62021CC0770
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JEAN RICHARD DE LA TOUR
esitatud 20. aprillil 2023 (
1
)
Kohtuasi C‑770/21
„OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb“ GmbH
versus
Direktor na Teritorialna direktsia „Mitnitsa Plovdiv“ pri Agentsia „Mitnitsi“
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Administrativen sad Sofia-grad (Sofia linna halduskohus, Bulgaaria))
Eelotsusetaotlus – Liidu tolliseadustik – Selliste puu- ja köögiviljade tolliväärtuse määramine, mille suhtes kohaldatakse piiril kehtivat hinda – Deklareeritud tehinguväärtus, mis ületab märkimisväärselt kindla määrana arvutatud impordiväärtust – Toodete realiseerimine tingimustel, mis kinnitavad tehinguväärtuse õigsust – Kahjumiga müük – Tollivõla kindlaksmääramise otsuse kohtulik kontroll – Impordiga seotud müügilepingu puudumine – Mõiste „isikud, kes on juriidiliselt tunnustatud äripartnerid“
I. Sissejuhatus
1.
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimusi, kuidas tõlgendada:
–
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik, (
2
) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. detsembri 2016. aasta määrusega (EL) 2016/2339 (
3
) muudetud redaktsioonis, artikleid 22, 44, 70 ja 74;
–
komisjoni 24. novembri 2015. aasta rakendusmääruse (EL) 2015/2447, millega nähakse ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 952/2013 (millega kehtestatakse liidu tolliseadustik) teatavate sätete üksikasjalikud rakenduseeskirjad, (
4
) komisjoni 18. aprilli 2018. aasta rakendusmäärusega (EL) 2018/604 (
5
) muudetud redaktsioonis, artikleid 127 ja 142 ning
–
komisjoni 13. märtsi 2017. aasta delegeeritud määruse (EL) 2017/891, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1308/2013 puu‑ ja köögivilja ning töödeldud puu- ja köögivilja sektorite osas ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013 neis sektorites kohaldatavate karistuste osas ja muudetakse komisjoni rakendusmäärust (EL) nr 543/2011, (
6
) komisjoni 7. juuni 2018. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2018/1145 (
7
) muudetud redaktsioonis, artiklit 75.
2.
Taotlus on esitatud äriühingu OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb GmbH (edaspidi „OGL-Food“) ja Direktor na Teritorialna Direktsia „Mitnitsa Plovdiv“ pri Agentsia „Mitnitsi“ (Bulgaaria kesktolliameti Plovdivi piirkondliku tollibüroo direktor, edaspidi „tollibüroo direktor“) vahelises kohtuvaidluses Türgist pärit värskete kabatšokkide impordil deklareeritud tehinguväärtuse üle.
3.
Käesolev kohtuasi annab Euroopa Kohtule võimaluse täpsustada, millistel tingimustel saab tolliasutuse otsuse, millega keeldutakse tehinguväärtuse aktsepteerimisest, kohtus vaidlustada, ja eelkõige, kas selle otsuse kohtus vaidlustamise staadiumis võib vaidlustatud otsuse põhjendusi muuta.
4.
Käesolevas ettepanekus, mis Euroopa Kohtu palvel piirdub esimese ja teise eelotsuse küsimuse analüüsimisega, teen ettepaneku vastata, et esiteks ei saa tolliasutuse otsuse põhjendusi vaidlustamise kohtumenetluse staadiumis muuta ning teiseks, teise võimalusena, hinnatakse juriidiliselt tunnustatud äripartneri staatust riigisisese õiguse alusel, mistõttu on eelotsusetaotluse esitanud kohtu välja pakutud hindamiskriteeriumid asjakohased üksnes siis, kui need võimaldavad riigisisese õiguse kohaselt tuvastada, et tegemist on juriidiliselt tunnustatud äripartneriga.
II. Õiguslik raamistik
A.
Tollialased õigusaktid
1. Liidu tolliseadustik
5.
Liidu tolliseadustiku artikli 1 lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Käesoleva määrusega kehtestatakse liidu tolliseadustik […], milles sätestatakse [Euroopa L]iidu tolliterritooriumile toodava või sealt väljaviidava kauba suhtes kohaldatavad üldeeskirjad ja protseduurid.
Ilma et see piiraks rahvusvahelist õigust ja konventsioone ning teistes valdkondades kohaldatavaid liidu õigusakte, kohaldatakse tolliseadustikku ühetaoliselt kogu liidu tolliterritooriumil.“
6.
Liidu tolliseadustiku artikli 5 punktides 1 ja 3 on sätestatud:
„Käesolevas tolliseadustikus kasutatakse järgmisi mõisteid:
1)
„toll“ – liikmesriikide tolliasutused, kes vastutavad tollialaste õigusaktide kohaldamise eest, ning muud asutused, kes on siseriikliku õiguse alusel volitatud kohaldama teatavaid tollialaseid õigusakte;
[…]
3)
„tollikontroll“ – tolliasutuste eritoimingud, mille eesmärk on tagada kooskõla tollialaste õigusaktide ja muude õigusaktidega, mis käsitlevad liidu tolliterritooriumi ja sellest territooriumist väljaspool asuvate riikide või territooriumide vahel liikuva kauba sisenemist, väljumist, transiiti, liikumist, ladustamist ja lõppkasutust ning liiduvälise kauba ja lõppkasutusprotseduurile suunatud kauba liidu tolliterritooriumil liikumist ja olemasolu“.
7.
Tolliseadustiku artikli 22 „Taotluse alusel tehtavad otsused“ lõigetes 6 ja 7 on sätestatud:
„6.   Enne sellise otsuse tegemist, mis võib kahjustada taotlejat, peab toll esitama oma otsuse aluseks olevad põhjendused taotlejale, kellele antakse võimalus väljendada oma seisukoht ettenähtud ajavahemiku jooksul alates kuupäevast, mil ta need põhjendused kätte saab või mil see loetakse kättesaaduks. Pärast kõnealuse ajavahemiku lõppemist tehakse otsus taotlejale asjakohases vormis teatavaks.
[…].
7.   Taotlejat kahjustavas otsuses esitatakse selle aluseks olevad põhjendused ja viidatakse artiklis 44 sätestatud kaebuse esitamise õigusele.“
8.
Tolliseadustiku artiklis 29 „Eelneva taotluseta tehtavad otsused“ on sätestatud:
„Artikli 22 lõigete 4, 5, 6 ja 7 […] sätteid kohaldatakse ka nende otsuste suhtes, mis toll on teinud ilma asjaomase isiku eelneva taotluseta, välja arvatud juhul, kui toll tegutseb kohtuorganina.“
9.
Tolliseadustiku artiklis 44 „Kaebuse esitamise õigus“ on ette nähtud:
„1.   Igal isikul on õigus esitada kaebusi kõigi tolli otsuste suhtes, mis on seotud tollialaste õigusaktide kohaldamisega ning puudutavad kõnealust isikut otseselt ja isiklikult.
[…]
2.   Kaebuse esitamise õigust võib kasutada vähemalt kahes järgus:
a)
esitada kaebus algul tollile või kohtule või muule liikmesriigi poolt selleks määratud asutusele;
b)
seejärel kõrgemalseisvale sõltumatule asutusele, milleks vastavalt liikmesriikides kehtivatele õigusaktidele võib olla kohus või samaväärne eriorgan.
[…]
4.   Liikmesriigid tagavad, et kaebuste menetlemine võimaldab tolli otsuste kiiret kinnitamist või parandamist.“
10.
Tolliseadustiku artikkel 70 „Tehinguväärtusel põhinev tolliväärtuse määramise meetod“ on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Kauba esmaseks tolliväärtuseks on tehinguväärtus, milleks on liidu tolliterritooriumile eksportimiseks müüdud kauba eest tegelikult makstud või makstav hind, mida on vajaduse korral korrigeeritud.
2.   Tegelikult makstud või makstav hind on kogu summa, mille ostja on maksnud või maksab imporditud kauba eest müüjale või kolmandale isikule müüja kasuks ning mis hõlmab kõiki imporditud kauba müügi tingimusena tehtud või tehtavaid makseid.
3.   Tehinguväärtust kohaldatakse eeldusel, et on täidetud kõik järgmised tingimused:
[…]
d)
ostja ja müüja ei ole teineteisega seotud või nendevaheline suhe ei mõjutanud hinda.“
11.
Tolliseadustiku artikli 74 „Tolliväärtuse määramise teisesed meetodid“ lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
„1.   Kui kauba tolliväärtust ei ole võimalik määrata artikli 70 alusel, siis kohaldatakse selle määramiseks lõike 2 punkte a–d nende järjekorras, kuni esimese punktini, mille alusel saab kauba tolliväärtust määrata.
[…]
2.   Lõikele 1 vastav tolliväärtus on:
[…]
c)
väärtus, mis põhineb ühikuhinnal, millega imporditud kaupa või identset või sarnast imporditud kaupa on müüdud liidu tolliterritooriumi piires kõige suuremas üldkoguses isikule, kes ei ole müüjaga seotud[…]
[…]“.
2. Liidu tolliseadustiku rakendusmäärus
12.
Liidu tolliseadustiku rakendusmääruse II jaotises, mis käsitleb „[tegureid], mille alusel kohaldatakse impordi- ja eksporditollimaksu ja muid kaubavahetuse suhtes ette nähtud meetmeid“, sisalduva 3. peatüki „Kauba tolliväärtus“ artikkel 127 on sõnastatud järgmiselt:
„([liidu] tolliseadustiku artikli 70 lõike 3 punkt d)
1.   Käesoleva peatüki kohaldamisel käsitatakse kaht isikut üksteisega seotuna, kui on täidetud üks järgmistest tingimustest:
[…]
b)
nad on juriidiliselt tunnustatud äripartnerid;
[…]
e)
üks nendest kontrollib otseselt või kaudselt teist;
f)
kolmas isik kontrollib otseselt või kaudselt mõlemaid;
g)
nad koos kontrollivad otseselt või kaudselt kolmandat isikut;
[…]“.
13.
Rakendusmääruse artiklis 134 „Seotud isikute vahelised tehingud“ on sätestatud:
„([liidu] tolliseadustiku artikli 70 lõike 3 punkt d)
1.   Kui ostja ja müüja on seotud ja selleks, et teha kindlaks, kas selline seotus ei ole mõjutanud hinda, kontrollitakse vajaduse korral müügi asjaolusid ja deklarandile antakse võimalus esitada täiendavat üksikasjalikku teavet, mis võib osutuda vajalikuks nende asjaolude selgitamiseks.
2.   Kaupa hinnatakse siiski vastavalt [liidu] tolliseadustiku artikli 70 lõikele 1, kui deklarant tõendab, et deklareeritud tehinguväärtus on väga lähedane ühele järgmistest võrdlusväärtustest, mis on määratud samal ajal või ligikaudu samal ajal:
[…]
b)
identsete või sarnaste kaupade tolliväärtus, mis on määratud tolliseadustiku artikli 74 lõike 2 punkti c kohaselt;
[…]“.
14.
Kõnealuse rakendusmääruse artiklis 142 „Tuletatud väärtuse meetod“ on sätestatud:
„([liidu] tolliseadustiku artikli 74 lõike 2 punkt c)
1.   Ühiku hind, mida kasutatakse tolliväärtuse määramisel [liidu] tolliseadustiku artikli 74 lõike 2 punkti c kohaselt, on hind, millega imporditud kaupa või sellega identset või sarnast imporditud kaupa on liidus müüdud impordiaegses seisundis ja samal ajal või ligikaudu samal ajal, kui see kaup, mille väärtust määratakse, imporditi.
[…]
4.   [Liidu t]olliseadustiku artikli 74 lõike 2 punkti c kohaselt tolliväärtuse määramisel ei võeta arvesse järgmisi müüke:
[…]
b)
müük seotud isikutele;
[…]
5.   Tolliväärtuse määramisel arvatakse lõigete 1–4 kohaselt määratud ühikuhinnast maha:
[…]
c)
imporditolli- ja muud maksud, mida tuleb liidu tolliterritooriumil maksta seoses kauba impordi või müügiga.
[…]“.
B.
Õigusnormid, mida kohaldatakse selliste puu- ja köögiviljade impordile, millele kohaldatakse piiril kehtivat hinda
1. Määrus (EL) nr 1308/2013
15.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007, (
8
) mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2017. aasta määrusega (EL) 2017/2393, (
9
) põhjendus 147 on sõnastatud järgmiselt:
„Piiril kehtiva hinna süsteem tuleks säilitada teatavate toodete puhul. Selleks et tagada kõnealuse süsteemi tõhusus, peaks [Euroopa K]omisjonil olema õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, milles käsitletakse kaubasaadetise deklareeritud hinna õigsuse kontrollimist kindla impordiväärtuse alusel ja nähakse ette tingimused, mille puhul nõutakse tagatise esitamist.“
16.
Määruse nr 1308/2013 artiklis 181 „Piiril kehtiva hinna süsteem puu- ja köögivilja-, töödeldud puu- ja köögivilja ning veinisektori teatavate toodete puhul“ on sätestatud:
„1.   Puu- ja köögivilja-, töödeldud puu- ja köögiviljasektori toodete ning viinamarjamahla ja virrete suhtes ühise tollitariifistiku tollimaksumäära kohaldamisel on kaubasaadetise hind piiril võrdne selle saadetise tolliväärtusega, mis on arvutatud vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92[ (
10
)] ja komisjoni määrusele (EMÜ) nr 2454/93[ (
11
)].
2.   Selleks et tagada süsteemi tõhusus, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 227 vastu delegeeritud õigusakte, et näha ette kaubasaadetise piiril deklareeritud hinna õigsuse kontrollimine kindla impordiväärtuse alusel ja et näha ette tingimused, mille puhul nõutakse tagatise esitamist.
3.   Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse eeskirjad lõikes 2 osutatud kindla impordiväärtuse arvutamiseks. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 229 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.“
2. Delegeeritud määrus 2017/891
17.
Delegeeritud määruse III jaotis „Kaubandus kolmandate riikidega – piiril kehtiva hinna süsteem“ hõlmab artikleid 73–75.
18.
Delegeeritud määruse artikli 74 „Imporditud toodete hindadest ja kogustest teatamine“ lõikes 1 on sätestatud:
„Iga VII lisa A osas sätestatud toote ja ajavahemiku kohta ning iga turupäeva ja päritolu kohta teatavad liikmesriigid komisjonile järgmise tööpäeva kella 12.00‑ks (Brüsseli aja järgi):
a)
kolmandatest riikidest imporditud ja liikmesriigi imporditurgudel müüdud toodete keskmised tüüpilised hinnad ning
b)
punktis a osutatud hindadele vastavad üldkogused.
Esimese lõigu punkti a kohaldamisel teatavad liikmesriigid komisjonile nende meelest tüüpilised imporditurud, mis peavad hõlmama Londoni, Milano, Perpignani ja Rungis’ turge.
Kui esimese lõigu punktis b osutatud üldkogused kaaluvad vähem kui kümme tonni, ei pea vastavaid hindu komisjonile teatama.“
19.
Kõnealuse delegeeritud määruse artikli 75 „Piiril kehtiva hinna alus“ kohaselt:
„1.   Määruse [nr 1308/2013] artikli 181 lõike 1 kohaldamisel loetakse kõnealuses artiklis osutatud puu- ja köögiviljatoodeteks ning töödeldud puu- ja köögiviljasektori toodeteks käesoleva määruse VII lisas loetletud tooteid.
2.   Kui VII lisa A osas loetletud toodete tolliväärtus on määratud [liidu tolliseadustiku] artiklis 70 sätestatud tehinguväärtuse kohaselt ja kui kõnealune tolliväärtus ületab rohkem kui 8% võrra komisjoni poolt kindla määrana arvutatud kindlat impordiväärtust, mida kohaldatakse kõnealuse toote vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni koostamise ajal, esitab importija [liidu tolliseadustiku rakendusmääruse] artiklis 148 osutatud tagatise. Sel eesmärgil võrdub imporditollimaksu summa, mida VII lisa A osas loetletud toodete eest võidakse sisse nõuda, tollimaksu summaga, mida oleks tulnud maksta, kui kõnealust toodet oleks liigitatud asjaomase kindla impordiväärtuse põhjal.
[…]
3.   Kui VII lisa A osas loetletud toodete tolliväärtus arvutatakse [liidu tolliseadustiku] artikli 74 lõike 2 punkti c kohaselt, arvestatakse tollimaks rakendusmääruse (EL) 2017/892[ (
12
)] artikli 38 lõike 1 kohaselt maha. Sel juhul esitab importija tagatise, mis võrdub tollimaksu summaga, mida ta oleks maksnud juhul, kui tooted oleks liigitatud kohaldatava kindla impordiväärtuse põhjal.
4.   Edasimüügiks imporditud toodete tolliväärtus määratakse otse [liidu tolliseadustiku] artikli 74 lõike 2 punkti c kohaselt ning sel juhul kohaldatakse kehtivatel perioodidel rakendusmääruse [2017/892] artikli 38 kohaselt arvutatud kindlat impordiväärtust.
5.   Importijal on alates kõnealuste toodete müügist aega üks kuu, kuid mitte rohkem kui neli kuud alates vabasse ringlusesse lubamise deklaratsiooni vastuvõtmiskuupäevast, et tõendada, et partii on müüdud tingimustel, mis kinnitavad [liidu tolliseadustiku] artiklis 70 osutatud hindade korrektsust, või määrata kindlaks kõnealuse [tolliseadustiku] artikli 74 lõike 2 punktis c osutatud tolliväärtus.
Kui ühest kõnealusest tähtajast kinni ei peeta, võetakse esitatud tagatis ära, ilma et see piiraks lõike 6 kohaldamist.
Esitatud tagatis tagastatakse ulatuses, mille kohta esitatakse tolli rahuldavad tõendid realiseerimistingimuste täitmise kohta. Vastasel korral jäetakse tagatis imporditollimaksude katteks.
Selle tõendamiseks, et partii on müüdud esimeses lõigus sätestatud tingimustel, teeb importija lisaks arvele kättesaadavaks kõik asjakohaste tollikontrollide tarbeks vajalikud asjaomase partii iga toote müügi ja realiseerimisega seotud dokumendid, sealhulgas dokumendid, mis käsitlevad partii vedu, kindlustust, käitlemist ja ladustamist.
[…]
6.   Liikmesriigi pädev asutus võib importija nõuetekohaselt põhjendatud taotluse korral pikendada lõike 5 esimeses lõigus osutatud neljakuulist tähtaega kuni kolme kuu võrra.
[…]“.
20.
Delegeeritud määruse 2017/891 VII lisa A osa sisaldab järgmist kannet:
CN-kood
Kirjeldus
Kohaldamisaeg
0709 90 70
Kabatšokid
1. jaanuar – 31. detsember
3. Rakendusmäärus 2017/892
21.
Rakendusmääruse 2017/892 artikli 38 „Kindlad impordiväärtused“ lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
„1.   Kõigi delegeeritud määruse [2017/891] VII lisa A osas sätestatud toodete ja kohaldamisperioodide kohta kehtestab komisjon iga turustuspäeva ja päritolu jaoks kindla impordiväärtuse, mis võrdub kõnealuse määruse artiklis 74 osutatud tüüpiliste hindade kaalutud keskmisega, millest on maha arvatud standardsumma viis eurot 100 kg kohta ja väärtuselised tollimaksud.
2.   Kui delegeeritud määruse [2017/891] VII lisa A osas sätestatud toodete ja kohaldamisperioodide jaoks on vastavalt kõnealuse määruse artiklitele 74 ja 75 ning käesolevale artiklile kehtestatud kindel impordiväärtus, ei kohaldata [liidu tolliseadustiku rakendusmääruse] artiklis 142 osutatud ühikuhinda. See asendatakse lõikes 1 osutatud kindla impordiväärtusega.“
4. Määrus (EMÜ) nr 2658/87
22.
Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, (
13
) mida on muudetud komisjoni 11. oktoobri 2018. aasta rakendusmäärusega (EL) 2018/1602, (
14
) I lisa kolmanda osa I jaotise 2. lisa „Tooted, mille suhtes kohaldatakse sisenemishinda“ sisaldab järgmist kannet:
CN-kood
Kauba kirjeldus
Kokkuleppeline tollimaksumäär (%)
0709 93 10
kabatšokid:
[…]
[…]
[…]
1. aprill – 31. mai:
sisenemishinnaga 100 kg netomassi kohta:
vähemalt 69,2 €
12,8
vähemalt 67,8 €, kuid alla 69,2 €
12,8 + 1,4 €/100 kg/net
vähemalt 66,4 €, kuid alla 67,8 €
12,8 + 2,8 €/100 kg/net
vähemalt 65 €, kuid alla 66,4 €
12,8 + 4,2 €/100 kg/net
vähemalt 63,7 €, kuid alla 65 €
12,8 + 5,5 €/100 kg/net
alla 63,7 €
12,8 + 15,2 €/100 kg/net
[…]
[…]
[…]
III. Põhikohtuasja faktilised asjaolud ja eelotsuse küsimused
23.
OGL-Food esitas 23. aprillil 2019 importijana Mitnichesko byuro Svilengradile (Svilengradi tollibüroo, Bulgaaria) tollideklaratsiooni, millega deklareeris lõpptarbijale vabasse ringlusse lubamiseks kaupade nomenklatuuri alamrubriiki 07099310 kuuluvat Türgist imporditud värsket kabatšokki netokaaluga 4800 kg (edaspidi „vaidlusalune partii“), mille deklareeritud tolliväärtus 100 kg kohta oli ümberarvutatuna 90,81 eurot. Eksportija oli Antalyas (Türgi) asuv äriühing.
24.
Komisjon oli 23. aprilliks 2019 kehtestanud kõikidest lähtekohtadest pärit kabatšokkide kindlaks impordiväärtuseks 53,80 eurot 100 kg kohta. Kuna vaidlusaluse partii deklareeritud tehinguväärtus ületas seda kindlat impordiväärtust rohkem kui 8%, andis OGL-Food kooskõlas delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõikega 2 tagatise summas 982,17 Bulgaaria leevi (BGN) (ligikaudu 502 eurot).
25.
Pärast seda, kui tolliasutus oli määranud vaidlusaluse partii lõplikuks makstud hinnaks 109,6 eurot 100 kg kohta, võttes arvesse OGL‑Foodi mitmesuguseid kulusid, teavitas ta 24. aprilli 2019. aasta kirjaga OGL‑Foodi, et viimane peab vastavalt delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõikele 5 tõendama, et vaidlusalune partii müüdi turul tingimustel, mis kinnitavad deklareeritud tolliväärtuse korrektsust.
26.
OGL-Food esitas 23. mail 2019 tolliasutusele teatava hulga dokumente, mis olid seotud eelkõige vaidlusaluse partii ostu ja müügiga, ning palus esitatud tõendite alusel tagastada antud tagatise.
27.
Müügihinna kujundamise arvutuste kohaselt müüs OGL‑Food vaidlusaluse partii hinnaga 106 eurot 100 kg kohta. Kuna see hind oli madalam soetushinnast 109,6 eurot 100 kg kohta, mis OGL‑Food oli maksnud vaidlusaluse partii ostmiseks, otsustas tolliasutus, et OGL‑Food ei ole tõendanud partii realiseerimist tingimustel, mis kinnitavad deklareeritud tehinguväärtuse õigsust. Seetõttu peab tagatis jääma imporditollimaksude katteks vastavalt delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõike 5 kolmandale lõigule.
28.
Liidu tolliseadustiku artikli 22 lõike 6 kohaselt teavitati OGL‑Foodi põhjendustest, millele tollibüroo direktor kavatses oma otsuses tugineda, ning tal paluti avaldada oma seisukoht 30 päeva jooksul.
29.
OGL‑Food väitis oma seisukohtades esiteks, et delegeeritud määruse 2017/891 artiklis 75 ei ole kehtestatud tolliväärtusena deklareeritud tehinguväärtuse korrektsuse tõendamiseks kauba kasumliku edasimüügi nõuet. Teiseks rõhutas ta, et müük leidis aset rahvusvahelise kaubandusketiga Lidl sõlmitud pikaajalise ärisuhte raames ning et pikema perioodi vaatlemine oleks võimaldanud tuvastada kasumi teenimise. Lõpuks märkis OGL‑Food, et hind, millega ta vaidlusaluse partii müüs, ületas märkimisväärselt komisjoni poolt 2019. aasta 23. aprilliks sama kauba suhtes kindla määrana arvutatud impordiväärtust.
30.
Tollibüroo direktor otsustas 30. oktoobri 2020. aasta otsusega (
15
) eelkõige jätta tagatise tagastamata, et katta 982,17 leevi suurune imporditollimaks. Kõnealust otsust põhjendati esiteks asjaoluga, et OGL‑Food ei esitanud andmeid, mis oleksid võinud selgitada märkimisväärset erinevust deklareeritud tehinguväärtuse 90,81 eurot 100 kg kohta ja kindla impordiväärtuse 53,80 eurot 100 kg kohta vahel, näiteks andmeid selle kohta, et vaidlusalune partii, mille kohta kasutatakse lihtsalt väljendit „kõrgeima kvaliteediga“, oli eriti kvaliteetne või mahepõllumajandusliku päritoluga. Teiseks võttis tollibüroo direktor arvesse vaidlusaluse partii müügist saadud kahjumit, leides, et OGL‑Food ei tõendanud kõnealuse partii müüki tingimustel, mis kinnitaksid deklareeritud tehinguväärtuse korrektsust delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõike 5 tähenduses.
31.
OGL‑Food väidab Administrativen sad Sofia-gradile (Sofia linna halduskohus, Bulgaaria) 30. oktoobri 2020. aasta otsuse peale esitatud tühistamiskaebuses, et tolliasutusele esitatud tõendid, mida ei ole vaidlustatud, tõendavad, et deklareeritud tehinguväärtus vastab liidu tolliseadustiku artiklis 70 sätestatud tingimustele. Sellega seoses täpsustab OGL‑Food ühelt poolt, et võrreldavate toodete müügist konkreetsele kliendile tulenev kasum tuleb arvutada kuupõhiselt, mitte iga tehingu puhul eraldi. Teiselt poolt väidab ta, et vaidlusaluse partii müügihind liidu turul, mis on arvutatud liidu tolliseadustiku artikli 74 lõike 2 punkti c kohaselt, kinnitab deklareeritud tehinguväärtuse korrektsust. OGL‑Food lisab veel, et tema ja Lidl ei ole tunnustatud äripartnerid liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 127 lõike 1 punkti b tähenduses.
32.
Tollibüroo direktor rõhutab omalt poolt esiteks, et OGL‑Food ei ole esitanud tõendeid, mis põhjendaksid deklareeritud tehinguväärtuse kõrget taset võrreldes kindla impordiväärtusega, näiteks tõendeid asjaomaste toodete eriti kõrge kvaliteedi või mahepõllundusliku päritolu kohta. Teiseks ei ole asjaolu, et OGL‑Food müüs vaidlusaluse partii kahjumiga, kooskõlas turuloogikaga, mis nõuab, et OGL‑Food taotleks ärikasumit. Kolmandaks kohaldatakse liidu tolliseadustikku, ilma et see piiraks delegeeritud määruse 2017/891 kohaldamist. Nimetatud määrus välistab võimaluse võtta arvesse muid imporditehinguid, et hinnata vaidlusaluse partii importimiseks deklareeritud tehinguväärtuse õigsust. Ning neljandaks ei ole tolliväärtuse määramise teisene meetod, mis on ette nähtud liidu tolliseadustiku artikli 74 lõike 2 punktis c, käesoleval juhul kohaldatav.
33.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus näib arvavat, et 30. oktoobri 2020. aasta otsuses sisalduv analüüs OGL‑Foodi kahjuks ei ole kooskõlas liikmesriigi kohtute praktikaga, mis käsitleb delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõike 5 tõlgendamist. Siiski leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus ka, et OGL‑Foodi esitatud argumendid ei ole põhjendatud. Eelkõige tuleb nimetatud kohtu arvates kontrollida, kas OGL‑Foodil on eksportijaga ja Lidliga, kes on tema klient liidus, sellised suhted, mis võimaldavad neid kvalifitseerida seotud isikuteks liidu tolliseadustiku artikli 70 lõike 3 punkti d ja artikli 74 lõike 2 punkti c tähenduses.
34.
Esiteks tuleb hinnata, kas müügilepingu või muu poolte vahelise õigussuhte puudumisel on põhikohtuasjas kõne all olevad pikaajalised, perioodilised ja korduvad tarnesuhted, nagu need kajastuvad arvetel ja nendega seotud raamatupidamiskannetes, piisavad, et määratleda eksportija ja OGL‑Food isikuteks, kes on „juriidiliselt tunnustatud äripartnerid“ liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 127 lõike 1 punkti b tähenduses, ja seega seotud isikuteks liidu tolliseadustiku artikli 70 lõike 3 punkti d tähenduses, mis tähendab, et tuleb kontrollida, kas see seos mõjutas partii deklareeritud tehinguväärtust.
35.
Teiseks väitis OGL‑Food eelotsusetaotluse esitanud kohtus, et tolliasutus oleks pidanud deklareeritud tehinguväärtust aktsepteerima põhjusel, et see on lähedane identse või sarnase kauba tolliväärtusele, mis on kindlaks määratud liidu tolliseadustiku artikli 74 lõike 2 punkti c kohaselt ja mille kohtuekspert on tema taotlusel välja arvutanud. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et selle, liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 134 lõike 2 punktil b põhineva argumendi asjakohasuse hindamiseks tuleb hinnata, kas OGL‑Food ja tema ostja esimesel kaubandustasemel – Lidl – on seotud isikud liidu tolliseadustiku artikli 74 lõike 2 punkti c ja liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 142 lõike 4 punkti b tähenduses, milles on ette nähtud selle kohaldamise kord. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab sellega seoses, et mõistel „seotud isikud“ on sama tähendus nii liidu tolliseadustiku artikli 70 lõike 3 punktis d ja artikli 74 lõike 2 punktis c kui ka liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 127 lõikes 1 ja artikli 142 lõike 4 punktis b.
36.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb siiski, kas importija võib liidu tolliseadustiku artikli 74 lõike 2 punktis c ette nähtud tuletatud väärtuse meetodile (
16
) tugineda esimest korda kaebuses tollivõla kindlaksmääramise otsuse peale, st pärast nende tähtaegade möödumist, mille eiramise korral on delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõigetes 5 ja 6 ette nähtud tagatise äravõtmine. Eitava vastuse korral kahtleb eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas importija kaitseõigusi on järgitud ja kas ta saab tuvastada, et importija on eksportija või oma liidus asuva kliendiga seotud isik viimati nimetatud sätete tähenduses, kui tollivõla kindlaksmääramise otsuses ei ole tehinguväärtust sel põhjusel tagasi lükatud.
37.
Samuti soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et importija peab esitama ostulepingu või muu samaväärse dokumendi, kas tolliasutus võib võtta arvesse asjaolu, et vaidlusalune partii müüdi liidu turul kahjumiga, ja kas selle kahjumliku müügiga seotud asjaolud on kõnealuse sätte kohaldamisel asjakohased.
38.
Lõpuks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et tolliasutus võib määrata tolliväärtuse kindlaks kindla määrana arvutatud impordiväärtuse tasemel, juhul kui deklareeritud tehinguväärtus on põhjendamatult kõrge, seadmata kahtluse alla eksportija koostatud arve ehtsust ja tõendit eksportijale tehtud makse kohta, ning juhul kui importija ei ole esitanud täiendavaid tõendeid deklareeritud tehinguväärtuse korrektsuse tõendamiseks.
39.
Neil asjaoludel otsustas Administrativen sad Sofia-grad (Sofia linna halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas – arvestades [liidu tolliseadustiku] artikli 70 lõiget 1 koostoimes […] delegeeritud määruse [2017/891] artikli 75 lõike 5 esimese lõigu ja lõikega 6 – tuleb lähtuda sellest, et hinnangu andmisel tolliseadustiku artikli 70 lõike 3 punktis d sätestatud tingimusele, et „ostja ja müüja ei ole teineteisega seotud“, pidades silmas kauba tehinguväärtuse kohaldamist tollimaksu arvutamisel seoses köögivilja importi puudutava konkreetse tollideklaratsiooniga, tuleb oluliseks pidada:
–
andmeid, mis puudutavad õigussuhteid isikute vahel, kes osalesid kauba importimisel ja sama kauba müümisel liidus esimesel kaubandustasandil, nimelt andmeid, mis puudutavad sama liiki, suures koguses ja suure väärtusega kauba pikaajalisi ja korduvaid tarneid, mis välistavad järelduse, et konkreetselt hinnatava impordi puhul oli suhe juhuslik;
–
andmeid, mis puudutavad kaubatarnete kohta väljastatud arveid, hinna tasumist, arvete kirjendamist importija raamatupidamises ja käibemaksuarvestuses ja konkreetse impordi puhul kasutatud sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust;
–
et konkreetselt hinnatava impordi puhul ületas deklareeritud tehinguväärtus märkimisväärselt komisjoni poolt tollimaksude kohaldamiseks köögiviljasektoris sama kauba suhtes kindla määrana arvutatud impordiväärtust, samal ajal kui seda kaupa müüakse liidus kahjumiga;
–
et importija ei ole esitanud tolliasutuste nõutud müügilepingut seoses konkreetse impordiga ega dokumenti, mis tõendaks muud õigussuhet lepingupoolte vahel?
Kas juhul, kui nimetatud asjaolud on olulised, lubavad need kaupa importivat ja eksportivat kauplejat ja/või importijat ja ostjat liidu esimesel kaubandustasemel liigitada „juriidiliselt tunnustatud äripartneriteks“ või seotud isikuteks [liidu tolliseadustiku] rakendusmääruse artikli 127 lõike 1 punkti b ja artikli 142 lõike 4 punkti b tähenduses?
Kas juhul, kui nimetatud asjaolud on küll olulised, kuid ei ole piisavad, et pidada kauplejaid seotud isikuteks, tuleb delegeeritud määruse [2017/891] artikli 75 lõike 6 kohase kontrolli eesmärgil, selleks et hoida ära tollimaksude tasumata jäämist ja liidu eelarve jaoks maksutulu saamata jäämist, hinnata, kas kauplejate vaheline suhe on mõjutanud konkreetsele imporditud kaubale kõrgema hinna määramist, arvestades ka kauba hilisemat kahjumiga müüki liidus esimesel kaubandustasandil?
2.
Kas Euroopa Liidu põhiõiguste harta [(edaspidi „harta“)] artikli 47 esimesest lõigust ja artikli 41 lõike 2 punktist c – tõlgendatuna koostoimes importijale [liidu tolliseadustiku] artikli 44 lõikest 1 tuleneva kaebuse esitamise õigusega ja tolliasutustele liidu tolliseadustiku artiklist 29 koostoimes artikli 22 lõikega 7 tuleneva kohustusega esitada otsuses selle aluseks olevad põhjendused –, samuti konkreetse juhtumi asjaoludest – ja arvestades tõsiasja, et esimese astme kohus peab otsuse peale esitatud kaebust menetledes omal algatusel kontrollima selle õiguspärasust ka aspektidest, mida kaebuses ei ole märgitud, ning koguma omal algatusel uusi tõendeid ja määrama eksperdid – tuleneb, et:
–
[liidu tolliseadustiku] artikli 70 lõike 3 punktis d sisalduvat tingimust, et „ostja ja müüja ei ole teineteisega seotud või nendevaheline suhe ei mõjutanud hinda“, võib esimest korda hinnata kohtumenetluses, või peab tolliasutus seda küsimust käsitlema juba vaidlustatud otsuse põhjenduses?
–
juhul, kui importijal oli menetlusõiguslik võimalus määrata imporditud kauba väärtus [liidu tolliseadustiku] artikli 74 lõike 2 punkti c alusel, kuid ta ei avaldanud sõnaselgelt, et ta seda teeb, oleks see nimetatud määramise õigust selgelt lõpetava tähtaja tõttu vastuolus delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõigetega 5 ja 6, kui see väärtus määrataks esimest korda otsuse peale esitatud kaebuse menetlemisel kohtus, arvestades ka importija vastuväiteid, mis tuginevad sellele, et kauba müügihind liidus läheneb deklareeritud tehinguväärtusele?
3.
Kas […] delegeeritud määruse [2017/891] artikli 75 lõike 5 neljas lõik, milles on sätestatud, et „importija [teeb] […] kättesaadavaks kõik asjakohaste tollikontrollide tarbeks vajalikud asjaomase partii iga toote müügi ja realiseerimisega seotud dokumendid“, lubab – arvestades Euroopa Kohtu 11. märtsi 2020. aasta otsuse X (täiendava tollimaksu sissenõudmine) (С‑160/18, EU:C:2020:190) resolutsiooni punktis 1 sisalduvat tõlgendust – liidu tolliseadustiku artikli 70 lõike 1 kohase deklareeritud tehinguväärtuse tõendamiseks teha käesoleva asja asjaoludel järelduse, et:
–
tollimaksupettuste ja maksutulu saamata jäämise ärahoidmiseks on tolliasutused ja kaebemenetluses kohus kohustatud pidama asjaolu, et imporditud kaupa, nimelt köögivilja, müüakse liidus kahjumiga, arvestatavaks tõendiks selle kohta, et deklareeritud impordihinda on kunstlikult suurendatud, arvestades ka hinnangut isikute seotusele, mis mõjutas deklareeritud tehinguväärtust;
–
importija on kohustatud esitama lepingu või muu samaväärse dokumendi, mis tõendab liidu tolliterritooriumile eksportimiseks müüdud kauba eest makstavat hinda, või piisab tõendamisest, et kauba deklareeritud väärtusele vastav hind on importimisel tasutud, või
–
peab importija selleks, et tõendada deklareeritud tehinguväärtust köögivilja impordil, esitama ainult delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõike 5 neljandas lõigus sõnaselgelt nimetatud dokumendid, mistõttu on asjaolud, mis puudutavad sama kauba kahjumiga müüki liidus, viidatud määruse artikli 75 lõike 6 kohasel hindamisel tehinguväärtuse aktsepteerimata jätmise ja imporditollimaksu määramise seisukohast ebaolulised?
4.
Kas põhikohtuasja asjaoludel tuleneb […] delegeeritud määruse [2017/891] artikli 75 lõigetest 5 ja 6 ning Euroopa Kohtu 16. juuni 2016. aasta otsuses EURO 2004. Hungary (С‑291/15, EU:C:2016:455) sisalduvast tõlgendusest, et kolmandatest riikidest pärit köögivilja impordil ei tule tolliväärtust määrata deklareeritud tehinguväärtuse alusel, kui:
–
deklareeritud tehinguväärtus ületab märkimisväärselt komisjoni poolt tollimaksude kohaldamiseks köögiviljasektoris sama kauba suhtes kindla määrana arvutatud impordiväärtust;
–
tolliasutus ei ole eitanud ega seadnud muul moel kahtluse alla arve ja kauba hinna maksmist tõendava dokumendi ehtsust, mis on esitatud tegelikult tasutud impordihinna tõendamiseks;
–
importija ei ole hoolimata tolliasutuse nõudest esitanud järgmisi dokumente: leping või muu samaväärne dokument, mis tõendaks liidu tolliterritooriumile eksportimiseks müüdud kauba eest makstavat hinda, sealhulgas lisatõendeid kauba majanduslike elementide kohta, mis põhjendaksid eksportijalt ostetud kauba suuremat väärtust, [näiteks] et tegemist on mahepõllumajandusliku tootega või eriti kvaliteetse köögiviljapartiiga?“
40.
OGL‑Food, tollibüroo direktor, Bulgaaria valitsus ja komisjon esitasid kirjalikud seisukohad. Nimetatud pooled osalesid ka kohtuistungil, mis toimus 25. jaanuaril 2023 ja mille vältel nad vastasid Euroopa Kohtu esitatud küsimustele suuliselt.
IV. Õiguslik analüüs
A.
Sissejuhatavad tähelepanekud õigusraamistiku kohta
41.
Meenutagem, et liidu tolliseadustiku artikli 1 lõikes 1 on sätestatud, et tolliseadustikus sätestatakse liidu tolliterritooriumile toodava või sealt väljaviidava kauba suhtes kohaldatavad üldeeskirjad ja protseduurid. Lisaks on sätestatud, et kõnealust seadustikku kohaldatakse ühetaoliselt kogu sellel territooriumil, „[i]lma et see piiraks rahvusvahelis[i] […] konventsioone ning teistes valdkondades kohaldatavaid liidu õigusakte“. Seega on määruses nr 1308/2013 ja delegeeritud määruses 2017/891 puu- ja köögivilja kohta sätestatud tollialased õigusnormid liidu tolliseadustiku suhtes erinormid.
42.
Määruse nr 1308/2013 artiklis 181 on esiteks sätestatud, et teatavatele puu- ja köögiviljasektori toodetele määratakse piiril kehtiv hind, mis on võrdne kaubasaadetise tolliväärtusega, mis on arvutatud vastavalt liidu tolliseadustikule ja selle rakendusmäärusele. Teiseks antakse kõnealuse sättega komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et näha ette kaubasaadetise piiril deklareeritud hinna õigsuse kontrollimine kindla impordiväärtuse alusel ja tingimused, mille puhul nõutakse tagatise esitamist.
43.
Selle alusel sätestas komisjon delegeeritud määruse 2017/891 artikli 74 lõikes 1, et liikmesriigid teatavad teatavate puu- ja köögiviljade, sealhulgas kabatšokkide puhul iga päev esiteks selliste kolmandatest riikidest imporditud ja liikmesriigi imporditurgudel müüdud puu- ja köögiviljade keskmised tüüpilised hinnad ning teiseks kõnealuste toodete osutatud hindadele vastavad üldkogused, kui need ületavad kümme tonni.
44.
Nendesamade puu- ja köögiviljade, sealhulgas kabatšokkide piiril kehtiva hinna aluse osas on kõnealuse delegeeritud määruse artiklis 75 ette nähtud kolm tolliväärtuse arvutamise meetodit.
45.
Esimese arvutusmeetodi puhul on aluseks tehinguväärtus, mis on kindlaks määratud liidu tolliseadustiku artikli 70 (
17
) kohaselt. Selles artiklis on märgitud, et kauba esmaseks tolliväärtuseks on tehinguväärtus, milleks on liidu tolliterritooriumile eksportimiseks müüdud kauba eest tegelikult makstud või makstav hind. (
18
) Artiklis 70 on veel sätestatud, et seda tehinguväärtust kohaldatakse eeldusel, et on täidetud teatav hulk tingimusi, eelkõige tingimus, et ostja ja müüja ei ole teineteisega seotud või nendevaheline suhe ei mõjutanud hinda. (
19
) Liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 127 lõike 1 punktis b on sätestatud, et kaks isikut on seotud, kui nad on tunnustatud äripartnerid.
46.
Esimesel juhul, kui kabatšokkide importija deklareeritud tehinguväärtus ületab rohkem kui 8% võrra komisjoni poolt kindla määrana arvutatud impordiväärtust, mida kohaldatakse kõnealuse toote vabasse ringlusse lubamise ajal, peab importija esitama tagatise, mis on võrdne tollimaksu summaga, mida oleks tulnud maksta, kui kõnealune toode oleks liigitatud asjaomase kindla impordiväärtuse põhjal. (
20
) Tasumisele kuuluva muutuva tollimaksu summa on null, kui kabatšokkide piiril kehtiv hind on 69,2 eurot või rohkem 100 kg netomassi kohta, ning sellest künnisest allpool on iga astme puhul tasumisele kuuluv muutuv tollimaks seda suurem, mida madalam on piiril kehtiv hind. (
21
)
47.
Teise arvutusmeetodi puhul võib kasutada tuletatud väärtuse meetodit. (
22
) Tuletan meelde, et liidu tolliseadustiku artikli 74 lõike 2 punktis c on sätestatud, et kui tehinguväärtust ei ole võimalik kindlaks määrata, põhineb tolliväärtus ühikuhinnal, millega imporditud kaupa või identset või sarnast imporditud kaupa on müüdud liidu tolliterritooriumi piires kõige suuremas üldkoguses isikule, kes ei ole müüjaga seotud. Liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artiklis 142 on täpsustatud mitut aspekti: esiteks peab võrdlusmüük toimuma samal ajal või ligikaudu samal ajal, kui see kaup, mille väärtust määratakse, imporditi; (
23
) teiseks ei võeta arvesse müüki seotud isikutele (
24
) ja lõpuks arvatakse ühikuhinnast maha imporditollimaksud (
25
).
48.
Delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõikes 3 on juhuks, kui kabatšokkide partii puhul kasutatakse tuletatud väärtuse meetodit, ette nähtud, et tollimaksu mahaarvamine toimub rakendusmääruse 2017/892 artikli 38 lõikes 1 sätestatud tingimustel ja et sellega seoses esitab importija tagatise, mis võrdub tollimaksu summaga, mida ta oleks maksnud juhul, kui tooted oleks liigitatud kohaldatava kindla määrana arvutatud impordiväärtuse alusel. Nimetatud artikli 38 lõikes 1 on sätestatud, et muu hulgas kabatšokkide puhul kehtestab komisjon iga turustuspäeva ja päritolu jaoks kindla impordiväärtuse, mis võrdub delegeeritud määruse 2017/891 artiklis 74 osutatud tüüpiliste hindade kaalutud keskmisega, millest on maha arvatud standardsumma viis eurot 100 kg kohta ja väärtuselised tollimaksud.
49.
Seega arvutatakse tolliväärtuse määramiseks kabatšokkide partii ühikuhinnast maha arvatava tollimaksu summa asjaomase päeva kindla määrana arvutatud impordiväärtuse alusel, kuni ühikuhinna õigsus on tõendatud.
50.
Kolmas arvutusmeetod on edasimüügiks imporditud toodete puhul kasutatav lihtsustatud menetlus. Selliste toodete puhul on delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõikes 4 sätestatud otsene tuletatud väärtuse meetodi kohaldamine, kuid järgmise eripäraga: kohaldatakse rakendusmääruse 2017/892 artikli 38 kohaselt arvutatud kindlat impordiväärtust. Nagu ma käesoleva ettepaneku punktis 48 märkisin, näeb selle artikli lõige 1 ette, et komisjon arvutab kindla impordiväärtuse iga päeva kohta. Sama artikli lõikes 2 on täpsustatud, et kui kindel impordiväärtus on kehtestatud, ei kohaldata liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artiklis 142 osutatud ühikuhinda ja see asendatakse lõikes 1 osutatud kindla impordiväärtusega.
51.
Seega määratakse edasimüügiks imporditud kabatšokkide partii tolliväärtus kindlaks asjaomase päeva kindla impordiväärtuse alusel. Kuna see väärtus on kohe teada, ei ole tolliväärtuse hilisema määramise puhuks vaja erinevalt kahest esimesest arvutusmeetodist tagatist ette näha.
52.
Tolliväärtuse lõpliku kindlaksmääramise küsimust käsitletakse delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõikes 5. Selles lõikes on täpsustatud, et importijal on alates kõnealuste toodete müügist aega üks kuu, kuid mitte rohkem kui neli kuud alates vabasse ringlusesse lubamise deklaratsiooni vastuvõtmiskuupäevast, et tõendada, et partii on müüdud tingimustel, mis kinnitavad liidu tolliseadustiku artiklis 70 osutatud hindade korrektsust, või määrata tolliväärtus kindlaks tuletatud väärtuse meetodil. Lõikes 5 on veel täpsustatud, et kui ühest kõnealusest tähtajast kinni ei peeta, võetakse esitatud tagatis ära, ning et esitatud tagatis tagastatakse ulatuses, mille kohta esitatakse tolli rahuldavad tõendid realiseerimistingimuste täitmise kohta. Vastasel korral jäetakse tagatis imporditollimaksude katteks. Lisaks, selle tõendamiseks, et partii on müüdud eespool sätestatud tingimustel, peab importija tegema lisaks arvele kättesaadavaks kõik asjakohaste tollikontrollide tarbeks vajalikud asjaomase partii iga toote müügi ja realiseerimisega seotud dokumendid, sealhulgas dokumendid, mis käsitlevad partii vedu, kindlustust, käitlemist ja ladustamist.
53.
Delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõike 5 tõlgendamine on Euroopa Kohtule esitatud eelotsuse küsimuste keskmes. Analüüsin esiteks teist eelotsuse küsimust, mis käsitleb võimalust muuta tolliotsuse põhjendusi kohtumenetluse staadiumis, ja teiseks esimest küsimust, mis puudutab mõisteid „äripartnerid“ või „seotud isikud“.
B.
Teine eelotsuse küsimus
54.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib sisuliselt teada, kas kohtu või importija algatusel võib imporditud toodete tolliväärtuse määramise meetodit muuta kohtumenetluse käigus ja seega pärast delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõigetes 5 ja 6 importijale deklareeritud tolliväärtuse põhjendamiseks ette nähtud tähtaegade möödumist, võttes arvesse õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja põhjendamiskohustust, mida kaitsevad vastavalt harta artikkel 47 ja artikli 41 lõike 2 punkt c ning liidu tolliseadustiku artikli 44 lõige 1 ja artikkel 29 koostoimes artikli 22 lõikega 7. Samuti soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada esiteks, kas liidu tolliseadustiku artikli 70 lõike 3 punktis d ette nähtud isikute seotust puudutavat tingimust võib kontrollida esimest korda kohtumenetluse käigus, ja teiseks, kas tuletatud väärtuse meetodile saab kohtumenetluse käigus tugineda esimest korda esimese võimalusena või vastuväitena, kuivõrd deklareeritud tehinguväärtus oli väga lähedane selle tuletatud väärtuse meetodi alusel arvutatud väärtusele.
55.
Selle küsimuse saab jagada kaheks. Esiteks: kas tolliotsuse põhjendusi võib muuta kohtumenetluse staadiumis, asendades põhjendused kohtu poolt või kaebaja nõudel vastuväites esitatuga? Teiseks: kas need tolliotsuse uued põhjendused võivad puudutada küsimust poolte seotusest ja selle seotuse mõjust hinnale sellises olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas?
56.
Esiteks, mis puudutab tolliotsuse põhjenduste muutmist, siis tuleb seda küsimust analüüsida delegeeritud määruse 2017/891 artiklis 75 ette nähtud tähtaegade ja nende järgimata jätmise eest kohaldatava sanktsiooni alusel, arvestades et eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et ta on oma riigi õigusnormide alusel kohustatud omal algatusel kontrollima vaidlustatud otsuse ja aspektide, mida kaebuses ei ole märgitud, õiguspärasust ning koguma omal algatusel uusi tõendeid ja määrama eksperdi.
57.
Vastavasisuliste liidu õigusnormide puudumisel tuleb igal liikmesriigil vastavalt liikmesriikide menetlusautonoomia põhimõttele kehtestada haldus- ja kohtumenetluse normid, mille eesmärk on tagada isikutele liidu õigusest tulenevate õiguste kõrgetasemeline kaitse. Liidu õiguses ette nähtud õiguskaitsevahendite rakendamise normid ei tohi siiski olla ebasoodsamad kui liikmesriigi õigusest tulenevate õiguste kaitseks ette nähtud samalaadsete õiguskaitsevahendite puhul (võrdväärsuse põhimõte) ja need ei tohi muuta liidu õiguskorraga antud õiguste kasutamist tegelikult võimatuks või ülemäära raskeks (tõhususe põhimõte). (
26
)
58.
Kuid käesoleval juhul on olemas liidu tollialased õigusnormid, mis näevad ette konkreetsed menetlusnormid.
59.
Ühelt poolt on liidu tolliseadustikus sätestatud, et tollikontrolli võivad teostada üksnes tolliasutused, (
27
) milleks võivad olla tolliasutused või muud asutused, kes on riigisisese õiguse alusel volitatud kohaldama teatavaid tollialaseid õigusakte (
28
). Selles seadustikus on täpsustatud, et enne sellise otsuse tegemist, mis võib kahjustada taotlejat, peab toll esitama oma otsuse aluseks olevad põhjendused taotlejale ning talle antakse võimalus väljendada oma seisukoht ettenähtud ajavahemiku jooksul. (
29
) Nimetatud seadustikus on samuti ette nähtud, et taotlejat kahjustavas otsuses esitatakse selle aluseks olevad põhjendused ja viidatakse seadustiku artiklis 44 sätestatud kaebuse esitamise õigusele. (
30
) Veel on liidu tolliseadustikus ette nähtud, et tolliotsuse peale kaebuse esitamise menetlus jaguneb kaheks järjestikuseks etapiks: kaebus esitatakse algul tollile ja seejärel kõrgemalseisvale sõltumatule asutusele, mis võib olla kohus. (
31
) Lisaks on selles seadustikus sätestatud, et toll võib tegutseda kohtuorganina, (
32
) kuid vastupidist võimalust ei ole ette nähtud.
60.
Juba tollile kaebuse esitamise etapis on importijal liidu tolliseadustiku kohaselt kaks õigust: saada teada teda kahjustava otsuse põhjendused ning sellele eelnevalt saada teavet kavandatud põhjenduste kohta. Järelikult võib põhjenduste asendamist kohtu poolt omal algatusel või importija taotlusel kohtuliku menetluse staadiumis liikmesriigi menetlusnormide alusel pidada tollikontrolliks, mis peab sellisena jääma liikmesriigi tolliasutustele vastavalt liidu tolliseadustikule, mis eriregulatsioonina nende menetlusnormide suhtes peab olema esimuslik. Sellega seoses ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohus märkinud, kas tal on seaduse või määrusega antud pädevus kohaldada teatavaid tollialaseid õigusnorme.
61.
Kaebemenetluse kaheetapiline (tollis ja kohtus) korraldus ning tugevdatud kaitse eelneva teavitamise kohustuse ja põhjendamiskohustuse näol tagavad seega õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile ja põhjendamiskohustuse, mida kaitsevad vastavalt harta artikkel 47 ja artikli 41 lõike 2 punkt c.
62.
Teiselt poolt on delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõikes 5 ette nähtud kaks tähtaega, mille jooksul importija peab kas tõendama, et partii on müüdud tingimustel, mis kinnitavad liidu tolliseadustiku artiklis 70 osutatud hindade korrektsust, või määrama tolliväärtuse kindlaks tuletatud väärtuse meetodi abil. Nende tähtaegade möödumine (üks kuu alates toodete müügist, kuid mitte rohkem kui neli kuud alates vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni vastuvõtmiskuupäevast) ja tõendite puudumine selle kohta, et kaup on ettenähtud tingimustel realiseeritud, toovad kaasa tagatise äravõtmise. (
33
) Seega toob delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõikes 5 sätestatud tingimuste järgimata jätmine kaasa üheainsa karistuse: kindla impordiväärtuse alusel arvutatud tagatise äravõtmise.
63.
See teatavate puu- ja köögiviljade, sealhulgas kabatšokkide suhtes kohaldatava tollirežiimi eripära näitab suurepäraselt, et tolliväärtuse arvutamise meetod tuleb valida kaebemenetluse tollietapis. Just siis on importija kohustatud tõendama tolliväärtust valitud aluse alusel, vastasel juhul võetakse tagatis ära.
64.
Niisiis tuleneb kõigist nendest asjaoludest, et tolliväärtuse arvutamiseks kasutatud alust ei saa tolliotsuse peale esitatud kaebuse kohtuliku menetluse etapis muuta, kuna see jätaks importija ilma õigusest saada eelnevalt teavet teda kahjustada võiva tolliotsuse põhjenduste kohta ja õigusest teda kahjustada võiva tolliotsuse põhjendatusele.
65.
Teiseks, mis puudutab kohtus esitatud uute põhjenduste laadi, siis kas need võivad puudutada küsimust isikute seotusest ja selle mõjust hinnale sellises olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas?
66.
OGL‑Food märkis kohtuistungil, et ta ei taotlenud kohtumenetluse käigus tolliväärtuse arvutamise meetodi muutmist tuletatud väärtuse meetodi kasuks, (
34
) vaid et ta soovis tehinguväärtusega deklareeritud toodete müügi asjaolude põhjendamise raames kasutada liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 134 lõike 2 punktis b ette nähtud võimalust tõendada, et tehinguväärtus oli väga lähedane identse või sarnase kauba tolliväärtusele, mis on määratud tuletatud väärtuse meetodi alusel.
67.
Tuleb siiski märkida, et liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikkel 134 on liidu tolliseadustiku artikli 70 lõike 3 punkti d rakendusartikkel ja seda kohaldatakse seotud isikute vaheliste tehingute suhtes.
68.
Siiski ei väitnud importija tollikaebuse etapis, et tal olid sidemed ostjaga esimesel kaubandustasemel, ei esitanud võimalikku lepingut ostjaga, nagu nõudis tolliasutus, ega üritanud ka a fortiori tõendada, et need sidemed ei mõjutanud hinda. Selles etapis oleks ta saanud tõendada imporditud toodete realiseerimistingimusi, viidates liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 134 lõike 2 punktile b, mis oleks tähendanud ka tema ja esimese kaubandustasandi ostja vahelise seotuse tõendamist vastavalt rakendusmääruse artiklis 127 sätestatud tingimustele (
35
) ning seda, et see seos ei mõjutanud hinda.
69.
Lisaks ei puuduta tollibüroo direktori valitud põhjendused isikute seotust, vaid põhinevad kahel muul elemendil: kõrge ostuhind importimisel (40,75% kõrgem kui kindel impordiväärtus) ja kahjum edasimüügil.
70.
Järelikult on tehinguväärtusele lähedase väärtuse argument täiesti uus, võrreldes tollibüroo direktori esitatud põhjendustega, ja selle esitamine kohtumenetluses tähendab, et kohtul palutakse teostada ise tollikontrolli, see aga läheb kaugemale pelkadest vastuväidetest, mis võivad puudutada esitatud põhjendusi.
71.
Seega teen ettepaneku vastata teisele eelotsuse küsimusele, et delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõikeid 2, 5 ja 6 koostoimes liidu tolliseadustiku artikli 5 punktidega 1 ja 3, artikli 22 lõikega 6, artikliga 29 ja artikli 44 lõikega 2 tuleb tõlgendada nii, et selles artiklis sätestatud tähtaegadega ja sanktsiooniga nende järgimata jätmise eest on vastuolus see, kui tolliasutuse otsuse põhjendusi muudetakse selle otsuse vaidlustamise kohtulikus etapis, sealhulgas valitud tolliväärtuse arvutamise meetodi osas või seoses mõistega „seotud isikud“ liidu tolliseadustiku artikli 70 lõike 3 punkti d tähenduses.
C.
Esimene eelotsuse küsimus
72.
Esimese eelotsuse küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult teada, millised andmed on asjakohased selleks, et tõendada äripartnerite või seotud isikute staatust liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 127 lõike 1 punkti b ja artikli 142 lõike 4 punkti b tähenduses. Lisaks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 kohase kontrolliga kehtestatakse tollimaksudest kõrvalehoidumise vältimiseks kohustus hinnata, kas ettevõtjate vaheline suhe mõjutas hiljem kahjumiga edasimüüdavale kaubale kõrgema hinna määramist.
73.
Tulenevalt teisele eelotsuse küsimusele antud vastusest teen ettepaneku analüüsida seda küsimust teise võimalusena.
74.
Euroopa Kohus leidis hiljuti 9. juuni 2022. aasta kohtuotsuses Baltic Master, (
36
) et rakendusmääruse artikkel 181a, mis lisati pärast rakendusmääruse muutmist komisjoni 19. detsembri 1994. aasta määrusega (EÜ) nr 3254/94, (
37
) võimaldab tollil tolliväärtuse määramisel mitte lähtuda tehinguväärtusest, kui ta leiab, et imporditud kauba deklareeritud väärtus ei kajasta kauba tegelikku väärtust, ning seda sõltumata sellest, kas importija ja eksportija vahel on seos (
38
). Üldistatus võimaldab seda sedastust analoogia alusel laiendada liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artiklile 140, mis sisuliselt kordab seoses deklareeritud tehinguväärtuse aktsepteerimata jätmisega artiklit 181a. Nimetatud artiklis 140 on ühelt poolt sätestatud, et „[k]ui tollil on põhjendatud kahtlus, kas deklareeritud tehinguväärtus väljendab [liidu] tolliseadustiku artikli 70 lõikes 1 osutatud makstud või makstavat kogusummat, võib ta paluda deklarandil esitada täiendavat teavet“, ja teiselt poolt, et „[k]ui kahtlusi ei hajutatud, võib toll otsustada, et kauba väärtust ei saa määrata vastavalt tolliseadustiku artikli 70 lõikele 1“.
75.
Samas otsuses sedastas Euroopa Kohus veel, et „mis puudutab isikutevahelist seost nende seisundi tõttu äripartneritena, millele viidatakse rakendusmääruse artikli 143 lõike 1 punktis b,[ (
39
)] siis tuleb rõhutada, et selle sätte sõnastus ise välistab igasuguse de facto seotuse“ (
40
). Kohus lisas veel, et „see säte, mis viitab isikutele, kes on „õiguslikult seisundilt äripartnerid“, [nõuab] seose tuvastamiseks tõendit selle kohta, et äripartnerite seisundit reguleerivates riigisisestes sätetes ette nähtud tingimused on täidetud, välistades seega kõik partnerlused, mis ei ole seda de jure“. (
41
)
76.
Sellest järeldub, et juriidiliselt tunnustatud äripartnerite staatuse hindamine on riigisisese õiguse küsimus ja et eelotsusetaotluse esitanud kohtu mainitud asjaolud (kaubandussuhete mittejuhuslik laad, andmed tarnete eest väljastatud arvete kohta, hinna maksmine, arvete kajastamine importija raamatupidamis- ja käibemaksudokumentides ning käibemaksu mahaarvamise õigus, deklareeritud tehinguväärtus, mis on märkimisväärselt suurem kui kindel impordiväärtus ning millele lisandub kahjumiga edasimüük, müügilepingu puudumine) võivad olla asjakohased üksnes juhul, kui nad määravad riigisiseses õiguses kindlaks juriidiliselt tunnustatud äripartneri staatuse.
77.
Sellele küsimusele vastuse soovitamine nõuab siiski, et kaalutakse seost teatavate puu- ja köögiviljade, sealhulgas kabatšokkide suhtes kohaldatavate erisätete ning liidu tolliseadustiku ja selle rakendusmääruse üldsätete vahel.
78.
Kui importija on deklareerinud tehinguväärtuse, näeb delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõige 5 ette, et tal on aega üks kuu, kuid mitte rohkem kui neli kuud alates vabasse ringlusesse lubamise deklaratsiooni vastuvõtmiskuupäevast, et tõendada, et partii on müüdud tingimustel, mis kinnitavad liidu tolliseadustiku artiklis 70 osutatud hindade korrektsust.
79.
Kas seega piisab, kui importija tõendab, et imporditud kauba edasimüümisel on täidetud liidu tolliseadustiku artiklis 70 sätestatud tingimused, eelkõige seotud isikutega seotud tingimus, või peab ta lihtsalt tõendama, et müügitingimused põhjendavad deklareeritud tehinguväärtust?
80.
Sellest vastusest sõltub küsimuse vastuvõetavus, sest kui piisaks pelgalt tõenditest importija ja esimesel kaubandustasemel ostja vaheliste seoste olemasolu kohta ja nende mõju kohta hinnale, ei oleks vaja küsida, millistel tingimustel tooted realiseeriti.
81.
Grammatilisest tõlgendamisest võiks järeldada, et piisab ainuüksi tõendist deklareeritud tehinguväärtust põhjendava hinnaga edasimüümise kohta. Kuid liidu seadusandja kasutatud sõnastus ei piirdu üksnes nõudega tõendada tehinguväärtuse korrektsust, vaid viitab edasimüüdud kauba realiseerimise tingimustele. Delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõike 5 kolmandas lõigus on nimelt täpsustatud, et tagatis tagastatakse ulatuses, mille kohta esitatakse tolli rahuldavad tõendid realiseerimistingimuste täitmise kohta.
82.
Võttes aga arvesse selle sätte eesmärki, milleks on takistada impordil pettuslikult paisutatud arvete esitamist, et vältida tollimaksude tasumist, näib, et viitamine liidu tolliseadustiku artikli 70 tingimustele peab olema täielik. Kuigi seotud isikute vahel on eksporditava toote kohta arvete esitamisel võimalik kokkumäng, on see samamoodi võimalik ka siis, kui toodet müüakse edasi liidu territooriumil, mistõttu on oluline, et põhjendades tehinguväärtust, ei oleks kauba edasimüük toimunud seotud isikutele, või siis tuvastada, et taoline seos ei ole hinda mõjutanud. Tolliväärtuse määramist käsitlevate liidu õigusnormide eesmärk on kehtestada õiglane, ühetaoline ja erapooletu süsteem, mis välistab suvalise või fiktiivse tolliväärtuse kasutamise. Tolliväärtus peab seega vastama imporditud kauba tegelikule majanduslikule väärtusele. (
42
)
83.
Seega ei või tehinguväärtust kasutada, kui toodete ekspordiks ostmisel ja nende edasimüümisel liidu tolliterritooriumil mõjutasid hinda seotud isikute vahelised seosed. Sellises olukorras on liidu tolliseadustiku rakendusmääruses ette nähtud, et tehinguväärtuse kasutamine on siiski võimalik isegi pooltevahelise seotuse korral, kui see väärtus on väga lähedane identsete või sarnaste kaupade tolliväärtusele, mis määratakse kindlaks tuletatud väärtuse meetodi alusel, (
43
) välja arvatud võrdlus imporditud kauba tolliväärtusega.
84.
Seda eesmärki veenduda ostmise ja edasimüümise majanduslikus loogikas ning seega tollimaksu kohases summas on siiski võimalik saavutada ka realiseerimistingimuste tõendamisega, kuivõrd ebaharilikud realiseerimistingimused võivad kujutada endast viidet hinda mõjutavale seotud isikute kokkumängule. Seega võib seda realiseerimistingimuste tõendamise kohustust pidada lihtsustatud tõendamisviisiks selle kohta, et poolte seosed ei ole hinnale mõju avaldanud. Selline tõlgendus on kooskõlas kergesti riknevaid puu- ja köögivilju käsitlevate õigusnormide eesmärgiga hõlbustada nende väärtuse määramist piiril kehtiva hinna arvutamiseks, kuna enamik kergesti riknevast puu- ja köögiviljast tarnitakse edasimüügiks, mis muudab nende hinna määramise keeruliseks. (
44
) Seda tõlgendust võib põhjendada ka asjaoluga, et juhul kui delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõikes 5 nimetatud asjaolusid ei tõendata ettenähtud tähtaja jooksul, võtab toll kindla impordiväärtuse alusel arvutatud tagatise ära.
85.
Kõigist neist kaalutlustest tuleneb, et isegi kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks jõudma järeldusele, et ettevõtjad on omavahel seotud – millega käesoleval juhul tegu ei ole –, ei piisa sellest järeldusest, et otsustada, et delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõike 5 tingimused on täidetud ning eelkõige, et tooted on realiseeritud tingimustel, mis kinnitavad hindade korrektsust. Seega ei näi vastus sellele küsimusele olevat vaidluse lahendamiseks tarvilik ja see küsimus näib seega olevat vastuvõetamatu.
86.
Teise võimalusena teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata sellele küsimusele järgmiselt: liidu tolliseadustiku artikli 70 lõike 3 punkti d ja liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 127 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et ostjat ja müüjat ei saa pidada juriidiliselt tunnustatud äripartneriteks, kui nad ei tõenda, et täidetud on äripartnerite seisundit käsitlevates riigisisestes õigusnormides ette nähtud tingimused, ning see välistab äripartnerluse, mis ei ole seda de jure.
V. Ettepanek
87.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Administrativen sad Sofia-gradi (Sofia linna halduskohus, Bulgaaria) eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1.
Komisjoni 13. märtsi 2017. aasta delegeeritud määruse (EL) 2017/891, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1308/2013 puu- ja köögivilja ning töödeldud puu- ja köögivilja sektorite osas ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013 neis sektorites kohaldatavate karistuste osas ja muudetakse komisjoni rakendusmäärust (EL) nr 543/2011, mida on muudetud komisjoni 7. juuni 2018. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2018/1145, artikli 75 lõikeid 2, 5 ja 6 koostoimes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. detsembri 2016. aasta määrusega (EL) 2016/2339, artikli 5 punktidega 1 ja 3, artikli 22 lõikega 6, artikliga 29 ja artikli 44 lõikega 2
tuleb tõlgendada nii, et
selles artiklis sätestatud tähtaegadega ja sanktsiooniga nende järgimata jätmise eest on vastuolus see, kui tolliasutuse otsuse põhjendusi muudetakse selle otsuse vaidlustamise kohtulikus etapis, sealhulgas valitud tolliväärtuse arvutamise meetodi osas või seoses mõistega „seotud isikud“ määruse nr 952/2013, mida on muudetud määrusega 2016/2339, artikli 70 lõike 3 punkti d tähenduses.
2.
Esimene eelotsuse küsimus on vastuvõetamatu, kuid teise võimalusena võib sellele vastata järgmiselt:
Määruse nr 952/2013, mida on muudetud määrusega 2016/2339, artikli 70 lõike 3 punkti d ja komisjoni 24. novembri 2015. aasta rakendusmääruse (EL) 2015/2447, millega nähakse ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 952/2013 (millega kehtestatakse liidu tolliseadustik) teatavate sätete üksikasjalikud rakenduseeskirjad, mida on muudetud komisjoni 18. aprilli 2018. aasta rakendusmäärusega (EL) 2018/604, artikli 127 lõike 1 punkti b
tuleb tõlgendada nii, et
ostjat ja müüjat ei saa pidada juriidiliselt tunnustatud äripartneriteks, kui nad ei tõenda, et täidetud on äripartnerite seisundit käsitlevates riigisisestes õigusnormides ette nähtud tingimused, ning see välistab äripartnerluse, mis ei ole seda de jure.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	ELT 2013, L 269, lk 1.
(
3
)	ELT 2016, L 354, lk 32; edaspidi „liidu tolliseadustik“.
(
4
)	ELT 2015, L 343, lk 558.
(
5
)	ELT 2018, L 101, lk 22; edaspidi „liidu tolliseadustiku rakendusmäärus“.
(
6
)	ELT 2017, L 138, lk 4.
(
7
)	ELT 2018, L 208, lk 1; edaspidi „delegeeritud määrus 2017/891“.
(
8
)	ELT 2013, L 347, lk 671; parandus ELT 2016, L 130, lk 7.
(
9
)	ELT 2017, L 350, lk 15; edaspidi „määrus nr 1308/2013“.
(
10
)	Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrus, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT 1992, L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307). See määrus tunnistati kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 450/2008, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (ajakohastatud tolliseadustik) (ELT 2008, L 145, lk 1), mis omakorda tunnistati kehtetuks liidu tolliseadustikuga.
(
11
)	2. juuli 1993. aasta määrus, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT 1993, L 253, lk 1; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3), mida on muudetud komisjoni 8. jaanuari 1999. aasta määrusega (EÜ) nr 46/1999 (EÜT 1999, L 10, lk 1; ELT eriväljaanne 02/09, lk 65) (edaspidi „rakendusmäärus“), mis tunnistati kehtetuks komisjoni 1. aprilli 2016. aasta rakendusmäärusega (EL) 2016/481 (ELT 2016, L 87, lk 24) pärast seda, kui jõustus liidu tolliseadustiku rakendusmäärus.
(
12
)	Komisjoni 13. märtsi 2017. aasta rakendusmäärus, millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013 rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga (ELT 2017, L 138, lk 57).
(
13
)	EÜT 1987, L 256, lk 1; ELT eriväljaanne 02/02, lk 382.
(
14
)	ELT 2018, L 273, lk 1; edaspidi „määrus nr 2658/87“.
(
15
)	Edaspidi „30. oktoobri 2020. aasta otsus“.
(
16
)	Edaspidi „tuletatud väärtuse meetod“.
(
17
)	Delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõige 2.
(
18
)	Liidu tolliseadustiku artikli 70 lõige 1.
(
19
)	Liidu tolliseadustiku artikli 70 lõike 3 punkt d.
(
20
)	Delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõige 2.
(
21
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 22.
(
22
)	Delegeeritud määruse 2017/891 artikli 75 lõige 3.
(
23
)	Liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 142 lõige 1.
(
24
)	Liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 142 lõike 4 punkt b.
(
25
)	Liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 142 lõike 5 punkt c.
(
26
)	Vt 12. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C‑132/21, EU:C:2023:2, punktid 45 ja 48 ning seal viidatud kohtupraktika).
(
27
)	Liidu tolliseadustiku artikli 5 punkt 3.
(
28
)	Liidu tolliseadustiku artikli 5 punkt 1.
(
29
)	Liidu tolliseadustiku artikli 22 lõige 6.
(
30
)	Liidu tolliseadustiku artikli 22 lõige 7.
(
31
)	Liidu tolliseadustiku artikli 44 lõige 2.
(
32
)	Liidu tolliseadustiku artikkel 29.
(
33
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 52.
(
34
)	Teine arvutamise meetod, vt käesoleva ettepaneku punkt 47.
(
35
)	Teise poole ametiisikuks või juhatuse liikmeks olemine, juriidiliselt tunnustatud äripartneriks olemine, vähemalt 5% kõigist emiteeritud hääleõiguslikest osadest või aktsiatest on otseselt või kaudselt sama kolmanda isiku omandis, kontrolli all või valduses, töösuhe, otsene või kaudne kontroll, neid kontrollitakse või nemad kontrollivad ühiselt, perekondlik suhe.
(
36
)	C‑599/20, EU:C:2022:457.
(
37
)	EÜT 1994, L 346, lk 1; ELT eriväljaanne 02/05, lk 326.
(
38
)	Vt 9. juuni 2022. aasta kohtuotsus Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
39
)	Identne liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 127 lõike 1 punktiga b.
(
40
)	9. juuni 2022. aasta kohtuotsus Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, punkt 35).
(
41
)	9. juuni 2022. aasta kohtuotsus Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, punkt 36).
(
42
)	Vt 9. juuni 2022. aasta kohtuotsus Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, punkt 24).
(
43
)	Liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 134 lõike 2 punkt b.
(
44
)	Delegeeritud määruse 2017/891 põhjendus 31.