62021CC0613
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
LAILE MEDINE,
predstavljeni 22. septembra 2022 (
1
)
Zadeva C‑613/21 P
Evropski parlament
proti
Fernandu Carbaju Ferreru
„Pritožba – Javni uslužbenci – Uradniki – Postopek za imenovanje na položaj direktorja – Objava prostega delovnega mesta – Zavrnitev kandidatove prijave in imenovanje drugega kandidata – Nepravilnost v postopku zaposlovanja – Očitna napaka pri presoji – Preglednost – Enako obravnavanje – Zavrnitev prijave – Tožba za razveljavitev in plačilo odškodnine“
I. Uvod
1.
Zaposlovanje visokih uradnikov urejajo Kadrovski predpisi za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi) (
2
) in po potrebi posebni notranji akti institucije. Na splošno je namen postopkov zaposlovanja ta, da lahko uprava sprejme informirano odločitev glede najprimernejšega kandidata za zadevno delovno mesto in da se zagotovi preglednost v postopku zaposlovanja ter enako obravnavanje vseh kandidatov. Obravnavana pritožba, s katero Evropski parlament izpodbija sodbo Splošnega sodišča z dne 14. julija 2021, Carbajo Ferrero proti Parlamentu (T‑670/19, neobjavljena, EU:T:2021:435; v nadaljevanju: izpodbijana sodba), se nanaša na posebne vidike postopka za zaposlovanje visokih uradnikov institucij Unije, zlasti na medsebojno razmerje med merili, uporabljenimi med takim postopkom pri primerjalni analizi dosežkov kandidatov. To je pomembno vprašanje, saj opredeljuje diskrecijsko pravico uprave med izbirnim postopkom.
II. Dejansko stanje
2.
Dejansko stanje spora je podano v točkah od 1 do 18 izpodbijane sodbe in ga je mogoče za potrebe tega postopka povzeti, kot sledi.
3.
Carbajo Ferrero je uradnik, ki se je pri Evropskem parlamentu zaposlil 21. aprila 1986. V Parlamentu je opravljal razne naloge na področjih tiska, informacij, kulture in medijev.
4.
Parlament je 27. februarja 2018 objavil prosto delovno mesto v skladu s členom 29(1)(a) Kadrovskih predpisov (v nadaljevanju: objava prostega delovnega mesta), da bi zapolnil delovno mesto direktorja Generalnega direktorata za komuniciranje – Direktorat za medije (v nadaljevanju: direktor za medije). Rok za oddajo prijav je bil 23. marec 2018. Carbajo Ferrero se je na objavo prostega delovnega mesta prijavil 22. marca 2018.
5.
Parlament je prejel tri prijave na objavo prostega delovnega mesta. Vendar je Parlament, da bi imel večjo izbiro kandidatov za delovno mesto direktorja za medije, 27. marca 2018 objavil razpis za premestitev v skladu s členom 29(1)(b) Kadrovskih predpisov (v nadaljevanju: razpis za premestitev). Poleg tega je Parlament 13. aprila 2018 v Uradnem listu Evropske unije objavil razpis za prosto delovno mesto v skladu s členom 29(2) Kadrovskih predpisov (UL 2018, C 132 A, str. 1) (v nadaljevanju: razpis za prosto delovno mesto).
6.
Kot je bilo navedeno v razpisu za prosto delovno mesto, je bil rok za prijavo 27. april 2018. Skupaj se je prijavilo šestnajst kandidatov, od katerih so se trije odzvali na objavo prostega delovnega mesta, eden na razpis za premestitev ter dvanajst na razpis za prosto delovno mesto. Med temi kandidati se je oseba A 26. aprila 2018 odzvala na razpis za prosto delovno mesto.
7.
Ker direktorja za medije še niso imenovali, so bile Carbaju Ferreru od junija 2018 začasno dodeljene dolžnosti, povezane s tem delovnim mestom, da bi se zagotovilo neprekinjeno delovanje službe znotraj Direktorata za medije.
8.
V okviru imenovanja direktorja za medije je bil ustanovljen svetovalni odbor za imenovanje visokih uradnikov (v nadaljevanju: Svetovalni odbor) v skladu s sklepom predsedstva Parlamenta (v nadaljevanju: predsedstvo) z dne 16. maja 2000 o poteku postopka imenovanja visokih uradnikov, kakor je bil spremenjen s sklepom predsedstva z dne 18. februarja 2008 (v nadaljevanju: sklep o poteku postopka).
9.
Svetovalni odbor je na svoji seji 4. oktobra 2018 sprejel merila za primerjalno analizo dosežkov kandidatov (v nadaljevanju: merila primerjalne ocene). Na podlagi teh meril je Svetovalni odbor sestavil seznam kandidatov in predsedstvu priporočil, koga naj pokliče na razgovor. Predsedstvo je soglasno odobrilo to priporočilo. Carbajo Ferrero, ki se je prijavil na objavljeno prosto delovno mesto, oseba A, ki se je prijavila na razpis za prosto delovno mesto, ter oseba B, edini kandidat, ki se je prijavil na razpis za premestitev, so bili med kandidati, ki so bili povabljeni na razgovor.
10.
Preden se je Svetovalni odbor sestal s kandidati, je kot osnovo za razgovore določil sedem tem, da bi po razgovorih analiziral prijave in razvrstil kandidate.
11.
Razgovori so bili opravljeni 19. novembra 2018.
12.
Na podlagi opravljenih razgovorov s kandidati, ki so prišli v ožji izbor, je Svetovalni odbor predsedstvu za odločitev predložil obrazloženo poročilo. V poročilu je razvrstil kandidate glede na dosežke ter priložil priporočilo o najbolj kvalificiranih kandidatih za delovno mesto direktorja za medije. Predsedstvo je to poročilo obravnavalo na seji 10. decembra 2018. Iz zapisnika seje je bilo razvidno, da je Svetovalni odbor predlagal tri kandidate za prosto delovno mesto po prednostnem vrstnem redu, pri čemer je bila oseba A prva, Carbajo Ferrero drugi in oseba B tretja. Predsedstvo se je kot organ za imenovanje odločilo, da bo upoštevalo priporočilo Svetovalnega odbora, in na zadevni položaj imenovalo osebo A.
13.
Generalni direktor GD za komuniciranje je 11. decembra 2018 osebje tega direktorata obvestil, da se je postopek zaposlovanja končal, in se zahvalil Carbaju Ferreru, da je od junija 2018 začasno prevzel dolžnosti na tem direktoratu.
14.
Generalni sekretar je 12. decembra 2018 po elektronski pošti obvestil Carbaja Ferrera o odločitvi, da se njegova prijava zavrne in da se na delovno mesto direktorja za medije imenuje oseba A (v nadaljevanju: izpodbijana odločitev).
15.
Prijavitelj je 8. marca 2019 na podlagi člena 90(2) Kadrovskih predpisov vložil pritožbo zoper izpodbijano odločitev. Ta pritožba je bila zavrnjena.
III. Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
16.
Carbajo Ferrero je 1. oktobra 2019 na podlagi člena 270 PDEU vložil tožbo pri Splošnem sodišču, s katero je predlagal, prvič, naj se izpodbijana odločitev razveljavi in, drugič, naj se mu prisodi odškodnina za škodo, ki naj bi jo utrpel.
17.
Z izpodbijano sodbo je Splošno sodišče razveljavilo izpodbijano odločitev in Parlamentu naložilo, naj tožeči stranki kot nadomestilo za premoženjsko škodo izplača 40.000 EUR.
18.
Carbajo Ferrero je v podporo svoji tožbi navedel pet tožbenih razlogov. Parlament je v odgovoru na tožbo Splošnemu sodišču predlagal, naj tožbo zavrže kot delno nedopustno in zavrne kot delno neutemeljeno oziroma, podredno, naj tožbo zavrne kot neutemeljeno.
19.
Splošno sodišče je v točki 43 izpodbijane sodbe najprej zavrnilo ugovor Parlamenta o dopustnosti drugega tožbenega razloga, ki ga je navedel Carbajo Ferrero. Nato je v točki 74 izpodbijane sodbe zavrnilo prvi del drugega tožbenega razloga, ki ga je navedel Carbajo Ferrero in v katerem zatrjuje, da sta sklep o poteku postopka in člen 6 razpisa za prosto delovno mesto nezakonita. Splošno sodišče je v točki 106 izpodbijane sodbe zavrnilo tudi prvi tožbeni razlog, ki ga je navedel Carbajo Ferrero in v katerem zatrjuje kršitev obveznosti obrazložitve.
20.
Splošno sodišče je nato preučilo drugi del drugega tožbenega razloga, ki ga je navedel Carbajo Ferrero in v katerem zatrjuje, da so bili z izbirnim postopkom kršeni člen 27 Kadrovskih predpisov ter načela pravne varnosti, preglednosti, dobrega upravljanja in enakega obravnavanja.
21.
Prvič, splošno sodišče je najprej v točki 111 izpodbijane sodbe opozorilo, da spoštovanje načela enakega obravnavanja med izbirnim postopkom uradnikov zahteva, da morajo biti merila primerjalne ocene določena pred zadevnim postopkom zaposlovanja. (
3
)
22.
Drugič, Splošno sodišče je v točki 112 izpodbijane sodbe razsodilo, da se merila za primerjalno analizo dosežkov kandidatov ne smejo spreminjati med izbirnim postopkom, da se prepreči tveganje, da bi se ta merila prilagajala glede na prejete prijave.
23.
Tretjič, Splošno sodišče je v točki 113 izpodbijane sodbe razsodilo, da mora biti organ za imenovanje obveščen o merilih primerjalne ocene, zato da ve, na kakšen način so bili ocenjeni dosežki tako v fazi ožjega izbora kandidatov za razgovor kakor tudi v fazi samega razgovora.
24.
Četrtič, Splošno sodišče je v točki 114 izpodbijane sodbe odločilo, da morajo sodišča Evropske unije zagotoviti, da je uprava kandidate obravnavala enako, četudi ima ta široko diskrecijo glede organizacije izbirnega postopka (
4
).
25.
Poleg teh ugotovitev je Splošno sodišče v točki 117 izpodbijane sodbe presodilo, da pri presoji odgovorov kandidatov na vprašanja, ki jih je na podlagi seznama sedmih tem med razgovori zastavil Svetovalni odbor, niso bila upoštevana tri merila primerjalne ocene, določena na podlagi objave prostega delovnega mesta, razpisa za premestitev in razpisa za prosto delovno mesto v prvi fazi izbirnega postopka.
26.
Splošno sodišče je nato v točki 118 izpodbijane sodbe odločilo, da četudi je kandidatom mogoče zastavljati vprašanja, ta vprašanja ne smejo postati nova merila primerjalne ocene.
27.
Poleg tega je Splošno sodišče v točki 123 izpodbijane sodbe ugotovilo, da predsedstvo, kot organ za imenovanje, ni bilo obveščeno, da je merila primerjalne ocene nadomestilo sedem tem, uporabljenih med razgovori.
28.
Ob upoštevanju teh ugotovitev je Splošno sodišče v odstavku 125 izpodbijane sodbe sprejelo drugi del drugega tožbenega razloga v podporo tožbi Carbaja Ferrera in ugotovilo, da je bila izpodbijana odločitev sprejeta po nepravilnem postopku zaposlovanja.
29.
Splošno sodišče je nato v točki 145 izpodbijane sodbe sprejelo drugi del tretjega tožbenega razloga, ki ga je navedel Carbajo Ferrero, in posledično celoten tožbeni razlog v delu, v katerem se je zatrjevalo, da izpodbijana odločitev vsebuje očitno napako pri presoji. Po mnenju Splošnega sodišča je organ za imenovanje imenoval osebo A na delovno mesto, ne da bi bil primerno poučen o poklicnih izkušnjah Carbaja Ferrera.
30.
Ob upoštevanju teh ugotovitev je Splošno sodišče v točki 146 izpodbijane sodbe odločilo, da razveljavi izpodbijano odločitev, ne da bi preučilo ostale tožbene razloge, ki jih je navedla tožeča stranka.
31.
Nazadnje, Splošno sodišče je v točkah 173 in 174 izpodbijane sodbe delno ugodilo odškodninskemu zahtevku Carbaja Ferrera v delu, v katerem se je nanašal na premoženjsko škodo, ki je bila utrpljena zaradi izpodbijane odločitve, in Parlamentu naložilo, naj tožeči stranki izplača 40.000 EUR.
IV. Predlogi strank pred Sodiščem
32.
Parlament v pritožbi Sodišču predlaga, naj razveljavi izpodbijano sodbo, vrne zadevo v razsojanje Splošnemu sodišču in pridrži odločanje o stroških.
33.
Podredno, Parlament Sodišču predlaga, naj razveljavi izpodbijano sodbo, zavrne tožbo Carbaja Ferrera in mu naloži plačilo vseh stroškov.
34.
Nasprotna stranka meni, da mora Sodišče zavrniti pritožbo in Parlamentu naložiti plačilo stroškov v celoti.
V. Ciljna preučitev pritožbe
35.
V podporo svojim predlogom se Parlament opira na dva pritožbena razloga. S prvim pritožbenim razlogom zatrjuje napačno uporabo prava in izkrivljanje dejstev v zvezi z ugotovitvijo nepravilnosti v izbirnem postopku. Drugi pritožbeni razlog naj bi kazal na to, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in izkrivljalo dejstva ter dokaze v zvezi z ugotovitvijo, da izpodbijana odločitev vsebuje očitno napako pri presoji. Podredno, Parlament navaja, da Splošno sodišče ni navedlo razlogov in je prekršilo načelo sorazmernosti, ker ni preučilo posledic razveljavitve izpodbijane odločitve.
36.
V skladu z zahtevo Sodišča bodo ti sklepni predlogi omejeni na analizo prvega pritožbenega razloga in alternativnega pritožbenega razloga.
A.
Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava in izkrivljanje dejstev v zvezi z ugotovitvijo nepravilnosti v izbirnem postopku
37.
Prvi pritožbeni razlog ima štiri dele. Analizirala jih bom skupaj, ker so med seboj povezani.
38.
V prvem delu prvega pritožbenega razloga Parlament trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo v povezavi z razlago sklepa o poteku postopka in da so navedeni razlogi protislovni. Prvič, Parlament navaja, da se merila primerjalne ocene uporabljajo le v prvi fazi izbirnega postopka. V okviru zadevnega izbirnega postopka je Svetovalni odbor sprejel tri merila primerjalne ocene (
5
) in nato sedem tem za pogovor med razgovori. (
6
) Splošno sodišče naj bi torej v točkah 118 in 119 izpodbijane sodbe napačno kritiziralo Svetovalni odbor, ker je ta spremenil merila primerjalne ocene v fazi razgovora. Drugič, Parlament navaja, da sklep o poteku postopka ne zahteva, da Svetovalni odbor v drugi fazi postopka predsedstvu daje kakršne koli informacije. Splošno sodišče je torej napačno uporabilo pravo, ko je v točkah 120 in 124 izpodbijane sodbe kritiziralo Svetovalni odbor, ker ta ni obvestil predsedstva o spremembi meril primerjalne ocene v fazi razgovora. Tretjič, glede te napačne uporabe prava Parlament navaja, da je obrazložitev izpodbijane sodbe protislovna.
39.
Z drugim delom prvega pritožbenega razloga Parlament navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je razlagalo in uporabljalo načelo enakega obravnavanja. Prvič, izpodbija upoštevnost sodbe v zadevi Booss in Fischer proti Komisiji (
7
), na katero se je sklicevalo Splošno sodišče, da je v točkah 111 in 112 izpodbijane sodbe ugotovilo, da se merila primerjalne ocene ne smejo spreminjati med izbirnim postopkom. Parlament dalje navaja, da splošna prepoved spreminjanja meril primerjalne ocene med izbirnim postopkom ni združljiva s prvim in tretjim stavkom člena 5 v skladu s Prilogo III h Kadrovskim predpisom. Drugič, Parlament navaja, da Splošno sodišče ni preučilo, ali so bile teme, o katerih se je govorilo na razgovorih, povezane s pogoji, določenimi v razpisu za prosto delovno mesto, in ali se je dalo nekaterim kandidatom prednost pred ostalimi.
40.
S tretjim delom prvega pritožbenega razloga Parlament ugovarja temu, kako je Splošno sodišče razlagalo in uporabilo načelo preglednosti. Izpodbija ugotovitev Splošnega sodišča v točkah 120 in 124 izpodbijane sodbe, da Svetovalni odbor ni obvestil predsedstva o spremembi meril primerjalne ocene v fazi razgovora. Poleg tega Parlament navaja, da je Splošno sodišče odločalo ultra petita, saj je tožeča stranka zatrjevala, da je bilo načelo preglednosti kršeno v razmerju do kandidatov in ne v razmerju do predsedstva.
41.
S četrtim delom prvega pritožbenega razloga Parlament navaja, da je Splošno sodišče izkrivljalo dejstva. Ugovarja ugotovitvi Splošnega sodišča v točki 119 izpodbijane sodbe, da se razvrščanje kandidatov glede na dosežke ne sme zanašati „zgolj“ na odgovore kandidatov na sedem tem, o katerih se je govorilo med razgovorom. Trdi. da četudi merila primerjalne ocene niso bila uporabljena v drugi fazi postopka, v informacijah pred Sodiščem ni bilo ničesar, kar bi kazalo na to, da ta merila niso bila upoštevana za potrebe razvrščanja kandidatov glede na dosežke.
42.
Carbajo Ferrero v svojem odgovoru glede razlage, ki jo je Splošno sodišče podalo o sklepu o poteku postopka, trdi, da mora uprava spoštovati načelo enakega obravnavanja vseh kandidatov, čeprav ima široko diskrecijo glede organizacije izbirnega postopka. Meni, da sklep o poteku postopka ne dopušča uporabe drugačnih meril primerjalne ocene glede na fazo postopka. Glede načela preglednosti navaja, da člen 4(c) tega sklepa zahteva, da Svetovalni odbor merila primerjalne ocene predloži predsedstvu. Parlament torej napačno zatrjuje, da ta sklep ne določa obveznosti, da se obvesti organ za imenovanje, če se ta merila med postopkom spremenijo.
43.
V zvezi z razlago načela enakega obravnavanja Carbajo Ferrero meni, da se je Splošno sodišče v točki 111 izpodbijane sodbe pravilno sklicevalo na sodbo v zadevi Booss in Fischer proti Komisiji. (
8
) Meni pa, da sodbi v zadevah Mavridis proti Parlamentu (
9
) ter Verros proti Parlamentu, (
10
) ki ju je Parlament navedel v svoji pritožbi, nista pomembni. Prav tako navaja, da Splošno sodišče z razlago ni kršilo Priloge III h Kadrovskim predpisom. Nazadnje, Carbajo Ferrero navaja, da Parlament pred Splošnim sodiščem ni izpostavil vprašanja, ali bi bila nova merila primerjalne ocene, sprejeta v fazi razgovora, lahko ugodnejša za nekatere kandidate.
44.
V zvezi z razlago načela preglednosti Carbajo Ferrero opozarja, da je v svoji tožbi pred Splošnim sodiščem navedel tožbeni razlog, ki se nanaša na domnevno kršitev načela dobrega upravljanja. Splošno sodišče torej ni odločalo ultra petita.
45.
V zvezi z očitkom, ki se nanaša na izkrivljanje dejstev, Carbajo Ferrero meni, da je neutemeljen. V zvezi s tem navaja, da iz zapisnika seje z dne 10. decembra 2018 izhaja, da je Svetovalni odbor predlagal, da se trije kandidati na zadevno delovno mesto imenujejo „po prednostnem vrstnem redu“ in ne „glede na znanja in sposobnosti, ki ustrezajo delovnemu mestu, ki ga je treba zapolniti“.
46.
Bistvo spora med strankama je, ali je Splošno sodišče pravilno razlagalo sklep o poteku postopka, ko je v točki 112 izpodbijane sodbe ugotovilo, da se meril primerjalne ocene med izbirnim postopkom ne sme spreminjati. Izhodišče analize tega vprašanja narekuje besedilo členov 4 in 5 sklepa o poteku postopka v zvezi z visokimi položaji. (
11
) Prvi korak je, da Svetovalni odbor na podlagi objave prostega delovnega mesta (
12
) določi merila primerjalne ocene. Drugi korak je, da Svetovalni odbor izvede primerjalno analizo dosežkov kandidatov ter določi seznam kandidatov, ki jih priporoča za razgovor. Tretji korak je, da se predsedstvo kot organ za imenovanje obvesti o seznamu, ki ga je sestavil Svetovalni odbor, in o merilih primerjalne ocene, ki jih je sprejel Svetovalni odbor. Četrti korak je, da predsedstvo sprejme seznam kandidatov, ki se jih povabi na razgovor. Peti korak je, da Svetovalni odbor izpelje te razgovore in o njih sestavi poročilo. Šesti korak je, da generalni sekretar o tem poročilu obvesti predsednika Parlamenta in predsedstvo ter obenem poda priporočilo. Sedmi in zadnji korak postopka je, da predsedstvo na podlagi predloga predsednika sprejme sklep glede kandidata, ki bo imenovan.
47.
Parlament navaja, da iz besedila tega sklepa izhaja, da postopek za izbiro visokih uradnikov v glavnem poteka v dveh fazah. Prva faza je, da predsedstvo izvede primerjalno analizo dosežkov kandidatov in odobri seznam kandidatov, ki se jih bo poklicalo na razgovor. Druga faza je razgovor s kandidati, ki so na tem seznamu. Parlament trdi, da se merila primerjalne ocene uporabljajo le v prvi fazi postopka, medtem ko v drugi fazi nič ne nalaga uporabe istih meril, oziroma povedano drugače, nič ne prepoveduje uporabe novih meril za razgovor. V svoji presoji naj bi Splošno sodišče torej napačno sklenilo, da je šlo za nepravilnost v izbirnem postopku.
48.
V zvezi s tem ugotavljam, da sklep o poteku postopka sestavlja niz korakov, opisan v točki 46 zgoraj. Ta sklep torej ne deli korakov v posebne ali ločene faze. Nasprotno, vsi koraki so medsebojno povezani in skupaj tvorijo en samostojen izbirni postopek, ki ga ureja objava prostega delovnega mesta (oziroma, glede na okoliščine, razpis za prosto delovno mesto). Končni cilj teh korakov je enak kot v vsakem postopku zaposlovanja. Natančneje, člen 27, prvi odstavek, Kadrovskih predpisov določa, da mora zaposlovanje zagotoviti, da institucija dobi najsposobnejše, najučinkovitejše in neoporečne uradnike, ki jih izbira na najširšem možnem geografskem območju med državljani držav članic Unije (
13
).
49.
Podrobna preučitev korakov v postopku dokazuje, da je prvi korak temelj za celoten postopek, ki se konča z imenovanjem najustreznejšega kandidata na zadevno delovno mesto. Pri tem prvem koraku Svetovalni odbor določi merila primerjalne ocene na podlagi objave prostega delovnega mesta (oziroma, po potrebi, razpisa za prosto delovno mesto). Objava prostega delovnega mesta in merila primerjalne ocene so elementi, ki jih predsedstvo potrebuje, da lahko sprejme seznam kandidatov, ki se jih bo povabilo na razgovor. Razgovor je opravljen šele, ko predsedstvo sprejme seznam kandidatov na podlagi zgoraj navedenih meril. Jasno je, da med ožjim izborom kandidatov in razgovorom z vsakim od njih obstaja povezava. Če so ti koraki povezani, potem morajo biti povezana tudi merila za ocenjevanje, ki se uporabljajo na vsakem koraku. Zato po mojem mnenju Parlament umetno deli korake v izbirnem postopku.
50.
V nasprotju s tem, kar navaja Parlament, če se izbirni postopek razume kot kontinuum, to še ne pomeni, da so razgovori s kandidati neuporabni oziroma se s tem ne prikrajša uprave za metodo organizacije izbirnega postopka. Uprava ima široko diskrecijo v zvezi z metodami, ki jih uporablja v raznih fazah izbirnega postopka, da bi ocenila dosežke kandidatov. To velja še toliko bolj v zvezi z visokimi položaji. Ni sporno, da lahko Svetovalni odbor med razgovori s kandidati postavi vsa vprašanja, za katera meni, da so potrebna. Ta vprašanja se lahko tudi strukturirajo okoli različnih tem. Organ za imenovanje ne sme biti kritiziran, če kandidate za tako visoke položaje prosi, naj, na primer, predstavijo svoje razumevanje zadevnega delovnega mesta (
14
) ali svojo vizijo za direktorat.
51.
Vendar je treba spomniti, na eni strani, da čeprav ima v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča organ za imenovanje široko diskrecijsko pravico pri primerjanju dosežkov kandidatov, zlasti z vidika delovnega mesta, ki ga je treba zapolniti, mora to pravico izvajati znotraj omejitev, ki jih je določil sam v objavi prostega delovnega mesta. (
15
) Poleg tega mora uprava široko diskrecijsko pravico izvajati ob popolnem upoštevanju vseh upoštevnih pravil, ki se uporabljajo, vključno z vsemi notranjimi postopkovnimi pravili, ki jih je sprejela. (
16
) V obravnavani zadevi je upošteven sklep o poteku postopka.
52.
Na drugi strani morajo vse teme, uporabljene med razgovorom, izhajati iz meril primerjalne ocene. Povedano drugače, take teme ne spreminjajo prvotnih meril, temveč med razgovorom pomagajo Svetovalnemu odboru oceniti ustreznost kandidatov glede na vsako posamezno merilo. Splošno sodišče je torej v točki 118 izpodbijane sodbe pravilno opozorilo, da vprašanja, zastavljena med razgovorom, ne smejo postati „nova merila“ za primerjalno oceno dosežkov kandidatov, sprejeto med izbirnim postopkom po ožjem izboru kandidatov, ki se jih bo povabilo na razgovor.
53.
Splošno sodišče je v zvezi s tem pravilno poiskalo smernice v sodbi v zadevi Booss in Fischer proti Komisiji, (
17
) ki pa se sklicuje na sodbi v zadevah Culin proti Komisiji (
18
) ter Grassi proti Svetu. (
19
) Na podlagi te sodne prakse je Splošno sodišče v točkah 111 in 112 izpodbijane sodbe odločilo, da načelo enakega obravnavanja kandidatov določa, da morajo biti merila primerjalne ocene določena pred začetkom postopka zaposlovanja in da se teh meril med izbirnim postopkom ne sme prilagajati ali spreminjati.
54.
Parlament izpodbija upoštevnost te sodne prakse in trdi, da se je nanašala na objavo prostega delovnega mesta v skladu s členom 29(1)(a) Kadrovskih predpisov, medtem ko se je v obravnavani zadevi predsedstvo odločilo, da bo zadevo zastavilo širše, in je objavilo razpis za prosto delovno mesto na podlagi člena 29(2) Kadrovskih predpisov. Parlament meni, da ta določba določa poseben postopek, v okviru katerega lahko organ za imenovanje med postopkom uporabi merila, ki niso bila navedena v objavi prostega delovnega mesta. V zvezi s tem se zanaša na sodbi v zadevah Mavridis proti Parlamentu (
20
) ter Veros proti Parlamentu. (
21
)
55.
Po mojem mnenju zadnji dve sodbi ne podpirata ugotovitve Parlamenta, da je mogoče spremeniti merila primerjalne ocene med postopkom. Iz te sodne prakse izhaja, da v okviru posebnega postopka iz člena 29(2) Kadrovskih predpisov organu za imenovanje ni treba uporabiti določb Priloge III h Kadrovskim predpisom, ki se nanašajo na objave natečajev. Med postopkom lahko torej uporabi merila, ki niso izrecno določena v objavi prostega delovnega mesta. Enako velja za natečajno komisijo, na katero je organ za imenovanje prenesel svoje pooblastilo za izbiro.
56.
Vendar v obravnavani zadevi Splošno sodišče ni kritiziralo Svetovalnega odbora, ker je ta izvajal svoja pooblastila, da vzpostavi merila primerjalne ocene. (
22
) Splošno sodišče prav tako ni kritiziralo izbora tem, ki so Svetovalni odbor vodile med razgovorom. Ker se je Parlament odločil, da uporabi sklep o poteku postopka, je moral Svetovalni odbor merila določiti na podlagi besedila razpisa za prosto delovno mesto. Poleg tega bi morale vse teme za potrebe razgovorov, ki naj bi se izvedli, svojo „legitimnost“ črpati iz teh meril in, nazadnje, iz razpisa za prosto delovno mesto. V okviru zadevnega izbirnega postopka, ki ga urejajo člen 29(2) Kadrovskih predpisov in notranja pravila ravnanja, razpis za prosto delovno mesto pomeni zunanje meje celotnega izbirnega postopka, merila pa so posebni izraz teh zunanjih mej. Kakršne koli teme za pogovor med razgovorom torej ne smejo biti povsem drugačne od meril primerjalne ocene, določenih na začetku postopka zaposlovanja. So amplifikacija oziroma konkretizacija teh meril. Svetovalni odbor vzpostavi potrebno povezavo med merili in temami, uporabljenimi med razgovorom.
57.
Menim torej, da je Splošno sodišče v točki 119 izpodbijane sodbe pravilno odločilo, da razvrstitev kandidatov glede na dosežke ni mogla temeljiti zgolj na odgovorih na sedem tem, o katerih se je govorilo med razgovorom, saj tak pristop ne bi izpolnil zahteve, da se merila primerjalne ocene med izbirnim postopkom ne smejo spreminjati.
58.
Glede trditve Parlamenta, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je v točkah 120 in 124 izpodbijane sodbe ugotovilo, da je bil izbirni postopek nepravilen, ker Svetovalni odbor ni obvestil predsedstva o spremembi izbirnih meril, menim, da ta argument temelji na napačni predpostavki. Kot je pokazano zgoraj, je napačna predpostavka to, da se merila primerjalne ocene lahko spreminjajo med izbirnim postopkom. Svetovalni odbor lahko sestavi vprašanja, ki izhajajo iz meril, določenih na prvem koraku. V svojem poročilu predsedstvu mora Svetovalni odbor nato ob upoštevanju teh meril pokazati, kako odgovori na vprašanja dokazujejo ustreznost kandidatov.
59.
Poleg tega Parlament napačno trdi, da je Splošno sodišče v točkah 120 in 124 izpodbijane sodbe odločalo ultra petita v zvezi s kršitvijo načela preglednosti. Sodišče je ugotovilo, da je bilo to načelo kršeno v okviru kršitve obveznosti obveščanja predsedstva o temah za pogovor na razgovoru ter o povezavi med temi temami in merili primerjalne ocene.
60.
Trditev Parlamenta, da je Splošno sodišče v točkah 120 in 124 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo, je torej treba zavrniti.
61.
Očitek Parlamenta, da je obrazložitev izpodbijane sodbe v teh točkah protislovna, me ne prepriča. Zdi se mi, da ta očitek temelji na napačnem razumevanju izpodbijane sodbe. V točkah 66 in 73 izpodbijane sodbe je Splošno sodišče odločilo, da imajo institucije široko diskrecijsko pravico, kadar sprejemajo notranja pravila o postopku za izbiranje kandidatov za visoke položaje, in da se sklep o poteku postopka uporablja kot širok okvir za izbirni postopek. Splošno sodišče je torej ugotovilo, da ni ustrezno, da se merila primerjalne ocene določijo v besedilu tega sklepa. Splošno sodišče na tej stopnji svoje obrazložitve ni obravnavalo vprašanja doslednosti meril, uporabljenih med izbirnim postopkom, ali zahteve, da se obvesti predsedstvo. Zato zavrnitev ugovora nezakonitosti sklepa o poteku postopka v točki 74 izpodbijane sodbe ne postavlja pod vprašaj ugotovitve iz točk 120 in 124 izpodbijane sodbe o nepravilnosti postopka, ki se mu sledi med konkretnim izbirnim postopkom.
62.
Dalje, Parlament kritizira Splošno sodišče, ker je to ugotovilo, da je prišlo do kršitve načela enakega obravnavanja, ne da bi prej preučilo, ali so bile teme, o katerih se je razpravljalo med razgovori, povezane s pogoji, določenimi v razpisu za prosto delovno mesto. (
23
) V zvezi s tem naj pripomnim, da Parlament ne želi vzpostaviti povezave med temami, ki so se obravnavale med razgovorom, merili, določenimi na začetku postopka, ter razpisom za prosto delovno mesto. Parlament na primer ni zatrjeval, da so bile teme, uporabljene v fazi razgovora, konkretizacija meril, določenih na prvem koraku, in razpisa za prosto delovno mesto. Namesto tega v svoji pritožbi navaja, da v fazi razgovora Svetovalnega odbora niso več zavezovala merila, ki jih je prvotno sprejel. Parlament se torej napačno pritožuje, da bi moralo Splošno sodišče preučiti obstoj povezave, za katero sam Parlament meni, da ni potrebna.
63.
Menim, da je Splošno sodišče v točki 112 izpodbijane sodbe pravilno odločilo, da sprememba meril primerjalne ocene med izbirnim postopkom pomeni tveganje, da se ta merila prilagodijo glede na kandidate za zadevno delovno mesto. Parlament v bistvu trdi, da je tveganje nezadostno in da bi moralo Splošno sodišče preučiti, ali so bile teme, ki so bile sprejete za uporabo med razgovorom, ugodnejše za nekatere kandidate. Parlament se v podporo svoji trditvi sklicuje na sodbi v zadevah Vlachou proti Računskemu sodišču (
24
) ter Caturla-Poch in de la Fuente Pascual proti Parlamentu. (
25
) Iz teh dveh sodb izhaja, da sistem ali metoda za oceno usposobljenosti kandidatov objektivno ne sme biti taka, da nekatere kandidate obravnava ugodno, druge pa neugodno. (
26
) Vendar po mojem mnenju ta sodna praksa ne podpira sklepa, da ugotovitev kršitve načela enakega obravnavanja v izbirnem postopku v vsakem posameznem primeru zahteva preučitev, ali so bili nekateri kandidati obravnavani ugodno, drugi pa neugodno. Poleg tega položaj v obravnavani zadevi postavlja še eno vprašanje, in sicer o odnosu med merili in temami za pogovor med razgovorom, vzpostavljenem za potrebe izbire najustreznejšega kandidata.
64.
Nazadnje, zdi se mi, da trditev Parlamenta, da je Splošno sodišče v točki 119 izpodbijane sodbe izkrivljalo dejstva, ko je odločilo, da razvrščanje kandidatov glede na dosežke ne sme temeljiti zgolj na odgovorih kandidatov na sedem tem za pogovor med razgovorom, temelji na napačni razlagi izpodbijane sodbe. Prvič, uporaba izraza „zgolj“ s strani Splošnega sodišča (francosko „uniquement“) se lahko pojasni z ugotovitvijo v točki 118 izpodbijane sodbe, da vprašanja, zastavljena med razgovorom, ne smejo postati nova merila primerjalne ocene. Pojasni se jo lahko tudi z ugotovitvijo Splošnega sodišča v točki 123 izpodbijane sodbe, da merila primerjalne ocene niso bila uporabljena na razgovoru. Drugič, Parlament mora dokazati, da so bili merila in teme, uporabljeni med postopkom, povezani in da jih je organ za imenovanje upošteval kot celoto.
65.
Ob upoštevanju navedenega Sodišču predlagam, naj prvi pritožbeni razlog zavrne.
B.
Podredni pritožbeni razlog: napačna uporaba prava pri razlagi načela sorazmernosti v zvezi s posledicami razveljavitve izpodbijane odločitve
66.
Parlament podredno navaja, da je bilo pri razveljavitvi odločitve, da se na položaj direktorja za medije imenuje oseba A, napačno uporabljeno pravo, ker ni bila podana obrazložitev in je bilo kršeno načelo sorazmernosti. Navaja, da je Splošno sodišče razveljavilo odločitev, ki je bila sprejeta v korist tretje osebe, in sicer osebe A. Parlament se sklicuje na sodbo Splošnega sodišča v zadevi Spadafora proti Komisiji (
27
) in trdi, da bi moralo Splošno sodišče s tehtanjem vseh nasprotujočih si interesov preučiti, ali je bila razveljavitev čezmerna.
67.
Carbajo Ferrero navaja, da se oseba A ni mogla zanašati na načelo varstva legitimnih pričakovanj, saj je bila odločitev, s katero je bila imenovana na delovno mesto, izpodbijana, in trdi, da razveljavitev odločitve nikakor ne pomeni čezmerne kazni v zvezi z zadevno nepravilnostjo.
68.
Menim, da Parlament pravilno trdi, da je Splošno sodišče v točki 146 izpodbijane sodbe razveljavilo izpodbijano odločitev, ne da bi preučilo, ali je bila taka razveljavitev sorazmerna. Sodba Splošnega sodišča v zadevi Spadafora proti Komisiji (
28
) poda razlogovanje, ki je očitno upoštevno za obravnavani spor. V tej sodbi je bilo ugotovljeno, da je treba tožečo stranko načeloma vrniti v položaj, v katerem je bila, preden je prišlo do nepravilnosti v izbirnem postopku. Vendar je treba preučiti, ali razveljavitev pomeni čezmerno kazen v zvezi z zadevno nepravilnostjo, kadar vrnitev v prejšnji položaj vključuje razveljavitev aktov, ki so naslovljeni na tretje osebe in so za te osebe ugodni. V teh okoliščinah je treba upoštevati naravo storjenega nezakonitega dejanja, interes tožeče stranke, interes tretjih oseb ter interese službe.
69.
V tem primeru lahko razveljavitev izpodbijane odločitve očitno vpliva na osebo A, ki je bila imenovana na zadevno delovno mesto. V takih okoliščinah razveljavitev njenega imenovanja zahteva predhodno presojo sorazmernosti take razveljavitve, ki vključuje tehtanje vseh zadevnih interesov. V skladu s tem je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je v točki 146 izpodbijane sodbe odločilo, da razveljavi izpodbijano odločitev, ne da bi prej izvedlo tako presojo.
70.
Vendar je treba upoštevati, da če obrazložitev odločbe Splošnega sodišča kaže na kršitev prava Unije, njen izrek pa je utemeljen z drugimi pravnimi razlogi, taka kršitev ne more povzročiti razveljavitve te odločbe in je treba obrazložitev nadomestiti. (
29
)
71.
V obravnavanem primeru je tako. Tehtanje vseh zadevnih interesov mora povzročiti razveljavitev izpodbijane odločitve brez poseganja v obveznost uprave, da najde pravično rešitev za osebo A. Natančneje, gre za precejšnjo nepravilnost v postopku zaposlovanja. Kot sem v okviru analize prvega pritožbenega razloga pojasnila zgoraj, Svetovalni odbor ne sme spremeniti meril primerjalne ocene med izbirnim postopkom. Glede Carbaja Ferrera, njegov interes je razveljavitev izpodbijane odločitve, da bi imel korist od svoje tožbe. Glede uprave, ne vidim nikakršne škode za interese službe. Razveljavitev izpodbijane odločitve ne more nadomestiti presoje uprave, katerega kandidata imenovati na zadevno delovno mesto. Parlament bo moral ponovno odpreti postopek in odpraviti nepravilnosti, ki so bile ugotovljene v izpodbijani sodbi. Na koncu novega izbirnega postopka lahko svobodno izbere najustreznejšega kandidata za zadevno delovno mesto. Glede osebe A, njen položaj je drugačen. Razveljavitev izpodbijane odločitve ustvari tveganje, da bo oseba A izgubila delovno mesto, na katero je bila imenovana. Poleg tega oseba A ni odgovorna za to nepravilnost. Kot meni Carbajo Ferrero, četudi oseba A ne bi mogla spregledati dejstva, da njeno imenovanje ni bilo dokončno, medtem ko je Splošno sodišče obravnavalo tožbo proti odločitvi o njenem imenovanju, ostaja dejstvo, da oseba A ni naredila nič narobe.
72.
Vendar dejstvo, da so prizadeti interesi osebe A, ne pomeni, da bi se Sodišče moralo zaradi zadevne nepravilnosti vzdržati potrditve razveljavitve izpodbijane odločitve. Vseeno pa mora uprava poiskati pravično rešitev za položaj v zvezi s prizadeto tretjo osebo. Natančneje, če je na koncu novega izbirnega postopka na zadevno delovno mesto imenovana druga oseba, mora Parlament zaščititi interese osebe A.
73.
Na podlagi zgoraj navedenega menim, da je treba podredni pritožbeni razlog zavrniti kot brezpredmeten.
VI. Predlog
Ob upoštevanju navedenega Sodišču predlagam, naj prvi pritožbeni razlog in podredni pritožbeni razlog zavrne.
(
1
)	Jezik izvirnika: angleščina.
(
2
)	Uredba št. 31 (EGS), 11 (ESAE) o določitvi Kadrovskih predpisov za uradnike in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske gospodarske skupnosti in Evropske skupnosti za atomsko energijo (UL 1962, L 45, str. 1385).
(
3
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 3. marca 1993, Booss in Fischer proti Komisiji (T‑58/91, EU:T:1993:15, točka 67).
(
4
)	Glej v zvezi s tem sodbo z dne 12. marca 2008, Giannini proti Komisiji (T‑100/04, EU:T:2008:68, točki 132 in 133 in navedena sodna praksa).
(
5
)	Merila so bila naslednja: „(1) posebne izkušnje na področjih, omenjenih v objavi prostega delovnega mesta ali razpisu za prosto delovno mesto: vodenje večjega oddelka na področju medijev, tiska in telekomunikacij; (2) uprava ali poslovodstvo: izkušnje v poslovodenju (na področjih, kakršna so človeški viri, poslovodenje, proračun, finance itd.); (3) mednarodne izkušnje: delovne izkušnje v okolju Unije in/ali mednarodnem okolju“ (prost prevod pritožnikovih navedb iz originala, ki je v francoščini).
(
6
)	Te teme so bile: „(1) razlogi za prijavo na delovno mesto in strateška vizija ter poslovni načrt za direktorat; (2) kako zagotoviti, da se uporabljajo vsi komunikacijski kanali za prenos koherentnega sporočila v skladu s strateškim okvirom za izvajanje (SOI); (3) komunikacijske prioritete za naslednje volilno leto; (4) kako z medijskega vidika povečati učinek obiskov na visoki ravni, pomembnih zakonodajnih dosjejev in plenarnih sej; (5) spodbujanje politike enakosti spolov; (6) izzivi prenehanja dejavnosti ter določanja negativnih prioritet; (7) kako najbolje izkoristiti možnosti, da se delovna mesta AST povišajo v delovna mesta AD v okviru nalog višje ravni ter pomanjkanja virov“ (prost prevod pritožnikovih navedb iz originala, ki je v francoščini).
(
7
)	Sodba z dne 3. marca 1993 (T‑58/91, EU:T:1993:15).
(
8
)	Sodba z dne 3. marca 1993 (T‑58/91, EU:T:1993:15).
(
9
)	Sodba z dne 19. maja 1983, 289/81, EU:C:1983:142.
(
10
)	Sodba z dne 19. maja 1983, 306/81, EU:C:1983:143.
(
11
)	Besedilo tega sklepa je navedeno v točki 47 izpodbijane sodbe.
(
12
)	Besedilo sklepa o poteku postopka se nanaša zgolj na objavo prostega delovnega mesta. Vendar se v obravnavani zadevi, kot izhaja iz odstavka 50 izpodbijane sodbe, ta sklep uporablja tudi glede postopka zaposlovanja, izpeljanega na podlagi razpisa za prosto delovno mesto.
(
13
)	Glej točko 67 sodbe v pritožbenem postopku.
(
14
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 13. decembra 1990, Kalavros proti Sodišču (T‑160/89 in T‑161/89, EU:T:1990:86, točka 37).
(
15
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 7. februarja 1990, Culin proti Komisiji (C‑343/87, EU:C:1990:49, točka 19).
(
16
)	Glej sodbo z dne 28. septembra 2017, Hristov proti Komisiji in EMA (T‑495/16 RENV I in T‑495/16 RENV II, neobjavljena, EU:T:2017:676, točka 139 in tam navedena praksa).
(
17
)	Sodba z dne 3. marca 1993, Booss in Fischer proti Komisiji (T‑58/91, EU:T:1993:15, točka 67).
(
18
)	Sodba z dne 7. februarja 1990, Culin proti Komisiji (C‑343/87, EU:C:1990:49, točka 19).
(
19
)	Sodba z dne 30. oktobra 1974, Grassi proti Svetu (188/73, EU:C:1974:112).
(
20
)	Sodba z dne 19. maja 1983, 289/81 (EU:C:1983:142, točka 16).
(
21
)	Sodba z dne 19. maja 1983, 306/81 (EU:C:1983:143, točka 16).
(
22
)	Nasprotno, v točki 69 izpodbijane sodbe je Splošno sodišče potrdilo široko diskrecijsko pravico institucij v okviru postopka zaposlovanja na podlagi člena 29(2) Kadrovskih predpisov.
(
23
)	Parlament navaja več točk svojega odgovora in duplike na prvi stopnji. Vendar namen teh točk ni, da se vzpostavi povezava med raznimi merili in temi temami med izbirnim postopkom. V dupliki je en argument, ki bi lahko bil upošteven in v katerem Parlament navaja, da je „poklicne izkušnje“ mogoče povezati z več elementi, določenimi v točkah 4 in 5 razpisa za prosto delovno mesto. Vendar tega argumenta v svojih navedbah ne pojasni podrobneje in ne trdi, da so teme, o katerih se je govorilo med razgovorom, povezane z merili, določenimi na začetku postopka zaposlovanja.
(
24
)	Sodba z dne 6. februarja 1986 (143/84, EU:C:1986:55).
(
25
)	Sodba z dne 13. julija 1989 (361/87 in 362/87, EU:C:1989:317).
(
26
)	Sodba z dne 6. februarja 1986, Vlachou proti Računskemu sodišču (143/84, EU:C:1986:55, točki 17 in 19).
(
27
)	Sodba z dne 5. decembra 2017 (T‑250/16 P, neobjavljena, EU:T:2017:866, točka 110).
(
28
)	Prav tam.
(
29
)	Sodba z dne 10. februarja 2021, RFA International proti Komisiji (C‑56/19 P, EU:C:2021:102, točka 61).