62023TJ0370_RES
Lieta T‑370/23
(publicēts izvilkumu veidā)
Samer Kamal Al‑Assad
pret
Eiropas Savienības Padomi
Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2024. gada 4. septembra spriedums
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu – Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā – Piederības ģimenei kritērijs – Iebilde par prettiesiskumu – Prasība, lai visi ierobežojumi būtu noteikti tiesību aktos – Kļūda vērtējumā – Tiesības uz īpašumu
Eiropas Savienība – Iestāžu aktu tiesiskuma pārbaude tiesā – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Pārbaudes apjoms – Vispārīgo noteikumu ierobežota pārbaude – Ierobežojošo pasākumu noteikšanas kritēriji – Pieņēmums par atbalstu Sīrijas režīmam attiecībā uz Assad un Makhlouf ģimenes locekļiem – Tvērums – Tiesiskās drošības principa ievērošana, kas prasa tiesību normu skaidrību, konkrētumu un seku paredzamību
(Padomes Lēmuma 2013/255/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu (KĀDP) 2015/1836, 27. panta 1. punkts un 2. punkta a) un b) apakšpunkts, kā arī 28. panta 1. un 2. punkts; Padomes Regulu Nr. 36/2012 un 2015/1828 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 1.a punkta b) apakšpunkts)
(skat. 54.–65., 72. un 73. punktu)
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Konkrētu personu un organizāciju līdzekļu iesaldēšana saistībā ar situāciju Sīrijā – Šo pasākumu raksturs – Krimināltiesiskā rakstura neesamība
(Padomes Lēmuma 2013/255/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu (KĀDP) 2015/1836, 27. panta 1.–3. punkts un 28. panta 1.–3. punkts; Padomes Regulu Nr. 36/2012 un 2015/1828 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 1.a punkta b) apakšpunkts un 1.b punkts)
(skat. 68. un 84. punktu)
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Samērīguma principa pārkāpums – Diskriminācijas aizlieguma principa pārkāpums – Neesamība
(LES 5. panta 4. punkts; Padomes Lēmuma 2013/255/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumiem (KĀDP) 2015/1836 un (KĀDP) 2023/847, 27. panta 1.–3. punkts un 28. panta 1.–3. punkts; Padomes Regulas Nr. 36/2012 un 2015/1828 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 1.a punkta b) apakšpunkts un 1.b punkts)
(skat. 81.–83. un 85.–94. punktu)
Eiropas Savienība – Iestāžu aktu tiesiskuma pārbaude tiesā – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Pārbaudes apjoms – Prasītāja iekļaušana apstrīdētā lēmuma pielikumā esošajā sarakstā viņa piederības Assad un Makhlouf ģimenēm dēļ – Sabiedrībai pieejamie dokumenti – Pierādījuma spēks
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants; Padomes Lēmuma 2013/255/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu (KĀDP) 2023/847, pielikums; Padomes Regulas Nr. 36/2012 un 2023/844)
(skat. 105., 108. un 109. punktu)
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Īpaši ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām saistībā ar situāciju Sīrijā – Lēmums 2013/255/KĀDP un Regula Nr. 36/2012 – Pieņēmums par atbalstu Sīrijas režīmam attiecībā uz vadošajiem uzņēmējiem, kas darbojas Sīrijā, un Assad un Makhlouf ģimeņu locekļiem – Pieļaujamība – Nosacījumi
(Padomes Lēmuma 2013/255/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu (KĀDP) 2015/1836, 27. panta 1. punkts un 2. punkta a) un b) apakšpunkts, kā arī 28. panta 1. un 2. punkts; Padomes Regulu Nr. 36/2012 un 2015/1828 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 1.a punkta b) apakšpunkts)
(skat. 112.–115. un 117. punktu)
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Īpaši ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām saistībā ar situāciju Sīrijā – Lēmums 2013/255/KĀDP un Regula Nr. 36/2012 – Pieņēmums par atbalstu Sīrijas režīmam attiecībā uz Assad un Makhlouf ģimeņu locekļiem – Pieļaujamība – Nosacījumi – Atspēkojama prezumpcija – Pretēji pierādījumi – Neesamība
(Padomes Lēmuma 2013/255/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumiem (KĀDP) 2015/1836 un (KĀDP) 2023/847, 27. panta 1.–3. punkts un 28. panta 1.–3. punkts; Padomes Regulu Nr. 36/2012 un 2015/1828 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 1.a punkta b) apakšpunkts un 1.b punkts un Regula 2023/844)
(skat. 116. un 118.–126. punktu)
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Ar Sīrijas režīmu saistīto personu, organizāciju vai struktūru līdzekļu iesaldēšana un ieceļošanas ierobežojumi – Tiesību uz īpašumu ierobežojumi – Samērīguma principa pārkāpums – Neesamība
(LES 5. panta 4. punkts un 29. pants; LESD 215. pants; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pants un 52. panta 1. punkts; Padomes Lēmuma 2013/255/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu (KĀDP) 2023/847, pielikums; Padomes Regulas Nr. 36/2012 un 2023/844)
(skat. 133.–145. punktu)
Rezumējums
Spriedumā Vispārējā tiesa noraida Samer Kamal Al Assad celto prasību atcelt tiesību aktus, ar kuriem Eiropas Savienības Padome 2023. gadā (
1
) iekļāva viņa vārdu to personu sarakstos, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi saistībā ar situāciju Sīrijā.
Šī lieta ļauj Vispārējai tiesai pirmo reizi lemt par Lēmuma 2013/255 (
2
), kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2015/1836, 27. panta 2. punkta b) apakšpunktā un 28. panta 2. punkta b) apakšpunktā ietvertā kritērija, kas ļauj Padomei noteikt ierobežojošus pasākumus attiecībā uz “Assad un Makhlouf ģimeņu locekļiem” (turpmāk tekstā – “piederības ģimenei kritērijs”), tiesiskumu. Turklāt 2015. gadā Regulas Nr. 36/2012 (
3
) 15. pants tika papildināts ar 1.a punkta b) apakšpunktu, kurā paredzēta šo ģimeņu locekļiem piederošo līdzekļu iesaldēšana.
Prasītāja – Sīrijas izcelsmes uzņēmēja – vārds tika iekļauts strīdīgajos sarakstos kā Assad ģimenes loceklis, kurš piedalās darbībās, kas saistītas ar narkotisko vielu ražošanu un tirdzniecību.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmām kārtām, attiecībā uz iebildumu par to, ka ar piederības ģimenei kritēriju nav ievērots tiesiskuma princips un līdz ar to ir aizskartas tiesības uz īpašumu un privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība, Vispārējā tiesa vispirms norāda, ka tiesības uz īpašumu – tāpat kā tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību – nav absolūtas prerogatīvas. Saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 52. panta 1. punktu uz to izmantošanu var attiekties ierobežojumi, tomēr šiem ierobežojumiem jābūt noteiktiem tiesību aktos, tajos jārespektē attiecīgo pamattiesību būtība un atbilstoši samērīguma principam ierobežojumus drīkst uzlikt tikai tad, ja tie ir nepieciešami un patiešām atbilst vispārējas nozīmes mērķiem, ko atzinusi Savienība.
Turpinājumā Vispārējā tiesa atgādina, ka tiesiskuma princips, kas nostiprināts ar Hartas 52. panta 1. punktā ietverto formulējumu “noteikts tiesību aktos”, nozīmē, ka visiem tajā nostiprināto tiesību un brīvību ierobežojumiem jābūt juridiskajam pamatam, kas pats skaidri un precīzi definē to īstenošanas ierobežojumu tvērumu. Tomēr šī prasība pieļauj, pirmkārt, attiecīgo ierobežojumu formulēt pietiekami atvērti, lai varētu pielāgoties dažādiem gadījumiem, kā arī situāciju maiņai, un, otrkārt, Eiropas Savienības Tiesa vajadzības gadījumā interpretācijas ceļā var precizēt ierobežojuma konkrēto tvērumu, ņemot vērā gan pašu attiecīgā Savienības tiesiskā regulējuma formulējumu, gan tā vispārējo sistēmu un izvirzītos mērķus.
Šajā lietā Vispārējā tiesa uzskata, ka piederības ģimenei kritērijs neļauj Padomei ierobežojošus pasākumus piemērot visām personām ar uzvārdu Assad, neatkarīgi no tā, vai tās ir saistītas ar minēto ģimeni, kas pašlaik ir pie varas Sīrijā, vai nē.
Proti, pirmkārt, visi lēmumi par iekļaušanu strīdīgajos sarakstos tiek pieņemti individuāli un katrā atsevišķā gadījumā ņemot vērā pasākuma samērīgumu (
4
). Otrkārt, piederības ģimenei kritērijs iekļaujas tiesiskajā regulējumā, kuru skaidri ierobežo mērķi (
5
), kas it īpaši tiek īstenoti ar pamata tiesisko regulējumu (
6
).
Turklāt piederības ģimenei kritērija tvērumu, lai gan tas ir formulēts atvērti, ierobežo Lēmuma 2015/1836 7. apsvērums un līdz ar to tas var attiekties tikai uz skaidri identificējamu personu loku, proti, uz personām, kuras ir saistītas ar pašlaik Sīrijā pie varas esošo Assad ģimeni. No tā izriet, ka personas ar uzvārdu Assad ietilpst piederības ģimenei kritērija piemērošanas jomā tikai tad, ja tām ir radniecības saikne ar Assad ģimeni, kas šobrīd ir pie varas Sīrijā. Papildus minētajam personas, kurām ir radniecības saikne ar Assad ģimeni, kas ir pie varas Sīrijā, var tikt iekļautas strīdīgajos sarakstos, pamatojoties uz piederības ģimenei kritēriju, pat ja to uzvārds nav Assad.
Visbeidzot attiecībā uz prasītāja argumentāciju par personiskās atbildības principa neievērošanu Vispārējā tiesa precizē – ir taisnība, ka no judikatūras izriet, ka saskaņā ar sodu un sankciju individualizācijas principu fiziska vai juridiska persona var tikt sodīta tikai par nodarījumiem, kas tai tiek pārmesti personīgi. Tomēr, ņemot vērā to situācijas saglabāšanas raksturu, kā arī preventīvo mērķi, ierobežojošie pasākumi atšķiras no kriminālsodiem vai administratīviem sodiem. Konkrētāk – Sīrijas situācijas dēļ noteikto ierobežojošo pasākumu mērķis ir nevis sankcionēt personas vai vienības, pret kurām tās vērstas, bet gan ar to starpniecību izdarīt spiedienu uz Sīrijas režīmu, lai tas izbeigtu pret Sīrijas civiliedzīvotājiem īstenoto vardarbīgo represiju politiku. Turklāt ikviens lēmums par iekļaušanu strīdīgajos sarakstos tiek pieņemts individuāli, līdz ar to nevar tikt veikta nekāda sistemātiska iekļaušana sarakstā, pamatojoties uz piederības ģimenei kritēriju. Tāpēc prasītājs nevar atsaukties uz personiskās atbildības principu, lai apstrīdētu piederības ģimenei kritērija tiesiskumu.
Tādējādi Vispārējā tiesa – uzskatīdama, ka piederības ģimenei kritērijs, lasot to kopā ar mērķi izdarīt spiedienu uz Sīrijas režīmu, lai to piespiestu izbeigt represiju politiku, objektīvi un pietiekami precīzi definē ierobežotu personu kategoriju, uz kurām var attiecināt ierobežojošus pasākumus, – secina, ka ar šo kritēriju ir ieviesta skaidra un precīza tiesību norma, kas atbilst tiesiskuma principa prasībām.
Otrām kārtām, Vispārējā tiesa noraida iebildumu par diskriminācijas aizlieguma principa pārkāpumu. Vispirms Vispārējā tiesa atgādina, ka vienlīdzīgas attieksmes princips, kura īpaša izpausme ir diskriminācijas aizlieguma princips, nepieļauj līdzīgas situācijas aplūkot atšķirīgi un atšķirīgas situācijas aplūkot vienādi, ja vien šādai atšķirīgai attieksmei nav objektīva pamatojuma.
Atšķirīga attieksme ir pamatota, ja tā balstīta uz objektīvu un saprātīgu kritēriju un ja šī atšķirīgā attieksme ir samērīga ar mērķi, kas sasniedzams ar šo atšķirīgo attieksmi.
Vispārējā tiesa tomēr norāda, ka Padomei ierobežojošo pasākumu jomā ir plaša novērtējuma brīvība attiecībā uz iekļaušanas kritēriju definēšanu un pieņemšanu. Līdz ar to ierobežojošo pasākumu tiesiskums nav atkarīgs no to tūlītējo seku konstatēšanas, bet gan vienīgi prasa, lai tie nebūtu acīmredzami nepiemēroti, ņemot vērā mērķi, ko kompetentā iestāde vēlas sasniegt.
Šajā lietā Vispārējā tiesa vispirms norāda, ka, pretēji prasītāja apgalvotajam, ierobežojošie pasākumi, kas noteikti, pamatojoties uz piederības ģimenei kritēriju, nav kriminālsods. Turklāt tiem ir Savienības atzīts vispārējo interešu mērķis. Līdz ar to līdzekļu un citu saimniecisko resursu iesaldēšana, kā arī aizliegums ieceļot Savienības teritorijā attiecībā uz personām, kuras identificētas kā iesaistītas Sīrijas režīma atbalstīšanā, paši par sevi nevar tikt uzskatīti par neatbilstošiem pasākumiem.
Turpinājumā Vispārējā tiesa uzsver, ka prasītājs neprecizē, kādā veidā vai saistībā ar kurām personām piederības ģimenei kritērija piemērošana būtu diskriminējoša. Tajā arī nav sniegti konkrēti piemēri par citām personām, kuras atrodoties situācijā, kas ir salīdzināma ar prasītāja situāciju, un pret kurām tiekot piemērota atšķirīga attieksme. Tādējādi Vispārējā tiesa nevar pārbaudīt, vai viņa apgalvojumi ir faktiski pamatoti.
Visbeidzot Vispārējā tiesa noraida prasītāja argumentu, ka piederības ģimenei kritērijs radot nesamērīgu rezultātu salīdzinājumā ar attiecīgo ierobežojošo pasākumu mērķi, jo, tā kā prasītājs ir Sīrijas prezidenta tuvs radinieks, viņam neesot iespējams atspēkot pieņēmumu par saikni ar Sīrijas režīmu. Proti, no apstrīdētajiem tiesību aktiem izriet, ka jebkura persona, neraugoties uz radniecību vai statusu, kā dēļ tās vārds ir iekļauts strīdīgajos sarakstos, var iesniegt pierādījumus, lai apstrīdētu tās vārda iekļaušanu vai saglabāšanu tajos.
Ņemot vērā visus šos apstākļus, Vispārējā tiesa pilnībā noraida iebildi par prettiesiskumu.
(
1
)	Padomes Īstenošanas lēmums (KĀDP) 2023/847 (2023. gada 24. aprīlis), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2023, L 109 I, 26. lpp.), un Padomes Īstenošanas regula (ES) 2023/844 (2023. gada 24. aprīlis), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2023, L 109 I, 1. lpp.).
(
2
)	Padomes Lēmums 2013/255/KĀDP (2013. gada 31. maijs) par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2013, L 147, 14. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2015. gada 12. oktobra Lēmumu (KĀDP) 2015/1836 (OV 2015, L 266, 75. lpp.)
(
3
)	Padomes Regula (ES) Nr. 36/2012 (2012. gada 18. janvāris) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 442/2011 (OV 2012, L 16, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2015. gada 12. oktobra Regulu (ES) 2015/1828 (OV 2015, L 266, 1. lpp.).
(
4
)	Skat. Lēmuma 2013/255, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2015/1836, 27. panta 4. punktu un 28. punkta 4. punktu.
(
5
)	No Lēmuma 2015/1836 7. apsvēruma izriet, ka pašreizējā Sīrijas režīma vara koncentrēta “ietekmīgu Assad un Makhlouf ģimenes locekļu rokās” un ka Padome tādējādi paredzējusi ierobežojošus pasākumus pret dažiem minēto ģimeņu locekļiem “gan tādēļ, lai, izmantojot minēto ģimeņu locekļus, tieši ietekmētu režīmu, liekot tam mainīt represiju politiku, gan tādēļ, lai izvairītos no riska, ka ierobežojošie pasākumi tiek apieti ar šo ģimeņu locekļu starpniecību”.
(
6
)	Regula Nr. 36/2012 un Lēmums 2013/255.