USNESENÍ SOUDU
(kasační senát)
22. června 2009
Věc T-371/08 P
Bart Nijs
v.
Účetní dvůr Evropských společenství
„Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Úředníci – Rozhodnutí o jmenování služebně nadřízeného účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek – Vnitřní výběrové řízení – Volby do výboru zaměstnanců – Rozhodnutí nepovýšit účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek za povyšovací období 2006 – Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“
Předmět: Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 26. června
2008, Nijs v. Účetní dvůr (F‑5/07, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto usnesení.
Rozhodnutí: Kasační opravný prostředek se zamítá. Bart Nijs ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení
vynaložených Účetním dvorem Evropských společenství v rámci tohoto řízení.
Shrnutí
1.      Řízení – Přípustnost žalob – Posouzení s ohledem na pravidla platná v okamžiku podání žaloby
(Jednací řád Soudu prvního stupně, článek 111; jednací řád Soudu pro veřejnou službu, článek 76)
2.      Řízení – Žaloba před Soudem pro veřejnou službu – Možnost druhé výměny spisů – Diskreční pravomoc Soudu pro veřejnou službu
(Statut Soudního dvora, příloha I, čl. 7 odst. 3)
1.      Ačkoli je pravidlo uvedené v článku 76 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu, podle kterého může Soud usnesením odmítnout
žalobu, která se zdá být zjevně odsouzena k odmítnutí, procesním pravidlem, které se jako takové použije od okamžiku, kdy
vstoupí v platnost, na všechny spory probíhající u tohoto Soudu, totéž neplatí pro pravidla, na základě nichž Soud může podle
tohoto článku považovat žalobu za zjevně nepřípustnou a kterými mohou být pouze pravidla použitelná v okamžiku podání žaloby.
Současným použitím článku 111 jednacího řádu Soudu prvního stupně a článku 76 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu, jehož
normativní obsah je striktně totožný, na věc zahájenou před vstupem posledně uvedeného jednacího řádu v platnost, Soud pro
veřejnou službu pouze využil této možnosti. Vzhledem k tomu, že znění jednacího řádu Soudu prvního stupně bylo zveřejněno
ke dni předcházejícímu uvedenému zahájení, nemůže účastník řízení podávající kasační opravný prostředek platně tvrdit, že
v okamžiku podání své žaloby nemohl znát pravidla, na základě kterých byla jeho žaloba odmítnuta.
Jelikož se jednací řády zveřejňují v Úředním věstníku, nikdo se na jejich neznalost odvolávat nemůže.
(viz body 20 a 28)
Odkazy: Soudní dvůr, 12. července 1989, Binder, 161/88, Recueil, s. 2415, bod 19
2.      Z článku 7 odst. 3 přílohy 1 statutu Soudního dvora jasně vyplývá, že Soud pro veřejnou službu není nijak povinen od účastníků
požadovat druhou výměnu spisů. Rozhodnutí o požádání takové výměny spadá do diskreční pravomoci uvedeného soudu, kterou vykonává
v závislosti na vlastních potřebách získat informace. V důsledku toho znění tohoto ustanovení nemůže u účastníka řízení podávajícího
kasační opravný prostředek založit legitimní očekávání, pokud jde o možnost předložit druhý spis po podání žaloby.
(viz bod 27)