62020CJ0673_RES
Kohtuasi C‑673/20
EP
versus
Préfet du GersjaInstitut National de la Statistique et des Études Économiques (INSEE)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal judiciaire d’Auch)
Euroopa Kohtu (suurkoda) 9. juuni 2022. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Liidu kodakondsus – Liikmesriigis elav Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi kodanik – ELL artikkel 9 – ELTL artiklid 20 ja 22 – Õigus hääletada ja kandideerida elukohaliikmesriigi kohalikel valimistel – ELL artikkel 50 – Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise leping – Liikmesriigi liidust väljaastumise tagajärjed – Elukohaliikmesriigis valijate nimekirjadest kustutamine – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 39 ja 40 – Otsuse (EL) 2020/135 kehtivus
Liidu kodakondsus – Aluslepingu sätted – Liikmesriigi kodakondsus – Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euratomist väljaastumine – Tagajärjed – Liidu kodaniku staatuse kaotamine – Ühendkuningriigi kodanikud, kes on enne üleminekuperioodi lõppu kasutanud oma õigust elada mõnes liikmesriigis – Elukohaliikmesriigi kohalikel valimistel hääletamise ja kandideerimise õiguse kaotamine – Ühendkuningriigi kodanikud, kes on kaotanud Ühendkuningriigi õiguse alusel selles riigis hääletamise õiguse – Mõju puudumine
(ELL artikkel 9 ja artikli 50 lõiked 1 ja 3; ELTL artikli 18 esimene lõik, artikli 20 lõige 1 ja lõike 2 punkt b, artikli 21 esimene lõik ja artikkel 22; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artiklid 39 ja 40; Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise leping, artikli 2 punkt e, artikli 3 lõige 1, artikli 10 punktid a ja b, artiklid 13–39, artikkel 126, artikli 127 lõike 1 punkt b ja artikli 185 neljas lõik)
(vt punktid 46–52, 55–61, 66–75, 80, 81 ja 83 ning resolutsiooni punkt 1)
Liikmesriigid – Euroopa Liidust väljaastumine – Liikmesriigi otsus algatada väljaastumismenetlus – Ühepoolne olemus – Menetlus – Mõju
(ELL artikli 50 lõiked 1, 2 ja 3)
(vt punktid 53 ja 54)
Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Institutsioonide aktid – Taotlus kontrollida, kas liidu sõlmitud rahvusvaheline leping on kooskõlas aluslepingutega – Vastuvõetavus
(ELL artikli 19 lõike 3 punkt b; ELTL artikli 267 esimese lõike punkt b)
(vt punktid 84 ja 85)
Liidu kodakondsus – Aluslepingu sätted – Liikmesriigi kodakondsus – Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euratomist väljaastumine – Otsus 2020/135 – Kehtivus – Ühendkuningriigi kodanikud, kes on enne üleminekuperioodi lõppu kasutanud oma õigust elada mõnes liikmesriigis – Elukohaliikmesriigi kohalikel valimistel hääletamise ja kandideerimise õiguse puudumine – Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine – Puudumine – Ühendkuningriigi kodanikud, kes on kaotanud Ühendkuningriigi õiguse alusel selles riigis hääletamise õiguse – Mõju puudumine
(ELL artikkel 9 ja artikli 50 lõiked 1 ja 3; ELTL artikkel 18, artikli 20 lõike 2 punkt b, artiklid 21 ja 22; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 40; nõukogu otsus 2020/135)
(vt punktid 91–102 ja resolutsiooni punkt 2)
Kokkuvõte
Ühendkuningriigi kodanik EP, kes elab alates 1984. aastast Prantsusmaal, kustutati Prantsusmaa valijate nimekirjadest pärast seda, kui 1. veebruaril 2020 jõustus Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise leping (edaspidi „väljaastumisleping“) (
1
).
EP vaidlustas selle kustutamise tribunal judiciaire d’Auchis (Auchi esimese astme kohus, Prantsusmaa) põhjendusega, et ta ei saa enam hääletada ei Prantsusmaal, sest ta on kaotanud Ühendkuningriigi liidust väljaastumise tõttu liidu kodaniku staatuse, ega ka Ühendkuningriigis, sest tal ei ole enam selles riigis hääletamis‑ ega kandideerimisõigust (
2
). EP väitis, et selle staatuse kaotamine on vastuolus õiguskindluse ja proportsionaalsuse põhimõttega, see kujutab endast samuti diskrimineerimist liidu kodanike vahel ning tema liikumisvabaduse rikkumist.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leidis, et väljaastumislepingu sätete kohaldamine EP suhtes riivab ebaproportsionaalselt EP põhiõigust hääletada. Nimetatud kohtul tekkis sellega seoses küsimus, kas ELL artiklit 50 (
3
) ja väljaastumislepingut tuleb tõlgendada nii, et nende kohaselt kaotavad liidu kodakondsuse Ühendkuningriigi kodanikud, kes, kuuludes küll jätkuvalt nimetatud riigi õiguse kohaldamisalasse, elavad mõne teise liikmesriigi territooriumil juba enam kui viisteist aastat ja on seetõttu kaotanud igasuguse hääletamisõiguse. Jaatava vastuse korral soovis ta teada, mil määral tuleb väljaastumislepingu (
4
) ja ELTL (
5
) asjakohaseid sätteid käsitada nii, et need võimaldavad Ühendkuningriigi kodanikel säilitada liidu kodakondsusega seotud õigused, mis neil olid enne seda, kui Ühendkuningriik liidust välja astus. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul oli samuti tekkinud küsimus väljaastumislepingu ja seega selle lepingu sõlmimist käsitleva nõukogu otsuse 2020/135 (
6
) kehtivuse kohta.
Oma otsuses leidis Euroopa Kohus esiteks, et ELL (
7
) ja ELTL (
8
) asjakohaseid sätteid tuleb koostoimes väljaastumislepinguga tõlgendada nii, et alates Ühendkuningriigi väljaastumisest liidust ei ole selle riigi kodanikel, kes kasutasid enne selles lepingus ette nähtud üleminekuperioodi lõppu oma õigust elada mõnes liikmesriigis, enam liidu kodaniku staatust. Eelkõige ei ole neil enam õigust oma elukohaliikmesriigi kohalikel valimistel hääletada ja kandideerida, ning seda samuti siis, kui neil ei ole ka nende kodakondsusriigi õiguse alusel õigust hääletada kodakondsusriigis korraldatavatel valimistel. Teiseks ei tuvastanud Euroopa Kohus ühtegi asjaolu, mis võiks mõjutada otsuse 2020/135 kehtivust.
Euroopa Kohtu hinnang
Esimesena tuletas Euroopa Kohus meelde, et liidu kodakondsus eeldab ELL artiklist 9 ja ELTL artikli 20 lõikest 1 tulenevalt mõne liikmesriigi kodakondsuse omamist ning seega on liikmesriigi kodakondsuse omamise ja liidu kodaniku staatuse saamise, kuid ka säilitamise vahel lahutamatu ja ainulaadne seos.
Liidu kodakondsusega kaasneb rida õigusi (
9
), eelkõige esmane ja individuaalne õigus liikmesriikide territooriumil vabalt liikuda ja elada. Konkreetselt nende liidu kodanike puhul, kes elavad liikmesriigis, mille kodanikud nad ei ole, hõlmavad need õigused õigust hääletada ja kandideerida nende elukohaliikmesriigis toimuvatel kohalikel valimistel, kusjuures seda õigust on samuti tunnustatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas (
10
). Samas ei näe ükski neist sätetest seda õigust ette kolmandate riikide kodanikele. Seega ei võimalda asjaolu, et isik kasutas ajal, kui tema kodakondsusriik oli liikmesriik, oma õigust vabalt liikuda ja elada teise liikmesriigi territooriumil, säilitada liidu kodaniku staatust ja kõiki EL toimimise lepingu alusel sellega kaasnevaid õigusi siis, kui tal ei ole pärast oma päritoluriigi liidust väljaastumist enam liikmesriigi kodakondsust.
Teisena märkis Euroopa Kohus, et kuna Ühendkuningriik tegi ELL artikli 50 lõike 1 alusel suveräänselt otsuse liidust välja astuda, siis ei ole Ühendkuningriik enam alates 1. veebruarist 2020 liidu liige, mistõttu ei ole tema kodanikel sellest alates enam mitte liikmesriigi, vaid kolmanda riigi kodakondsus. Ent liikmesriigi kodakondsuse kaotamisega kaotab isik, kellel ei ole ka mõne teise liikmesriigi kodakondsust, automaatselt liidu kodaniku staatuse. Selle tagajärjel ei ole sellel isikul enam õigust hääletada ja kandideerida oma elukohaliikmesriigi kohalikel valimistel.
Sellega seoses täpsustas Euroopa Kohus, et kuna liidu kodaniku staatuse kaotamine oli Ühendkuningriigi kodaniku jaoks Ühendkuningriigi suveräänse, liidust väljaastumise otsuse automaatne tagajärg, siis ei ole liikmesriikide pädevad asutused ega nende kohtud kohustatud proportsionaalsuse põhimõttest lähtuvalt individuaalselt analüüsima liidu kodaniku staatuse kaotamise tagajärgi asjaomasele isikule.
Kolmandana nentis Euroopa Kohus, et väljaastumisleping ei sisalda ühtegi sätet, mis jätaks Ühendkuningriigi kodanikele, kes on enne üleminekuperioodi lõppu kasutanud oma õigust elada mõnes liikmesriigis, pärast Ühendkuningriigi liidust väljaastumist õiguse hääletada ja kandideerida nende elukohaliikmesriigi kohalikel valimistel.
Kuigi see leping näeb ette põhimõtte, mille kohaselt jäi liidu õigus üleminekuperioodil Ühendkuningriigi suhtes kohaldatavaks, on erandina sellest põhimõttest väljaastumislepingu artikli 127 lõike 1 punktis b sõnaselgelt välistatud Ühendkuningriigi suhtes ja selle riigi territooriumil ELTL ja harta nende sätete (
11
) kohaldamine, mis käsitlevad liidu kodanike õigust selle perioodi ajal hääletada ja kandideerida Euroopa Parlamendi valimistel ja oma elukohaliikmesriigi kohalikel valimistel. Selle välistamise sõnastuse kohaselt kehtib see tõepoolest Ühendkuningriigi suhtes ja „Ühendkuningriigis“, ilma et oleks sõnaselgelt viidatud selle riigi kodanikele. Kuid väljaastumislepingu artikli 127 lõiget 6 arvestades tuleb kõnealust välistamist mõista nii, et see on kohaldatav ka Ühendkuningriigi kodanike suhtes, kes on kooskõlas liidu õigusega kasutanud enne üleminekuperioodi lõppu oma õigust elada mõnes liikmesriigis. Järelikult ei olnud liikmesriikidel alates 1. veebruarist 2020 enam kohustust võrdsustada Euroopa Parlamendi valimistel ja kohalikel valimistel hääletamise ja kandideerimise õiguse andmisel nende territooriumil elavaid Ühendkuningriigi kodanikke liikmesriigi kodanikega.
Väljaastumislepingu artikli 127 lõike 1 punkti b vastupidine tõlgendus, mis seisneb lepingu kohaldamise piiramises üksnes Ühendkuningriigi territooriumiga ja seega üksnes nende liidu kodanikega, kes elasid üleminekuperioodil selles riigis, looks igal juhul asümmeetria õiguste vahel, mis antakse selle lepinguga Ühendkuningriigi kodanikele ja liidu kodanikele. Nimelt oleks selline asümmeetria vastuolus lepingu eesmärgiga, milleks on tagada liidu kodanikele ja Ühendkuningriigi kodanikele vastastikune kaitse, kui nad on kasutanud oma vastavat vaba liikumise õigust enne üleminekuperioodi lõppu.
Seoses perioodiga, mis algas pärast üleminekuperioodi möödumist, täpsustas Euroopa Kohus, et Ühendkuningriigi kodanike õigus hääletada ja kandideerida nende elukohaliikmesriigi kohalikel valimistel ei kuulu väljaastumislepingu teise osa kohaldamisalasse, milles on ette nähtud eeskirjad, et kaitsta pärast 1. jaanuari 2021 vastastikku ja võrdselt neid liidu ja Ühendkuningriigi kodanikke (
12
), kes on enne üleminekuperioodi lõppu kasutanud oma õigust vabalt liikuda.
Lõpuks ei saa ELTL artikli 18 esimest lõiku ja artikli 21 esimest lõiku (
13
) – mis väljaastumislepingu kohaselt on üleminekuperioodil ja pärast selle lõppu kohaldatavad – tõlgendada selliselt, et need panevad liikmesriikidele kohustuse anda nende territooriumil elavatele Ühendkuningriigi kodanikele pärast 1. veebruari 2020 jätkuvalt sellel territooriumil korraldatavatel kohalikel valimistel hääletamise ja kandideerimise õigus, mille nad annavad liidu kodanikele.
Neljandana ja viimasena otsustas Euroopa Kohus seoses otsuse 2020/135 kehtivusega, et see otsus ei ole liidu õigusega vastuolus (
14
). Ükski asjaolu ei võimalda asuda seisukohale, et liit kui väljaastumislepingu pool oleks ületanud välissuhete korraldamisel oma kaalutlusõiguse piire, kui ta ei nõudnud, et Ühendkuningriigi kodanikele, kes on kasutanud enne üleminekuperioodi lõppu oma õigust elada mõnes liikmesriigis, nähtaks ette õigus hääletada ja kandideerida elukohaliikmesriigi kohalikel valimistel.
(
1
)	Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise leping (ELT 2020, L 29, lk 7).
(
2
)	Ühendkuningriigis kehtib reegel, mille kohaselt ei ole selle riigi kodanikul, kes on elanud välismaal üle 15 aasta, enam õigust osaleda selle riigi valimistel.
(
3
)	ELL artikkel 50 puudutab liikmesriigi Euroopa Liidust väljaastumise õigust ja väljaastumise korda.
(
4
)	Väljaastumislepingu artiklid 2, 3, 10, 12 ja 127.
(
5
)	ELTL artiklid 18, 20 ja 21.
(
6
)	Nõukogu 30. jaanuari 2020. aasta otsus (EL) 2020/135 Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu sõlmimise kohta (ELT 2020, L 29, lk 1).
(
7
)	ELL artikkel 9, mis puudutab liidu kodakondsust, ja ELL artikkel 50, mis puudutab liikmesriigi Euroopa Liidust väljaastumise õigust ja väljaastumise korda.
(
8
)	ELTL artikkel 20, mis puudutab liidu kodakondsust, ELTL artikkel 21, mis puudutab liidu kodanike vabadust liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil, ning ELTL artikkel 22, mis puudutab liidu kodanike hääletamis- ja kandideerimisõigust.
(
9
)	ELTL artikli 20 lõike 2 ning artiklite 21 ja 22 alusel.
(
10
)	Harta artikkel 40.
(
11
)	ELTL artikli 20 lõike 2 punkt b ja artikkel 22 ning harta artiklid 39 ja 40.
(
12
)	Väljaastumislepingu artikli 10 punktid a ja b.
(
13
)	ELTL artikkel 18 puudutab kodakondsuse alusel diskrimineerimise keeldu ning ELTL artikkel 21 liidu kodanike vabadust liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil.
(
14
)	Käesoleval juhul ELL artikliga 9, ELTL artiklitega 18, 20, 21 ja 22 ning harta artikliga 40.