62023CJ0464
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (piata komora)
z 26. júna 2025 (
*1
)
„Odvolanie – Hospodárska súťaž – Nariadenie (ES) č. 139/2004 – Koncentrácie podnikov – Trh výroby a veľkoobchodných dodávok elektriny – Nadobudnutie zariadení na výrobu elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov a jadrovej energie spoločnosti E.ON SE spoločnosťou RWE AG – Rozhodnutie, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom a fungovaním Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992“
V spojených veciach C‑464/23 P, C‑465/23 P, C‑467/23 P, C‑468/23 P a C‑470/23 P,
ktorých predmetom je päť odvolaní podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, podaných 21. júla 2023,
EVH GmbH, so sídlom v Halle (Nemecko), v zastúpení: T. Heymann a I. Zenke, Rechtsanwälte (C‑464/23 P),
Stadtwerke Leipzig GmbH, so sídlom v Lipsku (Nemecko), v zastúpení: T. Heymann a I. Zenke, Rechtsanwälte (C‑465/23 P),
TEAG Thüringer Energie AG, so sídlom v Erfurte (Nemecko), v zastúpení: T. Heymann a I. Zenke, Rechtsanwälte (C‑467/23 P),
EnergieVerbund Dresden GmbH, so sídlom v Drážďanoch (Nemecko), v zastúpení: T. Heymann a I. Zenke, Rechtsanwälte (C‑468/23 P),
GGEW, Gruppen‑Gas‑ und Elektrizitätswerk Bergstraße AG, so sídlom v Bensheime (Nemecko), v zastúpení: T. Heymann a I. Zenke, Rechtsanwälte (C‑470/23 P),
odvolateľky,
ďalšie účastníčky konania:
Európska komisia, v zastúpení: G. Meessen a I. Zaloguin, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci T. G. Funke, Rechtsanwalt,
žalovaná v prvostupňovom konaní,
Spolková republika Nemecko, v zastúpení: J. Möller a R. Kanitz, splnomocnení zástupcovia,
E.ON SE, so sídlom v Essene (Nemecko), v zastúpení: pôvodne C. Barth, C. Grave, D.‑J. dos Santos Goncalves a R. Seifert, Rechtsanwälte, neskôr C. Barth, A. Fuchs, C. Grave a D.‑J. dos Santos Goncalves, Rechtsanwälte,
RWE AG, so sídlom v Essene, v zastúpení: pôvodne U. Scholz, J. Siegmund a J. Ziebarth, Rechtsanwälte, neskôr U. Scholz, J. Siegmund a M. von Armansperg, Rechtsanwälte,
vedľajšie účastníčky konania v prvostupňovom konaní,
SÚDNY DVOR (piata komora),
v zložení: predsedníčka piatej komory M. L. Arastey Sahún, sudcovia D. Gratsias, E. Regan, J. Passer (spravodajca) a B. Smulders,
generálna advokátka: L. Medina,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude prejednaná bez jej návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Svojimi odvolaniami sa spoločnosti EVH GmbH (C‑464/23 P), Stadtwerke Leipzig GmbH (C‑465/23 P), TEAG Thüringer Energie AG (C‑467/23 P), EnergieVerbund Dresden GmbH (C‑468/23 P), ako aj GGEW, Gruppen‑Gas‑ und Elektrizitätswerk Bergstraße AG (C‑470/23 P) domáhajú zrušenia rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie zo 17. mája 2023, EVH/Komisia (T‑312/20, ďalej len rozsudok T‑312/20, EU:T:2023:252), rozsudku Všeobecného súdu zo 17. mája 2023, Stadtwerke Leipzig/Komisia (T‑313/20, ďalej len rozsudok T‑313/20, EU:T:2023:257), rozsudku Všeobecného súdu zo 17. mája 2023, TEAG/Komisia (T‑315/20, ďalej len rozsudok T‑315/20, EU:T:2023:259), rozsudku Všeobecného súdu zo 17. mája 2023, EnergieVerbund Dresden/Komisia (T‑317/20, ďalej len rozsudok T‑317/20, EU:T:2023:261), a rozsudku Všeobecného súdu zo 17. mája 2023, GGEW/Komisia (T‑319/20, EU:T:2023:261, ďalej len „rozsudok T‑319/20“, EU:T:2023:263) (ďalej spoločne len „napadnuté rozsudky“), ktorými Všeobecný súd zamietol ich žaloby o neplatnosť rozhodnutia Komisie C(2019) 1711 final z 26. februára 2019, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom a Dohodou o EHP (vec M.8871 – RWE/E.ON Assets (Ú. v. EÚ C 111, 2020, s. 1, ďalej len „sporné rozhodnutie“).
I. Právny rámec
A. Nariadenie (ES) č. 139/2004
2
Odôvodnenia 20 a 21 nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Nariadenie ES o fúziách) (Ú. v. EÚ L 24, 2004, s. 1; Mim. vyd. 08/003, s. 40) stanovujú:
„(20)
je účelné definovať pojem koncentrácie takým spôsobom, aby zahŕňala činnosti vyvolávajúce trvalé zmeny kontroly účastníkov koncentrácie a tým aj štruktúry trhu. Preto je vhodné, aby predmetom tohto nariadenia boli aj všetky spoločné podniky, ktoré trvalo vykonávajú všetky funkcie samostatného hospodárskeho subjektu. Taktiež je vhodné, aby sa úzko súvisiace transakcie, ktoré sú uskutočnené za rovnakých podmienok [ktoré sú vzájomne podmienené – neoficiálny preklad], alebo ktoré majú formu niekoľkých transakcií s cennými papiermi uskutočnených v primerane krátkej lehote, považovali za jedinú koncentráciu;
(21)
toto nariadenie by sa malo uplatňovať aj keď účastníci koncentrácie prijmú obmedzenia priamo sa týkajúce koncentrácie a nevyhnutné na jej uskutočnenie. Rozhodnutia [Európskej k]omisie, ktorými vyhlasuje koncentrácie za zlučiteľné so spoločným trhom pri uplatňovaní tohto nariadenia, by sa automaticky mali vzťahovať na takéto obmedzenia bez toho, aby Komisia musela tieto obmedzenia posudzovať v jednotlivých prípadoch. Na žiadosť účastníkov koncentrácie by však Komisia mala v prípadoch predstavujúcich nové alebo nevyriešené otázky, z ktorých vyplýva skutočná neistota, výslovne posúdiť, či dané obmedzenie je alebo nie je priamo súvisiace s koncentráciou a nevyhnutné na jej uskutočnenie. Prípad predstavuje novú alebo nevyriešenú otázku, z ktorej vyplýva skutočná neistota, ak sa na túto otázku nevzťahuje príslušné platné oznámenie Komisie alebo uverejnené rozhodnutie Komisie;“
3
Článok 2 tohto nariadenia, nazvaný „Posudzovanie koncentrácií“, stanovuje:
„1.   Koncentrácie v pôsobnosti tohto nariadenia sa na účely určenia ich zlučiteľnosti so spoločným trhom posudzujú v súlade so zámermi tohto nariadenia a s týmito ustanoveniami.
Pri hodnotení Komisia zohľadní:
a)
potrebu zachovávať a rozvíjať účinnú hospodársku súťaž na spoločnom trhu vzhľadom, okrem iného, aj na štruktúru všetkých dotknutých trhov a skutočnej alebo možnej hospodárskej súťaže zo strany podnikov nachádzajúcich sa v [Európskom] spoločenstve alebo mimo neho;
b)
postavenie účastníkov koncentrácie na trhu a ich hospodársku a finančnú silu, možné alternatívy pre dodávateľov a užívateľov, ich prístup k dodávkam alebo na trhy, všetky právne a ostatné prekážky vstupu, vývoj ponuky a dopytu pre relevantné tovary a služby, záujmy sprostredkovateľov a konečných spotrebiteľov a rozvoj technického a hospodárskeho pokroku za predpokladu, že je v prospech spotrebiteľa a nevytvára prekážku hospodárskej súťaži.
2.   Koncentrácia, ktorá značne nenaruší účinnú hospodársku súťaž na spoločnom trhu alebo jeho podstatnej časti, najmä v dôsledku vytvorenia alebo posilnenia dominantného postavenia, sa vyhlási za zlučiteľnú so spoločným trhom.
3.   Koncentrácia, ktorá značne nenaruší účinnú hospodársku súťaž na spoločnom trhu alebo jeho podstatnej časti, najmä v dôsledku vytvorenia alebo posilnenia dominantného postavenia, sa vyhlási za zlučiteľnú so spoločným trhom.
4.   V rozsahu, v ktorom je cieľom alebo účinkom vytvorenia spoločného podniku, predstavujúceho koncentráciu podľa článku 3, koordinácia súťažného správania podnikov, ktoré zostávajú nezávislé, sa táto koordinácia hodnotí v súlade s kritériami uvedenými v článku [101] ods. 1 a 3 [ZFEÚ], s cieľom stanoviť, či je alebo nie je toto konanie zlučiteľné so spoločným trhom.
5.   Pri tomto posudzovaní Komisia zohľadní najmä:
–
či dve alebo viacero materských spoločností zachovávajú do značnej miery činnosti na tom istom trhu ako spoločný podnik alebo na trhu, ktorý je vertikálne napojený na trh tohto spoločného podniku alebo na susednom trhu, ktorý je úzko spojený s týmto trhom,
–
či koordinácia, ktorá je priamym dôsledkom vytvorenia spoločného podniku, umožňuje účastníkom koncentrácie vylúčiť hospodársku súťaž, pokiaľ ide o podstatnú časť predmetných výrobkov alebo služieb.“
4
Článok 3 uvedeného nariadenia, nazvaný „Definícia koncentrácie“, stanovuje:
„1.   Za vznik koncentrácie sa považuje, ak je trvalá zmena kontroly spôsobená:
a)
fúziou dvoch alebo viacerých predtým nezávislých podnikov alebo častí podnikov;
b)
získaním priamej alebo nepriamej kontroly nad celým alebo nad časťami jedného alebo viacerých ďalších podnikov jednou alebo viacerými osobami, ktoré už kontrolujú najmenej jeden podnik, alebo jedným alebo viacerými podnikmi, či už kúpou cenných papierov alebo aktív, Zmluvne alebo iným spôsobom.
2.   Kontrola pozostáva z práv, zmlúv alebo akýchkoľvek iných prostriedkov, ktoré samostatne alebo spoločne a vzhľadom na príslušné skutočnosti alebo právne predpisy dávajú možnosť vykonávať rozhodujúci vplyv nad podnikom predovšetkým prostredníctvom:
a)
vlastníckych alebo užívacích práv ku všetkým aktívam podniku alebo ich časti;
b)
práv alebo zmlúv, ktoré umožňujú vykonávať rozhodujúci vplyv na zloženie, hlasovanie alebo rozhodovanie orgánov podniku.
3.   Kontrolu získavajú osoby alebo podniky, ktoré:
a)
majú práva alebo majú nárok na práva [sú nositeľmi práv alebo oprávnenými subjektmi – neoficiálny preklad] na základe príslušných zmlúv; alebo
b)
hoci nemajú takéto práva alebo nárok na práva [hoci nie sú nositeľmi práv alebo oprávnenými subjektmi – neoficiálny preklad] na základe takýchto zmlúv, majú právomoc vykonávať práva z nich odvodené [vyplývajúce – neoficiálny preklad].
4.   Vytvorenie spoločného podniku, ktorý trvalo vykonáva všetky funkcie samostatného hospodárskeho subjektu je koncentráciou v zmysle odseku 1 písm. b).
…“
5
Článok 4 ods. 1 prvý pododsek toho istého nariadenia stanovuje:
„Koncentrácie s významom pre celé spoločenstvo definované v tomto nariadení sa oznámia Komisii pred ich uskutočnením a po uzatvorení zmluvy, uskutočnení verejnej ponuky alebo nadobudnutí kontrolného podielu.“
6
Článok 5 nariadenia č. 139/2004, nazvaný „Výpočet obratu“, znie:
„1.   Celkový obrat v zmysle tohto nariadenia sa skladá z čiastok, ktoré účastníci koncentrácie získali v predchádzajúcom účtovnom roku z predaja výrobkov a poskytovania služieb, v rámci ich bežnej podnikateľskej činnosti, od ktorého odpočítajú obchodné zľavy, daň z pridanej hodnoty a ďalšie dane priamo súvisiace s obratom. Celkový obrat účastníka koncentrácie nezahŕňa predaj výrobkov alebo poskytovanie služieb medzi jednotlivými podnikmi uvedenými v odseku 4.
Obrat v rámci spoločenstva alebo v rámci členského štátu predstavuje predané výrobky a poskytnuté služby podnikom alebo spotrebiteľom v spoločenstve, prípadne v tomto členskom štáte.
2.   Odlišne od odseku 1, pokiaľ koncentrácia pozostáva z nadobudnutia častí, ktoré sú alebo nie sú právnickými osobami, jedného alebo viacerých podnikov, zohľadňuje sa vo vzťahu k predávajúcemu alebo predávajúcim iba obrat tých častí, ktoré sú predmetom transakcie.
Dve alebo viaceré transakcie v zmysle prvého pododseku, ktoré sa uskutočnia v lehote dvoch rokov medzi tými istými osobami alebo podnikmi, sa však považujú za jednu a tú istú koncentráciu, ktorá sa uskutočnila v deň poslednej transakcie.
…“
7
Článok 6 tohto nariadenia, nazvaný „Posudzovanie oznámenia a začatie konania“, stanovuje:
„1.   Komisia posudzuje oznámenie bezodkladne po jeho doručení.
a)
Ak zistí, že oznámená koncentrácia nepatrí do pôsobnosti tohto nariadenia, toto zistenie zaznamená formou rozhodnutia.
b)
Ak zistí, že oznámená koncentrácia, hoci patrí do pôsobnosti tohto nariadenia, nevzbudzuje vážne pochybnosti, pokiaľ ide o jej zlučiteľnosť so spoločným trhom, rozhodne, že nie je proti nej, a vyhlási, že je zlučiteľná so spoločným trhom.
Rozhodnutie, ktorým sa vyhlási koncentrácia za zlučiteľnú, sa vzťahuje tiež na obmedzenia priamo spojené s uskutočnením koncentrácie alebo potrebné na jej uskutočnenie.
c)
Bez toho, aby bol dotknutý odsek 2, ak Komisia zistí, že oznámená koncentrácia patrí do pôsobnosti tohto nariadenia a vznikajú vážne pochybnosti, pokiaľ ide o jej zlučiteľnosť so spoločným trhom, rozhodne o začatí konania. Bez toho, aby bol dotknutý článok 9, sa takéto konanie končí vydaním rozhodnutia podľa článku 8 ods. 1 až 4, pokiaľ účastníci koncentrácie dostatočne nepreukážu Komisii, že upustili od koncentrácie.
2.   Ak Komisia zistí, že v dôsledku zmien zo strany účastníkov koncentrácie oznámená koncentrácia už nevzbudzuje vážne pochybnosti v zmysle odseku 1 písm. c), vyhlási koncentráciu za zlučiteľnú so spoločným trhom podľa odseku 1 písm. b).
Komisia môže pripojiť k svojmu rozhodnutiu podľa odseku 1 písm. b) podmienky a povinnosti, ktorými sa má zabezpečiť, aby účastníci koncentrácie splnili záväzky, ktoré prijali voči Komisii s cieľom, aby bola koncentrácia zlučiteľná so spoločným trhom.
…“
8
Článok 8 uvedeného nariadenia, nazvaný „Rozhodovacie právomoci Komisie“, stanovuje:
„1.   Ak Komisia zistí, že oznámená koncentrácia spĺňa kritérium ustanovené v článku 2 ods. 2 a v prípadoch uvedených v článku 2 ods. 4 kritériá ustanovené v článku [101] ods. 3 [ZFEÚ], vydá rozhodnutie, ktorým vyhlási koncentráciu za zlučiteľnú so spoločným trhom.
Rozhodnutie, ktorým sa vyhlási koncentrácia za zlučiteľnú, sa vzťahuje tiež na obmedzenia priamo spojené s uskutočnením koncentrácie alebo potrebné na jej uskutočnenie.
2.   Ak Komisia zistí, že v dôsledku zmien zo strany účastníkov koncentrácie oznámená koncentrácia spĺňa kritérium ustanovené v článku 2 ods. 2 a v prípadoch uvedených v článku 2 ods. 4 kritériá ustanovené v článku [101] ods. 3 [ZFEÚ], vydá rozhodnutie, ktorým vyhlási koncentráciu za zlučiteľnú so spoločným trhom.
Komisia môže pripojiť k svojmu rozhodnutiu podmienky a povinnosti, ktorými sa má zabezpečiť, aby účastníci koncentrácie splnili záväzky, ktoré prijali voči Komisii s cieľom, aby bola koncentrácia zlučiteľná so spoločným trhom.
Rozhodnutie, ktorým sa vyhlási koncentrácia za zlučiteľnú, sa vzťahuje tiež na obmedzenia priamo spojené s uskutočnením koncentrácie alebo potrebné na jej uskutočnenie.
3.   Ak Komisia zistí, že oznámená koncentrácia spĺňa kritérium ustanovené v článku 2 ods. 3 alebo v prípadoch uvedených v článku 2 ods. 4 nespĺňa kritériá ustanovené v článku [101] ods. 3 [ZFEÚ], vydá rozhodnutie, ktorým vyhlási koncentráciu za nezlučiteľnú so spoločným trhom.
4.   Ak Komisia zistí, že koncentrácia:
a)
už bola vykonaná a táto koncentrácia bola vyhlásená za nezlučiteľnú so spoločným trhom; alebo
b)
bola vykonaná v rozpore s podmienkou pripojenou k rozhodnutiu prijatému podľa odseku 2, ktorá uvádzala, že v prípade jej nepripojenia [nesplnenia – neoficiálny preklad] by koncentrácia spĺňala kritérium ustanovené v článku 2 ods. 3 alebo v prípadoch uvedených v článku 2 ods. 4 nespĺňala kritériá ustanovené v článku [101] ods. 3 [ZFEÚ],
môže Komisia:
–
požadovať od účastníkov koncentrácie, aby koncentráciu zrušili, najmä prostredníctvom zrušenia fúzie alebo predaja všetkých získaných akcií alebo aktív, a tým sa obnovil stav, aký bol pred uskutočnením koncentrácie. V prípadoch, ak obnovenie stavu, aký bol pred uskutočnením koncentrácie, nie je možné prostredníctvom zrušenia koncentrácie, Komisia môže prijať akékoľvek iné opatrenie vhodné na obnovenie tohto stavu v čo najväčšej možnej miere,
–
nariadiť akékoľvek iné vhodné opatrenie, aby sa zabezpečilo, že účastníci koncentrácie zrušia koncentráciu alebo prijmú iné nápravné opatrenia požadované v jej rozhodnutí.
…“
9
Článok 21 ods. 1 toho istého nariadenia, nazvaný „Uplatňovanie nariadenia a príslušnosť“, znie:
„Výlučne toto nariadenie sa uplatňuje na koncentrácie podľa článku 3 a nariadenia [Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch [101 ZFEÚ] a [102 ZFEÚ] (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205)], [nariadenia Rady] (EHS) č. 1017/68 [z 19. júla 1968 o uplatňovaní pravidiel súťaže na železničnú, cestnú a vnútrozemskú vodnú dopravu (Ú. v. ES L 175, 1968, s. 1; Mim. vyd. 07/001, s. 6)], [nariadenia Rady] (EHS) č. 4056/86 [z 22. decembra 1986, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá uplatňovania článkov 85 a 86 zmluvy [EHS] na námornú dopravu [(Ú. v. ES L 378, 1986, s. 4; Mim. vyd. 07/001, s. 241)] a [nariadenia Rady (EHS) č. 3975/87 [zo 14. decembra 1987 stanovujúce postup pri uplatňovaní pravidiel hospodárskej súťaže pre podniky leteckej dopravy (Ú. v. ES L 374, 1987, s. 1; Mim. vyd. 07/001, s. 262)] sa neuplatňujú, okrem pokiaľ ide o spoločné podniky, ktoré nemajú význam pre celé spoločenstvo a ktorých cieľom alebo účinkom je koordinácia súťažného správania nezávislých podnikov.“
B. Usmernenia o horizontálnych fúziách
10
Usmernenia na posudzovanie horizontálnych fúzií podľa nariadenia Rady o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Ú. v. EÚ C 31, 2004, s. 5; Mim. vyd. 08/003, s. 10, ďalej len „usmernenia o horizontálnych fúziách“) stanovujú:
„…
13.
… Komisia v súlade s článkom 2 nariadenia [č. 139/2004] určí, či by fúzia mala za následok významné obmedzenie efektívnej súťaže najmä prostredníctvom vytvorenia alebo posilnenia dominantného postavenia a či by sa teda mala vyhlásiť za nezlučiteľnú so spoločným trhom. Je potrebné zdôrazniť, že tieto faktory nepredstavujú ‚kontrolný zoznam’, ktorý treba automaticky uplatniť pri všetkých prípadoch. Naopak, konkurenčná analýza bude v jednotlivých prípadoch založená na celkovom posúdení predvídateľných dopadov fúzie s prihliadnutím na relevantné faktory a podmienky. Nie vždy sa všetky prvky budú vzťahovať na každú horizontálnu fúziu a nemusí byť potrebné analyzovať všetky prvky prípadu rovnako podrobne.
…
26.
Veľa faktorov, ktoré nemusia byť rozhodujúce jednotlivo, môžu mať ako celok vplyv na pravdepodobnosť, s akou fúzia môže spôsobiť jednostrann[é] výhody. Na vznik domnienky o pravdepodobnosti týchto dopadov nemusia byť prítomné všetky faktory a naopak, tento zoznam nemožno považovať za úplný.
Účastníci fúzie majú vysoké podiely na trhu
27.
Čím väčší je podiel spoločnosti na trhu, tým je pravdepodobnejšie, že spoločnosť disponuje trhovou silou a čím väčší je nárast podielu spoločnosti na trhu, tým je pravdepodobnejšie, že fúzia bude viesť k významnému nárastu trhovej sily. Čím väčší je nárast zákazníckej základne, ktorá po zvýšení ceny prináša vyššiu maržu, tým je pravdepodobnejšie, že účastníci fúzie budú považovať takéto zvýšenie ceny za výhodné aj napriek súčasnému poklesu objemu výroby. Napriek tomu, že podiely na trhu a ich nárasty sú len prvým náznakom trhovej sily a jej nárastu, obyčajne sú pri posudzovaní dôležitými faktormi…
Účastníci fúzie sú priami konkurenti
28.
Výrobky na relevantnom trhu môžu byť diferencované… tak, že niektoré výrobky sú viac vzájomne zastupiteľné než iné… Čím je miera zastupiteľnosti výrobkov účastníkov fúzie vyššia, tým je pravdepodobnejšie, že účastníci fúzie výrazne zvýšia ceny… Napríklad fúzia medzi dvomi výrobcami výrobkov, ktoré značná časť zákazníkov považuje za ich prvú alebo druhú voľbu, by mohla spôsobiť významné zvýšenie ceny. Fakt, že súperenie medzi stranami bolo dôležitým zdrojom súťaže na trhu, môže byť hlavným faktorom analýzy… Vysoké marže pred fúziou… tiež robia významné nárasty cien pravdepodobnejšími. Je pravdepodobné, že ak konkurenčné spoločnosti vyrábajú výrobky, ktoré sú do veľkej miery vzájomne zastupiteľné s výrobkami účastníkov fúzie, bude motivácia účastníkov fúzie zvyšovať ceny, obmedzená viac než v situácii, keď podniky ponúkajú menej vzájomne zastupiteľné výrobky… Ak sú teda výrobky účastníkov fúzie a výrobky konkurenčných výrobcov vzájomne zastupiteľné, je menej pravdepodobné, že fúzia významne obmedzí účinnú súťaž vytvorením alebo posilnením dominantnej pozície na trhu.
…
Podniky sú po fúzii schopné brániť rastu konkurentov
36.
Niektoré navrhované fúzie by v prípade ich schválenia významne obmedzili súťaž, pretože by spoločnosť po fúzii situovali do pozície, z ktorej by mohla a bola motivovaná skomplikovať rast malých spoločností a potenciálnych konkurentov alebo inak obmedziť schopnosť konkurenčných spoločností účastniť sa súťaže. V takom prípade sa konkurenti jednotlivo ani ako celok nemusia nachádzať v pozícii, ktorá im umožní zabrániť podniku po fúzii vo zvýšení cien alebo v podniknutí iných krokov škodlivých pre súťaž. Podnik po fúzií môže napríklad disponovať takým stupňom kontroly alebo vplyvu nad dodávaním vstupov… alebo možnosťami distribúcie_… že rast alebo vstup konkurenčných spoločností na trh bude nákladnejší. Rovnako kontrola podnikov po fúzií nad patentmi… alebo inými druhmi intelektuálneho vlastníctva (napríklad značky…[)] môžu sťažiť rozmach alebo vstup konkurentov. Na trhoch, kde je dôležitá súčinnosť medzi jednotlivými infraštruktúrami alebo platformami…, môže fúzia podniku po fúzii umožniť a poskytnúť motiváciu k zvýšeniu nákladov alebo zníženiu kvality služieb ich konkurentov… Pri posudzovaní Komisia môže okrem iného vziať do úvahy aj finančnú silu podniku po fúzii v porovnaní so silou konkurentov…
Fúzia odstráni dôležitú konkurenčnú silu
37.
Niektoré spoločnosti majú na proces súťaže väčší vplyv, než je zrejmé z ich podielu na trhu alebo podobných ukazovateľov. Fúzia, ktorej sa zúčastňuje takáto spoločnosť, môže významne v neprospech súťaže zmeniť jej dynamiku, najmä ak je stupeň koncentrácie na trhu vysoký… Napríklad sa môže jednať o spoločnosť, ktorá len nedávno vstúpila na trh a očakáva sa, že v budúcnosti vyvinie značný konkurenčnú tlak na iné spoločnosti na trhu.
38.
Na trhoch, kde je inovácia dôležitou konkurenčnou silou, môže fúzia zvýšiť schopnosť a motiváciu spoločnosti priniesť na trh nové inovácie a zároveň zvýšiť tlak inovovať aj na konkurentov. Naopak, efektívnu súťaž môže významne obmedziť fúzia medzi dvoma dôležitými inovátormi, napríklad medzi dvoma spoločnosťami s výrobkami v štádiu prípravy vzťahujúcimi sa k špecifickému produktovému trhu. Podobne spoločnosť s relatívne malým podielom na trhu môže byť napriek tomu dôležitou konkurenčnou silou, ak má sľubné výrobky v štádiu prípravy…“
C. Konsolidované oznámenie o právomoci
11
Konsolidované oznámenie Komisie o právomoci podľa nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Ú. v. EÚ C 95, 2008, s. 1, ďalej len „konsolidované oznámenie o právomoci“) stanovuje:
„…
(38)
Všeobecná a teleologická definícia koncentrácie stanovená v článku 3 ods. 1 [nariadenia č. 139/2004] – ktorej výsledkom je kontrola jedného podniku alebo viacerých podnikov – znamená, že nerozhoduje, či kontrola bola nadobudnutá jednou operáciou alebo viacerými právnymi operáciami, ak konečný výsledok predstavuje jedinú koncentráciu. Dve operácie alebo viac operácií predstavujú jedinú koncentráciu na účely článku 3, ak majú unitárnu povahu. Preto by sa malo rozhodnúť, či výsledok vedie k poskytnutiu jednému podniku alebo viacerým podnikom priamej alebo nepriamej ekonomickej kontroly nad činnosťami jedného podniku alebo viacerých iných podnikov. Na toto hodnotenie je potrebné určiť ekonomickú realitu, ktorá predstavuje základ danej operácie, a tým ekonomický cieľ, ktorý strany sledujú. Inými slovami, na určenie unitárnej povahy príslušných operácií je potrebné v každom jednotlivom prípade zistiť, či tieto operácie sú vzájomne závislé tak, že jedna operácia by sa nemohla vykonať bez druhej…
(39)
V odôvodnení 20 nariadenia o fúziách sa v súvislosti s tým vysvetľuje, že je vhodné, aby sa úzko súvisiace operácie, ktoré sú vzájomne podmienené, považovali za jedinú koncentráciu. …
…
(41)
Ak sú však aj viaceré operácie vzájomne podmienené, môžu sa považovať za jedinú koncentráciu, len ak kontrolu definitívne nadobudne ten istý (tie isté) podnik(‑y). …
…
(44)
Zásada, že viaceré operácie sa môžu brať na základe uvedených podmienok ako jediná koncentrácia, sa uplatňuje, len ak výsledkom je, že kontrolu nad jedným alebo viacerými podnikmi nadobudne tá istá (tie isté) osoba(‑y) alebo podnik(‑y).“
D. Rokovací poriadok Všeobecného súdu
12
Články 91 a 92 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu stanovujú predmet dôkazných prostriedkov a s nimi súvisiaci postup.
13
Články 93 až 95 tohto poriadku stanovujú procesné podmienky týkajúce sa svedeckých výpovedí.
14
Článok 96 uvedeného poriadku sa týka znaleckého posudku.
II. Okolnosti predchádzajúce sporu a sporné rozhodnutie
15
Okolnosti predchádzajúce sporu boli opísané v bodoch 2 až 18 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bodoch 2 až 16 rozsudku T‑317/20. Na účely tohto konania ich možno zhrnúť takto.
A. Kontext koncentrácie
16
RWE AG je spoločnosť založená podľa nemeckého práva, ktorá v čase oznámenia zamýšľanej koncentrácie pôsobila v celom energetickom dodávateľskom reťazci vrátane oblastí výroby, veľkoobchodu, prenosu, distribúcie a maloobchodu s energiou, ako aj energetických služieb pre spotrebiteľov (ako sú odpočty elektromerov, elektromobilita atď.) (ďalej len „trh s elektrickou energiou“). RWE a jej dcérske spoločnosti vrátane spoločnosti innogy SE pôsobia vo viacerých členských štátoch.
17
E.ON SE je spoločnosť založená podľa nemeckého práva, ktorá v čase oznámenia zamýšľanej koncentrácie pôsobila v celom dodávateľskom reťazci elektrickej energie, či už vo výrobe, veľkoobchode, distribúcii alebo maloobchodnom predaji elektrickej energie. E.ON vlastní a prevádzkuje zariadenia na výrobu elektrickej energie vo viacerých európskych štátoch.
18
Odvolateľky sú podniky verejného sektora založené podľa nemeckého práva, ktoré vyrábajú elektrickú energiu, a to tak z konvenčných zdrojov energie (ďalej len „elektrická energia z konvenčných zdrojov“), ako aj z obnoviteľných zdrojov energie, a ktorých výrobné zariadenia sa nachádzajú v Nemecku.
19
Koncentrácia, o ktorú ide v prejednávanej veci, je súčasťou komplexnej výmeny položiek aktív medzi spoločnosťami RWE a E.ON, ktorú oba dotknuté podniky oznámili 11. a 12. marca 2018 (ďalej len „celková transakcia“). Táto výmena mala formu prvej transakcie, ktorou je koncentrácia, o ktorú ide v prejednávanej veci, prostredníctvom ktorej chce RWE získať výlučnú alebo spoločnú kontrolu nad určitými výrobnými zariadeniami spoločnosti E.ON. Druhá koncentrácia spočíva v tom, že E.ON získa výlučnú kontrolu nad distribučnými a maloobchodnými činnosťami, ako aj nad určitými výrobnými zariadeniami spoločnosti innogy kontrolovanej spoločnosťou RWE. Napokon tretia koncentrácia predpokladá, že RWE nadobudne 16,67 % podiel v spoločnosti E.ON.
20
Listami zaslanými 17. apríla, 24. apríla, 25. apríla, 16. júla a 13. novembra 2018 odvolateľky oznámili Komisii, že sa chcú zúčastniť na konaní týkajúcom sa prvej a druhej koncentrácie.
21
Dňa 26. júna 2018 sa uskutočnilo stretnutie medzi zástupcami odvolateliek vo veciach C‑464/23 P, C‑465/23 P, C‑467/23 P a C‑470/23 P a Komisiou, počas ktorého títo zástupcovia vyjadrili Komisii obavy svojich klientov, pokiaľ ide o prvú a druhú koncentráciu, ako aj ich želanie zúčastniť sa na súvisiacich konaniach. Dňa 28. augusta 2018 sa uskutočnili individuálne stretnutia medzi Komisiou a každou z týchto štyroch odvolateliek, na ktorých odvolateľky predložili svoje pripomienky k týmto koncentráciám.
22
Druhá koncentrácia (ďalej len „transakcia M.8870“) bola Komisii oznámená 31. januára 2019. Pokiaľ ide o túto koncentráciu, Komisia prijala rozhodnutie C(2019) 6530 final zo 17. septembra 2019, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom a Dohodou o EHP (vec M.8870 – E.ON/Innogy) (Ú. v. EÚ C 379, 2020, s. 16).
23
Tretia koncentrácia bola oznámená Bundeskartellamt (Spolkový úrad pre kartely, Nemecko), ktorý ju povolil rozhodnutím z 26. februára 2019 (vec B8‑28/19; ďalej len „transakcia B8‑28/19“).
B. Správne konanie
24
Komisii bolo 22. januára 2019 doručené oznámenie o zamýšľanej koncentrácii podľa článku 4 nariadenia č. 139/2004, v rámci ktorej chcela RWE získať v zmysle článku 3 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia výlučnú alebo spoločnú kontrolu nad určitými výrobnými zariadeniami spoločnosti E.ON.
25
Komisia 31. januára 2019 uverejnila v Úradnom vestníku Európskej únie predbežné oznámenie o tejto koncentrácii (vec M.8871 – RWE/E.ON Assets (Ú. v. EÚ C 38, 2019, s. 22, ďalej len „transakcia M.8871“) v súlade s článkom 4 ods. 3 nariadenia č. 139/2004.
26
Výrobné zariadenia spoločnosti E.ON, ktoré RWE musí získať v rámci transakcie M.8871, zahŕňajú na jednej strane subjekty a podiely v nasledujúcich subjektoch pôsobiacich v odvetví energie vyrobenej z obnoviteľných zdrojov energie:
–
E.ON Climate & Renewables GmbH (Nemecko),
–
Amrum Offshore West GmbH (Nemecko),
–
Climate & Renewables UK Limited (Spojené kráľovstvo),
–
E.ON Climate & Renewables North America, LLC (Spojené štáty),
–
E.ON Wind Sweden AB (Švédsko),
–
E.ON Climate & Renewables Italia Srl (Taliansko),
–
Arkona (Nemecko) a
–
Delta Nordsee (Nemecko).
27
Okrem toho RWE nadobudne 60,08 % podiel v spoločnosti Rampion NewCo (Spojené kráľovstvo), ktorá vlastní 50 % podiel v spoločnosti Rampion Offshore Wind Limited (Spojené kráľovstvo), čím nadobudne nepriamy podiel vo výške 30,1 % v spoločnosti Rampion Offshore Wind.
28
Výrobné zariadenia spoločnosti E.ON, ktoré sú súčasťou transakcie M.8871, zahŕňajú na druhej strane podiely a práva čerpania súvisiace jadrovými zariadeniami, konkrétne:
–
menšinový podiel vo výške 12,5 % v spoločnosti Kernkraftwerke Lippe‑Ems GmbH (Nemecko),
–
menšinový podiel vo výške 25 % v spoločnosti Kernkraftwerk Gundremmingen GmbH (Nemecko), ako aj podiel vo výške 25 % na jadrovom palive, odpade a nehnuteľnostiach súvisiacich s touto jadrovou elektrárňou.
29
V rámci svojho skúmania transakcie M.8871 Komisia vykonala prieskum trhu, a preto zaslala niektorým podnikom vrátane odvolateliek dotazník, na ktorý odvolateľky odpovedali 30. januára 2019.
30
Listom z 31. januára 2019 odvolateľky zopakovali svoje želanie zúčastniť sa na konaní vedenom Komisiou a pri tejto príležitosti byť vypočuté Komisiou, ak by sa Komisia rozhodla začať fázu hĺbkového preskúmania v súlade s článkom 6 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 139/2004.
C. Sporné rozhodnutie
31
Dňa 26. februára 2019 Komisia prijala sporné rozhodnutie, ktorým bola transakcia M.8871 v štádiu preskúmania podľa článku 6 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 139/2004 a článku 57 Dohody o Európskom hospodárskom priestore (EHP) z 2. mája 1992 (Ú. v. ES L 1, 1994, s. 3; Mim. vyd. 11/052, s. 3) vyhlásená za zlučiteľnú s vnútorným trhom.
III. Konanie pred Všeobecným súdom a napadnuté rozsudky
32
Piatimi návrhmi podanými do kancelárie Všeobecného súdu 27. mája 2020 podali odvolateľky žaloby o neplatnosť sporného rozhodnutia.
33
Odvolateľky vo svojich žalobách v podstate uviedli v rovnakom znení šesť žalobných dôvodov smerujúcich k neplatnosti, z ktorých prvý bol založený na nesprávnom rozdelení pri analýze celkovej transakcie, druhý na porušení povinnosti odôvodnenia, tretí na porušení práva byť vypočutý, štvrtý na porušení práva na účinnú súdnu ochranu, piaty na zjavne nesprávnom posúdení a šiesty na porušení povinnosti náležitej starostlivosti.
34
Všeobecný súd napadnutými rozsudkami žaloby zamietol.
IV. Konanie pred Súdnym dvorom a návrhy účastníčok konania
35
Piatimi návrhmi podanými do kancelárie Súdneho dvora 21. júla 2023 podali odvolateľky tieto odvolania.
36
V ten istý deň tieto odvolateľky, ktoré navyše v priebehu roka 2021 podali päť žalôb o neplatnosť rozhodnutia uvedeného v bode 22 tohto rozsudku (veci T‑53/21, T‑55/21, T‑56/21, T‑61/21 a T‑62/21), o ktorých Všeobecný súd 21. júla 2023 stále rozhodoval, požiadali o pozastavenie preskúmania týchto odvolaní až do vyhlásenia rozsudkov Všeobecného súdu v týchto veciach.
37
Rozhodnutím z 19. septembra 2023 predseda Súdneho dvora po vypočutí účastníčok konania k týmto návrhom na pozastavenie preskúmania, ako aj k prípadnému spojeniu týchto odvolaní tieto návrhy zamietol a nariadil toto spojenie vecí.
38
Odvolateľky vo svojich odvolaniach formulovaných v rovnakom znení – každá v rozsahu, v akom sa jej to týka –, navrhujú, aby Súdny dvor:
–
zrušil napadnuté rozsudky a sporné rozhodnutie,
–
subsidiárne a v každom prípade vrátil vec Všeobecnému súdu a
–
uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania vrátane nákladov na advokáta a cestovných výdavkov vynaložených v rámci konania pred Všeobecným súdom.
39
Komisia a ostatné účastníčky konania navrhujú, aby Súdny dvor:
–
zamietol odvolania a
–
uložil odvolateľkám povinnosť nahradiť trovy konania.
V. O odvolaniach
40
Odvolateľky na podporu svojich odvolaní uvádzajú štyri rovnako formulované odvolacie dôvody, ktoré sú založené na porušení článku 101 ZFEÚ a porušení procesných práv odvolateliek (prvý odvolací dôvod), nesprávnom uplatnení článku 3 nariadenia č. 139/2004 (druhý odvolací dôvod), nesprávnom uplatnení článku 2 tohto nariadenia (tretí odvolací dôvod) a porušení zásad týkajúcich sa rozdelenia dôkazného bremena (štvrtý odvolací dôvod).
A. O prvom odvolacom dôvode založenom na porušení článku 101 ZFEÚ a porušení procesných práv odvolateliek
1.
O prípustnosti
a)
Argumentácia účastníčok konania
41
Komisia tvrdí, že odvolania neoznačujú body napadnutých rozsudkov, v ktorých došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu, takže tieto odvolania nespĺňajú požiadavky stanovené v článku 169 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora.
b)
Posúdenie Súdnym dvorom
42
V súlade s ustálenou judikatúrou z článku 256 ods. 1 druhého pododseku ZFEÚ, článku 58 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a článku 168 ods. 1 písm. d) Rokovacieho poriadku Súdneho dvora vyplýva, že v odvolaní musí byť presne uvedené, ktoré časti rozsudku, ktorého zrušenie sa navrhuje, sa napádajú, ako aj právne tvrdenia, ktoré tento návrh konkrétnym spôsobom podporujú, inak je odvolanie alebo dotknutý odvolací dôvod neprípustné (rozsudok zo 4. októbra 2024, thyssenkrupp/Komisia, C‑581/22 P, EU:C:2024:821, bod 57 a citovaná judikatúra).
43
Odvolací dôvod, ktorého argumentácia nie je dostatočne jasná a presná na to, aby mohol Súdny dvor uskutočniť preskúmanie zákonnosti, nezodpovedá týmto požiadavkám a musí sa vyhlásiť za neprípustný najmä preto, že podstatné okolnosti, na ktorých je tento odvolací dôvod založený, koherentne a zrozumiteľne nevyplývajú zo samotného znenia tohto odvolania, ktoré je v tejto súvislosti formulované nejasne a nejednoznačne. Súdny dvor tiež rozhodol, že odvolanie, ktoré nemá koherentnú štruktúru a obmedzuje sa na všeobecné tvrdenia a neobsahuje presné údaje týkajúce sa bodov napadnutého rozhodnutia, ktoré prípadne obsahujú nesprávne právne posúdenie, musí byť zamietnuté ako zjavne neprípustné (rozsudok zo 4. októbra 2024, thyssenkrupp/Komisia, C‑581/22 P, EU:C:2024:821, bod 58 a citovaná judikatúra).
44
V prejednávanej veci treba konštatovať, že odvolateľky presne identifikovali body napadnutých rozsudkov, ktoré chcú svojím prvým odvolacím dôvodom kritizovať, a presne a konkrétne uviedli nesprávne právne posúdenia, ktorých sa Všeobecný súd v týchto bodoch údajne dopustil.
45
Z toho vyplýva, že prvý odvolací dôvod je prípustný.
2.
O veci samej
a)
O prvej časti
1) Argumentácia účastníčok konania
46
Odvolateľky spochybňujú, že Všeobecný súd v bodoch 393 a 394 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 392 a 393 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 vylúčil uplatniteľnosť článku 101 ZFEÚ. Toto vylúčenie „en bloc“ nemá žiadne presné odôvodnenie a je nesprávne. V prvom rade účinnosť zákazu kartelov stanoveného v článku 101 ZFEÚ nemôže byť ohrozená procesnými požiadavkami uvedenými v nariadení č. 139/2004, takže Všeobecný súd sa nemohol odvolávať na toto nariadenie, aby vylúčil uplatnenie tohto ustanovenia. Okrem toho z rozsudku zo 7. septembra 2017, Austria Asphalt (C‑248/16, ďalej len „rozsudok Austria Asphalt, EU:C:2017:643, body 33 a 34), na ktorý sa odvoláva Všeobecný súd, nevyplýva, že koncentrácia nemôže fakticky porušovať článok 101 ZFEÚ na základe nariadenia č. 139/2004. Tento rozsudok sa totiž v skutočnosti týka rozlišovania procesných požiadaviek stanovených týmto nariadením na jednej strane a nariadením č. 1/2003 na druhej strane. Primárne právo sa teda uplatňuje na koncentrácie, keď sa strany transakcie dohodnú – ako v prejednávanej veci – spôsobom obmedzujúcim hospodársku súťaž, čo vyplýva tak z histórie vzniku nariadenia č. 139/2004, ako aj z jeho znenia a judikatúry.
47
Aj podľa judikatúry uplatnenie nariadenia č. 139/2004 nevylučuje uplatnenie hmotného primárneho práva. V rozsudku zo 16. marca 2023, Towercast (C‑449/21 P, EU:C:2023:207, bod 33 a nasl.), Súdny dvor konštatoval, že hoci článok 21 nariadenia č. 139/2004 vylučuje uplatniteľnosť nariadenia č. 1/2003 na koncentrácie vymedzené v článku 3 nariadenia č. 139/2004, tento blokačný účinok sa podľa znenia tohto článku týka len aktov sekundárneho práva. V konečnom dôsledku sú tieto zásady nevyhnutné na to, aby sa zabránilo rozdielnym posúdeniam v oblasti kontroly koncentrácií.
48
Komisia, RWE a E.ON tvrdenia odvolateliek spochybňujú.
2) Posúdenie Súdnym dvorom
49
Pokiaľ ide o výhradu odvolateliek týkajúcu sa odôvodnenia rozsudku Všeobecného súdu, treba najprv uviesť, že podľa ustálenej judikatúry má byť odôvodnenie vyžadované podľa článku 296 druhého odseku ZFEÚ prispôsobené povahe predmetného aktu a musia z neho jasne a jednoznačne vyplývať úvahy inštitúcie, autora aktu, a to spôsobom, aby sa dotknuté osoby mohli oboznámiť s dôvodmi prijatia opatrenia, a príslušný súd mohol vykonať svoje preskúmanie. Požiadavka odôvodnenia sa musí posudzovať v závislosti od okolností prejednávaného prípadu, najmä v závislosti od obsahu aktu, povahy uvádzaných dôvodov a záujmu, ktorý môžu mať osoby, ktorým je akt určený, alebo iné osoby, ktoré sú priamo a osobne dotknuté takýmto aktom, na získaní vysvetlení. Nevyžaduje sa, aby odôvodnenie vymedzovalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, keďže otázka, či odôvodnenie aktu spĺňa požiadavky článku 296 ZFEÚ, musí byť posúdená nielen vzhľadom na jeho text, ale takisto na jeho kontext, ako aj na súhrn právnych pravidiel upravujúcich dotknutú oblasť (rozsudok z 29. júla 2024, Ryanair a Laudamotion/Komisia, C‑591/21 P, EU:C:2024:635, bod 166, ako aj citovaná judikatúra).
50
V prejednávanej veci Všeobecný súd po tom, čo v bode 392 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 391 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 uviedol, že odvolateľky tvrdia, že RWE a E.ON si celkovou transakciou rozdelili fázy hodnotového reťazca na trhu s elektrickou energiou v Nemecku, čo predstavuje obmedzenie hospodárskej súťaže v rozpore s článkom 101 ZFEÚ, v bode 393 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 392 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 uviedol, že z článku 21 ods. 1 nariadenia č. 139/2004 vyplýva, že len toto nariadenie sa uplatňuje na koncentrácie, ako sú definované v jeho článku 3, na ktoré sa v zásade neuplatňuje nariadenie č. 1/2003. Všeobecný súd s odvolaním sa na rozsudok vo veci Austria Asphalt dodal, že naopak posledné uvedené nariadenie sa naďalej uplatňuje na konania podnikov, ktoré síce nepredstavujú koncentráciu v zmysle nariadenia č. 139/2004, avšak môžu viesť k zosúladeným postupom medzi nimi v rozpore s článkom 101 ZFEÚ, a ktoré z tohto dôvodu podliehajú kontrole zo strany Komisie alebo vnútroštátnych orgánov pre hospodársku súťaž.
51
V bode 394 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 393 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd dodal, že skutočnosť, že predmet sporného rozhodnutia sa týkal koncentrácie, nebola spochybnená. V tomto bode tiež dospel k záveru, že vzhľadom na jeho posúdenie uvedené v bode 393 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 392 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 je tvrdenie odvolateliek založené na porušení článku 101 ZFEÚ neúčinné.
52
Všeobecný súd tak na rozdiel od toho, čo tvrdia odvolateľky, splnil povinnosť odôvodnenia, ktorá mu vyplýva z článku 296 ZFEÚ. V tejto súvislosti odvolateľky mohli, ako vyplýva z ich odvolaní, vzniesť meritórne výhrady proti posúdeniam obsiahnutým v týchto bodoch napadnutých rozsudkov a z posúdení Súdneho dvora v bodoch 54 až 58 tohto rozsudku vyplýva, že Súdny dvor mohol preskúmať posúdenie Všeobecného súdu.
53
Pokiaľ ide o vecné výhrady odvolateliek voči tomuto posúdeniu, treba uviesť, že vychádzajú z nesprávneho výkladu napadnutých rozsudkov.
54
V bode 394 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 393 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd nevylúčil uplatniteľnosť článku 101 ZFEÚ na dohody uzavreté medzi spoločnosťami RWE a E.ON na účely transakcie M.8871.
55
V týchto bodoch Všeobecný súd v podstate konštatoval, že vzhľadom na to, že predmetom sporného rozhodnutia je preskúmanie koncentrácie oznámenej Komisii, Komisia mala a správne vykonala kontrolu dodržiavania článku 101 ZFEÚ na základe nariadenia č. 139/2004, ktorého účelom je preventívna kontrola koncentrácií z hľadiska článkov 101 a 102 ZFEÚ (pozri v tomto zmysle rozsudok Austria Asphalt, body 30 a 31), a nie na základe nariadenia č. 1/2003, ktorého účelom je kontrola dohôd, rozhodnutí, zosúladených postupov a situácií dominantného postavenia uvedených v tých istých ustanoveniach Zmluvy.
56
Všeobecný súd tým pritom neporušil uplatniteľnú právnu úpravu a v bode 393 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 392 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 správne odkázal na judikatúru týkajúcu sa tejto právnej úpravy, ktorá je uvedená v bodoch 32 a 33 rozsudku Austria Asphalt.
57
Toto posúdenie Všeobecného súdu nie je spochybnené ani rozsudkom zo 16. marca 2023, Towercast (C‑449/21 P, EU:C:2023:207), citovaným odvolateľkami. V tejto veci dotknutá koncentrácia, ktorá neprekročila prahové hodnoty stanovené v článku 1 nariadenia č. 139/2004, nebola oznámená, takže nariadenie č. 139/2004 nebolo na rozdiel od koncentrácie, o ktorú ide v prejednávanej veci, vykonané a blokačný účinok stanovený v jeho článku 21 ods. 1 sa nemohol uplatniť.
58
V rozsahu, v akom odvolateľky tvrdia, že RWE a E.ON sa dohodli na obmedzení hospodárskej súťaže prostredníctvom komplexnej transakcie, ktorou bolo potvrdené „prímerie“ medzi „bývalými zarytými konkurentmi“, a že Komisia a Všeobecný súd nemohli tieto okolnosti ignorovať, treba uviesť, že hoci takéto okolnosti mohli byť alebo prípadne môžu byť po podaní sťažnosti predmetom vyšetrovania Komisie podľa nariadenia č. 1/2003, nemohlo sa na ne vzťahovať štrukturálne preskúmanie koncentrácie, ktoré Komisia vykonala v spornom rozhodnutí podľa nariadenia č. 139/2004, a následne preskúmanie zákonnosti tohto rozhodnutia Všeobecným súdom.
59
Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že prvá časť prvého odvolacieho dôvodu je nedôvodná.
b)
O druhej časti
1) Argumentácia účastníkov konania
60
Odvolateľky uvádzajú, že Všeobecný súd z dôvodu svojho stanoviska k článku 101 ZFEÚ neoveril, či dôkazy, ktoré predložili, preukazujú obmedzenie hospodárskej súťaže zakázané týmto článkom 101. Zo spisu pritom vyplýva, že RWE a E.ON sa dohodli na rozdelení trhu s elektrickou energiou. Všeobecný súd mohol a mal kvalifikovať toto rozdelenie trhu ako zakázané podľa článku 101 ods. 1 ZFEÚ. Okrem toho je nesporné, že Komisia nevykonala žiadnu kontrolu transakcie M.8871 z hľadiska článku 101 ZFEÚ a že ani strany tejto transakcie nepredložili žiadne odôvodnenie, prečo by uvedená transakcia mala priaznivé účinky podľa článku 101 ods. 3 ZFEÚ.
61
Komisia, RWE a E.ON spochybňujú tvrdenia odvolateliek.
2) Posúdenie Súdnym dvorom
62
V rámci tejto časti odvolateľky Všeobecnému súdu v podstate vytýkajú, že neoveril, či dôkazy, ktoré predložili v priebehu konaní na prvom stupni, preukazujú existenciu kartelu v rozpore s článkom 101 ZFEÚ.
63
Z preskúmania prvej časti tohto odvolacieho dôvodu vyplýva, že Všeobecný súd sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že Komisia správne preskúmala predmetnú koncentráciu v rámci preventívnej kontroly stanovenej nariadením č. 139/2004, a ďalej, že akákoľvek skutočnosť týkajúca sa existencie protisúťažného kartelu v zmysle článku 101 ZFEÚ mohla alebo prípadne môže byť predmetom sťažnosti v rámci nariadenia č. 1/2003.
64
Všeobecnému súdu však neprináleží vykonávať posúdenia, ktoré nesúvisia s preskúmaním zákonnosti rozhodnutia, ktoré je predmetom žaloby o neplatnosť podanej na tento súd.
65
Za týchto podmienok sa druhá časť prvého odvolacieho dôvodu musí zamietnuť ako neúčinná.
c)
O tretej časti
1) Argumentácia účastníkov konania
66
Odvolateľky v podstate tvrdia, že Všeobecný súd porušil ich právo byť vypočutý tým, že na jednej strane, keďže konštatoval, že tvrdenie založené na porušení článku 101 ZFEÚ je neúčinné, a v dôsledku toho z čisto formálnych dôvodov nezohľadnil všetky skutočnosti, ktoré odvolateľky uviedli na preukázanie porušenia tohto ustanovenia. Ďalej Všeobecný súd v bodoch 406 až 411 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 405 až 410 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 zamietol návrh na predvolanie alebo na výsluch svedkov podaný odvolateľkami, čím porušil ich právo byť vypočutý.
67
Komisia, RWE a E.ON spochybňujú tvrdenia odvolateliek.
2) Posúdenie Súdnym dvorom
68
V tejto časti odvolateľky vytýkajú Všeobecnému súdu, že porušil ich právo byť vypočutý tým, že nezohľadnil skutočnosti, ktoré uviedli, a tým, že nezabezpečil účasť niektorých svedkov na pojednávaní alebo ich vypočutie, pokiaľ ide o správanie spoločností RWE a E.ON, ktoré môže byť v rozpore s článkom 101 ZFEÚ.
69
Podľa ustálenej judikatúry zásada účinnej súdnej ochrany predstavuje všeobecnú zásadu práva Únie, ktorá je v súčasnosti vyjadrená v článku 47 Charty základných práv Európskej únie (rozsudok z 10. júla 2014, Telefónica a Telefónica de España/Komisia, C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, bod 40, ako aj citovaná judikatúra). Táto zásada zahŕňa právo byť vypočutý (pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. septembra 2024, Energotehnica, C‑792/22, EU:C:2024:788, bod 54).
70
Právo byť vypočutý predpokladá, že dotknutej osobe sa musí dať možnosť oznámiť účinným spôsobom jej stanovisko ku skutočnostiam, na ktorých príslušný orgán zamýšľa založiť svoje rozhodnutie, ktoré sa jej týka. Okrem toho dodržanie práva byť vypočutý v rámci súdneho konania neznamená, že súd musí do svojho rozhodnutia v celom rozsahu zahrnúť všetky tvrdenia predložené každým z účastníkov konania, ale že po vypočutí tvrdení účastníkov konania a preskúmaní dôkazov musí rozhodnúť o žalobných návrhoch a odôvodniť svoje rozhodnutie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. novembra 2023, Global Silicones Council a i./ECHA, C‑559/21 P, EU:C:2023:842, bod 76, ako aj citovanú judikatúru).
71
Toto právo naopak nezahŕňa povinnosť Všeobecného súdu nariadiť vykonanie dokazovania. V súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora, pokiaľ ide o posúdenie návrhov na nariadenie opatrení na zabezpečenie priebehu konania a na vykonanie dokazovania súdom prvého stupňa podaných účastníkom konania, len Všeobecný súd rozhoduje o prípadnej potrebe doplniť informácie, ktorými disponuje vo veciach, o ktorých rozhoduje. Prináleží teda výlučne Všeobecnému súdu, aby posúdil relevantnosť návrhu na prijatie opatrenia na zabezpečenie priebehu konania vo vzťahu k predmetu sporu a potrebe ho vykonať (rozsudok z 12. novembra 2020, Fleig/ESVČ, C‑446/19 P, EU:C:2020:918, bod 53 a citovaná judikatúra).
72
Z toho vyplýva, že pri preskúmaní vykonanom Súdnym dvorom v rámci odvolania treba overiť, či účastníci konania skutočne mohli v priebehu písomnej časti konania predložiť svoje tvrdenia a dôvody, ktoré uplatňujú, ako aj prípadne predložiť v priebehu ústnej časti konania podrobnosti svojich tvrdení a svojich odpovedí na tvrdenia ostatných účastníkov konania. Všeobecný súd však nie je povinný vo svojom rozhodnutí vydanom na prvom stupni zopakovať všetky písomné alebo ústne tvrdenia účastníkov konania a nie je ani povinný zaujať ku každému z nich stanovisko (rozsudok zo 14. marca 2013, Viega/Komisia, C‑276/11 P, EU:C:2013:163, body 35 a 36).
73
V prejednávanej veci na jednej strane zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že odvolateľky mali počas konania pred Všeobecným súdom možnosť uplatniť všetky svoje tvrdenia týkajúce sa existencie kartelu medzi spoločnosťami RWE a E.ON, ktorý je v rozpore s článkom 101 ZFEÚ. V tejto súvislosti okolnosť, že výhrada sa považuje za neúčinnú, v žiadnom prípade neznamená, že odvolateľky neboli vypočuté.
74
Na druhej strane Všeobecný súd nebol povinný zahrnúť tieto tvrdenia do svojho odôvodnenia, ani vyhovieť návrhu na predvolanie alebo na výsluch svedkov, a to ani za predpokladu, že by tento návrh bol ratione temporis prípustný, pretože tieto tvrdenia a tento návrh sa týkali výhrady založenej na existencii kartelu v rozpore s článkom 101 ZFEÚ, ktorý Všeobecný súd správne považoval v bodoch 392 až 394 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 391 až 393 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 za neúčinný.
75
Tretia časť prvého odvolacieho dôvodu sa teda musí zamietnuť.
76
Za týchto podmienok sa prvý odvolací dôvod zamieta.
B. O druhom odvolacom dôvode založenom na nesprávnom uplatnení článku 3 nariadenia č. 139/2004
77
V tomto odvolacom dôvode odvolateľky tvrdia, že transakcie M.8871, M.8870 a B8‑28/19 sú neoddeliteľnou súčasťou jedinej koncentrácie, a že teda na rozdiel od toho, ako rozhodol Všeobecný súd, mali by byť preskúmané v rámci jediného konania o kontrole koncentrácií stanoveného nariadením č. 139/2004.
1.
O prvej časti
a)
Argumentácia účastníkov konania
78
Odvolateľky po prvé tvrdia, že Všeobecný súd sa nesprávne nevyjadril k svojej vlastnej právomoci rozhodnúť o transakcii B8‑28/19 a nesprávne vychádzal z predpokladu, že Komisia nebola povinná formálne zahrnúť nadobudnutie 16,67 % podielu RWE v E.ON do konania týkajúceho sa transakcie M.8871 (body 61 až 72 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj body 60 až 71 rozsudku T‑317/20), a dospel k záveru, že ak sa domnievali, že transakcia B8‑28/19 môže mať význam na úrovni Spoločenstva, prináležalo im, aby podali Komisii sťažnosť a požiadali ju o rozhodnutie o tejto otázke.
79
Odvolateľky totiž nemajú povinnosť podať samostatné sťažnosti a prípadne podať samostatné žaloby ani na základe rozsudku z 25. septembra 2003, Schlüsselverlag J. S. Moser a i./Komisia (C‑170/02 P, EU:C:2003:501, body 27 až 30), citovaný v bode 68 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bode 67 rozsudku T‑317/20, ani na základe žiadneho iného dôvodu. Je to povinnosťou Komisie, aby overila existenciu a rozsah koncentrácie.
80
Po druhé Všeobecný súd tým, že sa odvolával na neexistenciu dôkazov o prevzatí kontroly (bod 70 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj bod 69 rozsudku T‑317/20), skreslil skutkový stav. Odvolateľky totiž poskytli úplné vysvetlenia týkajúce sa vplyvu a kontroly, ktoré vykonáva RWE v rámci spoločnosti E.ON. Okrem toho odvolateľkám nikdy nebola oznámená Investor Relationship Agreement (dohoda o vzťahoch medzi investormi, ďalej len „IRA“), voči ktorej Všeobecný súd namieta týmto tvrdeniami. Napokon IRA nebráni tomu, aby sa RWE pri výkone svojho hlasovacieho práva od tejto dohody odchýlila. Uvedená dohoda je v každom prípade neplatná, pretože je v rozpore s § 134 ods. 1 druhou vetou Aktiengesetz (nemecký zákon o akciových spoločnostiach), čo bolo podrobne vysvetlené na pojednávaní, ale nebolo uvedené v napadnutých rozsudkoch.
81
Po tretie a bez ohľadu na vyššie uvedené prináleží Komisii a Všeobecnému súdu preskúmať nadobudnutie 16,67 % podielu v spoločnosti E.ON spoločnosťou RWE, aj keby samo osebe nepredstavovalo koncentráciu v zmysle nariadenia č. 139/2004, keďže podľa odôvodnenia 21 tohto nariadenia Komisia mohla preskúmať dohody súvisiace s uskutočnením koncentrácie.
82
Komisia, RWE a E.ON tvrdenia odvolateliek spochybňujú.
b)
Posúdenie Súdnym dvorom
83
V tejto časti, ktorá sa týka bodov 61 až 72 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj bodov 60 až 71 rozsudku T‑317/20, odvolateľky Všeobecnému súdu v podstate vytýkajú, že nekonštatoval, že Komisia sa mala v spornom rozhodnutí vyjadriť k svojej právomoci a následne formálne zahrnúť nadobudnutie menšinového podielu spoločnosti RWE na základnom imaní spoločnosti E.ON, teda transakciu B8‑28/19, do konania týkajúceho sa transakcie M.8871. Všeobecnému súdu tiež vytýkajú, že skreslil niektoré skutkové okolnosti obsiahnuté v spise.
84
V bode 61 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bode 60 rozsudku T‑317/20 Všeobecný súd uviedol, že Komisia v spornom rozhodnutí pripomenula svoju povinnosť zohľadniť pri posúdení účinkov každého získania kontroly na hospodársku súťaž aj menšinové podiely, ktoré má nadobúdateľ v prípadných prepojených spoločnostiach, a že je predmetom transakcie B8‑28/19, mohlo znížiť záujem týchto strán navzájom si konkurovať alebo im poskytnúť možnosť a záujem vylúčiť konkurentov.
85
V bodoch 62 a 63 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bodoch 61 a 62 rozsudku T‑317/20, Všeobecný súd dospel k záveru, že Komisia pri posudzovaní účinkov transakcie M.8871 zohľadnila podiel, ktorý RWE získala v spoločnosti E.ON, ale nepreskúmala zlučiteľnosť transakcie B8‑28/19 s vnútorným trhom z hľadiska nariadenia č. 139/2004, pričom poznamenal, že zlučiteľnosť tejto koncentrácie z hľadiska nemeckého práva preskúmal príslušný nemecký orgán.
86
V bodoch 64 až 66 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bodoch 63 až 65 rozsudku T‑317/20 Všeobecný súd v odpovedi na tvrdenia odvolateliek, že Komisia mala preskúmať transakciu B8‑28/19, keďže menšinový podiel, ktorý RWE nadobudla v spoločnosti E.ON, umožňoval spoločnosti RWE vykonávať rozhodujúci vplyv na E.ON, pripomenul definíciu pojmu „koncentrácia“ v zmysle článku 3 nariadenia č. 139/2004 a uviedol, že odvolateľky sa domnievali, že transakcia B8‑28/19 predstavuje takúto koncentráciu a vytýkali teda Komisii, že ju nepreskúmala.
87
V bode 67 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bode 66 rozsudku T‑317/20 Všeobecný súd uviedol, že predmet žaloby, ktorá mu bola predložená, sa formálne týka sporného rozhodnutia, ktorým bola transakcia M.8871 vyhlásená za zlučiteľnú s vnútorným trhom, a že aj keď toto rozhodnutie obsahuje skutočnosti o podiele, ktorý RWE nadobudla v spoločnosti E.ON, ktoré umožňujú pochopiť dôvody, pre ktoré Komisia nepovažovala transakciu B8‑28/19 za koncentráciu v zmysle článku 3 nariadenia č. 139/2004, v tomto rozhodnutí sa táto otázka, ani v širšom zmysle právomoc Komisie rozhodovať o zlučiteľnosti tejto koncentrácie s vnútorným trhom, výslovne neriešila. Podľa Všeobecného súdu sa preto odvolateľky nemohli odvolávať na žalobný dôvod založený na nesprávnom rozdelení celkovej transakcie s cieľom požiadať ho, aby rozhodol o otázke právomoci, ktorou sa Komisia nezaoberala v rozhodnutí, ktoré bolo pred ním skutočne napadnuté.
88
Všeobecný súd tiež zdôraznil, že ak sa odvolateľky domnievali, že koncentrácia B8‑28/19 môže mať význam na úrovni Spoločenstva, mohli podať Komisii sťažnosť, pričom v takom prípade by Komisia musela v zásade rozhodnúť o svojej právomoci ako kontrolného orgánu (bod 68 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj bod 67 rozsudku T‑317/20).
89
Všeobecný súd poznamenal, že nadobudnutie menšinového podielu môže v každom prípade viesť k prevzatiu kontroly len vtedy, ak sú s menšinovým podielom spojené osobitné práva, ktoré vedú k získaniu výlučnej kontroly de iure, alebo ak menšinový akcionár získa z dôvodu osobitných okolností výlučnú faktickú kontrolu (bod 69 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj bod 68 rozsudku T‑317/20). Na jednej strane však odvolateľky netvrdili, že takéto práva boli spojené s podielom nadobudnutým spoločnosťou RWE (bod 70 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj bod 69 rozsudku T‑317/20), a na druhej strane RWE nemôže vzhľadom na IRA získať väčšinu na valných zhromaždeniach spoločnosti E.ON, a to ani za prítomnosti malého počtu akcionárov. Všeobecný súd navyše poznamenal, že odvolateľky nepredložili nepriame dôkazy na podporu pravdepodobnosti akejkoľvek koordinácie medzi [dôverné] (
1
) a spoločnosťou RWE na valných zhromaždeniach spoločnosti E.ON, na základe ktorej by RWE mohla na týchto zhromaždeniach získať stabilnú väčšinu. Podľa Všeobecného súdu sa preto nemožno domnievať, že RWE získala faktickú výlučnú kontrolu nad spoločnosťou E.ON (bod 71 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj bod 70 rozsudku T‑317/20), a odvolateľky nemohli dôvodne tvrdiť, že transakcia B8‑28/19 predstavuje koncentráciu v zmysle článku 3 nariadenia č. 139/2004 (bod 72 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj bod 71 rozsudku T‑317/20).
90
V prvom rade, pokiaľ ide o výhradu, podľa ktorej sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nekonštatoval, že Komisia sa mala v spornom rozhodnutí vyjadriť k svojej právomoci kontrolovať transakciu B8‑28/19, treba pripomenúť, že systém kontroly koncentrácií upravený nariadením č. 139/2004 zahŕňa povinnosť hospodárskych subjektov oznámiť Komisii svoje koncentrácie, ako aj zákaz uskutočniť tieto transakcie skôr, ako Komisia určí, že sú zlučiteľné so spoločným trhom. Komisia v tomto rámci preskúma oznámenie hneď po jeho doručení s cieľom prijať rozhodnutie, že oznámená koncentrácia nepatrí do pôsobnosti tohto nariadenia alebo že nevyvoláva vážne pochybnosti, pokiaľ ide o jej zlučiteľnosť so spoločným trhom, alebo že vzbudzuje takéto pochybnosti (článok 6 ods. 1 uvedeného nariadenia) s tým dôsledkom, že v tomto poslednom uvedenom prípade začne konanie vo veci formálneho zisťovania vedúce k rozhodnutiu o zlučiteľnosti (článok 8 ods. 1 a 2 toho istého nariadenia) alebo o nezlučiteľnosti oznámenej koncentrácie (článok 8 ods. 3 nariadenia č. 139/2004), alebo aj v prípade koncentrácie, ktorá už bola vykonaná a je nezlučiteľná alebo porušuje podmienku, rozhodnutie nariaďujúce zrušenie tejto koncentrácie (článok 8 ods. 4 tohto nariadenia).
91
Z ustanovení pripomenutých v predchádzajúcom bode vyplýva, že Komisia nemôže preskúmať koncentráciu, ktorá jej nebola oznámená v rozpore s povinnosťou stanovenou v článku 4 uvedeného nariadenia, na účely prípadného vyhlásenia tejto koncentrácie za zlučiteľnú so spoločným trhom. Avšak v prípade, že je jej zaslaná sťažnosť, v ktorej sú oznámené skutočnosti zakladajúce koncentráciu s významom pre celé Spoločenstvo, uvedenú v nariadení č. 139/2004, je Komisia povinná vyjadriť sa k svojej kontrolnej právomoci vo vzťahu k týmto skutočnostiam, aby prípadne určila, či predstavujú takúto koncentráciu, ktorá je protiprávna, keďže nebola oznámená, a či v takom prípade treba uložiť pokuty podľa článku 14 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 139/2004.
92
V prejednávanej veci Všeobecný súd konštatoval, že transakcia B8‑28/19, ktorá podlieha kontrole Spolkového úradu pre kartely, nebola oznámená Komisii. Hoci teda Komisia riadne zohľadnila nadobudnutie menšinového podielu spoločnosťou RWE v spoločnosti E.ON na účely posúdenia konkurenčných interakcií, ktoré by z toho mohli vyplývať medzi účastníkmi transakcie M.8871, ktorá jej bola oznámená, v prípade neexistencie sťažnosti nemusela ex offo určiť svoju vlastnú právomoc vo vzťahu k transakcii B8‑28/19.
93
Z toho vyplýva, že bez toho, aby bolo potrebné preskúmať výklad rozsudku z 25. septembra 2003, Schlüsselverlag J. S. Moser a i./Komisia (C‑170/02 P, EU:C:2003:501, body 27 až 30), ktorý podal Všeobecný súd, sa Všeobecný súd nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď zamietol výhradu odvolateliek, podľa ktorej mala Komisia v spornom rozhodnutí rozhodnúť o transakcii B8‑28/19.
94
Okrem toho treba uviesť, že na rozdiel od toho, čo tvrdia odvolateľky vo svojich odvolaniach, Všeobecný súd spomenul a overil posúdenia Komisie týkajúce sa nadobudnutia menšinového podielu spoločnosti RWE v spoločnosti E.ON (pozri body 61 až 71 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj body 60 až 70 rozsudku T‑317/20; pozri tiež body 269, 308 a 364 posledné vety a bod 370 a nasl. rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20, ako aj body 268, 307 a 363 posledné vety a bod 369 a nasl. rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20).
95
V druhom rade, pokiaľ ide o výhradu založenú na skreslení skutkového stavu Všeobecným súdom, keďže na rozdiel od toho, čo tento súd uviedol v bodoch 70 a 71 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bodoch 69 a 70 rozsudku T‑317/20 odvolateľky najskôr skutočne poskytli vysvetlenia na podporu svojich tvrdení týkajúcich sa vplyvu a kontroly vykonávanej spoločnosťou RWE v rámci spoločnosti E.O., ďalej IRA im nikdy nebola oznámená a napokon táto dohoda nebránila spoločnosti RWE v tom, aby sa od nej pri výkone svojho hlasovacieho práva odchýlila, z ustálenej judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že výhrady smerujúce proti doplňujúcim dôvodom rozhodnutia Všeobecného súdu nemôžu viesť k zrušeniu tohto rozhodnutia, a sú teda neúčinné (rozsudok z 28. októbra 2021, Vialto Consulting/Komisia, C‑650/19 P, EU:C:2021:879, bod 86).
96
Dôvody uvedené Všeobecným súdom v bodoch 65 až 68 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bodoch 64 až 67 rozsudku T‑317/20 však postačujú na odôvodnenie toho, že Všeobecný súd v týchto rozsudkoch zamietol prvú časť prvého žalobného dôvodu, ktorou odvolateľky Komisii vytýkali, že nevykonala kontrolu transakcie B8‑28/19. Skutočnosť, že tak bod 69 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj bod 68 rozsudku T‑317/20 začínajú slovami „v každom prípade“ potvrdzuje toto posúdenie.
97
Keďže v štádiu odvolania sa odvolateľkám nepodarilo preukázať v rámci výhrady, ktorú uviedli na podporu tejto časti druhého odvolacieho dôvodu, že tieto body napadnutých rozsudkov sú postihnuté nesprávnym právnym posúdením, táto výhrada sa musí zamietnuť.
98
V treťom rade, pokiaľ ide o tvrdenie odvolateliek, podľa ktorého Komisii a Všeobecnému súdu prislúchalo preskúmať nadobudnutie 16,67 % podielu v spoločnosti E.ON spoločnosťou RWE, aj keby toto nadobudnutie samo osebe nepredstavovalo koncentráciu v zmysle nariadenia č. 139/2004, v bode 94 tohto rozsudku už bolo uvedené, že Komisia posúdila toto nadobudnutie menšinového podielu, čo Všeobecný súd v napadnutých rozsudkoch riadne uviedol a overil.
99
Za týchto podmienok sa prvá časť druhého odvolacieho dôvodu musí zamietnuť ako nedôvodná.
2.
O druhej časti
a)
Argumentácia účastníkov konania
100
Odvolateľky uvádzajú, že Všeobecný súd v bodoch 74 až 119 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bodoch 73 až 118 rozsudku T‑317/20, zamietol ich tvrdenia, podľa ktorých transakcie M.8871, M.8870 a B8‑28/19 tvoria jedinú koncentráciu. Tento výklad pojmu „koncentrácia“ v zmysle nariadenia č. 139/2004 zo strany Všeobecného súdu je v rozpore s cieľmi Zmluvy o FEÚ a významom odôvodnenia 20 tohto nariadenia, ako aj so znením konsolidovaného oznámenia o právomoci. Hoci toto odôvodnenie 20 nie je prevzaté do znenia uvedeného nariadenia, normotvorca Únie v ňom potvrdzuje, že vychádza zo širokého poňatia pojmu „koncentrácia“, pričom nevylučuje, že úzko súvisiace výmenné transakcie môžu tiež predstavovať jedinú koncentráciu. Okrem toho rovnako široké znenie článku 3 nariadenia č. 139/2004 umožňuje, aby sa viacero transakcií, ktorými rôzne podniky získavajú kontrolu nad rôznymi „inými“ podnikmi, považovalo za jednu koncentráciu, čo v konečnom dôsledku nie je spochybnené článkom 5 ods. 2 druhým pododsekom nariadenia č. 139/2004. Všeobecný súd to potvrdil vo svojom rozsudku z 23. februára 2009, Cementbouw Handel & Industrie/Komisia (T‑282/02, EU:T:2006:64, bod 111 a nasl.).
101
Na rozdiel od toho, ako Všeobecný súd rozhodol v bodoch 84 a 85 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bodoch 83 a 84 rozsudku T‑317/20, spoločné preskúmanie výmenných transakcií nebolo vylúčené zámernou voľbou normotvorcu, ani tým, že nerozhodol, že rozhodujúce je len konsolidované oznámenie o právomoci. V zelenej knihe o revízii nariadenia Rady (EHS) č. 4064/89 z 21. decembra 1989 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi [KOM(2001) 745 v konečnom znení] (ďalej len „zelená kniha“) však Komisia požadovala, aby sa výmenné transakcie považovali za jednu a tú istú koncentráciu. V priebehu legislatívneho procesu však diskusia o plánovanej revízii viedla k tomu, že uplatňovanie pojmu „koncentrácia“ v prípade viacnásobných nadobudnutí je zaručené prostredníctvom odôvodnenia 20.
102
Navyše konsolidované oznámenie o právomoci je len interným správnym opatrením, ktoré nie je pre Všeobecný súd záväzné. Generálna advokátka Kokott vo svojich návrhoch vo veci Austria Asphalt (C‑248/16, EU:C:2017:322), tiež spresnila, že toto oznámenie nie je súčasťou relevantného právneho rámca. Všeobecný súd sa teda dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď svoje posúdenie výmenných transakcií založil na bodoch 41 a 44 uvedeného oznámenia a odmietol považovať transakcie M.8871, M.8870 a B8‑28/19 za jedinú koncentráciu.
103
Komisia, RWE a E.ON, ako aj nemecká vláda tvrdenia odvolateliek spochybňujú.
b)
Posúdenie Súdnym dvorom
104
V druhej časti druhého odvolacieho dôvodu, ktorá sa v podstate týka úvah Všeobecného súdu uvedených v bodoch 74 až 86 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bodoch 73 až 85 rozsudku T‑317/20, odvolateľky vytýkajú Všeobecnému súdu jeho výklad pojmu „jediná koncentrácia“. Podľa nich jediná koncentrácia môže zahŕňať viacero transakcií, ktorými rôzne podniky získavajú kontrolu nad rôznymi inými podnikmi. Výklad pojmu „koncentrácia“ v zmysle nariadenia č. 139/2004 zo strany Všeobecného súdu je v rozpore s cieľmi Zmluvy o FEÚ a významom odôvodnenia 20 tohto nariadenia, ako aj so znením konsolidovaného oznámenia o právomoci.
105
V bodoch 74 až 77 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bodoch 73 až 76 rozsudku T‑317/20 Všeobecný súd po tom, čo uviedol, že pojem „jediná koncentrácia“ sa nachádza len v odôvodnení 20 nariadenia č. 139/2004, na jednej strane poznamenal, že toto odôvodnenie 20 neobsahuje vyčerpávajúcu definíciu podmienok, za ktorých dve alebo viaceré transakcie predstavujú jedinú koncentráciu, a na druhej strane pripomenul, že odôvodnenie nariadenia síce môže objasniť výklad, ktorý sa má dať právnej norme, avšak nemôže byť takouto normou ani viesť k definícii, ktorá nie je v súlade s ustanoveniami nariadenia, v ktorého preambule je uvedené.
106
V bode 78 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bode 77 rozsudku T‑317/20 Všeobecný súd z toho vyvodil, že pojem „jediná koncentrácia“ sa má vykladať spôsobom zlučiteľným s pojmom „koncentrácia“ definovaným v článku 3 ods. 1 nariadenia č. 139/2004 bez toho, aby sa rozšírila pôsobnosť tohto ustanovenia.
107
V bodoch 79 a 80 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bodoch 78 a 79 rozsudku T‑317/20 Všeobecný súd z článku 3 ods. 1 nariadenia č. 139/2004 vyvodil, že na to, aby sa dve alebo viaceré transakcie považovali za jedinú koncentráciu v zmysle tohto nariadenia, je okrem vzájomnej závislosti týchto transakcií v tom zmysle, že tieto transakcie by sa jedny bez druhých neuskutočnili, potrebné najmä to, aby výsledok týchto transakcií spočíval v poskytnutí hospodárskej kontroly jednému alebo viacerým podnikom nad činnosťou jedného alebo viacerých iných podnikov.
108
V bodoch 81 až 86 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bodoch 80 až 85 rozsudku T‑317/20 Všeobecný súd odpovedal na tvrdenie odvolateliek, podľa ktorého odôvodnenie 20 nariadenia č. 139/2004 konkretizovalo vôľu Komisie uvedenú v zelenej knihe považovať výmeny aktív veľmi všeobecne za jedinú koncentráciu s cieľom zabezpečiť súdržné posúdenie transakcie ako celku, keď konštatoval, že normotvorca Únie sa v nariadení č. 139/2004 touto vôľou neriadil a dospel k záveru, že vzhľadom na podmienky pripomenuté v bode 80 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bode 79 rozsudku T‑317/20 sa pojem „jediná koncentrácia“ nemôže uplatniť, ak nezávislé podniky získajú kontrolu nad odlišnými cieľmi, ako je to v prípade výmeny aktív.
109
Na rozdiel od tvrdení odvolateliek tieto posúdenia Všeobecného súdu nie sú v rozpore s cieľmi Zmluvy o FEÚ, ani s významom odôvodnenia 20 nariadenia č. 139/2004, ani so znením konsolidovaného oznámenia o právomoci.
110
Všeobecný súd v prvom rade správne konštatoval, že odôvodnenie 20 nariadenia č. 139/2004 nie je záväzné a nemôže viesť k definícii pojmu „jediná koncentrácia“, ktorá nie je v súlade s článkom 3 tohto nariadenia.
111
Všeobecný súd ďalej tiež v podstate správne uviedol, že z článku 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 139/2004 vyplýva, že dve alebo viaceré transakcie môžu predstavovať jedinú koncentráciu na účely kontroly koncentrácií len vtedy, ak okrem ich nevyhnutnej vzájomnej závislosti vedú k poskytnutiu výlučnej kontroly jednému podniku alebo spoločnej kontroly dvom alebo viacerým podnikom nad jedným alebo viacerými ďalšími podnikmi.
112
Všeobecný súd sa nedopustil nesprávneho posúdenia ani tým, že konštatoval, že cieľom zelenej knihy bolo začať konzultačný proces, že táto kniha nezaložila žiadnu povinnosť pre Komisiu a napokon, že návrhy tejto zelenej knihy týkajúce sa transakcií výmeny aktív normotvorca Únie v nariadení č. 139/2004 nekonkretizoval.
113
Pokiaľ ide o odkaz odvolateliek na článok 5 ods. 2 druhý pododsek nariadenia č. 139/2004, treba poznamenať, že toto ustanovenie iba určuje okamih, od ktorého sa viacero transakcií spočívajúcich v nadobúdaní musí na účely výpočtu výšky obratu považovať za jedinú koncentráciu. Naproti tomu uvedené ustanovenie nedefinuje samotný pojem „koncentrácia“.
114
Pokiaľ ide napokon o konsolidované oznámenie o právomoci, treba uviesť, že na rozdiel od toho, čo tvrdia odvolateľky, Všeobecný súd v bodoch 84 a 85 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bodoch 83 a 84 rozsudku T‑317/20 nerozhodol, že na účely definície pojmu „jediná koncentrácia“ je rozhodujúce len toto oznámenie. Uviedol totiž, že vzhľadom na to, že návrhy zelenej knihy týkajúce sa transakcií výmeny aktív neboli normotvorcom Únie začlenené do konečného znenia nariadenia č. 139/2004, tieto návrhy nie sú v prejednávanej veci relevantné, takže je v tomto ohľade relevantné len toto nariadenie a uvedené oznámenie. Okrem toho samotná skutočnosť, že konsolidované oznámenie o právomoci nemá záväznú povahu, nemôže mať sama osebe za následok, že by zohľadnenie tohto oznámenia Všeobecným súdom znamenalo nesprávne právne posúdenie napadnutých rozsudkov, a to tým skôr, že odvolateľky nepreukázali, že výklad prijatý Komisiou v tomto oznámení nemôže mať základ v nariadení č. 139/2004.
115
Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že Všeobecný súd v bode 86 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20 a T‑319/20, ako aj v bode 85 rozsudku T‑317/20 správne dospel k záveru, že pojem „jediná koncentrácia“ sa neuplatní tam, kde nezávislé podniky získajú kontrolu nad rôznymi cieľmi, ako je to, podobne ako v prejednávanej veci, pri výmene aktív.
116
Druhá časť druhého odvolacieho dôvodu sa teda musí zamietnuť.
117
Z toho vyplýva, že druhý odvolací dôvod odvolaní sa zamieta.
C. O treťom odvolacom dôvode založenom na nesprávnom uplatnení článku 2 nariadenia č. 139/2004
1.
O prvej časti
a)
Argumentácia účastníčok konania
118
Odvolateľky tvrdia, že v bodoch 205 až 228 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 204 až 227 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu, keďže potvrdzujú zjavne nesprávne posúdenie relevantného trhu, ktorého sa dopustila Komisia.
119
V bodoch 220 a 221 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 219 a 220 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 sa Všeobecný súd domnieval, že „bez ohľadu na to, aké definície trhu… sa nakoniec prijmú, koncentrácia nevyvoláva obavy v súvislosti s hospodárskou súťažou“ a že odvolateľky neuviedli „nijaké konkrétne tvrdenie“, ani „konkrétne nevysvet[lili], prečo mala Komisia prijať odlišnú definíciu… trhov“. Toto opísanie skresľuje skutkový stav a porušuje dôkazné požiadavky, ktoré možno uložiť odvolateľkám. Odvolateľky totiž vo svojich žalobách a v štúdii, ktorá bola vyhotovená na ich žiadosť podnikom poskytujúcim ekonomické poradenstvo a bola predložená Komisii (ďalej len „štúdia Oxera“), presne uviedli vlastnú definíciu trhu a z toho vyvodzované závery, na základe ktorých Komisii vytýkali nedostatočné vyšetrovanie a/alebo zjavne nesprávne posúdenie, keďže ponechala vymedzenie trhu otvorené. Všeobecný súd teda mal k dispozícii všetky dôkazy, aby mohol rozhodnúť.
120
Všeobecný súd a Komisia nemohli nevedieť o definícii trhu. V spornom rozhodnutí sa neuvádza, prečo sa Komisia napriek vyššie uvedeným dôkazom domnievala, že rastúca trhová sila RWE na trhu prvého predaja elektriny nepredstavuje žiadny problém bez ohľadu na možné definície trhu.
121
Komisia, RWE a E.ON, ako aj nemecká vláda tvrdenia odvolateliek spochybňujú.
b)
Posúdenie Súdnym dvorom
122
V prvej časti tretieho odvolacieho dôvodu odvolateľky tvrdia, že v bodoch 205 až 228 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 204 až 227 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu, keďže Všeobecný súd nevytkol zjavne nesprávne posúdenie relevantného trhu, ktorého sa mala dopustiť Komisia v spornom rozhodnutí.
123
Pokiaľ ide o preskúmanie odvolania, ktoré prináleží Súdnemu dvoru, treba v súlade s článkom 256 ZFEÚ a článkom 58 prvým odsekom Štatútu Súdneho dvora Európskej únie pripomenúť, že odvolanie sa obmedzuje na právne otázky. Všeobecný súd je preto ako jediný oprávnený zistiť a posúdiť relevantný skutkový stav, ako aj posúdiť dôkazy. S výnimkou prípadu ich skreslenia preto posúdenie skutkových okolností a dôkazov nepredstavuje právnu otázku, ktorá ako taká podlieha preskúmaniu Súdneho dvora v rámci odvolacieho konania (rozsudok zo 16. januára 2019, Komisia/United Parcel Service, C‑265/17 P, EU:C:2019:23, bod 11 a citovaná judikatúra).
124
Okrem toho odvolateľ, ktorý tvrdí, že Všeobecný súd skreslil skutkové okolnosti a dôkazy, musí presne označiť dôkazy, ktoré boli skreslené, a preukázať chyby v analýze, ktoré podľa jeho posúdenia viedli Všeobecný súd k tomuto skresleniu (rozsudok zo 4. októbra 2024, thyssenkrupp/Komisia, C‑581/22 P, EU:C:2024:821, bod 102 a citovaná judikatúra). Toto skreslenie predpokladá, že Všeobecný súd zjavne prekročil hranice primeraného posúdenia dôkazov [rozsudok zo 4. júla 2024, Portugalsko/Komisia (Slobodné pásmo Madeira), C‑736/22 P, EU:C:2024:579, bod 56 a citovaná judikatúra]. Nestačí teda preukázať, že dokument možno vykladať inak, ako ho vyložil Všeobecný súd. Napokon skreslenie musí zjavne vyplývať z dokumentov v spise bez toho, aby bolo potrebné vykonať nové posúdenie skutkového stavu a dôkazov (rozsudok z 13. júla 2023, Komisia/CK Telecoms UK Investments, C‑376/20 P, EU:C:2023:561, bod 142 a citovaná judikatúra).
125
Okrem toho Súdny dvor nemá ani právomoc skúmať dôkazy, ktoré Všeobecný súd uznal na podporu skutkového stavu, ktorý konštatuje, pretože iba Všeobecnému súdu prináleží posúdiť hodnotu, ktorú treba priznať dôkazom, ktoré mu boli predložené (pozri v tomto zmysle rozsudok z 24. januára 2002, Conserve Italia/Komisia, C‑500/99 P, EU:C:2002:45, bod 59 a citovanú judikatúru). Všeobecný súd má tiež ako jediný právomoc rozhodnúť, či tieto dôkazy postačujú alebo musia byť doplnené (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. novembra 2007, Sniace/Komisia, C‑260/05 P, EU:C:2007:700, bod 77 a citovanú judikatúru).
126
Pokiaľ ide o kritérium preskúmania napadnutého rozhodnutia, ktoré prislúcha Všeobecnému súdu, treba pripomenúť, že ako Súdny dvor rozhodol v súvislosti s nariadením Rady (EHS) č. 4064/89 z 21. decembra 1989 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Ú. v. ES L 395, 1989, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 31) (rozsudok z 15. februára 2005, Komisia/Tetra Laval, C‑12/03 P, EU:C:2005:87, bod 38), hmotnoprávne pravidlá nariadenia č. 139/2004 priznávajú Komisii určitú diskrečnú právomoc, najmä pokiaľ ide o komplexné ekonomické posúdenia. Preto preskúmanie tejto právomoci, ktorá je základná pre vymedzenie noriem vo veciach koncentrácií, súdom Únie, sa musí uskutočňovať s prihliadnutím na rozsah voľnej úvahy, ktorá je v pozadí noriem ekonomického charakteru tvoriacich časť úpravy koncentrácií.
127
Treba dodať, že Všeobecnému súdu neprináleží, aby v rámci preskúmania komplexných ekonomických posúdení, ktoré uskutočňuje v súvislosti s komplexnými ekonomickými posúdeniami Komisie, nahradil ekonomické posúdenie Komisie svojím vlastným posúdením (pozri v tomto zmysle rozsudky z 2. septembra 2010, Komisia/Scott, C‑290/07 P, EU:C:2010:480, body 64 a 66, ako aj z 24. januára 2013, Frucona Košice/Komisia, C‑73/11 P, EU:C:2013:32, bod 75). Z toho vyplýva, že preskúmanie komplexných ekonomických posúdení vykonaných Komisiou pri výkone voľnej úvahy, ktorú jej priznáva nariadenie č. 139/2004, vykonávané Všeobecným súdom, sa týka overenia dodržania procesných pravidiel a pravidiel odôvodnenia, ako aj vecnej správnosti skutkových zistení, neexistencie zjavne nesprávneho posúdenia a zneužitia právomoci (rozsudok z 13. júla 2023, Komisia/CK Telecoms UK Investments, C‑376/20 P, EU:C:2023:561, bod 84).
128
V prejednávanej veci a vzhľadom na vyššie uvedené treba uviesť, že Všeobecný súd sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bode 210 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 209 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 pripomenul, že definícia relevantného trhu môže byť vzhľadom na to, že zahŕňa komplexné ekonomické posúdenia zo strany Komisie, predmetom iba obmedzeného preskúmania zo strany Všeobecného súdu.
129
V bodoch 219 až 228 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 218 až 227 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd preskúmal odôvodnenie sporného rozhodnutia a argumentáciu odvolateliek a konštatoval, že odvolateľky nepreukázali, že Komisia sa pri definícii relevantného trhu dopustila zjavne nesprávneho posúdenia.
130
Pokiaľ ide o výhradu odvolateliek, podľa ktorej v rozsahu, v akom Všeobecný súd uvádza, že neuviedli žiadne konkrétne tvrdenie na spochybnenie posúdenia Komisie, podľa ktorého koncentrácia nevyvolávala problém z hľadiska hospodárskej súťaže bez ohľadu na definície trhu, ktoré boli napokon prijaté, tento súd skreslil skutkový stav a nedodržal dôkazné požiadavky, ktoré mohli byť uložené, treba ju zamietnuť. Zo znenia týchto bodov ako celku totiž vzhľadom na hranice, do ktorých patrí preskúmanie komplexných ekonomických posúdení Komisie Všeobecným súdom, vyplýva, že Všeobecný súd v nich nepotvrdil, že žaloby, ktoré mu boli predložené, neobsahujú tvrdenia spochybňujúce posúdenie Komisie týkajúce sa definície relevantného trhu. V tejto súvislosti Všeobecný súd navyše osobitne poukázal na argumentáciu odvolateliek, podľa ktorej je trh s elektrickou energiou z obnoviteľných zdrojov energie, na ktorý sa vzťahuje Gesetz für den Ausbau erneuerbarer Energien (Erneuerbare‑Energien‑Gesetz – EEG 2017) (nemecký zákon o energii z obnoviteľných zdrojov) z 21. júla 2014 (BGBl. 2014 I, s. 1066, ďalej len „zákon EEG“) autonómnym trhom. Všeobecný súd však v podstate konštatoval neexistenciu dôkazov o osobitných vlastnostiach rôznych zdrojov energie, ich nezameniteľnosti, podmienok hospodárskej súťaže a štruktúry dopytu a ponuky, ktoré by v rámci obmedzeného preskúmania, ktoré mu prináleží, odôvodňovali konštatovanie, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia relevantného trhu. Na rozdiel od toho, čo tvrdia odvolateľky, Všeobecný súd nemení dôkazné požiadavky kladené na každého účastníka konania, ktorý sa odvoláva na určité skutočnosti, ale v týchto bodoch napadnutých rozsudkov len uvádza, že dôkazy predložené odvolateľkami nemôžu spochybniť posúdenia Komisie týkajúce sa relevantného trhu s výrobkami.
131
Za týchto podmienok treba konštatovať, že odvolateľky sa svojou výhradou v skutočnosti snažia pred Súdnym dvorom spochybniť posúdenie, ktoré vykonal Všeobecný súd, v súvislosti s dôkazmi, ktoré mu boli predložené, a dosiahnuť nové preskúmanie skutkového stavu Súdnym dvorom. Ako však vyplýva z bodu 123 tohto rozsudku, posúdenie skutkového stavu a dôkazov nepredstavuje, s výnimkou prípadu skreslenia, ktoré nebolo v prejednávanej veci nepreukázané, právnu otázku, ktorá ako taká podlieha preskúmaniu Súdnym dvorom.
132
Prvá časť tretieho odvolacieho dôvodu sa teda musí zamietnuť.
2.
O druhej časti
a)
Argumentácia účastníkov konania
133
Odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa v bodoch 229 až 259 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 228 až 258 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď schválil nedostatočnú analýzu budúceho vývoja účinkov koncentrácie, pretože bola príliš krátkodobá.
134
V prvom rade Všeobecný súd totiž v bodoch 233 a 234 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 232 a 233 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 nesprávne vychádzal z toho, že preskúmanie trhových podielov je dostatočné, zatiaľ čo dôkazy predložené odvolateľkami predstavujú „hypotetick[é] skutočnost[i], ktorých hospodársky význam nemožno posúdiť“„s primeranou mierou chybovosti“.
135
V druhom rade Všeobecný súd v bodoch 235 až 239 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 234 až 238 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 nesprávne nevytkol Komisii to, že nedostatočne zohľadnila vývoj energetickej transformácie a ukončenie využívania jadrovej energie k 31. decembru 2022, keď v súvislosti s účinkami koncentrácie na trhové podiely spoločnosti RWE celkovo rozlišovala medzi obdobím pred rokom 2022 a nasledujúcim obdobím. Po prvé samotný Všeobecný súd konštatoval, že tieto úvahy sa obmedzovali na trhové podiely držané spoločnosťou RWE, čím sa nezohľadňujú osobitosti trhu prvého predaja elektrickej energie. Po druhé v odôvodneniach 30, 35, 62 a 65 sporného rozhodnutia Komisia dostatočne nepreskúmala účinky koncentrácie po roku 2022, ale len konštatovala, že kapacity jadrových zariadení prevedených spoločnosťou E.ON zaniknú po ukončení používania jadrovej energie v priebehu roka 2022, a že takéto účinky sú teda obmedzené. To však nie je v súlade s článkom 2 nariadenia č. 139/2004, ktorý vyžaduje, aby sa analýza budúceho vývoja vykonala s veľkou pozornosťou, pretože celková transakcia a trvalý zánik potenciálnej hospodárskej súťaže zo strany spoločnosti E.ON ovplyvnia hospodársku súťaž na trhu prvého predaja elektrickej energie, a to aj po ukončení využívania výrobných kapacít jadrových elektrární v priebehu roka 2022. Po tretie nemožno hovoriť o náležitej starostlivosti pri vypracovaní analýzy budúceho vývoja, keďže samotná Komisia v odôvodnení 62 sporného rozhodnutia, ktoré uvádzajú napadnuté rozsudky (bod 236 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bod 235 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20), pripúšťa, že v tejto súvislosti nevykonala úplné vyšetrovanie. Opis skutkového stavu v napadnutých rozsudkoch v rozsahu, v akom je v rozpore s obsahom sporného rozhodnutia, skresľuje toto rozhodnutie na ujmu odvolateliek.
136
V treťom rade Všeobecný súd tým, že v bode 240 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 239 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 uviedol, že „je odôvodnené domnievať sa, že na účely vykonania svojej analýzy [Komisia] vychádzala z obdobia 3 až 5 rokov od oznámenia koncentrácie, ku ktorému došlo v roku 2019“, pripísal Komisii na základe toho, že skreslil skutkový stav, prognózy, ktoré zo sporného rozhodnutia vôbec nevyplývajú.
137
Ani túto predpokladanú vyhliadku na dobu troch až piatich rokov však nemožno považovať za obozretnú prognózu, keďže toto obdobie je zjavne príliš krátke na preskúmanie účinkov koncentrácie na trh prvého predaja elektrickej energie. Okrem toho Všeobecný súd zastával názor, že obdobia desiatich až pätnástich rokov, ktoré Komisia použila v iných konaniach, sú irelevantné, hoci sa tieto veci týkali rovnako ako v prejednávanej veci prognóz vo vzťahu k trhom výroby elektrickej energie. Rovnako by nebolo správne tvrdiť, že Komisia nemala k dispozícii informácie, ktoré by jej umožnili „vykonať analýzu budúceho vývoja v dlhodobejšom horizonte“ (bod 246 a nasl. rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bod 245 a nasl. rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20). Napokon je tiež nesprávne, že Všeobecný súd v bode 257 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 256 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 odmietol narušenie hospodárskej súťaže, na ktoré poukázali odvolateľky v dôsledku financovania ukončenia využívania uhlia spoločnosťou RWE zo strany nemeckej vlády z dôvodu, že toto financovanie bolo vyhlásené za zlučiteľné s ustanoveniami upravujúcimi štátnu pomoc vo veci SA.58181.
138
Komisia, RWE a E.ON, ako aj nemecká vláda tvrdenia odvolateliek spochybňujú.
b)
Posúdenie Súdnym dvorom
139
V druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu, ktorá sa týka bodov 229 až 259 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bodov 228 až 258 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20, odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď schválil analýzu budúceho vývoja, ktorá je podľa nich, pokiaľ ide o účinky koncentrácie, nedostatočná, pretože je príliš krátkodobá.
140
V bodoch 231 až 235 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 230 až 234 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd s odkazom na článok 2 ods. 2 a 3 nariadenia č. 139/2004 pripomenul, že v rámci kontroly koncentrácií sa od Komisie vyžaduje, aby poskytla prognózu budúceho vývoja trhu. Všeobecný súd uviedol, že táto analýza budúceho vývoja sa musí vykonať s veľkou opatrnosťou, lebo nejde o preskúmanie minulých udalostí, pre ktoré sú často k dispozícii mnohé informácie umožňujúce pochopenie ich príčin, ale o odhad udalostí, ktoré nastanú v budúcnosti s viac alebo menej vysokou pravdepodobnosťou, ak sa neprijme rozhodnutie zakazujúce alebo spresňujúce podmienky zamýšľanej koncentrácie. Všeobecný súd spresnil, že analýza predpokladaného vývoja, v ktorej sa skúma, ako by koncentrácia mohla zmeniť faktory určujúce stav hospodárskej súťaže na danom trhu, si vyžaduje predstavu rôzneho reťazenia príčin a následkov s cieľom vybrať tie, ktoré sú najpravdepodobnejšie. Všeobecný súd napokon pripomenul, že posúdenie koncentrácie sa uskutočňuje výlučne na základe skutkových a právnych okolností existujúcich v čase oznámenia tejto koncentrácie, a nie na základe hypotetických skutočností, ktorých hospodársky význam nemožno posúdiť v čase prijatia rozhodnutia o povolení. Všeobecný súd z toho vyvodil, že od Komisie sa očakáva, že vykoná posúdenie účinkov koncentrácie v období, ktorého maximálna dĺžka nemôže presiahnuť horizont, v ktorom s dostatočnou mierou istoty nastanú určité udalosti. Nemožno teda od Komisie požadovať, aby vykonala analýzu budúceho vývoja na základe prvkov, ktorých dlhodobé účinky by nemohla s primeranou mierou chybovosti predvídať.
141
Všeobecný súd poznamenal, že Komisia v spornom rozhodnutí rozlišovala dve obdobia, z ktorých prvé trvalo od uskutočnenia koncentrácie do 31. decembra 2022, čo je dátum, ktorý nemecký zákonodarca zvolil pre ukončenie využívania jadrovej energie, a druhé po tomto dátume, pričom Všeobecný súd poznamenal, že Komisia nešpecifikovala maximálny horizont tohto druhého obdobia a považoval za primerané vychádzať z toho, že táto inštitúcia založila svoju analýzu na období troch až piatich rokov od oznámenia tejto koncentrácie, ku ktorému došlo v priebehu roka 2019 (body 236 až 240 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, a T‑315/20, ako aj body 235 až 239 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20).
142
Na výhradu odvolateliek, podľa ktorej Komisia mala v súlade so svojou predchádzajúcou rozhodovacou praxou zohľadniť skôr obdobie analýzy budúceho vývoja v trvaní 15 až 20 rokov, a to podľa nich vzhľadom na dĺžku trvania investičných cyklov typických pre trh s elektrickou energiou a na otrasy, ktorým tento trh čelí v dôsledku energetickej transformácie a ukončenia využívania jadrovej energie, Všeobecný súd odpovedal, že v týchto skorších veciach Komisia disponovala informáciami, ktoré jej s primeranou istotou umožnili predvídať vývoj trhu počas takéhoto obdobia (bod 245 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bod 244 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20).
143
Všeobecný súd skúmal, či Komisia mala v prejednávanej veci k dispozícii informácie, ktoré by jej umožnili vykonať analýzu budúceho v dlhodobejšom horizonte, než bola analýza vykonaná v spornom rozhodnutí (body 246 až 258 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj body 245 až 257 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20). V tejto súvislosti poznamenal, že odvolateľky uviedli len svoje vlastné investičné projekty bez toho, aby spomenuli projekty, ktoré by RWE mohla uskutočniť v dôsledku koncentrácie, a že naopak odvolateľky upozornili na to, že RWE a E.ON by mohli byť po koncentrácii odradené od uskutočnenia masívnych investícií. Všeobecný súd z toho vyvodil, že aj keby boli investičné cykly v tomto odvetví rozložené na obdobia 15 až 20 rokov, ako tvrdili odvolateľky, Komisia už len z tohto dôvodu nemohla svoju analýzu budúceho vývoja založiť na takomto období (bod 249 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bod 248 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20). Pokiaľ ide o potenciálny vplyv ukončenia využívania uhlia, Všeobecný súd uviedol, že Gesetz zur Reduzierung und zur Beendigung der Kohleverstromung (zákon o znižovaní a ukončení výroby elektriny z uhlia) z 8. augusta 2020 (BGBl. 2020 I, s. 1818, ďalej len „zákon o ukončení využívania uhlia“) bol prijatý po prijatí napadnutého rozhodnutia, ale že bol prijatý po predložení správy, ktorá predchádzala tomuto prijatiu a v ktorej sa plánovalo ukončenie využívania uhlia v roku 2038 (body 250 a 251 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj body 249 a 250 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20). Všeobecný súd poznamenal, že v uvedenej správe sa neuvádzal presný dátum ukončenia prevádzky uhoľných elektrární spoločnosti Uniper SE – spoločnosti, ktorej zánik uvádzajú odvolateľky na podporu tvrdenia, že štruktúra trhu sa zmení v prospech spoločnosti RWE –, ale uvádzalo sa v nej, že prevádzkovateľ uhoľnej bane dodávajúcej spoločnosti Uniper zvažoval prevádzku až do polovice 30. rokov 21. storočia (body 252 a 253 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj body 251 a 252 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20). Všeobecný súd po tom, čo odkázal na tlačovú správu nemeckej vlády z 15. januára 2020, v ktorej sa poukazovalo na dohodu so spolkovými krajinami o ukončení využívania uhlia, na tlačovú správu spoločnosti Uniper z 30. januára 2020, ktorá uvádzala jej vôľu ukončiť využívanie uhlia a určité prognózy týkajúce sa neuvedenia uhoľnej elektrárne Datteln 4 do prevádzky, poznamenal, že práve v tomto kontexte bol prijatý zákon o ukončení využívania uhlia, ktorého článok 4 síce stanovuje harmonogram znižovania a zastavenia emisií z uhoľných elektrární, no na rozdiel od zákona o ukončení využívania jadrovej energie neuvádza názvy dotknutých uhoľných elektrární (body 253 a 254 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj body 252 a 253 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20).
144
Všeobecný súd z toho vyvodil, že aj keby Komisia vedela, že sa pripravuje zákon o ukončení využívania uhlia a že Uniper ukončí prevádzku svojich uhoľných elektrární, nemohla v čase prijatia sporného rozhodnutia poznať presné podmienky tohto zákona, ktoré boli spresnené až v januári 2020. Tiež uviedol, že odvolateľky sa zaoberajú len spoločnosťou Uniper a nezohľadňujú pravdepodobné účinky uvedeného zákona na RWE, ktorá tiež vlastní uhoľné elektrárne. Napokon uviedol, že keďže zariadenia spoločnosti E.ON na výrobu elektrickej energie z konvenčných zdrojov, ktoré sú dotknuté koncentráciou, sú jadrovými zariadeniami, a nie uhoľnými elektrárňami, Komisia nemusela zohľadniť zmeny, ktoré tento zákon priniesol na trhu výroby a veľkoobchodných dodávok elektrickej energie, aby rozumne predvídala účinky koncentrácie na takto nanovo definovaný trh. Všeobecný súd dodal, že je to odôvodnené tým viac, že vzhľadom na to, že ukončenie využívania uhlia sa malo rozložiť do roku 2038, takýto postup by si vyžadoval, aby Komisia vypracovala prognózu do veľmi vzdialenej budúcnosti, ktorá by mohla byť poznačená výskytom zmien, ktoré ešte neboli predvídateľné a ktoré by napriek tomu mohli ďalej zmeniť štruktúru trhu (bod 255 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bod 254 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20).
145
Pokiaľ ide o tvrdenie odvolateliek, podľa ktorého zákon o ukončení využívania uhlia narušuje hospodársku súťaž, keďže nemecká vláda poskytuje spoločnosti RWE značné finančné prostriedky, Všeobecný súd konštatoval, že Komisia nekvalifikovala mechanizmus verejného obstarávania Spolkovej republiky Nemecko ako narušenie hospodárskej súťaže, ale dospela k záveru, že pomoc, ktorú predstavujú tieto finančné prostriedky, je zlučiteľná s vnútorným trhom (bod 257 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bod 256 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20).
146
Všeobecný súd dospel k záveru, že Komisia nemala k dispozícii informácie, ktoré by jej umožnili vykonať analýzu budúceho vývoja založenú na dlhšom období, než je obdobie, ktoré použila (bod 258 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bod 257 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20).
147
Predovšetkým treba uviesť, že pripomenutie povinností Komisie v bodoch 231 až 233 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 230 až 232 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20, pokiaľ ide o analýzu budúceho vývoja dotknutého trhu, ktorú má táto inštitúcia vykonať, sa prekrýva s posúdeniami Súdneho dvora uvedenými v bodoch 80 až 85 rozsudku z 13. júla 2023, Komisia/CK Telecoms UK Investments (C‑376/20 P, EU:C:2023:561), a že odvolateľky nenamietajú a už vôbec nepreukazujú, že Všeobecný súd sa v uvedených bodoch rozsudkov T‑312/20, T‑313/20, T‑315/20, T‑317/20 a T‑319/20 dopustil nesprávneho právneho posúdenia. Naproti tomu tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď schválil analýzu budúceho vývoja účinkov koncentrácie, ktorá je podľa nich nedostatočná, pretože je príliš krátkodobá.
148
V tejto súvislosti prvá výhrada odvolateliek, pripomenutá v bode 134 tohto rozsudku, podľa ktorej Všeobecný súd naznačil, že preskúmanie trhových podielov je dostatočné, vychádza z nesprávneho výkladu napadnutých rozsudkov. V bodoch 233 a 234 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 232 a 233 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 totiž Všeobecný súd neuviedol, že preskúmanie trhových podielov je postačujúce, ani sa nevyjadril ku kvalite dôkazov predložených odvolateľkami, ale len pripomenul rozsah povinnosti Komisie vykonať preskúmanie.
149
Pokiaľ ide o druhú výhradu odvolateliek založenú na tom, že Komisia dostatočne nezohľadnila vývoj energetickej transformácie a ukončenie využívania jadrovej energie, treba uviesť, že táto výhrada sa týka posúdení vykonaných Komisiou v spornom rozhodnutí, a nie zistení Všeobecného súdu. Pokiaľ ide o posledné uvedené, uvedená výhrada sa obmedzuje na všeobecné tvrdenia, podľa ktorých na jednej strane Všeobecný súd nezohľadnil osobitosti trhu prvého predaja elektrickej energie a na druhej strane opis skutkových okolností v rozsahu, v akom je v rozpore s obsahom sporného rozhodnutia, skresľuje toto rozhodnutie na ujmu odvolateliek. Okrem toho, že tvrdenie o skreslení musí obsahovať, ako vyplýva z judikatúry citovanej v bode 124 tohto rozsudku, presné uvedenie skreslených skutočností a preukázanie chýb v analýze, ktoré viedli Všeobecný súd k tomuto skresleniu, čo nie je prípad prejednávanej veci, treba v tejto súvislosti uviesť, že odvolateľky svojou výhradou Všeobecnému súdu v skutočnosti nevytýkajú nesprávne právne posúdenie, ale jeho posúdenie dôkazov. Ako však bolo pripomenuté v bode 125 tohto rozsudku, len Všeobecnému súdu prináleží posúdiť hodnotu, ktorú treba priznať dôkazom, ktoré mu boli predložené.
150
Pokiaľ ide o tretiu výhradu odvolateliek, podľa ktorej Všeobecný súd skreslil skutkové okolnosti, keď v bode 240 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 239 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 pripísal Komisii prognózy, ktoré nevyplývajú zo sporného rozhodnutia, treba uviesť, že údajne skreslené skutkové okolnosti nie sú jasne identifikované.
151
Pokiaľ ide o tvrdenie odvolateliek, podľa ktorého prognóza od troch do piatich rokov nemohla predstavovať dostatočný horizont, keďže toto obdobie je podľa odvolateliek príliš krátke pre trh prvého predaja elektrickej energie, ktorý vyžaduje vysoké náklady a vyznačuje sa výrazne dlhšími investičnými cyklami, treba uviesť, že ani článok 2 nariadenia č. 139/2004, ani judikatúra, na ktorú sa odvolávajú odvolateľky, nedefinujú konkrétne obdobie na účely výhľadovej analýzy Komisie týkajúcej sa budúcich účinkov oznámenej koncentrácie. Okrem toho sa odvolateľky touto výhradou, ako aj svojimi tvrdeniami, že Komisia mala k dispozícii informácie, ktoré jej mohli umožniť vykonať analýzu budúceho vývoja, ktorá by bola časovo vzdialenejšia, sa v konečnom dôsledku snažia predložiť Súdnemu dvoru na posúdenie, bez toho, aby preukázali akékoľvek skreslenie alebo nesprávne právne posúdenie Všeobecného súd, posúdenie skutkového stavu vykonané Komisiou a potvrdené Všeobecným súdom v rámci jeho preskúmania zákonnosti sporného rozhodnutia.
152
Za týchto podmienok treba druhú časť tretieho odvolacieho dôvodu zamietnuť.
3.
O tretej časti
a)
Argumentácia účastníkov konania
153
Odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa v bodoch 260 až 336 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 259 až 335 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri posúdení trhovej sily spoločnosti RWE.
154
Všeobecný súd totiž v prvom rade nesprávne kvalifikoval priradenie a výšku aktív spoločnosti E.ON nadobudnutých spoločnosťou RWE. Po prvé bod 286 a nasl. rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bod 285 a nasl. rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 preukazujú, že Všeobecný súd nesprávne kompenzoval kapacity pochádzajúce z malých elektrární spoločnosti innogy prevedené na E.ON kapacitami nadobudnutými spoločnosťou RWE, pričom považoval za preukázané, že činnosť RWE bude upadať (bod 291 in fine rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bod 290 in fine rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20). Toto pochybenie vyplýva zo skutočnosti, že Komisia, ktorej Všeobecný súd v tomto ohľade nič nevytkol, nevymedzila trh. Kapacity týchto malých elektrární sa však nemali spájať s trhom prvého predaja elektrickej energie, na ktorom RWE posilňuje svoje dominantné postavenie, ale s trhom maloobchodnej činnosti, z ktorého sa RWE stiahla v prospech svojho partnera E.ON. Po druhé nominálny nárast trhového podielu spoločnosti RWE, ktorý je zdanlivo nízky v dôsledku ukončenia využívania jadrovej energie a uhlia a súčasného rozvoja výroby elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie, nemožno z hľadiska článku 2 nariadenia č. 139/2004 považovať za „nekritický“. Samotná Komisia sa zaviazala posúdiť „za každých okolností… podiely na trhu vo svetle pravdepodobných trhových podmienok“. Sama tak mala pokračovať vo svojom vyšetrovaní, čo sa nestalo.
155
Ďalej nemecké orgány sa vo svojej analýze Residual Supply Index (index zostatkovej ponuky, ďalej len „RSI“) domnievali, že dodávateľ má trhovú silu, ak zohráva kľúčovú úlohu, a to, že bez jeho zariadení nie je možné uspokojiť dopyt v priebehu viac ako 5 % hodín v danom roku (bod 303 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bod 302 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20). Tak je to práve v prejednávanej veci, ako ukazuje štúdia Oxera, citovaná v bode 310 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 309 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20. Všeobecný súd však rozhodol, že táto zmena nie je na účely uplatnenia článku 2 ods. 2 a 3 nariadenia č. 139/2004 relevantná, pretože podľa jeho názoru sa zvýšenie kľúčovej úlohy RWE o 1,5 percentuálneho bodu (2019) alebo 1,3 percentuálneho bodu (2022) zásadne neodchyľuje od zmeny zistenej v iných štúdiách poskytnutých tretími osobami. To však nespôsobuje neplatnosť konštatovaného prekročenia prahovej hodnoty dominantného postavenia zo strany spoločnosti RWE, ale len potvrdzuje platnosť štúdie Oxera. Všeobecný súd tiež opomenul uviesť, že je nesporné, že Komisia sama nevykonala žiadnu prognózu na základe RSI a že Spolkový úrad pre hospodársku súťaž, ktorý s ňou úzko spolupracuje, posudzoval RSI len z historického hľadiska a nie z hľadiska jeho budúceho vývoja, čo nepredstavuje starostlivú prognózu. Okrem toho Všeobecný súd v bodoch 300 až 311 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 299 až 310 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 nezohľadnil skutočnosť, že Spolkový úrad pre hospodársku súťaž do veľkej miery potvrdil relevantnosť prognóz štúdie Oxera.
156
Napokon, pokiaľ ide o rastúci potenciál RWE strategicky využívať svoj rastúci park elektrární, Všeobecný súd sa dostatočne nezaoberal protichodnými tvrdeniami odvolateliek a na základe nesprávneho výkladu článku 2 nariadenia č. 139/2004 potvrdil tvrdenia Komisie (body 312 až 329 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj body 311 až 328 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20). V bodoch 316 až 322 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 315 až 321 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd zopakoval nepresný opis Komisie, podľa ktorého sú elektrárne, ktoré vyrábajú z obnoviteľných zdrojov energie, vo všeobecnosti „najnákladnejšie“, a to z dôvodu ich nízkych hraničných nákladov a že elektrárne, na ktoré sa vzťahuje zákon EEG, majú značne zníženú výnosnosť v dôsledku zvýšenia cien na trhu prvého predaja elektrickej energie. Samotné predpoklady tohto tvrdenia však neodrážajú strategickú užitočnosť celkového portfólia, ktorá sa zvýšila.
157
Komisia, RWE a E.ON, ako aj nemecká vláda tvrdenia odvolateliek spochybňujú.
b)
Posúdenie Súdnym dvorom
158
V tretej časti tretieho odvolacieho dôvodu, ktorá sa týka bodov 260 až 336 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bodov 259 až 335 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20, odvolateľky tvrdia, že posúdenie trhovej sily spoločnosti RWE vykonané Všeobecným súdom vychádza z nesprávneho právneho posúdenia.
159
Pokiaľ ide v prvom rade o tvrdenia odvolateliek uvedené v bode 154 tohto rozsudku, podľa ktorých Všeobecný súd nesprávne kvalifikoval priradenie a výšku aktív spoločnosti E.ON nadobudnutých spoločnosťou RWE, treba uviesť, že odvolateľky v skutočnosti spochybňujú posúdenie skutkových okolností a dôkazov Komisiou a neskôr Všeobecným súdom bez toho, aby preukázali nesprávne právne posúdenie zo strany Všeobecného súdu. Navyše pokiaľ ide o tvrdenia, podľa ktorých kapacity malých elektrární spoločnosti innogy nespadajú do trhu výroby a prvého predaja elektrickej energie, treba pripomenúť, že kritika odvolateliek týkajúca sa preskúmania posúdenia Komisie v súvislosti s definíciou trhu zo strany Súdneho dvora bola zamietnutá v bodoch 122 až 132 tohto rozsudku.
160
V druhom rade, pokiaľ ide o otázku intenzity kľúčovej úlohy spoločnosti RWE na trhu výroby a veľkoobchodných dodávok elektrickej energie, teda miery nevyhnutnosti výrobných kapacít spoločnosti RWE na to, aby mohol byť uspokojený dopyt na trhu s elektrickou energiou, odvolateľky odkazujú na štúdiu spoločnosti Oxera, ktorá preukazuje zvýšenie tejto kľúčovej úlohy o viac ako 5 % hodín v danom roku. Všeobecnému súdu v podstate vytýkajú, že z tejto okolnosti nevyvodil dôsledky, aby dospel k záveru, že Komisia mala konštatovať posilnenie dominantného postavenia spoločnosti RWE z dôvodu oznámenej koncentrácie.
161
Treba uviesť, že v bode 300 a nasl. rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 299 a nasl. rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd preskúmal posúdenie Komisie týkajúce sa rozsahu kľúčovej úlohy spoločnosti RWE na trhu výroby a veľkoobchodných dodávok elektrickej energie. Všeobecný súd v podstate uviedol, že analýza RSI spočíva v určení, či spoločnosť zohráva kľúčovú úlohu, teda či je nevyhnutná na uspokojenie dopytu. V praxi je cieľom tejto analýzy zmerať, či výrobná kapacita konkurentov skúmaného subjektu je kedykoľvek v danom roku dostatočná na uspokojenie dopytu bez ohľadu na jeho výrobnú kapacitu (bod 302 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bod 301 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20). Všeobecný súd po tom, čo odkázal na zistenia uvedené v spornom rozhodnutí, podľa ktorých nemecké orgány hospodárskej súťaže zastávali názor, že kľúčová úloha vo výške 5 % svedčí o trhovej sile skúmaného subjektu a index RSI má určité obmedzenia, ktoré znižujú jeho užitočnosť pri kontrole koncentrácií, konštatoval, že Komisia napriek tomu na účely svojho posúdenia zohľadnila analýzy RSI (body 304 a 305 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj body 303 a 304 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20).
162
V bodoch 306 až 310 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 305 až 309 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd preskúmal konštatovania, ktoré Komisia uviedla v spornom rozhodnutí, pokiaľ ide o tieto analýzy, a najmä analýzu vyplývajúcu zo štúdie Oxera, ktorú predložili odvolateľky. Všeobecný súd uviedol, že konštatovanie Komisie, podľa ktorého predpoklady, na ktorých sa zakladala táto štúdia, a to zadržiavanie svojej kapacity výroby veternej energie zo strany spoločnosti RWE a jej kontrola nad výrobnými kapacitami spoločnosti E.ON, neodrážajú realitu, je podložené (body 308 a 309 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj body 307 a 308 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20, ktoré odkazujú na body 322 a 391 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj na body 321 a 390 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20).
163
Okrem toho Všeobecný súd uviedol, že zvýšenie kľúčovej úlohy RWE podľa štúdie Oxera sa zásadne nelíši od zvýšenia konštatovaného v iných štúdiách poskytnutých tretími osobami a že hodnoty indexu RSI vypočítané za rok 2024 sú rovnaké pre situáciu bez neuskutočnenia koncentrácie a pre situáciu po jej uskutočnení, čo dokazuje, že po ukončení využívania jadrovej energetiky na konci roka 2022 nedošlo k posilneniu kľúčovej úlohy spoločnosti RWE (bod 310 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bod 309 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20).
164
Všeobecný súd z toho vyvodil, že odvolateľky nepreukázali existenciu zjavne nesprávneho posúdenia Komisie pri jej analýze kľúčovej úlohy RWE.
165
Treba konštatovať, že toto preskúmanie posúdení Komisie Všeobecným súdom neobsahuje žiadne nesprávne právne posúdenie a že odvolateľky svojimi výhradami v podstate smerujú k tomu, aby Súdny dvor opätovne preskúmal skutkový stav a dôkazy predložené Všeobecnému súdu. Ako však vyplýva z judikatúry uvedenej v bode 123 tohto rozsudku, posúdenie skutkového stavu a dôkazov nepredstavuje, s výnimkou prípadu skreslenia, ktoré nebolo v prejednávanej veci nepreukázané, právnu otázku, ktorá ako taká podlieha preskúmaniu Súdnym dvorom.
166
V treťom rade odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa v bodoch 312 až 329 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 311 až 328 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 dostatočne nezaoberal protiargumentami, ktoré uviedli a ktoré sa týkajú rastúceho potenciálu spoločnosti RWE strategicky využívať svoj rastúci park elektrární, a nesprávne potvrdil tvrdenia, ktoré v tejto súvislosti uviedla Komisia.
167
Treba uviesť, že v týchto bodoch Všeobecný súd preskúmal otázku motivácie spoločnosti RWE prijať stratégie zadržiavania kapacity a uplatniť iné strategické využitie svojho portfólia výroby elektrickej energie.
168
Všeobecný súd na úvod pripomenul, že Komisii prináleží celkovo vyhodnotiť výsledok vyplývajúci zo súboru nepriamych dôkazov použitého na posúdenie situácie hospodárskej súťaže, že na základe tohto celkového hodnotenia môže uprednostniť niektoré skutočnosti a iné vylúčiť, a že Všeobecný súd musí preskúmať zákonnosť tohto preskúmania a jeho odôvodnenie.
169
Ďalej v bodoch 316 až 319 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 315 až 318 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd preskúmal jednotlivé aspekty prípadnej stratégie zadržiavania kapacít, ktoré Komisia posúdila v odôvodneniach 49 až 65 sporného rozhodnutia, najmä skutočnosť, že zariadenia na výrobu elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie majú spomedzi flexibilných výrobných technológií najnižšie hraničné náklady, a teda najvyššie náklady na zadržiavanie. Všeobecný súd zdôraznil, že výrobcovia elektrickej energie potvrdili, že tieto zariadenia sa obvykle prevádzkujú s plnou kapacitou a že ukončenie ich prevádzky má zmysel len v prípade záporných predajných cien. Všeobecný súd poukázal na posúdenie Komisie, podľa ktorého nadobudnutie veterných parkov spoločnosťou RWE v rámci oznámenej transakcie nezvýšilo jej schopnosť zadržiavať kapacitu v akomkoľvek rozhodujúcom rozsahu a podľa ktorého režim „priameho predaja“ uplatniteľný na elektrickú energiu z veternej energie mal za následok výrazné zníženie záujmu, pokiaľ ide o zariadenia na výrobu elektrickej energie z veternej energie, na zvýšení cien na veľkoobchodnom trhu. Všeobecný súd tiež poukázal na konštatovanie Komisie, podľa ktorého zvýšenie schopnosti spoločnosti RWE zadržiavať kapacitu nadobudnutím jadrových kapacít je dočasné a obmedzené, a teda nemôže citeľne ovplyvniť záujem spoločnosti RWE uplatniť stratégiu zadržiavania kapacity. Všeobecný súd poukázal na to, že Komisia zohľadnila štúdiu Oxera, ktorú predložili odvolateľky, a na svoje posúdenie, podľa ktorého táto štúdia nezmenila jej záver.
170
V bodoch 320 až 324 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 319 až 323 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd overil, či sa Komisia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri analýze rizika zadržiavania kapacity spoločnosťou RWE, a vylúčil existenciu takéhoto pochybenia. Predovšetkým pripomenul svoje konštatovanie, podľa ktorého sa Komisia nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď sa domnievala, že zvýšenie podielov na trhu nie je významné a v každom prípade je dočasné. Z toho vyvodil, že z koncentrácie nemôže po ukončení využívania jadrovej energie na konci roka 2022 vyplynúť nijaká dodatočná schopnosť zadržiavať kapacitu, čo potvrdila štúdia Oxera. Pokiaľ ide o prípadné stimuly spoločnosti RWE na zadržiavanie kapacity v krátkodobom horizonte, t. j. pred ukončením využívania jadrovej energie, Všeobecný súd poukázal na konštatovanie Komisie, podľa ktorého zariadenia využívajúce obnoviteľné zdroje energie sú vzhľadom na svoje nízke hraničné náklady málo vhodné na zadržiavanie. Pokiaľ ide o zariadenia využívajúce neobnoviteľné zdroje energie, Všeobecný súd poukázal na posúdenie Komisie, podľa ktorého prípadné zvýšenie cien spôsobené zadržiavaním týchto zariadení by malo za následok zníženie odmeny za zariadenia na výrobu energie z obnoviteľných zdrojov podľa zákona EEG. Všeobecný súd okrem toho konštatoval, že nadobudnutie menšinového podielu na základnom imaní jadrových elektrární Emsland a Gundremmingen C spoločnosťou RWE má len obmedzený a dočasný vplyv, pokiaľ ide o stimul na zadržiavanie kapacity. Všeobecný súd uviedol, že štúdia Oxera nepreukázala, že došlo k významnému nárastu stimulov na zadržiavanie kapacity. Všeobecný súd dospel k záveru, že Komisia sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia vo svojej analýze možnosti a motivácie spoločnosti RWE zadržiavať výrobné kapacity po koncentrácii.
171
Z vyššie uvedeného vyplýva, že Všeobecný súd podrobne overil, ako Komisia preskúmala otázku rizika zadržiavania výrobných kapacít po koncentrácii spoločnosťou RWE, a že dospel k záveru, že na základe skutočností uvedených v spise a dôkazov predložených najmä odvolateľkami sa Komisia v tejto súvislosti nedopustila žiadneho zjavne nesprávneho posúdenia. Tvrdenia odvolateliek predložené Súdnemu dvoru, uvedené v bodoch 154 až 156 tohto rozsudku, nepreukazujú, že Všeobecný súd sa pri preskúmaní posúdení Komisie dopustil nesprávneho právneho posúdenia, ale v konečnom dôsledku smerujú k tomu, aby Súdny dvor vykonal nové posúdenie skutkového stavu, čo nepatrí do jeho právomoci v rámci odvolania.
172
Za týchto podmienok treba tretiu časť tretieho odvolacieho dôvodu zamietnuť.
4.
O štvrtej časti
173
V štvrtej časti tretieho odvolacieho dôvodu, ktorá sa týka bodov 337 až 395 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj bodov 336 až 394 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20, a ktorá je v podstate rozdelená na tri výhrady, odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, pokiaľ ide o posúdenie konkurenčného vzťahu medzi spoločnosťami RWE a E.ON.
a)
O prvej výhrade
1) Argumentácia účastníkov konania
174
Odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd v bodoch 339 až 346 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 338 až 345 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 predpokladal, že Komisia dostatočne preskúmala všetky krížové účasti skupín podnikov, ku ktorým patria RWE a E.ON, a najmä, že zohľadnila výrobné kapacity ich dcérskych spoločností. Je pritom nesporné, že Komisia v rozpore s bodom 36 usmernení o horizontálnych fúziách nepreskúmala účinky týchto krížových účastí na správanie účastníkov koncentrácie alebo ich konkurentov v oblasti investícií a expanzie na trhu. Skutočnosť, že tak RWE, ako aj E.ON majú sídlo v Essene (Nemecko), ktoré je „hlavným mestom energetiky v Nemecku“, predstavuje strategickú výhodu. Všeobecný súd však považoval túto okolnosť za irelevantnú, hoci podľa rozhodovacej praxe Komisie sa musí existencia spoločného sídla podniku analyzovať z hľadiska konkurenčných výhod, ktoré sa účastníci koncentrácie snažia získať.
175
Komisia, RWE a E.ON tvrdenia odvolateliek spochybňujú.
2) Posúdenie Súdnym dvorom
176
Pokiaľ ide o údajné porušenie bodu 36 usmernení o horizontálnych fúziách Všeobecným súdom, ktoré spočívajú v tom, že nekonštatoval, že Komisia sa dopustila pochybenia tým, že nepreskúmala účinky vzájomnej závislosti medzi skupinami podnikov, ku ktorým patria RWE a E.ON, na správanie účastníkov koncentrácie alebo ich konkurentov, treba pripomenúť, ako uvádza Všeobecný súd v bodoch 349 a 350 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 348 a 349 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20, že hoci je Komisia viazaná oznámeniami, ktoré prijme v oblasti kontroly koncentrácií, usmernenia o horizontálnych fúziách nevyžadujú preskúmanie všetkých prvkov, ktoré sú v nich uvedené. V tejto súvislosti z bodu 13 usmernení o horizontálnych fúziách vyplýva, že analýza hospodárskej súťaže, ktorú má vykonať Komisia, nesmie byť vo všetkých prípadoch založená na mechanickom uplatňovaní faktorov, ktoré uvádza, ale na celkovom posúdení predvídateľných účinkov koncentrácie, a že prvky, ktoré uvádza, sa nie vždy budú vzťahovať na každú horizontálnu koncentráciu.
177
Hoci Všeobecnému súdu prináleží preskúmať, v akom rozsahu môžu prípadné opomenutia Komisie spochybniť jej záver, že koncentrácia nevyvoláva vážne pochybnosti, pokiaľ ide o jej zlučiteľnosť s vnútorným trhom, toto preskúmanie však musí zohľadniť mieru voľnej úvahy, ktorou disponuje Komisia na účely uplatnenia hmotnoprávnych pravidiel nariadenia č. 139/2004, a najmä jeho článku 2, keďže vykonáva ekonomické analýzy budúceho vývoja, ktoré majú najčastejšie zložitú povahu. Z toho vyplýva, že preskúmanie rozhodnutia Komisie v oblasti koncentrácií zo strany súdu Únie sa musí týkať overenia vecnej správnosti skutkového stavu a neexistencie zjavne nesprávneho posúdenia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. júla 2023, Komisia/CK Telecoms UK Investments, C‑376/20 P, EU:C:2023:561, body 82 až 84).
178
Všeobecný súd v prejednávanej veci v bodoch 341 a 342 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 340 a 341 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 po tom, ako konštatoval, že odvolateľky nevysvetlili vplyv, ktorý by mohli mať podiely spoločností RWE a E.ON v odvetví energetiky na analýzu prekážok hospodárskej súťaže spojených s koncentráciou, ale iba uviedli počet podielov spoločností RWE a E.ON v iných podnikoch bez toho, aby vysvetlili, či tieto podniky pôsobia na relevantných trhoch, uviedol, že Komisia pri svojom posúdení zohľadnila výrobné kapacity dcérskych spoločností a podnikov, v ktorých majú spoločnosti RWE a E.ON podiely na základom imaní. Ako správne konštatoval Všeobecný súd, Komisia tak náležite zohľadnila priame alebo nepriame podiely spoločností RWE a E.ON.
179
V bodoch 343 až 346 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 342 až 345 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd, pokiaľ ide o tvrdenie odvolateliek, že E.ON a RWE majú podobnú štruktúru a postavenie, konštatoval, že odvolateľky nevysvetľujú, ako súbežný vývoj burzových kurzov a prevádzkových výsledkov týchto podnikov, alebo aj skutočnosť, že majú sídla v tom istom meste, ovplyvnili uplatnenie práva v oblasti koncentrácií, a najmä ako by tieto okolnosti mohli mať vplyv na vytvorenie alebo posilnenie dominantného postavenia spoločnosti RWE. Všeobecný súd dospel k záveru, že tieto okolnosti majú len náhodnú povahu, že umiestnenie sídiel v tom istom meste je irelevantné pri posudzovaní účinkov koncentrácie na trh výroby a veľkoobchodných dodávok elektrickej energie a že súbežný vývoj burzových kurzov a výsledkov možno vysvetliť bežným vývojom dvoch podnikov pôsobiacich v tom istom odvetví. Všeobecný súd dodal, že odvolateľky nevysvetľujú, ako by samotná geografická blízkosť zamestnancov spoločností RWE a E.ON mohla viesť k vzniku zosúladeného postupu, ktoré je v rozpore s právom Únie. Všeobecný súd dospel k záveru, že Komisia sa teda nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia, pokiaľ ide o vzťahy vzájomnej závislosti a blízkosti medzi spoločnosťami RWE a E.ON.
180
Treba uviesť, že tvrdenia odvolateliek neumožňujú preukázať, že tieto posúdenia sú postihnuté nesprávnym právnym posúdením. Odvolávanie sa na údajné nepreskúmanie účinkov vzájomnej závislosti medzi skupinami E.ON a RWE, na neoverenie účinkov koncentrácie na správanie účastníkov koncentrácie alebo na správanie ich konkurentov v oblasti investícií a rozširovania trhu nestačí na vyvodenie záveru, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v napadnutom rozhodnutí preskúmal posúdenie Komisie, ktoré bolo podrobné a v medziach uvedených v bode 177 tohto rozsudku. Okrem toho tvrdenia odvolateliek v skutočnosti smerujú k tomu, aby Súdny dvor opätovne preskúmal skutkový stav, čo nepatrí do jeho právomoci v rámci odvolania.
181
Z toho vyplýva, že prvá výhrada sa musí zamietnuť.
b)
O druhej výhrade
1) Argumentácia účastníkov konania
182
Odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa v bodoch 351 až 355 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 350 až 354 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 dopustil nesprávneho právneho posúdenia. Po prvé z dôvodov už uvedených v tretej časti tretieho odvolacieho dôvodu by bolo takýmto pochybením, ak by Všeobecný súd dospel k záveru, že Komisia mohla upustiť od preskúmania konkurenčného vzťahu medzi spoločnosťami RWE a E.ON z dôvodu obmedzeného zvýšenia trhových podielov spoločnosti RWE.
183
Po druhé žiadne odôvodnenie nepodporuje tvrdenie Všeobecného súdu uvedené v bode 358 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 357 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20, podľa ktorého samotné zmiernenie konkurenčného tlaku v dôsledku zániku podniku s dôležitejšou úlohou, než akú naznačujú jeho podiely na trhu, by nepostačovalo na preukázanie významného narušenia účinnej hospodárskej súťaže.
184
Po tretie tvrdenie uvedené v bodoch 359 až 363 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 358 až 362 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20, že stiahnutie sa spoločnosti E.ON z výrobného odvetvia nebolo výlučne spôsobené koncentráciou, keďže E.ON previedla výrobné činnosti už pred transakciou M.8871 a v rámci tejto koncentrácie previedla iba časti týchto činností, pri preskúmaní neobstojí. V prvom rade Všeobecný súd tým, že v bode 357 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 356 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 uviedol, že transakcia M.8871 sa netýka nadobudnutia samotnej spoločnosti E.ON, ale len prevzatia niektorých jej aktív spoločnosťou RWE, argumentuje formalisticky bez zohľadnenia koncentrácie ako celku. Ďalej v bode 362 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 361 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd uvádza, že E.ON si po koncentrácii zachováva výrobnú činnosť, pričom nezohľadňuje skutočnosť, že ide len o výrobnú činnosť výlučne pripísanú spoločnosti E.ON ako neoddeliteľnú súčasť ponuky riešení pre zákazníkov, ktorá je súčasťou maloobchodných činností, čo by Komisia a Všeobecný súd museli konštatovať, ak by sa vykonalo dôkladné vymedzenie trhu.
185
Komisia, RWE a E.ON tvrdenia odvolateliek spochybňujú.
2) Posúdenie Súdnym dvorom
186
Odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď potvrdil posúdenie Komisie, podľa ktorého nebolo stiahnutie spoločnosti E.ON z trhu výroby dôvodom pre zákaz koncentrácie.
187
V bodoch 349 až 351 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 348 až 350 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd v súvislosti s tvrdením odvolateliek, že Komisia porušila bod 27 usmernení o horizontálnych fúziách, v podstate pripomenul po prvé, že hoci je Komisia viazaná oznámeniami, ktoré prijme v oblasti kontroly koncentrácií, tieto oznámenia nevyžadujú, aby vo všetkých prípadoch preskúmala skutočnosti, ktoré sú v nich uvedené, takže Komisia disponuje voľnou úvahou, ktorá jej umožňuje zohľadniť alebo nezohľadniť niektoré z týchto skutočností, a po druhé, že preskúmanie Všeobecným súdom sa nemôže obmedziť len na preskúmanie toho, či Komisia zohľadnila alebo nezohľadnila niektoré z uvedených skutočností, ale že Všeobecný súd musí tiež posúdiť, či prípadné opomenutia zo strany Komisie môžu spochybniť jej záver, podľa ktorého oznámená koncentrácia nevyvoláva vážne pochybnosti, pokiaľ ide o jej zlučiteľnosť s vnútorným trhom.
188
Toto pripomenutie zo strany Všeobecného súdu, týkajúce sa dosahu oznámení Komisie a režimu kontroly, ktorý vykonáva vo vzťahu k posúdeniam Komisie, neobsahuje žiadne nesprávne právne posúdenie.
189
Okrem toho Všeobecný súd v bode 352 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 351 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 konštatoval, že trhové podiely spoločnosti RWE pred koncentráciou boli obmedzené a ich zvýšenie je po koncentrácii tiež obmedzené, a to tým skôr, že niektoré výrobné zariadenia spoločnosti innogy sú trvalo prevedené na spoločnosť E.ON. V bode 353 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 352 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd poukázal na konštatovanie Komisie týkajúce sa rozptýlenia výroby elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov medzi mnohých výrobcov, na obmedzené trhové podiely spoločnosti RWE a ešte obmedzenejšie trhové podiely spoločnosti E.ON. V bode 354 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 353 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd pripomenul svoje konštatovanie, že Komisia sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že zvýšenie trhových podielov spoločnosti RWE bolo obmedzené a dočasné.
190
Vzhľadom na tieto úvahy Všeobecný súd v bode 355 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 354 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 rozhodol, že keď Komisia opomenula analyzovať určité skutočnosti požadované bodom 27 usmernení o horizontálnych fúziách, takéto opomenutia nemôžu spochybniť záver Komisie, podľa ktorého koncentrácia nevyvoláva vážne pochybnosti, pokiaľ ide jej zlučiteľnosť s vnútorným trhom.
191
Treba uviesť, že toto posúdenie Všeobecného súdu, ktoré mohol správne vyvodiť z konštatovaní Komisie, ktorých zjavnú nesprávnosť odvolateľky nepreukázali a podľa ktorých tak obmedzenosť trhových podielov a ich zvýšení v dôsledku oznámenej koncentrácie, ako aj dočasná povaha týchto zvýšení umožňujú domnievať sa, že táto koncentrácia nevyvoláva vážne pochybnosti, pokiaľ ide o jej zlučiteľnosť s vnútorným trhom, neobsahuje žiadne nesprávne právne posúdenie. Navyše treba poznamenať, podobne ako to urobil Všeobecný súd v bode 364 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 363 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20, že Komisia sa neobmedzila na preskúmanie trhových podielov účastníkov koncentrácie a ich vývoja v dôsledku tejto koncentrácie, ale v odôvodnení 48 a nasl. sporného rozhodnutia zohľadnila iné kritériá posúdenia týkajúce sa osobitostí trhu s výrobou elektrickej energie.
192
V bodoch 356 až 358 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 355 až 357 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd tiež v podstate poznamenal, že odvolateľky sa mýlia, pokiaľ ide o rozsah usmernení o horizontálnych fúziách. Všeobecný súd po tom, čo pripomenul, že tieto usmernenia uvádzajú medzi prvkami hospodárskej súťaže, ktoré treba zohľadniť v rámci preskúmania nekoordinovaných účinkov, po prvé to, či sú účastníci koncentrácie blízkymi konkurentmi, po druhé to, či subjekt vzniknutý koncentráciou môže brániť expanzii konkurentov, alebo po tretie to, či koncentrácia odstraňuje dôležitú hybnú silu hospodárskej súťaže, v podstate uviedol, že odvolateľky sa mýlia, pokiaľ ide o rozsah predmetnej transakcie, ktorá sa týkala len zariadení spoločnosti E.ON, a nie samotnej spoločnosti E.ON. Všeobecný súd tak po prvé zdôraznil, že E.ON v dôsledku koncentrácie nezaniká. Po druhé uviedol, že otázkou teda je, či zariadenia spoločnosti E.ON nadobudnuté spoločnosťou RWE na jednej strane a RWE na strane druhej sú blízkymi konkurentmi a či tieto zariadenia a RWE môžu brániť expanzii konkurentov. Odvolateľky pritom vychádzajú z nesprávneho predpokladu, že RWE nadobudla celú spoločnosť E.ON prostredníctvom svojho menšinového podielu, čo nie je správne, ako uviedol Všeobecný súd. Po tretie rozhodol, že pokiaľ ide o zánik konkurenčného tlaku na RWE, samotné zníženie takéhoto tlaku, ktoré by vyplývalo najmä zo zániku podniku s dôležitejšou úlohou, než naznačujú jeho podiely na trhu, by samo osebe nepostačovalo na preukázanie významného narušenia účinnej hospodárskej súťaže.
193
Treba konštatovať, že ani v tomto prípade sa Všeobecný súd nedopustil nesprávneho posúdenia, ani neargumentoval formalistickým spôsobom, ako tvrdia odvolateľky, keď pripomenul, že RWE nenadobudla v rámci koncentrácie M.8871 E.ON, ale len zariadenia tohto podniku. Pokiaľ ide o tvrdenie, podľa ktorého samotné zníženie konkurenčného tlaku, ktoré by mohlo vyplývať zo zániku podniku s dôležitejšou úlohou, než naznačujú jeho podiely na trhu, by samo osebe nepostačovalo na preukázanie významného narušenia účinnej hospodárskej súťaže, nevychádza z nijakého nesprávneho právneho posúdenia, a to tým skôr v kontexte koncentrácie týkajúcej sa obmedzených podielov na trhu, ako je tomu v prejednávanej veci.
194
V bodoch 359 až 361 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 358 až 360 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 Všeobecný súd poznamenal, že zníženie výrobnej kapacity spoločnosti E.ON nie je len dôsledkom koncentrácie. Podľa Všeobecného súdu na jednej strane spoločnosť E.ON už prijala rozhodnutie o prevode podstatných častí svojej činnosti v oblasti výroby konvenčnej elektrickej energie, predovšetkým s výnimkou jadrových kapacít, na svoju bývalú dcérsku spoločnosť Uniper, a o odpredaji svojho podielu na základnom imaní spoločnosti Uniper spoločnosti Fortum Oyj. Na druhej strane o zatvorení jadrových elektrární E.ON, ktoré malo nastať najneskôr do konca roka 2022, rozhodol nemecký zákonodarca, takže aj keby si E.ON ponechala tieto zariadenia, od tohto dátumu by ich už nemohla prevádzkovať. Podľa Všeobecného súdu sa tak činnosť spoločnosti E.ON v oblasti výroby elektrickej energie tak prudko klesla už pred koncentráciou a mala sa ďalej znižovať.
195
Odvolateľky však nepreukázali, v čom sa Všeobecný súd v tomto kontexte dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď poukázal na iniciatívy, ktoré E.ON skutočne samostatne prijala s cieľom obmedziť svoju činnosť v oblasti výroby elektrickej energie, a na blížiace sa ukončenie činností v oblasti výroby elektrickej energie z jadrovej energie, ktoré nevyplýva z oznámenej koncentrácie, ale z rozhodnutia nemeckého zákonodarcu.
196
Okrem toho Všeobecný súd v bode 362 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 361 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 správne konštatoval, že zo sporného rozhodnutia, najmä z tabuliek uvedených v odôvodneniach 27 až 29 tohto rozhodnutia možno vyvodiť, že E.ON v dôsledku koncentrácie nezaniká ako konkurent. Z tohto rozhodnutia totiž vyplýva, že RWE získa v dôsledku koncentrácie len približne [dôverné] (
2
) celkovej výroby spoločnosti E.ON v roku 2017, že pokiaľ ide o konvenčnú elektrickú energiu, bude podiel celkovej výroby spoločnosti E.ON v roku 2017, ktorý nadobudne RWE, len približne [dôverné] (
3
), a pokiaľ ide o elektrickú energiu vyrobenú z obnoviteľných zdrojov energie, RWE získa [dôverné] (
4
) výroby spoločnosti E.ON.
197
V tejto súvislosti pripomienka odvolateliek, že Komisia a Všeobecný súd mohli konštatovať, ak by vykonali dôkladné vymedzenie trhu, že výrobná činnosť, ktorú si zachovala spoločnosť E.ON, bola neoddeliteľnou súčasťou ponuky riešení pre zákazníkov v oblasti maloobchodných činností a nie v oblasti veľkoobchodných činností výroby elektrickej energie, implicitne, ale nevyhnutne vychádza z predpokladu, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď ponechala definíciu trhov otvorenú, a že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď toto pochybenie potvrdil. Stačí pritom uviesť, že tento predpoklad bol v bodoch 122 až 132 tohto rozsudku vylúčený v rámci preskúmania prvej časti tretieho odvolacieho dôvodu.
198
Z toho vyplýva, že táto výhrada je nedôvodná.
c)
O tretej výhrade
1) Argumentácia účastníčok konania
199
Odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd v bodoch 366 až 391 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 365 až 390 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 vychádzal z nedostatočnej analýzy rozhodujúceho vplyvu, ktorý spoločnosti RWE vyplýva z jej menšinového podielu v spoločnosti E.ON. Bolo by pritom nesprávne tvrdiť, že IRA tento vplyv účinne obmedzuje, už len preto, že táto dohoda je neplatná a nebráni spoločnosti RWE, aby sa od nej pri výkone svojich hlasovacích práv zákonne odchýlila. V každom prípade by nadobudnutie krížovej účasti spoločnosti RWE v jej konkurentovi E.ON malo byť zohľadnené aj v prípade, že nedošlo k prevzatiu kontroly v zmysle článku 3 nariadenia č. 139/2004, pretože by išlo o obmedzenie hospodárskej súťaže, ktoré je nezlučiteľné s článkom 101 ZFEÚ. Treba tiež poznamenať, že žiadna účastníčka konania nespochybnila, že v rámci koncentrácie sa RWE a E.ON na základe spoločnej dohody špecializovali na rôzne úrovne trhu s elektrickou energiou. Na pojednávaní E.ON vysvetlila, že obe skupiny podnikov sa dohodli na tomto rozdelení trhu, aby mohli disponovať finančnými prostriedkami potrebnými na rozvoj svojich činností v súvislosti s energetickou transformáciou, a že by nemohli tieto finančné prostriedky zlúčiť, ak by sa ich konkurenčný vzťah nezmenil.
2) Posúdenie Súdnym dvorom
200
Treba uviesť, že odvolateľky prostredníctvom tejto výhrady v podstate opakujú niektoré zo svojich tvrdení uvedených v prvej časti druhého odvolacieho dôvodu, ktoré sa týkajú rozhodujúceho vplyvu, ktorý podľa nich RWE získala na spoločnosť E.ON. V tejto súvislosti stačí uviesť, že tieto tvrdenia boli v bodoch 95 až 97 tohto rozsudku zamietnuté ako neúčinné.
201
Okrem toho, pokiaľ ide o tvrdenia odvolateliek týkajúce sa skutočnosti, že nadobudnutie menšinového podielu spoločnosti RWE v spoločnosti E.ON malo byť zohľadnené, keďže predstavovalo obmedzenie hospodárskej súťaže nezlučiteľné s článkom 101 ZFEÚ, alebo tiež skutočnosti, že E.ON a RWE si rozdelili trhy, v bodoch 55 a 56 tohto rozsudku už bolo uvedené, že Všeobecný súd sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že dodržiavanie článku 101 ZFEÚ musí byť a bolo správne kontrolované Komisiou práve z hľadiska nariadenia č. 139/2004, ktorého predmetom je preventívna kontrola koncentrácií, a nie nariadenia č. 1/2003, ktorého predmetom je kontrola dohôd, rozhodnutí, zosúladených postupov a situácií dominantného postavenia.
202
Všeobecný súd teda v bode 394 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 393 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20, v ktorých je uvedené, že predmetom sporného rozhodnutia bola koncentrácia, správne zamietol tvrdenia odvolateliek založené na porušení článku 101 ZFEÚ ako neúčinné.
203
Z toho vyplýva, že tretia výhrada, a teda aj štvrtá časť tretieho odvolacieho dôvodu sú nedôvodné.
204
Za týchto podmienok, keďže tretí odvolací dôvod nie je v žiadnej zo svojich častí dôvodný, musí sa zamietnuť.
D. O štvrtom odvolacom dôvode založenom na porušení zásad týkajúcich sa rozdelenia dôkazného bremena
1.
Argumentácia účastníkov konania
205
Odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd v bodoch 273, 278 a nasl., 328, 341, 344 a 382 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 272, 277 a nasl., 327, 340, 343 a 381 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 požaduje podrobnejšie informácie týkajúce sa konkrétnych výsledkov, ku ktorým by Komisia mala dospieť, ak by jej preskúmanie bolo správne. Naopak Všeobecný súd v bodoch 406 až 411 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 405 až 410 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 bez ďalšieho zamietol návrhy dôkazov, ktoré mu boli predložené, najmä návrh na predvolanie alebo na výsluch bývalých vedúcich pracovníkov skupín v súvislosti s rozdelením trhov. Tieto rozhodnutia sú v rozpore so zásadami rozdelenia dôkazného bremena definovanými v článkoch 91 až 96 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.
206
Miera dokazovania stanovená Všeobecným súdom je neprimeraná. Odvolateľky nemali prístup ani k podrobnejším údajom, než sú údaje, ktoré poskytli, ani k vyšetrovacím právomociam, ktorými disponuje Komisia, napríklad pokiaľ ide o trhové podiely výrobcov elektrickej energie na účely výpočtu Herfindahl‑Hirschmanového indexu (ďalej len „HHI“). Tieto požiadavky sú v každom prípade prehnané, keďže odvolateľky by museli okrem preukázania zjavne nesprávneho posúdenia predložiť na vlastné náklady výsledok vyšetrovania alebo analýz, ktoré Komisia nevykonala, a to tým skôr, že Všeobecný súd zároveň obmedzil dĺžku podaní, ktoré môžu odvolateľky predložiť. Odvolateľky tým, že v rámci diskusie predložili štúdiu Oxera, potvrdenú analýzami Spolkového úradu pre hospodársku súťaž a dielom Changing Energy, predložili presvedčivé dôkazy preukazujúce zvýšenie trhovej sily účastníkov koncentrácie a protisúťažné rozdelenie trhu. Ako spresnil Súdny dvor, dôkazné požiadavky na rozhodnutia povoľujúce koncentráciu sú totožné s tými, ktorými sa riadi ich zákaz. Dôkazné bremeno nesie v každom prípade Komisia. Hoci toto bremeno možno výnimočne preniesť na dotknuté strany, týka sa to prípadov, keď sú pre ne pozitívne okolnosti v rozpore s výsledkami vyšetrovania Komisie a keď majú tieto strany prístup k dôkazom, k čomu v prejednávanom prípade nedošlo.
207
Komisia, RWE a E.ON tvrdenia odvolateliek spochybňujú.
2.
Posúdenie Súdnym dvorom
208
V tomto odvolacom dôvode odvolateľky namietajú, že Všeobecný súd porušil zásady rozdelenia dôkazného bremena vyplývajúce z článkov 91 až 96 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.
209
Na úvod je potrebné uviesť, že z týchto ustanovení, ktorých porušenie sa namieta na základe tohto odvolacieho dôvodu, nevyplýva žiadne pravidlo týkajúce sa rozdelenia dôkazného bremena, či už v správnom konaní Komisie alebo v konaní pred súdom Únie. Tieto ustanovenia stanovujú režim dokazovania, ako aj výsluch svedkov a znalcov, ktoré môže Všeobecný súd nariadiť.
210
Tento odvolací dôvod je teda v rozsahu, v akom je založený na skutočnosti, že Všeobecný súd porušil články 91 až 96 svojho rokovacieho poriadku, nedôvodný.
211
Okrem toho treba pripomenúť, že Komisia nie je v oblasti kontroly koncentrácií povinná bez rozumných pochybností preukázať, že navrhovaná koncentrácia nevyvoláva problém zlučiteľnosti s vnútorným trhom. Musí posúdiť pravdepodobnosti a rozhodnúť v prospech alebo v neprospech navrhovanej transakcie podľa svojho posúdenia hospodárskeho vývoja, ktorý možno pripísať transakcii a ktorý je najpravdepodobnejší. V tomto kontexte disponuje širokou mierou voľnej úvahy pri posúdení komplexných ekonomických okolností, ktoré podlieha najmä preskúmaniu zjavne nesprávneho posúdenia a vecnej správnosti skutkového stavu Všeobecným súdom (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. júla 2023, Komisia/CK Telecoms UK Investments, C‑376/20 P, EU:C:2023:561, bod 84). Ak však inštitúcia disponuje širokou mierou voľnej úvahy, má zásadný význam dodržiavanie procesných záruk, medzi ktoré patrí povinnosť inštitúcie starostlivo a nestranne preskúmať všetky relevantné skutočnosti danej situácie (rozsudok zo 4. mája 2023, ECB/Crédit lyonnais, C‑389/21 P, EU:C:2023:368, bod 57 a citovaná judikatúra).
212
Keďže Komisia vo svojom rozhodnutí podrobne vysvetľuje svoje stanovisko, prináleží žalobcovi, aby predložil rovnako podrobné skutočnosti, ktoré ho vyvracajú. Táto dôkazná požiadavka nepredstavuje, ako to v prejednávanej veci navrhujú odvolateľky, neoprávnené prenesenie dôkazného bremena v ich neprospech, ale vyjadruje dôkazné bremeno, ktoré znáša každý účastník konania, aby podporil svoje stanovisko pred Všeobecným súdom (pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. septembra 2006, Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied/Komisia, C‑105/04 P, EU:C:2006:592, bod 181).
213
V prejednávanej veci sa však Všeobecný súd v podstate obmedzil na konštatovanie, že odvolateľky dostatočne nepodložili svoje spochybnenie posúdení, ktorá vykonala Komisia v spornom rozhodnutí.
214
Pokiaľ ide o skutočnosť, že Všeobecný súd v bode 273 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 272 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 uviedol, že odvolateľky nepredložili svoje vlastné výpočty HHI na účely preukázania, že ak by ich Komisia zohľadnila, dospela by k odlišnému záveru, treba uviesť, podobne ako to urobil Všeobecný súd, že Komisia nebola povinná pri svojom posúdení zohľadniť HHI a že v rozsahu, v akom jej odvolateľky vytýkajú toto nezohľadnenie, bolo na nich, aby vysvetlili, ako by použitie tohto indexu zmenilo jej posúdenie. Z toho vyplýva, že samotná výhrada, že IHH nebol zohľadnený, nestačí na preukázanie pochybenia Komisie a že Všeobecný súd sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že odvolateľky svoju argumentáciu v tejto súvislosti nepodložili.
215
Okrem toho sa Všeobecný súd v bodoch 278 až 280 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 277 až 279 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20 nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že na preukázanie zjavne nesprávneho posúdenia Komisie nestačí, aby odvolateľky použili údaje odlišné od tých, ktoré použila Komisia, bez toho, aby predložili konkrétny dôkaz, ktorý by mohol preukázať, že zohľadnenie týchto posledných uvedených údajov v spornom rozhodnutí predstavuje zjavne nesprávne posúdenie zo strany Komisie.
216
To isté platí pre úvahy týkajúce sa vplyvu zvýšení kapacít RWE, vplyvu podielov RWE a E.ON v tretích podnikoch, významu súbežného vývoja burzových kurzov a výsledkov spoločností E.ON a RWE a existencie sídiel v rovnakom meste a vplyvu menšinového podielu spoločnosti RWE v spoločnosti E.ON, uvedené v bodoch 328, 341, 344 a 382 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bodoch 327, 340, 343 a 381 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20, na základe ktorých Všeobecný súd v podstate konštatoval, že odvolateľky síce poukazujú na zjavne nesprávne posúdenia Komisie, ale nepredložili mu nijaký konkrétny nepriamy dôkaz ani presvedčivé vysvetlenie existencie takýchto zjavných pochybení.
217
Pokiaľ ide o skutočnosť, že Všeobecný súd nepovažoval za potrebné vypočuť svedkov, ktorých navrhli odvolateľky, z procesných úvah uvedených v bode 410 rozsudkov T‑312/20, T‑313/20 a T‑315/20, ako aj v bode 409 rozsudkov T‑317/20 a T‑319/20, ktoré neboli pred Súdnym dvorom platne spochybnené, ako aj z okolnosti, že Všeobecný súd je v každom prípade v súlade s judikatúrou uvedenou v bode 71 tohto rozsudku jediný, kto rozhoduje o potrebe vykonať predvolanie alebo výsluch, vyplýva, že Všeobecný súd sa tým nedopustil nesprávneho právneho posúdenia.
218
Štvrtý odvolací dôvod sa teda zamieta.
E. Návrh
219
Keďže všetky odvolacie dôvody uvedené na podporu týchto odvolaní boli zamietnuté, tieto odvolania treba zamietnuť v celom rozsahu.
VI. O trovách
220
Podľa článku 184 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora ak odvolanie nie je dôvodné, Súdny dvor rozhodne aj o trovách konania. Článok 138 ods. 1 a 2 tohto rokovacieho poriadku uplatniteľného na konanie o odvolaní na základe jeho článku 184 ods. 1 stanovuje, že účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia, RWE a E.ON navrhli zaviazať odvolateľky na náhradu trov konania a odvolateľky nemali úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené uložiť im povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Komisii, E.ON a RWE.
221
Článok 140 ods. 1 uvedeného rokovacieho poriadku, ktorý je tiež uplatniteľný na konanie o odvolaní, stanovuje, že členské štáty, ktoré vstúpili do konania ako vedľajší účastníci, znášajú svoje vlastné trovy konania. Spolková republika Nemecko tak znáša svoje vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:
1.
Odvolania sa zamietajú.
2.
EVH GmbH znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť všetky trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii, E.ON SE a RWE AG vo veci C‑464/23 P.
3.
Stadtwerke Leipzig GmbH znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť všetky trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii, E.ON SE a RWE AG vo veci C‑465/23 P.
4.
TEAG Thüringer Energie AG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť všetky trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii, E.ON SE a RWE AG vo veci C‑467/23 P.
5.
Energie‑Verbund Dresden GmbH znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť všetky trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii, E.ON SE a RWE AG vo veci C‑468/23 P.
6.
GGEW, Gruppen‑Gas‑ und Elektrizitätswerk Bergstraße AG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť všetky trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii, E.ON SE a RWE AG vo veci C‑470/23 P.
7.
Spolková republika Nemecko znáša svoje vlastné trovy konania vynaložené vo veciach C‑464/23 P, C‑465/23 P, C‑467/23 P, C‑468/23 P a C‑470/23 P.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.
(
1
)	Skryté dôverné údaje.
(
2
)	Skryté dôverné údaje.
(
3
)	Skryté dôverné údaje.
(
4
)	Skryté dôverné údaje.