62023TJ1088_RES
Věc T‑1088/23
RTL Group Markenverwaltungs GmbH
v.
Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
Rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 7. května 2025
„Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Obrazová ochranná známka Evropské unie RTL – Absence řádného užívání ochranné známky – Článek 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001 – Předložení skutečností a důkazů poprvé před odvolacím senátem – Článek 95 odst. 2 nařízení 2017/1001 – Článek 27 odst. 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625 – Zneužití práva“
Ochranná známka Evropské unie – Vzdání se, zrušení a neplatnost – Důvody zrušení – Absence řádného užívání ochranné známky – Důkaz užívání – Řádné užívání – Pojem – Kritéria pro posouzení – Požadavek konkrétních a objektivních důkazů
[Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001, čl. 18 odst. 1 a čl. 58 odst. 1 písm. a)]
(viz body 16, 19, 20, 91–93)
Ochranná známka Evropské unie – Vzdání se, zrušení a neplatnost – Důvody zrušení – Absence řádného užívání ochranné známky – Důkaz užívání – Částečné užívání – Dopad
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001, čl. 18 odst. 1 a čl. 58 odst. 2)
(viz body 17, 18)
Ochranná známka Evropské unie – Vzdání se, zrušení a neplatnost – Návrh na zrušení – Přípustnost – Nepodmínění absencí zneužití práva nebo dobrou vírou osoby navrhující zrušení
[Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001, čl. 63 odst. 1 písm. a)]
(viz body 27–30)
Ochranná známka Evropské unie – Vzdání se, zrušení a neplatnost – Důvody zrušení – Absence řádného užívání ochranné známky – Obrazová ochranná známka RTL
[Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001, čl. 18 odst. 1 a čl. 58 odst. 1 písm. a)]
(viz body 35, 55, 82, 83, 95, 101)
Ochranná známka Evropské unie – Procesní ustanovení – Řízení o zrušení – Skutečnosti a důkazy, jež nebyly předloženy ve lhůtě k tomu stanovené – Zohlednění – Posuzovací pravomoc odvolacího senátu
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001, čl. 95 odst. 2; nařízení Komise 2018/625, čl. 27 odst. 4)
(viz body 45–47, 49)
Ochranná známka Evropské unie – Vzdání se, zrušení a neplatnost – Důvody zrušení – Absence řádného užívání ochranné známky – Užívání třetí osobou se souhlasem vlastníka ochranné známky
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001, čl. 18 odst. 2)
(viz bod 62)
Ochranná známka Evropské unie – Vzdání se, zrušení a neplatnost – Důvody zrušení – Absence řádného užívání ochranné známky – Důkaz užívání – Řádné užívání – Pojem – Kritéria pro posouzení – Ochranná známka s dobrým jménem v Unii – Absence vlivu
[Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001, čl. 8 odst. 5, čl. 18 odst. 1 a čl. 58 odst. 1 písm. a)]
(viz bod 94)
Shrnutí
Tribunál ve svém rozsudku změnil rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO). Objasnil otázky týkající se zneužívající povahy návrhu na zrušení, výkonu posuzovací pravomoci odvolacím senátem EUIPO, pokud jde o odmítnutí zohlednit důkazy předložené poprvé před ním mimo podání stanovená nařízením v přenesené pravomoci 2018/625 (
1
), řádného užívání ochranné známky pro reklamní, propagační a marketingové služby podnikem, který je součástí skupiny poskytující zejména služby šíření reklamy, a dopadu dobrého jména ochranné známky na posouzení jejího řádného užívání pro jiné výrobky a služby.
Od roku 2016 je společnost RTL Group Markenverwaltungs GmbH, žalobkyně, vlastníkem obrazové ochranné známky Evropské unie RTL pro několik výrobků a služeb (
2
). V roce 2021 podala Marcella Örtl, vedlejší účastnice řízení, návrh na zrušení (
3
) z důvodu, že tato ochranná známka nebyla po nepřerušené období pěti let řádně užívána pro všechny výrobky a služby, pro které byla zapsána. Zrušovací oddělení EUIPO návrhu částečně vyhovělo pro některé výrobky a služby.
Odvolací senát EUIPO, ke kterému žalobkyně podala odvolání, nejprve prohlásil návrh na zrušení za přípustný a dále částečně zrušil rozhodnutí zrušovacího oddělení v rozsahu, v němž zrušovací oddělení rozhodlo o zrušení zpochybněné ochranné známky zejména pro podkategorii „reklamní, marketingové a propagační služby“, a sice služby „vysílání reklamy televizí, rozhlasem a elektronickými médii“ (
4
), a ve zbývající části odvolání zamítl. Žalobou podanou k Tribunálu se žalobkyně domáhala zrušení nebo změny tohoto rozhodnutí.
Závěry Tribunálu
Tribunál zaprvé poznamenal, že účelem důvodů zrušení je chránit obecný zájem, který je jejich základem, což vysvětluje, že od navrhovatele se nevyžaduje, aby prokázal právní zájem na podání návrhu. Tato analýza je podpořena bodem 24 odůvodnění nařízení 2017/1001 a účelem článku 63 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení, kterým je poskytnout možnost zpochybnit ochrannou známku Evropské unie, jež nebyla po určitou dobu řádně užívána, co nejširšímu okruhu osob, aniž je vyžadováno, aby tyto osoby prokázaly právní zájem na podání návrhu. Vzhledem k tomu, že návrh na zrušení může podat „každá fyzická nebo právnická osoba“ z důvodu neužívání nebo nedostatečného užívání ochranné známky, není otázka možného zneužití práva relevantní pro účely analýzy přípustnosti takového návrhu. Stejně tak přípustnost ani opodstatněnost návrhu na zrušení nejsou podmíněny dobrou vírou osoby, která návrh podala, neboť zrušení z důvodu neužívání ochranné známky po období pěti let je právním důsledkem stanoveným nařízením 2017/1001 (
5
).
Ačkoli se žalobkyně v tomto ohledu odvolává na věc Sandra Pabst (
6
), Tribunál poznamenal, že se tato věc vyznačovala výjimečnými okolnostmi, které v projednávané věci nenastaly. Na rozdíl od věci Sandra Pabst není vedlejší účastnice uměle vytvořenou společností s jediným cílem podat bezpočet návrhů na zrušení. Kromě toho žalobkyně neprokázala, že návrh na zrušení byl v projednávané věci odsouzen k neúspěchu, a sloužil tedy pouze k tomu, aby na ni byla přenesena neoprávněná zátěž nebo aby na ni byl vyvíjen jakýkoli nátlak. Naopak skutečnost, že vedlejší účastnice má v úmyslu užívat ochrannou známku, která může vyvolat záměnu se zpochybněnou ochrannou známkou, prokazuje skutečný zájem vedlejší účastnice na tom, aby byl rejstřík ochranných známek aktualizován, pokud jde o rozsah monopolu žalobkyně na zpochybněnou ochrannou známku.
Tribunál tudíž odmítl tvrzení žalobkyně o nepřípustnosti návrhu na zrušení z důvodu údajné zneužívající povahy tohoto návrhu.
Zadruhé Tribunál připomněl judikaturu týkající se posuzovací pravomoci EUIPO pro účely zohlednění skutečností a důkazů opožděně uvedených nebo předložených (
7
) a zdůraznil, že toto zohlednění musí být výsledkem objektivního a odůvodněného výkonu posuzovací pravomoci, jehož přezkum přísluší Tribunálu.
Konstatoval, že v projednávané věci předložila žalobkyně vyjádření a důkazy opožděně, takže odvolací senát měl využít svého prostoru pro uvážení, aby rozhodl, zda bylo třeba k těmto skutečnostem a důkazům přihlédnout pro účely rozhodnutí, které měl vydat. Takový objektivní a odůvodněný výkon posuzovací pravomoci přitom v projednávané věci chybí, jelikož odvolací senát odmítl uvedené skutečnosti a důkazy pouze z toho důvodu, že nebyly předloženy s jedním z podání uvedených v nařízení v přenesené pravomoci 2018/625 (
8
), aniž zkoumal, zda byly splněny podmínky uvedené v čl. 27 odst. 4 tohoto nařízení. Přezkum přípustnosti vyjádření a důkazů předložených poprvé před odvolacím senátem nelze omezit na skutečnosti a důkazy předložené spolu s podáními uvedenými v nařízení v přenesené pravomoci 2018/625, neboť takovéto omezení nevychází ani z čl. 95 odst. 2 nařízení 2017/1001, ani z čl. 27 odst. 4 nařízení v přenesené pravomoci 2018/625.
Odvolací senát tedy pochybil, když z přezkumu vyloučil vyjádření a důkazy předložené žalobkyní opožděně, aniž využil posuzovací pravomoc, která mu byla svěřena.
Zatřetí Tribunál zkoumal, zda důkazy předložené žalobkyní týkající se činností společností skupiny, do které patří, umožňují prokázat užívání zpochybněné ochranné známky nejen pro podkategorii služeb šíření reklamy, jak uvedl odvolací senát, ale též nad rámec této jediné podkategorie pro kategorii „reklamní, marketingové a propagační služby“ jako celek.
Nejprve uvedl, že žalobkyně prokázala, že společnosti skupiny, do níž patří, poskytovaly zadavatelům reklamy služby týkající se tvorby a realizace zejména televizních reklam. Předložila v tomto ohledu důkazy týkající se služeb, které zahrnovaly tvůrčí příspěvek těchto společností při návrhu reklam, které se neomezovaly na pouhé šíření reklamního obsahu vytvořeného třetí stranou.
Dále měl Tribunál za to, že z důkazů předložených žalobkyní vyplývá, že žalobkyně nabízela zadavatelům reklamy služby v oblasti vývoje reklamních strategií v médiích, která jí patřila, a nabízela jim možnost účastnit se propagačních akcí vytvořených skupinou, do které patří žalobkyně.
Konečně s ohledem na předložené důkazy Tribunál rozhodl, že společnosti skupiny, do níž žalobkyně patří, poskytovaly poradenské služby týkající se uvádění televizní reklamy na trh, které patří do oblasti specializovaných poradenských a podpůrných služeb pro podniky, jež usilují o propagaci svých výrobků a služeb a rozvoj svých reklamních strategií.
Za těchto podmínek Tribunál shledal, že důkazy předložené žalobkyní prokazují, že skupina, do které patří žalobkyně, poskytovala třetím osobám pod zpochybněnou ochrannou známkou a během relevantního období reklamní, propagační a marketingové služby, které se neomezovaly na šíření reklamy, ale jejich cílem bylo aktivně přispívat k vývoji reklamní strategie uvedených třetích osob. Tribunál proto změnil napadené rozhodnutí tak, že zamítl návrh na zrušení zpochybněné ochranné známky pro reklamní, propagační a marketingové služby náležející do třídy 35.
Konečně Tribunál upřesnil, že znění a účel článku 58 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001 podmiňují zachování práv spojených s ochrannou známkou EU tím, aby byla tato ochranná známka skutečně užívána. Není totiž odůvodněné, aby neužívaná ochranná známka bránila hospodářské soutěži a omezovala volný pohyb zboží a služeb. Unijní soudy již navíc rozhodly, že ustanovení týkající se rozšířené ochrany poskytované ochranné známce EU, která má dobré jméno nebo proslulost v Unii, sledují jiný cíl než ta, která vyžadují důkaz o řádném užívání, takže je třeba tyto dva druhy ustanovení vykládat autonomně. I kdyby tedy zpochybněná ochranná známka v projednávané věci požívala dobrého jména v mediálním odvětví, neumožňuje tato okolnost sama o sobě prokázat existenci řádného užívání této ochranné známky pro dotčené výrobky a služby. Kromě toho se žalobkyně nemůže pro účely výkladu hmotněprávních ustanovení nařízení 2017/1001 účelně dovolávat jednotné ochrany ochranné známky EU, ani bodu 7 odůvodnění nařízení v přenesené pravomoci 2018/625, který se týká pouze procesních pravidel.
(
1
) – Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625 ze dne 5. března 2018, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 o ochranné známce Evropské unie a zrušuje nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2017/1430 (Úř. věst. 2018, L 104, s. 1).
(
2
) – Jedná se o výrobky a služby náležející do tříd 3, 6, 8, 9, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 30, 32, 33, 35, 38, 41, 42, 43 a 45 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.
(
3
) – Na základě čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (Úř. věst. 2017, L 154, s. 1).
(
4
) – Ostatní výrobky a služby, pro které bylo rozhodnutí zrušovacího oddělení zrušeno, jsou „optické paměťové disky“, náležející do třídy 9, a „služby navazování sociálních kontaktů na internetu; on-line služby v oblasti navazování společenských vztahů“, náležející do třídy 45.
(
5
) – Viz čl. 58 odst. 1 písm. a) a čl. 64 odst. 2 nařízení 2017/1001.
(
6
) – Věc, v níž bylo vydáno rozhodnutí velkého odvolacího senátu ze dne 1. února 2020 (věc R 2445‑2017‑G, dále jen „věc Sandra Pabst“).
(
7
) – Stanovená v čl. 95 odst. 2 nařízení 2017/1001 a vymezená v čl. 27 odst. 4 nařízení v přenesené pravomoci 2018/625.
(
8
) – Články 22, 24 a 26 nařízení v přenesené pravomoci 2018/625.