61996CJ0261_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-261/96,
jonka Corte d'appello di Venezia (Italia) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Conserchimica Srl
vastaan
Amministrazione delle Finanze dello Stato
ennakkoratkaisun tuonti- tai vientitullien maksamisvelvoitteen sisältävään tullimenettelyyn ilmoitetuista tavaroista velalliselta kantamatta jääneiden tuonti- tai vientitullien kantamisesta jälkitullauksin 24 päivänä heinäkuuta 1979 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1697/79 (EYVL L 197, s. 1) 2 artiklan tulkinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: D. A. O. Edward (esittelevä tuomari), joka hoitaa jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit P. Jann ja L. Sevón,
julkisasiamies: M. B. Elmer,
kirjaaja: R. Grass,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
- Conserchimica Srl, edustanaan asianajaja Bruno Babini Mitis, Venetsia,
- Italian hallitus, asiamiehenään ulkoasiainministeriön diplomaattisten riita-asioiden osaston osastopäällikkö, professori Umberto Leanza, avustajanaan valtionasiamies Oscar Fiumara,
- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamiehet Michael Nolin ja Paolo Stancanelli,
ottaen huomioon esittelevän tuomarin kertomuksen,
kuultuaan julkisasiamiehen 12.6.1997 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Corte d'appello di Venezia on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 9.5.1996 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 24.7.1996, EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla ennakkoratkaisukysymyksen tuonti- tai vientitullien maksamisvelvoitteen sisältävään tullimenettelyyn ilmoitetuista tavaroista velalliselta kantamatta jääneiden tuonti- tai vientitullien kantamisesta jälkitullauksin 24 päivänä heinäkuuta 1979 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1697/79 (EYVL L 197, s. 1) 2 artiklan tulkinnasta.
2 Tämä kysymys on esitetty riita-asiassa, jossa asianosaisina ovat italialainen öljyalan yritys Conserchimica Srl (jäljempänä Conserchimica) ja Amministrazione delle Finanze dello Stato ja joka koskee öljytuotteiden tuontitullien kantamista jälkitullauksin.
3 Conserchimica hankki toukokuun 1978 ja lokakuun 1980 välisenä aikana italialaisilta maahantuojilta öljytuotteita ilman, että sillä olisi ollut sellaista kirjallista lupaa, jota vaaditaan eräisiin tavaroihin niiden tietyn käyttötarkoituksen vuoksi sovellettavan edullisen tuontitullikohtelun edellytyksistä 4 päivänä heinäkuuta 1977 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1535/77 (EYVL L 171, s. 1) 3 ja 7 artiklassa ja eräisiin öljytuotteisiin niiden tietyn käyttötarkoituksen vuoksi sovellettavan edullisen tuontitullikohtelun edellytyksistä 28 päivänä heinäkuuta 1977 annetussa komission asetuksessa (ETY) N:o 1775/77 (EYVL L 195, s. 5).
4 Sen jälkeen kun Amministrazione delle Finanze dello Stato oli helmikuun 1981 ja toukokuun 1984 välisenä aikana antanut Conserchimicalle tiedoksi useita maksukehotuksia, se määräsi 28.4.1986 Conserchimican maksamaan arvonlisäveron ja tullit, joita ei alun perin ollut maksettu.
5 Conserchimica haki 10.5.1986 tähän päätökseen muutosta Tribunale di Veneziassa vaatien päätöksen kumoamista.
6 Oikeudenkäynnin kuluessa Tribunale di Venezia esitti yhteisöjen tuomioistuimelle ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla ennakkoratkaisukysymyksen asetuksen N:o 1535/77
3 ja 7 artiklan tulkinnasta, ja yhteisöjen tuomioistuin vastasi siihen yhdistetyissä asioissa 248/88, 254/88, 255/88, 256/88, 257/88, 258/88, 309/88 ja 316/88, Chimica del Friuli ym., 13.7.1989 antamassaan tuomiossa todeten, että asetuksen N:o 1535/77
3 ja 7 artiklaa on tulkittava siten, että luovutuksensaajalla on tavaroita luovutettaessa oltava 3 artiklan mukaisesti annettu lupa riippumatta siitä, onko kyse jäsenvaltiosta toiseen tapahtuvasta luovutuksesta vai jäsenvaltion sisällä tapahtuvasta luovutuksesta.
7 Tämän johdosta Tribunale di Venezia katsoi 30.4.1992 antamassaan tuomiossa, että veroviranomaisilla oli oikeus kantaa tullit ja arvonlisävero jälkitullauksin, ja hylkäsi kanteen.
8 Conserchimica haki 23.6.1993 jättämällään asiakirjalla tähän päätökseen muutosta Corte d'appello di Veneziassa väittäen erityisesti, että asetuksen N:o 1697/79
2 artiklassa säädetty kolmen vuoden määräaika oli päättynyt, joten Italian viranomaiset olivat menettäneet oikeuden kantaa kantamatta jääneet tullit.
9 Asetuksella N:o 1697/79 on sen 1 artiklan mukaan tarkoitus vahvistaa, millä edellytyksillä toimivaltaiset viranomaiset voivat kantaa jälkitullauksin ne tuonti- ja vientitullit, jotka syystä tai toisesta ovat jääneet velalliselta kantamatta tuonti- tai vientitullien maksamisvelvoitteen sisältävään tullimenettelyyn ilmoitetuista tavaroista.
10 Asetuksen N:o 1697/79
2 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
"1. Jos toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että tuonti- tai vientitullien maksamisvelvoitteen sisältävään tullimenettelyyn ilmoitetusta tavarasta lain mukaan kannettavat tuonti- tai vientitullit ovat kokonaan tai osittain jääneet kantamatta velalliselta, viranomaiset aloittavat kantamatta jääneiden tullien jälkitullausmenettelyn.
Tätä menettelyä ei kuitenkaan voida aloittaa enää sen jälkeen, kun kolmen vuoden määräaika on kulunut siitä päivästä, jona velalliselta alun perin kannettava määrä on kirjattu tileihin tai, jos sitä ei ole kirjattu tileihin, siitä päivästä, jona kyseisiä tavaroita koskeva tullivelka on syntynyt."
11 Lisäksi asetuksessa N:o 1697/79 kielletään jälkitullausmenettelyn aloittaminen eräissä siinä mainituissa tapauksissa (5 artiklan 1 kohta) ja säädetään mahdollisuudesta luopua jälkitullauksesta (5 artiklan 2 kohta). Siinä säädetään myös siitä, missä tapauksissa kannetuille määrille ei peritä lainkaan viivästyskorkoa (7 artikla).
12 Asetus N:o 1697/79 tuli sen 11 artiklan mukaan voimaan 1.7.1980.
13 Todettuaan, että eräät Conserchimican velat olivat syntyneet ennen tätä päivämäärää, Corte d'appello di Venezia epäili, voitiinko asetusta N:o 1697/79 soveltaa Conserchimicaan. Tämän vuoksi se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
"Sovelletaanko 24.7.1979 annetun neuvoston asetuksen N:o 1697/79
2 artiklaa, jonka mukaan kantamatta jääneet tullit on kannettava kolmen vuoden määräajassa, myös sellaisiin tapauksiin, joissa tullit ovat jääneet kantamatta ennen 1.7.1980, jolloin kyseinen asetus sen 11 artiklan mukaan tuli voimaan?"
14 Tällä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin kysyy varsinaisesti, sovelletaanko asetuksen N:o 1697/79
2 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa tullimenettelyyn ilmoitetusta tavarasta kantamatta jääneisiin tulleihin, jos tullien maksamisvelvollisuus on syntynyt ennen tämän asetuksen voimaantuloa.
15 Ensinnäkin on muistutettava, että asetuksen N:o 1697/79 2 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetty kolmen vuoden määräaika alkaa kulua "siitä päivästä, jona velalliselta alun perin kannettava määrä on kirjattu tileihin" eli siitä päivästä, jona on laadittu se hallinnollinen asiakirja, jossa määrätään tullien määrä, "tai, jos [kannettavaa määrää] ei ole kirjattu tileihin, siitä päivästä, jona kyseisiä tavaroita koskeva tullivelka on syntynyt".
16 Toiseksi on korostettava, että yhteisöjen tuomioistuin katsoi yhdistetyissä asioissa 212/80-217/80, Salumi ym., 12.11.1981 antamassaan tuomiossa, että asetuksen N:o 1697/79 ajallista vaikutusta määritettäessä on siirtymäsäännöksen puuttuessa turvauduttava yleisesti tunnettuihin tulkintaperiaatteisiin ottaen huomioon sekä asetuksen sanamuoto että sen tarkoitus ja rakenne.
17 Vaikka yleensä katsotaankin, että menettelysääntöjä voidaan soveltaa kaikkiin niihin asioihin, jotka ovat vireillä näiden sääntöjen voimaan tullessa, yhteisöjen tuomioistuin on erityisesti todennut, että asetus N:o 1697/79, joka syrjäyttää alaa koskevat kansalliset säännöstöt, sisältää sekä menettelysääntöjä että aineellisoikeudellisia sääntöjä, jotka muodostavat jakamattoman kokonaisuuden, jonka joitakin säännöksiä ei voida niiden ajallisen vaikutuksen osalta tarkastella erikseen (em. yhdistetyt asiat Salumi ym., tuomion 11 kohta).
18 Yhteisöjen tuomioistuin on siten katsonut, että asetusta N:o 1697/79 ei ole sovellettava ennen 1.7.1980 toteutetuista tuonneista tai vienneistä kannettavien tullien maksuunpanoon.
19 Conserchimica on kansallisessa tuomioistuimessa väittänyt, että jos tullit pannaan maksuun tämän päivämäärän jälkeen, asetuksen N:o 1697/79
2 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyn määräajan on aina katsottava syrjäyttäneen aikaisemman kansallisen lainsäädännön mukaisen määräajan.
20 On kuitenkin todettava, että kyseinen kolmen vuoden määräaika on asetuksella N:o 1697/79 käyttöön otetussa järjestelmässä vanhentumisaika, joka alkaa asetuksen N:o 1697/79
2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan sanamuodon mukaan kulua "siitä päivästä, jona velalliselta alun perin kannettava määrä on kirjattu tileihin tai, jos sitä ei ole kirjattu tileihin, siitä päivästä, jona kyseisiä tavaroita koskeva tullivelka on syntynyt".
21 Jos tullivelka, eli velvollisuus maksaa tuonti- tai vientitulli, on syntynyt ennen asetuksen N:o 1697/79 voimaantuloa, tähän velkaan voidaan soveltaa ainoastaan velan syntyhetkellä voimassa olleita kansallisia sääntöjä, joihin kuuluvat myös vanhentumista koskevat säännöt.
22 Sillä, että tullivelka on - kuten tässä asiassa - pantu maksuun vasta asetuksen N:o 1697/79 voimaantulon jälkeen, ei ole vaikutusta näiden velkojen syntypäivään, eikä se näin ollen voi estää aikaisempien kansallisten sääntöjen soveltamista.
23 Yhdistetyissä asioissa C-31/91-C-44/91, Lageder ym., 1.4.1993 annetusta tuomiosta ilmenee selvästi, että asetusta N:o 1697/79 ei sovellettu ennen asetuksen voimaantuloa tapahtuneisiin tosiseikkoihin.
24 Esitettyyn kysymykseen on näin ollen vastattava, että asetuksen N:o 1697/79
2 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa ei sovelleta tullimenettelyyn ilmoitetusta tavarasta kantamatta jääneisiin tulleihin, jos tullien maksamisvelvollisuus on syntynyt ennen asetuksen voimaantuloa.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
25 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Italian hallitukselle ja Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(ensimmäinen jaosto)
on ratkaissut Corte d'appello di Venezian 9.5.1996 tekemällään päätöksellä esittämän kysymyksen seuraavasti:$
Tuonti- tai vientitullien maksamisvelvoitteen sisältävään tullimenettelyyn ilmoitetuista tavaroista velalliselta kantamatta jääneiden tuonti- tai vientitullien kantamisesta jälkitullauksin 24 päivänä heinäkuuta 1979 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1697/79
2 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa ei sovelleta tullimenettelyyn ilmoitetusta tavarasta kantamatta jääneisiin tulleihin, jos tullien maksamisvelvollisuus on syntynyt ennen asetuksen voimaantuloa.