61992TJ0038_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
Faktiske omstaendigheder og retsforhandlinger
1 Sagsoegeren, det nederlandske selskab All Weather Sports Benelux BV, Zoetermeer (Nederlandene), blev stiftet den 17. april 1989. Selskabet har specialiseret sig i forhandling af sportsartikler.
2 Samme dato, den 17. april 1989, indgik sagsoegeren med tilbagevirkende gyldighed til den 1. januar 1989 en aftale, hvorved selskabet fra det nederlandske selskab All Weather Sports BV (herefter benaevnt "AWS"), Zoetermeer, der tilhoerer den nederlandske koncern Buehrmann-Tetterode Nederland BV (herefter benaevnt "Buehrmann-Tetterode"), Amsterdam, overtog dette selskabs aktiviteter vedroerende import og engroshandel med sportsartikler, samt de dertil hoerende aktiver. De af sagsoegeren erhvervede aktiver bestod blandt andet i en aftale om eneforhandling, der oprindeligt daekkede Nederlandene og senere er udvidet til hele Benelux-omraadet, af produkter af maerket Dunlop fra det britiske selskab Dunlop-Slazinger International Ltd (herefter benaevnt "DSIL"). Denne forhandlingsaftale, der blev opsagt af DSIL den 18. september 1988, udloeb den 30. april 1989. De erhvervede aktiver omfattede ogsaa rettighederne til distribution af sportsartikler af et maerke, der tilhoerte det nederlandske selskab All Weather Sports International BV (herefter benaevnt "AWS International"), der handlede med sportsartikler i snaevert samarbejde med AWS og som dette var hjemmehoerende i Zoetermeer og tilhoerte Buehrmann-Tetterode-koncernen.
3 Efter overdragelsen af aktiverne den 17. april 1989 er selskaberne AWS og AWS International ophoert med deres erhvervsvirksomhed, men eksisterer stadig af skattemaessige grunde, skoent de ikke udoever erhvervsvirksomhed; de har overfoert deres hjemsted til Amsterdam og har aendret navn til henholdsvis "BT Sports BV" og "BT Sports International BV".
4 Efter at Kommissionen havde gennemfoert kontrolundersoegelser i lokalerne hos DSIL' s eneforhandlere i Nederlandene, herunder i AWS' lokaler den 3. november 1988, tilstillede den den 29. maj 1990 dette selskab under dets tidligere navn "All Weather Sports BV" paa dets tidligere hjemsted i Zoetermeer en meddelelse om klagepunkter vedroerende en overtraedelse af EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1. Denne meddelelse om klagepunkter blev udarbejdet under en procedure om overtraedelse, som Kommissionen havde ivaerksat, efter at det britiske selskab Newitt & Co. Ltd, der er engros- og detailforhandler af sportsartikler og kunde hos DSIL, havde indgivet en klage over sidstnaevnte for hindring af eksport af egne produkter fra Det Forenede Kongerige til andre medlemsstater. De til AWS meddelte klagepunkter drejede sig om samordnet praksis mellem AWS og DSIL i flere tilfaelde med henblik paa at hindre paralleleksport af DSIL' s artikler til Benelux-landene for at sikre selskabets eneforhandlere, herunder AWS, en absolut omraadebeskyttelse.
5 En besvarelse af meddelelsen om klagepunkter blev indgivet den 31. juli 1990 paa vegne af sagsoegeren samt selskaberne BT Sports (tidligere AWS), BT Sports International (tidligere AWS International) og af "AWS Nederland BV", sagsoegerens datterselskab i Nederlandene.
6 Under hoeringen for Kommissionen den 5. oktober 1990 afgav sagsoegeren og de tre andre naevnte selskaber indlaeg under ét.
7 Saavel i deres skriftlige svar paa klagepunkterne som under hoeringen den 5. oktober 1990 har de fire selskaber forklaret, at paa grund af benaevnelsen af det selskab, som meddelelsen af klagepunkterne blev fremsendt til, dvs. AWS, var det ikke klart, hvilket selskab Kommissionen sigtede til, og af denne grund var deres besvarelser og redegoerelser vedroerende klagepunkterne "indgivet paa vegne af alle selskaberne, i det omfang de kan eller skal anses for adressater for meddelelsen om klagepunkter" (skriftlige indlaeg af 31.7.1990, punkt 2.1.3).
8 For saa vidt angaar identificeringen af den virksomhed, som meddelelsen om klagepunkter er rettet til, og foelgelig spoergsmaalet om, hvilken virksomhed ansvaret for den paastaaede overtraedelse boer paalaegges, har hvert af de beroerte selskaber over for Kommissionen haevdet, at ansvaret ikke kan paalaegges dem, og at overtraedelsesproceduren nu er uden genstand, fordi den virksomhed, som AWS drev paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder, der udgoer den paastaaede overtraedelse, ikke laengere bestaar.
9 De beroerte selskaber har i denne sammenhaeng for Kommissionen anfoert, at adressen i Zoetermeer, hvortil meddelelsen om klagepunkter er sendt, ikke laengere er AWS' adresse, men sagsoegerens og dets datterselskab i Nederlandene AWS Nederland BV' s adresse, at AWS nu har hjemsted i Amsterdam under dets nye navn BT Sports, at dette selskab ikke laengere efter overdragelsen af dets aktiver den 17. april 1989 udoever erhvervsvirksomhed, og at det derfor ligesom BT Sports International (tidligere AWS International) er ophoert med at eksistere som virksomhed efter traktatens artikel 85. De har dernaest anfoert, at BT Sports og BT Sports International fortsat eksisterer som juridiske personer, men af skattemaessige grunde, at Buehrmann-Tetterode-koncernen, hvorunder AWS og AWS International var datterselskaber, ikke kunne paalaegges ansvaret for overtraedelsen, da AWS ved udoevelsen af selskabets virksomhed havde en udstrakt grad af selvstaendighed vedroerende den erhvervsmaessige drift.
10 Hvad navnlig angaar det sagsoegende selskab har dette for Kommissionen i alt vaesentligt gjort gaeldende, at det forhold, at selskabet har overtaget aktiverne i de tidligere selskaber AWS og AWS International ° hvilken overtagelse i oevrigt angik elementer, som ikke var noedvendige for at kunne udoeve egen erhvervsvirksomhed ° ikke i sig selv er tilstraekkelig til at ligestille det med disse to selskaber. I denne henseende har selskabet anfoert, at det er et fuldstaendig nyt selskab, som ikke udoever den virksomhed, der tidligere blev udoevet af AWS paa det paagaeldende erhvervsmaessige omraade, at de personer, der arbejdede for dette selskab paa det tidspunkt, hvor de faktiske omstaendigheder fandt sted, ikke laengere arbejder i virksomheden, og at de paastaaede overtraedelser under alle omstaendigheder ophoerte efter overtagelsen af aktiverne den 17. april 1989, idet den eneforhandlingsaftale, som bandt AWS til DSIL, blev opsagt pr. denne dato og faktisk ophoerte den 30. april 1989. Endelig har sagsoegeren for Kommissionen anfoert, at naar aftalen af 17. april 1989 indebar en overfoersel til sagsoegeren af de kontrakter, der var indgaaet mellem AWS og DSIL, var der alene tale om at sikre, at de ordrer, der var under ekspedition, blev effektueret i perioden indtil kontrakternes udloeb, en periode der naesten var udloebet paa det tidspunkt, da aftalen om at overtage aktiverne blev indgaaet.
11 Sagsoegeren og de oevrige selskaber, der er impliceret i overtraedelsesproceduren, har anmodet Kommissionen om at fremsaette bemaerkninger til spoergsmaalet om, hvilken virksomhed der faktisk burde vaere adressat for meddelelsen om klagepunkter, og Kommissionen har under hoeringen den 5. oktober 1990, hvorunder dette spoergsmaal paa ny blev rejst, henvist behandlingen af spoergsmaalet til et senere trin.
12 Den 21. december 1990 har sagsoegeren i skrivelse fra selskabets advokat til Kommissionen, paa ny rejst spoergsmaalet om ansvaret for den overtraedelse, som AWS haevdes at have begaaet. I skrivelsen blev Kommissionens tjenestegrene anmodet om at tage stilling til dette punkt, foer en eventuel beslutning blev truffet om at afslutte overtraedelsesproceduren.
13 I skrivelse af 7. august 1991 har Kommissionen i henhold til artikel 11 i Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81, herefter benaevnt "forordning nr. 17") over for sagsoegeren fremsat begaering om oplysninger vedroerende AWS' omsaetning i 1988 og selskabets omsaetning vedroerende Dunlop-produkter. Den 18. marts 1992 vedtog Kommissionen beslutning 92/261/EOEF om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85 (IV/32.290 ° Newitt/Dunlop Slazenger International m.fl., EFT L 131, s. 32). Det anfoeres i beslutningens tredje betragtning, at "i 1989 overtog AWS' ledelse virksomheden fra koncernen Buehrmann-Tetterode Nederland BV, som kontrollerede den, og gav virksomheden navnet All Weather Sports Benelux BV". Beslutningen indeholder i sin dispositive del blandt andet foelgende:
"Artikel 1
Dunlop Slazenger International Ltd har overtraadt EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1, idet virksomheden i sine forretningsforbindelser med sine kunder har indfoert et generelt eksportforbud for sine produkter med det formaal at beskytte sit net af eneforhandlere og har ivaerksat forskellige foranstaltninger for visse af produkterne (tennis- og squashbolde, tennisketsjere, golfudstyr) for at haandhaeve dette eksportforbud-leveringsstop, prismaessige afskraekningsforanstaltninger, maerkning og kontrol af eksporterede produkter, opkoeb af eksporterede produkter, diskriminatorisk anvendelse af officielle betegnelser.
All Weather Sports International BV har overtraadt artikel 85, stk. 1, ved, for saa vidt angaar Dunlop-produkterne, at have tilskyndet til og deltaget i gennemfoerelsen af disse foranstaltninger i Nederlandene.
...
Artikel 2
For de i artikel 1 beskrevne overtraedelser paalaegges Dunlop Slazenger International Ltd en boede paa 5 mio. ECU, og All Weather Sports Benelux BV (som har overtaget aktiverne i All Weather Sports BV) paalaegges en boede paa 150 000 ECU."
14 Paa denne baggrund har sagsoegeren anlagt denne sag, der er registreret paa Rettens Justitskontor den 22. maj 1992, til proevelse af Kommissionens beslutning.
15 Den skriftlige forhandling blev afsluttet den 13. november 1992 som foelge af, at replikken blev indgivet efter fristens udloeb. Paa sagsoegerens anmodning af 18. november 1992 og med Kommissionens samtykke af 24. november 1992 blev den skriftlige forhandling genaabnet ved Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 10. december 1992 og paa ny afsluttet den 8. marts 1993. Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten (Anden Afdeling) besluttet at indlede den mundtlige forhandling; den har anmodet parterne om at besvare et antal spoergsmaal og har anmodet sagsoegeren om at fremlaegge visse dokumenter. Under den mundtlige forhandling den 15. december 1993 har parterne afgivet mundtlige indlaeg og besvaret spoergsmaal fra Retten.
Parternes paastande
16 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:
° Artikel 2 i Kommissionens beslutning af 18. marts 1992 (IV/32.290 ° Newitt/Dunlop Slazinger International m.fl.) annulleres for saa vidt angaar sagsoegeren.
° Sagsoegte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
17 Kommissionen har nedlagt foelgende paastande:
° Frifindelse.
° Sagsoegeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Realiteten
18 Sagsoegeren har i staevningen anfoert, at selskabet har begraenset sig til at anfaegte forloebet af den administrative procedure for Kommissionen og vedtagelsen af den anfaegtede beslutning, for saa vidt selskabet derved er paalagt ansvaret for den paastaaede overtraedelse og en boede, samt de af Kommissionen anvendte kriterier ved fastsaettelsen af boedens stoerrelse.
19 Sagsoegeren har til stoette for sine paastande for det foerste gjort gaeldende, at artikel 2, stk. 1, sammenholdt med artikel 2, stk. 3, i Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Raadets forordning nr. 17 (EFT 1963-1964, s. 42) er tilsidesat. Sagsoegeren har anfoert, at Kommissionen har tilsidesat vaesentlige formforskrifter, idet den har paalagt sagsoegeren en boede uden direkte at tilstille virksomheden meddelelse om klagepunkter, idet denne meddelelse, som blev udfaerdiget i forbindelse med den anfaegtede procedure foerst blev meddelt sagsoegeren, efter at denne havde overtaget AWS' aktiver, og i hvert fald uden at give virksomheden mulighed for at blive hoert vedroerende spoergsmaalet om placeringen af ansvaret for den overtraedelse, som AWS haevdes at have begaaet. For det andet har sagsoegeren gjort gaeldende, at Kommissionen har tilsidesat traktatens artikel 85, stk. 1, og artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17, idet den har paalagt sagsoegeren ansvaret for den paastaaede overtraedelse og paalagt virksomheden en boede med utilstraekkelig begrundelse eller i hvert fald uden behoerigt at have begrundet den anfaegtede beslutning for saa vidt angaar sagsoegeren. Subsidiaert har sagsoegeren anfoert, at Kommissionen har tilsidesat artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17, idet den har anvendt urigtige kriterier ved beregningen af den boede, der er paalagt sagsoegeren.
20 Retten finder, at der foerst boer tages stilling til det anbringende, hvorved sagsoegeren bestrider, at den anfaegtede beslutning er tilstraekkeligt begrundet for saa vidt angaar sagsoegeren, og at proceduren, der foerte til vedtagelsen af denne beslutning, er lovlig.
Anbringendet om at beslutningen er utilstraekkeligt begrundet
Summarisk gennemgang af parternes soegsmaalsgrunde og vaesentligste argumenter
21 Sagsoegeren har for det foerste anfoert, at naar der ved en beslutning paalaegges en virksomhed en boede paa grundlag af en anden virksomheds adfaerd, maa begrundelsen klart vise den paagaeldende virksomhed, hvorfor den skal baere ansvaret for en overtraedelse, den ikke har begaaet. Sagsoegeren anfoerer, at den anfaegtede beslutning, der er i strid med Kommissionens praksis, hvorefter der i tilsvarende beslutninger altid har vaeret givet en udfoerlig begrundelse, ikke er tilstraekkeligt begrundet for saa vidt angaar sagsoegeren.
22 Sagsoegeren er af den opfattelse, at en simpel henvisning til, at denne har overtaget AWS' aktiver ikke er en tilstraekkelig begrundelse for at paalaegge sagsoegeren ansvaret for overtraedelsen, da en saadan overtagelse ikke betyder, at sagsoegeren automatisk kan ligestilles med AWS med henblik paa anvendelsen af traktatens artikel 85. Dernaest har sagsoegeren anfoert, at den grund, som ifoelge Kommissionen berettiger beslutningen om at paalaegge sagsoegeren ansvaret for overtraedelsen, alene er anfoert i den anfaegtede beslutnings dispositive del og ikke i betragtningerne, som i oevrigt kun indeholder en eneste saetning vedroerende virksomheden med en simpel faktisk oplysning, som ydermere er ukorrekt, idet Kommissionen forklarer, at AWS er blevet overtaget af sin egen ledelse, hvor der i realiteten alene er tale om overtagelse ° i oevrigt af sagsoegeren selv ° af selskabets aktiver, hvis anparter var ejet af AWS' ledelse paa dette tidspunkt.
23 For det andet har sagsoegeren anfoert, at identiteten af den virksomhed, som har begaaet den overtraedelse, der er grundlaget for boeden, ikke fremgaar klart af den anfaegtede beslutning. Sagsoegeren har i denne sammenhaeng anfoert, at Kommissionen i artikel 1 i beslutningens dispositive del har anfoert AWS International som ansvarlig for overtraedelsen af traktatens artikel 85, stk. 1, selv om dette selskab ikke er omtalt i oevrigt i beslutningen, og derefter i artikel 2 i den dispositive del, hvorefter sagsoegeren paalaegges en boede med den begrundelse, at virksomheden har overtaget aktiverne i AWS. Saafremt AWS International betragtes ° som Kommissionen mener ° som den, der har begaaet overtraedelsen, er den anfaegtede beslutning fuldstaendig blottet for begrundelse, baade for saa vidt angaar AWS International som sagsoegeren selv, naar sagsoegeren paalaegges ansvaret for handlinger, der ikke er praeciseret i den anfaegtede beslutning, alene paa grundlag af det forhold, at virksomheden har overtaget AWS' aktiver. Saafremt det derimod er sidstnaevnte selskab, Kommissionen anser for at vaere ansvarlig for overtraedelsen, er begrundelsen i den anfaegtede beslutning under alle omstaendigheder utilstraekkelig i forhold til sagsoegeren, naar Kommissionen ° selv om det accepteres, at den blotte overtagelse af AWS' aktiver fra et oekonomisk og juridisk synspunkt kunne begrunde sidestilling af sagsoegeren med dette selskab ° i alle tilfaelde ikke har anfoert, at dette er begrundelsen for at paalaegge selskabet en boede.
24 Kommissionen har anfoert, at i det oejeblik adressater for beslutninger vedroerende overtraedelse af traktatens artikel 85, stk. 1, er oekonomiske enheder, bestaaende af virksomheder og ikke af selskaber som juridiske personer, og den som i denne sag godtgoer med en rimelig begrundelse, at en virksomhed har begaaet en overtraedelse, er den ikke retligt forpligtet til i sin beslutning at uddybe grundene til, at den henvender sig til et bestemt selskab i denne virksomhed. I denne sag har sagsoegeren viderefoert de aktiviteter, som tidligere blev udoevet af selskaberne AWS og AWS International, efter at sagsoegeren overtog de to selskabers aktiver i henhold til aftalen af 17. april 1989, som er et klassisk eksempel paa en virksomhedsoverdragelse. Kommissionen er af den opfattelse, at det i lyset af det ringe omfang og den ukomplicerede karakter af denne overtagelse af aktiver og den deraf foelgende virksomhedsoverdragelse var unoedvendigt mere udfoerligt at begrunde, at sagsoegeren paalaegges ansvaret for overtraedelsen, i modsaetning til andre sager, hvor den i sine beslutninger har skullet tage stilling til meget praecise argumenter om placeringen af ansvaret for en overtraedelse.
25 Endelig har Kommissionen som svar paa et spoergsmaal fra Retten vedroerende det forhold, at den i artikel 1 i beslutningens dispositive del har anfoert AWS International som den, der har begaaet overtraedelsen, selv om den i artikel 2 i den dispositive del har henvist til AWS, forklaret, at denne forvirring skyldtes en skrivefejl, som skal rettes, idet begge selskaber boer anfoeres sideordnet i artikel 1 i den dispositive del, da begge er ansvarlige for den overtraedelse, som tilskrives sagsoegeren, der har overtaget deres aktiver og har fortsat driften af den virksomhed, som de tidligere drev sammen. Ifoelge Kommissionen er denne skrivefejl dog uden betydning for gyldigheden af artikel 2 i beslutningens dispositive del. Det forhold, at AWS ikke er naevnt i artikel 1 i den dispositive del, indebaerer ikke, at der opstaar tvivl om, hvem der har begaaet overtraedelsen, idet dette selskab for det foerste naevnes flere gange i beslutningen, og det for det andet er klart omtalt, baade i tredje betragtning og i artikel 2 i den dispositive del som vaerende det selskab, hvis aktiver sagsoegeren har overtaget.
Rettens bemaerkninger
26 Indledningsvis bemaerker Retten for det foerste, at begrundelsen for en beslutning, der indeholder et klagepunkt, skal goere det muligt for Retten at udoeve sin legalitetskontrol samt indeholde de oplysninger, der er noedvendige, for at den beroerte kan vide, om beslutningen hviler paa fornoedent grundlag, og for det andet at spoergsmaalet, om begrundelsen er tilstraekkelig, skal vurderes i lyset af den konkrete sags omstaendigheder, navnlig indholdet af den paagaeldende retsakt, indholdet af de anfoerte grunde og den interesse, som retsaktens adressater ° samt andre, der i henhold til traktatens artikel 173, stk. 2, maa anses for umiddelbart og individuelt beroert af retsakten ° kan have i begrundelsen (jf. Domstolens dom af 13.3.1985, forenede sager 296/82 og 318/82, Kongeriget Nederlandene og Leeuwarder Papierwarenfabriek BV mod Kommissionen, Sml. s. 809, af 20.3.1985, sag 41/83, Italien mod Kommissionen, Sml. s. 873, og af 19.9.1985, forenede sager 172/83 og 226/83, Hoogovens Groep mod Kommissionen, Sml. s. 2831). Det skal ligeledes bemaerkes, at en tilstraekkelig begrundelse, jf. ovennaevnte krav, klart og utvetydigt skal angive de betragtninger, som den faellesskabsmyndighed, der har udstedt den anfaegtede retsakt, har lagt til grund (Domstolens dom af 21.11.1991, sag C-269/90, Technische Universitaet Muenchen, Sml. I, s. 5469, praemis 26). Naar dernaest som i denne sag en beslutning om anvendelse af traktatens artikel 85 eller 86 er rettet til flere adressater og medfoerer et spoergsmaal om, hvem der baerer ansvaret for overtraedelsen, skal den indeholde en tilstraekkelig begrundelse i forhold til hver af adressaterne, navnlig i forhold til de af dem, som i henhold til beslutningen skal baere byrden for overtraedelsen.
27 Ved afgoerelsen af, om beslutningens begrundelse paa baggrund af kravene i den omtalte retspraksis er tilstraekkelig i forhold til sagsoegeren, bemaerkes, at det er ubestridt, at sagsoegeren i forbindelse med den administrative procedure for Kommissionen paaberaabte sig flere grunde til, at virksomheden ikke burde paalaegges ansvaret for den paastaaede overtraedelse. Det er ligeledes ubestridt, at Kommissionen paa dette trin i proceduren ikke, til trods for de indsigelser, den havde faaet forelagt, tog stilling til spoergsmaalet om, hvem ansvaret for den paastaaede overtraedelse skulle paalaegges. Det foelger heraf, at den anfaegtede beslutning, for at vaere tilstraekkeligt begrundet i forhold til sagsoegeren, skal indeholde en saa meget mere udfoerlig redegoerelse for de grunde, der berettiger til at paalaegge sagsoegeren ansvaret for overtraedelsen.
28 I denne sammenhaeng konstaterer Retten, at den anfaegtede beslutnings begrundelse vedroerende sagsoegerens ansvar for den paastaaede overtraedelse bestaar i for det foerste, at der i tredje betragtning til den anfaegtede beslutning er anfoert, at "... AWS' ledelse (overtog) virksomheden fra koncernen Buehrmann-Tetterode Nederland BV, som kontrollerede den, og gav virksomheden navnet All Weather Sports Benelux BV" og for det andet, at det i artikel 2 i den dispositive del naevnes, at sagsoegeren "har overtaget aktiverne i All Weather Sports BV". Retten maa derfor vurdere for det foerste, om beslutningens grunde kan retfaerdiggoere den dispositive del, og for det andet dennes relevans i forhold til sagsoegeren.
29 Vedroerende for det foerste tredje betragtning til beslutningen bemaerker Retten, at beslutningen som grundlag for at paalaegge sagsoegeren ansvar for overtraedelsen begraenser sig som naevnt ovenfor til at henvise til opkoebet af AWS og til det forhold, at selskabet ved denne lejlighed overtog sagsoegerens navn, dvs. "All Weather Sports Benelux BV". En saadan begrundelse ser saaledes bort fra to omstaendigheder, som sagsoegeren har anfoert, nemlig for det foerste at selskaberne AWS og AWS International fortsat bestaar som juridiske personer under de nye navne "BT Sports" og "BT Sports International", og for det andet at de stadig som foer afhaendelsen af aktiverne tilhoerer Buehrmann-Tetterode-koncernen.
30 Hertil skal Retten bemaerke, at for at det i en kommissionsbeslutning ° som i sin begrundelse begraenser sig til at udpege den retlige enhed, der bestod foer tidspunktet for opkoebet af enhedens aktiver, som den, der har begaaet overtraedelsen ° lovligt kan paalaegges erhververen af virksomheden ansvaret for en overtraedelse, er det noedvendigt, at der hverken er tvist om identiteten af den retlige enhed, der er retssuccessor for den, der har begaaet overtraedelsen, eller om, at den enhed, hvis forhold gav anledning til sagen, faktisk har viderefoert de aktiviteter, som den paagaeldende virksomhed udoevede (jf. Domstolens dom af 28.3.1984, forenede sager 29/83 og 30/83, CRAM og Rheinzink mod Kommissionen, Sml. s. 1679, praemis 6 ff.). Dette er ikke tilfaeldet i denne sag, hvor den enhed, der har udfoert de anfaegtede handlinger, fortsat bestaar, jf. ovenfor, som juridisk person, selv om den erhvervsmaessige aktivitet, den udoevede foer afhaendelsen af aktiverne, nu udoeves af en anden retlig enhed.
31 Herefter finder Retten, at Kommissionen ° naar sagsoegeren praecist og omhyggeligt har bestridt identiteten af den virksomhed, der boer paalaegges ansvaret for overtraedelsen ° ikke med foeje kan paaberaabe sig, at de faktiske og retlige oplysninger i sagen er saa enkle, at det er unoedvendigt med en mere udfoerlig begrundelse for at retfaerdiggoere den anfaegtede beslutnings utilstraekkelige begrundelse, saaledes som den fremgaar af gennemgangen af den anfaegtede beslutnings tredje betragtning. Det foelger heraf, at naar den dispositive del af den anfaegtede beslutning laeses i lyset af de betragtninger, der begrunder den, navnlig beslutningens tredje betragtning, kan denne ikke i sig selv begrunde, at sagsoegeren paalaegges ansvaret for overtraedelsen.
32 Vedroerende for det andet vurderingen af, hvor relevant i forhold til sagsoegeren den begrundelse er, der er indeholdt i den anfaegtede beslutnings dispositive del konstaterer Retten, hvilket ogsaa er fremfoert af sagsoegeren, at selv om den anfaegtede beslutning i sine grunde udpeger AWS som den, der har begaaet overtraedelsen, udpeger den i artikel 1 i den dispositive del derimod AWS International som den, der har begaaet overtraedelsen, idet ansvaret i den dispositive dels artikel 2 for de "i artikel 1 beskrevne" overtraedelser paalaegges sagsoegeren med den begrundelse, at denne har overtaget aktiverne i AWS. Kommissionen kan imidlertid ikke i artikel 2 i den dispositive del lovligt paalaegge sagsoegeren ansvaret for en overtraedelse, som sagsoegeren ubestridt ikke har begaaet, jf. den dispositive dels artikel 1, alene med den begrundelse, at sagsoegeren har overtaget aktiverne i et selskab, der ikke er beskrevet i den dispositive dels artikel 1 som den, der har begaaet den paastaaede overtraedelse.
33 For det tredje har Kommissionen ganske vist under den mundtlige forhandling gjort gaeldende, at uoverensstemmelsen i betegnelsen af de selskaber, der henvises til henholdsvis i artikel 1 og 2 i den dispositive del, skyldes en skrivefejl, og at artikel 1 foruden AWS International burde have omtalt selskabet AWS, da begge selskaber er beroert af den paastaaede overtraedelse, og da det er AWS, der i den anfaegtede beslutnings betragtninger er udpeget som den, der har begaaet overtraedelsen.
34 Retten finder, at naar der er tale om det vaesentlige spoergsmaal at identificere den, der har begaaet overtraedelsen, eller beslutningens adressater, maa en paastaaet skrivefejl, saafremt det antages, at den foreligger, kunne godtgoeres af Kommissionen med tilstraekkelig sikkerhed. Dette er ikke tilfaeldet i denne sag, hvor for det foerste dette argument, jf. ovenfor, er fremfoert foerste gang paa det afsluttende trin af bevisoptagelsen i sagen, og hvor for det andet Kommissionen har undladt at tilstille sagsoegeren en behoerigt udformet berigtigelse fra den, der har udstedt retsakten. Dette gaelder saa meget desto mere i denne sag, hvor den paastaaede skrivefejl for det foerste angaar selve den dispositive del af den anfaegtede beslutning og dermed den del af retsakten, som direkte vedroerer raekkevidden af de retsundergivnes eventuelle forpligtelser eller rettigheder i henhold til den paagaeldende retsakt, og for det andet selve identiteten af beslutningens adressater og dermed spoergsmaalet om, hvem der skal baere ansvaret for den paastaaede overtraedelse og den oekonomiske byrde af den paalagte boede, hvilket kraever en ubetinget respekt for princippet om retssikkerhed, som er et grundlaeggende princip i Faellesskabets retsorden (jf. tilsvarende Rettens dom af 27.2.1992, forenede sager T-79/89, T-84/89, T-85/89, T-86/89, T-89/89, T-91/89, T-92/89, T-94/89, T-96/89, T-98/89, T-102/89 og T-104/89, BASF m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 315). Kommissionens argument om, at den anfaegtede beslutning er behaeftet med en skrivefejl, kan derfor ikke tiltraedes. Under alle omstaendigheder og paa baggrund af det ovenfor anfoerte, har dette argument ikke medfoert aendringer i Rettens vurdering af den anfaegtede beslutnings begrundelse.
35 Det foelger heraf, at anbringendet om, at Kommissionen i forhold til sagsoegeren ikke har begrundet den anfaegtede beslutning, maa tages til foelge.
36 Artikel 2 i den anfaegtede beslutning maa derfor, uden at der er grund til at tage stilling til de oevrige anbringender i staevningen, annulleres, for saa vidt den angaar sagsoegeren.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
37 I henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der nedlagt paastand herom. Da sagsoegeren har nedlagt paastand herom, boer Kommissionen derfor doemmes til at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
RETTEN (Anden Afdeling)
1) Artikel 2 i Kommissionens beslutning 92/261/EOEF af 18. marts 1992 om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85 (IV/32.290 ° Newitt/Dunlop Slazenger International m.fl.) annulleres, for saa vidt den paalaegger sagsoegeren ansvaret for den i artikel 1 i beslutningen omhandlede overtraedelse og paalaegger denne en boede.
2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.