62006CC0175
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 18. juulil 2007 (
1
)
Kohtuasi C-175/06
Alessandro Tedesco
versus
Tomasoni Fittings Srl
ja
RWO Marine Equipment Ltd
„Registrist kustutamine”
I. Sissejuhatus
1.
Itaalia õigus tunneb intellektuaalomandi õiguste rikkumise tõendamiseks tõhusat tõendite tagamise ja kogumise viisi. Õiguse valdaja palvel võib pädev kohus anda juba enne põhikohtuasjas hagi esitamist ja vastaspoolt ära kuulamata korralduse koostada õigust väidetavalt rikkunud eseme „kirjeldus” (descrizione). Kirjelduse koostab kohtutäitur, kes kaasab vajaduse korral eksperdi, esemega tutvub, selle dokumenteerib ning võib asjaomased dokumendid ja näidised arestida.
2.
Tribunale Civile di Genova edastas õigusabitaotluse Ühendkuningriigi pädevale asutusele palvega koguda vajalikke tõendeid Ühendkuningriigi territooriumil asuva tõendusmaterjali osas. Taotluse saanud kohus lükkas taotluse siiski tagasi põhjendusega, et seda liiki meetmed ei ole tema praktikaga kooskõlas.
3.
Tribunale palub oma eelotsusetaotlusega selgitada, kas niisugust meedet nagu kirjeldus Itaalia õiguse kohaselt saab käsitleda tõendite kogumisena, mida võib ühe liikmesriigi kohus taotleda teise liikmesriigi kohtult, tuginedes nõukogu 28. mai 2001. aasta määrusele (EÜ) nr 1206/2001 liikmesriikide kohtute vahelise koostöö kohta tõendite kogumisel tsiviil- ja kaubandusasjades. (
2
)
4.
Liikmesriikide märkustest ilmneb, et liikmeriikide õigusnormid käsitlevad erinevalt küsimust, milliseid nõudeid tuleb esitada tõendite kogumisele ja millist ülesannet täidavad seejuures kohtud. Eeltoodust tulenevalt lahknevad arusaamad ka selles, kuidas kohaldada määrust nr 1206/2001, mida Euroopa Kohus peab käesoleval juhul esmakordselt tõlgendama.
II. Õiguslik raamistik
A. Rahvusvahelised konventsioonid
5.
18. märtsi 1970. aasta Haagi konventsioon kaubandus- või tsiviilasjades välismaal tõendite kogumise kohta (edaspidi „Haagi konventsioon”) kehtib ainult Euroopa Liidu üheteistkümnes liikmesriigis, sh Itaalias ja Ühendkuningriigis. (
3
) Haagi konventsiooni artikkel 1 kõlab järgnevalt:
„1.   Tsiviil- või kaubandusasjades võib osalisriigi kohus oma riigi õigusaktide kohaselt taotleda teise osalisriigi pädevalt asutuselt tõendite kogumist või mõne muu protsessitoimingu tegemist.
2.   Taotlust võib esitada üksnes alustatud või kavandatavas kohtuasjas kasutatava tõendi saamiseks.
3.   Väljend „muu protsessitoiming” ei hõlma ei kohtudokumentide kättetoimetamist ega hagi tagamise või täitetoiminguid.”
6.
Intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu (edaspidi „TRIPS-leping”) (
4
) artikkel 50 sätestab intellektuaalomandiõiguse rikkumise ajutised meetmed:
„1.   Kohtuorganitel on õigus määrata kiireid ja tõhusaid ajutisi meetmeid:
a)
takistamaks mis tahes intellektuaalomandiõiguse rikkumise esinemist ning eriti vältimaks kaupade, sealhulgas imporditud kaupade pääsu nende jurisdiktsiooni all olevasse kaubandusse vahetult pärast tollivormistust;
b)
säilitamaks väidetava rikkumisega seotud asjakohaseid tõendeid.
2.   Kohtuorganitel on õigus võtta vajaduse korral ajutisi meetmeid inaudita altera parte, eriti kui mis tahes viivitus tõenäoliselt tekitaks õiguse valdajale korvamatut kahju või kui on ilmne tõendite hävitamise oht.
[…]”
B. Ühenduse õigus
7.
Määrus nr 1206/2001 (
5
) on artikli 21 alusel Haagi konventsiooni suhtes ülimuslik ja selle reguleerimisala on sätestatud artiklis 1 järgmiselt:
„1.   Käesolevat määrust kohaldatakse tsiviil- ja kaubandusasjades, kui liikmesriigi kohus kooskõlas kõnealuse riigi õigusaktidega:
a)
palub teise liikmesriigi pädeval kohtul tõendeid koguda; või
b)
taotleb võimalust koguda tõendeid vahetult teises liikmesriigis.
2.   Taotlust ei saa esitada selliste tõendite saamiseks, mis ei ole mõeldud kasutamiseks kas alustatud või kavandatavas kohtumenetluses.
[…]”
8.
Kõnealuse määruse teine peatükk reguleerib taotluste esitamist ja rahuldamist. Selle olulised sätted on järgmised:
„Artikkel 4
Taotluse vorm ja sisuTaotluse esitamisel kasutatakse lisas toodud vormi A või vajaduse korral vormi I. Taotlus peab sisaldama järgmisi andmeid:
a)
taotlev ja vajaduse korral taotluse saanud kohus;
b)
menetluse poolte ja võimalike esindajate nimed ja aadressid;
c)
kohtuasja liik ja sisu ning lühikokkuvõte;
d)
kavandatava tõenditekogumise kirjeldus;
e)
kui taotluse eesmärk on isiku ülekuulamine:
—
ülekuulatavate isikute aadressid,
—
ülekuulatavatele isikutele esitatavad küsimused või nende asjaolude kirjeldus, millega seoses neid üle kuulatakse,
—
vajaduse korral viide õigusele ütluste andmisest keelduda, vastavalt taotleva kohtu liikmesriigi õigusaktidele,
—
võimalik nõue, et ülekuulamine toimub vande all või vannet asendava kinnituse alusel, ja selleks vajadusel kasutatav erivorm,
—
vajaduse korral muu teave, mida taotlev kohus vajalikuks peab;
f)
kui taotletakse muud liiki tõendite esitamist, uuritavad dokumendid või muud esemed;
g)
vajaduse korral artikli 10 lõigete 3 ja 4 ning artiklite 11 ja 12 kohased taotlused ning nende kohaldamiseks vajalik teave.
[…]
Artikkel 7
Taotluse vastuvõtmine
1.   Seitsme päeva jooksul alates taotluse vastuvõtmisest saadab taotluse saanud pädev kohus taotlevale kohtule kättesaamistõendi, kasutades lisas toodud vormi B. Kui taotlus ei vasta artiklites 5 ja 6 sätestatud tingimustele, kirjutab taotluse saanud kohus kättesaamistõendile sellekohase märkuse.
2.   Kui lisas toodud vormi A kasutades esitatud ja artiklis 5 sätestatud tingimustele vastava taotluse rahuldamine ei kuulu selle kohtu pädevusse, kellele see edastati, saadab viimane taotluse oma liikmesriigi pädevale kohtule ja teatab sellest taotlevale kohtule, kasutades lisas toodud vormi A.
[…]
Artikkel 10
Üldsätted taotluse rahuldamise kohta
[…]
2.   Taotluse saanud kohus rahuldab taotluse vastavalt oma liikmesriigi õigusaktidele.
3.   Taotlev kohus võib lisas toodud vormi A kasutades nõuda taotluse rahuldamist vastavalt oma liikmesriigi õigusaktidega ettenähtud erimenetlusele. Taotluse saanud kohus peab selle nõude täitma, välja arvatud juhul, kui kõnealune menetlus ei vasta taotluse saanud liikmesriigi õigusaktidele või kui esinevad märkimisväärsed praktilised raskused. Kui taotluse saanud kohus ühel nimetatud põhjustest kõnealusele nõudele ei vasta, teatab ta sellest taotlevale kohtule, kasutades lisas toodud vormi E.
Artikkel 13
Sunnimeetmed
[…]
Vajaduse korral kohaldab taotluse saanud kohus taotlust rahuldades asjakohaseid sunnimeetmeid sellistel juhtudel ja sellisel määral, mis on ette nähtud taotluse saanud kohtu liikmesriigi õigusaktidega siseriiklike asutuste või ühe asjaomase poole samal eesmärgil esitatud taotluse rahuldamise puhul.
Artikkel 14
Taotluse rahuldamisest keeldumine
[…]
2.   Lisaks lõikes 1 sätestatud põhjustele võib taotluse rahuldamisest keelduda ainult juhul, kui:
a)
taotlus ei kuulu artikli 1 kohaselt käesoleva määruse reguleerimisalasse;
b)
taotluse rahuldamine vastavalt taotluse saanud kohtu liikmesriigi õigusaktidele ei kuulu kohtu pädevusse;
[…]
3.   Taotluse saanud kohus ei või taotluse rahuldamisest keelduda üksnes põhjusel, et tema liikmesriigi õigusaktide kohaselt on selle liikmesriigi kohtul kõnealuses küsimuses ainupädevus või selle liikmesriigi õigusaktid ei anna selles küsimuses hagemisõigust.
[…]”
9.
Lisaks tuleb viidata Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivile 2004/48/EÜ intellektuaalomandi õiguste jõustamise kohta (
6
) (edaspidi „direktiiv 2004/48”). Nimetatud direktiiv, mille liikmesriigid pidid üle võtma 29. aprilliks 2006, (
7
) näeb II peatükis ette menetlused ja õiguskaitsevahendid intellektuaalomandi õiguste jõustamiseks. Direktiivi artikkel 7 sätestab:
„1.   Liikmesriigid tagavad, et ka enne kohtuasja sisulise menetlemise alustamist võivad pädevad kohtuasutused osapoole palvel, kes on esitanud piisavaid tõendeid, et tema intellektuaalomandi õigust on rikutud või rikutakse, nõuda kiireid ja tõhusaid ajutisi meetmeid väidetava rikkumise olulise tõendusmaterjali säilitamiseks, mis on kaitse all konfidentsiaalse teabena. Nimetatud meetmed võivad sisaldada detailset kirjeldust koos näidiste või ilma nendeta või õigusi rikkuva kauba füüsilist arestimist ning sobivatel juhtudel õigusi rikkuva kauba tootmise ja/või levitamisega seonduvat materjali, seadmeid ja dokumente. Kõnealused meetmed võetakse vajaduse korral tarvitusele vastaspoolt ära kuulamata, eriti sellistel juhtudel, kui mis tahes viivitus võib põhjustada õiguste valdajale korvamatut kahju või on tõendusmaterjali hävitamise põhjendatud oht.
Kui ajutised meetmed on võetud vastaspoolt ära kuulamata, tuleb mõjutatud pooltele sellest viivitamata teatada hiljemalt pärast meetmete täideviimist. Mõjutatud osapoolte taotlusel vaadatakse kohtuasi, mille käigus on õigus anda seletusi, uuesti läbi, et otsustada mõistliku ajavahemiku jooksul pärast meetmetest teatamist, kas need meetmed tuleb muuta, tühistada või kinnitada.
[…]”
C. Siseriiklik õigus
10.
Codice della Proprietà Industriale (edaspidi „CPI”) (
8
) reguleerib muu hulgas intellektuaalomandi kohtulikku kaitset. CPI artikkel 128 näeb ette, et õiguse valdaja võib nõuda tema õigusi rikkuva eseme kirjelduse (descrizione) koostamist. Kirjeldus hõlmab tõendeid väidetava rikkumise ja selle ulatuse kohta. Põhikohtuasja menetlev kohus annab korralduse kirjelduse koostamiseks määrusega, mis ei kuulu edasikaebamisele. Kohus määrab kindlaks konfidentsiaalse teabe kaitsmise meetmed ja võib anda ka volitused näidiste arestimiseks. Vastaspoolt ei pea ära kuulama, kui see ohustab kohtu korralduse täitmist. Juhul kui taotlus kirjelduse koostamiseks on esitatud enne põhikohtuasjas hagi esitamist, määrab kohus hagi esitamise tähtajaks kuni 30 päeva.
11.
CPI artikli 129 alusel võib õiguse valdaja lisaks nõuda oma õigust rikkuva kauba arestimist.
12.
CPI artikkel 130 näeb muu hulgas ette, et kirjelduse koostab ja arestimise teostab kohtutäitur – vajadusel eksperdi kaasabil – kasutades tehnilisi seadmeid nagu fotoaparaat jm abivahendeid. Taotluse esitaja, tema esindajad või tema määratud tehnikud võivad saada volituse meetmete võtmisel osaleda.
III. Asjaolud ja eelotsuse küsimused
13.
A. Tedesco esitas 21. märtsil 2005 Tribunale Civile di Genovale CPI artiklite 128 ja 130 alusel taotluse kirjelduse koostamiseks Genovas asuva äriühingu Tomasoni Fittings srl (edaspidi „Tomasoni”) ja Ühendkuningriigis Essexis asuva äriühingu RWO (Marine Equipment) Ltd (edaspidi „RWO”) suhtes.
14.
A. Tedesco väitel on ta vöösüsteemi leiutaja ja on esitanud oma leiutise kaitsmiseks patenditaotluse. Äriühing RWO, kes tegutseb Itaalias turustusettevõtja Tomasoni kaudu, on turule toonud tehniliste tunnuste poolest hageja patenditaotluses kirjeldatud tootega identse vöösüsteemi.
15.
Tribunale Civile di Genova andis 5. mail 2005 vastaspoolt ära kuulamata korralduse koostada väidetavalt õigusi rikkuva toote kirjeldus. Kirjeldus koostati kõigepealt Itaalias äriühingus Tomasoni. Tuginedes määrusele nr 1206/2001, esitas kohus 20. juunil 2005 taotluse Senior Master of the Queen’s Bench Division of the Supreme Court of England and Wales’i büroole. Taotluse saanud kohus pidi kooskõlas Itaalia õigusega koostama RWO toote vastava kirjelduse RWO äriruumides.
16.
Kirjeldus pidi hõlmama ka muid tõendeid etteheidetud käitumise kohta: arveid, saatelehti, tellimusi, pakkumusi, reklaamimaterjale, andmeid arvutiarhiividest ja tollidokumente, kusjuures see loetelu on näitlik, mitte ammendav. Lisaks sellele lubas Tribunale kõigi tehniliste vahendite kasutamist, eksperdi kaasamist ja üksikesemete võtmist näidisteks. Nimetatud toimingud pidid piirduma asjaolude selgitamiseks vajalikuga. Kohus keelas taotlejal ja tema esindajal või tehnikul kogutud materjalidega tutvuda.
17.
Senior Master keeldus kirjelduse koostamisest mitteametliku kirjaga põhjendusel, et asjaolude selgitamine ning esemete ja dokumentide arestimine ei vasta Senior Masteri ametnike praktikale ja et toimingut ei saa läbi viia vastastikuse õigusabi korras.
18.
Seepeale esitas Tribunale Civile di Genova 14. märtsi 2006. aasta määrusega Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused.
„a)
Kas Codice Italiano della Proprietà Industriale e Intellettuale (Itaalia tööstus- ja intellektuaalomandi seadustik) artiklitele 128 ja 130 tuginevat taotlust kirjelduse koostamiseks vastavalt käesolevas kohtuasjas eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt ettekirjutatud tingimustele võib nõukogu 28. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1206/2001 (liikmesriikide kohtute vahelise koostöö kohta tõendite kogumisel tsiviil- ja kaubandusasjades) tähenduses ja sõnastuse kohaselt käsitada „tõendite kogumise” meetmena, mille puhul ühe liikmesriigi kohus võib nimetatud määruse alusel paluda teise liikmesriigi pädeval kohtul koguda tõendeid?
b)
Kui vastus on jaatav, siis kas juhul, kui kirjelduse koostamise taotlus on puudulik või ei vasta määruse artiklis 4 sätestatud tingimustele, on taotluse saanud kohtul kohustus,
—
saata kättesaamistõend määruse artiklis 7 sätestatud tähtajaks ja vormis;
—
teatada taotluse võimalikust puudulikkusest, et võimaldada taotleval kohtul oma taotlust täiendada ja/või kohandada?”
19.
Euroopa Kohtus toimunud menetluses esitasid A. Tedesco, Itaalia, Soome, Rootsi, Sloveenia, Kreeka ja Hispaania valitsus, Iirimaa, Ühendkuningriigi valitsus ning Euroopa Ühenduste Komisjon kirjalikke ja suulisi märkusi.
IV. Hinnang
A. Eelotsusetaotluse vastuvõetavus
20.
Tribunale Civile di Genova eelotsusetaotlus puudutab EÜ artikli 61 punkti c ja artikli 67 lõike 1 alusel vastu võetud määruse nr 1206/2001 tõlgendamise küsimusi. EÜ artikli 68 lõike 1 kohaselt on asutamislepingu neljanda jaotise raames vastuvõetavad ainult selliste siseriiklike kohtute eelotsusetaotlused, kelle otsuste peale ei saa siseriikliku õiguse järgi edasi kaevata. Komisjon ja Hispaania valitsus kahtlevad, kas käesoleval juhul on nimetatud tingimus täidetud.
21.
EÜ artikli 234 kolmandat lõiku puudutava kohtupraktika kohaselt sõltub viimase astme kohtuks liigitamine konkreetsest lähenemisviisist, st ka madalamate astmete kohtud, mille otsuste peale ei saa konkreetses menetluses edasi kaevata, on EÜ artikli 234 kolmanda lõigu tähenduses viimase astme kohtud. (
9
) Siseriiklike kohtute kohustus saata asi edasi Euroopa Kohtusse peab tagama ühenduse õiguse ühtse tõlgendamise ja kohaldamise ning eelkõige takistama liikmesriigis ühenduse õigusega vastuolus olevate õigusnormide kujunemist. (
10
) Kirjeldatud oht tekiks ka siis, kui viimase astme kohtud võiksid konkreetsel juhul lahendada ühenduse õigust puudutava vaidlusküsimuse, ilma et oleks vaja pöörduda Euroopa Kohtu poole.
22.
Eeltoodud põhimõtted kehtivad eelkõige EÜ artikli 68 lõike 1 raames, sest selle alusel saavad ainult viimase astme kohtud esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimusi. Nimetatud õiguse omistamine ainult viimase astme kohtutele tekitab raskusi just seoses määrusega nr 1206/2001, mis sätestab õigusabi tõendite kogumisel. Asjaolude tuvastamine on üldjuhul madalama astmee kohtute ja mitte viimase astme kohtu ülesanne. Et võimaldada määruse nr 1206/2001 tõlgendamist Euroopa Kohtus, ei tohi viimase astme kohtu mõistet EÜ artikli 68 lõike 1 tähenduses tõlgendada liiga kitsalt. Eelkõige ei tohi eelotsusetaotluse esitamise õigust omistada ainult kõrgeima astme kohtutele.
23.
Tribunale Civile di Genova rahuldas põhikohtuasjas kirjelduse koostamise taotluse. Asjaomase menetluse puhul on tegemist tõendite tagamise või kogumise meetmega, milleks antakse korraldus määrusega, mis ei kuulu edasikaebamisele. (
11
)
24.
Komisjon esitab siiski vastuväite, et kirjelduse koostamise korraldamise menetlus on ka taotluse osalise rahuldamise korral juba lõpetatud. Tribunale on nüüd asunud menetlema põhikohtuasja ja lahendab selle otsusega, mida saab edasi kaevata.
25.
Selles suhtes tuleb märkida, et Ühendkuningriigis ei ole seni teostatud taotluse alusel tõendite tagamise või kogumise toimingut. Ent eelotsusetaotluse esitanud kohus peab tõendite kogumist ilmselt endiselt oluliseks. Enne uue taotluse esitamist Ühendkuningriigi kohtule (või esimese taotluse juurde tagasipöördumist) palub see kohus selgitada, kas selline meede nagu kirjeldus CPI artiklite 129 ja 130 tähenduses kuulub määruse nr 1206/2001 kohaldamisalasse.
26.
Iga protsessitoimingu määramine otsusega, mille peale ei saa edasi kaevata, ei muuda kohut veel viimase astme kohtuks EÜ artikli 68 lõike 1 tähenduses. Vaheotsus, mis ei kuulu edasikaebamisele, peab pigem lõpetama iseseisva menetluse või menetluse etapi ja eelotsuse küsimus peab puudutama nimelt seda menetlust või menetluse etappi.
27.
Toimikust ilmneb, et õigusi rikkuva eseme kirjelduse koostamine on erimenetlus. Öeldu tuleneb juba sellest, et kirjelduse koostamist saab taotleda enne hagi esitamist põhikohtuasjas. (
12
) Tõendite tagamise või kogumise menetlus lõpeb alles siis, kui kirjeldus on tõepoolest koostatud või kui kohus, kes on andnud korralduse kirjelduse koostamiseks, sellest loobub näiteks põhjusel, et see osutub võimatuks.
28.
Esimese eelotsuse küsimuse raames tuleb selgitada eelkõige seda, kas kirjelduse koostamiseks saab määrusele nr 1206/2001 tuginedes taotleda teise liikmesriigi kohtult tõendite kogumist. Järelikult on vaadeldav küsimus tihedalt seotud kirjelduse abil tõendite tagamise ja kogumise erimenetlusega. Kuna nimetatud menetlus lõpeb otsusega, mille peale ei saa edasi kaevata, on Tribunalel õigus esitada Euroopa Kohtule EÜ artikli 68 lõike 1 ja artikli 234 alusel eelotsusetaotlus. Esimene eelotsuse küsimus on seega vastuvõetav.
29.
Teine eelotsuse küsimus on minu arvates siiski vastuvõetamatu.
30.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on EÜ artiklis 234 sätestatud Euroopa Kohtu ja siseriiklike kohtute koostöö raames vaid siseriiklikul kohtul, kes asja menetleb ja tehtava lahendi eest vastutab, pädevus otsustada kohtuasja konkreetseid asjaolusid arvestades, kas kohtuotsuse tegemiseks on vaja eelotsust ja kas Euroopa Kohtule esitatud küsimusel on kohtuasja suhtes tähtsust. Järelikult, kui esitatud küsimused puudutavad ühenduse õiguse tõlgendamist, peab Euroopa Kohus üldjuhul otsuse tegema. (
13
)
31.
Euroopa Kohus on siiski ka otsustanud, et erandjuhtudel peab ta oma pädevuse hindamiseks kindlaks tegema asjaolud, mille tõttu siseriiklik kohus talle eelotsusetaotluse esitas. (
14
) Selles osas tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et siseriikliku kohtu esitatud eelotsusetaotluse saab tagasi lükata vaid siis, kui taotletud ühenduse õiguse tõlgendamine ei ole seotud põhikohtuasja tegelike asjaolude või esemega või kui tegemist on oletusliku probleemiga või kui Euroopa Kohtul puudub teave faktiliste ja õiguslike asjaolude kohta, mida tal vajab, andmaks tarvilikku vastust talle esitatud küsimustele. (
15
)
32.
Teise eelotsuse küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitada, millised on taotluse saanud kohtu kohustused puuduliku või määruse nr 1206/2001 artikli 4 tingimustele mittevastava taotluse saamisel, eelkõige kas kohus peab saatma kättesaamistõendi määruse artiklis 7 sätestatud tähtajaks ja vormis ja kas ta peab juhtima tähelepanu taotluse võimalikele puudustele.
33.
Eeltoodud eelotsuse küsimuse vastusel ei ole vähimatki mõju otsusele, mille teeb taotlev kohus tõendite tagamise menetluses. Pigem puudutab see üksnes taotluse saanud kohtu toiminguid. Kui tekivad kahtlused taotluse saanud kohtu kohustustes, siis oleks nimetatud kohtu ülesanne taotleda vajaduse korral Euroopa Kohtult määruse nr 1206/2001 tõlgendamist.
34.
Vaatamata sellele, et teine küsimus ei ole põhikohtuasja suhtes oluline, lähtub see oletuslikust olukorrast. Esiteks on toimikus andmeid, et taotluse saanud kohus kinnitas taotluse kättesaamist tõepoolest tähtaegselt vormiga B. (
16
) Puudub alus arvata, et taotluse saanud kohus ei oleks nõuetekohaselt kinnitanud uue taotluse kättesaamist. Teiseks ei ilmne, et varasem või edaspidine taotlus oleks puudulik, mistõttu oleks vajalik täiendava teabe esitamine, kasutades vormi C. (
17
)
B. Esimene eelotsuse küsimus
35.
Esimest eelotsuse küsimust tuleb hinnata, pidades silmas õigusabitaotluse tagasilükkamist Senior Masteri poolt. Taotluse saanud kohtu lühikesest vastusest tuleneb, et tema hinnangul ei kuulu kõnealune meede määruse kohaldamisalasse.
36.
Lisaks sellele võib taotluse saanud kohtu vastust käsitada viitena määruse nr 1206/2001 artikli 14 lõike 2 punktist b tulenevale keeldumise alusele. Viidatud sätte kohaselt võib taotluse rahuldamisest keelduda, kui taotluse rahuldamine ei kuulu vastavalt taotluse saanud kohtu liikmesriigi õigusaktidele selle kohtu pädevusse. Kuna Tribunale Civile di Genova nõuab taotluse rahuldamist vastavalt Itaalia õigusaktidega ettenähtud erimenetlusele (määruse artikli 10 lõige 3) (
18
), võib järelikult tugineda artikli 10 lõike 3 teises lauses sätestatud erandile.
37.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarviliku vastuse andmiseks tuleb seetõttu uurida, kas taotlus koostada väidetavalt patendiõigust rikkunud eseme kirjeldus, mis hõlmab ka selle uurimist, dokumenteerimist ja/või asjaomaste äridokumentide kaasavõtmist, samuti näidiste võtmist, kuulub määruse nr 1206/2001 kohaldamisalasse ja kas taotluse võib eelnimetatud põhjustel jätta rahuldamata.
1. Määruse nr 1206/2001 kohaldamisala
38.
Vastavalt määruse nr 1206/2001 artikli 1 lõike 1 punktile a kohaldatakse määrust tsiviil- ja kaubandusasjades, kui liikmesriigi kohus palub kooskõlas kõnealuse riigi õigusaktidega teise liikmesriigi pädeval kohtul tõendeid koguda. Sama sätte lõikest 2 tuleneb lisaks, et taotleda saab selliste tõendite kogumist, mis on mõeldud kasutamiseks kas alustatud või kavandatavas kohtumenetluses.
39.
Järgnevalt käsitlen esmalt täpsemalt tõendite kogumise mõiste tõlgendamist ning seejärel erilisi asjaolusid ja õiguslikke aluseid, mis on olulised kohtuliku kaitse taotlemisel intellektuaalomandi õiguste rikkumise puhul. Lõpuks analüüsin vastuväiteid määruse nr 1206/2001 kohaldamisele.
a) Tõendite kogumise mõiste tõlgendamine
40.
Ühenduse seadusandja ei määratle täpsemalt mõistet „tõendite kogumine” määruse nr 1206/2001 artikli 1 lõike 1 punkti a tähenduses.
41.
Euroopa Kohus on Brüsseli konventsiooni (
19
) puudutava kohtupraktika raames kujundanud põhimõtte, et konventsiooni sätteid tuleb tõlgendada sõltumatult. (
20
) Pidades silmas Brüsseli konventsiooni kohaldamisala suhtes olulist tsiviil- ja kaubandusasjade määratlust artikli 1 tähenduses, rõhutas Euroopa Kohus, et konventsioonist tulenevad osalisriikidele ja asjassepuutuvatele isikutele võimalikult võrdsed ja ühetaolised õigused ja kohustused. Seetõttu ei või asjaomase sätte sõnastust tõlgendada kui lihtsalt viidet ühe või teise riigi õigusele. (
21
)
42.
Eelöeldu kehtib ka tõendite kogumise mõiste kohta, mille tõlgendusest sõltub määruse nr 1206/2001 kohaldamisala. Kõnealuse mõiste tähendus ja ulatus tuleb seega määratleda sõltumatult, lähtudes määruse sõnastusest, kujunemisloost, ülesehitusest ja eesmärgist.
43.
Määruse nr 1206/2001 teisest põhjendusest tuleneb, et siseturu nõuetekohaseks toimimiseks on vaja kohtute koostööd tõendite kogumisel tõhustada, eelkõige lihtsustada ja kiirendada. Nimetatud eesmärki toetab määruses nr 1206/2001 sätestatud lihtsustatud õigusabi süsteemi kohaldamine võimalikult paljudele õigusalase teabe kogumise meetmetele. Tõendite kogumise mõistet ei tohi seetõttu tõlgendada kitsalt.
44.
Määruse nr 1206/2001 artikli 1 lõike 1 ja artikli 4 lõike 1 punktide e ja f koosmõjust järeldub seejuures kõigepealt, et tõendite kogumise taotluse ese ei ole kitsalt piiritletud. (
22
) Eelkõige ei ole tõendite kogumise taotlemine piiratud tunnistajate ülekuulamisega. Pigem tuleneb artikli 4 lõike 1 punktist f, et tõendite kogumisega on hõlmatud ka dokumendid ja muud esemed, mida saab uurida vaatluse teel või eksperdi kaasabil. Määruse artikli 18 lõike 2 esimene taane, mis sätestab eksperdi kaasamisega tekkinud kulutuste hüvitamise, kinnitab omakorda võimalust koguda tõendeid eksperdi kaasabil.
45.
Tribunale Civile di Genova otsuses tõendite kogumise kohta nimetatud asjaomased esemed – nimelt vöösüsteemi eksemplarid, samuti ostu- ja müügiarved, saatelehed, tellimused, pakkumused, reklaamimaterjalid, arvutiarhiivides salvestatud andmed ja nendega seotud tollidokumendid on dokumendid või täpsemalt vaatluse esemed, millega kohus peab ise tutvuma või mille kohta ta peab võtma eksperdilt asjakohase hinnangu. Järelikult on tõendite kogumise otsuses nimetatud esemed põhimõtteliselt vastuvõetavad tõendite kogumiseks määruse nr 1206/2001 tähenduses.
b) Tõendite tagamine ja kogumine intellektuaalomandi õiguste rikkumise korral
46.
Eelotsusetaotluse taustaks on õigusabitaotlus intellektuaalomandi õiguste rikkumise kohta tõendite tagamise erimenetluse raames. Nimetatud menetlust reguleerivad nii rahvusvahelisel kui ka ühenduse tasandil erinormid, mis arvestavad asjaomase olukorra õiguskaitse erinõudeid. Nende normidega tuleb arvestada määruse nr 1206/2001 laiema tõlgendamise puhul.
47.
Tõendite kogumine eeldab üldjuhul, et tõendama kohustatud isik kirjeldab tõendamiseset ja tõendeid. Intellektuaalomandi õiguse valdaja, kes saab teada oma õiguse rikkumisest, seisab tihti silmitsi tõendite täpse loetlemise ja kättesaadavuse probleemiga, sest tõendid on õiguse rikkuja või kolmanda isiku valduses. Lisaks tuleb kirjeldatud juhtudel tegutseda kiiresti, et piirata õiguse rikkumisest tulenevat kahju ja tagada tõendid enne, kui nende saamine muutub raskemaks.
48.
Intellektuaalomandi tõhusaks kaitseks näeb TRIPS-lepingu artikkel 50 seetõttu ette kohtute pädevuse nõuda kiireid ja tõhusaid ajutisi meetmeid, et ühelt poolt takistada õigusi rikkuva kauba pääsu turule ja teiselt poolt tagada tõendid väidetava rikkumise kohta.
49.
Direktiivi 2004/48 artikkel 7 on seotud TRIPS-lepingu asjaomase sättega. (
23
) Selle kohaselt peab kohtutel olema võimalik „nõuda kiireid ja tõhusaid ajutisi meetmeid väidetava rikkumise olulise tõendusmaterjali säilitamiseks”. Nimetatud meetmed võivad „sisaldada detailset kirjeldust koos näidistega või ilma nendeta või õigusi rikkuva kauba füüsilist arestimist ning sobivatel juhtudel õigusi rikkuva kauba tootmise ja/või levitamisega seonduvat materjali, seadmeid ja dokumente”.
[sisaldada detailset kirjeldust koos näidistega või ilma või õigusi rikkuva kauba ning vajaduse korral õigusi rikkuva kauba tootmise ja/või levitamisega seonduva materjali, seadmete ja dokumentide füüsilist arestimist.] [täpsustatud tõlge]
50.
Itaalias võtab kõnealuse direktiivi sätted siseriiklikku õigusesse üle CPI artikkel 128 jj. Teised liikmesriigid tunnevad analoogilisi vahendeid. (
24
) Ühendkuningriigi Civil Procedure Act 1997 Section 7 koosmõjus eeskirja 25.1 lõike 1 punktiga h võimaldab search order’i (läbiotsimismäärus) väljaandmist. Nimetatud sätted kodifitseerivad pretsedendiõiguse korras välja töötatud Anton Piller Order’i (
25
) vahendi. (
26
)
51.
Määruse nr 1206/2001 tõlgendamisel tuleb arvesse võtta direktiivi 2004/48 sätteid ja eesmärke, kuigi viimatinimetatu üheteistkümnenda põhjenduse kohaselt ei järgi direktiiv ise õigusalase koostöö ühtlustamise eesmärki. (
27
) Nimetatud põhjenduse kohaselt on „ühenduse vahendid kõnealuste küsimuste reguleerimiseks [juba] olemas ning põhimõtteliselt on need võrdselt rakendatavad ka intellektuaalomandi puhul”.
52.
Eeltoodud põhjendusega on kooskõlas määruses nr 1206/2001 sätestatud õigusabi meetmete kohaldamine direktiiviga 2004/48 ettenähtud tõendite tagamise menetlustes, et tagada intellektuaalomandi õiguste tõhus kaitse ka piiriülestes olukordades.
c) Vastuväited määruse nr 1206/2001 kohaldamisele
53.
Kui enamik menetlusosalisi nõustuvad käesoleva kohtuasjaga sarnastel asjaoludel määruse nr 1206/2001 kohaldamisega, siis Kreeka valitsus, Iirimaa ja Ühendkuningriigi valitsus esitavad määruse kohaldamise suhtes vastuväiteid, tuginedes peamiselt järgmistele argumentidele:
—
Kirjelduse puhul on tegemist läbiotsimise ja arestimise toimingutega (orders for search and seizure), mida määrus ei hõlma.
—
Samamoodi nagu Haagi konventsioon ei laiene ka määrus hagi tagamise ja täitetoimingutele (provisional and protective measures).
—
Vajalikke hagi tagamise toiminguid tuleks määruse nr 44/2001 kohaselt taotleda Inglise kohtus.
i) Kas määrust nr 1206/2001 ei saa kohaldada läbiotsimise ja arestimise toimingutele?
54.
Ühendkuningriigi valitsuse väitel hõlmab kirjeldus läbiotsimise ja arestimise toiminguid, mis ei kuulu määruse nr 1206/2001 kohaldamisalasse. Tõendite tegelikku hankimist tuleks eristada eelnevast tõendite kogumisest ja uurimistoimingutest. Lisaks ei sisalda määrus sätteid, mis kaitseksid läbiotsimise ja arestimise korral asjassepuutuvate isikute õigusi.
55.
Tõendite kogumine seisneb tõendite meeltega tajumises ja hindamises. Kuulatakse tunnistajate ütlusi, loetakse dokumente ja uuritakse muid esemeid. Määruse nr 1206/2001 artikli 4 lõike 1 punktide e ja f kohaselt laieneb õigusabi kõikidele nimetatud toimingutele.
56.
Tõendite kogumise eeldus on tõendite kättesaadavus kohtule või kohtu volitatud isikule, näiteks eksperdile, ja võimaluse korral ka menetlusosalise esindajale. Kirjelduse koostamise korraldusega või search order’iga kohustatakse tõendi valdajat tegema tõend kättesaadavaks. Sellised korraldused tõendite kogumiseks on seega tõendite kogumisega lahutamatult seotud. Öeldu kehtib ka sel juhul, kui kohus ei saa tõendeid ise kohapeal vaadelda, vaid kaasab teise isiku, et esemeid dokumenteerida või võtta näidiseid, ja kui dokumendid (koopiad, fotod, andmekandjatele salvestatud andmed jms) või näidised esitatakse vahetult kohtule alles hiljem.
57.
Tõendite tagamise meetmete puhul jääb lisaks tagatuks ka asjassepuutuvate isikute õiguste kaitse. Asjaomased korraldused tõendite kogumiseks õigusabi raames antakse üldjuhul taotluse saanud kohtu liikmesriigi õigusaktide alusel (määruse nr 1206/2001 artikli 10 lõige 2). Sellega on tagatud, et peetakse kinni tõendite kogumise kohas kehtiva menetlusõiguse normidest. Nimetatud normid kaitsevad vastaspoole ja kolmandate isikute õigusi, kelle valduses on tõendid.
58.
Kui tõendite kogumine toimub erandkorras vastavalt taotleva kohtu liikmesriigi õigusaktidega ettenähtud erimenetlusele (määruse nr 1206/2001 artikli 10 lõige 3), siis puutuvad vastaspool ja kolmas isik tõendite kogumise kohas kokku neile võõra menetlusõigusega.
59.
Intellektuaalomandi õiguste rikkumise kohta tõendite tagamise meetmed on ühtlustatud direktiiviga 2004/48. Kui eeldada direktiivi nõuetekohast ülevõtmist, siis saavad liikmesriikide menetlusõigused üksteisest erineda vaid niivõrd, kuivõrd direktiiv seda ülevõtmisel lubab. Muus osas peavad liikmesriikide õigusaktid olema kooskõlas üldkehtivate põhimõtetega, näiteks õiglase kohtupidamise, kodu ja omandi kaitse põhimõttega, mis on tagatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga (edaspidi „EIÕK”).
60.
Kui tõendite kogumine teise riigi menetlusõiguse alusel ei ole ikkagi kooskõlas taotluse saanud liikmesriigi õigusaktidega või kui esinevad märkimisväärsed praktilised raskused, siis on viimaseks võimaluseks taotluse tagasilükkamine (määruse nr 1206/2001 artikli 10 lõike 3 teine lause). Vähem piirava võimalusena peab taotluse saanud kohus kõigepealt proovima taotletud meetme võtmist muudetud viisil, millega peetakse kinni siseriiklikest tagatistest. (
28
)
61.
Lõpuks tuleb märkida, et senised selgitused puudutavad juhtu, mille puhul tõendite valdaja aitab tõendite kogumisele vabatahtlikult kaasa. Vaid siis, kui asjaomane isik ei tee tõendit kättesaadavaks, tuleb tõendite kogumiseks kohaldada vajaduse korral sunnimeetmeid. Määruse nr 1206/2001 artikli 13 kohaselt saab niisugune asjaomase isiku õiguste oluline riive toimuda ainult taotluse saanud kohtu lex fori (kohtu asukohariigi õigus) alusel.
62.
Käesolevale kohtuasjale ülekantuna tähendab eelöeldu, et Inglise kohus pidi taotletud kirjelduse koostama põhimõtteliselt erimenetlusena CPI artiklite 128 ja 130 kohaselt eeldusel, et ei esine taotluse rahuldamisest keeldumise aluseid. Tõendite kogumine seisneb eelkõige vöösüsteemi ja asjaomaste dokumentide ning andmete dokumenteerimises. Tõendite kogumine võib hõlmata ka dokumentide ja vaatluse esemete kaasavõtmist niivõrd, kuivõrd see on vajalik esemete esitamiseks eksperdile või vahetuks hindamiseks taotluse saanud või taotlevas kohtus. Siinjuures tuleb järgida proportsionaalsuse põhimõtet.
63.
Lisaks sellele tuleb direktiivi 2004/48 artikli 7 kohaselt tagada konfidentsiaalse teabe kaitse. Nimetatud kohustus kehtib nii taotluse saanud kui ka taotleva kohtu puhul. Tribunale Civile di Genova lubas taotlejal ja tema esindajal viibida kirjelduse koostamise juures, kuid keelas neil tutvuda äravõetud dokumentidega ja palus dokumendid endale saata suletud ümbrikus. On mõeldav, et Tribunale võtab konfidentsiaalsed äridokumendid kohtuasja toimikusse alles siis, kui ta on dokumentatsiooni põhjal veendunud patendi rikkumises. Ainult sellisel juhul on kahju ulatuse kindlakstegemiseks vaja teavet müüginumbrite kohta.
64.
Juhul kui RWO ei anna esemeid vabatahtlikult välja, siis lubab määruse nr 1206/2001 artikkel 13 kohaldada sunnimeetmeid. Näiteks võib vöösüsteemi näidise arestida, kui see on Inglise õigusaktide kohaselt võimalik ja tõendite kogumiseks vajalik.
65.
Seega ei ole üldiselt õige väide, et Tribunale Civile di Genova taotletud meetmed ei kuulu läbiotsimise ja arestimise meetmetena määruse nr 1206/2001 kohaldamisalasse.
ii) pre-trial discovery keeld
66.
Ühendkuningriigi valitsuse kahtlused õigusabi laienemise osas tõendite tagamise meetmetele enne kohtumenetluse algust on ilmselt seotud Haagi konverentsi raames ikka ja jälle kõne all olnud nn pre-trial discovery (kohtueelne teave) käsitlemisega. (
29
)
67.
Sissejuhatavalt tuleb märkida, et määruse nr 1206/2001 artikli 1 lõike 2 kohaselt ei saa taotlust esitada selliste tõendite saamiseks, mis ei ole mõeldud kasutamiseks kas alustatud või kavandatavas kohtumenetluses. On kaheldav, kas vaadeldav taotlus vastab täielikult nimetatud tingimustele osas, milles taotletakse etteheidetud käitumise kohta muid tõendeid: arveid, saatelehti, tellimusi, pakkumusi, reklaamimaterjale, andmeid arvutiarhiividest ja tollidokumente, kusjuures loetelu on üksnes näitlik, mitte ammendav.
68.
Erinevalt Haagi konventsioonist (artikkel 23) ei sisalda määrus nr 1206/2001 selget reservatsiooni pre-trial discovery suhtes. Nõukogu esitas seoses määruse nr 1206/2001 vastuvõtmisega järgmise avalduse nr 54/01 (
30
): „pre-trial discovery, sh väljaselgitamine (nn fishing expeditions – väljauurimistõendid) ei kuulu kõnealuse määruse kohaldamisalasse”.
69.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt saab nõukogu protokolli kantud avaldusest lähtuda õigusakti tõlgendamisel juhul, kui avalduse sisu kajastub õigusakti tekstis ja avaldus aitab kaasa üldise mõiste selgitamisele. (
31
) Käesoleval juhul selgitab protokolli kantud avaldus „alustatud või kavandatavas kohtumenetluses tõendite kasutamise” nõuet määruse nr 1206/2001 artikli 1 lõike 2 tähenduses.
70.
Avalduses nimetatud pre-trial discovery väljajätmist määruse kohaldamisalast ei saa seejuures käsitleda nii, et välistatud on mis tahes asjaolude tuvastamise menetlus enne kohtumenetluse algatamist põhikohtuasjas. See oleks vastuolus artikli 1 lõike 2 sõnastusega. Pigem selgitab avaldus, et tõendid peavad olema määratletud vähemalt niisuguse täpsusega, et on ilmne nende seotus alustatud või kavandatava kohtumenetlusega ja et õigusabi meetmed on suunatud ainult tõenditele, mitte aga asjaoludele, mis ei ole kohtumenetlusega otseselt seotud.
71.
Selleks et ennetada seda, et vastaspool üritab tõendeid välja selgitada nn väljauurimistõendite (fishing expedition) abil, tuleb eristada järgmisi tõendite kogumise määrusi, mille eesmärk on teatud dokumentide esitamine.
72.
Tõendite kogumise määrus ei ole vastuvõetav, kui dokumendid, mille esitamist taotletakse, võimaldavad leida asjakohaseid tõendeid, mil puudub aga menetluses tõenduslik eesmärk (nn train of enquiry – asjakohaste tõendite lubamatu hankimine). Niisugustel juhtudel kasutatakse tõendeid vaid kaudselt. Tingimus „kasutamiseks […] kohtumenetluses” ei ole sel juhul täidetud.
73.
Seevastu on vastuvõetav tõendite kogumise määrus, milles taotletakse määruse täitmise käigus leitavate dokumentide esitamist, kui dokumendid on nimetatud või kirjeldatud piisava täpsusega ja on vaidluse esemega otseselt seotud. Ainult sel viisil saab vältida vaidluse esemega hõlmamata asjaolude väljauurimist vastaspoole kahjuks.
74.
Põhikohtuasjas tuleb nimetatud tõendid leida Itaalia kohtu tõendite kogumise määruse abil, millega nõutakse nii kirjelduse kui ka ostu- ja müügiarvete, saatelehtede, tellimuste, pakkumuste, reklaamimaterjalide, arvutiarhiivide andmete ja tollidokumentide esitamist. Nende dokumentide abil soovib hageja tõendada patendi rikkumist ja selle ulatust ning määratleda võimalikud hüvitisenõuded. Kuna kõnealuseid tõendeid kasutatakse alustatud või algatatavas kohtumenetluses, on Itaalia kohtu taotlus vastuvõetav.
75.
Vastuvõetav ei ole aga Itaalia kohtu tõendite kogumise määruse osa, milles kohus määrab täiendavate, kuid täpselt nimetamata dokumentide kirjelduse koostamise („loetelu on näitlik, mitte ammendav”). Siin puudub täiendavate dokumentide täpne nimetus.
iii) Tõendite kogumise eristamine hagi tagamise ja täitetoimingutest
76.
Kreeka valitsus ja Iirimaa, samuti Ühendkuningriigi valitsus on erinevalt teistest menetlusosalistest seisukohal, et kirjelduse koostamine koos dokumentide ja näidiste arestimisega on hagi tagamise ja täitetoiming, mitte aga tõendite kogumine määruse nr 1206/2001 tähenduses. Niisugune väide rajaneb kahel eeldusel, esiteks sellel, et hagi tagamise ja täitetoimingud ei kuulu määruse kohaldamisalasse, ja teiseks sellel, et kõnealused tõendite tagamise meetmed on hagi tagamise ja täitetoimingud. Esimese eeldusega saan ma nõustuda, teisega aga mitte.
– Hagi tagamise ja täitetoimingud ei kuulu määruse nr 1206/2001 kohaldamisalasse
77.
Enne määruse nr 1206/2001 vastuvõtmist moodustas tõendite hankimisel õigusabi põhialuse Haagi konventsioon – vähemalt suhetes konventsiooni osalisriikide vahel, kelle hulka kuulus siiski ainult üksteist liikmesriiki. (
32
) Määruse eesmärk on õigusabi viimine ühistele alustele ja edasine hõlbustamine kogu ühenduse territooriumil (v.a Taani). (
33
)
78.
Saksamaa Liitvabariigi algatus, mille eesmärk on võtta vastu nõukogu määrus liikmesriikide kohtute vahelise koostöö kohta tõendite kogumisel tsiviil- ja kaubandusasjades, (
34
) tugines määruse kohaldamisala määratlemisel Haagi konventsiooni artikli 1 vastavale sõnastusele. Seega pidi määrus olema kohaldatav tõendite kogumise taotluse või muu protsessitoimingu puhul, v.a kohtu- ja muude dokumentide kättetoimetamine ning hagi tagamise ja täitetoimingute (
35
) kohaldamine. Nagu rõhutavad Saksamaa algatuse seitsmes ja kaheksas põhjendus, reguleerib nimetatud meetmeid esiteks nõukogu 29. mai 2000. aasta määrus (EÜ) nr 1348/2000 tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide Euroopa Liidu liikmesriikides kätteandmise kohta (
36
) ja teiseks Brüsseli konventsioon kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades.
79.
Erinevalt Saksamaa algatusest on määruses nr 1206/2001 loobutud „muude protsessitoimingute” lisamisest määruse kohaldamisalasse ja nimetatakse ainult tõendite kogumist. Niisiis ei tule hagi tagamise ja täitetoiminguid kohaldamisalast sõnaselgelt välistada, sest neid saab lihtsalt käsitleda muude protsessitoimingutena, mitte aga tõendite kogumisena. Seega on õige eeldada, et hagi tagamise ja täitetoimingud ei kuulu määruse kohaldamisalasse.
– Kas tõendite tagamise meede on hagi tagamise või täitetoiming?
80.
Eeltoodule tuginedes ei saa aga väita, et õige on ka teine eeldus, mille kohaselt selline tõendite tagamise ja kogumise meede nagu põhikohtuasjas taotletud kirjelduse koostamine on hagi tagamise või täitetoiming, mille suhtes ei ole kohaldatav Haagi konventsioon ja sellest tulenevalt ka määrus nr 1206/2001. Määruse nr 1206/2001 ja konventsiooni kujunemisloost tulenev seos ei ole abiks tõendite kogumise eristamisel hagi tagamise või täitetoimingutest.
81.
Vastavalt järgitud eesmärgile tuleb eristada kahte liiki ajutisi meetmeid, esiteks määrusi, mille otstarve on otsuse täitmise tagamine, ja teiseks meetmeid tõendite kogumiseks ja tagamiseks, nagu on näha Tribunale Civile di Genova menetluses oleva kohtuasja näitest.
82.
Kohtuasjas otsuse tegemisel hageja kasuks kohustab kohtuotsus kostjat õigusrikkumisest hoiduma ja vajaduse korral hüvitist maksma. Rikkumisest hoidumise tagamise tõhus meede on asjaomase kauba või selle tootmiseks mõeldud seadmete arestimine.
83.
Selline otsuse edaspidise täitmise tagamistoiming – st vöösüsteemi kõigi olemasolevate eksemplaride arestimine nende turustamise vältimiseks – ei ole käesoleva menetluse ese. Nimetatud toiming peaks tuginema CPI artiklile 129. Eelotsust taotlev kohus palus Ühendkuningriigi kohtult seevastu tõendite tagamist CPI artikli 128 alusel.
84.
Kahjuks ei erista direktiivi 2004/48 artikkel 7 ajutiste meetmete kahte liiki. Sissejuhatavalt on kõnealuses sättes nimetatud tõendusmaterjali säilitamise meetmeid, mille hulka kuuluvad muu hulgas õigusi rikkuva kauba arestimine ning vajaduse korral nimetatud kauba tootmiseks ja/või levitamiseks vajalike materjalide, seadmete ja seonduvate dokumentide arestimine. Nagu juba selgitatud, ei ole need tegelikult tõendite tagamise meetmed, vaid ajutised meetmed hagi põhinõude tagamiseks.
85.
Direktiivi 2004/48 raames ei tarvitse meetmete selge eristamine olla vajalik. Määruse nr 1206/2001 kohaldamisala määratlemisel on see siiski olulise tähtsusega. Nimetatud määrust ei saa nimelt üldse kohaldada hagi põhinõude tagamise ajutistele meetmetele, küll aga tõendite tagamise meetmetele.
86.
Hagi tagamise ja täitetoimingute mõiste eeltoodud käsitust kinnitab ka kõnealuse mõiste süstemaatiline uurimine Haagi konventsiooni kontekstis. Selliste meetmete väljajätmine peab piiritlema Haagi konventsiooni kohaldamisala, eraldades selle Brüsseli konventsiooni kohaldamisalast. Saksamaa algatus määruse vastuvõtmiseks järgib samasugust eesmärgipüstitust. (
37
)
87.
Tuleb nõustuda Ühendkuningriigi valitsusega, et tõendite kogumise mõiste määruse nr 1206/2001 tähenduses ei peaks samuti hõlmama hagi tagamise ja täitetoiminguid, mis kuuluvad määruse nr 44/2001 kohaldamisalasse, sest selles osas esineb samasugune eristamisvajadus.
88.
Iirimaa ja Ühendkuningriigi valitsus on aga edasi seisukohal, et siinkohal vaadeldavaid tõendite tagamise meetmeid oleks määruse nr 44/2001 artikli 31 alusel saanud taotleda vahetult Inglise kohtult, nii et tuginemine määrusele nr 1206/2001 on välistatud.
89.
Määruse nr 44/2001 artikkel 31 näeb sarnaselt Brüsseli konventsiooni artikliga 24 ette, et „liikmesriigi kohtute kaudu võib taotleda selliseid ajutisi meetmeid, sealhulgas kaitsemeetmeid [mõiste „kaitsemeetmed” asemel on kasutatud täpsemat vastet „hagi tagamise meetmed”], mis on selle riigi seadustega ette nähtud, isegi juhul kui teise liikmesriigi kohtud on käesoleva määruse kohaselt asja sisuliseks arutamiseks pädevad”.
90.
Kohtuotsuses St. Paul Dairy Industries sedastas Euroopa Kohus, et Brüsseli konventsiooni artikkel 24 ei ole kohaldatav tõendite tagamise ja kogumise sõltumatutele meetmetele enne kohtuasja algatamist. (
38
)
91.
Põhjenduseks märkis Euroopa Kohus muu hulgas, et Brüsseli konventsiooni artikli 24 tähenduses tuleb ajutiste meetmete all mõista meetmeid, mis aitavad konventsiooni kohaldamisalasse kuuluvates valdkondades säilitada olemasolevat faktilist või õiguslikku olukorda, et tagada õigusi, mille tunnustamist taotletakse muuhulgas põhikohtuasja lahendamiseks pädevas kohtus. (
39
) Kõnealune säte kehtib seega meetmete kohta, mille eesmärk on materiaalõigusliku nõude tagamine, mitte aga menetlustoimingute teostamine, näiteks tõendite hankimine. (
40
)
92.
Euroopa Kohus viitas täiendavalt ohule, et tõendite kogumisel on võimalik kõrvale hiilida määruse nr 1206/2001 sätetest õigusabi kohta, kui tõendite kogumise meetmeid saab Brüsseli konventsiooni artikli 24 alusel taotleda vahetult kohtus, kes ei ole pädev lahendama põhivaidlust. (
41
) Euroopa Kohus andis sellega kaudselt mõista, et tõendite tagamise ja kogumise sõltumatud meetmed tuleb liigitada tõendite kogumiseks määruse nr 1206/2001 tähenduses.
93.
Iirimaa ja Ühendkuningriigi valitsuse eelistatud meetod, et tõendeid tuleb määruse nr 44/2001 artikli 31 alusel tagada vahetult tõendite asukohajärgses kohtus, ei ole kooskõlas Euroopa Kohtu praktikaga. (
42
) Järelikult ei kerki ka eristamise küsimust, kui tõendite tagamise meetmete suhtes peetakse kohaldatavaks määrust nr 1206/2001. Seda liiki meetmete välistamine määruse nr 44/2001 kohaldamisalast toob pigem kaasa õigusabi kasutamise võimaluse määruse nr 1206/2001 alusel, et üldse võimaldada tõendite tagamist teises liikmesriigis ühenduse õigusele tuginedes.
d) Vahekokkuvõte
94.
Vahekokkuvõttena tuleb seega märkida, et Tribunale Civile di Genova taotletud kirjelduse koostamine CPI artiklite 128 ja 130 tähenduses on tõendite kogumine määruse nr 1206/2001 artikli 1 alusel. Taotluse saanud kohus peab kogumise teostama eeldusel, et meetmeid on kirjeldatud piisava täpsusega, nii et kogutavate tõendite ja (kavandatava) kohtuvaidluse vaheline seos on äratuntav ega esine taotluse rahuldamisest keeldumise aluseid.
2. Taotluse rahuldamisest keeldumise alused
95.
Määruse nr 1206/2001 artikkel 14 sätestab alused, mille korral võib taotluse saanud kohus taotluse rahuldamisest keelduda. Artikli 14 lõike 2 punkti a kohaselt võib taotluse saanud kohus keelduda taotluse rahuldamisest eelkõige siis, kui taotlus ei kuulu määruse artikli 1 kohaldamisalasse. Senise uurimise põhjal võimaldavad käesoleva kohtuasja asjaolud siiski artikli 1 kohaldamist. Lisaks sellele võib taotluse rahuldamisest artikli 14 lõike 2 punkti b kohaselt keelduda juhul, kui taotluse rahuldamine ei kuulu vastavalt taotluse saanud kohtu liikmesriigi õigusaktidele selle kohtu pädevusse.
96.
Määruse nr 1206/2001 artikli 10 lõike 3 teine lause sätestab avaliku korra kaalutlustel tehtava erandi selliste taotluste puhul, mis tuleb rahuldada vastavalt taotleva kohtu liikmesriigi õigusaktidele. Eelotsusetaotluse esitanud kohus kasutas nimetatud võimalust, taotledes kirjelduse koostamist CPI artiklite 129 ja 130 alusel. Taotluse saanud kohus peab ka sellise nõude üldjuhul täitma, välja arvatud siis, kui kõnealune menetlus ei vasta taotluse saanud liikmesriigi õigusaktidele või kui esinevad märkimisväärsed praktilised raskused.
97.
Mõlemad taotluse rahuldamisest keeldumise alused sisaldavad viidet taotluse saanud kohtu liikmesriigi õigusaktidele. Euroopa Kohus ei saa neid siseriiklikke õigusnorme tõlgendada, et tuvastada, milline on liikmesriigi õigusaktide kohaselt kohtu pädevus või millised tõendite kogumise viisid ei vasta taotluse saanud liikmesriigi õigusaktidele või millal esinevad märkimisväärsed praktilised raskused. Sellekohase hinnangu peab andma taotluse saanud kohus.
98.
Euroopa Kohtu praktikast tuleneb siiski, et kui ühenduse õigusnorm viitab siseriiklikele õigusnormidele ja tavadele, ei saa liikmesriigid võtta meetmeid, mis võiksid kahjustada selle ühenduse õigusnormi tarvilikku mõju, kus see säte sisaldub. (
43
) Siin seab määrus siseriiklikule seadusandjale välised piirid, mis ületatakse juhul, kui asjaomane siseriiklik õigus seab kahtluse alla määruse praktilise mõju. Selles kontekstis on Euroopa Kohtu ülesanne määrust tõlgendada, pidades silmas nimetatud piiride järgimist.
99.
Üldise põhimõttena kehtib sealjuures, et määruse tõhususe tagamiseks tuleks tõendite kogumise taotluse rahuldamisest keeldumise võimalus rangelt piiritleda erandolukordadega, nagu rõhutab määruse nr 1206/2001 üheteistkümnes põhjendus.
100.
Ühendkuningriigi valitsuse arvates lükkas taotluse saanud kohus taotluse tagasi põhjendusega, et see ei kuulu määruse nr 1206/2001 kohaldamisalasse. Kohus ei tuginenud taotluse rahuldamata jätmise võimalikele alustele. (
44
) Iirimaa ja Ühendkuningriik on seisukohal, et taotletud meetmete kohaldamine ei kuulu mingil juhul Inglise kohtute pädevusse.
101.
Common law kohaselt ei tegele ei kohus ega kohtu juures tegutsevad ametkonnad tõendite kogumisega. Pigem peavad pooled ise tõendid esitama. Supervising solicitor, kes 1997. aasta Civil Procedure Act’i 7 jao alusel toimetab kätte ja täidab search order’i, on küll kohtu nimetatud sõltumatu õigusliku ameti kandja (officer of the court), kuid mitte kohtuteenistuja (agent).
102.
Rootsi ja Soome valitsus ning komisjon märkisid oma vastustes Euroopa Kohtu küsimusele seevastu õigustatult, et tuleb eristada tõendite hankimise meetme määramist ja selle täitmist. Tõendite kogumise taotluse rahuldamisest ei saa keelduda ainuüksi põhjusel, et teatud viisil tõendite kogumine ei ole kohtute ülesanne. Määrav on pigem tõsiasi, et kohtud on pädevad taotletud meetmeid määrama. Näib, et Civil Procedure Act’i 7 jagu koosmõjus Civil Procedure Rules 25. osaga annab Inglise kohtutele põhimõtteliselt vastavad volitused. (
45
)
103.
Nagu komisjon õigustatult rõhutab, ei ole tingimata vajalik, et „kohtuvõimu” teostaksid ainult kohtusüsteemis töötavad isikud. Kohtu pädevust saab teostada ka search order’i kohase kättetoimetamise ja täitmise eesmärgil kohtu poolt – olgugi et ühe poole taotlusel – määratud supervising solicitor. Öeldut kinnitab see, et nimetatud ülesanne antakse ainult teatud eriti kogenud solicitor’idele. (
46
) Lisaks on nende ülesande täitmisel vajalik sõltumatus tagatud seeläbi, et nad ei tohi kuuluda taotleja esindajaga samasse advokaadibüroosse. (
47
)
104.
Käsitledes kohtu pädevusena üksnes kohtu enda teostatavat tõendite hankimist, oleks määruse praktiline mõju oluliselt piiratud. Sellisel juhul jääksid välja ka näiteks hinnangud, mida samuti ei koosta kohus ise, vaid ekspert.
105.
Järelikult ei saa põhjendada taotluse rahuldamisest keeldumist kohtu pädevuse puudumisega, kui sellise tõendite tagamise meetme nagu kirjeldus CPI artiklite 128 ja 130 tähenduses koostab taotluse saanud kohtu liikmesriigi õigusaktide kohaselt mitte kohus, vaid kohtu määratud sõltumatu õigusliku ameti kandja (officer of the court).
106.
Vastuväidet, et common law kohaselt koguvad pooled tõendeid ise, saab mõista viitena määruse nr 1206/2001 artikli 10 lõike 3 teise lause reservatsioonile. Viidatud sätte kohaselt võib taotluse saanud kohus keelduda taotleva kohtu liikmesriigi õigusaktidega ettenähtud erimenetluse läbiviimisest, kui kõnealune menetlus ei vasta taotluse saanud kohtu liikmesriigi õigusaktidele või kui esinevad märkimisväärsed praktilised raskused.
107.
Siinkohal tuleb esmalt märkida, et kõnealust reservatsiooni ei saa kohaldada juhul, kui välisriigi õigusaktide alusel taotletav meede ei vasta täpselt siseriiklikele õigusaktidele ja kohtupraktikale. (
48
) Vastasel juhul jääks määruse nr 1206/2001 artikli 10 lõige 3 sisutuks. Reservatsiooni sõnastus määruses ületab selles osas selgelt Haagi konventsiooni artikli 9 lõiget 2, mis lubab jätta taotluse rahuldamata siis, kui tõendite kogumisel erikorra rakendamine on vastuolus täitva riigi kohtupraktikaga.
108.
Pigem peab taotluse saanud kohus esmajoones püüdma oma võimaluste piires teostada taotleva kohtu liikmesriigi õigusaktides sätestatud meedet enda käsutuses olevate vahenditega võimalikult suures ulatuses.
109.
Sealjuures tuleb arvestada, et õigusabi olemus seisneb määruse nr 1206/2001 kohaselt ühe liikmesriigi kohtu vahetus pöördumises tõendite kogumise taotlusega teise liikmesriigi kohtu poole. Õigusabi ei tohi muuta ülearu keerukaks, pannes taotlevas kohtus toimuva menetluse pooltele suuremahulisi kohustusi tõendite hankimisel taotluse saanud kohtu liikmesriigis. (
49
)
110.
Lisaks sellele ei too taotluse rahuldamine määruse nr 1206/2001 artikli 18 lõike 1 kohaselt põhimõtteliselt kaasa maksude või kulude tasumise nõuet. Artikli 18 lõike 2 alusel võib taotluse saanud kohus nõuda ekspertidele ja tõlkidele makstud tasude ja artikli 10 lõigetes 3 ja 4 sätestatud erimenetluse käigus tõendite kogumisel tekkinud kulude tasumist.
111.
Taotlust ei tohi a priori tervikuna rahuldamata tagasi lükata, kui taotluse sõnasõnaline täitmine välisriigi õigusaktide kohaselt ei ole võimalik sellega vastuolus olevate siseriiklike õigusaktide või märkimisväärsete praktiliste raskuste tõttu. Võttes arvesse määruse nr 1206/2001 õigusabi toetavat tõlgendust, peab taotluse saanud kohus võtma taotletud meetme pigem muudetud kujul, nii et see on kooskõlas siseriiklike õigusaktidega. (
50
) Juhul kui ka see ei ole võimalik, siis jääb veel üle võimalus kohaldada siseriikliku õiguse sarnast menetlust. (
51
)
112.
Menetluse praeguses staadiumis ei ole Euroopa Kohtu ülesanne siiski määruse asjaomaseid sätteid taotluse rahuldamisest keeldumise või erandite kohta lõplikult tõlgendada. Pigem peab nende küsimustega kõigepealt tegelema taotluse saanud kohus. Kui kohtul tekivad kahtlused kõnealuste sätete ulatuse suhtes, siis on ta viimase astme kohtuna õigustatud ja kohustatud pöörduma Euroopa Kohtu poole, kes saab faktilist ja õiguslikku olukorda tundes võtta seisukoha määruse nr 1206/2001 artikli 14 lõike 2 punkti b ja artikli 10 lõike 3 teise lause tõlgendamisel.
V. Ettepanek
113.
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Tribunale Civile di Genova esitatud esimesele eelotsuse küsimusele järgmiselt:
Tõendite tagamise ja kogumise meetmeid nagu kirjeldus Itaalia Codice della Proprietà Industriale artiklite 128 ja 130 tähenduses tuleb käsitleda tõendite kogumisena, mis kuulub nõukogu 28. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1206/2001 liikmesriikide kohtute vahelise koostöö kohta tõendite kogumisel tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 1 alusel sama määruse kohaldamisalasse ja mille liikmesriigi kohus peab teise liikmesriigi kohtu taotlusel rahuldama, kui ei esine taotluse rahuldamisest keeldumise aluseid.
(
1
)	Algkeel: saksa.
(
2
)	EÜT L 174, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 121.
(
3
)	Vt Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi osalisriikide nimekiri, kättesaadav veebiaadressil: http://www.hcch.net.
(
4
)	Maailma Kaubandusorganisatsiooni asutamislepingu lisas 1C olev intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide leping TRIPS (lühend nimetusest „Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights”), mis kiideti Euroopa Ühenduse nimel tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavates valdkondades heaks nõukogu 22. detsembri 1994. aasta otsusega 94/800/EÜ (EÜT L 336, lk 1; ELT eriväljaanne 11/21, lk 80).
(
5
)	Ühendkuningriik ja Iirimaa on teatanud oma soovist osaleda käesoleva otsuse vastuvõtmisel ja kohaldamisel kooskõlas Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artikliga 3 (määruse nr 1206/2001 21. põhjendus).
(
6
)	ELT L 157, lk 45; ELT eriväljaanne 17/02, lk 32, parandatud ELT 2004, L 195, lk 16.
(
7
)	Vt direktiivi 2004/48/EÜ artikkel 20.
(
8
)	10. veebruari 2005. aasta D.Lgs. nr 30/05.
(
9
)	Vt 15. juuli 1964. aasta otsus kohtuasjas 6/64: Costa vs. Enel (EKL 1964, lk 1253); 4. novembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-337/95: Parfums Christian Dior (EKL 1997, lk I-6013, punkt 25) ja 4. juuni 2002. aasta otsus kohtuasjas C-99/00: Lyckeskog (EKL 2002, lk I-4839, punktid 14 ja 15)
(
10
)	Eespool 9. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Lyckeskog, punkt 15.
(
11
)	CPI artikli 128 lõige 4.
(
12
)	Vt CPI artikli 128 lõige 5.
(
13
)	Vt muu hulgas 15. detsembri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-415/93: Bosman (EKL 1995, lk I-4921, punkt 59) ja 13. juuli 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-295/04–C-298/04: Manfredi jt (EKL 2006, lk I-6619, punkt 26).
(
14
)	Eespool 13. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Manfredi jt, punkt 27.
(
15
)	Vt mh eespool 13. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Bosman, punkt 61, ja 10. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-344/04: IATA ja ELFAA (EKL 2006, lk I-403, punkt 24).
(
16
)	Ühendkuningriigi valitsus esitab oma arvamuse 2. lisana vormi B kuupäevaga 11. juuli 2005. Tribunale Civile di Genova ei nimeta vastavat dokumenti oma taotluses, vaid märgib, et taotluse saanud kohus on taotluse saamist „igal juhul kinnitanud 20. septembri 2005. aasta kirjaga”. Seega jääb ebaselgeks, mis vormiga B tegelikult toimus.
(
17
)	Taotluse saanud kohtu seisukohalt taotluse rahuldamisest keeldumise asjakohase aluse korral – näiteks kui taotletud meede ei kuulu määruse nr 1206/2001 kohaldamisalasse – näeb määrus aga ette vormi H. Sama vormi saab siiski kasutada ka teatamiseks teistest taotluse rahuldamisest keeldumise alustest, näiteks taotluse mittekuulumisest kohtu pädevusse. Juhul kui kohus näeb asjaolu, mis takistab tõendite kogumist vastavalt taotleva kohtu liikmesriigi õigusaktidega ettenähtud erimenetlusele (määruse nr 1206/2001 artikli 10 lõike 3 teine lause), siis tuleb sellest teatada taotlevale kohtule, kasutades vormi E. Ilmselt ei kasutanud taotluse saanud Inglise kohus ühtegi nendest vormidest.
(
18
)	Vt taotluse vorm A, punkt 13, mis on esitatud Ühendkuningriigi arvamuse lisana A 1.
(
19
)	27. septembri 1968. aasta konventsioon kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 1972, L 299, lk 32), mida on muudetud 9. oktoobri 1978. aasta konventsiooniga Taani Kuningriigi, Iirimaa ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ühinemise kohta (EÜT L 304, lk 1; muudetud tekst lk 77), 25. oktoobri 1982. aasta konventsiooniga Kreeka Vabariigi ühinemise kohta (EÜT L 388, lk 1), 26. mai 1989. aasta konventsiooniga Hispaania Kuningriigi ja Portugali Vabariigi ühinemise kohta (EÜT L 285, lk 1) ning 29. novembri 1996. aasta konventsiooniga Austria Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi ühinemise kohta (EÜT 1997, C 15, lk 1; edaspidi „Brüsseli konventsioon”).
(
20
)	Vt mõiste „tsiviil- ja kaubandusasjad” kohta 15. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-266/01: Préservatrice foncière TIARD (EKL 2003, lk I-4867, punkt 20) ja mõiste „leping või lepingust tulenevad nõuded” kohta 5. veebruari 2004. aasta otsus kohtuasjas C-265/02: Frahuil (EKL 2004, lk I-1543, punkt 22). Euroopa Kohus on selle praktika üle kandnud ka nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määrusele (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1) (vt 13. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-103/05: Reisch Montage, EKL 2006, lk I-6827, punkt 29).
(
21
)	Eespool 20. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Préservatrice foncière TIARD, punkt 20.
(
22
)	Ka komisjon omistab praktilises juhendis tõendite kogumist käsitleva määruse kohaldamiseks tõendi mõistele laia tähenduse. Komisjon märgib, et mõiste „tõend” sisaldab näiteks tunnistajate, poolte ja ekspertide ärakuulamist, dokumentide esitamist, kontrollimist, asjaolude tuvastamist, pere ja laste heaolu ekspertiisi (vt praktilise juhendi punkt 8, kättesaadav veebiaadressil: http://ec.europa.eu/civiljustice/evidence/evidence_ec_guide_et.pdf).
(
23
)	Vt direktiivi 2004/48 neljandat, viiendat ja seitsmendat põhjendust. Lähemalt selle kohta: McGuire, „Die neue Enforcement Directive 2004/48/EG und ihr Verhältnis zum TRIPS-Übereinkommen”, Osterreichische Blatter fur gewerblichen Rechtsschutz und Urheberrecht, 2004, lk 255, ja Ibbeken, Das TRlPS-Obereinkommen und die vorgerichtliche Beweishilfe im gewerblichen Rechtsschutz, Köln jm, 2004.
(
24
)	Vt nt Saisie-contrefaçon Prantsusmaal Code de la propriété intellectuelle art L. 615-5 alusel. Saksa, Prantsuse ja Inglise õiguse võrdlus: vt eespool 23. joonealuses märkuses viidatud Ibbeken.
(
25
)	Vt Anton Piller KG vs. Manufacturing Processes Ltd. (1976) 1 All E.R: 779.
(
26
)	Vt Zuckerman, Zuckerman on Civil Procedure, 2. trükk, London, 2006, punkt 14.175; vt kujunemisloo kohta põhjalikult eespool 23. joonealuses märkuses viidatud Ibbeken, lk 111 jj.
(
27
)	Põhikohtuasja asjaolusid arvestades peab siiski arvesse võtma direktiivi 2004/48/EÜ ajalist kohaldamisala. Direktiiv jõustus 22. juunil 2004 ning tuli üle võtta 29. aprilliks 2006 (vt direktiivi 2004/48/EÜ artiklid 20 ja 21). Direktiivi sätteid on enne ülevõtmise tähtaja möödumist vaja järgida üksnes teatud piires (vt 4. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-212/04: Adeneler jt (EKL 2006, lk-I 6057, punkt 117 jj).
(
28
)	Vt selle kohta lähemalt allpool punkt 111.
(
29
)	Ei ole lõplikult selge, mida hõlmab Haagi konventsiooni artiklis 23 sätestatud asjaomane reservatsioon. Mõiste pre-trial discovery tõlgendamine oli osalisriikide selgitavate avalduste ja Haagi konverentsi mitmete nõupidamiste ese (vt Conclusions and Recommendations adopted by the Special Commission on the practical operation of the Hague Apostille, Evidence and Service Conventions (28 October to 4 November 2003), punktid 29–34, kättesaadav veebilehel: http://hcch.e-vision.nl/upload/wop/lse_concl_e.pdf; vt samuti Nagel, H., Gottwald, P., Internationales Zivilprozessrecht, 6. trükk, Köln 2006, § 8, punkt 68 jj). Põhimõtteliselt on tegemist meetmetega, mida common law, eelkõige ameerika õigus, näeb ette teabe saamiseks vastaspoolelt enne kohtumenetluse alustamist.
(
30
)	Vt nõukogu 4. juuli 2001. aasta dokument nr 10571/01, lk 16.
(
31
)	Vt 26. veebruari 1991. aasta otsus kohtuasjas C-292/89: Antonissen (EKL 1991, lk I-745, punkt 18); 3. detsembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C-368/96: Generics jt (EKL 1998, lk I-7967, punktid 26 ja 27) ja 10. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-402/03: Skov ja Bilka (EKL 2006, lk I-199, punkt 42).
(
32
)	Vt määruse nr 1206/2001 kuues põhjendus.
(
33
)	Berger_C., „Die EG-Verordnung über die Zusammenarbeit der Gerichte auf dem Gebiet der Beweisaufnahme in Zivil- und Handelssachen (EuBVO)”, Praxis des Internationalen Privat- und Verfahrensrechts – IPRax 2001, lk 522.
(
34
)	EÜT 2000, C 314, lk 1.
(
35
)	Saksamaa algatuse ingliskeelne tõlge, millele Ühendkuningriigi valitsus viitab, näib olevat ekslik, sest nimetatud lõik on tõlgitud fraasiga „measures for the preservation of evidence or enforcement”. Prantsuskeelne versioon tugineb seevastu samamoodi nagu saksakeelne originaalversioon otseselt Haagi konventsiooni sõnastusele ja kasutab väljendit „mesures conservatoires ou d'exécution”. Eeltoodu põhjal oleks ingliskeelne versioon pidanud kõlama „orders for provisonal or protective measures”.
(
36
)	EÜT L 160, lk 37, ELT eriväljaanne 19/01, lk 227.
(
37
)	Vt Saksamaa algatuse seitsmes ja kaheksas põhjendus.
(
38
)	28. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-104/03: St. Paul Dairy Industries (EKL 2005, lk I-3481, punkt 25). Vt ka Geimer, R., Schütze, R.A., Europäisches Zivilverfahrensrecht, 2. trükk, München, 2004, A 1 – määruse nr 44/2001 artikkel 2, punkt 92, ja artikkel 31, punkt 32.
(
39
)	Eespool 38. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus St. Paul Dairy Industries, punkt 13.
(
40
)	Vt ka CFEM Facades SA vs. Bovis Construction Ltd (1992) I.L Pr. 561 QBD, samuti Schlosser, P.F., EU-Zivilprozessrecht, 2. trükk, München, 2003, määruse nr 44/2001 artikkel 32, punkt 7, ja Haagi konventsiooni artikkel 1, punkt 4.
(
41
)	Eespool 38. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus St. Paul Dairy Industries, punkt 23.
(
42
)	On siiski vaieldav, kas taotluse esitaja peaks saama valida mõlema võimaluse vahel: tõendite kogumine õigusabi korras või tõendite kogumine asukohajärgse kohtu kaudu. Teine võimalus võib olla kiirem, aga sisaldab endas ohtu, et põhivaidlust menetlev kohus ei tunnista välisriigis kogutud tõendeid. (Euroopa Kohtu lähenemisviisi kohta kriitiliselt: Mankowski, P. „Selbständige Beweisverfahren und einstweiliger Rechtsschutz in Europa”, Juristenzeitung 2005, lk 1144, ja Hess, B., Zhou, C., „Beweissicherung und Beweisbeschaffung im europäischen Justizraum”, Praxis des Internationalen Privat- und Verfahrensrechts –IPRax 2007, lk 183). Sõltumata sellest, kas ja millistel asjaoludel on tõendite kogumise sõltumatu menetluse puhul soovitav Brüsseli konventsiooni või määruse nr 44/2001 kohaldamine, ei sea tsiteeritud autorid kahtluse alla seda, et igal juhul on nende suhtes kohaldatav määrus nr 1206/2001.
(
43
)	18. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-385/05: CGT (EKL 2007, lk I-611, punkt 35), võttes arvesse 9. septembri 2003. aasta otsust kohtuasjas C-151/02: Jaeger (EKL 2003, lk I-8389, punkt 59).
(
44
)	Seda kinnitab see, et taotluse saanud kohus ei saatnud taotlust tagasi vormiga E või H.
(
45
)	Tegelikult näib, et kohtud kasutavad seda vahendit pigem piiratud juhtudel. Üldjuhul nõuavad kohtud pooltelt nende valduses olevate dokumentide ja esemete esitamist (disclosure). Juhul kui disclosure-menetlus ei ole tõendite tagamiseks piisav, tuleb kõne alla search order’i väljaandmine (vt Zuckerman, Zuckerman on Civil Procedure, 2. trükk, London, 2006, punkt 14.177).
(
46
)	Practice Direction 25 – Interim injunctions, 7.2.
(
47
)	Practice Direction 25 – Interim injunctions, 7.6.
(
48
)	Vt Rauscher, T. ja von Hein, J., Europäisches Zivilprozessrecht, 2. trükk, München, 2006, määruse nr 1206/2001 artikkel 10, punkt 13.
(
49
)	Tunnistajate ülekuulamise korral õigusabi käigus vastavalt määrusele nr 1206/2001 näeb näiteks Practice Direction 34 – Depositions and Court Attendance by Witnesses, 11.3 sõnaselgelt ette, et Treasury Soliciter võtab taotluse saanud kohtult üle taotluse esitaja ülesande. Vt selle kohta Layton, A. ja Mercer, H., European Civil Practice, 2. trükk, London, 2004, punkt 7.062.
(
50
)	Vt Rauscher, T. ja von Hein, J., Europäisches Zivilprozessrecht, 2 trükk, München, 2006, määruse nr 1206/2001 artikkel 10, punkt 22 jj.
(
51
)	Vt Huber, S., teoses: Gebauer, M. ja Wiedmann, T., Zivilrecht unter Europäischem Einfluss, Stuttgart, 2005, 29. peatükk, punkt 133.