62009CC0402_SL
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. S tem predlogom za sprejetje predhodne odločbe Tribunalul Sibiu, Secţia comercială şi de contencios administrativ (regionalno sodišče Sibiu, oddelek za gospodarske in upravne postopke) (Romunija) prosi Sodišče, naj odloči glede skladnosti davka (opisanega kot okoljska dajatev za onesnaževanje) na uvožena rabljena motorna vozila s členom 110 PDEU (prej člen 90 ES)(2) .
Zakonodaja Evropske unije
2. Člen 110 PDEU določa:
„Nobena država članica ne uvaja, neposredno ali posredno, kakršnih koli notranjih davkov na izdelke drugih držav članic, ki bi bili višji od davkov, uvedenih neposredno ali posredno na enakovrstne domače izdelke.
Prav tako nobena država članica ne uvaja takšnih notranjih davkov na izdelke drugih držav članic, s katerimi bi posredno zaščitila druge izdelke.“
Standardi onesnaževanja
3. Evropski standardi onesnaževanja določajo sprejemljive meje izpustov novih motornih vozil, ki so na prodaj v državah članicah. Za tovorna vozila, lažja od 3,5 tone, je bil prvi tak standard (poznan kot Euro 1) uveden z Direktivo 91/441(3), ki je začela veljati 1. januarja 1992. Od tedaj so predpise postopoma zaostrovali zaradi izboljšanja kakovosti zraka v Evropski uniji.
Nacionalna zakonodaja
4. S členom 3 Ordonanţă de Urgenţă a Guvernului (izredna uredba vlade, v nadaljevanju: OUG) št. 50/2008 je bil uveden davek (imenovan „okoljska dajatev za onesnaževanje“) na motorna vozila v kategorijah od M 1 do M3 in od N1 do N3.(4)
5. V skladu s členom 4(a) OUG št. 50/2008 je bilo treba dajatev plačati pri prvi registraciji motornega vozila v Romuniji, pri čemer zakonodaja ni razlikovala med motornimi vozili, ki so bila proizvedena v Romuniji, in tistimi, ki so bila proizvedena v tujini, ali med novimi in rabljenimi vozili.
6. S členom 6(1) OUG št. 50/2008 je bil določen način za izračun dajatve. Določal je:
„1. Znesek dajatve se oceni na podlagi meril, določenih v prilogah od 1 do 4, in ga je treba izračunati:
(a) za motorna vozila iz kategorije M1, ki ustrezajo standardom onesnaževanja Euro 3, Euro 4, Euro 5 ali Euro 6:
1. za motorna vozila, ki ustrezajo standardoma onesnaževanja Euro 4 ali Euro 3, se dajatev izračuna na podlagi njihovega izpusta ogljikovega dioksida (CO 2 ) in posebne dajatve, izražene v EUR/gram CO 2 v prilogi št. 1, ter stopnje onesnaževanja in posebne dajatve, izražene v EUR/cm 3
iz priloge št. 2, ter odstotne stopnje znižanja dajatev iz stolpca 2 priloge št. 4 po naslednji formuli:
znesek za plačilo = ((A x B x 30/100) + (C x D x 70/100)) x (100-E)/100,
pri čemer je:
A = kombinirana vrednost izpustov CO 2, izražena v gram/km;
B = posebna dajatev, izražena v EUR/gram CO 2
iz stolpca 3 priloge št. 1;
C = prostornina motorja;
D = posebna dajatev na prostornino motorja iz stolpca 3 priloge št. 2;
E = odstotek znižanja dajatve, opredeljen v stolpcu 2 priloge št. 4;
2. za motorna vozila, ki ustrezajo standardoma onesnaževanja Euro 5 ali Euro 6, se dajatev izračuna na podlagi formule iz točke 1 ob uveljavitvi pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 715/2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil;
(b) za motorna vozila iz kategorije M1, ki ne spadajo v nobenega od opredeljenih evropskih razredov za onesnaževanje ali spadajo v razreda onesnaževanja Euro 1 ali Euro 2, v skladu s formulo:
znesek za plačilo
=
C x D x (100 - E)/100
pri čemer je:
C = prostornina motorja;
D = posebna dajatev na prostornino motorja iz stolpca 3 priloge št. 2;
E = odstotek znižanja dajatve, opredeljen v stolpcu 2 priloge št. 4;
[…]“
7. Člen 6(3) OUG št. 50/2008 ureja znižanje vrednosti vozila. Določa:
„Odstotek znižanja iz priloge št. 4 je bil določen ob upoštevanju starosti vozila, njegove povprečne letne kilometrine, mehanskega stanja in opreme. Ob izračunu davka se v skladu s predpisi za izvedbo te izredne uredbe prizna nadaljnje znižanje pavšalnega zneska, kadar značilnosti, na podlagi katerih je bila ocenjena določena vsota, odstopajo od standarda.“
8. Člen 10 OUG št. 50/2008 omogoča izpodbijanje osebi, ki želi uveljavljati, da se je vrednost vozila zmanjšala za več odstotkov, kot je navedeno v lestvici iz stolpca 2 priloge št. 4. Skratka, oceno vrednosti vozila bi nato opravil neodvisni strokovnjak, čigar plačilo je določeno v skladu s standardno tarifo. Potem ko zavezanec za plačilo dajatve predloži poročilo strokovnjaka, nacionalni organ ponovno izračuna davek. Če zavezanec z izidom ni zadovoljen, lahko pri pristojnem sodišču vloži tožbo.
9. Člen 14 OUG št. 50/2008 je določal, da uredba začne veljati 1. julija 2008. Dajatev je bilo treba plačati le za motorna vozila, ki so po tem datumu prvič registrirana v Romuniji. Ni se uporabljala za vozila, ki so bila registrirana pred tem in so bila že v obtoku.
10. Lestvica iz priloge št. 4 je bila določena pavšalno. Vsebovala je dva stolpca, prvega, ki se je nanašal na starost vozila, in drugega, ki je določal odstotek znižanja za vsak starostni razred. Za vozilo, staro manj kot mesec dni, je bilo treba uporabiti triodstotno znižanje. Najvišje znižanje, ki se je uporabilo za vozilo, starejše od 15 let, je znašalo 95 odstotkov.
11. Predpisi, na katere se sklicuje člen 6(3) OUG št. 50/2008, so opredeljeni v Norme Metodologice de aplicare a Ordonanţei de urgenţă a Guvernului nr. 50/2008 pentru instituirea taxei pe poluare pentru autovehicule (predpisi za uporabo OUG št. 50/2008, v nadaljevanju: izvedbeni predpisi) z dne 24. junija 2008, ki so bili objavljeni v Monitorul Oficial (uradni list) 30. junija 2008. Poglavje IV izvedbenih predpisov (z naslovom „Izračun dajatve“) je vsebovalo določbe, ki so razširile podlago za izračun odstotka znižanja iz stolpca 2 priloge št. 4 k OUG št. 50/2008. Določalo je zlasti predpostavke glede letne kilometrine, stanja in opreme, na katerih je temeljila lestvica. Znamka, model vozila in način pogona niso bili upoštevani. Poglavje V (z naslovom „Določitev dejanskega zmanjšanja vrednosti rabljenega vozila“) je urejalo položaj, ko je oseba, ki mora plačati dajatev, uveljavljala, da je se vrednost vozila znižala za odstotek, ki je višji od tistega, ki je določen v stolpcu 2 priloge št. 4.
12. OUG št. 50/2008 je bila spremenjena z OUG nr. 208/2008 pentru stabilirea unor măsuri privind taxa pe poluare pentru autovehicule (OUG št. 208/2008, ki je uvedla določene ukrepe glede okoljske dajatve za onesnaževanje za motorna vozila). V skladu s to uredbo so vozila s prostornino motorja, ki ne presega 2000 cm 3, prvič registrirana v Romuniji ali v drugi državi članici Evropske unije po 15. decembru 2008, oproščena obveznosti plačila okoljske dajatve za motorna vozila iz OUG št. 50/2008. Te določbe so ostale v veljavi do 31. decembra 2009.
13. OUG št. 208/2008 je bila razveljavljena z OUG nr. 218/2008 privind modificarea Ordonanţei de urgenţă a Guvernului nr. 50/2008 pentru instituirea taxei pe poluare pentru autovehicule (OUG št. 218/2008, ki spreminja OUG št. 50/2008 o uvedbi okoljske dajatve za onesnaževanje za motorna vozila), ki je ponovno spremenila OUG št. 50/2008. Ta uredba je med drugim določila nadaljnje izjeme glede določenih kategorij motornih vozil, ki so bila prvič registrirana (v Romuniji ali v drugi državi članici) med 15. decembrom 2008 in 31. decembrom 2009.
Postopek v glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
14. I. Tatu, tožnik v postopku v glavni stvari, je v Nemčiji julija 2008 pridobil rabljeno motorno vozilo mercedes benz. Vozilo je bilo proizvedeno leta 1997. Spadalo je v kategorijo M1, prostornina njegovega motorja je bila 2155 cm 3
in vozilo je ustrezalo standardu onesnaževanja Euro 2. Nakupna cena je bila 6600,00 EUR.
15. V skladu z OUG št. 50/2008 je I. Tatu 27. oktobra 2008 plačal romunskim organom okoljsko dajatev za onesnaževanje. V pisnih stališčih I. Tatuja je navedeno, da je dajatev znašala 7595,00 RON (približno 2054,00 EUR).
16. Ker je I. Tatu menil, da sporna dajatev nasprotuje med drugim členu 90 ES (zdaj člen 110 PDEU), je začel postopek pred Tribunalul Sibiu za vrnitev zneska plačane dajatve. Natančneje, zatrjuje, da sporna dajatev diskriminira rabljena vozila, ki so uvožena iz drugih držav članic, saj bo v primeru uvoženih vozil pri prvi registraciji v Romuniji davek obračunan v polnem znesku, medtem ko bo za vozila, ki so bila registrirana v Romuniji pred uvedbo dajatve, ta dejansko ničelna.
17. Tribunalul Sibiu je odločilo, da bo Sodišču predložilo v predhodno odločanje to vprašanje:
„Ali so določbe OUG št. 50/2008, kakor je bila spremenjena, v nasprotju z določbami [člena 110 PDEU] in ali dejansko uvajajo očitno diskriminatoren ukrep?“
18. Pisna stališča so predložili I. Tatu, češka in romunska vlada ter Evropska komisija. Na obravnavi so imeli I. Tatu, romunska vlada in Komisija svoje predstavnike, ki so podali ustna stališča.
Uvodne pripombe
Ustrezna podlaga iz Pogodb
19. Čeprav se predloženo vprašanje nanaša le na zdajšnji člen 110 PDEU, vsebuje sklep predložitvenega sodišča tudi stališča, ki jih je podal I. Tatu v postopku v glavni stvari glede drugih členov Pogodbe, zlasti členov 30 in 34 PDEU (prejšnja člena 25 ES in 28 ES). Zaradi sistematičnosti bom na kratko obravnavala te člene glede njihove uporabljivosti v sporu v glavni stvari.
20. Jasno je, da sporna dajatev ni carinska dajatev v strogem pomenu besede. Vendar, kadar je denarna dajatev (ne glede na njeno poimenovanje ali način uporabe) enostransko naložena za blago, ker to prečka mejo, bo takšna dajatev pomenila ukrep z enakim učinkom v smislu členov 28 PDEU in 30 PDEU (prej člena 23 ES in 25 ES).(5)
21. Vendar obravnavana dajatev ni naložena, ker vozilo preide mejo države članice, ki nalaga to dajatev, temveč ob prvi registraciji vozila na ozemlju države članice z namenom začetka uporabe.
22. Iz tega sledi, da dajatev pripada splošnemu sistemu notranjih dajatev na blago in jo je treba preizkusiti glede na člen 110 PDEU.(6)
23. Kar zadeva člen 30 PDEU, je ustaljena sodna praksa, da se obseg tega člena ne razteza na ovire za trgovanje, ki so urejene z drugimi posebnimi določbami.(7) Ker se za sporno dajatev uporablja člen 110 PDEU, se člen 30 PDEU ne more uporabiti v tej zadevi.
Oblikovanje vprašanja, predloženega v predhodno odločanje
24. Predložitveno sodišče, ki je oblikovalo vprašanje, prosi za odločitev Sodišča glede razlage nacionalnega prava v obliki določb OUG št. 50/2008. Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da Sodišče ni pristojno za odločanje o združljivosti določb nacionalnega prava s pravom Skupnosti v postopkih, ki se začnejo na podlagi člena 267 PDEU. Razlaga nacionalnih določb je zgolj v pristojnosti nacionalnih sodišč.(8) Vendar pa Sodišče lahko poda nacionalnemu sodišču navodila glede razlage prava Evropske unije (v nadaljevanju: EU), ki jih to sodišče potrebuje za odločitev o skladnosti nacionalnih pravil z določbami prava EU.(9) Zato mora Sodišče vprašanje za predhodno odločanje morda preoblikovati.(10)
25. Obenem jasno izhaja iz predložitvene odločbe, da je nacionalna zakonodaja, ki je pomembna v postopku v glavni stvari, OUG št. 50/2008 v svoji izvorni obliki, in ne v spremenjeni različici. Iz tega izhaja, da mora Sodišče pri presoji zadeve iz predložitvene odločbe upoštevati nespremenjeno različico zakonodaje, in ne različic, ki so ji sledile. Tako naj se v vprašanju za predhodno odločanje besede „kakor je bila spremenjena“ ne upoštevajo.
26. Čeprav je v vprašanju za predhodno odločanje uporabljen izraz „očitno diskriminatoren“, Sodišče v svoji sodni praksi glede člena 110 PDEU nikoli ni zahtevalo „očitne“ diskriminacije, da bi bil ta člen kršen. Test je zgolj v tem, ali diskriminacija obstoji. Tako naj se beseda „očitno“ ne upošteva pri podajanju odgovora na predloženo vprašanje.
27. Dodala bi, da v predložitveni odločbi ni navedeno nič, kar bi kazalo, da obdavčitev rabljenih motornih vozil, ki so pridobljena v drugi državi članici, in ne v Romuniji, zagotavlja posredno zaščito proizvodov z izjemo motornih vozil. Le kadar notranja obdavčitev zagotavlja tovrstno zaščito, se uporablja člen 110, drugi odstavek, PDEU.(11) Zato je jasno, da je v zadevi pred predložitvenim sodiščem pomemben prvi odstavek tega člena.
28. Tako se zdi, da predložitveno sodišče sprašuje, ali prvi odstavek člena 110 PDEU nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki uvede novo dajatev, ki jo je treba plačati ob prvi registraciji rabljenih motornih vozil iz drugih držav članic, medtem ko enakovredna vozila, ki so že bila na nacionalnem trgu pred uvedbo dajatve, niso obremenjena s to dajatvijo.
29. Vprašanja se bom lotila na tej podlagi.
Presoja
Obseg uporabe člena 110 PDEU
30. Namen člena 110 PDEU je zagotoviti prosti pretok blaga med državami članicami v običajnih konkurenčnih razmerah, tako da prepoveduje vse oblike zaščite, ki bi lahko izhajale iz uporabe notranjih dajatev diskriminatorne narave za blago, ki izvira iz drugih držav članic.(12) Sodišče je odločilo, da je treba člen razlagati široko, da se nanaša na vse davčne postopke, ki neposredno ali posredno nasprotujejo načelu enake obravnave domačih in uvoženih proizvodov. Iz tega izhaja, da je treba prepoved iz člena uporabiti vedno, kadar obstaja možnost, da bo davčna dajatev odvračala od uvoza blaga, ki izvira iz druge države članice, v korist domače proizvodnje ali blaga, ki je na voljo na domačem trgu.(13)
31. Ustaljena sodna praksa Sodišča je, da ima člen 110 PDEU neposredni učinek.(14)
32. Namen člena 110 PDEU ni naložiti neki sistem notranjega obdavčenja državi članici, ki ohranja precejšnjo stopnjo svobode in avtonomije pri določanju davkov in dajatev ter davčnih stopenj. Člen 110 PDEU prepoveduje notranje obdavčenje, ki diskriminira – posredno ali neposredno – uvožene proizvode v korist domačih proizvodov.
33. Določba je nujno potrebna, ne zato ker želi poenotiti sisteme notranjega obdavčenja v državah članicah, temveč ker bi brez te določbe člena 28 in 30 PDEU izgubila pomen. Če bi vsaka država članica prosto določala diskriminatorno obdavčenje na uvožene proizvode, potem ko bi bili ti enkrat na njenem ozemlju, bi bilo enostavno obiti pravila, ki prepovedujejo dajatve, ki so naložene, ker ti proizvodi prečkajo notranjo mejo.
Sodna praksa Sodišča glede uvoženih rabljenih motornih vozil
34. Zelo očitno izhaja iz sodne prakse Sodišča, da se pravila o prepovedi diskriminacije iz člena 110 PDEU lahko uporabijo za rabljena vozila, uvožena v državo članico, kadar je posledica naložitve upoštevnega davka, da je uvoz takšnih vozil manj privlačen kot nakup domačega proizvoda. Prav tako je jasno, da tega člena ne bo kršil vsak notranji davek ali dajatev, ki povečuje stroške uvoženih rabljenih vozil.
35. V svojih sklepnih predlogih v zadevi Nádasdi(15) sem preučila sodno prakso Sodišča od sodbe Komisija proti Danski(16) iz leta 1990 do sodbe Weigel(17) leta 2004. Zaradi jedrnatosti se na te sklepne predloge sklicujem in te presoje ne bom ponavljala tukaj. Po sodbi Weigel je Sodišče izdalo še štiri sodbe v zadevah, ki so obravnavale uvoz rabljenih vozil.(18) Te so potrdile predhodno sodno prakso in jo do določene mere razvile.
36. Iz sodne prakse Sodišča glede zadeve, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, izpeljujem naslednje ugotovitve.
37. Prvič, v pravu EU ni pravila, ki bi državi članici prepovedoval uvedbo splošnega sistema notranjih davkov, ki so obračunani na podlagi objektivnih meril za določeno skupino blaga, kot so motorna vozila.(19) Vendar, kadar država članica naloži dajatev za uvožena rabljena vozila, bo člen 110 PDEU pomenil, da se z davčno ureditvijo ne sme diskriminirati teh vozil tako, da se prednost – neposredno ali posredno – daje vozilom iz te države članice.(20) To je temeljno pravilo, iz katerega izhajajo vsi razmisleki.(21)
38. Drugič, kadar je obravnavana dajatev po svoji naravi diskriminatorna, dejstvo, da sta namen in razlog za ta davek okoljevarstvene narave ali sledita zmanjšanju onesnaževanja, v ničemer ne vpliva na ugotovitev obstoja kršitve. Ukrepe za izboljšanje okoljskih pogojev je nedvomno treba spodbujati. Vendar ne smejo biti sprejeti na način, ki povzroča diskriminacijo uvoženih proizvodov.(22)
39. Tretjič, pri ugotavljanju, ali je dajatev na uvožena rabljena motorna vozila diskriminatorna, je poleg davčne stopnje nujno treba upoštevati tudi osnovo za odmero in natančna pravila za obračun dajatve.(23) Kadar presoja teh elementov vodi do ugotovitve, da je dajatev za uvožena vozila višja od dajatve za enakovredna domača vozila, bo obravnavana dajatev diskriminatorna in tako v nasprotju s členom 110 PDEU.(24)
40. Četrtič, v primeru enkratne davčne obremenitve ob prvi registraciji je pri presoji diskriminacije treba upoštevati tudi preostanek dajatve, ki je vključen v vrednost rabljenih vozil na domačem trgu, za katere je bila dajatev že obračunana. Preostanek vrednosti dajatve se bo zmanjševal sorazmerno z zmanjševanjem vrednosti vozila. Iz tega izhaja, da mora dajatev, ki se obračuna za enakovredna uvožena motorna vozila, upoštevati dejansko zmanjšanje vrednosti.(25)
41. Petič, pri določitvi vrednosti uvoženih rabljenih vozil za potrebe dajatve ne bo pomembna cena, ki jo uvoznik plača za vozilo ali njegova vrednost v državi izvoznici. Namesto tega je treba upoštevati vrednost vozila v državi uvoznici, ker je le na tej podlagi mogoče reči, da ne bo diskriminacije med uvoženimi rabljenimi vozili in podobnimi vozili na domačem trgu.(26) Zato vprašanje plačila kakršnekoli dajatve v državi izvoznici ni pomembno. Preostanek vrednosti take dajatve ne bo več del vrednosti vozila, ko ta pride v državo uvoznico.
42. Šestič, pri oceni tega zmanjšanja vrednosti ni nujno, da je opravljena ocena ali je podano strokovno mnenje za vsako uvoženo vozilo, za katero se obračuna dajatev. Administrativno breme pristojnih organov držav članic bi bilo, če bi morali to storiti, precejšnje. Tako lahko ti organi uporabljajo pavšalne lestvice, ki temeljijo na merilih, kot so starost, kilometrina, splošno stanje, način pogona ter znamka ali model(27), da ugotovijo vrednost rabljenih modelov – vrednost, ki bo praviloma zelo blizu njihove dejanske vrednosti. Ta merila niso izključna.(28) Obstojijo tudi drugi načini za dosego ustreznega rezultata.(29) Vendar bi bilo treba takšen sistem urediti tako, da bi omogočal razumne približke, ki so sestavni del vsakega tovrstnega sistema, da bi bil izključen kakršen koli diskriminatorni učinek.(30)
43. Sedmič, zahteva, da je sistem urejen tako, da izključi kakršenkoli diskriminatorni učinek, pomeni, da morajo biti merila, na katerih temelji metoda ugotavljanja zmanjševanja vrednosti, znana javnosti in da mora imeti lastnik rabljenega vozila, ki ga uvozi iz druge države članice, možnost izpodbijati uporabo pavšalne metode izračuna za to vozilo.(31) Nacionalni organi so svobodni pri določanju pristojbin za uporabo upoštevnih pritožbenih postopkov pod pogojem, da pristojbina ni določena na taki ravni, da odvrača od vložitve pritožbe.(32)
44. Na koncu, kadar je obravnavana dajatev nova, dejstvo, da obstaja možnost, da so na trgu države članice, ki obračuna dajatev, že vozila, za katera ta ni bila obračunana, zaradi česar preostali znesek dajatve ni vključen v vrednost, ki jo imajo kot rabljena vozila, ni pomembno in ne pomeni diskriminacije.(33)
Uporaba za zadevo v postopku v glavni stvari
45. Glede zadeve iz postopka v glavni stvari bo moralo predložitveno sodišče ugotoviti, ali določbe OUG št. 50/2008 izpolnjujejo zgoraj opredeljena načela.
46. Vendar, da bi podala predložitvenemu sodišču uporaben odgovor, želim podati ugotovitve, ki vse temeljijo na in zgolj na dokumentih, ki so bili predloženi Sodišču v postopku pred njim.
47. Prvič, test, ki se uporablja za potrebe člena 110 PDEU, je objektiven. Ali obravnavana dajatev dejansko diskriminira uvožene proizvode? Zgolj če to drži, bo kršila to določbo. Tako po mojem mnenju razlogi, kakršni so bili na obravnavi podani v imenu I. Tatu (ki jih romunska vlada ni sprejela) in ki so želeli prikazati, da je bil temeljni namen zavarovati nacionalno avtomobilsko industrijo, niso pomembni.
48. Drugič, člen 6(1)(b) OUG št. 50/2008 je določil, da se dajatev na vozila, ki so v isti kategoriji kot vozilo I. Tatu, izračuna ob upoštevanju ustrezne kategorije vozila (v tej zadevi M1), evropskega standarda onesnaževanja (Euro 2), prostornine motorja vozila, števila cilindrov in njegove starosti. Vsa ta merila po mojem mnenju izpolnjujejo zahtevo po objektivnosti iz točke 37.(34)
49. Tretjič, v delu, v katerem se izpodbijanje sporne dajatve nanaša na razlog, da je dajatev diskriminatorna (ker bo po uvedbi dajatve za rabljena vozila, uvožena iz drugih držav članic, naložena dajatev, medtem ko za enakovredna vozila, ki so bila prodana na nacionalnem trgu in so bila prvič registrirana pred uvedbo dajatve, ne bo naložena), zahteva ne more biti uspešna iz razlogov, ki so navedeni zgoraj v točki 44.
50. Naj glede tega dodam, da je na obravnavi svetovalec I. Tatuja zatrjeval, da je število registracij novih vozil v Romuniji zelo nizko, saj registracije na letni ravni v seštevku znašajo okoli pet odstotkov skupnega števila vozil v državi. Tako lahko mine več let, preden bi dobili resnično primerljive kazalce v obliki rabljenih vozil na domačem trgu, za katere je bila obračunana dajatev. V vmesnem obdobju, bi si mislila, bodo obstajala na tem trgu preštevilna enakovredna rabljena vozila, za katera ta dajatev ni bila obračunana, in takšna vozila bodo iz očitnih razlogov verjetno mnogo bolj zanimiva za kupce na škodo uvoženih vozil.
51. Ali je načelo, da je država članica pristojna za uvedbo novih dajatev, ki imajo značilnosti sporne dajatve, absolutno? Ali lahko obstajajo okoliščine, v katerih tega načela ni mogoče uporabiti ob upoštevanju praktičnih posledic uvedbe davka? Sodišče je namreč odločilo,(35) da so rabljena vozila, ki so že na nacionalnem trgu, in tista, ki so pridobljena v drugi državi članici, „podobni“ proizvodi. Vendar, čeprav so takšna domača vozila lahko podobna, jih ni mogoče uporabiti kot primerljive kazalnike in zato niso „primerljiva“.
52. Jasno je, da lahko uporaba načel v takšnih okoliščinah ustvari položaje, ki so na prvi pogled diskriminatorni. Tako imam nekaj razumevanja za argumentacijo, ki je bila podana v imenu I. Tatuja.
53. Vendar menim, da tega predloga ni mogoče sprejeti.
54. Da bi bil uspešen, bi bilo treba ali prepričati Sodišče, naj ponovno preuči svojo sodno prakso glede uvedbe novih dajatev, kot je opredeljena v sodbi Nádasdi in Németh, ali vzpostaviti verodostojno in izvedljivo osnovo za uporabo izjem od te sodne prakse. Glede prvega ne vidim nobene podlage, na kateri bi bila utemeljena takšna sprememba sodne prakse. Države članice še naprej na splošno ohranjajo precejšnjo stopnjo avtonomije na področju obdavčenja. Od izdaje sodbe Sodišča leta 2006 se ni zgodilo nič takega, kar bi spremenilo to stališče.
55. Glede drugega bi bilo treba ugotoviti merila za uporabo izjem, ki bila verodostojna v smislu utemeljevanja izjeme in izvedljiva v smislu jasnosti, kdaj se uporabljajo. Prvo je mogoče relativno enostavno opredeliti. Zadoščala bi ugotovitev, da je naložitev sporne dajatve povzročila pomembno razliko med ceno uvoženih rabljenih vozil in podobnimi rabljenimi vozili na domačem trgu. Drugo bi bilo bistveno težje in bi se po mojem mnenju verjetno izkazalo za nemogoče. Dokazati bi bilo treba, da dajatev, kot je bila uvedena, povzroča takšne razlike, a ne na kratki rok (kar bi bilo, če sodna praksa Sodišča ne bo usodno spodkopana, dopustno), temveč na dolgega (kar ne bi bilo dopustno). Še težavneje je, da bi bilo treba izkazati z zadostno gotovostjo, da so takšne dolgoročne razlike povezane z davčnim sistemom ob uvedbi obravnavanega davka.
56. Menim, da je preprosto preveč negotovosti glede uporabljivosti testa. Učinek, ki bi ga lahko imel davek na trg blaga, na katerega vpliva, bo pogosto težko, če ne nemogoče, izmeriti s čimerkoli, kar bi se približalo natančnosti. Zdi se mi, da bi takšen predlog postavil v nemogoč položaj države članice in sodišča, ko bi morala odločati o nečem, kar se zdi množica izzivov.
57. Tako menim, čeprav ne brez nekaj odpora, da je pravilo, po katerem države članice prosto uvajajo nove dajatve, ki imajo takšne značilnosti kot obravnavana dajatev, treba šteti za absolutno.
58. Četrtič, I. Tatu je pridobil vozilo v mesecu, v katerem je bila uvedena dajatev, to je julija 2008, in ga je kmalu potem prijavil za registracijo v Romuniji.(36) V takšnih okoliščinah je mogoče ali celo verjetno, da na domačem trgu ni zadosti enakovrednih rabljenih vozil, za katera je bila obračunana enaka dajatev, da bi bila opravljena primerjava na podlagi dejanskih vednosti.
59. V takšnem primeru si mora nacionalno sodišče zamisliti teoretično projekcijo za naprej in ugotoviti, ali je dajatev s tega vidika diskriminatorna glede vozil iz drugih držav članic.(37)
60. Z drugimi besedami, primerjati je treba vozilo, ki je po uvedbi dajatve obdavčeno kot novo v Romuniji in nato prodano kot rabljeno v Romuniji, z vozilom enake starosti in vrste, ki je kot rabljeno kupljeno v drugi državi članici in pripeljano v Romunijo, pri čemer se domneva, da se obe transakciji zgodita v istem času (v prihodnosti). Točka primerjave bo preostali znesek davka v vrednosti prvega vozila in znesek davka na drugo vozilo. Če je drugi znesek višji, bo šlo za diskriminacijo.
61. Petič, nacionalna zakonodaja, ki je obravnavana v postopku v glavni stvari, vzame kot osnovo za določitev vrednosti uvoženega rabljenega motornega vozila pavšalno lestvico. Takšna osnova sama po sebi ni sporna.(38)
62. Vendar mora obravnavana lestvica odražati vrednost uvoženega vozila in podana mora biti učinkovita pravica do izpodbijanja.(39)
63. Kar zadeva prvo, lestvica iz priloge št. 4 OUG št. 50/2008 temelji na in zgolj na starosti vozila. Vendar člen 6(3) OUG št. 50/2008 določa, da je bil odstotek znižanja, ki je opredeljen v tej lestvici, določen tako, da ne upošteva le starosti, temveč tudi povprečno letno kilometrino, mehansko stanje in opremo vozila, na katero se nanaša.(40) Nadaljnje določbe, ki odražajo te vidike, niso vsebovane v OUG št. 50/2008, temveč v izvedbenih predpisih.(41)
64. Ali ta merila zadoščajo ob upoštevanju zahtev, ki so določene v sodni praksi Sodišča?(42)
65. Menim, da ne.
66. Seznam, ki je opredeljen v sodbi Gomes Valente(43), med merila, ki jih je treba upoštevati, vključuje tudi način pogona in znamko ali model vozila. Navedla sem že, da menim, da ta seznam ni izključen.(44) Dodati je mogoče druge kazalnike in/ali jih spremeniti, tako da se jih nadomesti z drugimi, in ostati v skladu s temeljno zahtevo, da uporabljeni kazalniki odražajo (v obsegu, v katerem je to sploh mogoče na pavšalni lestvici) dejansko vrednost uvoženega vozila.
67. Menim, da brez upoštevanja pogonskega načina ter znamke in/ali modela vozila ali zadovoljivega tem enakovrednega kazalnika pavšalna lestvica v obravnavanem primeru ne more izkazovati razumnega približka dejanske vrednosti uvoženega rabljenega vozila, ki je predmet obravnave.
68. Kadar se nacionalna zakonodaja sklicuje na lestvico, ki ne
izpolnjuje osnovne zahteve, da mora lestvica zagotavljati razumen približek vrednosti uvoženega rabljenega vozila, se mi zdi, da to, da je zagotovljena pravica do izpodbijanja, ne zadošča za skladnost te zakonodaje s pravom EU.(45)
69. Sodna praksa zahteva, da je podana pravica do izpodbijanja rezultatov, dobljenih z uporabo lestvice. Razlog za to je, da je za vsako tako ureditev značilno to, da bodo ustvarjeni rezultati približek prave vrednosti.(46) Kupec, ki ni zadovoljen z uporabo lestvice v svojem primeru, mora imeti možnost sprožiti postopek, ki je potreben za zagotovitev, da je ugotovljena prava vrednost. Vendar pa sta pristop k zadevi z nasprotnega zornega kota in zatrjevanje, da zato ker je podana pravica do izpodbijanja, ni pomembno, ali lestvica temelji zgolj na delno popolnih merilih, po mojem mnenju povsem napačna.
70. Za presojo postopka za izpodbijanje zneska, določenega v skladu s pavšalno lestvico, zlasti za to, ali omogoča upoštevanje vseh upoštevnih elementov, je pristojno nacionalno sodišče.
71. Tako menim, da nacionalna zakonodaja, ki uvede novo dajatev, ki je obračunana pri prvi registraciji rabljenih vozil, pridobljenih v drugi državi članici, ne krši člena 110 PDEU zgolj zato, ker za enakovredna vozila, ki so bila že na trgu pred uvedbo davka, ta dajatev ni bila obračunana.
72. Vendar je takšna dajatev prepovedana po členu 110 PDEU, če znesek dajatve, ki je obračunan za uvožena rabljena vozila, presega preostanek vrednosti dajatve, ki je vključena v prodajno ceno enakovrednega rabljenega vozila, za katero je bilo treba obračunati dajatev, ko je bilo prvič registrirano kot novo.
73. Da bi zagotovili, da se takšen preostanek vrednost ne obračuna, se mora znesek davka, ki se odmeri od vozil, ki so prvič registrirana kot rabljena vozila, zmanjševati, kolikor je to mogoče vzporedno z zniževanjem cene novega vozila. Vsaka pavšalna lestvica zmanjševanja vrednosti, ki temelji zgolj na starosti vozila brez upoštevanja kilometrine ali drugih meril, ki vplivajo na izgubo vrednosti, tako verjetno ne bo zadoščala za ta namen.
Končne ugotovitve
74. Čeprav nacionalno sodišče v predložitveni odločbi izrecno ne zastavlja tega vprašanja, bi zaradi popolnosti odgovora dodala, da če bo ugotovljeno, da je obravnavana dajatev diskriminatorna, sodna praksa Sodišča določa, da so posamezniki upravičeni do vračila nacionalnih dajatev, ki so bile odmerjene s kršitvijo pravil prava EU.(47) Naloga domačega pravnega sistema države članice je, da določi pristojna sodišča in opredeli natančna postopkovna pravila, ki urejajo te zadeve.(48)
75. Na koncu bi dodala, da čeprav ti sklepni predlogi obravnavajo zgolj postopek, ki ga je začel I. Tatu zaradi izpodbijanja davka na rabljeno vozilo, ki ga je uvozil z Nemčije, ni mogoče spregledati številnih predlogov za sprejetje predhodne odločbe, ki so jih z enakim vprašanjem vložila romunska sodišča. Če bi bila dajatev odmerjena v nižjem znesku, bi bilo verjetno sprožene manj polemike in manj sporov. V obravnavani zadevi je bila dajatev, ki znaša približno 30 odstotkov vrednosti uvoženega vozila, nedvomno določena visoko. Vendar davčne stopnje nacionalnih davkov določajo v celoti zadevne države članice. Ker ob upoštevanju tega člen 110 PDEU ne določa podlage za očitanje prekomernih stopenj obdavčitve, ki jih je določila država članica za določene proizvode, to ni nekaj, kar bi lahko kakorkoli vplivalo na zgoraj navedene zaključke.(49)
Predlog
76. Glede na navedeno predlagam, naj Sodišče na vprašanje, ki ga je v predhodno odločanje predložilo Tribunalul Sibiu, Secţia comercială şi de contencios administrativ, odgovori:
1. Nacionalna zakonodaja, ki uvede novo dajatev, ki se obračuna pri prvi registraciji rabljenih vozil, pridobljenih v drugi državi članici, ne krši člena 110 PDEU zgolj zato, ker za enakovredna vozila, ki so bila že na trgu pred uvedbo davka, ta dajatev ni bila obračunana.
2. Vendar je takšna dajatev prepovedana po členu 110 PDEU, če znesek dajatve, ki je obračunan za uvožena rabljena vozila, presega preostanek vrednosti dajatve, ki je vključena v prodajno ceno enakovrednega rabljenega vozila, za katero je bilo treba obračunati dajatev, ko je bilo prvič registrirano kot novo.
3. Da bi zagotovili, da se takšen preostanek vrednost ne obračuna, se mora znesek davka, ki se odmeri od vozil, ki so prvič registrirana kot rabljena vozila, zmanjševati, kolikor je to mogoče, vzporedno z zniževanjem cene novega vozila. Vsaka pavšalna lestvica zmanjševanja vrednosti, ki temelji zgolj na starosti vozila brez upoštevanja kilometrine ali drugih meril, ki vplivajo na izgubo vrednosti, tako verjetno ne bo zadoščala za ta namen.
(1) .
(2)  –	Čeprav so se dogodki iz postopka v glavni stvari zgodili pred preštevilčenjem členov Pogodbe ob uveljavitvi Lizbonske pogodbe 1. decembra 2009, sem zaradi lažjega sklicevanja uporabila številke členov, ki veljajo zdaj.
(3)  –	Predpisi so zapleteni in jih tu ne nameravam predstaviti v celoti. Kar zadeva konkretno vozilo, ki je predmet obravnave v postopku v glavni stvari, je začel standard Euro 2 veljati 1. januarja 1996 z Direktivo Sveta 91/441/EGS z dne 26. junija 1991 o spremembah Direktive 70/220/EGS o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti onesnaževanju zraka z emisijami iz motornih vozil (UL 1991 L 242, str. 1). Kasnejša zakonodaja je uvedla nove standarde, pri čemer je trenutno veljavni standard poznan kot „Euro 5“, za nov standard „Euro 6“ pa je predvideno, da bo začel veljati leta 2014 (glej Uredbo (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (UL 2007 L 171, str. 1)). Glej tudi Uredbo (ES) št. 443/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o določitvi standardov emisijskih vrednosti za nove osebne avtomobile kot del celostnega pristopa Skupnosti za zmanjšanje emisij CO 2
iz lahkih tovornih vozil (UL 2009 L 140, str. 1).
(4)  – 	Kategorija obsega „[m]otorna vozila z vsaj štirimi kolesi, namenjena prevozu potnikov“. Kategorija N obsega „[m]otorna vozila z vsaj štirimi kolesi, namenjena prevozu blaga“. Glej Prilogo št. 2 k Direktivi 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (Okvirna direktiva) (UL 2007 L 263, str. 1). Te kategorije se dalje delijo glede na število sedežev in največjo maso (kategorija M) in le največjo maso (kategorija N).
(5)
–	Glej med drugim sodbo z dne 2. aprila 1998 v zadevi Outokumpu (C‑213/96, Recueil, str. I‑1777, točka 20).
(6)
–	Glej sodbo z dne 5. oktobra 2006 v združenih zadevah Nádasdi in Németh (C-290/05 in C‑333/05, ZOdl., str. I‑10115, točka 41).
(7)
–	Glej sodbo z dne 18. januarja 2007 v zadevi Brzeziński (C‑313/05, ZOdl., str. I‑513, točka 50).
(8)  –	Glej med drugim sodbi z dne 7. julija 1994 v zadevi Lamaire (C‑130/93, Recueil, str. I‑3215, točka 10) in z dne 12. oktobra 1993 v zadevi Vanacker in Lesage (C‑37/92, Recueil, str. I‑4947, točka 7).
(9)  –	Glej med drugim zgoraj v opombi 8 navedeno sodbo Lamaire, točka 10.
(10)  –	Glej na primer sodbo z dne 11. julija 2002 v zadevi Marks & Spencer (C‑62/00, ZOdl., str. I‑6325, točka 32).
(11)
–	Glej med drugim zgoraj v opombi 7 navedeno sodbo Brzeziński, točka 30.
(12)  –	Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca Tizzana, predstavljene 30. marca 2006 v združenih zadevah Air Liquide Industries Belgium (C‑393/04 in C‑41/05, ZOdl., str. I‑5293, točka 86).
(13) – Glej v tem smislu sodbo z dne 3. marca 1988 v zadevi Bergandi (252/86, Recueil, str. 1343, točka 25).
(14)  –	Glej med drugim sodbi z dne 16. junija 1966 v zadevi Lütticke (57/65, Recueil, str. 205 in 212) in z dne 22. februarja 2001 v zadevi Gomes Valente (C‑393/98, Recueil, str. I‑1327, točka 33).
(15)  –	Glej moje sklepne predloge v zadevi Nádasdi in Németh (C‑290/05), predstavljene 13. julija 2006 (ZOdl. str. I‑10118). Glej točke od 4 do 22.
(16)  –	Sodba z dne 11. decembra 1990 Komisija proti Danski (C‑47/88, Recueil, str. I‑4509).
(17)  –	Sodba z dne 29. aprila 2004 v zadevi Weigel (C‑387/01, Recueil, str. I‑4981).
(18)
–	Glej sodbe Nádasdi in Németh, navedena zgoraj v opombi 7, Brzeziński, navedena zgoraj v opombi 8, z dne 20. septembra 2007 v zadevi Komisija proti Grčiji (C-74/06, ZOdl., str. I‑7585) in z dne 6. marca 2010 v zadevi Kalinchev (C‑2/09, ZOdl., str. I-4939).
(19)
–	Glej med drugim sodbo z dne 9. marca 1995 v zadevi Nunes Tadeu (C‑345/93, Recueil, str. I‑479, točka 11).
(20)  –	Glej v tem smislu zgoraj v opombi 16 navedeno sodbo Komisija proti Danski, točka 9.
(21)
–	To odraža splošno načelo, ki ga določa sodna praksa Sodišča glede člena 110 PDEU, in sicer da je „namen člena [110 PDEU] kot celote zagotoviti prosti pretok blaga med državami članicami v normalnih pogojih konkurence, tako da se odpravijo vse oblike zaščite, ki bi lahko izhajale iz uporabe notranjega obdavčenja, ki diskriminira izdelke iz drugih držav članic“ (glej zgoraj v opombi 16 navedeno sodbo Komisija proti Danski, točka 9).
(22)  –	Glej točko 61 zgoraj v opombi 6 navedene sodbe Nádasdi in Németh. Glej tudi točko 66 zgoraj v opombi 15 navedenih mojih sklepnih predlogov v zadevi Nádasdi.
(23)  –	Glej med drugim zgoraj v opombi 16 navedeno sodbo Komisija proti Danski, točka 18.
(24)  –	Glej v tem smislu zgoraj v opombi 16 navedeno sodbo Komisija proti Danski, točka 21.
(25)  –	Glej v tem smislu zgoraj v opombi 19 navedeno sodbo Nunes Tadeu, točka 12 in naslednje. Glej tudi točko 14 sklepnih predlogov generalnega pravobranilca Jacobsa v tej zadevi, v kateri je navedel: „iz sodbe Komisija proti Danski je jasno razvidno, da davek, ki se obračuna na uvoženo rabljeno vozilo, ne sme presegati preostalega davka, ki je vključen v vrednost domačega rabljenega vozila z enakimi značilnostmi. Za izračun preostanka davka, ki je vključen v vrednost domačega rabljenega vozila, je treba upoštevati njegovo tržno vrednost, pri čemer se domneva, da znesek preostalega davka pada v neposrednem sorazmerju z vrednostjo avtomobila. Torej, če je bila vrednost novega vozila, ki je bil dan na trg na Portugalskem leta 1987 1.000.000,00 ESC, vključno z davkom na motorna vozila v višini 200.000,00 ESC, in če je bila leta 1990 vrednost vozila 600.000,00 ESC, znaša preostanek davka, ki je vključen v to vrednost, 120.000,00 ESC […]“ Preostanek davka, ki se obravnava kot del kapitalske vrednosti zadevnega vozila, ostaja kot delež te vrednosti po njenem zmanjšanju nespremenjen (glej moje sklepne predloge v zadevi Brzeziński, navedeni zgoraj v opombi 7, točka 41).
(26)
–	Glej v tem smislu zgoraj v opombi 19 navedene sklepne predloge generalnega pravobranilca Jacobsa v zadevi Nunes Tadeu, točka 18. V delu, v katerem je v teh sklepnih predlogih navedeno, da je ponovna ocena vrednosti v državi uvoznici povsem neobvezna, bi temu vljudno oporekala, razen, seveda, če bi bilo mogoče izkazati, da so vrednosti rabljenih vozil v državi izvoznici in državi uvoznici tako blizu, da jih je v praktične namene mogoče šteti za enake.
(27)
–	Glej zgoraj v opombi 14 navedeno sodbo Gomes Valente, točka 28. Merilo, ki je vzpostavljeno v povezavi s __pavšalno“ lestvico, razumem, kot da se nanaša na lestvico vrednosti, ki so ugotovljene na podlagi niza vrednosti, ki so določene tako, da se ne spreminjajo glede na posamične okoliščine, temveč se dosledno uporabljajo v vseh enakovrstnih primerih.
(28)
–	Glej zgoraj v opombi 18 navedeno sodbo Komisija proti Grčiji, točka 37.
(29)  –	Glej zgoraj v opombi 7 navedene moje sklepne predloge v zadevi Brzeziński, točka 44.
(30)  –	Glej zgoraj v opombi 14 navedeno sodbo Gomes Valente, točki 24 in 26.
(31)  –	Glej sodbo z dne 19. septembra 2002 v zadevi Tulliasiamies in Siilin (C‑101/00, Recueil, str. I‑7487, točki 87 in 88).
(32)  –	Glej zgoraj v opombi 18 navedeno sodbo Komisija proti Grčiji, točka 52 in naslednje.
(33)  –	Glej zgoraj v opombi 6 navedeno sodbo Nádasdi in Németh, točka 49. Glej tudi točko 51 in opombo 25 zgoraj v opombi 15 navedenih mojih sklepnih predlogov v zadevi Nádasdi, v katerih sem navedla, da so razlike, ki nastanejo zaradi uvedbe novega davka, neizogibne in da mora biti glede na suverenost držav članic na tem področju test v pravu EU, ali je vsak naslednji davek (ali davčna stopnja) sam po sebi diskriminatoren. Če bi uvožena rabljena vozila šteli za primerljiva z rabljenimi vozili, ki se že uporabljajo v državi članici pred uvedbo davka, država članica nikoli ne bi mogla uvesti davka, kakršen je predmet obravnave.
(34)
–	Zavedam se, da bi se lahko argumentiralo, da je glede domnevno okoljske dajatve težko združljivo to, da se znesek davka zmanjša s starostjo vozila, pri čemer je toliko bolj verjetno, da vozilo onesnažuje okolje, kolikor starejše je. Čeprav argument ni brez teže, je težko razumeti, kako bi lahko romunski zakonodajalec sprejel drugačno zakonodajo glede na jasno zahtevo sodne prakse Sodišča, da je treba upoštevati zmanjšanje vrednosti vozila. Starost vozila bo v tem okviru nujno pomemben element.
(35)
–	Glej na primer zgoraj v opombi 7 navedeno sodbo Brzeziński, točka 30.
(36)  –	V predložitveni odločbi ni naveden natančen datum, ko je bila podana vloga za registracijo. Glede na pisna stališča, ki jih je vložila romunska vlada, je upoštevni datum 27. oktober 2008.
(37)
–	Glej zgoraj v opombi 15 navedene moje sklepne predloge v zadevi Nádasdi, točka 51.
(38)
–	Glej točko 42 zgoraj.
(39)
–	Glej točko 43 zgoraj.
(40)
–	Ni povsem jasno, kako so prišli do te ugotovitve. Domnevam, da je mišljeno, da izračun odstotka znižanja v stolpcu 2 priloge št. 4 upošteva mehansko stanje in opremo, ki sta običajno v vozilih iste starosti, kot je obravnavano vozilo. Seveda bo moralo predložitveno sodišče razlagati nacionalno zakonodajo in določiti vsebino te določbe.
(41)
–	Glej točko 11 zgoraj.
(42)
–	Glej točko 42 zgoraj.
(43)
–	Navedena zgoraj v opombi 14.
(44)  –	Glej točko 42 zgoraj.
(45)  –	Glej v tem smislu zgoraj v opombi 18 navedeno sodbo Komisija proti Grčiji, točka 43.
(46) – Glej v tem smislu zgoraj v opombi 31 navedeno sodbo Tulliasiamies in Siilin, točka 89. Glej tudi med drugim zgoraj v opombi 18 navedeno sodbo Komisija proti Grčiji, ki navaja, da je cilj pavšalne lestvice določiti vrednost, ki bi bila „po splošnem pravilu zelo blizu dejanski vrednosti [vozila]“ (točka 29).
(47)  –	Glej v tem smislu zgoraj v opombi 10 navedeno sodbo Marks in Spencer, točka 30.
(48)  –	Ibid ., točka 34. Za nadaljnje razlogovanje v tem smislu glej zgoraj v opombi 19 navedene sklepne predloge generalnega pravobranilca Jacobsa v zadevi Nunes Tadeu, točka 23.
(49)  –	Glej v tem smislu zgoraj v opombi 18 navedeno sodbo Komisija proti Danski, točka 10.