62024CJ0085
EUROOPA KOHTU OTSUS (esimene koda)
27. veebruar 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Tarbijakaitse – Elamukinnisvaraga seotud tarbijakrediidilepingud – Direktiiv 2014/17/EL – Artikli 13 lõike 1 punkt g – Üldine teave eluasemekrediiditoodete kohta – Kohustus esitada „tüüpiline näide“ – Direktiiv 2005/29/EÜ – Artikkel 7 – Eri liiki krediite pakkuvad pangad – Teabeleht, mis sisaldab näiteid ainult muutuva intressimääraga krediidilepingute kohta
Kohtuasjas C‑85/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Oberster Gerichtshofi (Austria kõrgeim üldkohus) 23. jaanuari 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 2. veebruaril 2024, menetluses
Verein für Konsumenteninformation
versus
BAWAG P.S.K Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG,
EUROOPA KOHUS (esimene koda),
koosseisus: koja president F. Biltgen, Euroopa Kohtu asepresident T. von Danwitz esimese koja kohtuniku ülesannetes ning kohtunikud A. Kumin, I. Ziemele ja S. Gervasoni (ettekandja),
kohtujurist: D. Spielmann,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Verein für Konsumenteninformation, esindaja: Rechtsanwalt S. Langer,
–
BAWAG P.S.K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG, esindajad: Rechtsanwälte M. Kellner ja F. Liebel,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: B.‑R. Killmann ja P. Vanden Heede,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/17/EL elamukinnisvaraga seotud tarbijakrediidilepingute kohta ning millega muudetakse direktiive 2008/48/EÜ ja 2013/36/EL ja määrust (EL) nr 1093/2010 (ELT 2014, L 60, lk 34) artikli 13 lõike 1 punkti g.
2
Taotlus on esitatud Austria tarbijakaitseühingu Verein für Konsumenteninformation (edaspidi „VKI“) ja Austria panga BAWAG P.S.K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG (edaspidi „BAWAG“) vahelises kohtuvaidluses selle üle, et viimase poolt tarbijatele esitatud üldises teabes ei ole esitatud tüüpilisi näiteid fikseeritud intressimääraga krediidilepingu kohta ega krediidilepingu kohta, milles kohaldatakse vaheldumisi fikseeritud intressimäära ja muutuvat intressimäära.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiiv 2014/17
3
Direktiivi 2014/17 põhjendustes 15, 20, 38 ja 53 on märgitud:
„(15)
Käesoleva direktiivi eesmärk on tagada kinnisvarakrediidilepinguid sõlmivatele tarbijatele kõrgetasemeline kaitse. […]
[…]
(20)
Selleks et tagada tarbijatele krediidi valdkonnas sidus raamistik ning vähendada krediidiandjate ja -vahendajate halduskoormust, peaks käesoleva direktiivi struktuur järgima võimalusel [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiivi 2008/48/EÜ, mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 87/102/EMÜ (ELT 2008, L 133, lk 66),] struktuuri, nimelt põhimõtteid, et elamukinnisvaraga seotud krediidilepingu puhul esitatakse reklaamteave tarbijale tüüpilise näite kujul, et üksikasjalik lepingueelne teave esitatakse tarbijale standardinfo teabelehel, et tarbijale antakse enne krediidilepingu sõlmimist piisavalt selgitusi, et krediidi kulukuse aastamäära, v.a notaritasude arvutamiseks tuleb kehtestada ühine alus, ning et krediidiandjad hindavad enne krediidi andmist tarbija krediidivõimelisust. […]
[…]
(38)
Reklaamis keskendutakse tavaliselt ühele või mitmele konkreetsele tootele, samas kui tarbijatel peaks olema võimalus teha otsus kõigi pakutavate krediiditoodete põhjal. Sellega seoses on üldteabel oluline osa tarbija teavitamisel olemasolevatest toodetest ja teenustest ning nende põhitunnustest. Seepärast peaks tarbijatel olema igal ajal juurdepääs pakutavaid krediiditooteid käsitlevale üldteabele. Juhul kui see nõue ei ole kohaldatav mitteseotud krediidivahendajate suhtes, ei tohiks see piirata nende kohustust esitada tarbijatele isikupärastatud lepingueelset teavet.
[…]
(53)
Kuna krediidi kulukuse aastamäära saab reklaamis esitada vaid näitena, siis peaks tegemist olema tüüpilise näitega. Seepärast tuleks näites kasutada asjaomase krediidilepingu tüübile iseloomulikku keskmist krediidi kestust ja kogusummat. Tüüpilise näite kindlaksmääramisel tuleks arvesse võtta teatud tüüpi krediidilepingute ülekaalukust konkreetsel turul. Võib olla soovitatav, et iga krediidiandja lähtuks tüüpilise näite kindlaksmääramisel krediidi summast, mis on tüüpiline selle krediidiandja tootevalikule ja eeldatavale kliendibaasile, kuna need võivad krediidiandjate lõikes märkimisväärselt erineda. Euroopa standardinfo teabelehel [(edaspidi „standardinfo teabeleht“)] krediidi kulukuse aastamäära avaldamisel tuleks võimalusel võtta arvesse tarbija eelistusi ja tema esitatud teavet ning krediidiandja või -vahendaja peaks sõnaselgelt märkima, kas esitatud teave on näitlik või selles on arvestatud tarbija eelistuste ja tema esitatud teabega. Tüüpilised näited ei tohiks aga ühelgi juhul olla vastuolus [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivis 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ebaausate kaubandustavade direktiiv) (ELT 2005, L 149, lk 22),] sätestatud nõuetega. […]“.
4
Direktiivi artikli 13 „Üldine teave“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Liikmesriigid tagavad, et krediidiandjad või asjakohasel juhul seotud krediidivahendajad või nende määratud esindajad teevad krediidilepinguid käsitleva selge ja arusaadava üldise teabe igal ajal kättesaadavaks paberil või muul püsival andmekandjal või elektrooniliselt. Liikmesriigid võivad lisaks sätestada, et üldise teabe teevad kättesaadavaks mitteseotud krediidivahendajad.
Üldine teave hõlmab vähemalt järgmist:
[…]
e)
pakutavad laenuintressi liigid, märkides, kas tegemist on fikseeritud või muutuva intressimäära või mõlemaga, koos fikseeritud ja muutuva intressimäära omaduste lühikirjeldusega, sealhulgas teabega, mida kumbki intressimäär tarbijale tähendab;
[…]
g)
tüüpiline näide, mis kajastab krediidi kogusummat, krediidi kogukulu tarbijale, tarbija makstavat kogusummat ja krediidi kulukuse aastamäära;
[…]“.
5
Direktiivi artikli 14 „Lepingueelne teave“ lõige 1 sätestab:
„Liikmesriigid tagavad, et krediidiandja ja asjakohasel juhul krediidivahendaja või määratud esindaja annab tarbijale isikupärastatud teavet, mida on vaja turul pakutavate krediiditoodete võrdlemiseks, nendega kaasnevate tagajärgede hindamiseks ja krediidilepingu sõlmimise kohta teadliku otsuse tegemiseks:
a)
asjatu viivituseta pärast seda, kui tarbija on andnud vajaliku teabe oma vajaduste, finantsolukorra ja eelistuste kohta vastavalt artiklile 20, ning
b)
aegsasti enne seda, kui krediidileping või pakkumine muutub tarbija jaoks siduvaks.
[…]“.
Direktiiv 2005/29
6
Direktiivi 2005/29 artikli 7 „Krediidi ennetähtaegne tagasimaksmine“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Kaubandustava loetakse eksitavaks, kui see konkreetses olukorras, võttes arvesse kõiki selle iseärasusi ja asjaolusid ning kommunikatsioonivahendiga seotud piiranguid, jätab välja olulise teabe, mida keskmine tarbija antud olukorras vajab teadliku tehinguotsuse tegemiseks ja seega paneb või tõenäoliselt paneb keskmise tarbija tegema tehinguotsust, mida ta muul juhul ei teeks.“
Austria õigus
7
26. novembri 2015. aasta föderaalseaduse hüpoteegiga tagatud krediidilepingute ja kinnisvarakrediidilepingute ning muu tarbijakrediidi kohta (hüpoteegiga tagatud krediite ja kinnisvarakrediite käsitlev seadus) (Bundesgesetz über Hypothekar- und Immobilienkreditverträge und sonstige Kreditierungen zu Gunsten von Verbrauchern (Hypothekar- und Immobilienkreditgesetz); BGBl. I, 135/2015) (põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis) (edaspidi „hüpoteegiga tagatud krediite ja kinnisvarakrediite käsitlev seadus“) artikli 7 punktiga 7 võeti identses sõnastuses üle direktiivi 2014/17 artikli 13 lõike 1 punkt g.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
8
BAWAG on pank, kes pakub oma teenuseid kogu Austria territooriumil. Pank annab tarbijatele elamukinnisvaraga seotud laenude teabelehes üldist teavet tema pakutavate hüpoteek- ja kinnisvarakrediidilepingute kohta.
9
Teabelehe leheküljed 2–4 puudutavad krediite, mis on seotud elamuehitusega ja mis ei ole hüpoteegiga tagatud, ning nende lõpus on „tüüpiline näide“. Selle teabelehe leheküljed 5–7 puudutavad krediite, mis on seotud elamuehitusega ja mis on hüpoteegiga tagatud, ning nende lõpus on samuti tüüpiline näide. Hüpoteegiga tagamata eluasemelaenu tüüpilise näitena on esitatud 35000 euro suurune laen, mille tähtaeg on 180 kuud ja aastane muutuv nominaalintressimäär on 4,58%. Hüpoteegiga tagatud eluasemelaenu tüüpilise näitena on esitatud 200000 euro suurune laen, mille tähtaeg on 240 kuud ja aastane muutuv nominaalintressimäär on 0,5%. Mõlemas näites on täpsustatud tasumisele kuuluva intressi summa, tegelik intressimäär ja krediidi kogukulu.
10
BAWAG pakub oma toodete hulgas lisaks üksnes muutuva intressimääraga krediidilepingutele ainult fikseeritud intressimääraga krediidilepinguid ning krediidilepinguid, millel on muutuva intressimääraga ja fikseeritud intressimääraga ajavahemikud.
11
VKI esitas hagi, milles palus, et BAWAGil keelataks käesoleva kohtuotsuse punktis 8 nimetatud teabelehele märkida üksnes muutuva intressimääraga krediidilepingu näide, ilma et ta sealjuures esitaks ka fikseeritud intressimääraga krediidilepingu ja segatüüpi intressimääraga krediidilepingu näidet, kuivõrd ta pakub enda krediidilepingute jaoks neid kolme liiki intressimäärasid.
12
BAWAG väitis enda kaitseks, et selle teabelehe eesmärk ei ole anda tarbijatele lepingueelset üksikasjalikku teavet, mis oleks kohandatud konkreetsetele olukordadele ja konkreetsetele klientidele. Tema arvates ei saa nõuda, et teabelehes oleks iga mõeldava intressimäära liigi illustreerimiseks esitatud näide.
13
Esimese astme kohus leidis, et samas teabelehes oleks pidanud olema fikseeritud intressimääraga laenu näide, ning rahuldas osaliselt VKI nõuded.
14
Seevastu leidis apellatsioonikohus, et hüpoteegiga tagatud krediite ja kinnisvarakrediite käsitleva seaduse § 7 punkt 7 nõuab teabelehes esitatud teabe toetuseks vaid ühte tüüpilist näidet ning et BAWAG ei olnud seega kohustatud esitama oma teabelehes ka fikseeritud intressimääraga krediidilepingu näidet.
15
VKI esitas apellatsioonikohtu otsuse peale kassatsioonkaebuse Oberster Gerichtshofile (Austria kõrgeim üldkohus), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
16
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et nõue esitada tüüpilised näited iga kolme pakutava krediidilepingu liigi kohta läheb kaugemale sellest, mida peab sisaldama üldine teave, kuid möönab, et direktiivi 2014/17 artikli 13 lõike 1 punkti g ei tule tingimata nii tõlgendada.
17
Neil asjaoludel otsustas Oberster Gerichtshof (kõrgeim üldkohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [direktiivi 2014/17] artikli 13 lõike 1 punkti g tuleb tõlgendada nii, et viidatud sätet ei ole rikutud, kui krediidiandja, kes pakub nii ilma hüpoteegita eluasemekrediite kui ka hüpoteegiga tagatud eluasemekrediite mitmes variandis (a) kogu krediidiperioodiks fikseeritud intressimääraga krediit, b) krediit, mille tähtaja jooksul muutuv intressimäär ja fikseeritud intressimäär vahelduvad, ja c) kogu krediidiperioodi jooksul muutuva intressimääraga krediit), esitab ühe(ainsa) tüüpilise näite ilma hüpoteegita eluasemekrediidi kohta ja ühe(ainsa) tüüpilise näite hüpoteegiga tagatud eluasemekrediidi kohta, või nõuab viidatud säte, et tüüpiline näide tuleb esitada igat liiki intressimäära kohta?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
18
Oma küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2014/17 artikli 13 lõike 1 punkti g tuleb tõlgendada nii, et krediidiandja, kes pakub eluaseme ehitamise rahastamiseks krediidilepinguid – mis on kas hüpoteegiga tagatud või mitte – fikseeritud intressimääraga, muutuva intressimääraga või nii, et fikseeritud intressimääraga ajavahemikud vahelduvad muutuva intressimääraga ajavahemikega, peab esitama tüüpilise näite iga kolme pakutava krediidilepingu liigi kohta.
19
Kõigepealt tuleb tõdeda, et nagu nähtub direktiivi 2014/17 artiklist 1, on selle direktiivi eesmärk kehtestada elamukinnisvaraga seotud tarbijakrediidilepingute ühine raamistik.
20
Selle direktiivi artikli 13 „Üldine teave“ lõikes 1 on loetletud elamukinnisvaraga seotud krediidilepinguid käsitlev üldine teave, mille osas liikmesriigid peavad tagama, et krediidiandjad teevad selle igal ajal tarbijatele kättesaadavaks.
21
Artikli 13 lõike 1 punktis g on ette nähtud, et krediidiandja peab sellise üldise teabena muu hulgas esitama „tüüpilise näite, mis kajastab krediidi kogusummat, krediidi kogukulu tarbijale, tarbija makstavat kogusummat ja krediidi kulukuse aastamäära“.
22
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt tuleb liidu õigusnormi tõlgendamisel arvestada mitte üksnes selle sõnastust, vaid ka konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa õigusnorm on (14. märtsi 2024. aasta kohtuotsus VR Bank Ravensburg-Weingarten, C‑536/22, EU:C:2024:234, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
23
Esimesena annab direktiivi 2014/17 artikli 13 lõike 1 punkti g prantsuskeelne sõnastus, milles on kasutatud umbmäärast artiklit „un“ mõista, et krediidiandjatelt oodatakse üksnes, et nad esitavad tarbijatele üldise teabe raames ühe näite. Lisaks on seal täpsustatud, et see „tüüpiline“ näide ei pea kajastama mitte krediidiandja pakutavaid erinevat liiki krediidilepinguid, vaid „krediidi kogusummat, krediidi kogukulu tarbijale, tarbija makstavat kogusummat ja krediidi kulukuse aastamäära“.
24
Sellest tuleneb, et esitatava tüüpilise näite otstarve ei näi seega olevat näitlikustada krediidiandja pakutavate krediidilepingute mitmekesisust, vaid teha tarbijatele neile üldise teabe andmiseks arusaadavaks erinevate krediidiga seotud mõistete tähendus ja liigendus.
25
Teisena kinnitab niisugust grammatilist tõlgendust direktiivi 2014/17 artikli 13 lõike 1 punkti g kontekst.
26
Esiteks, kuigi selle direktiivi artikli 13 lõike 1 punktis e on nõutud, et „üldine teave“ peab hõlmama „pakutava[i]d laenuintressi lii[ke], märkides, kas tegemist on fikseeritud või muutuva intressimäära või mõlemaga“, ei sisalda artikli 13 lõike 1 punkt g ühtegi viidet sellele, et iga pakutava krediidilepingu liigi kohta tuleb esitada tüüpiline näide. Tuleb aga asuda seisukohale, et kui liidu seadusandja oleks soovinud panna laenuandjatele kohustuse esitada tüüpiline näide iga pakutava intressimäära liigi kohta, oleks ta seda sõnaselgelt märkinud.
27
Teiseks nähtub direktiivi 2014/17 sõnastusest tervikuna, et sellega luuakse tarbijate huvides kahetasandiline kohustuslik teavitamissüsteem.
28
Esimene tasand koosneb selle direktiivi artiklis 13 nimetatud „üldisest teabest“. Põhjenduse 38 kohaselt peaks see teave võimaldama tarbijal teha otsuse asjaoludest täiesti teadlikuna, kuivõrd see teavitab tarbijat „olemasolevatest toodetest ja teenustest ning nende põhitunnustest. Seepärast peaks tarbijatel olema igal ajal juurdepääs pakutavaid krediiditooteid käsitlevale üldteabele“.
29
Teine teavitamise tase, mida tarbijatele peab pakkuma, on direktiivi artiklis 14 nimetatud „lepingueelne teave“. Artikli 14 lõikes 1 on täpsustatud, et „[tarbijal] on vaja [isikupärastatud teavet] turul pakutavate krediiditoodete võrdlemiseks, nendega kaasnevate tagajärgede hindamiseks ja krediidilepingu sõlmimise kohta teadliku otsuse tegemiseks“.
30
Seega, nagu rõhutavad BAWAG ja Euroopa Komisjon oma Euroopa Kohtule esitatud seisukohtades, ei ole „üldise teabe“ eesmärk anda tarbijatele üksikasjalikke selgitusi, mis on kohandatud igat liiki krediidilepingule, mida krediidiandja pakub, ja igale konkreetsele juhtumile, samas kui need selgitused tuleb neile anda „lepingueelse teabena“. Nende eesmärk on üksnes teavitada tarbijat krediidi valimisel järelemõtlemise esialgses etapis. Järelikult ei oleks asjakohane anda direktiivi 2014/17 artikli 13 lõike 1 punktile g tõlgendus, mis nõuab, et see teave oleks ammendav. Selline tõlgendus seaks kahtluse alla ka liidu seadusandja poolse vaheteo üldise teabe ja lepingueelse teabe vahel.
31
Kolmandana, mis puudutab direktiiviga 2014/17 taotletavaid eesmärke, siis tuleb märkida, et selle direktiivi eesmärk on vastavalt selle põhjendusele 15 tagada kinnisvarakrediidilepinguid sõlmivatele tarbijatele kõrgetasemeline kaitse.
32
Sellega seoses on direktiivi 2014/17 põhjenduses 53 eelkõige rõhutatud, et tüüpilised näited ei tohiks olla vastuolus direktiivi 2005/29 nõuetega.
33
Viimati nimetatud direktiiv, mille eesmärk on võidelda tarbijate suhtes ebaausate kauplemisvõtete kasutamise vastu, näeb artikli 7 lõikes 1 ette, et „kaubandustava loetakse eksitavaks, kui see konkreetses olukorras, võttes arvesse kõiki selle iseärasusi ja asjaolusid ning kommunikatsioonivahendiga seotud piiranguid, jätab välja olulise teabe, mida keskmine tarbija antud olukorras vajab teadliku tehinguotsuse tegemiseks ja seega paneb või tõenäoliselt paneb keskmise tarbija tegema tehinguotsust, mida ta muul juhul ei oleks teinud“.
34
Käesoleval juhul näib, et hüpoteegiga tagatud krediidilepingute kohta muutuvat intressimäära kajastava tüüpilise näite esitamine ning hüpoteegiga tagamata lepingute kohta samuti muutuvat intressimäära kajastava tüüpilise näite esitamine ei jäta tarbijat ilma olulisest teabest direktiivi 2005/29 artikli 7 lõike 1 tähenduses.
35
Sellega seoses tuleb märkida, et üldine teave, mida tarbija vajab, et teha fikseeritud intressimääraga krediidi, muutuva intressimääraga krediidi või segaintressimääraga krediidi vahel teadlik valik, ei seisne tüüpilises näites sisalduma pidavas teabes – nimelt krediidi kogusumma, krediidi kogukulu tarbijale, tarbija makstav kogusumma ja krediidi kulukuse aastamäär –, vaid asjaolus, et see teave on esimese krediidiliigi puhul kindel ja kahe teise krediidiliigi puhul ebakindel.
36
Fikseeritud ja/või muutuva intressimääraga krediidilepingute põhitunnused peavad sisalduma üldises teabes vastavalt artikli 13 lõike 1 punktile e, mitte artikli 13 lõike 1 punkti g kohaselt tüüpilises näites.
37
Tüüpilise näite eesmärk on nimelt tagada tarbijakaitse kõrge tase koostoimes ühelt poolt muu üldise teabega, mis on loetletud direktiivi 2014/17 artikli 13 lõikes 1, ja teiselt poolt lepingueelse teabega, mis on kohandatud iga tarbija isiklikule olukorrale eraldi.
38
Neil asjaoludel ei jäta asjaolu, et krediidiandja, kes pakub fikseeritud intressimääraga, muutuva intressimääraga ja segaintressimääraga krediidilepinguid, esitab oma üldteabes vaid tüüpilise näite hüpoteegiga tagatud muutuva intressimääraga krediidilepingust ja tüüpilise näite muutuva intressimääraga krediidilepingust, mis ei ole hüpoteegiga tagatud, tarbijat ilma olulisest teabest ning seda ei saa seega pidada märgiks krediidiandja eksitavast kauplemisvõttest direktiivi 2005/29 artikli 7 lõike 1 tähenduses. Järelikult on üheainsa tüüpilise näite esitamine üldises teabes kooskõlas direktiivi 2014/17 eesmärgiga.
39
Viimaseks tuleb rõhutada, et direktiivi 2014/17 artikli 13 lõike 1 punktis g toodud näide peab olema „tüüpiline“, nagu on tõdetud käesoleva kohtuotsuse punktis 23.
40
Sellega seoses on direktiivi 2014/17 põhjenduses 53 märgitud, et „[t]üüpilise näite kindlaksmääramisel tuleks arvesse võtta teatud tüüpi krediidilepingute ülekaalukust konkreetsel turul. Võib olla soovitatav, et iga krediidiandja lähtuks tüüpilise näite kindlaksmääramisel krediidi summast, mis on tüüpiline selle krediidiandja tootevalikule ja eeldatavale kliendibaasile, kuna need võivad krediidiandjate lõikes märkimisväärselt erineda“.
41
Nii nähtub selle direktiivi põhjendusest 53, et esitatava näite tüüpilisuse hindamisel võib arvesse võtta näiteks kavandatava krediidilepingu liigi jaoks antud krediidi keskmist kestust ja keskmist kogusummat ning teatavat liiki krediidilepingute sagedust konkreetsel turul. Mis puudutab standardinfo teabelehel avaldatud krediidi kulukuse aastamäära, siis tuleks võimaluse korral võtta arvesse tarbija eelistusi ja tema esitatud teavet ning krediidiandja või -vahendaja peaks sõnaselgelt märkima, kas esitatud teave on näitlik või kas selles on arvestatud tarbija eelistuste ja tema esitatud teabega. Igal juhul, nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 32, ei tohiks tüüpilised näited olla vastuolus direktiivi 2005/29 nõuetega.
42
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on eelkõige neid juhiseid arvestades hinnata, kas näide, mille BAWAG oma üldteabes direktiivi 2014/17 artikli 13 lõike 1 punkti g kohaselt esitas, on tüüpiline.
43
Eelnevalt esitatut arvesse võttes tuleb eelotsuse küsimusele vastata, et direktiivi 2014/17 artikli 13 lõike 1 punkti g tuleb tõlgendada nii, et krediidiandja, kes pakub eluaseme ehitamise rahastamiseks krediidilepinguid – mis on kas hüpoteegiga tagatud või mitte – fikseeritud intressimääraga, muutuva intressimääraga või nii, et fikseeritud intressimääraga ajavahemikud vahelduvad muutuva intressimääraga ajavahemikega, peab esitama üldises teabes ainult ühe näite tema pakutava krediidi kohta, tingimusel et see näide on tüüpiline.
Kohtukulud
44
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/17/EL elamukinnisvaraga seotud tarbijakrediidilepingute kohta ning millega muudetakse direktiive 2008/48/EÜ ja 2013/36/EL ja määrust (EL) nr 1093/2010 artikli 13 lõike 1 punkti g
tuleb tõlgendada nii, et
krediidiandja, kes pakub eluaseme ehitamise rahastamiseks krediidilepinguid – mis on kas hüpoteegiga tagatud või mitte – fikseeritud intressimääraga, muutuva intressimääraga või nii, et fikseeritud intressimääraga ajavahemikud vahelduvad muutuva intressimääraga ajavahemikega, peab esitama üldises teabes ainult ühe näite tema pakutava krediidi kohta, tingimusel et see näide on tüüpiline.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.