62023CJ0021_RES
Lieta C‑21/23
ND
pret
DR
(Bundesgerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (virspalāta) 2024. gada 4. oktobra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Personas datu aizsardzība – Regula (ES) 2016/679 – VIII nodaļa – Tiesību aizsardzības līdzekļi – Zāļu tirdzniecība, ko veic farmaceits, izmantojot tiešsaistes platformu – Prasība, ko civillietu tiesās, pamatojoties uz negodīgas komercprakses aizliegumu, šā farmaceita konkurents cēlis tāpēc, ka minētais farmaceits nav izpildījis šajā regulā noteiktos pienākumus – Locus standi – 4. panta 15. punkts un 9. panta 1. un 2. punkts – Direktīva 95/46/EK – 8. panta 1. un 2. punkts – Jēdziens “veselības dati” – Šādu datu apstrādes nosacījumi
Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi – Regula 2016/679 – Tiesību aizsardzības līdzekļi – Neizsmeļošs raksturs – Valsts tiesiskais regulējums, kas ļauj regulā noteikto pienākumu varbūtējā neizpildītāja konkurentiem celt prasību civillietu tiesās, pamatojoties uz negodīgas komercprakses aizliegumu – Pieļaujamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/679 77.–80. pants)
(skat. 53.–57., 60., 62.–73. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)
Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi – Regula 2016/679 – Veselības datu jēdziens – Ziņas par zāles tiešsaistes platformā tirgojoša aptiekas pārvaldītāja klientiem, kas sniegtas, pasūtot šīs zāles – Ziņas par šo klientu personvārdu, piegādes adresi, kā arī zāļu individualizēšanai nepieciešamā informācija – Iekļaušana – Zāļu pārdošana, kurai nav vajadzīga ārsta recepte – Ietekmes neesamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/679 4. panta 1. un 15. punkts un 9. panta 1. punkts; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 95/46 8. panta 1. punkts)
(skat. 84., 88.–91. punktu un rezolutīvās daļas 2. punktu)
Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi – Regula 2016/679 – Īpašu kategoriju personas datu apstrāde – Aizliegums – Atkāpes
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/679 53. apsvērums, 9. panta 1. un 2. punkts; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 95/46 8. panta 1. un 2. punkts)
(skat. 86., 87., 92. un 93. punktu)
Rezumējums
Izskatījusi Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa, Vācija) iesniegto lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesas virspalāta lemj par datu aizsardzības jomā esošās tiesību aizsardzības līdzekļu sistēmas (
1
) iedabu un tvērumu, kā arī par jēdzienu “veselības dati” (
2
).
Divas fiziskas personas, ND un DR, katra Vācijā pārvalda kādu aptieku. Kopš 2017. gada ND tiešsaistes platformā Amazon‑Marketplace tirgo zāles, kuru tirdzniecība ir atļauta tikai aptiekās. Pasūtot tās tiešsaistē, ND klientiem jāievada tādas ziņas kā, piemēram, personvārds, piegādes adrese un šo zāļu individualizēšanai nepieciešamā informācija.
Pamatojoties uz Vācijas tiesību aktiem negodīgas konkurences jomā (
3
), DR pret ND valsts civillietu tiesās cēla prasību par aizliegumu veikt noteiktas darbības. DR apgalvoja, ka ND veiktā zāļu tirdzniecība esot negodīga, jo tajā nav ievērota likumiskā prasība par klienta iepriekšējas piekrišanas saņemšanu viņa veselības datu apstrādei.
Pēc tam, kad zemāko instanču tiesas šo prasību bija apmierinājušas, ND iesniedza revīzijas sūdzību iesniedzējtiesā, kura savukārt uzskatīja par nepieciešamu vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu.
Spriedumā Tiesa secina, ka ar VDAR izveidotā tiesību aizsardzības līdzekļu sistēma nav izsmeļoša, un atzīst, ka šī regula neliedz dalībvalstīm valsts tiesībās paredzēt iespēju minētās regulas materiālo tiesību normu pārkāpuma varbūtējā izdarītāja konkurentiem celt par to prasību tiesā kā par negodīgu komercpraksi. Turklāt tā precizē jēdziena “veselības dati” aprises.
Tiesas vērtējums
Pirmām kārtām, Tiesa norāda: lai arī VDAR VIII nodaļā nav īpaši paredzēta atvērējklauzula, kas skaidri ļautu dalībvalstīm paredzēt šādu tiesiskās aizsardzības līdzekli konkurentiem, tomēr no šīs VIII nodaļas normu formulējuma un konteksta izriet, ka Savienības likumdevējs to nav vēlējies izslēgt. Apstiprinājums šai interpretācijai rodams VDAR izvirzītajos mērķos.
Proti, pirmkārt, prasība par aizliegumu veikt noteiktas darbības, kuru kāds konkurents, pamatojoties uz negodīgas komercprakses aizliegumu, ir cēlis pret uzņēmumu tāpēc, ka šis uzņēmums esot pārkāpis VDAR materiālās tiesību normas, nekādi nekaitē ne šajā regulā paredzētajai tiesību aizsardzības līdzekļu sistēmai, ne mērķim nodrošināt fizisku personu konsekventu aizsardzību visā Eiropas Savienībā un novērstu atšķirības, kas traucē personas datu brīvu apriti iekšējā tirgū.
Šajā ziņā Tiesa paskaidro, ka šāda prasība, lai arī pastarpināti, patiešām var tikt pamatota ar to pašu VDAR normu pārkāpumu, ar kurām varētu tikt pamatota sūdzība vai prasība, ko ir cēluši vai nu datu subjekti, vai kāda šīs personas pārstāvoša apvienība (
4
). Tomēr konkurenta celta prasība par aizliegumu veikt noteiktas darbības pati par sevi – atšķirībā no VDAR paredzētajiem tiesību aizsardzības līdzekļiem – ir vērsta nevis uz datu subjektu pamattiesību un pamatbrīvību aizsardzību saistībā ar viņu personas datu apstrādi, bet gan uz godīgas konkurences nodrošināšanu konkrēti šā konkurenta interesēs.
Turklāt konkurenta iespēja, pamatojoties uz negodīgas komercprakses aizliegumu, celt šādu prasību civillietu tiesās papildina VDAR paredzētos tiesību aizsardzības līdzekļus, kas tiek pilnībā saglabāti un kurus joprojām var izmantot datu subjekti un attiecīgā gadījumā arī šīs personas pārstāvošās apvienības. Proti, datu aizsardzības tiesībās un konkurences tiesībās paredzēto tiesību aizsardzības līdzekļu līdzāspastāvēšana neapdraud minētās regulas vienveidīgu piemērošanu.
Turklāt tas, ka iespēja plašāk atsaukties uz VDAR materiālajām tiesību normām ir ne tikai datu subjektiem vai struktūrām, organizācijām un apvienībām, bet arī citām personām, netraucē sasniegt mērķi nodrošināt šo subjektu konsekventu aizsardzību visā Savienībā un novērst atšķirības, kas traucē personas datu brīvu apriti iekšējā tirgū. Proti, pat ja dalībvalstis neparedzētu šādu iespēju, tādēļ vien datu aizsardzības īstenošana Savienībā nekļūtu sadrumstalota, jo VDAR materiālās tiesību normas ir vienlīdz saistošas visiem pārziņiem un šo normu ievērošana tiek nodrošināta ar minētajā regulā paredzētajiem tiesību aizsardzības līdzekļiem.
Otrkārt, par mērķi nodrošināt gan datu subjektu efektīvu aizsardzību attiecībā uz viņu personas datu apstrādi, gan VDAR materiālo tiesību normu lietderīgo iedarbību Tiesa norāda, ka prasība par aizliegumu veikt noteiktas darbības, ko cēlis personas datu aizsardzības pārkāpuma varbūtējā izdarītāja konkurents, lai arī tā ir vērsta nevis uz šo mērķi, bet gan uz mērķi nodrošināt godīgu konkurenci, tomēr nenoliedzami veicina šo tiesību normu ievērošanu un tādējādi stiprina datu subjektu tiesības un nodrošina tiem augstu aizsardzības līmeni. Turklāt šāda konkurenta prasība par aizliegumu veikt noteiktas darbības – gluži tāpat kā patērētāju interešu aizsardzības apvienību celtā prasība – var izrādīties jo īpaši efektīva šādas aizsardzības nodrošināšanai, jo tā ļauj novērst lielu skaitu datu subjektu tiesību pārkāpumu viņu personas datu apstrādē (
5
).
Tādējādi Tiesa konstatē, ka VDAR normas par tiesību aizsardzības līdzekļu sistēmu jāinterpretē tādējādi, ka tām nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā – līdztekus par šīs regulas piemērošanas uzraudzīšanu un nodrošināšanu atbildīgo uzraudzības iestāžu iejaukšanās pilnvarām un datu subjektu tiesību aizsardzības līdzekļiem – arī personas datu aizsardzības pārkāpuma varbūtējā izdarītāja konkurentiem ir piešķirtas tiesības par minētās regulas pārkāpumiem vērsties pret šo varbūtējo izdarītāju ar prasību civillietu tiesās, pamatojoties uz negodīgas komercprakses aizliegumu.
Otrām kārtām, par jēdzienu “veselības dati” Tiesa atzīst, ka tajā ietilpst dati, kurus klients ievada tiešsaistes platformā, pasūtot zāles, kuru tirdzniecība ir atļauta tikai aptiekās. Proti, šie dati ar indukcijas vai dedukcijas palīdzību var atklāt informāciju par datu subjekta (
6
) veselības stāvokli, jo, veicot šo pasūtījumu, tiek radīta saikne starp zālēm, to terapeitiskajām indikācijām vai lietojumiem un fizisku personu, kas ir identificēta vai identificējama ar tādām ziņām kā šīs personas personvārds vai piegādes adrese.
Turklāt Tiesa nospriež, ka šajā ziņā nav nozīmes apstāklim, ka pasūtīto zāļu pārdošanai nav vajadzīga ārsta recepte un ka tādējādi tās varētu būt paredzētas nevis pasūtītājam, bet gan trešām personām. Tādējādi gadījumā, ja tiešsaistes platformas lietotājs dara zināmus personas datus, pasūtot bezrecepšu zāles, kuru tirdzniecība ir atļauta tikai aptiekās, šo datu apstrāde, ko veic šīs zāles ar šīs tiešsaistes platformas palīdzību tirgojošās aptiekas pārvaldnieks, jāuzskata par apstrādi, kas veikta attiecībā uz veselības datiem (
7
), ņemot vērā, ka šī datu apstrāde var atklāt informāciju par fiziskas personas veselības stāvokli, neatkarīgi no tā, vai šī informācija attiecas uz šo lietotāju vai jebkuru citu personu, kuras labā tas veic pasūtījumu (
8
).
Proti, tāda interpretācija, saskaņā ar kuru būtu jāveic nošķiršana atkarībā no attiecīgo zāļu veida un tā, vai to pārdošanai ir vai nav vajadzīga ārsta recepte, neatbilstu mērķim nodrošināt fizisku personu pamattiesību un brīvību – it īpaši viņu privātās dzīves – augsta līmeņa aizsardzību saistībā ar viņu personas datu apstrādi. Šāda interpretācija turklāt arī būtu pretrunā Direktīvas 95/46 8. panta 1. punkta un VDAR 9. panta 1. punkta mērķim nodrošināt ciešāku aizsardzību pret tādu apstrādi, kurā šo datu īpašās sensitivitātes dēļ varētu tikt radīts pamattiesību uz privātās dzīves neaizskaramību un personas datu aizsardzību īpaši smags aizskārums (
9
). Tādējādi informācija, ko klienti ievada, tiešsaistē pasūtot bezrecepšu zāles, kuru tirdzniecība ir atļauta tikai aptiekās, ir veselības dati pat tad, ja ir tikai iespējams, nevis skaidri zināms, ka viņi šīs zāles pasūta savām vajadzībām.
Tiesa piebilst, ka nav izslēdzams, ka pat gadījumā, ja šādas zāles ir paredzētas citām personām, nevis šiem klientiem, šīs personas ir iespējams identificēt un izdarīt secinājumus par viņu veselības stāvokli. Tā tas varētu būt, piemēram, ja attiecīgās zāles tiek piegādātas nevis tās pasūtījušā klienta dzīvesvietā, bet gan citas personas dzīvesvietā vai ja neatkarīgi no piegādes adreses klients savā pasūtījumā vai saziņā saistībā ar to ir norādījis kādu citu identificējamu personu, piemēram, savu ģimenes locekli.
Visbeidzot, Tiesa norāda, ka apstāklis, ka tāda informācija kā pamatlietā aplūkotā ir veselības dati, neliedz to apstrādāt, it īpaši veselības aprūpes pakalpojumu un sistēmu pārvaldības ietvaros, ja ir izpildīts kāds no šajā ziņā noteiktajiem nosacījumiem (
10
). Pirmkārt, tā tas konkrēti var būt tad, ja datu subjekts dod nepārprotamu piekrišanu vienai vai vairākām minēto personas datu apstrādes darbībām, kuru konkrētie raksturlielumi un nolūki viņam ir izklāstīti konkrēti, pilnīgi un viegli saprotamā veidā. Otrkārt, šāda apstrāde var būt pieļaujama tad, ja tā ir nepieciešama veselības aprūpes nodrošināšanas nolūkos, pamatojoties uz Savienības vai dalībvalsts tiesību aktiem vai saskaņā ar līgumu, kas noslēgts ar veselības aprūpes speciālistu.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp., turpmāk tekstā – “VDAR”) VIII nodaļa.
(
2
)	Kas rodams attiecīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV 1995, L 281, 31. lpp.) 8. panta 1. punktā un VDAR 9. panta 1. punktā.
(
3
)	2004. gada 3. jūlijaGesetz gegen den unlauteren Wettbewerb (Likums par negodīgas konkurences novēršanu, BGBl. 2004 I, 1414. lpp.) redakcijā, kas ir piemērojama pamatlietā.
(
4
)	VDAR 77.–80. pants.
(
5
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 28. aprīlis, Meta Platforms Ireland (C‑319/20, EU:C:2022:322, 74. un 75. punkts).
(
6
)	VDAR 4. panta 1. punkta izpratnē.
(
7
)	Direktīvas 95/46 8. panta 1. punkta un VDAR 9. panta 1. punkta izpratnē.
(
8
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi) (C‑252/21, EU:C:2023:537, 73. punkts).
(
9
)	Skat. spriedumu, 2022. gada 1. augusts, Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C‑184/20, EU:C:2022:601, 126. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
10
)	Direktīvas 95/46 8. panta 2. punktā un VDAR 9. panta 2. punktā noteiktie nosacījumi.