62024CO0454(03)
USNESENÍ PŘEDSEDY SOUDNÍHO DVORA
30. června 2025 (
*1
)
„Kasační opravný prostředek – Vedlejší účastenství – Článek 40 druhý pododstavec statutu Soudního dvora Evropské unie – Zájem na rozhodnutí sporu – Zamítnutí“
Ve věci C‑454/24 P,
jejímž předmětem je kasační opravný prostředek podaný na základě článku 56 statutu Soudního dvora Evropské unie dne 26. června 2024,
Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB), zástupci: původně D. Ceran, C. De Falco, H. Ehlers a K.-P. Wojcik, dále M. D. Ceran, C. De Falco a H. Ehlers, jako zmocněnci, ve spolupráci s: H.-G. Kamann, Rechtsanwalt, a F. Louis, avocat,
navrhovatel,
podporovaný:
Evropskou komisí, zástupci: C. Auvret a D. Triantafyllou, jako zmocněnci,
vedlejší účastnicí v řízení o kasačním opravném prostředku,
přičemž dalšími účastníky řízení jsou:
Dexia SA, zástupci: H. Gilliams, advocaat, a J.-M. Gollier, avocat,
žalobkyně v prvním stupni,
podporovaná:
Bundesverband deutscher Banken eV, se sídlem v Berlíně (Německo), zástupci: H. Berger, Rechtsanwalt, A. Komninos, dikigoros, a M. Weber, Rechtsanwalt,
Fédération bancaire française, se sídlem v Paříži (Francie), zástupci: C. Duriez, A. Gosset-Grainville a M. Trabucchi, avocats,
Österreichischer Sparkassenverband (ÖSPV), se sídlem ve Vídni (Rakousko), zástupci: A. Brenneis, G. Eisenberger a J. Holzmann, Rechtsanwälte,
vedlejší účastníci v řízení o kasačním opravném prostředku,
Evropský parlament, zástupci: G. C. Bartram, O. Denkov, J. Etienne, M. Menegatti a L. Visaggio, jako zmocněnci,
Rada Evropské unie, zástupci: J. Bauerschmidt, M. Chavrier, E. d’Ursel a A. Westerhof Löfflerová, jako zmocněnci,
vedlejší účastníci řízení v prvním stupni,
PŘEDSEDA SOUDNÍHO DVORA,
s přihlédnutím k návrhu B. Smulderse, soudce zpravodaje,
po vyslechnutí generálního advokáta M. D. Spielmanna,
vydává toto
Usnesení
1
Svým kasačním opravným prostředkem se Jednotný výbor pro řešení krizí (dále jen „SRB“) domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 10. dubna 2024, Dexia v. SRB (Příspěvky předem na rok 2022) (T‑411/22, dále jen napadený rozsudek, EU:T:2024:216), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí SRB, přijaté dne 11. dubna 2022, o výpočtu příspěvků předem na rok 2022 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRF)(SRB/ES/2022/18) (dále jen „sporné rozhodnutí“) v rozsahu, v němž se týká společnosti Dexia SA. Ve své kasační odpovědi tato společnost navrhuje zamítnutí tohoto kasačního opravného prostředku.
2
Usneseními předsedy Soudního dvora ze dne 19. prosince 2024, CRU v. Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1061), ze dne 19. prosince 2024, CRU v. Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1062), a ze dne 19. prosince 2024, CRU v. Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1063), byli Fédération Bancaire Française, Österreichischer Sparkassenverband (ÖSPV) a Bundesverband deutscher Banken eV připuštěni jako vedlejší účastníci v projednávané věci na podporu návrhových žádání společnosti Dexia.
3
Podáními došlými kanceláři Soudního dvora dne 7. února 2025, 11. února 2025 a 13. února 2025 požádaly DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg a Nordea Bank Oyj na základě čl. 40 druhého pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie a čl. 129 odst. 4 jednacího řádu Soudního dvora o vstup do řízení jako vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání společnosti Dexia.
4
Poté, co vedoucí soudní kanceláře Soudního dvora doručil tyto návrhy na vstup do řízení účastníkům řízení v souladu s čl. 131 odst. 1 jednacího řádu, který se použije na řízení o kasačním opravném prostředku na základě čl. 190 odst. 1 tohoto jednacího řádu, předložili SRB, Rada Evropské unie a Evropský parlament ve stanovené lhůtě vyjádření k těmto návrhům, v nichž proti nim vznesli námitky.
K návrhům na vstup vedlejšího účastníka do řízení
5
Úvodem je třeba uvést, že jsou-li návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení podány po uplynutí lhůty uvedené v čl. 190 odst. 2 jednacího řádu, je třeba přihlédnout k čl. 129 odst. 4 první větě uvedeného jednacího řádu, který se použije na řízení o kasačním opravném prostředku na základě čl. 190 odst. 1 tohoto jednacího řádu, který stanoví, že předseda Soudního dvora může přihlédnout k návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení předloženému po uplynutí této lhůty, pokud byl podán před přijetím rozhodnutí o zahájení ústní části řízení.
6
Vzhledem k tomu, že v projednávané věci byly návrhy DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg a Nordea Bank na vstup do řízení jako vedlejší účastnice podány po uplynutí uvedené lhůty, avšak před přijetím tohoto rozhodnutí, je třeba je zohlednit.
7
Na podporu svých návrhů na vstup vedlejšího účastníka do řízení DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg a Nordea Bank v podstatě tvrdí, že mají přímý, a nikoli pouze nepřímý zájem na rozhodnutí sporu v projednávané věci, jelikož na rozdíl od osob podávajících návrh na vstup vedlejšího účastníka do řízení, které se jednoduše nacházejí v obdobné situaci jako účastník řízení a které předkládají stejné důvody a argumenty jako tento účastník řízení, jsou ve stejné situaci jako Dexia. Uvádějí totiž, že jsou rovněž adresáty sporného rozhodnutí a předmět věcí SRB v. Landesbank Baden-Württemberg (C‑846/24 P), SRB v. DZ Hyp (C‑852/24 P) a SRB v. Nordea Bank (C‑884/24 P), projednávaných v rámci kasačních opravných prostředků, v nichž mají postavení účastníků řízení, je v zásadě totožný s předmětem projednávané věci.
8
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle čl. 40 druhého pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie má každá fyzická nebo právnická osoba, která prokáže zájem na rozhodnutí sporu předloženého Soudnímu dvoru, kromě sporu mezi členskými státy, sporu mezi orgány Evropské unie nebo sporu mezi těmito státy na jedné straně a uvedenými orgány na straně druhé, právo vstoupit do tohoto sporu jako vedlejší účastník.
9
Podle ustálené judikatury musí být pojem „zájem na rozhodnutí sporu“ ve smyslu tohoto ustanovení definován z hlediska předmětu sporu a je nutno ho chápat jako přímý a trvající zájem na tom, jak bude rozhodnuto o samotných návrhových žádáních, a nikoli jako zájem ve vztahu k uplatňovaným důvodům či argumentům. Výraz „rozhodnutí sporu“ totiž odkazuje na navrhované konečné rozhodnutí tak, jak by bylo uvedeno ve výroku rozsudku nebo usnesení, které bude vydáno (usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. února 2024, EIOÚ v. SRB, C‑413/23 P, EU:C:2024:199, bod 8 a citovaná judikatura).
10
V tomto ohledu je třeba zejména ověřit, zda se napadený akt bezprostředně dotýká osoby podávající návrh na vstup do řízení jako vedlejší účastník a zda je zájem této osoby na rozhodnutí sporu jistý. Zájem hospodářského subjektu na rozhodnutí sporu lze v zásadě považovat za dostatečně bezprostřední pouze tehdy, pokud je toto rozhodnutí způsobilé změnit právní postavení osoby podávající návrh na vstup do řízení jako vedlejší účastník (usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. září 2024, Air France-KLM a Air France v. Ryanair a Malta Air, C‑192/24 P, EU:C:2024:811, bod 8, jakož i citovaná judikatura).
11
Mimoto právo vstoupit jako vedlejší účastník do řízení předloženého Soudnímu dvoru musí být v souladu se zásadou řádného výkonu spravedlnosti. Tato zásada přitom odůvodňuje, aby v případě, že je Soudnímu dvoru předložen zvlášť vysoký počet věcí týkajících se totožných nebo neoddělitelně spjatých právních otázek, mohl Soudní dvůr mezi těmito věcmi určit jednu nebo více „pilotních“ věcí a přerušit všechna ostatní řízení na základě čl. 55 odst. 1 písm. b) jednacího řádu až do vydání rozhodnutí, jímž se končí řízení v této pilotní věci nebo těchto pilotních věcech. Určení pilotních věcí spolu s přerušením ostatních řízení ve věcech týkajících se neoddělitelně spjatých, či dokonce totožných právních otázek, totiž značně usnadňuje a urychluje projednávání takových věcí a snižuje zpoždění, které způsobuje projednávání uvedených věcí, v projednávání všech ostatních věcí, které byly Soudnímu dvoru rovněž předloženy.
12
Z toho vyplývá, že účastníci řízení ve věcech přerušených v návaznosti na určení jedné nebo více pilotních věcí Tribunálem nebo Soudním dvorem v zásadě nejsou z tohoto pouhého důvodu oprávněni vstoupit do řízení v této pilotní věci nebo těchto pilotních věcech. Povolit těmto účastníkům řízení vstoupit do řízení jako vedlejší účastníci pouze z toho důvodu, že jejich řízení bylo přerušeno po určení pilotní věci, by totiž bylo v rozporu s cílem takového určení, který spočívá v usnadnění toho, aby Soudní dvůr vyřídil vysoký počet věcí za účelem zajištění řádného výkonu spravedlnosti (v tomto smyslu viz usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. dubna 2020, Komise v. HSBC Holdings a další, C‑806/19 P, EU:C:2020:364, bod 22, jakož i citovaná judikatura).
13
Určení pilotních věcí Tribunálem nebo Soudním dvorem nevede k porušení práva na spravedlivý proces, které mají účastníci řízení, jejichž řízení bylo přerušeno v návaznosti na toto určení. V projednávané věci je totiž právo DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg a Nordea Bank uplatnit svá práva a přednést své argumenty, jak vyplývá z článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, a zejména ze záruk vlastních právu na účinnou právní ochranu zakotvenému v tomto ustanovení, odpovídajícím způsobem zaručeno jejich postavením účastníků v různých řízení o kasačních opravných prostředcích ve věcech SRB v. Landesbank Baden-Württemberg (C‑846/24 P), SRB/DZ Hyp (C‑852/24 P) a SRB v. Nordea Bank (C‑884/24 P) (v tomto smyslu viz usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. dubna 2020, Komise v. HSBC Holdings a další, C‑806/19 P, EU:C:2020:364, bod 21, jakož i citovaná judikatura).
14
V projednávané věci z kasačního opravného prostředku SRB vyplývá, že navrhuje zrušení napadeného rozsudku a zamítnutí žaloby společnosti Dexia na neplatnost, podpůrně, vrácení věci Tribunálu a ještě podpůrněji zachování účinků sporného rozhodnutí až do přijetí nového rozhodnutí nejpozději do šesti měsíců od vyhlášení rozsudku Soudního dvora. Společnost Dexia ve své kasační odpovědi navrhla zamítnutí tohoto kasačního opravného prostředku.
15
Bez ohledu na to, zda Soudní dvůr tomuto kasačnímu opravnému prostředku vyhoví nebo jej zamítne, řešení sporu tak, jak bude uvedeno ve výroku rozsudku, který bude vydán, nemůže jako takové přímo změnit právní postavení DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg nebo Nordea Bank, jelikož se toto řešení bude týkat pouze legality napadeného rozsudku, kterým Tribunál zrušil sporné rozhodnutí v rozsahu, v němž se týkalo příspěvku předem do Jednotného fondu pro řešení krizí na rok 2022 dlužného společností Dexia. I když je sporné rozhodnutí vypracováno a zveřejněno ve formě jediného rozhodnutí, musí být totiž považováno za soubor individuálních rozhodnutí týkajících se příspěvků předem do Jednotného fondu pro řešení krizí na rok 2022 dlužných každou z finančních institucí uvedených v tomto rozhodnutí (obdobně viz rozsudek ze dne 14. září 1999, Komise v. AssiDomän Kraft Products a další, C‑310/97 P, EU:C:1999:407, bod 18).
16
Na rozdíl od situace, kdy samostatná žaloba podaná osobou podávající návrh na vedlejšího účastenství směřuje ke zrušení téhož aktu, jako je akt dotčený ve sporu, ve kterém chce tato osoba vstoupit do řízení jako vedlejší účastník (viz například a obdobně usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. prosince 2016, Komise v. Španělsko a další, C‑128/16 P, EU:C:2016:1007, body 13 až 15), rozhodnutí Soudního dvora potvrzující zrušení sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká příspěvku předem do SRB na rok 2022, který je povinna zaplatit společnost Dexia, by nemělo za následek pravomocné zrušení ex tunc a erga omnes rozhodnutí Jednotného výboru o příspěvcích předem do SRB na rok 2022 jiných institucí než společnost Dexia, i když tato posledně uvedená rozhodnutí a rozhodnutí o příspěvku společnosti Dexia byla vypracována a zveřejněna ve formě jediného rozhodnutí.
17
Řešení sporu v projednávané věci tudíž nebude mít samo o sobě vliv na legalitu rozsudků Tribunálu ze dne 23. října 2024, Landesbank Baden-Württemberg v. SRB (Příspěvky předem na rok 2022) (T‑396/22, EU:T:2024:734), ze dne 23. října 2024, DZ Bank v. SRB (Příspěvky předem na rok 2022) (T‑401/22, EU:T:2024:739), ze dne 23. října 2024, DZ Bank v. SRB (Příspěvky předem na rok 2022) (T‑403/22, EU:T:2024:741), a ze dne 23. října 2024, Nordea Bank v. SRB (Příspěvky předem na rok 2022) (T‑430/22, EU:T:2024:743), kterými byla zrušena rozhodnutí Jednotného výboru o příspěvcích do SRF DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg a Nordea Bank. Z týchž důvodů nebude mít uvedené řešení vliv ani na platnost usnesení Tribunálu ze dne 6. srpna 2024, DZ Bank v. SRB (T‑484/23, EU:2024:525), ze dne 6. srpna 2024, Nordea Bank v. SRB (T‑412/23, EU:T:2024:526), a ze dne 6. srpna 2024, Landesbank Baden-Württemberg v. SRB (T‑441/23, EU:T:2024:555), kterým se ruší rozhodnutí SRB ze dne 2. května 2023 o výpočtu příspěvků předem na rok 2023 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/2023/23), pokud jde o DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg a Nordea Bank.
18
Svými návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení obhajují DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg a Nordea Bank vlastní situaci, která je sice srovnatelná se situací se společností Dexia, avšak z právního hlediska je odlišná. Zájem, který hájí, totiž spočívá v prokázání, že je odůvodněné, aby Tribunál zrušil rozhodnutí SRB o jejich příspěvcích předem do Jednotného fondu pro řešení krizí na rok 2022, a nikoli zrušil rozhodnutí SRB o příspěvku společnosti Dexia.
19
Z argumentů předložených DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg a Nordea Bank ostatně vyplývá, že jejich údajný zájem na rozhodnutí projednávaného sporu se ve skutečnosti vztahuje k úvahám, na jejichž základě Tribunál vyložil čl. 70 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí, a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1), a nikoli k řešení sporu jako takového. Takový zájem přitom nepostačuje k prokázání existence zájmu na rozhodnutí sporu ve smyslu judikatury připomenuté v bodě 9 tohoto usnesení.
20
Kromě toho připuštění vedlejšího účastenství DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg a Nordea Bank v projednávané věci by zpochybnilo užitečný účinek volby Soudního dvora v zájmu řádného výkonu spravedlnosti, která spočívá v tom, že z více než 70 kasačních opravných prostředků podaných SRB a úvěrovými nebo investičními institucemi proti rozhodnutím Tribunálu, která z velmi podobných důvodů zrušují rozhodnutí SRB o příspěvcích předem do Jednotného fondu pro řešení krizí na roky 2022 a 2023, určil sedm věcí jako pilotní věci, a sice projednávanou věc a věci C‑529/24 P, C‑536/24 P, C‑537/24 P, C‑585/24 P, C‑671/24 P, jakož i C‑705/24 P. Z bodu 12 tohoto usnesení totiž v zásadě vyplývá, že pokud by každému účastníku řízení ve věci, která byla přerušena po určení pilotní věci, bylo povoleno vstoupit do posledně uvedené věci jako vedlejší účastník z důvodu tohoto přerušení, určení pilotní věci by již postrádalo smysl.
21
Z toho vyplývá, že návrhy na vstup DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg a Nordea Bank do řízení jako vedlejších účastníků musí být zamítnuty.
K nákladům řízení
22
Podle čl. 138 odst. 1 jednacího řádu, který se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě jeho čl. 184 odst. 1, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník, který měl ve věci úspěch, požadoval.
23
Vzhledem k tomu, že SRB požadoval náhradu nákladů řízení a DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg a Nordea Bank neměly v jejich návrzích na vedlejší účastenství úspěch, je důvodné rozhodnout, že tyto společnosti ponesou vlastní náklady řízení související s těmito návrhy a nahradí náklady řízení vynaložené SRB v souvislosti s uvedenými návrhy.
24
Vzhledem k tomu, že Parlament a Rada náhradu nákladů řízení nepožadovaly, je důvodné rozhodnout, že ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.
Z těchto důvodů předseda Soudního dvora rozhodl takto:
1)
Návrhy společností DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg a Nordea Bank na vstup do řízení jako vedlejší účastník se zamítají.
2)
Společnosti DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg a Nordea Bank ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Jednotným výborem pro řešení krizí (SRB).
3)
Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.
Podpis
(
*1
) – Jednací jazyk: francouzština.