62006CC0186
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY
JULIANE KOKOTT
prednesené 26. apríla 2007 (
1
)
Vec C-186/06
Komisia Európskych spoločenstiev
proti
Španielskemu kráľovstvu
„Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 79/409/EHS — Ochrana voľne žijúceho vtáctva — Zavlažované územie kanálu Segarra-Garrigues (Lérida)“
I — Úvod
1.
Predložená vec sa týka uplatnenia článku 4 smernice Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (
2
) (ďalej len „smernica o vtáctve“) v súvislosti s plánom zavlažovať územie, ktoré je doteraz charakteristické stepnými biotopmi a osobitnými zriedkavými druhmi vtákov, ktoré tam žijú. Keďže táto oblasť nebola v rozhodujúcom čase ešte klasifikovaná ako osobitne chránené územie pre stepné vtáctvo, je možné najskôr od momentu prijatia smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (
3
) (ďalej len „smernica o biotopoch“) uplatniť ochranný režim pre takzvané faktické chránené vtáčie územia. Faktické chránené vtáčie územia sú územia, ktoré musia byť určené ako osobitne chránené územia (ďalej len „OCHÚ“) v zmysle článku 4 smernice o vtáctve, avšak ešte sa tak nestalo. (
4
) Popri množstve vecných otázok je predovšetkým potrebné preskúmať, či a do akej miery je možné odôvodniť kompenzačné zásahy v rámci tohto ochranného režimu.
II — Právny rámec
2.
Podľa svojho článku 1 sa smernica o vtáctve vzťahuje na ochranu všetkých druhov voľne žijúceho vtáctva v Európe. Článok 2 upravuje na tento účel základný záväzok členských štátov:
„Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zachovanie populácie druhov uvedených v článku 1 na úrovni, ktorá zodpovedá najmä ekologickým, vedeckým a kultúrnym požiadavkám, berúc do úvahy aj hospodárske a rekreačné požiadavky, alebo na prispôsobenie populácie týchto druhov tejto úrovni.“
3.
Článok 3 uvádza prostriedky, ktoré majú členské štáty použiť na tento účel, najmä na vytváranie chránených území a starostlivosť o biotopy.
4.
Článok 4 obsahuje ustanovenia, aké územia majú členské štáty klasifikovať ako OCHÚ pre určité druhy vtáctva vyžadujúce osobitnú ochranu. V odseku 4 prvej vete bola tiež najskôr upravená ochrana týchto území:
„1.   Druhy uvedené v prílohe 1 sú predmetom zvláštnych opatrení týkajúcich sa ochrany ich biotopov, aby sa zabezpečilo ich prežitie a rozmnožovanie v areáli ich rozšírenia.
V tejto súvislosti sa venuje pozornosť:
a)
druhom, ktorým hrozí vyhynutie;
b)
druhom citlivým na špecifické zmeny biotopov;
c)
druhom, ktoré sú považované za vzácne vzhľadom na ich malú početnosť alebo obmedzené rozšírenie v danej oblasti;
d)
iným druhom, ktoré vyžadujú zvláštnu pozornosť z dôvodov špecifického charakteru ich biotopov.
Ako podklady na vyhodnotenie sa berú do úvahy trendy a kolísanie početnosti populácií.
Členské štáty klasifikujú najmä podľa počtu a veľkosti najvhodnejšie územia ako osobitne chránené územia na zachovanie týchto druhov, berúc do úvahy požiadavky na ich ochranu v geografických oblastiach mora a pevniny, kde platí táto smernica.
2. — 3.…
4.   Čo sa týka ochrany oblastí uvedených vyššie v odsekoch 1 a 2, členské štáty podniknú náležité kroky na zabránenie znečistenia alebo poškodzovania biotopov alebo akýchkoľvek rušivých vplyvov pôsobiacich na vtáctvo, pokiaľ by boli vážne vzhľadom na ciele tohto článku. …“
5.
V zmysle článku 7 smernice o biotopoch záväzky vyplývajúce z článku 6 ods. 2 až 4 tejto smernice nahrádzajú záväzky vyplývajúce z článku 4 ods. 4 prvej vety smernice o vtáctve odo dňa uplatnenia smernice o biotopoch, teda od júna 1994 (
5
), resp. odo dňa, keď bolo dotknuté územie klasifikované ako OCHÚ alebo bolo za také uznané členským štátom v zmysle smernice o vtáctve.
III — Skutkové okolnosti, konanie pred podaním žaloby a návrhy účastníkov konania
6.
Katalánska provincia Lérida má množstvo stepných biotopov poskytujúcich dobré podmienky pre život vtákom, ktorí sú na nich závislí. V tomto prípade ide najmä o orla jastrabovitého (Hieraetus fasciatus), dropa obojkového (Tetrax tetrax), škovránka poľného (Melanocorypha calandra), škovránka Dupontovho (Chersophilus duponti), krakľu belasú (Coracias garrulus) a škovránka krátkoprstého (Calandrella brachydactyla).
7.
Preto uvádza zoznam dôležitých oblastí v Španielsku, pokiaľ ide o vtáctvo, ktorý publikovala španielska ornitologická spoločnosť (Sociedad Española de Ornitología) v roku 1998 (
6
), dve oblasti osobitne vhodné pre ochranu týchto druhov vtáctva, najmä IBA č. 142 „Secanos de Lérida“ s rozlohou 62500 ha a IBA č. 144 „Cogul-Alfes“ s rozlohou 18000 ha [IBA je skratkou pre Important Bird Area (dôležité vtáčie územie) alebo Important Bird Areas (dôležité vtáčie územia)].
8.
V roku 1988 Španielske kráľovstvo klasifikovalo v oblasti IBA č. 144 OCHÚ v zmysle článku 4 ods. 1 smernice o vtáctve OCHÚ „Mas de Melons“, ktoré má rozlohu 1462 ha (6418 ha dnes, po rozšírení). Spočiatku neexistovali v oblasti oboch IBA žiadne OCHÚ.
9.
V roku 2001 sa Komisia Európskych spoločenstiev v podanej sťažnosti dozvedela o projekte, ktorým sa má zabezpečiť v tejto oblasti zavlažovanie asi 110000 ha poľnohospodárskej pôdy. Tento projekt má umožniť dodatočné zavlažovanie 1500, 3500 alebo 6500 m3 na ha. Tento projekt si vyžaduje rozličné stavebné opatrenia. Zákonom č. 42/1994 z 30. septembra 1994 (
7
) Španielske kráľovstvo tento projekt vyhlásilo za projekt verejného (celoštátneho) záujmu.
10.
Dňa 26. septembra 2002 prijali príslušné orgány oblasti vyhlásenie o dosahu na životné prostredie. Počiatočné práce sa začali v tom istom roku. Priebeh realizácie všetkých potrebných opatrení sa predpokladá počas približne 10 rokov. Zavlažovanie samotné sa ešte nezačalo.
11.
Keďže po získaní nových informácií od Španielskeho kráľovstva a sťažovateľa Komisia dospela k záveru, že projekt spôsobí porušenie smernice o vtáctve, listom z 1. apríla 2004 v súlade s článkom 226 ES vyzvala Španielske kráľovstvo, aby podalo svoje pripomienky. Napriek odpovedi Španielskeho kráľovstva Komisia trvala na svojom stanovisku a vydala 14. decembra 2004 odôvodnené stanovisko, ktoré bolo stálemu zastúpeniu Španielskeho kráľovstva v Bruseli doručené 22. decembra 2004. Komisia mu v ňom určila poslednú dvojmesačnú lehotu, to znamená do 22. februára 2005, aby si splnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice o vtáctve.
12.
V odpovedi, ktorá bola Komisii doručená 7. marca 2005, Španielske kráľovstvo upresnilo, že nové OCHÚ predstavujúce plochu s dodatočným rozsahom 20475 ha bolo v spornej oblasti klasifikované už v roku 2003. Ide pravdepodobne o oblasti „Anglesola-Vilagrassa“ (857 ha), „Bellmunt-Almenara“ (3466 ha), „Plans de Sió“ (5298 dnes, po rozšírení), „Granyena“ (6646 ha), „Valls del Sió-Llobregós“ (27791 ha, pravdepodobne sa nachádza iba čiastočne na území projektu) a „Secans de la Noguera“ (pravdepodobne mimo oblasti projektu) v IBA č. 142, ako aj „Secans del Segrià i Utxesa“, ktoré je pravdepodobne čiastočne zhodné s plochami IBA č. 144.
13.
Napriek odpovedi Španielskeho kráľovstva Komisia podala 11. apríla 2006 žalobu, v ktorej navrhuje, aby Súdny dvor:
—
určil, že pokiaľ ide o projekt zavlažovania zavlažovaného územia kanálu Segarra-Garrigues, Španielske kráľovstvo si nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článkov 2, 3, a článku 4 ods. 1 a 4 smernice o vtáctve a
—
zaviazal Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.
14.
Španielske kráľovstvo navrhuje, aby Súdny dvor:
—
žalobu zamietol a
—
zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
15.
V priebehu súdneho konania, 5. septembra 2006, Katalánsko klasifikovalo ďalšie chránené územia v oboch IBA č. 142 a č. 144 ako OCHÚ. Popri rozšírení existujúcich OCHÚ je potrebné uviesť OCHÚ „Secans de Belianes-Preixana“ (1925 ha) v IBA č. 142. Celkovo ide o 38150 ha, ktoré boli klasifikované v rámci územia projektu ako OCHÚ.
IV — Právne posúdenie
A — O prípustnosti žaloby
16.
Španielske kráľovstvo namieta, že Komisia v odôvodnenom stanovisku a v žalobe rozšírila predmet konania, keďže Španielske kráľovstvo bolo vo výzve vyzvané iba k tomu, aby podalo pripomienky k porušeniu článku 4 ods. 1 a 4 smernice o vtáctve, ale nie k porušeniu článkov 2 a 3. Komisia nezaujala výslovne stanovisko k tomuto argumentu.
17.
Námietka Španielskeho kráľovstva je oprávnená. Predmet žaloby podanej na základe článku 226 ES je ohraničený konaním pred podaním žaloby upraveným týmto ustanovením. (
8
) Ide najmä o výzvu podať pripomienky, ktorá predstavuje pre členský štát potrebné prvky na prípravu obrany, (
9
) ktorá mu rovnako umožňuje vyriešiť spor pred tým, než ho začne riešiť Súdny dvor. (
10
) V dôsledku toho sa odôvodnené stanovisko a žaloba Komisie musia zakladať na rovnakých výhradách, ako sú uvedené vo výzve, ktorou sa začalo konanie pred podaním žaloby. (
11
) Rovnako musí Komisia uviesť svoje výhrady všeobecným spôsobom vo výzve. (
12
)
18.
Ako uvádza Španielske kráľovstvo, výzva predložiť pripomienky uvádza vo výroku iba porušenie ustanovení článku 4 ods. 1 a 4 smernice o vtáctve. Komisia neuvádzala článok 2 tejto smernice. Síce v stručnosti spomína článok 3 tej istej smernice, (
13
) ale chýba akákoľvek zmienka, v akom rozsahu došlo k porušeniu tohto ustanovenia. Výhrady porušenia článkov 2 a 3 smernice o vtáctve neboli vo výzve podané ani vo všeobecnej forme. Odôvodnené stanovisko a žaloba v tomto smere predstavujú nedovolené rozšírenie predmetu konania.
19.
Žaloba je teda neprípustná v rozsahu, v akom Komisia namieta porušenie článkov 2 a 3 smernice o vtáctve.
B — O dôvodnosti žaloby
1. Právny základ žaloby
20.
V rozsahu, v akom je žaloba prípustná, Komisia vytýka Španielskemu kráľovstvu, že porušilo článok 4 ods. 1 a 4 smernice o vtáctve, pokiaľ ide o zámer zavlažovania zavlažovaných území kanálu Segarra-Garrigues.
21.
V zmysle článku 4 ods. 1 prvej vety smernice o vtáctve je potrebné uplatniť osobitné opatrenia uvedené v prílohe I týkajúce sa biotopov, aby sa zabezpečilo ich prežitie a ich rozmnožovanie na ich území rozšírenia. Členské štáty vyhlásia podľa článku 4 ods. 1 štvrtej vety tej istej smernice územia najviac vhodné na zachovanie týchto druhov z hľadiska počtu a plochy za chránené územia. Tento osobitný uhol pohľadu predstavoval doteraz z hľadiska judikatúry najdôležitejšiu oblasť pôsobnosti článku 4 ods. 1 smernice o vtáctve.
22.
Účastníci konania sa však zhodujú v tom, že predmetom prejednávaného konania nie je klasifikovanie určitých OCHÚ, (
14
) ale dosah na územia, ktoré mali byť označené za OCHÚ. Je preto potrebné zistiť, či Španielske kráľovstvo bez ohľadu na klasifikáciu prijalo dostatočné osobitné opatrenia v zmysle článku 4 ods. 1 prvej vety smernice o vtáctve.
23.
Pokiaľ ide o OCHÚ, ide o typický rozsah pôsobnosti článku 4 ods. 4 prvej vety smernice o vtáctve, ktorá konkretizuje článok 4 ods. 1 prvú vetu tej istej smernice. V zmysle tejto prvej právnej úpravy prijímajú členské štáty vhodné opatrenia na zabránenie znečisteniu alebo poškodzovaniu biotopov, ako aj rušivým vplyvom pôsobiacim na vtáctvo na chránených územiach uvedených v odsekoch 1 a 2, pokiaľ by boli vážne vzhľadom na ciele tohto článku. Konkretizovanie článku 4 ods. 1 prvej vety smernice o vtáctve článkom 4 ods. 4 prvou vetou tej istej smernice nevylučuje, aby sa obidve ustanovenia porušili súčasne. (
15
) Naopak, z porušenia článku 4 ods. 4 prvej vety smernice o vtáctve sa dá vydedukovať, že zároveň článok 4 ods. 1 prvej vety tej istej smernice bol porušený.
24.
Článok 4 ods. 4 prvá veta smernice o vtáctve sa pôvodne uplatňoval na klasifikované chránené územia. Rozsudok týkajúci sa močiarov Santoña rozšíril jeho pôsobnosť na faktické chránené vtáčie územie. (
16
) V zmysle článku 7 smernice o biotopoch záväzky vyplývajúce z článku 6 ods. 2 až 4 tejto smernice nahrádzajú záväzky vyplývajúce z článku 4 ods. 4 prvej vety smernice o vtáctve. Toto pravidlo sa uplatňovalo odo dňa uplatnenia smernice o biotopoch, teda od júna 1994, resp. odo dňa, keď členský štát klasifikoval dotknuté územie ako OCHÚ alebo ho za také uznal v zmysle smernice o vtáctve. Vo svojom už citovanom rozsudku zo 7. decembra 2000, Komisia/Francúzsko, Súdny dvor v tomto smere upresnil, že faktické chránené vtáčie územia podliehajú naďalej právnej úprave článku 4 ods. 4 prvej vete smernice o vtáctve. (
17
)
25.
Keďže článok 6 ods. 2 až 4 smernice o biotopoch je teraz uplatniteľný na klasifikované OCHÚ, týka sa nesplnenie povinnosti namietané Komisiou výlučne faktických chránených vtáčích území. Komisia musí preukázať, že projekt zavlažovania takýchto plôch poškodzuje biotopy chráneného vtáctva z hľadiska ich funkčnosti.
2. O napadnutom konaní
26.
Komisia nenapadá už vzniknuté škody, ale tvrdí porušenie na základe toho, že Španielsko plánovalo a vykonalo formality vedúce k povoleniu projektu. V tomto smere uvádza dva právne akty, totiž stanovenie verejného záujmu zákonom č. 42/1994 a vyhlásenie o dosahu na životné prostredie z roku 2002. Následne je najprv potrebné preskúmať, či sú takéto právne akty vôbec schopné porušiť článok 4 ods. 4 prvú vetu a článok 4 ods. 1smernice o vtáctve.
27.
Generálnemu advokátovi Van Gervenovi bolo jasné, že nezrealizovaný projekt nemôže porušiť článok 4 ods. 4 prvú vetu smernice o vtáctve, ale môže ho porušiť zrealizovaný projekt. (
18
) Z toho je možné odvodiť, že až skutočné poškodenie zakladá porušenie predpisu. V prospech tohto predpokladu hovorí fakt, že pred zrealizovaním projektu nedošlo k negatívnemu dosahu na územia. Aj generálny advokát v tejto súvislosti potvrdil, že niektoré projekty, proti ktorým boli podané námietky, už medzičasom boli zrušené.
28.
Skutočne v prípadoch súvisiacich s článkom 4 ods. 4 prvou vetou smernice o vtáctve išlo vždy o projekty, ktoré boli prinajmenšom z väčšej časti, ak nie úplne, zrealizované, a preto už mali účinky na sporné územia. (
19
)
29.
Článok 4 ods. 4 prvá veta smernice o vtáctve je prakticky nespôsobilá na to, aby poskytla účinnú ochranu územiam, ak je možné určiť porušenie až pri skutočných škodách a nie pri štátnych postupoch, ktoré predstavujú právny predpoklad poškodenia alebo dokonca tomu pomáhajú.
30.
Súdny dvor nikdy nepodmieňoval preskúmanie vznikom škody. (
20
) Predseda Súdneho dvora naopak zamietol prijatie predbežných opatrení proti stavebnému projektu hrádze v nemeckom Leybucht z dôvodu, že Komisia podala návrh až po dvoch rokoch po udelení stavebného povolenia a projekt už v tom čase bol z väčšej časti zrealizovaný. (
21
) Z toho naopak vyplýva záver, že v záujme účinnej súdnej ochrany už správne rozhodnutia porušujú článok 4 ods. 4 prvú vetu smernice o vtáctve, a je možné, aby boli predmetom konania o nesplnení povinnosti členským štátom vrátane návrhu na predbežné opatrenie.
31.
V prejednávanom prípade sú v podstate tak zákon 42/1994, ako aj vyhlásenie o dosahu na životné prostredie spôsobilé napomôcť poškodeniu dotknutých území, keďže prispievajú k zrealizovaniu sporného projektu.
32.
Jediná známa vec o zákone 42/1994 je tá, že dokumentuje verejný záujem na zavlažovaní. Či zároveň stanovuje prednosť tohto záujmu pred záujmom ochrany vtáctva, nie je jasné. Preto existencia tohto zákona nedovoľuje dospieť k záveru, že ochranné opatrenia pre dotknuté územia nespĺňajú požiadavky článku 4 ods. 4 prvej vety smernice o vtáctve.
33.
Vyhlásenie o dosahu na životné prostredie naopak zohľadňuje príslušné záujmy životného prostredia a najmä záujmy chránených druhov vtáctva. Na základe tohto vyhlásenia nie je ochrana vtáctva v rozpore s realizáciou projektu, ako je plánovaný podľa vyhlásenia o dosahu na životné prostredie.
34.
Toto vyhlásenie je potrebné preskúmať z hľadiska toho, či neporušuje článok 4 ods. 4 prvú vetu smernice o vtáctve. K porušeniu dochádza v prípade, keď vedie bez dostatočného odôvodnenia k negatívnemu dosahu na faktické chránené vtáčie územia.
3. O existencii faktických chránených vtáčích území
35.
Účastníci konania sa zhodujú na tom, že v čase vyhlásenia o dosahu na životné prostredie neboli v oblasti projektu územia dostatočne klasifikované ako OCHÚ. Vyhlásenie o dosahu na životné prostredie to jasne vyjadruje, keďže príslušné orgány boli poverené, aby určili a klasifikovali ďalšie územia. (
22
)
36.
Je nesporné, že sa to týka aspoň 36688 ha, teda rozdielu medzi za ten čas klasifikovaným územím 38150 ha v oblasti územia projektu a pôvodne klasifikovaným územím 1462 ha.
37.
Argumenty Komisie je možné chápať aj tak, že považuje ešte ďalšie územia za povinne klasifikovateľné. Odkazuje totiž na údaje o ploche území dvoch dotknutých IBA, ktoré majú spolu 80000 ha.
38.
Odkaz na zoznam IBA nedostačuje na to, aby sa na jeho základe určilo, že je potrebné klasifikovať ďalšie územia v oblasti územia projektu. Súdny dvor v súvislosti s porovnateľným francúzskym zoznamom už vyslovil názor, že samotná skutočnosť, že sporné územie bolo prijaté do zoznamu území dôležitých pre zachovanie vtáctva, nepredstavuje dôkaz, že ho je potrebné vyhlásiť za OCHÚ. (
23
) Údaje v zozname IBA sú vyvrátiteľným predpokladom, že ide o povinne klasifikovateľné územia.
39.
V prejednávanom prípade mapy rozšírenia najdôležitejších druhov vtáctva, ktoré predložila Komisia, hovoria proti úplnému klasifikovaniu chránených vtáčích území. Tieto mapy nedokazujú, že každú oblasť oboch IBA toto vtáctvo aj využíva. Komisia nepreukázala, do akej miery je potrebné podľa týchto máp rozšírenia klasifikovať ďalšie územia v oblasti územia projektu.
40.
Okrem toho popis oboch IBA vedie k záveru, že neležia úplne v oblasti územia projektu, ale zahŕňajú aj územia mimo. Komisia však neupresňuje, ktoré územia to sú.
41.
Následne je potrebné v prípade prebiehajúceho konania a predložených tvrdení Španielska vychádzať z toho, že v momente vyhlásenia o dosahu na životné prostredie existovali faktické chránené vtáčie územia s rozlohou 36688 ha v oblasti územia projektu.
4. O negatívnom dosahu
42.
V nasledujúcom kroku je potrebné preskúmať, či Španielske kráľovstvo v súvislosti s týmito faktickými chránenými vtáčími územiami pri vyhlásení o dosahu na životné prostredie zabezpečilo požadovanú ochranu územia podľa článku 4 ods. 4 prvej vety smernice o vtáctve. Toto ustanovenie vyžaduje prijatie vhodných opatrení, aby sa zabránilo znečisteniu alebo poškodzovaniu biotopov alebo akýmkoľvek rušivým vplyvom pôsobiacim na vtáctvo, pokiaľ by mali podstatný vplyv na ciele tohto článku.
43.
Zavlaženie stepných biotopov a s tým súvisiaca intenzifikácia poľnohospodárstva menia vlastnosti týchto biotopov. Je potrebné sa domnievať, že zavlažované plochy sú menej vhodné pre druhy žijúce osobitne v stepných biotopoch. Zavlažovanie má následne negatívny dosah na faktické chránené vtáčie územia.
44.
Španielske kráľovstvo síce namieta, že táto domnienka je čisto hypotetická, a navyše zdôrazňuje, že opatreniami na zníženie škôd a kompenzáciou vyrovná všetky negatívne dosahy. Toto tvrdenie je však v rozpore s vyhlásením o dosahu na životné prostredie. Ako Španielske kráľovstvo výslovne uznalo, (
24
) príslušné orgány dospeli k záveru, že napriek plánovaným preventívnym, nápravným a vyrovnávacím opatreniam majú účinky závažný charakter („carácter severo“) (
25
).
45.
Okrem toho opatrenia znižujúce vzniknutú škodu síce môžu obmedziť negatívny dosah alebo ho dokonca vylúčiť, avšak v prípade vyrovnávacích opatrení tomu tak nie je už z dôvodu samotnej definície týchto opatrení. Predpokladajú totiž škodu, ktorú je potrebné odstrániť pomocou iných opatrení.
46.
V prejednávanom prípade prichádza do úvahy ako opatrenie na zníženie škody v zásade iba vylúčenie klasifikovateľných plôch z dodatočného zavlažovania. Podľa vyhlásenia o dosahu na životné prostredie prichádza však do úvahy asi len 18000 ha. (
26
) V rámci tejto plochy sa zjavne nachádza celé vtedy klasifikované OCHÚ „Mas de Melon“. Tým sa má dodatočne zavlažiť minimálne 20000 ha faktických chránených vtáčích území, teda viac ako polovica.
47.
Vzhľadom na tento rozsah plôch je potrebné vychádzať z toho, že v súvislosti s cieľmi tohto článku sa účinky tohto negatívneho dosahu podstatne prejavia. Tomuto predpokladu neprotirečí ani skutočnosť, že podľa vyhlásenia o dosahu na životné prostredie nedôjde pri zohľadnení vyrovnávacích opatrení k zániku žiadneho relevantného druhu. Podstatné totiž je už samotné zníženie počtu.
48.
Je preto potrebné konštatovať, že príslušné orgány súhlasili s vyhlásením o dosahu na životné prostredie s negatívnym dosahom na faktické chránené vtáčie územia. Potrebné opatrenia na predchádzanie znečisteniu alebo poškodzovaniu biotopov alebo akýmkoľvek rušivým vplyvom pôsobiacim na vtáctvo podľa toho neboli prijaté.
5. O odôvodnení
49.
Španielske kráľovstvo sa však odvoláva na rôzne hľadiská, aby odôvodnilo negatívne dosahy.
50.
Podľa Súdneho dvora je možné výnimku z článku 4 ods. 4 prvej vety smernice o vtáctve odôvodniť iba mimoriadnymi dôvodmi vyššieho všeobecného záujmu, ktoré majú prednosť pred cieľmi upravenými v smernici. (
27
) To predpokladá najmä, že neexistuje žiadna alternatíva iba negatívny dosah, to znamená, že to nesmie ísť nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie sledovaných cieľov. (
28
)
51.
Projekt sa v prejednávanom prípade uskutočňuje z hospodárskeho dôvodu. Hospodárske požiadavky však nemôžu odôvodniť podľa ustálenej judikatúry negatívne dosahy na faktické chránené vtáčie územia. (
29
) Vzniká otázka, či vyrovnávacie opatrenia a ekologické výhody, ktoré prednieslo Španielske kráľovstvo, je možné považovať za odôvodnenie.
52.
Vo svojom už citovanom rozsudku z 28. februára 1991, Komisia/Nemecko, Súdny dvor pripustil, že ekologické kompenzácie môžu odôvodniť uskutočnené negatívne dosahy na chránené územie z hospodárskych dôvodov. (
30
) Tento rozsudok je možné chápať v tom smere, že kompenzačné opatrenia môžu odôvodniť zásadné zásahy do chránených území.
53.
Voči odôvodneniu zásahov formou kompenzačných opatrení je však potrebné zachovať zdržanlivosť, keďže ich úspech nie je možné vopred zaručiť. Je totiž závislý od prirodzených procesov, ktoré sa zriedka chápu úplne a zriedka sú predvídateľné. S vyrovnávacími opatreniami je spojené riziko, že existujúce prirodzené dedičstvo Európy bude skutočne zmenšené, zatiaľ čo vznik nových hodnôt predstavuje najprv iba nádej. Kompenzácia je možná iba ako ultima ratio, keď je zásah kogentne nevyhnutný. (
31
)
54.
Presná analýza už citovaného rozsudku z 28. februára 1991, Komisia/Nemecko, ukazuje, že ide o osobitnú situáciu, ktorú nie je možné neobmedzene preniesť na iné prípady. V uvedenom prípade išlo o výstavbu a premiestnenie ochranných hrádzí k pobrežiu Severného mora. Tým sa zničili soľné močariny a plytké moria, biotopy dôležité pre zachovanie rôznych druhov vtáctva. Tieto rušivé vplyvy v podstate boli odôvodnené prevládajúcimi dôvodmi verejného záujmu, najmä nebezpečenstvom zatopenia a ochranou pobrežia. (
32
)
55.
Súdny dvor zohľadnil ekologické kompenzácie iba preto, lebo projekt zohľadnil vo svojej úprave iba hospodárske záujmy, ktoré nie sú spôsobilé samy osebe predstavovať odôvodnenie. (
33
) Bez tohto zohľadnenia by síce účinky projektu na záujmy ochrany vtáctva boli nižšie, ale spôsobili by podstatné hospodárske dopady. Negatívny dosah na chránené vtáčie územia preto nemá prinášať nové ekonomické možnosti, ale zabrániť zásahu do existujúceho stavu.
56.
Generálny advokát van Gerven vychádzal v tejto situácii z názoru, že je možné zohľadniť hospodárske záujmy pri vypracovaní projektu, ktorý sa preukáže byť voči záujmom životného prostredia dôležitejší, pod podmienkou, že dodatočne spôsobené negatívne dosahy na životné prostredie hospodárskymi záujmami nie sú nepomerne väčšie v porovnaní s podstatným negatívnym dosahom na tieto záujmy, ak by neboli zohľadnené. (
34
) Inak povedané, určité aspekty celkového projektu, ktorý je odôvodnený mimoriadnymi dôvodmi, je možné považovať za odôvodnené ekonomickými záujmami, ak prevládajú nad negatívnymi dosahmi na životné prostredie a ak je tento negatívny dosah vyvážený Tento predpoklad sa mi rovnako zdá uvedený v už citovanom rozsudku z 28. februára 1991, Komisia/Nemecko.
57.
To potvrdzujú aj rozsudky následne prijaté Súdnym dvorom v tejto oblasti, v ktorých zdôraznil, že ochranný režim podľa článku 4 ods. 4 prvej vety smernice o vtáctve je prísnejší než ten podľa článku 6 ods. 3 a 4 smernice o biotopoch, (
35
) keďže podľa smernice o vtáctve existuje menej možností odôvodnenia zásahov. (
36
)
58.
Toto posúdenie by bolo nesprávne, keď by bolo možné vo faktických chránených vtáčích územiach vždy bez dodatočných podmienok zásahy odôvodniť vyrovnávacími opatreniami. Článok 6 ods. 4 smernice o biotopoch vyžaduje totiž viac než samotnú kompenzáciu, totiž navyše kogentné dôvody prevládajúceho verejného záujmu a neexistenciu alternatív.
59.
Téza generálneho advokáta Van Gervena, s ktorou v tomto rozsahu súhlasím, preto úplne zodpovedá línii Súdneho dvora. V tomto zmysle nepostačuje kompenzácia v rámci článku 4 ods. 4 prvej vety smernice o vtáctve na odôvodnenie. Je skôr navyše potrebné, aby mimoriadne dôvody zásadne odôvodnili celkový projekt. Iba v takom prípade je možné eventuálne kompenzáciou odôvodniť zásahy do záujmov ochrany vtáctva, keď sú potrebné, aby sa nimi obmedzili negatívne dosahy, ktoré spôsobuje celkový projekt existujúcim ekonomickým pozíciám. V rámci takéhoto výkladu je ľahšie odôvodniť projekt podľa článku 6 ods. 4 smernice o biotopoch než podľa článku 4 ods. 4 prvej vety smernice o vtáctve.
60.
Podmienky a dosah tejto veľmi obmedzenej výnimky týkajúcej sa ochrany územia podľa článku 4 ods. 4 prvej vety smernice o vtáctve však Súdny dvor nemusí podrobne vysvetľovať. Prejednávaný prípad je úplne odlišný od toho, ktorý je v situácii opísanej v už citovanom rozsudku z 28. februára 1991, Komisia/Nemecko. Nie sú totiž zjavné mimoriadne dôvody na projekt zavlažovania. Preto ho nie je možné odôvodniť mimoriadnymi opatreniami.
61.
Okrem toho je neisté, či plánované mimoriadne opatrenia môžu vôbec vyrovnať hroziacu stratu stepných biotopov. Užívanie zavlažovaných polí dropom obojkovým, ktoré uvádza Španielske kráľovstvo, sa mi nezdá v žiadnom prípade spôsobilé vyrovnať negatívne dosahy. Opätovne je potrebné pripomenúť, že účinky projektu sú na základe vyhlásenia o dosahu na životné prostredie napriek všetkým plánovaným opatreniam závažné.
62.
Španielske kráľovstvo naďalej zdôrazňuje, že prostredníctvom zavlažovania zabezpečí ďalšie hospodárske využitie plôch. A to je potrebné, keďže bez obhospodarovania by stratili svoje osobité určenie pre ochranu vtáctva.
63.
V podstate je možné, dokonca veľmi pravdepodobné, že sa v aktuálnom obhospodarovaní musí pokračovať, aby sa zachoval stav priaznivý pre ochranu vtáctva. Španielske kráľovstvo je teda v zmysle článku 4 smernice o vtáctve povinné zabezpečiť to. (
37
)
64.
Nie je však zjavné, že iba samotný projekt zavlažovania zabezpečí ďalšie obhospodarovanie. Skôr vedie projekt kvôli dodatočnému zavlažovaniu a intenzifikácii poľnohospodárstva k zmene obhospodarovania, ktoré znižuje schopnosť dotknutých plôch chrániť vtáctvo. Následne budú potrebné ďalšie opatrenia, ktoré zabezpečia pokračovanie v doterajšom obhospodarovaní, napríklad zodpovedajúcimi subvenciami. (
38
)
65.
Odôvodnenie zavlažovania teda nie je zjavné.
6. Odstránenie nesplnenia povinnosti
66.
Španielske kráľovstvo neprestalo k rozhodujúcemu dátumu, teda k 22. februáru 2005, dňu uplynutia lehoty, ktorú určila Komisia v odôvodnenom stanovisku, porušovať článok 4 smernice o vtáctve.
67.
Španielske kráľovstvo síce k tomuto dátumu klasifikovalo nové OCHÚ v oblasti územia projektu. Odhliadnuc však od skutočnosti, že po uplynutí lehoty boli klasifikované ďalšie plochy, nestačí klasifikácia OCHÚ na skončenie porušovania práva Spoločenstva. Ako už účastníci konania opätovne zdôraznili, nejde v podstate o povinnosť klasifikovať územia, ale o to, či vyhlásením o dosahu na životné prostredie skutočne došlo k negatívnemu dosahu na faktické chránené vtáčie územie.
68.
Ukončenie porušovania práva Spoločenstva si teda vyžaduje zrušenie projektu prinajmenšom pre faktické chránené vtáčie územia alebo alternatívne klasifikovanie týchto území a realizáciu konania upraveného v článku 7 v spojení s článkami 6 ods. 3 a 4 smernice o biotopoch. Ani jedno, ani druhé sa však v prejednávanom prípade nestalo. Španielske kráľovstvo preto neprestalo k rozhodujúcemu dátumu s porušovaním smernice.
69.
V súhrne je preto potrebné určiť, že Španielske kráľovstvo si vyhlásením o dosahu projektu zavlažovania územia kanálu Segarra-Garrigues na životné prostredie nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 1 a 4 smernice o vtáctve.
V — O trovách
70.
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Aj keď žaloba nie je čiastočne prípustná, Komisia mala v tomto prípade úspech vo svojich dôvodoch voči spornému projektu, a je preto opodstatnené zaviazať Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.
VI — Návrh
71.
Navrhujem, aby Súdny dvor rozhodol takto:
1.
Vyhlásením o dosahu projektu zavlažovania územia kanálu Segarra-Garrigues na životné prostredie si Španielske kráľovstvo nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 1 a 4 smernice Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva.
2.
V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.
3.
Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.
(
1
)	Jazyk prednesu: nemčina.
(
2
)	Ú. v. ES L 103, s. 1; Mim. vyd. 15/001 s. 98.
(
3
)	Ú. v. ES L 206, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102.
(
4
)	Pozri rozsudok zo 7. decembra 2000, Komisia/Francúzsko (Basses Corbières), C-374/98, Zb. s. I-10799, body 47 a 57.
(
5
)	Rozsudok z 18. marca 1999, Komisia/Francúzsko (Seinemündung) (C-166/97, Zb. s. I-1719, bod 5), tiež hovorí iba o mesiaci jún 1994. Je totiž ťažké, presne určiť uplynutie lehoty na prebratie smernice „o biotopoch“. V súlade s článkom 191 ods. 2 Zmluvy EHS ktorý bol vtedy uplatniteľný (zmenený, teraz článok 254 ES), sa odvodzuje od dátumu, keď bola táto smernica oznámená členským štátom. EUR-Lex uvádza ako dátum uplynutia lehoty 10. jún 1994, zatiaľ čo v rozsudkoch z 26. júna 1997, Komisia/Grécko (C-329/96, Zb. s. I-3749, bod 2), a z 11. decembra 1997, Komisia/Nemecko (C-83/97, Zb. s. I-7191, bod 2), Súdny dvor vychádzal z dátumu 5. jún 1994.
(
6
)	CARLOTA, V.: (éd.), Áreas importantes para las aves en España, Madrid 1998. Tento dokument sa nachádza v prílohách žaloby vo veci Komisia/Španielsko, C-235/04, Zb. s. I-5415.
(
7
)	BOE z 31. decembra 1994.
(
8
)	Rozsudok z 24. júna 2004, Komisia/Holandsko, C-350/02, Zb. s. I-6213, bod 20.
(
9
)	Rozsudky zo 17. septembra 1996, Komisia/Taliansko, C-289/94, Zb. s. I-4405, bod 15, a z 15. februára 2001, Komisia/Francúzsko, C-230/99, Zb. s. I-1169, bod 31.
(
10
)	Rozsudok z 9. novembra 1999, Komisia/Taliansko, C-365/97, Zb. s. I-7773, body 23 a 24.
(
11
)	Rozsudky z 29. septembra 1998, Komisia/Nemecko, C-191/95, Zb. s. I-5449, bod 55, a z 9. novembra 1999, Komisia/Taliansko, už citovaný v poznámke pod čiarou 10, bod 23.
(
12
)	Rozsudky z 29. septembra 1998, Komisia/Nemecko, už citovaný v poznámke pod čiarou 11, bod 54, a z 9. novembra 1999, Komisia/Taliansko, už citovaný v poznámke pod čiarou 10, bod 26.
(
13
)	Predbežný preklad návrhu listu s výzvou uvádza na tomto mieste aj článok 2, ale tento odkaz sa neobjavil v konečnom španielskom znení.
(
14
)	V tejto súvislosti je začaté konanie z dôvodu celkovo nedostatočnej klasifikácie OCHÚ Španielskym kráľovstvom. Pozri k tomu moje návrhy zo 14. septembra 2006 vo veci Komisia/Španielsko, C-235/04, Zb. s. I-5415.
(
15
)	Pozri body 74 a nasl. mojich návrhov z 19. apríla 2007 vo veci Komisia/Taliansko, C-304/05, Zb. s. I-7495, body 74 a nasl.
(
16
)	Rozsudok z 2.augusta 1993, Komisia/Španielsko, C-355/90, Zb. s. I-4221, bod 22.
(
17
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 4, body 47 a 57.
(
18
)	Návrhy z 9. júna 1993 vo veci Komisia/Španielsko, už citované v poznámke pod čiarou 16, bod 50.
(
19
)	Pozri rozsudky Komisia/Španielsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 16, body 35 a nasl.; z 18. marca 1999, Komisia/Francúzsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 5, body 27 a nasl., ako aj uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 16. augusta 1989, Komisia/Nemecko, 57/89 R, Zb. s. 2849, bod 16.
(
20
)	Pozri najmä rozsudok Komisia/Španielsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 16, body 42 a nasl., pokiaľ ide o žalobný dôvod, ku ktorému zaujal generálny advokát Van Gerven stanovisko v bode 27 týchto návrhov.
(
21
)	Uznesenie Komisia/Nemecko, už citované v poznámke pod čiarou 19, body 16 a nasl.
(
22
)	Strana 54 prílohy k vyjadreniu k žalobe.
(
23
)	Rozsudok z 18. marca 1999, Komisia/Francúzsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 5, bod 42.
(
24
)	Body 40 a 42 vyjadrenia k žalobe.
(
25
)	Strana 52 prílohy k vyjadreniu k žalobe. V prospech podstatných vplyvov na životné prostredie hovoria aj listy orgánov ochrany životného prostredia, ktoré predložila Komisia v prílohe 5 žaloby.
(
26
)	Strana 55 prílohy k vyjadreniu k žalobe.
(
27
)	Rozsudky z 28. februára 1991, Komisia/Nemecko, C-57/89, Zb. s. I-883, body 21 a 22, ako aj rozsudok Komisia/Španielsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 16, bod 19.
(
28
)	Výslovne sa to uvádza v článku 6 ods. 4 a článku 16 smernice o biotopoch, ako aj v článku 9 smernice o vtáctve. Pozri k odôvodneniu obmedzenia základných slobôd tiež nepísanými cieľmi sledujúcimi verejný záujem, rozsudky z 11. septembra 2003, Anomar a i., C-6/01, Zb. s. I-8621, bod 86; z 24. novembra 2005, Schwarz, C-366/04, Zb. s. I-10139, bod 33; z 15. decembra 2005, Nadin et Nadin-Lux, C-151/04 a C-152/04, Zb. s. I-11203, bod 39, ako aj z 23. februára 2006, A-Punkt Schmuckhandel, C-441/04, Zb. s. I-2093, body 26 a 27.
(
29
)	Rozsudky z 28. februára 1991, Komisia/Španielsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 22, a Komisia/Španielsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, body 19 a 45.
(
30
)	Rozsudok z 28. februára 1991, Komisia/Nemecko (Leybucht), už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 26.
(
31
)	Pozri bod 35 mojich návrhov z 27. apríla 2006 vo veci, v ktorej bolo rozhodnuté rozsudkom z 26. októbra 2006, Komisia/Portugalsko, C-239/04, Zb. s. I-10183.
(
32
)	Rozsudok z 28. februára 1991, Komisia/Nemecko (Leybucht), už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 23.
(
33
)	Rozsudok z 28. februára 1991, Komisia/Nemecko (Leybucht), už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 24.
(
34
)	Pozri bod 39 návrhov z 5. decembra 1990, v ktorej bolo rozhodnuté rozsudkom z 28. februára 1991 vo veci Komisia/Nemecko (Leybucht), C-57/89, Zb. s. I-883.
(
35
)	Rozsudok zo 7. decembra 2000, Komisia/Francúzsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 4, bod 50.
(
36
)	Rozsudok z 11. júla 1996, Royal Society for the Protection of Birds, C-44/95, Zb. s. I-3805, bod 37.
(
37
)	Pozri body 75 mojich návrhov Santa Catarina, už citované v poznámke pod čiarou 15, a z 23. februára 2006, vo veci Komisia/Portugalsko, C-191/05, s. I-6853, bod 14, ako aj pre určené OCHÚ, rozsudok z 20. októbra 2005, Komisia/Spojené kráľovstvo C-6/04, Zb. s. I-9017, body 33 a 34.
(
38
)	Pozri rozsudok z 15. decembra 2005, Komisia/Fínsko, C-344/03, Zb. s. I-11033, body 35, 38 a 40, a bod 61 mojich návrhov z 11. januára 2007 vo veci Komisia/Rakúsko, C-507/04.