62023CC0809
ĢENERĀLADVOKĀTA M. KAMPOSA SANČESA-BORDONAS [M. CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA]
SECINĀJUMI,
sniegti 2024. gada 19. septembrī (
1
)
Lieta C-809/23
Sumitomo Chemical Agro Europe SAS
pret
Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail (ANSES),
Compagnie européenne de réalisations antiparasitaires SAS France (CERA),
piedaloties:
Ministre de la transition écologique et de la cohésion des territoires
(Conseil d’État (Valsts padome, Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Biocīdi produkti – Tirdzniecības atļauja – Regula (ES) Nr. 528/2012 – Pieteikums par piekļuvi informācijai par atļautu produktu – Direktīva 2003/4/EK – Piemērojamā tiesiskā regulējuma noteikšana – Konfidencialitāte – Komercnoslēpumi – Piekļuves informācijai apjoms
1.
Kādas procedūras gaitā, kas norisinājās, lai izsniegtu biocīdu produktu tirdzniecības atļauju, kompetentā Francijas iestāde (
2
) izstrādāja ziņojumu par dažādu aktīvo vielu tehnisko ekvivalenci, kas bija noteicošais faktors prasītās atļaujas izdošanai.
2.
Kāds ķīmijas uzņēmums, kas apstrīd novērtēto tehnisko ekvivalenci, lūdz piekļuvi minētajam ziņojumam. Apgalvojot, ka ziņojumā ir ietverta ar komercnoslēpumu aizsargāta tehniskā informācija, ANSES tam darīja zināmas tikai dažas ziņojuma lappuses, liedzot piekļuvi pārējam.
3.
Šajā kontekstā tiek spriests, pirmkārt, vai piekļuvi strīdīgajai informācijai regulē Direktīva 98/8/EK (
3
), saskaņā ar kuru tika skatīta atļauja, vai Regula (ES) Nr. 528/2012 (
4
), kas bija spēkā brīdī, kad tika iesniegts pieteikums par piekļuvi ziņojumam.
4.
Ja, kā es ierosināšu Tiesai, būtu piemērojama Regula Nr. 528/2012, vēl būs jānoskaidro, vai šī regula izslēdz Direktīvas 2003/4/EK (
5
) piemērošanu vai, gluži otrādi, vienu un otru var aplūkot saskaņoti.
5.
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ļaus Tiesai attīstīt savu doktrīnu par tiesību uz piekļuvi informācijai, no vienas puses, un komercnoslēpumu un komerciālo interešu aizsardzībai piemītošās konfidencialitātes, no otras puses, samierināšanu.
I. Atbilstošās tiesību normas
A.
Regula Nr. 528/2012
6.
Regulas 61. apsvērumā ir teikts:
“Ar šo regulu izveidotās sistēmas būtiska sastāvdaļa ir efektīva informācijas apmaiņa par riskiem, kas saistīti ar biocīdiem, un par risku pārvaldības pasākumiem. Kompetentajām iestādēm, [Eiropas Ķimikāliju] Aģentūrai [turpmāk tekstā – “Aģentūra”] un Komisijai, atvieglojot piekļuvi informācijai, būtu jāievēro konfidencialitātes princips un jānovērš jebkāda informācijas izpaušana, kas varētu kaitēt attiecīgās personas komerciālajām interesēm, izņemot gadījumus, kad šāda izpaušana ir vajadzīga cilvēku veselības, drošības vai vides aizsardzībai vai pastāvot citiem sevišķi svarīgiem sabiedrības interešu apsvērumiem.”
7.
Tās 3. pantā (“Definīcijas”) ir noteikts:
“1.   Šajā regulā izmanto šādas definīcijas:
[..]
w)
“tehniskā ekvivalence” ir tādas vielas ķīmiskā sastāva un bīstamības datu līdzība ar atsauces avota vielu, par kuru tika veikts sākotnējais riska novērtējums, kā noteikts 54. pantā, kas iegūta no avota, kas nav atsauces avots, vai no atsauces avota, bet pēc ražošanas procesa un/vai ražošanas vietas izmaiņām;
[..].”
8.
Regulas 66. pantā (“Konfidencialitāte”) redakcijā, kas grozīta ar Regulu (ES) Nr. 334/2014 (
6
), ir noteikts:
“[..]
2.   Aģentūra un kompetentās iestādes liedz piekļuvi informācijai, ja tās atklāšana apdraud attiecīgo personu komerciālo interešu, privātuma vai drošības aizsardzību.
Turpmāk minētās informācijas atklāšanu parasti uzskata par tādu, kas apdraud attiecīgo personu komerciālo interešu, privātuma vai drošības aizsardzību:
a)
ziņas par biocīda pilnu sastāvu;
b)
ražotās vai tirgū piedāvātās aktīvās vielas vai biocīda precīzs apjoms tonnās;
[..]
Tomēr gadījumos, kad ir vajadzīga steidzama rīcība, lai aizsargātu cilvēku veselību, dzīvnieku veselību, drošību vai vidi, vai citos gadījumos, kas saistīti ar sevišķām sabiedrības interesēm, Aģentūra vai kompetentās iestādes izpauž šajā punktā minēto informāciju.
3.   Neatkarīgi no 2. punkta pēc atļaujas piešķiršanas nekādā gadījumā neliedz piekļuvi šādai informācijai:
[..]
j) analīzes metodēm, kas minētas 19. panta 1. punkta c) apakšpunktā;
[..].”
9.
Regulas 67. pantā (“Publiska piekļuve ar elektroniskiem līdzekļiem”) redakcijā, kas grozīta ar Regulu (ES) Nr. 334/2014, ir noteikts:
“1.   No dienas, kad Komisija ir pieņēmusi īstenošanas regulu, paredzot, ka aktīvā viela ir apstiprināta, kā minēts 9. panta 1. punkta a) apakšpunktā, bez maksas tiek darīta publiski un viegli pieejama šāda Aģentūras vai Komisijas rīcībā esoša aktuāla informācija par minēto aktīvo vielu:
[..]
h)
analīžu metodes, kas minētas II pielikuma 1. sadaļas 5.2. un 5.3. iedaļā un 2. sadaļas 4.2. iedaļā.
2.   No dienas, kad biocīds ir apstiprināts, Aģentūra bez maksas dara publiski un viegli pieejamu turpmāk minēto aktuālo informāciju:
a)
atļaujas noteikumus un nosacījumus;
b)
biocīda raksturojuma kopsavilkumu; un
c)
analīžu metodes, kas minētas III pielikuma 1. sadaļas 5.2. un 5.3. iedaļā un 2. sadaļas 5.2. iedaļā.
3.   No dienas, kad Komisija ir pieņēmusi īstenošanas regulu, paredzot, ka aktīvā viela ir apstiprināta, kā minēts 9. panta 1. punkta a) apakšpunktā, Aģentūra bez maksas dara publiski pieejamu šādu aktuālo informāciju par minēto aktīvo vielu, izņemot gadījumus, kad datu iesniedzējs saskaņā ar 66. panta 4. punktu iesniedz pamatojumu, kuru kompetentā iestāde vai Aģentūra atzīst par derīgu un kurā izklāstīts, kāpēc šāda publiskošana var potenciāli kaitēt tā vai kādas citas iesaistītās personas komerciālajām interesēm:
[..]
e) novērtējuma ziņojumu.
4.   No dienas, kad biocīds ir apstiprināts, Aģentūra bez maksas dara publiski pieejamu turpmāk izklāstīto aktuālo informāciju, izņemot gadījumus, kad datu iesniedzējs saskaņā ar 66. panta 4. punktu iesniedz pamatojumu, kuru kompetentā iestāde vai Aģentūra atzīst par derīgu un kurā izklāstīts, kāpēc šāda publiskošana var potenciāli kaitēt tā vai kādas citas iesaistītās personas komerciālajām interesēm:
[..]
b) novērtējuma ziņojumu.”
10.
Tās 91. pantā (“Pārejas pasākumi attiecībā uz biocīdu atļaujas pieteikumiem, kas iesniegti saskaņā ar Direktīvu 98/8/EK”) ir noteikts:
“Biocīdu atļaujas pieteikumus, kas iesniegti Direktīvas 98/8/EK piemērošanas vajadzībām un kuru novērtēšana nav pabeigta līdz 2013. gada 1. septembrim, kompetentās iestādes novērtē saskaņā ar minēto direktīvu.
[..].”
11.
Regulas 96. pantā redakcijā, kas grozīta ar Regulu Nr. 334/2014, (“Atcelšana”) ir noteikts:
“Neskarot šīs regulas 86., 89. līdz 93. un 95. pantu, Direktīvu 98/8/EK atceļ no 2013. gada 1. septembra.”
12.
Tās 97. pantā (“Stāšanās spēkā”) ir noteikts:
“Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2013. gada 1. septembra.
[..].”
B.
Direktīva 2003/4
13.
Direktīvas 4. pantā (“Izņēmumi”) ir noteikts:
“[..]
2.   Dalībvalstis var paredzēt, ka vides informācijas pieprasījumu noraida, ja informācijas izpaušana var kaitēt:
[..]
d)
komerciālas vai rūpnieciskas informācijas konfidencialitātei, ja šādu konfidencialitāti paredz valsts vai Kopienu tiesību akti, lai aizsargātu likumīgas saimnieciskas intereses, tostarp sabiedrības intereses, nodrošinot statistikas datu konfidencialitāti un nodokļu slepenību;
[..]
Panta 1. un 2. punktā minētā atteikuma iemeslus nedrīkst tulkot paplašināti, katrā konkrētā gadījumā ņemot vērā sabiedrības ieguvumu informācijas izpaušanas gadījumā. Katrā konkrētā gadījumā sabiedrības ieguvumu informācijas izpaušanas gadījumā pretstata ieguvumam atteikuma gadījumā. Piemērojot 2. punkta a), d), f), g) un h) apakšpunktu, dalībvalstis nedrīkst paredzēt pieprasījuma atteikumu, ja pieprasītā informācija skar piesārņojuma emisiju vidē.
[..]”
14.
Tās 11. pantā (“Atcelšana”) ir noteikts:
“Ar šo no 2005. gada 14. februāra atceļ Direktīvu 90/313/EEK.
Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu, un tās jālasa saskaņā ar korelācijas tabulu pielikumā.”
II. Fakti, tiesvedība un prejudiciālie jautājumi
15.
Sabiedrība Sumitomo Chemical Agro Europe SAS (turpmāk tekstā – “Sumitomo”) tirgo biocīdu, kas paredzēts odu apkarošanai, ar nosaukumu “Vectobac”, kura aktīvā viela (
7
) ir iekļauta to aktīvo vielu sarakstā, kuras ir apstiprinātas iekļaušanai biocīdos saskaņā ar Direktīvas 98/8 I pielikumu.
16.
2013. gada 30. augustā (
8
)Compagnie européenne de réalisations antiparasitaires SAS France (CERA) iesniedza ANSES pieteikumus, lai saņemtu atļauju laist valsts tirgū trīs vienādam mērķim paredzētus biocīdus ar nosaukumirm “Aquabac XT”, “Aquabac DF3000” un “Aquabac 200G”.
17.
Šo trīs biocīdu aktīvā viela ir tā paša serotipa tā pati bacillus. Tomēr celms, kam tā atbilst (
9
), nav iekļauts Eiropas līmenī atļauto vielu sarakstā.
18.
CERA lūdza ANSES ievērot konfidencialitāti attiecībā uz tai sniegtajiem komercnoslēpuma datiem.
19.
2019. gada 19. augustāANSES piešķīra atļaujas. Tā pamatojās uz novērtējuma ziņojumu, kurā secināts, ka aktīvās vielas Bti‑BMP 144 un Bti‑AM65‑52 ir tehniski ekvivalentas (
10
).
20.
2021. gada 11. februārī Sumitomo, kas apstrīd šo tehnisko ekvivalenci, lūdza ANSES, kā apgalvo iesniedzējtiesa, izsniegt tai šo novērtējuma ziņojumu (
11
).
21.
ANSES nosūtīja Sumitomo tikai daļu ziņojuma (titullapu, kopsavilkumu un secinājumus tabulas veidā), pamatojoties uz to, ka pārējās tā daļas satur tehnisku informāciju, uz kuru attiecas komercnoslēpums. Šī novērtējuma ziņojuma neizpaustā informācija attiecas:
–
pirmkārt, uz I daļu, kas veltīta ANSES izmantotajai metodikai, lai noteiktu, vai “Aquabac” produktos (
12
) esošā aktīvā viela ir tehniski ekvivalenta Vectobac produktos (
13
) esošajai aktīvajai vielai, kas ir apstiprināta Eiropas līmenī;
–
otrkārt, uz II daļas pirmo apakšiedaļu, kurā šī metodika tiek piemērota attiecīgajām aktīvajām vielām (
14
).
22.
Sumitomo apstrīdēja šo ANES lēmumu Tribunal administratif de Melun (Melunas Administratīvā tiesa, Francija), kas 2022. gada 22. septembrī daļēji apmierināja tās prasību, tomēr neuzliekot pienākumu izsniegt visu ziņojumu, nedz arī informāciju, kuru esmu minējis iepriekšējā punktā (
15
).
23.
Tad sabiedrība Sumitomo iesniedza apelācijas sūdzību Conseil d’État (Valsts padome, Francija), kas nolēma uzdot Tiesai četrus prejudiciālus jautājumus, no kuriem šeit tiek pārrakstīti pirmais, trešais un ceturtais:
“1)
Ja kompetentā valsts iestāde, kurai pirms 2013. gada 1. septembra tika iesniegts pieteikums par atļaujas piešķiršanu biocīda laišanai tirgū un kura saskaņā ar Regulas Nr. 528/2012 91. pantu izskatīja šo pieteikumu, pamatojoties uz valsts tiesību normām, ar kurām transponē Direktīvu [98/8], pēc minētās atļaujas piešķiršanas saņem trešās personas pieteikumu piekļūt informācijai, kas attiecas uz tās atļauto biocīdu un uz tā sastāvā esošo aktīvo vielu, tostarp tās tehnisko ekvivalenci ar atļauto aktīvo vielu, vai šai iestādei ir jāizskata šis pieteikums, ņemot vērā konfidencialitātes noteikumus, kas paredzēti valsts tiesību normās, ar kurām transponēts Direktīvas [98/8] 19. pants, vai atbilstoši Regulas Nr. 528/2012 66. un 67. pantā paredzētajiem noteikumiem?
[..]
3)
Ja, gluži pretēji, šādu piekļuves pieteikumu reglamentē Regula Nr. 528/2012:
–
vai Savienības likumdevējs ar šīs regulas 66. un 67. pantu, kuros nav atsauces uz Direktīvu 2003/4, ir vēlējies noteikt īpašu un izsmeļošu kārtību informācijas par biocīdiem un to aktīvajām vielām izpaušanai sabiedrībai un tādējādi nepiemērot Direktīvas 2003/4 tiesību normas, ciktāl tajās ir paredzēts, pirmkārt, ka komercnoslēpums nevar liegt izpaust informāciju par emisijām vidē un, otrkārt, tikai tad, ja citas ar vidi saistītas informācijas izpaušana var apdraudēt uzņēmuma komerciālās intereses, kompetentajai administratīvajai iestādei pirms iespējamā izpaušanas atteikuma ir jālīdzsvaro šī uzņēmuma intereses un sabiedrības intereses?
–
vai novērtējuma ziņojuma par apstiprinātas aktīvās vielas un biocīdā ietilpstošas aktīvās vielas tehnisko ekvivalenci, kas sagatavots saistībā ar pieteikumu par minētā produkta tirdzniecības atļaujas saņemšanu, publiskošanu reglamentē Regulas Nr. 528/2012 67. panta 3. punkta e) apakšpunkts, kurā paredzēta publiska piekļuve novērtējuma ziņojumam par apstiprinātām aktīvajām vielām, ja vien pieteicējs nav lūdzis to uzskatīt par konfidenciālu, atbilstoši tā paša panta 4. punkta b) apakšpunktam, kurā paredzēts publiskot novērtējuma ziņojumu par atļautu biocīdu, ja vien pieteicējs nav lūdzis to uzskatīt par konfidenciālu, vai atbilstoši citiem noteikumiem?
–
vai Regulas Nr. 528/2012 66. panta 3. punkta j) apakšpunkts, kurā ir paredzēts, ka, tiklīdz ir piešķirta biocīda tirdzniecības atļauja, “nekādā gadījumā neliedz piekļuvi šādai informācija[i]”, kas attiecas uz “analīzes metodēm, kas minētas 19. panta 1. punkta c) apakšpunktā”, ļauj iegūt visu detalizēto informāciju par šīm metodēm, pat ja tās izpaušana varētu apdraudēt komercnoslēpumu, vai tikai vispārīgu informāciju par šo metožu raksturu un attiecīgā gadījumā par secinājumiem, ko tās ir ļāvušas izdarīt?
–
vai Regulas Nr. 528/2012 67. panta 1. punkta h) apakšpunkts, kurā paredzēts, ka no aktīvās vielas apstiprināšanas dienas “analīžu metodes, kas minētas II pielikuma [..] 2. sadaļas 4.2. iedaļā” ir bez maksas pieejamas sabiedrībai, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas faktiski attiecas uz II pielikuma 2. sadaļas 4.3. iedaļas tiesību normām, uz kurām tajā bija atsauce pirms Komisijas 2020. gada 19. oktobra Deleģētās regulas, ar ko groza Regulas Nr. 528/2012 II un III pielikumu, pieņemšanas? Ja šīs tiesību normas ir jāinterpretē kā tādas, kas attiecas uz [šīs regulas] II pielikuma 2. sadaļas 4.2. iedaļas tiesību normām pašreizējā redakcijā, un pieņemot, ka šīs tiesību normas ir piemērojamas aktīvai vielai, kas nav apstiprināta, bet kas ir atzīta par tehniski ekvivalentu apstiprinātajai aktīvajai vielai, vai šajā 4.2. iedaļā minēto “ražoto [ražotā] mikroorganisma analīzes analītisko metožu” publiskojamība principā ļauj pieteikuma iesniedzējam iegūt visu detalizēto informāciju par šīm metodēm, tostarp, ja tās izpaušana varētu apdraudēt komercnoslēpumu, vai tikai vispārīgu informāciju par šo metožu raksturu un attiecīgā gadījumā par secinājumiem, ko tās ir ļāvušas izdarīt?
4)
Visbeidzot, ja šajā lietā ir piemērojamas Direktīvas 2003/4 tiesību normas, vai šīs direktīvas 4. panta 2. punkta izpratnē kvalifikācija “informācija, kas attiecas uz emisijām vidē”, kas ietver informāciju par šo emisiju veidu, sastāvu, daudzumu, datumu un vietu, kā arī datus par to ietekmi uz vidi ilgākā vai īsākā laika posmā, var attiekties uz informāciju, ko kompetentā iestāde sagatavojusi vai saņēmusi, pārbaudot aktīvās vielas tehnisko ekvivalenci ar apstiprinātu aktīvo vielu, vai arī to var piemērot tikai informācijai, kas attiecas uz biocīdu, kura sastāvā ir šāda viela, jo tieši šis produkts ar visām tā sastāvdaļām tiek emitēts vidē, nevis tikai aktīvā viela?”
III. Tiesvedība Tiesā
24.
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu Tiesā tika reģistrēts 2023. gada 22. decembrī.
25.
Rakstveida apsvērumus iesniedza sabiedrība Sumitomo, ANSES, Francijas valdība un Eiropas Komisija, un Tiesa neuzskatīja par nepieciešamu rīkot tiesas sēdi.
26.
Saskaņā ar Tiesas norādījumiem šajos secinājumos es neaplūkošu otro prejudiciālo jautājumu.
IV. Analīze
A.
Pirmais prejudiciālais jautājums. Piemērojamais tiesiskais regulējums
27.
Visi lietas dalībnieki ir vienisprātis, ka no 2013. gada 1. septembra iesniegtie pieteikumi par piekļuvi informācijai par biocīdiem ir jāskata saskaņā ar Regulu Nr. 528/2012. Tāpat tas tā ir it īpaši, kad runa ir par informāciju par biocīdiem, kuru laišana tirgū ir atļauta atbilstoši Direktīvai 98/8.
28.
Es piekrītu šim novērtējumam, ievērojot Regulas Nr. 528/2012 96. un 97. pantu. Saskaņā ar Regulas Nr. 528/2012 96. panta pirmo daļu un 97. panta otro daļu tā ir piemērojama no 2013. gada 1. septembra – datuma, kurā tika atcelta Direktīva 98/8.
29.
Patiesi, Regulas Nr. 528/2012 96. panta – redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 334/2014 – pirmajā daļā ir noteikts, ka Direktīvu 98/8 atceļ “neskarot šīs regulas 86., 89. līdz 93. un 95. pantu”. Šīs regulas 89.–93. un 95. pantā (
16
) iekļautie “pārejas pasākumi” attiecas uz citādiem gadījumiem nekā tas, par ko ir šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu. Proti:
–
89. pantā ir uzskaitīti pasākumi saistībā ar: i) Komisijas darba programmas turpināšanu (1. punkts); ii) iespēju, ka dalībvalstis turpina uz laiku piemērot savas biocīdu laišanas tirgū atļaujas sistēmas (2. punkts); un iii) tādu biocīdu atļaujām, kas satur kādu no noteiktajā termiņā apstiprinātajām aktīvajām vielām (3. un 4. punkts).
–
90. pants aplūko pasākumus saistībā ar aktīvajām vielām, kas novērtētas saskaņā ar Direktīvu 98/8. Tajā it īpaši ir noteikts, ka, ja novērtēšana nav pabeigta līdz 2013. gada 1. septembrim, tās tiks novērtētas saskaņā ar Regulu Nr. 528/2012 un, kad tā ir piemērojama, saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1451/2007 (
17
), un pamatojoties uz informāciju, kas sniegta atbilstoši Direktīvai 98/8.
–
91. pantā ir norādīts, ka biocīdu atļaujas pieteikumi, kas iesniegti atbilstoši Direktīvai 98/8 un vēl nav novērtēti līdz 2013. gada 1. septembrim, tiks ar noteiktiem izņēmumiem novērtēti saskaņā ar minēto direktīvu.
–
92. pantā ir aplūkota saskaņā ar Direktīvu 98/8 pirms 2013. gada 1. septembra atļauto/reģistrēto biocīdu piedāvāšana tirgū un lietošana. Tajā ir noteikts, ka arī attiecībā uz minētajiem biocīdiem no tā paša datuma tiks piemērota Regula Nr. 528/2012.
–
93. pantā ir paredzēti pārejas pasākumi attiecībā uz biocīdiem, uz kuriem neattiecas Direktīvas 98/8 darbības joma, bet attiecas pašas Regulas Nr. 528/2012 darbības joma un kuri sastāv vienīgi no aktīvam vielām vai satur vai rada vienīgi aktīvās vielas, kuras tiek piedāvātas tirgū vai lietotas biocīdos 2013. gada 1. septembrī.
–
Visbeidzot, 95. pantā ir ietverti pārejas noteikumi attiecībā uz piekļuvi dokumentācijai par aktīvo vielu tās apstiprinājuma atjaunošanas kontekstā.
30.
Galu galā, neviens no šajā tiesību normās noteiktajiem pārejas pasākumiem neatsaucas uz tādiem pieteikumiem, kāds ir strīdīgais pieteikums šajā lietā, proti: pieteikumiem par piekļuvi informācijai par kādu atļautu biocīdu un tajā ietverto aktīvo vielu; it īpaši – par tehnisko ekvivalenci ar kādu atļautu aktīvo vielu.
31.
Ja nav īpašu pārejas noteikumu, tad pieteikumiem par piekļuvi informācijai ir jāatbilst regulējumam, kas ir spēkā to iesniegšanas brīdī. Šajā gadījumā attiecīgais brīdis bija pēc 2013. gada 1. septembra – datuma, kad tika atcelta Direktīva 98/8 un bija jāsāk piemērot Regula Nr. 528/2012.
32.
Iepriekš izklāstīto nemaina apstāklis, ka lūgtā informācija attiecas uz biocīdiem, kas atļauti saskaņā ar Direktīvu 98/8. Atbilstoši Regulas Nr. 528/2012 91. pantam ar tādiem biocīdiem saprot tos, kuru novērtēšana atļaujas mērķiem nebija pabeigta brīdī, kad sāka piemērot minēto regulu, proti, 2013. gada 1. septembrī (
18
).
33.
Kā norādīja Sumitomo un Francijas valdība (
19
), biocīda tirdzniecības atļaujas pieteikums, no vienas puses, un pieteikumi piekļuvei informācijai par atļautu biocīdu, no otras puses, izraisa divas atšķirīgas procedūras:
–
Biocīda tirdzniecības atļaujas pieteikumiem ir jāatbilst Direktīvai 98/8, ja attiecīgais novērtējums nav pabeigts līdz 2013. gada 1. septembrim.
–
Sumitomo iesniegtajiem piekļuves informācijai pieteikumiem (2021. gada 11. februārī) ir jāatbilst Regulai Nr. 528/2012, kas tolaik bija spēkā un pilnībā piemērojama.
34.
Pretējā gadījumā, kā brīdina Francijas valdība (
20
), tiktu nepamatoti apdraudēts vienlīdzīgas attieksmes princips, īstenojot tiesības uz informāciju. Šo tiesību apjomam un tvērumam ir jābūt tādiem, kā izriet no to īstenošanas laikā spēkā esošajām tiesību normām, neatkarīgi no dienas, kad tika formalizēts attiecīgās informācijas priekšmets.
B.
Trešais un ceturtais prejudiciālais jautājums. Kārtība piekļuvei informācijai par biocīdiem saskaņā ar Regulu Nr. 528/2012 un Direktīvu 2003/4
35.
Vadoties no tā, ka pieteikumus par piekļuvi informācijai šajā lietā regulē Regula Nr. 528/2012, es trešo un ceturto prejudiciālo jautājumu skatīšu kopā, daļēji mainot secību, kādā tie uzdoti.
1. Saikne starp Regulu Nr. 528/2012 un Direktīvu 2003/4 (trešā prejudiciālā jautājuma pirmā daļa)
36.
Iesniedzējtiesa vēlas zināt, vai Regulas Nr. 528/2012 66. un 67. pants nosaka īpašu un izsmeļošu kārtību piekļuvei informācijai par biocīdiem un to aktīvajām vielām.
37.
Rodas jautājums, kāpēc Regulas Nr. 528/2012 66. un 67. pantā nav atsauces uz Direktīvu 2003/4 (
21
). Šī neatsaukšanās varētu tikt interpretēta tādējādi, ka [tās mērķis ir] “nepiemērot Direktīvas 2003/4 tiesību normas, ciktāl tajās ir paredzēts, pirmkārt, ka komercnoslēpums nevar liegt izpaust informāciju par emisijām vidē un, otrkārt, tikai tad, ja citas ar vidi saistītas informācijas izpaušana var apdraudēt uzņēmuma komerciālās intereses, kompetentajai administratīvajai iestādei pirms iespējamā izpaušanas atteikuma ir jālīdzsvaro šī uzņēmuma intereses un sabiedrības intereses” (
22
).
38.
Kā norādīja Komisija, kaut gan iesniedzējtiesa to necitē, tās jautājums netieši atsaucas uz Direktīvas 2003/4 4. panta 2. punkta otro daļu. Tas ietver gan pienākumu izsvērt sabiedrības intereses kopā ar komerciālajām interesēm, gan aizliegumu noraidīt pieteikumus par piekļuvi informācijai par emisijām vidē.
39.
Tātad ir jānosaka, vai Regulas Nr. 528/2012 66. un 67. pants izslēdz Direktīvas 2003/4 4. panta 2. punkta otrās daļas piemērošanu.
40.
Piekrītu lietas dalībniekiem, kas apgalvo, ka klusums Regulas Nr. 528/2012 66. un 67. pantā neizraisa Direktīvas 2003/4 nepiemērojamību pieteikumiem par piekļuvi dokumentiem, kas izstrādāti šīs regulas vajadzībām.
41.
It īpaši, kā apgalvo Francijas valdība un Komisija, pretējais nozīmētu starptautisko saistību, ko Eiropas Savienība uzņēmās, parakstot Orhūsas konvenciju (
23
), neievērošanu. Direktīvas 2003/4 pieņemšana saskaņā ar tās 5. apsvērumu tieši bija atbilde uz nepieciešamību nodrošināt Savienības tiesību saderību ar minēto Konvenciju.
42.
Eiropas Savienības Tiesa ir atzinusi, ka “paredzot, ka komerciālas vai rūpnieciskas informācijas konfidencialitāti nevar vērst pret “informāciju par piesārņojuma emisiju vidē”, Direktīvas 2003/4 4. panta 2. punkta otrā daļā ir ļauts konkrētāk īstenot šo noteikumu un principu par visplašāko iespējamo piekļuvi valsts iestāžu rīcībā esošajai vai tām pieejamai informācijai vides jomā” (
24
).
43.
No šī atzinuma, kā arī citiem sprieduma Bayer CropScience un Stichting De Bijenstichting 53.‑58. punktā ietvertajiem atzinumiem izriet, ka:
–
Ar Direktīvas 2003/4 4. panta 2. punkta otro daļu notiek Orhūsas konvencijas 4. panta 4. punkta otrās daļas “konkrētāka īstenošana”.
–
Informācijas par emisijām vidē publiskošana ir obligāta, pat ja tiek veikta atsaukšanās uz komercnoslēpuma aizsardzību.
–
Piekļuves pieteikuma vides informācijai atteikuma iemesli ir jāinterpretē šauri.
44.
Orhūsas konvencijas 4. panta 4. punkta otrās daļas “konkrētāka īstenošana” notiek, paredzot Direktīvā 2003/4 “vispārīgu sistēmu ar mērķi nodrošināt, lai ikvienai Savienības dalībvalsts fiziskai vai juridiskai personai būtu tiesības piekļūt publisko institūciju rīcībā esošajai vai tām pieejamajai vides informācijai, nepamatojot tās nepieciešamību”” (
25
).
45.
Kā norāda Direktīvas 2003/4 nosaukums, tā reglamentē “vides informācijas pieejamību sabiedrībai”. Regula Nr. 528/2012 savukārt regulē “biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu”.
46.
Tātad runa ir par diviem leģislatīviem instrumentiem, kas atšķirīgi ietekmē strīda pamatlietā priekšmetu, proti, piekļuvi ziņojumam, kas izstrādāts trīs biocīdu tirdzniecības atļaujas procedūras gaitā.
47.
Ņemot vērā to attiecīgos priekšmetus, abi instrumenti atbilst mērķiem, kas šķietami nesakrīt:
–
Regula Nr. 528/2012 savā 66. pantā regulē tās informācijas konfidencialitāti, kas radusies biocīdu atļaušanas un laišanas tirgū procedūru gaitā. Šajā nolūkā tas principā (
26
) nosaka, ka tiek atteikta piekļuve informācijai, kuras publiskošana apdraud komerciālo interešu aizsardzību.
–
Direktīva 2003/4 saistībā ar vispārējo principu atteikt piekļuvi informācijai komerciālo interešu aizsardzības dēļ savā 4. panta 2. punktā nosaka šo interešu nenozīmīgumu nolūkā piekļūt informācijai par emisijām vidē.
48.
Tomēr es, tāpat kā Komisija, uzskatu, ka abas tiesību normas pieļauj atbilstīgu interpretāciju. Pēc manām domām, šī lieta pierāda, ka tās nebūt nav savstarpēji izslēdzošas, bet gan var papildināt viena otru.
49.
Sumitomo interese šajā tiesvedībā ir strikti komerciāla. Ar piekļuvi ziņojumam, ko tā lūdz (un kas ir atteikta), tā vēlas apstrīdēt biocīdos, kuru laišana tirgū ir atļauta konkurējošam uzņēmumam, izmantoto aktīvo vielu tehnisko ekvivalenci. Attiecīgi tās prasījums ietilpst Regulas Nr. 528/2012 66. panta darbības jomā.
50.
Tiktāl – un tikai tiktāl –, ciktāl Sumitomo lūgtā informācija ir saistīta ar “emisijām vidē”, kompetentajai iestādei ir jāievēro Direktīvas 2003/4 4. panta 2. punkts. Tāpēc piekļuve šādai informācijai ir jāpiešķir pat tad, ja pret to tiek iebilsts ar komerciāla rakstura datu konfidencialitāti.
51.
Iepriekš izklāstīto neliek apšaubīt tas, ka Sumitomo atsaucas uz šīs informācijas lietderību, lai aizstāvētu savas intereses tiesvedībā, kurā tiek aplūkota strīdīgā tehniskā ekvivalence: Direktīva 2003/4 garantē piekļuvi vides informācijai, nepamatojot tās nepieciešamību (
27
).
52.
Konfidencialitātes principam komerciālo interešu aizsardzības dēļ (kas ir spēkā Regulā Nr. 528/2012 reglamentētajās procedūrās) ir pretrunā princips par informācijas par emisijām vidē izpaušanu (ko garantē Direktīva 2003/4).
53.
Tādējādi abu principu mijiedarbība tiek formulēta atkarībā no prasītās informācijas nozīmes videi. Konkrētāk: atkarībā no tā, vai tiek meklēti dati, kas, kaut gan ir iekļauti biocīda tirdzniecības atļaujas piešķiršanas procedūrā, stingri atbilst minētajai procedūrai pakļautā biocīda emisijām vidē.
54.
Turklāt var apgalvot, ka pats par sevi Regulas Nr. 528/2012 66. pants neliedz izvērtēt sabiedrisko interesi noteiktas informācijas atklāšanā kā pretsvaru īpaši interesei saglabāt konfidencialitāti komerciālu apsvērumu nolūkos.
55.
No šī viedokļa – bez nepieciešamības paust to konkrēti (kā tas darīts Direktīvas 2003/4 4. panta 2. punktā) – abu kategoriju interešu izsvēršana ir nepieciešama, lai spriestu par saskaņā ar Regulu Nr. 528/2012 iesniegtu pieteikumu par piekļuvi informācijai.
56.
Regulas Nr. 528/2012 66. panta 2. punktā patiesi ir noteikts, ka “parasti” noteiktas informācijas atklāšana apdraud komerciālo interešu aizsardzību. Tomēr tas arī atļauj šo informāciju atklāt, kad ir nepieciešama steidzama rīcība, lai aizsargātu, inter alia, vidi.
57.
Ciktāl runa ir par “vispārēju tiesību normu” (kam tāpēc ir pieļaujami atsevišķi izņēmumi) un netiek izslēgta nepieciešamība noteiktos apstākļos izpaust informāciju, kompetentajai iestādei būs pienākums izvērtēt sabiedrisko interesi par piekļuvi informācijai, kopsakarā ar privāto interesi saglabāt tās konfidencialitāti. Nekas neliek tai automātiski dot priekšroku pēdējai minētajai.
58.
Noslēgumā ierosinu uz trešā prejudiciālā jautājuma pirmo daļu atbildēt tādējādi, ka Regulas Nr. 528/2012 66. un 67. pants neizslēdz Direktīvas 2003/4 piemērošanu.
2. Informācija par emisijām vidē Direktīvas 2003/4 4. panta 2. punkta izpratnē (ceturtais prejudiciālais jautājums)
59.
Iesniedzējtiesa vēlas zināt, īsumā, vai “informācija par emisijām vidē” Direktīvas 2003/4 4. panta 2. punkta izpratnē iekļauj informāciju, kas ietverta aktīvo vielu, par kurām ir strīds, tehniskās ekvivalences novērtējumā.
60.
Kā norādījusi Komisija (
28
), iesniedzējtiesai, kuras rīcībā ir ziņojums par ekvivalenci un CERA pieteikums par konfidencialitāti, ir jāpārbauda, kāda veida datus satur viens un otrs.
61.
Eiropas Savienības Tiesa tomēr var sniegt iesniedzējtiesai dažas norādes, lai tā noteiktu, kad parasti procedūrā, lai pierādītu aktīvo vielu tehnisko ekvivalenci, ietvertā informācija var tikt kvalificēta kā “informācija par emisijām vidē”.
62.
Pirmkārt, jēdziens “emisijas vidē” Direktīvas 2003/4 4. panta 2. punkta otrās daļas izpratnē “[ietver] tostarp produktu vai vielu, piemēram, [..] biocīdu produktu, un vielu, ko šie produkti satur, novadīšan[u], ciktāl šāda novadīšana ir faktiska vai paredzama normālos vai reālos izmantošanas apstākļos”” (
29
).
63.
Otrkārt, “jēdziens “informācija par emisiju vidē”” attiecas ne tikai “uz informāciju par pašām emisijām, proti, par norādēm saistībā ar šo emisiju raksturu, sastāvu, daudzumu, datumu un vietu, [bet arī] uz datiem par minēto emisiju īslaicīgāku vai ilglaicīgāku ietekmi uz vides stāvokli” (
30
).
64.
Treškārt, no jēdziena “informācija par emisiju vidē” ir izslēgta gan informācija, kas neattiecas uz attiecīgā produkta emisijām vidē, gan dati, kas attiecas uz hipotētiskām emisijām (
31
).
65.
Vadoties no šīm premisām (un atkārtoti uzsverot, ka iesniedzējtiesai ir jākonstatē, vai lietā strīdīgais ziņojums satur datus par emisijām vidē), es piekrītu Komisijas un Francijas valdības novērtējumam (
32
): principā nešķiet, ka šie dati ir atspoguļoti dokumentācijā, kuras mērķis ir pārbaudīt dažādu aktīvo vielu tehnisko ekvivalenci, proti, salīdzināt Eiropas līmenī apstiprināto vielu ar kāda cita biocīda, attiecībā uz kuru notiek atļaujas piešķiršanas procedūra, aktīvo vielu.
66.
Kā ir norādījusi arī Francijas valdība (
33
), aktīvas vielas apstiprināšana pati par sevi neatļauj to emitēt vidē. Šis apstiprinājums tiek piešķirts produktam, kas satur vielu, ievērojot riskus un apdraudējumus, ko tā var radīt “normālos vai reālos izmantošanas apstākļos” (
34
). Šādi apstākļi ir nevis atsevišķās vielas emisijas apstākļi, bet gan biocīda, kura sastāvā tā ietilpst, emisijas apstākļi.
67.
Attiecīgi uz ceturto prejudiciālo jautājumu var atbildēt, ka informācija, kas pieejama tehniskās ekvivalences starp kādu aktīvo vielu un citu jau agrāk atļautu aktīvo vielu novērtēšanas procedūrā, principā nav “informācija par emisijām vidē” Direktīvas 2003/4 4. panta 2. punkta izpratnē. Iesniedzējtiesai, ievērojot minētajā procedūrā faktiski iegūto informāciju, būs pēdējais vārds šajā sakarā.
3. Aktīvo vielu tehniskās ekvivalences novērtējuma ziņojumu izpaušana (trešā prejudiciālā jautājuma otrā daļa)
68.
Iesniedzējtiesa lūdz Regulas Nr. 528/2012 67. panta 3. un 4. punkta interpretāciju. Īsumā, tā vēlas zināt, vai strīdīgais ziņojums ir “novērtējuma ziņojums” Regulas Nr. 528/2012 67. panta 3. punkta e) apakšpunkta izpratnē, un tāpēc tā izpaušanai ir jābūt publiskai un bezmaksas, neskarot gadījumus, kad ir panākta vienošanās par tā konfidenciālu apstrādi.
69.
Saskaņā ar Regulas Nr. 528/2012 67. panta 3. punktu no kādas aktīvās vielas atļaušanas dienas Eiropas Ķimikāliju aģentūra bez maksas dara publiski pieejamu noteiktu aktuālo informāciju par aktīvajām vielām, ja vien pieteicējs nav lūdzis to uzskatīt par konfidenciālu. Šīs informācijas vidū parasti ir jāpublisko “novērtējuma ziņojums” (67. panta 3. punkta e) apakšpunkts).
70.
Ir taisnība, ka strīdīgais ziņojums ir izstrādāts valsts iestādes veiktas biocīda atļaujas piešķiršanas procedūras gaitā. Tāpēc varētu domāt, ka nav piemērojama tāda tiesību norma kā Regulas Nr. 528/2012 67. panta 3. punkts, principā aprobežojoties ar informāciju, kas Eiropas Ķimikāliju aģentūrai jāsniedz.
71.
Tomēr uzskatu, ka mūs interesējošiem mērķiem un tā kā runa ir par informāciju, kas izstrādāta ar Direktīvu 98/8 regulētā procedūrā, kurā nosacījumus par piekļuvi informācijai nosaka Regula Nr. 528/2012, tās 67. panta 3. punkts ir pēc analoģijas piemērojams valsts iestādei (
35
).
72.
Uztverot burtiski, “novērtējuma ziņojums”, uz ko ir norāde Regulas Nr. 528/2012 67. panta 3. punkta e) apakšpunktā, ir minēts expressis verbis tās pašas regulas 8. pantā. Runa ir par ziņojumu, ko saskaņā ar Regulas Nr. 528/2012 8. panta 1. punktu “kompetentā iestāde, kas veic novērtēšanu” nosūtīs Aģentūrai pēc aktīvās vielas apstiprināšanas pieteikuma novērtēšanas (
36
).
73.
Tehniskās ekvivalences novērtēšana starp vienām aktīvajām vielām un citām aktīvajām vielām var iespējami būt sākotnējais posms, lai saņemtu atļauju konkrētam biocīdam, ja tā ir pieprasīta (
37
). Kā norādījušas ANSES (
38
) un Francijas valdība (
39
), Regulas Nr. 528/2012 54. pantā nav atsauces ne uz vienu formālu ziņojumu, kas būtu jāizstrādā ekvivalences noteikšanas procedūras gaitā.
74.
Gluži vienkārši, kā to norāda Komisija (
40
), Regulas Nr. 528/2012 54. pants atsaucas uz novērtējumu, kas jāveic, lai pieņemtu lēmumu par aktīvo vielu tehnisko ekvivalenci. Nevienā no tā punktiem nav noteikts, ka šis novērtējums ir jāsniedz tieši ziņojumā.
75.
Regulas Nr. 528/2012 54. pantā reglamentētā procedūra sākas ar pieteikumu (1. punkts) ar pievienotiem precīziem datiem, lai Aģentūra to novērtētu (2. punkts). Ja pieteicējam būs jāiesniedz papildinformācija, Aģentūra to pieprasīs (5. punkts). Tāpat arī Aģentūra varēs apspriesties ar dalībvalsts kompetento iestādi (6. punkts). Procedūra noslēdzas ar lēmumu, kas konstatē vai atsaka prasīto [tehnisko] ekvivalenci un ko var pārsūdzēt (7. punkts).
76.
Pieteicējam acīmredzami ir tiesības zināt lēmumu un tā pamatojumu, un tāpēc iemeslus, kas ir pamatojuši pieņemto lēmumu par tehnisko ekvivalenci. Tā kā šajā procedūrā nav obligāts novērtējuma ziņojums, uz to neattiecas Regulas Nr. 528/2012 67. pantā garantētās piekļuves tiesības. Ja šāds ziņojums pastāv, piekļuve tam attiektos uz tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, bet ne uz tiesībām piekļūt publiskai informācijai.
77.
Īsumā, ziņojuma par vienu aktīvo vielu un citu aktīvo vielu tehnisko ekvivalenci izpaušanu nereglamentē Regulas Nr. 528/2012 67. panta 3. punkta e) apakšpunkts. Tāda ir atbilde, ko iesaku sniegt uz trešā prejudiciālā jautājuma otro daļu.
4. Informācija par aktīvo vielu tehniskās ekvivalences analīzes metodēm pēc atļaujas piešķiršanas (trešā prejudiciālā jautājuma trešā daļa)
78.
Iesniedzējtiesa lūdz interpretēt Regulas Nr. 528/2012 66. panta 3. punktu. Tā vēlas zināt it īpaši, vai saskaņā ar minēto tiesību normu ir iespējams iegūt visu detalizēto informāciju par šīm analīzes metodēm, kaut gan tās izpaušana varētu apdraudēt komercnoslēpumu, vai tikai “vispārīgu informāciju par šo metožu raksturu un attiecīgā gadījumā par secinājumiem, ko tās ir ļāvušas izdarīt”.
79.
Regulas Nr. 528/2012 66. panta 3. punkta j) apakšpunktā ir noteikts, ka pēc atļaujas piešķiršanas nekādā gadījumā neliedz piekļuvi informācijai par “analīzes metodēm, kas minētas [šīs pašas regulas] 19. panta 1. punkta c) apakšpunktā”.
80.
Savukārt Regulas Nr. 528/2012 19. panta 1. punktā ir paredzēti nosacījumi atļaujas piešķiršanai biocīdam produktam, kuram nevar piemērot vienkāršoto atļaujas piešķiršanas procedūru saskaņā ar tās pašas regulas 25. pantu. It īpaši minētā 1. punkta c) apakšpunktā ir atsauce uz iespēju “biocīdā esošo aktīvo vielu [..] tehnisko ekvivalenci [..] noteikt saskaņā ar II un III pielikumā noteiktajām attiecīgajām prasībām”.
81.
No Regulas Nr. 528/2012 66. panta 3. punkta j) apakšpunkta un tās pašas regulas 19. panta 1. punkta c) apakšpunkta apvienojuma izriet, ka pēc atļaujas piešķiršanas nekādā gadījumā neliedz piekļuvi informācijai par analīzes metodēm, kas ļāva konstatēt atļautā biocīda aktīvo vielu tehnisko ekvivalenci.
82.
Pēc manām domām, kas atkal sakrīt ar Komisijas un Francijas valdības viedokli (
41
), pienākums atļaut piekļuvi informācijai stingri aprobežojas ar analīzes metodēm un tātad neattiecas uz šo metožu piemērošanā iegūtajiem rezultātiem vai secinājumiem. Ir loģiski, ka nebūs pietiekami sniegt vispārīgu informāciju par analīzes metožu raksturu, bet jāsniedz informācija par šīm metodēm kopumā.
83.
No nepārprotama Regulas Nr. 528/2012 66. panta 3. punkta formulējuma (“nekādā gadījumā”) izriet, ka informāciju par analīzes metodēm nevar atteikt nekādos apstākļos; tāpēc to nevar atteikt arī tad, ja tā var apdraudēt komercnoslēpumu.
84.
Regulas 66. panta 3. punkts ir skaidri izteikts izņēmums no tās pašas tiesību normas 2. punktā noteiktā konfidencialitātes principa. Ja 2. punkts nosaka atteikumu piekļuvei tādai informācijai, kuras izpaušana apdraud attiecīgo personu komerciālo interešu, privātuma vai drošības aizsardzību, šis aizliegums jebkurā gadījumā zaudē spēku “pēc atļaujas piešķiršanas”, kā tas apgalvots 3. punktā (“neatkarīgi no 2. punkta”).
85.
Attiecīgi iesaku uz trešā prejudiciālā jautājuma trešo daļu atbildēt tādējādi, ka pēc biocīda tirdzniecības atļaujas piešķiršanas nedrīkst liegt piekļuvi detalizētai informācijai par analīzes metodēm, kas ļāva konstatēt atļautā biocīda aktīvo vielu tehnisko ekvivalenci.
5. Piekļuve analīzes metodēm, uz kurām ir atsauce Regulas Nr. 528/2012 67. panta 1. punkta h) apakšpunktā (trešā prejudiciālā jautājuma ceturtā daļa)
86.
Informācijas apjomā, kas saskaņā ar Regulas Nr. 528/2012 67. panta 1. punktu ir jāpublisko no aktīvās vielas apstiprināšanas datuma, h) apakšpunktā ir atsauce uz “analīžu metod[ēm], kas minētas II pielikuma 1. sadaļas 5.2. un 5.3. iedaļā un 2. sadaļas 4.2. iedaļā”.
87.
Ciktāl attiecas uz II pielikuma 2. sadaļas 4.2. iedaļu, tās sākotnējā redakcijā bija minētas “monitoringa metodes atliekvielu (dzīvotspējīgo un dzīvotnespējīgo) un to daudzuma noteikšanai”. Tomēr ar pamatojumu pielāgot II pielikumu, ko izdarīja ar Deleģēto regulu (ES) 2021/525 (
42
), 4.2. iedaļas saturs tika formulēts šādi: “Ražotā mikroorganisma analīzes analītiskās metodes”, savukārt tās sākotnējais saturs tika atveidots jaunā – 4.3. iedaļā.
88.
Šādos apstākļos iesniedzējtiesa uzdod divus jautājumus:
–
Vai Regulas Nr. 528/2012 67. panta 1. punkta h) apakšpunktā ir faktiska atsauce uz tās pašas regulas II pielikuma spēkā esošo 4.3. iedaļu?
–
Ja šī tiesību norma ir jāsaprot kā atsauce uz pašreizējo II pielikuma 4.2. iedaļu, vai tiesības piekļūt informācijai par “ražoto [ražotā] mikroorganisma analīzes analītiskajām metodēm” ļauj iegūt visu detalizēto informāciju par šīm metodēm, pat ja tās izpaušana varētu apdraudēt komercnoslēpumu, vai tikai vispārīgu informāciju par šo metožu raksturu un attiecīgā gadījumā par secinājumiem, ko tās ir ļāvušas izdarīt?
89.
Starp lietas dalībniekiem nav strīda par to, ka Regulas Nr. 528/2012 67. panta 1. punkta h) apakšpunktā ir atsauce – tagad, tāpat kā agrāk – uz saturu, kas sākotnēji bija sastopams 4.2. iedaļā un šodien atrodas šīs regulas II pielikuma 4.3. iedaļā; proti, attiecībā uz “monitoringa metodēm atliekvielu (dzīvotspējīgo un dzīvotnespējīgo) un to daudzuma noteikšanai”.
90.
Kā norādījusi Sumitomo (
43
), Deleģētās regulas 2021/525 16. apsvērums izceļ to, ka Komisijas nolūks nebija mainīt Regulas Nr. 528/2012 67. panta 1. punkta h) apakšpunktā noteiktās pieejamās informācijas priekšmetu. Ar jauno regulējumu tika iecerēts svītrot “atkārtotas un nebūtiskas” prasības par mikroorganismiem, kas bija sastopamas II un III pielikuma 2. iedaļas sākotnējā tekstā.
91.
Regulas Nr. 528/2012 85. panta Komisijai piešķirtais deleģējums neļāva tai darīt vairāk kā tikai “pielāgot šīs regulas normas zinātniskajam un tehniskajam progresam”. Pielāgošanai nevajadzēja grozīt 67. pantu attiecībā uz sabiedrībai pieejamās informācijas satura ierobežošanu (
44
).
92.
Tāpēc otrais no jautājumiem, ko iesniedzējtiesa uzdevusi šajā trešā prejudiciālā jautājuma daļā, esot palicis bez priekšmeta tiktāl, ciktāl metodes, par ko jāsniedz informācija saskaņā ar Regulas Nr. 528/2012 67. panta 1. punkta h) apakšpunktu, nav “analītiskās metodes mikroorganisma analīzei tādā stāvoklī, kādā to ražo” [ražotā mikroorganisma analīzes analītiskās metodes], uz ko ir norāde 4.2. iedaļā, kas minēta jautājumā.
93.
Katrā ziņā atbilde nebūs atšķirīga no tās, ko esmu ieteicis jautājumam par Regulas Nr. 528/2012 66. panta 3. punkta j) apakšpunkta interpretāciju, un to iemeslu dēļ, kas izklāstīti, risinot šo jautājumu.
94.
Kopumā Regulas Nr. 528/2012 67. panta 1. punkta h) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir atsauce uz tās pašas regulas II pielikuma 2. sadaļas spēkā esošo 4.3. iedaļu.
V. Secinājumi
95.
Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, iesaku Tiesai uz Conseil d’État (Valsts padome, Francija) uzdotajiem pirmo, trešo un ceturto prejudiciālo jautājumu atbildēt šādi:
Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 528/2012 (2012. gada 22. maijs) par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/4/EK (2003. gada 28. janvāris) par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu
jāinterpretē tādējādi, ka
no 2013. gada 1. septembra iesniegtie pieteikumi par piekļuvi informācijai par atļautajiem biocīdiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK (1998. gada 16. februāris) par biocīdo produktu laišanu tirgū ir jāskata atbilstoši Regulas Nr. 528/2012 66. un 67. pantam.
Regulas Nr. 528/2012 66. un 67. pants neizslēdz Direktīvas 2003/4 piemērojamību.
Informācija, kas pieejama tehniskās ekvivalences starp kādu aktīvo vielu un citu jau atļautu aktīvo vielu novērtēšanas procedūrā, principā nav “informācija par emisijām vidē” Direktīvas 2003/4 4. panta 2. punkta nolūkiem.
Ziņojuma par kādas aktīvās vielas un citas jau atļautas aktīvās vielas tehnisko ekvivalenci publiskošanu neregulē Regulas Nr. 528/2012 67. panta 3. punkta e) apakšpunkts.
Saskaņā ar Regulas Nr. 528/2012 66. panta 3. punkta j) apakšpunktu pēc atļaujas piešķiršanas nedrīkst liegt piekļuvi detalizētai informācijai par analīzes metodēm, kas ļāva konstatēt atļautā biocīda aktīvās vielas tehnisko ekvivalenci. Pienākums izpaust šo informāciju neattiecas uz šo metožu piemērošanas rezultātiem vai secinājumiem.
Regulas Nr. 528/2012 67. panta 1. punkta h) apakšpunktā ir atsauce uz tās pašas regulas II pielikuma 2. sadaļas spēkā esošo 4.3. iedaļu.
(
1
)	Oriģinālvaloda – spāņu.
(
2
)	Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail (Francijas Pārtikas nekaitīguma, vides un arodveselības drošuma aģentūra, Francija). Turpmāk tekstā – “ANSES”.
(
3
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (1998. gada 16. februāris) par biocīdo produktu laišanu tirgū (OV 1998, L 123, 1. lpp.).
(
4
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (2012. gada 22. maijs) par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu (OV 2012, L 167, 1. lpp.).
(
5
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (2003. gada 28. janvāris) par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV 2003, L 41, 26. lpp.).
(
6
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (2014. gada 11. marts), ar ko attiecībā uz konkrētiem nosacījumiem par piekļuvi tirgum groza Regulu (ES) Nr. 528/2012 par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu (OV 2014, L 103, 22. lpp.).
(
7
)	Aktīvā viela saucas Bacillus thuringiensis israelensis, serotips H14, celms AM65 52 (Bti-AM65-52).
(
8
)	Sumitomo apgalvo, ka iesniedza pieteikumus 2013. gada 6. septembrī. Šajā sakarā skat. šo secinājumu 18. zemsvītras piezīmi.
(
9
)	Celms BMP 144 (Bti-BMP 144).
(
10
)	Saskaņā ar iesniedzējtiesas nolēmumu faktu izklāstu (1. punkts), tas bija “un rapport d’évaluation qui conclut à l’équivalence technique des substances actives” (“novērtējuma ziņojums, kurā tika secināta aktīvo vielu tehniskā ekvivalence”). Sumitomo norāda, ka ANSES bija ziņojuma autore.
(
11
)	Sumitomo savos rakstveida apgalvojumos (14. punkts) apgalvo, ka tā lūdza “izpaust CERA elementu kopiju par aktīvo vielu Bti-BMP 144”.
(
12
)	Bacillus thuringiensis israelensis, serotips H14, celms BMP 144 (Bti-BMP 144).
(
13
)	Bacillus thuringiensis israelensis, serotips H14, celms AM65-52 (BtiAM65-52).
(
14
)	Šī apakšiedaļa satur informāciju par aktīvās vielas BMP 144 pieteicēja un ražotāja identitāti un kontaktinformāciju, tās ražotnes atrašanās vietu, kurā tā tiek ražota, aktīvā mikroorganisma nosaukumu, šīs aktīvās vielas klasifikāciju, tās ražošanas procesu, aktīvās vielas saturu attiecīgajos biocīdos, attiecīgo toksīnu un metabolītu identitāti, fermentācijas atliekām un piesārņotājiem, “analītisko profilu”, ko veido piecu attiecīgo biocīdu partiju sastāva salīdzinājums; analītiskām metodēm tīra aktīvā mikroorganisma identificēšanai ražotajā aktīvajā mikroorganismā un analītiskām metodēm piemaisījumu un toksīnu, fermentācijas atlieku un piesārņotāju noteikšanai šajā mikroorganismā.
(
15
)	Saskaņā ar iesniedzējtiesas nolēmumu pirmās instances tiesa spriedumā, iepazinusies ar dokumentu pilnībā, uzskatīja, “ka papildus trim jau izpaustajām lappusēm bija izpaužams arī 2.2. punkts, kas ietverts 21. un 22. lappusē”.
(
16
)	86. pantā nav iekļauts neviens pārejas pasākums. Tajā tikai ir noteikts, ka Direktīvas 98/8 I pielikumā iekļautās aktīvās vielas ir apstiprinātas Regulā Nr. 528/2012.
(
17
)	Komisijas Regula (2007. gada 4. decembris) par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta 16. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (OV 2007, L 325, 3. lpp.).
(
18
)	Iesniedzējtiesai nav šaubu par datumu, kad CERA iesniedza trīs strīdīgo biocīdu laišanas tirgū atļauju pieteikumus: 2013. gada 30. augusts. Atbilstoši Regulas Nr. 528/2012 91. pantam šis datums noteica, ka atļaujas 2019. gada 19. augustā tika piešķirtas saskaņā ar Direktīvu 98/8. Sumitomo savukārt apgalvo, ka pieteikumi tika iesniegti 2013. gada 6. septembrī, proti, datumā, kad tie bija jāskata saskaņā ar Regulu Nr. 528/2012 (tās rakstveida apsvērumu 12. punkts). Eiropas Savienības Tiesai tomēr ir jāievēro fakti tā, kā tos izklāstījusi iesniedzējtiesa.
(
19
)	To attiecīgo rakstveida apsvērumu 19. un 16. pants.
(
20
)	Tās rakstveida apsvērumu 38. punkts. Šī valdība uzsver arī “darbības sarežģītību”, izskatot informācijas par biocīdiem pieteikumus atkarībā no tiesiskā regulējuma, ko piemēro, lai atļautu to laišanu tirgū.
(
21
)	Savukārt Direktīvas 98/8 19. panta 1. punktā bija konkrēti minēts tiesību akts, ko aizstāja Direktīva 2003/4, proti, Padomes Direktīva 90/313/EEK (1990. gada 7. jūnijs) par brīvu piekļuvi vides informācijai (OV 1990, L 158, 56. lpp.).
(
22
)	Iesniedzējtiesas nolēmums, 17. punkts.
(
23
)	ANO EEK Konvencija par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, parakstīta Orhūsā, Dānijā, 1998. gada 25. jūnijā un Eiropas Kopienas vārdā pieņemta ar Padomes Lēmumu 2005/370/EK (2005. gada 17. februāris) (OV 2005, L 124, 1. lpp.).
(
24
)	Spriedums, 2016. gada 23. novembris, Bayer CropScience un Stichting De Bijenstichting (C‑442/14, EU:C:2016:890), turpmāk tekstā – “spriedums Bayer CropScience un Stichting De Bijenstichting”; 57. punkts.
(
25
)	Spriedums, 2010. gada 22. decembris, Ville de Lyon (C‑524/09, EU:C:2010:822), 36. punkts.
(
26
)	Tikai principā, ko es vēlāk analizēšu, 66. panta 2. punkta pēdējā daļā ir noteikts pienākums izpaust informāciju, “gadījumos, kad ir vajadzīga steidzama rīcība, lai aizsargātu [..] vidi, vai citos gadījumos, kas saistīti ar sevišķām sabiedrības interesēm”.
(
27
)	Spriedums, 2013. gada 19. decembris, Fish Legal un Shirley (C‑279/12, EU:C:2013:853), 36. punkts.
(
28
)	Komisijas rakstveida apsvērumu 75. punkts.
(
29
)	Spriedums Bayer CropScience un Stichting De Bijenstichting, 81. punkts.
(
30
)	Spriedums Bayer CropScience un Stichting De Bijenstichting, 87. punkts.
(
31
)	Spriedums Bayer CropScience un Stichting De Bijenstichting, 100. punkts.
(
32
)	To attiecīgo rakstveida apsvērumu 53. punkts.
(
33
)	Francijas valdības rakstveida apsvērumu 54. punkts.
(
34
)	Spriedums Bayer CropScience un Stichting De Bijenstichting, 81. punkts.
(
35
)	Tehniskās ekvivalences novērtēšana starp vienu vēl neatļautu aktīvo vielu un jau atļautu aktīvo vielu ir alternatīva pagaidām vēl neatļautas aktīvās vielas pilnīgai novērtēšanai. Tādējādi arī pēc analoģijas noteikumus attiecībā uz aktīvo vielu apstiprināšanu varētu piemērot tādu biocīdu apstiprināšanas procedūrām, kuros ir pārbaudīta aktīvo vielu tehniskā ekvivalence.
(
36
)	Vārdkopa“novērtējuma ziņojums” parādās citos Regulas Nr. 528/2012 noteikumos: 67. panta 4. punkta b) apakšpunktā, par novērtēšanu pirms biocīda atļaušanas; 30. panta 3. punkta a) apakšpunktā, kas to prasa valsts biocīda valsts atļaujas piešķiršanas procedūrā; 34. panta 4. punkta otrajā daļā, par to biocīdu paralēlas savstarpējas atzīšanas pieteikumu novērtēšanu, kuri vēl nav atļauti nevienā dalībvalstī; 44. panta 1. punktā, kas liek to izstrādāt biocīdu Savienības līmeņa atļauju piešķiršanas procedūrā; un 71. panta 6. punkta c) apakšpunktā, kurā ir noteikts ieviest “biocīda novērtējuma ziņojumu” Biocīdu reģistrā.
(
37
)	Saskaņā ar Komisijas apgalvojumu (tās rakstveida apsvērumu 53. punkts) biocīda atļaušanai ir vajadzīgs gan, lai tā aktīvā viela būtu uzskaitīta Regulas Nr. 528/2012 I pielikumā, gan lai tā būtu apstiprināta saskaņā ar tās pašas regulas 9. pantu, gan lai tā tiktu uzskatīta par tehniski ekvivalentu kādai citai aktīvajai vielai atbilstoši Regulas Nr. 528/2012 54. pantam.
(
38
)	Tās rakstveida apsvērumu 17. un 23. punkts.
(
39
)	Tās rakstveida apsvērumu 61. punkts.
(
40
)	Tās rakstveida apsvērumu 49. punkts.
(
41
)	To attiecīgo rakstveida apsvērumu 66. un 76. punkts.
(
42
)	Komisijas Deleģētās regula (2020. gada 19. oktobris), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 528/2012 par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu II un III pielikumu (OV 2021, L 106, 3. lpp.). Regula pieņemta saskaņā ar deleģējumu, kas Komisijai piešķirts ar Regulas Nr. 528/2012 85. pantu attiecībā uz tās pašas regulas II, III un IV pielikuma pielāgošanu zinātniskajam un tehniskajam progresam.
(
43
)	Sumitomo rakstveida apsvērumu 55. punkts.
(
44
)	Viss galu galā norāda uz to, kā apgalvo Francijas valdība savu rakstveida apsvērumu 85. un 87. punktā, ka tā ir “anomālija”, kas radusies tāpēc, ka Komisija Regulas Nr. 528/2012 67. panta 1. punkta h) apakšpunktā nav saglabājusi numerāciju, ar kuru pēc Deleģētās regulas 2021/525 pieņemšanas tika mainīts 4.2. iedaļas sākotnējais saturs. Tas nav nekas tāds, ko nevarētu labot, pieņemot jaunu deleģēto regulu.