61987CC0161_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
A - Faktiske omstaendigheder
1 . Den sag, jeg her skal tage stilling til, drejer sig om en intern udvaelgelsesproeve ( CC/A/8/85 ), som Revisionsretten udskrev i juni 1985, og som sagerne 321, 322, 323 og 417/85 ( 1 ) drejede sig om, ved denne lejlighed skal jeg derfor blot haefte mig ved nogle faa, vaesentlige punkter .
2 . Udvaelgelsesproeven blev udskrevet med henblik paa besaettelse af en stilling i stillingsgruppe A 7/A 6 . Fjorten personer, herunder sagsoegerne i den foreliggende sag, indgav ansoegning . Udvaelgelseskomitéen fandt, at ingen af de fjorten ansoegere kunne gives adgang til de skriftlige proever, hvilket meddeltes sagsoegerne i den foreliggende sag ved skrivelse af 2 . august 1985, for Muysers' vedkommende med den begrundelse, at hans faglige erfaring ikke stod i et rimeligt forhold til de arbejdsopgaver, der skulle udfoeres i den paagaeldende stilling ( dvs ., at han ikke opfyldte kravene under punkt IV.2 i meddelelsen om udvaelgelsesproeven ) og for Tuelps vedkommende, at det "Verwaltungsdiplom", han havde fremlagt, ikke kvalificerede ham til en stilling i stillingsgruppe A (( dvs ., at han ikke opfyldte kravet under punkt IV.1, litra a ) i meddelelsen om udvaelgelsesproeven )).
3 . Lederen af Revisionsrettens personaleafdeling gav over for udvaelgelseskomitéens formand udtryk for, at flere af ansoegerne ikke burde vaere meddelt afslag, og alle ansoegere fik derfor mulighed for at fremsaette yderligere bemaerkninger inden den 30 . september 1985 . Udvaelgelseskomitéen fastholdt imidlertid sin oprindelige vurdering og bekraeftede den 28 . oktober 1985 de afslag, der var meddelt den 2 . august s.aa ., selv om ansaettelsesmyndigheden ved skrivelse af 4 . oktober 1985 til udvaelgelseskomitéens formand havde gjort opmaerksom paa, hvorledes visse af betingelserne ( vurderingen af ansoegernes sprogkundskaber og muligheden for efterfoelgende at fremlaegge originale eller bekraeftede kopier af dokumenter ) skulle fortolkes .
4 . Da ansaettelsesmyndigheden fandt, at udvaelgelseskomitéens samlede vurdering ikke var holdbar ( hvilket senere foerte til, at flere af ansoegerne - nemlig de, der var sagsoegere i sagerne 321 og i de forenede sager 322 og 323/85 - fik medhold ved Domstolen ), meddelte den den 30 . oktober 1985 alle ansoegerne, at gennemfoerelsen af udvaelgelsesproeven var udsat "en attente d' éventuels recours" ( indtil der eventuelt var anlagt sager ved Domstolen ). Samme dag svarede Revisionsrettens formand flere af ansoegerne, at Domstolen ex officio proever, om fristerne er overholdt, at en tilkendegivelse fra ansaettelsesmyndighedens side foelgelig kun kan vaere vejledende, og at det ikke kan tjene noget formaal at klage over en afgoerelse truffet af en udvaelgelseskomité, idet den beroerte institution ikke har befoejelse til at annullere eller aendre afgoerelser truffet af en udvaelgelseskomité .
5 . Alligevel indgav Muysers den 30 . oktober 1985 en klage over det afslag, der var meddelt ham, uden dog at foelge klagen op .
6 . Fire oevrige ansoegere ( dog ikke Tuelp ) anlagde derimod de ovenfor naevnte sager ved Domstolen . De fik da ogsaa medhold : ved dommen i sag 321/85 ( af 23 . oktober 1986 ) annullerede Domstolen afgoerelserne om afslag paa deltagelse i de skriftlige proever, idet udvaelgelseskomitéen ikke havde tilladt, at sagsoegeren efterfoelgende fremlagde originaldokumenter eller bekraeftede kopier, ved dom ( af samme dag ) i de forenede sager 322 og 323/85 med den begrundelse, at udvaelgelseskomitéen for saa vidt angaar betingelsen om kendskab til fransk kun havde lagt ansoegernes egne oplysninger til grund, og i dommen i sag 417/85 ( af 4 . februar 1987 ) med den begrundelse, at udvaelgelseskomitéen ikke havde tilladt, at sagsoegeren efterfoelgende fremlagde dokumenter, saaledes at den kunne vurdere, om ansoegeren havde en tilsvarende faglig erfaring, som fastsat i punkt IV.1, litra b ) i meddelelsen om udvaelgelsesproeven .
7 . Som det fremgaar af en afgoerelse, truffet af ansaettelsesmyndigheden den 30 . marts 1987, blev gennemfoerelsen af udvaelgelsesproeven genoptaget, idet den dog kun omfattede de fire ansoegere, som havde faaet medhold i sagerne ved Domstolen . Da to af udvaelgelseskomitéens medlemmer oenskede at blive fritaget for deres hverv, blev de paa det tidspunkt erstattet med to andre .
8 . Da sagsoegerne i den foreliggende sag fik kendskab hertil, rettede de ved skrivelse af 31 . marts 1987 henvendelse til Revisionsrettens formand, hvori de kraevede, at ogsaa deres ansoegninger blev taget i betragtning i forbindelse med den nu genoptagne udvaelgelsesproeve . Ved skrivelse af 29 . april 1987 afviste Revisionsrettens formand deres krav, idet han anfoerte, at udvaelgelseskomitéens afgoerelser af 28 . oktober 1985 stod ved magt, og at de domme, der var afsagt i ovennaevnte tre sager, ikke kunne betragtes som nye omstaendigheder, idet de problemer, der her var afgjort, ikke var de samme som i relation til sagsoegerne i den foreliggende sag .
9 . Sagen stillede sig ikke anderledes, efter at sagsoegerne havde indgivet en klage ( 2 ); herefter anlagde sagsoegerne den 1 . juni 1987 sag med paastand om annullation af afslaget paa deres ansoegninger .
10 . Lad mig tilfoeje, at sagsoegerne i den forbindelse ogsaa indgav en begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af udvaelgelsesproeven . Ved kendelse afsagt af formanden for Domstolens Anden Afdeling den 3 . juni 1987 ( hvor afgoerelsen om sagens omkostninger i oevrigt blev udsat, indtil Domstolen havde afsagt endelig dom ), blev begaeringen imidlertid ikke taget til foelge . Endelig skal jeg naevne - dette erfarede vi under den mundtlige forhandling - at udvaelgelsesproceduren i mellemtiden er afsluttet, og at sagsoegeren i sag 321/85 er udnaevnt i stillingen, idet han stod foerst paa egnethedslisten .
B - Stillingtagen
Den foreliggende sag giver mig anledning til at fremkomme med foelgende bemaerkninger :
11 . Det centrale spoergsmaal i sagen er, om den kan fremmes til realitetsbehandling, eller om den maa afvises, fordi sagsoegerne ikke har anlagt sag ved Domstolen vedroerende afslaget paa at give dem adgang til udvaelgelsesproeven umiddelbart efter, at udvaelgelseskomitéen havde bekraeftet det foerste afslag ( dvs . efter den 28 . oktober 1985 ).
12 . Revisionsrettens opfattelse paa det punkt har jeg allerede redegjort for under omtalen af de faktiske omstaendigheder . Ifoelge Revisionsretten er forholdet i henhold til Domstolens faste praksis det, at de ansoegninger, sagsoegerne indgav den 31 . marts 1987 til Revisionsrettens formand, ikke har bragt nye frister til at loebe med hensyn til, om sagsoegerne med rette var meddelt afslag paa at deltage i de skriftlige proever, et spoergsmaal, Revisionsretten afgjorde ved afgoerelserne af 28 . oktober 1985 . Ifoelge Revisionsretten kan det heller ikke antages, at indgivelsen af naevnte ansoegninger kan begrundes i, at der var fremkommet nye faktiske omstaendigheder . Dommene i de tre ovennaevnte sager er paa ingen maade saadanne nye faktiske omstaendigheder, idet der her er truffet afgoerelse om andre spoergsmaal ( nemlig andre dele af meddelelsen om udvaelgelsesproeven ), og i to af de naevnte tilfaelde gjorde Revisionsretten - i modsaetning til den foreliggende sag - udtrykkeligt opmaerksom paa, at udvaelgelseskomitéens vurdering efter Rettens opfattelse ikke var korrekt .
13 . Heroverfor har sagsoegerne anfoert, at sagen ikke skal afvises, fordi den ikke er rettidigt anlagt ved Domstolen . Under den mundtlige forhandling har de gjort gaeldende, at sagens genstand ikke er en retsakt udstedt af udvaelgelseskomitéen i oktober 1985, men ansaettelsesmyndighedens afgoerelse af 30 . marts 1987 om at genoptage gennemfoerelsen af udvaelgelsesproeven, dog kun for de fire ansoegere, der havde faaet medhold i de naevnte sager, og det er her navnlig af betydning, at den klage, sagsoegerne indgav over afgoerelsen af 29 . april 1987, udtrykkelig blev afvist .
14 . Sagsoegerne har desuden anfoert, at en frist har ikke kunnet begynde at loebe fra den 28 . oktober 1985, eftersom ansaettelsesmyndigheden den 30 . oktober 1985 meddelte samtlige ansoegere, at gennemfoerelsen af udvaelgelsesproeven var udsat . Dette har kun kunnet betyde, at udvaelgelseskomitéens afslag paa at deltage i proeven midlertidigt var sat ud af kraft, altsaa at de foreloebig var uden retsvirkning . - Ifoelge sagsoegerne maa det desuden tillaegges vaegt, at Domstolen i dommene i sagerne 321, 322 og 323/85 fastslog, at hele udvaelgelsesproeven var ugyldig, saaledes at de beslutninger, udvaelgelseskomitéen havde truffet, ikke kunne staa ved magt .
15 . Ikke mindst maa det ifoelge sagsoegerne anerkendes, at der er fremkommet nye faktiske omstaendigheder, saaledes som dette begreb er fastlagt i Domstolens praksis, omstaendigheder, som har kunnet begrunde, at sagsoegerne kunne indgive ansoegningen af 31 . marts 1987 . Allerede det forhold, at der er dannet en ny udvaelgelseskomité, er en saadan ny omstaendighed . Det samme er tilfaeldet med hensyn til afsigelsen af Domstolens dom i sag 417/85 af 4 . februar 1987, idet de spoergsmaal, der her blev afgjort, ogsaa har betydning for sagsoegerne, idet sagsoegte med urette havde afvist, at sagsoegerne efterfoelgende kunne fremlaegge dokumenter, paa grundlag af hvilke det kunne fastslaas, at sagsoegerne opfyldte de i meddelelsen om udvaelgelsesproeven fastsatte krav .
16 . Lad mig med det samme sige, at Revisionsrettens synspunkt her forekommer mig langt mere overbevisende end sagsoegernes argumenter .
17 . Som det fremgaar af paastandene i sagen, vedroerer tvisten spoergsmaalet om sagsoegernes udelukkelse fra ovennaevnte udvaelgelsesproeve . Saa vidt jeg kan se, skete udelukkelsen ved udvaelgelseskomitéens afgoerelser af 2 . august 1985, som blev bekraeftet den 28 . oktober 1985 . Principielt burde sagsoegerne derfor have anfaegtet de naevnte afgoerelser i rette tid, enten ved straks at anlaegge sag ved Domstolen, eller ogsaa indgive en klage og derefter gaa til Domstolen . Dette synes imidlertid ikke at vaere sket .
18 . Naermere betragtet har ansaettelsesmyndighedens afgoerelse af 30 . marts 1987, som sagsoegerne derefter har paaberaabt sig ( og som i oevrigt ikke er fremlagt i sagen ), derimod ikke bragt noget nyt frem med hensyn til sagens kerne ( afslaget paa sagsoegernes ansoegninger ). Ovennaevnte afgoerelse drejede sig udelukkende om en genoptagelse af gennemfoerelsen af udvaelgelsesproeven, som var blevet udsat ved afgoerelsen af 30 . oktober 1985 . Heri henvistes der - for saa vidt angaar de ansoegere, der fik adgang - blot til udvaelgelseskomitéens tidligere afgoerelser, dog med fornoeden hensyntagen til de domme, hvorved de naevnte afgoerelser var blevet annulleret . Der er imidlertid naeppe tale om en selvstaendig afgoerelse i relation til de ansoegere, der fik adgang til udvaelgelsesproevens naeste etape, og den omstaendighed kunne derfor for saa vidt heller ikke begrunde en ny soegsmaalsret - derfor er sagsoegernes henvisning til den udtrykkelige afvisning af 26 . maj 1987 af deres klage ikke relevant, og man maa i den forbindelse ikke se bort fra, at de i klagen kun beroerte spoergsmaalet om ansoegningen af 31 . marts 1987, som udtrykkeligt blev afvist med henvisning til, at afgoerelserne af 28 . oktober 1985 stod ved magt .
19 . Det kan heller ikke haevdes, at udvaelgelseskomitéens afgoerelser af 28 . oktober 1988 er beroevet deres retsvirkning i kraft af ansaettelsesmyndighedens afgoerelse af 30 . oktober 1985 eller de af Domstolen afsagte domme .
20 . Af foerstnaevnte afgoerelse kan det paa ingen maade udledes, at alle udvaelgelseskomitéens afgoerelser "midlertidigt var sat ud af kraft ". Det meddeltes blot, at gennemfoerelsen af udvaelgelsesproeven var udsat, indtil der eventuelt var anlagt sager ( med henblik paa en afgoerelse af de opstaaede stridspunkter ). Herved blev det ogsaa tilkendegivet, at udvaelgelsesproeven derefter ville blive genoptaget, og med tingenes tilstand, saaledes som de var den 28 . oktober 1985, som det principielle udgangspunkt .
21 . Paa den anden side er der ved dommene udtrykkeligt ( som det fremgaar af deres sidste praemisser, hhv . 21 og 18 ) sket annullation af de afgoerelser, hvorved sagsoegerne meddeltes afslag paa de skriftlige proever . Det fremgaar paa ingen maade af dommene, at hele udvaelgelsesproeven er erklaeret ugyldig . Dette kan navnlig ikke udledes af praemis 13 ( hhv . praemis 14 ), hvori det hedder :
"Saafremt ansaettelsesmyndigheden, som i den foreliggende sag, er af den opfattelse, at udvaelgelseskomitéen retsstridigt har givet en eller flere ansoegere afslag paa at deltage i udvaelgelsesproeven, og at udvaelgelsesproeven af samme grund som helhed er behaeftet med en mangel, er ansaettelsesmyndigheden afskaaret fra at udnaevne nogen ansoeger overhovedet . Det paahviler den herefter at fastslaa dette forhold i en begrundet afgoerelse og gennemfoere hele udvaelgelsesproceduruen paa ny paa grundlag af en ny meddelelse samt - eventuelt - efter udpegelse af en ny udvaelgelseskomité ".
22 . Og Domstolen understregede middelbart efter, at "har ansaettelsesmyndigheden ikke truffet en saadan afgoerelse, tilkommer det Domstolen under et soegsmaal anlagt af de paagaeldende ansoegere umiddelbart at efterproeve, om udvaelgelseskomitéens afgoerelse er lovlig ." Dette var netop tilfaeldet paa det tidspunkt, idet ansaettelsesmyndigheden ikke traf afgoerelse om, at udvaelgelsesproeven som helhed var behaeftet med en mangel, og Domstolen maatte foelgelig annullere de afgoerelser truffet af udvaelgelseskomitéen, der paa det tidspunkt var omtvistet .
23 . Endelig er situationen heller ikke den, at det, som det fremgaar af Domstolens praksis, gennem efterfoelgende forelaeggelse af en ansoegning er muligt at anfaegte en afgoerelse, hvis lovlighed ikke er blevet bestridt i tide, og kraeve afgoerelsen aendret, idet det i saa fald er paakraevet, at der foreligger nye omstaendigheder ( 3 ).
24 . AEndringen af udvaelgelseskomitéens sammensaetning er givetvis ikke en saadan ny omstaendighed . Der er saaledes ikke tale om, at der er udpeget en ny udvaelgelseskomité som led i en ny udvaelgelsesproeve ( se hertil praemis 14 i de forenede sager 322 og 323/85 ). Forholdet er kun det, at de medlemmer, der oprindelig var udpeget af ansaettelsesmyndigheden, efter afsigelsen af de naevnte domme oenskede sig fritaget for deres hverv, og derfor skulle erstattes af andre . Dette synes ikke at medfoere problemer med hensyn til den efterfoelgende afvikling af udvaelgelsesproeven, hvor det allerede den 30 . oktober 1985 stod fast, at den i givet fald ville blive genoptaget, efter at Domstolen maatte have truffet afgoerelse om bestemte stridsspoergsmaal .
25 . Heller ikke dommene i sagerne 321/85 og i de forenede sager 322 og 323/85 kan betragtes som nye omstaendigheder . Her er det navnlig vigtigt at haefte sig ved, at den ovenfor citerede passus ( som begynder med ordene "Saafremt ansaettelsesmyndigheden ... er af den opfattelse ...") indebaerer en absolut forpligtelse til at gennemfoere hele udvaelgelseproeven paa ny . Dette skal kun ske, saafemt ansaettelsesmyndigheden materielt traeffer afgoerelse om, at udvaelgelsesproeven som helhed har vaeret behaeftet med en mangel . Dette er imidlertid ikke tilfaeldet, og det tilkom derfor Domstolen - som fastslaaet i sidste saetning af ovennaevnte praemis - at efterproeve lovligheden af de afgoerelser, truffet af udvaelgelseskomitéen, som de anlagte sager vedroerer . For det andet er det ogsaa af interesse, at de ovenfor naevnte sager vedroerte problemer, som er uden betydning i forhold til sagsoegerne i de foreliggende sager ( jeg har allerede redegjort for dem ovenfor og skal paa dette sted blot henvise dertil ).
26 . Endelig kan heller ikke dommen i sag 417/85 betragtes som en ny omstaendighed, idet den sag som allerede naevnt bl.a . drejede sig om, at udvaelgelseskomitéen ikke havde tilladt, at sagsoegeren efterfoelgende fremlagde dokumentation ( paa grundlag af hvilken det kunne fastslaas, at sagsoegerens tilsvarende faglige erfaring var tilstraekkelig til at opfylde kravet i meddelelsen om udvaelgelsesproeven ). I modsaetning til, hvad sagsoegerne anfoerte under den mundtlige forhandling, kan jeg ikke umiddelbart se, at en saadan problematik har spillet nogen rolle for dem, og heller ikke, at der efter afsigelsen af de naevnte domme ud fra hensynet til ligebehandling var anledning til, at dommen ogsaa skulle bringes i anvendelse over for dem . Jeg har allerede naevnt, hvorfor sagsoegerne meddeltes afslag paa at deltage i udvaelgelsesproeven : for Tuelp' s vedkommende henvistes der til, at han ikke havde fremlagt et eksamensbevis fra et universitet, men kun fra en forvaltningshoejskole, og heller ikke havde dokumenteret en tilsvarende faglig erfaring . Muysers fik ikke adgang til den skriftlige proeve, idet han efter udvaelgelseskomitéens opfattelse ikke har en faglig erfaring, der er relevant for den stilling, der oenskedes besat . For dem begge var problemet derfor ikke, om de efterfoelgende kunne fremlaegge dokumentation for, at de opfyldte kravene i meddelelsen om udvaelgelsesproeven . Det drejede sig alene om en korrekt kvalificering af de oplysninger, de havde givet ( et "Verwaltungsdiplom' s" niveau; arbejde ved Orient-Institut der deutschen morgenlaendischen Gesellschaft og Verband der deutschen Schiffbauindustrie ). Dette fremgaar i oevrigt ogsaa klart af den klage, Muysers indgav den 30 . oktober 1985 over afvisningen, idet han ikke heri kritiserer, at han ikke efterfoelgende maatte dokumentere, at han havde en relevant faglig erfaring, men kun, at det med hensyn til hans faglige erfaring, som udvaelgelseskomitéen var bekendt med, blev fastslaaet, at den ikke havde en tilstraekkelig snaever sammenhaeng med den stilling, der oenskedes besat .
27 . Jeg kan saaledes kun vaere enig med Revisionsretten og fastslaa, at sagen er for sent anlagt og derfor maa afvises .
28 . Naar resultatet er saa entydigt, er der for mig at se ingen grund til at fremkomme med bemaerkninger til, om sagsoegernes soegsmaal er begrundet, hvilket spoergsmaal sagsoegerne i oevrigt - som det med rette blev bemaerket under den mundtlige forhandling - stort set ikke har beroert .
29 . Jeg skal dog knytte et par bemaerkninger til spoergsmaalet om sagens omkostninger : Her har Revisionsretten som bekendt nedlagt paastand om, at sagsoegerne, som har faaet tilstraekkelige oplysninger, betaler sagens omkostninger, idet det var aabenbart, at sagen skulle afvises . Dette har sagsoegerne som bekendt udtrykkeligt afvist, idet de har bestridt, at de har faaet saadanne oplysninger om de relevante retsmidler . - Jeg kan ikke foelge Revisionsrettens synspunkt . Det kan diskuteres, hvilken betydning saadanne oplysninger maatte have . Men man maa indroemme, at det efter dommene i sagerne 321/85 og i de forenede sager 322 og 323/85 ( 4 ) umiddelbart kunne se ud som om, at Revisionsretten har vaeret tilboejelig til at gennemfoere hele udvaelgelsesproeven paa ny; det kan derfor ikke haevdes, at det har vaeret unoedvendigt at indbringe sagen for Domstolen . Ud fra de foreliggende omstaendigheder er det for mig at se rimeligt at anvende procesreglementets artikel 70, i oevrigt ogsaa for saa vidt angaar omkostningerne i forbindelse med sagen om foreloebige forholdsregler .
C - Forslag til afgoerelse
Sammenfattende skal jeg derfor forelaa foelgende domskonklusion :
30 . "Sagen afvises . Hver part baerer sine omkostninger ".
(*) Oversat fra tysk .
( 1 ) Jfr . dom af 23 . oktober 1986 i sag 321/85, Hartmut Schwiering mod Revisionsretten for De Europaeiske Faellesskaber, Sml . s . 3199; dom af 23 . oktober 1986 i de forenede sager 322 og 323/85, Volker Hoyer m.fl . mod Revisionsretten for De Europaeiske Faellesskaber, Sml . s . 3215, og dom af 4 . februar 1987 i sag 417/85, Henri Maurissen mod Revisionsretten for De Europaeiske Faellesskaber, Sml . s . 551 .
( 2 ) Jfr . beslutningen af 26 . maj 1987 vedroerende klage af 14 . maj 1987 .
( 3 ) Jfr . dom af 15 . maj 1985 i sag 127/84, Erwin Esly mod Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, Sml . s . 1437 .
( 4 ) Se praemis 13 hhv . praemis 14 i disse domme .