62024TJ0534
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (prejudiciālā palāta)
2025. gada 9. jūlijā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Akcīzes nodoklis – Direktīva 2008/118/EK – 7. pants – Akcīzes nodokļa iekasējamība – Nodošana patēriņam – Energoprodukti – Akcīzes nodokļa iekasējamības iestāšanās – Viltotos rēķinos norādītu akcīzes preču fiktīva piegāde
Lietā T‑534/24 [Gotek] (
i
)
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Upravni sud u Osijeku (Osijekas Administratīvā tiesa, Horvātija) iesniegusi ar 2024. gada 30. septembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 8. oktobrī, tiesvedībā
MK
pret
Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak,
VISPĀRĒJĀ TIESA (prejudiciālā palāta)
šādā sastāvā: priekšsēdētājs S. Papasavs [S. Papasavvas], tiesneši N. Pultoraka [N. Półtorak] (referente), M. Sampols Pukuruļs [M. Sampol Pucurull], G. Šteinfate [G. Steinfatt] un D. Petrlīks [D. Petrlík],
ģenerāladvokāts: H. Martins i Peress de Nanklaress [J. Martín y Pérez de Nanclares],
sekretārs: V. Di Buči [V. Di Bucci],
ņemot vērā, ka 2024. gada 17. oktobrī Tiesa atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 50.b panta trešajai daļai nodevusi Vispārējai tiesai lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu,
ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas statūtu 50.b panta pirmās daļas b) punktā paredzēto jomu un patstāvīga interpretācijas jautājuma neesību minēto statūtu 50.b panta otrās daļas izpratnē,
ņemot vērā tiesvedības rakstveida daļu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Horvātijas valdības vārdā – G. Vidović Mesarek, pārstāve,
–
Eiropas Komisijas vārdā – M. Björkland un A. Koričić, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Direktīvas 2008/118/EK (2008. gada 16. decembris) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (OV 2009, L 9, 12. lpp.), 7. un 8. pantu.
2
Šis lūgums iesniegts saistībā ar tiesvedību starp fizisko personu MK un Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak (Horvātijas Republikas Finanšu ministrijas Otrā līmeņa administratīvā procesa dienests) par akcīzes nodokļa, kas jāmaksā MK, piedziņu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3
Direktīva 2008/118 no 2023. gada 13. februāra ir atcelta un aizstāta ar Padomes Direktīvu (ES) 2020/262 (2019. gada 19. decembris), ar ko nosaka akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu (OV 2020, L 58, 4. lpp.). Tomēr, ņemot vērā pamatlietas faktu norises laiku, šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu jāizskata atbilstoši Direktīvas 2008/118 normām.
4
Direktīvas 2008/118 8. apsvērumā paredzēts:
“Tā kā iekšējā tirgus pienācīgai darbībai ir nepieciešams, lai akcīzes nodokļa [iekasējamības] jēdziens un [ar to saistītie] nosacījumi nodokļa uzlikšanai visās dalībvalstīs būtu vienādi, Kopienas līmenī ir skaidri jānosaka, kad akcīzes preces uzskatāmas par nodotām patēriņam un kam ir jāmaksā akcīzes nodokļi.”
5
Direktīvas 2008/118 7. pantā noteikts:
“1.   Akcīzes nodoklis kļūst uzliekams [iekasējams] brīdī, kad preces nodod patēriņam, un dalībvalstī, kurā to veic.
2.   Šajā direktīvā “nodošana patēriņam” ir:
a)
akcīzes preču novirzīšana, arī nelikumīga novirzīšana, no atliktās nodokļa maksāšanas režīma;
b)
tādu akcīzes preču glabāšana, nepiemērojot atliktās nodokļa maksāšanas režīmu, ja nav iekasēts akcīzes nodoklis saskaņā ar piemērojamiem Kopienas tiesību aktiem un attiecīgās valsts tiesību aktiem;
c)
akcīzes preču ražošana, arī nelikumīga ražošana, nepiemērojot atliktās nodokļa maksāšanas režīmu;
d)
akcīzes preču imports, arī nelikumīgs imports, izņemot, ja attiecīgajām akcīzes precēm uzreiz pēc importa piemēro atliktās nodokļa maksāšanas režīmu.
[..]”
6
Direktīvas 2008/118 8. pantā noteikts:
“1.   Par uzliekamā akcīzes nodokļa samaksu atbildīgā persona ir:
a)
saistībā ar akcīzes preču novirzīšanu no atliktās nodokļa maksāšanas režīma, kā minēts 7. panta 2. punkta a) apakšpunktā:
i)
apstiprināts noliktavas turētājs, reģistrēts saņēmējs vai jebkura cita persona, kas novirza akcīzes preces no atliktās nodokļa maksāšanas režīma vai kuras vārdā tā to dara, vai, ja notiek nelikumīga novirzīšana no akcīzes preču noliktavas, jebkura cita šajā novirzīšanā iesaistīta persona;
ii)
ja ir izdarīts pārkāpums, pārvietojot akcīzes preces atliktās nodokļa maksāšanas režīmā, kā noteikts 10. panta 1., 2. un 4. punktā: apstiprināts noliktavas turētājs, reģistrēts nosūtītājs vai jebkura cita persona, kas sniedza maksājuma nodrošinājumu saskaņā ar 18. panta 1. un 2. punktu; vai jebkura persona, kas piedalījās nelikumīgā novirzīšanā un kura zināja vai kurai pamatoti būtu jāzina par to, ka novirzīšana bija nelikumīga;
b)
saistībā ar akcīzes preču glabāšanu, kā minēts 7. panta 2. punkta b) apakšpunktā: persona, kas glabā akcīzes preces, vai jebkura cita persona, kas iesaistīta to glabāšanā;
c)
saistībā ar akcīzes preču ražošanu, kā minēts 7. panta 2. punkta c) apakšpunktā: persona, kas ražo akcīzes preces, vai – nelikumīgas ražošanas gadījumā – jebkura cita persona, kas iesaistīta to ražošanā;
d)
saistībā ar akcīzes preču importu, kā minēts 7. panta 2. punkta d) apakšpunktā: persona, kas deklarē akcīzes preces vai kuras vārdā tās deklarē, veicot importu, vai – nelikumīga importa gadījumā – jebkura cita persona, kas iesaistīta importā.
2.   Ja par viena akcīzes nodokļa parāda samaksu atbild vairākas personas, tās par šo parādu atbild solidāri un atsevišķi.”
Horvātijas tiesības
7
2018. gada 21. novembraZakon o trošarinama (Akcīzes nodokļa likums; Narodne novine, br. 106/18), redakcijā, kas piemērojama pamatlietā, 7. pantā “Akcīzes nodokļa aprēķināšana” paredzēts:
“(1)   Ja vien šajā likumā nav noteikts citādi, akcīzes nodoklis kļūst iekasējams brīdī, kad akcīzes preces nodod patēriņam Horvātijas Republikas teritorijā [..].”
8
Akcīzes nodokļa likuma 12. pantā “Akcīzes nodokļa aprēķināšana un samaksa nelikumīgas rīcības gadījumā” paredzēts:
“(1)   Akcīzes nodoklis kļūst iekasējams arī tad, ja tiek konstatēts, ka:
1.
rīcība ar akcīzes precēm ir bijusi nelikumīga;
2.
akcīzes preces ir nelikumīgi nodotas patēriņam Horvātijas Republikas teritorijā [..]
[..].
(2)   Šajā likumā nelikumīga rīcība ir tāda akcīzes preču ražošana, pārstrāde, glabāšana, saņemšana, nosūtīšana, imports, ievešana, pārvadāšana, izmantošana, pārdošana, iegāde vai turēšana, par kuru akcīzes nodoklis nav aprēķināts un samaksāts saskaņā ar šī likuma noteikumiem vai par kuru akcīzes nodoklis nav aprēķināts un samaksāts pilnā apmērā, kā arī jebkāda cita tiesību ļaunprātīga izmantošana saistībā ar apliekamo preču pārvietošanu vai rīkošanos ar tām. Par nelikumīgu rīcību uzskata arī jebkādu rīcību, kura šī likuma noteikumos ir konkrēti definēta kā nelikumīga. Tiek uzskatīts, ka persona nelikumīgi rīkojas ar akcīzes precēm, ja tā nevar pierādīt akcīzes preču iegādes, turēšanas un jebkuras citas faktiskas vai tiesiskas nodošanas rīcībā pareizību un lietas apstākļi liecina, ka rīkošanās ar akcīzes precēm ir bijusi nelikumīga.
(3)   Pienākumu aprēķināt un maksāt akcīzes nodokli saskaņā ar šo pantu nosaka ar lēmumu.
[..]”
9
Akcīzes nodokļa likuma 124. pantā noteikts:
“(1)   Par tiesību ļaunprātīgu izmantošanu saistībā ar akcīzes preču pārvietošanu vai rīkošanos ar tām uzskata jebkuru tādu personu rīcību, kuras jebkādā veidā tieši vai netieši iesaistītas akcīzes preču pārvietošanā vai rīkojas ar tām nolūkā:
1.
slēpt akcīzes preču pārvietošanas vai rīkošanās ar tām nolūku, mērķi vai reālus iemeslus;
2.
izvairīties no akcīzes nodokļa vai citu valsts nodevu samaksas, tostarp radot apstākļus, lai izvairītos no akcīzes nodokļa vai citu valsts nodevu samaksas.
(2)   Uzskata, ka personas, kas jebkādā veidā tieši vai netieši ir iesaistītas akcīzes preču pārvietošanā vai rīkojas ar tām, ļaunprātīgi izmanto tiesības saistībā ar akcīzes preču pārvietošanu vai rīkošanos ar tām, ja:
1.
tās slēdz fiktīvus vai šķietamus tiesiskus darījumus saistībā ar akcīzes preču pārvietošanu vai rīkošanos ar tām vai piedalās šādu tiesisku darījumu noslēgšanā vai izpildē jebkurā statusā;
2.
tieši vai netieši organizē akcīzes preču fiktīvu piegādi, saņemšanu, pārvietošanu vai rīkošanos ar tām vai piedalās šajās darbībās;
3.
ļaunprātīgi izmanto Akcīzes preču pārvietošanas un uzraudzības sistēmu, lai uzrādītu fiktīvu akcīzes preču pārvietošanu vai rīkošanos ar tām;
4.
tieši vai netieši piedalās tirdzniecības, transporta vai citu dokumentu viltošanā saistībā ar akcīzes preču pārvietošanu vai rīkošanos ar tām vai šādu viltotu dokumentu izmantošanā;
5.
bez atļaujas vai patvaļīgi izmanto citu fizisko vai juridisko personu datus, lai veiktu darbības attiecībā uz akcīzes precēm, rīkošanos ar tām, to pārvietošanu vai nodošanu rīcībā vai arī lai radītu apstākļus šādām darbībām;
6.
ar uzticības ļaunprātīgu izmantošanu, krāpjot, maldinot vai ar viltu veic darbības attiecībā uz akcīzes precēm, rīkošanos ar tām, to pārvietošanu vai nodošanu rīcībā vai arī rada apstākļus šādām darbībām.
(3)   Par rīkošanos ar akcīzes precēm šā panta izpratnē uzskata jebkuru faktisku vai juridisku rīkošanos, tostarp tikai finanšu darījumu vai darbību veikšanu, kas ietver jebkura grāmatvedības vai uzskaites dokumenta izdošanu, apstiprināšanu vai apliecināšanu, līgumu noslēgšanu vai stāšanos līgumattiecībās, vai transporta vai cita dokumenta izdošanu, apstiprināšanu vai apliecināšanu pircēja, pārdevēja, starpnieka, pārvadātāja, saņēmēja vai nosūtītāja statusā.”
10
Akcīzes nodokļa likuma 125. pantā noteikts:
“(1)   Ja pienākums aprēķināt un maksāt akcīzes nodokli ir noteikts, pamatojoties uz tiesību ļaunprātīgu izmantošanu saistībā ar akcīzes preču pārvietošanu vai rīkošanos ar tām, un ja šajā sakarā tiek konstatēts fiktīvs vai šķietams tiesisks darījums vai fiktīva akcīzes preču piegāde, saņemšana, pārvietošana vai rīkošanās ar tām, pamats akcīzes nodokļa saistību noteikšanai ir fiktīvs vai šķietams tiesisks darījums vai fiktīva akcīzes preču piegāde, saņemšana, pārvietošana vai rīkošanās ar tām. Ikviena persona, kas tieši vai netieši piedalās tiesību ļaunprātīgā izmantošanā, noslēdzot vai izpildot fiktīvu vai šķietamu tiesisku darījumu vai fiktīvu akcīzes preču piegādi, saņemšanu, pārvietošanu vai rīkošanos ar tām, ir solidāri atbildīga par akcīzes nodokļa saistībām.
(2)   Ikviena persona, attiecībā uz kuru no objektīviem apstākļiem izriet, ka tā zināja vai tai bija jāzina, ka ar savu rīcību vai bezdarbību tā piedalās tiesību ļaunprātīgā izmantošanā saistībā ar akcīzes preču pārvietošanu vai rīkošanos ar tām, ir atbildīga kā solidāra parādniece par akcīzes nodokļa saistībām.
[..]”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
11
MK pieder saskaņā ar Horvātijas tiesībām iedibināts amatniecības uzņēmums, kas nodarbojas ar koku ciršanu un ar to saistītajiem mežsaimniecības pakalpojumiem.
12
2019. gada 1. jūlijā pēc MK uzņēmuma nodokļu pārbaudes Porezna uprava, Područni ured Virovitica (Nodokļu administrācijas Viroviticas reģionālā iestāde, Horvātija) pieņēma lēmumu, nosakot MK pienākumu samaksāt pievienotās vērtības nodokli (PVN) 135603,57 Horvātijas kunu (HRK) apmērā (aptuveni 18000 EUR), pieskaitot ar to saistītos nokavējuma procentus. Nodokļu administrācija konstatēja, ka par laikposmu no 2016. gada 1. oktobra līdz 2017. gada 31. decembrim MK bija atskaitījis PVN, pamatojoties uz rēķiniem par naftas produktu piegādi, kas izrādījās viltoti dokumenti. It īpaši tika konstatēts, ka patiesībā naftas produktu piegāde vispār nav notikusi. Tāpēc MK tika atteiktas tiesības atskaitīt PVN priekšnodokli.
13
Turklāt administratīvajā procesā, kas notika pirms tiesvedības pamatlietā, muitas amatpersonas veica MK maksājamā akcīzes nodokļa samaksas pārbaudi, tostarp saskaņā ar Akcīzes nodokļa likuma normām. Tādējādi attiecībā uz pārbaudāmo laikposmu tika konstatēts, ka MK iesniegtie 36 rēķini, kas izrakstīti 2016. gadā, un 119 rēķini, kas izrakstīti 2017. gadā, par Eurodiesel degvielas iegādi ir viltoti rēķini un ka attiecīgā piegāde nav notikusi. Šajā situācijā muitas iestādes uzskatīja, ka MK ir ļaunprātīgi izmantojis tiesības saistībā ar akcīzes preču – proti, naftas produktu – pārvietošanu 63435,23 litru apmērā Akcīzes nodokļa likuma 124. panta 2. punkta normu izpratnē. Tāpēc muitas administrācija ar 2019. gada 22. oktobra lēmumu par laikposmu no 2016. gada 10. oktobra līdz 2017. gada 31. decembrim MK maksājamo akcīzes nodokli par energoproduktiem noteica 226837,09 HRK apmērā (aptuveni 30125 EUR).
14
Ar 2022. gada 31. marta administratīvo lēmumu Horvātijas Republikas Finanšu ministrijas Otrā līmeņa administratīvā procesa dienests noraidīja MK sūdzību par 2019. gada 22. oktobra lēmumu. MK šo lēmumu par sūdzības noraidīšanu pārsūdzēja iesniedzējtiesā, proti, Upravni sud u Osijeku (Osijekas Administratīvā tiesa, Horvātija).
15
Iesniedzējtiesa vispirms norāda, ka ar Općinski sud u Virovitici (Viroviticas rajona tiesa, Horvātija) 2019. gada 19. marta spriedumu krimināllietā MK tika notiesāts par dokumentu viltošanu un nodokļu vai muitas nodokļu krāpšanu, piespriežot viņam nosacītu brīvības atņemšanas sodu un – civiltiesiskā kārtā – pienākumu samaksāt summu, kas atbilst viņa nodokļu parādam.
16
Iesniedzējtiesa arī norāda, ka neatkarīgi no procesa par akcīzes nodokļa uzlikšanu muitas administrācija 2021. gada 21. aprīlī saskaņā ar Akcīzes nodokļa likuma normām un sakarā ar izdarīto administratīvo pārkāpumu, proti, tiesību ļaunprātīgu izmantošanu saistībā ar akcīzes preču pārvietošanu, uzlika MK naudas sodu 45000 HRK (aptuveni 6000 EUR).
17
Turpinājumā iesniedzējtiesa precizē, ka Akcīzes nodokļa likuma normas, kā tās interpretējušas valsts tiesas un pārvaldes iestādes, ļauj noteikt akcīzes nodokli par energoproduktiem saistības neatkarīgi no vispārējiem noteikumiem par akcīzes nodokļa saistību rašanos, tostarp neatkarīgi no tā, vai notikusi akcīzes preču pārvietošana.
18
Visbeidzot, norādījusi, ka saskaņā ar MK apgalvojumiem pamatlietā aplūkotās preces nekad neesot pastāvējušas, iesniedzējtiesa atgādina, ka akcīzes nodoklis ir nodoklis, ko piemēro konkrētas preces patēriņam. Tā pauž šaubas, vai Eiropas Savienības tiesībām atbilst valsts tiesību akti, kā tos interpretējušas valsts iestādes, ar kuriem tiek noteikts akcīzes nodoklis tādā situācijā kā pamatlietā, kurā neapšaubāmi nav notikusi ar akcīzes nodokli apliekamo preču pārvietošana un kurā ir izrakstīti viltoti rēķini, lai nelikumīgi izmantotu tiesības atskaitīt PVN priekšnodokli.
19
Šajos apstākļos Upravni sud u Osijeku (Osijekas Administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai [Direktīvas 2008/118] normas, it īpaši tās 7. un 8. pants, [..] jāinterpretē tādējādi, ka tām pretrunā ir tāda valsts prakse un tiesību akti, kas paredz akcīzes nodokļa par energoproduktiem iekasējamību situācijā, kad akcīzes preces nav laistas apgrozībā un akcīzes nodokļa saistības ir noteiktas par precēm, kas norādītas viltotos rēķinos par energoproduktu iegādi, un šie rēķini tieši tādēļ, ka ir viltoti, nedod tiesības atskaitīt PVN priekšnodokli, jo runa ir par energoproduktu fiktīvu piegādi, kā tas ar galīgu lēmumu ir konstatēts kriminālprocesā?”
Par prejudiciālo jautājumu
20
Iesākumā jānorāda, ka iesniedzējtiesas uzdotais jautājums, kāds tas formulēts, attiecas gan uz Direktīvas 2008/118 7. panta, gan 8. panta interpretāciju, jo pēdējā no minētajām tiesību normām attiecas uz “par uzliekamā akcīzes nodokļa samaksu atbildīgās personas” noteikšanu. Tomēr no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu neizriet, ka šī tiesa būtu vēlējusies vaicāt Vispārējai tiesai par tādas personas noteikšanu, kura būtu atbildīga par akcīzes nodokļa, kas ir kļuvis iekasējams, samaksu. Tādējādi, lai sniegtu lietderīgu atbildi uz Vispārējai tiesai nodoto jautājumu, jāinterpretē tikai Direktīvas 2008/118 7. pants.
21
Šajos apstākļos jāsecina, ka iesniedzējtiesa ar savu vienīgo jautājumu būtībā vaicā, vai Direktīvas 2008/118 7. pants jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesību aktus, kā tos interpretējušas valsts iestādes, kuros paredzēta akcīzes nodokļa iekasējamība, pamatojoties uz viltotos rēķinos norādītu akcīzes preču fiktīvu piegādi.
22
Šajā ziņā jāatgādina – Direktīvas 2008/118 7. panta 1. punktā paredzēts, ka “akcīzes nodoklis kļūst uzliekams [iekasējams] brīdī, kad preces nodod patēriņam, un dalībvalstī, kurā to veic”. Šīs direktīvas 7. panta 2. punktā jēdziens “nodošana patēriņam” ir definēts, norādot uz četriem iespējamiem gadījumiem.
23
Turklāt no Direktīvas 2008/118 8. apsvēruma izriet, ka iekšējā tirgus pienācīgai darbībai ir nepieciešams, lai jēdziens “akcīzes nodokļa iekasējamība” un ar to saistītie nosacījumi visās dalībvalstīs būtu vienādi.
24
Šajā nolūkā Direktīvas 2008/118 7. pantā Savienības līmenī ir noteikts brīdis, kad akcīzes preces tiek nodotas patēriņam. Kā nospriedusi Tiesa, šī saskaņošana principā ļauj novērst nodokļu dubultu uzlikšanu attiecībās starp dalībvalstīm (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 18. aprīlis, Girelli Alcool, C‑509/22, EU:C:2024:341, 41. punkts; pēc analoģijas skat. arī spriedumu, 2021. gada 24. februāris, Silcompa, C‑95/19, EU:C:2021:128, 44. punkts un tajā minētā judikatūra).
25
Turklāt jēdziens “nodošana patēriņam”, kas nosaka brīdi, kad akcīzes nodoklis kļūst iekasējams, jāinterpretē vienveidīgi visās dalībvalstīs (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 8. februāris, Komisija/Grieķija, C‑590/16, EU:C:2018:77, 45. punkts).
26
Kā precizējusi iesniedzējtiesa, strīds pamatlietā ir saistīts ar viltotos rēķinos norādīto akcīzes preču fiktīvu piegādi. Pamatojoties uz iesniedzējtiesas sniegto informāciju, jāsecina, ka pamatlietā akcīzes nodoklis netika uzlikts saistībā ar preču novirzīšanu no atliktās nodokļa maksāšanas režīma, ar preču glabāšanu, nepiemērojot atliktās nodokļa maksāšanas režīmu, ar preču ražošanu, nepiemērojot atliktās nodokļa maksāšanas režīmu, vai ar importu, kuri ir Direktīvas 2008/118 7. panta 2. punktā paredzētie nodošanas patēriņam gadījumi, kā minēts šā sprieduma 22. punktā. Tāpat akcīzes nodoklis netika uzlikts saistībā ar akcīzes preču nelikumīgu novirzīšanu, ražošanu vai importu – Direktīvas 2008/118 7. panta 2. punktā paredzētajiem nodošanas patēriņam gadījumiem.
27
Proti, no iesniedzējtiesas sniegtās informācijas izriet, ka pamatlietā akcīzes nodoklis tika uzlikts sakarā ar tiesību ļaunprātīgu izmantošanu Akcīzes nodokļa likuma 124. panta izpratnē, t.i., šajā gadījumā saimniecisko notikumu iegrāmatošanu, pamatojoties uz viltotiem rēķiniem, lai gan ar akcīzes nodokli apliekamie energoprodukti nebija ne laisti apgrozībā, ne piegādāti.
28
Šajā ziņā jāatgādina – kā norādīts šā sprieduma 22. punktā, Direktīvas 2008/118 7. panta 2. punktā ir paredzēti gadījumi, kad akcīzes preces tiek “nodotas patēriņam”. No šīs tiesību normas formulējuma izriet, ka šo gadījumu uzskaitījums ir izsmeļošs. Tātad situācijās, kas nav aptvertas ar šiem gadījumiem, nevar uzskatīt, ka šāds produkts ir nodots patēriņam. Šī interpretācija izriet arī no šā sprieduma 24. un 25. punktā minētās vajadzības jēdzienu “nodošana patēriņam” vienveidīgi interpretēt visās dalībvalstīs.
29
Jākonstatē, ka šā sprieduma 27. punktā minētā situācija neatbilst nevienam no Direktīvas 2008/118 7. panta 2. punktā uzskaitītajiem gadījumiem un nevar tikt uzskatīta par nodošanu patēriņam šīs tiesību normas izpratnē.
30
Turklāt iesniedzējtiesa norāda, ka pamatlietā aplūkojamie valsts tiesību akti bija pamatoti tostarp ar Horvātijas Republikas nodokļu interešu aizsardzību, lai novērstu atsevišķu akcīzes nodokļa režīmu ļaunprātīgu izmantošanu un ievērojamu krāpšanu nodokļu jomā.
31
Šajā ziņā jāatgādina, ka dalībvalstīm ir leģitīmas intereses veikt atbilstošus pasākumus, lai aizsargātu savas finanšu intereses, un ka krāpšanas nodokļu jomā, izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un iespējamās ļaunprātīgās izmantošanas apkarošana ir Direktīvas 2008/118 mērķis (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 29. jūnijs, Komisija/Portugāle, C‑126/15, EU:C:2017:504, 59. punkts).
32
Tomēr dalībvalstis savas regulatīvās pilnvaras veikt tādus pasākumus kā šā sprieduma 31. minētie nedrīkst īstenot pretēji Direktīvas 2008/118 normām, it īpaši tās 7. panta 1. un 2. punktam, citādi tiktu apdraudēts Savienības likumdevēja izvirzītais saskaņošanas mērķis, kas izklāstīts tostarp minētās direktīvas 8. apsvērumā (spriedums, 2023. gada 21. decembris, CDIL, C‑96/22, EU:C:2023:1025, 68. punkts).
33
Šajā kontekstā Horvātijas valdība apgalvo, ka Akcīzes nodokļa likuma 124. un 125. panta normas ir paredzētas, lai novērstu nelikumīgi iegūtu energoproduktu izmantošanu. Attiecībā uz šo argumentu pietiek ar norādi – kā izriet no šā sprieduma 26. un 27. punkta, nodokļu uzlikšana, ar kuru saistīts iesniedzējtiesas uzdotais jautājums, neattiecas uz nelikumīgi iegūtiem energoproduktiem.
34
Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu jāatbild, ka Direktīvas 2008/118 7. pants jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesību aktus, kā tos interpretējušas valsts iestādes, kuros paredzēta akcīzes nodokļa iekasējamība, pamatojoties uz viltotos rēķinos norādītu akcīzes preču fiktīvu piegādi.
Par tiesāšanās izdevumiem
35
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Vispārējai tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (prejudiciālā palāta)
nospriež:
Padomes Direktīvas 2008/118/EK (2008. gada 16. decembris) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK, 7. pants
jāinterpretē tādējādi, ka
tas nepieļauj valsts tiesību aktus, kā tos interpretējušas valsts iestādes, kuros paredzēta akcīzes nodokļa iekasējamība, pamatojoties uz viltotos rēķinos norādītu akcīzes preču fiktīvu piegādi.
Papasavvas
Półtorak
Sampol Pucurull
Steinfatt
Petrlík
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2025. gada 9. jūlijā.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – horvātu.
(
i
)	Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.