62023CJ0471
PRESUDA SUDA (osmo vijeće)
6. ožujka 2025. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Gospodarska, socijalna i teritorijalna kohezija – Vlastita sredstva Europske unije – Zaštita financijskih interesa Unije – Uredba (EU) br. 1303/2013 – Članak 2. točka 10. – Pojam ‚korisnik’ – Financijska korekcija zbog povrede nacionalnih propisa u području javne nabave – Adresat odluke o financijskoj korekciji – Utvrđivanje odgovornosti u vezi s tom korekcijom i ugovorna podjela te odgovornosti između korisnika državne potpore i njezina upravitelja – Sudjelovanje u upravnim i sudskim postupcima koji se odnose na tu odluku – Članci 41. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima”
U spojenim predmetima C‑471/23 i C‑477/23,
povodom dvaju zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koje je uputio Vrhoven administrativen sad (Vrhovni upravni sud, Bugarska), odlukama od 13. srpnja 2023., koje je Sud zaprimio 25. srpnja 2023., u postupcima
Obština Veliko Tarnovo (C‑471/23)
Obština Belovo (C‑477/23)
protiv
Rakovoditel na Upravljavaštija organ na Operativna programa „Regioni v rastež” 2014‑2020 (C‑471/23),
Rakovoditel na Upravljavaštija organ na Operativna programa „Оkolna sreda” 2014‑2020 (C‑477/23),
uz sudjelovanje:
Vrhovna administrativna prokuratura,
SUD (osmo vijeće),
u sastavu: N. Jääskinen, predsjednik devetog vijeća, u svojstvu predsjednika osmog vijeća, M. Gavalec (izvjestitelj) i J. Passer, suci,
nezavisna odvjetnica: T. Ćapeta,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Obština Belovo, A. A. Kecheva,
–
za Rakovoditel na Upravljavaštija organ na Operativna programa „Оkolna sreda” 2014‑2020, G. Simeonova,
–
za Europsku komisiju, D. Drambozova, C. Ehrbar i J. Hradil, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnu odvjetnicu, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 2. točaka 10., 36. i 37. Uredbe (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (SL 2013., L 347, str. 320.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 120), kako je izmijenjena Uredbom (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. srpnja 2018. (SL 2018., L 193, str. 1.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 1303/2013), kao i članaka 41. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja).
2
Zahtjevi su upućeni u okviru dvaju sporova, prvi, između Obštine Veliko Tarnovo (Općina Veliko Trnovo, Bugarska) i Rakovoditela na Upravljavaštija organ na Operativna programa „Regioni v rastež” 2014‑2020 (voditelj upravljačkog tijela operativnog programa „Regije u razvoju” 2014. – 2020.) (C‑471/23) i, drugi, između Obštine Belovo (Općina Belovo, Bugarska) i Rakovoditela na Upravljavaštija organ na Operativna programa „Okolna sreda” 2014‑2020 (voditelj upravljačkog tijela operativnog programa „Okoliš” 2014. – 2020.) (C‑477/23) u vezi s načinima donošenja odluka o financijskoj korekciji zbog nepravilnosti utvrđenih tijekom provedbe projekata koji se sufinanciraju sredstvima Europske unije.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uredba (EZ) br. 1370/2007
3
U skladu s uvodnim izjavama 5., 33. i 36. Uredbe (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 1191/69 i (EEZ) br. 1107/70 (SL 2007., L 315, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 13., str. 96.):
„(5)
[…] Ako države članice, u skladu s ovom Uredbom, odluče izuzeti pojedina opća pravila iz njihovog područja primjene, potrebno je primjenjivati opći režim za državne potpore.
[…]
(33)
U stavcima 87. do 95. svoje presude [od 24. srpnja 2003.Altmark Trans i Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)], Sud Europskih zajednica presudio je da naknada za javnu uslugu ne predstavlja pogodnost u smislu članka [107. UFEU‑a] ako su kumulativno ispunjena četiri uvjeta. Ako ti uvjeti nisu zadovoljeni, a ispunjeni su opći uvjeti za primjenu članka [107. stavka 1. UFEU‑a], naknada za javnu uslugu predstavlja državnu potporu i obuhvaćena je člancima [93., 106., 107. i 108. UFEU‑a].
[…]
(36)
[…] Sve naknade dodijeljene u vezi s pružanjem usluga javnog prijevoza putnika, osim onih obuhvaćenih ovom Uredbom, koje bi mogle predstavljati državnu potporu u smislu članka [107. stavka 1. UFEU‑a], trebale bi biti u skladu s odredbama članaka [93., 106., 107. i 108. UFEU‑a], uključujući sva mjerodavna tumačenja Suda Europskih zajednica, a posebno njegovu presudu [od 24. srpnja 2003.Altmark Trans i Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)]. […]”
Uredba br. 1303/2013
4
U skladu s uvodnim izjavama 65. i 66. Uredbe br. 1303/2013:
„(65)
Kako bi jamčile pravilnu uspostavu i funkcioniranje svojih sustava upravljanja i kontrole, države članice trebale bi donijeti odgovarajuće mjere da bi zajamčile zakonsku i pravilnu upotrebu fondova [europski strukturni i investicijski fondovi (ESI)]. […]
(66)
U skladu s načelima dijeljenog upravljanja države članice i [Europska] komisija trebale bi biti odgovorne za upravljanje programima i njihovu kontrolu. Države članice trebale bi, kroz svoje sustave upravljanja i kontrole, imati primarnu odgovornost za provedbu i kontrolu operacija u okviru programa. […]”
5
Članak 1. te uredbe, pod naslovom „Predmet”, glasi:
„Ovom Uredbom utvrđuju se zajednička pravila koja se primjenjuju na Europski fond za regionalni razvoj (EFRR), Europski socijalni fond (ESF), Kohezijski fond, Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) i Europski fond za pomorstvo i ribarstvo (EFPR) koji funkcioniraju u skladu sa zajedničkim okvirom (‚europski strukturni i investicijski fondovi’ - ‚ESI fondovi’). […]
[…]”
6
Člankom 2. navedene uredbe, naslovljenim „Definicije”, predviđa se:
„Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
[…]
(10)
‚korisnik’ znači javno ili privatno tijelo ili fizička osoba koji su odgovorni za pokretanje operacija ili za pokretanje i provedbu operacija, i:
(a)
u kontekstu državne potpore, tijelo koje prima potporu; osim ako je potpora za pojedino poduzeće manja od 200000 [eura], u kojim slučajevima dotična država članica može odlučiti da je korisnik tijelo koje dodjeljuje potporu, ne dovodeći u pitanje uredbe Komisije (EU) br. 1407/2013 [od 18. prosinca 2013. o primjeni članaka 107. i 108. [UFEU‑a] na de minimis potpore (SL 2013., L 352, str. 1.)], (EU) br. 1408/2013 [od 18. prosinca 2013. o primjeni članaka 107. i 108. [UFEU‑a] na potpore de minimis u poljoprivrednom sektoru (SL 2013., L 352, str. 9.),] i (EU) br. 717/2014 [od 27. lipnja 2014., o primjeni članaka 107. i 108. [UFEU‑a] na de minimis potpore u sektoru ribarstva i akvakulture (SL 2014., L 190, str. 45.)]; i
(b)
u kontekstu financijskih instrumenata iz glave IV. dijela drugog ove Uredbe, tijelo koje provodi financijski instrument ili fond fondova, ovisno o slučaju;
[…]
(36)
‚nepravilnost’ znači svako kršenje prava Unije ili nacionalnog prava u vezi s njegovom primjenom koje proizlazi iz djelovanja ili propusta gospodarskog subjekta uključenog u provedbu ESI fondova koje šteti, ili bi moglo naštetiti proračunu Unije, tako da optereti proračun Unije neopravdanim izdatkom.
(37)
‚gospodarski subjekt’ znači svaka fizička ili pravna osoba ili drugi subjekt koji sudjeluje u provođenju pomoći iz ESI fondova, osim država članica koje obavljaju svoje ovlasti kao javna tijela;
[…]”
7
Članak 143. Uredbe br. 1303/2013, naslovljen „Financijske korekcije u nadležnosti država članica”, propisuje:
„1.   Države članice […] imaju prvu razinu odgovornosti za istraživanje nepravilnosti te za provođenje potrebnih financijskih korekcija i za postupke povrata sredstava. U slučaju sustavnih nepravilnosti država članica proširuje svoje istražne radnje kako bi obuhvatila sve operacije koje bi mogle biti obuhvaćene nepravilnostima.
2.   Države članice provode potrebne financijske korekcije u vezi s pojedinačnim ili sustavnim nepravilnostima koje su otkrivene u operacijama ili u operativnim programima. Financijske korekcije sastoje se od ukidanja dijela ili cijelog javnog doprinosa nekoj operaciji ili operativnom programu. Države članice uzimaju u obzir prirodu i težinu nepravilnosti i financijskog gubitka za fondove ili EFPR te provode i odgovarajuće korekcije. Financijske korekcije evidentiraju se u računima za obračunsku godinu u kojoj je odlučeno o ukidanju sredstava.
[…]”
Bugarsko pravo
ZUSEFSU
8
U skladu s člankom 70. Zakona za upravlenie na sredstvata ot evropejskite fondove pri spodeleno upravlenie (Zakon o upravljanju sredstvima iz europskih fondova u okviru dijeljenog upravljanja, DV br. 101 od 22. prosinca 2015., čiji je naziv prije izmjene objavljene u DV br. 51 iz 2022., koji je stupio na snagu 1. srpnja 2022. glasio: Zakon za upravlenie na sredstvata ot evropeyskite strukturni i investitsionni fondove (Zakon o upravljanju sredstvima iz europskih strukturnih i investicijskih fondova – ZUSESIF), u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku (u daljnjem tekstu: ZUSEFSU):
„(1)   Financijska potpora iz ESI fondova u okviru dijeljenog upravljanja može se u cijelosti ili djelomično ukinuti financijskom korekcijom zbog sljedećih razloga:
[…]
9.
zbog nepravilnosti koja čini povredu pravila o određivanju ugovaratelja iz četvrtog poglavlja, koja je počinjena radnjom ili propustom korisnika, a koja šteti ili bi mogla štetiti europskim strukturnim i investicijskim fondovima;
[…]
(2)   Slučajevi nepravilnosti koji dovode do financijskih korekcija iz stavka 1. točke 9. navode se u normativnom aktu Vijeća ministara.”
9
Članak 73. stavak 1. ZUSEFSU‑a glasi:
„Financijska korekcija određuje se u pogledu osnove i iznosa obrazloženom odlukom voditelja upravljačkog tijela koji je odobrio projekt.”
Zakon o javnoj nabavi
10
Na temelju članka 2. stavka 2. Zakona za obštestvenite porački (Zakon o javnoj nabavi, DV br. 13 od 16. veljače 2016.), javni naručitelji nisu ovlašteni ograničiti tržišno natjecanje predviđanjem uvjeta ili zahtjeva koji daju neopravdanu prednost ili neopravdano ograničavaju sudjelovanje gospodarskih subjekata u javnoj nabavi i koji nisu proporcionalni predmetu, vrijednosti, složenosti, količini ili opsegu nabave.
Glavni postupci i prethodna pitanja
Predmet C‑471/23
11
Nakon postupka dodjele u okviru operativnog programa „Regije u razvoju” 2014. – 2020., koji je dio Sporazuma o partnerstvu Republike Bugarske za programsko razdoblje 2014. – 2020., bespovratna sredstva za „Provedbu integriranih planova za obnovu i razvoj gradova 2014. – 2020.” izravno su dodijeljena Općini Veliko Trnovo.
12
Ta je općina 24. kolovoza 2018. sklopila sporazum o partnerstvu s „Organizacija na dviženieto, parkingi i garaži” EOOD (Organizacija za prijevoz, parkirališta i garaže, u daljnjem tekstu: općinsko društvo). Taj sporazum o partnerstvu predviđa da se navedena općina i općinsko društvo nazivaju „glavni partner” odnosno „partner” u projektu „Integrirani gradski prijevoz grada Veliko Trnovo” u okviru tog operativnog programa.
13
U skladu s navedenim sporazumom o partnerstvu, glavni partner i partner u slučaju odobrenja tog projekta moraju sklopiti upravni ugovor. Partner, odnosno, u ovom slučaju, općinsko društvo, dužan je, u svojstvu javnog naručitelja, provesti postupak javne nabave, u skladu sa Zakonom o javnoj nabavi, čiji je predmet nabava vozila. Isti sporazum usto propisuje da, ako su tijekom tog postupka počinjene povrede koje opravdavaju financijsku korekciju, sredstva na koja se odnosi ta korekcija, u njezinoj visini, snosi javni naručitelj koji je stranka ugovora koji je doveo do navedene korekcije.
14
Općina Veliko Trnovo, kao korisnik bespovratnih sredstava za „Provedbu integriranih planova za obnovu i razvoj gradova 2014. – 2020.”, sklopila je 19. srpnja 2019. upravni ugovor s upravljačkim tijelom operativnog programa „Regije u razvoju” 2014. – 2020. radi provedbe predloženog projekta u ukupnoj vrijednosti od 11133732,51 bugarskih leva (BGN) (oko 5700000 eura), od čega su navedena bespovratna sredstva u iznosu od 10409573,31 BGN (oko 5300000 eura) i vlastiti doprinos korisnika u iznosu od 724159,20 BGN (oko 370000 eura).
15
Tim upravnim ugovorom propisano je da dio iznosa predmetnih bespovratnih sredstava čini državna potpora u korist operatora usluge javnog prijevoza putnika u obliku naknade za javnu uslugu u skladu s Uredbom (EZ) br. 1370/2007. Upravitelj te državne potpore je Općina Veliko Trnovo, koja je dužna osigurati provedbu primjenjivog sustava u skladu sa zahtjevima koji proizlaze iz te uredbe, uključujući uspostavu i primjenu odgovarajućih mehanizama za kontrolu njihova poštovanja.
16
U skladu s općim uvjetima navedenog upravnog ugovora, korisnik je odgovoran upravljačkom tijelu operativnog programa „Regije u razvoju” 2014. – 2020. za djelovanja partnera i vanjskih izvođača tijekom provedbe dotičnog projekta i snosi odgovornost „za sve rizike, uključujući neopravdane izdatke i financijske korekcije kojima se opterećuju bespovratna sredstva iz proračuna projekta”.
17
Nakon što je pokrenulo postupak javne nabave u svojstvu subjekta koji pruža usluge od općeg gospodarskog interesa i osobe koja je identificirana kao subjekt koji prima državnu potporu iz sredstava ESI fondova, općinsko društvo sklopilo je 31. ožujka 2020. s odabranim ponuditeljem „Excelor‑Alfa” DZZD ugovor o javnoj nabavi čiji je predmet nabava triju električnih autobusa.
18
Nakon prijave nepravilnosti upravljačko tijelo operativnog programa „Regije u razvoju” 2014. – 2020. donijelo je 11. svibnja 2022. odluku o financijskoj korekciji u pogledu Općine Veliko Trnovo (u daljnjem tekstu: odluka o financijskoj korekciji od 11. svibnja 2022.) zbog nepravilnosti u smislu članka 70. stavka 1. točke 9. ZUSEFSU‑a koju je počinilo općinsko društvo. Ta financijska korekcija iznosila je 25 % sredstava stavljenih na raspolaganje za financiranje iz ESI fondova na temelju tog ugovora o javnoj nabavi.
19
Općina Veliko Trnovo podnijela je tužbu protiv te odluke Administrativen sadu Veliko Tarnovo (Upravni sud u Velikom Trnovu, Bugarska).
20
Presudom od 1. studenoga 2022. taj je sud odbio tu tužbu uz obrazloženje da je ta općina bila jedini korisnik predmetne potpore s obzirom na to da je bila stranka upravnog ugovora iz točke 14. ove presude i da se, u svojstvu stranke tog ugovora, navedena općina legitimno može smatrati adresatom upravnog akta kojim se određuje predmetna financijska korekcija. Navedeni je sud također istaknuo da tu općinu okolnost da je ona sama, u svojstvu korisnika te potpore, sklopila sporazume o partnerstvu za određene djelatnosti ne oslobađa odgovornosti kao stranke navedenog ugovora koja je izravno povezana s upravljačkim tijelom operativnog programa „Regije u razvoju” 2014. – 2020. Isti je sud naposljetku utvrdio da je odredba o odgovornosti za povrede i rizike, uključujući za financijske korekcije, odredba o regresu u smislu da joj je cilj odrediti tko je, u unutarnjim odnosima između partnera, odgovoran za takve korekcije.
21
Općina Veliko Trnovo podnijela je protiv te presude žalbu u kasacijskom postupku pred Vrhoven administrativen sadom (Vrhovni upravni sud, Bugarska), sudom koji je uputio zahtjev.
22
Prema mišljenju tog suda, najprije, kako bi se odgovorilo na pitanje je li Općina Veliko Trnovo jedini korisnik predmetne potpore i je li u tom svojstvu počinila povredu bugarskog prava koja je dovela do financijske korekcije, valja tumačiti pojam „korisnik” u smislu članka 2. točke 10. Uredbe br. 1303/2013.
23
Nadalje, postavlja se pitanje može li se smatrati da je Općina Veliko Trnovo adresat odluke o financijskoj korekciji od 11. svibnja 2022. zbog nepravilnosti u smislu članka 2. točke 36. Uredbe br. 1303/2013 koju je počinilo općinsko društvo i da stoga mora preuzeti odgovornost za povrede počinjene tijekom postupka javne nabave koji je pokrenulo to društvo, iako ta općina ne koristi sredstva iz ESI fondova na temelju ugovora o javnoj nabavi sklopljenog nakon tog postupka.
24
Naposljetku, ako se utvrdi da je općinsko društvo korisnik potpore koja je bila predmet te financijske korekcije, u svojstvu osobe koja je primila tu potporu i javnog tijela odgovornog za pokretanje i provedbu posebne transakcije nabave vozila, postavlja se i pitanje zašto mu nije zajamčeno pravo na sudjelovanje u postupku određivanja navedene financijske korekcije i je li ono trebalo moći sudjelovati kao stranka u postupku njezina poništenja pred Administrativen sadom Veliko Tarnovo (Upravni sud u Velikom Trnovu).
25
U tim je okolnostima Vrhoven administrativen sad (Vrhovni upravni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„(1)
Je li upravitelj državne potpore u obliku sredstava iz [ESIF‑a], koji nije primatelj potpore obuhvaćen pojmom ‚korisnik’ potpore u kontekstu državnih potpora u smislu članka [2.] točke 10. [Uredbe br. 1303/2013]?
(2)
Može li upravitelj državne potpore u obliku sredstava iz ESIF‑a koji nije osoba koja upotrebljava potporu na temelju ugovora o javnoj nabavi biti odgovarajuća osoba kojoj je upućena odluka o određivanju financijske korekcije zbog povrede nacionalnog prava odnosno prava Unije počinjene prilikom javne nabave?
(3)
Trebaju li u pogledu osobe kojoj je određena upravna mjera ‚financijska korekcija’ zbog nepravilnosti u smislu članka 2. točke 36. Uredbe br. 1303/2013 u slučaju državne potpore u obliku sredstava iz ESIF‑a biti ispunjena dva kumulativna uvjeta: da je osoba primatelj bespovratnih sredstava na koje je utjecala nepravilnost i da je ona upotrebljavala predmetna sredstva?
(4)
Može li se odgovornost za povrede zakona prilikom upotrebe državne potpore u obliku sredstava iz ESIF‑a urediti ili preraspodijeliti ugovorom između primatelja i upravitelja potpore ili odgovornost snosi primatelj potpore koji je nezakonito upotrebljava?
(5)
Postoji li solidarna odgovornost primatelja i upravitelja potpore i treba li takvu odgovornost propisati u ugovoru o dodjeli potpore?
(6)
Protive li se, u slučaju kao što je onaj iz glavnog postupka, člancima 41. i 47. [Povelje] nacionalna upravna i sudska praksa u skladu s kojima se „operatoru usluge od općeg gospodarskog interesa”, kao što je [općinsko poduzeće], kojem se predbacuje da je u postupku koji je proveo povrijedio Zakon o javnoj nabavi prilikom javne nabave u postupku za upotrebu sredstava iz ESIF‑a (koja čine državnu potporu), ne dodjeljuje ni pravo sudjelovanja u postupku određivanja financijske korekcije u vezi s ugovorom koji je sklopio ni pravo sudjelovanja u sudskom postupku radi pobijanja tog upravnog akta, uz obrazloženje da je taj operator kao partner općine na temelju sporazuma o partnerstvu građanskopravno regresno odgovoran?”
Predmet C‑477/23
26
Predmet C‑477/23 odnosi se na korištenje ESI fondova za razdoblje 2014. – 2020. u okviru „kombiniranog postupka za projektiranje i izgradnju postrojenja za kompostiranje i postrojenja za prethodnu obradu otpada iz kućanstava”, čiji je cilj smanjiti količinu otpada koji se odlaže na odlagališta osiguravanjem dodatnih kapaciteta za prethodnu obradu nerazvrstanog otpada te odvojeno skupljanje i recikliranje zelenog i/ili biorazgradivog otpada kompostiranjem.
27
U okviru postupka dobivanja izravnih bespovratnih sredstava za regiju Pazardžik (Bugarska) više općina, među kojima su, među ostalim, Pazardžik i Belovo, pripremilo je prijedlog zajedničkog projekta za dodjelu takvih bespovratnih sredstava. Dotične općine trebale su potpisati upravni ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava u okviru operativnog programa „Okoliš” 2014. – 2020. Tim se ugovorom određuje da općine koje su njegove stranke imenuju Općinu Pazardžik „glavnom općinom”. Osim toga, navedeni ugovor predviđa da su sve općine na koje se on odnosi korisnici, neovisno o okolnosti da je uz ime svake od tih općina upisano i njihovo svojstvo „partnera”.
28
Iz načina provedbe projekta odobrenog u okviru tog postupka, koji su sastavni dio upravnog ugovora navedenog u prethodnoj točki, proizlazi da je Općina Pazardžik, kao „glavna općina”, odgovorna za upravljanje tim projektom i ima ovlast primati predviđena sredstva na svoj bankovni račun i raspodijeliti ih partnerskim općinama, dok one zajedno s glavnom općinom sudjeluju u pripremi i tehničkoj i financijskoj provedbi navedenog projekta. U tom je kontekstu općina Belovo bila dužna provesti i dodijeliti ugovor o javnoj nabavi koji se odnosio na projektiranje, nadzor na autorskoj osnovi, izgradnju, isporuku i dovršenje postrojenja za kompostiranje zelenog i/ili biorazgradivog otpada koji se prikuplja odvojeno, kapaciteta od 2000 tona godišnje.
29
U okviru postupka javne nabave Općina Belovo, u svojstvu javnog naručitelja, sklopila je ugovor o javnoj nabavi s društvom „Delčev Engineering” EOOD.
30
Odlukom od 21. ožujka 2022. upravljačko tijelo operativnog programa „Okoliš” 2014. – 2020. Općini Pazardžik naložilo je financijsku korekciju od 10 % za troškove prihvatljive za financiranje iz ESI fondova na temelju tog ugovora o javnoj nabavi (u daljnjem tekstu: odluka o financijskoj korekciji od 21. ožujka 2022.). Ta je financijska korekcija naložena zbog nepravilnosti u smislu članka 70. stavka 1. točke 9. ZUSEFSU‑a koju je počinila Općina Belovo.
31
Općina Belovo, koja nije adresat odluke o financijskoj korekciji od 21. ožujka 2022., podnijela je tužbu protiv te odluke pred Administrativen sadom Pazardžik (Upravni sud u Pazardžiku, Bugarska). Presudom od 26. listopada 2022. taj je sud odbio tu tužbu smatrajući da je, iako je u toj odluci samo Općina Pazardžik navedena kao njezin adresat, Općina Belovo, kao javni naručitelj, potpisala ugovor o javnoj nabavi i da je imala pravni interes za podnošenje navedene tužbe. Međutim, navedeni je sud zaključio da je spomenuta odluka donesena u skladu s bugarskim pravom.
32
Općina Belovo podnijela je žalbu u kasacijskom postupku protiv te presude Vrhoven administrativen sadu (Vrhovni upravni sud), sudu koji je uputio zahtjev.
33
Prema mišljenju tog suda, postoji razlika u nacionalnoj sudskoj praksi koja se odnosi na činjenične situacije slične onoj o kojoj je riječ u ovom predmetu, a koja se odnosi na isti postupak financiranja iz ESI fondova.
34
Naime, s jedne strane, iz određenih nacionalnih odluka proizlazi da samo glavna općina predmetnog projekta ima status „korisnika” u smislu članka 2. točke 10. Uredbe br. 1303/2013 i da je ona adresat odluke o financijskoj korekciji, s obzirom na to da druge partnerske općine nemaju to svojstvo. Tako u predmetima u kojima su donesene te nacionalne odluke partnerske općine, osim glavne općine, nisu bile prihvaćene kao stranke ni u postupku za određivanje predmetne financijske korekcije ni u sudskom postupku radi poništenja akta kojim je ona donesena, čak i kada su te partnerske općine uzrok nepravilnosti koja je dovela do te financijske korekcije.
35
S druge strane, određeni nacionalni sudovi smatraju da, u slučaju povrede pravila o provedbi postupka javne nabave koju je počinila općina koja troši iznose iz ESI fondova, treba smatrati da je ta općina adresat akta o financijskoj korekciji o kojoj je riječ kao i da ima pravo sudjelovati u postupku čiji je cilj odrediti spomenutu financijsku korekciju i braniti se pred sudom.
36
Osim toga, sud koji je uputio zahtjev dvoji o načinu na koji treba odrediti odgovornost povezanu s financijskim korekcijama koje proizlaze iz počinjenja povreda pravila o javnoj nabavi u okviru korištenja ESI fondova.
37
U tim je okolnostima Vrhoven administrativen sad (Vrhovni upravni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„(1)
Protivi li se tumačenju članka 2. točaka 10., 36. i 37. Uredbe br. 1303/2013 nacionalni propis ili praksa tumačenja i primjene tog propisa prema kojima se u slučaju poput onoga u glavnom postupku samo jedna od partnerskih općina (stranke ADBFP‑a) koja je kao glavni partner potpisala upravni ugovor o financijskoj potpori smatra korisnikom bespovratnih sredstava iz ESI fondova? Koje uvjete organizacija mora ispuniti da bi se u slučaju poput onoga o kojem je riječ u ovom predmetu smatrala korisnikom u smislu članka 2. točke 10. Uredbe br. 1303/2013?
(2)
Protivi li se tumačenju članka 2. točaka 10., 36. i 37. Uredbe br. 1303/2013 nacionalni propis ili praksa tumačenja i primjene tog propisa prema kojima se u slučaju poput onoga u glavnom postupku financijska korekcija zbog povrede pravila o javnoj nabavi koju je počinio gospodarski subjekt utvrđuje odlukom čiji je adresat drugi gospodarski subjekt koji nije počinio povredu, ali je u ugovoru o financijskoj potpori naveden kao glavni partner?
(3)
Protivi li se Uredbi br. 1303/2013 nacionalni propis ili praksa tumačenja i primjene tog propisa prema kojima se odgovornost za financijsku korekciju može ugovorno preraspodijeliti između projektnih partnera ili svaki gospodarski subjekt mora snositi odgovornost za financijske korekcije koje se odnose na povrede koje je počinio upotrebom sredstava iz ESI fondova u skladu s ugovorima u kojima je stranka?
(4)
Protivi li se člancima 41. i 47. [Povelje] u slučaju poput onoga u glavnom postupku nacionalna upravna i sudska praksa prema kojima se općini za koju se tvrdi da je prilikom dodjele ugovora o javnoj nabavi u okviru postupka upotrebe sredstava iz ESI fondova [koji predstavljaju] državnu potporu povrijedila zakon ne dodjeljuje ni pravo sudjelovati u postupku utvrđivanja financijske korekcije koja se odnosi na ugovor koji je sklopila ni pravo sudjelovati u sudskom postupku radi osporavanja tog upravnog akta zbog toga što joj je kao partneru na temelju ugovora o partnerstvu sklopljenim s glavnim partnerom omogućeno pokretanje građanskog postupka?”
Prethodna pitanja
Prvo pitanje u predmetu C‑471/23 i prvo pitanje u predmetu C‑477/23
38
Svojim prvim pitanjem u predmetu C‑471/23 i svojim prvim pitanjem u predmetu C‑477/23, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 2. točku 10. Uredbe br. 1303/2013 tumačiti na način da pojam „korisnik” u smislu te odredbe može obuhvaćati tijelo koje je zaduženo za pokretanje ili za pokretanje i provedbu predmetnih operacija, ali koje ne prima državnu potporu iz tog članka 2. točke 10. podtočke (a), kao i tijelo koje nije potpisalo upravni ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava kao „glavni partner”.
39
Članak 2. točka 10. te uredbe najprije definira pojam „korisnik” kao javno ili privatno tijelo ili fizičku osobu koji su odgovorni za pokretanje operacija ili za pokretanje i provedbu operacija. Kao drugo, u podtočkama (a) i (b) te odredbe pojašnjava se da je to tijelo, u kontekstu državne potpore, ono koje prima potporu, osim ako je potpora za pojedino poduzeće manja od 200000 eura, u kojim slučajevima dotična država članica može odlučiti da je korisnik tijelo koje dodjeljuje potporu, ne dovodeći u pitanje Uredbe br. 1407/2013, br. 1408/2013 i br. 717/2014, a u kontekstu financijskih instrumenata iz glave IV. drugog dijela Uredbe br. 1303/2013, tijelo koje provodi financijski instrument ili fond fondova, ovisno o slučaju.
40
Iz teksta prvog dijela definicije tog pojma predviđene u tom članku 2. točki 10. proizlazi da države članice raspolažu određenom marginom prosudbe za utvrđivanje toga je li korisnik, u svojstvu javnog ili privatnog tijela ili fizičke osobe, odgovoran samo za pokretanje dotičnih operacija ili za njihovo pokretanje i provedbu.
41
Što se tiče drugog dijela te odredbe, njome se predviđaju pravila o određivanju korisnika u slučajevima koji se odnose na državne potpore i financijske instrumente obuhvaćene glavom IV. drugog dijela Uredbe br. 1303/2013.
42
U tom pogledu valja istaknuti da su uvjeti predviđeni u prvom dijelu članka 2. točke 10. te uredbe i uvjeti predviđeni u tom članku 2. točki 10. podtočkama (a) i (b) odvojeni veznikom „i”. Međutim, njegova uporaba ipak ne znači da su ti uvjeti kumulativne prirode. Naprotiv, odredbe tog prvog dijela predviđaju opće pravilo, dok su odredbe navedene u spomenutom članku 2. točki 10. podtočkama (a) i (b) dodatna pravila koja se odnose na posebne situacije.
43
Stoga valja utvrditi da tekst članka 2. točke 10. Uredbe br. 1303/2013 ni na koji način ne isključuje postojanje više korisnika za istu operaciju.
44
U tom pogledu valja istaknuti da je, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 66. te uredbe, odgovornost za provedbu operacija koje se provode u okviru programa ponajprije na državama članicama koje su tako slobodne odrediti, među ostalim, tijelo odgovorno za pokretanje dotičnih operacija ili za njihovo pokretanje i provedbu, kao i tijelo koje prima predmetnu potporu.
45
Suprotno tumačenje moglo bi dovesti do situacija u kojima se nijedno tijelo ne može kvalificirati kao korisnik u smislu članka 2. točke 10. Uredbe br. 1303/2013 jer ne bi moglo ispuniti dva uvjeta predviđena u prvom dijelu tog članka 2. točke 10. i članku 2. točki 10. podtočkama (a) ili (b).
46
Osim toga, kao što je to Komisija u biti istaknula u svojim pisanim očitovanjima, kad je riječ o posebnoj situaciji predviđenoj u članku 2. točki 10. podtočki (a) Uredbe br. 1303/2013, s obzirom na to da bespovratna sredstva mogu uključivati različite oblike od kojih neki čine državne potpore, takvo bi tumačenje za dijelove operacije na koju se odnosi potpora zahtijevalo da tijelo koje prima tu potporu bude korisnik u smislu tog članka 2. točke 10. podtočke (a), dok za druge dijelove iste operacije tijelo odgovorno za pokretanje ili pokretanje i provedbu te potpore bude korisnik u smislu prvog dijela navedenog članka 2. točke 10. Međutim, to bi tumačenje moglo naići na praktične poteškoće povezane s čestom međuovisnošću bespovratnih sredstava i utvrđivanjem onih među njima koja mogu poprimiti oblik državnih potpora.
47
U ovom slučaju iz spisa kojim Sud raspolaže proizlazi da je u predmetu C‑471/23, na temelju upravnog ugovora sklopljenog s upravljačkim tijelom operativnog programa „Regije u razvoju” 2014. – 2020. za provedbu prijedloga projekta o kojem je riječ u tom predmetu, Općina Veliko Trnovo bila određena kao odgovorna za provedbu tog projekta, dok je općinsko društvo bilo utvrđeno kao osoba koja prima državnu potporu. U tom pogledu, dio bespovratnih sredstava u okviru navedenog projekta predstavlja državnu potporu, ali sud koji je uputio zahtjev ne pojašnjava je li iznos te potpore manji od 200000 eura. U predmetu C‑477/23 Općina Pazardžik, kao „glavna” općina, koja je odgovorna za upravljanje projektom o kojem je riječ u potonjem predmetu, zajedno s drugim općinama, uključujući s Općinom Belovo, sudjeluje u pripremi i tehničkoj i financijskoj provedbi potonjeg projekta.
48
U tom je pogledu na sudu koji je uputio zahtjev, koji je jedini nadležan za ocjenu činjenica u glavnom postupku i za tumačenje predmetnog nacionalnog zakonodavstva, da utvrdi jesu li u predmetu C‑471/23 Općina Veliko Trnovo i, u predmetu C‑477/23, Općine Pazardžik i Belovo odgovorne za pokretanje ili pokretanje i provedbu predmetnih operacija, u smislu članka 2. točke 10. prvog dijela Uredbe br. 1303/2013, je li potpora koju je primilo općinsko društvo u predmetu C‑471/23 obuhvaćena pojmom „državne potpore” u smislu tog članka 2. točke 10. podtočke (a) u skladu s tom uredbom i, prema potrebi, iznos te potpore.
49
U tom pogledu valja podsjetiti, kao što je to učinila Komisija, na to da iz uvodnih izjava 5., 33. i 36. Uredbe br. 1370/2007 i ustaljene sudske prakse Suda proizlazi da naknada za javnu uslugu koja je dodijeljena uz poštovanje svih uvjeta utvrđenih u toj uredbi ne predstavlja državnu potporu.
50
Osim toga, kao što to proizlazi iz točke 43. ove presude, iako se na temelju članka 2. točke 10. podtočke (a) Uredbe br. 1303/2013 u okviru državnih potpora tijelo koje prima potporu mora smatrati korisnikom u smislu te odredbe, ništa ne isključuje to da se tijelo koje ispunjava uvjete predviđene u prvom dijelu istog članka 2. točke 10. također može smatrati korisnikom u smislu potonje odredbe.
51
Što se tiče pitanja suda koji je uputio zahtjev u predmetu C‑477/23 o tome treba li samo javno tijelo koje je potpisalo upravni ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava kao „glavni partner” smatrati korisnikom predmetne potpore, valja utvrditi da članak 2. točka 10. Uredbe br. 1303/2013 ne predviđa posebne kategorije potencijalnih korisnika.
52
Stoga, u mjeri u kojoj je tijelo zaduženo za pokretanje ili za pokretanje i provedbu operacija, ono se može smatrati „korisnikom” u smislu te odredbe, i to neovisno o tome je li takvo tijelo određeno kao „glavni partner”.
53
Iz svega prethodno navedenog proizlazi da na prvo pitanje u predmetu C‑471/23 i na prvo pitanje u predmetu C‑477/23 treba odgovoriti tako da članak 2. točku 10. Uredbe br. 1303/2013 treba tumačiti na način da pojam „korisnik” u smislu te odredbe može obuhvaćati tijelo koje je zaduženo za pokretanje ili za pokretanje i provedbu predmetnih operacija, ali koje ne prima državnu potporu iz tog članka 2. točke 10. podtočke (a), kao i tijelo koje nije potpisalo upravni ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava kao „glavni partner”.
Drugo do petog pitanja u predmetu C‑471/23 te drugo i treće pitanje u predmetu C‑477/23
54
Svojim drugim do petog pitanja u predmetu C‑471/23 te svojim drugim i trećim pitanjem u predmetu C‑477/23, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 2. točke 36. i 37. Uredbe br. 1303/2013 tumačiti na način da mu se protivi, s jedne strane, nacionalni propis prema kojem se odluka o financijskoj korekciji zbog povrede pravila o javnoj nabavi može uputiti gospodarskom subjektu različitom od onoga koji je počinio tu povredu i, s druge strane, da odgovornost za tu financijsku korekciju bude solidarna ili da se ta odgovornost može ugovorno raspodijeliti između tog gospodarskog subjekta i onoga koji je počinio navedenu povredu ili da on preuzme navedenu odgovornost.
55
Najprije valja podsjetiti na to da u skladu s člankom 2. točkom 36. Uredbe br. 1303/2013, nepravilnost znači svako kršenje prava Unije ili nacionalnog prava u vezi s njegovom primjenom koje proizlazi iz djelovanja ili propusta gospodarskog subjekta uključenog u provedbu ESI fondova koje šteti, ili bi moglo naštetiti proračunu Unije, tako da optereti proračun Unije neopravdanim izdatkom.
56
Osim toga, u članku 143. stavku 1. te uredbe propisano je među ostalim da države članice imaju prvu razinu odgovornosti za istraživanje nepravilnosti te za provođenje potrebnih financijskih korekcija i za postupke povrata sredstava. U tu svrhu, kao što je to propisano stavkom 2. tog članka, države članice provode potrebne financijske korekcije u vezi s pojedinačnim ili sustavnim nepravilnostima koje su otkrivene u operacijama ili u operativnim programima.
57
Međutim, nijedna odredba navedene uredbe ne predviđa pravila o definiciji adresata akta o financijskoj korekciji.
58
U tom pogledu valja podsjetiti na to da obveza vraćanja pogodnosti koja je neosnovano stečena protupropisnim ponašanjem ne predstavlja sankciju, nego je jednostavno posljedica utvrđenja da nisu bili ispunjeni traženi uvjeti za stjecanje pogodnosti koja proizlazi iz propisa Unije, zbog čega je stečena pogodnost neosnovana (presuda od 1. listopada 2020.Elme Messer Metalurgs, C‑743/18, EU:C:2020:767, t. 64. i navedena sudska praksa).
59
Iz toga slijedi da se povrat pogodnosti koja je neosnovano stečena zbog nepravilnosti u smislu članka 2. točke 36. Uredbe br. 1303/2013 ne mora nužno zahtijevati od tijela koje je počinilo takvu nepravilnost.
60
U ovom slučaju iz spisa kojim Sud raspolaže proizlazi da je u predmetu C‑471/23 Općina Veliko Trnovo potpisala predmetni upravni ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava s upravljačkim tijelom operativnog programa „Regije u razvoju” 2014. – 2020. i da je bila adresat odluke o financijskoj korekciji od 11. svibnja 2022., neovisno o činjenici da je općinsko društvo navodno počinilo predmetnu nepravilnost. U predmetu C‑477/23 dotične općine, uključujući Općinu Belovo, koje su navodno počinile predmetnu nepravilnost, i Općinu Pazardžik, kao „glavnu općinu”, sve su potpisale predmetni upravni ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava, a potonja općina bila je adresat odluke o financijskoj korekciji od 21. ožujka 2022.
61
Međutim, valja utvrditi da, kao što to proizlazi iz točke 59. ove presude, javnopravna tijela poput općina o kojima je riječ u glavnim postupcima mogu biti adresati akta financijske korekcije i to neovisno o činjenici da ona nisu počinila nepravilnost u smislu članka 2. točke 36. Uredbe br. 1303/2013.
62
Kad je riječ o pitanju odgovornosti za financijske korekcije koje proizlaze iz počinjenja povreda pravila o provedbi postupaka javne nabave u okviru korištenja ESI fondova, valja podsjetiti na to da sporove o povratu iznosa koji su na temelju prava Unije neosnovano isplaćeni nacionalni sudovi trebaju u nedostatku odredaba Unije riješiti primjenom svojeg nacionalnog prava, ali uz ograničenja koja im postavlja pravo Unije (presuda od 17. studenoga 2022., Avicarvil Farms, C‑443/21, EU:C:2022:899, t. 37. i navedena sudska praksa).
63
Stoga, s obzirom na to da u Uredbi br. 1303/2013 ne postoji odredba o toj odgovornosti, ona se utvrđuje nacionalnim pravom i ugovornim obvezama sudionika u određenoj operaciji.
64
Stoga, s obzirom na sadržaj tih ugovornih obveza, iako se svaki dotični gospodarski subjekt može u odnosu na nadležno nacionalno tijelo smatrati solidarno odgovornim za istu operaciju, takva financijska odgovornost također se može raspodijeliti među dotičnim gospodarskim subjektima ili je može preuzeti samo gospodarski subjekt koji je počinio predmetnu nepravilnost.
65
Međutim, Sud je također presudio da načelo pravne sigurnosti zahtijeva, s jedne strane, da su pravna pravila jasna i precizna i, s druge strane, da je njihova primjena za osobe predvidljiva, osobito onda kada mogu imati nepovoljne posljedice. To načelo osobito zahtijeva da propis omogućava zainteresiranim osobama da znaju točan opseg obveza koje im taj propis nameće i da potonje osobe mogu nedvojbeno znati svoja prava i obveze te da se posljedično mogu ponašati u skladu s njima (presuda od 4. listopada 2024., Litva i dr./Parlament i Vijeće (Paket za mobilnost), C‑541/20 do C‑555/20, EU:C:2024:818, t. 29. i 158. i navedena sudska praksa).
66
Osim toga, načelo pravne sigurnosti osobito se strogo nameće kada postoji propis koji može imati financijske posljedice (vidjeti u tom smislu presudu od 29. travnja 2021., Banco de Portugal i dr., C‑504/19, EU:C:2021:335, t. 52. i navedenu sudsku praksu).
67
U ovom slučaju iz odluka kojima se upućuje prethodno pitanje proizlazi da u predmetu C‑471/23 Općina Veliko Trnovo za svoj račun preuzima sve rizike, uključujući, među ostalim, financijske korekcije koje se pripisuju bespovratnim sredstvima iz proračuna predmetnog projekta, dok se ne čini da općinsko društvo ima takvu financijsku odgovornost prema upravljačkom tijelu operativnog programa „Regije u razvoju” 2014. – 2020. Suprotno tomu, u predmetu C‑477/23 dotične općine zajedno sudjeluju, među ostalim, u financijskoj provedbi predmetnog projekta, a Općina Pazardžik kao „glavna općina” ima ovlast primati predviđena sredstva na svoj bankovni račun i raspodijeliti ih partnerskim općinama.
68
U tom pogledu, na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri, s jedne strane, koji gospodarski subjekti snose financijsku odgovornost prema predmetnim upravljačkim tijelima u skladu s nacionalnim pravom i odredbama ugovora o kojima je riječ i, s druge strane, jesu li ti gospodarski subjekti koji su financijski odgovorni mogli znati da će u slučaju nepravilnosti u provedbi dotičnog projekta, biti odgovorni, bilo sami, solidarno ili na drugi način, za financijsku korekciju prema tim upravljačkim tijelima.
69
Iz prethodno navedenog proizlazi da na drugo do petog pitanja u predmetu C‑471/23 te na drugo i treće pitanje u predmetu C‑477/23 valja odgovoriti tako da članak 2. točke 36. i 37. Uredbe br. 1303/2013 treba tumačiti na način da mu se ne protivi ni nacionalni propis prema kojem se odluka o financijskoj korekciji zbog povrede pravila o provedbi postupka javne nabave može uputiti gospodarskom subjektu različitom od onoga koji je počinio tu povredu, ni to da je odgovornost za tu financijsku korekciju solidarna, da se ta odgovornost može ugovorno raspodijeliti između tog gospodarskog subjekta i onoga koji je počinio navedenu povredu ili da on preuzme navedenu odgovornost, pod uvjetom da gospodarski subjekti koji su financijski odgovorni mogu znati da će, u slučaju nepravilnosti u provedbi predmetnog projekta, stoga biti odgovorni za navedenu financijsku korekciju prema dotičnom upravljačkom tijelu.
Šesto pitanje u predmetu C‑471/23 i četvrto pitanje u predmetu C‑477/23
70
Svojim šestim pitanjem u predmetu C‑471/23 i četvrtim pitanjem u predmetu C‑477/23, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članke 41. i 47. Povelje tumačiti na način da im se protivi nacionalna praksa prema kojoj gospodarski subjekt koji je počinio nepravilnost u smislu članka 2. točke 36. Uredbe br. 1303/2013 koja je dovela do financijske korekcije, nema pravo sudjelovati ni u postupku koji određuje tu financijsku korekciju ni u sudskom postupku za njezino poništenje jer taj gospodarski subjekt raspolaže građanskopravnim sredstvom na temelju sporazuma o partnerstvu.
71
Uvodno valja istaknuti da bi, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 65. te uredbe, države članice, kako bi jamčile pravilnu uspostavu i funkcioniranje svojih sustava upravljanja i kontrole, trebale donijeti odgovarajuće mjere da bi zajamčile zakonsku i pravilnu upotrebu ESI fondova te da, u skladu s člankom 143. stavkom 1. navedene uredbe, države članice imaju prvu razinu odgovornosti za istraživanje nepravilnosti te za provođenje potrebnih financijskih korekcija.
72
Prilikom donošenja takvih mjera za provedbu prava Unije, države članice dužne su poštovati opća načela tog prava kao i odredbe Povelje (presuda od 30. siječnja 2024., Agencija Patna infrastruktura (Europsko financiranje cestovne infrastrukture), C‑471/22, EU:C:2024:99, t. 40. i navedena sudska praksa).
73
Budući da se, u tom kontekstu, sud koji je uputio zahtjev osobito referira na članak 41. Povelje, koji se odnosi na pravo na dobru upravu, valja naglasiti da se taj članak odnosi na institucije, tijela, urede i agencije Unije, a ne na tijela ili subjekte država članica, tako da se pojedinac ne može pozivati na navedeni članak u odnosu na nacionalna tijela. Međutim, kada država članica provodi pravo Unije, zahtjevi koji proizlaze iz načela dobre uprave, kao općeg načela prava Unije, osobito pravo svake osobe da se njegovi predmeti obrađuju nepristrano i u razumnom roku, primjenjuju se u okviru postupka koji vodi nadležno nacionalno tijelo (presuda od 30. siječnja 2024., Agencija Patna infrastruktura (Europsko financiranje cestovne infrastrukture), C‑471/22, EU:C:2024:99, t. 41. i navedena sudska praksa).
74
Budući da taj sud također spominje pravo sudjelovanja u postupku, valja pojasniti da je takvo pravo, s obzirom na to da omogućuje ostvarivanje prava na saslušanje, sastavni dio prava obrane, čije je poštovanje opće načelo prava Unije. Pravo na saslušanje jamči svakoj osobi mogućnost da na smislen i učinkovit način iznese svoje mišljenje u upravnom postupku i prije donošenja bilo koje odluke koja bi mogla nepovoljno utjecati na njezine interese, uključujući onda kada takva formalnost nije predviđena primjenjivim propisom. Pravilo prema kojem adresat odluke koja na njega negativno utječe mora imati mogućnost iznijeti svoja očitovanja prije njezina donošenja ima za cilj omogućiti nadležnom tijelu da prikladno uzme u obzir sve relevantne elemente (presuda od 30. siječnja 2024., Agencija Patna infrastruktura (Europsko financiranje cestovne infrastrukture), C‑471/22, EU:C:2024:99, t. 42. i navedena sudska praksa).
75
To se pravilo primjenjuje na upravni postupak za određivanje financijske korekcije koji provode nacionalna tijela zbog počinjenja nepravilnosti u smislu članka 2. točke 36. Uredbe br. 1303/2013.
76
Osim toga, pravo na djelotvornu sudsku zaštitu zajamčeno člankom 47. Povelje sastoji se od različitih elemenata, među kojima su prava obrane, načelo jednakosti oružja, pravo na pristup sudu i pravo na savjetovanje, obranu i zastupanje (presuda od 30. siječnja 2024., Agencija Patna infrastruktura (Europsko financiranje cestovne infrastrukture), C‑471/22, EU:C:2024:99, t. 46. i navedena sudska praksa).
77
U ovom slučaju, kao što je to istaknuto u točki 67. ove presude i pod uvjetom da to provjeri sud koji je uputio zahtjev, u predmetu C‑471/23 općinsko društvo koje je navodno počinilo nepravilnost nije imalo ugovorni odnos s upravljačkim tijelom operativnog programa „Regije u razvoju” 2014. – 2020. i ne čini se da je financijski odgovorno prema tom tijelu za provedbu predmetnog projekta. Što se tiče predmeta C‑477/23, taj sud ne navodi koja od dotičnih općina preuzima takvu financijsku odgovornost.
78
U tom pogledu valja istaknuti da se, s obzirom na to da je navedeni sud došao do zaključka prema kojem gospodarski subjekt koji je počinio nepravilnost nije financijski odgovoran dotičnom upravljačkom tijelu za provedbu predmetnog projekta, općim načelima prava Unije o dobroj upravi i poštovanju prava obrane kao i članku 47. Povelje ne protivi to da taj gospodarski subjekt nema pravo sudjelovati ni u postupku u kojem se određuje financijska korekcija ni u sudskom postupku za njezino poništenje.
79
U takvom slučaju, u kojem odluka o financijskoj korekciji ne utječe izravno na interese navedenog gospodarskog subjekta, nego na interese onoga koji je financijski odgovoran dotičnom upravljačkom tijelu za provedbu tog projekta, potonjem subjektu treba dodijeliti pravo sudjelovanja u postupku određivanja te financijske korekcije i u sudskom postupku za njezino poništenje.
80
Suprotno tomu, s obzirom na to da sud koji je uputio zahtjev utvrđuje da je gospodarski subjekt koji je počinio nepravilnost financijski odgovoran dotičnom upravljačkom tijelu za provedbu predmetnog projekta i da stoga odluka o financijskoj korekciji koja proizlazi iz utvrđenja te nepravilnosti izravno utječe na njegove interese, općim načelima prava Unije dobre uprave i poštovanja prava obrane kao i članku 47. Povelje protivi se to da taj gospodarski subjekt ne može ni iznijeti svoje stajalište u postupku određivanja te financijske korekcije ni imati pristup sudu kako bi je osporio.
81
U tom pogledu, okolnost koju navodi taj sud, prema kojoj je spomenuti gospodarski subjekt građanskopravno regresno odgovoran i može raspolagati pravima u građanskom postupku osim u odnosu na glavnog korisnika na temelju sporazuma o partnerstvu s glavnim partnerom, ne čini se relevantnom jer takvo građanskopravno sredstvo ne omogućuje istom gospodarskom subjektu da osporava samo donošenje takve odluke o financijskoj korekciji koja na njega negativno utječe.
82
Iz prethodno navedenog proizlazi da na šesto pitanje u predmetu C‑471/23 i na četvrto pitanje u predmetu C‑477/23 valja odgovoriti tako da opća načela prava Unije dobre uprave i poštovanja prava obrane te članak 47. Povelje treba tumačiti na način da im se protivi nacionalna praksa prema kojoj gospodarski subjekt koji je počinio nepravilnost, u smislu članka 2. točke 36. Uredbe br. 1303/2013, koja je dovela do financijske korekcije, nema pravo sudjelovati ni u postupku u kojem se određuje ta financijska korekcija ni u sudskom postupku za njezino poništenje jer taj gospodarski subjekt raspolaže građanskopravnim sredstvom na temelju sporazuma o partnerstvu, u mjeri u kojoj je navedeni gospodarski subjekt financijski odgovoran, prema dotičnom upravljačkom tijelu, za provedbu predmetnog projekta.
Troškovi
83
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (osmo vijeće) odlučuje:
1.
Članak 2. stavak 10. Uredbe (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006, kako je izmijenjena Uredbom (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. srpnja 2018.,
treba tumačiti na način da:
pojam „korisnik” u smislu te odredbe može obuhvaćati tijelo koje je zaduženo za pokretanje ili za pokretanje i provedbu predmetnih operacija, ali koje ne prima državnu potporu iz tog članka 2. točke 10. podtočke (a), kao i tijelo koje nije potpisalo upravni ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava kao „glavni partner”.
2.
Članak 2. točke 36. i 37. Uredbe br. 1303/2013, kako je izmijenjen Uredbom 2018/1046,
treba tumačiti na način da mu se:
ne protivi ni nacionalni propis prema kojem se odluka o financijskoj korekciji zbog povrede pravila o provedbi postupka javne nabave može uputiti gospodarskom subjektu različitom od onoga koji je počinio tu povredu, ni to da je odgovornost za tu financijsku korekciju solidarna, da se ta odgovornost može ugovorno raspodijeliti između tog gospodarskog subjekta i onoga koji je počinio navedenu povredu ili da on preuzme navedenu odgovornost, pod uvjetom da gospodarski subjekti koji su financijski odgovorni mogu znati da će, u slučaju nepravilnosti u provedbi predmetnog projekta, stoga biti odgovorni za navedenu financijsku korekciju prema dotičnom upravljačkom tijelu.
3.
Opća načela prava Unije dobre uprave i poštovanja prava obrane te članak 47. Povelje o temeljnim pravima Europske unije
treba tumačiti na način da im se:
protivi nacionalna praksa prema kojoj gospodarski subjekt koji je počinio nepravilnost, u smislu članka 2. točke 36. Uredbe br. 1303/2013, kako je izmijenjena Uredbom 2018/1046, koja je dovela do financijske korekcije, nema pravo sudjelovati ni u postupku kojim se određuje ta financijska korekcija ni u sudskom postupku za njezino poništenje jer taj gospodarski subjekt raspolaže građanskopravnim sredstvom na temelju sporazuma o partnerstvu, u mjeri u kojoj je navedeni gospodarski subjekt financijski odgovoran, prema dotičnom upravljačkom tijelu, za provedbu predmetnog projekta.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: bugarski