62013CC0103
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
MELCHIOR WATHELET
prednesené 5. marca 2014 (
1
)
Vec C‑103/13
Snežana Somova
proti
Glaven direktor na Stolično upravlenie „Socialno osigurjavane“
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofija‑grad (Bulharsko)]
„Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov — Požiadavka ukončenia poistenia na účely priznania starobného dôchodku — Prípustnosť výnimky z pravidla sčítania dôb platenia príspevkov a poistenia — Doplatenie príspevkov — Súbeh dôb poistenia v dvoch členských štátoch — Ukončenie a vrátenie vyplatených súm — Povinnosť platiť úroky — Zásady ekvivalencie a efektivity“
I – Úvod
1.
Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý 4. marca 2013 podal do kancelárie Súdneho dvora Administrativen săd Sofija‑grad (Bulharsko), sa týka výkladu článkov 48 ZFEÚ a 49 ZFEÚ, ako aj nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996 (
2
), zmeneným a doplneným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 z 18. decembra 2006 (
3
) (ďalej len „nariadenie č. 1408/71“), konkrétne jeho článkov 12, 46 a 94.
2.
Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania bol podaný v rámci sporu medzi pani Somovou, bulharskou štátnou príslušníčkou, a Glaven direktor na Stolično upravlenie „Socialno osigurjavane“ (generálny riaditeľ úradu pre sociálne poistenie v Sofii, ďalej len „SUSO“).
3.
V rámci toho sporu pani Somova navrhuje zrušenie rozhodnutia generálneho riaditeľa SUSO z 2. decembra 2011 potvrdzujúceho tri rozhodnutia vydané SUSO, v ktorých sa konštatovalo, že priznanie starobného dôchodku pani Somovej v Bulharsku od 5. júla 2007 je v rozpore s článkom 94 prvým odsekom bulharského zákona o sociálnom poistení (Kodeks za socialno osigurjavane, ďalej len „KSO“), a ktorými sa v dôsledku uvedeného uložila povinnosť vrátiť sumy vyplatené pani Somovej, vrátane úrokov.
4.
Článok 94 prvý odsek KSO v platnom znení vo vzťahu k samostatne zárobkovo činným osobám v období od 27. decembra 2005 do 31. decembra 2011 podmieňoval priznanie starobného dôchodku ukončením platenia príspevkov.
5.
Podľa sporného rozhodnutia pritom pani Somova v deň priznania jej starobného dôchodku neukončila platenie príspevkov na sociálne poistenie v Rakúsku, kde pracovala a bola poistená v období od októbra 1995 do decembra 2000 a v období od januára 2001 do júla 2011 ako samostatne zárobkovo činná osoba v zmysle rakúskeho federálneho zákona o sociálnom poistení.
6.
Vnútroštátny súd sa Súdneho dvora najmä pýta, či vnútroštátne ustanovenie, akým je článok 94 prvý odsek KSO, zasahuje do slobody osoby, ktorá poberá starobný dôchodok v členskom štáte, vykonávať samostatnú zárobkovú činnosť v inom členskom štáte, v súlade s článkom 49 ZFEÚ zaručujúcim slobodu usadiť sa.
II – Právny rámec
A – Právo únie
7.
Článok 12 nariadenia č. 1408/71 stanovuje:
„1.   Toto nariadenie nemôže ani priznať ani zachovať nárok na niekoľko dávok toho istého druhu za jednu a tú istú dobu povinného poistenia. Toto ustanovenie sa však nepoužije na dávky vo vzťahu k invalidite, starobe, úmrtiu (dôchodky) alebo chorobe z povolania priznané inštitúciami dvoch alebo viacerých členských štátov v súlade s ustanoveniami článkov 41, 43 ods. 2 a 3, 46, 50 a 51 alebo článku 60 ods. 1 písm. b).
2.   Pokiaľ toto nariadenie neustanovuje inak, ustanovenia právnych predpisov členského štátu upravujúce znižovanie, pozastavenie alebo odňatie dávok v prípadoch súbehu s inými dávkami sociálneho zabezpečenia alebo každou inou formou príjmu, sa môžu použiť aj v prípade, ak takéto dávky boli získané podľa právnych predpisov iného členského štátu alebo keď takýto príjem bol získaný na území iného členského štátu.
…“
8.
Podľa článku 45 ods. 1 tohto nariadenia:
„Príslušná inštitúcia členského štátu, ktorého právne predpisy podmieňujú nadobudnutie, zachovanie alebo znovunadobudnutie nároku na dávky podľa systému, ktorý nie je osobitným systémom v zmysle odsekov 2 alebo 3, dosiahnutím dôb poistenia alebo dôb bydliska, zohľadní tam, kde je to nevyhnutné, doby poistenia alebo doby bydliska dosiahnuté podľa právnych predpisov ktoréhokoľvek iného členského štátu podľa všeobecného systému alebo podľa osobitného systému buď zamestnanca, alebo samostatne zárobkovo činnej osoby. Na tento účel zohľadní tieto doby akoby boli dosiahnuté podľa jej vlastných právnych predpisov.“
9.
Článok 46 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 znie:
„V prípade, kde podmienky požadované právnymi predpismi členského štátu na nadobudnutie nároku na dávky sú splnené iba po použití článku 45…, uplatnia sa nasledujúce pravidlá:
a)
príslušná inštitúcia vypočíta teoretickú výšku dávky, na ktorú by si mohla dotknutá osoba uplatniť nárok za predpokladu, že všetky doby poistenia a/alebo bydliska dosiahnuté podľa právnych predpisov členských štátov, ktorým zamestnanec alebo samostatne zárobkovo činná osoba podliehali, sa dosiahli v tomto štáte podľa právnych predpisov, ktoré uplatňuje v deň priznania dávky…
b)
príslušná inštitúcia následne stanoví skutočnú výšku dávky na základe teoretickej výšky uvedenej v predchádzajúcom pododseku a podľa pomeru trvania dôb poistenia alebo bydliska dosiahnutých pred vznikom poistnej udalosti podľa právnych predpisov, ktoré uplatňuje táto inštitúcia, k celkovému trvaniu dôb poistenia a dôb bydliska dosiahnutých pred vznikom poistnej udalosti podľa právnych predpisov všetkých dotknutých členských štátov.“
10.
Článok 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 stanovuje:
„Všetky doby poistenia a tam, kde je to vhodné, všetky doby zamestnania alebo bydliska dosiahnuté podľa právnych predpisov členského štátu pred 1. októbrom 1972 alebo pred dňom začatia uplatňovania tohto nariadenia na území príslušného členského štátu alebo na časti územia tohto štátu, sa zohľadnia na určenie práva, ktoré sa získa podľa ustanovení tohto nariadenia.“
B – Bulharské právo
11.
Článok 4 KSO stanovuje:
„…
3.   Pre prípad invalidity z dôvodu choroby, pre prípad staroby a pre prípad smrti sú povinne poistené:
…
5.
pracujúce osoby, ktoré nie sú zamestnancami a ktoré dostávajú mesačnú odmenu vyššiu alebo rovnajúcu sa minimálnej mzde, po znížení o náklady uznané právnymi predpismi, pokiaľ nie sú v príslušnom mesiaci poistené na inom základe.
6.
pracujúce osoby, ktoré nie sú zamestnancami a ktoré sú v príslušnom mesiaci poistené na inom základe, bez ohľadu na sumu odmeny.
…“
12.
Na základe rozsudku č. 5 Konstitucionen săd (Ústavný súd) z 29. júna 2000 (
4
) je povinnosť dôchodcov, ktorí sú samostatne zárobkovo činnými osobami, byť poistený a platiť príspevky v rozpore s bulharskou ústavou. Títo dôchodcovia, ktorí sú samostatne zárobkovo činnými osobami, sa však môžu dobrovoľne poistiť proti trom rizikám uvedeným v článku 4 ods. 3 KSO.
13.
Článok 94 KSO, nazvaný „Dátum priznania dôchodku“, v znení platnom v období od 27. decembra 2005 do 31. decembra 2011 vo vzťahu k samostatne zárobkovo činným osobám vo svojom prvom odseku stanovoval:
„Dôchodky sa priznávajú odo dňa vzniku nároku, a pokiaľ ide o starobné dôchodky, odo dňa skončenia poistenia, za predpokladu, že žiadosť spolu s požadovanými dokumentmi bola podaná do šiestich mesiacov odo dňa vzniku nároku, resp. skončenia poistenia. Ak sú tieto dokumenty predložené po uplynutí šesťmesačnej lehoty odo dňa vzniku nároku, resp. odo dňa skončenia poistenia, dôchodky sú priznané odo dňa predloženia dokumentov.“
14.
Povinnosť ukončiť poistenie v zmysle článku 94 KSO bola vo vzťahu k samostatne zárobkovo činným osobám od 1. januára 2012 zrušená.
15.
§ 9 prechodných a záverečných ustanovení KSO stanovuje:
„…
3.
Do obdobia dôchodkového poistenia sa zohľadňuje aj obdobie, počas ktorého dotknuté osoby dosiahli vek uvedený v článku 68 prvom a druhom odseku, ale počas ktorého chýbalo päť rokov platenia príspevkov pred vznikom nároku na dôchodok, a počas ktorého sa zaplatili príspevky na poistné vypočítané na základe minimálneho príjmu zaručeného samostatne zárobkovo činným osobám, stanoveného v súlade so zákonom o financovaní povinného štátneho poistenia v deň platby týchto príspevkov, pokiaľ sa toto obdobie nezaratúva do obdobia poistenia podľa iného ustanovenia tohto zákona.
…
5.
Pokiaľ ide o obdobie poistenia uznaného podľa tretieho odseku, nárok na dôchodok vzniká v deň zaplatenia príspevkov na sociálne poistenie alebo v deň schválenia splátkového kalendára pre platbu týchto príspevkov.“
III – Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
16.
Na základe žiadosti z 18. januára 2007 pani Somova požiadala o priznanie starobného dôchodku, pričom vyhlásila, že od 4. júna 1996 nie je poistená. Táto žiadosť bola rozhodnutím zo 6. februára 2007 zamietnutá z dôvodu, že pani Somova, ktorá platila príspevky v Bulharsku v období od 18. januára 1967 do 31. mája 1996 (
5
), nesplnila podmienky veku a odpracovaných rokov tak, ako to vyžaduje bulharský právny poriadok.
17.
Dňa 22. júna 2007 požiadala pani Somova o priznanie starobného dôchodku na základe § 9 prechodných a záverečných ustanovení KSO v znení účinnom v roku 2007. Toto ustanovenie pre vznik nároku na starobný dôchodok vyžadovalo, aby boli zaplatené príspevky za chýbajúcu dobu poistenia, t. j. dva roky, šesť mesiacov a sedemnásť dní. Rozhodnutím z 5. júla 2007 bol v nadväznosti na žiadosť pani Somovej stanovený splátkový kalendár pre platbu chýbajúcich príspevkov.
18.
V ten istý deň dcéra pani Somovej, konajúca na základe splnomocnenia od svojej matky, písomne osvedčila, že pani Somova po 4. júni 1996 nepracovala a že k 5. júlu 2007 nebola poistená.
19.
Rozhodnutím z 11. júla 2007 bol pani Somovej s účinnosťou od 5. júla 2007 priznaný starobný dôchodok v minimálnej výške. Jeho výška sa niekoľkokrát upravila.
20.
V nadväznosti na žiadosť o starobný dôchodok, podanú pani Somovou v roku 2011 príslušnému rakúskemu orgánu sociálneho zabezpečenia, tento orgán 20. septembra 2011 doručil SUSO formuláre E 001/AT a E 205/AT. Vyplýva z nich, že pani Somova pristúpila do systému rakúskeho sociálneho zabezpečenia v období od októbra 1995 do decembra 2000 a od januára 2001 do júla 2011 ako samostatne zárobkovo činná osoba v zmysle rakúskeho federálneho zákona o sociálnom poistení. V predmetnom období pani Somova vykonávala povolanie poľnohospodára.
21.
Na základe uvedeného SUSO usúdil, že k 5. júlu 2007, kedy jej bol priznaný starobný dôchodok, pani Somova neukončila platenie príspevkov na sociálne poistenie. Na tomto základe SUSO tromi rozhodnutiami zrušil rozhodnutie o priznaní starobného dôchodku pani Somovej, ako aj rozhodnutia o jeho zvýšení a nariadil vrátenie súm vyplatených na základe týchto rozhodnutí, vrátane úrokov.
22.
Pani Somova napadla tieto rozhodnutia v správnom konaní. Jej námietka bola zamietnutá sporným rozhodnutím generálneho riaditeľa SUSO z 2. decembra 2011. Tento usúdil, že vyhlásenie o ukončení sociálneho poistenia sa netýka iba sociálneho poistenia v Bulharsku, pretože podľa článku 84a nariadenia č. 1408/71 bola pani Somova povinná oznámiť bulharskej sociálnej poisťovni, že je poistená na území iného členského štátu. Okrem toho sa podľa generálneho riaditeľa SUSO v zmysle článku 44 ods. 2 a článku 45 tohto nariadenia malo vziať do úvahy obdobie poistenia v Rakúsku, avšak bez toho, aby sa uplatnil § 9 prechodných a záverečných ustanovení KSO.
23.
Podľa pani Somovej skutočnosť, že v čase podania žiadosti o priznanie dôchodku v Bulharsku bola poistená, nie je relevantná, keďže išlo o poistenie v inom členskom štáte.
24.
Za týchto okolností Administrativen săd Sofija‑grad, na ktorý pani Somova podala žalobu, rozhodol na účely rozhodnutia predmetného sporu prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Majú sa článok 48 prvý odsek ZFEÚ a článok 49 prvý a druhý odsek ZFEÚ za okolností, o aké ide vo veci samej, vykladať v tom zmysle, že nebránia takému vnútroštátnemu ustanoveniu členského štátu, akým je vo veci samej sporný článok 94 prvý odsek [KSO], ktorý upravuje požiadavku ukončenia poistenia ako základu pre priznanie starobného dôchodku štátnemu príslušníkovi členského štátu, ktorý je v čase podania žiadosti o dôchodok samostatne zárobkovo činnou osobou v inom členskom štáte a spadá do pôsobnosti [nariadenia č. 1408/71]?
2.
Má sa článok 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 v spojení s článkom 48 prvým odsekom písm. a) ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že pripúšťa výnimku z pravidla sčítania dôb poistenia v súvislosti s dobami poistenia, ktoré boli dosiahnuté v inom členskom štáte pred dátumom začatia uplatňovania tohto nariadenia v členskom štáte, v ktorom bola podaná žiadosť o priznanie dôchodku, keďže uvedené ustanovenie zaručuje poistencovi právo vybrať si, či tieto doby uvedie na účely zistenia úhrnu dôb poistenia, ako aj z hľadiska potreby posúdenia úhrnu dôb, pokiaľ výlučne podľa právneho poriadku členského štátu, v ktorom bola podaná žiadosť o dôchodok, dosiahnutá doba poistenia nepostačuje na získanie nároku na dôchodok, a dostatočnú dobu možno získať len zaplatením príspevkov na poistenie?
Umožňuje za týchto okolností článok 48 prvý odsek písm. a) ZFEÚ, aby od voľnej úvahy poistenca záviselo, či sa vzdá uplatnenia článku 46 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 o úhrne dôb poistenia po začatí uplatňovania nariadenia č. 1408/71 tým, že poistenec vo svojej žiadosti o priznanie dôchodku neuvedie doby poistenia, ktoré dosiahol v inom členskom štáte?
3.
Má sa článok 12 ods. 1 nariadenia č. 1408/71 vykladať v tom zmysle, že umožňuje uznať doby poistenia na základe zaplatenia príspevkov na poistenie, ako je to upravené v bulharskom práve v § 9 ods. 3 [prechodných a záverečných ustanovení] [KSO], ak sa – podobne, ako je to vo veci samej – doby poistenia uznané týmto spôsobom zhodujú s dobami poistenia, ktoré boli dosiahnuté podľa práva iného členského štátu?
4.
Má sa článok 12 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 vykladať v tom zmysle, že umožňuje, aby členský štát zastavil vyplácanie dôchodku a požadoval vrátenie všetkých súm starobného dôchodku zaplatených štátnemu príslušníkovi tohto členského štátu podľa vnútroštátneho práva, pokiaľ boli požiadavky nariadenia splnené len v čase priznania dôchodku a len na základe úvah opierajúcich sa o vnútroštátne právo, podľa ktorých v čase priznania dôchodku nebolo ukončené poistenie predmetnej osoby v inom členskom štáte, bola uznaná doba poistenia na základe zaplatenia príspevkov na poistenie podľa vnútroštátneho práva bez toho, aby sa zohľadnili doby poistenia, ktoré sa po okamihu priznania dôchodku dosiahli v inom členskom štáte, a bez toho, aby sa zvážilo, že by dôchodok mal byť stanovený v inej výške?
Pokiaľ je vrátenie vyplateného dôchodku prípustné, vyplýva zo zásad ekvivalencie a efektivity, ktoré sú zakotvené v práve Únie, že sú splatné aj úroky, keď vnútroštátne právo členského štátu nestanovuje v prípade vrátenia dôchodku, ktorý bol priznaný podľa medzinárodnej zmluvy, nijaké platenie úrokov?“
IV – Konanie pred Súdnym dvorom
25.
Písomné pripomienky predložili bulharská vláda, Írsko a Európska komisia. Bulharská vláda a Komisia ústne vyjadrili pripomienky na pojednávaní, ktoré sa konalo 9. januára 2014.
V – Analýza
A – O prípustnosti prejudiciálnych otázok
26.
Írsko považuje návrh na začatie prejudiciálneho konania za neprípustný.
27.
Tvrdí, že prejudiciálne otázky, ktoré musí vnútroštátny súd vyriešiť vo veci samej, majú čisto vnútroštátnu povahu a že ich vyriešenie nevyžaduje ani uplatnenie, ani výklad práva Únie. Írsko predovšetkým usudzuje, že rozhodnutie vnútroštátneho súdu neposkytuje dostatočné informácie týkajúce sa skutkových a právnych okolností veci samej takým spôsobom, že by z neho bolo jasné, v čom by mohlo mať právo Únie dopad na vyriešenie predmetného sporu.
28.
Ja sa naopak domnievam, že prejudiciálne otázky sú prípustné.
29.
Aj keď je pravda, že vec sama sa týka najmä posúdenia požiadavky, ktorú ukladá článok 94 prvý odsek KSO, ukončiť platenie príspevkov na to, aby mohol byť v Bulharsku priznaný starobný dôchodok, vzhľadom na okolnosti sporu pani Somovej proti generálnemu riaditeľovi SUSO nejde o čisto vnútroštátnu situáciu v členskom štáte. V deň podania žiadosti o priznanie starobného dôchodku v Bulharsku totiž pani Somova pracovala v Rakúsku ako samostatne zárobkovo činná osoba, čím tak vykonávala svoje právo na slobodu usadiť sa v súlade s článkom 49 ZFEÚ. (
6
)
30.
Vnútroštátny súd navyše konštatoval, že v prípade pani Somovej došlo k zdvojeniu dôb poistenia v Bulharsku a Rakúsku, najmä (
7
) v období dvoch rokov, šiestich mesiacov a sedemnástich dní, ktoré bolo pod podmienkou doplatenia príspevkov zohľadnené ako obdobie poistenia podľa bulharského právneho poriadku v súlade s § 9 ods. 3 prechodných a záverečných ustanovení KSO. Takáto situácia sa riadi ustanoveniami nariadenia č. 1408/71.
B – O podstate prejudiciálnych otázok
1. O prvej otázke
a) Argumentácia
31.
Bulharská vláda vo svojich písomných pripomienkach usudzuje, že článok 94 KSO nevytvára prekážky výkonu slobody usadiť sa zaručenej článkom 49 ZFEÚ. Tvrdí, že nariadenie č. 1408/71 stanovuje koordináciu, a nie harmonizáciu režimov sociálneho zabezpečenia, a že požiadavka ukončenia poistenia ako základu pre priznanie starobného dôchodku sa vzťahuje nediskriminačným spôsobom na všetky osoby, na ktoré sa vzťahuje bulharský právny poriadok.
32.
V súlade s bulharskými právnymi predpismi predpokladá priznanie starobného dôchodku ukončenie zárobkovej činnosti zamestnanca alebo samostatne zárobkovo činnej osoby s tým, že tento dôchodok má nahradiť príjmy zo zárobkovej činnosti. V tomto ohľade bulharská vláda tvrdí, že vzhľadom na rozdiely systémov a právnych úprav členských štátov v tejto oblasti môže byť takéto premiestnenie v jednotlivých prípadoch pre dotknutú osobu viac alebo menej výhodné alebo nevýhodné podľa kombinácie vnútroštátnych právnych úprav uplatniteľných na základe nariadenia č. 1408/71. (
8
)
33.
Na pojednávaní z 9. januára 2014 bulharská vláda v nadväznosti na písomné a ústne otázky položené Súdnym dvorom potvrdila, že z povinnosti ukončiť poistenie, ktorú ukladá článok 94 prvý odsek KSO, v znení účinnom v čase priznania starobného dôchodku (
9
) pani Somovej, vyplývala povinnosť ukončiť výkon zárobkovej činnosti. Uviedla, že predmetná povinnosť bola čisto formálnou požiadavkou a že stačilo ukončiť zárobkovú činnosť na jeden jediný deň s tým, že zárobkovú činnosť bolo možné znovu začať vykonávať v nasledujúci deň, čím by došlo k súbehu poberania príjmu zo zárobkovej činnosti a poberania bulharského starobného dôchodku.
34.
Bulharská vláda dodala, že táto požiadavka nespĺňala žiaden osobitný účel a že dokonca nemala ani význam, ani logiku.
35.
Ako uviedla bulharská vláda, práve preto, že si bulharské orgány uvedomovali, že táto požiadavka môže spôsobiť problémy v cezhraničných situáciách, od 1. januára 2012 ju zrušili vo vzťahu k samostatne zárobkovo činným osobám a plánujú ju zrušiť vo vzťahu k zamestnancom.
36.
Komisia usudzuje, že v súlade s článkom 94 prvý odsek KSO akonáhle daný pracovník dosiahne dôchodkový vek podľa bulharských právnych predpisov, nemôže ísť pracovať do iného členského štátu, kde je dôchodkový vek vyšší, bez toho, aby mu bol zamietnutý nárok na dôchodok v Bulharsku. Podľa Komisie predstavuje predmetný vnútroštátny právny predpis, v dôsledku ktorého bol pracovníkovi zamietnutý bulharský dôchodok v dôsledku jeho rozhodnutia pracovať ako samostatne zárobkovo činná osoba v inom členskom štáte, prekážku výkonu jeho slobody usadiť sa.
37.
Na pojednávaní 9. januára 2014 Komisia uviedla, že podľa jej názoru judikatúra Súdneho dvora týkajúca sa článku 49 ZFEÚ bráni takému vnútroštátnemu ustanoveniu, akým je článok 94 prvý odsek KSO, keďže by mohlo sťažiť alebo znemožniť výkon slobody usadiť sa, a to napriek tomu, že sa toto ustanovenie uplatňuje bez rozdielu, pokiaľ ide o štátnu príslušnosť. Komisia dodala, že tým, že samostatne zárobkovo činná osoba musí dočasne ukončiť zárobkovú činnosť, ktorú vykonáva v inom členskom štáte, riskuje, že v nej neskôr nebude môcť pokračovať.
b) Posúdenie
38.
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd pýta Súdneho dvora, či článok 48 prvý odsek ZFEÚ a článok 49 prvý a druhý odsek ZFEÚ bránia uplatneniu vnútroštátneho opatrenia členského štátu, akým je článok 94 prvý odsek KSO, ktoré podmieňuje nárok na starobný dôchodok v tomto štáte splnením požiadavky ukončiť platenie príspevkov na sociálne poistenie, bez ohľadu na to, či sa vzťahujú na činnosť vykonávanú v tom istom štáte alebo v inom členskom štáte.
39.
Vnútroštátny súd naznačuje, že požiadavka ukončiť platenie príspevkov, z ktorej vyplýva povinnosť ukončiť zárobkovú činnosť – pričom stačí, ak k ukončeniu dôjde iba na jeden deň, ako potvrdila bulharská vláda na pojednávaní – môže v praxi spôsobiť účinky obmedzujúce slobodu usadiť sa, najmä z dôvodu, že nie je isté, či by dotknutá osoba pracujúca v inom členskom štáte mohla po predmetnom ukončení pokračovať vo výkone svojej zárobkovej činnosti.
40.
Zdôrazňujem, že podľa vnútroštátneho súdu si poistenec po priznaní starobného dôchodku zachoval právo vykonávať činnosť a mohol súbežne poberať tento starobný dôchodok a príjem zo zárobkovej činnosti. Neexistuje tak nevyhnutne priamy súvis medzi výplatou takéhoto dôchodku v súlade s bulharským právnym poriadkom a ukončením zárobkovej činnosti. Tieto skutočnosti bulharská vláda potvrdila na pojednávaní.
41.
Okrem toho zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že v súlade s článkom 4 ods. 3 KSO dôchodcovia, ktorí pracujú ako zamestnanci, sú povinne poistení v sociálnej poisťovni a sú tak povinní platiť príspevky na poistenie, zatiaľ čo na základe už citovaného rozsudku č. 5, ktorý vydal Konstitucionen săd, sa usúdilo, že táto povinnosť vo vzťahu k dôchodcom, ktorí vykonávajú činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby, je v rozpore s bulharskou ústavou. V dôsledku uvedeného sa v súčasnosti samostatne zárobkovo činné osoby môžu rozhodnúť, či budú naďalej platiť príspevky na sociálne poistenie v Bulharsku alebo nie. V prípade, že dôchodca (zamestnanec alebo samostatne zárobkovo činná osoba) platí príspevky do sociálnej poisťovne, jeho dôchodok sa pomerne zvyšuje. (
10
)
42.
Ostatne, je nesporné, že pani Somova vykonávala činnosť samostatne zárobkovo činnej osoby v Rakúsku a na základe tejto skutočnosti bola poistená na príslušnom rakúskom orgáne sociálneho zabezpečenia v období od októbra 1995 do decembra 2000 a od januára 2001 do júla 2011. Tiež je nesporné, že v deň priznania bulharského dôchodku, t. j. 5. júla 2007 pani Somova v súlade s článkom 13 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1408/71 podliehala rakúskemu systému sociálneho zabezpečenia, a že neukončila platenie príspevkov do systému sociálneho zabezpečenia tohto štátu.
i) Ide o diskrimináciu alebo prekážku?
43.
Je ustálenou judikatúrou, že pokiaľ predmetná oblasť nie je harmonizovaná na úrovni Európskej únie, prináleží právnym predpisom každého členského štátu určiť na jednej strane podmienky práva alebo povinnosti pristúpiť do systému sociálneho poistenia a na druhej strane podmienky, po splnení ktorých vzniká nárok na dávky. No aj keď je pravda, že článok 48 ZFEÚ umožňuje zachovať rozdiely medzi systémami sociálneho zabezpečenia v rôznych štátoch Európskej únie, a v dôsledku toho rozdiely v právach osôb, ktoré v týchto štátoch pracujú, je nesporné, že členské štáty musia pri výkone tejto právomoci dodržiavať právo Únie. (
11
)
44.
V dôsledku uvedeného skutočnosť, že vnútroštátny právny predpis, o aký ide vo veci samej, sa týka podmienok priznania starobného dôchodku, nemá za následok vylúčenie uplatnenia Zmluvy o FEÚ, a predovšetkým jej ustanovení týkajúcich sa voľného pohybu osôb. (
12
)
45.
Z ustálenej judikatúry tiež vyplýva, že cieľom všetkých ustanovení Zmluvy o FEÚ upravujúcich voľný pohyb osôb, je uľahčiť štátnym príslušníkom Únie vykonávanie zárobkovej činnosti akejkoľvek povahy na území Únie, pričom v rozpore s týmito ustanoveniami sú opatrenia, ktoré by mohli znevýhodňovať týchto štátnych príslušníkov, keby chceli vykonávať hospodársku činnosť na území iného členského štátu, a to aj v prípade, že sa tieto opatrenia uplatňujú bez ohľadu na štátnu príslušnosť dotknutých pracovníkov. (
13
) V dôsledku toho ustanoveniam Zmluvy týkajúcim sa voľného pohybu osôb odporuje akékoľvek opatrenie, ktoré aj keď sa uplatňuje bez diskriminácie na základe štátnej príslušnosti, môže štátnym príslušníkom Únie brániť vo výkone základných slobôd zaručených Zmluvou alebo spôsobiť, že tento výkon sa stane menej príťažlivým. (
14
) Akákoľvek prekážka takejto slobody, čo i malého významu, sa zakazuje, (
15
) pokiaľ predmetná prekážka nie je príliš neistá a všeobecná. (
16
)
46.
Z uvedeného vyplýva, že bulharský zákonodarca má právo stanoviť podmienky priznania starobného dôchodku v tomto členskom štáte, za predpokladu, že tieto podmienky nie sú diskriminačné na základe štátnej príslušnosti a neobmedzujú voľný pohyb ani mu nevytvárajú prekážky.
47.
Zdá sa, pričom to musí overiť vnútroštátny súd, že sporné ustanovenie sa právne a skutkovo uplatňuje bez rozdielu na bulharských štátnych príslušníkov a štátnych príslušníkov ostatných členských štátov, a teda nie je diskriminačné. Na druhej strane sa mi zdá, že vytvára prekážku voľnému pohybu a v predmetnom prípade slobode usadiť sa.
48.
Zo spisu predloženého Súdnemu dvoru totiž vyplýva, že v súlade s článkom 94 prvý odsek KSO stačí na vznik nároku na dôchodok iba nakrátko formálne ukončiť platenie príspevkov, dokonca len na jeden deň. (
17
) Ak sa však takéto ukončenie platenia príspevkov v Bulharsku zdá jednoduché a bez dôsledkov pre výkon alebo pokračovanie vo výkone zárobkovej činnosti, a osobitne vo vzťahu k samostatne zárobkovo činným osobám, ktoré majú na výber, či budú naďalej platiť príspevky, môže byť ťažké, ba až nemožné, tak postupovať v inom členskom štáte. Vzhľadom na zdĺhavé a komplikované administratívne postupy, s ktorými môže byť takéto ukončenie spojené v inom členskom štáte, pracovník ako pani Somova by na účely priznania starobného dôchodku v Bulharsku mohol byť povinný ukončiť svoju zárobkovú činnosť na dlhšiu dobu, ktorá sa nedá odhadnúť, a tak ohroziť nepretržitý výkon svojej práce.
49.
Ako uvádza vnútroštátny súd, takéto ukončenie v inom členskom štáte môže dôchodcov vystaviť pracovnej neistote. Po takomto ukončení by dôchodca nemal žiadnu záruku, že sa môže vrátiť ku svojej práci, ba dokonca že si môže nájsť novú prácu. Navyše, aj po návrate dôchodcu na trh práce môže mať toto povinné ukončenie, ktorým sa narušil priebeh a vývoj jeho kariéry, konkrétny a priamy vplyv na výhody, ktoré môže požívať v súvislosti s výkonom svojich pracovných činností. (
18
)
50.
Z alternatívy tiež plynú nevýhody, pretože bez ukončenia platenia príspevkov a zárobkovej činnosti v inom členskom štáte nemôže dôjsť k súbehu poberania príjmu zo zárobkovej činnosti a poberania bulharského starobného dôchodku.
51.
Pripomínam, že na pojednávaní sa bulharská vláda vyjadrila, že k upusteniu od tejto povinnosti vo vzťahu k samostatne zárobkovo činným osobám došlo v dôsledku uvedomenia si, že môže spôsobiť problémy v cezhraničných situáciách.
ii) Môže byť predmetná prekážka dôvodná?
52.
Podľa ustálenej judikatúry môžu byť vnútroštátne opatrenia, ktoré vytvárajú prekážky voľnému pohybu, prípustné iba pod podmienkou, že sledujú cieľ všeobecného záujmu, sú vhodné na zabezpečenie jeho dosiahnutia a nejdú nad rámec toho, čo je na dosiahnutie sledovaného cieľa nevyhnutné. (
19
)
53.
Vnútroštátny súd usudzuje, že požiadavka ukončiť poistenie stanovená v článku 94 prvý odsek KSO nesleduje cieľ všeobecného záujmu. Okrem toho pripomínam, že na pojednávaní z 9. januára 2014 bulharská vláda uviedla, že cieľ tejto čisto formálnej požiadavky nie je známy, ba že neexistuje. Bulharská vláda dokonca dodala, že táto požiadavka nemala význam ani logiku, že predmetné ustanovenie bolo vo vzťahu k samostatne zárobkovo činným osobám zrušené od 1. januára 2012 a že možnosť takéhoto zrušenia vo vzťahu k zamestnancom je v Bulharsku v súčasnosti predmetom skúmania.
54.
Je preto zjavné, že táto požiadavka nie je odôvodnená cieľom všeobecného záujmu, ktorého dosiahnutie by predmetné opatrenie malo zabezpečiť.
55.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba na prvú prejudiciálnu otázku odpovedať tak, že článok 49 ZFEÚ bráni takej právnej úprave členského štátu, akou je článok 94 prvý odsek KSO, ktorá upravuje požiadavku ukončenia platenia príspevkov na sociálne poistenie ako podmienku pre priznanie starobného dôchodku.
2. O druhej otázke
a) Argumentácia
56.
Podľa bulharskej vlády sa vnútroštátny súd touto otázkou v podstate pýta, či článok 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 pripúšťa výnimku z pravidla sčítania dôb platenia príspevkov v súvislosti s dobami poistenia, ktoré boli dosiahnuté v inom členskom štáte pred dátumom začatia uplatňovania tohto nariadenia v členskom štáte, v ktorom bola podaná žiadosť o priznanie dôchodku, pokiaľ počet odpracovaných rokov uznaných výlučne podľa právneho poriadku štátu, v ktorom bola podaná žiadosť o dôchodok, nepostačuje na získanie nároku na dôchodok, ibaže by došlo k doplateniu príspevkov na poistenie.
57.
Bulharská vláda vo svojich písomných pripomienkach zastáva názor, že nariadenie č. 1408/71 poskytuje poistencom patriacim do jeho pôsobnosti právo výberu, pokiaľ ide o uplatniteľné právne predpisy, iba v prípade, že tak výslovne stanovuje.
58.
Podľa bulharskej vlády článok 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 stanovuje retroaktívny účinok tohto nariadenia tým, že nariaďuje členským štátom zohľadniť všetky doby poistenia, zamestnania alebo bydliska dosiahnuté podľa právnych predpisov daného členského štátu pred 1. októbrom 1972 alebo pred dňom nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia na území príslušného členského štátu alebo na časti územia tohto štátu, ak je to potrebné na určenie nároku osoby na určitý druh dávky. Bulharská vláda sa domnieva, že toto ustanovenie bolo prijaté s cieľom predchádzať strate nárokov na dôchodok a s cieľom zaručiť nadobudnutie a zachovanie týchto práv každou osobou, a to aj za doby poistenia dosiahnuté pred dňom nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia. Z toho by vyplývalo, že sčítanie dôb poistenia treba v prvom rade vykonať v súlade s pravidlami sčítania dôb poistenia stanovených týmto nariadením, a že až následne, pokiaľ doba platenia príspevkov dotknutej osoby nepostačuje, by sa namiesto týchto pravidiel mala uplatniť možnosť zaplatenia chýbajúcich príspevkov podľa vnútroštátneho právneho poriadku.
59.
Na pojednávaní 9. januára 2014 bulharská vláda tvrdila, že keďže ustanovenia nariadenia č. 1408/71 sú adresované členským štátom a ich úradom, poistenci by mali mať právo vybrať si, či sa budú dovolávať ustanovení tohto nariadenia alebo nie. Podľa bulharskej vlády totiž v prípade, že sa poistenec rozhodne neodvolávať sa na toto nariadenie, vnútroštátny úrad ho nemôže uplatniť z úradnej moci. Bulharská vláda usudzuje, že pripomienky Írska a Komisie, podľa ktorých sa poistenci nemôžu brániť uplatneniu ustanovení nariadenia č. 1408/71, sú v rozpore s cieľom tohto nariadenia, ktorým je zabezpečiť poistencom poberanie dávok, ako aj so samotným zmyslom pojmu subjektívne právo.
60.
Írsko usudzuje, že znenie článku 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 je jasné a jednoznačné: toto ustanovenie má kogentnú povahu, keďže stanovuje, že všetky doby poistenia dosiahnuté podľa právnych predpisov členského štátu pred dňom začatia uplatňovania tohto nariadenia na území tohto členského štátu, „sa zohľadnia“ na určenie práva, ktoré sa získa podľa ustanovení nariadenia č. 1408/71. V dôsledku uvedeného podľa Írska nemožno znenie tohto ustanovenia vykladať tak, že žiadateľovi priznávajú právo vybrať si, že príslušné doby poistenia nebudú pri sčítaní zohľadnené. Podľa Írska ak by nariadenie č. 1408/71 priznávalo osobám právo uplatniť si výnimku z pravidla sčítania dôb poistenia, spôsobilo by to komplikácie, ktoré by mohli ohroziť koordináciu vnútroštátnych systémov, a tým aj ciele vnútorného trhu.
61.
Komisia usudzuje, že v súlade s článkom 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 sa toto nariadenie uplatňuje na daný prípad. Domnieva sa, že uplatnenie systému kolíznych noriem, zavedeného týmto nariadením závisí iba od objektívnej situácie, v ktorej sa nachádza dotknutý pracovník. Sociálne poistené osoby, ktoré patria do jeho pôsobnosti, nemôžu brániť uplatneniu týchto kolíznych pravidiel a nemajú právo ich vylúčiť.
b) Posúdenie
62.
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd Súdneho dvora pýta, či článok 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 zaručuje sociálne poisteným osobám právo vybrať si, či si uplatnia výnimku z pravidla sčítania dôb poistenia, ktoré boli dosiahnuté v inom členskom štáte pred dátumom začatia uplatňovania tohto nariadenia v Bulharsku. Táto otázka sa v podstate týka toho, či má článok 94 ods. 2 uvedeného nariadenia kogentnú povahu. (
20
)
63.
Je ustálenou judikatúrou, že pokiaľ nariadenie č. 1408/71 dáva právo voľby sociálne poisteným osobám patriacim do jeho pôsobnosti, čo sa týka uplatniteľnosti právnych predpisov, výslovne to stanovuje. (
21
)
64.
V zmysle článku 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 „všetky doby poistenia… dosiahnuté podľa právnych predpisov členského štátu pred 1. októbrom 1972 alebo pred dňom začatia uplatňovania tohto nariadenia na území príslušného členského štátu…, sa zohľadnia na určenie práva, ktoré sa získa podľa ustanovení tohto nariadenia“. (
22
) Tak ako Írsko usudzujem, že znenie článku 94 ods. 2 tohto nariadenia je na jednej strane jasné a na druhej strane kogentné.
65.
Kogentná povaha tohto ustanovenia jasne vyplýva zo slov „est prise en considération“, použitých vo francúzskej jazykovej verzii textu, ale aj v ďalších jazykových verziách nariadenia. (
23
) Toto ustanovenie neponecháva žiaden manévrovací priestor ani členským štátom, ani príslušným úradom, ani poistencom. Z toho vyplýva, že vo veci samej je na účely posúdenia nároku pani Somovej na dôchodok v Bulharsku namieste zohľadniť aj doby poistenia dosiahnuté podľa rakúskych právnych predpisov pred dňom začatia uplatňovania nariadenia č. 1408/71 v Bulharsku. (
24
)
66.
Domnievam sa, že správnosť tejto úvahy neoslabuje skutočnosť, že v jednom rozsudku, konkrétne už citovanom rozsudku Habelt, Súdny dvor usúdil, že v súlade s článkom 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 dotknuté osoby „sa môžu dovolávať“ (
25
) toho, že na určenie vzniku ich nárokov v súlade s týmto nariadením sa zohľadnia všetky doby poistenia, zamestnania alebo bydliska dosiahnuté podľa právnych predpisov členského štátu pred dňom začatia uplatňovania tohto nariadenia. Použitie tohto výrazu totiž pravdepodobne vyplývalo z osobitných okolností vecí, ktorých sa tento rozsudok týkal, kde bolo konkrétne dotknutým osobám odmietnuté uplatnenie nariadenia č. 1408/71 vo veci zohľadnenia dôb poistenia alebo bydliska dosiahnutých v inom členskom štáte.
67.
Preto usudzujem, že v súlade s článkom 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 sa všetky doby poistenia, zamestnania alebo bydliska dosiahnuté podľa právnych predpisov členského štátu pred dňom začatia uplatňovania tohto nariadenia musia povinne zohľadniť na určenie práva, ktoré sa získa podľa ustanovení tohto nariadenia, vrátane tých, ktoré sa týkajú nároku na starobný dôchodok zamestnanca alebo samostatne zárobkovo činnej osoby, na ktorých sa vzťahovali právne predpisy dvoch alebo viacerých členských štátov.
68.
Z toho vyplýva, že nárok pani Somovej na starobný dôchodok v Bulharsku mal byť posúdený v súlade s článkom 45 nariadenia č. 1408/71 na základe sčítania dôb poistenia dosiahnutých v Bulharsku a Rakúsku, a nie na základe § 9 prechodných a záverečných ustanovení KSO.
69.
Okrem toho zdôrazňujem, že podľa Administrativen săd Sofija‑grad „doby dosiahnuté v Rakúsku postačujú na doplnenie chýbajúcej doby poistenia podľa vnútroštátneho právneho poriadku bez toho, aby bolo treba uznať dobu na základe § 9 prechodných a záverečných ustanovení KSO“. Z toho vyplýva, že pravidlá sčítania a pomerného stanovenia vyjadrené v článku 46 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 sa uplatňujú na výpočet starobného dôchodku pani Somovej, keďže súbeh jej dôb poistenia v Bulharsku a Rakúsku jej po uplatnení článku 45 tohto nariadenia postačuje na vznik nároku na starobný dôchodok v Bulharsku.
70.
Usudzujem, že článok 45 a článok 46 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 majú rovnako kogentnú povahu (
26
) a že poistenec sa nemôže vzdať ich uplatnenia tým, že vo svojej žiadosti o starobný dôchodok neuvedie doby poistenia dosiahnuté v inom členskom štáte.
71.
V dôsledku uvedeného usudzujem, že článok 45, článok 46 ods. 2 a článok 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 majú kogentnú povahu a neumožňujú poistencovi vzdať sa uplatnenia pravidiel sčítania a pomerného stanovenia dôb poistenia dosiahnutých v inom členskom štáte pred dňom začatia uplatňovania tohto nariadenia členským štátom, v ktorom bola podaná žiadosť o starobný dôchodok.
3. O tretej otázke
a) Argumentácia
72.
Bulharská vláda usudzuje, že v súlade s článkom 12 ods. 1 nariadenia č. 1408/71 nemôže toto nariadenie priznať ani zachovať právo poberať viacero dávok rovnakej povahy, vzťahujúcich sa na rovnakú dobu povinného poistenia. Má za to, že napriek výnimkám, ktoré stanovuje, článok 12 ods. 1 nariadenia č. 1408/71 bráni uznaniu doby platenia príspevkov na základe doplatenia príspevkov v súlade s vnútroštátnym právnym poriadkom v prípade, že sa takto uznaná doba platenia príspevkov prekrýva s dobami poistenia dosiahnutými v súlade s právnym poriadkom iného členského štátu.
73.
Komisia zastáva názor, že vzhľadom na jej odpoveď na druhú otázku nie je nutné osobitne zodpovedať túto otázku.
b) Posúdenie
74.
Tretia otázka položená Administrativen săd Sofija‑grad znie, či sa má článok 12 ods. 1 nariadenia č. 1408/71 vykladať v tom zmysle, že neumožňuje uznať doby poistenia na základe zaplatenia príspevkov na poistenie podľa § 9 ods. 3 prechodných a záverečných ustanovení KSO, ak sa – podobne, ako je to vo veci samej – doby platenia príspevkov uznané týmto spôsobom zhodujú s dobami poistenia, ktoré boli dosiahnuté podľa práva iného členského štátu.
75.
Vzhľadom na moju odpoveď na druhú otázku pokiaľ ide o kogentnú povahu článku 45, článku 46 ods. 2 a článku 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71, usudzujem, že nie je nutné osobitne odpovedať na tretiu otázku. Tak ako to totiž potvrdil Administrativen săd Sofija‑grad, doby poistenia dosiahnuté pani Somovou v Rakúsku postačujú na doplnenie doby poistenia, ktorá jej chýbala na vznik nároku na starobný dôchodok v súlade s bulharským právnym poriadkom, bez toho, aby bolo potrebné navyše uznať dobu v zmysle § 9 ods. 3 prechodných a záverečných ustanovení KSO. V dôsledku uvedeného a v súlade najmä s pravidlom sčítania stanoveným v článku 45 nariadenia č. 1408/71 nie je ani potrebné, ani dovolené uchýliť sa k použitiu § 9 ods. 3 prechodných a záverečných ustanovení KSO.
4. O štvrtej otázke
a) Argumentácia
76.
Podľa bulharskej vlády článok 12 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 oprávňuje členský štát zastaviť do budúcna vyplácanie súm a požadovať vrátenie všetkých súm z titulu starobného dôchodku priznaného jednému z jeho štátnych príslušníkov v súlade s jeho vnútroštátnym právnym poriadkom v prípade, že v deň podania žiadosti o starobný dôchodok si žiadateľ nesplnil svoju povinnosť uviesť doby poistenia dosiahnuté na území iného členského štátu. Má za to, že v prípade, že sa dodatočne zistí doba platenia poistenia dosiahnutá v zahraničí, dôchodok musí byť prepočítaný s ohľadom na preukázaný počet odpracovaných rokov, uznaných iným členským štátom.
77.
Komisia usudzuje, že vzhľadom na jej odpovede na prvú a druhú otázku už zodpovedala prvú časť štvrtej otázky. Druhá časť tejto otázky sa týka vymáhania pohľadávok a vzhľadom na už uvedené odpovede nie je relevantná.
b) Posúdenie
78.
Štvrtá otázka položená Administrativen săd Sofija‑grad znie, či článok 12 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 umožňuje vrátenie súm vyplatených pani Somovou z titulu starobného dôchodku v dôsledku súbehu týchto dávok s inými príjmami získanými v Rakúsku. Z článku 12 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 totiž vyplýva, že ustanovenia právnych predpisov členského štátu upravujúce zníženie dávok sa v zásade (
27
) môžu použiť vo vzťahu k osobám, ktorým je v členskom štáte vyplácaná dávka, v prípade, že môžu poberať iné dávky sociálneho zabezpečenia alebo iné príjmy akejkoľvek povahy, získané najmä podľa právnych predpisov iného členského štátu.
79.
Z pripomienok prednesených bulharskou vládou na pojednávaní jasne vyplýva, že bulharský právny poriadok umožňuje súbeh zárobkovej činnosti a starobného dôchodku. Za týchto okolností usudzujem, že článok 12 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 sa neuplatňuje na súbeh zárobkovej činnosti pani Somovej v Rakúsku a starobného dôchodku v Bulharsku.
80.
Navyše a pre úplnosť usudzujem, že vzhľadom na moje odpovede na druhú a tretiu otázku starobný dôchodok pani Somovej mal byť vypočítaný na základe pravidiel sčítania a pomerného stanovenia vyjadrených v článku 45 a článku 46 ods. 2 nariadenia č. 1408/71. Ostatne podľa toho, čo uviedol Administrativen săd Sofija‑grad, pričom to tento musí overiť, sa zdá, že dôchodok priznaný v súlade s týmito ustanoveniami nariadenia č. 1408/71 by nebol odlišný od dôchodku, ktorý bol stanovený v rozhodnutí SUSO z 11. júla 2007. (
28
)
VI – Návrh
81.
Vzhľadom na vyššie uvedené navrhujem Súdnemu dvoru, aby na prvú, druhú a štvrtú prejudiciálnu otázku, ktorú položil Administrativen săd Sofija‑grad, odpovedal takto:
1.
Článok 49 ZFEÚ bráni takej právnej úprave členského štátu, akou je článok 94 prvý odsek bulharského zákona o sociálnom poistení (Kodeks za socialno osigurjavane), ktorá upravuje požiadavku ukončenia platenia príspevkov na sociálne poistenie ako podmienku pre priznanie starobného dôchodku.
2.
Článok 45, článok 46 ods. 2 a článok 94 ods. 2 nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneným a doplneným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 z 18. decembra 2006, majú kogentnú povahu a neumožňujú poistencovi vzdať sa uplatnenia pravidiel sčítania a pomerného stanovenia dôb poistenia dosiahnutých v inom členskom štáte pred dňom začatia uplatňovania tohto nariadenia členským štátom, v ktorom bola podaná žiadosť o starobný dôchodok.
3.
Článok 12 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením č. 118/97, zmeneným a doplneným nariadením č. 1992/2006, sa neuplatní na súbeh príjmov zo zárobkovej činnosti a dávok sociálneho zabezpečenia v prípade, o aký ide vo veci samej.
(
1
)	Jazyk prednesu: francúzština.
(
2
)	Ú. v. ES L 28, 1997, s. 1; Mim. vyd. 05/003, s. 3.
(
3
)	Ú. v. EÚ L 392, s. 1.
(
4
)	Vec č. 4/2000, DV č. 55 za rok 2000.
(
5
)	T. j. 33 rokov, 11 mesiacov a 17 dní, na základe dokumentov vystavených bulharskými zamestnávateľmi pani Somovej, týkajúcich sa jej pristúpenia do systému sociálneho zabezpečenia a jej odmien.
(
6
)	Vnútroštátny súd usudzuje, že splnenie požiadavky ukončiť poistenie by mohlo ovplyvniť jej rozhodnutie usadiť sa na území iného členského štátu v súlade s článkom 49 ZFEÚ, a to v dôsledku rizika, že nebude môcť pokračovať vo vykonávaní svojej činnosti samostatne zárobkovo činnej osoby po ukončení poistenia.
(
7
)	Vnútroštátny súd tiež uviedol, že v jej veci došlo k zdvojeniu dôb poistenia v týchto dvoch členských štátoch od októbra 1995 do mája 1996 vrátane, nespresnil však, ako k takémuto zdvojeniu mohlo dôjsť.
(
8
)	Rozsudok zo 16. júla 2009, von Chamier‑Glisczinski (C-208/07, Zb. s. I-6095, bod 85).
(
9
)	T. j. v znení účinnom od 27. decembra 2005 do 31. decembra 2011, uplatniteľnom na skutočnosti vo veci samej.
(
10
)	Zdá sa mi, že tieto ustanovenia bulharského právneho poriadku skôr motivujú dôchodcov k tomu, aby pracovali a platili príspevky.
(
11
)	Pozri v tomto zmysle rozsudky z 26. januára 1999, Terhoeve (C-18/95, Zb. s. I-345, body 33 až 35), ako aj z 21. februára 2013, Salgado González (C‑282/11, body 35 až 37 a citovanú judikatúru).
(
12
)	Pozri v tomto zmysle rozsudky Terhoeve (už citovaný, bod 35), ako aj z 12. júla 2001, Vanbraekel a i. (C-368/98, Zb. s. I-5363, bod 42).
(
13
)	Rozsudky z 15. decembra 1995, Bosman (C-415/93, Zb. s. I-4921, bod 96); Terhoeve (už citovaný, bod 39); z 27. januára 2000, Graf (C-190/98, Zb. s. I-493, bod 23); z 30. septembra 2003, Köbler (C-224/01, Zb. s. I-10239, bod 74); z 2. októbra 2003, Van Lent (C-232/01, Zb. s. I-11525, bod 16); zo 17. marca 2005, Kranemann (C-109/04, Zb. s. I-2421, bod 26), a z 11. januára 2007, ITC (C-208/05, Zb. s. I-181, bod 33).
(
14
)	Pozri v tomto zmysle rozsudky z 5. októbra 2004, CaixaBank France (C-442/02, Zb. s. I-8961, bod 11), ako aj z 10. marca 2011, Casteels (C-379/09, Zb. s. I-1379, body 21 a 22 a citovanú judikatúru).
(
15
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 1. apríla 2008, Gouvernement de la Communauté française a Gouvernement wallon (C-212/06, Zb. s. I-1683, bod 52).
(
16
)	Rozsudok z 27. januára 2000, Graf (C-190/98, Zb. s. I-493, bod 25).
(
17
)	Pri splnení všetkých ostatných podmienok, najmä veku a odpracovaných rokov.
(
18
)	Napríklad strata zaradenia alebo zohľadnenia odpracovaných rokov, čo by mohlo mať vplyv na kariérny postup a vývoj miezd dotknutých osôb, stratu nároku na dovolenku, a pokiaľ ide o samostatne zárobkovo činné osoby, stratu hospodárskych a obchodných vzťahov, atď.
(
19
)	Rozsudok Bosman (už citovaný, bod 104). Pozri aj rozsudok zo 16. mája 2013, Wencel (C‑589/10, bod 70).
(
20
)	Vnútroštátny súd usudzuje, že ak článok 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 nemá kogentnú povahu, pani Somova nebola povinná vo svojej žiadosti z roku 2007 o starobný dôchodok v Bulharsku uviesť dobu poistenia, ktorú dosiahla podľa rakúskych právnych predpisov.
(
21
)	Rozsudky z 27. mája 1982, Aubin (227/81, Zb. s. 1991, bod 19), ako aj zo 14. októbra 2010, van Delft a i. (C-345/09, Zb. s. I-9879, bod 54). V bode 52 tohto rozsudku van Delft a i. Súdny dvor rozhodol, že „kolízne normy upravené nariadením č. 1408/71 sú teda pre členské štáty kogentné a tým skôr nemožno pripustiť, že sociálne poistené osoby patriace do pôsobnosti uplatňovania týchto noriem by mohli zabrániť ich účinkom tým, že by mali možnosť výberu sa im vyhnúť. Uplatnenie systému kolízie zákonov zavedeného nariadením č. 1408/71 totiž závisí len od objektívnej situácie, v ktorej sa nachádza dotknutý pracovník“.
(
22
)	Zdôrazňujem, že v roku 2007 pani Somova požiadala o starobný dôchodok v Bulharsku, kde predtým pracovala ako zamestnanec. Usudzujem, že bez ohľadu na skutočnosť, že článok 94 nariadenia č. 1408/71, nazvaný „Prechodné ustanovenia pre zamestnancov“, vo svojom odseku 2 vyslovene neodkazuje na všetky doby „samostatne zárobkovej činnosti“, Súdny dvor v bode 25 svojho rozsudku zo 7. februára 2002, Kauer (C‑28/00, s. I‑1343), rozhodol, že, „pokiaľ ide o článok 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71, je namieste pripomenúť, že pojem ‚doba poistenia‘, ktorý je v ňom uvedený, je definovaný v článku 1 písm. r) tohto nariadenia ako ‚doby prispievania alebo doby zamestnania alebo samostatnej zárobkovej činnosti, ako ich definujú alebo uznávajú za doby poistenia právne predpisy, podľa ktorých sa dosiahli…‘“. Nariadenie Rady (EHS) č. 1390/81 z 12. mája 1981 o rozšírení pôsobnosti nariadenia (EHS) č. 1408/71 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov a ich rodiny, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, na samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodiny (Ú. v. ES L 143, s. 1; Mim. vyd. 05/001, s. 222), rozšíril systém zavedený pre zamestnancov v pôvodnom znení nariadenia na samostatne zárobkovo činné osoby. Dodávam, že článok 95 nariadenia č. 1408/71 v znení uplatniteľnom na vec samu, nazvaný „Prechodné ustanovenia pre samostatne zárobkovo činné osoby“, vo svojom odseku 2 stanovuje, že „všetky doby poistenia a tam, kde je to vhodné, všetky doby zamestnania, samostatnej zárobkovej činnosti alebo bydliska dosiahnuté podľa právnych predpisov členského štátu… sa zohľadnia na určenie práva, ktoré sa získa podľa ustanovení tohto nariadenia.“ Podľa môjho názoru má toto ustanovenie rovnaký právny obsah ako článok 94 ods. 2 rovnakého nariadenia.
(
23
)	Pozri najmä pojmy „се вземат предвид“ v bulharskej jazykovej verzii, „wordt rekening gehouden“ v holandčine, „shall be taken into consideration“ v angličtine, „se tomará en cuenta“ v španielčine, „é preso in considerazione“ v taliančine, „será tido em consideração“ v portugalčine, „λαμβάνεται υπόψη“ v gréčtine, „sunt luate în considerare“ v rumunčine, „figyelembe kell venni“ v maďarčine, „otetaan huomioon“ vo fínčine, „skall beaktas vid“ vo švédčine, „skal tages i betragtning“ v dánčine, „werden… berücksichtigt“ v nemčine, „sa zohľadnia“ v slovenčine, „se berou v úvahu“ v češtine, „ņem vērā“ v lotyštine a „jest uwzględniany“ v poľštine.
(
24
)	Pozri analogicky rozsudok z 18. apríla 2002, Duchon (C-290/00, Zb. s. I-3567, bod 23). Pozri tiež rozsudky zo 7. februára 1991, Rönfeldt (C-227/89, Zb. s. I-323, bod 16); z 11. júna 1998, Kuusijärvi (C-275/96, Zb. s. I-3419, bod 25); z 10. mája 2001, Rundgren (C-389/99, Zb. s. I-373, body 29 a 30), ako aj z 18. decembra 2007, Habelt a i. (C-396/05, C-419/05 a C-450/05, Zb. s. I-11895, bod 55).
(
25
)	Pozri bod 55 tohto rozsudku, ako aj bod 95, ktorý používa pojem „sa… môže dovolávať“. Administrativen săd Sofija‑grad usudzuje, že z týchto pojmov vyplýva, že Súdny dvor sa domnieva, že článok 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 nie je kogentný, a teda že jeho uplatnenie závisí od voľnej úvahy oprávneného. Pre predmetnú vec by z toho vyplývalo, že pani Somova nemala povinnosť uviesť vo svojej žiadosti o priznanie dôchodku podľa vnútroštátneho právneho poriadku doby poistenia dosiahnuté v inom členskom štáte pred začatím uplatňovania tohto nariadenia.
(
26
)	Samotné znenie týchto ustanovení neposkytuje poistencom, na ktorých sa tieto ustanovenia vzťahujú, žiadne právo výberu. Pozri analogicky rozsudok van Delft (už citovaný, bod 57). Rovnako ako uvádza Írsko vo svojich pripomienkach, usudzujem, že v súlade najmä s článkom 84a ods. 1 nariadenia č. 1408/71 „žiadateľ o dávku sociálneho zabezpečenia nemá právo predložiť iba čiastočný prehľad svojho profesijného života a svojich dôb poistenia s cieľom zabezpečiť si finančnú výhodu“. Ako zdôraznil generálny advokát Cruz Villalón v bode 67 svojich návrhov vo veci, ktorá viedla k už citovanému rozsudku Wencel, toto ustanovenie „ukladá vzájomnú povinnosť informovania a spolupráce inštitúciám a osobám, na ktoré sa vzťahuje [nariadenie č. 1408/71], ktorá sa v prípade inštitúcií prejavuje v podobe povinnosti [,]poskytovať zainteresovaným osobám akékoľvek požadované informácie pre uplatňovanie práv im udelených týmto nariadením[‘] a v prípade osôb, na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie, v podobe povinnosti [,]informovať inštitúcie príslušného štátu a štátu bydliska čo najskôr o akýchkoľvek zmenách ich osobnej alebo rodinnej situácie, ktoré majú vplyv na ich právo na dávky podľa tohto nariadenia[‘]“.
(
27
)	Výnimku zo zásady stanovenej v článku 12 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 obsahuje článok 46b ods. 1 tohto nariadenia, podľa ktorého v prípade súbehu dávok rovnakej povahy sa ustanovenia o znížení upravené vnútroštátnymi právnymi predpismi neuplatnia na dávky, ktoré sa vypočítavajú v súlade s článkom 46 ods. 2 tohto nariadenia.
(
28
)	Vzhľadom na moju odpoveď na tretiu otázku položenú vnútroštátnym súdom, otázkou, ktorú možno položiť, je, či by v súlade s vnútroštátnym právnym poriadkom pani Somova prípadne mohla mať nárok na vrátenie príspevkov, ktoré zaplatila na základe § 9 prechodných a záverečných ustanovení KSO. Vzhľadom na to, že o priznaní nároku pani Somovej na starobný dôchodok v Bulharsku malo byť rozhodnuté na základe ustanovení nariadenia č. 1408/71 namiesto § 9 prechodných a záverečných ustanovení KSO, toto ustanovenie KSO nezakladá žiaden nárok na predmetný starobný dôchodok. Z toho vyplýva, že platby uskutočnené pani Somovou na základe tohto ustanovenia predstavujú nenávratné príspevky na sociálne poistenie. Je úlohou vnútroštátneho súdu rozhodnúť túto otázku predovšetkým na základe overenia, či si SUSO a pani Somova splnili svoje vzájomné povinnosti informovania a spolupráce, ktoré im ukladá článok 84a nariadenia č. 1408/71. Zdôrazňujem, že podľa SUSO pani Somova, nekonajúc v dobrej viere, neuviedla svoje doby poistenia dosiahnuté v Rakúsku. Vnútroštátny súd však potvrdil, že žiaden dokument vydaný dôchodkovým úradom nespomínal, že by pani Somova bola povinná priznať svoje doby poistenia dosiahnuté v inom členskom štáte na účely zohľadnenia celkovej dĺžky dôb poistenia v súlade s článkom 45 nariadenia č. 1408/71. Navyše podľa vnútroštátneho súdu ani formulár žiadosti, ktorý treba vyplniť pri požiadaní o starobný dôchodok, nešpecifikuje práva a povinnosti vyplývajúce z tohto nariadenia.