Zadeva C‑15/14 P
Evropska komisija
proti
MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.
„Pritožba – Državna pomoč – Pogodba, sklenjena med Madžarsko ter naftno in plinsko družbo MOL v zvezi z rudarskimi pristojbinami za pridobivanje ogljikovodikov – Poznejša sprememba zakonskega sistema, ki določa zvišanje stopnje pristojbin – Zvišanje, ki se ne uporabi za družbo MOL – Sklep o razglasitvi nezdružljivosti pomoči s skupnim trgom – Selektivnost“
Povzetek – Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 4. junija 2015
1.        Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Selektivnost ukrepa – Razlikovanje med zahtevo selektivnosti in dokazom gospodarske prednosti ter med sistemom pomoči in individualno pomočjo
(člen 107(1) PDEU)
2.        Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Selektiven predlagani ukrep – Nacionalna zakonodaja o načinu določitve zneska rudarske pristojbine – Fakultativne določbe, ki določajo naložitev dodatnih bremen –Polje proste presoje nacionalnih organov – Dopustnost – Meje
(člen 107(1) PDEU)
3.        Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Selektiven predlagani ukrep – Določitev upravičencev glede na objektivna merila – Okoliščina, ki zadošča za sklep o selektivnosti ukrepa – Meje
(člen 107(1) PDEU)
4.        Pomoči, ki jih dodelijo države – Pojem – Zaporedni državni posegi, ki med njimi vzpostavlja neločljive povezave – Merila presoje
(člen 107(1) PDEU)
1.        Na področju državnih pomoči je treba zahtevo selektivnosti, ki izhaja iz člena 107(1) PDEU, jasno razlikovati od dokaza gospodarske prednosti, ker mora Komisija po tem, ko je ugotovila obstoj prednosti v širokem smislu, ki izhaja posredno ali neposredno iz določenega ukrepa, med drugim dokazati, da se ta prednost nanaša na posamezno podjetje ali podjetja. Natančneje, dokazati mora, da zadevni ukrep uvaja razlikovanje med podjetji, ki so glede na uresničevani cilj v primerljivem položaju. Prednost mora biti torej dodeljena selektivno in biti taka, da postavlja posamezna podjetja v ugodnejši položaj v primerjavi z drugimi.
Vendar se zahteva selektivnosti razlikuje glede na to, ali je zadevni ukrep predviden kot splošen sistem pomoči ali pa kot individualna pomoč. V zadnjenavedenem primeru opredelitev gospodarske prednosti načeloma omogoča domnevo, da je ukrep selektiven. Nasprotno je okviru presoje splošnega sistema pomoči nujno ugotoviti, ali zadevni ukrep ne glede na to, da daje splošno prednost, daje prednost izključno nekaterim podjetjem ali nekaterim sektorjem dejavnosti.
(Glej točki 59 in 60.)
2.        Na področju državnih pomoči obstaja bistvena razlika med na eni strani presojo selektivnosti splošnih sistemov oprostitev ali olajšav, ki po definiciji samodejno dajejo prednost, in na drugi strani presojo selektivnosti fakultativnih določb nacionalnega prava, ki določajo naložitev dodatnih bremen. Kadar nacionalni organi taka bremena naložijo, da bi ohranili enako obravnavanje gospodarskih subjektov, zgolj to, da imajo ti organi določeno polje proste presoje, ki ga določa zakon in ki ni neomejeno, ne more zadostovati za dokaz o selektivnosti takega sistema.
V zvezi s tem se po eni strani polje proste presoje, katerega namen je prilagoditi dodatno breme, naloženo gospodarskim subjektom, zaradi upoštevanja zahtev, ki izhajajo iz načela enakega obravnavanja, po naravi razlikuje od primerov, ko je uporaba takega polja proste presoje povezana z dajanjem prednosti določenemu gospodarskemu subjektu.
Po drugi strani dejstvo, da so stopnje rudarske pristojbine za pridobivanje ogljikovodikov surove nafte in zemeljskega plina, ki so določene za vsako leto veljavnosti pogodbe o podaljšanju rudarskih pristojbin podjetja, ki je pogodba med podjetjem in organi države članice, rezultat pogajanj, ne zadostuje za ugotovitev selektivnosti te pogodbe. To ne bi moglo biti drugače, razen če bi nacionalni organi uporabili polje proste presoje tako, da bi dali prednost navedenemu podjetju s tem, da bi sprejeli nizko stopnjo pristojbine brez objektivnega razloga, ob upoštevanju namena zvišanja pristojbin v primeru podaljšanja dovoljenj za izkoriščanje in v škodo vseh drugih gospodarskih subjektov, ki bi želeli podaljšati svoje rudarske pravice.
(Glej točke od 64 do 66.)
3.        Čeprav selektivnosti določenega sistema pomoči ni mogoče izključiti zgolj iz razloga, da so upravičenci določeni na podlagi objektivnih meril, okoliščina, da je le to podjetje z državnimi organi sklenilo pogodbo o podaljšanju izkoriščanja v sektorju ogljikovodikov, nujno ne pomeni pokazatelja selektivnosti, ker so merila za sklenitev take pogodbe objektivna in se uporabljajo za vse potencialno zainteresirane gospodarske subjekte, in da je neobstoj drugih tovrstnih pogodb lahko posledica odločitve podjetij, da ne zaprosijo za podaljšanje rudarskih pravic.
(Glej točki 76 in 77.)
4.        Glede na to, da imajo na področju državnih pomoči državni posegi različne oblike in jih je treba analizirati glede na njihove učinke, ni mogoče izključiti, da je treba za namen uporabe člena 107(1) PDEU več zaporednih državnih posegov obravnavati kot en sam poseg. Tako je lahko zlasti, kadar med zaporednimi posegi – med drugim z vidika njihovega časovnega razporeda, njihovega namena in položaja podjetja ob teh posegih – obstaja tako tesna povezava, da jih ni mogoče ločiti.
(Glej točko 97.)