62022CJ0240_RES
Zadeva C‑240/22 P
Evropska komisija
proti
Intel Corporation Inc.
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 24. oktobra 2024
„Pritožba – Konkurenca – Zloraba prevladujočega položaja – Trg centralnih procesnih enot – Odločba o ugotovitvi kršitve člena 102 PDEU in člena 54 Sporazuma EGP – Rabati za zvestobo – Opredelitev za zlorabo – Strategija, katere namen je izrinjenje konkurentov, ki so vsaj enako učinkoviti kot podjetje s prevladujočim položajem“
Pritožba – Razlogi – Kršitev prepovedi odločanja ultra petita – Tožba za razglasitev ničnosti odločbe, s katero je Komisija ugotovila kršitev pravil o konkurenci – Neobstoj – Preizkus trditev, ki naj ne bi bile navedene v začetnem procesnem aktu, s strani Splošnega sodišča – Razširitev obstoječega tožbenega razloga, ki je z njim tesno povezana – Dopustnost
(Statut Sodišča, člen 21; Poslovnik Splošnega sodišča, člena 76 in 84(1))
(Glej točke od 96 do 106.)
Konkurenca – Upravni postopek – Odločba Komisije o ugotovitvi kršitve – Sodni nadzor – Nadzor zakonitosti – Obseg – Nadomestitev obrazložitve izpodbijanega akta – Izključitev
(člena 102 in 263 PDEU)
(Glej točke 138, 158, 163, 166, 293, 316 in 317.)
Prevladujoči položaj – Zloraba – Pojem – Objektiven pojem, ki se nanaša na ravnanja, ki lahko vplivajo na strukturo trga in s katerimi se lahko ovira ohranitev ali razvoj konkurence – Obveznosti podjetja s prevladujočim položajem – Izvajanje konkurence zgolj na podlagi učinkovitosti – Merila presoje
(člen 102 PDEU; Sporazum EGP, člen 54)
(Glej točke od 175 do 180.)
Prevladujoči položaj – Zloraba – Rabat za izključnost ali za zvestobo – Zmožnost omejevanja konkurence in povzročitve učinkov izrinjenja – Test enako učinkovitega konkurenta – Merila presoje
(člen 102 PDEU; Sporazum EGP, člen 54)
(Glej točke 181, 182, 201 in 203.)
Prevladujoči položaj – Zloraba – Rabat za izključnost ali za zvestobo – Zmožnost omejevanja konkurence in povzročitve učinkov izrinjenja – Test enako učinkovitega konkurenta – Obveznosti glede dokazovanja, ki jih ima podjetje s prevladujočim položajem, ki prereka točnost izračunov, opravljenih v okviru tega testa
(člen 102 PDEU; Sporazum EGP, člen 54)
(Glej točke od 204 do 208.)
Prevladujoči položaj – Zloraba – Rabat za izključnost ali za zvestobo – Zmožnost omejevanja konkurence in povzročitve učinkov izrinjenja – Dokazno breme, ki ga nosi Komisija – Test enako učinkovitega konkurenta – Sodni nadzor – Obseg – Zapletena ekonomska presoja – Preizkus resničnosti, verodostojnosti in skladnosti dokazov – Preizkus izčrpnosti upoštevnih podatkov
(člen 102 PDEU)
(Glej točke od 267 do 271.)
Prevladujoči položaj – Zloraba – Rabat za izključnost ali za zvestobo – Zmožnost omejevanja konkurence in povzročitve učinkov izrinjenja – Test enako učinkovitega konkurenta – Sodni nadzor – Upoštevanje dejanskih in pravnih okoliščin, ki v upravnem postopku niso bile prerekane – Dopustnost
(člen 102 PDEU)
(Glej točke od 273 do 279.)
Prevladujoči položaj – Zloraba – Rabat za izključnost ali za zvestobo – Zmožnost omejevanja konkurence in povzročitve učinkov izrinjenja – Test enako učinkovitega konkurenta – Rabati, dodeljeni v obliki dajatev v naravi – Ugotovitev vrednosti rabatov – Merila
(člen 102 PDEU; Sporazum EGP, člen 54)
(Glej točke od 309 do 315.)
Prevladujoči položaj – Zloraba – Rabat za izključnost ali za zvestobo – Zmožnost omejevanja konkurence in povzročitve učinkov izrinjenja – Test enako učinkovitega konkurenta – Nezadostnost elementov, navedenih v podporo temu testu – Obveznost Splošnega sodišča, da preuči druge elemente, na podlagi katerih bi se lahko dokazalo obstoj omenjene zmožnosti izrinjenja – Neobstoj
(člena 102 in 263 PDEU)
(Glej točke od 328 do 343.)
Povzetek
Sodišče je s sodbo zavrnilo pritožbo, ki jo je Evropska komisija vložila zoper sodbo Splošnega sodišča z dne 26. januarja 2022, (
1
) s katero je Splošno sodišče razglasilo delno ničnost odločbe, s katero je Komisija družbi Intel naložila globo zaradi tega, ker je svoj prevladujoči položaj na svetovnem trgu centralnih procesnih enot zlorabila s tem, da je izvajala celovito strategijo za izključitev njenega glavnega konkurenta s trga. S tem je Sodišče dokončno odločilo o sporu, ki je med družbo Intel in Komisijo v zvezi s tem potekal od leta 2009, pri čemer je v obravnavanem primeru potrdilo analizo, na podlagi katere je Splošno sodišče presodilo, da možnost, da se s spornimi rabati za izključnost izrine konkurenca, ni bila dovolj dokazana, in zato v tem obsegu razveljavilo ugotovitev, da je šlo za kršitev. Ob tej priložnosti je navedlo pojasnila v zvezi z obsegom nadzora zakonitosti, ki ga opravi Splošno sodišče, kadar mora sprejeti odločitev glede take analize morebitnih protikonkurenčnih učinkov takih praks, in v zvezi z izvedbo testa as efficient competitor (v nadaljevanju: test AEC).
Evropska komisija je z odločbo z dne 13. maja 2009 (
2
) družbi Intel, proizvajalki mikroprocesorjev, naložila globo 1,06 milijarde EUR, ker je slednja od oktobra 2002 do decembra 2007 zlorabljala svoj prevladujoči položaj na svetovnem trgu centralnih procesnih enot (Central Processing Units, v nadaljevanju: CPE) (
3
) z arhitekturo x86 (
4
) (v nadaljevanju: CPE x86) z izvajanjem strategije, katere namen je bil s trga izriniti njenega glavnega konkurenta.
Komisija je v svoji odločbi družbi Intel očitala dve vrsti ravnanj, ki v razmerju do njenih poslovnih partnerjev pomenita zlorabo, in sicer gole omejitve in pogojne rabate. V zvezi s slednjimi je treba ugotoviti, da naj bi družba Intel rabate odobrila štirim strateškim proizvajalcem originalne računalniške opreme (družbam Dell, Hewlett‑Packard (HP), NEC in Lenovo, v nadaljevanju: proizvajalci OEM), in sicer pod pogojem, da pri njej nabavljajo vse ali skoraj vse svoje CPE x86. Prav tako naj bi družba Intel odobrila plačila evropskemu distributerju mikroelektronskih naprav, to je družbi Media‑Saturn‑Holding (v nadaljevanju: MSH), pod pogojem, da bo prodajal izključno računalnike, opremljene s CPE x86 družbe Intel. S temi rabati in plačili (v nadaljevanju: sporni rabati) naj bi se zagotavljala zvestoba štirih proizvajalcev OEM in družbe MSH, s čimer naj bi se občutno zmanjšala zmožnost konkurentov družbe Intel, da tej družbi konkurirajo na podlagi prednosti svojih CPE x86.
Splošno sodišče je s sodbo z dne 12. junija 2014 (
5
) v celoti zavrnilo ničnostno tožbo, ki jo je družba Intel vložila zoper sporno odločbo. Sodišče, pri katerem je družba Intel vložila pritožbo, je s sodbo z dne 6. septembra 2017 (
6
) prvotno sodbo razveljavilo in zadevo vrnilo v razsojanje Splošnemu sodišču. V sodbi, izdani v pritožbenem postopku, je Sodišče ugotovilo, da se je Splošno sodišče – tako kot Komisija – oprlo na predpostavko, da imajo rabati za zvestobo, ki jih podeli podjetje s prevladujočim položajem, že po svoji naravi zmožnost omejevanja konkurence, tako da ni bilo treba preučiti vseh okoliščin primera, zlasti pa ne opraviti testa AEC. Ker pa je Komisija vseeno opravila ta test in ker je imel ta test dejansko vlogo pri presoji možnosti teh rabatov, da se z njimi izrine konkurent, ki je enako učinkovit kot družba Intel, je Sodišče razsodilo, da bi moralo Splošno sodišče preučiti vse trditve družbe Intel, ki so se nanašale na Komisijin način izvedbe tega testa, ob tem pa slednja ni dolžna preučiti le moč prevladujočega položaja podjetja na upoštevnem trgu, stopnjo pokritosti trga s spornimi rabati ter pogoje in okoliščine odobritve teh rabatov, njihovo trajanje in njihov znesek, ampak tudi morebitni obstoj strategije, katere namen je izriniti konkurente, ki so vsaj enako učinkoviti kot to podjetje.
Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi povzelo ugotovitve iz prvotne sodbe v zvezi z golimi omejitvami in njihovo nezakonitostjo glede na člen 102 PDEU ter presoje iz te sodbe, ki so se nanašale na opredelitev spornih rabatov kot „rabatov za izključnost“.
Vendar pa je ob upoštevanju odločitev glede pravnih vprašanj, ki jih vsebuje sodba, izdana v pritožbenem postopku, preučilo tudi trditve družbe Intel v zvezi z načinom, kako je Komisija izvedla test AEC. Splošno sodišče je ob tem ugotovilo napake, ki so se nanašale na način, kako je Komisija ta test uporabila v zvezi s štirimi proizvajalci OEM in družbo MSH. Napake je odkrilo tudi pri tem, kako je Komisija preučila stopnjo pokritosti trga s spornimi rabati in trajanjem njihove uporabe, zaradi česar je sporno odločbo razglasilo za nično v delu, v katerem so bili sporni rabati opredeljeni za ravnanja, ki pomenijo kršitev člena 102 PDEU, in odpravilo globo, ki je bila naložena družbi Intel. (
7
)
Komisija je zoper sodbo Splošnega sodišča vložila pritožbo. Trdila je, prvič, da je Splošno sodišče storilo napake pri preučitvi testa AEC, in drugič, da je pri analizi možnosti, da se s spornimi rabati omeji konkurenca, prekršilo obseg sodnega nadzora.
Presoja Sodišča
Sodišče je najprej obravnavalo očitke, izražene v okviru prvih dveh pritožbenih razlogov, ki se v bistvu nanašata na obseg sodnega nadzora, ki ga mora opraviti Splošno sodišče pri analizi možnosti, da se s spornimi rabati omeji konkurenca. V zvezi s tem je menilo, da Splošnemu sodišču ni mogoče očitati, da ni preučilo, ali bi bilo na podlagi elementov sporne odločbe, ki niso tisti, na katere je Komisija oprla svojo ugotovitev, da gre za kršitev člena 102 PDEU, mogoče dokazati, da je s spornimi rabati mogoče doseči protikonkurenčni učinek izrinjenja, saj Splošno sodišče obrazložitve avtorja akta, katerega zakonitost nadzira, ne more nadomestiti s svojo obrazložitvijo. Poleg tega je Sodišče v zvezi z elementi in listinami iz spisa, ki jih Splošno sodišče lahko upošteva pri svoji presoji, opozorilo, da se Splošno sodišče ne more opreti na elemente, ki Komisiji niso bili predloženi v upravnem postopku, in tudi ne na elemente, ki niso navedeni v sporni odločbi. V obravnavanem primeru pa preučitev grajanih razlogov izpodbijane sodbe ni razkrila nobene kršitve teh načel, na katera je bilo opozorjeno.
Presoja testa AEC, ki ga je izvedla Komisija
Sodišče je nato zaporedoma preučilo očitke Komisije, ki so se nanašali na to, kako je Splošno sodišče preizkusilo uporabo testa AEC za nekatere proizvajalce OEM.
Sodišče je posebej v zvezi z družbo Dell preučilo, ali je Splošno sodišče storilo napako, kot je trdila Komisija, pri preizkusu dokazov, s katerimi je mogoče ovreči rezultat testa AEC, do katerega je prišla Komisija.
V obravnavani zadevi je Komisija uporabila test AEC za presojo, ali bi bilo s spornimi rabati mogoče izriniti konkurenta, ki je enako učinkovit kot družba Intel, vendar nima prevladujočega položaja. V zvezi s tem je Sodišče ugotovilo, da je bil namen testa AEC, ki je bil opravljen, ugotoviti ceno, po kateri bi konkurent, ki je enako učinkovit kot družba Intel in ki ima enake stroške kot ta družba, moral ponujati svoje CPE x86, da bi strateškim proizvajalcem OEM in družbi MSH nadomestil izgubo spornih rabatov, da bi se nato lahko ugotovilo, ali je v takem primeru ta konkurent še vedno lahko kril svoje stroške.
Ta preizkus torej temelji na primerjavi med spremenljivim deležem (
8
) in zahtevanim deležem (
9
) za vsakega proizvajalca OEM in družbo MSH. V tem okviru je Sodišče navedlo, da se je Komisija oprla na predpostavke, ki vključujejo upoštevanje sklopa številnih številčnih podatkov.
Sodišče je pojasnilo dokazni standard, ki podjetju s prevladujočim položajem omogoči, da ovrže rezultat, do katerega je prišla Komisija, in poudarilo, da ne zadostuje, da tako podjetje izpodbije zgolj pravilnost enega od izračunov, ki so bili opravljeni v okviru testa AEC, ampak mora dokazati, da je pomanjkljivost ali napaka taka, da rezultat testa spremeni iz negativnega na pozitivnega, tako da vzbudi razumen dvom o utemeljenosti rezultata, do katerega je prišla Komisija.
V obravnavanem primeru je Sodišče ugotovilo, da je Splošno sodišče v okviru proste presoje dokazov, ki jih je predložila družba Intel, menilo, da je bilo iz vseh upoštevnih podatkov, ki jih je bilo treba upoštevati pri presoji spremenljivega deleža družbe Dell, razvidno, da bi bil ta spremenljivi delež zelo verjetno lahko višji od številke 7,1 %, do katere je prišla Komisija, ki se je odločila, da se opre samo na del podatkov, tako da bi se lahko rezultat testa AEC, če bi se vsi ti podatki upoštevali, spremenil iz negativnega v pozitivnega. Tudi Komisija je menila, da je mogoče ta spremenljivi delež predvideti, vendar se je kljub temu odločila, da se bo oprla le na nekatere podatke.
Zato je lahko Splošno sodišče pravilno ugotovilo, da Komisija ni v pravno zadostni meri dokazala utemeljenosti ocene spremenljivega deleža družbe Dell.
Potem ko je Sodišče zavrnilo tudi očitke, ki so se nanašali na napačno uporabo prava in kršitev pravice Komisije do obrambe v okviru preizkusa testa AEC v zvezi z družbo HP, je preučilo očitke glede preizkusa testa AEC v zvezi z družbo Lenovo, ki so se nanašali posebej na oceno zneska rabatov, ki so bili dani temu proizvajalcu OEM.
V obravnavanem primeru je bil del rabatov, ki jih je družba Intel dodelila družbi Lenovo, dodeljen v obliki ugodnosti v naravi, in sicer v obliki podaljšanja standardnega jamstva družbe Intel za eno leto in ponudbe za boljšo uporabo distribucijskega središča družbe Intel na Kitajskem.
Kot pa je pojasnilo Splošno sodišče, sta obseg in narava danih spornih rabatov dejavnika, ki se upoštevata pri izračunu zahtevanega deleža, potrebnega za ugotovitev, kakšen je rezultat testa AEC. Zato je treba te rabate, če se dodelijo v naravi, pa čeprav delno, ovrednotiti.
V zvezi s tem je Sodišče navedlo, da ni nujno, da ima nadomestilo, ki ga ponuja konkurent, ki je enako učinkovit kot družba Intel, obliko denarne dajatve, ki je enaka vrednosti dajatve v naravi za zadevno stranko, ampak gre lahko za enakovredno dajatev. S subjektivnega vidika stranke prav tako ni pomembno, če se vrednost dajatve razlikuje od stroškov, ki jih je imel konkurent, ki je enako učinkovit kot družba Intel, s tem, da je tej stranki to dajatev zagotovil.
Zato je treba v skladu s temelji testa AEC rabate, dodeljene v obliki dajatev v naravi, ovrednotiti ob upoštevanju hipotetičnega konkurenta, ki ima podobno strukturo stroškov kot družba Intel. Sodišče je dodalo, da se lahko prilagoditev tega stroška izkaže za nujno, da bi se upoštevalo dejstvo, da prihaja do vpliva na stroške enako učinkovitega konkurenta, saj ta konkurent opravlja dobave le v okviru spremenljivega deleža strank, ki je manjši od stalnega deleža teh strank, ki ga ima družba Intel.
Iz tega sledi, da je Komisija, ki pri svojem razlogovanju ni upoštevala hipotetičnega konkurenta, ki bi bil sposoben CPE x86 družbi Lenovo prodajati tako, da bi ji hkrati ponudil ugodnosti v naravi pod enakimi pogoji kot družba Intel, izhajala iz predpostavke, ki je v nasprotju s temelji testa AEC, navedenimi v sporni odločbi. Splošno sodišče je torej v izpodbijani sodbi poudarilo notranjo neskladnost testa AEC, ne da bi presojo Komisije nadomestilo s svojo presojo.
Posledice, ki jih je treba izpeljati iz napak, ugotovljenih v okviru testa AEC.
Sodišče je nazadnje preučilo očitke Komisije v zvezi s tem, da je Splošno sodišče napačno presodilo posledice, ki jih je treba izpeljati iz napak, ugotovljenih v okviru testa AEC.
V tem okviru je Sodišče pojasnilo obseg sodnega nadzora, ki ga mora Splošno sodišče opraviti v okviru preizkusa analize, ki jo je Komisija opravila v zvezi z možnostjo izrinjenja s spornimi rabati.
V skladu z ustaljeno sodno prakso morajo biti znaki kršitve razvidni iz obrazložitve akta o ugotovitvi kršitve, saj jih sodišča Unije ne morejo spremeniti tako, da bi v okviru nadzora zakonitosti na podlagi člena 263 PDEU obrazložitev avtorja zadevnega akta nadomestila s svojo obrazložitvijo.
V obravnavani zadevi je Splošno sodišče menilo – ne da bi Komisija v okviru pritožbe izpodbijala posamične elemente njegove presoje – da je Komisija storila napake pri testu AEC, da ni ustrezno preučila merila v zvezi s stopnjo pokritosti trga in da ni pravilno preučila trajanja spornih rabatov.
Glede na te presoje Splošnemu sodišču ni bilo treba na podlagi razlogovanja, ki ne bi vključevalo napak, ki jih je samo ugotovilo v izpodbijani sodbi, preizkusiti, ali je bilo s spornimi rabati mogoče izriniti konkurenta, ki je enako učinkovit, kot je družba Intel, tako da bi se pri tem oprlo na elemente, ki so drugačni od tistih, na katere se je oprla Komisija, da bi dokazala to zmožnost.
Zlasti zgolj sklicevanje v sporni odločbi na obdobje, v katerem je družba Intel dodeljevala sporne rabate, in na časovni razpored teh rabatov, ne glede na ugotovitve, ki jih je mogoče izpeljati iz testa AEC, ne zadostuje za utemeljitev dokončnih presoj v zvezi s tako nastalimi učinki izrinjenja. Splošnemu sodišču prav tako ni bilo treba upoštevati dejanske zmožnosti glavnega konkurenta družbe Intel, da zaradi zmogljivosti, inovativnosti in privlačnosti njegovih proizvodov ostane na trgu, saj ta analiza ni odvisna od testa AEC.
(
1
)	Sodba z dne 26. januarja 2022, Intel Corporation/Komisija (T‑286/09 RENV, EU:T:2022:19; v nadaljevanju: izpodbijana sodba).
(
2
)	Odločba Komisije C(2009) 3726 final z dne 13. maja 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena [102 PDEU] in člena 54 Sporazuma EGS (zadeva COMP/C‑3/37.990 – Intel) (v nadaljevanju: sporna odločba).
(
3
)	CPE je ključni sestavni del vsakega računalnika tako za splošno delovanje sistema kot za skupno ceno naprave.
(
4
)	CPE, ki se uporabljajo v računalnikih, je mogoče razvrstiti v dve kategoriji, in sicer CPE x86 in CPE, ki temeljijo na drugi arhitekturi. Arhitektura x86 je standard, ki ga je zasnovala družba Intel in je osnova za delovanje operacijskih sistemov Windows in Linux.
(
5
)	Sodba z dne 12. junija 2014, Intel/Komisija (T‑286/09, EU:T:2014:547; v nadaljevanju: prvotna sodba).
(
6
)	Sodba z dne 6. septembra 2017, Intel/Komisija (C‑413/14 P, EU:C:2017:632; v nadaljevanju: sodba, izdana v pritožbenem postopku).
(
7
)	Ker je Splošno sodišče menilo, da ne more določiti zneska globe, ki se nanaša le na gole omejitve, je člen sporne odločbe, s katerim je bila družbi Intel zaradi ugotovljene kršitve naložena globa v višini 1,06 milijarde EUR, v celoti razglasilo za ničen.
(
8
)	Ta izraz v tem primeru označuje del trga, v okviru katerega so bile stranke družbe Intel proste in so se lahko oskrbovale pri drugih dobaviteljih, ki je bil nujno omejen ob upoštevanju zlasti narave proizvoda ter podobe znamke in profila družbe Intel.
(
9
)	Ta izraz v tem primeru pomeni delež potreb stranke, ki ga mora konkurent, ki je enako učinkovit kot družba Intel, pridobiti, da bi lahko vstopil na trg, ne da bi imel pri tem izgubo.