62020CJ0415_RES
Spojeni predmeti C-415/20, C-419/20 i C-427/20
Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbHiF. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG vertr. d. d. Komplementärin Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH
protiv
Hauptzollamt Hamburg
i
Flexi Montagetechnik GmbH & Co. KG
protiv
Hauptzollamt Kiel
(zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Finanzgericht Hamburg)
Presuda Suda (drugo vijeće) od 28. travnja 2022.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Carinska unija – Prava na povrat ili na plaćanje novčanih iznosa koje je država članica naplatila ili odbila protivno pravu Unije – Antidampinške pristojbe, uvozne carine, izvozne subvencije i novčane kazne – Pojam ‚povreda prava Unije’ – Pogrešno tumačenje ili primjena tog prava – Utvrđenje suda Unije ili nacionalnog suda o postojanju povrede navedenog prava – Pravo na plaćanje kamata – Razdoblje za koje se plaćaju kamate”
Pravo Europske unije – Prava dodijeljena pojedincima – Prava na povrat ili na plaćanje novčanih iznosa koje je država članica naplatila ili odbila protivno pravu Unije – Pravo na plaćanje kamata na te novčane iznose – Doseg – Izvozne subvencije koje su odbijene protivno pravu Unije i odobrene sa zakašnjenjem – Novčana kazna izrečena zbog te povrede – Uključenost
(t. 51., 52., 54., 56.-59., 85. i izreka)
Pravo Europske unije – Prava dodijeljena pojedincima – Prava na povrat ili na plaćanje novčanih iznosa koje je država članica naplatila ili odbila protivno pravu Unije – Pravo na plaćanje kamata na te novčane iznose – Pojam „povreda prava Unije”– Pogrešno tumačenje ili pogrešna primjena tog prava od strane nacionalnog tijela – Utvrđenje suda Unije ili nacionalnog suda o postojanju povrede navedenog prava – Uključenost
(t. 60.-64., 66., 69., 85. i izreka)
Pravo Europske unije – Prava dodijeljena pojedincima – Prava na povrat ili na plaćanje novčanih iznosa koje je država članica naplatila ili odbila protivno pravu Unije – Pravo na plaćanje kamata na te novčane iznose – Modaliteti – Primjena nacionalnog prava – Pretpostavke – Poštovanje načela ekvivalentnosti i djelotvornosti – Isključenje kamata za razdoblje koje prethodi pokretanju postupka pred sudom u okviru kojeg se zahtijeva plaćanje ili povrat predmetnog novčanog iznosa – Nedopuštenost – Obveza pokretanja postupka pred sudom – Dopuštenost – Granice
(t. 73.-77., 79.-81., 84., 85. i izreka)
Kratak prikaz
Njemačka carinska tijela su trima društvima sa sjedištem u Njemačkoj naložila plaćanje različitih novčanih iznosa u vezi s izvozom trupova peradi u treće zemlje, uvozom metalnih elemenata za pričvršćivanje i uvozom karabinera s pokretnim mehanizmom u Uniju. U okviru postupaka povodom različitih tužbi njemački su sudovi poslije utvrdili da se akti koje su carinska tijela donijela u odnosu na ta tri društva temelje na tumačenju odredbi prava Unije koje nije u skladu sa sudskom praksom Suda ili na njihovoj pogrešnoj primjeni.
Nakon tih odluka nadležno carinsko tijelo isplatilo je prvom društvu – Gräfendorferu (predmet C-415/20) – izvozne subvencije koje mu je prvotno odbilo te mu je vratilo novčanu kaznu koju mu je izreklo u vezi s tim odbijanjem, ali mu nije vratilo kamate na te iznose. Druga dva društva, Reyher (predmet C-419/20) i Flexi Montagetechnik (predmet C-427/20), ostvarila su povrat iznosa antidampinških pristojbi odnosno uvoznih carina koje su platila. Međutim, carinska tijela su isplatila samo dio kamata na te iznose te su odbila plaćanje kamata, kad je riječ o drugom društvu, za razdoblje koje prethodi povratu, a kad je riječ o trećem društvu, za razdoblje koje prethodi datumu na koji je ono pokrenulo sudski postupak.
Budući da im nisu isplaćeni cjelokupni iznosi zahtijevanih kamata, svako od tih triju društava podnijelo je tužbu Finanzgerichtu Hamburg (Financijski sud u Hamburgu, Njemačka). U tom kontekstu taj sud postavlja više pitanja o dosegu, u predmetnom slučaju, načela koja je Sud razvio u svojoj sudskoj praksi o povratu novčanih iznosa koje su države članice naplatile protivno pravu Unije te o plaćanju odgovarajućih kamata.
Odlučujući o zahtjevima za prethodnu odluku Sud presuđuje da se navedena načela osobito primjenjuju, s jedne strane, s obzirom na izvozne subvencije koje su odbijene protivno pravu Unije i koje su dodijeljene sa zakašnjenjem i, s druge strane, s obzirom na novčanu kaznu izrečenu zbog takve povrede. Osim toga, ta se načela primjenjuju kad iz odluke Suda ili odluke nacionalnog suda proizlazi da je plaćanje takvih izvoznih subvencija, novčane kazne, antidampinških pristojbi ili uvoznih carina odbijeno ili nametnuto zbog povrede prava Unije u smislu pogrešnog tumačenja ili primjene tog prava. U takvim slučajevima nacionalno pravo ne može iz plaćanja kamata isključiti razdoblje koje prethodi pokretanju postupka pred sudom u okviru kojeg se zahtijeva plaćanje ili povrat predmetnog novčanog iznosa. Međutim, pod određenim uvjetima, plaćanje kamata može eventualno biti uvjetovano pokretanjem takvog postupka.
Ocjena Suda
Najprije, Sud podsjeća na to da, na temelju općeg načela povrata neosnovanog plaćenih iznosa, svaka osoba kojoj je nacionalno tijelo nametnulo plaćanje pristojbe, carine, poreza ili drugog davanja protivno pravu Unije ima, na temelju tog prava, pravo da joj predmetna država članica vrati neosnovano isplaćen novčani iznos te plati kamate namijenjene kompenzaciji nedostupnosti tog iznosa.
Stoga se ta prava osobito primjenjuju s obzirom na novčanu kaznu koju je nacionalno tijelo pogrešno izreklo na temelju akta prava Unije ili odredbi nacionalnog prava koje su donesene radi provedbe takvog akta, njegova prenošenja ili osiguranja njegova poštovanja. Stoga zainteresirana osoba ima pravo na povrat takve novčane kazne i plaćanje kamata. Te se kamate analogijom duguju kada su osobi izvozne subvencije plaćene sa zakašnjenjem protivno pravu Unije.
Nadalje Sud pojašnjava okolnost na kojoj se temelji pravo na povrat i plaćanje kamata, koja se sastoji u činjenici da je nacionalno tijelo naložilo ili odbilo plaćanje novčanog iznosa „protivno pravo Unije”. Stoga se takva povreda može osobito odnositi na slučaj u kojem je nacionalno tijelo naložilo ili odbilo to plaćanje pogrešnom primjenom akta Unije ili nacionalnog propisa kojim se osigurava provedba ili prenošenje takvog akta. Osim toga, postojanje povrede prava Unije može utvrditi ne samo sud Unije nego i nacionalni sud, bilo kada mora izvući posljedice iz toga što je sud Unije prethodno utvrdio nezakonitost ili nevaljanost, bilo kada mora utvrditi da je aktom koji je donijelo nacionalno tijelo pogrešno primijenjeno pravo Unije.
Ako ne postoji propis Unije, nacionalni zakonodavac mora predvidjeti detaljna pravila za plaćanje kamata u slučaju povrata novčanih iznosa naplaćenih ili odbijenih protivno pravu Unije, uz poštovanje načela ekvivalentnosti i djelotvornosti. Osobito, osoba može isto tako zahtijevati isplatu takvih kamata i dobiti je za razdoblje od datuma kada je taj novčani iznos isplaćen predmetnoj državi članici ili je trebao biti odobren osobi do datuma pokretanja postupka pred sudom u okviru kojeg se zahtijeva povrat ili dodjela tih novčanih iznosa.
Međutim, nije nužno isključeno da nacionalno zakonodavstvo predvidi da se plaćanje kamata duguje samo ako je pokrenut postupak pred sudom. Ipak, nacionalni sud mora provjeriti ne otežava li pretjerano taj uvjet, odnosno onemogućuje, ostvarivanje prava koja osobe izvode iz prava Unije.