61990CJ0121_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 24. april 1990, indgaaet til Domstolen den 26. april s.aa., har Kantongerecht, Beetsterzwaag (Nederlandene), i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 stillet to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 7, stk. 1, nr. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 (EFT L 139, s. 12).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en tvist mellem Jeen Lolkes Posthumus og Rinze og Anne Oosterwoud. De sidstnaevnte driver i henhold til en forpagtningsaftale en kvaegopdraetningsbedrift; de raader i kraft heraf over en referencemaengde paa 145 430 kg maelk i henhold til ordningen for tillaegsafgifter paa maelk. Den 25. marts 1982 koebte Posthumus en parcel paa ca. 2,4 ha, som hoerer til den bortforpagtede bedrift. Rinze og Anne Oosterwoud' s forpagtningsaftale vedroerende denne parcel blev dernaest opsagt, og parcellen blev inddraget i Posthumus' egen bedrift.
3 Under den sag, som han har anlagt ved Kantongerecht, Beetsterzwaag, har Posthumus i det vaesentlige nedlagt paastand om, at Rinze og Anne Oosterwoud doemmes til at overfoere den til den paagaeldende parcel hoerende referencemaengde til ham, subsidiaert at betale ham erstatning.
4 Kantongerecht, Beetsterzwaag, fandt, at sagens afgoerelse afhang af fortolkningen af artikel 7, stk. 1, nr. 2, i forordning nr. 1546/88, og den udsatte derfor sagen og stillede i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Skal artikel 7, stk. 1, nr. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88, hvori det bl.a. bestemmes, at den tilsvarende referencemaengde ved bortforpagtning - hvorved ligeledes forstaas ophoer af bortforpagtning - af en eller flere dele af en bedrift fordeles i forhold til de arealer, der anvendes til maelkeproduktionen, fortolkes saaledes, at saafremt medlemsstaten ikke har fastsat noget andet objektivt kriterium og heller ikke har gjort brug af bestemmelsen i artikel 7, stk. 4, i Raadets forordning nr. 857/84, skal den kvaegopdraetter, som fortsaetter sin bedrift, men som foelge af forpagtningens ophoer mister brugsretten til nogle parceller jord, eventuelt mod en godtgoerelse, afstaa en del af referencemaengden efter forholdet mellem det areal, der skal afstaas, og det samlede areal, der hoerer til bedriften, uden at der skal tages hensyn til de bedriftsbygninger (stalde), som han ejer eller forpagter fra en tredjemand?
2) Skal der ved de objektive kriterier, som fastsaettes af medlemsstaterne, forstaas kriterier, som er baseret paa verificerbare faktiske omstaendigheder som f.eks. tilstedevaerende bygninger, jord, arbejdskraft og maskiner eller lignende?"
5 Hvad naermere angaar hovedsagens faktiske omstaendigheder, de relevante faellesskabsbestemmelser samt retsforhandlingernes forloeb og de indlaeg, der er indgivet for Domstolen, henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Det foerste spoergsmaal
6 Det foerste spoergsmaal gaar i det vaesentlige ud paa, om artikel 7, stk. 1, nr. 2, i forordning nr. 1546/88 skal fortolkes saaledes, at naar en medlemsstat ikke har fastsat andre objektive kriterier i denne bestemmelses forstand og heller ikke har gjort brug af bestemmelsen i artikel 7, stk. 4, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13), som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 590/85 af 26. februar 1985 (EFT L 68, s. 1) skal den referencemaengde, der svarer til bedriften, saafremt en del af bedriften overdrages, fordeles mellem de beroerte erhvervsdrivende alene paa grund af de arealer, der anvendes til maelkeproduktion, eller om der ligeledes kan tages hensyn til andre omstaendigheder, f.eks. bygninger, der hoerer til bedriften.
7 Indledningsvis bemaerkes, at artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 590/85 bestemmer, at "i tilfaelde af salg, bortforpagtning eller overdragelse ved arv af en bedrift overfoeres den tilsvarende referencemaengde helt eller delvis til koeberen, forpagteren eller arvingen ifoelge betingelser, der skal fastsaettes". Imidlertid bestemmer samme artikel stk. 4, at "ved forpagtningskontrakts udloeb uden adkomst for den nye forpagter til at viderefoere forpagtningen paa samme betingelser kan medlemsstaterne bestemme, at den referencemaengde, der svarer til den bedrift, der er omfattet af forpagtningskontrakten, helt eller delvis stilles til raadighed for den afgaaende forpagter, hvis denne oensker at fortsaette maelkeproduktionen".
8 Betingelserne for anvendelse af de naevnte bestemmelser er bl.a. fastsat ved artikel 7 i forordning nr. 1546/88, som i stk. 1, nr. 2, bestemmer, at "ved salg, bortforpagtning eller overdragelse ved arv af en eller flere dele af en bedrift fordeles den tilsvarende referencemaengde mellem de producenter, som overtager bedriften, i forhold til de arealer, der anvendes til maelkeproduktionen, eller paa grundlag af andre objektive kriterier, som fastsaettes af medlemsstaterne".
9 En sammenligning af de forskellige sproglige versioner af artikel 7, stk. 1, nr. 2, i forordning nr. 1546/88 viser, at medlemsstaterne frit kan fastsaette forskellige kriterier, blot de er objektive, for fordelingen af de referencemaengder, der hoerer til bedrifter, hvoraf kun en del overdrages, men at for saa vidt de ikke har gjort brug af denne mulighed og heller ikke har gjort brug af bestemmelsen i artikel 7, stk. 4, i forordning nr. 857/84, skal denne fordeling ske strengt i forhold til stoerrelsen af den paagaeldende bedrifts respektive arealer, som anvendes til maelkeproduktion, herunder arealer med bygninger, uden at der kan tages hensyn til det omfang, i hvilket de forskellige arealer har bidraget til bedriftens samlede maelkeproduktion.
10 Denne fortolkning, som er baseret paa ordlyden af de paagaeldende bestemmelser, er i overensstemmelse med disses formaal. Artikel 7, stk. 1, nr. 2, i forordning nr. 1546/88 har nemlig til formaal, bortset fra undtagelser der udtrykkeligt fastsaettes af medlemsstaterne, at der fastsaettes klare og praecise regler for at sikre baade retssikkerheden og ordningens effektivitet, og at de nationale myndigheders anvendelse af disse regler ikke forudsaetter noget frit skoen.
11 Af disse grunde vil det foerste spoergsmaal vaere at besvare med, at artikel 7, stk. 1, nr. 2, i Kommissionens forordning nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c, i forordning (EOEF) nr. 804/68, skal fortolkes saaledes, at naar en medlemsstat ikke har fastsat andre objektive kriterier som omhandlet i denne bestemmelse og heller ikke har gjort brug af bestemmelsen i artikel 7, stk. 4, i Raadets forordning nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 590/85 af 26. februar 1985, skal den referencemaengde, der svarer til bedriften, i tilfaelde af overfoersel af en del af bedriften fordeles mellem de paagaeldende erhvervsdrivende alene paa grundlag af de arealer, der anvendes til maelkeproduktionen, uden at der kan tages hensyn til andre omstaendigheder, herunder de bygninger, der hoerer til bedriften.
Det andet spoergsmaal
12 Det andet spoergsmaal gaar ud paa at fastsaette raekkevidden af begrebet "objektive kriterier" i den betydning, der forudsaettes i artikel 7, stk. 1, nr. 2, i forordning nr. 1546/88.
13 Herved bemaerkes, at udtrykket "objektive kriterier" efter dette udtryks almindelige betydning, betragtet i den sammenhaeng, hvori det indgaar, blot sigter til objektivt konstaterbare kriterier, som er fastsat generelt og paa forhaand, og som er uafhaengige af de paagaeldende erhvervsdrivendes vilje. Saadanne kriterier skal, som den britiske regering med rette har anfoert, vaere knyttet til de karakteristiske traek ved den paagaeldende bedrift eller ved den landbrugsvirksomhed, der udoeves paa denne. Heraf foelger, at en national lovgivning som den paagaeldende nederlandske lov, som i foerste raekke lader det bero paa en faelles aftale mellem de beroerte parter at fastsaette de naermere betingelser for en overfoersel af referencemaengden i tilfaelde af overdragelse af bedriften, og som kun subsidiaert bestemmer, at referencemaengden i mangel af en saadan aftale fordeles af domstolene i forhold til de arealer, der anvendes til maelkeproduktionen, ikke kan anses for at fastsaette "objektive kriterier".
14 Af disse grunde vil det andet spoergsmaal vaere at besvares med at begrebet "objektive kriterier" i artikel 7, stk. 1, nr. 2, i forordning nr. 1546/88 sigter til objektivt konstaterbare kriterier, som er fastsat generelt og paa forhaand, og som er uafhaengige af de paagaeldende erhvervsdrivendes vilje, og som tager hensyn til de karakteristiske traek ved den paagaeldende bedrift eller ved den landbrugsvirksomhed, der udoeves paa denne.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
15 De udgifter, der er afholdt af den nederlandske og den britiske regering samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt den af Kantongerecht, Beetsterzwaag, ved kendelse af 24. april 1990, for ret:
1) Artikel 7, stk. 1, nr. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68, skal fortolkes saaledes, at naar en medlemsstat ikke har fastsat andre objektive kriterier som omhandlet i denne bestemmelse og heller ikke har gjort brug af bestemmelsen i artikel 7, stk. 4, i Raadets forordning nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 590/85 af 26. februar 1985, skal den referencemaengde, der svarer til bedriften, i tilfaelde af overdragelse af en del af bedriften fordeles mellem de paagaeldende erhvervsdrivende alene paa grundlag af de arealer, der anvendes til maelkeproduktionen, uden at der kan tages hensyn til andre omstaendigheder, herunder de bygninger, der hoerer til bedriften.
2) Begrebet "objektive kriterier" i artikel 7, stk. 1, nr. 2, i forordning nr. 1546/88 sigter til objektivt konstaterbare kriterier, som er fastsat generelt og paa forhaand, og som er uafhaengige af de paagaeldende erhvervsdrivendes vilje og som tager hensyn til de karakteristiske traek ved den paagaeldende bedrift eller ved den landbrugsvirksomhed, der udoeves paa denne.