62020CJ0271
EUROOPA KOHTU OTSUS (viies koda)
25. november 2021 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem – Lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamise kord – Otsus 2011/278/EL – Artikli 3 punkt d – Kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa – Mõisted „põletamine“ ja „kütus“ – Esmase vase tootmine hõljuvsulatamise teel – Eraldamise taotlus – Taotletud lubatud heitkoguse ühikud, mida ei olnud kauplemisperioodi lõppemise kuupäevaks veel eraldatud – Võimalus anda neid lubatud heitkoguse ühikuid välja järgmise kauplemisperioodi jooksul niisuguse kohtuotsuse täitmiseks, mis tehti pärast seda kuupäeva
Kohtuasjas C‑271/20,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Verwaltungsgericht Berlini (Berliini halduskohus, Saksamaa) 11. juuni 2020. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 19. juunil 2020, menetluses
Aurubis AG
versus
Bundesrepublik Deutschland,
EUROOPA KOHUS (viies koda),
koosseisus: koja president E. Regan, Euroopa Kohtu president K. Lenaerts viienda koja kohtuniku ülesannetes, kohtunikud: neljanda koja president C. Lycourgos (ettekandja), I. Jarukaitis ja M. Ilešič,
kohtujurist: G. Hogan,
kohtusekretär: ametnik M. Krausenböck,
arvestades kirjalikku menetlust ja 19. mai 2021. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Aurubis AG, esindajad: Rechtsanwälte S. Altenschmidt ja D. Helling,
–
Bundesrepublik Deutschland, esindajad: J. Steegmann ja A. Leskovar,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: B. De Meester, C. Hermes ja G. Wils,
olles 24. juuni 2021. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada esiteks komisjoni 27. aprilli 2011. aasta otsuse 2011/278/EL, millega määratakse kindlaks kogu liitu hõlmavad üleminekueeskirjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a kohaste tasuta saastekvootide ühtlustatud eraldamiseks (ELT 2011, L 130, lk 1), artikli 3 punkti d ja teiseks selle otsuse ajalist kehtivust seoses kolmanda kauplemisperioodiga (2013–2020).
2
Taotlus on esitatud Aurubis AG ja Bundesrepublik Deutschlandi (Saksamaa Liitvabariik), keda esindab Umweltbundesamt, Deutsche Emissionshandelsstelle (föderaalne keskkonnaamet, lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise talitus, Saksamaa) (edaspidi „DEHSt“), vahelises kohtuvaidluses Aurubisele esmase vase tootmise eest kasvuhoonegaaside tasuta eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute üle.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiiv 2003/87
3
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiiv 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (ELT 2003, L 275, lk 32; ELT eriväljaanne 15/07, lk 631; parandus ELT 2018, L 2, lk 16), otsuse 2011/278 vastuvõtmise ajal kohaldatavas ning esimese küsimuse analüüsimisel asjakohases redaktsioonis, sisaldab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/29/EÜ, millega muudetakse direktiivi 2003/87, et täiustada ja laiendada ühenduse kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteemi (ELT 2009, L 140, lk 63) (edaspidi „direktiiv 2003/87“), tehtud muudatusi.
4
Direktiivi 2003/87 on hiljem muudetud veelgi, muu hulgas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. oktoobri 2015. aasta otsusega (EL) 2015/1814, mis käsitleb ELi kasvuhoonegaaside heitkogustega kauplemise süsteemi turustabiilsusreservi loomist ja toimimist ning millega muudetakse direktiivi 2003/87 (ELT 2015, L 264, lk 1), ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. märtsi 2018. aasta direktiiviga (EL) 2018/410, millega muudetakse direktiivi 2003/87 eesmärgiga hoogustada heitkoguste kulutõhusat vähendamist ja süsinikdioksiidiheite vähendamist toetavaid investeeringuid, ning otsust 2015/1814 (ELT 2018, L 76, lk 3). Teise küsimuse analüüsimisel on asjakohased direktiivi 2003/87 artikli 10 lõige 1, artikli 10a lõiked 5 ja 7 ning artikkel 13 direktiiviga 2018/410 muudetud redaktsioonis. Direktiivi 2003/87 teiste sätete sõnastus, mida on allpool tsiteeritud, oli kehtiv juba otsuse 2011/278 vastuvõtmise ajal ja on seda ka praegu.
5
Direktiivi 2003/87 artikli 1 „Sisu“ esimeses lõigus on sätestatud:
„Käesoleva direktiiviga luuakse […] kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem […], mille eesmärk on vähendada tulemuslikult ja majanduslikult tõhusalt kasvuhoonegaaside heitkoguseid.“
6
Direktiivi artikli 2 „Reguleerimisala“ lõikes 1 on sätestatud:
„Käesolevat direktiivi kohaldatakse I lisas loetletud tegevusaladest tulenevate heitkoguste ja II lisas loetletud kasvuhoonegaaside suhtes.“
7
Nimetatud direktiivi artiklis 3 „Mõisted“ on ette nähtud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
t)
põletamine – mis tahes kütuste oksüdeerimine olenemata nimetatud protsessi käigus saadava soojuse, elektri- või mehaanilise energia kasutamise viisist ja muud otseselt seotud tegevused, sh heitgaaside puhastamine;
[…]“.
8
Sama direktiivi artikli 10 „Lubatud heitkoguse ühikute müük enampakkumisel“ direktiiviga 2018/410 muudetud redaktsiooni lõikes 1 on sätestatud:
„Alates 2019. aastast müüvad liikmesriigid enampakkumisel kõik lubatud heitkoguse ühikud, mida ei eraldata tasuta kooskõlas käesoleva direktiivi artiklitega 10a ja 10c, mida ei lisata [otsusega 2015/1814] loodud turustabiilsusreservi […] või mida ei tunnistata kehtetuks […].
[…]“
9
Direktiivi artikli 10a „Liidu üleminekueeskirjad lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks ühtlustatud viisil“ lõikes 1 on sätestatud:
„[…]
Kuivõrd see on võimalik, määratakse [Euroopa Komisjoni võetud ühtlustatud] meetmetega [lubatud heitkoguse ühikute eraldamise kohta] kindlaks kogu liitu hõlmavad eelnevad võrdlusalused, et tagada lubatud heitkoguse ühikute eraldamine sellisel viisil, et kõige tõhusamaid tehnoloogiaid […] arvesse võttes ergutatakse kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamist ja energia seisukohast kõige tõhusamate tehnoloogiate kasutamist […].
[…]“
10
Lisaks on artikli 10a direktiiviga 2018/410 muudetud redaktsiooni lõigetes 5 ja 7 ette nähtud:
„5.   Et tagada artiklis 10 sätestatud enampakkumisel müüdav osa, kasutatakse igal aastal, mil tasuta eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute kogus ei ulatu enampakkumisel müümiseks ettenähtud maksimaalse koguseni, selline kogus lubatud heitkoguse ühikuid, mis jäi kasutamata enampakkumisel müümiseks ettenähtud maksimaalsest kogusest, et ennetada või piirata tasuta eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute koguse vähendamist, eesmärgiga tagada enampakkumisel müüdav osa järgmistel aastatel. Kui maksimaalne kogus siiski saavutatakse, kohandatakse vastavalt tasuta eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute kogust. […]
[…]
7.   Käesoleva artikli lõikes 5 osutatud maksimaalsest kogusest eraldatavad lubatud heitkoguse ühikud, mida ei ole eraldatud tasuta hiljemalt 2020. aastaks, reserveeritakse uute osalejate jaoks koos 200 miljoni lubatud heitkoguse ühikuga, mis paigutatakse turustabiilsusreservi otsuse [2015/1814] artikli 1 lõike 3 kohaselt. Kuni 200 miljonit reserveeritud lubatud heitkoguse ühikut, mida ei ole eraldatud ajavahemikul 2021–2030, tagastatakse nimetatud ajavahemiku lõpus turustabiilsusreservi. Alates 2021. aastast paigutatakse lõigete 19 ja 20 kohaselt käitistele eraldamata jäänud lubatud heitkoguse ühikud käesoleva lõike esimese lõigu esimese lause kohaselt reserveeritud lubatud heitkoguse ühikute kogusesse. […]“
11
Direktiivi 2003/87 artiklis 13 „Lubatud heitkoguse ühikute kehtivusaeg“ on direktiiviga 2018/410 muudetud redaktsioonis ette nähtud:
„Alates 1. jaanuarist 2013 eraldatud lubatud heitkoguse ühikud kehtivad tähtajatult. Alates 1. jaanuarist 2021 eraldatud lubatud heitkoguse ühikute kohta tehakse märge, mis näitab, millisel kümneaastasel ajavahemikul alates 1. jaanuarist 2021 need välja anti, ja need kehtivad alates kõnealuse ajavahemiku esimesest aastast tekitatud heitkoguste suhtes.“
12
Direktiivi 2003/87 artikli 19 „Registrid“ lõikes 1 on sätestatud:
„Alates 1. jaanuarist 2012 eraldatud lubatud heitkoguse ühikute kohta peetakse [liidu] registrit liikmesriikides avatud kontode pidamisega seotud protsesside läbiviimiseks ning lubatud heitkoguse ühikute eraldamiseks, tagastamiseks ja kehtetuks tunnistamiseks […].“
13
Direktiivi artikli 20 „Põhihaldaja“ lõikes 1 on sätestatud:
„Komisjon määrab põhihaldaja, kes peab sõltumatut tehingute registrit lubatud heitkoguse ühikute väljaandmise, üleandmise ja kehtetuks tunnistamise kohta.“
14
Kõnealuse direktiivi I lisa sisaldab tabelit, milles on loetletud tegevusalade liigid, mille suhtes seda direktiivi kohaldatakse. Nende tegevusalade hulka kuulub „[v]ärviliste metallide tootmine või töötlemine, sh sulamite tootmine, puhastamine, valamine jne, mille puhul kasutatakse põletusseadmeid, mille summaarne nimisoojusvõimsus on üle 20 [megavati (MW)] (sh kütused redutseerijatena)“.
15
Sama direktiivi II lisas on loetletud silmas peetud kasvuhoonegaasid. Seal on muu hulgas nimetatud süsinikdioksiid (CO2).
Direktiiv 2009/29
16
Direktiivi 2009/29 põhjenduses 37 on märgitud:
„Selleks et selgitada, et [direktiiv 2003/87] hõlmab igat tüüpi katlaid, põleteid, turbiine, soojendeid, sulatusahje, jäätmepõletusahje, särdamisahje, ahje, kuivateid, mootoreid, kütuseelemente, keemilise silmuspõletamise seadmeid, pilupõleteid ning termilise ja katalüütilise järelpõletamise seadmeid, tuleks lisada põletamise määratlus.“
Otsus 2011/278
17
Otsuse 2011/278 põhjendustes 1, 12 ja 18 on märgitud:
„(1)
Direktiivi [2003/87] artikliga 10a on ette nähtud, et kuivõrd see on võimalik, määratakse tasuta saastekvootide [edaspidi kasutatud vastet „lubatud heitkoguse ühikud“ või (LHÜ‑d)] eraldamist käsitlevate kogu [liitu] hõlmavate ja täielikult ühtlustatud rakendusmeetmetega kindlaks eelnevad võrdlusalused, et tagada tasuta [lubatud heitkoguse ühikute] eraldamine sellisel viisil, et kõige tõhusamat tehnoloogiat, asendajaid, alternatiivseid tootmisviise, suure tõhususega koostootmist, tõhusat jääkgaaside energiakasutust, biomassi kasutamist ning süsinikdioksiidi kogumist ja säilitamist – kus sellised seadmed on olemas – arvesse võttes ergutatakse kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamist ja energia seisukohast kõige tõhusama tehnoloogia kasutamist ning ei ergutata heitkoguste suurendamist. Eraldatavad [lubatud heitkoguse ühikud] tuleks kindlaks määrata enne kauplemisperioodi, et tagada turu nõuetekohane toimimine.
[…]
(12)
Kui käitis tekitas kasvuhoonegaaside heidet, millele on õigus saada tasuta [lubatud heitkoguse ühikuid], kuid tootepõhise võrdlusaluse arvutamine ei olnud võimalik, tuleks kõnealused [lubatud heitkoguse ühikud] eraldada üldiste varuvariantide alusel. Selleks et kasvuhoonegaaside heidet võimalikult palju vähendada ning energiat võimalikult palju säästa vähemalt asjaomase tootmisprotsessi osades, on välja töötatud kolm hierarhiliselt järjestatud varuvarianti. Soojuspõhist võrdlusalust kohaldatakse sellistele kütust tarbivatele protsessidele, milles kasutatakse mõõdetavat soojuskandjat. Kütusepõhist võrdlusalust kohaldatakse juhul, kui tarbitakse mõõdetamatut soojust. […] Protsessiheitele tuleks [lubatud heitkoguse ühikud] eraldada varasema heite alusel. […]
[…]
(18)
Selleks et vältida konkurentsimoonutusi ja tagada CO2-turu nõuetekohane toimimine, peaksid liikmesriigid tagama, et eraldatavate [lubatud heitkoguse ühikute] kindlaksmääramisel üksikutele käitistele ei toimuks topeltarvestust ega topelteraldamist. Sellega seoses peaksid liikmesriigid pöörama erilist tähelepanu juhul, kui võrdlusalusega toodet toodetakse rohkem kui ühes käitises, kui rohkem kui ühte võrdlusalusega toodet toodetakse samas käitises või kui vahetooteid vahetatakse käitise süsteemipiire ületades.“
18
Selle otsuse artiklis 3 „Mõisted“ on sätestatud:
„Käesolevas otsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
b)
„tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa“ – sellise toote tootmise sisend, väljund ja vastav heide, millele I lisas on kehtestatud võrdlusalus;
c)
„soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa“ – sisend, väljund ja vastav heide, mida tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa ei hõlma ning mis on seotud sellise mõõdetava soojuse tootmisega või impordiga ELi süsteemi kuuluvast käitisest või muust üksusest (või tootmise ja impordi mõlemaga), mida
–
tarbitakse käitise süsteemipiirides toodete tootmiseks, mehaanilise energia tootmiseks (mida ei kasutata elektri tootmiseks), soojendamiseks või jahutamiseks (mis ei ole seotud elektri tootmisega), või
–
eksporditakse teise, ELi süsteemi välisesse käitisesse või muusse üksusesse (välja arvatud eksport elektri tootmiseks);
d)
„kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa“ – sisend, väljund ja vastav heide, mida tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa ei hõlma ning mis on seotud kütust põletades toodetud mõõdetamatu soojusega, mida tarbitakse toodete tootmiseks, mehaanilise energia tootmiseks (mida ei kasutata elektri tootmiseks), soojendamiseks või jahutamiseks (mis ei ole seotud elektri tootmisega), sealhulgas ohutus-tõrvikpõletamiseks;
e)
„mõõdetav soojus“ – netosoojusvoog, mida transporditakse mööda kindlaks tehtavaid torusid või kanaleid soojusvahetite abil, nagu näiteks aur, kuum õhk, vesi, õli, sulametallid ja soolad, mille jaoks on võimalik paigaldada soojusarvesti;
[…]
g)
„mõõdetamatu soojus“ – kogu muu soojus peale mõõdetava soojuse;
h)
„protsessiheite käitiseosa“ – muude [direktiivi 2003/87] I lisas loetletud kasvuhoonegaaside kui CO2 heide, mis tekib väljaspool I lisas osutatud tootepõhise võrdlusaluse süsteemipiire, või CO2-heide, mis tekib väljaspool I lisas osutatud tootepõhise võrdlusaluse süsteemipiire järgnevalt osutatud tegevuse tulemusel, ning järgnevalt osutatud tegevuse tulemusel tekkiv osaliselt oksüdeerunud süsiniku põlemisel eraldunud heide, kui selle tegevuse eesmärgiks on mõõdetava soojuse, mõõdetamatu soojuse või elektri tootmine tingimusel, et sellest arvatakse maha heide, mis oleks tekkinud sama koguse maagaasi põletamisel, mis on võrdne ärapõlenud osaliselt oksüdeerunud süsiniku sellise energiasisaldusega, mida on võimalik tehniliselt kasutada:
i)
maakides, kontsentraatides ja teises tooraines leiduvate metalliühendite keemiline või elektrolüütiline redutseerimine;
ii)
metallidest ja metalliühenditest lisandite eraldamine;
iii)
karbonaatide lagundamine (välja arvatud suitsugaaside puhastamisel tekkivad karbonaadid);
iv)
keemiline süntees, kus süsinikku kandev materjal osaleb reaktsioonis, mille esmane eesmärk on muu kui soojuse tekitamine;
v)
süsinikku sisaldavate lisandite või tooraine kasutamine, mille esmane eesmärk on muu kui soojuse tekitamine;
vi)
poolmetallioksiidide või mittemetallioksiidide, nagu ränioksiidide ja fosfaatide keemiline või elektrolüütiline redutseerimine;
[…]“.
19
Otsuse artiklis 6 „Käitiseosadeks jagamine“ on ette nähtud:
„1.   Käesoleva otsuse kohaldamisel jagavad liikmesriigid direktiivi [2003/87] artikli 10a alusel tasuta [lubatud heitkoguse ühikute] saamise õigusega käitised nõuetekohaselt üheks või mitmeks järgmiseks käitiseosaks:
a)
tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa;
b)
soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa;
c)
kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa;
d)
protsessiheite käitiseosa.
Käitiseosad vastavad võimalikult suurel määral käitise füüsilistele osadele.
[…]
2.   Kõikide käitiseosade sisendi, väljundi ja heite summa ei või ületada käitise sisendit, väljundit ja koguheidet.“
20
Otsus 2011/278 tühistati komisjoni 19. detsembri 2018. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2019/331, millega määratakse kindlaks üleliidulised üleminekueeskirjad direktiivi 2003/87 artikli 10a kohaste lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks ühtlustatud viisil (ELT 2019, L 59, lk 8) alates 1. jaanuarist 2021.
21
Delegeeritud määruse artikli 27 kohaselt kohaldatakse seda otsust siiski selliste eraldamiste suhtes, mis on seotud 1. jaanuarile 2021 eelneva perioodiga.
Määrus (EL) nr 389/2013
22
Komisjoni 2. mai 2013. aasta määruse (EL) nr 389/2013, millega luuakse liidu register vastavalt direktiivile 2003/87, Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsustele nr 280/2004/EÜ ja nr 406/2009/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni määrused (EL) nr 920/2010 ja (EL) nr 1193/2011 (ELT 2013, L 122, lk 1), artiklis 4 „Liidu register“ oli ette nähtud:
„1.   Luuakse liidu register 1. jaanuarist 2013 algava kauplemisperioodi ja sellele järgnevate kauplemisperioodide jaoks.
2.   Põhihaldaja hoiab käigus ja hooldab liidu registrit, sealhulgas selle tehnilist taristut.
3.   Liikmesriigid kasutavad liidu registrit direktiivi [2003/87] artiklis 19 ja […] sätestatud kohustuste täitmiseks ning selleks, et tagada LHÜde[…] täpne arvestus […].
[…]“.
23
Kõnealuse määruse artiklis 6 „Euroopa Liidu tehingulogi“ oli sätestatud:
„1.   Vastavalt direktiivi [2003/87] artiklile 20 luuakse Euroopa Liidu tehingulogi (ELi tehingulogi) standarditud elektroonilise andmebaasi kujul, et sooritada käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvaid tehinguid. […]
2.   Põhihaldaja hoiab käigus ja hooldab ELi tehingulogi […]
[…]“.
24
Määruse artiklis 16 „Käitaja arvelduskonto avamine liidu registris“ oli ette nähtud:
„1.   Asjakohane pädev asutus või käitaja esitab 20 tööpäeva jooksul pärast kasvuhoonegaaside heiteloa jõustumist asjakohasele riiklikule haldajale [nõutud] teabe ning taotleb riiklikult haldajalt käitaja arvelduskonto avamist liidu registris.
2.   Riiklik haldaja avab igale käitisele käitaja arvelduskonto liidu registris või teavitab võimalikku kontoomanikku artikli 22 kohasest konto avamisest keeldumisest 20 tööpäeva jooksul alates […] täieliku teabe saamisest. […]“.
25
Sama määruse artikli 41 „LHÜde loomine“ lõikes 1 oli sätestatud:
„Põhihaldaja võib luua vastavalt vajadusele ELi üldkoguse konto, ELi lennunduse üldkoguse konto, ELi enampakkumiskonto, ELi lennunduse enampakkumiskonto, ELi ühikuvahetuskonto ja ELi rahvusvaheliste ühikute konto ning loob või tühistab kontosid ja LHÜsid, kui see on vajalik liidu õigusaktide kohaselt […]“.
26
Määruse nr 389/2013 artiklis 43 „Tasuta eraldatavate üldiste LHÜde ülekanne“ oli sätestatud:
„Põhihaldaja kannab õigeaegselt üle üldised LHÜd ELi üldkoguse kontolt ELi eraldamiskontole koguses, mis vastab iga liikmesriigi eraldustabeli kohaselt tasuta eraldatavate LHÜde summale.“
27
Selle määruse artiklis 51 „LHÜde riiklike eraldustabelite sisestamine ELi tehingulogisse“ oli sätestatud:
„1.   Iga liikmesriik esitab komisjonile 31. detsembriks 2012 oma riikliku eraldustabeli aastateks 2013–2020. […]
2.   Kui komisjon leiab, et riiklik eraldustabel vastab direktiivile [2003/87], otsusele [2011/278] ning direktiivi [2003/87] artikli 10c lõike 6 kohaselt tema poolt vastuvõetud otsustele, annab ta põhihaldajale korralduse sisestada riiklik eraldustabel ELi tehingulogisse. […]“.
28
Selle määruse artiklis 52 „LHÜde riiklike eraldustabelite muutmine“ oli sätestatud:
„1.   Riiklik haldaja teeb ELi tehingulogis muudatused riiklikku eraldustabelisse, kui:
a)
käitise luba on tühistatud või muul viisil kehtivuse kaotanud;
b)
käitis on tegevuse lõpetanud;
c)
käitis on jagatud kaheks või enamaks käitiseks;
d)
kaks või enam käitist on ühendatud üheks käitiseks.
2.   Liikmesriik teatab komisjonile riikliku eraldustabeli muudatustest, mis on seotud järgmisega:
a)
uutele osalejatele eraldatud LHÜd või uutele osalejatele pärast võimsuse olulist suurenemist eraldatud LHÜd;
b)
tegevuse osaline lõpetamine ja võimsuse oluline vähenemine;
c)
direktiivi [2003/87] artikli 10c kohane LHÜde tasuta eraldamine, mis on põhjendatud investeeringutega, mis on tehtud ja mille kohta on komisjonile esitatud aruanne kõnealuse direktiivi artikli 10c lõike 1 kohaselt;
d)
mis tahes muu lõikes 1 nimetamata muudatus.
Kui komisjon leiab, et riiklik eraldustabel vastab direktiivile [2003/87], otsusele [2011/278] ning direktiivi [2003/87] artikli 10c lõike 6 kohaselt tema poolt vastuvõetud otsustele, annab ta pärast esimese lõigu kohase teate saamist põhihaldajale korralduse teha ELi tehingulogis hoitavas riiklikus eraldustabelis vastavad muudatused. Vastasel korral saadab ta muudatused mõistliku aja jooksul tagasi ja teatab sellest asjaomasele liikmesriigile viivitamata, märkides põhjendused ning sätestades kriteeriumid, mis tuleb täita, et komisjon muudatused järgmisel korral vastu võtaks.“
29
Määruse artiklis 53 „Üldiste LHÜde tasuta eraldamine“ oli sätestatud:
„1.   Riiklik haldaja märgib riiklikku eraldustabelisse iga käitaja, iga aasta ja iga […] õigusliku aluse kaupa, kas käitis peaks asjaomasel aastal saama tasuta eraldatavaid LHÜsid.
2.   Põhihaldaja tagab, et liidu register kannab üldised LHÜd vastavalt asjakohasele riiklikule eraldustabelile alates 1. veebruarist 2013 automaatselt üle ELi eraldamiskontolt […] käitaja arvelduskontole […]
[…]“.
30
Määrus nr 389/2013 tunnistati alates 1. jaanuarist 2021 kehtetuks komisjoni 12. märtsi 2019. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2019/1122, millega täiendatakse direktiivi 2003/87 seoses liidu registri toimimisega (ELT 2019, L 177, lk 3).
31
Delegeeritud määruse artikli 88 teise lõigu kohaselt kohaldatakse määrust nr 389/2013 siiski jätkuvalt kuni 1. jaanuarini 2026 kõigi toimingute suhtes, mis on nõutavad seoses kolmanda kauplemisperioodiga (2013–2020).
Otsus 2015/1814
32
Otsuse 2015/1814 põhjenduses 7 on märgitud:
„[…] Et vältida turu tasakaalustamatust [lubatud heitkoguse ühikute] pakkumise tõttu ühe kauplemisperioodi lõpus ja järgmise alguses ning selle võimalikku kahjulikku mõju turule, tuleks sätestada, et enampakkumisel müüakse osa ühe kauplemisperioodi lõpus suure pakkumise tõttu lisandunud [lubatud heitkoguse ühikutest] järgmise kauplemisperioodi kahel esimesel aastal. Et veelgi suurendada Euroopa CO2-turu stabiilsust ning vältida pakkumise kunstlikku suurendamist 2013. aastal alanud kauplemisperioodi lõpus, tuleks [lubatud heitkoguse ühikud], mida direktiivi [2003/87] artikli 10a lõike 7 kohaselt ning sama direktiivi artikli 10a lõigete 19 ja 20 kohaldamise tõttu käitistele ei eraldata („eraldamata [lubatud heitkoguse ühikud]“), lisada reservi 2020. aastal. […]“.
33
Otsuse artiklis 1 „Turustabiilsusreserv“ on sätestatud järgmist:
„1.   2018. aastal moodustatakse turustabiilsusreserv, millesse lubatud heitkoguse ühikute ([lubatud heitkoguse ühikud]) lisamine toimib alates 1. jaanuarist 2019.
[…]
3.   [Lubatud heitkoguse ühikud], mida direktiivi [2003/87] artikli 10a lõike 7 kohaselt käitistele ei eraldata, ning [lubatud heitkoguse ühikud], mida sama direktiivi artikli 10a lõigete 19 ja 20 kohaldamise tõttu käitistele ei eraldata, lisatakse reservi 2020. aastal. […]
[…]“.
Saksa õigus
34
21. juuli 2011. aasta kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise seaduse (Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz) (BGBl. 2011 I, lk 1475) põhikohtuasja asjaoludele kohaldatava redaktsiooni § 9 lõikes 1 on sätestatud:
„Käitajatele eraldatakse tasuta lubatud heitkoguse ühikuid vastavalt põhimõtetele, mis on sätestatud direktiivi [2003/87] kehtiva redaktsiooni artikli[s] 10a […] ning [otsuses 2011/278].“
35
26. septembri 2011. aasta määruse kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikute eraldamise kohta kauplemisperioodiks 2013–2020 (Verordnung über die Zuteilung von Treibhausgas-Emissionsberechtigungen in der Handelsperiode 2013 bis 2020) (BGBl. 2011 I, lk 1921) põhikohtuasja asjaoludele kohaldatava redaktsiooni (edaspidi „ZuV 2020“) § 2 punktides 27 ja 29 on terminid „kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa“ ja „protsessiheite käitiseosa“ määratletud sarnaselt otsuse 2011/278 artikli 3 punktides d ja h olevate terminitega.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
36
Aurubis käitab Hamburgis (Saksamaa) asuvat käitist, mis toodab esmast vaske. Kuna see tegevus kuulub direktiivi 2003/87 I lisas loetletud tegevuste kategooriasse „Värviliste metallide tootmine või töötlemine, […] mille puhul kasutatakse põletusseadmeid, mille summaarne nimisoojusvõimsus on üle 20 MW […]“, on Aurubisel kohustus osaleda kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemis.
37
Käitis koosneb kahest käitiseosast: Rohhüttenwerk Nord ja Rohhüttenwerk Ost. Põhikohtuasjas on vaidluse all üksnes viimati nimetatud osa tegevus.
38
Rohhüttenwerk Ost on valukoda, kus hõljuvsulatatakse esmase vase saamiseks vasekontsentraati nn Outokumpu meetodi järgi.
39
Valukojas kasutatav vasekontsentraat koosneb peamiselt vasest, väävlist ja rauast. See sisaldab ka süsiniku ja muude ainete osakesi. Esmase vase saamiseks segatakse vasekontsentraat kõigepealt liiva ja muu peenmaterjaliga. Nii saadud segu viiakse hõljuvsulatusahju õhu ja hapniku seguga. Hapniku ja eelkõige vasekontsentraadis sisalduva väävli vahel toimuva keemilise reaktsiooni tõttu tõuseb temperatuur ahjus üle 1200 °C, mille tõttu vasekontsentraat veeldub. Nii saadakse vasekivi (vask- ja raudsulfiidi segu), raudsilikaat (räbu kujul) ja vääveldioksiid (SO2). Seejärel pannakse vasekivi muundurisse, milles oksüdeeritakse ülejäänud väävli- ja rauaosakesed. Selle käigus tekib ka soojus. Selle etapi saadus pannakse anoodahju, kus ülejäänud väävliosakesed muudetakse SO2‑ks. Nii saadakse viimaks esmane vask.
40
Et kasutatud vasekontsentraat sisaldab ligikaudu 0,7% süsinikku, paiskab Rohhüttenwerk Ost atmosfääri ka CO2. Valukoda paiskab aastas atmosfääri ligikaudu 29000 tonni CO2.
41
Aurubise 20. jaanuari 2012. aasta taotluse alusel, milles paluti valukojale eraldada lubatud heitkoguse ühikuid, eraldas DEHSt talle 17. veebruari 2014. aasta otsusega kolmandaks kauplemisperioodiks (2013–2020) 2596999 tasuta heitkoguse ühikut.
42
Aurubise vaide kohta tehtud 3. aprilli 2018. aasta otsusega tühistas DEHSt oma 17. veebruari 2014. aasta otsuse osas, milles sellega eraldati üle 1784398 lubatud heitkoguse ühiku. DEHSt märkis põhjenduseks, et vasekontsentraadist esmase vase tootmist ei saa võtta arvesse kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa kontekstis, vaid see tuleks seostada protsessiheite käitiseosaga.
43
Aurubis esitas 30. aprillil 2018 eelotsusetaotluse esitanud kohtule selle 3. aprilli 2018. aasta vaideotsuse peale kaebuse. Ta väidab, et lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamine oleks pidanud põhinema ZuV 2020 § 2 punktil 27 ja otsuse 2011/278 artikli 3 punktil d. Esmase vase tootmine hõljuvsulatamise teel ei kuulu ühegi ZuV 2020 § 2 punktis 29 ega otsuse 2011/278 artikli 3 punktis h nimetatud tegevuse alla.
44
DEHSt sõnul on kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosaga tegemist üksnes juhul, kui aine peamine kasutuseesmärk on soojuse tootmine. Vasekontsentraat on aga tooraine ja selle peamine kasutuseesmärk on esmase vase tootmine. Lisaks sellele ei põle vasekontsentraat täielikult ära, kuid kütusepõhise võrdlusaluse kohaldamiseks seda nõutakse. Pealegi on kütus otsuse 2011/278 artikli 3 punkti d tähenduses selline kütus, mida võib asendada muude kütustega, eeskätt maagaasiga. Vasekontsentraat niisuguseks asendamiseks ei sobi.
45
DEHSt märgib samuti, et Aurubise lubatud heitkoguse ühikute vajadus on ligikaudu 130% ulatuses juba ületatud ning et kui Aurubisele eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute arv tuleks arvutada kütusepõhise võrdlusaluse alusel, tähendaks see Aurubise vajaduse katmist ligikaudu 220% ulatuses – seega saaks ta suure osa eraldatud lubatud heitkoguse ühikutest ära müüa.
46
Eelotsusetaotluse esitanud kohus tõdeb, et kui peaks leitama, et Rohhüttenwerk Ost on kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa, tähendaks see vasekontsentraadi – või vähemalt selles sisalduva väävli – liigitamist kütuseks.
47
See kohus tuletab meelde, et Euroopa Kohus otsustas 20. juuni 2019. aasta kohtuotsuse ExxonMobil Production Deutschland (C‑682/17, EU:C:2019:518) punktis 53, et direktiivi 2003/87 artikli 3 punkt t ei piira mõistet „põletamine“ üksnes oksüdatsioonireaktsioonidega, mille käigus tekib kasvuhoonegaas. See Euroopa Kohtu tõlgendus ei ole siiski tingimata määrava tähtsusega mõiste „kütus“ ulatuse tõlgendamisel otsuse 2011/278 artikli 3 punkti d tähenduses.
48
Võttes arvesse DEHSt lubatud heitkoguse ühikute eraldamise otsuses sisalduvaid põhjendusi, tuleb kindlaks teha, kas kütusepõhise võrdlusaluse alusel heitkoguse ühikute eraldamine eeldab – nagu see asutus väidab –, et põletamise peamine kasutuseesmärk on soojuse tootmine, täpsustades samas, et käesoleval juhul on vasekontsentraat ühel ajal nii tooraine kui ka kütus. Lisaks tuleb tema hinnangul täpsustada, kas otsuse 2011/278 artikli 3 punktis d on peetud silmas – nagu kinnitab ka DEHSt – üksnes niisuguste kütuste põletamist, mis on omavahel asendatavad.
49
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekib ülejäänud osas küsimus, et millised tagajärjed on kolmanda kauplemisperioodi lõppemisel 31. detsembril 2020. Ta märgib, et Saksa kohtupraktika kohaselt tähendas esimese ja teise kauplemisperioodi lõpp, et need lubatud heitkoguse ühikute eraldamise nõudeõigused, mis ei olnud kauplemisperioodile järgnevaks 30. aprilliks veel eraldatud, aegusid, sest liikmesriigi õiguses puudus sõnaselge üleminekusäte. Samuti ei sisalda liikmesriigi õigus ühtegi üleminekusätet kolmanda kauplemisperioodi kohta.
50
Ükski asjakohane liidu õigusakt ei sisalda sätet, mis seonduks üle mitme perioodi ulatuvate õiguste hüvitamisega. Peale selle ei ole kohtuotsuseid oodates ette nähtud ühtki konkreetset heitkoguse ühikute reservi. Sellegipoolest võib viite niisuguse seisukoha toetuseks, et üleminek kolmandalt neljandale perioodile ei kustuta õigust 31. detsembriks 2020 eraldamata lubatud heitkoguse ühikute eraldamisele, leida otsusest 2015/1814, milles on nõutud, et teatavad lubatud heitkoguse ühikud, mida ei ole eraldatud enne 31. detsembrit 2020, tuleb lisada reservi.
51
Neil kaalutlustel otsustas Verwaltungsgericht Berlin (Berliini halduskohus, Saksamaa) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [otsuse 2011/278] artikli 3 punkti d eeldused lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa alusel on täidetud, kui mitteraudmetallide tootmiseks mõeldud käitises kasutatakse direktiivi 2003/87 I lisa kohaselt hõljuvsulatusahjus esmase vase tootmiseks väävlisisaldusega vasekontsentraati ning kontsentraadis sisalduva vasemaagi sulatamiseks vajalik mõõdetamatu soojus toodetakse kontsentraadis sisalduva väävli oksüdatsiooniga, mille abil kasutatakse vasekontsentraati nii tooraine kui ka põlevmaterjalina soojuse tootmiseks?
2.
Kui Euroopa Kohtu vastus esimesele küsimusele on jaatav:
kas nõudeid täiendavate tasuta lubatud heitkoguse ühikute eraldamiseks kolmandaks kauplemisperioodiks saab pärast kolmanda kauplemisperioodi lõppu rahuldada lubatud heitkoguse ühikute eraldamisega neljandaks kauplemisperioodiks, kui lubatud heitkoguse ühikute saamise õiguse teeb kohus kindlaks alles pärast kolmanda kauplemisperioodi lõppu, või tuleb asuda seisukohale, et nende lubatud heitkoguse ühikute eraldamise taotlemise nõudeõigused, mida ei olnud kolmanda kauplemisperioodi lõpuks veel eraldatud, aeguvad?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
52
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas otsuse 2011/278 artikli 3 punkti d tuleb tõlgendada nii, et mõiste „kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa“ hõlmab käitises esmase vase tootmise puhul, mis kuulub direktiivi 2003/87 I lisas loetletud tegevuste hulka, hõljuvsulatusahjuga valukoda, mis tagab kasutatavas tooraines – vasekontsentraadis – sisalduva väävli oksüdatsiooni.
53
Olgu korratud, et otsusega 2011/278 määratakse kindlaks ühtlustatud eeskirjad lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks ja selle võttis vastu komisjon direktiivi 2003/87 artikli 10a alusel. Kõnealuses artiklis on ette nähtud teatavate tegevusvaldkondade käitiste jaoks niisuguste ühikute tasuta eraldamine, mille kogust vähendatakse kolmandal kauplemisperioodil (2013–2020) järk-järgult nii, et 2027. aastaks enam lubatud heitkoguse ühikuid tasuta ei eraldata (vt selle kohta 3. detsember 2020. aasta kohtuotsus Ingredion Germany, C‑320/19, EU:C:2020:983, punktid 41 ja 43).
54
Käesoleval juhul ei ole vaidlustatud asjaolu, et Aurubise käitis esmase vase tootmiseks kuulub lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamise üleminekukorra alla.
55
Kolmanda kauplemisperioodi kohta – mis on ainus põhikohtuasjas kõne all olev periood – olgu märgitud, et DEHSt pidi selleks, et määrata kindlaks Aurubisele tasuta eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute arv, jagama otsuse 2011/278 artikli 6 alusel selle käitise üheks või mitmeks käitiseosaks, nii et see vastaks võimalikult suurel määral käitise füüsilistele osadele.
56
Kõnealuses otsuses oli sel eesmärgil nähtud ette neli artiklis 6 nimetatud käitiseosa kategooriat, mille määratlused leiduvad otsuse artikli 3 punktides b–d ja h. Need käitiseosade kategooriad, täpsemalt tootepõhise, soojuspõhise ja kütusepõhise võrdlusaluse ning protsessiheite käitiseosa, on üksteist vastastikku välistavad, s.t et üks ja sama tegevus võib kuuluda vaid ühe käitiseosa kategooria alla (vt selle kohta 8. septembri 2016. aasta kohtuotsus Borealis jt, C‑180/15, EU:C:2016:647, punktid 62 ja 69).
57
Peale selle kuulusid otsuse 2011/278 põhjenduse 12 kohaselt selles nimetatud käitiseosade kategooriad – „soojuspõhise võrdlusaluse“, „kütusepõhise võrdlusaluse“ ja „protsessiheite“ käitiseosa, mis on nn varuvariandid juhuks, kui tootepõhise võrdlusaluse arvutamine ei olnud võimalik – hierarhilises järjestuses kohaldamisele juhul, kui käitis tekitas kasvuhoonegaaside heidet, millele oli õigus saada tasuta lubatud heitkoguse ühikuid (vt selle kohta 8. septembri 2016. aasta kohtuotsus Borealis jt, C‑180/15, EU:C:2016:647, punktid 67 ja 68). „Protsessiheite käitiseosa“ kategooria kujutas endast viimast varuvarianti (18. jaanuari 2018. aasta kohtuotsus INEOS, C‑58/17, EU:C:2018:19, punkt 36).
58
Seega pidi DEHSt enne käitiseosa kvalifitseerimist protsessiheite käitiseosaks kontrollima, kas käitiseosa jaoks oli olemas tootepõhine võrdlusalus, ning juhul, kui see nii ei olnud, uurima, kas käitise asjasse puutuvad tööstusliku tootmise seadmed kuuluvad mõiste „soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa“ või mõiste „kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa“ alla.
59
Eelotsusetaotlusest nähtub, et põhikohtuasjas kõne all olev valukoda kasutab toormaterjalina väävlisisaldusega vasekontsentraati. Vasekontsentraadis sisalduvat väävlit oksüdeeritakse kõigepealt hõljuvsulatusahjus, seejärel muunduris ja anoodahjus. Selliselt toodetud soojus on mõõdetamatu soojus ja võimaldab selles vasekontsentraadis sisalduva vasemaagi sulatamist, mille tulemusel saadakse lõpptoode, esmane vask. Kuna sama kontsentraat sisaldab ka süsinikku, paiskab valukoda atmosfääri CO2.
60
Eelnevast ilmneb, et valukoda tekitab soojust, mis ei kuulu mõiste „mõõdetav soojus“ alla otsuse 2011/278 artikli 3 punkti e tähenduses, vaid on hõlmatud selle otsuse artikli 3 punktis g kasutatud mõistega „mõõdetamatu soojus“, ning et seda soojust tarbitakse niisuguse toote – esmase vase – valmistamiseks, mille jaoks ei ole otsuse 2011/278 I lisas võrdlusalust kindlaks määratud.
61
Järelikult ei kuulu see valukoda ei mõiste „tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa“ ega mõiste „soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa“ alla.
62
Kuivõrd käesoleval juhul otsustas DEHSt, et Rohhüttenwerk Osti valukoda kuulub mõiste „protsessiheite käitiseosa“ alla otsuse 2011/278 artikli 3 punkti h tähenduses, kuid Aurubis leiab, et valukoda on hõlmatud mõistega „kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa“ selle otsuse artikli 3 punkti d tähenduses, tuleb kindlaks teha, kas viimati nimetatud sättes – mis kohaldatavuse korral kuulub kohaldamisele eelisjärjekorras – ette nähtud määratlus hõlmab niisugust valukoda.
63
Küsimuse puhul, kas käesoleva kohtuotsuse punktis 59 loetletud tunnustega valukojas toodetakse soojust nimetatud otsuse artikli 3 punkti d tähenduses „kütust põletades“, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt saada selgitust, kas DEHSt võis põhjendatult asuda seisukohale, et need mõisted käsitlevad üksnes sellise kütuse täielikku põletamist, mis ei kuulu kasutatud tooraine hulka ja mida võib põhikohtuasjas käsitletavas käitiseosas asendada muu kütuse, näiteks maagaasiga.
64
Siinkohal olgu osutatud sellele – nagu märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktides 42–44 –, et ei direktiivi 2003/87 artikli 3 punkt t ega otsuse 2011/278 artikli 3 punkt d ei piira sellisel viisil mõistete „põletamine“ ja „kütus“ ulatust.
65
Kuna liidu seadusandja on direktiivi 2003/87 artikli 3 punktis t oleva määratlusega täpsustanud, et mõiste „põletamine“ hõlmab üldiselt mis tahes kütuste oksüdeerimist, ei leia kinnitust väide, et põletamine kõnealuse direktiivi ja selle alusel vastu võetud aktide tähenduses toimub üksnes siis, kui kütus oksüdeerub täielikult.
66
Niisugune kitsas tõlgendamine ei oleks vastavuses liidu seadusandja kavatsusega, mida ta on väljendanud direktiivi 2009/29 põhjenduses 37. Nagu ilmneb ka antud põhjendusest, oli artikli 3 punkti t direktiivi 2003/87 lisamise eesmärk selgitada, et mõistel „põletamine“ on iseäranis lai ulatus, mis „hõlmab igat tüüpi katlaid, põleteid, turbiine, soojendeid, sulatusahje, jäätmepõletusahje, särdamisahje, ahje, kuivateid, mootoreid, kütuseelemente, keemilise silmuspõletamise seadmeid, pilupõleteid ning termilise ja katalüütilise järelpõletamise seadmeid“. Ükski liidu seadusandja või komisjoni – tema delegeeritud volitusi kasutades – vastu võetud säte ei anna alust arvata, et mõiste „põletamine“ hõlmab üksnes reaktsioone, mille tulemusel oksüdeeruvad täielikult sellise sisendi kõik koostisosad, mida kasutatakse tööstusliku tootmise seadmete käitamisel.
67
Kuna ei liidu seadusandja ega komisjon – tema delegeeritud volituste alusel – ei ole ka mõistet „kütus“ kitsalt määratlenud, ei saa kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemi käsitlevaid õigusnorme kohaldada nii, et termini „kütuse põletamine“ kohaldamisalast jäetaks välja sellise kütuse põletamine, mis esineb tooraines, mille süsinikusisaldus on väiksem kui muudes tihedamini kasutatavates ainetes ja mida konkreetses tehnoloogilises protsessis ei saa asendada muu, suurema süsinikusisaldusega toorainega.
68
Nimelt ei nähtu ei direktiivist 2003/87 ega otsusest 2011/278, et lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamise üleminekukorra kohaldamisel peaks piirduma suure süsinikusisaldusega aineid kasutavate tegevustega, mis tekitavad seega heidet, mille kogus ületab teatud künnise. Nendes õigusaktides ei ole ka märgitud, et põletamine tuleks kütusepõhisest võrdlusalusest välja jätta, kui kütusena kasutatavad ained esinevad tooraines, mida kasutatakse vastavas tööstustegevuses.
69
Otsuse 2011/278 artikli 3 punktis d esitatud määratluse ulatust ei saa kitsendada ei tõlgendamise ega niisuguste nõuete või erandite lisamise teel, mida ei ole sättes nimetatud ja mida ei saa ka tuletada selle otsuse või direktiivi 2003/87 muudest sätetest. Selline lähenemine oleks vastuolus õiguskindluse põhimõttega, mis nõuab, et liidu õigusnormid peavad võimaldama puudutatud isikutel selgelt teada oma õigusi ja kohustusi ning toimida neile vastavalt (vt selle kohta 3. juuni 2021. aasta kohtuotsus Jumbocarry Trading, C‑39/20, EU:C:2021:435, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika).
70
Nagu märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 48, viidates direktiivi 2003/87 artikli 10a lõikele 1 ja otsuse 2011/278 põhjendusele 1, on lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamise süsteemi eesmärk ergutada kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks tõhusate tehnoloogiate kasutamist. Kasu, mida võib saada eraldatud lubatud heitkoguse ühikute müügist, kuid mida ei pea enam tagastama, kui käitaja on oma heitkoguseid vähendanud, investeerides uuenduslikesse tehnoloogiatesse, on selle stiimuli lahutamatu osa (vt selle kohta 12. aprilli 2018. aasta kohtuotsus PPC Power, C‑302/17, EU:C:2018:245, punkt 27). Seega ei kahjusta kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemi eesmärki see, et käitaja saab niisuguste investeeringute tõttu suuremat kasu lubatud heitkoguse ühikutest, mis saadi kohaldatavates õigusnormides kehtestatud kriteeriumide alusel tasuta.
71
Kuna otsuses 2011/278 ei ole täpsustatud vastupidist, tuleb selle artikli 3 punktis d kasutatud terminit „kütuse põletamine“ järelikult kohaldada vastavalt selle tähendusele, mis on kirjas direktiivi 2003/87 artikli 3 punktis t ja mis hõlmab mis tahes kütuste oksüdeerimist. Kuna vaidlust ei ole selles, et niisuguses valukojas, nagu on kõne all põhikohtuasjas, toodetakse mõõdetamatut soojust peamiselt ahju pandud kontsentraadis olevate väävlisisaldusega ainete oksüdeerimisel, tuleb asuda seisukohale, et selle valukoja tegevus seisneb „kütust põletades toodetud mõõdetamatu soojuse[tootmises], mida tarbitakse toodete tootmiseks,“ artikli 3 punkti d tähenduses.
72
Lõpuks tuleb küsimuse kohta, kas sellise valukoja sisend, väljund ja vastav heide „on seotud“ toodete tootmiseks tarbitava mõõdetamatu soojuse tootmisega, märkida, et ka seda sõnastust ei saa tõlgendada viisil, mis tooks kaasa selle, et komisjoni määratlusele lisataks sisuline tingimus, mida seal ette nähtud ei ole.
73
Seega ei saa kasutatud sõnastust arvestades otsuse 2011/278 artikli 3 punkti d tõlgendada nii, et selles on kütusepõhise võrdlusaluse kohaldamiseks nõutud, et mõõdetamatu soojuse tootmine oleks vastava tegevuse eesmärk või isegi „esmane eesmärk“.
74
Vastupidi, selle sätte sõnastusest nähtub, et selles peetakse silmas eelkõige käitiseosasid, mille eesmärk on toote tootmine või energia tootmine ja mis tarbivad selleks mõõdetamatut soojust. Selle soojuse tootmine ei ole järelikult nende käitiseosade eesmärk, vaid pigem selle eesmärgi saavutamiseks vältimatult vajalik vahend.
75
Nõue, mis sisaldub otsuse 2011/278 artikli 3 punktis d esitatud määratluses – mille kohaselt peavad sisend, väljund ja vastav heide olema „seotud“ kütust põletades toodetud mõõdetamatu soojusega, mida tarbitakse toodete tootmiseks –, eeldab, et ühelt poolt sellise sisendi, väljundi ja vastava heite ning teiselt poolt põletamise vahel peab olema funktsionaalne seos. Kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kohustuseks oleva kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist, tundub eelotsusetaotluses kirjeldatud ja põhikohtuasjas kõne all oleva valukoja toimimise põhijooni arvestades, et vasekontsentraadi kui sisendi ja mõõdetamatut soojust tekitava põletamise vahel, nagu ka selle põletamise ning valukoja väljundi ning vastava heite vahel, on niisugune seos olemas.
76
Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks tuvastama, et nende tasuta lubatud heitkoguse ühikute arvu, mida Aurubisel oli kolmandal kauplemisperioodil (2013–2020) õigus saada, tuleb korrigeerida, tuleb korrigeerimisel võtta arvesse Aurubisele juba eraldatud lubatud heitkoguse ühikute arvu, tagamaks vastavalt otsuse 2011/278 põhjendusele 18 ja artikli 6 lõikele 2, et ühtegi tegevust põhikohtuasjas kõne all olevas käitises ei võeta arvesse topelt.
77
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et otsuse 2011/278 artikli 3 punkti d tuleb tõlgendada nii, et mõiste „kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa“ hõlmab käitises esmase vase tootmise puhul, mis kuulub direktiivi 2003/87 I lisas loetletud tegevuste hulka, hõljuvsulatusahjuga valukoda, mis tagab kasutatavas tooraines – vasekontsentraadis – sisalduva väävli oksüdatsiooni.
Teine küsimus
78
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas otsust 2011/278 tuleb tõlgendada nii, et tasuta lubatud heitkoguse ühikuid, mida käitise käitajal on kolmandaks kauplemisperioodiks (2013–2020) õigus saada, võib sellele käitajale anda välja veel ka pärast 31. detsembrit 2020 niisuguse kohtuotsuse täitmiseks, mis on tehtud pärast seda kuupäeva.
79
Olgu märgitud, et igal isikul, kelle liidu õigusega tagatud õigusi või vabadusi on rikutud, on õigus tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus (vt selle kohta 20. aprilli 2021. aasta kohtuotsus Repubblika, C‑896/19, EU:C:2021:311, punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika).
80
Järelikult peab isikul, kes taotles kolmandaks kauplemisperioodiks (2013–2020) lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamist – juhul kui ta vaidlustas õigel ajal ja põhjendatult liikmesriigi pädeva asutuse otsuse, millega määrati kindlaks niisuguste eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute arv –, olema võimalus panna oma õigused maksma; seda isegi juhul, kui kohtuasja menetlev liikmesriigi kohus tuvastab alles pärast selle perioodi lõppemist, et kõnealune asutus kohaldas kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemi käsitlevaid liidu õigusnorme vääralt. Kui see nii poleks, võetaks taotluse esitanud isikult õigus tõhusale õiguskaitsevahendile niipea, kui ilmneb, et kohtuotsust ei saa enam vastava kauplemisperioodi jooksul teha.
81
Küsimuse kohta, kas sellistel asjaoludel võib nõudeõigust lubatud heitkoguse ühikute eraldamisele kolmanda kauplemisperioodi eest veel rahuldada, andes lubatud heitkoguse ühikuid välja tasuta pärast seda, kui selle kauplemisperioodi lõppemise järel on tehtud kohtuotsus, tuleb märkida, et kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemi käsitlevad õigusnormid ei võimalda anda lubatud heitkoguse ühikuid välja neljandaks kauplemisperioodiks sel eesmärgil. Viimati nimetatud lubatud heitkoguse ühikud, mida on silmas peetud direktiivi 2003/87 artikli 13 teises lauses, tuleb selle sätte kohaselt anda välja 31. detsembrist 2020 hilisema kauplemisperioodi eest ja need kehtivad ainult heitkoguste suhtes, mis on tekitatud alates selle uue perioodi esimesest aastast.
82
Seevastu ei ole nende õigusnormidega vastuolus see, kui kolmandasse kauplemisperioodi kuuluvad ja tasuta eraldatavad lubatud heitkoguse ühikud, mis on pädeva asutuse jaoks ükskõik millisel seaduslikul viisil kättesaadavad, kantakse niisuguse kohtuotsuse täitmiseks, millega tuvastatakse õigus selliste lubatud heitkoguse ühikute eraldamisele, kõnealuse käitise käitaja arvelduskontole. Asjaolu, et need lubatud heitkoguse ühikud antakse niisuguses olukorras välja pärast 31. detsembrit 2020, ei takista nende kvalifitseerimist „alates 1. jaanuarist 2013 eraldatud lubatud heitkoguse ühikuteks“ direktiivi 2003/87 artikli 13 esimese lause tähenduses. Kuna need lubatud heitkoguse ühikud kehtivad selle sätte kohaselt määramata aja jooksul, võib nende ülekandmine käitaja arvelduskontole olla osa meetmetest, mida pädev asutus võtab kohtuotsuse täitmiseks.
83
Seda tõlgendust toetab delegeeritud määrus 2019/331, mis jõustus 1. jaanuaril 2021 ja mille artiklis 27 on sätestatud, et otsust 2011/278 kohaldatakse ka edaspidi selliste eraldamiste suhtes, mis on seotud 1. jaanuarile 2021 eelneva perioodiga. Nagu sellest artiklist nähtub, on oluline, et pärast kolmanda kauplemisperioodi lõppu ei lõppe otsusest 2011/278 tulenevad õiguslikud tagajärjed, mis on seotud selle perioodiga.
84
Pealegi võimaldavad kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemis reguleerivad õigusnormid, mis käsitlevad konkreetselt ühelt poolt arveid, registrit ja ELi tehingulogi ning teiselt poolt riiklikke eraldustabeleid, korrigeerida kolmandaks kauplemisperioodiks eraldatud lubatud heitkoguse ühikuid pärast 31. detsembrit 2020 ja anda selle perioodiga seotud lubatud heitkoguse ühikuid välja edaspidigi.
85
Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et määruse nr 389/2013 artikli 52 lõike 2 punktist d nähtub, et liikmesriigi pädev asutus võib teha mis tahes muudatusi, mida on vaja teha määruse artikli 51 lõikes 1 nimetatud riiklikus eraldustabelis kolmandaks kauplemisperioodiks. Kuna määrus nr 389/2013 jääb delegeeritud määruse 2019/1122 artikli 88 teise lõigu kohaselt siiski jätkuvalt kohaldatavaks pärast 31. detsembrit 2020 kõigi toimingute suhtes, mis on nõutavad seoses kolmanda kauplemisperioodiga, tuleb asuda seisukohale, et riiklikku eraldustabelit võib veel muuta.
86
Teiseks tuleb määruse nr 389/2013 artikli 53 lõike 2 põhjal järeldada, et põhihaldaja, kelle komisjon on määranud direktiivi 2003/87 artikli 20 alusel ja kes vastutab määruse nr 389/2013 artiklite 4 ja 6 alusel registri ja ELi tehingulogi käigushoidmise ja hooldamise eest, peab tagama, et riikliku eraldustabeli iga muutmise korral kantakse korrigeeritud lubatud heitkoguse ühikute arv üle ELi eraldamiskontolt asjasse puutuva käitaja arvelduskontole.
87
Kõnealuse määruse artikli 52 lõikelt 2 – millest järeldub ühelt poolt, et sellisest riikliku lubatud heitkoguse ühikute eraldustabeli muutmisest nagu see, mis oleks vajalik lubatud heitkoguse ühikute taotlejale soodsa kohtulahendi korral, tuleb komisjonile teada anda, ja teiselt poolt, et põhihaldaja peab viima selle muudatuse sisse ELi tehingulogisse – võetaks selle soovitav toime, kui määruse artikli 53 lõiget 2 tõlgendada nii, et põhihaldaja ei pea seejärel tagama, et riiklikus eraldustabelis ja ELi tehingulogis muudetud lubatud heitkoguse ühikute arv kantaks tegelikult üle asjasse puutuva käitaja arvelduskontole.
88
Kolmandaks nähtub sama määruse artiklitest 41 ja 43, et põhihaldaja peab looma lubatud heitkoguse ühikud, vastavalt kohaldatavatest õigusnormidest tulenevale vajadusele, ja varustama ELi eraldamiskontot sellise ühikute kogusega, mis vastab iga liikmesriigi eraldustabeli kohaselt tasuta eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute summale.
89
Arvestades seda põhihaldaja kohustust, peab põhihaldaja pärast 31. detsembrit 2020 tehtud kohtuotsuse korral, millega muudetakse riiklikku eraldustabelit käitise käitaja kasuks, hindama, kas lubatud heitkoguse ühikud, mida käitajale kolmanda ajavahemiku jooksul vääralt välja ei antud, pandi direktiivi 2003/87 artikli 10a lõike 7 alusel otsusega 2015/1814 loodud reservi või on need müüdud enampakkumisel direktiivi 2003/87 artikli 10 alusel. Seejärel peab põhihaldaja kindlaks tegema, kas vastavaid lubatud heitkoguse ühikuid peab käitajale andma välja nende eraldamise teel reservist või mis tahes muul viisil, mis on kooskõlas liidu eelarve-eeskirjadega.
90
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et otsust 2011/278 tuleb tõlgendada nii, et tasuta lubatud heitkoguse ühikuid, mida käitise käitajal on õigus kolmandaks kauplemisperioodiks (2013–2020) saada, võib sellele käitajale anda välja veel ka pärast 31. detsembrit 2020 niisuguse kohtuotsuse täitmiseks, mis on tehtud pärast seda kuupäeva.
Kohtukulud
91
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:
1.
Komisjoni 27. aprilli 2011. aasta otsuse 2011/278/EL, millega määratakse kindlaks kogu liitu hõlmavad üleminekueeskirjad direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a kohaste tasuta saastekvootide ühtlustatud eraldamiseks, artikli 3 punkti d tuleb tõlgendada nii, et mõiste „kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa“ hõlmab käitises esmase vase tootmise puhul – mis kuulub Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/29/EÜ, millega muudetakse direktiivi 2003/87, et täiustada ja laiendada ühenduse kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteemi), I lisas loetletud tegevuste hulka – hõljuvsulatusahjuga valukoda, mis tagab kasutatavas tooraines – vasekontsentraadis – sisalduva väävli oksüdatsiooni.
2.
Otsust 2011/278 tuleb tõlgendada nii, et tasuta lubatud heitkoguse ühikuid, mida käitise käitajal on õigus kolmandaks kauplemisperioodiks (2013–2020) saada, võib sellele käitajale anda välja veel ka pärast 31. detsembrit 2020 niisuguse kohtuotsuse täitmiseks, mis on tehtud pärast seda kuupäeva.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.