62016CO0050
UZNESENIE SÚDNEHO DVORA (desiata komora)
z 2. júna 2016 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sloboda usadiť sa — Základné práva — Rešpektovanie práva vlastniť majetok — Osobitný režim dedičstva týkajúci sa poľnohospodárskych podnikov — Charta základných práv Európskej únie — Pôsobnosť — Uplatnenie práva Únie — Neexistencia — Skutkové okolnosti vo veci samej predchádzajúce dňu pristúpenia dotknutého členského štátu k Európskej únii — Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora“
Vo veci C‑50/16
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Sąd Rejonowy w Koninie (Okresný súd Konin, Poľsko) z 12. januára 2016 a doručený Súdnemu dvoru 28. januára 2016, ktorý súvisí s konaním:
Halina Grodecka
za účasti:
Józef Konieczka a i.,
SÚDNY DVOR (desiata komora),
v zložení: predseda desiatej komory F. Biltgen, sudcovia A. Borg Barthet a M. Berger (spravodajkyňa),
generálny advokát: M. Wathelet,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude rozhodnutá odôvodneným uznesením v súlade s článkom 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora,
vydal toto
Uznesenie
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 2 a 8 ZFEÚ, článku 1 dodatočného protokolu č. 1 k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podpísanému v Ríme 4. novembra 1950 (ďalej len „protokol č. 1“ a „EDĽP“), článku 14 EDĽP, ako aj článku 17 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
2
Tento návrh bol podaný v rámci konania začatého na návrh pani Haliny Grodeckej týkajúceho sa vysporiadania dedičstva po smrti pána Kazimierza Konieczkého 10. októbra 2000.
Právny rámec
3
Článok 1058 a nasl. Kodeks cywilny (Občiansky zákonník) v znení uplatniteľnom na skutkové okolnosti vo veci samej stanovoval osobitný režim prevodu dedičstva zo zákona týkajúceho sa poľnohospodárskych podnikov zahrňujúcich poľnohospodársku pôdu s rozlohou viac ako 1 ha. Článok 1059 Občianskeho zákonníka ďalej stanovoval, že len dediči, ktorí v čase začatia dedičského konania pracovali v oblasti poľnohospodárskej výroby alebo predovšetkým mali odborné vzdelanie na výkon poľnohospodárskej výroby, dedia zo zákona poľnohospodársky podnik, pričom dediči, ktorí nespĺňajú tieto podmienky, sú z dedičstva vylúčení. Článok 1064 tohto zákonníka stanovoval, že konkrétnu definíciu odborného vzdelania, kde sa do úvahy berie len výkon poľnohospodárskej činnosti, ktorá umožňuje dedenie poľnohospodárskeho podniku, stanovila nariadením Rada ministrov.
4
Podľa článku 1063 Občianskeho zákonníka k prevodu poľnohospodárskeho podniku na dedičov podľa všeobecných zásad dôjde len vtedy, ak ani manžel poručiteľa, ani jeho rodičia prizvaní zo zákona na dedičské konanie nespĺňajú podmienky stanovené na dedenie takéhoto podniku.
5
Napokon článok 925 Občianskeho zákonníka stanovuje, že dedičstvo prechádza na dediča ku dňu smrti poručiteľa.
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
6
Spor, ktorý prebieha na Sąd Rejonowy w Koninie (Okresný súd Konin, Poľsko) sa týka návrhu na vysporiadanie dedičstva podaného pani Grodeckou po smrti pána Konieczkého 10. októbra 2000. Predmetom daného dedičstva je najmä poľnohospodársky podnik s rozlohou viac ako 1 ha.
7
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že dedičské konanie na základe ustanovení uplatniteľných v čase skutkových okolností vo veci samej má najmä stanoviť povahu poľnohospodárskeho podniku, ktoré tvorí podstatu dedičstva alebo časť tejto podstaty, ako aj dediča či dedičov. Požiadavka, podľa ktorej sa táto povaha musí stanoviť, sa vzťahovala len na dedičstvo, v prípade ktorého konanie začalo, ako v prejednávanej veci, pred 14. februárom 2001, kedy bol uverejnený rozsudok Trybunał Konstytucyjny (Ústavný súd, Poľsko) z 31. januára 2001, ktorý vyhlásil ustanovenia upravujúce dotknutý osobitný režim za v rozpore s ústavou, pričom tieto ustanovenia boli následne zrušené.
8
Vnútroštátny súd má pochybnosti, pokiaľ ide o súlad uvedených ustanovení s protokolom č. 1 a článkom 17 ods. 1 Charty. Tieto ustanovenia tým, že stanovujú hmotno‑právne obmedzenia základov dedičstva týkajúcich sa poľnohospodárskeho podniku, totiž zbavujú dedičov dedičstva, ktoré majú nadobudnúť. Dedič, ktorý teda nemá potrebnú kvalifikáciu na to, aby mohol zdediť poľnohospodársky podnik, je de facto poľským štátom zbavený tejto časti majetku poručiteľa.
9
Okrem toho podľa vnútroštátneho súdu by dotknuté ustanovenia vo veci samej mohli byť v rozpore s článkami 14 EDĽP a 8 ZFEÚ, pričom položená otázka spočíva v zistení, či stanovenie rozdielu medzi dedičmi prizvanými k dedičskému konaniu na základe týchto hmotno‑právnych kritérií stanovených danou vnútroštátnou právnou úpravou je odôvodnené.
10
Za týchto podmienok Sąd Rejonowy w Koninie (Okresný súd Konin) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Majú sa články 2 a 8 ZFEÚ, článok 1 protokolu č. 1, článok 14 EDĽP, článok 17 ods. 1 Charty, zakotvujúce zásady prednosti práva, rovnosti, zákazu diskriminácie a ochrany majetku, vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnym ustanoveniam obmedzujúcim dedenie poľnohospodárskych podnikov, ak dedič poľskej štátnej príslušnosti alebo cudzí štátny príslušník nespĺňa hmotno‑právne kritériá stanovené zákonom a spresnené vykonávajúcim aktom?“
O právomoci Súdneho dvora
11
Vnútroštátny súd sa svojou otázkou v podstate pýta, či právo Únie bráni vnútroštátnym ustanoveniam obmedzujúcim dedenie poľnohospodárskeho podnik, ak dedič nespĺňa niektoré hmotno‑právne kritériá týkajúce sa jeho schopnosti riadiť takýto podnik.
12
Podľa článku 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak Súdny dvor zjavne nie je príslušný rozhodnúť o veci, môže po vypočutí generálneho advokáta kedykoľvek rozhodnúť odôvodneným uznesením bez ďalšieho konania.
13
Toto ustanovenie je potrebné uplatniť v prejednávanej veci.
14
Po prvé treba pripomenúť, že Súdny dvor má právomoc vykladať právo Únie, pokiaľ ide o jeho uplatnenie v novom členskom štáte, len odo dňa pristúpenia tohto členského štátu k Európskej únii (pozri v tomto zmysle rozsudky z 15. júna 1999, Andersson a Wåkerås‑Andersson, C‑321/97, EU:C:1999:307, bod 31; z 10. januára 2006, Ynos, C‑302/04, EU:C:2006:9, bod 36, ako aj uznesenie z 5. novembra 2014, VG Vodoopskrba, C‑254/14, neuverejnené, EU:C:2014:2354, bod 10).
15
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu pritom vyplýva, že skutkové okolnosti vo veci samej nastali pred dňom pristúpenia Poľskej republiky k Únii 1. mája 2004. Poručiteľ, ktorého dedičstvo je predmetom sporu vo veci samej, totiž zomrel 10. októbra 2000. Podľa článku 925 Občianskeho zákonníka dedičstvo prechádza na dediča k tomuto poslednému uvedenému dňu.
16
Po druhé, pokiaľ ide konkrétnejšie o požadovaný výklad článkov 2 a 8 ZFEÚ a článku 17 Charty, z článku 51 ods. 1 Charty vyplýva, že jej ustanovenia sú určené členským štátom výlučne vtedy, ak vykonávajú právo Únie. Článok 6 ods. 1 ZEÚ rovnako ako článok 51 ods. 2 Charty stanovuje, že ustanovenia tejto Charty nerozširujú v žiadnom prípade právomoci Únie vymedzené v Zmluvách.
17
Spor vo veci samej sa pritom týka návrhu na vysporiadanie dedičstva na základe hmotno‑právnych a procesno‑právnych ustanovení poľského práva, pričom nijaká skutočnosť uvedená v rozhodnutí vnútroštátneho súdu nedovoľuje dospieť k záveru, že tieto ustanovenia vykonávajú právo Únie v zmysle článku 51 ods. 1 Charty, alebo že sa týkajú „činnosti“ Únie v zmysle článku 8 ZFEÚ.
18
Súdny dvor preto nemá právomoc odpovedať na položenú otázku v rozsahu, v akom sa týka výkladu článkov 2 a 8 ZFEÚ, ako aj článku 17 Charty (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. decembra 2010, Omalet, C‑245/09, EU:C:2010:808, bod 18, ako aj uznesenie z 30. mája 2013, Fierro a Marmorale, C‑106/13, neuverejnené, EU:C:2013:357, body 11 až 14 a citovanú judikatúru).
19
Nakoniec, čo sa týka požadovaného výkladu článku 1 protokolu č. 1, ako aj článku 14 EDĽP, je istotne nesporné, že tieto ustanovenia sa sčasti zhodujú s článkom 17 Charty, ktorý zakotvuje ochranu práva vlastniť majetok, ako aj s článkom 21 tejto Charty týkajúcim sa zákazu diskriminácie. Ako už bolo konštatované v bode 17 tohto uznesenia, rozhodnutie vnútroštátneho súdu neobsahuje nijakú konkrétnu skutočnosť, na základe ktorej by bolo možné dospieť k záveru, že predmet sporu vo veci samej súvisí s právom Únie. Za týchto okolností Súdny dvor nemá právomoc odpovedať na návrh na začatie prejudiciálneho konania (pozri v tomto zmysle uznesenie z 1. marca 2011, Chartry, C‑457/09, EU:C:2011:101, body 25 a 26, ako aj citovanú judikatúru).
20
Vzhľadom na všetky predchádzajúce skutočnosti treba na základe článku 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora konštatovať, že Súdny dvor je zjavne nepríslušný odpovedať na otázku, ktorú mu položil Sąd Rejonowy w Koninie (Okresný súd Konin).
O trovách
21
Vzhľadom na to, že konanie má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (desiata komora) rozhodol takto:
Súdny dvor Európskej únie je zjavne nepríslušný odpovedať na otázku, ktorú mu položil Sąd Rejonowy w Koninie (Okresný súd Konin, Poľsko).
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: poľština.