62022TJ0084_RES
Lieta T‑84/22
Credit Suisse Securities (Europe) Ltd un UBS Group AG, kas ir Credit Suisse Group AG tiesību pārņēmēja, un UBS AG, kas ir Credit Suisse AG tiesību pārņēmēja
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2025. gada 23. jūlija spriedums
Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Ārvalstu valūtu tūlītējās tirdzniecības (Forex), kas attiecas uz G10 valūtām, nozare – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums – Informācijas apmaiņa – Nolīgumi un saskaņotas darbības, kas attiecas uz G10 valūtu tirdzniecības darījumiem – Konkurences ierobežojums mērķa dēļ – Vienots un turpināts pārkāpums – Labas pārvaldības princips – Tiesības uz aizstāvību – Naudas sodi – Pamatsumma – Pārdevumu vērtības aizstājējvērtība – Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. un 3. punkts – Neierobežota kompetence
Konkurence – Administratīvā procedūra – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts pārkāpums – Komisijas pienākums pierādīt pārkāpumu un tā ilgumu – Pierādīšanas pienākuma piemērojamība – Koordinācija un sadarbība, kas nav saderīgas ar katra uzņēmuma pienākumu pašam neatkarīgi noteikt savu rīcību tirgū – Finanšu iestāžu tirgotāju cenu un obligāciju tirdzniecības saskaņošana – Komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņa – Pretkonkurences rīcība
(LESD 101. panta 1. punkts)
(skat. 45.–47., 85.–88., 93.–97., 102.–106., 112.–117., 122., 126., 134.–136., 142.–145., 150.–163., 170.–176. un 181. punktu)
Tiesvedība – Pieteikums par lietas ierosināšanu – Formas prasības – Kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem – Vispārēja atsauce uz citiem prasības pieteikumam pievienotiem dokumentiem – Pieņemamība – Nosacījumi
(Tiesas statūtu 21. pants; Vispārējās tiesas Reglamenta 76. panta d) punkts)
(skat. 65.–74., 179. un 180. punktu)
Konkurence – Administratīvā procedūra – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts pārkāpums – Pienākums norādīt pamatojumu – Apjoms
(LESD 101. pants un 296. punkta 2. daļa)
(skat. 189., 321. un 364. punktu)
Aizliegtas vienošanās – Konkurences apdraudējums – Vērtējuma kritēriji – Atšķirība starp pārkāpumiem mērķa dēļ un pārkāpumiem seku dēļ – Ierobežojums mērķa dēļ – Pietiekama kaitīguma pakāpe – Novērtējums – Komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņa starp finanšu iestāžu tirgotājiem – Informācijas apmaiņa cenu saskaņošanai, sensitīvas informācijas izpaušanai, kā arī tirdzniecības darbību koordinēšanai – Informācijas apmaiņa, kas ir konkurences ierobežojums mērķa dēļ – Apgalvotā informācijas apmaiņas konkurenci veicinošā ietekme – Nozīmes neesamība
(LESD 101. panta 1. punkts)
(skat. 192.–198., 211.–217., 220.–225., 228.–230., 236.–241., 243.–246., 248.–250., 252.–254. un 296.–302. punktu)
Konkurence – Administratīvā procedūra – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts pārkāpums – Citu uzņēmumu, kas piedalījušies pārkāpumā, paziņojumu kā pierādīšanas līdzekļu izmantošana – Pieļaujamība – Tādu liecību pierādījuma spēks, kuras brīvprātīgi snieguši galvenie aizliegtas vienošanās dalībnieki, lai panāktu paziņojuma par sadarbību piemērošanu
(LESD 101. pants; Komisijas Paziņojums 2006/C 298/11)
(skat. 262.–270. punktu)
Aizliegtas vienošanās – Aizliegums – Pārkāpumi – Nolīgumi un saskaņotas darbības, kas veido vienotu pārkāpumu – Atbildības noteikšana uzņēmumam tikai par daļu no šī pārkāpuma – Nosacījumi
(LESD 101. panta 1. punkts)
(skat. 324.–327., 329. un 349.–353. punktu)
Konkurence – Administratīvā procedūra – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts pārkāpums – Komisijas pienākums pierādīt pārkāpumu un tā ilgumu – Pierādīšanas pienākuma piemērojamība – Vienots un turpināts pārkāpums – Pārkāpuma vienotais raksturs – Kopēja plāna, kuram ir vienots pretkonkurences mērķis, esamība
(LESD 101. panta 1. punkts)
(skat. 328. un 334.–342. punktu)
Aizliegtas vienošanās – Aizliegums – Pārkāpumi – Nolīgumi un saskaņotas darbības, kas veido vienotu pārkāpumu – Atbildības noteikšana uzņēmumam tikai par daļu no šī pārkāpuma – Klusējot izteikta apstiprinājuma bez publiskas norobežošanās un paziņošanas kompetentajām iestādēm pietiekamība, lai iestātos uzņēmuma atbildība
(LESD 101. panta 1. punkts)
(skat. 357.–362. punktu)
Konkurence – Administratīvā procedūra – Labas pārvaldības princips – Objektivitātes prasība – Apjoms – Pārkāpums – Neesamība
(LESD 101. pants; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants)
(skat. 378.–387. punktu)
Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Komisijas rīcības brīvība – Pārbaude tiesā – Savienības tiesas neierobežota kompetence – Apjoms – Apstrīdētā akta pamatojuma aizstāšana
(LESD 101., 261. un 263. pants; Padomes Regulas Nr. 1/2003 31. pants)
(skat. 391.–394. punktu)
Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Pamatsummas noteikšana – Pārdošanas apjoma noteikšana – Aizstājējvērtības izmantošana – Komisijas pienākums ņemt vērā labākos pieejamos datus – Šī pienākuma izpildes pierādīšanas pienākums
(LESD 101. panta 1. punkts; Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punkts; Komisijas Paziņojuma 2006/C 210/02 13. un 15. punkts)
(skat. 403., 404., 424. un 426.–443. punktu)
Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Komisijas Pamatnostādnēs paredzētā aprēķina metode – Komisijas pienākums piemērot pamatnostādnes, ievērojot vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās paļāvības principus
(LESD 101. pants; EEZ līguma 53. pants; Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojums 2006/C 210/02)
(skat. 425. punktu)
Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Vienlīdzīgas attieksmes princips – Attiecīgo uzņēmumu atšķirību un ar tiem saistīto apstākļu ņemšana vērā
(LESD 101. pants; Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts)
(skat. 444.–446., 492.–494. punktu)
Konkurence – Naudas sodi – Lēmums, ar ko uzliek naudas sodu – Pienākums norādīt pamatojumu – Apjoms
(LESD 101. un 296. pants)
(skat. 465. punktu)
Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Pamatsummas noteikšana – Pārkāpuma smagums – Vērtējuma kritēriji – Saistoša vai izsmeļoša kritēriju saraksta neesamība – Komisijai rezervētā rīcības brīvība
(LESD 101. pants; Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punkts; Komisijas Paziņojuma 2006/C 210/02 19.–23. punkts)
(skat. 472.–477. punktu)
Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Pamatsummas pielāgošana – Sankciju individualizācijas princips – Piemērošana, ņemot vērā atbildību mīkstinošus vai pastiprinošus apstākļus
Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojums 2006/C 210/02)
(skat. 493., 496. un 504. punktu)
Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Pārbaude tiesā – Savienības tiesas neierobežota kompetence – Apjoms – Uzliktā naudas soda apmēra noteikšana – Vērtējuma kritēriji
(LESD 101. panta 1. punkts un 261. pants; Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punkts un 31. pants)
(skat. 509.–528. punktu)
Rezumējums
Vispārējā tiesa apstiprina Eiropas Komisijas lēmumu (
1
), ciktāl tajā ir konstatēts, ka uzņēmumi Credit Suisse Group, Credit Suisse un Credit Suisse
Securities (Europe) (turpmāk tekstā kopā – “Credit Suisse”) ir piedalījušies aizliegtās vienošanās darbībās attiecībā uz G10 valūtu tūlītējās tirdzniecības nozari (
2
). Tomēr tā atceļ Komisijas lēmumā Credit Suisse uzlikto naudas sodu šīs iestādes pieļautās kļūdas dēļ attiecībā uz noteiktu datu izmantošanu naudas soda aprēķinā un, lemjot par prasītāju iesniegto pieteikumu par naudas soda apmēra samazināšanu, nosakot mazāku naudas soda apmēru nekā apstrīdētajā lēmumā noteiktais.
Pēc tam, kad UBS 2013. gadā iesniedza iecietības pieteikumu, Komisija sāka izmeklēšanu, lai noteiktu, vai valūtu tūlītējās tirdzniecības tirgū attiecībā uz G10 valūtām pastāv aizliegta vienošanās. Valūtu tūlītējās tirdzniecības darījumus var definēt kā divu pušu vienošanos par divu valūtu maiņu, proti, vienas valūtas noteikta apjoma (“nosacītā summa”) pirkšana par tās ekvivalentu citā valūtā pēc vērtības vienošanās brīdī, proti, atbilstoši spēkā esošajam valūtas kursam. Tie atšķiras atkarībā no informācijas par to pamatvērtību. Īstermiņā tās galvenokārt nosaka tirgotāju pasūtījumu plūsmas, savukārt ilgāka termiņa valūtas kursus nosaka tirgus pamatrādītāji.
Izmeklēšanas beigās Komisija uzskatīja, ka vairāku banku un finanšu nozarē darbojošos uzņēmumu, tostarp Credit Suisse tirgotāji ir apmainījušies ar informāciju, lai iegūtu konkurences priekšrocību valūtu tūlītējās tirdzniecības tirgū. Turklāt, pēc tās domām, šī rīcība ir bijusi daļa no kopēja plāna, kuram bija vienots pretkonkurences mērķis. Līdz ar to Komisija secināja, ka Credit Suisse ir pārkāpusi LESD 101. panta 1. punktu, piedaloties informācijas apmaiņā, kas ir daļa no vienota un turpināta pārkāpuma, kura mērķis ir ierobežot vai izkropļot konkurenci G10 valūtu tūlītējās tirdzniecības nozarē, kas aptvēra visu Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ). Līdz ar to Komisija tai uzlika naudas sodu 83294000 EUR apmērā.
UBS Group, kas ir Credit Suisse
Group tiesību pārņēmēja, UBS, kas ir Credit Suisse tiesību pārņēmēja, un Credit Suisse
Securities (Europe) vērsās Vispārējā tiesā ar prasību, galvenokārt, atcelt apstrīdēto lēmumu un, pakārtoti, samazināt Credit Suisse uzliktā naudas soda apmēru.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmkārt, Vispārējā tiesa apstiprina gandrīz visu tirgotāju laikā no 2011. gada maija līdz 2012. gada jūlijam notikušo diskusiju, kurās Credit Suisse piedalījās no 2012. gada 7. februāra līdz 12. jūlijam (turpmāk tekstā – “atbilstošais laikposms”) pretkonkurences raksturu, kas izpaudās kā apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju.
Precīzāk, diskusijas, izņemot vienu no tām, starp attiecīgajiem tirgotājiem, kurās bija iesaistīta Credit Suisse, atklāj precīzas, aktuālas un konfidenciālas informācijas apmaiņu. Ņemot vērā to mērķi, precizitātes pakāpi un to, ka tās nebija pieejamas konkurentiem, kas nepiedalījās attiecīgajā diskusiju forumā, tie piešķīra komerciālas priekšrocības tirgotājiem, tiem ļaujot attiecīgi pielāgot savas tirdzniecības stratēģijas un mazināt nenoteiktību, kas raksturīga valūtu tūlītējas tirdzniecības tirgum.
No tā izriet, ka, neraugoties uz tās kļūdu vērtējumā attiecībā uz vienu no šīm diskusijām pretkonkurences raksturu, Komisija pamatoti uzskatīja, ka attiecīgās informācijas apmaiņa ļāva secināt, ka pastāv nolīgumi un/vai saskaņotas darbības, kam ir pretkonkurences raksturs LESD 101. panta izpratnē.
Otrkārt, attiecībā uz to, vai strīdīgā informācijas apmaiņa ir “ierobežojums mērķa dēļ”, Vispārējā tiesa atgādina, ka šāda kvalifikācija ir atkarīga no konstatējuma par attiecīgo nolīgumu pietiekamu kaitīguma konkurencei pakāpi, ņemot vērā to saturu, mērķus, kā arī ekonomisko un juridisko kontekstu.
Šajā gadījumā, lai novērtētu ekonomisko kontekstu, kādā notika attiecīgā informācijas apmaiņa, Komisija ir pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka faktu rašanās laikā valūtu tūlītējās tirdzniecības tirgus ir bijis pārskatāms. Pārskatāmā tirgū informācija ir nekavējoties un bez maksas pieejama visiem tirgus dalībniekiem, bet tas tā nav valūtu tūlītējās tirdzniecības tirgū, ņemot vērā vairāku veidu informācijas esamību.
Tomēr šī kļūda vērtējumā neietekmē strīdīgās informācijas apmaiņas kvalificēšanu par “ierobežojumu mērķa dēļ”. Šī informācijas apmaiņa, kas attiecās uz kotācijas starpībām, klientu pasūtījumiem, atvērtām riska pozīcijām un pašreizējām vai uz nākotni vērstām tirdzniecības darbībām, ļāva samazināt attiecīgajam tirgum raksturīgo parasto nenoteiktību un tādējādi tai bija pietiekama kaitējuma konkurencei pakāpe.
Attiecībā uz prasītāju argumentiem, saskaņā ar kuriem attiecīgā rīcība esot pamatota, ņemot vērā tās konkurenci veicinošo ietekmi, Vispārējā tiesa norāda, no vienas puses, ka šī ietekme kā tāda nav jāņem vērā, nosakot, vai strīdīgā informācijas apmaiņa ir “ierobežojums mērķa dēļ”. No otras puses, apgalvoto leģitīmo mērķu ņemšanai vērā šajā vērtējumā nav izšķirošas nozīmes.
Treškārt, Vispārējā tiesa analizē pamatu, ar kuru tiek apstrīdēta vienota un turpināta pārkāpuma esamība. Prasītājas uzskata, ka Komisija nav pierādījusi, ka pastāv vispārējs plāns ar vienotu pretkonkurences mērķi, kurā Credit Suisse bija nodoms piedalīties un par kuru tā zināja.
Šajā gadījumā Vispārējā tiesa uzskata, ka Komisija ir pamatoti uzskatījusi, ka attiecīgo banku tirgotāju vienotais pretkonkurences mērķis bija mazināt parasto nenoteiktību, kas raksturīga valūtu tūlītējās tirdzniecības tirgum, tādējādi atbalstot tirgotājus to lēmumos par cenu noteikšanu un risku pārvaldību. Arī komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņai, kurā piedalījās Credit Suisse, bija tāds pats mērķis.
Turklāt vairāki objektīvi apstākļi apstiprina, ka dalībnieku pretkonkurences rīcība bija saistīta ar un bija vērsta uz to, lai sasniegtu Komisijas konstatētā kopējā plāna mērķi.
Vispirms attiecīgās rīcības atbilda vienai un tai pašai darbības kārtībai, proti, diskusijām par komerciāli sensitīvu, ikdienas un biežu informāciju privātā diskusiju forumā, un piekļuve minētajam forumam bija iespējama tikai pēc personiska aicinājuma.
Tad – tajos bija paredzēta pastāvīga uzņēmumu grupa un tie notika starp vienām un tām pašām fiziskajām personām, kas piedalījās šo uzņēmumu vārdā paralēlos vai blakusesošos laikposmos. Šī grupa tika paplašināta pēc tam, kad vienas no šīm bankām tirgotājs mainīja darba devēju un sāka strādāt Credit Suisse, kā rezultātā šis tirgotājs visu attiecīgo laikposmu piedalījās komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņā attiecīgajā diskusiju forumā.
Visbeidzot, visas attiecīgās rīcības attiecās uz vieniem un tiem pašiem produktiem, proti, G10 valūtām.
Attiecībā uz Credit Suisse nodomu sniegt ieguldījumu kopējā mērķa sasniegšanā un tās informētību par citu dalībnieku pārkāpjošajām rīcībām Vispārējā tiesa apstiprina, pirmkārt, ka Credit Suisse tirgotāja iepriekšējā nodarbinātība bija daļa no konteksta un to varēja ņemt vērā, lai pierādītu, ka Credit Suisse zināja par pārkāpumu.
Otrkārt, jāatgādina, ka konstatējums par vienota un turpināta pārkāpuma esamību atšķiras no jautājuma, vai atbildība par šo pārkāpumu kopumā ir nosakāma vienam uzņēmumam. Turklāt uzņēmuma saukšana pie atbildības par vienotu un turpinātu pārkāpumu kopumā ir jāvērtē, ņemot vērā divus faktorus, proti, pirmām kārtām, šī uzņēmuma apzinātu ieguldījumu visu dalībnieku kopīgo mērķu sasniegšanā un, otrām kārtām, tā zināšanas par citu uzņēmumu paredzēto vai īstenoto rīcību, kas vērsta uz to pašu mērķu sasniegšanu, vai arī to, ka tas varēja to saprātīgi paredzēt un bija gatavs uzņemties šo risku.
Credit Suisse tika atzīta par atbildīgu par attiecīgo pārkāpumu nevis kopumā, bet gan, ciktāl tā piedalījās pašreizējā vai uz nākotni vērstā un komerciāli sensitīvas informācijas plašajā un atkārtotajā apmaiņā. Tādējādi nekādā ziņā nav jāanalizē, vai tā zināja par citu šī pārkāpuma dalībnieku koluzīvo rīcību un ar savu rīcību plānoja veicināt kopīgo mērķu, uz kuriem tiecās visi dalībnieki, sasniegšanu, jo šiem pierādījumiem nav nekādas ietekmes uz šīs bankas vainojamību pārmestajā pārkāpumā.
Turklāt Vispārējā tiesa uzskata, ka Komisijai bija tiesības uzskatīt, ka šī banka zināja par informācijas apmaiņu, kas notika attiecīgajā diskusiju forumā, ar kuru bija saistīts tās tirgotājs, pat ja dažās no apstrīdētajā lēmumā analizētajām informācijas apmaiņām viņš aktīvi nepiedalījās, un ka, tā kā Credit Suisse vispār publiski nenorobežojās vai neziņoja administratīvajām vienībām par attiecīgajām darbībām, tā varēja tikt saukta pie atbildības. Citādi tas varētu būt tikai tad, ja prasītājas ar drošiem un precīzi laikapzīmogotiem pierādījumiem būtu varējušas pierādīt, ka Credit Suisse faktiski nebija iepazinusies ar inkriminēto informācijas apmaiņu vai apmaiņām, vai uzzināja par to tikai tad, kad šajā informācijas apmaiņā ietvertā informācija bija zaudējusi sensitīvo raksturu.
Ceturtkārt un visbeidzot, Vispārējā tiesa izvērtē pamatu par Komisijas pieļautajām kļūdām dažādos Credit Suisse uzliktā naudas soda apmēra aprēķināšanas posmos.
Lai noteiktu uzliktā naudas sodu apmēru, Komisija izmantoja 2006. gada pamatnostādnēs paredzēto metodi (
3
). Tomēr attiecībā uz pamatsummu aprēķināšanu šīs metodes ietvaros Komisija minēto pamatnostādņu 13. punktā paredzētās pārdevumu vērtības vietā nolēma izmantot aizstājējvērtību. Kā atskaites punktu šīs aizstājējvērtības aprēķinam Komisija izmantoja gada nosacītās summas, kas atbilst to valūtu pāriem, par kuriem vislielākajā mērā tika noslēgti darījumi ar darījumu partneriem EEZ tajos mēnešos, kad uzņēmumi piedalījās pārkāpumā. Pēc tam šīs gada nosacītās summas tika reizinātas ar korekcijas koeficientu, ko veidoja, pirmkārt, tirgus uzturēšanas korekcijas koeficients un, otrkārt, korekcijas koeficients, kas saistīts ar tirdzniecību savā vārdā.
Lai aprēķinātu tirgus uzturēšanas korekcijas koeficientu, Komisija izmantoja izlasi attiecībā uz sešpadsmit informācijas apmaiņām, kas notika 2011. un 2012. gadā.
Atgādinājusi, ka Komisijai bija jārūpējas par to, lai tiktu ņemti vērā labākie pieejamie dati, Vispārējā tiesa norāda, ka nelielais izlases elementu skaits, no kuriem vairāk nekā puse neattiecas uz atbilstošo laikposmu, nav tāds detalizācijas līmenis, kas raksturīgs katram valūtu pārim, kuru Komisija ir atzinusi par atbilstošu minētajā aprēķinā. Tāpēc nevar uzskatīt, ka minētā izlase sniedz datus, kas būtu bijuši pietiekami, lai nodrošinātu visu attiecīgo valūtu pāru proporcionālu pārstāvību, ņemot vērā tirgus uzturēšanas korekcijas koeficienta loģiku, t.i., ņemot vērā to, ka tirdzniecības ieņēmumi tiek iekļauti piedāvājuma un pieprasījuma starpībā, ko piemēro valūtu pāra, kurā iesaistīta EEZ valūta, tirdzniecībā.
Savukārt dati, kurus prasītājas piedāvāja Komisijai, lai noteiktu korekcijas koeficientu, kas saistīts ar tirgus uzturēšanu, proti, Bloomberg BFIX dati, bija labākie pieejamie dati, lai īstenotu Komisijas noteikto metodoloģiju aizstājējvērtības aprēķināšanai.
Proti, šie dati ļauj ņemt vērā visus valūtu pārus, kas ietilpst to valūtu lokā, uz kurām attiecas attiecīgā korekcijas koeficienta aprēķins, sniedz nozīmīgāku izlasi, lai proporcionāli atspoguļotu gada nosacītās summas, attiecībā uz kurām minētais koeficients tika piemērots, un attiecas uz Credit Suisse pārkāpuma laikposmu. Līdz ar to tie ir jāuzskata par konsekventākiem, pilnīgākiem un uzticamākiem nekā tie, uz kuriem Komisija ir balstījusies, lai atspoguļotu pārkāpuma ekonomisko nozīmīgumu un Credit Suisse vainas īpatsvaru tajā.
Ar to, ka Komisija izmantoja Bloomberg BFIX datus, neesot pārkāpts arī vienlīdzīgas attieksmes princips attiecībā uz citiem pārkāpuma dalībniekiem, kas neliedz ņemt vērā pārkāpumā iesaistīto uzņēmumu individualizētos datus, vienlaikus piemērojot to pašu metodoloģiju aizstājējvērtības aprēķināšanai. Proti, individualizētu datu par kotācijas starpībām saistībā ar Credit Suisse dalības pārkāpumā laikposmu izmantošana ir tikai Komisijas izstrādātās un visiem minētā pārkāpuma dalībniekiem piemērojamās metodoloģijas īstenošanas veids, kas nemaina tās būtību, bet tikai var pastiprināt šīs bankas aizstājējvērtības precizitāti attiecībā uz tās darbības nozīmīgumu un apjomu tās dalības pārkāpumā laikposmā.
Ņemot vērā iepriekš minēto, Vispārējā tiesa atceļ ar apstrīdēto lēmumu Credit Suisse uzlikto naudas sodu.
Turpinājumā, lemjot par prasītāju iesniegto lūgumu samazināt naudas soda apmēru, piemērojot neierobežoto kompetenci, kas tai ir atzīta LESD 261. pantā, kā arī Regulas Nr. 1/2003 31. pantā, un it īpaši ņemot vērā Bloomberg BFIX datus aizstājējvērtības aprēķinā, Vispārējā tiesa nosaka naudas sodu 28920000 EUR apmērā, par kuru prasītājas ir solidāri atbildīgas.
(
1
)	Komisijas Lēmumu C(2021) 8612 final (2021. gada 2. decembris) par lietas izskatīšanu saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.40135 – FOREX (Sterling Lads)) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
(
2
)	Apstrīdētais lēmums attiecas uz šādām valūtām: euro (EUR), Austrālijas dolārs (AUD), Kanādas dolārs (CAD), Šveices franks (CHF), Dānijas krona (DKK), sterliņu mārciņa (GBP), jena (JPY), Norvēģijas krona (NOK), Jaunzēlandes dolārs (NZD), Zviedrijas krona (SEK) un ASV dolārs (USD).
(
3
)	Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.; turpmāk tekstā – “2006. gada pamatnostādnes”).