62023CC0554
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
LAILE MEDINE
od 28. studenoga 2024. (
1
)
Spojeni predmeti C‑554/23 P i C‑568/23 P
Fertilizers Europe
protiv
AO Nevinnomisskiji Azot,
AO Novomoskovskaja Aktsionernaja Kompanija NAK „Azot” (C‑554/23 P)
i
Europska komisija
protiv
AO Nevinnomisskiji Azot,
AO Novomoskovskaja Aktsionernaja Kompanija NAK „Azot” (C‑568/23 P)
„Žalba – Damping – Uvoz amonijeva nitrata podrijetlom iz Rusije – Konačne antidampinške pristojbe – Zahtjev za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera – Članak 11. stavak 2. Uredbe (EU) 2016/1036 – Članak 5. stavci 3. i 9. Uredbe 2016/1036 – Zakonski rok – Dostatnost dokaza”
I. Uvod
1.
Ovo se mišljenje odnosi na žalbu koju su Europska komisija i Fertilizers Europe podnijeli radi ukidanja presude od 5. srpnja 2023., Nevinnomisskiji Azot i NAK Azot/Komisija (T‑126/21, EU:T:2023:376) (
2
).
2.
Opći sud tom je presudom poništio Provedbenu uredbu (EU) 2020/2100 (
3
), kojom je uvedena konačna antidampinška pristojba na uvoz amonijeva nitrata podrijetlom iz Rusije nakon revizije zbog predstojećeg isteka mjera u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EU) 2016/1036 (
4
). Opći sud u bitnome je utvrdio da, u skladu s drugim i četvrtim podstavkom te odredbe, proizvođači Unije koji su uložili zahtjev za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera moraju podnijeti dostatne dokaze o vjerojatnosti štetnog dampinga u roku od najmanje tri mjeseca prije isteka dotičnih antidampinških mjera. To znači da, nakon što ti proizvođači ulože zahtjev za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera, nije na Komisiji da u tom tromjesečnom razdoblju ispravi nedostatnost dokaza koje su oni pružili.
3.
I Komisija i Fertilizers Europe smatraju da način na koji je Opći sud protumačio članak 11. stavak 2. Uredbe 2016/1036 znatno ograničava prikupljanje dokaza potrebnih da se utvrdi je li pokretanje ispitnog postupka revizije zbog predstojećeg isteka mjera, koji može dovesti do produljenja antidampinških mjera, opravdano. Oni tvrde da je Opći sud pogrešno protumačio tu odredbu odnosno da je u svakom slučaju pogrešno primijenio vlastiti pravni standard na činjenično stanje slučaja.
4.
Ovaj predmet Sudu pruža priliku da protumači odredbu koja je poprilično relevantna za zadržavanje mjera zaštite proizvođačâ Unije od dampinga iz zemalja koje nisu članice Unije. Sud će morati odlučiti ide li tumačenje članka 11. stavka 2. drugog i četvrtog podstavka Uredbe 2016/1036 u prilog zaključku Općeg suda u pogledu vremenskih ograničenja koja se, prema njegovu mišljenju, primjenjuju na podnošenje dokaza od strane proizvođačâ Unije u kontekstu postupka revizije zbog predstojećeg isteka mjera. To će od njega zahtijevati, među ostalim, da utvrdi jesu li u kontekstu takvih revizija relevantne i neke odredbe Uredbe 2016/1036 koje se primjenjuju na ispitne postupke koje Komisija provodi nakon podnošenja izvornih pritužbi.
II. Pravni okvir
A.
Uredba 2016/1036
5.
Uredbom 2016/1036 utvrđena su pravila zaštite trgovine radi sprečavanja dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Unije na tržište Europske unije.
6.
Članak 5. Uredbe 2016/1036 predviđa:
„[…]
3.   Komisija ispituje, u mjeri u kojoj je moguće, točnost i primjerenost dokaza podnesenih u [pritužbi], a kako bi utvrdila da postoje dostatni dokazi koji opravdavaju pokretanje ispitnog postupka.
[…]
9.   Ako je očito da postoje dostatni dokazi koji opravdavaju pokretanje postupka, Komisija započinje postupak u roku od 45 dana od dana podnošenja pritužbe i objavljuje obavijest u Službenom listu Europske unije. Ako podneseni dokazi nisu dostatni, o tome se obavještava podnositelja pritužbe u roku od 45 dana od dana kada je Komisiji podnesena pritužba. Komisija državama članicama pruža informacije o svojoj analizi pritužbe i to obično u roku od 21 dan nakon dana kada je Komisiji podnesena pritužba.”
7.
Članak 11. Uredbe 2016/1036 propisuje:
„1.   Antidampinška mjera ostaje na snazi samo tijekom razdoblja i, u mjeri u kojoj je potrebno kako bi se suzbio damping koji nanosi štetu.
2.   Konačna antidampinška mjera istječe pet godina od uvođenja ili pet godina od datuma zadnje revizije mjere koja pokriva damping i štetu, osim ako je revizijom utvrđeno da bi istjecanje mjere vjerojatno dovelo do nastavka ili ponavljanja dampinga i štete. Revizija se pokreće na inicijativu Komisije, na zahtjev proizvođača Unije ili u njihovo ime, a ostaje na snazi do završetka te revizije.
Revizija zbog isteka mjere pokreće se ako zahtjev sadrži dostatne dokaze da bi istekom mjera vjerojatno došlo do nastavka ili ponavljanja dampinga i štete. Takva se vjerojatnost može naznačiti, primjerice, dokazima o nastavku dampinga i štete ili dokazima da je uklanjanje štete djelomice ili jedino posljedica postojanja mjera ili dokazima da su okolnosti izvoznika ili uvjeti na tržištu takvi da bi se njima ukazalo na vjerojatnost daljnjeg štetnog dampinga ili dokazima da se poremećaji u vezi sa sirovinama nastavljaju.
U provedbi ispitnih postupaka prema ovom stavku, izvoznici, uvoznici, predstavnici zemlje izvoznice i proizvođači Unije imaju mogućnost pojačati, odbaciti ili komentirati pitanja iznesena u revizijskom zahtjevu, a zaključci se donose uzimajući u obzir sve relevantne i propisno dokumentirane dokaze prezentirane u vezi s pitanjem je li vjerojatno ili ne da bi se istekom mjera damping i šteta nastavili ili ponovili.
Obavijest o skorom isteku mjera objavljuje se u Službenom listu Europske unije u odgovarajuće vrijeme u zadnjoj godini tijekom razdoblja primjene mjera kako je definirano ovim stavkom. Nakon toga, proizvođači Unije, u roku od najviše tri mjeseca prije kraja petogodišnjeg razdoblja, imaju pravo podnijeti revizijski zahtjev u skladu s drugim podstavkom. Obavijest o najavi stvarnog isteka mjera prema ovom članku također se objavljuje.
[…]
5.   Odgovarajuće odredbe ove Uredbe u vezi postupaka i vođenja ispitnog postupka, osim odredbi koje se odnose na rokove, primjenjuju se na sve postupke revizije koji se provode prema stavcima 2., 3. i 4.”
B.
Sporna uredba
8.
Uvodne izjave 20., 23. i 29. sporne uredbe glase:
„(20)
Komisija je pokrenula reviziju zbog predstojećeg isteka mjera na temelju zahtjeva za reviziju koji je prvotno podnesen 21. lipnja 2019. te naknadno nadopunjen dodatnim informacijama (pod zajedničkim nazivom ‚konsolidirani zahtjev za reviziju’). Konsolidirani zahtjev za reviziju, koji čini osnovu za pokretanje te revizije zbog predstojećeg isteka mjera, uložen je u otvoreni spis i stavljen na raspolaganje zainteresiranim stranama za potrebe pregleda. Kako je navedeno u točki 4.1. Obavijesti, podnositelj zahtjeva dostavio je u zahtjevu za reviziju dokaze o uobičajenoj vrijednosti na temelju stvarne domaće cijene i na jednak način izračunanu uobičajenu vrijednost u slučaju da se domaće cijene ne smatraju pouzdanim i stvarnim prikazom uobičajenog tijeka trgovine. Budući da je Komisija pokrenula reviziju zbog predstojećeg isteka mjera na temelju konsolidiranog zahtjeva za reviziju, nije relevantno je li izvorni zahtjev nadopunjen procijenjenim uobičajenim vrijednostima na temelju dostupnih informacija o stvarnim domaćim cijenama u predmetnoj zemlji.
[…]
(23)
[…] Komisija podsjeća na svoje stajalište navedeno u uvodnoj izjavi 20. prema kojem je revizija zbog predstojećeg isteka mjera pokrenuta na temelju konsolidiranog zahtjeva za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera. Komisija smatra da je zahtjev u verziji koja je podnesena unutar tromjesečnog roka sadržavao dostatne dokaze koji, na temelju pojašnjenja koje su podnositelji zahtjeva dostavili nakon postupka dopune svojeg prvotnog zahtjeva, opravdavaju pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka mjera.
[…]
(29)
[…] kako je navedeno u uvodnoj izjavi 20., pokretanje postupka te revizije zbog predstojećeg isteka mjera nije isključivo utemeljeno na informacijama koje su dostavljene u izvornom zahtjevu za reviziju od 21. lipnja 2019., već i na dodatnim dokazima koje je podnositelj zahtjeva dopunio prije pokretanja postupka i uključio u konsolidirani zahtjev za reviziju (koji sadržava dokaze o uobičajenoj vrijednosti na temelju stvarne domaće cijene i izračunanu uobičajenu vrijednost u slučaju da se domaće cijene ne smatraju pouzdanim).”
9.
Članak 1. sporne uredbe predviđa:
„1.   Uvodi se konačna antidampinška pristojba na uvoz krutih gnojiva s masenim udjelom amonijeva nitrata većim od 80 % […] i podrijetlom iz Rusije.
[…]”
III. Činjenično stanje i postupak
A.
Okolnosti spora
10.
U točkama 1. do 13. pobijane presude opisane su okolnosti predmetnog slučaja. One se za potrebe ovog mišljenja mogu sažeti kako slijedi.
11.
Društva AO Nevinnomisskiji Azot i AO Novomoskovskaja Aktsionernaja Kompanija NAK „Azot” (
5
) su proizvođači i izvoznici amonijeva nitrata sa sjedištem u Rusiji. Na njih se primjenjuju antidampinške pristojbe uvedene Uredbom Vijeća (EZ) br. 2022/95 od 16. kolovoza 1995. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz amonijeva nitrata podrijetlom iz Rusije (SL 1995., L 198, str. 1.), kako su zadržane 2002., 2008. i 2014., nakon nekoliko revizija zbog predstojećeg isteka mjera.
12.
Komisija je 21. lipnja 2019. zaprimila zahtjev za pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka tih pristojbi, koji je na temelju članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036 (
6
) podnio Fertilizers Europe, europsko udruženje proizvođača gnojiva. Taj je zahtjev zaprimljen nakon što je u Službenom listu objavljena obavijest o predstojećem isteku određenih antidampinških mjera (SL 2019., C 53, str. 3.), među kojima je bila i pristojba navedena u točki 11. ovog mišljenja.
13.
U izvornom zahtjevu se navodilo, na temelju usporedbe izvoznih cijena i izračunane uobičajene vrijednosti, da postoje dokazi o tome da će se damping nastaviti ako mjere isteknu. Fertilizers Europe u tom se pogledu pozvao na postojanje osobite situacije na tržištu u Rusiji zbog usklađenog sporazuma o ograničavanju cijena i strategije ruske vlade da postavi umjetno niske cijene za prirodni plin, koji je glavni ulazni materijal za proizvodnju amonijeva nitrata.
14.
Nakon Komisijina zahtjeva, Fertilizers Europe je 20. kolovoza 2019. iznio dodatne informacije, koje su uključene u konsolidiranu verziju zahtjeva za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera (
7
). Dodatne informacije dodane konsolidiranom zahtjevu temeljile su se na uobičajenoj vrijednosti na temelju stvarnih domaćih cijena na ruskom tržištu.
15.
Komisija je 23. rujna 2019. objavila Obavijest o pokretanju revizije zbog predstojećeg isteka antidampinških mjera koje se primjenjuju na uvoz amonijeva nitrata podrijetlom iz Rusije (SL 2019., C 318, str. 6.) (
8
), smatrajući da postoje dostatni dokazi za pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka mjera i za provedbu ispitnog postupka.
16.
Komisija je nakon ispitnog postupka zaključila da postoji vjerojatnost ponavljanja dampinga i štete u slučaju isteka antidampinških mjera koje su na snazi za amonijev nitrat podrijetlom iz Rusije. Ona je stoga donošenjem sporne uredbe odlučila produljiti te mjere za razdoblje od pet godina.
B.
Tužba za poništenje podnesena Općem sudu i pobijana presuda
17.
Tužitelji iz prvostupanjskog postupka tužbom podnesenom tajništvu Općeg suda pokrenuli su postupak za poništenje sporne uredbe na temelju članka 263. UFEU‑a. Oni su u prilog svojoj tužbi istaknuli samo jedan tužbeni razlog, kojim su u bitnome naveli da je Komisija povrijedila članak 11. stavke 2. i 5. te članak 5. stavak 3. Uredbe 2016/1036 time što je pokrenula reviziju zbog predstojećeg isteka mjera unatoč nepostojanju dostatnih dokaza koji bi to opravdali.
18.
Osobito, tužitelji su smatrali, kao prvo, da se Komisija pri ocjenjivanju jesu li podneseni dokazi dostatni za pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka mjera trebala voditi samo izvornim zahtjevom, ne i dodatnim informacijama, kojima je izmijenjena bit tog zahtjeva. Kao drugo, tvrdili su da izvorni zahtjev nije sadržavao dostatne dokaze o vjerojatnosti nastavka dampinga u slučaju isteka mjera. Kao treće, navodili su da je Komisija u svakom slučaju pogrešno smatrala da konsolidirani zahtjev sadržava dostatne dokaze o takvoj vjerojatnosti.
19.
Opći sud je u pobijanoj presudi utvrdio da iz doslovnog tumačenja članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036 (
9
), kao i iz cilja te odredbe (
10
), proizlazi da se ocjena sadržava li zahtjev za reviziju koji su podnijeli proizvođači Unije dostatne dokaze za pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka mjera može provesti samo na temelju informacija dostavljenih u roku od najviše tri mjeseca prije isteka dotičnih antidampinških mjera (
11
). Prema mišljenju Općeg suda, Komisija može tijekom ta tri mjeseca od proizvođačâ Unije dobiti ili zatražiti dodatna pojašnjenja, što dovodi do konsolidirane verzije zahtjeva. Međutim, te informacije mogu samo dopuniti ili potkrijepiti dostatne dokaze dostavljene u navedenom zakonskom roku. One ne mogu predstavljati nove argumente ili dokaze niti ispraviti nedostatnost u zahtjevu sadržanih dokaza (
12
). Opći sud je dalje naveo da članak 11. stavak 5. Uredbe 2016/1036, u vezi s člankom 5. stavcima 3. i 9. te uredbe, ne dovodi u pitanje to utvrđenje (
13
).
20.
S obzirom na navedeno, Opći sud je utvrdio, s jedne strane, da je Komisija pogriješila navevši u spornoj uredbi da nije relevantno je li izvorni zahtjev dopunjen dodatnim informacijama te da se revizija zbog predstojećeg isteka mjera može pokrenuti na temelju konsolidiranog zahtjeva (
14
). S druge strane, zaključio je da dodatne informacije koje proizvođači Unije dostave unutar razdoblja od tri mjeseca do isteka mjera nije moguće smatrati namijenjenima dopunjavanju dokaza sadržanih u izvornom zahtjevu (
15
).
21.
Opći sud je stoga zaključio da prigovor kojim su tužitelji iz prvostupanjskog postupka navodili povredu članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036 treba prihvatiti te da spornu uredbu treba poništiti a da pritom nije potrebno ispitati ostale prigovore koje su tužitelji istaknuli (
16
).
IV. Postupak pred Sudom i žalbeni zahtjevi
22.
Fertilizers Europe i Komisija svojim žalbama, podnesenima Sudu 4. odnosno 14. rujna 2023., u predmetima C‑554/23 P i C‑568/23 P od Suda zahtijevaju da:
–
ukine pobijanu presudu;
–
odbije tužbu iz prvostupanjskog postupka;
–
naloži tužiteljima iz prvostupanjskog postupka snošenje troškova.
23.
Odlukom predsjednika Suda od 9. listopada 2023. predmeti C‑554/23 P i C‑568/23 P spojeni su za potrebe provođenja pisanog i usmenog dijela postupka i donošenja presude.
24.
Tužitelji iz prvostupanjskog postupka od Suda zahtijevaju da:
–
odbije žalbu i potvrdi pobijanu presudu;
–
podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;
–
naloži žaliteljima snošenje troškova.
25.
U predmetnom postupku rasprava nije održana.
V. Ocjena
26.
Fertilizers Europe u prilog svojoj žalbi u predmetu C‑554/23 P ističe četiri žalbena razloga. Osobito, navodi da je:
–
Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da dostatni dokazi kojima se opravdava pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka mjera moraju biti sadržani u zahtjevu za pokretanje te revizije podnesenom prije tromjesečnog razdoblja, a ne samo biti u Komisijinu posjedu u trenutku pokretanja te revizije;
–
Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da članak 11. stavak 5. Uredbe 2016/1036, u vezi s njezinim člankom 5. stavcima 3. i 9., ne dopušta podnošenje novih informacija u vezi sa zahtjevom za pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka mjera nakon početka tromjesečnog razdoblja;
–
Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da su izračuni dampinga koji se temelje na cijeni, koje je Fertilizers Europe dostavio Komisiji nakon početka tromjesečnog razdoblja, novi dokazi i da se Komisija prilikom odlučivanja o pokretanju revizije zbog predstojećeg isteka mjera nije mogla osloniti na te informacije;
–
Opći sud počinio očitu pogrešku u ocjeni i iskrivio činjenice i dokaze zaključivši da ni iz obavijesti o pokretanju ni iz sporne uredbe ne proizlazi da je Komisija smatrala da je izvorni zahtjev za pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka mjera sadržavao dostatne dokaze o tome da bi istek mjera vjerojatno doveo do nastavka dampinga.
27.
Komisija, pak, u predmetu C‑568/23 P ističe dva žalbena razloga, koji se odnose, prvi, na pogrešku koja se tiče prava u tumačenju članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036 i, drugi, na pogrešku koja se tiče prava u primjeni članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036 u vezi sa spornom uredbom.
28.
Budući da, s obzirom na argumente koje iznosi Fertilizers Europe, njegova četiri žalbena razloga u bitnome odgovaraju Komisijinim dvama žalbenim razlozima, predmetni ću slučaj razmatrati s obzirom na strukturu Komisijinih navoda pred Sudom. Osim toga, važno je istaknuti da, za slučaj da se zaključi da je Komisijin prvi žalbeni razlog osnovan, drugi žalbeni razlog neće biti potrebno razmatrati, s obzirom na to da je on samo podredno istaknut.
A.
Prvi žalbeni razlog, kojim se navodi pogreška koja se tiče prava u tumačenju članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036
1. Argumenti stranaka
29.
Komisija i Fertilizers Europe ističu da je Opći sud pogriješio zaključivši da Uredba 2016/1036 ispitivanje koje treba provesti za potrebe pokretanja revizije zbog predstojećeg isteka mjera ograničava na informacije i dokaze koje proizvođači Unije podnesu prije tromjesečnog razdoblja predviđenog u članku 11. stavku 2. četvrtom podstavku Uredbe 2016/1036. Prema njihovu mišljenju, uvjet koji se odnosi na dostatnost dokaza, kako proizlazi iz članka 11. stavka 2. drugog podstavka te uredbe, mora biti ispunjen samo u trenutku donošenja odluke o pokretanju revizije zbog predstojećeg isteka mjera. Dakle, Komisija tijekom navedenog tromjesečnog razdoblja može zatražiti eventualne dodatne informacije koje smatra relevantnima za odlučivanje o tome treba li pokrenuti reviziju zbog predstojećeg isteka mjera.
30.
Konkretnije, Komisija i Fertilizers Europe tvrde da je, protivno utvrđenjima Općeg suda u pobijanoj presudi, doslovno tumačenje članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036 neutralno u pogledu pitanja mora li Komisija svoju ocjenu dostatnosti dokaza ograničiti na verziju zahtjeva podnesenu unutar zakonskog roka predviđenog u navedenoj odredbi. Tom doslovnom tumačenju dodatno u prilog ide kontekstualno tumačenje Uredbe 2016/1036, osobito njezina članka 5. stavaka 3. i 9., koji se mora smatrati primjenjivim na pokretanje revizija zbog predstojećeg isteka mjera u skladu s člankom 11. stavkom 5. te uredbe. Naposljetku, obje stranke tvrde da je svrha dotičnog roka dati proizvođačima Unije smjernice u pogledu datuma kad trebaju podnijeti zahtjev, kako bi se moguće pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka mjera uredno organiziralo te kako bi zainteresirane strane bile odgovarajuće obaviještene. Prema njihovu navodu, svrha tog razdoblja nije da se tržišnim subjektima pravna sigurnost pruži na način da se ograniče informacije koje Komisija može prikupiti dok ocjenjuje je li zahtjev za pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka mjera opravdan.
31.
Tužitelji iz prvostupanjskog postupka osporavaju te argumente. Prema njihovu mišljenju, Opći sud je s pravom četvrti podstavak članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036, u vezi s drugim podstavkom te odredbe, protumačio na način da zahtijeva da se dostatnost dokaza kojima se opravdava pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka mjera ocijeni s obzirom na verziju zahtjeva podnesenu u roku od najviše tri mjeseca prije isteka antidampinških mjera. Oni tvrde da Uredba 2016/1036 ne dopušta podnošenje novih dokaza nakon tog zakonskog roka. Nakon toga moguće je zatražiti ili dostaviti samo objašnjenja i pojašnjenja koja omogućuju razumijevanje dokaza koji su prije toga podneseni. Te dodatne informacije, kako je to Opći sud utvrdio, ne mogu činiti nove argumente ili dokaze koji nisu postojali u trenutku podnošenja zahtjeva za reviziju.
2. Analiza
32.
Od Suda se prvim žalbenim razlogom traži da utvrdi nalaže li članak 11. stavak 2. Uredbe 2016/1036 Komisiji da, kada ocjenjuje treba li pokrenuti reviziju zbog predstojećeg isteka mjera, u obzir uzme samo dokaze koje su proizvođači Unije dostavili u zahtjevu koji su podnijeli prije tromjesečnog razdoblja predviđenog u četvrtom podstavku te odredbe, eventualno dopunjene dodatnim informacijama koje podupiru te dokaze.
33.
Sud je više puta utvrdio da prilikom tumačenja odredbe prava Unije valja uzeti u obzir ne samo njezin tekst već i kontekst te ciljeve propisa čiji je dio (
17
). Opći sud je u pobijanoj presudi utvrdio da ta pravila tumačenja dovode do zaključka da, u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe 2016/1036, proizvođači Unije prije tromjesečnog razdoblja koje se primjenjuje na zahtjeve za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera moraju pružiti dostatne dokaze o tome da će istek dotičnih mjera vjerojatno imati za posljedicu nastavak ili ponavljanje dampinga i štete.
34.
Članak 11. stavak 1. Uredbe 2016/1036 predviđa da antidampinška mjera ostaje na snazi samo tijekom razdoblja i u mjeri u kojoj je potrebno kako bi se suzbio damping koji nanosi štetu. Članak 11. stavak 2. Uredbe 2016/1036 dalje predviđa, u prvom podstavku, da konačna antidampinška mjera istječe, među ostalim, pet godina od datuma zadnje revizije, osim ako je novom revizijom utvrđeno da bi istek mjere vjerojatno doveo do nastavka ili ponavljanja dampinga i štete. Takva se revizija pokreće na zahtjev proizvođača Unije ili u njihovo ime, kao u predmetnom slučaju, ili na inicijativu Komisije.
35.
Osim toga, članak 11. stavak 2. drugi podstavak Uredbe 2016/1036 predviđa da se revizija zbog predstojećeg isteka mjera pokreće samo ako zahtjev sadržava dostatne dokaze o tome da bi istekom antidampinških mjera vjerojatno došlo do nastavka ili ponavljanja dampinga i štete. U toj su odredbi usto navedene vrste dokaza kojima se može dokazati takva vjerojatnost. Članak 11. stavak 2. četvrti podstavak Uredbe 2016/1036 pak predviđa, u drugoj rečenici, da proizvođači Unije, u roku od najviše tri mjeseca prije kraja petogodišnjeg razdoblja važenja antidampinških mjera, imaju pravo podnijeti zahtjev za reviziju. Ta rečenica završava navodom „u skladu s drugim podstavkom”.
a) Tekstualno tumačenje
36.
Kada je riječ o tekstualnom tumačenju članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036, stranke se u bitnome ne slažu u pogledu značenja izraza „u skladu s drugim podstavkom”, koji se nalazi, kako je navedeno, u drugoj rečenici četvrtog podstavka te odredbe. Tužitelji iz prvostupanjskog postupka tvrde, dosljedno pobijanoj presudi, da taj izraz znači da tromjesečno razdoblje do kojeg proizvođači Unije mogu podnijeti zahtjev za reviziju vrijedi i za uvjet u pogledu dostatnosti dokaza koji taj zahtjev mora ispunjavati kako bi se revizija zbog predstojećeg isteka mjera mogla pokrenuti. Komisija i Fertilizers Europe pak smatraju da to tumačenje jednostavno ne proizlazi ni iz jedne od tih odredbi, čak ni ako ih se tumači zajedno.
37.
Uvodno je važno podsjetiti na to da izraz „u skladu s” (eng. „in accordance with”), kada se koristi u normativnom aktu, obično znači „dosljedno” (eng. „in line with”) ili „prema” (eng. „following”) nekom pravilu (
18
). Ako normativni akt predviđa da nešto treba učiniti u skladu s tim nekim pravilom, to se mora učiniti na način propisan tim pravilom (
19
).
38.
Izraz „u skladu s” nalazi se na kraju rečenice članka 11. stavka 2. četvrtog podstavka Uredbe 2016/1036 koja je upućena proizvođačima Unije. Prema toj rečenici, proizvođači Unije nakon objave obavijesti o skorom isteku mjera u Službenom listu imaju pravo Komisiji podnijeti zahtjev za reviziju. U njoj je u tu svrhu predviđen konkretan rok te je, kao zaseban uvjet, navedeno da zahtjev treba podnijeti prema onomu što je navedeno u članku 11. stavku 2. drugom podstavku Uredbe 2016/1036, to jest „u skladu s” time.
39.
Dvosmislenost koja čini bit neslaganja između stranaka proizlazi iz činjenice da u prvoj rečenici članka 11. stavka 2. drugog podstavka Uredbe 2016/1036, kada je se promatra doslovno, nije naveden nijedan uvjet za podnošenje zahtjeva za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera koji bi bio upućen proizvođačima Unije. Umjesto toga, u toj je rečenici utvrđen pravni standard za pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka mjera, koji je upućen Komisiji te prema kojem, u bitnome, ta institucija mora u trenutku pokretanja revizije biti u posjedu zahtjeva s dostatnim dokazima o vjerojatnosti štetnog dampinga. Stoga je teško odrediti na koji točno način zahtjev za reviziju treba podnijeti u skladu s prvom rečenicom članka 11. stavka 2. drugog podstavka Uredbe 2016/1036.
40.
Međutim, ako su elementi iz članka 11. stavka 2. drugog podstavka Uredbe 2016/1036 primjenjivi na zahtjev koji podnose proizvođači Unije, može se smatrati da ti proizvođači u svojem zahtjevu moraju tvrditi da će istek dotične antidampinške mjere vjerojatno dovesti do nastavka ili ponavljanja štetnog dampinga. Oni usto moraju u tu svrhu pružiti dokaze kakvi su navedeni u toj odredbi. Nasuprot tomu, ako se standard dostatnosti dokaza odnosi samo na Komisiju u trenutku donošenja odluke o pokretanju revizije, ne mislim da se iz teksta članka 11. stavka 2. drugog podstavka Uredbe 2016/1036 može zaključiti da proizvođači Unije moraju ispuniti taj standard prije tromjesečnog roka predviđenog u članku 11. stavku 2. četvrtom podstavku te uredbe. Prema mojem mišljenju, takvo tumačenje zahtijeva dodatan hermeneutički korak kojem, s obzirom na to da ne postoji izričita izjava u tom pogledu, ne ide u prilog tekst nijednog podstavka članka 11. stavka 2.
41.
To stajalište podupiru druge jezične verzije Uredbe 2016/1036, koje se, kako je to Sud više puta utvrdio, moraju uzeti u obzir kada je odredba prava Unije nejasna ili kada između različitih jezičnih verzija postoji neslaganje (
20
). Primjerice, kako to Komisija i Fertilizers Europe ističu, u španjolskoj jezičnoj verziji članka 11. stavka 2. četvrtog podstavka Uredbe 2016/1036 na mjestu izraza „in accordance with” iz engleske verzije koristi se izraz „en virtud de” (
21
) („u smislu”). Upotrebom tog izraza, španjolska jezična verzija jasno govori da je zahtjev koji se spominje u četvrtom podstavku članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036 isti onaj koji se spominje u drugom podstavku te odredbe. Međutim, time se ne zahtijeva nužno da proizvođači Unije zahtjev za reviziju podnesu u skladu s uvjetima iz drugog podstavka, što znači da se ne može zaključiti da se uvjet u pogledu dostatnosti dokaza odnosi na proizvođače u tom trenutku.
42.
Stoga nisam uvjerena, protivno navodima tužiteljâ iz prvostupanjskog postupka, da tekstualno tumačenje članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036, osobito njegova drugog i četvrtog podstavka, nedvosmisleno podupire zaključak Općeg suda da zahtjev proizvođačâ Unije za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera mora i prije tromjesečnog roka predviđenog u toj odredbi sadržavati dostatne dokaze o vjerojatnosti nastavka ili ponavljanja štetnog dampinga, a posebice ne prema standardu koji je potreban za pokretanje revizije u skladu s tim odredbama. Na temelju tog tumačenja nije moguće jasno utvrditi ni da Komisija ne može unutar tog tromjesečnog roka ispraviti nedostatnost dokaza koje su proizvođači Unije pružili odnosno da Komisija tim proizvođačima može uputiti zahtjev za prikupljanje samo onih dodatnih dokaza koji potkrepljuju ili dopunjuju već podnesene dokaze.
b) Kontekstualno tumačenje
43.
S obzirom na dvosmislenost razmatranih podstavaka, te je odredbe, u skladu sa sudskom praksom navedenom u točki 33. ovog mišljenja, potrebno staviti u kontekst kako bi se odredilo njihovo pravo značenje. Tužitelji iz prvostupanjskog postupka i žalitelji i u tom pogledu imaju dijametralno suprotna stajališta. Dok prvonavedeni tvrde da je Opći sud pravilno protumačio kontekst članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036, potonji smatraju da je pogriješio ne uzevši dovoljno u obzir druge relevantne odredbe te uredbe, osobito njezin članak 5. stavke 3. i 9.
44.
Za početak bih pozvala Sud da, za potrebe provedbe kontekstualnog tumačenja drugog i četvrtog podstavka članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036, sagleda prvi i treći podstavak te odredbe.
45.
Kada je riječ o članku 11. stavku 2. prvom podstavku Uredbe 2016/1036, zadnja rečenica tog podstavka predviđa da se revizija antidampinške mjere može pokrenuti ne samo na inicijativu proizvođačâ Unije nego i na inicijativu Komisije. Dakle, Komisija je ovlaštena na vlastitu inicijativu prikupiti dokaze potrebne za pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka mjera, čak i ako je rok predviđen u članku 11. stavku 2. četvrtom podstavku Uredbe 2016/1036, koji se primjenjuje na zahtjeve koje podnesu proizvođači Unije, istekao.
46.
Iz perspektive unutarnje dosljednosti, veoma je upitno tumačenje prema kojem, s jedne strane, drugi i četvrti podstavak članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036 vremenski ograničavaju Komisijine ovlasti ispitivanja u kontekstu zahtjeva koje podnesu proizvođači Unije, dok, s druge strane, prvi podstavak te odredbe ovlašćuje Komisiju da bilo kada prikuplja dokaze koji su joj potrebni da sâma odluči o pokretanju revizije zbog predstojećeg isteka mjera.
47.
U tom kontekstu, tužitelji iz prvostupanjskog postupka tvrde, s obzirom na to da reviziju zbog predstojećeg isteka mjera koja je dovela do donošenja sporne uredbe nije pokrenula Komisija na svoju inicijativu, da navode o nepostojanju rokova za prikupljanje dostatnih dokaza u okviru takve inicijative treba odbaciti. Međutim, u tom je pogledu dovoljno istaknuti da je svrha kontekstualnog tumačenja neke odredbe upravo da je se poveže s ostalim odredbama istog normativnog akta – čak i ako one nisu primjenjive na dotični slučaj – te da se pronađe najusklađeniji i najdosljedniji opći smisao. Zato smatram da tvrdnja tužiteljâ iz prvostupanjskog postupka nije relevantna.
48.
Kada je riječ o članku 11. stavku 2. trećem podstavku Uredbe 2016/1036, ta odredba predviđa da Komisija u provedbi ispitnih postupaka u kontekstu revizije zbog predstojećeg isteka mjera zaključke treba donijeti uzimajući u obzir sve relevantne i propisno dokumentirane dokaze prezentirane u vezi s pitanjem je li vjerojatno ili ne da bi se istekom mjera damping i šteta nastavili ili ponovili.
49.
Iz te odredbe jasno proizlazi da je cilj ispitnih postupaka koje Komisija provodi u okviru revizija zbog predstojećeg isteka mjera osigurati, u skladu s uvjetom iz članka 11. stavka 1. Uredbe 2016/1036, da antidampinška mjera ostane na snazi koliko god je potrebno za suzbijanje dampinga koji nanosi štetu. I u tom kontekstu, da bi Komisija tijekom ispitnog postupka mogla uzeti u obzir sve relevantne dokaze kako bi izvršila tu zadaću, ne smiju joj se nametnuti ograničenja, čak ni vremenska, u smislu informacija za koje može smatrati da ih je potrebno zatražiti od proizvođača Unije kako bi donijela, kao preliminaran korak, odluku o tome treba li pokrenuti takav ispitni postupak.
50.
Iz navedenog slijedi da je drugi i četvrti podstavak članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036, kada ih se promatra u vezi s prvim i trećim podstavkom te odredbe, smislenije protumačiti na način da Komisija može, čak i unutar tromjesečnog razdoblja predviđenog u četvrtom podstavku, prikupiti dodatne ili nove dokaze od proizvođača Unije ako smatra da su njihovu izvornom zahtjevu ti dokazi potrebni za pokretanje revizije zbog isteka mjera.
51.
Osim toga, to je utvrđenje u skladu s drugim odredbama Uredbe 2016/1036, koje se, prema mojem mišljenju te protivno utvrđenjima iz pobijane presude, mora smatrati primjenjivima na revizije zbog predstojećeg isteka mjera u skladu s člankom 11. stavkom 5. Uredbe 2016/1036. Potonja odredba predviđa da se odgovarajuće odredbe Uredbe 2016/1036 u vezi s postupcima i vođenjem ispitnih postupaka, osim odredbi koje se odnose na rokove, primjenjuju u okviru revizija zbog predstojećeg isteka mjera. Kako to Komisija i Fertilizers Europe navode, to mora vrijediti za članak 5. stavke 3. i 9. Uredbe 2016/1036.
52.
Kao prvo, važno je podsjetiti na to da članak 5. Uredbe 2016/1036, naslovljen „Pokretanje postupka”, u stavku 3. predviđa pravni standard koji Komisija mora primijeniti kada odlučuje opravdava li pritužba pokretanje početnog ispitnog postupka. Konkretnije, u tom se stavku navodi da Komisija ispituje, u mjeri u kojoj je moguće, točnost i primjerenost dokaza podnesenih u pritužbi, a kako bi utvrdila postoje li dostatni dokazi koji opravdavaju pokretanje ispitnog postupka.
53.
Opći sud je u svojoj sudskoj praksi (
22
), na temelju tumačenja koje bi Sud lako mogao prihvatiti, priznao da se, u skladu s člankom 5. stavkom 3. Uredbe 2016/1036, Komisija ne mora ograničiti na informacije pružene u pritužbi. Ta institucija može prikupiti bilo koje nove dodatne dokaze i informacije, pa i od podnositelja pritužbe, kako bi ispunila kriterij koji je u toj odredbi predviđen u pogledu dostatnosti dokaza potrebnih da bi se pokrenuo ispitni postupak (
23
).
54.
U tom je pogledu važno istaknuti da Komisija, kako u kontekstu izvorne pritužbe tako i u kontekstu zahtjeva za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera, prije svega razmatra postoje li dostatni dokazi koji opravdavaju pokretanje ispitnog postupka. U prvom slučaju ocjena dostatnosti dokaza provodi se u pogledu postojanja dampinga, štete i uzročno‑posljedične veze između navodnog dampinškog uvoza i navodne štete (
24
). U drugom slučaju, kako je to već navedeno, ocjena se odnosi na vjerojatnost da istek antidampinške mjere dovede do nastavka ili ponavljanja dampinga i štete (
25
). Komisija stoga nakon pokretanja i provedbe ispitnog postupka usvaja novu antidampinšku mjeru (
26
) ili zadržava onu koja će uskoro isteći (
27
).
55.
Točno je, kako to tužitelji iz prvostupanjskog postupka navode, u skladu s pobijanom presudom, da je Sud u svojoj sudskoj praksi utvrdio da je postupak revizije drukčiji od početnog ispitnog postupka, koji je uređen drugim odredbama iste uredbe (
28
). To je razlog zbog kojeg se na postupak revizije ne primjenjuju sve odredbe o početnom ispitnom postupku, s obzirom na opću strukturu i svrhe sustava uspostavljenog Uredbom 2016/1036 (
29
).
56.
Međutim, s obzirom na sadržaj članka 11. stavka 5. Uredbe 2016/1036, čiji je glavni cilj odredbe o vođenju ispitnih postupaka načelno učiniti primjenjivima na revizije zbog predstojećeg isteka mjera, smatram da nema razloga koji bi objektivno opravdao to da Komisijine ovlasti razmatranja za potrebe pokretanja te revizije budu ograničene u usporedbi s onima kojima se ta institucija može koristiti kako bi pokrenula početni antidampinški ispitni postupak. Jedini relevantan element koji u tom pogledu treba uzeti u obzir jest da Komisija u obama slučajevima treba utvrditi treba li pokrenuti istragu, što zahtijeva da ona ima iste ovlasti ispitivanja, osobito u pogledu dostatnosti dokaza i informacija navedenih u pritužbi ili zahtjevu za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera.
57.
Kao drugo, isti se zaključak može donijeti ako se u obzir uzme članak 5. stavak 9. Uredbe 2016/1036, koji je Opći sud proglasio neprimjenjivim na predmetni slučaj. Prema mišljenju Općeg suda, ta se odredba odnosi isključivo na rokove te je stoga treba zanemariti u skladu s iznimkom iz članka 11. stavka 5. Uredbe 2016/1036.
58.
U članku 5. stavku 9. Uredbe 2016/1036 predviđen je postupak koji Komisija mora slijediti kada primi pritužbu u skladu s člankom 5. stavkom 1. te uredbe. Taj postupak uključuje obavještavanje podnositelja pritužbe o dostatnosti odnosno nedostatnosti izvorne pritužbe.
59.
Istina, članak 5. stavak 9. Uredbe 2016/1036 propisuje da Komisija svoju obvezu obavještavanja mora izvršiti u roku od 45 dana od podnošenja izvorne pritužbe. Međutim, spominjanje roka koji se primjenjuje u tom slučaju može se lako odvojiti od navođenja obveze obavještavanja koja se primjenjuje na temelju te odredbe. Uostalom, kako to Komisija pravilno ističe, nijedna druga odredba Uredbe 2016/1036 zapravo nije temelj te obveze, što znači da je članak 5. stavak 9. Uredbe 2016/1036 jedini normativni izvor te obveze.
60.
Dakle, s obzirom na to da članak 5. stavak 9. Uredbe 2016/1036 omogućuje Komisiji da za potrebe pokretanja ispitnog postupka od podnositelja pritužbe zatraži dodatne informacije ako izvornu pritužbu smatra nedostatnom, slična mogućnost mora postojati u kontekstu ocjene treba li pokrenuti reviziju zbog predstojećeg isteka mjera. I u vezi s time smatram da je Opći sud pogriješio donijevši suprotan zaključak (
30
).
61.
Iz prethodnih razmatranja proizlazi da kontekstualno tumačenje članka 11. stavka 2. drugog i četvrtog podstavka Uredbe 2016/1036 te osobito način na koji su ti podstavci povezani s drugim relevantnim odredbama te uredbe mogu, prema mojem mišljenju, razjasniti značenje tih podstavaka. To tumačenje zapravo ide u prilog zaključku da Komisija, kada ocjenjuje treba li pokrenuti reviziju zbog predstojećeg isteka mjera, nije ograničena na dokaze sadržane u izvornom zahtjevu koji su proizvođači Unije podnijeli prije tromjesečnog roka predviđenog u članku 11. stavku 2. četvrtom podstavku Uredbe 2016/1036. Naprotiv, Komisija mora moći zatražiti dodatne informacije koje smatra relevantnima za utvrđivanje treba li pokrenuti reviziju zbog predstojećeg isteka mjera.
c) Teleološko tumačenje
62.
Sada je važno odrediti vrijedi li kontekstualno tumačenje predloženo u prethodnim točkama ovog mišljenja i na temelju teleološkog tumačenja članka 11. stavka 2. drugog i četvrtog podstavka Uredbe 2016/1036, koje uzima u obzir ciljeve revizija zbog predstojećeg isteka mjera i svrhe sustava uspostavljenog tom uredbom.
63.
Opći sud je u pobijanoj presudi zapravo zaključio da je cilj roka predviđenog u članku 11. stavku 2. četvrtom podstavku Uredbe 2016/1036 doprinijeti osiguravanju pravne sigurnosti. S jedne strane, Opći sud je utvrdio da taj rok omogućava tržišnim subjektima da pravodobno znaju je li vjerojatno da će antidampinške mjere biti zadržane. S druge strane, taj rok ujedno pruža Komisiji odgovarajuće razdoblje za ocjenjivanje dokaza sadržanih u zahtjevu za reviziju koji su u zakonskom roku podnijeli proizvođači Unije te joj omogućuje da osigura da su dokazi dostatni i relevantni kako bi se izbjeglo neopravdano zadržavanje antidampinške mjere nakon predviđenog razdoblja.
64.
Uvodno bih podsjetila na to da je tromjesečni rok koji je u članku 11. stavku 2. četvrtom podstavku Uredbe 2016/1036 predviđen u pogledu postupka primjenjivog na ocjenjivanje zahtjeva za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera prvi put uveden člankom 11. stavkom 2. točkom (c) Uredbe (EZ) br. 3283/94 (
31
). Sve se stranke slažu da je jedna od svrha uvođenja tog razdoblja dati proizvođačima Unije smjernice u pogledu datuma kad trebaju podnijeti zahtjev, kako bi se uredno organizirao prestanak mjera ili pokretanje revizije zbog predstojećeg isteka mjera te kako bi zainteresirane strane bile odgovarajuće obaviještene.
65.
Zato je Opći sud bio u pravu kada je u pobijanoj presudi zaključio da rok iz članka 11. stavka 2. četvrtog podstavka Uredbe 2016/1036 pruža Komisiji odgovarajuće razdoblje za ocjenjivanje dokaza sadržanih u zahtjevu za reviziju koji su u zakonskom roku podnijeli proizvođači Unije odnosno koji je podnesen u njihovo ime te da joj omogućuje da osigura da su dokazi dostatni i relevantni.
66.
Međutim, ističem da ništa u Uredbi 2016/1036, u zakonodavnoj povijesti njezina donošenja ni u njezinim kasnijim izmjenama ne podupire tvrdnju da je njezin cilj ujedno bio pružiti tržišnim subjektima pravnu sigurnost ograničavanjem vrsta informacija koje Komisija može prikupljati kako bi utvrdila je li zahtjev za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera opravdan.
67.
U tom je pogledu važno istaknuti da se, kao prvo, kako to Komisija navodi, zahtjev za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera ne otkriva nijednoj zainteresiranoj strani do objave obavijesti o pokretanju ispitnog postupka u Službenom listu, kako je to predviđeno u članku 11. stavku 5. Uredbe 2016/1036. To znači, s jedne strane, da faza prije pokretanja revizije zbog predstojećeg isteka mjera nije kontradiktorna te, s druge strane, da odnosno tromjesečno razdoblje nije moguće smatrati namijenjenim zaštiti prava obrane ijedne zainteresirane strane. Te strane mogu u potpunosti ostvariti svoja postupovna i materijalna prava tijekom sâme revizije zbog predstojećeg isteka mjera.
68.
Kao drugo, kako je to kratko spomenuto u točki 49. ovog mišljenja, iz članka 11. stavka 1. Uredbe 2016/1036 jasno proizlazi da je glavni cilj postupka revizije zbog isteka mjera osigurati da antidampinška mjera ostane na snazi ako je to potrebno za suzbijanje dampinga koji nanosi štetu. Taj je navod očito u skladu s općom svrhom Uredbe 2016/1036, čiji članak 1., naslovljen „Načela”, u stavku 1. predviđa da se antidampinška pristojba može primijeniti na svaki proizvod po dampinškim cijenama čije puštanje u slobodan promet u Uniji nanosi štetu. Može se tvrditi da Komisija ne bi mogla jednostavno izvršavati zadaće koje joj dodjeljuje članak 11. stavak 1. Uredbe 2016/1036, a koje su u skladu s međunarodnim trgovinskim propisima, osobito s propisima Svjetske trgovinske organizacije, ako se zaključi da je ta institucija vremenski ograničena u smislu informacija koje može prikupljati od proizvođača Unije. Nijedan drugi cilj, u pogledu, osobito, poduzeća koja podliježu antidampinškoj pristojbi koja je predmet revizije, ne opravdava zanemarivanje prethodnog razmatranja.
69.
Iz navedenog slijedi da Opći sud – iako je pravilno utvrdio da rok iz članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036 pruža Komisiji odgovarajuće razdoblje za ocjenjivanje dokaza sadržanih u zahtjevu za reviziju te da ta institucija tijekom tog razdoblja mora osigurati da su dokazi dostatni i relevantni kako bi se izbjeglo neopravdano zadržavanje antidampinške mjere nakon predviđenog razdoblja – nije pravilno ocijenio ciljeve koje postupci revizije zbog predstojećeg isteka mjera imaju u skladu s člankom 11. stavkom 1. Uredbe 2016/1036. Osobito je pogriješio smatrajući da rok od tri mjeseca iz članka 11. stavka 2. četvrtog podstavka Uredbe 2016/1036 ima za cilj osigurati pravnu sigurnost subjektima na tržištu, posebno ograničavanjem vrste informacija koje bi Komisija mogla prikupiti kako bi utvrdila treba li pokrenuti reviziju zbog predstojećeg isteka mjera.
70.
Imajući u vidu teleološku analizu predloženu u prethodnim točkama, ciljevi postupaka revizije zbog predstojećeg isteka mjera, s obzirom na članak 11. stavak 1. te stavak 2. drugi i četvrti podstavak Uredbe 2016/1036, potvrđuju zaključke kontekstualnog tumačenja tih odredbi, kako sam to objasnila u točki 61. ovog mišljenja.
3. Završne napomene
71.
Iz prethodnih razmatranja proizlazi da nijedno pravilo uspostavljeno sudskom praksom Suda za određivanje značenja odredbi prava Unije ne može potkrijepiti tumačenje članka 11. stavka 2. drugog i četvrtog podstavka Uredbe 2016/1036 koje je izneseno u pobijanoj presudi.
72.
Zato moram zaključiti, protivno utvrđenju Općeg suda, da je Komisija bila u pravu smatrajući da ona, u skladu s tim odredbama, nakon što proizvođači Unije podnesu zahtjev za reviziju zbog isteka mjera, nije ograničena u svojim ovlastima da prikupi sve dodatne informacije koje smatra potrebnima da utvrdi je li potrebno pokrenuti postupak revizije. Komisija nije pogriješila ni kad je u spornoj uredbi navela da nije relevantno je li izvorni zahtjev dopunjen dodatnim informacijama te da se revizija može pokrenuti i na temelju konsolidiranog zahtjeva.
73.
Stoga prvi žalbeni razlog koji ističu Komisija i Fertilizers Europe treba prihvatiti.
74.
Nadalje, prema članku 61. prvom stavku Statuta Suda Europske unije, Sud ukida odluku Općeg suda ako je žalba osnovana. On može sam konačno odlučiti o sporu ako stanje postupka to dopušta. Može i vratiti predmet na odlučivanje Općem sudu.
75.
Budući da predlažem da Sud prihvati prvi žalbeni razlog koji Komisija i Fertilizers Europe ističu, a kojim se navodi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava u tumačenju članka 11. stavka 2. Uredbe 2016/1036, pobijanu presudu treba ukinuti, pri čemu drugi žalbeni razlog, koji je istaknut podredno, a koji se odnosi na pitanje može li se za dodatne informacije koje je pružio Fertilizers Europe u svakom slučaju smatrati da potkrepljuju ili dopunjuju informacije sadržane u izvornom zahtjevu, nije potrebno razmatrati.
76.
Osim toga, s obzirom na to da navod tužiteljâ iz prvostupanjskog postupka da je Komisija u svakom slučaju pogriješila smatrajući da je konsolidirani zahtjev sadržavao dostatne dokaze o vjerojatnosti nastavka dampinga, kojim su tužitelji podupirali svoju tužbu za poništenje, nije razmatran u prvostupanjskom postupku, stanje postupka ne dopušta Sudu da konačno odluči o sporu.
77.
Shodno tomu, smatram da predmet treba vratiti Općem sudu na ponovno odlučivanje, a o troškovima naknadno odlučiti.
VI. Zaključak
78.
S obzirom na analizu iz ovog mišljenja, predlažem da Sud:
–
ukine presudu od 5. srpnja 2023., Nevinnomisskiji Azot i NAK Azot/Komisija (T‑126/21, EU:T:2023:376);
–
vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;
–
odredi da će se o troškovima odlučiti naknadno.
(
1
)	Izvorni jezik: engleski
(
2
)	U daljnjem tekstu: pobijana presuda
(
3
)	Provedbena uredba Komisije оd 15. prosinca 2020. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz amonijeva nitrata podrijetlom iz Rusije nakon revizije zbog predstojećeg isteka mjera u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2020., L 425, str. 21.; u daljnjem tekstu: sporna uredba)
(
4
)	Uredba (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.), kako je izmijenjena (u daljnjem tekstu: Uredba 2016/1036)
(
5
)	U daljnjem tekstu: tužitelji iz prvostupanjskog postupka
(
6
)	U daljnjem tekstu: izvorni zahtjev
(
7
)	U daljnjem tekstu: konsolidirani zahtjev
(
8
)	U daljnjem tekstu: obavijest o pokretanju revizije
(
9
)	Pobijana presuda, t. 65. do 68.
(
10
)	Pobijana presuda, t. 69. i 70.
(
11
)	Pobijana presuda, t. 76., 77. i 103.
(
12
)	Pobijana presuda, t. 71. do 74.
(
13
)	Pobijana presuda, t. 78. do 85. i 86. do 92.
(
14
)	Pobijana presuda, t. 104.
(
15
)	Pobijana presuda, t. 136.
(
16
)	Pobijana presuda, t. 141. i 142.
(
17
)	Vidjeti, među ostalim, presudu od 16. studenoga 2016., Hemming i dr. (C‑316/15, EU:C:2016:879, t. 27. i navedenu sudsku praksu).
(
18
)	Vidjeti Cambridgeov rječnik engleskog jezika (2024.), dostupan na https://dictionary.cambridge.org/dictionary/english/accordance?q=in+accordance+with.
(
19
)	Vidjeti Collinsov rječnik (2024.), dostupan na https://www.collinsdictionary.com/dictionary/english/in‑accordance‑with#google_vignette.
(
20
)	Vidjeti, među ostalim, presudu od 17. siječnja 2023., Španjolska/Komisija (C‑632/20 P, EU:C:2023:28, t. 42.).
(
21
)	Španjolska jezična verzija članka 11. stavka 2. četvrtog podstavka Uredbe 2016/1036 predviđa da „[…] los productores de la Unión podrán presentar una solicitud de reconsideración en virtud de lo dispuesto en el párrafo segundo por lo menos tres meses antes de la finalización del período de cinco años”.
(
22
)	Vidjeti presudu od 15. prosinca 2016., Gul Ahmed Textile Mills/Vijeće (T‑199/04 RENV, EU:T:2016:740).
(
23
)	Ibid. (t. 96.)
(
24
)	Vidjeti članak 5. stavak 2. Uredbe 2016/1036.
(
25
)	Vidjeti članak 11. stavak 2. drugi podstavak Uredbe 2016/1036.
(
26
)	Vidjeti članak 9. Uredbe 2016/1036.
(
27
)	Vidjeti članak 11. Uredbe 2016/1036.
(
28
)	Presuda od 11. veljače 2010., Hoesch Metals and Alloys (C‑373/08, EU:C:2010:68, t. 65. i 66.)
(
29
)	Ibid. (t. 77.)
(
30
)	Ukratko bih dodala da, kao što to proizlazi iz prethodnih točaka ovog mišljenja, zakonodavac Unije Komisiji daje duži rok za utvrđivanje dostatnosti dokaza u zahtjevu za reviziju zbog predstojećeg isteka mjera, odnosno 90 dana, u odnosu na zahtjev za pokretanje početnog ispitnog postupka, odnosno 45 dana. U pogledu unutarnje dosljednosti, na temelju te okolnosti moglo bi se smatrati da bi Komisija trebala imati barem iste ovlasti za ocjenu dostatnosti dokaza u okviru postupka revizije kao i u okviru početnog ispitnog postupka, a nipošto manje ovlasti. U suprotnom, takva razlika u trajanju razdoblja, koja se ne može opravdati samo posebnim postupkom koji se primjenjuje na revizije zbog predstojećeg isteka mjera na temelju članka 11. stavka 6. Uredbe br. 2016/1036, kao što to ističu tužitelji iz prvostupanjskog postupka, ne bi imala smisla.
(
31
)	Uredba Vijeća od 22. prosinca 1994. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 1994., L 349, str. 1.)