EUR-Lex - 61996B0179 - SV
Avis juridique important
|
61996B0179
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 29 november 1996.
-
J. Antonissen mot Europeiska unionens råd och Europeiska kommissionen.
-
Interimistiska åtgärder.
-
Mål T-179/96 R.
Rättsfallssamling 1996 s. II-01641
Sammanfattning
Nyckelord
Interimistiskt förfarande - Interimistiska åtgärder - Villkor för beviljande - Åtgärder som inte föregriper avgörandet av saken - Huvudtvisten gäller utomobligatoriskt skadeståndsansvar för gemenskapen - Utbetalning av belopp som skall avräknas från yrkad ersättning - Omfattas inte(EG-fördraget, artiklarna 178, 186 och 215 andra stycket; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 107.3 och 107.4)
Sammanfattning
De åtgärder som kan beviljas i ett mål om interimistiska åtgärder får endast syfta till att under rättegången vid domstolen eller förstainstansrätten skydda parts intresse av att domen i huvudmålet inte berövas sin ändamålsenliga verkan. Dessa åtgärder har följaktligen i enlighet med artikel 107 punkterna 3 och 4 i rättegångsreglerna för förstainstansrätten interimistisk verkan som i princip upphör när den slutliga domen i målet avkunnas. Av detta följer att de inte bör föregripa rättens avgörande av saken, dvs. att de inte redan bör bestämma verkningarna av det beslut som senare skall fattas i saken.Följaktligen skall en ansökan om interimistiska åtgärder som avser att gemenskapen skall förpliktas att utbetala en summa som motsvarar en del av det belopp som sökanden beräknar sin skada till i huvudmålet, som grundar sig på artiklarna 178 och 215 andra stycket i EG-fördraget, avslås. Ett bifall till en sådan begäran skulle nämligen innebära att prövningen av saken föregreps, eftersom rätten i målet om interimistiska åtgärder vid bedömningen av om talan omedelbart framstår som välgrundad (fumus boni iuris) skulle vara tvungen att genast uttala sig om gemenskapens utomobligatoriska ansvar och därefter även bevilja en del av de åtgärder som har yrkats i huvudmålet utan att det har prövats om talan är välgrundad i enlighet med artikel 215 andra stycket i fördraget. Fastställandet av att skadeståndsansvar föreligger och vilken verkan som detta får kan emellertid inte grundas på en preliminär bedömning av om talan är välgrundad, utan bör grundas på en slutgiltig bedömning av de omständigheter och grunder som har åberopats, vilket således kräver ett förfarande som kan trygga alla parters rätt till försvar.