62021CC0711
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
ANTHONY MICHAEL COLLINS
2 päivänä maaliskuuta 2023 (
1
)
Yhdistetyt asiat C‑711/21 ja C‑712/21
XXX (C‑711/21) ja
XXX (C‑712/21)
vastaan
Belgian valtio, asiamiehenään Secrétaire d’État à l’Asile et la Migration
(Ennakkoratkaisupyyntö – Conseil d’État (ylin hallintotuomioistuin, Belgia))
Ennakkoratkaisupyyntö – Maahanmuuttopolitiikka – Euroopan unionin perusoikeuskirja – 4, 7 ja 47 artikla – Direktiivi 2008/115/EY – Laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen – Palauttamispäätös – Kolmannen maan kansalaisen perhesuhteisiin ja terveydentilaan liittyvien olosuhteiden muuttuminen palauttamispäätöksen tekemisen jälkeen – Olosuhteiden muuttumiseen vetoaminen kansainvälistä suojelua koskevan menettelyn päättämisen jälkeen – Viimeinen ajankohta, jona olosuhteiden muuttumiseen voidaan vedota – SEUT 267 artikla – Pääasian vireilläolon jatkuminen – Ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen varmistamisvelvollisuus – Vilpittömän yhteistyön periaate – SEU 4 artiklan 3 kohta – Ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottaminen
I Johdanto
1.
Käsiteltävänä olevissa ennakkoratkaisupyynnöissä on kyse kahdesta pääasioiden valittajia (jäljempänä valittajat) koskevasta palauttamispäätöksestä, jotka Belgian viranomaiset tekivät valittajien kansainvälistä suojelua koskevien pyyntöjen hylkäämisen jälkeen. Conseil d’État (ylin hallintotuomioistuin, Belgia) (
2
) pyytää unionin tuomioistuimelta ennakkoratkaisua palauttamispäätösten yhteensopivuudesta Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 4, 7 ja 47 artiklan sekä jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY (
3
) (jäljempänä palauttamisdirektiivi) 5 artiklan, 6 artiklan 6 kohdan ja 14 artiklan kanssa. Tässä yhteydessä Conseil d’État pyrkii selvittämään, voiko kyseisten palauttamispäätösten laillisuutta valvova tuomioistuin ottaa huomioon sellaisia valittajien perhesuhteiden ja/tai terveydentilan muutoksia, jotka ovat tapahtuneet sen jälkeen, kun heidän kansainvälistä suojelua koskevien pyyntöjensä hylkäämistä koskevien päätösten pätevyys oli vahvistettu.
II Pääasiat
A
Asia C‑711/21
2.
Kolmannen maan kansalainen XXX saapui Belgiaan ilmeisesti 16.3.2017. Hän haki toimivaltaiselta Belgian viranomaiselta pakolaisaseman tunnustamista 24.3.2017. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (pakolaisia ja kansalaisuudettomia henkilöitä koskevista asioista vastaava viranomainen, Belgia; jäljempänä CGRA) hylkäsi 20.7.2017 XXX:n hakemuksen ja kieltäytyi myös myöntämästä hänelle toissijaista suojelua. Tämän kieltäytymisen perusteella toimivaltainen viranomainen määräsi 26.7.2017, että XXX:n on poistuttava Belgian alueelta.
3.
XXX valitti 20.7.2017 tehdystä CGRA:n päätöksestä, jolla häneltä evättiin kansainvälinen suojelu, 21.8.2017 Conseil du contentieux des étrangersiin (ulkomaalaisasioita käsittelevä hallintotuomioistuin, Belgia; jäljempänä CCE). CCE hylkäsi tämän valituksen 11.1.2018.
4.
XXX valitti 26.7.2017 tehdystä päätöksestä, jolla hänet määrättiin poistumaan Belgiasta, 24.8.2017 CCE:hen. XXX esitti istunnossa asiakirjoja todisteeksi perhesuhteissaan ja terveydentilassaan tapahtuneista muutoksista. CCE hylkäsi hänen valituksensa 22.10.2019 antamallaan tuomiolla. CCE katsoi, ettei XXX voi enää riitauttaa 26.7.2017 tehtyä päätöstä, jolla hänet määrättiin poistumaan Belgiasta, koska asia oli ratkaistu lopullisesti 11.1.2018 annetulla tuomiolla, jossa hylättiin hänen valituksensa siitä, että CGRA kieltäytyi myöntämästä hänelle kansainvälistä suojelua. CCE katsoi, ettei se voi Belgiasta poistumista koskevan määräyksen laillisuutta arvioidessaan ottaa huomioon kyseisen määräyksen jälkeisiä tapahtumia. (
4
) CCE totesi lisäksi, ettei se voi hyväksyä XXX:n väitettä, jonka mukaan viranomaiset eivät voineet antaa hänelle maastapoistumismääräystä hänen kansainvälisen suojelun epäämistä koskevasta CGRA:n päätöksestä tekemänsä valituksen ollessa vireillä, koska hänen kyseisestä päätöksestä tekemänsä valitus oli ratkaistu 11.1.2018.
5.
Valittaja valitti 22.10.2019 annetusta CCE:n tuomiosta 6.11.2019 Conseil d’État’han. Conseil d’État katsoo ensinnäkin, että Belgian alueelta poistumisesta annetun määräyksen kumoamista koskevan valituksen yhteydessä CCE:n on lähtökohtaisesti tutkittava kyseinen määräys ex tunc. Conseil d’État katsoo toiseksi, ettei tuomiossa Gnandi määritetä selvästi ajankohtaa, jona kolmannen maan kansalainen voi vedota tässä tarkoituksessa olosuhteiden muuttumiseen, eikä siten ratkaista sitä, voiko tuomioistuin ottaa huomioon palauttamispäätöksen jälkeen tapahtuneita seikkoja. (
5
) Tällä lähestymistavalla voi olla merkittäviä vaikutuksia sovellettaessa palauttamisdirektiiviä, erityisesti sen 5 artiklaa, jossa säädetään, että jäsenvaltioiden on otettava kyseistä direktiiviä täytäntöön pannessaan asianmukaisesti huomioon muun muassa asianomaisen kolmannen maan kansalaisen perhesuhteet ja terveydentila.
B
Asia C‑712/21
6.
XXX haki toimivaltaiselta Belgian viranomaiselta pakolaisaseman tunnustamista 29.2.2016. CGRA hylkäsi hänen hakemuksensa 30.9.2016 ja kieltäytyi myöntämästä hänelle toissijaista suojelua. Viitaten CGRA:n päätökseen toimivaltainen viranomainen määräsi 6.10.2016 XXX:n poistumaan Belgian alueelta.
7.
XXX valitti 28.10.2016 CGRA:n 30.9.2016 tekemästä päätöksestä CCE:hen. Valitus hylättiin 19.1.2017. XXX valitti 6.10.2016 annetusta maastapoistumismääräyksestä 7.11.2016 CCE:hen. Kuulemisen, jossa XXX esitti yksityiselämäänsä liittyviä asiakirjoja, jälkeen CCE hylkäsi hänen maastapoistumismääräyksestä tekemänsä valituksen 22.10.2019 antamallaan tuomiolla. Kyseinen tuomioistuin esitti samat perustelut kuin edellä tämän ratkaisuehdotuksen 4 kohdassa on esitetty.
8.
XXX valitti 22.10.2019 annetusta CCE:n tuomiosta Conseil d’État’han. Edellä tämän ratkaisuehdotuksen 5 kohdassa esitetyistä syistä Conseil d’État katsoi, ettei tuomiossa Gnandi määritetä ajankohtaa, johon asti palauttamispäätöksen laillisuuden tutkiva elin voi ottaa huomioon kolmannen maan kansalaisen perhesuhteisiin liittyvien olosuhteiden muutoksen.
9.
Asioissa C‑711/21 ja C‑712/21 pääasioiden oikeudenkäynneissä Conseil d’État katsoi, että perusoikeuskirjan 4, (
6
) 7 ja 47 artiklassa sekä palauttamisdirektiivin 5 artiklassa, 6 artiklan 6 kohdassa ja 14 artiklassa voidaan edellyttää, että kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen hylkäämisen jälkeen annetun maastapoistumismääräyksen laillisuuden tutkiva tuomioistuin ottaa huomioon hakijan perhesuhteisiin tai terveydentilaan liittyviä muutoksia, jotka ovat tapahtuneet ennen tämän laillisuuden tutkimisen ajankohtaa. Conseil d’État lykkäsi siksi molempien asioiden käsittelyä ja esitti unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko [perusoikeuskirjan] 4,[ (
7
)] 7 ja 47 artiklaa sekä [palauttamisdirektiivin] 5 artiklaa, 6 artiklan 6 kohtaa ja 13 artiklaa, luettuina [tuomion Gnandi] valossa, tulkittava siten, että tuomioistuin, joka käsittelee kansainvälisen suojelun epäämistä koskevaan päätökseen perustuvasta palauttamispäätöksestä vireille pantua muutoksenhakua, voi palauttamispäätöksen laillisuutta arvioidessaan ottaa huomioon ainoastaan sellaiset olosuhteiden muutokset, joilla voi olla merkittävä vaikutus tilanteen arviointiin [palauttamisdirektiivin] 5 artiklan perusteella ja jotka ovat tapahtuneet ennen kuin [CCE] on päättänyt kansainvälistä suojelua koskevan menettelyn?
2)
Onko [palauttamisdirektiivin] 5 artiklassa tarkoitettujen olosuhteiden täytynyt ilmetä ajankohtana, jolloin ulkomaalainen oleskeli maassa laillisesti tai hänellä oli lupa jäädä sinne?”
III Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
10.
Unionin tuomioistuimen presidentti yhdisti 4.1.2022 tekemällään päätöksellä asiat C‑711/21 ja C‑712/21 kirjallista ja suullista käsittelyä sekä tuomion antamista varten.
11.
Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet valittajat, Belgian ja Alankomaiden hallitukset sekä Euroopan komissio.
12.
Belgian hallitus väitti 29.3.2022 päivätyissä kirjallisissa huomautuksissaan, että kumpikin asia on jätettävä tutkimatta, koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei enää tarvitse pyytämäänsä unionin oikeuden tulkintaa voidakseen ratkaista asian. Toimivaltainen viranomainen myönsi 30.3.2020 asian C‑711/21 valittajalle oleskeluluvan. (
8
) Toimivaltainen viranomainen myönsi 8.3.2021 asian C‑712/21 valittajalle oleskeluluvan, joka oli voimassa 18.2.2021 asti ja jonka voimassaoloa jatkettiin sittemmin 18.2.2023 asti. (
9
) Belgian hallitus ilmoitti unionin tuomioistuimelle lisäksi, että toimivaltainen Belgian viranomainen (
10
) oli 24.2.2022 tiedottanut näistä tapahtumista Conseil d’État’lle.
13.
Unionin tuomioistuimen presidentti tiedusteli 17.6.2022 kirjallisesti Conseil d’État’lta, oliko valittajilla oikeus oleskella Belgiassa, ja jos oli, halusiko se pysyttää ennakkoratkaisupyyntönsä. Conseil d’État vahvisti 27.6.2022 valittajien asianajajaa kuultuaan, että molemmille oli myönnetty oikeus oleskella Belgiassa. Se halusi kuitenkin pysyttää ennakkoratkaisupyyntönsä. Conseil d’État totesi, että valittajien asianajajan mukaan heillä on väliaikainen oikeus jäädä Belgiaan eikä Belgian hallitus ole peruuttanut palauttamispäätöksiä. Valittajien asianajaja väitti, että jos heidän oikeuttaan oleskella Belgiassa ei jatketa, Belgian hallitus voi pyrkiä aloittamaan uudelleen palauttamismenettelyn, joka perustuu valittajia koskeviin palauttamispäätöksiin.
14.
Conseil d’État’n vastauksen perusteella esittelevä tuomari ja julkisasiamies pyysivät 6.7.2022 (
11
) Belgian hallitusta ilmoittamaan unionin tuomioistuimelle valittajia koskevien palauttamispäätösten nykyisestä tilasta tai mahdollisista muista heitä koskevista palauttamispäätöksistä. Belgian hallitus vastasi 15.7.2022 seuraavaa: ”Oleskeluluvan myöntäminen on ristiriidassa palauttamispäätöksen kanssa. Palauttamispäätös peruuntuu lain nojalla oleskeluluvan myöntämisellä, eikä toimivaltaisen viranomaisen ole tarpeen tehdä uutta palauttamispäätöstä.” Belgian hallitus päätteli, että Conseil d’État’n tähän liittyvän viimeaikaisen oikeuskäytännön (
12
) perusteella valittajilla ei ollut enää intressiä jatkaa palauttamispäätösten kumoamista koskevaa menettelyä.
15.
Unionin tuomioistuin toimitti 20.7.2022 Belgian hallituksen 15.7.2022 päivätyn vastauksen Conseil d’État’lle. Unionin tuomioistuin tiedusteli jälleen, halusiko Conseil d’État pysyttää ennakkoratkaisupyyntönsä, ja jos halusi, pyysi ilmoittamaan syyt tähän.
16.
Conseil d’État totesi 3.8.2022, että valittajien asianajajan ja Belgian hallituksen eriävien näkemysten vuoksi se ei voinut peruuttaa ennakkoratkaisupyyntöjään kuulematta ensin asianosaisia ja päättämättä valittajien intressistä pitää voimassa kumoamiskanteensa. Conseil d’État totesi lisäksi, että siinä vireillä olevien asioiden käsittelyä oli lykätty siihen asti, kunnes unionin tuomioistuin vastaa sen ennakkoratkaisupyyntöihin. Conseil d’État katsoi näin ollen, ettei se voi ratkaista palauttamispäätösten tilaa ja valittajien intressiä jatkaa muutoksenhakuaan.
IV Unionin tuomioistuimen toimivalta vastata esitettyihin kysymyksiin
17.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisen tuomioistuimen SEUT 267 artiklan nojalla esittämillä unionin oikeutta koskevilla kysymyksillä oletetaan olevan merkitystä asian ratkaisemisen kannalta. Kyseisessä määräyksessä käyttöön otetussa unionin tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välisessä yhteistyössä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen unionin tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. SEUT 267 artiklan sanamuodon ja rakenteen perusteella on selvää, että kansallinen tuomioistuin voi esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön vain, jos siinä on vireillä riita-asia, jossa sen on annettava ratkaisu, jossa otetaan huomioon unionin tuomioistuimen vastaus. Unionin tuomioistuin ei voi antaa neuvoa-antavia lausuntoja yleisluonteisista tai hypoteettisista kysymyksistä. Ennakkoratkaisupyynnön esittämisen perusteena on siten oltava ennakkoratkaisua pyytävässä tuomioistuimessa vireillä olevan oikeusriidan todelliseen ratkaisemiseen erottamattomasti liittyvä tarve. (
13
)
18.
Tästä seuraa, että unionin tuomioistuin voi oman toimivaltaisuutensa arvioimiseksi tarvittaessa tutkia ne olosuhteet, joiden vallitessa kansallinen tuomioistuin on esittänyt ennakkoratkaisukysymyksen, ja erityisesti ratkaista, onko siltä pyydetyllä unionin oikeuden tulkinnalla yhteys pääasian tosiseikkoihin ja kohteeseen, jottei se päädy antamaan neuvoa-antavia lausuntoja yleisluonteisista tai hypoteettisista kysymyksistä. (
14
) Jos ilmenee, että esitetty kysymys ei selvästikään ole merkityksellinen asian ratkaisemisen kannalta, unionin tuomioistuimen on todettava, että lausunnon antaminen raukeaa. (
15
)
19.
Perussopimuksilla käyttöön otetun tuomioistuinjärjestelmän kantavana voimana on SEUT 267 artiklan mukainen ennakkoratkaisumenettely, jossa otetaan käyttöön unionin tuomioistuimen ja jäsenvaltioiden tuomioistuinten välinen vuoropuhelu. Sillä pyritään varmistamaan, että unionin oikeutta tulkitaan yhtenäisesti, jolloin varmistetaan muun muassa sen johdonmukaisuus, täysi vaikutus ja itsenäisyys. (
16
) SEUT 267 artikla sekä siinä käyttöön otettu tuomioistuinten välisen vuoropuhelun ja yhteistyön järjestelmä muodostavat lex specialiksen, jolla ilmaistaan SEU 4 artiklan 3 kohdassa vahvistettu perusperiaate, (
17
) jonka mukaan unionin ja jäsenvaltioiden on tehtävä vilpitöntä yhteistyötä perussopimuksista johtuvia tehtäviä täyttäessään. (
18
) Tämä periaate sitoo kansallisia tuomioistuimia, jotka ovat valtion osaksi katsottavia elimiä, niiden suhteissa unionin toimielimiin, unionin tuomioistuin mukaan luettuna. (
19
) Vilpitöntä yhteistyötä koskeva velvoite on luonteeltaan vastavuoroinen, mikä ilmenee SEU 4 artiklan 3 kohdasta, jossa todetaan, että ”unioni ja jäsenvaltiot kunnioittavat – – toisiaan”. (
20
) Unionin tuomioistuin antaa SEUT 267 artiklassa määrätyn, kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välisen lainkäyttöä koskevien tehtävien jaon yhteydessä ennakkoratkaisun lähtökohtaisesti selvittämättä niitä olosuhteita, joiden vuoksi kansalliset tuomioistuimet ovat esittäneet sille ennakkoratkaisukysymyksiä ja aikovat soveltaa yhtä tai useampaa kyseessä olevaa unionin oikeuden oikeussääntöä. Tilanne on toinen vain niissä tapauksissa, joissa joko ilmenee, että SEUT 267 artiklan mukaista menettelyä on käytetty väärin ja sitä on käytetty unionin tuomioistuimen ratkaisun saamiseen näennäisen riita-asian yhteydessä, tai joissa on ilmeistä, ettei unionin tuomioistuimen tulkittavaksi esitettyjä unionin oikeussääntöjä voida soveltaa pääasian ratkaisuun. (
21
)
20.
Kun otetaan huomioon Belgian hallituksen kirjallisissa huomautuksissaan esittämä oikeudenkäyntiväite sekä unionin tuomioistuimen, Conseil d’État’n ja Belgian hallituksen välinen kirjeenvaihto, on erittäin epävarmaa, onko Conseil d’État’n otettava unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisukysymyksiin antama vastaus huomioon ratkaistessaan käsiteltävänään olevat asiat. Belgian hallituksen unionin tuomioistuimelle 15.7.2022 antamassaan vastauksessa mainitsemasta Conseil d’État’n oikeuskäytännöstä ilmenee tältä osin selvästi, ettei unionin tuomioistuimen tuomio ole tarpeen Conseil d’État’n käsiteltävänä olevien valitusten tosiasiallisen ratkaisemisen kannalta, koska niiden kohteena olevat palauttamispäätökset näyttävät poistuneen Belgian oikeusjärjestyksestä. (
22
)
21.
Vaikka Conseil d’État’n on viime kädessä ratkaistava asia, unionin tuomioistuimen pyydettyä sitä 20.7.2022 uudelleen ilmoittamaan, halusiko se pysyttää ennakkoratkaisupyyntönsä, ja jos halusi, ilmoittamaan tämän syyt, kyseinen tuomioistuin ei käsitellyt oman viimeaikaisen oikeuskäytäntönsä merkityksellisyyttä vaan ainoastaan vahvisti haluavansa pysyttää nämä pyynnöt selittämättä, miksi niillä on merkitystä sen käsiteltävänä olevien asioiden ratkaisun kannalta. (
23
) Conseil d’État viittaa ainoastaan tarpeeseen kuulla asianosaisia ennen asian ratkaisemista tilanteessa, jossa siinä vireillä olevan asian käsittelyä on lykätty.
22.
Kun otetaan huomioon Conseil d’État’n viimeaikainen oikeuskäytäntö (
24
) sekä se, että Belgian toimivaltainen viranomainen oli ilmoittanut myöntäneensä valittajille oleskeluluvat ja että kyseinen tuomioistuin oli useaan otteeseen tiedustellut asiasta valittajien asianajajalta, (
25
) on epäselvää, miksi Conseil d’État ei ilmeisesti ole halukas vastaamaan kokonaisuudessaan unionin tuomioistuimen sille esittämään kysymykseen ja auttamaan siten unionin tuomioistuinta hoitamaan tehtäväänsä eli varmistamaan, että perussopimusten tulkinnassa noudatetaan lakia. (
26
)
23.
Julkisasiamies Kokott huomautti ratkaisuehdotuksessaan Di Donna, että yhteistyön henki, jonka on vallittava ennakkoratkaisumenettelyssä, edellyttää, että kansallinen tuomioistuin ottaa huomioon unionin tuomioistuimelle uskotun tehtävän, ”jonka mukaan unionin tuomioistuimen on myötävaikutettava lainkäyttöön jäsenvaltioissa eikä annettava neuvoa-antavia lausuntoja yleisistä ja hypoteettisista kysymyksistä”. (
27
) Julkisasiamies Wahl totesi ratkaisuehdotuksessaan Pohotovosť seuraavaa: ”On välttämätöntä, että kansalliset tuomioistuimet selvittävät, minkä vuoksi ne katsovat asian ratkaisemisen vaativan vastausta niiden esittämiin kysymyksiin, jos nämä syyt eivät yksiselitteisesti ilmene asiakirja-aineistosta. Unionin tuomioistuimen velvollisuus kunnioittaa kansalliselle tuomioistuimelle kuuluvia tehtäviä merkitsee samalla, että kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon tältä osin yksistään unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisuasioissa kuuluva tehtävä. Unionin tuomioistuin onkin hiljattain todennut, ettei sillä ole aihetta ratkaista asiaa, jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on sille esitetystä kehotuksesta huolimatta pysyttänyt ennakkoratkaisupyyntönsä ottamatta kantaa sen seikan tai tapahtuman vaikutukseen, joka oli ollut unionin tuomioistuimen tiedossa ja joka koski niin pääasian oikeudenkäynnissä annettavaa ratkaisua kuin myös ennakkoratkaisukysymysten merkitystä pääasian ratkaisun kannalta.” (
28
)
24.
Minusta vaikuttaa siltä, että Conseil d’État olisi voinut tämän yhteistyön puitteissa peruuttaa siinä vireillä olevan asian käsittelyn lykkäämisen, kuulla asianosaisia asiasta ja ratkaista, ovatko valittajia koskevat palauttamispäätökset Belgian oikeuden perusteella olemassa. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 267 artiklassa määrätyn menettelyn soveltamisen estävää kansallisen oikeuden säännöstä on jätettävä tässä yhteydessä soveltamatta. (
29
) Unionin tuomioistuimen käytettävissä olevien tietojen perusteella tällä ennakkoratkaisumenettelyllä ei ensi näkemältä ole kohdetta, joten unionin tuomioistuimen ei ole välttämättä tarpeen vastata esitettyihin kysymyksiin, jotta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voi ratkaista käsiteltävänään olevat asiat. (
30
) Koska valittajien tilanne on muuttunut ennakkoratkaisupyyntöjen esittämisen jälkeen, on myös olemassa selvä vaara, että unionin tuomioistuin tuhlaa arvokkaita voimavaroja näihin pyyntöihin vastaamiseen. Nämä huomautukset eivät rajoita Conseil d’État’n oikeutta esittää uusia ennakkoratkaisupyyntöjä, kun se on varmistanut, että niihin annettavat vastaukset ovat tarpeen sen käsiteltävänä olevan riita-asian tosiasiallisen ratkaisemisen kannalta. (
31
)
V Ratkaisuehdotus
25.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin toteaa, ettei sillä ole SEUT 267 artiklan nojalla toimivaltaa vastata Conseil d’État’n 4.11.2021 esittämiin kysymyksiin.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: englanti.
(
2
)	4.11.2021 päivätty päätös.
(
3
)	EUVL 2008, L 348, s. 98.
(
4
)	Viitaten 19.6.2018 annettuun tuomioon Gnandi (C‑181/16, EU:C:2018:465) (jäljempänä tuomio Gnandi).
(
5
)	Palauttamisdirektiivin 6 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”jäsenvaltion on tehtävä palauttamispäätös sen alueella laittomasti oleskelevista kolmansien maiden kansalaisista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2–5 kohdassa tarkoitettujen poikkeusten soveltamista”. Sen 6 artiklan 6 kohdassa säädetään, että ”tämä direktiivi ei estä jäsenvaltiota tekemästä laillisen oleskelun päättämistä koskevaa päätöstä palauttamispäätöksen ja/tai maastapoistamispäätöksen ja/tai maahantulokiellon yhteydessä yhdellä hallinnollisella tai oikeudellisella päätöksellä tai toimenpiteellä kansallisen lainsäädännön mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta III luvun ja yhteisön ja kansallisen lainsäädännön asiaa koskevien muiden säännösten mukaisten menettelyllisten takeiden soveltamista”.
(
6
)	Perusoikeuskirjan 4 artikla ei ole merkityksellinen asian C‑712/21 kannalta, koska valittaja ei väittänyt, että kyseistä määräystä oli rikottu.
(
7
)	Asioissa C‑711/21 ja C‑712/21 esitetyt ennakkoratkaisukysymykset ovat muuten samat, mutta asiassa C‑712/21 Conseil d’État ei katsonut tarpeelliseksi esittää perusoikeuskirjan 4 artiklaa koskevaa kysymystä.
(
8
)	Kyseessä oleva oleskelulupa on ”Carte F”. Se on voimassa viisi vuotta.
(
9
)	Kyseessä oleva oleskelulupa on ”Carte A”. Se on voimassa vuoden, ja se voidaan uusia.
(
10
)	Office des étrangers (Belgian ulkomaalaisvirasto).
(
11
)	Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 62 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(
12
)	C.E., nro 254.100, 24.6.2022. Kyseisessä tuomiossa Conseil d’État totesi, että koska valittajalle oli myönnetty oleskelulupa, ”tällainen päätös on ristiriidassa maastapoistumismääräyksen kanssa” ja ”maastapoistumismääräyksen vastainen toimi siinä mielessä, että sillä on poistettu tämä päätös oikeusjärjestyksestä”. Conseil d’État totesi lisäksi, että ”koska riidanalainen hallintotoimi – – on poistunut oikeusjärjestyksestä, valittajalla ei ole enää aihetta valittaa valituksenalaisen tuomion tuomiolauselmasta. Hänellä ei siten ole enää tarvittavaa intressiä tässä asiassa”.
(
13
)	Ks. tuomio 27.6.2013, Di Donna (C‑492/11, EU:C:2013:428, 24–26 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen); tuomio 27.2.2014, Pohotovosť (C‑470/12, EU:C:2014:101, 27–29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio 24.11.2020, Openbaar Ministerie (Asiakirjaväärennökset) (C‑510/19, EU:C:2020:953, 27 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
14
)	Vaikka Conseil d’État ei tiennyt, että valittajilla oli 4.11.2021 oleskelulupa, se ei sittemmin ilmoittanut näistä tapahtumista unionin tuomioistuimelle siitä huolimatta, että se oli saanut tietää niistä 24.2.2022. Kansallisille tuomioistuimille ennakkoratkaisupyyntöjen tekemisestä annettujen suositusten (EUVL 2019, C 380, s. 1) 26 kohdassa todetaan tältä osin muun muassa, että ”ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on ilmoitettava unionin tuomioistuimelle kaikista sellaisista oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvistä seikoista, jotka saattavat vaikuttaa asian vireilläoloon kansallisessa tuomioistuimessa”.
(
15
)	Tuomio 24.10.2013, Stoilov i Ko (C‑180/12, EU:C:2013:693, 38 kohta). Vaikka Belgian hallitus otti käsiteltävissä asioissa esiin kysymyksen ennakkoratkaisupyyntöjen tutkittavaksi ottamisesta, edellä mainitusta tuomiosta ja tuomiosta Gnandi (31 kohta) ilmenee, että unionin tuomioistuin voi ottaa omasta aloitteestaan esille kysymyksen tällaisten pyyntöjen tutkittavaksi ottamisesta. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin lykkää siinä vireillä olevan asian käsittelyä Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 23 artiklan mukaisesti. Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 101 artiklassa määrätään kuitenkin, että unionin tuomioistuin voi pyytää ennakkoratkaisua pyytäneeltä tuomioistuimelta selvennyksiä.
(
16
)	Tuomio 2.3.2021, A.B. ym. (Tuomareiden nimittäminen ylimpään tuomioistuimeen – Muutoksenhaku) (C‑824/18, EU:C:2021:153, 90 kohta).
(
17
)	Ks. Temple Lang, J., ”The Development by the Court of Justice of the Duties of Cooperation of National Authorities and Community Institutions Under Article 10 EC”, Fordham International Law Journal, 2007, nide 31, nro 5, s. 1517. Ks. myös Klamert, M., ”Article 4 TEU” teoksessa Kellerbauer, M., Klamert, M. ja Tomkin, J. (toim.), The EU Treaties and the Charter of Fundamental Rights: A Commentary, Oxford University Press, New York (online), 2019, s. 35–60.
(
18
)	Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki yleis- tai erityistoimenpiteet, joilla voidaan varmistaa perussopimuksista tai unionin toimielinten toimista johtuvien velvoitteiden täyttäminen. Jäsenvaltiot tukevat unionia sen täyttäessä tehtäviään ja pidättäytyvät kaikista toimenpiteistä, jotka voisivat vaarantaa unionin tavoitteiden toteutumisen.
(
19
)	Jäsenvaltioiden tuomioistuinten on SEU 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti toteutettava kaikki toimenpiteet, joilla voidaan taata unionin oikeuden ulottuvuus ja tehokkuus. Ks. tuomio 17.12.2020, komissio v. Slovenia (EKP:n arkistot) (C‑316/19, EU:C:2020:1030, 119 ja 124 kohta).
(
20
)	Määräys 13.7.1990, Zwartveld ym. (C‑2/88 IMM, EU:C:1990:315, 17 kohta).
(
21
)	Tuomio 8.11.1990, Gmurzynska-Bscher (C‑231/89, EU:C:1990:386, 23 kohta).
(
22
)	Ks. C.E., nro 254.100, 24.6.2022. Conseil d’État’n on tarkistettava kyseisen kansallisen oikeuskäytännön merkityksellisyys ja sisältö pääasioiden yhteydessä. Sen kanta tähän asiaan näyttää muuttuneen viime aikoina, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on varmistettava. Ks. tuomio 15.4.2021, Belgian valtio (Siirtopäätöksen tekemisen jälkeiset seikat) (C‑194/19, EU:C:2021:270, 20 kohta), joka koski Conseil d’État’ssa vireillä ollutta vastaavanlaista muutoksenhakumenettelyä. Kyseisessä asiassa Conseil d’État totesi unionin tuomioistuimen esittämän tietopyynnön jälkeen, että pääasian valituksella, jossa riitautettiin sellaisen päätöksen laillisuus, jolla hylättiin valittajan turvapaikkahakemus ja määrättiin hänet poistumaan Belgian alueelta, oli kohde siltä osin kuin se kohdistui tuomioistuinratkaisuun, jota mikään tosiseikka ei voi saada poistumaan oikeusjärjestyksestä.
(
23
)	Ks. sitä vastoin tuomio Gnandi (32 ja 33 kohta), jossa Conseil d’État totesi selkeästi, miksi unionin tuomioistuimen vastaus oli tarpeen, jotta se voi ratkaista käsiteltävänään olevan asian, ja miksi se halusi pysyttää ennakkoratkaisupyyntönsä. Ks. myös 13.9.2016 annettu tuomio Rendón Marín (C‑165/14, EU:C:2016:675, 30 ja 31 kohta), jossa Tribunal Supremo (ylin tuomioistuin, Espanja) selitti, että vaikka sen käsiteltäväksi saatettu tilapäisen oleskeluluvan epäämistä koskeva asia oli ratkaistu, unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisupyyntöön antama vastaus on hyödyllinen, jotta voidaan ratkaista ratkaisematta oleva kysymys, joka koskee kyseisen epäämisen vuoksi maksettavaa korvausta.
(
24
)	Ks. C.E., nro 254.100, 24.6.2022.
(
25
)	Vaikuttaa siltä, ettei se ole tiedustellut asiasta Belgian toimivaltaiselta viranomaiselta, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on varmistettava.
(
26
)	Ks. analogisesti tuomio 2.3.2021, A.B. ym. (Tuomareiden nimittäminen ylimpään tuomioistuimeen – Muutoksenhaku) (C‑824/18, EU:C:2021:153, 107 kohta).
(
27
)	Julkisasiamies Kokottin ratkaisuehdotus Di Donna (C‑492/11, EU:C:2013:225, 22 kohta).
(
28
)	Julkisasiamies Wahlin ratkaisuehdotus Pohotovosť (C‑470/12, EU:C:2013:844, 29 kohta).
(
29
)	Tuomio 2.3.2021, A.B. ym. (Tuomareiden nimittäminen ylimpään tuomioistuimeen – Muutoksenhaku) (C‑824/18, EU:C:2021:153, 141 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
30
)	Unionin tuomioistuimen vastaus tällaisissa olosuhteissa esitettyihin kysymyksiin voisi merkitä neuvoa-antavan lausunnon antamista hypoteettisista kysymyksistä, mikä olisi vastoin unionin tuomioistuimelle SEUT 267 artiklan mukaisesti kuuluvaa, tuomioistuinten välistä oikeudellista yhteistyötä koskevaa tehtävää.
(
31
)	Ks. analogisesti määräys 12.5.2016, Security Service ym. (C‑692/15–C‑694/15, EU:C:2016:344, 30 kohta).