Predmet C‑477/14
Pillbox 38 (UK) Ltd
protiv
Secretary of State for Health
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Usklađivanje zakonodavstava – Direktiva 2014/40/EU – Članak 20. – Elektroničke cigarete i spremnici za ponovno punjenje – Valjanost – Načelo jednakog postupanja – Načela proporcionalnosti i pravne sigurnosti – Načelo supsidijarnosti – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članci 16. i 17.”
Sažetak – Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. svibnja 2016.
1.        Prethodna pitanja – Nadležnost Suda – Granice – Nadležnost nacionalnog suda – Nužnost prethodnog pitanja i relevantnost postavljenih pitanja – Ocjena nacionalnog suda
(čl. 267. UFEU‑a)
2.        Prethodna pitanja – Nadležnost Suda – Granice – Zahtjev za tumačenje Unijinog akta opće primjene koji nije bio predmet mjera primjene u nacionalnom pravu – Dopuštenost tužbe pred nacionalnim sudom – Uključenost
(čl. 267. UFEU‑a)
3.        Prethodna pitanja – Dopuštenost – Zahtjev koji ne sadržava nikakvo pojašnjenje o činjeničnom i pravnom kontekstu te ne izlaže razloge koji opravdavaju upućivanje zahtjeva Sudu – Nedopuštenost
(čl. 267. UFEU‑a; Statut Suda, čl. 23.; Poslovnik Suda, čl. 94. t. (c))
4.        Usklađivanje zakonodavstava – Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda – Direktiva 2014/40 – Elektroničke cigarete – Različito postupanje prema elektroničkim cigaretama i prema drugim duhanskim proizvodima – Povreda načela jednakog postupanja i slobodnog tržišnog natjecanja – Nepostojanje
(Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2014/40, čl. 20.)
5.        Pravo Europske unije – Načela – Jednako postupanje – Pojam
6.        Pravo Europske unije – Načela – Proporcionalnost – Doseg – Diskrecijska ovlast zakonodavca Unije – Sudski nadzor – Granice
(čl. 5. st. 4. UEU‑a)
7.        Usklađivanje zakonodavstava – Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda – Direktiva 2014/40 – Elektroničke cigarete – Uspostava posebnog propisa za stavljanje na tržište elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje – Povreda načela proporcionalnosti i pravne sigurnosti – Nepostojanje
(Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2014/40, čl. 20.)
8.        Pravo Europske unije – Načela – Jednako postupanje – Doseg
(čl. 168. st. 1. UFEU‑a i čl. 169. st. 1. i 2. UFEU‑a)
9.        Usklađivanje zakonodavstava – Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda – Direktiva 2014/40 – Elektroničke cigarete – Obveza podnošenja obavijesti o stavljanju proizvoda na tržište – Povreda načela proporcionalnosti i pravne sigurnosti – Nepostojanje
(Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2014/40, čl. 20. st. 2. i čl. 13.)
10.      Usklađivanje zakonodavstava – Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda – Direktiva 2014/40 – Elektroničke cigarete – Zahtjevi u vezi s tekućinom koja sadržava nikotin u spremnicima za ponovno punjenje – Povreda načela proporcionalnosti i pravne sigurnosti – Nepostojanje
(Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2001/83 i 2014/40, uvodne izjave 36. i 39., čl. 1., čl. 20. st. 3. t. (a), (b) i (f); Direktiva Vijeća 93/42)
11.      Usklađivanje zakonodavstava – Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda – Direktiva 2014/40 – Elektroničke cigarete – Obveza uključivanja informacijskog letka u jedinična pakiranja – Povreda načela proporcionalnosti – Nepostojanje
(Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2014/40, čl. 20. st. 4. t. (a) i (b))
12.      Usklađivanje zakonodavstava – Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda – Direktiva 2014/40 – Elektroničke cigarete – Zabrana komercijalnih objava i sponzorstva – Povreda načela proporcionalnosti – Nepostojanje
(čl. 9., čl. 114. st. 3. i čl. 168. st. 1. UFEU‑a; Povelje Europske unije o temeljnim pravima, čl. 35.; Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2014/40, uvodna izjava 43. i čl. 20. st. 5.)
13.      Usklađivanje zakonodavstava – Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda – Direktiva 2014/40 – Elektroničke cigarete – Prekogranična prodaja na daljinu – Mogućnost država članica da zabrane taj oblik prodaje odnosno da ga dopuste uz propisivanje zajedničkih pravila – Povreda načela proporcionalnosti – Nepostojanje
(čl. 114. UFEU‑a; Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2014/40, uvodna izjava 43., čl. 18. i čl. 20. st. 6.)
14.      Akti institucija – Obrazloženje – Obveza – Doseg
(čl. 296. UFEU‑a)
15.      Usklađivanje zakonodavstava – Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda – Direktiva 2014/40 – Elektroničke cigarete – Obveza godišnjeg podnošenja podataka o proizvodu nadležnim tijelima – Povreda načela proporcionalnosti i pravne sigurnosti – Nepostojanje
(Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2014/40, čl. 20. st. 7.)
16.      Pravo Europske unije – Načela – Načelo supsidijarnosti – Sudski nadzor – Doseg
(čl. 5. st. 3. UEU‑a; Protokol (br. 2) u prilogu UEU‑u i UFEU‑u, čl. 5.)
17.      Usklađivanje zakonodavstava – Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda – Direktiva 2014/40 – Elektroničke cigarete – Zabrana komercijalnih objava i sponzorstva – Neproporcionalno ograničenje prava slobode poduzetništva i intelektualnog vlasništva – Nepostojanje
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 16., čl. 17. i čl. 52. st. 1.; Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2014/40, čl. 20. st. 5.)
1.        Vidjeti tekst odluke.
(t. 15. i 16.)
2.        Ne može se valjano tvrditi da je zahtjev pred nacionalnim sudom za sudsko preispitivanje zakonitosti namjere i/ili obveze države članice da prenese direktivu, u okviru kojeg je postavljen zahtjev za prethodnu odluku o valjanosti te direktive, sredstvo za zaobilaženje sustava pravnih lijekova koji je uspostavljen UFEU‑om. Naime, mogućnost da pojedinci pred nacionalnim sudovima ističu nevaljanost općeg akta Unije nije uvjetovana pretpostavkom da je navedeni akt već bio predmet mjera primjene donesenih na temelju nacionalnog prava. U tom je pogledu dovoljno da se pred nacionalni sud iznese stvarno postojeći spor u kojem se prethodno postavlja pitanje valjanosti takvog akta.
(t. 18. i 19.)
3.        Iz suradnje koja treba uređivati upućivanje zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da je nužno da nacionalni sud u odluci o upućivanju zahtjeva za prethodnu odluku navede točne razloge zbog kojih smatra da je odgovor na njegova pitanja o tumačenju ili valjanosti određenih odredaba prava Unije nužan za rješenje spora. Stoga je važno da nacionalni sud posebno navede točne razloge koji su ga naveli na postavljanje pitanja o valjanosti određenih odredaba prava Unije i da izloži razloge nevaljanosti koji mu se, posljedično, čine da bi mogli biti prihvaćeni. Takav zahtjev također proizlazi iz članka 94. točke (c) Poslovnika Suda. Usto, podaci dostavljeni u zahtjevima za prethodnu odluku ne služe samo tomu da omoguće Sudu davanje korisnih odgovora već također da omoguće vladama država članica kao i drugim zainteresiranim strankama podnošenje očitovanja sukladno članku 23. Statuta Suda.
Iz toga slijedi da u okviru prethodnog postupka Sud ispituje valjanost akta Unije ili njegove određene odredbe s obzirom na razloge nevaljanosti navedene u odluci o upućivanju zahtjeva.
(t. 24.‑27.)
4.        Članak 20. Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda ne može se smatrati nevaljanim zbog toga što povređuje načela jednakog postupanja i slobodnog tržišnog natjecanja time što propisuje nepovoljnije postupanje prema elektroničkim cigaretama nego prema duhanskim proizvodima, iako su prvonavedene manje štetne od potonjih.
Naime, elektroničke cigarete nisu u istom položaju kao i duhanski proizvodi. Kao prvo, elementi koji čine njihov sastav jasno se razlikuju u više pogleda. Kao drugo, način konzumiranja elektroničkih cigareta također se bitno razlikuje od načina konzumiranja duhanskih proizvoda. Kao treće, za razliku od duhanskih proizvoda, elektroničke cigarete relativno su novi proizvodi čije opasnosti za zdravlje ljudi još treba pojasniti. Stoga se ne može prigovoriti Unijinu zakonodavcu da je povrijedio načela jednakog postupanja i slobodnog tržišnog natjecanja podvrgavajući te cigarete različitom i usto blažem pravnom sustavu nego što je to onaj koji se primjenjuje na duhanske proizvode.
(t. 34., 37. i 40.‑45.)
5.        Vidjeti tekst odluke.
(t. 35.)
6.        Vidjeti tekst odluke.
(t. 48. i 49.)
7.        Poseban pravni sustav za elektroničke cigarete predviđen u članku 20. Direktive 2014/40 o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda sukladan je s načelima proporcionalnosti i pravne sigurnosti.
Naime, budući da su učinci elektroničkih cigareta na zdravlje ljudi predmet kontroverzije na međunarodnoj razini i da su znanstveni podaci o učinkovitosti elektroničkih nikotinskih inhalatora kao načina prestanka pušenja ograničeni i ne dopuštaju donošenje zaključaka, Unijin zakonodavac je morao uzeti u obzir načelo opreznosti. U tom pogledu, odlučivši posvetiti poseban propis stavljanju na tržište elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje, Unijin zakonodavac namjeravao je, s jedne strane, osigurati neometano funkcioniranje unutarnjeg tržišta što se tiče tih proizvoda, uzimajući kao polazište visoku razinu zaštite zdravlja ljudi, pogotovo za mlade ljude, i, s druge strane, poštovati Unijine obveze koje proizlaze iz Okvirne konvencije Svjetske zdravstvene organizacije o nadzoru nad duhanom. Postupajući na taj način, taj zakonodavac nije očito povrijedio granice margine prosudbe kojom raspolaže u tom području.
Usto, mjere koje je donio Unijin zakonodavac na temelju članka 20. Direktive 2014/40 doista nisu dio mjera koje je početno navela Komisija u svojem Prijedlogu direktive te za njih, dakle, nije izrađena analiza procjene učinka. Međutim, takva analiza učinka ne obvezuje ni Parlament kao ni Vijeće. Posljedično, Unijin zakonodavac slobodan je donijeti različite mjere od onih koje su bile predmet analize procjene učinka. Također, sama činjenica da je Unijin zakonodavac donio drukčiju mjeru i, ovisno o slučaju, koja više obvezuje nego što to čine mjere koje je Komisija navela u analizi procjene učinka, ne dokazuje da je on očito prekoračio granice onoga što je nužno za ostvarenje cilja koji se nastoji postići.
(t. 51., 53., 55., 61., 64. i 65.)
8.        Vidjeti tekst odluke.
(t. 55.)
9.        Obveza podnošenja obavijesti o stavljanju elektroničke cigarete na tržište predviđena u članku 20. Direktive 2014/40 o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda sukladna je s načelima proporcionalnosti i pravne sigurnosti. Naime, u skladu s uvodnom izjavom 36. navedene direktive, tom se obvezom nastoji državama članicama omogućiti provođenje njihovih nadzornih i kontrolnih funkcija. Usto, takav je pristup opravdan zahtjevima povezanima s načelom opreznosti kao i pozivom upućenim strankama Okvirne konvencije Svjetske zdravstvene organizacije o nadzoru nad duhanom da u potpunosti nadziru uporabu elektroničkih nikotinskih inhalatora, neovisno o tome sadržavaju li nikotin ili ne.
Što se tiče pitanja prekoračuje li navedena obveza ono što je nužno za ostvarenje tog cilja, valja navesti, s jedne strane, da se alternativna mjera utvrđivanja na razini Unije zajedničkih standarda koji su primjenjivi na elektroničke cigarete i spremnike za ponovno punjenje, u ovoj fazi ne čini mogućom jer izrada takvih standarda uobičajeno pretpostavlja postojanje dovoljno potkrijepljenih podataka o dotičnom proizvodu, čime Unijin zakonodavac prilikom donošenja Direktive 2014/40 nije raspolagao. S druge strane, šestomjesečnim rokom iz članka 20. stavka 2. prvog podstavka te direktive nastoji se nadležnim tijelima dati dostatno vrijeme za ispitivanje svih podataka koje su im proizvođači i uvoznici podnijeli.
Osim toga, obveza davanja informacija o dozi i unosu nikotina prilikom konzumacije u uobičajenim ili razumno predvidivim uvjetima, na temelju članka 20. stavka 2. drugog podstavka točke (d) Direktive 2014/40, dovoljno je precizna s obzirom na to da se informacije koje se moraju dostaviti ne odnose ni na dozu ni na unos nikotina koji su svojstveni za svakog potrošača, nego na najmanje, prosječne ili najveće vrijednosti koje se normalno računaju pri konzumaciji elektroničke cigarete. Usto, Unijin zakonodavac može se koristiti općim pravnim okvirom koji se prema potrebi naknadno precizira. U ovom slučaju upravo je na Komisiji dužnost donošenja, primjenom članka 20. stavka 13. te direktive, provedbenih akata koji utvrđuju, među ostalim, zajednički model podnošenja obavijesti propisan u stavku 2. tog članka. U tim okolnostima ne može se smatrati da je Unijin zakonodavac povrijedio načelo pravne sigurnosti.
(t. 70.‑73. i 76.‑79.)
10.      Što se tiče tekućine koja sadržava nikotin u spremnicima za ponovno punjenje za elektroničke cigarete, a u odnosu na sposobnost zahtjeva propisanih u članku 20. stavku 3. točkama (a), (b) i (c) Direktive 2014/40 o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda da ostvare cilj te direktive koji se u skladu s njezinim člankom 1. sastoji u olakšanju neometanog funkcioniranja unutarnjeg tržišta za duhanske i srodne proizvode, uzimajući kao polazište visoku razinu zaštite ljudskog zdravlja, pogotovo mladih, treba navesti da su pravila o usklađivanju sastava elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje po svojoj naravi sposobna ukloniti prepreke za slobodno kretanje te robe. Također, zahtjevi propisani u članku 20. stavku 3. točkama (a) i (b) te direktive omogućavaju ograničenje opasnosti povezanih s izloženosti nikotinu. Stoga su ti zahtjevi također prikladni za osiguranje visoke razine zaštite zdravlja ljudi.
Usto, pravo Unije ne zabranjuje stavljanje na tržište elektroničkih cigareta čija tekućina sadržava više od 20 mg/ml nikotina. Naime, kao što to proizlazi iz članka 20. stavka 1. drugog podstavka Direktive 2014/40, tumačenog u vezi s njezinom uvodnom izjavom 36., takvi proizvodi mogu se, ovisno o slučaju, prodavati u Uniji pod uvjetima i u skladu s postupcima utvrđenima u direktivama 2001/83 o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu i 93/42 o medicinskim proizvodima. Predviđajući takvu mogućnost, Unijin zakonodavac uzeo je u obzir potrebe određenih potrošača da zbog svojih ovisnosti ili navika imaju kao pomoć pri odvikavanju pristup elektroničkim cigaretama koje sadržavaju višu koncentraciju nikotina nego što je dopuštena člankom 20. stavkom 3. točkom (b) Direktive 2014/40. Dakle, Unijin zakonodavac uravnotežio je različite interese uzimajući u obzir više čimbenika, pri čemu nije povrijedio granice svoje široke margine prosudbe. Stoga se ne čini da je taj zakonodavac donošenjem članka 20. stavka 3. točaka (a) i (b) navedene direktive postupao proizvoljno ni da je očito prekoračio granice onoga što je prikladno i nužno za ostvarenje cilja koji se nastoji postići tom direktivom.
Osim toga, s obzirom na cilj naveden u uvodnoj izjavi 39. Direktive 2014/40, njezin članak 20. stavak 3. točka (f) dovoljno jasno definira rezultat koji se mora ostvariti, odnosno svaka inhalacija mora oslobađati istu količinu nikotina u istovjetnim uvjetima uporabe, uključujući snagu inhalacije. U tom pogledu, okolnost da ta odredba ne propisuje metodu ili konkretne postupke u svrhe provedbe tog zahtjeva ne znači, međutim, da ona povređuje načelo pravne sigurnosti. Naime, kada ne postoji propis u tom pogledu na razini Unije, na državama je članicama, odnosno, ovisno o slučaju, na samim proizvođačima, da odaberu pouzdanu metodu koja može osigurati poštovanje tog zahtjeva.
(t. 84.‑86., 94.‑97., 100. i 101.)
11.      Nije neproporcionalno zahtijevati u članku 20. Direktive 2014/40 o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda da jedinična pakiranja elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje sadržavaju zaseban letak.
Naime, kao prvo, broj i narav određenih informacija koje se moraju nalaziti na zasebnom letku – kao što su to one o kontraindikacijama, upozorenjima za posebne rizične skupine i o mogućim štetnim učincima – takvi su da se čini malo vjerojatnim da mogu na dovoljno vidljiv i čitljiv način biti predstavljeni samo na pakiranju dotičnog proizvoda, to više što to pakiranje mora na temelju članka 20. stavka 4. točke (b) Direktive 2014/40 sadržavati popis svih sastojaka proizvoda i potrebna zdravstvena upozorenja. Kao drugo, letak zaseban od pakiranja proizvoda koji sadržava navedene informacije omogućava potrošačima da njime raspolažu čak i nakon bacanja navedenog pakiranja.
(t. 103.‑105.)
12.      Ne čini se da je donošenjem članka 20. stavka 5. Direktive 2014/40 o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda Unijin zakonodavac očito prekoračio granicu onoga što je nužno za ostvarenje cilja koji se nastoji postići tom direktivom.
Naime, zabrana komercijalne objave i sponzorstva u korist elektroničkih cigareta i njihovih spremnika za ponovno punjenje iz članka 20. stavka 5. Direktive 2014/40 sposobna je osigurati primjenu ujednačenog sustava na trgovinu elektroničkim cigaretama na unutarnjem tržištu, pri čemu se jamči visoka razina zaštite zdravlja ljudi, uzimajući u obzir nesigurnosti u vezi s tim proizvodom i zahtjevima koji proizlaze iz načela opreznosti. S jedne strane, iz uvodne izjave 43. te direktive proizlazi da neujednačenosti nacionalnih zakona i praksi u vezi s oglašavanjem i sponzorstvima koji se tiču elektroničkih cigareta predstavljaju prepreku slobodnom kretanju robe i slobodi pružanja usluga te znatan rizik za narušavanje tržišnog natjecanja. Bez daljnjih radnji na razini Unije vjerojatan je budući porast tih neujednačenosti u dolazećim godinama, uzimajući također u obzir brzo rastuće tržište elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje. S druge strane, članak 20. stavak 5. navedene direktive dopušta da se radi manje izloženosti postojećim i mogućim opasnostima za zdravlje ljudi koje elektroničke cigarete mogu uključivati ograniči kontakt potrošača, a osobito mladih osoba, koje su posebno podložne utjecaju oglašavanja, s trgovačkim poticajima na kupnju ili konzumaciju tih proizvoda.
Osim toga, okolnost da su tijekom mnogih godina duhanski proizvodi uživali pogodnosti oglašivačkih kampanja ne može ni u kojem slučaju predstavljati razlog koji bi Unijinu zakonodavcu nalagao da dopusti takve kampanje i u korist elektroničkih cigareta. Naprotiv, čim je dobio saznanja o ozbiljnim znanstvenim podacima kojima se upućuje na postojanje mogućih opasnosti za zdravlje ljudi koje relativno nov proizvod na tržištu može podrazumijevati, Unijin zakonodavac bio je dužan djelovati u skladu s načelom opreznosti, s drugom rečenicom članka 35. Povelje Europske unije o temeljnim pravima te s člankom 9., člankom 114. stavkom 3. i člankom 168. stavkom 1. UFEU‑a, koji mu nalažu da pri utvrđivanju i provedbi svih politika i aktivnosti Unije osigura visok stupanj zaštite zdravlja ljudi.
(t. 111.‑113., 115. i 116.)
13.      Ne čini se da pravilo utvrđeno u članku 20. stavku 6. Direktive 2014/40 o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda očito prekoračuje granicu onoga što je prikladno i nužno za ostvarenje cilja koji se nastoji postići tom direktivom.
Ta odredba, koja predviđa da se mogućnost da države članice zabrane prekograničnu prodaju duhanskih proizvoda na daljinu potrošačima, predviđenu u članku 18. Direktive 2014/40, primjenjuje na prekograničnu prodaju elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje, nastoji omogućiti državama članicama sprečavanje zaobilaženja pravila o sukladnosti, koja su utvrđena tom direktivom u odnosu na elektroničke cigarete i spremnike za ponovno punjenje, te se kao osnova uzima visoka razina zaštite zdravlja ljudi, pogotovo mladih. Doista, akt Unije donesen na temelju članka 114. UFEU‑a može sadržavati odredbe kojima se nastoji izbjeći zaobilaženje zabrana čiji je cilj poboljšanje uvjeta funkcioniranja unutarnjeg tržišta.
Dopuštajući državama članicama da zabrane prekograničnu prodaju na daljinu elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje te namećući određena zajednička pravila državama članicama koje ju ne zabranjuju, mjere utvrđene u članku 20. stavku 6. Direktive 2014/40 sposobne su ostvariti cilj koji se nastoji postići. Što se tiče stroge nužnosti tih mjera, ta odredba ne nalaže zabranu prekogranične prodaje elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje, nego ostavlja državama članicama izbor zabrane ili dopuštanja takve prodaje pod određenim uvjetima. Članak 20. stavak 6. dopušta na taj način državama članicama da prilagode svoje aktivnosti s obzirom na znanstvene napretke u području razvoja relevantnog tržišta.
(t. 119., 122.‑126. i 128.)
14.      Vidjeti tekst odluke.
(t. 130.)
15.      Članak 20. stavak 7. Direktive 2014/40 o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda, koji obvezuje proizvođače i uvoznike elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje da jednom godišnje nadležnim tijelima država članica podnesu određene podatke koji im omogućuju nadzor razvoja tržišta, ne povređuje načela proporcionalnosti i pravne sigurnosti.
Naime, činjenica da nijedna istovrsna obveza ne tereti proizvođače i uvoznike duhanskih proizvoda ne čini tu obvezu neproporcionalnom s obzirom na to da, za razliku od potonjih – u odnosu na koje nadležna tijela već raspolažu detaljnim informacijama zbog njihove dugotrajne prisutnosti na tržištu kao i znanstvenim istraživanjima koja su u odnosu na njih provedena – stavljanje na tržište elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje moglo je, pa čak i moralo biti predmet povećanog nadzora zbog činjenice da je riječ o novim proizvodima i zbog nesigurnosti u vezi s opasnostima za zdravlje ljudi kojima su izloženi njihovi potrošači. Usto, podaci koje proizvođači i uvoznici elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje moraju dostaviti na temelju članka 20. stavka 7. Direktive 2014/40 odnose se izravno na njihovu poslovnu djelatnost pa su oni u najboljoj mogućnosti dostaviti te podatke. Štoviše, s obzirom na to da ti podaci predstavljaju očit interes za razvoj poslovnih strategija proizvođača i uvoznika tih proizvoda, čini se vjerojatnim da ih oni sami učestalo prikupljaju. Stoga se ne čini da ta obveza nameće tim proizvođačima i uvoznicima očito prekomjeran teret.
Osim toga, što se tiče navođenja oblika obveze dostavljanja informacija o preferencijama raznih potrošačkih skupina, koja je navedena u članku 20. stavku 7. točki ii. Direktive 2014/40, valja navesti, s jedne strane, da nije nužno da sâm zakonodavni akt propisuje tehnička pojašnjenja, kao što su to, među ostalim, utvrđivanje metode koju valja primijeniti radi prikupljanja određenih podataka, i, s druge strane, ako ne postoji propis u tom pogledu na razini Unije, na državama je članicama odabir pouzdane metode u svrhe provedbe obveza u tom području.
(t. 132., 136., 137., 139. i 140.)
16.      Vidjeti tekst odluke.
(t. 144., 147. i 148.)
17.      Sloboda poduzetništva sadržana u članku 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima nije apsolutno pravo, nego se mora ispitivati s obzirom na svoju ulogu u društvu. Ta sloboda može na taj način biti podvrgnuta nizu zahvata javne vlasti kojima se u općem interesu može ograničiti obavljanje gospodarske djelatnosti. Doista, ta se okolnost osobito održava u načinu na koji valja provesti načelo proporcionalnosti na temelju članka 52. stavka 1. Povelje.
U tom pogledu, zabrana komercijalnih objava elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje propisana u članku 20. stavku 5. Direktive 2014/40 o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda jest miješanje u slobodu poduzetništva gospodarskih subjekata jer im ne dopušta promicanje njihovih proizvoda. Međutim, to ograničenje uspostavljeno je zakonom u smislu članka 52. stavka 1. Povelje i ne utječe na bitan sadržaj slobode poduzetništva. Naime, ni članak 20. stavak 5. Direktive 2014/40 ni, uostalom, bilo koja druga odredba te direktive ne sprečava gospodarske subjekte da proizvode i prodaju elektroničke cigarete i spremnike za ponovno punjenje uz poštovanje u tom pogledu njome predviđenih pretpostavki. Utvrđeno miješanje također ne prekoračuje granice onoga što je prikladno i nužno za ostvarenja legitimnih ciljeva koje nastoji postići Direktiva 2014/40.
Kad je riječ o mogućem miješanju u pravo vlasništva sadržano u članku 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, valja navesti, s jedne strane, da članak 20. Direktive 2014/40 ni na koji način ne onemogućuje da gospodarski subjekt uživa intelektualno vlasništvo u okviru prodaje svojih proizvoda, pa bitan sadržaj njegova prava vlasništva ostaje u biti nedirnut. S druge strane, to miješanje također ne prekoračuje granice onoga što je prikladno i nužno za ostvarenje legitimnih ciljeva koje nastoji postići Direktiva 2014/40.
(t. 156.‑159., 161., 162. i 164.)