62023CJ0692
TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta)
2026. gada 15. janvārī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Publiski līgumi – Direktīva 2014/24/ES – 12. panta 3. punkts – Publisks līgums, kura slēgšanas tiesības tieši piešķirtas juridiskai personai, kura atrodas līgumslēdzēju iestāžu kopīgā kontrolē – Nosacījumi – Robežvērtība darbībām, ko veic kontrolētā juridiskā persona, pildot uzdevumus, ko tai uzticējušas līgumslēdzējas iestādes – 12. panta 5. punkts – Grupas, kuras mātesuzņēmums ir kontrolētā juridiskā persona, meitasuzņēmumu apgrozījuma ņemšana vērā – Savienības tiesību akti grāmatvedības jomā – Direktīva 2013/34/ES – 22. un 24. pants – Konsolidēto finanšu pārskatu sagatavošana
Lietā C‑692/23
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Gerechtshof Den Haag (Hāgas apelācijas tiesa, Nīderlande) iesniegusi ar 2023. gada 14. novembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2023. gada 17. novembrī, tiesvedībā
AVR‑Afvalverwerking BV
pret
NV Bara‑Afvalbeheer,
Gemeente Barendrecht,
Gemeente Albrandswaard,
Gemeente Ridderkerk,
NV Irado NV,
Afvalsturing Friesland NV,
TIESA (piektā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja L. Arasteja Saūna [L. Arastey Sahún], tiesneši J. Pasers [J. Passer], J. Regans [E. Regan] (referents), D. Gracijs [D. Gratsias] un B. Smulderss [B. Smulders],
ģenerāladvokāts: A. Rants [A. Rantos],
sekretāre: A. Lamote [A. Lamote], administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2025. gada 5. februāra tiesas sēdi,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
AVR‑Afvalverwerking BV vārdā – P. F. C. Heemskerk un E. L. Vos, advocaten,
–
NV BAR‑Afvalbeheer vārdā – Gemeente Barendrecht, Gemeente Albrandswaard un Gemeente Ridderkerk, L. Bozkurt, advocate,
–
NV Irado vārdā – D. B. Zieren, advocaat,
–
Afvalsturing Friesland NV vārdā – L. E. J. Korsten un M. van Wanroij, advocaten,
–
Itālijas valdības vārdā – S. Fiorentino un G. Palmieri, pārstāvji, kuriem palīdz M. Cherubini un C. Colelli, avvocati dello Stato,
–
Austrijas valdības vārdā – A. Posch un J. Schmoll, pārstāvji,
–
Eiropas Komisijas vārdā – A. Biolan, L. Malferrari un G. Wils, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2025. gada 30. aprīļa tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.), 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktu un 12. panta 5. punktu.
2
Šis lūgums iesniegts saistībā ar tiesvedību starp AVR‑Afvalverwerking BV (turpmāk tekstā – “AVR”), no vienas puses, un NV BAR‑Afvalbeheer (turpmāk tekstā – “BAR”), Gemeente Barendrecht (Barendrehtas pašvaldība, Nīderlande), Gemeente Albrandswaard (Albrandsvārdas pašvaldība, Nīderlande), Gemeente Ridderkerk (Riderkerkas pašvaldība, Nīderlande) (turpmāk tekstā kopā – “BAR pašvaldības”), NV Irado un Afvalsturing Friesland NV (turpmāk tekstā – “AF”), no otras puses, saistībā ar tādiem publiskā iepirkuma līgumiem par sadzīves atkritumu atliku savākšanu un pārstrādi BAR pašvaldībās, kuru slēgšanas tiesības tieši piešķirtas juridiskajām personām, kas atrodas līgumslēdzēju iestāžu kopīgā kontrolē.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Direktīva 2013/34/ES
3
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/34/ES (2013. gada 26. jūnijs) par noteiktu veidu uzņēmumu gada finanšu pārskatiem, konsolidētajiem finanšu pārskatiem un saistītiem ziņojumiem, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/43/EK un atceļ Padomes Direktīvas 78/660/EEK un 83/349/EEK (OV 2013, L 182, 19. lpp.) 31. apsvērumā noteikts:
“Konsolidētajos finanšu pārskatos būtu jāatspoguļo mātesuzņēmuma un tā meitasuzņēmumu kā vienotas ekonomiskās vienības (grupas) darbība. Uzņēmumus, kurus kontrolē mātesuzņēmums, būtu jāuzskata par meitasuzņēmumiem. Kontrolei vajadzētu būt balstītai uz to, ka tiek turēts balsstiesību vairākums, bet kontrole var eksistēt arī tādos gadījumos, kad ir noslēgta vienošanās ar citiem akcionāriem vai dalībniekiem. Noteiktos apstākļos kontroli var faktiski īstenot arī tad, ja mātesuzņēmumam tā meitasuzņēmumā ir akciju vai daļu mazākums vai arī tam šajā uzņēmuma nav akciju vai daļu. Dalībvalstīm vajadzētu būt tiesīgām pieprasīt, lai uzņēmumi, uz kuriem neattiecas kontrole, bet kuriem ir vienota vadība, vai kuriem ir kopīga administratīvā, vadības vai uzraudzības struktūra, tiktu iekļauti konsolidētajos finanšu pārskatos.
4
Direktīvas 2013/34 22. pantā “Prasības sagatavot konsolidētos finanšu pārskatus” paredzēts:
“1.   Dalībvalsts pieprasa visiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas tās tiesību akti, sastādīt konsolidētos finanšu pārskatus un konsolidēto vadības ziņojumu, ja attiecīgajam uzņēmumam (mātesuzņēmumam):
a)
ir akcionāru vai dalībnieku balsstiesību vairākums citā uzņēmumā (meitasuzņēmumā);
b)
ir tiesības iecelt vai atsaukt cita uzņēmuma (meitasuzņēmuma) administratīvo, vadības vai uzraudzības struktūru locekļu vairākumu un vienlaikus tas ir minētā uzņēmuma akcionārs vai dalībnieks;
c)
ir tiesības izmantot dominējošu ietekmi uzņēmumā (meitasuzņēmumā), kura akcionārs vai dalībnieks tas ir saskaņā ar līgumu, kas noslēgts ar minēto uzņēmumu, vai saskaņā ar noteikumiem tā statūtos vai dibināšanas dokumentā, ja tiesību akti, kas reglamentē minētā meitasuzņēmuma darbību, ļauj tam piemērot šādus līgumus vai noteikumus.
Dalībvalstij nav jānosaka, ka mātesuzņēmumam jābūt sava meitasuzņēmuma akcionāram vai dalībniekam. Tām dalībvalstīm, kuru tiesību akti nepieļauj šādus līgumus vai noteikumus, šis noteikums nav jāpiemēro; vai
d)
ja attiecīgais uzņēmums (mātesuzņēmums) ir kāda uzņēmuma akcionārs vai dalībnieks, un
i)
vairākums minētā uzņēmuma (meitasuzņēmuma) administratīvo, vadības vai uzraudzības struktūru locekļu, kas bijuši attiecīgos amatos finanšu gadā, iepriekšējā finanšu gadā un līdz šo konsolidēto finanšu pārskatu sastādīšanai, ir iecelti vienīgi tā balsstiesību izmantošanas rezultātā, vai
ii)
saskaņā ar nolīgumu, kas noslēgts ar citiem minētā uzņēmuma (meitasuzņēmuma) akcionāriem vai dalībniekiem, tas vienpersoniski kontrolē akcionāru vai dalībnieku vairākuma balsstiesības minētajā uzņēmumā. Dalībvalstis var ieviest sīkākus noteikumus par šādu līgumu formu un saturu.
Dalībvalstis paredz vismaz tos pasākumus, kas minēti ii) punktā. Tās i) punkta piemērošanai var noteikt prasību, ka balsstiesības atbilst vismaz 20 % no kopējā skaita.
Tomēr i) punktā minētais nav piemērojams, ja kādai trešai personai ir a), b) vai c) apakšpunktā minētās tiesības attiecībā uz minēto uzņēmumu.
2.   Papildus 1. punktā minētajiem gadījumiem dalībvalstis var jebkuram uzņēmumam, kas darbojas saskaņā ar tās tiesību aktiem, pieprasīt sagatavot konsolidētus finanšu pārskatus un konsolidētu vadības ziņojumu, ja:
a)
minētajam uzņēmumam (mātesuzņēmumam) ir tiesības izmantot vai tas faktiski izmanto dominējošu ietekmi vai kontroli pār citu uzņēmumu (meitasuzņēmumu); vai
b)
minēto uzņēmumu (mātesuzņēmumu) un citu uzņēmumu (meitasuzņēmumu) vienoti vada mātesuzņēmums.
3.   Piemērojot 1. punkta a), b) un d) apakšpunktu, ikviena cita meitasuzņēmuma balsstiesības un tiesības iecelt amatā un atcelt no amata, kā arī tās, kas ir personai, kas darbojas savā vārdā, bet mātesuzņēmuma vai cita meitasuzņēmuma interesēs, pieskaita mātesuzņēmuma tiesībām.
4.   Piemērojot 1. punkta a), b) un d) apakšpunktu, no 3. punktā minētajām tiesībām atskaita tiesības:
a)
kas nostiprinātas akcijās, kas tiek turētas tādas personas interesēs, kura nav ne mātesuzņēmums, ne minētā mātesuzņēmuma meitasuzņēmums; vai
b)
kas nostiprinātas akcijās, kuras:
i)
tiek turētas kā garantija, ar noteikumu, ka konkrētās tiesības tiek izmantotas saskaņā ar saņemtajiem norādījumiem, vai
ii)
tiek turētas saistībā ar aizdevuma piešķiršanu kā daļa no parastajām saimnieciskajām darbībām, ja balsstiesības tiek izmantotas tās personas labā, kas nodrošina garantiju.
5.   Piemērojot 1. punkta a) un d) apakšpunktu, no kopējām akcionāru vai dalībnieku balsstiesībām meitasuzņēmumā atņem tās balsstiesības, kas nostiprinātas akcijās, kas pieder pašam uzņēmumam, šā uzņēmuma meitasuzņēmumam vai personai, kas darbojas savā vārdā, bet minēto uzņēmumu interesēs.
6.   Neskarot 23. panta 9. punktu, mātesuzņēmums un visi tā meitasuzņēmumi ir uzņēmumi, kas ir jākonsolidē neatkarīgi no tā, kur ir šo meitasuzņēmumu juridiskā adrese.
[..]”
5
Šīs direktīvas 23. pantā atbilstoši tā nosaukumam ir paredzēti atbrīvojumi no 22. pantā minētā pienākuma sagatavot konsolidētos finanšu pārskatus un konsolidēto vadības ziņojumu.
6
Minētās direktīvas 24. pantā atbilstoši tā nosaukumam ir ietverts noteikumu kopums, kas reglamentē konsolidēto finanšu pārskatu sagatavošanu.
Direktīva 2014/24
7
Direktīvas 2014/24 31. un 32. apsvērumā noteikts:
“(31)
Pastāv būtiska juridiskā nenoteiktība attiecībā uz to, cik lielā mērā publiskā iepirkuma noteikumiem būtu jāattiecas uz līgumiem, kas noslēgti starp publiskā sektora subjektiem. Dalībvalstis un pat līgumslēdzējas iestādes atšķirīgi interpretē attiecīgo Eiropas Savienības Tiesas judikatūru. Tāpēc jāprecizē, kuros gadījumos publiskajā sektorā noslēgtajiem līgumiem nepiemēro publiskā iepirkuma noteikumus.
Šāda precizējuma pamatā vajadzētu būt principiem, kas noteikti attiecīgajā Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā. Tas, ka abas vienošanās puses pašas ir publiskā sektora iestādes, pats par sevi neizslēdz iepirkuma noteikumu piemērošanu. Tomēr publiskā iepirkuma noteikumu piemērošanai nevajadzētu kavēt publiskā sektora iestāžu rīcības brīvību veikt tām uzticētos sabiedrisko pakalpojumu uzdevumus, izmantojot savus resursus, kas ietver iespēju sadarboties ar citām publiskā sektora iestādēm.
Būtu jānodrošina, ka publiskā sektora iestāžu savstarpējā sadarbība, kurai piešķirts atbrīvojums, nerada konkurences izkropļojumus attiecībā uz privātiem ekonomikas dalībniekiem, ciktāl tā privātu pakalpojumu sniedzēju nostāda labākā stāvoklī attiecībā pret konkurentiem.
(32)
Publiskiem līgumiem, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas kontrolētām juridiskām personām, nebūtu jāpiemēro šajā direktīvā paredzētās procedūras, ja līgumslēdzēja iestāde pār attiecīgo juridisko personu īsteno kontroli, kas ir līdzīga tai, kādu tā īsteno pār savām struktūrvienībām, ar noteikumu, ka kontrolētā juridiskā persona vairāk nekā 80 % no savām darbībām veic, pildot uzdevumus, kuru izpildi tai uzdevusi kontrolējošā līgumslēdzēja iestāde vai citas juridiskās personas, kurus kontrolē minētā līgumslēdzēja iestāde, neatkarīgi no tā, kam par labu līgumu pilda.
Šo izņēmumu nevajadzētu attiecināt uz situācijām, kad privātam ekonomikas dalībniekam ir tieša līdzdalība kontrolētās juridiskās personas kapitālā, jo šādos apstākļos publiskā līguma piešķiršana bez konkursa procedūras šim privātajam ekonomikas dalībniekam, kuram ir līdzdalība kontrolētās juridiskās personas kapitālā, dotu nepamatotas priekšrocības attiecībā pret viņa konkurentiem. Tomēr, ņemot vērā tādu publiskā sektora struktūru specifiku, dalība kurās ir obligāta, piemēram, organizācijas, kas ir atbildīgas par konkrētu sabiedrisko pakalpojumu pārvaldību vai izpildi, tas neattiecas uz gadījumiem, kad konkrētu privātu ekonomikas dalībnieku līdzdalība kontrolētās juridiskās personas kapitālā ir obligāta saskaņā ar valsts tiesību aktu noteikumiem, kas atbilst Līgumiem, ja šāda līdzdalība neietver kontroli vai bloķēšanu un tai nav izšķirošas ietekmes uz kontrolētās juridiskās personas lēmumiem. Turklāt būtu jāprecizē, ka izšķirošais elements ir tikai tieša privāta līdzdalība kontrolētajā juridiskajā personā. Tāpēc, ja kontrolējošajai līgumslēdzējai iestādei vai kontrolējošajām līgumslēdzējām iestādēm ir privāta kapitāla līdzdalība, tas neliedz publisko līgumu slēgšanas tiesības piešķirt kontrolētajai juridiskajai personai, nepiemērojot šajā direktīvā paredzētās procedūras, jo šāda līdzdalība negatīvi neietekmē konkurenci starp privātiem ekonomikas dalībniekiem.
Būtu arī jāprecizē, ka līgumslēdzējām iestādēm, piemēram, publisko tiesību subjektiem, kurām var būt privāta kapitāla līdzdalība, vajadzētu būt iespējai izmantot horizontālās sadarbības izņēmumu. Tādējādi, ja ir izpildīti visi citi nosacījumi attiecībā uz horizontālo sadarbību, horizontālās sadarbības izņēmumu vajadzētu attiecināt arī uz šādām līgumslēdzējām iestādēm, ja attiecīgo līgumu slēdz tikai līgumslēdzējas iestādes.”
8
Šīs direktīvas 12. panta “Publiskie līgumi starp publiskā sektora subjektiem” 3. un 5. punktā noteikts:
“3.   Līgumslēdzēja iestāde, kas pār juridisko personu, kura ir privāto vai publisko tiesību subjekts, neīsteno kontroli 1. punkta nozīmē, tomēr var minētajai juridiskajai personai piešķirt tiesības slēgt publisku līgumu, ja ir izpildīti visi šādi nosacījumi:
a)
līgumslēdzēja iestāde kopīgi ar citām līgumslēdzējām iestādēm pār minēto juridisko personu īsteno līdzīgu kontroli, kādu tās īsteno pār savām struktūrvienībām;
b)
vairāk nekā 80 % no minētās juridiskās personas darbībām tiek veiktas, izpildot uzdevumus, ko tai uzticējušas kontrolējošās līgumslēdzējas iestādes vai citas juridiskas personas, ko kontrolē tās pašas līgumslēdzējas iestādes; un
c)
kontrolētajai juridiskajai personai nav tiešas privāta kapitāla līdzdalības, izņemot tādus privātā kapitāla līdzdalības veidus, kas neparedz kontroli un bloķēšanu, kā noteikts valsts tiesību aktos, saskaņā ar Līgumiem, un kam nav izšķirošas ietekmes uz kontrolēto juridisko personu.
[..]
5.   Lai noteiktu 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā, 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā un 4. punkta c) apakšpunktā minēto darbību procentuālo lielumu, ņem vērā vidējo kopējo apgrozījumu vai kādu citu ar darbību saistītu atbilstīgu rādītāju, piemēram, attiecīgās juridiskās personas vai līgumslēdzējas iestādes izmaksas saistībā ar pakalpojumiem, piegādēm un būvdarbiem pēdējo trīs gadu laikā pirms līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas.
[..]”
Nīderlandes tiesības
9
Direktīvas 2013/34 22.–24. pants Nīderlandes tiesību sistēmā ir transponēti ar Burgerlijk Wetboek (Civilkodekss) 2. grāmatā “Juridiskas personas” ietvertajām tiesību normām.
10
Direktīva 2014/24 Nīderlandes tiesību sistēmā tika transponēta ar 2012. gada 1. novembraAanbestedingswet (Publisko iepirkumu likums) (Stb. 2012, Nr. 542), redakcijā, kas piemērojama pamatlietā (turpmāk tekstā – “Publisko iepirkumu likums”).
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
11
Fries (Frīzlande, Nīderlande) provinces pašvaldības 1995. gadā nodibināja kopīgu atkritumu pārstrādes organizāciju – AF. Pēc šī datuma arī citas Nīderlandes pašvaldības, kas neatrodas šajā provincē, kļuva par tās akcionārēm.
12
Iesniedzējtiesa norāda, ka AF ir tādu meitasuzņēmumu grupas mātesuzņēmums, no kurām dažas darbojas citā jomā, nevis veic uzdevumus, ko organizācijai AF vai tās meitasuzņēmumiem ir uzticējušas pašvaldības, kas ir kapitāldaļu turētājas.
13
Saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu, ar kuru transponēts Direktīvas 2013/34 22.–24. pants, AF sagatavo konsolidētos gada pārskatus, kuros saskaņā ar šo valsts tiesisko regulējumu ir ietverti gan tās pašas finanšu dati, gan tās meitasuzņēmumu, citu grupas sabiedrību un citu juridisko personu, kuras tā var kontrolēt vai kuras atrodas tās vienotā vadībā, finanšu dati. Viens no šo konsolidēto gada pārskatu elementiem ir peļņas un zaudējumu pārskats, kurā AF attiecībā uz produktiem iekļauj šo vienību konsolidēto apgrozījumu, izņemot darījumus, kas veikti to starpā.
14
Turklāt pati AF apsaimnieko atkritumu poligonu (turpmāk tekstā – “poligons”) Frīzlandes provinces pašvaldību uzdevumā. Poligonā tiek noglabāti atkritumi, kas nav sadzīves atkritumu atlikas, tostarp rūpnieciskie atkritumi un atkritumi, kas radušies pašvaldību projektos, piemēram, augsnes sanācijā saistībā ar ēku būvniecību vai azbesta aizvākšanā.
15
Trīs Dienvidholandes provinces (Nīderlande) pašvaldības 2000. gadā nodibināja organizāciju Irado konkrēti ar mērķi nodrošināt savu atkritumu apsaimniekošanu. Irado 2017. gada laikā kļuva par AF kapitāldaļu turētāju, un no 2017. gada 1. janvāraAF ir uzdots pārstrādāt sadzīves atkritumu atlikas, ko Irado savāc Dienvidholandes provinces trīs pašvaldībās.
16
Arī BAR pašvaldības atrodas šajā provincē. 2015. gadā tās izveidoja BAR, lai nodrošinātu atkritumu apsaimniekošanu.
17
Līdz 2019. gada 31. decembrim katrai no BAR pašvaldībām bija līgums ar dažādām atkritumu apsaimniekošanas sabiedrībām, un, pamatojoties uz šiem līgumiem, AVR – komercsabiedrība, kas specializējusies šajā nozarē, nodarbojās ar šo pašvaldību sadzīves atkritumu atliku pārstrādi, daļēji kā apakšuzņēmējs.
18
2019. gadā BAR pašvaldības nolēma, ka BAR iegūs Irado kapitāldaļas un ka Irado būs atbildīga par BAR sadzīves atkritumu savākšanu un apstrādi.
19
2019. gada 13. decembrīIrado un AF noslēdza līgumu par BAR pašvaldību sadzīves atkritumu atliku savākšanu, transportēšanu un pārstrādi no 2020. gada 1. janvāra.
20
2019. gada 20. decembrīBAR un Irado noslēdza pakalpojumu sniegšanas līgumu, kas attiecās arī uz BAR pašvaldību sadzīves atkritumu atliku pārstrādi.
21
2019. gada 31. decembrīBAR kļuva par Irado kapitāldaļu turētāju.
22
AVR cēla prasību rechtbank Den Haag (Hāgas tiesa, Nīderlande), ar kuru tā galvenokārt lūdza atcelt vai, pakārtoti, izbeigt vai aizliegt īstenot šī sprieduma 19. un 20. punktā minētos līgumus, kas saista, no vienas puses, BAR un Irado, kā arī, no otras puses, Irado un AF, pamatojoties uz to, ka nav izpildīti nosacījumi, ar kādiem līgumslēdzēja iestāde, kad tā kopā ar citām līgumslēdzējām iestādēm īsteno kontroli pār attiecīgo juridisko personu, var veikt tiešu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu šai juridiskajai personai. Ar šo prasību arī tika lūgts izdot rīkojumu izsludināt iepirkumu šiem līgumiem, ja BAR pašvaldības joprojām vēlētos tos piešķirt.
23
Pēc tam, kad rechtbank Den Haag (Hāgas tiesa) noraidīja AVR prasību, tā iesniedza apelācijas sūdzību Gerechtshof Den Haag (Hāgas apelācijas tiesa, Nīderlande), kas ir iesniedzējtiesa.
24
Iesniedzējtiesa norāda, ka starp lietas dalībniekiem nav strīda par to, ka uz līgumu, kura slēgšanas tiesības BAR ir piešķīrusi Irado, un līgumu, kura slēgšanas tiesības Irado ir piešķīrusi AF, principā attiecas Direktīvā 2014/24 paredzētais pienākums izsludināt konkursu, izņemot, ja to slēgšanas tiesības var piešķirt tieši tādēļ, ka līgumslēdzēja iestāde kopā ar citām līgumslēdzējām iestādēm kontrolē līgumslēdzēju juridisko personu.
25
Tāpēc minētā tiesa uzskata, ka, lai atrisinātu tajā izskatāmo strīdu, tostarp jāizvērtē, vai AF attiecībās ar līgumslēdzējām iestādēm, kas to kontrolē, atbilst šīs direktīvas 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā, lasot to kopsakarā ar minētās direktīvas 12. panta 5. punkta pirmo daļu, paredzētajam nosacījumam, saskaņā ar kuru vairāk nekā 80 % no kontrolētās juridiskās personas darbībām jāveic, izpildot uzdevumus, ko tai uzticējušas kontrolējošās līgumslēdzējas iestādes, un šis procentuālais daudzums šajā gadījumā tiek noteikts atbilstoši apgrozījuma kritērijam.
26
Šajā ziņā iesniedzējtiesa norāda, ka atbildētājas pamatlietā apgalvo – tā kā šajās tiesību normās ir skaidri norādīts uz darbībām, ko veic juridiskā persona, kurai piešķirtas publiskā līguma slēgšanas tiesības, attiecīgais apgrozījums var būt tikai pašas šīs juridiskās personas apgrozījums.
27
Savukārt AVR apgalvo, ka jāņem vērā tās grupas apgrozījums, kurai pieder šī juridiskā persona, jo tas ir vienīgais veids, kā ņemt vērā ekonomisko realitāti. Pretējā gadījumā juridiska persona, kuru kontrolē līgumslēdzējas iestādes, varētu apiet Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā paredzēto prasību, mākslīgi sadalot savas darbības tādējādi, ka tā pati grupas ietvaros veiktu vairāk nekā 80 % no šīm darbībām līgumslēdzēju iestāžu labā, vienlaikus vienam vai vairākiem šīs grupas uzņēmumiem darboties brīvajā tirgū.
28
Tādējādi iesniedzējtiesai rodas jautājums par to, kāds apgrozījums jāņem vērā, ja šajos noteikumos minēto darbību procentuālā daļa tiek noteikta, pamatojoties uz apgrozījuma kritēriju, un ja kontrolētā juridiskā persona vada grupu, lai novērtētu, vai ir izpildīts šīs direktīvas 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā paredzētais nosacījums.
29
Šajā ziņā tā norāda, ka tajā izskatāmajā lietā šis nosacījums ir izpildīts, ja tiek ņemts vērā tikai AF apgrozījums, bet tas nav izpildīts, ja tas tiek novērtēts, ņemot vērā grupas, kuras vadībā atrodas AF, konsolidēto apgrozījumu.
30
Ņemot to vērā, iesniedzējtiesa arī norāda uz iespēju, kā to apgalvo AVR, attiecīgā gadījumā par atbilstošo apgrozījumu izmantot to vienību apgrozījumu, ar kurām šī pati juridiskā persona veido ekonomisku vienību Savienības konkurences tiesībās ietvertā jēdziena “uzņēmums” izpratnē.
31
Otrkārt, iesniedzējtiesa uzskata – ja Tiesa nospriestu, ka jāņem vērā tikai kontrolētās juridiskās personas apgrozījums, tad būtu jānosaka, vai šajā gadījumā atbildētājas pamatlietā pamatoti ir ņēmušas vērā apgrozījumu, ko AF guvusi no tās atkritumu poligona apsaimniekošanas.
32
Šādos apstākļos Gerechtshof Den Haag (Hāgas apelācijas tiesa, Nīderlande) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Direktīvas [2014/24] 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunkts kopsakarā ar šīs direktīvas 12. panta 5. punktu
jāinterpretē tādējādi, ka
tad, ja tajā minēto darbību procentuālo lielumu nosaka, pamatojoties uz apgrozījumu, un kontrolētā juridiskā persona ietilpst grupā,
ir jāņem vērā vienīgi pašas kontrolētās juridiskās personas apgrozījums vai arī visu grupā ietilpstošo saistīto vai nesaistīto sabiedrību apgrozījums, piemēram:
i)
konsolidētais apgrozījums, attiecībā uz kuru saskaņā ar Direktīvas [2013/34] 22. un 24. panta valsts transponēšanas aktiem attiecīgās juridiskās personas apgrozījums ir jāpieskaita citu grupas uzņēmumu apgrozījumam, vai
ii)
to uzņēmumu apgrozījums, ar kuriem kontrolētā juridiskā persona Savienības konkurences tiesībās piemērojamā uzņēmuma jēdziena izpratnē veido vienu ekonomisku vienību?
2)
Vai tad, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka ir jāņem vērā vienīgi pašas kontrolētās juridiskās personas apgrozījums, šajā jautājumā minētais darbības kritērijs
jāinterpretē tādējādi, ka
apgrozījums, kas tiek radīts, ja trešās personas kā lietotāji izgāž atkritumus poligonā, kuru kontrolējošās līgumslēdzējas iestādes uzdevumā apsaimnieko kontrolētā juridiskā persona, ir uzskatāms par apgrozījumu, kas izriet no tādu uzdevumu izpildes, kurus šai juridiskajai personai uzticējušas kontrolējošās līgumslēdzējas iestādes, ņemot vērā to, ka kontrolētā juridiskā persona šajā ziņā konkurē arī ar privātiem uzņēmumiem?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
33
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas 12. panta 5. punkta pirmo daļu, jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums – ka vairāk nekā 80 % no kontrolētās juridiskās personas darbībām tiek veiktas, izpildot uzdevumus, ko tai uzticējusi kontrolējošā līgumslēdzēja iestāde, ja šo nosacījumu nosaka atbilstoši apgrozījuma kritērijam un ja šī kontrolētā juridiskā persona ir grupas mātesuzņēmums – prasa ņemt vērā arī citu šajā grupā ietilpstošo vienību apgrozījumu, attiecīgā gadījumā pamatojoties uz konsolidēto apgrozījumu, kas minētajai juridiskajai personai jāsagatavo saskaņā ar Direktīvas 2013/34 22. un 24. pantu, vai to vienību kopējo apgrozījumu, ar kurām šī pati juridiskā persona veido ekonomisku vienību Savienības konkurences tiesībās ietvertā jēdziena “uzņēmums” izpratnē.
34
Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkts attiecas uz situāciju, kurā līgumslēdzēja iestāde nevis pati, bet kopā ar citām līgumslēdzējām iestādēm īsteno kontroli pār juridisku personu, kas ir privāto vai publisko tiesību subjekts, un tajā ir precizēti nosacījumi, kas jāizpilda, lai šī līgumslēdzēja iestāde varētu likumīgi tieši piešķirt publiska līguma slēgšanas tiesības šai juridiskajai personai.
35
Starp kumulatīvajiem nosacījumiem, no kuriem ir atkarīga šādas piešķiršanas iespēja, iesniedzējtiesa lūdz Tiesas interpretāciju tikai attiecībā uz nosacījumu, kas atteicas uz to darbību procentuālo daudzumu, kuras kontrolētajai juridiskajai personai jāveic, izpildot uzdevumus, kurus tai uzticējušas kontrolējošās līgumslēdzējas iestādes, ņemot vērā šīs direktīvas 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktu, lasot to kopsakarā ar minētās direktīvas 12. panta 5. punkta pirmo daļu.
36
Tāpēc, lai atbildētu uz iesniedzējtiesas vaicāto, pirmām kārtām, jānosaka, vai, izvērtējot jautājumu par to, vai šāds nosacījums ir izpildīts, papildus kontrolētās juridiskās personas apgrozījumam jāņem vērā arī citu grupā, kuras mātesuzņēmums ir šī juridiskā persona, ietilpstošo vienību apgrozījums.
37
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, interpretējot Savienības tiesību normu, jāņem vērā ne tikai tās teksts, bet arī konteksts un šo normu ietverošā tiesiskā regulējuma mērķi (skat. spriedumus, 1983. gada 17. novembris, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, 12. punkts, un 2022. gada 22. decembris, Sambre & Biesme un Commune de Farciennes, C‑383/21 un C‑384/21, EU:C:2022:1022, 54. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
38
Pirmkārt, attiecībā uz aplūkojamo tiesību normu tekstu jānorāda, ka, no vienas puses, Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā ir prasīts, lai vairāk nekā 80 % no kontrolētās juridiskās personas “darbībām” tiktu veiktas, izpildot uzdevumus, ko tai uzticējušas kontrolējošās līgumslēdzējas iestādes vai citas juridiskas personas, kuras kontrolē tās pašas līgumslēdzējas iestādes.
39
Tādējādi no 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunkta formulējuma neizriet, ka šajā tiesību normā paredzētais nosacījums noteikti jāizvērtē, pamatojoties tikai uz pašas kontrolētās juridiskās personas darbībām.
40
Minētā 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā paredzētais kritērijs neattiecas uz šo juridisko personu pašu par sevi, bet gan uz tās veiktajām darbībām. Tādējādi nav izslēgts, ka darbības, kurām ir nozīme, lai novērtētu, vai šajā tiesību normā paredzētais nosacījums ir izpildīts, var ietvert gan tās, kuras tieši veic minētā juridiskā persona, gan tās, kuras tiek veiktas ar citu grupā, kuras mātesuzņēmums ir šī pati juridiskā persona, ietilpstošu vienību starpniecību.
41
No otras puses, Direktīvas 2014/24 12. panta 5. punkta pirmajā daļā ir paredzēts, ka tās 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā minēto darbību procentuālo daudzumu nosaka atkarībā no vidējā kopējā apgrozījuma, neprasot, lai apgrozījums, kas spēj pienācīgi atspoguļot šādas darbības, nepārsniegtu apgrozījumu, kas izriet no kontrolētās juridiskās personas darbībām.
42
Tātad šīs tiesību normas formulējums apstiprina – lai novērtētu, vai ir izpildīts šīs direktīvas 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā paredzētais nosacījums, atbilstošais kritērijs attiecas ne tikai uz kontrolētās juridiskās personas pašas darbībām, bet arī uz tām, kuras tai var tikt piesaistītas plašākā nozīmē. Tādējādi, ja, kā tas ir atļauts minētās direktīvas 12. panta 5. punkta pirmajā daļā, lai veiktu šādu novērtējumu, tiek izmantots vidējā kopējā apgrozījuma kritērijs, šim apgrozījumam jābūt piemērotam, lai pienācīgi atspoguļotu šādas darbības. No tā izriet, ka, veicot šādu vērtējumu, nozīme ir arī citu grupā, kuras mātesuzņēmums ir kontrolētā juridiskā persona, ietilpstošo vienību apgrozījumam.
43
Otrkārt, šo interpretāciju apstiprina konteksts, kādā minētās tiesību normas iekļaujas. Kā viens no kumulatīvajiem nosacījumiem, no kuriem ir atkarīga Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkta piemērošana, šīs tiesību normas pirmās daļas c) apakšpunktā ir paredzēts, ka kontrolētajai juridiskajai personai principā nedrīkst būt tiešas privāta kapitāla līdzdalības.
44
Šajā ziņā šīs direktīvas 32. apsvērumā ir norādīts, ka it īpaši gadījumā, ja līgumslēdzēja iestāde kopā ar citām līgumslēdzējām iestādēm īsteno kontroli pār attiecīgo juridisko personu, atbrīvojums no minētajā direktīvā paredzēto procedūru piemērošanas nebūtu jāattiecina uz situācijām, kad privātam ekonomikas dalībniekam ir tieša līdzdalība kontrolētās juridiskās personas kapitālā, jo šādos apstākļos publiska līguma slēgšanas tiesību piešķiršana, neizmantojot konkursa procedūru, privātajam ekonomikas dalībniekam, kuram ir līdzdalība šīs juridiskās personas kapitālā, sniegtu nepamatotas priekšrocības salīdzinājumā ar tā konkurentiem.
45
No tā izriet, ka Savienības likumdevējs ir vēlējies, lai iespēja veikt tiešu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu tiktu izvērtēta, ņemot vērā ekonomisko kontekstu, kādā iekļaujas visas vienības, uz kurām attiecas šāda līguma slēgšanas tiesību piešķiršana. Tāpēc papildus jautājumam par attiecībām starp kontrolēto juridisko personu un līgumslēdzējām iestādēm, kas to kopīgi kontrolē, jāņem vērā plašāks ekonomiskais konteksts, kādā šī juridiskā persona pati attīstās. Šajā ziņā nevar neņemt vērā, ka pastāv grupa, kuras vadībā atrodas minētā juridiskā persona.
46
Tādējādi Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar tās 12. panta 5. punkta pirmo daļu, kontekstuālā interpretācija apstiprina, ka, piemērojot šīs tiesību normas, jāņem vērā grupā, kuras mātesuzņēmums ir attiecīgā juridiskā persona, ietilpstošo vienību apgrozījums.
47
Treškārt, iepriekš minētos apsvērumus apstiprina minētās direktīvas 12. panta 3. punkta rašanās vēsture.
48
Šīs direktīvas 12. pantā ir kodificēta un precizēta Tiesas izstrādātā judikatūra līgumu slēgšanas tiesību tiešās piešķiršanas jomā (spriedums, 2022. gada 22. decembris, Sambre & Biesme un Commune de Farciennes, C‑383/21 un C‑384/21, EU:C:2022:1022, 44. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
49
Kā izriet no Direktīvas 2014/24 31. apsvēruma, Savienības likumdevējs – norādīdams uz to, ka pastāv būtiska juridiskā nenoteiktība attiecībā uz to, cik lielā mērā publiskā iepirkuma noteikumiem būtu jāattiecas uz līgumiem, kas noslēgti starp publiskā sektora subjektiem, un līdz ar to arī uz vajadzību sniegt precizējumus šajā ziņā – uzskatīja, ka šādu precizējumu pamatā vajadzētu būt principiem, kas noteikti attiecīgajā Tiesas judikatūrā, un tādējādi nav vēlējies šo judikatūru apšaubīt (spriedums, 2022. gada 22. decembris, Sambre & Biesme un Commune de Farciennes, C‑383/21 un C‑384/21, EU:C:2022:1022, 66. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
50
Šajā ziņā jāatgādina, ka pirms šīs direktīvas pieņemšanas Tiesa ir nospriedusi – lai tieši piešķirtu publiska līguma slēgšanas tiesības kontrolētai vienībai, šai vienībai lielākā daļa savu darbību jāveic līgumslēdzējas iestādes vai to iestāžu labā, kas ir tās kapitāldaļu turētājas, un tas jānovērtē, ņemot vērā visus lietas apstākļus – gan kvalitatīvos, gan kvantitatīvos (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 8. decembris, Undis Servizi, C‑553/15, EU:C:2016:935, 31. un 32. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
51
Tāpēc Savienības likumdevējs, minētās direktīvas 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā nosakot, ka kontrolētajai juridiskajai personai, pildot uzdevumus, kurus tai uzticējušas kontrolējošās līgumslēdzējas iestādes, jāveic 80 % no darbībām, ir vēlējies precizēt kritēriju, kas šajā ziņā ir ietverts Tiesas judikatūrā. Tomēr no šīs pašas direktīvas normām neizriet, ka likumdevējs būtu uzskatījis, ka šajā ziņā veicamais vērtējums vairs nav jāveic, ņemot vērā visus lietas apstākļus.
52
Šādi apstākļi ietver to, ka kontrolētā juridiskā persona ir grupas mātesuzņēmums, tāpēc, lai novērtētu grupas darbības, jāņem vērā darbības, ko tā veic ar citu šajā grupā ietilpstošo vienību starpniecību, un tātad to apgrozījums, ja saskaņā ar Direktīvas 2014/24 12. panta 5. punkta pirmo daļu runa ir par kritēriju, kas izmantots, lai noteiktu, vai ir izpildīts tās 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā paredzētais nosacījums.
53
Ceturtkārt, šo Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas 12. panta 5. punkta pirmo daļu, interpretāciju apstiprina šo tiesību normu mērķis.
54
Šajā ziņā, kā ģenerāladvokāts uzsvēris secinājumu 52. punktā, minētās tiesību normas ir vērstas uz to, lai novērstu konkurences izkropļojumus tādā ziņā, ka to mērķis ir nodrošināt, lai Direktīva 2014/24 joprojām būtu piemērojama, ja kontrolētā juridiskā persona darbojas tirgū un tādējādi var konkurēt ar citiem uzņēmumiem. Faktiski nav teikts, ka šādai juridiskai personai tiktu liegta rīcības brīvība tikai tādēļ, ka lēmumus, kuri to skar, kontrolē pašvaldība vai pašvaldības, kurām pieder tās kapitāldaļas, ja vien šī juridiskā persona joprojām var veikt būtisku daļu savas saimnieciskās darbības ar citiem tirgus dalībniekiem. Savukārt, ja tā atbilst šo pašu tiesību normu nosacījumiem, uz to neattiecas šajā direktīvā noteiktie ierobežojumi, jo tos nosaka vēlme saglabāt konkurenci, kurai šajā gadījumā vairs nav jābūt (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2016. gada 8. decembris, Undis Servizi, C‑553/15, EU:C:2016:935, 33. punkts un tajā minētā judikatūra).
55
Tam, ka kontrolētās juridiskās personas saimniecisko darbību, kas tiek veikta pie šādām saimnieciskās darbības vienībām, veic tieši šī juridiskā persona vai ar citu grupā, kuras mātesuzņēmums tā ir, ietilpstošu vienību starpniecību, nav nozīmes attiecībā uz mērķa novērst konkurences izkropļojumus īstenošanu. Tāpēc, lai noteiktu to darbību daudzumu, ko kontrolētā juridiskā persona veic to kontrolējošajām līgumslēdzējām iestādēm, jāņem vērā citu vienību, kas ietilpst grupā, kuras mātesuzņēmums tā ir, darbības un tādējādi to apgrozījums, ja runa ir par kritēriju, kas izmantots, lai noteiktu, vai ir izpildīts Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā paredzētais nosacījums.
56
Šādu konstatējumu apstiprina fakts, kā ģenerāladvokāts norādījis secinājumu 56. un 57. punktā, ka, pirmkārt, nav izslēgts, ka grupā ietilpstošās vienības var netieši gūt labumu no publiskā iepirkuma līgumiem, kuru slēgšanas tiesības bez konkursa procedūras ir piešķirtas šīs grupas mātesuzņēmumam, kā rezultātā, tāpat kā šī sprieduma 44. punktā izklāstītajos apsvērumos, tām tiktu piešķirtas nepamatotas priekšrocības salīdzinājumā ar to konkurentiem. Otrkārt, Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā minēto mērķu, kas atgādināti šī sprieduma 54. punktā, sasniegšana nevar būt atkarīga no šīs grupas struktūras, kā tas būtu gadījumā, ja netiktu ņemtas vērā citu tādu vienību darbības, kas ietilpst grupā, kuras mātesuzņēmums ir kontrolētā juridiskā persona. Tā sekas būtu tādas, ka kontrolētā juridiskā persona varētu viegli apiet šo tiesību normu un nosacījumu, ko tā paredz, mākslīgi sadalot tās darbības un dažas no tām uzticot tās grupas sabiedrībām, kuras mātes sabiedrība ir šī kontrolētā juridiskā persona.
57
Otrām kārtām, jāatbild uz iesniedzējtiesas jautājumiem par kārtību, kas ļauj noteikt tās grupas apgrozījumu, kuras mātesuzņēmums ir kontrolētā juridiskā persona, lai novērtētu, vai tā atbilst Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā paredzētajam nosacījumam, un it īpaši par nozīmi, kāda var tikt piešķirta konsolidētajam apgrozījumam, kas sagatavots, piemērojot Direktīvu 2013/34.
58
Šajā ziņā no Direktīvas 2013/34 31. apsvēruma izriet, ka konsolidētajos finanšu pārskatos būtu jāatspoguļo mātesuzņēmuma un tā meitasuzņēmumu, kas atbilst uzņēmumiem, kurus kontrolē mātesuzņēmums, uzskatot tos par vienu vienību, darbības.
59
Šajā nolūkā šīs direktīvas 22. pantā ir paredzēti apstākļi, kādos dalībvalstīm, neskarot tās 23. pantā paredzētos izņēmumus, ir pienākums noteiktiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas to valsts tiesības, piemērot pienākumu sagatavot tostarp konsolidētos finanšu pārskatus, kas ir minētās direktīvas 24. panta priekšmets.
60
Šajā ziņā, kā secinājumu 62. punktā būtībā uzsvēris ģenerāladvokāts, ja sabiedrībai ir pienākums sagatavot konsolidētos finanšu pārskatus saskaņā ar šīm tiesību normām, šajā ziņā sagatavotais konsolidētais apgrozījums var precīzi atspoguļot sabiedrības veiktās darbības grupā, kuras vadībā tā atrodas, un tādējādi ļauj pienācīgi novērtēt, vai šis mātesuzņēmums, ja tas ir izraudzītais pretendents publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību tiešai piešķiršanai, atbilst Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā paredzētajam nosacījumam, lasot to kopsakarā ar tās 12. panta 5. punkta pirmo daļu.
61
Šajā gadījumā iesniedzējtiesa norāda, ka AF vada meitasuzņēmumu grupu un ka saskaņā ar pienākumu sagatavot konsolidētos finanšu pārskatus, kas tai ir saistošs saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu, ar kuru ir transponēta Direktīva 2013/34, tā tostarp sagatavo konsolidētu apgrozījumu, kas ietver tās meitasuzņēmumu apgrozījumu.
62
No tā izriet – lai iesniedzējtiesai sniegtu lietderīgu atbildi, nav jāaplūko nozīme, kāda var būt citiem kritērijiem, piemēram, ekonomiskas vienības pastāvēšanai Savienības konkurences tiesībās lietotā jēdziena “uzņēmums” izpratnē, uz kuru atsaucas arī iesniedzējtiesa, jo, ņemot vērā šīs tiesas sniegto informāciju, pamatojoties uz šādu konsolidēto apgrozījumu, var konstatēt, ka Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā, lasot to kopsakarā ar tās 12. panta 5. punkta pirmo daļu, paredzētais nosacījums nav izpildīts.
63
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz pirmo jautājumu jāatbild, ka Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar Direktīvas 2014/24 12. panta 5. punkta pirmo daļu, jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums, ka vairāk nekā 80 % no kontrolētās juridiskās personas darbībām jāveic, izpildot uzdevumus, kurus tai uzticējušas kontrolējošās līgumslēdzējas iestādes, ja šis nosacījums ir noteikts atbilstoši apgrozījuma kritērijam un ja šī kontrolētā juridiskā persona ir grupas mātesuzņēmums, prasa ņemt vērā arī citu šajā grupā ietilpstošo vienību apgrozījumu, attiecīgā gadījumā pamatojoties uz konsolidēto apgrozījumu, kas minētajai juridiskajai personai jāsagatavo saskaņā ar Direktīvas 2013/34 22. un 24. pantu.
Par otro jautājumu
64
Ņemot vērā uz pirmo jautājumu sniegto atbildi, uz otro jautājumu nav jāatbild.
Par šī sprieduma iedarbības ierobežošanu laikā
65
Tiesas sēdē Tiesā AF lūdza tai ierobežot šī sprieduma iedarbību laikā gadījumā, ja tā nospriestu, ka Direktīvas 2014/24 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar tās 12. panta 5. punkta pirmo daļu, jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums par kontrolētās juridiskās personas darbību jāizvērtē, ņemot vērā arī citu grupā, kuras mātesuzņēmums ir šī juridiskā persona, ietilpstošo vienību apgrozījumu.
66
Sava lūguma pamatojumam AF norādīja, ka šī interpretācija tai nebija paredzama un ka tai arī nebija pienākuma paredzēt šādu interpretāciju.
67
Šajā ziņā jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Savienības tiesību normas interpretācija, ko Tiesa sniedz, īstenojot ar LESD 267. pantu tai uzticēto kompetenci, izskaidro un precizē šīs normas nozīmi un apjomu, kā tā jāsaprot vai kā tā būtu bijusi jāsaprot un jāpiemēro no tās spēkā stāšanās brīža. No tā izriet, ka šādi interpretētu normu tiesa var piemērot un tiesai tā jāpiemēro tiesiskām attiecībām, kas ir radušās un ir nodibinātas pirms sprieduma par lūgumu sniegt interpretāciju taisīšanas, ja turklāt ir izpildīti nosacījumi, kuri ļauj kompetentajās tiesās uzsākt tiesvedību attiecībā uz minētās tiesību normas piemērošanu (spriedums, 2023. gada 16. marts, Towercast, C‑449/21, EU:C:2023:207, 56. punkts un tajā minētā judikatūra).
68
Tiesa tikai izņēmuma kārtā, piemērojot Savienības tiesību sistēmai raksturīgo vispārējo tiesiskās noteiktības principu, var ierobežot iespēju visām ieinteresētajām personām atsaukties uz normu, kuru tā ir interpretējusi, lai apstrīdētu labticīgi nodibinātas tiesiskās attiecības. Lai varētu pieņemt lēmumu par šādu ierobežojumu, ir jābūt izpildītiem diviem būtiskiem kritērijiem, proti, ieinteresēto personu labticības esamībai un būtisku traucējumu rašanās riskam (spriedums, 2023. gada 16. marts, Towercast, C‑449/21, EU:C:2023:207, 57. punkts un tajā minētā judikatūra).
69
Šajā ziņā jākonstatē, ka AF nav iesniegusi nevienu konkrētu pierādījumu, kas varētu pamatot tās pieteikuma pamatotību, bet ir vienīgi norādījusi uz šī sprieduma 65. punktā minētās interpretācijas iespējami neparedzamo raksturu.
70
Šādos apstākļos šī sprieduma iedarbība laikā nav jāierobežo.
Par tiesāšanās izdevumiem
71
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (piektā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK 12. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar Direktīvas 2014/24 12. panta 5. punkta pirmo daļu,
jāinterpretē tādējādi, ka
nosacījums, ka vairāk nekā 80 % no kontrolētās juridiskās personas darbībām jāveic, izpildot uzdevumus, kurus tai uzticējušas kontrolējošās līgumslēdzējas iestādes, ja šis nosacījums ir noteikts atbilstoši apgrozījuma kritērijam un ja šī kontrolētā juridiskā persona ir grupas mātesuzņēmums, prasa ņemt vērā arī citu šajā grupā ietilpstošo vienību apgrozījumu, attiecīgā gadījumā pamatojoties uz konsolidēto apgrozījumu, kas minētajai juridiskajai personai jāsagatavo saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/34/ES (2013. gada 26. jūnijs) par dažu uzņēmumu veidu gada pārskatiem, konsolidētajiem pārskatiem un tiem pievienotajiem ziņojumiem, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/43/EK un atceļ Padomes Direktīvas 78/660/EEK un 83/349/EEK, 22. un 24. pantu.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – holandiešu.