62023CJ0119_RES
Kohtuasi C‑119/23
Virgilijus Valančius
versus
Lietuvos Republikos Vyriausybė
(eelotsusetaotlus_mille on esitanud Vilniaus apygardos administracinis teismas)
Euroopa Kohtu (suurkoda) 29. juuli 2024. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – ELL artikli 19 lõike 2 kolmas lõik – ELTL artikli 254 teine lõik – Nimetamine Euroopa Liidu Üldkohtu kohtunikuks – Sõltumatuse tagatised – Kõrgesse kohtunikuametisse määramiseks nõutud pädevus – Riigisisene menetlus Euroopa Liidu Üldkohtu kohtuniku ametikohale kandidaadi esitamiseks – Sõltumatute ekspertide rühm, kelle ülesanne on hinnata kandidaate – Nende kandidaatide paremusjärjestus, kes vastavad ELL artikli 19 lõike 2 kolmandas lõigus ja ELTL artikli 254 teises lõigus ette nähtud nõuetele – Paremusjärjestuses esikohal olevast kandidaadist erineva kandidaadi esitamine – ELTL artiklis 255 ette nähtud komitee arvamus kandidaatide sobivuse kohta
Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Ulatus – Liidu kohtuniks nimetamise menetlus – Riigisisene menetlus Euroopa Liidu Üldkohtu kohtuniku ametikohale kandidaadi esitamiseks – Üldkohtu kohtunike nimetamiseks aluslepingutes ette nähtud nõuete tõlgendamise taotlus – Hõlmamine
(ELL artikli 19 lõike 2 kolmas lõik; ELTL artikli 254 teine lõik)
(vt punktid 28–34)
Euroopa Liidu õigus – Põhimõtted – Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele – Kohtu sõltumatuse põhimõte – Ulatus – Seos õigusega sõltumatule ja erapooletule, seaduse alusel moodustatud kohtule
(ELL artikkel 2 ja artikli 19 lõike 2 kolmas lõik)
(vt punktid 46–50)
Euroopa Liidu Kohus – Euroopa Liidu Üldkohtu kohtunikuks nimetamine – Liidu õigusega ette nähtud sõltumatuse ja ametialase pädevuse nõuded – Mõju riigisisesele menetlusele Üldkohtu kohtuniku ametikohale kandidaadi esitamiseks – Riigisisesed õigusnormid, millega on ette nähtud valikumenetluses sõltumatute ekspertide rühma osalemine, kelle ülesanne on hinnata kandidaate ja koostada paremusjärjestus – Liikmesriigi valitsuse ettepanek kiita heaks paremusjärjestuses esikohal olevast kandidaadist erinev kandidaat – Lubatavus – Nendele nõuetele vastamise tagatised
(ELL artikli 19 lõike 2 kolmas lõik; ELTL artikli 254 teine lõik)
(vt punktid 53, 54, 56–60, 62, 63, 65 ja 66 ning resolutsioon)
Kokkuvõte
Euroopa Kohtu suurkoda, kellele Vilniaus apygardos administracinis teismas (Vilniuse regionaalne halduskohus, Leedu) esitas eelotsusetaotluse, tegi otsuse selle kohta, milline mõju on aluslepingute sätetel, mis reguleerivad Euroopa Liidu Üldkohtu kohtunike nimetamist, (
1
) riigisisesele menetlusele, mis puudutab sellele ametikohale kandidaadi esitamist.
V. Valančius nimetati Üldkohtu kohtunikuks 2016. aastal. Pärast tema ametiaja lõppu augustis 2019 jätkas ta oma ametikohal. (
2
) 2021. aastal kehtestati määrusega menetlus, et valida kandidaat Üldkohtu kohtuniku ametikohale. (
3
) Järgides seda menetlust, koostas peamiselt sõltumatutest ekspertidest koosnev töörühm paremusjärjestuse kandidaatidest, kes olid reastatud vastavalt saadud punktisummale kahanevas järjekorras. V. Valančius tuli paremusjärjestuses esikohale.
Leedu valitsus otsustas 2022. aastal esitada Üldkohtu kohtuniku ametikohale paremusjärjestuses teisele kohale tulnud isiku kandidatuuri. Pärast seda, kui ELTL artiklis 255 ette nähtud komitee oli esitanud selle kandidaadi kohta negatiivse arvamuse, otsustas valitsus esitada paremusjärjestuses kolmandale kohale tulnud isiku kandidatuuri. Viimati nimetatud isik nimetati 2023. aastal Üldkohtu kohtunikuks.
V. Valančius vaidlustas Leedu valitsuse tehtud ettepanekute tegemise otsuste õiguspärasuse eelotsusetaotluse esitanud kohtus, paludes eelkõige kohustada valitsust uuesti alustama kandidaadi esitamise menetlust ja esitama selle kandidaadi nime, kes oli tulnud paremusjärjestuses esikohale.
Selles kontekstis palus eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul tõlgendada aluslepingute sätteid, mis reguleerivad Üldkohtu kohtunike nimetamist.
Euroopa Kohtu hinnang
Eelotsusetaotluse lahendamise pädevuse kohta märkis Euroopa Kohus, et liidu õiguse (
4
) kohaselt koosneb Üldkohtu kohtuniku nimetamise menetlus kolmest etapist. Esimeses etapis esitab asjaomase liikmesriigi valitsus kandidaadi Üldkohtu kohtuniku ametikohale, edastades selle ettepaneku nõukogu peasekretariaadile. Teises etapis esitab ELTL artiklis 255 ette nähtud komitee arvamuse selle kandidaadi sobivuse kohta Üldkohtu kohtuniku ametikohale, arvestades ELTL artikli 254 teises lõigus ette nähtud nõudeid. Kolmandas etapis, mis järgneb komiteega konsulteerimisele, nimetavad liikmesriikide valitsused oma esindajate kaudu kõnealuse kandidaadi Üldkohtu kohtunikuks otsusega, mis tehakse ühisel kokkuleppel asjaomase liikmesriigi valitsuse ettepaneku põhjal. Seega on liikmesriigi valitsuse tehtud otsus Üldkohtu kohtuniku ametikohale kandidaadi esitamise kohta esimene etapp ametisse nimetamise menetlusest, mis on reguleeritud ELL artikli 19 lõike 2 kolmanda lõigu ja ELTL artikli 254 teise lõiguga, ning järelikult kuulub see otsus nende sätete kohaldamisalasse. Neil asjaoludel kuulub nende sätete tõlgendamine ilmselgelt Euroopa Kohtu eelotsuse pädevusse.
Mis puudutab esitatud eelotsuse küsimuste sisu, siis rõhutas Euroopa Kohus, et kohtute sõltumatuse nõue annab konkreetse sisu ELL artikliga 2 tagatud ühele liidu ja selle liikmesriikide põhiväärtustest, mis määravad ära liidu kui ühise õiguskorra enda identiteedi ning mida peavad järgima nii liit kui liikmesriigid. Kuna sõltumatuse nõue, millel on kaks aspekti, nimelt sõltumatus kitsas tähenduses ja erapooletus, on õigusemõistmise ülesandega lahutamatult seotud ning ELL artikkel 19 näeb liidu õiguskorras kohtuliku kontrolli tagamise ülesande ette ühiselt Euroopa Liidu Kohtule ja liikmesriikide kohtutele, kehtib see nõue nii liidu tasandil – muu hulgas Üldkohtu kohtunikele – kui ka liikmesriikide tasandil riigisisestele kohtutele.
Peale selle tuletas Euroopa Kohus meelde, et nõue, et kohus peab olema seaduse alusel moodustatud, on tihedalt seotud eelkõige sõltumatuse nõudega selles mõttes, et mõlemad püüavad järgida õiguse ülimuslikkuse ja võimude lahususe aluspõhimõtteid, mis on olulised põhimõtted õigusriigile, mille väärtust on kinnitatud ELL artiklis 2. Seaduse alusel moodustatud kohtu nõue hõlmab aga juba oma olemusest tulenevalt ka kohtunike ametisse nimetamise protsessi, kusjuures olgu täpsustatud, et seda, kas kohus on sõltumatu, saab hinnata muu hulgas selle alusel, kuidas kohtu liikmed ametisse on nimetatud.
Sellega seoses peavad Üldkohtu kohtunike ametisse nimetamist puudutavad sisulised tingimused ja menetlusnormid võimaldama välistada õigussubjektides igasuguse põhjendatud kahtluse tekkimise selles, kas need kohtunikud vastavad ELL artikli 19 lõike 2 kolmandas lõigus ja ELTL artikli 254 teises lõigus ette nähtud nõuetele, mis puudutavad nii „sõltumatust“ kui ka „[pädevust] kõrgesse kohtunikuametisse määramiseks“. Selleks on eelkõige vaja tagada Üldkohtu kohtunike ametisse nimetamise menetluse ja järelikult ka selle menetluse tulemuse terviklikkus igas etapis, millest see menetlus koosneb.
Mis aga puudutab kõigepealt riigisisest etappi Üldkohtu kohtuniku ametikohale kandidaadi esitamiseks, siis märkis Euroopa Kohus ühelt poolt, et kuna liidu õiguses puuduvad sellekohased erisätted, tuleb iga liikmesriigi riigisiseses õiguskorras kehtestada menetlusnormid sellise kandidaadi esitamiseks, tingimusel et need normid ei saa õigussubjektides tekitada põhjendatud kahtlusi selles, kas esitatud kandidaat vastab ELL artikli 19 lõike 2 kolmandas lõigus ja ELTL artikli 254 teises lõigus ette nähtud nõuetele. Asjaolu, et kohtunike ametisse nimetamise protsessis osalevad seadusandliku või täidesaatva võimu esindajad, ei ole iseenesest selline, mis tekitaks õigussubjektides taolisi põhjendatud kahtlusi. Sõltumatute nõuandvate organite sekkumine ja riigisiseses õiguses põhjendamiskohustuse olemasolu võivad siiski aidata kaasa ametisse nimetamise protsessi suuremale objektiivsusele, seades piirid kaalutlusõigusele, mis võib ametisse nimetamise pädevusega institutsioonil olla.
Mis teiselt poolt puudutab Üldkohtu kohtuniku ametikohale kandidaadi valimiseks ja esitamiseks ette nähtud sisulisi tingimusi, siis rõhutas Euroopa Kohus, et liikmesriigid, kellel on küll nende tingimuste määratlemisel ulatuslik kaalutlusruum, peavad siiski tagama – olenemata selleks kasutatud menetlusnormidest –, et esitatud kandidaadid vastavad ELL artikli 19 lõike 2 kolmandas lõigus ja ELTL artikli 254 teises lõigus ette nähtud sõltumatuse ja ametialase pädevuse nõuetele.
Seejärel juhtis Euroopa Kohus tähelepanu, et selle kontrollimine, kas liikmesriikide esitatud kandidaadid Üldkohtu kohtuniku ametikohale on nendest nõuetest lähtudes sobivad, on samuti ELTL artiklis 255 ette nähtud komitee ülesanne. Nimelt peab komitee sobivuse kohta arvamuse andmiseks kontrollima, kas esitatud kandidaat vastab sõltumatuse ja ametialase pädevuse nõuetele, mis on aluslepingute kohaselt Üldkohtu kohtuniku ametikoha jaoks nõutavad.
Selles kontekstis täpsustas Euroopa Kohus, et kuigi avatud, läbipaistva ja põhjaliku valikumenetluse olemasolu on asjakohane tegur kontrollimisel, kas esitatud kandidaat vastab nendele nõuetele, ei ole sellise menetluse puudumine iseenesest seevastu põhjus, mis võimaldab nendele nõuetele vastamise kahtluse alla seada. Selle kontrollimiseks võib ELTL artiklis 255 ette nähtud komitee nõuda, et ettepaneku teinud valitsus esitaks talle täiendavat teavet või muid andmeid, mida ta peab nõupidamise jaoks vajalikuks.
Lõpuks tõi Euroopa Kohus esile, et ELL artikli 19 lõike 2 kolmandas lõigus ja ELTL artikli 254 teises lõigus ette nähtud nõuetele vastamise tagamise ülesanne on ka liikmesriikide valitsustel oma esindajate kaudu, kui nad otsustavad ELTL artiklis 255 ette nähtud komitee arvamust arvestades nimetada Üldkohtu kohtunikuks kandidaadi, kelle üks nendest valitsustest esitab. Kui kandidaat on ametisse nimetatud, saab ta liidu kohtunikuks ega esinda liikmesriiki, kes ta esitas.
Neid kaalutlusi arvestades jõudis Euroopa Kohus järeldusele, et kui liikmesriik on kehtestanud Üldkohtu kohtuniku ametikohale kandidaatide valiku menetluse, mille raames peab peamiselt sõltumatutest ekspertidest koosnev rühm neid kandidaate hindama, koostama paremusjärjestuse kandidaatidest, kes vastavad ELL artikli 19 lõike 2 kolmandas lõigus ja ELTL artikli 254 teises lõigus ette nähtud nõuetele, ning esitama soovitusena paremusjärjestuses esikohale tulnud kandidaadi, ei ole pelgalt asjaolu, et liikmesriigi valitsus otsustas esitada kandidaadi, kes on paremusjärjestuses esikohale tulnud kandidaadist erinev kandidaat, iseenesest piisav järeldamaks, et taoline esitamine võib tekitada põhjendatud kahtlusi selles, kas esitatud kandidaat vastab nendele nõuetele. Pealegi asjaolu, et ELTL artiklis 255 ette nähtud komitee andis positiivse arvamuse liikmesriigi valitsuse esitatud kandidaadile, kes oli nimetatud paremusjärjestuses kolmandal kohal, kinnitab, et liikmesriikide valitsuste otsus see kandidaat ametisse nimetada on kooskõlas eespool viidatud nõuetega.
(
1
)	ELL artikli 19 lõike 2 kolmas lõik ja ELTL artikli 254 teine lõik.
(
2
)	Vastavalt Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 5 kolmandale lõigule.
(
3
)	Põhikohtuasja suhtes kohaldatavas redaktsioonis Üldkohtu kohtunikukandidaatide valikumenetluse kirjeldus (Pretendento į Europos Sąjungos bendrojo teismo teisėjus atrankos tvarkos aprašas), mis on vastu võetud Leedu Vabariigi justiitsministri 9. märtsi 2021. aasta määrusega nr 1R‑65.
(
4
)	Eelkõige ELL artikli 19 lõike 2 kolmanda lõigu, ELTL artikli 254 teise lõigu ja ELTL artikli 255 kohaselt.