62003CJ0065_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Rozhodnutí o nákladech řízení
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C-65/03,
Komise Evropských společenství, zastoupená D. Martinem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
žalobkyně,
proti
Belgickému království, zastoupenému A. Snoecx, jako zmocněnkyní,
žalovanému,
jejímž předmětem je určení, že Belgické království tím, že nepřijalo opatření nezbytná pro zajištění, aby držitelé maturitních vysvědčení získaných v
jiných členských státech měli přístup k vysokoškolskému vzdělávání organizovanému Francouzským společenstvím Belgie za stejných podmínek jako držitelé vysvědčení o ukončení střední školy s maturitou (CESS), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 12, 149 a 150 ES,
SOUDNÍ DVŮR (třetí senát),
ve složení A. Rosas, předseda senátu, R. Schintgen a N. Colneric (zpravodaj), soudci,
generální advokátka: C. Stix-Hackl,
vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,
s přihlédnutím ke zprávě soudce zpravodaje,
s přihlédnutím k přijatému rozhodnutí, po slyšení generální advokátky, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Návrhem došlým Kanceláři Soudního dvora dne 14. února 2003 podala Komise Evropských společenství na základě článku 226 ES žalobu, kterou se domáhá, aby bylo určeno, že Belgické království tím, že nepřijalo opatření nezbytná pro zajištění, aby držitelé maturitních vysvědčení získaných v jiných členských státech měli přístup k vysokoškolskému vzdělávání organizovanému Francouzským společenstvím Belgie (dále jen „Francouzské společenství”) za stejných podmínek jako držitelé vysvědčení o ukončení střední školy s maturitou (CESS), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 12, 149 a 150 ES.
Právní rámec
Právní úprava Společenství
2. Podle čl. 12 odst. 1 ES:
„V rámci použití této smlouvy, aniž jsou dotčena její zvláštní ustanovení, je zakázána jakákoli diskriminace na základě státní příslušnosti.”
3. Čl. 149 odst. 1 a 2 ES stanoví:
„1. Společenství přispívá k rozvoji vzdělávání podporou spolupráce mezi členskými státy, a je-li to nezbytné, podporováním a doplňováním činnosti členských států při plném respektování jejich odpovědnosti za obsah výuky a za organizaci vzdělávacích systémů a za jejich kulturní a jazykovou rozmanitost.
2. Činnost Společenství je zaměřena na:
[…]
– podporu mobility studentů a učitelů, také prostřednictvím podpory akademického uznávání diplomů a započítáváním doby studia;
[…]”
4. Článek 150 ES stanoví:
„1. Společenství provádí politiku odborného vzdělávání, jež podporuje a doplňuje činnost členských států při plném respektování jejich odpovědnosti za obsah a organizaci odborného vzdělávání.
2. Činnost Společenství je zaměřena na:
[…]
– usnadňování přístupu k odbornému vzdělávání, podporu mobility vyučujících a osob vyučovaných v rámci odborné výuky, obzvláště mladých lidí;
[…]”
Vnitrostátní právní úprava
5. Čl. 1 písm. b) královského nařízení ze dne 20. července 1971, kterým se stanoví podmínky a řízení o uznání rovnocennosti diplomů a vysvědčení získaných na zahraniční škole ( Moniteur belge
ze dne 5. srpna 1971, s. 9254, dále jen „nařízení z roku 1971”), stanoví:
„Výsledkem uznání rovnocennosti stanoveného článkem 1 zákona ze dne 19. března 1971 v žádném případě nemůže být:
[…]
(b) umožnit držiteli diplomu nebo vysvědčení přístup ke studiím, ke kterým by neměl přístup v zemi vydání diplomu nebo vysvědčení”.
6. Nařízení vlády Francouzského společenství ze dne 3. dubna 2003, kterým se mění nařízení z roku 1971 ( Moniteur belge
ze dne 16. května 2003, s. 26867, dále jen „nařízení ze dne 3. dubna 2003, kterým se mění nařízení z roku 1971”), doplnilo v čl. 1 písm. b) nařízení z roku 1971 následující větu: „Písmeno b) se však nepoužije na vysvědčení vydaná v členském státě Evropské unie”.
7. Článek 2 nařízení vlády Francouzského společenství ze dne 17. května 1999 o rovnocennosti některých zahraničních maturitních vysvědčení se státem uznaným vysvědčením ze střední školy s maturitou ( Moniteur belge
ze dne 25. září 1999, s. 36182, dále jen „nařízení z roku 1999”) stanoví:
„Lucemburská maturitní vysvědčení, vydaná podle nového režimu počínaje školním rokem 1993-1994 a obsahující jedno z následujících hodnocení:
[…]
jsou prohlášena za rovnocenná se státem uznaným vysvědčením ze střední školy s maturitou.”
8. Nařízení vlády Francouzského společenství ze dne 3. dubna 2003, kterým se mění nařízení z roku 1999 ( Moniteur belge
ze dne 15. května 2003, s. 26497, dále jen „nařízení ze dne 3. dubna 2003, kterým se mění nařízení z roku 1999”), zrušilo zvláště článek 2 nařízení z roku 1999.
Postup před zahájením soudního řízení
9. Komise zahájila řízení pro nesplnění povinnosti, neboť měla za to, že ustanovení nařízení z roku 1971 o akademickém uznávání maturitních vysvědčení a diplomů z jiných členských států a přístupu k vysokoškolskému vzdělávání Francouzského společenství jsou neslučitelná s články 12, 149 a 150 ES. Poté, co umožnila Belgickému království podat připomínky, vydala dne 23. října 2001 odůvodněné stanovisko, kterým vyzvala tento členský stát k přijetí opatření nezbytných k dosažení souladu s tímto stanoviskem ve lhůtě dvou měsíců od jeho obdržení.
10. Vláda Francouzského společenství poté informovala Komisi, že se na své schůzi dne 20. prosince 2001 rozhodla jejímu odůvodněnému stanovisku vyhovět. Rovněž ji informovala, že platná právní úprava bude změněna za účelem odstranění dotčené diskriminace a že opatření nezbytná k provedení zmíněného rozhodnutí budou přijata před koncem akademického roku 2001/2002.
11. Vzhledem k tomu, že Francouzské společenství neodpovědělo na dva její upomínací dopisy, podala Komise tuto žalobu.
K žalobě
Argumenty účastníků řízení
12. Komise připomíná, že z rozsudku ze dne 13. února 1985, Gravier (293/83, Recueil, s. 593) vyplývá, že podmínky přístupu k odbornému vzdělávání patří do působnosti Smlouvy. Z judikatury Soudního dvora rovněž vyplývá, že pojem „odborné vzdělávání” musí být vykládán v širokém slova smyslu. Mimo to se na základě článku 149 ES týká Smlouva všech stupňů a typů vzdělávání.
13. Komise uplatňuje, že státní příslušníci ostatních členských států, kteří jsou držiteli diplomů a maturitních vysvědčení v jiných členských státech a žádají o přístup k vysokoškolskému vzdělávání v Belgii (studia lékařství, zubního lékařství, veterinářství a zemědělského inženýrství), musí s úspěchem složit zkoušku způsobilosti, jestliže nemohou prokázat, jako doplňující podmínku, že jsou připuštěni ve své zemi původu na univerzitní fakultu bez přijímacích zkoušek anebo jiných podmínek přijetí.
14. Tvrdí, že dodatečná podmínka vyžadovaná pro přístup k vysokoškolskému vzdělávání ve Francouzském společenství může více ovlivnit státní příslušníky těchto jiných členských států než státní příslušníky belgické, neboť se týká výhradně držitelů vysvědčení získaných v jiném členském státě.
15. Komise má za to, že tato dodatečná podmínka v podobě tak zvané „zkoušky dospělosti”, které jsou podrobeni pouze držitelé diplomů získaných v jiném členském státě, představuje podmínku přístupu k vysokoškolskému a univerzitnímu vzdělávání ve smyslu výše zmíněné judikatury.
16. Komise tvrdí, že tento systém vytváří dvojitou diskriminaci, na jedné straně držitelů diplomů získaných v jiných členských států a na druhé straně mezi státními příslušníky ostatních členských států v závislosti na vzdělávacím systému, ve kterém získali svá maturitní vysvědčení.
17. Belgická vláda má ve své žalobní odpovědi za to, že přijetím dvou nařízení ze dne 3. dubna 2003 měnících nařízení z roku 1971 a z roku 1999 přijala opatření nezbytná pro zajištění, aby držitelé maturitních vysvědčení získaných v jiných členských státech měli přístup k vysokoškolskému vzdělávání organizovanému Francouzským společenstvím za stejných podmínek jako držitelé CESS.
18. Komise ve své replice uplatňuje, že změny právních předpisů přijaté belgickými orgány zohledňují její výtky pouze do budoucna. Četní studenti, kteří jsou držiteli maturitního vysvědčení získaného v jiném členském státě a žádají o přístup k vysokoškolskému vzdělávání v Belgii, byli postiženi v minulosti porušením práva Společenství uvedeným Komisí v její žalobě. Rozsudek Soudního dvora k žalobě Komise je tedy nadále potřebný za účelem stanovení odpovědnosti Belgického království vůči nim. Mimo to žaloba vznesla důležitou právní otázku, o které si Komise přeje, aby byla formálně rozhodnuta Soudním dvorem.
19. Podle Komise bylo kromě toho možné ukončit uvedené nesplnění povinnosti pouhou změnou nařízení z roku 1971 a nebylo nutné měnit rovněž nařízení z roku 1999, které prohlašovalo lucemburská maturitní vysvědčení za rovnocenná CESS. Komise upřesňuje, že v rámci postupu před zahájením soudního řízení neformulovala samostatnou výtku týkající se zvláštního postavení držitelů lucemburských maturitních vysvědčení. Odkaz na toto zvláštní postavení měl pouze ilustrovat skutečnost, že uvedená diskriminace držitelů maturitního vysvědčení získaného v jiném členském státě byla znásobena diskriminací mezi státními příslušníky ostatních členských států podle členského státu, ve kterém maturitní vysvědčení získali.
Závěry Soudního dvora
20. Z ustálené judikatury vyplývá, že se nesplnění povinnosti posuzuje vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku, a že změny, ke kterým došlo následovně, nemohou být Soudním dvorem brány v úvahu (viz zejména rozsudky ze dne 30. ledna 2002, Komise v. Řecko, C-103/00, Recueil, s. I-1147, bod 23, a ze dne 20. listopadu 2003, Komise v. Francie, C-296/01, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 43).
21. V projednávaném případě bylo nařízení ze dne 3. dubna 2003, kterým se mění nařízení z roku 1971, přijato až po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku.
22. Toto opatření nemůže být v důsledku toho Soudním dvorem zohledněno v rámci přezkumu této žaloby.
23. Podle čl. 12 odst. 1 ES je v rámci použití smlouvy, aniž jsou dotčena její zvláštní ustanovení, zakázána jakákoli diskriminace na základě státní příslušnosti.
24. Z výše uvedeného vyplývá, že je třeba přezkoumat, zda právní předpisy belgického práva platné v době uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku byly, co se týče přístupu k vysokoškolskému vzdělávání organizovanému Francouzským společenstvím, v souladu s tímto ustanovením Smlouvy.
25. Jak již rozhodl Soudní dvůr v bodě 25 svého výše uvedeného rozsudku Gravier, podmínky přístupu k odbornému vzdělávání patří do působnosti Smlouvy (viz rovněž rozsudky ze dne 2. února 1988, Blaizot, 24/86, Recueil, s. 379, bod 11; ze dne 27. září 1988, Komise v. Belgie, 42/87, Recueil, s. 5445, bod 7, a ze dne 7. července 1992, Parlament v. Rada, C-295/90, Recueil, s. I-4193, bod 15). Čl. 149 odst. 2 druhá odrážka ES v tomto ohledu výslovně stanoví, že činnost Společenství je zaměřena na podporu mobility studentů a učitelů, také prostřednictvím podpory akademického uznávání diplomů a započítáváním doby studia. Mimo to čl. 150 odst. 2 třetí odrážka ES stanoví, že činnost Společenství je zaměřena na usnadňování přístupu k odbornému vzdělávání, podporu mobility vyučujících a osob vyučovaných v rámci odborné výuky, a obzvláště mladých lidí.
26. Co se týče přístupu k odbornému vzdělávání, Smlouva nestanoví zvláštní ustanovení, která by měla být s ohledem na čl. 12 odst. 1 ES přezkoumána nejdříve.
27. Čl. 12 odst. 1 ES je tedy použitelný na podmínky stanovené členskými státy pro přístup k vysokoškolskému vzdělávání.
28. Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že zásada rovného zacházení, jíž je zákaz jakékoli diskriminace na základě státní příslušnosti zakotvený čl. 12 odst. 1 ES zvláštním vyjádřením, zakazuje nejen zjevnou diskriminaci založenou na státní příslušnosti, ale také všechny formy skryté diskriminace, které použitím jiných rozlišovacích kritérií vedou ve skutečnosti ke stejnému výsledku (viz zejména rozsudky ze dne 5. prosince 1989, Komise v. Itálie, C-3/88, Recueil, s. 4035, bod 8, a ze dne 16. ledna 2003, Komise v. Itálie, C-388/01, Recueil, s. I-721, bod 13).
29. V projednávaném případě dotčené právní předpisy znevýhodňují držitele maturitních vysvědčení získaných v  jiném členském státě než Belgii, neboť nemají přístup k vysokoškolskému vzdělávání organizovanému Francouzským společenstvím za stejných podmínek jako držitelé CESS nebo rovnocenného lucemburského vysvědčení. Použité rozlišovací kritérium znevýhodňuje státní příslušníky jiných členských států.
30. Belgické království neuvádí žádné tvrzení, které by odůvodnilo toto kritérium.
31. V důsledku toho je namístě určit, že Belgické království tím, že nepřijalo opatření nezbytná pro zajištění, aby držitelé maturitních vysvědčení získaných v jiných členských státech měli přístup k vysokoškolskému vzdělávání organizovanému Francouzským společenstvím za stejných podmínek jako držitelé vysvědčení o ukončení střední školy s maturitou (CESS), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 12 ES, ve spojení s články 149 a 150 ES.
Rozhodnutí o nákladech řízení
K nákladům řízení
32. Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu bude účastníku řízení, který byl ve sporu neúspěšný, uložena náhrada nákladů řízení, pokud účastník, který byl ve sporu úspěšný, náhradu nákladů ve svém návrhu požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení ve svém návrhu a Belgické království bylo ve sporu neúspěšné, je namístě mu uložit náhradu nákladů řízení.
Výrok
Z těchto důvodů
SOUDNÍ DVŮR (třetí senát)
rozhodl takto:
1) Belgické království tím, že nepřijalo opatření nezbytná pro zajištění, aby držitelé maturitních vysvědčení získaných v jiných členských státech měli přístup k vysokoškolskému vzdělávání organizovanému Francouzským společenstvím za stejných podmínek jako držitelé vysvědčení o ukončení střední školy s maturitou (CESS), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 12 ES, ve spojení s články 149 a 150 ES.
2) Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.