62020CJ0405_RES
Asia C-405/20
EB ym.
vastaan
Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB)
(ennakkoratkaisupyyntö – Verwaltungsgerichtshof (Itävalta))
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.5.2022
Ennakkoratkaisupyyntö – Sosiaalipolitiikka – SEUT 157 artikla – Pöytäkirja (N:o 33) – Miesten ja naisten yhdenvertainen kohtelu työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa – Direktiivi 2006/54/EY – 5 artiklan c alakohta ja 12 artikla – Sukupuoleen perustuvan välillisen syrjinnän kielto – Ammatillinen sosiaaliturvajärjestelmä, jota sovelletaan kyseisessä pöytäkirjassa ja 12 artiklassa tarkoitetun päivämäärän jälkeen – Virkamiesten ansioeläkkeet – Ansioeläkkeiden vuosittaista tarkistusta koskeva kansallinen säännöstö – Ansioeläkkeen määrän perusteella porrastetusti aleneva eläkkeiden tarkistus siten, että tietyn määrän ylittävät eläkkeet jätetään kokonaan tarkistamatta – Oikeuttamisperusteet
Sosiaalipolitiikka – Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät – Samapalkkaisuus – Palkkaus – Käsite – Liittovaltion virkamiesten ansioeläke – Kuuluminen soveltamisalaan
(SEUT 157 artikla)
(ks. 30 kohta)
Sosiaalipolitiikka – Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät – Mahdollisuudet työhön ja työehdot – Yhdenvertainen kohtelu – Direktiivi 2006/54 – Soveltamisala – Liittovaltion virkamiesten ansioeläkejärjestelmä – Kuuluminen soveltamisalaan
(Neuvoston direktiivin 2006/54 2 artiklan 1 kohdan f alakohta)
(ks. 31 kohta)
Sosiaalipolitiikka – Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät – Samapalkkaisuus – SEUT 157 artikla – Unionin perusteisiin kuuluva periaate
(SEU 3 artiklan 3 kohdan toinen alakohta; SEUT 157 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 23 artikla)
(ks. 39 kohta)
Sosiaalipolitiikka – Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät – Yhdenvertainen kohtelu ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä – Pöytäkirjassa N:o 33 ja direktiivin 2006/54 12 artiklassa tarkoitettu ajallisten vaikutusten rajoittaminen – Rajoitusta ei sovelleta sellaiseen kansalliseen säännöstöön, joka koskee ansioeläkkeiden vuosittaista tarkistusta, jota sovelletaan kyseisessä pöytäkirjassa ja säännöksessä tarkoitetun päivämäärän jälkeen
(SEUT 157 artikla; EU- ja EUT-sopimukseen liitetty pöytäkirja N:o 33; neuvoston direktiivin 2006/54 12 artikla)
(ks. 33-37, 42 ja 43 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Sosiaalipolitiikka – Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät – Yhdenvertainen kohtelu ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä – Kansallinen säännöstö, joka koskee kansallisten virkamiesten ansioeläkkeen määrän perusteella porrastetusti alenevaa kyseisten eläkkeiden määrän vuosittaista tarkistusta – Tietyn määrän ylittävät eläkkeet jätetään kokonaan tarkistamatta – Kielteinen vaikutus huomattavasti suurempaan osuuteen miespuolisista kuin naispuolisista edunsaajista – Välillinen syrjintä – Hyväksyttävyys – Edellytykset – Perustelu oikeutetuilla tavoitteilla – Oikeasuhteisuus
(SEUT 157 artikla; neuvoston direktiivin 2006/54 3 artikla ja 5 artiklan c alakohta)
(ks. 51, 57, 58, 61-63 ja 67-69 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Tiivistelmä
EB, DP ja JS ovat kolme miestä, jotka työskentelivät liittovaltion virkamiehinä Itävallassa ja siirtyivät eläkkeelle vuosien 2000 ja 2013 välisenä aikana. Vuonna 2017 heidän ansioeläkkeidensä bruttomäärä oli 6872,43 euroa, 5713,22 euroa ja 4676,48 euroa kuukaudessa.
He pyysivät kukin Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbauta (julkishallinnon, rautateiden ja kaivosteollisuuden virkamiesten ja toimihenkilöiden sairausvakuutuslaitos, Itävalta; jäljempänä BVAEB) uudelleenarvostamaan heidän ansioseläkkeidensä määrän 1.1.2018 alkaen.
BVAEB hylkäsi EB:n ja DP:n pyynnöt sillä perusteella, että Itävallan sosiaalivakuutuslain, jota sovelletaan muun muassa liittovaltion virkamiehiin (
1
), nojalla ansioeläkkeitä ei korotettu vuonna 2018, jos eläkkeen kokonaismäärä ylitti ylärajan, joka on 4980 euroa kuukaudessa. Koska JS:n eläke ei ollut vielä saavuttanut tätä ylärajaa, sen määrää korotettiin 0,2989 prosentilla kyseisen säännöstön nojalla, jossa säädetään ansioeläkkeen määrän perusteella porrastetusti alenevasta kyseisten eläkkeiden määrän tarkistuksesta.
Kaikki kolme valittajaa saattoivat asian Itävallassa tuomioistuimen käsiteltäväksi ja väittivät sellaisen tilastollisen analyysin perusteella, jonka mukaan kyseisen ylärajan ylittäviä eläkkeitä saavien ryhmään kuuluu enemmän miehiä, että kyseinen säännöstö merkitsee heidän tilanteessaan välillistä sukupuoleen perustuvaan syrjintää.
Heidän valituksensa hylättiin, minkä jälkeen he tekivät Revision-valituksen Verwaltungsgerichtshofiin (ylin hallintotuomioistuin, Itävalta). Verwaltungsgerichtshof päätti kysyä unionin tuomioistuimelta, miten muun muassa pöytäkirjaa N:o 33 (
2
) on tulkittava sen ratkaisemiseksi, voivatko valittajat vedota miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen ja onko kyseinen periaate (
3
) esteenä kyseessä olevassa Itävallan säännöstössä säädetyn kaltaiselle ansioeläkkeiden vuosittaiselle tarkistukselle.
Tässä yhteydessä unionin tuomioistuin katsoo, että kyseisen periaatteen ajallisten vaikutusten rajoittamista ei sovelleta tällaiseen säännöstöön ja että tämä periaate ei ole esteenä kyseiselle säännöstölle, edellyttäen, että säännöstöllä pyritään johdonmukaisesti ja järjestelmällisesti varmistamaan ansioeläkkeiden kestävä rahoitus ja vähentämään valtion rahoittamien eläkkeiden välisiä tasoeroja ylittämättä sitä, mikä on tarpeen kyseisten päämäärien saavuttamiseksi.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin katsoo ensinnäkin, että pöytäkirjassa N:o 33 ja miesten ja naisten yhdenvertaista kohtelua koskevan direktiivin 12 artiklassa tarkoitettua miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen ajallisten vaikutusten rajoittamista ei sovelleta ansioeläkkeiden vuosittaiseen tarkistukseen, koska – kuten nyt käsiteltävässä asiassa – tällaisesta mekanismista ei seuraa, että ennen kyseisessä pöytäkirjassa ja säännöksessä tarkoitettua viitepäivämäärää kertyneet eläkeoikeudet tai ennen sitä maksetut eläkkeet kyseenalaistetaan.
Tässä yhteydessä unionin tuomioistuin nojautuu muun muassa kyseisen pöytäkirjan ja säännöksen sanamuotoon, siihen, että tämä rajoitus on poikkeus EUT-sopimuksessa määrätystä pääsäännöstä ja että sitä on tulkittava suppeasti, siihen, että kyseisen pöytäkirjan sanamuoto on selvästi yhteydessä tuomioon Barber (
4
), ja kyseisessä tuomiossa huomioon otettuihin oikeusvarmuutta koskeviin pakottaviin seikkoihin, jotka estävät sen, että oikeudellisia tilanteita, joiden oikeusvaikutukset ovat päättyneet menneisyydessä, arvioidaan uudelleen, kun useiden eläkejärjestelmien taloudellinen tasapaino olisi tällöin vaarassa järkkyä taannehtivasti. Tällaiseen rajoitukseen ei nyt käsiteltävässä asiassa voida vedota valittajia vastaan, jotka ovat siirtyneet eläkkeelle 1.1.1994 jälkeen, kun kyseinen päivämäärä on viitepäivämäärä, jota Itävallan tasavallassa sovelletaan miesten ja naisten yhdenvertaista kohtelua koskevan direktiivin 12 artiklan 3 kohdan nojalla.
Toiseksi unionin tuomioistuin katsoo, että SEUT 157 artikla ja miesten ja naisten yhdenvertaista kohtelua koskevan direktiivin 5 artiklan c alakohta eivät ole esteenä tällaiselle kansalliselle säännöstölle.
Mikäli ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen käytettävissä olevat tilastot osoittaisivat, että kyseessä on sukupuoleen perustuva välillinen syrjintä, siinä tapauksessa, että kyseinen säännöstö vaikuttaa kielteisesti huomattavasti suurempaan osuuteen miespuolisista kuin naispuolisista edunsaajista, kyseistä syrjintää voidaan perustella hyväksyttävillä sosiaalipoliittisilla tavoitteilla, joilla pyritään varmistamaan ansioeläkkeiden kestävä rahoitus ja vähentämään valtion rahoittamien eläkkeiden välisiä tasoeroja.
Unionin tuomioistuin toteaa lisäksi, että kyseessä oleva säännöstö on pantu täytäntöön johdonmukaisesti ja järjestelmällisesti, koska ansioeläkkeiden vuosittaista tarkistusta sovelletaan kaikkiin valtion eläkettä saaviin, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on kuitenkin tarkistettava.
Kun otetaan huomioon laaja harkintavalta, joka jäsenvaltioilla on niiden valitessa toimenpiteitä, joilla ne voivat toteuttaa sosiaalipoliittiset tavoitteensa, kyseisen säännöstön johdonmukaisuutta ei voida kyseenalaistaa pelkästään sillä, että käytössä on jo muita erityisiä sosiaalipoliittisia välineitä, joilla pyritään tukemaan pienituloisia, tai sillä, että yksityisiin ammatillisiin sosiaaliturvajärjestelmiin perustuviin eläkkeisiin ja palveluksessa olevien virkamiesten palkkoihin ei ole sovellettu tällaista tarkistustoimenpidettä.
Kyseessä oleva säännöstö ei myöskään näytä ylittävän sitä, mikä on tarpeen tavoiteltujen päämäärien saavuttamiseksi, koska siinä otetaan huomioon asianomaisten henkilöiden maksukyky, sillä eläkkeiden korotusten rajoitukset porrastetaan myönnettyjen etuuksien määrän mukaan, ja tällainen korotus on suljettu pois vain kaikkein suurimpien eläkkeiden osalta.
(
1
)	Yleisen sosiaalivakuutuslain (Allgemeines Sozialversicherungsgesetz) 711 §:n 1 momentin 4 kohta ja viimeinen virke, luettuina yhdessä vuoden 1965 eläkelain (Pensionsgesetz 1965) 41 §:n 4 momentin kanssa, sellaisina kuin ne olivat voimassa pääasian tosiseikkojen aikaan.
(
2
)	SEUT 157 artiklasta tehdyn pöytäkirjan N:o 33, joka on EUT-sopimuksen liitteenä (jäljempänä pöytäkirja N:o 33), mukaan sovellettaessa SEUT 157 artiklaa korvauksena ei pidetä ammatillisen sosiaaliturvajärjestelmän mukaisia etuuksia, jos ja sikäli kuin niiden voidaan osoittaa olevan 17 päivää toukokuuta 1990 edeltävältä työskentelykaudelta. Miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (EUVL 2006, L 204, s. 23) 12 artiklan 1 kohdassa (jäljempänä miesten ja naisten yhdenvertaista kohtelua koskeva direktiivi) säädetään lisäksi, että kyseisen direktiivin II osaston 2 luvun säännösten, jotka koskevat yhdenvertaista kohtelua mainituissa järjestelmissä, täytäntöönpanotoimenpiteiden on käsitettävä kaikki tällaisiin järjestelmiin kuuluvat etuudet, jotka on myönnetty kyseisen päivämäärän jälkeisiltä työssäolokausilta.
(
3
)	Sellaisena kuin se on vahvistettu SEUT 157 artiklassa ja miesten ja naisten yhdenvertaista kohtelua koskevan direktiivin 5 artiklassa, jonka mukaan minkäänlaista välitöntä tai välillistä sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei saa esiintyä ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä, jos kysymyksessä on etuuksien laskentaperusteet.
(
4
)	17.5.1990 annettu tuomio Barber (C-262/88, EU:C:1990:209), jonka nojalla ETY:n perustamissopimuksen 119 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 141 artikla, josta puolestaan on tullut SEUT 157 artikla) välittömään oikeusvaikutukseen voidaan vedota tarkoituksin vaatia tasa-arvoista kohtelua ammatillisten eläkejärjestelmien yhteydessä ainoastaan sellaisten etuuksien osalta, jotka perustuvat mainitun tuomion antamispäivän eli 17.5.1990 jälkeisiin työskentelykausiin.