EUR-Lex - 61994B0167 - SV
Avis juridique important
|
61994B0167
Förstainstansrättens beslut (andra avdelningen i utökad sammansättning) av den 12 december 1997.
-
Detlef Nölle mot Europeiska unionens råd et Europeiska kommissionen.
-
Fastställande av rättegångskostnader.
-
Mål T-167/94 (92).
Rättsfallssamling 1997 s. II-02379
Sammanfattning
Nyckelord
1 Förfarande - Rättegångskostnader - Fastställelse - Ersättningsgilla rättegångskostnader - Nödvändiga kostnader för parterna - Utgifter för resor och uppehälle samt arvode för gemenskapsinstitutionernas ombud, rådgivare eller advokater - Villkor för ersättning(EG-stadgan för domstolen, artikel 17 första stycket; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 91 b) 2 Förfarande - Rättegångskostnader - Fastställelse - Ersättningsgilla rättegångskostnader - Begrepp - Omständigheter som det skall tas hänsyn till (Förstainstansrättens rättegångsregler, artiklarna 91 b och 92.1)
Sammanfattning
3 När en institution, i ett mål vid förstainstansrätten, utnyttjar sin möjlighet att låta sig biträdas av en advokat, enligt artikel 17 första stycket i EG-stadgan för domstolen, som enligt artikel 46 i nämnda stadga är tillämplig på förfarandet vid förstainstansrätten, faller dennes ersättning under de "nödvändiga kostnader som parterna haft med anledning av förfarandet" i den mening som avses i artikel 91 b i förstainstansrättens rättegångsregler.Av detta följer att, vad beträffar ersättning för de utgifter för resor som institutionens ombud hade med anledning av det muntliga förfarandet, omständigheten att institutionens advokat var närvarande under sammanträdet inte alls hindrade att även dess ombud närvarade, eftersom den senares närvaro också motsvarade institutionens behov av en adekvat rättslig representation. Av detta följer att sådana utgifter för resor omfattas av begreppet "nödvändiga kostnader med anledning av förfarandet". 4 Eftersom det inte finns några gemenskapsbestämmelser om fastställelse av kostnader, ankommer det på gemenskapsdomstolen när den fastställer dessa, med stöd av artikel 92.1 i förstainstansrättens rättegångskostnader, att efter eget skön bedöma uppgifterna i målet, med hänsyn till föremålet för talan och målets beskaffenhet, dess betydelse i gemenskapsrättsligt perspektiv, samt svårigheterna i målet, omfattningen av det arbete som domstolsförfarandet har kunnat förorsaka de deltagande ombuden eller rådgivarna och de ekonomiska intressen som målet har för parterna, utan att ta hänsyn till en nationell taxa om fastställelse av advokatarvoden eller till en eventuell överenskommelse som har ingåtts mellan den berörda parten och dess ombud eller rådgivare.