JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
MACIEJ SZPUNAR
17 päivänä lokakuuta 2019 (1)
Asia C‑177/18
Almudena Baldonedo Martín
vastaan
Ayuntamiento de Madrid
(Ennakkoratkaisupyyntö – Juzgado de lo Contencioso-Administrativo nº 14 de Madrid (Madridin maakunnallinen hallintotuomioistuin nro 14, Espanja))
Ennakkoratkaisupyyntö – Direktiivi 1999/70/EY – Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus – 4 lausekkeen 1 kohta – Syrjintäkiellon periaate – Oikeuttamisperuste – Korvaus, joka maksetaan, kun vakituisen työsopimussuhteisen työntekijän työsopimus irtisanotaan objektiivisesta syystä – Korvausta ei makseta väliaikaisen virkamiehen määräaikaisen palvelussuhteen päättymisen johdosta
I       Johdanto
1.        Nyt käsiteltävässä asiassa Juzgado de lo Contencioso-Administrativo nº 14 de Madrid (Madridin maakunnallinen hallintotuomioistuin nro 14, Espanja) pyytää unionin tuomioistuimelta ennakkoratkaisua erityisesti Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY(2) liitteenä olevan 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen (jäljempänä puitesopimus) 4 ja 5 lausekkeen tulkinnasta.
2.        Kysymykset on esitetty Almudena Baldonedo Martínin ja Ayuntamiento de Madridin (Madridin kaupunki, Espanja) välisessä riita-asiassa, joka koskee asianosaisten välisen työsuhteen päättymisen johdosta maksettavaa korvausta.
II     Asiaa koskevat oikeussäännöt
A       Unionin oikeus
3.        Direktiivin 1999/70 johdanto-osan 14 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Allekirjoittaneet osapuolet ovat toivoneet saavansa aikaan määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen, jossa esitetään määräaikaisiin työsopimuksiin ja työsuhteisiin liittyvät yleiset periaatteet ja vähimmäisvaatimukset; ne ovat osoittaneet halunsa syrjimättömyysperiaatteen soveltamisen takaamalla parantaa määräaikaisen työn laatua ja laatia puitteet peräkkäisten määräaikaisten työsopimusten tai työsuhteiden väärinkäytön ehkäisemiseksi[.]”
4.        Direktiivin 1999/70 1 artiklan mukaan direktiivin tarkoituksena on ”panna täytäntöön toimialaltaan yleisten työmarkkinakeskusjärjestöjen (EAY, UNICE ja CEEP) välillä – – tehty – – [puitesopimus]”.
5.        Direktiivin 2 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan [ja] toteutettava tarvittavat toimenpiteet, joiden avulla ne voivat jatkuvasti taata tässä direktiivissä säädettyjen tulosten saavuttamisen. – –”
6.        Puitesopimuksen johdanto-osan toisessa kohdassa todetaan seuraavaa:
”Tämän sopimuksen osapuolet tunnustavat, että toistaiseksi voimassa olevat työsopimukset ovat ja tulevat olemaan vallitseva työsuhdemuoto työnantajien ja työntekijöiden välillä. Ne tunnustavat myös, että määräaikaiset työsopimukset vastaavat tietyissä olosuhteissa sekä työnantajien että työntekijöiden tarpeita.”
7.        Puitesopimuksen johdanto-osan kolmannessa kohdassa täsmennetään seuraavaa:
”[Puitesopimuksessa] esitetään määräaikaiseen työsuhteeseen liittyvät yleiset periaatteet ja vähimmäisvaatimukset ja tunnustetaan, että niiden yksityiskohtaisessa soveltamisessa on otettava huomioon erityiset kansalliset, alakohtaiset ja kausiluontoiset tilanteet. Sopimus kuvaa työmarkkinaosapuolten tahtoa luoda yleiset puitteet sen varmistamiseksi, että määräaikaisessa työsuhteessa olevia työntekijöitä kohdellaan samalla tavalla suojelemalla heitä syrjintää vastaan ja että määräaikaisia työsopimuksia käytetään sekä työnantajien että työntekijöiden kannalta hyväksyttävältä pohjalta.”
8.        Puitesopimuksen 1 lausekkeen mukaan puitesopimuksen tarkoituksena on yhtäältä parantaa määräaikaisen työn laatua varmistamalla syrjintäkiellon periaatteen soveltaminen ja toisaalta laatia puitteet sellaisten väärinkäytösten ehkäisemiseksi, jotka johtuvat perättäisten määräaikaisten työsopimusten tai työsuhteiden käytöstä.
9.        Puitesopimuksen 3 lausekkeessa, jonka otsikko on ”Määritelmät”, määrätään seuraavaa:
”1.      Tässä sopimuksessa ’määräaikaisella työntekijällä’ tarkoitetaan henkilöä, jolla on suoraan työnantajan ja työntekijän välillä tehty työsopimus tai solmittu työsuhde, jonka päättyminen määräytyy perustelluin syin, esimerkiksi tietyn päivämäärän umpeutumisen, tietyn tehtävän loppuun saattamisen tai tietyn tapahtuman ilmaantumisen perusteella.
2.      Tässä sopimuksessa ’vastaavalla vakituisella työntekijällä’ tarkoitetaan työntekijää, jolla on toistaiseksi voimassa oleva työsopimus tai työsuhde ja joka työskentelee samassa työpaikassa ja samassa tai samanlaisessa työssä tai tehtävässä, ottaen huomioon pätevyys ja ammattitaito.
– –”
10.      Puitesopimuksen 4 lausekkeen, jonka otsikko on ”Syrjimättömyyden periaate”, 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Määräaikaisiin työntekijöihin ei saa soveltaa epäedullisempia työehtoja kuin vastaaviin vakituisiin työntekijöihin pelkästään siksi, että heillä on määräaikainen työsopimus tai työsuhde, ellei siihen ole asiallisia syitä.”
11.      Puitesopimuksen 5 lausekkeessa, jonka otsikko on ”Väärinkäytöksiä ehkäisevät toimenpiteet”, määrätään seuraavaa:
”1.      Perättäisten määräaikaisten työsopimusten tai työsuhteiden väärinkäyt[ö]n estämiseksi jäsenvaltio[iden] kuultuaan työmarkkinaosapuolia kansallisen lainsäädännön, työehtosopimusten tai käytännön mukaan ja/tai työmarkkinaosapuolten on otettava käyttöön erityisten alojen ja/tai työntekijäryhmien tarpeiden mukaan yksi tai useita seuraavista toimenpiteistä, jos käytettävissä ei ole vastaavia oikeudellisia toimenpiteitä väärinkäytösten estämiseksi:
a)      perustellut syyt tällaisen työsopimuksen tai työsuhteen uudistamista varten;
b)      perättäisten määräaikaisten työsopimusten tai työsuhteiden enimmäiskokonaiskesto;
c)      tällaisten työsopimusten tai työsuhteiden uudistamisten lukumäärä.
2.      Jäsenvaltiot kuultuaan työmarkkinaosapuolia ja/tai työmarkkinaosapuolet määrittävät tarvittaessa, millä edellytyksillä määräaikaisia työsopimuksia tai työsuhteita:
a)      pidetään ’perättäis[i]nä’;
b)      pidetään toistaiseksi voimassa olevina työsopimuksina tai työsuhteina.”
B       Espanjan oikeus
12.      Perussäännöistä ja vähimmäisohjelmista, joihin paikallishallinnon virkamiesten valintamenettely on mukautettava, 7.6.1991 annetun kuninkaan asetuksen 896/1991 (Real Decreto 896/1991 por el que se establecen las reglas básicas y los programas mínimos a que debe ajustarse el procedimiento de selección de los funcionarios de Administración Local)(3) ensimmäisessä lisäsäännöksessä säädetään seuraavaa:
”Kunnan- tai maakuntavaltuuston puheenjohtaja voi kilpailuilmoituksen jälkeen ja niin, että kaikissa tapauksissa noudatetaan ansioita ja kykyjä koskevia periaatteita, nimittää avoimiin virkoihin väliaikaisia virkamiehiä, jollei näihin virkoihin voida olosuhteiden edellyttämän kiireellisyyden vuoksi nimittää vakinaisia virkamiehiä. Näihin virkoihin osoitetaan varat talousarviosta ja ne sisällytetään julkishallinnon avoimia työpaikkoja koskevaan ilmoitukseen, paitsi jos virat ovat tulleet avoimiksi tämän ilmoituksen hyväksymisen jälkeen.
– –
Näin täytetyt virat on ehdottomasti sisällytettävä ensimmäiseen työpaikkojen täyttämiseksi annettavaan kilpailuilmoitukseen tai ensimmäiseen hyväksyttyyn julkishallinnon avoimia työpaikkoja koskevaan ilmoitukseen.
Väliaikaisen virkamiehen tehtävä päättyy, kun virkaan nimitetään vakinainen virkamies tai kun kunnan- tai maakuntavaltuusto katsoo, että kiireellisiä syitä, joiden vuoksi oli ollut perusteltua, että virkaa hoitaa väliaikainen virkamies, ei enää ole.”
13.      Julkishallinnon palveluksessa oleviin työntekijöihin sovellettavista perussäännöistä annetun lain, jonka konsolidoitu toisinto hyväksyttiin 30.10.2015 annetulla kuninkaan asetuksella 5/2015 (Ley del Estatuto Básico del Empleado Público cuyo texto refundido fue aprobado por el Real Decreto Legislativo 5/2015,(4) jäljempänä EBEP) 8 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.      Julkishallinnon työntekijöitä ovat henkilöt, jotka hoitavat julkishallinnon palveluksessa yleisen edun mukaisia tehtäviä palkkaa vastaan.
2.      Julkishallinnon työntekijät jaetaan seuraaviin luokkiin:
a)      vakinaiset virkamiehet
b)      väliaikaiset virkamiehet
c)      työsopimussuhteinen henkilöstö vakituisessa, toistaiseksi voimassa olevassa tai tilapäisessä työsuhteessa
d)      ylimääräinen henkilöstö.”
14.      EBEP:n 10 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.      Väliaikaisia virkamiehiä ovat henkilöt, jotka nimenomaisesti perustellun tarpeen tai kiireellisyyden vuoksi on nimitetty väliaikaisiksi virkamiehiksi hoitamaan vakinaisille virkamiehille kuuluvia tehtäviä seuraavissa tapauksissa:
a)      vapaita virkoja ei voida täyttää vakinaisilla virkamiehillä
b)      vakinaisten virkamiesten väliaikainen korvaaminen
c)      sellaisten tilapäisten hankkeiden toteuttaminen, jotka voivat kestää enintään kolme vuotta, jota voidaan jatkaa 12 kuukaudella tämän säännöstön täytäntöön panemiseksi annetuilla julkishallinnon henkilöstöä koskevilla laeilla
d)      työtehtävien liian suuri määrä tai kasautuminen enintään 6 kuukauden ajan 12 kuukauden ajanjaksolla.
– –
3.      Väliaikaisten virkamiesten palvelussuhde päättyy 63 §:ssä säädettyjen syiden lisäksi silloin, kun heidän nimittämisensä perusteena olleen syyn olemassaolo lakkaa.
4.      Tämän pykälän 1 momentin a kohdassa tarkoitetussa tapauksessa väliaikaisten virkamiesten hoitamat avoimet virat sisällytetään sen varanhoitovuoden julkishallinnon avoimia työpaikkoja koskevaan ilmoitukseen, jonka aikana heidät nimitetään, tai jos tämä ei ole mahdollista, seuraavan varainhoitovuoden ilmoitukseen, paitsi jos virka päätetään lakkauttaa.
5.      Väliaikaisiin virkamiehiin sovelletaan, sikäli kuin se sopii heidän asemansa luonteeseen, vakinaisiin virkamiehiin sovellettavaa yleistä järjestelmää. – –”
15.      EBEP:n 63 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Vakinaisen virkamiehen asema voidaan menettää seuraavista syistä:
a)      irtisanoutuminen
b)      kansalaisuuden menettäminen
c)      virkamiehen jääminen kokoaikaeläkkeelle
d)      kurinpitoseuraamuksena määrätty virasta erottaminen, joka on lainvoimainen
e)      pää- tai oheisseuraamuksena määrätty ja lainvoimaiseksi tullut täydellinen tai erityinen kielto toimia julkisessa tehtävässä.”
16.      EBEP:n 70 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Henkilöstötarpeet, joiden vuoksi palvelukseen on otettava uutta henkilöstöä ja joihin on talousarviossa osoitettu määräraha, on ilmoitettava julkishallinnon avoimina työpaikkoina tai täytettävä jollain muulla samankaltaisella henkilöstötarpeen kattamisen hallinnointikeinolla, mikä edellyttää, että kyseisiä työpaikkoja varten järjestetään vastaavat valintamenettelyt kymmeneen lisäprosenttiin saakka ja vahvistetaan enimmäisaika ilmoitusten julkaisemiselle. Julkishallinnon avoimia työpaikkoja koskeva ilmoitus tai samankaltainen keino on joka tapauksessa pantava täytäntöön kolmen vuoden määräajassa, jota ei voida pidentää.”
17.      EBEP:n neljännen siirtymäsäännöksen 1 momentin mukaan viranomaiset voivat julkaista kilpailuilmoituksia vakiinnuttaakseen työvoiman sen eri henkilöstöluokkia tai ‑ryhmiä vastaaviin rakenteellisiin tehtäviin, joihin on osoitettu määräraha talousarviossa ja joita väliaikaiset virkamiehet tai tilapäinen henkilöstö ovat hoitaneet ennen 1. päivää tammikuuta 2005.
18.      Työntekijöiden asemasta annetun lain, jonka konsolidoitu toisinto hyväksyttiin 24.3.1995 annetulla kuninkaan asetuksella (Ley del Estatuto de los Trabajadores cuyo texto refundido fue aprobado por el Real Decreto Legislativo 1/1995)(5), sellaisena kuin sitä sovellettiin pääasian tosiseikkojen tapahtuma-aikana (jäljempänä työntekijöiden asemasta annettu laki), 49 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.      Työsopimus päättyy seuraavissa tilanteissa:
– –
b)      syistä, jotka on pätevästi ilmoitettu työsopimuksessa, elleivät ne merkitse työnantajan taholta ilmeistä oikeuden väärinkäyttöä
c)      kun sovittu aika on päättynyt tai sopimuksen kohteena ollut urakka tai palvelu on suoritettu. Kun työsopimus päättyy, työntekijällä on interinidad-sopimuksia ja koulutussopimuksia lukuun ottamatta oikeus saada korvaus, joka vastaa suhteellisesti 12 päivän palkkaa kultakin palvelusvuodelta, tai mahdollisesti alalla sovellettavan erityisen lainsäädännön mukainen korvaus
– –
l)      lainmukaisista objektiivisista syistä
– –”
19.      Työntekijöiden asemasta annetun lain 52 §:n mukaan ”objektiivisia syitä”, joiden perusteella työntekijä voidaan irtisanoa, ovat työntekijän sellainen soveltumattomuus kyseiseen työhön, joka on ilmennyt tai aiheutunut hänen yrityksessä aloittamisensa jälkeen; työntekijän puuttuva mukautumiskyky hänen työhönsä liittyviin kohtuullisiin teknisiin muutoksiin; taloudelliset, tekniset tai organisaatioon taikka tuotantoon liittyvät syyt, kun poistettavien työpaikkojen lukumäärä on pienempi kuin se, joka vaaditaan työsopimusten irtisanomisen luokittelemiseksi joukkoirtisanomiseksi; tietyin edellytyksin toistuvat poissaolot työstä, vaikka ne olisivatkin perusteltuja.
20.      Työntekijöiden asemasta annetun lain 53 §:n 1 momentin b kohdan mukaan työsopimuksen irtisanominen kyseisen lain 52 §:ssä tarkoitetuista syistä aiheuttaa sen, että työntekijälle maksetaan kirjallisen ilmoituksen antamishetkellä korvaus, jonka määrä vastaa 20 päivän palkkaa kultakin palvelusvuodelta ja joka lasketaan alle vuoden kestoisilta työskentelyjaksoilta suhteellisena osuutena työskentelykuukausien määrästä, yhteensä enintään 12 kuukausipalkkaa.
21.      Työntekijöiden asemasta annetun lain 56 §:n 1 momentin mukaan silloin kun irtisanominen todetaan perusteettomaksi, työnantajan on viiden päivän kuluessa tuomion tiedoksiannosta joko otettava työntekijä takaisin palvelukseensa tai maksettava työntekijälle korvaus, jonka suuruus vastaa 33 päivän palkkaa kultakin palvelusvuodelta ja joka lasketaan alle vuoden kestoisilta työskentelyjaksoilta suhteellisena osuutena työskentelykuukausien määrästä, yhteensä enintään 24 kuukausipalkkaa. Jos työnantaja valitsee korvauksen maksamisen, työsopimuksen katsotaan päättyneen viimeisenä tosiasiallisena työpäivänä.
III  Pääasian tosiseikat, ennakkoratkaisukysymykset ja asian käsittely unionin tuomioistuimessa
22.      Madridin kaupunki nimitti 24.11.2005 Baldonedo Martínin väliaikaiseksi virkamieheksi hoitamaan viheralueiden kunnossapitotyöntekijän tehtäviä ympäristö- ja liikenneasioista vastaavan kaupunginvaltuuston yksikön palveluksessa.
23.      Nimityskirjassa täsmennettiin, että Baldonedo Martín oli otettu palvelukseen hoitamaan avointa virkaa, kunnes virka täytettäisiin nimittämällä siihen vakinainen virkamies, ja että tehtävä päättyisi, jos kantajan korvaaman vakinaisen virkamiehen oikeus työpaikkansa säilyttämiseen päättyy tai jos hallinto katsoo, ettei kiireellisiä syitä, joiden vuoksi oli perusteltua, että virkaa hoitaa väliaikainen virkamies, enää ollut olemassa.
24.      Baldonedo Martínille ilmoitettiin 15.4.2013, että hänen hoitamaansa virkaan oli samana päivänä nimitetty vakinainen virkamies ja että tämän vuoksi hänen tehtävänsä päättyvät.
25.      Baldonedo Martín vaati 20.2.2017 Madridin kaupunkia maksamaan hänelle irtisanomiskorvauksen, joka vastaa 20 päivän palkkaa kultakin palvelusvuodelta. Hänen vaatimuksensa perustui puitesopimuksen 4 ja 5 lausekkeeseen, Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 20 artiklaan ja 21 artiklan 1 kohtaan sekä SEU 4 artiklan 3 kohtaan.
26.      Madridin kaupunginkanslian henkilöstöosaston pääjohtaja hylkäsi 25.4.2017 tekemällään päätöksellä tämän vaatimuksen sillä perusteella, että Baldonedo Martínin hoitama virka oli ollut avoinna ja että se oli pitänyt täyttää kiireellisesti ja välttämättä, ja hän totesi, että Baldonedo Martín oli irtisanottu, koska hänen virkaansa oli nimitetty vakinainen virkamies, ja ettei häntä ollut millään tavalla syrjitty suhteessa vakinaisiin virkamiehiin, koska viimeksi mainitut eivät heihin sovellettavan oikeudellisen järjestelmän mukaan saa korvausta, kun heidän virkasuhteensa päätetään.
27.      Baldonedo Martín on nostanut tästä päätöksestä kanteen Juzgado de lo Contencioso-Administrativo nº 14 de Madridissa (Madridin maakunnallinen hallintotuomioistuin nro 14).
28.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että Madridin kaupungin palveluksessa ollessaan Baldonedo Martín hoiti samaa tehtävää pysyvästi ja jatkuvasti ja että hän suoritti samoja työtehtäviä kuin viheralueista vastaavat vakinaiset virkamiehet. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, ettei Madridin kaupunki ole näyttänyt toteen, että kyseisenä aikana olisi järjestetty kilpailu tai hyväksytty julkishallinnon avoimia työpaikkoja koskeva ilmoitus. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tiedossa ei ole, oliko kantajan hoitama virka täytetty sisäisellä ylennyksellä, tutkintotodistuksiin tai kokeisiin perustuvalla kilpailulla vai jollain muulla valintamenettelyllä. Madridin kaupunki ei ole myöskään näyttänyt toteen, että oli ollut välttämättömän tarpeellista nimittää Baldonedo Martín tähän tehtävään. Syy, jonka vuoksi virka oli avoinna, ei myöskään ole tiedossa.
29.      Unionin oikeuden tulkinnasta, josta unionin tuomioistuimen on lausuttava, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa ensinnäkin, ettei Espanjan oikeudessa anneta virkamiehille oikeutta saada Baldonedo Martínin vaatiman kaltaista korvausta, kun heidän virkasuhteensa päätetään. Tästä seuraa, ettei pääasian kohteena oleva tilanne ole puitesopimuksen 4 lausekkeessa kiellettyä syrjintää eikä siten kuulu tämän lausekkeen soveltamisalaan. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo samaten, että tuomion Pérez López(6) 63–67 kohdasta ilmenee, että väliaikaisten virkamiesten ja tilapäisten työsopimussuhteisten työntekijöiden, joiden työsuhdetta hallintoviranomaiseen säännellään työntekijöiden asemasta annetulla lailla, välinen vertailu ei myöskään kuulu kyseisen lausekkeen soveltamisalaan, koska kyse on kahdesta tilapäisen henkilöstön ryhmästä.
30.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa kuitenkin toiseksi, että puitesopimuksessa on tarkoitus soveltaa syrjintäkiellon periaatetta määräaikaisiin työntekijöihin, että Espanjan julkishallinnossa puutarhurin tehtävää voi hoitaa sekä virkamies että työsopimussuhteinen työntekijä, että valinta, kumpaa palvelukseenottoa koskevaa säännöstöä – hallinto-oikeudellista vai työoikeudellista – tähän tehtävään sovelletaan, riippuu pelkästään työnantajan valinnasta, ettei pelkästään tehtävän tilapäisyys sulje pois oikeutta kyseiseen korvaukseen, ettei Madridin kaupunki vetoa mihinkään asialliseen syyhyn, joka voisi tehdä erilaisen kohtelun perustelluksi, ja että erityisesti tuomiosta DI(7) ilmenee, että syrjintäkiellon periaate edellyttää unionin oikeuden yleisenä periaatteena välitöntä vertikaalista soveltamista. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, onko tällaisessa tilanteessa mahdollista tunnustaa Baldonedo Martínille oikeus saada vaadittu korvaus rinnastamalla hänet tilapäisiin työsopimussuhteisiin työntekijöihin tai unionin primaarioikeuden välittömällä vertikaalisella soveltamisella.
31.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa kolmanneksi, että Baldonedo Martín on hoitanut väliaikaisen virkamiehen tehtäviä yli seitsemän vuotta. Madridin kaupunki on siten ottanut väliaikaisen virkamiehen aseman huomioon vääristyneellä tavalla, koska se ei ole turvautunut siihen kattaakseen tilapäisiä tai ohimeneviä tarpeita vaan pysyviä tarpeita. Se on siten evännyt asianomaiselta vakinaisille virkamiehille tunnustettuja oikeuksia, erityisesti joka kolmas vuosi myönnettävät ikälisät ja uraan perustuvan palkanlisän, tai työsopimussuhteisille työntekijöille tunnustettuja oikeuksia eli oikeuden korvaukseen. Madridin kaupunki on myös rikkonut EBEP:n 10 ja 70 §:ssä säädettyjä takeita, joilla on tarkoitus estää tilapäisten työsuhteiden toistuva jatkaminen ja näiden työsuhteiden väärinkäyttö, sekä kuninkaan asetuksen 896/1991 ensimmäisessä lisäsäännöksessä säädettyä vaatimusta, jonka mukaan väliaikaisten virkamiesten hoitamat virat on ehdottomasti sisällytettävä ensimmäiseen kilpailuilmoitukseen.
32.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa lisäksi, ettei pääasian kohteena olevan Espanjan lainsäädännön perusteella voida ennakoida väliaikaisen virkamiehen palvelussuhteen päättymistä, koska tämä voi päättyä sen johdosta, että virkaa alkaa hoitaa vakinainen virkamies, että tehtävä lakkautetaan, että korvatun vakinaisen virkamiehen oikeus työpaikkansa säilyttämiseen päättyy tai että hallinto katsoo, ettei kiireellisiä syitä, joiden vuoksi väliaikaisen virkamiehen nimittäminen oli perusteltua, enää ole olemassa.
33.      Tässä lainsäädännössä suljetaan pois kaikki mahdollisuudet soveltaa julkiseen työnantajaan niitä takeita, joihin voidaan vedota yksityistä työnantajaa vastaan ja joista säädetään työntekijän asemasta annetussa laissa, sekä näiden rajojen noudattamatta jättämisestä aiheutuvia seurauksia. Tämän lainsäädännön mukaan vakinaisen virkamiehen asemaa ei voida saavuttaa muuten kuin valintamenettelyn perusteella.
34.      Tällä lainsäädännöllä ei pystytä saavuttamaan tavoitteita, joihin puitesopimuksen 5 lausekkeella pyritään. Myöskään Tribunal Supremon (ylin tuomioistuin, Espanja) oikeuskäytännössä tunnustetulla mahdollisuudella, että kun on kyse petoksesta, tilapäiset työsopimussuhteiset työntekijät muutetaan toistaiseksi palveluksessa olevaksi muuksi kuin vakinaiseksi henkilöstöksi, ei pystytä estämään tilapäisen palvelukseenoton väärinkäyttöä ja kohdistamaan siihen seuraamuksia. Tilapäinen työsuhde korvataan suhteella, joka on samaten tilapäinen. On nimittäin aina mahdollista lakkauttaa kyseisen työntekijän hoitama tehtävä tai irtisanoa hänet, jos virka täytetään nimittämällä siihen vakinainen virkamies, jolloin hänen työsuhteensa päättyy ilman, että hänen palvelussuhteestaan olisi tullut pysyvä.
35.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että seuraamus, että määräaikainen työsuhde muutetaan vakinaiseksi työsuhteeksi, on ainoa toimenpide, jolla pystytään noudattamaan tavoitteita, joihin direktiivillä 1999/70 pyritään. Direktiiviä ei ole kuitenkaan saatettu osaksi Espanjan oikeutta julkisen sektorin osalta. Esiin nousee näin ollen kysymys, voidaanko puitesopimuksen 5 lausekkeen perusteella maksaa seuraamukseksi korvaus.
36.      Tässä tilanteessa Juzgado de lo Contencioso-Administrativo nº 14 de Madrid päätti 16.2.2018 annetulla ja unionin tuomioistuimen kirjaamoon 7.3.2018 saapuneella päätöksellään lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko oikein tulkita puitesopimuksen 4 lauseketta siten, että nyt käsiteltävässä asiassa kuvatun kaltaisen tilanteen, jossa väliaikainen virkamies tekee samaa työtä kuin vakinainen virkamies (vakinainen virkamies, jolla ei ole oikeutta [irtisanomis]korvaukseen, koska häntä koskeva oikeudellinen järjestely ei sisällä tilannetta, johon korvaus perustuisi), ei voida katsoa olevan tilanne, joka [edellä mainitussa] 4 lausekkeessa kuvataan?
2)      Onko tulkinta, joka tehdään direktiivin 1999/70/EY liitteessä olevan puitesopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi, tämän puitesopimuksen mukainen sen vuoksi, että oikeus yhdenvertaiseen kohteluun ja syrjintäkielto muodostavat Euroopan unionin oikeuden yleisen oikeusperiaatteen, joka on konkretisoitu direktiivissä, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklassa sekä ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 23 artiklassa, kun otetaan huomioon myös SEUT 151 ja SEUT 153 artiklassa tarkoitetut sosiaaliset perusoikeudet, jos tämän tulkinnan mukaan väliaikaiselle virkamiehelle voi syntyä oikeus [irtisanomis]korvaukseen joko sillä perusteella, että hänet rinnastetaan tilapäiseen työsopimussuhteiseen työntekijään, koska hänen asemansa (virkamies tai työsopimussuhteinen työntekijä) riippuu vain julkisen työnantajan päätöksestä, tai unionin primaarioikeuden välittömän vertikaalisen soveltamisen perusteella?
3)      Kun otetaan huomioon tarvittaessa se, että tilapäisten työsopimusten tekeminen pysyvien tarpeiden täyttämiseksi ilman objektiivista perustetta merkitsee väärinkäyttöä, kun sopimusta ei ole ollut tarpeen tehdä kiireellisesti eikä ole ratkaisevaa tarvetta, jolla sopimuksen määräaikaisuus olisi perusteltavissa, eikä [Espanjan] kansallisessa oikeudessa ole määrätty seuraamuksesta tai tehokkaista rajoituksista, onko direktiivin 1999/70/EY tavoitteiden mukaista myöntää korvaus, joka on rinnastettavissa perusteettomasta irtisanomisesta maksettavaan korvaukseen, ja onko tällaista toimenpidettä, jolla estetään väärinkäyttö ja poistetaan unionin oikeuden rikkomisen seuraukset siinä tapauksessa, että työnantaja ei anna työntekijälle toistaiseksi voimassa olevaa sopimusta, pidettävä asianmukaisena, oikeasuhteisena, tehokkaana ja varoittavana seuraamuksena?”
37.      Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet Baldonedo Martín, Espanjan hallitus ja Euroopan komissio. Samat osapuolet ovat osallistuneet 22.2.2019 pidettyyn istuntoon.
IV     Asian arviointi
A       Kolmannen ennakkoratkaisukysymyksen tutkittavaksi ottaminen
38.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii kolmannella ennakkoratkaisukysymyksellään siihen, että unionin tuomioistuin täsmentäisi, onko puitesopimuksen 5 lauseketta tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa se, että asianmukaisena, oikeasuhteisena, tehokkaana ja varoittavana seuraamuksena myönnetään korvaus, joka on rinnastettavissa perusteettomasta irtisanomisesta maksettavaan korvaukseen, on toimenpide, jolla pyritään estämään tilapäisten työsopimusten väärinkäyttö ja tarvittaessa määräämään siitä seuraamus.
39.      Espanjan hallituksen mukaan tätä kysymystä ei voida ottaa tutkittavaksi, koska pääasian kohteena oleva määräaikainen nimitys ei kuulu puitesopimuksen 5 lausekkeen soveltamisalaan.
40.      Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan olettamana on, että kansallisen tuomioistuimen niiden oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen perusteella, joiden määrittämisestä se vastaa ja joiden paikkansapitävyyden selvittäminen ei ole unionin tuomioistuimen tehtävä, esittämillä unionin oikeuden tulkintaan liittyvillä kysymyksillä on merkitystä asian ratkaisun kannalta. Unionin tuomioistuin voi jättää tutkimatta kansallisen tuomioistuimen ennakkoratkaisupyynnön ainoastaan muun muassa siinä tapauksessa, että kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen.(8)
41.      Katson tässä tapauksessa, että tämä kysymys koskee hypoteettista ongelmaa. Merkityksellisyyttä koskeva olettama on näin ollen hylättävä. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee nimittäin, että kaikki ensimmäiset tai ainoat määräaikaiset työsopimukset eivät kuulu puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdan soveltamisalan piiriin, sillä mainittu kohta koskee ainoastaan perättäisten määräaikaisten työsopimusten tai työsuhteiden väärinkäytön ehkäisemistä.(9)
42.      Puitesopimuksen 5 lausekkeen 2 kohdan a alakohdasta kylläkin ilmenee, että jäsenvaltioiden on määritettävä, millä edellytyksillä määräaikaisia työsopimuksia tai työsuhteita pidetään ”perättäisinä”.(10) Ennakkoratkaisupyynnössä ei kuitenkaan ole mitään, mikä osoittaisi, että Madridin kaupunki olisi ottanut Baldonedo Martínin palvelukseensa useilla perättäisillä määräaikaisilla nimityksillä tai että pääasian kohteena oleva nimitys kuuluisi Espanjan oikeudessa käsitteen ”perättäiset määräaikaiset työsopimukset” piiriin.
43.      On päinvastoin todettava, että ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Baldonedo Martín oli Madridin kaupungin palveluksessa väliaikaisena virkamiehenä yli seitsemän vuotta eli 24.11.2005–15.4.2013 ja että palvelusaikanaan hän ”hoiti samaa työtehtävää pysyvästi ja jatkuvasti”. Istunnossa on lisäksi vahvistettu, että pääasian kantajan työnantaja on nimittänyt tämän vain kerran.
44.      Katson näin ollen, että kolmas ennakkoratkaisukysymys on jätettävä tutkimatta.
B       Asiakysymys
1.     Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
a)     Unionin tuomioistuimelle esitetyn kysymyksen sisältö
45.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii ensimmäisellä ennakkoratkaisukysymyksellään pääasiallisesti selvittämään, onko puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa tulkittava siten, että tilanne, jossa väliaikainen virkamies tekee samaa työtä kuin vakinainen virkamies eikä kummallakaan heistä ole oikeutta irtisanomiseen perustuvaan korvaukseen, ensiksi mainitulla tehtävien päättymisen perusteella ja viimeksi mainitulla palvelussuhteen lakkaamisen perusteella, ei kuulu tämän määräyksen soveltamisalaan, koska työntekijät eivät ole rinnastettavissa toisiinsa.
46.      Katson jäljempänä esitettävistä syistä, että ennakkoratkaisukysymys on muotoiltava uudelleen, jotta unionin tuomioistuin voisi antaa siihen hyödyllisen vastauksen.
47.      On ensinnäkin todettava, että vaikka ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin näyttää kysyvän unionin tuomioistuimelta, voidaanko puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa soveltaa pääasian kohteena olevan kaltaiseen tilanteeseen, ennakkoratkaisupyynnön sanamuodosta ilmenee kuitenkin, että kyseinen tuomioistuin pyrkii todellisuudessa selvittämään, merkitseekö tällainen tilanne tässä lausekkeessa kiellettyä syrjintää.
48.      Kysymys voitaisiin lähtökohtaisesti ymmärtää niin, että sillä pyritään määrittämään, onko puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa ei säädetä minkäänlaisen tehtävien päättymisen perusteella suoritettavan korvauksen maksamisesta sen enempää väliaikaisina virkamiehinä työskenteleville määräaikaisille työntekijöille kuin vakinaisille virkamiehille, jotka työskentelevät toistaiseksi voimassa olevassa työsuhteessa.
49.      Ennakkoratkaisupyynnöstä ja unionin tuomioistuimen käytettävissä olevasta asiakirja-aineistosta ilmenee kuitenkin, ettei tällainen uudelleenmuotoilu ole asiassa relevantti. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on nimittäin todennut yhtäältä, että ”tässä asiassa kyseessä olevaa puutarhurin tehtävää voi Espanjan julkishallinnossa yleensä hoitaa sekä vakinainen virkamies että työsopimussuhteinen työntekijä”,(11) ja se on täsmentänyt, että ”se, valitaanko hallinto- vai työoikeudellinen säännöstö, riippuu vain julkisen työnantajan tahdosta”. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on toisaalta todennut, että ”palvelukseenoton muodon valitsee julkinen työnantaja; käsiteltävässä tapauksessa tehtävää voidaan hoitaa joko työoikeuden soveltamisalaan kuuluvan palvelukseenoton perusteella tai hallinto-oikeuden soveltamisalaan kuuluvan palvelukseenoton perusteella”. Se on tässä yhteydessä täsmentänyt, että ”ottamalla palveluksen väliaikaisia virkamiehiä [julkinen työnantaja] vie näiltä työntekijöiltä vakinaisille virkamiehille tunnustettuja oikeuksia [eli erityisesti] joka kolmas vuosi myönnettävät ikälisät [tai] uraan perustuvan palkanlisän ja tämän tyyppisellä palvelukseenotolla evää heiltä oikeudet, joita on työsopimussuhteisilla työntekijöillä, joihin sovelletaan työoikeutta, [eli] korvauksen”.(12)
50.      Kuten komissio on todennut kirjallisissa huomautuksissaan, näistä seikoista seuraa, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin vahvistaa, että on olemassa työntekijöitä, jotka työskentelevät työsopimussuhteisina työntekijöinä, jotka hoitavat viheralueiden kunnossapitotyöntekijöiden tehtäviä ympäristö- ja liikenneasioista vastaavan kaupunginvaltuuston yksikön palveluksessa, mutta se ei kuitenkaan täsmennä, oliko heidät otettu palvelukseen määräajaksi vai toistaiseksi. Lisäksi Baldonedo Martín on todennut kirjallisissa huomautuksissaan, että ”Madridin kaupungin palveluksessa on tehtävien ja ryhmän osalta vastaava vakituinen työntekijä”.(13)
51.      Tässä tilanteessa unionin tuomioistuin on työjärjestyksensä 62 artiklan 2 kohdan mukaisesti esittänyt asianosaisille istunnossa vastattavaksi tarkoitetun kysymyksen sen määrittämiseksi, onko Madridin kaupungilla puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu vastaava vakituinen työntekijä.
52.      Baldonedo Martín ja Madridin kaupunki ovat vastauksena kysymykseen todenneet istunnossa, että Madridin kaupungin palveluksessa on tällä hetkellä yksi vakituinen työsopimussuhteinen työntekijä, joka kuuluu samaan ryhmään ja työskentelee viheralueiden kunnossapitotyöntekijänä ympäristö- ja liikenneasioista vastaavassa kaupunginvaltuuston yksikössä, ja että tämä toimi vastaa Baldonedo Martínin hoitamaa väliaikaisen virkamiehen tointa. Asianosaisten suullisista vastauksista ilmenee selvästi, että Baldonedo Martínin työehdot ja tehtävät, joita hän hoiti väliaikaisena virkamiehenä, ja sen henkilön työehdot ja tehtävät, jolla on vastaava toimi vakituisena työsopimussuhteisena työntekijänä, ovat samat. Baldonedo Martín ja Madridin kaupunki ovat lisäksi todenneet myös, että sama henkilö on hoitanut vakituista työsopimussuhteisen työntekijän tointa Madridin kaupungin palveluksessa 12.11.1991 alkaen. Istunnossa on tässä yhteydessä vahvistettu myös, että Espanjan oikeuden mukaan tämä työsopimussuhteisen työntekijän vakituinen toimi ei ole vakinaisen virkamiehen virka.
53.      Käsiteltävässä asiassa on näin ollen kiistatonta, että on olemassa työntekijä, joka työskentelee vastaavana vakituisena työsopimussuhteisena työntekijänä.
54.      Jotta unionin tuomioistuin pystyisi antamaan ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ensimmäiseen kysymykseen hyödyllisen vastauksen, kysymys on mielestäni näin ollen muotoiltava uudelleen siten, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy tällä kysymyksellä unionin tuomioistuimelta pääasiallisesti, onko puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa ei säädetä, että pääasian kohteena olevan väliaikaisen virkamiehen nimityksen kaltaisilla määräaikaisilla nimityksillä, jotka on tehty avoimen viran täyttämiseksi, kunnes siihen nimitetään vakinainen virkamies, palvelukseen otetuille työntekijöille maksetaan korvaus, kun määräaika, joksi nämä nimitykset on tehty, päättyy, vaikka korvaus myönnetään työsopimussuhteisiksi työntekijöiksi palvelukseen otetuille vakituisille työntekijöille, kun heidän työsopimuksensa irtisanotaan objektiivisesta syystä.
55.      Tähän kysymykseen vastaamiseksi on mielestäni relevanttia ensinnäkin tarkastella lyhyesti direktiivin 1999/70 ja puitesopimuksen sovellettavuutta Baldonedo Martínin tapaukseen, ja seuraavaksi selvittää, kuuluuko hänen väittämänsä erilainen kohtelu puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetun työehtojen käsitteen alaisuuteen, sekä lopuksi arvioida, kohdellaanko Baldonedo Martínia epäedullisemmin kuin vastaavaa vakituista työntekijää. Jos toisiinsa rinnastettavia tilanteita kohdellaan eri tavalla, tutkin, onko olemassa asiallisia syitä, joiden vuoksi tällainen erilainen kohtelu voi olla perusteltua.
b)     Puitesopimuksen sovellettavuus
56.      Aluksi on hyödyllistä muistuttaa, että puitesopimuksen soveltamisala määritellään selvästi sen 2 lausekkeen 1 kohdassa, jonka mukaan puitesopimusta sovelletaan ”määräaikaisiin työntekijöihin, joilla on työsopimus tai työsuhde, sellaisena kuin se on määritelty jäsenvaltion lainsäädännössä, työehtosopimuksissa tai käytännössä”. Unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee tältä osin, että direktiiviä 1999/70 ja puitesopimusta sovelletaan ”kaikkiin työntekijöihin, jotka suorittavat tehtäviä, joista heille maksetaan palkkaa, näiden työntekijöiden ja heidän työnantajansa välisen määräaikaisen työsuhteen perusteella”.(14)
57.      Unionin tuomioistuin on lisäksi muistuttanut, että puitesopimuksessa tarkoitetun määräaikaisen työntekijän käsitteen määritelmä, joka esitetään puitesopimuksen 3 lausekkeen 1 kohdassa, kattaa kaikki työntekijät, ”eikä siinä käsitellä työnantajia, joihin työntekijät ovat sidottuja, eri tavalla sen mukaan, ovatko ne luonteeltaan julkisia vai yksityisiä”.(15)
58.      Käsiteltävässä tapauksessa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että nimityskirjassa, jolla Madridin kaupunki nimitti Baldonedo Martínin väliaikaiseksi virkamieheksi, määrättiin, että hän hoitaa tätä virkaa, ”kunnes virka täytettäisiin nimittämällä siihen vakinainen virkamies”. Pääasian kantajan kaltaisen työntekijän, jonka Madridin kaupunki oli ottanut määräajaksi väliaikaiseksi virkamieheksi hoitamaan tilapäisesti tehtävää, kunnes tähän tehtävään nimitetään vakinainen virkamies, on katsottava olevan puitesopimuksen 3 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu määräaikainen työntekijä, ja näin ollen hän kuuluu puitesopimuksen soveltamisalaan.(16)
59.      On näin ollen vielä määritettävä, kuuluuko se, että työnantaja myöntää palvelussuhteen päättymisen johdosta korvauksen, jonka määrä vastaa 20 päivän palkkaa kultakin palvelusvuodelta ja jollaista pääasian kantaja vaatii, puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetun työehtojen käsitteen soveltamisalaan.
c)     Puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu työehtojen käsite
60.      Puitesopimuksen 1 lausekkeen a alakohdan mukaan sopimuksen yhtenä tarkoituksena on ”parantaa määräaikaisen työn laatua varmistamalla syrjimättömyyden periaatteen soveltaminen”. Samoin puitesopimuksen johdanto-osan kolmannessa kohdassa täsmennetään, että sopimus ”kuvaa työmarkkinaosapuolten tahtoa luoda yleiset puitteet sen varmistamiseksi, että määräaikaisessa työsuhteessa olevia työntekijöitä kohdellaan samalla tavalla suojelemalla heitä syrjintää vastaan”. Direktiivin 1999/70 johdanto-osan 14 perustelukappaleessa todetaan tätä varten, että puitesopimuksen tavoitteena on muun muassa parantaa määräaikaisen työn laatua vahvistamalla vähimmäisvaatimukset, joilla voidaan taata syrjintäkiellon periaatteen soveltaminen.(17) Puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdalla pyritään soveltamaan tätä periaatetta määräaikaisiin työntekijöihin sen estämiseksi, että työnantaja käyttää tämäntyyppisiä työsuhteita evätäkseen näiltä työntekijöiltä oikeuksia, jotka on myönnetty vakituisille työntekijöille.(18) Vakiintuneessa oikeuskäytännössä on katsottu, että kun otetaan huomioon puitesopimuksen tavoitteet, sen 4 lausekkeen on katsottava ilmentävän unionin sosiaalioikeuden periaatetta, jota ei voida tulkita suppeasti.(19)
61.      Tässä yhteydessä on mielestäni tärkeää muistuttaa, että määräaikaisten ja vakituisten työntekijöiden erilaisen kohtelun osalta puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohta on erityinen ilmaus unionin oikeuden yleisestä syrjintäkiellon periaatteesta,(20) joka edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavalla ja että erilaisia tapauksia ei kohdella samalla tavalla, ellei tällaista eroa voida objektiivisesti perustella.
62.      Puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa kielletään siten soveltamasta määräaikaisiin työntekijöihin epäedullisempia työehtoja kuin vastaaviin vakituisiin työntekijöihin pelkästään siksi, että heillä on määräaikainen työsopimus tai työsuhde, ellei siihen ole asiallisia syitä. Muistutan tässä yhteydessä, että yhteisöjen tuomioistuin on jo katsonut, että ”tässä määräyksessä kielletään yleisesti ja yksiselitteisesti määräaikaisten työntekijöiden erilaiset työehdot, joille ei ole asiallisia syitä”.(21)
63.      Puitepäätöksessä ei kylläkään määritellä tässä lausekkeessa käytettyä työehtojen käsitettä. Unionin tuomioistuin on kuitenkin katsonut useaan otteeseen, että arvioitaessa, kuuluuko kansallinen toimenpide puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetun työehtojen käsitteen soveltamisalaan, ratkaiseva seikka on juuri työtä koskeva seikka eli työntekijän ja työnantajan välille muodostunut palvelussuhde.(22) Ilmaisu ”työehdot” tarkoittaa tiettyä työsuhdetta määritteleviä oikeuksia ja velvollisuuksia, ja siihen sisältyvät sekä ehdot, joilla henkilö työskentelee, että tämän työsuhteen päättymistä koskevat ehdot.(23)
64.      Unionin tuomioistuimen mukaan korvaus, joka työnantajan on maksettava työntekijälle lainvastaisesti määräaikaisena tehdyn työsopimuksen johdosta(24) tai määräaikaisten työsopimusten irtisanomisen johdosta, kuuluu työehtojen käsitteen soveltamisalaan.(25) Unionin tuomioistuin on tältä osin jo täsmentänyt, että puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdan sellaisella tulkinnalla, jolla määräaikaisen työsopimuksen irtisanomisehdot jätetään tämän käsitteen määritelmän ulkopuolelle, rajoitettaisiin kyseisessä määräyksessä mainitun tavoitteen vastaisesti määräaikaisille työntekijöille syrjintää vastaan annettavan suojan alaa.(26)
65.      Näin ollen on todettava analogisesti, että koska – Baldonedo Martínin vaatiman kaltaisen – korvauksen, joka työnantajan on maksettava työntekijälle työsopimuksen irtisanomisen johdosta, myöntäminen koskee ehtoja, joiden mukaisesti työntekijän työsuhde työnantajaan päättyy, toisin sanoen tällaisen työsuhteen päättymisen oikeudellisia seurauksia, korvaus kuuluu yksiselitteisesti puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetun työehtojen käsitteen soveltamisalaan.
66.      Tämän vuoksi on vielä tutkittava tämän asian ydinkysymys, onko Baldonedo Martínia kohdeltu epäedullisemmin kuin vastaavaa vakituista työntekijää.
d)     Pääasian kohteena olevien määräaikaisiin ja vakituisiin työntekijöihin sovellettavien työehtojen rinnastettavuus
67.      Espanjan hallituksen mukaan sen määrittämiseksi, onko olemassa syrjintää, joka johtuu siitä, ettei Baldonedo Martínille myönnetty korvausta hänen palvelussuhteensa päättymisen perusteella, on vertailtava hänen ja vakinaisen virkamiehen tilannetta. Espanjan hallitus väittää siten, että koska Espanjan oikeudessa ei tunnusteta vakinaisille virkamiehille oikeutta saada tehtäviensä päättyessä senkaltaista korvausta, jota Baldonedo Martín vaatii, tällainen korvaus ei voi olla puitesopimuksen 4 lausekkeessa tarkoitettua syrjintää.
68.      Vaikka Madridin kaupunki myöntää, että käsiteltävässä asiassa on yhtäältä olemassa vakituinen työsopimussuhteinen työntekijä, joka hoitaa viheralueiden kunnossapitotyöntekijän tehtäviä ympäristö- ja liikenneasioista vastaavassa kaupunginvaltuuston yksikössä,(27) ja että toisaalta tämä toimi vastaa Baldonedo Martínin hoitamaa väliaikaisen virkamiehen tointa, se väittää, että työehtojen rinnastettavuutta on tutkittava samassa oikeudellisessa asemassa olevien työntekijöiden välillä; pääasiassa kyseessä olevan väliaikaisen virkamiehen nimitykseen sovelletaan hallinto-oikeutta, kun taas vakituisen työsopimussuhteisen työntekijän työsopimukseen sovelletaan työoikeutta. Espanjan hallitus on puoltanut tätä kantaa myös istunnossa.
69.      Näitä väitteitä ei voida hyväksyä.
70.      Tässä asiassa on nimittäin todettava, että jollei muuta johdu niistä myöhemmistä selvityksistä, joita ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tehtävä, tämän ratkaisuehdotuksen 50–54 kohdasta ilmenee, että istunnossa on vahvistettu, että Madridin kaupungilla tosiaan on palveluksessaan vastaava vakituinen työsopimussuhteinen työntekijä.
71.      Mielestäni on tässä yhteydessä hyödyllistä muistuttaa aluksi, että unionin oikeuden yleinen syrjintäkiellon periaate ”on pantu täytäntöön ja konkretisoitu puitesopimuksella yksinomaan toisiinsa rinnastettavissa tilanteissa olevien määräaikaisten ja vakituisten työntekijöiden erilaisen kohtelun osalta”.(28) Sitä vastoin tiettyjen määräaikaisten työntekijäryhmien, kuten väliaikaisten virkamiesten ja tilapäisten työsopimussuhteisten työntekijöiden, mahdollinen erilainen kohtelu ei kuulu puitesopimuksessa vahvistetun syrjintäkiellon periaatteen soveltamisalaan.(29)
72.      Kun tietty tilanne kuuluu puitesopimuksen soveltamisalaan, on näin ollen tutkittava, että – kun otetaan huomioon syrjintäkiellon periaate, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön ja konkretisoitu puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdalla – määräaikaisten työntekijöiden työehdot eivät ole epäedullisempia kuin vastaavien vakituisten työntekijöiden työehdot. Tässä lausekkeessa määrätään, että ainoaa kiellettyä erilaista kohtelua on se, että määräaikaisia työntekijöitä kohdellaan eri tavalla kuin vastaavia vakituisia työntekijöitä pelkästään siksi, että heillä on määräaikainen työsopimus tai työsuhde, ja kiellettyä on erilainen kohtelu yksinomaan työehtojen osalta, ellei siihen ole asiallisia syitä.(30)
73.      Pääasiassa kyseessä olevien väliaikaisten virkamiesten ja vakituisten työsopimussuhteisten työntekijöiden työehtojen rinnastettavuuden osalta on tarkemmin sanottuna pidettävä lähtökohtana puitesopimuksen 3 lausekkeen 2 kohdassa olevaa vastaavan vakituisen työntekijän käsitteen määritelmää, jonka mukaan käsitteellä tarkoitetaan ”työntekijää, jolla on toistaiseksi voimassa oleva työsopimus tai työsuhde ja joka työskentelee samassa työpaikassa ja samassa tai samanlaisessa työssä tai tehtävässä, ottaen huomioon pätevyys ja ammattitaito”. Sitä, ovatko Baldonedo Martínin ja vakituisen työsopimussuhteisen työntekijän tilanteet rinnastettavissa toisiinsa, on arvioitava tämän määritelmän valossa.
74.      Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sen arvioimiseksi, tekevätkö kyseessä olevat henkilöt puitesopimuksessa tarkoitetulla tavalla samaa tai samanlaista työtä, on puitesopimuksen 3 lausekkeen 2 kohdan ja 4 lausekkeen 1 kohdan mukaisesti selvitettävä, voidaanko näiden henkilöiden tilanteita pitää toisiinsa rinnastettavina, kun otetaan huomioon kaikki tekijät, kuten työn luonne, koulutusta koskevat edellytykset ja työehdot.(31)
75.      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen, joka ainoana on toimivaltainen arvioimaan tosiseikkoja, on käsiteltävässä asiassa määritettävä, oliko Baldonedo Martín aikana, jona hän oli Madridin kaupungin palveluksessa väliaikaisena virkamiehenä, tilanteessa, joka on rinnastettavissa sellaisten työsopimussuhteisten työntekijöiden tilanteeseen, jotka olivat tänä samana aikana Madridin kaupungin palveluksessa vakituisesti.
76.      Baldonedo Martínin ja Madridin kaupungin vastauksista kysymykseen, jonka unionin tuomioistuin oli esittänyt näille asiaosaisille istunnossa vastattavaksi, ilmenee tosin, että työehdot, joita Baldonedo Martíniin sovellettiin väliaikaisena virkamiehenä 24.11.2005–15.4.2013, ja sen henkilön työehdot, joka hoiti 12.11.1991 alkaen vastaavaa tehtävää vakituisena työsopimussuhteisena työntekijänä, ovat samat. Madridin kaupungin mukaan Baldonedo Martín ja vakituinen työsopimussuhteinen työntekijä tekivät nimittäin samaa työtä eli viheralueiden kunnossapitotyötä Madridin kaupungin ympäristö- ja liikenneasioista vastaavan kaupunginvaltuuston yksikön palveluksessa.(32) On siten ilmeistä, että ainoa tekijä, joka on omiaan erottamaan väliaikaiseksi virkamieheksi palvelukseen otetun puutarhurin tilanteen ja sellaisen puutarhurin tilanteen, jolla on vakituisen työsopimussuhteisen työntekijän sopimus, on ensin mainittua työnantajaan sitovan palvelussuhteen tilapäisyys,(33) koska sillä, että näihin kahteen palvelussuhteen lajiin sovelletaan eri oikeudellista järjestelmää, ei ole kerrassaan mitään vaikutusta puitesopimuksen 3 lausekkeen 2 kohdan tulkintaan, sillä ainoat siinä huomioon otettavat arviointiperusteet ovat ne, jotka koskevat työehtoja eli pätevyysvaatimuksia ja niiden tehtävien luonnetta, joista työntekijöiden on vastattava.(34)
77.      Katson siten, että jollei siitä, miten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin lopullisesti arvioi kaikkia relevantteja seikkoja, muuta seuraa, Baldonedo Martínin kaltaisen työntekijän tilanne on rinnastettavissa sellaisen työntekijän tilanteeseen, jonka Madridin kaupunki on ottanut palvelukseensa vakituiseksi työsopimussuhteiseksi työntekijäksi hoitamaan samoja puutarhurin tehtäviä.
78.      On näin ollen pääteltävä, että toisiinsa rinnastettavia tilanteita kohdellaan eri tavalla, kun julkishallinnon työntekijöiltä, jotka on otettu palvelukseen väliaikaisiksi virkamiehiksi, evätään heidän palvelussuhteensa päättämiseen perustuva korvaus, vaikka vakituiset työsopimussuhteiset työntekijät saavat tällaisen korvauksen.
79.      On kuitenkin vielä selvitettävä, onko sellaisia asiallisia syitä, joiden vuoksi tällainen erilainen kohtelu voi olla perusteltua.
e)     Erilaisen kohtelun mahdolliset oikeuttamisperusteet
80.      Puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdasta ilmenee, että määräaikaisten työntekijöiden ja vastaavien vakituisten työntekijöiden erilainen kohtelu voi olla perusteltua asiallisten syiden vuoksi. Unionin tuomioistuin on tunnustanut kaksi tällaista syytä, joista ensimmäinen on niiden tehtävien erityisluonne, joiden hoitamiseksi määräaikaiset sopimukset on tehty, sekä näille tehtäville luontaiset ominaispiirteet ja toinen on jäsenvaltion toiminta, kun se pyrkii perusteltuun sosiaalipoliittiseen päämäärään. Unionin tuomioistuimen mukaan näiden asiallisten syiden on perustuttava siihen, että on olemassa kyseessä olevalle työehdolle ominaisia täsmällisiä ja konkreettisia seikkoja siinä erityisessä asiayhteydessä, johon työehto kuuluu, ja näin on oltava objektiivisten ja avointen arviointiperusteiden perusteella, jotta voidaan varmistaa, että kyseinen erilainen kohtelu vastaa todellista tarvetta, että sillä voidaan saavuttaa asetettu tavoite ja että se on tätä varten tarpeellinen.(35)
81.      Tässä yhteydessä on muistutettava, että puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu käsite ”asialliset syyt” on ymmärrettävä siten, ettei siinä sallita, että määräaikaisten työntekijöiden ja vakituisten työntekijöiden välistä erilaista kohtelua perustellaan sillä seikalla, että erilaisesta kohtelusta säädetään kansallisessa lainsäädännössä.(36)
82.      On lisäksi todettava, ettei pelkästään väliaikaisen virkamiehen nimityksen tilapäisyyteen vetoamista voida pitää puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettuna asiallisena syynä.(37) Unionin tuomioistuimen mukaan sillä, että myönnettäisiin, että pelkästään palvelussuhteen tilapäisyys riittää perusteeksi määräaikaisten ja vakituisten työntekijöiden erilaiselle kohtelulle, tehtäisiin direktiivin 1999/70 ja puitesopimuksen tavoitteet sisällöllisesti tyhjiksi, ja sen sijaan, että parannettaisiin määräaikaisen työn laatua ja edistettäisiin sekä direktiivillä 1999/70 että puitesopimuksella tavoiteltua yhdenvertaista kohtelua, tällaisen kriteerin käyttämisellä pidettäisiin loputtomasti yllä määräaikaisille työntekijöille epäedullista tilannetta.(38)
83.      Käsiteltävässä asiassa sekä Espanjan hallituksen että Madridin kaupungin suullisista huomautuksista ilmenee, että pääasiassa kohteena olevan korvauksen myöntämiseen liittyvä erilainen kohtelu on perusteltua asiallisten syiden olemassaolon vuoksi eli sen vuoksi, että väliaikaisten virkamiesten piti asemansa johdosta olla varautuneita palvelussuhteensa päättymiseen, koska Espanjan oikeuden mukaan palvelussuhde päättyy, kun nimittämisen peruste poistuu.(39) Tämä tilanne vastaa pääasian kohteena olevaa tilannetta, jossa väliaikaisen virkamiehen palvelussuhde on lakannut sen johdosta, että Baldonedo Martínin tilapäisesti hoitamaan avoimeen virkaan nimitettiin vakinainen virkamies.(40) Espanjan hallitus on istunnossa viitannut myös talouskriisistä johtuviin talousarviorajoitteisiin perustellakseen ”joustavuutta ja mukautuvuutta”, joka on tunnusomaista julkishallinnon harjoittamalle määräaikaisten palvelussuhteiden käytölle.
84.      Espanjan hallituksen esittämistä talousarvioon liittyvistä näkökohdista on muistutettava, että vaikka nämä näkökohdat voivat olla jäsenvaltion sosiaalipoliittisten ratkaisujen perustana ja vaikuttaa niiden toimenpiteiden luonteeseen tai laajuuteen, jotka se haluaa toteuttaa, ne eivät kuitenkaan sellaisinaan ole tällä politiikalla tavoiteltu päämäärä eikä niillä näin ollen voida perustella syrjintää.(41)
85.      Siltä osin kuin on kysymys Baldonedo Martínin palvelussuhteen päättymisen ennakoitavuutta koskevista näkökohdista, on muistutettava, että äskettäisistä tuomioista Montero Mateos,(42) Grupo Norte Facility(43) ja de Diego Porras(44) ilmenee, että työntekijöiden asemasta annetun lain 53 §:n 1 momentin b kohdassa säädetyn irtisanomiskorvauksen erityinen kohde sekä se erityinen asiayhteys, jossa mainittu korvaus maksetaan, ovat objektiivinen syy, joka oikeuttaa kyseessä olevan erilaisen kohtelun.(45)
86.      Unionin tuomioistuin on näissä tuomioissa nimittäin katsonut, että puitesopimuksen 3 lausekkeen 1 kohdassa olevasta määräaikaisen sopimuksen käsitteen määritelmästä johtuu, että tällaisen sopimuksen vaikutukset lakkaavat tulevaisuuden osalta siinä mainitun ajan päättyessä, ja tämä aika voi määräytyä ”tietyn tehtävän loppuun saattamisen, tietyn päivämäärän umpeutumisen taikka – – tietyn tapahtuman ilmaantumisen perusteella”. Siten ”määräaikaisen työsopimuksen sopimuspuolet tietävät jo kyseisen sopimuksen tekemisestä lähtien päivämäärän tai tapahtuman, joka määrittää sen päättymisen. Tämä ajankohta rajaa työsuhteen keston ilman, että sopimuspuolten olisi ilmaistava tätä koskeva tahtonsa mainitun sopimuksen tekemisen jälkeen”.(46) Sitä vastoin toistaiseksi voimassa olevan työsopimuksen irtisanominen työntekijöiden asemasta annetun lain 52 §:ssä säädetyistä syistä työnantajan aloitteesta ”johtuu sellaisten seikkojen ilmaantumisesta, joista ei ollut sovittu sopimuksen tekopäivänä ja jotka horjuttavat työsuhteen normaalia kulkua”. Unionin tuomioistuin on Espanjan hallituksen näissä kolmessa asiassa esittämiin huomautuksiin tukeutuen katsonut, että ”työntekijöiden asemasta annetun lain 53 §:n 1 momentin b kohdassa edellytetään tällaisessa tapauksessa, että irtisanotulle työntekijälle maksetaan 20 päivän palkkaa kultakin palvelusvuodelta vastaava korvaus, jotta kompensoitaisiin juuri työsuhteen ennalta arvaamaton katkeaminen tällaisesta syystä ja siten mainitun suhteen vakautta koskevien työntekijän legitiimien odotusten pettäminen”.(47)
87.      Unionin tuomioistuin on täsmentänyt myös, että viimeksi mainitussa tapauksessa ”Espanjan lainsäädännössä ei kohdella eri tavoin määräaikaisia ja vastaavia vakituisia työntekijöitä, sillä työntekijöiden asemasta annetun lain 53 §:n 1 momentin b kohdassa säädetään työntekijän hyväksi lakisääteisestä korvauksesta, joka vastaa 20 päivän palkkaa kultakin yrityksessä täyttyneeltä palvelusvuodelta riippumatta siitä, onko hänen työsopimuksensa määräaikainen vai toistaiseksi voimassa oleva”.(48)
88.      Koska käsiteltävässä asiassa Baldonedo Martínin hoitama väliaikaisen virkamiehen virka täytettiin nimittämällä siihen vakinainen virkamies, hänen nimityksensä on analogisesti päättynyt sen johdosta, että syy, jonka vuoksi se oli ollut perusteltua tehdä, oli hävinnyt. Käsitykseni mukaan Baldonedo Martínin kaltaisten väliaikaisten virkamiesten ja vakituisten työsopimussuhteisten työntekijöiden erilainen kohtelu voi 85–87 kohdassa esiin tuodun oikeuskäytännön valossa siten olla perusteltua.
89.      Katson edellä esitetyn perusteella, että puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa ei säädetä, että pääasian kohteena olevan väliaikaisen virkamiehen nimityksen kaltaisilla määräaikaisilla nimityksillä, jotka on tehty avoimen viran täyttämiseksi, kunnes siihen nimitetään vakinainen virkamies, palvelukseen otetuille työntekijöille maksetaan korvaus, kun määräaika, joksi nämä nimitykset on tehty, päättyy, vaikka korvaus myönnetään työsopimussuhteisiksi työntekijöiksi palvelukseen otetuille vakituisille työntekijöille sen perusteella, että heidän työsopimuksensa irtisanotaan objektiivisesta syystä.
2.     Toinen ennakkoratkaisukysymys
90.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa pääasiallisesti selvittää yhtäältä, onko puitesopimusta tulkittava niin, että siinä vaaditaan varmistamaan palvelussuhteen päättymisen perusteella maksettavan korvauksen osalta yhdenvertainen kohtelu pääasian kantajan kaltaisen väliaikaisen virkamiehen ja vastaavan tilapäisen työsopimussuhteiden työntekijän välillä. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy toisaalta, voidaanko Baldonedo Martínille tunnustaa oikeus tällaiseen korvaukseen unionin primaarioikeuden, erityisesti perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklan ja SEUT 151 ja 153 artiklan, ”välittömän vertikaalisen soveltamisen” perusteella.
91.      Tämä kysymys on esitetty siltä varalta, että katsotaan, ettei Baldonedo Martínin tilanne kuulu puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdan soveltamisalaan. Kun otetaan huomioon, että Madridin kaupungin palveluksessa on vastaava vakituinen työsopimussuhteinen työntekijä, joka vakinaisista virkamiehistä poiketen saa korvauksen sen perusteella, että hänen työsopimuksensa irtisanotaan objektiivisesta syystä, on kuitenkin selvää, että Baldonedo Martín kuuluu kyseisen lausekkeen soveltamisalaan. Koska perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklassa vahvistetut oikeudet on pantu täytäntöön ja konkretisoitu direktiivillä 1999/70 ja puitesopimuksella, pääasian kohteena olevaa tilannetta on näin ollen tutkittava näiden valossa.
92.      Kun otetaan huomioon ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen ehdottamani vastaus, toiseen ennakkoratkaisukysymykseen ei näin ollen ole aihetta vastata.
V       Ratkaisuehdotus
93.      Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Juzgado de lo Contencioso-Administrativo nº 14 de Madridin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
Määräaikaista työtä koskevan 18.3.1999 tehdyn puitesopimuksen, joka on Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä, 4 lausekkeen 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa ei säädetä, että pääasian kohteena olevan väliaikaisen virkamiehen nimityksen kaltaisilla määräaikaisilla nimityksillä, jotka on tehty avoimen viran täyttämiseksi, kunnes siihen nimitetään vakinainen virkamies, palvelukseen otetuille työntekijöille maksetaan korvaus, kun määräaika, joksi nämä nimitykset on tehty, päättyy, vaikka korvaus myönnetään työsopimussuhteisiksi työntekijöiksi palvelukseen otetuille vakituisille työntekijöille sen johdosta, että heidän työsopimuksensa irtisanotaan objektiivisesta syystä.
1      Alkuperäinen kieli: ranska.
2      EYVL 1999, L 175, s. 43.
3      BOE nro 142, 14.6.1991, s. 19669.
4      BOE nro 261, 31.10.2015, s. 103105.
5      BOE nro 75, 29.3.1995, s. 9654.
6      Tuomio 14.9.2016 (C‑16/15, EU:C:2016:679).
7      Tuomio 19.4.2016 (C‑441/14, EU:C:2016:278).
8      Ks. äskettäinen tuomio 21.11.2018, de Diego Porras (C‑619/17, EU:C:2018:936, 77 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
9      Tuomio 22.11.2005, Mangold (C‑144/04, EU:C:2005:709, 41–43 kohta) ja tuomio 23.4.2009, Angelidaki ym. (C‑378/07–C‑380/07, EU:C:2009:250, 90 kohta).
10      Tuomio 21.11.2018, de Diego Porras (C‑619/17, EU:C:2018:936, 79 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
11      Kursivointi tässä.
12      Kursivointi tässä.
13      Kursivointi tässä.
14      Tuomio 13.9.2007, Del Cerro Alonso (C‑307/05, EU:C:2007:509, 28 kohta); tuomio 8.9.2011, Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, 40 kohta); tuomio 9.7.2015, Regojo Dans (C‑177/14, EU:C:2015:450, 33 kohta); määräys 9.2.2017, Rodrigo Sanz (C‑443/16, EU:C:2017:109, 26 kohta) ja määräys 19.3.2019, CCOO (C‑293/18, ei julkaistu, EU:C:2019:224, 28 kohta).
15      Tuomio 4.7.2006, Adeneler ym. (C‑212/04, EU:C:2006:443, 56 kohta); tuomio 13.3.2014, Márquez Samohano (C‑190/13, EU:C:2014:146, 38 kohta); tuomio 14.9.2016, Pérez López (C‑16/15, EU:C:2016:679, 24 kohta) ja tuomio 25.10.2018, Sciotto (C‑331/17, EU:C:2018:859, 43 kohta).
16      Tuomio 26.11.2014, Mascolo ym. (C‑22/13, C‑61/13–C‑63/13 ja C‑418/13, EU:C:2014:2401, 67 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
17      Tästä ks. tuomio 5.6.2018, Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, 36 kohta) ja tuomio 5.6.2018, Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 39 kohta).
18      Tuomio 13.9.2007, Del Cerro Alonso (C‑307/05, EU:C:2007:509, 37 kohta); tuomio 22.12.2010, Gavieiro Gavieiro ja Iglesias Torres (C‑444/09 ja C‑456/09, EU:C:2010:819, 48 kohta); tuomio 20.12.2017, Vega González (C‑158/16, EU:C:2017:1014, 28 kohta) ja tuomio 21.11.2018, de Diego Porras (C‑619/17, EU:C:2018:936, 55 kohta).
19      Tuomio 22.12.2010, Gavieiro Gavieiro ja Iglesias Torres (C‑444/09 ja C‑456/09, EU:C:2010:819, 49 kohta); tuomio 13.3.2014, Nierodzik (C‑38/13, EU:C:2014:152, 24 kohta); tuomio 5.6.2018, Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, 38 kohta) ja tuomio 5.6.2018, Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 41 kohta). Ks. vastaavasti tuomio 13.9.2007, Del Cerro Alonso (C‑307/05, EU:C:2007:509, 27 kohta) ja tuomio 15.4.2008, Impact (C‑268/06, EU:C:2008:223, 114 kohta).
20      Tuomio 8.9.2011, Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, 65 kohta).
21      Tuomio 15.4.2008, Impact (C‑268/06, EU:C:2008:223, 60 kohta). Kursivointi tässä.
22      Tuomio 13.3.2014, Nierodzik (C‑38/13, EU:C:2014:152, 25 kohta); tuomio 14.9.2016, de Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 28 kohta); tuomio 5.6.2018, Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, 41 kohta) ja tuomio 5.6.2018, Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 44 kohta). Ks. myös määräys 21.9.2016, Álvarez Santirso (C‑631/15, EU:C:2016:725, 34 kohta) ja määräys 9.2.2017, Rodrigo Sanz (C‑443/16, EU:C:2017:109, 32 kohta). Ks. vastaavasti tuomio 12.12.2013, Carratù (C‑361/12, EU:C:2013:830, 35 kohta).
23      Tuomio 20.12.2017, Vega González (C‑158/16, EU:C:2017:1014, 34 kohta). Ks. myös julkisasiamies Sharpstonin ratkaisuehdotus Vega González (C‑158/16, EU:C:2017:647, 22 kohta). Kuten julkisasiamies Kokott on muistuttanut, ”Euroopan unionin työoikeuden johdonmukaisuus edellyttää lisäksi, ettei työehtojen tai työsuhteen ehtojen käsitettä tulkita irrallaan sen merkityksestä samankaltaisissa unionin oikeuden säännöksissä. Tässä yhteydessä on viitattava erityisesti syrjinnän vastaisiin direktiiveihin 2000/78/EY [yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettu neuvoston direktiivi (EYVL 2000, L 303, s. 16)] ja 2006/54/EY [miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2006, L 204, s. 23)], joissa konkretisoidaan yhdenvertaisen kohtelun yleistä periaatetta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa sukupuolen, iän ja sukupuolisen suuntautumisen kaltaisten syrjintäperusteiden osalta. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan niihin sisältyvät myös irtisanomisehdot”. Kursivointi tässä. Julkisasiamies Kokottin ratkaisuehdotus Vernaza Ayovi (C‑96/17, EU:C:2018:43, 56 kohta).
24      Tuomio 12.12.2013, Carratù (C‑361/12, EU:C:2013:830, 37 kohta).
25      Ks. vastaavasti tuomio 14.9.2016, de Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 31 kohta). Unionin tuomioistuin on oikeuskäytännössään katsonut, että tämän käsitteen soveltamisalaan kuuluvat myös kolmen vuoden välein myönnettävät ikälisät (tuomio 13.9.2007, Del Cerro Alonso, C‑307/05, EU:C:2007:509, 47 kohta; tuomio 22.12.2010, Gavieiro Gavieiro ja Iglesias Torres, C‑444/09 ja C‑456/09, EU:C:2010:819, 50–58 kohta ja tuomio 9.7.2015, Regojo Dans, C‑177/14, EU:C:2015:450, 43 kohta), ammatillisen täydennyskoulutuksen perusteella kuuden vuoden työskentelyn jälkeen maksettava lisä (määräys 9.2.2012, Lorenzo Martínez, C‑556/11, ei julkaistu, EU:C:2012:67, 38 kohta), säännöt, jotka koskevat ylempään palkkaluokkaan luokittelemiseksi edellytettävien palvelusjaksojen täyttymistä tai niiden palvelusjaksojen laskemista, joita vaaditaan, jotta työntekijästä voidaan laatia vuosittainen arviointi (tuomio 8.9.2011, Rosado Santana, C‑177/10, EU:C:2011:557, 46 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), oikeus osallistua opetuksen arviointia koskevaan suunnitelmaan ja siitä seuraava taloudellinen kannustin (määräys 21.9.2016, Álvarez Santirso, C‑631/15, EU:C:2016:725, 36 kohta), työajan lyhentäminen puolella ja siitä seuraava palkan aleneminen (määräys 9.2.2017, Rodrigo Sanz, C‑443/16, EU:C:2017:109, 33 kohta) ja määräaikaisten työsopimusten irtisanomiseen sovellettavan irtisanomisajan määrittämistä koskevat säännöt (tuomio 13.3.2014, Nierodzik, C‑38/13, EU:C:2014:152, 27 ja 29 kohta).
26      Ks. tuomio 13.3.2014, Nierodzik (C‑38/13, EU:C:2014:152, 27 ja 29 kohta) ja tuomio 14.9.2016, de Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 30 kohta).
27      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 53 kohta.
28      Tuomio 14.9.2016, Pérez López (C‑16/15, EU:C:2016:679, 43 kohta); tuomio 14.9.2016, de Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 37 kohta); tuomio 5.6.2018, Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, 47 kohta); tuomio 5.6.2018, Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 50 kohta); määräys 11.11.2010, Vino (C‑20/10, ei julkaistu, EU:C:2010:677, 56 kohta) ja määräys 7.3.2013, Rivas Montes (C‑178/12, ei julkaistu, EU:C:2013:150, 43 kohta).
29      Ks. vastaavasti määräys 22.6.2011, Vino (C‑161/11, ei julkaistu, EU:C:2011:420, 57 kohta).
30      Se, että tutkittujen tilanteiden rinnastettavuutta analysoitaessa otetaan huomioon muita kuin ”työehtoihin” liittyviä tekijöitä, olisi paitsi puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdan vastaista myös unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön vastaista. Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 63 ja 64 kohta.
31      Tuomio 8.9.2011, Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, 66 kohta); tuomio 18.10.2012, Valenza ym. (C‑302/11–C‑305/11, EU:C:2012:646, 42 kohta); tuomio 13.3.2014, Nierodzik (C‑38/13, EU:C:2014:152, 31 kohta) ja tuomio 5.6.2018, Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 51 kohta). Ks. myös määräys 21.9.2016, Álvarez Santirso (C‑631/15, EU:C:2016:725, 43 kohta) ja määräys 9.2.2017, Rodrigo Sanz (C‑443/16, EU:C:2017:109, 38 kohta).
32      Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Baldonedo Martínin hoitama virka kuului ”Oficial de Jardinería” (viheralueiden kunnossapitotyöntekijä) ‑ryhmän luokkaan C2. Istunnossa on vahvistettu, että vastaavan vakituisen työsopimussuhteisen työntekijän toimi kuului samaten ”Oficial de Jardinería” (viheralueiden kunnossapitotyöntekijä) ‑ryhmän luokkaan C2.
33      Ks. myös tämän ratkaisuehdotuksen 86 kohta.
34      Ks. myös julkisasiamies Kokottin ratkaisuehdotus Viejobueno Ibáñez ja de la Vara González (C‑245/17, EU:C:2018:365, 57 kohta), jossa todetaan seuraavaa: ”– –kyseessä on kehäpäätelmä, jos näiden kahden ryhmän rinnastettavuus tässä tapauksessa torjutaan viittaamalla vakinaisten virkamiesten työskentelyn jatkuvuuteen, kun kyse on juuri määräaikaisesti työskentelevien opettajien palvelussuhteen ennenaikaisen päättämisen lainmukaisuudesta. Muutoin väliaikaisten ja vakinaisten virkamiesten rinnastettavuus palvelussuhteen päättämisen osalta olisi aina pois suljettua eikä kuuluisi puitesopimuksen soveltamisalaan. Tämä olisi kuitenkin ristiriidassa unionin tuomioistuimen, joka soveltaa puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdan syrjintäkieltoa nimenomaisesti irtisanomisehtoihin, oikeuskäytännön kanssa.”
35      Ks. tuomio 13.9.2007, Del Cerro Alonso (C‑307/05, EU:C:2007:509, 53 ja 58 kohta); tuomio 22.12.2010, Gavieiro Gavieiro ja Iglesias Torres (C‑444/09 ja C‑456/09, EU:C:2010:819, 55 kohta); tuomio 8.9.2011, Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, 73 kohta) ja tuomio 14.9.2016, de Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 45 kohta).
36      Tuomio 13.9.2007, Del Cerro Alonso (C‑307/05, EU:C:2007:509, 57 kohta); tuomio 22.12.2010, Gavieiro Gavieiro ja Iglesias Torres (C‑444/09 ja C‑456/09, EU:C:2010:819, 54 kohta); tuomio 8.9.2011, Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, 72 kohta); tuomio 18.10.2012, Valenza ym. (C‑302/11–C‑305/11, EU:C:2012:646, 50 kohta) ja tuomio 14.9.2016, de Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 46 kohta).
37      Ks. tuomio 22.12.2010, Gavieiro Gavieiro ja Iglesias Torres (C‑444/09 ja C‑456/09, EU:C:2010:819, 56 ja 57 kohta).
38      Ks. tuomio 8.9.2011, Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, 74 kohta); tuomio 18.10.2012, Valenza ym. (C‑302/11–C‑305/11, EU:C:2012:646, 52 kohta) ja tuomio 14.9.2016, de Diego Porras (C‑596/14, EU:C:2016:683, 47 kohta).
39      Vaikka Madridin kaupunki myöntää, että on olemassa vakituinen työsopimussuhteinen työntekijä, se on istunnossa todennut, että tämän tyyppiset palvelussuhteet katoavat tulevaisuudessa. Tällä väitteellä ei ole mitään merkitystä, koska erityisesti se, että tässä asiassa kyseessä oleva työsopimussuhteinen työntekijä siirtyy tulevaisuudessa eläkkeelle, ei vaikuta sen enempää työntekijöiden rinnastettavuuden tutkimiseen kuin sen tutkimiseen, onko pääasian kantajan erilaiselle kohtelulle oikeuttamisperuste.
40      Madridin kaupungin suullisista huomautuksista ilmenee, että on järjestetty kilpailu, jonka tulokset on julkaistu Boletín Oficial del Ayuntamiento de Madridissa 8.4.2013 ja johon ilmoittautui 22 väliaikaista virkamiestä Baldonedo Martín mukaan lukien; näistä kilpailun läpäisi 10 väliaikaista virkamiestä, ja niiden 12 väliaikaisen virkamiehen, jotka eivät läpäisseet kilpailua, palvelussuhteet päätettiin. Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee kuitenkin, että aikana, jona Baldonedo Martín oli Madridin kaupungin palveluksessa, ei julkaistu yhtään kilpailuilmoitusta työpaikkojen täyttämiseksi eikä hyväksytty yhtään julkishallinnon avoimia työpaikkoja koskevaa ilmoitusta.
41      Ks. analogisesti tuomio 20.3.2003, Kutz-Bauer (C‑187/00, EU:C:2003:168, 59 kohta) ja tuomio 26.11.2014, Mascolo ym. (C‑22/13, C‑61/13–C‑63/13 ja C‑418/13, EU:C:2014:2401, 110 kohta).
42      Tuomio 5.6.2018 (C‑677/16, EU:C:2018:393, 63 kohta).
43      Tuomio 5.6.2018 (C‑574/16, EU:C:2018:390, 60 kohta).
44      Tuomio 21.11.2018 (C‑619/17, EU:C:2018:936, 74 kohta).
45      Asiassa Montero Mateos ja asiassa de Diego Porras oli kysymys siitä, että korvausta ei makseta, kun määräaikainen interinidad-työsopimus päättyy, kun taas asia Grupo Norte Facility koski määräaikaisen täydentävän työsopimuksen päättyessä maksettua pienempää korvausta. Näissä kolmessa asiassa kyseessä ollut korvaus oli sama kuin se, jota Baldonedo Martín vaatii.
46      Tuomio 5.6.2018, Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, 57 kohta); tuomio 5.6.2018, Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 60 kohta) ja tuomio 21.11.2018, de Diego Porras (C‑619/17, EU:C:2018:936, 71 kohta).
47      Tuomio 5.6.2018, Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, 58 kohta); tuomio 5.6.2018, Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393, 61 kohta) ja tuomio 21.11.2018, de Diego Porras (C‑619/17, EU:C:2018:936, 72 kohta).
48      Tuomio 21.11.2018, de Diego Porras (C‑619/17, EU:C:2018:936, 73 kohta).