62021TJ0164_RES
(Lieta T‑164/21)
QM
pret
Eiropas Savienības Aģentūra tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropols)
Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2022. gada 9. novembra spriedums
Civildienests – Pagaidu darbinieki – Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana uz nenoteiktu laiku – Dienesta intereses – Tiesību kļūda – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Tiesības tikt uzklausītam – Labas pārvaldības princips – Rūpības pienākums
Ierēdņi – Pagaidu darbinieki – Pieņemšana darbā – Uz noteiktu laiku noslēgta līguma pagarināšana – Administrācijas novērtējuma brīvība – Eiropola darbinieki – Iekšēju noteikumu, kuros līguma pagarināšanas principam ir paredzēti noteikti nosacījumi, pieņemšana – Administrācijas rīcības brīvības attiecīgajā jomā pašierobežošana
(Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 47. panta 1. punkta b) apakšpunkts; Eiropola Civildienesta noteikumu 4. panta 3. punkts)
(skat. 82.–89. punktu)
Ierēdņi – Pagaidu darbinieki – Pieņemšana darbā – Uz noteiktu laiku noslēgta līguma pagarināšana – Administrācijas novērtējuma brīvība – Pārbaude tiesā – Robežas – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Jēdziens – Pierādīšanas pienākums
(Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta a) punkts, 8. panta 1. daļa un 47. panta b) punkts)
(skat. 114., 115. un 121.–123. punktu)
Rezumējums
2020. gada janvārī Eiropas Savienības Aģentūra tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropols) uzsāka prasītāja QM – pagaidu darbinieka un departamenta vadītāja šajā aģentūrā – līguma pagarināšanas procedūru, lai noslēgtu līgumu uz nenoteiktu laiku atbilstoši Eiropolā piemērojamiem noteikumiem.
2020. gada maijā izpilddirektore kā institūcija, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus (turpmāk tekstā – “IPNDL”), informēja prasītāju par savu nodomu nepagarināt viņa līgumu un nenoslēgt līgumu uz nenoteiktu laiku, un precizēja, ka, lai atspoguļotu Eiropola nākotnes stratēģiju, nākamajam nodaļas vadītājam būtu jāpiemīt papildu prasmēm un kompetencei, kuru prasītājam neesot.
Tajā pašā mēnesī IPNDL nolēma prasītāja līgumu nepagarināt ar līgumu uz nenoteiktu laiku, pamatojoties uz to, ka tomēr tika konstatēta operatīva nepieciešamība pēc departamenta vadītāja ar papildu iemaņām salīdzinājumā ar prasītāja ieņemamo amatu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
Saņēmusi prasītāja celto prasību atcelt apstrīdēto lēmumu, Vispārējā tiesa interpretē Eiropola iekšējos noteikumus, kuros līguma pagarināšanai uz nenoteiktu laiku ir izvirzīti dažādi kritēriji. Šajā kontekstā Vispārējā tiesa nospriež, ka tāda aģentūra kā Eiropols, kurai, ja runa ir par darba līguma, kas noslēgts uz noteiktu laiku, aizstāšanu ar līgumu uz nenoteiktu laiku, ir plaša rīcības brīvība, var nolemt nepagarināt darba līgumu gadījumā, ja darbinieka prasmes un kompetence vairs neatbilst ieņemtā amata prasībām, kas ir saprātīgi paredzamas nākotnē, pat ja nākotnē šis amats netiks likvidēts.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispirms Vispārējā tiesa atgādina, ka iespēja pagarināt pagaidu darbinieka līgumu ir tikai iespēja, kas atstāta kompetentās iestādes vērtējumam, jo iestādēm ir plaša rīcības brīvība savu dienestu organizēšanā atkarībā no tiem uzticētajiem uzdevumiem un, ievērojot šos uzdevumus, to rīcībā esošā personāla iecelšanā amatā ar nosacījumu, ka šī iecelšana amatā notiek dienesta interesēs. Šī judikatūra šķiet esam jo vairāk nozīmīga, ja runa ir par līguma uz noteiktu laiku aizstāšanu ar līgumu uz nenoteiktu laiku, kas rada stabilāku un laikā neierobežotu saikni starp iestādi un attiecīgo darbinieku.
Tomēr ir jānorāda, ka, ja administrācija ar iekšējo direktīvu ir nolēmusi par īpašu kārtību, kuras mērķis it īpaši ir garantēt līgumu pagarināšanas procesa pārskatāmību, kā arī pareizu atsevišķu procedūras nosacījumu piemērošanu, šī kārtība ir uzskatāma par iestādes rīcības brīvības pašierobežošanu, no kuras administrācija var atkāpties, nepārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes principu, tikai skaidri precizējot iemeslus, kas var pamatot šīs izmaiņas. Proti, tāds ir gadījums ar Eiropolu, kurš ir definējis īpašo kārtību, saskaņā ar kuru līguma pagarināšanai uz nenoteiktu laiku ir piemērojami trīs kumulatīvi kritēriji, proti, pirmkārt, nepārtraukta vajadzība pēc konkrēta amata vai pienākumiem, tostarp ņemot vērā paredzamo amata attīstību nākotnē, otrkārt, darbinieka prasmes un kompetence un to atbilstība ieņemamajam amatam vai veicamajiem uzdevumiem un, treškārt, attiecīgā darbinieka nepārtraukti augstais sniegums.
Vispārējā tiesa, pirmām kārtām, izvērtē, vai tas, ka Eiropols piemēroja divus pirmos kritērijus un konstatēja neatbilstību starp prasītāja prasmēm un kompetenci un amata paredzamo attīstību nākotnē, bija pamatoti un konsekventi.
Šajā ziņā, pirmkārt, Vispārējā tiesa uzskata, ka pirms lēmuma par līguma pagarināšanu pieņemšanas Eiropolam dienesta interesēs atbildīgā veidā bija jāizvērtē amata izmaiņas nākotnē un paredzamā amata attīstība. Šajā ziņā Vispārējā tiesa norāda, ka, no vienas puses, Eiropols, ņemot vērā daudzos stratēģiskos programmdokumentus saistībā ar tā darbību, uzskatīja, ka attiecīgajam departamentam ir jāveic operatīvas darbības, nevis tikai atbalsta darbības citu departamentu operatīvajām darbībām, līdz ar to šī departamenta vadītājam ir jābūt papildu kompetencei. No otras puses, Vispārējā tiesa konstatē, ka pēc tam, kad Eiropols bija izvērtējis prasītāja prasmes un kompetenci, ņemot vērā viņa personīgo lietu un komentārus, kas iesniegti līguma pagarināšanas procedūrā, Eiropols uzskatīja, ka tās neatbilst turpmākajai paredzētajai amata attīstībai jomā.
Otrkārt, līguma pagarināšanas kritēriju pilnīgi autonoma piemērošana varētu radīt situāciju, ka Eiropolam būtu jāpagarina darbinieka līgums, lai gan viņa kompetence neatbilst saprātīgi nākotnē paredzamām ieņemamā amata prasībām, un tas būtu acīmredzamā pretrunā dienesta interesēm un paredzētās procedūras mērķim.
Šādos apstākļos, ņemot vērā IPNL plašo rīcības brīvību līgumu uz noteiktu laiku pagarināšanas jomā ar uz nenoteiktu laiku noslēdzamiem līgumiem, Vispārējā tiesa secina, ka Eiropols nav pieļāvis tiesību kļūdu, piemērojot kandidāta novērtēšanas kritērijus līguma pagarināšanai.
Turklāt Vispārējā tiesa uzsver, ka apstrīdētais lēmums nav balstīts uz aģentūras reorganizāciju nākotnē. Tādējādi departamenta vadītāja amats tika saglabāts Eiropola darbinieku sarakstā, bet amata vajadzības, kas atbilst jaunajai kompetencei, tika pārdefinētas, nosakot prasības par papildu kompetenci.
Otrām kārtām, Vispārējā tiesa uzskata, ka Eiropols nav pieļāvis acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka prasītājam nebija jaunajām vajadzībām atbilstošu prasmju un kompetences. Viņš arī norāda, ka Eiropols neapstrīd ne prasītāja augsto sniegumu, ne viņa spēju pielāgoties. Iemesls, ar ko tika pamatota prasītāja līguma nepagarināšana, ir tas, ka prasītāja profils neatbilst Eiropola turpmākajām vajadzībām, proti, ņemot vērā jau tagad prasītās papildu iemaņas. No tā izriet, ka tika konstatētas jaunas vajadzības un papildu kompetences jomas un ka, pēc Eiropola domām, prasītāja kompetence tām nav pietiekami atbilstoša. Turklāt prasītājam organizācijas jaunās vajadzības bija labi zināmas, jo tās bija skaidri norādītas daudzos stratēģiskajos dokumentos, ar kuru izstrādi prasītājs bija saistīts, un viņam bija iespēja aprakstīt prasmes, kuras vēl nav iekļautas viņa personas lietā.
Ņemot vērā šos apsvērumus, Vispārējā tiesa noraidīja prasību kopumā.