62003TO0253(02)_BG
Страни по делото
Основания за решението
Диспозитив
Страни по делото
По дело T‑253/03,
Akzo Nobel Chemicals Ltd,
установено в Surrey (Обединеното кралство),
Akcros Chemicals Ltd,
установено в Surrey,
представлявани от адв. C. Swaak и адв. M. Mollica, avocats,
жалбоподатели,
подпомагани от
Conseil des barreaux européens (CCBE),
установен в Брюксел (Белгия), представляван от г‑н J. Flynn, QC,
от
Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten,
установен в Хага (Нидерландия), представляван от адв. O. Brouwer, avocat,
от
Association européenne des juristes d’entreprise (AEJE)/(ECLA),
установена в Брюксел, представлявана от адв. M. Dolmans, адв. K. Nordlander, avocats, и от г‑н J. Temple Lang, solicitor,
и от
American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter,
установена в Париж (Франция), представлявана от адв. G. Berrisch, avocat, и от г‑н D. Hull, solicitor,
встъпили страни,
срещу
Комисия на Европейските общности,
за която се явяват първоначално г‑н R. Wainwright и г‑жа C. Ingen-Housz, впоследствие г‑н Wainwright и г‑н F. Castillo de la Torre, в качеството на представители,
ответник,
с предмет молба за встъпване, представена от International Bar Association [Международна асоциация на адвокатите], в подкрепа на исканията на жалбоподателите в настоящото дело с предмет искане за отмяна на Решение C (2003) 1533 окончателен от 8 май 2003 г., с което се отхвърля молба за запазване на професионалната тайна (legal professional privilege), защитаваща поверителността на общуването с адвоката, по отношение на определени документи, иззети в рамките на разследване, разпоредено в съответствие с член 14, параграф 3 от Регламент № 17 на Съвета, от 6 февруари 1962 г., Първи регламент за прилагане на членове [81] и [82] от Договора (ОВ 13, 1962 г., стр. 204),
ПРЕДСЕДАТЕЛЯТ НА ПЪРВИ СЪСТАВ НА ПЪРВОИНСТАНЦИОННИЯ СЪД НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ
постанови настоящото
Определение
Основания за решението
Фактически обстоятелства и производство
1. На 30 януари 2003 г. Комисията приема Решение С (2003) 85/4 на основание на член 14, параграф 3 от Регламент № 17 на Съвета от 6 февруари 1962 г., Първи регламент за прилагане на членове [81] и [82] от Договора (ОВ 13, 1962 г., стр. 204), с което се задължават Akzo Nobel Chemicals Ltd и Akcros Chemicals Ltd (наричани по-нататък „жалбоподателите“) и техните клонове да се подчинят на действия по разследване с оглед събиране на доказателства за евентуални антиконкурентни практики (наричано по-нататък „решението от 30 януари 2003 г.“). На 10 февруари 2003 г. Комисията приема Решение С (2003) 559/4, също на основание на член 14, параграф 3 от Регламент № 17 (наричано по-нататък „решението от 10 февруари 2003 г.“), за изменение на решението от 30 януари 2003 г.
2. На 12 и 13 февруари 2003 г. в помещенията на жалбоподателите в Eccles, Manchester (Обединеното кралство) се провеждат разследвания на място на основание на горепосочените решения. При разследването служителите на Комисията правят копия на голям брой документи. По време на тези действия представителите на жалбоподателите посочват на служителите на Комисията, че определени документи може да са обхванати от професионална тайна. При прегледа на въпросните документи възниква разногласие относно пет документа, които са третирани по два различни начина. Служителите на Комисията не достигат веднага до окончателно заключение относно закрилата, от която евентуално е трябвало да се ползват два документа. По тази причина те правят копия от тях и ги поставят в запечатан плик, който вземат след приключване на разследването си. По отношение на останалите три спорни документа отговорният за разследването служител на Комисията приема, че те не се ползват от закрилата на професионалната тайна, поради което взема копия и ги добавя към преписката, без да ги постави в отделен запечатан плик.
3. С жалба, подадена в секретариата на Първоинстанционния съд на 11 април 2003 г., жалбоподателите искат по същество да се отмени решението от 10 февруари 2003 г. и при необходимост решението от 30 януари 2003 г., които задължават въпросните дружества и техните клонове да се подчинят на действията по разглежданото разследване (дело T‑125/03, Akzo Nobel Chemicals и Akcros Chemicals/Комисия).
4. На 8 май 2003 г. Комисията приема Решение С (2003) 1533 окончателен на основание на член 14, параграф 3 от Регламент № 17 на Съвета (наричано по-нататък „решението от 8 май 2003 г.“), с което отхвърля искането на жалбоподателите за запазване на поверителността на въпросните документи.
5. С жалба, подадена в секретариата на Първоинстанционния съд на 4 юли 2003 г., жалбоподателите искат да се отмени решението от 8 май 2003 г. въз основа на член 230, четвърта алинея ЕО.
6. С молби, подадени съответно на 30 юли, 7 и 18 август и 25 ноември 2003 г., Conseil des barreaux européens (CCBE), Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten („Нидерландски адвокатски съвет“), Association européenne des juristes d’entreprise (AEJE) и American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter молят да встъпят в подкрепа на исканията на жалбоподателите. С Определения на председателя на пети състав от 4 ноември 2003 г. и от 10 март 2004 г CCBE, Нидерландският адвокатски съвет, AEJE и ACCA са допуснати да встъпят.
7. С молба, подадена на 25 ноември 2003 г., Section on Business Law на International Bar Association моли да встъпи в подкрепа на исканията на жалбоподателите. С Определение от 28 май 2004 г. Първоинстанционният съд отхвърля тази молба за встъпване.
8. На 20 февруари 2006 г. International Bar Association (наричана по-нататък „IBA“), представлявана от адв. J. Buhart, avocat, подава молба за встъпване в подкрепа на исканията на жалбоподателите.
9. В молбата си за встъпване IBA заявява, че има пряк и особен интерес по настоящото дело и че изпълнява изискванията, определени в съдебната практика относно молбите за встъпване, подадени от сдружения. На първо място IBA отбелязва, че е международно сдружение с юридическа правосубектност, което представлява значителен брой оператори, извършващи дейност в съответния сектор. В действителност тя била най-голямото сдружение в света, представляващо юридическата професия. На второ място IBA заявява, че нейните цели включват защитата, закрилата и представляването на интересите на нейните членове, сред които е принципът за професионална тайна, ако е необходимо пред съдебни органи, именно за да се гарантира, че нейните членове могат да упражняват професията си свободно и без пречки. На трето място IBA посочва, че настоящото дело поставя основни въпроси относно принципа на професионална тайна и отбелязва, че възгледът на Първоинстанционния съд по този въпрос несъмнено ще засегне нейните членове на всички нива — отделните членове, адвокатските колегии и сдруженията на юрисконсултите.
10. Молбата за встъпване е връчена на страните съгласно на член 116, параграф 1, първа алинея от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд.
11. С акт от 11 април 2006 г. жалбоподателите изтъкват, че IBA е показала, че има интерес от изхода на настоящото дело, и приканват Първоинстанционния съд да приеме за допустима нейната молба за встъпване. С отделен акт, подаден същия ден, жалбоподателите искат поверително третиране по отношение на IBA.
12. С акт от 27 март 2006 г. Комисията иска Първоинстанционният съд да отхвърли молбата за встъпване на IBA. Тя твърди по-специално, че предметът на дейност на IBA, както е определен в член 1 от нейния учредителен акт, не включва нито защитата на интересите на нейните членове, нито представляването им, а само „подпомагане“ на членовете и „утвърждаване“ на правовата държава и правораздаването. Съдебната практика придавала най-голямо значение на обстоятелството предметът на дейност на сдружението да е ясно определен в учредителния му акт (Определение на Първоинстанционния съд от 28 май 2004 г. по дело Akzo Nobel Chemicals и Akcros Chemicals/Комисия, T‑253/03, Recueil, стр. ІІ‑1603, точка 20, с което се отхвърля молбата за встъпване на Section on Business Law of the International Bar Association). Освен това Комисията отбелязва, че Първоинстанционният съд изглежда провежда ясно разграничение между „утвърждаване“ и „представляване и защита“ от сдружението на интересите на членовете му. Сдружение, което има за цел утвърждаване на общите и колективни интереси на една професия, нямало достатъчен интерес, за да бъде допуснато да встъпи по делото (Определение на председателя на трети състав на Първоинстанционния съд от 25 юни 1999 г. по дело Pfizer Animal Health/Съвет, T‑13/99, Recueil, стр. II‑1961, точка 28).
13. С актове от 5 и 10 април 2006 г. съответно CCBE и нидерландският адвокатски съвет изразяват подкрепа по отношение на молбата за встъпване на IBA. Другите встъпили страни не правят възражение по тази молба за встъпване.
Съображения на Първоинстанционния съд
14. Съгласно член 40, втора алинея от Статута на Съда, която се прилага спрямо Първоинстанционния съд по силата на член 53, първа алинея от Статута, правото за встъпване по дела пред Първоинстанционния съд е предоставено не само на държавите-членки и институциите на Общността, но и на всяко друго лице, което може да докаже интерес от изхода на делото.
15. Съгласно постоянна съдебна практика встъпване на представителни сдружения, с предмет на дейност защита на своите членове, се допуска по дела, поставящи принципни въпроси, които могат да засегнат тези членове (Определение на председателя на Съда от 17 юни 1997 г. по дело National Power и PowerGen, C‑151/97 Р(І) и C‑157/97 Р(І), Recueil, стр. І‑3491, точка 66 и Определение на председателя на Съда от 28 септември 1998 г. по дело Pharos/Комисия, C‑151/98 Р, Recueil, стр. І‑5441, точка 6). По-конкретно, едно сдружение може да бъде допуснато да встъпи по дело, ако то е представително по отношение на значителен брой оператори, които извършват дейност в съответния сектор, неговият предмет на дейност включва защита на интересите на членовете му, делото може да постави принципни въпроси, засягащи функционирането на съответния сектор, и следователно интересите на тези членове могат да бъдат засегнати в значителна степен от предстоящото решение (вж. в този смисъл Определение на Първоинстанционния съд от 8 декември 1993 г. по дело Kruidvat/Комисия, T‑87/92, Recueil, стр. ІІ‑1375, точка 14, с което се отхвърля молбата за встъпване на Yves Saint Laurent Parfums SA, и Определение по дело Akzo Nobel Chemicals и Akcros Chemicals/Комисия, посочено по-горе, точка 18).
16. В случая следва да се установи, на първо място, че IBA е представителна организация на значителен брой оператори, извършващи дейност в сектора, до който се отнася настоящото дело. Нейните членове наброяват повече от 20 000 отделни юристи, от които около 3 000 юрисконсулти, както и 195 адвокатски колегии и множество сдружения на юрисконсулти, сред които Institut des juristes d’entreprise [Институт на юрисконсултите].
17. На второ място, от учредителния акт на IBA е видно, че предметът на дейност на това сдружение включва защитата на интересите на нейните членове. Така, съгласно член 1, параграфи 1 и 2 от учредителния акт на IBA, нейната цел е да подпомага сдруженията на адвокатските колегии, Law societies и техните членове юристи да развиват и подобряват организацията и статуса на професията, както и да подпомага в сферата на юридическото обучение или в други сфери своите членове юристи в целия свят да развиват и да подобряват юридическите услуги, предоставяни на обществеността. Обратно на твърденията на Комисията обаче, позоваването на обстоятелството, че IBA има за цел именно да „подпомага“ своите членове, трябва да се схваща в смисъл, че една от целите на това сдружение е да защитава интересите на своите членове. Следователно случаите, обхванати от въпросните разпоредби от устава, надхвърлят обикновеното утвърждаване на общите и колективни интереси на професията по смисъла на посоченото по-горе Определение по дело Pfizer Animal Health/Съвет. Учредителният акт на IBA действително обхваща въпроси, които могат да засегнат пряко конкретни интереси на неговите членове, например организацията и статуса на адвокатската професия и предоставянето на юридически услуги.
18. На трето и последно място, предвид факта, че настоящото дело поставя основни въпроси относно поверителността на общуването между адвоката и неговия клиент, Съдът счита, че решението за встъпване може значително да засегне както функционирането на съответния сектор, така и интересите на членовете на IBA.
19. От гореизложен ото следва, че IBA доказва интерес от изхода на делото и следователно трябва да бъде допусната да встъпи, в съответствие с член 40, втора алинея от Статута на Съда. Тъй като молбата за встъпване е подадена след изтичането на шестседмичния срок, предвиден в член 115, параграф 1 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, встъпването на IBA се ограничава до представянето на становище в устната фаза на производството, по силата на член 116, параграф 6 от този правилник. По тази причина IBA ще получи своевременно само доклада за съдебното заседание, който ще бъде изготвен по настоящото дело. Следователно не е необходимо Първоинстанционният съд да се произнася по искането за поверително третиране, направено от жалбоподателите по отношение на IBA.
Диспозитив
По изложените съображения
ПРЕДСЕДАТЕЛЯТ НА ПЪРВИ СЪСТАВ НА ПЪРВОИНСТАНЦИОННИЯ СЪД
определи:
1) Допуска International Bar Association да встъпи по дело
T‑253/03 в подкрепа на исканията на жалбоподателите. В съответствие с разпоредбите на член 116, параграф 6 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд секретарят ще ѝ изпрати своевременно доклада за съдебното заседание с оглед представянето на становище в устната фаза на производството.
2) Не се произнася по съдебните разноски.
Съставено в Люксембург на 26 февруари 2007 година.