ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (prvního senátu)
10. dubna 2025(*)
„ Řízení o předběžné otázce – Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) – Rozhodnutí 2010/279/SZBP – Policejní mise Evropské unie v Afghánistánu – Článek 7 odst. 3 – Náklady na vyslaný personál – Příspěvky vyplácené jak Evropskou unií, tak členským státem, k němuž člen personálu náleží – Souběh – Článek 24 odst. 1 druhý pododstavec poslední věta SEU – Článek 275 první pododstavec SFEU – Pravomoc Soudního dvora k výkladu ustanovení unijního práva týkajícího se SZBP“
Ve věci C‑238/24 [Tartisai](i),
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie) ze dne 2. dubna 2024, došlým Soudnímu dvoru dne 2. dubna 2024, v řízení
NR
proti
Ministero della Difesa
Comando Generale dell’Arma dei Carabinieri,
Comando Generale Carabinieri – Centro Nazionale Amministrativo – Chieti,
Centro Amministrativo d’Intendenza interforze del contingente forze Armate Italiane in Afghanistan,
Centro Nazionale Amministrativo dell’Arma dei Carabinieri,
SOUDNÍ DVŮR (první senát),
ve složení: F. Biltgen (zpravodaj), předseda senátu, T. von Danwitz, místopředseda Soudního dvora vykonávající funkci soudce prvního senátu, A. Kumin, I. Ziemele a S. Gervasoni, soudci,
generální advokát: J. Richard de la Tour,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–        za NR: A. Pucci, avvocato,
–        za italskou vládu: G. Palmieri, jako zmocněnkyně, ve spolupráci s: E. Feola, avvocato dello Stato,
–        za rumunskou vládu: R. Antonie, E. Gane a L. Ghiţă, jako zmocněnkyně,
–        za Evropskou komisi: M. Bruti Liberati, M. Carpus-Carcea, L. Hohenecker a I. Melo Sampaio, jako zmocněnci,
–        za Vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku: M. Almeida Veiga, F. Hoffmeister, E. Orgován a I. Orsini, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1        Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 7 odst. 3 rozhodnutí Rady 2010/279/SZBP ze dne 18. května 2010 o policejní misi Evropské unie v Afghánistánu (EUPOL AFGHANISTAN) (Úř. věst. 2010, L 123, s. 4).
2        Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi NR na straně jedné a Ministero della Difesa (ministerstvo obrany, Itálie), Comando Generale dell’Arma dei Carabinieri (vrchní velitelství sboru četnictva, Itálie) a Comando Generale Carabinieri – Centro Nazionale Amministrativo – Chieti (vrchní velitelství četnictva – národní administrativní středisko – Chieti, Itálie), Centro Amministrativo d’Intendenza interforze del contingente delle forze Armate Italiane in Afghanistan (meziútvarové administrativní středisko kontingentu italských ozbrojených sil v Afghánistánu, Itálie) a Centro Nazionale Amministrativo dell’Arma dei Carabinieri (národní administrativní středisko četnického sboru, Itálie) (dále jen společně „administrativa obrany“) na straně druhé ve věci vymáhání příspěvku na působení v zahraniční misi, který NR pobíral na základě italské právní úpravy, administrativou obrany.
Právní rámec
Unijní právo
3        Článek 2 rozhodnutí 2010/279, nadepsaný „Cíle“, stanovil:
„[Policejní mise Evropské unie v Afghánistánu (dále jen ‚mise EUPOL Afghanistan‘)] významnou měrou přispívá k tomu, aby byla při zajištění vlastní odpovědnosti afghánské strany zavedena udržitelná a účinná opatření v oblasti práce civilní policie, která zajistí vhodnou součinnost se širším systémem trestního soudnictví, v souladu s politickým poradenstvím a úsilím [Evropské] [u]nie, členských států a dalších mezinárodních činitelů v oblasti budování institucí. [Mise EUPOL Afghanistan] dále podpoří reformní proces, na jehož základě vznikne důvěryhodná a účinná policejní služba, která bude v souladu s mezinárodními standardy pracovat v rámci právního státu a dodržování lidských práv.“
4        Článek 7 tohoto rozhodnutí, nadepsaný „Personál“, stanovil:
„1.      Počet členů personálu [mise EUPOL Afghanistan] a jeho pravomoci musí odpovídat cílům stanoveným v článku 2, úkolům stanoveným v článku 3 a struktuře [mise EUPOL Afghanistan] stanovené v článku 4.
2.      [Misi EUPOL Afghanistan] tvoří zejména personál vyslaný členskými státy nebo orgány EU.
3.      Každý členský stát nebo orgán EU nese náklady na personál, který vyšle, včetně cestovních výdajů na cestu do místa určení a zpět, platů, nákladů na zdravotní péči a příspěvků, s výjimkou diet, příplatků za ztížené podmínky a rizikových příplatků.
[…]
5.      Veškerý personál vykonává své povinnosti a jedná v zájmu [mise EUPOL Afghanistan]. Veškerý personál dodržuje bezpečnostní zásady a minimální normy stanovené [rozhodnutím Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady (Úř. věst. 2001, L 101, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 263)].“
5        Článek 8 uvedeného rozhodnutí, nadepsaný „Postavení personálu [mise EUPOL Afghanistan]“, zněl:
„1.      Postavení personálu [mise EUPOL Afghanistan] v Afghánistánu, včetně případných výsad, imunit a dalších záruk nezbytných pro uskutečnění a řádné fungování [mise EUPOL Afghanistan], je upraveno v dohodě uzavřené podle článku 37 Smlouvy [o EU].
2.      Stát nebo orgán EU, který vyslal člena personálu, odpovídá za řešení veškerých stížností člena personálu ohledně vyslání nebo stížností, které se člena personálu týkají. Dotyčný stát nebo orgán EU odpovídá za zahájení řízení proti vyslané osobě.
3.      Pracovní podmínky a práva a povinnosti mezinárodního a místního civilního personálu jsou stanoveny ve smlouvách mezi vedoucím [mise EUPOL Afghanistan] a členy personálu.“
Italské právo
6        Článek 2 regio decreto n. 941 – Indennità al personale dell’Amministrazione dello Stato incaricato di missione all’estero (královský výnos č. 941 – Příspěvek vyplácený zaměstnancům státní správy účastnících se zahraničních misí) ze dne 3. června 1926 (GURI č. 134 ze dne 11. června 1926, dále jen „královský výnos č. 941/26“) stanoví, že osoby účastnící se mezinárodních misí mají „ode dne překročení hranice nebo ode dne vylodění v zahraničí do dne překročení hranice nebo do dne nástupu na palubu za účelem návratu“ nárok na příspěvek na působení v zahraniční misi, v něm stanovený.
7        Článek 39t odst. 39 decreto-legge n. 273 – Definizione e proroga di termini, nonchè conseguenti disposizioni urgenti (nařízení s mocí zákona č. 273 – Vymezení a prodloužení lhůt, jakož i naléhavá opatření, která z toho vyplývají), ze dne 30. prosince 2005 (GURI č. 303 ze dne 30. prosince 2005), přeměněné se změnami na zákon prostřednictvím legge n. 51 (zákon č. 51) ze dne 23. února 2006 (GURI č. 49 ze dne 28. února 2006), stanoví:
„Článek 1 [královského výnosu č. 941/26], čl. 1 odst. 1 písm. b) a článek 3 zákona č. 642 ze dne 8. července 1961, jakož i čl. 4 odst. 1 písm. a) zákona č. 838 ze dne 27. prosince 1973 musí být vykládány v tom smyslu, že požitky v nich stanovené, mají doplňkovou povahu a jsou vypláceny jako kompenzace obtíží a rizik spojených se zaměstnáním, povinnosti pracovní pohotovosti a povinnosti být k dispozici v nepříznivou dobu, jakož i jako náhrada odměn za práci přesčas.“
8        Článek 3 odst. 1 decreto-legge n. 108 – Proroga della partecipazione italiana a missioni internazionali (zákon č. 108 – Prodloužení italské účasti na mezinárodních misích) ze dne 3. srpna 2009 (GURI č. 181 ze dne 6. srpna 2009, dále jen „zákon č. 108/2009“) stanoví:
„Od data vstupu na území, do teritoriálních vod a vzdušného prostoru dotyčných zemí až do data opuštění těchto zemí za účelem návratu na území státu z důvodu ukončení mise pobírá personál účastnící se mezinárodních misí, uvedených v tomto zákoně, po odečtení případných srážek, a to po celou dobu vedle platu nebo mzdy a jiných příspěvků, které mají paušální a nepřetržitou povahu, příspěvek na působení v misi uvedený v [královském výnosu č. 941/26] ve výši níže uvedených částek, přičemž se odečtou případné příspěvky a příplatky vyplácené z téhož titulu dotyčným osobám přímo mezinárodními organizacemi […]“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
9        Žalobce v původním řízení, který je členem četnického sboru, se v tomto postavení připojil k misi EUPOL Afghanistan v červnu 2011.
10      Na vnitrostátní úrovni byl odměňován denním příspěvkem („per diem“) stanoveným v článku 3 zákona č. 108/2009. Pobíral také požitky od mise EUPOL Afghanistan složené ze tří druhů příspěvků, nazvaných „per diem allowance“ (diety), „hardship allowance“ (příplatek za ztížené podmínky) a „risk allowance“ (rizikový příplatek).
11      V březnu 2012 administrativa obrany začala od žalobce v původním řízení vymáhat na základě zákona č. 108/2009 částky, které obdržel z titulu příspěvku na působení v misi, který mu byl vyplácen na základě královského výnosu č. 941/26. Článek 3 odst. 1 zákona č. 108/2009 v podstatě stanoví, že osobám účastnícím se mezinárodních misí se příspěvek, na který mají nárok na základě královského výnosu č. 941/26, vyplácí po odečtení případných příspěvků, které pobírají přímo od mezinárodních organizací. Po provedení analýzy se tato administrativa v prosinci 2020 rozhodla vymáhat od žalobce v původním řízení částku 25 131,80 eura.
12      Žalobce v původním řízení napadl toto rozhodnutí, přičemž zejména tvrdil, že z dopisu ze dne 11. srpna 2011, který byl zaslán právním poradcem vedoucího mise EUPOL Afghanistan meziútvarovému administrativnímu středisku kontingentu italských ozbrojených sil v Afghánistánu, vyplývá, že podle článku 7 rozhodnutí 2010/279 musí členské státy nést náklady na vyslaný personál, včetně cestovních výdajů, nákladů na zdravotní péči, jakož i příslušných příspěvků. Podle žalobce v původním řízení měly být příspěvky vyplácené v rámci mise EUPOL Afghanistan navíc k příspěvkům vypláceným na základě italského práva. Na podporu svého stanoviska se mimoto dovolával anglického znění čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279 a tvrdil, že výraz „other than“, který je v něm uveden, musí být chápán tak, že znamená „navíc k“.
13      Vzhledem k tomu, že soud prvního stupně zamítl žalobu podanou žalobcem v původním řízení, podal posledně uvedený proti tomuto rozhodnutí odvolání ke Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie), která je předkládajícím soudem.
14      Před tímto soudem žalobce v původním řízení zopakoval svou argumentaci přednesenou v řízení v prvním stupni a tvrdí, že administrativa obrany je v souladu se zásadou přednosti unijního práva před vnitrostátním právem povinna vyplácet italský příspěvek na působení v misi, zatímco příspěvky Unie, a sice diety, příspěvky za ztížené podmínky a rizikové příplatky, by měly být, jak uvedl právní poradce vedoucího mise EUPOL Afghanistan, vypláceny samostatně, neboť jsou stanoveny ve společné akci, a nepodléhají tedy pravomoci vnitrostátních orgánů. Na podporu svého výkladu čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279 se žalobce v původním řízení opět dovolává anglického znění tohoto ustanovení a tvrdí, že z tohoto ustanovení vyplývá, že vnitrostátní náhrady musí být vypláceny „navíc“ k těm, které jsou Unií vypláceny z téhož titulu.
15      Předkládající soud má pochybnosti o přesném smyslu, který je třeba přikládat výrazu „other than“ uvedenému v anglickém znění čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279. Tento soud má za to, že zatímco tento výraz lze do italského jazyka přeložit buď jako „navíc k“, nebo „s výjimkou“, jiná jazyková znění tohoto výrazu, zejména francouzské znění, neumožňují různý výklad, neboť je v nich použit výraz „s výjimkou (à l’exclusion des)“, podobně jako v italské verzi, která používá výraz „diverse da“ („jiné než“).
16      Za těchto podmínek se Consiglio di Stato (Státní rada) rozhodla přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)      Jaký je přesný výklad čl. 7 [odst.] 3 rozhodnutí [2010/279], nebo jinými slovy bylo záměrem tohoto ustanovení stanovit souběh příspěvků vyplácených členským státem a příspěvků poskytovaných ze strany [mise EUPOL Afghanistan] či nikoliv?
2)      V případě, že toto ustanovení musí být vykládáno v tom smyslu, že souběh výše uvedených příspěvků je možný, brání čl. 7 odst. 3 rozhodnutí [2010/279] takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava vyplývající z ustanovení čl. 3 odst. 1 zákona č. 108/2009, v rozsahu, v němž stanoví, že ‚personál účastnící se mezinárodních misí, uvedených v tomto zákoně, pobírá, po odečtení případných srážek, a to po celou dobu vedle platu nebo mzdy a jiných příspěvků, které mají paušální a nepřetržitou povahu, příspěvek na působení v misi uvedený v [královském výnosu č. 941/26], přičemž se odečtou případné příspěvky a příplatky vyplácené z téhož titulu dotyčným osobám přímo mezinárodními organizacemi‘, jakož i z článku 1 [královského výnosu č. 941/26] čl. 1 odst. 1 písm. b) a článku 3 zákona č. 642 ze dne 8. července 1961 a čl. 4 odst. 1 písm. a) zákona č. 838 ze dne 27. prosince 1973, a to v souladu s judikaturním výkladem […], který směřuje k vyloučení souběhu příspěvků?“
17      Dne 11. července 2024 vyzval Soudní dvůr na základě čl. 24 druhého pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie Vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, aby poskytl informace o cílech sledovaných čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279.
K pravomoci Soudního dvora
18      Rumunská vláda má za to, že podle čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce poslední věty SEU a čl. 275 prvního pododstavce SFEU Soudní dvůr nemá pravomoc vykládat takové ustanovení o společné zahraniční a bezpečnostní politice (SZBP), jako je čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279. Evropská komise má za to, že Soudní dvůr má pravomoc vykládat takové ustanovení.
19      V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce poslední věty SEU a čl. 275 prvního pododstavce SFEU nemá Soudní dvůr Evropské unie v zásadě pravomoc ve vztahu k ustanovením o SZBP ani k aktům přijatým na jejich základě. Tato ustanovení zavádějí výjimku z pravidla o obecné pravomoci, kterou článek 19 SEU přiznává tomuto orgánu za účelem zajištění dodržování práva při výkladu a provádění Smluv, a musí být tedy vykládána restriktivně (rozsudky ze dne 19. července 2016, H v. Rada a další, C‑455/14 P, EU:C:2016:569, body 39 a 40, ze dne 10. září 2024, Neves 77 Solutions, C‑351/22, EU:C:2024:723, bod 35, jakož i ze dne 10. září 2024, KS a další v. Rada a další, C‑29/22 P a C‑44/22 P, EU:C:2024:725, bod 62).
20      Článek 24 odst. 1 druhý pododstavec poslední věta SEU a čl. 275 druhý pododstavec SFEU kromě toho výslovně stanoví z této zásady dvě výjimky, a sice pravomoc Soudního dvora kontrolovat dodržování článku 40 SEU a rozhodovat o žalobách podaných za podmínek stanovených v čl. 263 čtvrtém pododstavci SFEU, které se týkají přezkumu legality rozhodnutí Rady Evropské unie přijatých na základě ustanovení o SZBP, jimiž se stanoví omezující opatření vůči fyzickým nebo právnickým osobám (rozsudky ze dne 10. září 2024, Neves 77 Solutions, C‑351/22, EU:C:2024:723, bod 36, jakož i ze dne 10. září 2024, KS a další v. Rada a další, C‑29/22 P a C‑44/22 P, EU:C:2024:725, bod 63 a citovaná judikatura).
21      V projednávané věci je nutné konstatovat, že na projednávané předběžné otázky se nevztahuje žádná z těchto výjimek.
22      Je tedy třeba ještě posoudit, zda pravomoc Soudního dvora může být založena na okolnosti, že akty, o které se jedná ve věci v původním řízení, nesouvisejí přímo s politickými nebo strategickými rozhodnutími orgánů, institucí a jiných subjektů Unie v rámci SZBP, přičemž se rozumí, že v případě neexistence takové přímé spojitosti s těmito politickými nebo strategickými rozhodnutími má Soudní dvůr pravomoc zejména k výkladu těchto aktů (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. září 2024, KS a další v. Rada a další, C‑29/22 P a C‑44/22 P, EU:C:2024:725, body 116 a 117 a citovaná judikatura).
23      Soudní dvůr již v této souvislosti rozhodl, že výjimka z pravomoci Soudního dvora, která je stanovena v čl. 24 odst. 1 druhém pododstavci poslední větě SEU a čl. 275 prvním pododstavci SFEU, nesahá tak daleko, aby vylučovala pravomoc unijního soudu přezkoumávat akty, jimiž je řízen personál vyslaný členskými státy a které reagují na potřeby takové mise, jako je mise EUPOL Afghanistan v místě působení, když unijní soud má v každém případě pravomoc takové akty přezkoumávat, pokud se týkají personálu vyslaného unijními orgány (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. července 2016, H v. Rada a další, C‑455/14 P, EU:C:2016:569, bod 55).
24      Výklad v jiném smyslu by vedl zejména k tomu, že v situaci, kdy se tentýž akt, jímž je řízen personál při operacích „v místě působení“, vztahuje na personál vyslaný členskými státy i personál vyslaný unijními orgány, by rozhodnutí vydané vůči první skupině osob mohlo být v rozporu s rozhodnutím vydaným unijním soudem vůči druhé skupině osob (rozsudek ze dne 19. července 2016, H v. Rada a další, C‑455/14 P, EU:C:2016:569, bod 57).
25      V projednávané věci se čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279, jehož výklad je předmětem projednávané žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, týká nákladů souvisejících s personálem vyslaným v rámci mise EUPOL Afghanistan, takže toto ustanovení přímo nesouvisí s politickými nebo strategickými rozhodnutími orgánů, institucí a jiných subjektů Unie v rámci SZBP (obdobně viz rozsudek ze dne 10. září 2024, KS a další v. Rada a další, C‑29/22 P a C‑44/22 P, EU:C:2024:725, bod 128).
26      Dále a bez ohledu na skutečnost, že toto ustanovení není aktem, jímž je řízen personál při operacích „v místě působení“, nemění se nic na tom, že se vztahuje jak na personál vyslaný členskými státy, tak na unijní orgány, pokud jde o úhradu těchto nákladů. Pro účely zajištění jednotného výkladu tohoto ustanovení, a aby se zabránilo neslučitelnosti rozhodnutí vztahujícího se na personál vyslaný členskými státy s rozhodnutími vydanými unijním soudem, která se týkají personálu vyslaného unijními orgány ve smyslu judikatury připomenuté v bodě 24 tohoto rozsudku, je přitom třeba uznat pravomoc Soudního dvora k jeho výkladu.
27      Je tedy třeba dospět k závěru, že Soudní dvůr má pravomoc k výkladu čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279.
K předběžným otázkám
K první otázce
28      Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279 musí být vykládán v tom smyslu, že stanoví souběh diet, příplatků za ztížené podmínky a rizikových příplatků vyplácených Unií členovi personálu policejní mise, prodloužené tímto rozhodnutím, s příspěvky a příplatky téže povahy, které jsou mu z titulu výkonu týchž povinností v rámci uvedené policejní mise vypláceny členským státem, k němuž náleží.
29      V projednávané věci vyplývají pochybnosti předkládajícího soudu o správném výkladu čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279 ze skutečnosti, že podle žalobce v původním řízení musí být výraz „other than“ uvedený v anglickém znění tohoto ustanovení chápán tak, že znamená „navíc k“ a nikoli „s výjimkou“.
30      Podle ustálené judikatury nutnost jednotného výkladu ustanovení unijního práva v tomto ohledu vylučuje, aby byl text ustanovení v případě pochybností posuzován izolovaně, a naopak vyžaduje, aby byl vykládán a uplatňován ve světle znění v ostatních úředních jazycích. Mimoto v případě rozdílů mezi různými jazykovými verzemi unijního právního předpisu musí být dotčené ustanovení vykládáno podle celkové systematiky a účelu právní úpravy, jejíž je součástí (rozsudek ze dne 15. dubna 2010, Heinrich Heine, C‑511/08, EU:C:2010:189, bod 51 a citovaná judikatura). Naproti tomu, pokud z doslovného výkladu ustanovení vyplývá, že jeho znění je zcela jasné a jednoznačné, není namístě hledat jiný výklad uvedeného ustanovení (obdobně viz rozsudek ze dne 11. dubna 2024, OSTP Italy, C‑770/22, EU:C:2024:299, bod 47 a citovaná judikatura).
31      Pokud jde v projednávané věci o znění čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279, je třeba uvést, že podle předkládajícího soudu výraz „other than“ uvedený v anglickém znění tohoto rozhodnutí může mít v tomto jazyce synonyma, a to jak „except“ („s výjimkou“), tak „in addition to“ („navíc k“).
32      Je však nutné konstatovat, že francouzské znění tohoto ustanovení stanoví, že každý členský stát nebo orgán Unie nese náklady na personál, který vyšle, včetně cestovních výdajů na cestu do místa určení a zpět, platů, nákladů na zdravotní péči a příspěvků, „s výjimkou“ diet, příplatků za ztížené podmínky a rizikových příplatků.
33      Výraz „s výjimkou“ („à l’exclusion des“) uvedený ve francouzském znění čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279 nachází v podstatě ekvivalent v řadě jiných jazykových verzí tohoto ustanovení, zvláště v italském, českém, dánském, německém, estonském, chorvatském, lotyšském, litevském, maďarském, nizozemském, portugalském, slovinském, finském a švédském znění. Při použití výrazů „diverse da“, „s výjimkou“, „bortset fra“, „anderer […] als“, „välja arvatud“, „osim“, „izņemot“, „išskyrus“, „kivételével“, „en andere vergoedingen dan“, „com excepção das“, „razen“, „muista […] kuin“ a „andra […] än“ mají totiž tyto jazykové verze tentýž význam.
34      Vzhledem k tomu, že výraz „other than“ uvedený v anglickém znění čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279 může mimoto znamenat „s výjimkou“ a tento význam je plně v souladu se zněním jiných jazykových verzí tohoto ustanovení, je třeba dospět k závěru, že je nutné zohlednit pouze tento význam, a neexistují tedy žádné rozdíly mezi jednotlivými jazykovými verzemi tohoto ustanovení.
35      Jak vyplývá z bodů 32 a 33 tohoto rozsudku, různé jazykové verze podporují závěr, že znění čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279 nestanoví souběh diet, příplatků za ztížené podmínky a rizikových příplatků, které jsou členovi personálu mise EUPOL Afghanistan vypláceny Unií, s příspěvky a příplatky téže povahy, které mu poskytuje z titulu výkonu týchž povinností v uvedené policejní misi členský stát, k němuž náleží. Vzhledem k tomu, že znění tohoto ustanovení je dostatečně jasné a jednoznačné, není namístě vykládat toto ustanovení podle celkové systematiky a účelu rozhodnutí 2010/279.
36      S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na první otázku odpovědět tak, že čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 2010/279 musí být vykládán v tom smyslu, že nestanoví souběh diet, příplatků za ztížené podmínky a rizikových příplatků, které jsou členovi personálu policejní mise prodloužené tímto rozhodnutím vypláceny Unií, s příspěvky a příplatky téže povahy, které jsou mu z titulu výkonu týchž povinností v rámci uvedené policejní mise vypláceny členským státem, k němuž náleží.
K druhé otázce
37      Vzhledem k tomu, že předkládající soud položil druhou otázku pouze pro případ kladné odpovědi na první otázku, není namístě na tuto druhou otázku odpovídat.
K nákladům řízení
38      Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:
Článek 7 odst. 3 rozhodnutí Rady 2010/279/SZBP ze dne 18. května 2010 o policejní misi Evropské unie v Afghánistánu (EUPOL AFGHANISTAN)
musí být vykládán v tom smyslu, že
nestanoví souběh diet, příplatků za ztížené podmínky a rizikových příplatků, které jsou členovi personálu policejní mise prodloužené tímto rozhodnutím vypláceny Evropskou unií, s příspěvky a příplatky téže povahy, které jsou mu z titulu výkonu týchž povinností v rámci uvedené policejní mise vypláceny členským státem, k němuž náleží.
Podpisy
*      Jednací jazyk: italština.
i      Název projednávané věci je fiktivní. Neodpovídá skutečnému jménu žádné ze zúčastněných stran.