubline (Írsko).
Právny rámec
3. Článok 61 ES stanovuje:
„S cieľom postupne vytvoriť priestor slobody, bezpečnosti a práva Rada prijme:
[...]
c) opatrenia v oblasti súdnej spolupráce v občianskoprávnych veciach tak, ako je to stanovené v článku 65;
[...]“
4. Článok 19 nariadenia č. 44/2001 stanovuje:
„Zamestnávateľa so sídlom v danom členskom štáte možno žalovať:
1. na súdoch členského štátu, v ktorom má zamestnávateľ sídlo, alebo
2. v druhom členskom štáte:
a) na súdoch, do pôsobnosti ktorých patrí miesto, kde zamestnanec obyčajne svoju prácu vykonáva alebo na súdoch, do ktorých pôsobnosti spadá miesto, kde túto činnosť naposledy vykonával alebo
[...]“ [ neoficiálny preklad ]
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
5. Ryanair zamestnal pani Warbecq na základe pracovnej zmluvy uzatvorenej 19. apríla 2001 v Dubline na pozíciu „ customer services agent-inflight “.
6. Ryanair zrušil pracovnú zmluvu 10. apríla 2002 a vyplatil pani Warbecq odstupné vo výške sedemdňového zárobku.
7. V deň, ktorý nie je uvedený v rozsudku obsahujúcom prejudiciálne otázky, podala pani Warbecq žalobu proti Ryanair na Tribunal du travail de Charleroi. V nej navrhovala, aby súd zaviazal žalovaného vo veci samej zaplatiť určitú peňažnú sumu z titulu preplatenia nevyčerpanej dovolenky pri skončení pracovného pomeru, ďalšieho odstupného a náhrady škody.
8. Žalobkyňa vo veci samej trvá na tom, že podľa článku 19 nariadenia č. 44/2001 mala na výber žalovať svojho zamestnávateľa buď na súde v mieste, kde mal sídlo, alebo na súdoch v mieste, kde zvyčajne vykonávala svoju prácu, t. j. v tomto prípade letisko Charleroi.
9. Ryanair namietal, že belgické súdy nemajú právomoc prejednať žalobu, ktorú podala pani Warbecq.
10. Po osvojení si názoru, že rozhodnutie predmetného sporu si vyžaduje výklad článku 19 nariadenia č. 44/2001, sa Tribunal du travail rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1) Na účely článku 19 ods. 2 nariadenia Rady č. 44/2001 [...], ktoré kritériá sú rozhodné pre určenie zmluvného štátu, na území ktorého zamestnanec obyčajne vykonáva svoju prácu, v prípade, ak tento zamestnanec je zamestnaný ako člen posádky lietadla v spoločnosti, ktorá prevádzkuje medzinárodnú leteckú osobnú prepravu?
2) Ktoré miesto treba považovať za miesto, kde alebo z ktorého takýto zamestnanec v skutočnosti vykonáva podstatnú časť svojich povinností, v prípade, ak povinnosti vyplývajúce z pracovnej zmluvy majú byť vykonávané sčasti na zemi (letisko) v jednom zmluvnom štáte a sčasti v lietadle prevádzkovanom príslušníkom iného zmluvného štátu, ktorý je zároveň zamestnávateľom zamestnanca?“
O právomoci Súdneho dvora
11. V zmysle článku 92 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak je zrejmé, že Súdny dvor nemá právomoc prejednávať a rozhodovať o návrhu, alebo ak je zrejmé, že návrh nie je prípustný, Súdny dvor môže bez ďalšieho konania vo veci po vypočutí generálneho advokáta rozhodnúť odôvodneným uznesením.
12. Článok 68 ods. 1 ES stanovuje, že: „Článok 234 sa vzťahuje na túto hlavu (hlava IV, ktorej predmetom je ‚Vízová, azylová, prisťahovalecká politika a iné politiky, ktoré sa týkajú voľného pohybu osôb‘) za nasledovných okolností a podmienok: ak vznikne otázka výkladu [...] aktov uskutočnených orgánmi Spoločenstva na základe tejto hlavy vo veci, ktorá je predmetom konania na súde členského štátu, proti rozhodnutiu ktorého nie je prípustný opravný prostriedok vo vnútroštátnom práve, požiada tento súd o vydanie nálezu Súdny dvor, ak to považuje za potrebné pre svoje rozhodnutie v danej veci.“
13. Nariadenie č. 44/2001 bolo prijaté na základe článku 61 písmeno c) ES, ktorý sa nachádza v tretej časti, hlave IV, ES. Za týchto okolností môže požiadať Súdny dvor o výklad uvedeného nariadenia formou prejudiciálnych otázok len taký vnútroštátny súdny orgán, proti rozhodnutiu ktorého nie je prípustný opravný prostriedok podľa vnútroštátneho práva.
14. V danej veci je nesporné, že rozhodnutia, ktoré vydá Tribunal du travail de Charleroi v konaní vo veci samej, môžu byť napadnuté odvolaním podľa vnútroštátneho práva.
15. Keďže návrh Súdnemu dvoru nepredložil súd alebo tribunál, na ktorý odkazuje článok 68 ES, Súdny dvor nemá právomoc rozhodnúť v prejudiciálnom konaní o výklade nariadenia č. 44/2001.
16. Vzhľadom na uvedené skutočnosti je potrebné aplikovať článok 92 ods. 1 rokovacieho poriadku a rozhodnúť tak, že Súdny dvor zjavne nemá právomoc rozhodnúť o otázkach, ktoré mu predložil Tribunal du travail de Charleroi.
O trovách
17. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Výrok
Z týchto dôvodov
SÚDNY DVOR (štvrtá komora)
rozhodol:
Súdny dvor Európskych spoločenstiev zjavne nemá právomoc odpovedať na otázky, ktoré mu predložil Tribunal du travail de Charleroi (Belgicko) rozsudkom z 15. decembra 2003.
Vyhlásené v Luxemburgu 10. júna 2004.