62018CJ0066_RES
Byla C‑66/18
Europos Komisija
prieš
Vengriją
2020 m. spalio 6 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas
„Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Priimtinumas – Teisingumo Teismo jurisdikcija – Bendrasis susitarimas dėl prekybos paslaugomis – XVI straipsnis – Prieiga prie rinkos – Konkrečių įsipareigojimų sąrašas – Sąlyga turėti leidimą – XX straipsnio 2 dalis – XVII straipsnis – Nacionalinis režimas – Paslaugų teikėjas, kurio buveinė yra trečiojoje šalyje – Valstybės narės nacionalinės teisės nuostatos, nustatančios aukštojo mokslo paslaugų teikimo šalies teritorijoje sąlygas – Reikalavimas, kad su valstybe, kurioje yra paslaugų teikėjo buveinė, būtų sudaryta tarptautinė sutartis – Reikalavimas mokymą organizuoti valstybėje, kurioje yra paslaugų teikėjo buveinė – Konkurencinių sąlygų pakeitimas nacionalinių paslaugų teikėjų naudai – Pateisinimas – Viešoji tvarka – Apgaulės prevencija – SESV 49 straipsnis – Įsisteigimo laisvė – Direktyva 2006/123/EB – Paslaugos vidaus rinkoje – 16 straipsnis – SESV 56 straipsnis – Laisvė teikti paslaugas – Apribojimo buvimas – Pateisinimas – Svarbus viešojo intereso pagrindas – Viešoji tvarka – Apgaulės prevencija – Aukšta mokymo kokybė – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – 13 straipsnis – Akademinė laisvė – 14 straipsnio 3 dalis – Laisvė steigti mokymo įstaigas – 16 straipsnis – Laisvė užsiimti verslu – 52 straipsnio 1 dalis“
Ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo – Ikiteisminė procedūra – Dalykas – Valstybei narei nustatyti terminai – Protingų terminų reikalavimas – Vertinimo kriterijai – Trumpų terminų įtaka ieškinio priimtinumui – Sąlygos – Valstybės narės teisės į gynybą pažeidimo įrodymas
(SESV 258 straipsnis)
(žr. 45–47, 52 punktus)
Ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo – Teisingumo Teismo jurisdikcija – Ieškinys, kuriuo siekiama, kad būtų konstatuotas tarptautinio susitarimo nesilaikymas – Sąjungos susitarimai – Konkretūs įsipareigojimai, prisiimti pagal Bendrąjį susitarimą dėl prekybos paslaugomis (GATS), išdėstytą Pasaulio prekybos organizacijos steigimo sutarties priede – Išimtinė Sąjungos kompetencija – Įtraukimas
(SESV 3 straipsnio 1 dalies e punktas, 216 straipsnio 2 dalis ir 258 straipsnis)
(žr. 68–71, 73, 74 punktus)
Ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo – Teisingumo Teismo jurisdikcija – Ieškinys, kuriuo siekiama, kad būtų konstatuota, jog valstybė narė neįvykdė konkrečių įsipareigojimų pagal Bendrąjį susitarimą dėl prekybos paslaugomis (GATS), išdėstytą Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) steigimo sutarties priede – Įtraukimas – Pateisinimai – Tarptautinė Sąjungos atsakomybė valstybei narei pažeidus tarptautinius įsipareigojimus – PPO ginčų sprendimo sistemos buvimo poveikis – Nebuvimas – Sąjungos pareiga laikytis bendrosios ir paprotinės tarptautinės teisės normų ir principų – Tarptautinės teisės pažeidimo ir įsipareigojimų neįvykdymo konstatavimo atitinkamos pasekmės
(SESV 258 straipsnis; Susitarimas dėl ginčų sprendimo taisyklių ir tvarkos, išdėstytas PPO steigimo sutarties priede)
(žr. 81, 84–91 punktus)
Bendra prekybos politika – Tarptautiniai susitarimai – Bendrasis susitarimas dėl prekybos paslaugomis (GATS), išdėstytas Pasaulio prekybos organizacijos steigimo sutarties priede – Nacionalinio režimo taisyklė – Apribojimai – Apimtis – Konkretus įsipareigojimas privačių aukštojo mokslo paslaugų srityje – Prieigos prie rinkos suteikimo apribojimas, susijęs su išankstinio leidimo tvarka – Nacionalinio režimo taisyklės išplėtimas – Sąlyga – Priemonė, prieštaraujanti prieigos prie rinkos suteikimo ir nacionalinio režimo įsipareigojimams
(Bendrojo susitarimo dėl prekybos paslaugomis (GATS) XVI, XVII ir XX straipsniai)
(žr. 107, 108, 112, 113 punktus)
Bendra prekybos politika – Tarptautiniai susitarimai – Bendrasis susitarimas dėl prekybos paslaugomis (GATS), išdėstytas Pasaulio prekybos organizacijos steigimo sutarties priede – Nacionalinio režimo taisyklė – Konkretus įsipareigojimas privačių aukštojo mokslo paslaugų srityje – Nacionalinės teisės nuostatos, susiejančios tokių paslaugų teikimą su išankstinės tarptautinės sutarties sudarymu – Konkurencinių sąlygų pakeitimas panašių nacionalinių paslaugų teikėjų naudai – Neleistinumas – Pateisinimai – Viešosios tvarkos palaikymas – Pašalinimas nesant tikro ir pakankamai rimto pavojaus įrodymų – Apgaulės prevencija – Savavališka ir neproporcinga priemonė – Pašalinimas
(Bendrojo susitarimo dėl prekybos paslaugomis (GATS) XIV straipsnio a punktas ir c punkto i papunktis, XVII straipsnis)
(žr. 118, 120, 121, 128, 130, 135–137 punktus)
Bendra prekybos politika – Tarptautiniai susitarimai – Bendrasis susitarimas dėl prekybos paslaugomis (GATS), išdėstytas Pasaulio prekybos organizacijos steigimo sutarties priede – Nacionalinio režimo taisyklė – Konkretus įsipareigojimas privačių aukštojo mokslo paslaugų srityje – Nacionalinės teisės nuostatos, susiejančios tokių paslaugų teikimą su mokymo organizavimu valstybėje, kurioje yra paslaugų teikėjo buveinė – Konkurencinių sąlygų pakeitimas panašių nacionalinių paslaugų teikėjų naudai – Neleistinumas – Pateisinimai – Viešosios tvarkos palaikymas – Pašalinimas nesant tikro ir pakankamai rimto pavojaus įrodymų – Apgaulės prevencija – Pašalinimas
(Bendrojo susitarimo dėl prekybos paslaugomis (GATS) XIV straipsnio a punktas ir c punkto i papunktis, XVII straipsnis)
(žr. 147–149, 154, 155 punktus)
Įsisteigimo laisvė – Sutarties nuostatos – Taikymo sritis – Nacionalinės teisės nuostatos, taikytinos visoms aukštojo mokslo įstaigoms – Įtraukimas
(SESV 49 straipsnis)
(žr. 159–163 punktus)
Įsisteigimo laisvė – Apribojimai – Nacionalinės teisės nuostatos, susiejančios užsienio įstaigų aukštojo mokslo paslaugų teikimą su mokymo organizavimu valstybėje, kurioje yra paslaugų teikėjo buveinė – Neleistinumas – Pateisinimai – Viešosios tvarkos palaikymas – Pašalinimas, nesant realios, esamos ir pakankamai didelės grėsmės įrodymų – Apgaulės prevencija – Pašalinimas nesant konkrečių ir išsamių įrodymų – Būtinybė užtikrinti kokybišką aukštąjį mokslą – Pašalinimas esant priemonei, netinkamai šiam tikslui pasiekti
(SESV 49 straipsnis)
(žr. 167–170, 178, 179, 181, 182, 185, 187, 188 punktus)
Įsisteigimo laisvė – Laisvė teikti paslaugas – Paslaugos vidaus rinkoje – Direktyva 2006/123 – Taikymo sritis – Aukštojo mokslo paslaugų teikimas už atlygį – Įtraukimas
(SESV 57 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/123 2 straipsnis ir 4 straipsnio 1 dalis)
(žr. 193–195 punktus)
Įsisteigimo laisvė – Laisvė teikti paslaugas – Paslaugos vidaus rinkoje – Direktyva 2006/123 – Nacionalinės teisės nuostatos, susiejančios užsienio įstaigų aukštojo mokslo paslaugų teikimą su mokymo organizavimu valstybėje, kurioje yra paslaugų teikėjo buveinė – Neleistinumas – Pateisinimai – Viešosios tvarkos ir visuomenės saugumo priežastys – Pašalinimas, nesant realios, esamos ir pakankamai didelės grėsmės įrodymų
(Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/123 16 straipsnio 1 dalies antra pastraipa ir 3 dalis)
(žr. 198–200 ir 203–206 punktus)
Pagrindinės teisės – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – Taikymo sritis – Sąjungos teisės įgyvendinimas – Nacionalinės teisės nuostatos, susijusios su Sąjungos sudarytuose tarptautiniuose susitarimuose įtvirtintų įsipareigojimų vykdymu – Nacionalinės teisės nuostatos, galinčios pažeisti vieną arba kelias pagal SESV užtikrintas pagrindines laisves – Valstybė narė, kuri remiasi privalomaisiais bendrojo intereso pagrindais, Sąjungos teisėje pripažįstamais pateisinamais – Įtraukimas
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 51 straipsnio 1 dalis)
(žr. 212–215 punktus)
Ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo – Nacionalinių priemonių suderinamumas su Sąjungos teise – Kaltinimas, susijęs su Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje garantuojamų teisių pažeidimu – Akademinė laisvė, laisvė steigti švietimo įstaigas ir laisvė užsiimti verslu – Savarankiška analizė – Sąlygos – Chartijos taikymas
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 13 straipsnis, 14 straipsnio 3 dalis, 16 straipsnis ir 51 straipsnio 1 dalis)
(žr. 212–215 punktus)
Pagrindinės teisės – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – Akademinė laisvė – Apimtis – Įtvirtinimo Europos žmogaus teisių konvencijoje nebuvimas – Atsižvelgimas į Europos Tarybos institucijų ir Jungtinių Tautų švietimo, mokslo ir kultūros organizacijos (UNESCO) rekomendacijas – Aukštojo mokslo įstaigų autonomija – Įtraukimas
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 13 straipsnis ir 52 straipsnio 3 dalis)
(žr. 222–227 punktus)
Pagrindinės teisės – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – Akademinė laisvė – Laisvė steigti švietimo įstaigas ir laisvė užsiimti verslu – Nacionalinės teisės nuostatos, susiejančios aukštojo mokslo paslaugų teikimą su mokymo organizavimu valstybėje, kurioje yra paslaugų teikėjo buveinė, ir išankstinės tarptautinės sutarties sudarymu – Neleistinumas
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 13 straipsnis, 14 straipsnio 3 dalis ir 16 straipsnis)
(žr. 228, 233, 234, 239–242 punktus)
Santrauka
Vengrijos nustatytos sąlygos, kuriomis užsienio aukštojo mokslo įstaigos gali vykdyti veiklą šios šalies teritorijoje, yra nesuderinamos su Sąjungos teise
2020 m. spalio 6 d. Sprendime Komisija / Vengrija (Aukštasis mokslas) (C‑66/18) Teisingumo Teismo didžioji kolegija patenkino Europos Komisijos šiai valstybei narei pareikštą ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo. Teisingumo Teismas konstatavo, pirma, kad, susiedama už Europos ekonominės erdvės (EEE) ribų įsteigtų užsienio aukštojo mokslo įstaigų galimybę organizuoti laipsnį suteikiančias studijas Vengrijoje su tarptautinės sutarties tarp Vengrijos ir trečiosios valstybės, kurioje yra atitinkamos įstaigos buveinė, sudarymu, Vengrija neįvykdė įsipareigojimų užtikrinti nacionalinį režimą pagal Pasaulio prekybos organizacijoje (PPO) (
1
) sudarytą Bendrąjį susitarimą dėl prekybos paslaugomis (GATS). Be to, toks reikalavimas prieštarauja Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) nuostatoms dėl akademinės laisvės, laisvės steigti aukštojo mokslo įstaigas ir laisvės užsiimti verslu (
2
).
Antra, Teisingumo Teismas konstatavo, kad susiedama užsienio aukštojo mokslo įstaigų (įskaitant įstaigas, kurių buveinė yra kitoje EEE priklausančioje valstybėje narėje) galimybę vykdyti veiklą Vengrijoje su sąlyga, kad jos organizuotų aukštojo mokslo studijas valstybėje, kurioje yra jų buveinė, Vengrija neįvykdė įsipareigojimų dėl nacionalinio režimo pagal GATS, įsipareigojimų dėl įsisteigimo laisvės (
3
), laisvo paslaugų judėjimo (
4
), taip pat įsipareigojimų pagal pirma minėtas Chartijos nuostatas.
2017 m. balandžio 4 d. Vengrija skubos tvarka priėmė Įstatymą dėl aukštojo mokslo įstatymo pakeitimo (
5
); nors jis buvo pristatytas kaip įstatymas, kuriuo siekiama užtikrinti aukštojo mokslo kokybę, pagrindinis šio įstatymo tikslas buvo pakeisti užsienio aukštojo mokslo įstaigoms taikomą leidimų išdavimo tvarką. Nepriklausomai nuo to, ar šios įstaigos turėjo anksčiau išduotą leidimą, pagal įstatymą joms buvo pradėti taikyti nauji reikalavimai, įskaitant Teisingumo Teismo išnagrinėtus reikalavimus.
Komisija Teisingumo Teisme pareiškė Vengrijai ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo ir nurodė, kad 2017 m. Aukštojo mokslo įstatymas yra nesuderinamas tiek su Vengrijos prisiimtais įsipareigojimais pagal GATS, tiek su įsisteigimo laisve, laisvu paslaugų judėjimu ir Chartijos nuostatomis dėl akademinės teisės, laisvės steigti aukštojo mokslo įstaigas ir laisvės užsiimti verslu.
Visų pirma Teisingumo Teismas atmetė Vengrijos nurodytus nepriimtinumo pagrindus. Pirma, kiek tai susiję su Komisijos taikytais trumpais ikiteisminės procedūros terminais, Teisingumo Teismas, patvirtindamas savo jurisprudenciją šioje srityje (
6
), išnagrinėjo konkrečią šios procedūros eigą ir padarė išvadą, kad Vengrija neįrodė tariamo teisės į gynybą pažeidimo. Be to, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad ginčijami terminai buvo nustatyti atsižvelgiant į trumpą aptariamų nuostatų įsigaliojimo terminą (pradinė įsigaliojimo data buvo 2018 m. sausio 1 d.). Antra, Teisingumo Teismas nusprendė, kad Vengrijos vyriausybė negalėjo pagrįstai remtis tuo, kad Komisijos politiniai ketinimai – apsaugoti konkrečius Central European University interesus – buvo neteisėti, nes, kiek tai susiję su galimybe pradėti pažeidimo nagrinėjimo procedūrą, Komisija turi diskreciją, kurios teisminės kontrolės Teisingumo Teismas negali vykdyti.
Toliau Teisingumo Teismas pripažino savo jurisdikciją nagrinėti su PPO teisės pažeidimais susijusius kaltinimus. Šiuo klausimu jis priminė, kad kiekvienas Sąjungos sudarytas tarptautinis susitarimas yra sudėtinė Sąjungos teisės sistemos dalis, ir konstatavo, kad taip yra ir PPO steigimo sutarties, kurios dalis yra GATS, atveju. Dėl Sąjungos išimtinės kompetencijos bendrosios prekybos politikos srityje ir plačios valstybių narių kompetencijos švietimo srityje sąsajos Teisingumo Teismas pažymėjo, kad pagal GATS prisiimti įsipareigojimai, įskaitant su prekybos privačiomis švietimo paslaugomis liberalizavimu susijusius įsipareigojimus, priskiriami prie bendrosios prekybos politikos. Be to, atsakydamas į Vengrijos vyriausybės argumentus dėl išimtinės aiškinimo kompetencijos, kuri, be kita ko, suteikta PPO ginčų sprendimo organams, Teisingumo Teismas pabrėžė, kad PPO ginčų sprendimo sistema ne tik netrukdo Teisingumo Teismui, vykstant procedūrai dėl įsipareigojimų neįvykdymo, pripažinti savo jurisdikciją nagrinėti su PPO teisės (šiuo atveju – su GATS teisės) pažeidimais, susijusius kaltinimus, bet ir šios jurisdikcijos įgyvendinimas yra visiškai suderinamas su kiekvienos PPO narės (taip pat ir Sąjungos) pareiga užtikrinti įsipareigojimų, kylančių iš šios organizacijos teisės, vykdymą. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pabrėžė, kad, valstybei narei neįvykdžius įsipareigojimų pagal GATS, Sąjungai gali kilti tarptautinė atsakomybė.
Atsižvelgdamas į tai, Teisingumo Teismas apibrėžė konkretų jam privalomų tarptautinių sutarčių nuostatų ir bendrosios tarptautinės paprotinės teisės normų ir principų, kurių privalomumą Sąjungai jis iš karto priminė, poveikį savo paties jurisdikcijos įgyvendinimui. Taigi Teisingumo Teismas, atsižvelgdamas į kodifikuotus bendrosios tarptautinės teisės principus valstybės atsakomybės už tarptautinės teisės pažeidimus klausimu, pažymėjo, kad valstybės narės veiksmų vertinimas, kurį jis privalo atlikti per procedūrą dėl įsipareigojimų (net ir pagal PPO teisę) neįvykdymo, nėra privalomas kitiems PPO nariams ir negali daryti įtakos vėlesniam galimam PPO ginčų sprendimo tarybos (GST) vertinimui. Taigi, Teisingumo Teismo teigimu, nei Sąjunga, nei atitinkama valstybė narė negali remtis Teisingumo Teismo sprendimu, priimtu po procedūros dėl įsipareigojimų neįvykdymo, siekdama išvengti joms tenkančios pareigos atsižvelgti į PPO teisėje numatytas teisines pasekmes GST sprendimams.
Pripažinęs savo jurisdikciją Teisingumo Teismas ėmėsi nagrinėti Komisijos kaltinimus. Pirma, vertindamas išankstinės tarptautinės sutarties sudarymo reikalavimą, atsižvelgiant į GATS XVII straipsnį dėl nacionalinio režimo, Teisingumo Teismas pirmiausia konstatavo, kad aukštojo mokslo paslaugų srityje Vengrija visiškai įsipareigojo užtikrinti šiame straipsnyje numatytą nacionalinį režimą, nepaisydama išlygos dėl įsipareigojimo suteikti prieigą prie rinkos (XVI straipsnis), t. y. mokymo įstaigoms steigti Vengrijoje ir toliau būtinas išankstinis leidimas. Pagal PPO teisę tokia išankstinio leidimo išlyga, kuria siekiama apriboti prisiimtą įsipareigojimą suteikti prieigą prie rinkos, gali būti taikoma nacionaliniam režimui tik tiek, kiek ji susijusi su priemone, prieštaraujančia tiek įsipareigojimui suteikti prieigą prie rinkos, tiek su nacionaliniu režimu susijusiam įsipareigojimui. Nagrinėjamu atveju išankstinio leidimo išlyga, kuria Vengrija ketino apriboti įsipareigojimą suteikti prieigą prie rinkos, apskritai nėra diskriminacinė, todėl ši valstybė negali ja remtis, kiek tai susiję su įsipareigojimu užtikrinti nacionalinį režimą.
Teisingumo Teismas taip pat pažymėjo, kad sudarius tarptautinę sutartį, kaip reikalaujama pagal 2017 m. Aukštojo mokslo įstatymą, atitinkamiems užsienio paslaugų teikėjams nustatoma papildoma sąlyga, norint teikti aukštojo mokslo paslaugas Vengrijoje, o šios sąlygos vykdymas priklauso nuo šio šalies institucijų diskrecijos, todėl yra pagrindo manyti, kad konkurencijos sąlygos pakeičiamos Vengrijos įstaigų naudai, o atitinkamos užsienio įstaigos atsiduria nepalankioje padėtyje. Galiausiai Teisingumo Teismas nusprendė, kad Vengrijos vyriausybės pateiktų paaiškinimų dėl aptariamu reikalavimu siekiamų tikslų nepakanka jam pateisinti, atsižvelgiant į GATS XIV straipsnį. Dėl Vengrijos nurodyto viešosios tvarkos apsaugos pagrindo pažymėtina, kad ši valstybė narė nepateikė jokių argumentų, leidžiančių konkrečiai ir išsamiai nustatyti realią ir pakankamai didelę grėsmę pagrindiniam Vengrijos visuomenės interesui. Be to, Teisingumo Teismas nusprendė, kad aptariamo reikalavimo tikslas – užkirsti kelią apgaulei – yra savavališka diskriminacijos priemonė, nes jo įgyvendinimas didžiąja dalimi priklauso nuo Vengrijos institucijų politinės valios. Taigi šis Vengrijos pagrindimas taip pat buvo atmestas.
Be to, bet kuriuo atveju Teisingumo Teismas nusprendė, kad aptariamas reikalavimas yra neproporcingas, ir pažymėjo, kad jis taikomas nediferencijuotai, taip pat ir Vengrijos rinkoje jau veikiančioms įstaigoms.
Antra, Teisingumo Teismas išnagrinėjo reikalavimą mokymą organizuoti valstybėje, kurioje yra atitinkamos įstaigos buveinė. Pirmiausia, kiek tai susiję su Vengrijos įsipareigojimu pagal GATS XVII straipsnį, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad dėl aptariamo reikalavimo atitinkamos įstaigos atsiduria nepalankioje konkurencinėje padėtyje, ir, kaip jau buvo nurodyta, nusprendė, kad Vengrijos vyriausybės pateiktų paaiškinimų dėl tikslų, kuriais galima pateisinti šio reikalavimo būtinybę, nepakanka. Todėl Teisingumo Teismas, vadovaudamasis analogiškais, nagrinėjant pirmąjį kaltinimą nurodytais motyvais, padarė išvadą, kad šiuo reikalavimu, kiek jis taikomas aukštojo mokslo įstaigoms, kurių buveinė yra trečiojoje šalyje, PPO narėje, pažeidžiama ši nuostata. Be to, tiek, kiek minėtas reikalavimas taikomas švietimo įstaigoms, kurių buveinė yra kitoje Sąjungos valstybėje narėje, Teisingumo Teismas pripažino, kad yra nepateisinamas tiek SESV 49 straipsnyje užtikrinamos įsisteigimo laisvės, tiek Paslaugų direktyvos 16 straipsnyje numatyto laisvo paslaugų judėjimo apribojimas. Galiausiai, kadangi aptariamas reikalavimas pristatomas kaip reikalavimas, kuriuo siekiama užtikrinti gerą aukštojo mokslo kokybę, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad reikalaujama veikla, kurios kokybė dar nėra nustatyta, neturi jokios įtakos Vengrijoje organizuojamo mokymo kokybei, todėl tokio tikslo nepakanka aptariamam reikalavimui pateisinti.
Trečia, Teisingumo Teismas išnagrinėjo klausimą, ar aptariami 2017 m. Aukštojo mokslo įstatymo reikalavimai atitinka Chartijos 13 straipsnį, 14 straipsnio 3 dalį ir 16 straipsnį. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pirmiausia pažymėjo, kad ginčijamos Chartijos nuostatos yra privalomos Vengrijai, nes jai tenkančių pareigų vykdymas pagal Sąjungos teisės sistemos dalimi esantį tarptautinį susitarimą, pavyzdžiui, GATS, ir tose pačiose nuostatose nustatyti pagrindinių laisvių apribojimai, kurių pagrįstumo jai nepavyko įrodyti, yra susiję su Sąjungos teisės įgyvendinimu, kaip tai suprantama pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį.
Toliau paeiliui nagrinėdamas Chartijos nuostatomis suteikiamų garantijų apimtį Teisingumo Teismas dėl aukštojo mokslo įstaigų veiklos vykdymo pabrėžė, kad akademinė laisvė yra ne tik asmeninio pobūdžio, nes susijusi su saviraiškos laisve ir, konkrečiai mokslo tyrimų srityje – su komunikacijos laisve, laisve vykdyti mokslo tyrimus ir skleisti jų rezultatus, bet apima ir institucinį ir organizacinį aspektą, kurį išreiškia šių įstaigų autonomija. Teisingumo Teismas konstatavo, kad ginčijamos priemonės gali kelti pavojų atitinkamų užsienio aukštojo mokslo įstaigų akademinei veiklai Vengrijos teritorijoje, todėl atitinkami universitetai gali netekti savarankiškos infrastruktūros, kuri yra būtina jų mokslo tyrimams ir pedagoginei veiklai vykdyti, taigi šios priemonės gali riboti pagal Chartijos 13 straipsnį saugomą akademinę laisvę. Be to, šių įstaigų steigimas patenka į Chartijos 14 straipsnio 3 dalies ir 16 straipsnio taikymo sritį, o ginčijamos priemonės dėl nurodytų motyvų riboja šiose nuostatose įtvirtintas teises. Kadangi šie įvairūs apribojimai negalėjo būti pateisinti pagal Chartijos 52 straipsnio 1 dalį, Teisingumo Teismas konstatavo, kad Vengrija pažeidė minėtas jos nuostatas.
(
1
)	GATS XVII straipsnis.
(
2
)	Chartijos 13 straipsnis, 14 straipsnio 3 dalis ir 16 straipsnis.
(
3
)	SESV 49 straipsnis.
(
4
)	2006 m. gruodžio 12 d Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje (OL L 376, 2006, p. 36; toliau – Paslaugų direktyva) 16 straipsnis.
(
5
)	Nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény módosításáról szóló 2017. évi XXV. törvény (2017 m. Įstatymas Nr. XXV dėl 2011 m. Įstatymo Nr. CCIV dėl nacionalinio aukštojo mokslo pakeitimo, toliau – 2017 m. Aukštojo mokslo įstatymas).
(
6
)	Visų pirma žr. 2020 m. birželio 18 d. Sprendimą Komisija / Vengrija (Asociacijų skaidrumas) (C‑78/18, EU:C:2020:476, 30 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) (taip pat žr. pranešimą spaudai Nr. 73/20).