Predbežné znenie
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (veľká komora)
z 21. apríla 2026(*)
„ Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Aproximácia právnych predpisov – Výroba, prezentácia a predaj tabakových a súvisiacich výrobkov – Smernica 2014/40/EÚ – Článok 3 ods. 1 – Maximálne úrovne emisií dechtu, nikotínu a oxidu uhoľnatého – Článok 4 ods. 1 – Metódy merania – Meranie úrovní emisií na základe noriem ISO uvedených v tomto článku 4 ods. 1 – Normy neuverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie – Možnosť namietať tieto normy ISO – Článok 2 ZEÚ – Hodnota právneho štátu – Požiadavka voľného prístupu k takýmto normám “
Vo veci C‑155/24,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím College van Beroep voor het bedrijfsleven (Odvolací súd pre správne spory v hospodárskych veciach, Holandsko) z 27. februára 2024 a doručený Súdnemu dvoru 28. februára 2024, ktorý súvisí s konaním:
Nederlandse Voedsel‑ en Warenautoriteit,
Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport,
Philip Morris Benelux BV,
Philip Morris Investments BV,
JT International Company Netherlands BV,
Vereniging Nederlandse Sigaretten‑ & Kerftabakfabrikanten,
Van Nelle Tabak Nederland BV,
British American Tobacco International (Holdings) BV
proti
Stichting Rookpreventie Jeugd,
SÚDNY DVOR (veľká komora),
v zložení: predseda K. Lenaerts, podpredseda T. von Danwitz, predsedovia komôr F. Biltgen, I. Jarukaitis, M. L. Arastey Sahún, I. Ziemele, J. Passer, O. Spineanu‑Matei a M. Condinanzi, sudcovia S. Rodin (spravodajca), A. Kumin, N. Jääskinen, D. Gratsias, M. Gavalec a B. Smulders,
generálny advokát: N. Emiliou,
tajomník: A. Lamote, referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 10. marca 2025,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–        Philip Morris Benelux BV a Philip Morris Investments BV, v zastúpení: Y. E. A. Buruma a R. de Bree, advocaten,
–        JT International Company Netherlands BV, v zastúpení: T. Heystee, M. Immerzeel, W. Knibbeler a A. Pliego Selie, advocaten,
–        Van Nelle Tabak Nederland BV, v zastúpení: H. M. Pannekoek, C. E. Schillemans a A. B. van der Pol, advocaten,
–        British American Tobacco International (Holdings) BV, v zastúpení: J. A. M. Mischie, J. Tuijp a H. J. van den Bos, advocaten,
–        Stichting Rookpreventie Jeugd, v zastúpení: J. A. M. A. Sluysmans, advocaat,
–        holandská vláda, v zastúpení: E. M. M. Besselink a M. K. Bulterman, splnomocnené zástupkyne,
–        bulharská vláda, v zastúpení: S. Ruseva a R. Stojanov, splnomocnení zástupcovia,
–        česká vláda, v zastúpení: T. Müller, M. Smolek a J. Vláčil, splnomocnení zástupcovia,
–        maďarská vláda, v zastúpení: M. Z. Fehér a K. Szíjjártó, splnomocnení zástupcovia,
–        portugalská vláda, v zastúpení: P. Barros da Costa, A. Cunha a C. Freire, splnomocnené zástupkyne,
–        Európska komisia, v zastúpení: T. S. Bohr, M. Burón Pérez, Ș. Ciubotaru, F. van Schaik a M. H. van Vliet, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 4. septembra 2025,
vyhlásil tento
Rozsudok
1        Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 2 bodu 21, článku 3 ods. 1 a článku 4 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/40/EÚ z 3. apríla 2014 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov týkajúcich sa výroby, prezentácie a predaja tabakových a súvisiacich výrobkov a o zrušení smernice 2001/37/ES (Ú. v. EÚ L 127, 2014, s. 1), ako aj zásad právnej istoty a presnosti uplatniteľného zákona.
2        Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Nederlandse Voedsel‑ en Warenautoriteit (Holandský úrad pre kontrolu potravín a spotrebiteľských výrobkov; ďalej len „NVWA“), Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport (štátny tajomník pre verejné zdravie, sociálnu starostlivosť a šport, Holandsko) (ďalej len „štátny tajomník“), spoločnosťami Philip Morris Benelux BV, Philip Morris Investments BV, JT International Company Netherlands BV, združením Vereniging Nederlandse Sigaretten‑ & Kerftabakfabrikanten, spoločnosťou Van Nelle Tabak Nederland BV a spoločnosťou British American Tobacco International (Holdings) BV na jednej strane a Stichting Rookpreventie Jeugd (Nadácia pre prevenciu užívania tabaku medzi mladými ľuďmi, Holandsko) (ďalej len „nadácia“) na druhej strane vo veci metódy merania úrovní emisií dechtu, nikotínu a oxidu uhoľnatého z cigariet.
Právny rámec
Právo Únie
Nariadenie (ES) č. 1049/2001
3        Článok 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331) v odseku 2 stanovuje:
„Orgány odmietnu prístup k dokumentu v prípade, keď by sa jeho zverejnením porušila ochrana:
–        obchodných záujmov fyzickej alebo právnickej osoby, vrátane duševného vlastníctva,
…
pokiaľ nepreváži verejný záujem na jeho zverejnení.“
Smernica 2014/40
4        Odôvodnenie 8 smernice 2014/40 stanovuje:
„V súlade s článkom 114 ods. 3 [ZFEÚ] by sa za základ legislatívnych návrhov mala brať vysoká úroveň ochrany zdravia, a najmä by sa mal zohľadniť aktuálny vývoj založený na vedeckých faktoch. Tabakové výrobky nie sú bežné komodity a vzhľadom najmä na škodlivé účinky tabaku na ľudské zdravie by sa mal veľký význam pripisovať ochrane zdravia, predovšetkým zníženiu prevalencie fajčenia u mladých ľudí.“
5        Článok 2 tejto smernice vo svojom bode 21 stanovuje:
„Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
…
21.      ‚emisie‘ sú látky, ktoré sa uvoľňujú pri spotrebe tabakového alebo súvisiaceho výrobku určeným spôsobom, ako sú látky nachádzajúce sa v dyme alebo látky uvoľňované počas procesu používania bezdymových tabakových výrobkov.“
6        Článok 3 uvedenej smernice v odseku 1 stanovuje:
„Úrovne emisií z cigariet uvedených na trh alebo vyrobených v členských štátoch (ďalej len ‚maximálne úrovne emisií‘) nesmú obsahovať viac ako:
a)      10 mg dechtu na cigaretu;
b)      1 mg nikotínu na cigaretu;
c)      10 mg oxidu uhoľnatého na cigaretu.“
7        Podľa znenia článku 4 ods. 1 a 2 tej istej smernice:
„1.      Hodnoty emisií dechtu, nikotínu a oxidu uhoľnatého z cigariet sa merajú podľa normy ISO 4387 pre decht, normy ISO 10315 pre nikotín a normy ISO 8454 pre oxid uhoľnatý.
Presnosť meraní dechtu, nikotínu a oxidu uhoľnatého sa určuje podľa normy ISO 8243.
2.      Merania uvedené v odseku 1 overujú laboratóriá, ktoré schválili a monitorujú príslušné orgány členských štátov.
Uvedené laboratóriá nesmú byť priamo či nepriamo vlastnené ani kontrolované tabakovým priemyslom.
…“
8        Článok 23 smernice 2014/40 v odseku 2 stanovuje:
„Členské štáty zabezpečia, aby sa na trh neuvádzali tabakové a súvisiace výrobky, ktoré nie sú v súlade s touto smernicou a s vykonávacími a delegovanými aktmi, ktoré sú v nej stanovené. …“
Holandské právo
9        Ustanovenie § 2.1 Besluit houdende samenvoeging van de algemene maatregelen van bestuur op basis van de Tabakswet tot één besluit (Tabaks – en rookwarenbesluit) [rozhodnutie o zlúčení všeobecných správnych opatrení na základe zákona o tabaku do jedného rozhodnutia (rozhodnutie o tabakových výrobkoch a výrobkoch na fajčenie)] zo 14. októbra 2015 (Stb. 2015, č. 398), v ods. 1 stanovuje:
„Maximálne úrovne emisií cigarety uvedenej na trh alebo vyrobenej musia byť v súlade s článkom 3 ods. 1 smernice [2014/40].“
10      Ustanovenie § 2.1 Regeling van de Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport houdende regels inzake de productie, de presentatie en de verkoop van tabaksproducten en aanverwante producten (Tabaks‑ en rookwarenregeling) [vyhláška štátneho tajomníka pre verejné zdravie, sociálnu starostlivosť a šport o pravidlách týkajúcich sa výroby, prezentácie a predaja tabakových a súvisiacich výrobkov (vyhláška ministra o tabakových výrobkoch a výrobkoch určených na fajčenie)] z 10. mája 2016 (Stcrt. 2016, č. 25446) stanovuje, že:
„1.      Metódami preskúmania, ktoré ako jediné určujú, či cigareta spĺňa požiadavky podľa § 2.1 ods. 1 rozhodnutia, sú merania spĺňajúce tieto normy:
a)      NEN‑ISO 4387:2000/A1:2008 Cigarety – Stanovenie celkového množstva tuhých látok a beznikotínovej sušiny použitím analytického nafajčovacieho stroja, pokiaľ ide o úroveň emisií dechtu;
b)      NEN‑ISO 10315:2013 Cigarety – Stanovenie obsahu nikotínu v dymových kondenzátoch, pokiaľ ide o úroveň emisií nikotínu – Metóda plynovej chromatografie;
c)      NEN‑ISO 8454:2007/A1:2009 Cigarety – Stanovenie obsahu oxidu uhoľnatého v plynnej fáze cigaretového dymu, pokiaľ ide o úroveň emisií oxidu uhoľnatého – Metóda NDIR.
2.      Výsledky meraní sa skontrolujú podľa normy NEN ISO 8243:2013 Cigarety – Odber vzoriek.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
11      Listom z 31. júla 2018 nadácia požiadala NVWA, aby zabezpečil, že cigarety s filtrom ponúkané spotrebiteľom v Holandsku, pokiaľ sa používajú v súlade s ich účelom, nebudú prekračovať maximálne úrovne emisií dechtu, nikotínu a oxidu uhoľnatého, stanovené v článku 3 ods. 1 smernice 2014/40. Nadácia tiež požiadala NVWA, aby prostredníctvom správneho donucovacieho opatrenia zaviazal výrobcov, dovozcov a distribútorov tabakových výrobkov stiahnuť z trhu cigarety s filtrom, ktoré prekračujú tieto maximálne úrovne emisií.
12      Tento návrh na vydanie príkazu sa opieral o štúdiu Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu (Národný inštitút pre verejné zdravie a životné prostredie, Holandsko) z 13. júna 2018, z ktorej vyplýva, že ak sa použije metóda merania nazývaná „Canadian Intense“, a nie metóda stanovená v článku 4 smernice 2014/40, všetky cigarety s filtrom predávané v Holandsku výrazne prekročia maximálne úrovne emisií dechtu, nikotínu a oxidu uhoľnatého stanovené v článku 3 ods. 1 tejto smernice. Nadácia sa domnieva, že metóda merania stanovená normami ISO 4387, 10315, 8454 a 8243, na ktoré odkazuje článok 4 ods. 1 uvedenej smernice, nezohľadňuje skutočnosť, že mikroperforácie cigaretového filtra sú v praxi upchané prstami a perami fajčiara a že fajčiar tak inhaluje množstvá dechtu, nikotínu a oxidu uhoľnatého výrazne vyššie ako maximálne úrovne emisií stanovené v článku 3 tej istej smernice.
13      Rozhodnutím z 20. septembra 2018 NVWA uvedený návrh na vydanie príkazu zamietol. Rozhodnutím z 31. januára 2019 štátny tajomník zamietol správny opravný prostriedok, ktorý podala nadácia proti tomuto rozhodnutiu NVWA, ako nedôvodný.
14      Nadácia následne podala proti tomuto rozhodnutiu štátneho tajomníka žalobu na Rechtbank Rotterdam (súd v Rotterdame, Holandsko).
15      Pred týmto súdom nadácia uvádzala, že článok 4 ods. 1 smernice 2014/40 neukladá povinnosť použiť určitú metódu merania úrovní emisií a že normy ISO, na základe ktorých sa predmetné emisie majú merať podľa tohto ustanovenia, nie sú všeobecne záväznými právnymi predpismi, v dôsledku čoho treba použiť metódu merania Canadian Intense.
16      Pri preskúmaní žaloby, ktorá je
spomenutá v bode 14 tohto rozsudku, uvedený súd podal na Súdny dvor návrh na začatie prejudiciálneho konania týkajúci sa výkladu a platnosti určitých ustanovení smernice 2014/40, ktorý viedol k vyhláseniu rozsudku z 22. februára 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd a i. (C‑160/20, EU:C:2022:101).
17      V nadväznosti na tento rozsudok Rechtbank Rotterdam (súd v Rotterdame) podľa predkladajúceho vnútroštátneho súdu rozhodol, že na normy NEN‑ISO, na ktoré odkazuje vyhláška štátneho tajomníka pre verejné zdravie, sociálnu starostlivosť a šport o pravidlách týkajúcich sa výroby, prezentácie a predaja tabakových a súvisiacich výrobkov (vyhláška ministra o tabakových výrobkoch a výrobkoch určených na fajčenie), sa nemožno odvolávať voči nadácii ako jednotlivcovi vo všeobecnosti a že metóda merania úrovní emisií opísaná týmito normami nie je v súlade so smernicou 2014/40 z dôvodu, že nemeria úrovne emisií uvoľnené pri používaní cigarety v súlade so zamýšľaným účelom. Vzhľadom na to, že neexistujú metódy merania v súlade s touto smernicou, nie je možné určiť, či cigarety s filtrom predávané v Holandsku spĺňajú maximálne úrovne emisií. Vzhľadom na štúdiu Národného inštitútu pre verejné zdravie a životné prostredie, ktorá je uvedená v bode 12 tohto rozsudku, je veľmi pravdepodobné, že keď sa uplatňuje metóda merania Canadian Intense, cigarety nedodržiavajú maximálne úrovne emisií. Rechtbank Rotterdam (súd v Rotterdame) tak žalobe nadácie vyhovel a nariadil NVWA, aby vydal nové rozhodnutie o uložení povinnosti.
18      Proti tomuto rozsudku Rechtbank Rotterdam (súd v Rotterdame) bolo podané odvolanie na College van Beroep voor het bedrijfsleven (Odvolací súd pre správne spory v hospodárskych veciach, Holandsko), ktorý je vnútroštátnym súdom predkladajúcim návrh na začatie prejudiciálneho konania.
19      Tento posledný uvedený súd sa domnieva, že niektoré aspekty článkov 3 a 4 smernice 2014/40 treba ešte objasniť vzhľadom na rozsudok z 22. februára 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd a i. (C‑160/20, EU:C:2022:101).
20      V prvom rade uvádza, že Súdny dvor rozlišuje na jednej strane medzi podnikmi, voči ktorým sa možno dovolávať noriem ISO, ktoré sú uvedené v článku 4 ods. 1 smernice 2014/40, ak majú prístup k oficiálnej a autentickej verzii týchto noriem, a na druhej strane jednotlivcami vo všeobecnosti, voči ktorým sa uvedených noriem nemožno dovolávať, ak nedošlo k uverejneniu v Úradnom vestníku Európskej únie. V tejto súvislosti sa predkladajúci vnútroštátny súd pýta na obrysy pojmu „jednotlivci vo všeobecnosti“. Okrem iného poznamenáva, že v rámci tejto poslednej uvedenej kategórie existujú určití jednotlivci, ako je napríklad nadácia, ktorí sa, ako stanovuje holandské právo, mohli oboznámiť s obsahom noriem ISO prostredníctvom konzultácie noriem NEN‑ISO v knižnici Nederlands Normalisatie Instituut in Delft (Holandský inštitút pre normalizáciu v Delft), alebo za odplatu. V tejto súvislosti nie je jasné, či normy ISO možno uplatniť voči takýmto jednotlivcom. Predkladajúci vnútroštátny súd sa v každom prípade domnieva, že noriem ISO, o ktoré ide vo veci samej, sa nemožno dovolávať voči nadácii, ktorá chráni záujmy jednotlivcov, ktorí nemajú prístup k týmto normám ISO, keďže získanie týchto noriem v konaní, o aké ide vo veci samej, sa nemôže rovnať uverejneniu v Úradnom vestníku Európskej únie.
21      V druhom rade tento súd kladie viacero otázok týkajúcich sa prípadu, v ktorom by sa malo usudzovať, že noriem ISO, na ktoré odkazuje článok 4 ods. 1 smernice 2014/40, sa nemožno dovolávať voči jednotlivcovi, akým je nadácia, a že by sa mohla alebo dokonca mala uplatniť metóda merania alternatívna k metódam stanoveným týmito normami.
22      V tejto súvislosti sa pýta najmä na právomoc každého členského štátu určiť, hoci len dočasne, alternatívnu metódu merania a prípadne na prepojenie takejto metódy s cieľmi harmonizácie a fungovania vnútorného trhu sledovanými smernicou 2014/40. Vyjadruje tiež pochybnosti o dôsledkoch prípadnej nemožnosti dovolávať sa noriem ISO, na ktoré odkazuje článok 4 ods. 1 tejto smernice, voči jednotlivcovi, akým je nadácia, najmä pokiaľ ide o prípadné stiahnutie cigariet s filtrom z trhu, ktoré porušujú maximálne úrovne emisií pri uplatnení alternatívnej metódy merania stanovenej vnútroštátnym orgánom.
23      Za týchto okolností College van Beroep voor het bedrijfsleven (Odvolací súd pre správne spory v hospodárskych veciach) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.      Má sa článok 4 ods. 1 smernice [2014/40] vykladať v tom zmysle, že normy ISO, ktoré neboli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie, nemožno v žiadnom prípade uplatňovať voči jednotlivcom, vrátane nadácie, a teda ani v prípade, ak sa dotknutý jednotlivec mohol oboznámiť s týmito normami a mohol ich (za odplatu) získať?
2.      Má sa skutočnosť, že voči jednotlivcom nemožno uplatňovať článok 4 ods. 1 smernice [2014/40] – pokiaľ toto ustanovenie odkazuje na normy ISO, ktoré neboli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie –, chápať ako zákaz odopretia práva dovolávať sa maximálnych úrovní emisií dechtu, nikotínu a oxidu uhoľnatého stanovených v článku 3 ods. 1 smernice 2014/40?
3.      Má sa slovné spojenie ‚pri spotrebe… určeným spôsobom‘, ktoré sa nachádza v definícii pojmu ‚emisie‘ v článku 2 bode 21 [smernice 2014/40], vykladať v tom zmysle, že dochádza k čo najväčšiemu priblíženiu k ľudskému fajčeniu, pričom v takom prípade by sa pri meraní muselo zohľadniť aspoň čiastočné zakrytie malých ventilačných otvorov v cigaretovom filtri a/alebo objem fajčenia a frekvencia fajčenia, alebo sa tým myslí len spôsob konzumácie cigariet prostredníctvom procesu spaľovania?
4.      Pokiaľ normy ISO uvedené v článku 4 ods. 1 smernice [2014/40] vzhľadom na odpoveď na otázku 3 nie sú vhodné na meranie úrovní emisií:
a)      má cieľ vysokej úrovne ochrany verejného zdravia, najmä pokiaľ ide o mladých ľudí, ktorý sleduje smernica 2014/40, v takom prípade za následok, že zásada právnej istoty a zásada presnosti uplatniteľného práva nebránia tomu, aby sa voči výrobcom tabakových výrobkov uplatňovala alternatívna metóda merania?
V prípade, ak bude odpoveď na otázku 4a s prihliadnutím na zásadu právnej istoty a zásadu presnosti uplatniteľného práva kladná:
b)      je členským štátom dovolené, aby samy, prípadne len prechodne, stanovili alebo uplatňovali alternatívnu metódu merania a uplatňovali ju (aj) voči výrobcom tabakových výrobkov, a
c)      aký je vzťah medzi uplatňovaním alternatívnej metódy merania a cieľom (maximálnej) harmonizácie a uľahčenia hladkého fungovania vnútorného trhu, ktorý sleduje smernica [2014/40]?
5.      a)      Uplatňujú sa naďalej maximálne úrovne emisií podľa článku 3 ods. 1 smernice [2014/40] neobmedzene, ak sa musí uplatňovať alternatívna metóda merania?
V prípade, ak bude odpoveď na otázku 5a záporná:
b)      je členským štátom dovolené, aby samy, prípadne len prechodne, stanovili alebo uplatňovali alternatívne maximálne úrovne emisií a uplatňovali ich (aj) voči výrobcom tabakových výrobkov, a
c)      aký je vzťah medzi uplatňovaním alternatívnych maximálnych úrovní emisií a cieľom (maximálnej) harmonizácie a uľahčenia hladkého fungovania vnútorného trhu, ktorý sleduje [smernica 2014/40]?
6.      a)      Ak je členským štátom dovolené stanoviť alebo uplatňovať alternatívnu metódu merania a možno ju uplatňovať voči výrobcom tabakových výrobkov, má cieľ vysokej úrovne ochrany verejného zdravia, najmä pokiaľ ide o mladých ľudí, ktorý sleduje smernica 2014/40 v spojení s článkom 23 ods. 2 tejto smernice, v takom prípade za následok, že cigarety uvedené na trh v Holandsku sa musia stiahnuť z trhu, pokiaľ nebola stanovená žiadna nová metóda merania, a preto nemožno zistiť, či tieto cigarety pri spotrebe určeným spôsobom neprekračujú maximálne úrovne emisií?
V prípade, ak bude odpoveď na otázku 6a kladná:
b)      Majú výrobcovia tabakových výrobkov v takom prípade nárok na prechodné obdobie?
7.      Ak bola stanovená alebo sa uplatňuje alternatívna metóda merania, prípadne v spojení s alternatívnymi maximálnymi úrovňami emisií, majú výrobcovia tabakových výrobkov v takom prípade nárok na prechodné obdobie, počas ktorého sa môžu prispôsobiť tejto alternatívnej metóde merania a prípadným alternatívnym maximálnym úrovniam emisií?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
O prípustnosti
24      Bulharská vláda tvrdí, že prvá otázka je neprípustná z dôvodu jej hypotetickej povahy. Tvrdí, že táto otázka sa týka všetkých noriem ISO, ktoré neboli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie, zatiaľ čo článok 4 ods. 1 smernice 2014/40 odkazuje len na štyri presne identifikované normy ISO.
25      Podľa ustálenej judikatúry sa k otázkam týkajúcim sa práva Únie viaže prezumpcia relevantnosti. Súdny dvor môže odmietnuť rozhodnúť o prejudiciálnej otázke položenej vnútroštátnym súdom len vtedy, ak je zjavné, že požadovaný výklad práva Únie nemá nijakú súvislosť s existenciou alebo predmetom sporu vo veci samej, pokiaľ ide o hypotetický problém, alebo ak Súdny dvor nedisponuje skutkovými ani právnymi okolnosťami potrebnými na poskytnutie užitočnej odpovede na otázky, ktoré mu boli položené [rozsudok z 23. novembra 2021, IS (Nezákonnosť uznesenia o podaní návrhu na začatie prejudiciálneho konania), C‑564/19, EU:C:2021:949, bod 61 a citovaná judikatúra].
26      V tejto súvislosti tak zo znenia prvej otázky, ktorá sa týka výkladu článku 4 ods. 1 smernice 2014/40, ako aj z odôvodnenia týkajúceho sa tejto otázky, zhrnutého v bode 20 tohto rozsudku, vyplýva, že uvedená otázka sa netýka všetkých noriem ISO, ktoré neboli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie, ale len noriem, na ktoré toto ustanovenie odkazuje.
27      V rámci sporu vo veci samej bude pritom potrebné určiť, či prístup jednotlivcov, akým je nadácia, k normám ISO, na ktoré odkazuje článok 4 ods. 1 smernice 2014/40, môže vylúčiť možnosť, aby sa dovolávali iných metód merania, než sú metódy predpísané týmito normami, s cieľom dosiahnuť, aby sa na súde určil nesúlad úrovní emisií látok z cigariet vyrábaných alebo uvádzaných na trh členských štátov podnikmi, na základe tejto smernice. V dôsledku toho problém nastolený v rámci prvej otázky nemá pre rozhodnutie v tomto spore hypotetickú povahu, v dôsledku čoho je táto otázka prípustná.
O veci samej
28      Prvou otázkou sa predkladajúci vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 4 ods. 1 smernice 2014/40 vykladať v tom zmysle, že normy ISO, na ktoré odkazuje toto ustanovenie, možno uplatniť voči jednotlivcom, ktorí mali prístup k obsahu oficiálnej a autentickej verzie týchto noriem, hoci tieto normy neboli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie.
29      V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v bode 33 rozsudku z 22. februára 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd a i. (C‑160/20, EU:C:2022:101), Súdny dvor rozhodol, že článok 4 ods. 1 smernice 2014/40 sa má vykladať v tom zmysle, že stanovuje, že maximálne úrovne emisie dechtu, nikotínu a oxidu uhoľnatého z cigariet určených na uvedenie na trh alebo vyrobených v členských štátoch, ktoré sú stanovené v článku 3 ods. 1 tejto smernice, sa musia merať podľa metód merania vyplývajúcich z noriem ISO 4387, 10315, 8454 a 8243, na ktoré odkazuje uvedený článok 4 ods. 1.
30      V bode 50 tohto rozsudku Súdny dvor tiež konštatoval, že cieľom článku 4 ods. 1 smernice 2014/40 je zaviesť povinnosť uloženú podnikom, ktoré majú v úmysle uviesť na trh členských štátov alebo vyrábať cigarety. Tieto podniky totiž nesmú uvádzať na trh členských štátov ani vyrábať cigarety, ktorých úrovne emisií dechtu, nikotínu a oxidu uhoľnatého prekračujú maximálne úrovne emisií stanovené v článku 3 ods. 1 tejto smernice, merané použitím metód merania stanovených normami ISO, na ktoré odkazuje tento článok 4 ods. 1.
31      V uvedenom rozsudku však Súdny dvor pripomenul, že akty pochádzajúce od inštitúcií Európskej únie nemožno použiť voči fyzickým a právnickým osobám v členskom štáte skôr, než tieto osoby mali možnosť sa s nimi oboznámiť prostredníctvom riadneho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie. Táto požiadavka uverejnenia vyplýva zo zásady právnej istoty, ktorá vyžaduje, aby právna úprava Únie umožnila dotknutým osobám jednoznačne poznať ich práva a povinnosti. Súdny dvor z toho vyvodil, že v súlade s touto zásadou možno technické normy vypracované normalizačným orgánom, akým je Medzinárodná organizácia pre normalizáciu (ISO), a vyhlásené za záväzné legislatívnym aktom Únie, ako je smernica 2014/40, uplatňovať voči jednotlivcom vo všeobecnosti len vtedy, ak tieto normy boli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. februára 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd a i., C‑160/20, EU:C:2022:101, body 40, 41 a 48, ako aj citovanú judikatúru).
32      Hoci normy ISO, na ktoré odkazuje článok 4 ods. 1 smernice 2014/40, neboli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie, Súdny dvor konštatoval, že je potrebné zohľadniť osobitosti systému zavedeného ISO, ktorý pozostáva zo siete vnútroštátnych normalizačných orgánov umožňujúcej týmto vnútroštátnym orgánom na požiadanie poskytnúť prístup k oficiálnej a autentickej verzii noriem vypracovaných ISO. Preto, ak podniky majú prístup k oficiálnej a autentickej verzii noriem spomenutých v článku 4 ods. 1 smernice 2014/40, možno tieto normy, a teda aj odkaz na ne, uvedený v tomto ustanovení, voči nim uplatňovať (rozsudok z 22. februára 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd a i., C‑160/20, EU:C:2022:101, body 51 a 52).
33      Súdny dvor okrem toho rozhodol, že harmonizované normy vypracované v rámci európskeho systému normalizácie môžu prostredníctvom účinkov, ktoré im priznáva právna úprava Únie, špecifikovať práva osôb podliehajúcich súdnej právomoci, ako aj povinnosti, ktoré im prináležia, a tieto špecifikácie môžu byť pre nich nevyhnutné na overenie, či daný výrobok alebo služba skutočne spĺňajú požiadavky takejto právnej úpravy (rozsudok z 5. marca 2024, Public.Resource.Org a Right to Know/Komisia a i., C‑588/21 P, EU:C:2024:201, bod 82). To isté v zásade platí pre normy, ktoré sú podobne ako normy ISO, na ktoré odkazuje článok 4 ods. 1 smernice 2014/40, vypracované na medzinárodnej úrovni a ktoré sa v právnom poriadku Únie stali záväznými na základe výslovného odkazu v akte Únie.
34      Z tohto hľadiska Súdny dvor rozhodol, že zásada právneho štátu, na ktorej je podľa článku 2 ZEÚ založená Únia, vyžaduje voľný prístup k právu Únie pre všetky fyzické alebo právnické osoby. Táto požiadavka sa týka najmä osôb, ktorých záujmy sú chránené aktom Únie a ktoré musia mať možnosť, aby si v medziach povolených týmto právom overili, či na jednej strane adresáti povinností stanovených týmto aktom uvedené povinnosti skutočne dodržiavajú (pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. marca 2024, Public.Resource.Org a Right to Know/Komisia a i., C‑588/21 P, EU:C:2024:201, bod 81) a či na druhej strane uvedený akt je v súlade najmä so Zmluvou o EÚ a Zmluvou o FEÚ, ako aj so všeobecnými právnymi zásadami Únie (pozri v tomto zmysle rozsudky z 5. novembra 2019, BCE a i./Trasta Komercbanka a i., C‑663/17 P, C‑665/17 P a C‑669/17 P, EU:C:2019:923, bod 54, ako aj z 13. júla 2023, Grupa Azoty a i./Komisia, C‑73/22 P a C‑77/22 P, EU:C:2023:570, bod 71, ako aj citovanú judikatúru).
35      V prejednávanej veci treba na jednej strane uviesť, že smernica 2014/40 sleduje dvojaký cieľ spočívajúci v uľahčení riadneho fungovania vnútorného trhu s tabakovými a súvisiacimi výrobkami, pričom by sa malo vychádzať z vysokej úrovne ochrany ľudského zdravia, najmä pokiaľ ide o mladých ľudí. Ako však vyplýva aj z odôvodnenia 8 tejto smernice, maximálne úrovne emisií dechtu, nikotínu a oxidu uhoľnatého stanovené v článku 3 ods. 1 uvedenej smernice, ako aj normy ISO stanovujúce metódy merania úrovní emisií týchto látok, na ktoré odkazuje článok 4 ods. 1 tej istej smernice, sledujú na rozdiel od toho, čo tvrdia Philip Morris Benelux a Philip Morris Investments, tento dvojaký cieľ, a nielen cieľ spočívajúci v uľahčení riadneho fungovania vnútorného trhu. Maximálne úrovne emisií a metódy merania emisií boli na úrovni Únie stanovené na ochranu ľudského zdravia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. februára 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd a i., C‑160/20, EU:C:2022:101, body 32 a 78).
36      Na druhej strane, s výhradou potvrdenia predkladajúcim vnútroštátnym súdom, sa zdá, že konanie nadácie patrí do rámca tohto cieľa ochrany ľudského zdravia, v dôsledku čoho
toto konanie možno na účely sporu vo veci samej uznať za podporu záujmu chráneného smernicou 2014/40.
37      V dôsledku toho podľa judikatúry pripomenutej v bode 34 tohto rozsudku jednotlivec, akým je nadácia, musí mať možnosť overiť, či cigarety vyrobené a uvedené na trh podnikmi v členských štátoch dodržiavajú úrovne emisií stanovené v článku 3 ods. 1 tejto smernice vzhľadom na metódy merania stanovené normami ISO, na ktoré odkazuje článok 4 ods. 1 uvedenej smernice, čo vyžaduje, aby takýto jednotlivec mohol mať k týmto normám voľný prístup.
38      V súlade so zásadou právneho štátu uvedenou v článku 2 ZEÚ, na to, aby prístup k obsahu uvedených noriem
bolo možné považovať za voľný, musí byť všeobecný, účinný, bezplatný a nediskriminačný. Záruka takéhoto prístupu k normám vypracovaným na medzinárodnej úrovni, ktoré sa stali záväznými v právnom poriadku Únie, je totiž nevyhnutná na to, aby sa jednotlivec, akým je nadácia, ktorý sa v spore vo veci samej odvoláva na záujem chránený aktom Únie, ktorým sa tieto normy stali záväznými, mohol s nimi oboznámiť a prípadne nechať overiť príslušnými vnútroštátnymi orgánmi, ako aj v prípade potreby súdom Únie, či sa uvedené normy skutočne a v plnom rozsahu dodržiavajú.
39      To okrem iného znamená, že existuje prevažujúci verejný záujem v zmysle článku 4 ods. 2 poslednej časti vety nariadenia č. 1049/2001, ktorý odôvodňuje zverejnenie takýchto noriem v rámci žiadosti o prístup k dokumentom podanej podľa tohto nariadenia jednotlivcom, akým je nadácia. Aj keby sa tieto normy považovali za chránené právom duševného vlastníctva, tento záujem musí prevažovať nad takými právami, ktoré sú uplatňované prípadne dotknutým normalizačným orgánom, v súlade s právom na prístup k dokumentom zaručeným podľa článku 15 ods. 3 prvého pododseku ZFEÚ, zakotveným v článku 42 Charty základných práv Európskej únie, a vykonaným uvedeným nariadením (pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. marca 2024, Public.Resource.Org a Right to Know/Komisia a i., C‑588/21 P, EU:C:2024:201, body 84 a 85).
40      Keďže normotvorca Únie zavádza povinnosti súvisiace s normami, akými sú normy uvedené v bodoch 33 a 38 tohto rozsudku, a sleduje cieľ chrániť zodpovedajúce záujmy jednotlivcov, ako je ľudské zdravie, prináleží Únii, aby znášala náklady spojené so zavedením prístupu k oficiálnej a autentickej verzii týchto noriem, pričom otázka, či je prístup k ich obsahu zabezpečený logistickými, administratívnymi a technickými prostriedkami Únie alebo členských štátov, je irelevantná.
41      V prejednávanej veci je nesporné, že všetci účastníci konania vo veci samej mali prostredníctvom prístupu k vnútroštátnym normám NEN‑ISO prístup k obsahu oficiálnej a autentickej verzie noriem ISO, na ktoré odkazuje článok 4 ods. 1 smernice 2014/40, a že sa s nimi oboznámili. Mohli sa preto účinne dovolávať týchto noriem ISO pred príslušnými vnútroštátnymi súdmi.
42      Z uvedeného vyplýva, že jednotlivec, ktorý tak ako nadácia mal prístup k obsahu oficiálnej a autentickej verzie uvedených noriem ISO, sa nemôže na účely súdneho konštatovania nedodržiavania úrovní emisií látok z cigariet vyrábaných alebo uvádzaných na trh podnikmi v členských štátoch dovolávať iných metód merania, než sú metódy predpísané týmito normami ISO.
43      Preto treba na prvú otázku odpovedať tak, že článok 4 ods. 1 smernice 2014/40 sa má vykladať v tom zmysle, že jednotlivci, ktorí mali prístup k obsahu oficiálnej a autentickej verzie noriem ISO, na ktoré odkazuje toto ustanovenie, sa nemôžu odvolávať na okolnosť, že tieto normy neboli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie, aby dosiahli, že úrovne emisií dechtu, nikotínu a oxidu uhoľnatého
sa zmerajú inými metódami merania, než sú metódy stanovené uvedenými normami, pričom tieto normy musia byť voľne prístupné na základe všeobecného, účinného, bezplatného a nediskriminačného režimu prístupu.
O druhej až siedmej otázke
44      Vzhľadom na odpoveď poskytnutú na prvú otázku a vzhľadom na skutočnosť, že všetci účastníci konania vo veci samej mali prístup k dotknutým normám ISO, nie je potrebné odpovedať na druhú až siedmu otázku.
O trovách
45      Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred predkladajúcim vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (veľká komora) rozhodol takto:
Článok 4 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/40/EÚ z 3. apríla 2014 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov týkajúcich sa výroby, prezentácie a predaja tabakových a súvisiacich výrobkov a o zrušení smernice 2001/37/ES
sa má vykladať v tom zmysle, že:
jednotlivci, ktorí mali prístup k obsahu oficiálnej a autentickej verzie noriem ISO, na ktoré odkazuje toto ustanovenie, sa nemôžu odvolávať na okolnosť, že tieto normy neboli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie, aby dosiahli, že úrovne emisií dechtu, nikotínu a oxidu uhoľnatého sa zmerajú inými metódami merania, než sú metódy stanovené uvedenými normami, pričom tieto normy musia byť voľne prístupné na základe všeobecného, účinného, bezplatného a nediskriminačného režimu prístupu.
Podpisy
*      Jazyk konania: holandčina.