62022CJ0510
TEISINGUMO TEISMO (devintoji kolegija) SPRENDIMAS
2023 m. rugsėjo 21 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – SESV 102 ir 106 straipsniai – Valstybės įmonės – Laisvė užsiimti verslu – Įsisteigimo laisvė – Valstybei narei visiškai priklausanti įmonė, kuriai suteiktos išimtinės natūralaus mineralinio vandens eksploatavimo koncesijos sudarius sutartį be konkurso – Nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias leidžiama neribotai pratęsti koncesiją“
Byloje C‑510/22
dėl Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Aukščiausiasis kasacinis ir teisingumo teismas, Rumunija) 2022 m. birželio 14 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2022 m. liepos 28 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Romaqua Group SA
prieš
Societatea Națională Apele Minerale,
Agenția Națională pentru Resurse Minerale
TEISINGUMO TEISMAS (devintoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė L. S. Rossi, teisėjai J.-C. Bonichot (pranešėjas) ir S. Rodin,
generalinis advokatas A. M. Collins,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Romaqua Group SA, atstovaujamos avocats L. Retegan ir S. Tîrnoveanu,
–
Rumunijos vyriausybės, atstovaujamos M. Chicu ir E. Gane,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos L. Armati, M. Mataija ir I. Rogalski,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 16 straipsnio, SESV 49, 102, 106 ir 119 straipsnių ir 2009 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/54/EB dėl natūralaus mineralinio vandens eksploatavimo ir pateikimo į rinką (OL L 164, 2009, p. 45) 3 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Romaqua Group SA ginčą su Societatea Națională a Apelor Minerale SA (Nacionalinė mineralinio vandens bendrovė, Rumunija; toliau – SNAM) ir Agenția Națională pentru Resurse Minerale (Nacionalinė mineralinių išteklių agentūra, Rumunija; toliau – ANRM) dėl jos atmesto prašymo surengti viešąjį konkursą dėl dviejų mineralinio vandens eksploatavimo koncesijų suteikimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Direktyvos 2009/54 3 straipsnyje nustatyta:
„Naudoti natūralaus mineralinio vandens šaltinius ir pilti vandenį į butelius galima tik pagal II priedo nuostatas.“
Rumunijos teisė
4
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos 1998 m. lapkričio 25 d.Legea Nr. 219 privind regimul concesiunilor (Įstatymas Nr. 219 dėl koncesijų tvarkos; 1998 m. lapkričio 30 d., Monitorul Oficial al României, Nr. 459) 40 straipsnio 1 dalyje buvo nustatyta:
„Valstybei, departamentui, miestui ar savivaldybei priklausantis turtas, viešoji ar privati nuosavybė, taip pat nacionalinio ar vietos intereso veikla ir viešosios paslaugos koncesijos pagal sutartį tiesiogiai suteikiami komercinėms bendrovėms ar nacionalinėms bendrovėms arba nacionalinėms bendrovėms, įsteigtoms reorganizuojant autonomines agentūras, kurios valdė tą turtą, veiklą ar paslaugas. Koncesijos sutartis su kompetentinga koncesijas suteikiančia institucija sudaroma laikotarpiui, kuris turi būti nustatytas vyriausybės arba departamento ar miesto tarybos, steigiančios atitinkamą komercinę bendrovę, sprendimu.“
5
1998 m. kovo 5 d.Legea minelor Nr. 61 (Kasybos įstatymas Nr. 61; 1998 m. kovo 16 d., Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 113) 46 straipsnyje buvo numatyta:
„1.   Viešosios įstaigos, nacionalinės kasybos bendrovės ir komercinės bendrovės toliau veiks tik tose vietose, kurių valdymas joms patikėtas ir kuriose šio įstatymo paskelbimo dieną jos vykdo leidžiamus žvalgymo, plėtros ar eksploatavimo darbus.
2.   Per 90 dienų nuo šio įstatymo įsigaliojimo viešosios įstaigos, nacionalinės kasybos bendrovės ir kasybos veiklą vykdančios komercinės bendrovės užbaigia žvalgymo, plėtros ir eksploatavimo teritorijų ribų nustatymą, siekdamos 1 dalyje nurodytų tikslų, ir prašo kompetentingos valdžios institucijos pagal šį įstatymą paskirti joms šias teritorijas valdymo ar koncesijos pagrindu.“
6
1998 m. kovo 5 d. Kasybos įstatymas Nr. 61 buvo panaikintas ir pakeistas 2003 m. kovo 18 d.Legea minelor Nr. 85 (Kasybos įstatymas Nr. 85; 2003 m. kovo 27 d., Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 197). Šio įstatymo su vėlesniais pakeitimais ir papildymais (toliau – Kasybos įstatymas Nr. 85/2003) 20 straipsnio 2 dalyje nurodyta:
„Eksploatavimo teisė suteikiama ne ilgesniam nei 20 metų laikotarpiui su teise jį pratęsti vienas po kito einantiems penkerių metų laikotarpiams.“
7
Normele pentru aplicarea Legii minelor Nr. 85/2003 din 14.10.2003 (2003 m. spalio 14 d. Kasybos įstatymo Nr. 85/2003 taikymo taisyklės), patvirtintų Hotărârea Guvernului Nr. 1208/2003 (Vyriausybės sprendimas Nr. 1208/2003; 2003 m. lapkričio 4 d., Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 772), 32 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Eksploatavimo teisės turėtojas gali prašyti pratęsti jos galiojimą, neviršydamas nustatytų ribų ir pateikdamas ANRM Kasybos įstatymo [Nr. 85/2003] 20 straipsnio 1 dalyje nurodytus dokumentus.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
8
1997 m. Rumunijos vyriausybė įsteigė SNAM, kad pakeistų Regia Autonomă a Apelor Minerale din România (Rumunijos autonominė mineralinio vandens agentūra), kuri buvo likviduota.
9
1999 m. ta pati vyriausybė patvirtino, kad ANRM tiesiogiai suteikė SNAM koncesiją 20 metų eksploatuoti visus Rumunijoje eksploatuojamus mineralinio vandens išteklius.
10
2001 m. gegužės 3 d. Sprendimu Nr. 136/2001 Curtea Constituțională (Konstitucinis Teismas, Rumunija) nusprendė, kad Įstatymo Nr. 219 dėl koncesijų tvarkos 40 straipsnio 1 dalies pirmo sakinio nuostatos prieštarauja Konstitucijai, kiek pagal jas vietos valdžios institucijos įpareigojamos koncesijos sutartimi tiesiogiai suteikti viešajam sektoriui priklausantį turtą arba vietos interesus tenkinančią viešąją veiklą ir paslaugas konkrečiai nurodytiems juridiniams asmenims.
11
2016 m. liepos 19 d.Romaqua Group paprašė ANRM, pirma, nedelsiant perduoti Borsec ir Stânceni (Rumunija) teritorijų eksploatavimo teises ir, antra, pasibaigus jų galiojimui, kuris numatytas 2018 m. pabaigoje, neatnaujinti anksčiau SNAM tiesiogiai suteiktų teisių ir surengti viešąjį konkursą dėl naujų teisių suteikimo.
12
ANRM atsisakė tenkinti šiuos prašymus ir nurodė, kad, pirma, koncesijos teises gali perduoti tik koncesininkas (SNAM), gavęs išankstinį koncesijos suteikėjo (ANRM) sutikimą pagal Kasybos įstatymo Nr. 85/2003 24 straipsnį, ir, antra, viešasis konkursas dėl naujų bendrovių koncesininkių paskyrimo būtų galimas tik tuo atveju, jei SNAM neprašytų, nes turi galimybę kas penkerius metus, pratęsti turimų teisių, kadangi koncesiją suteikianti institucija negali prieštarauti tokiam prašymui.
13
SNAM savo ruožtu pranešė, kad nenori perduoti su jos eksploatavimo teisėmis susijusių teisių ir pareigų.
14
2016 m. lapkričio 2 d. užregistruotu ieškiniu Romaqua Group paprašė Curtea de Apel București (Bukarešto apeliacinis teismas, Rumunija) konstatuoti, kad ANRM atsisakymas patenkinti jos prašymą nepagrįstas, ir nurodyti jai pasibaigus koncesijos teisių galiojimui surengti viešąjį konkursą siekiant suteikti šias koncesijas vėlesniam laikotarpiui.
15
2019 m. birželio 11 d. sprendimu šis teismas atmetė Romaqua Group ieškinį.
16
Romaqua Group pateikė apeliacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Aukščiausiasis kasacinis ir teisingumo teismas, Rumunija) ir nurodė, kad nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias bendrovei, kurios kapitalas visiškai priklauso valstybei, išimtinė teisė suteikiama faktiškai neribotą laiką, nuosekliai ją pratęsiant tiesioginiam sutarties gavėjui, prieštarauja įvairioms Sąjungos teisės nuostatoms.
17
Tokiomis aplinkybėmis Înalta Curte de Casație și Justiție (Aukščiausiasis kasacinis ir teisingumo teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar SESV 106 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos tokios nacionalinės teisės normos, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurias leidžiamas tiesioginis pirminis nekonkurencinis teisių naudoti mineralinio vandens išteklius suteikimas valstybei visiškai priklausančiai bendrovei, iš eilės neribotą skaičių kartų pratęsiant išimtines (valstybei priklausančios bendrovės turimas) teises?
2.
Ar [Chartijos] 16 straipsnis, SESV 49 ir 119 straipsniai ir Direktyvos [2009/54] 3 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos tokios nacionalinės teisės normos, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje ir paminėtos pirma, kuriomis nepagrįstai ribojama laisvė užsiimti verslu, visų pirma įsisteigimo laisvė?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
Dėl priimtinumo
18
Rumunijos vyriausybės teigimu, iš viso prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekė remtis ne atskirai vertinama SESV 106 straipsnio 1 dalimi, kuri, beje, neturi savarankiškos taikymo srities, bet šiuo straipsniu, siejamu su SESV 102 straipsniu, pagal kurį draudžiama piktnaudžiauti dominuojančia padėtimi didelėje vidaus rinkos dalyje, jeigu tai gali daryti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nepateikė Teisingumo Teismui būtinos informacijos, kad jis galėtų įvertinti, ar nagrinėjamu atveju piktnaudžiaujama dominuojančia padėtimi.
19
Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad tik bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas, kuris turi nuspręsti dėl prejudicinio sprendimo reikalingumo, atsižvelgdamas į bylos aplinkybes privalo įvertinti, ar jo sprendimui priimti yra būtinas prejudicinis sprendimas, ir Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų svarbą. Todėl Teisingumo Teismas iš esmės turi priimti sprendimą, kai pateikti klausimai susiję su Sąjungos teisės nuostatos išaiškinimu (2015 m. birželio 16 d. Sprendimo Gauweiler ir kt., C‑62/14, EU:C:2015:400, 24 punktas ir 2018 m. vasario 7 d. Sprendimo American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, 31 punktas).
20
Tuo remiantis, darytina išvada, kad klausimams dėl Sąjungos teisės taikoma svarbos prezumpcija. Teisingumo Teismas gali atsisakyti priimti sprendimą dėl nacionalinio teismo pateikto prejudicinio klausimo tik jeigu akivaizdu, kad prašomas Sąjungos teisės nuostatos išaiškinimas visiškai nesusijęs su pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo aplinkybėmis ar dalyku, jeigu problema hipotetinė arba Teisingumo Teismas neturi informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes, būtinos tam, kad naudingai atsakytų į jam pateiktus klausimus (2015 m. birželio 16 d. Sprendimo Gauweiler ir kt., C‑62/14, EU:C:2015:400, 25 punktas ir 2018 m. vasario 7 d. Sprendimo American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, 32 punktas).
21
Nagrinėjamu atveju tiesa, kad Teisingumo Teismas neturi visos informacijos, būtinos įvertinti, ar SNAM situacija apibūdina su SESV 102 straipsniu nesuderinamą piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi.
22
Vis dėlto reikia pažymėti, kad pirmasis prejudicinis klausimas nesusijęs su SNAM situacija, todėl Teisingumo Teismas neturi jurisdikcijos jo vertinti per prejudicinio sprendimo priėmimo procedūrą. Iš tiesų iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvų matyti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Teisingumo Teismo iš esmės klausia, ar SESV 106 straipsnio 1 dalis, siejama su SESV 102 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos šiai įmonei taikomos nacionalinės teisės nuostatos. Nors priimdamas prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismas taip pat neturi pats nuspręsti dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamų nacionalinės teisės nuostatų galimo nesuderinamumo su šiais SESV straipsniais, vis dėlto jis turi jurisdikciją juos aiškinti.
23
Teisingumo Teismui šiuo tikslu nebūtina turėti išsamios informacijos apie konkrečią SNAM situaciją.
24
Vadinasi, Rumunijos vyriausybės pareikštas nepriimtinumu grindžiamas prieštaravimas turi būti atmestas.
Dėl esmės
25
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar SESV 106 straipsnio 1 dalis, siejama su SESV 102 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias išimtinės mineralinio vandens šaltinio eksploatavimo teisės turėtojui suteikiama galimybė be konkurso pratęsti jo eksploatavimo teisę vienas po kito einantiems penkerių metų laikotarpiams.
26
Pirmiausia reikia priminti, kad pagal SESV 106 straipsnio 1 dalį, siejamą su SESV 102 straipsniu, gali būti draudžiamos tokios nacionalinės teisės nuostatos, tik jeigu jos patenka į šių dviejų straipsnių taikymo sritį.
27
Šiuo klausimu, kalbant apie SESV 106 straipsnio 1 dalį, pažymėtina, kad pagal ją valstybės narės įpareigojamos nepriimti ir nepalikti galioti jokios priemonės, prieštaraujančios Sutartyse nustatytoms taisyklėms, be kita ko, numatytoms SESV 102 straipsnyje, kiek tai susiję su valstybės įmonėmis ir įmonėmis, kurioms valstybės narės suteikia specialias arba išimtines teises.
28
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad valstybės priemonė gali būti laikoma suteikiančia specialią arba išimtinę teisę, kaip tai suprantama pagal SESV 106 straipsnio 1 dalį, jeigu ja suteikiama apsauga ribotam įmonių skaičiui ir ji gali iš esmės paveikti kitų įmonių galimybę vykdyti atitinkamą ekonominę veiklą toje pačioje teritorijoje iš esmės tokiomis pačiomis sąlygomis (2019 m. kovo 27 d. Sprendimo Pawlak, C‑545/17, EU:C:2019:260, 43 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
29
Nagrinėjamu atveju, kadangi, remiantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodyta informacija, pagrindinėje byloje nagrinėjamomis nacionalinės teisės nuostatomis tam tikroms įmonėms suteikiama išimtinė teisė eksploatuoti Rumunijos teritorijoje esančius mineralinio vandens šaltinius, reikia konstatuoti, kad jos patenka į SESV 106 straipsnio 1 dalies taikymo sritį.
30
Antra, dėl SESV 102 straipsnio pažymėtina, kad juo draudžiama piktnaudžiauti dominuojančia padėtimi vidaus rinkoje arba didelėje jos dalyje.
31
Pagal SESV 102 straipsnį, kad būtų piktnaudžiaujama dominuojančia padėtimi, turi būti tenkinamos trys sąlygos.
32
Pirma, atitinkama įmonė turi užimti dominuojančią padėtį vidaus rinkoje ar didelėje jos dalyje. Šiuo klausimu reikia priminti, kad įmonė gali atsidurti tokioje dominuojančioje padėtyje, kai jai suteikiamos specialios ar išimtinės teisės, leidžiančios nustatyti, ar ir prireikus kokiomis sąlygomis kitos įmonės gali patekti į atitinkamą rinką ir vykdyti joje savo veiklą (2008 m. liepos 1 d. Sprendimo MOTOE, C‑49/07, EU:C:2008:376, 38 punktas). Vis dėlto Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, kad specialių ar išimtinių teisių buvimas nebūtinai reiškia dominuojančios padėties atitinkamoje rinkoje buvimą (šiuo klausimu žr. 2007 m. gruodžio 13 d. Sprendimo United Pan-Europe Communications Belgium ir kt., C‑250/06, EU:C:2007:783, 21 punktą). Bet kuriuo atveju atitinkamos rinkos apibrėžimas tiek atitinkamos prekės ar paslaugos, tiek geografiniu atžvilgiais yra būtinas siekiant įvertinti dominuojančios padėties buvimą (šiuo klausimu žr. 2008 m. liepos 1 d. Sprendimo MOTOE, C‑49/07, EU:C:2008:376, 31 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Tokį nagrinėjimą turi atlikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, remdamasis jam žinomomis faktinėmis ir teisinėmis aplinkybėmis.
33
Antra, dominuojančia padėtimi turi būti piktnaudžiaujama. Taip yra tuo atveju, kai dominuojančią padėtį užimanti įmonė apsunkina tokių pačių produktyvių konkurentų patekimą į atitinkamą rinką arba išlikimą joje, naudodamasi kitomis priemonėmis, nei susijusios su pranašumais grindžiama konkurencija. Vis dėlto ji turi nesinaudoti savo dominuojančia padėtimi, kad plėstųsi į kitą rinką kitaip nei priemonėmis, susijusiomis su pranašumais grindžiama konkurencija. Bet koks veiksmas, kurį vykdydama dominuojančią padėtį užimanti įmonė neturi kito ekonominio intereso, išskyrus pašalinti konkurentus, kad vėliau pasinaudodama monopoline padėtimi galėtų padidinti kainas, turi būti laikomas kita priemone nei tos, kurios priskiriamos pranašumais grindžiamai konkurencijai (2022 m. gegužės 12 d. Sprendimo Servizio Elettrico Nazionale ir kt., C‑377/20, EU:C:2022:379, 76 ir 77 punktai).
34
Be to, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad valstybė narė pažeidžia SESV 106 straipsnio 1 dalyje, siejamoje su SESV 102 straipsniu, nustatytus draudimus, kai priima įstatyminę, reglamentavimo ar administracinę priemonę, kuria sukuriama situacija, kai valstybės įmonė ar įmonė, kuriai ji suteikė specialių ar išimtinių teisių, vien dėl to, kad naudojasi jai suteiktomis privilegijuotomis teisėmis, yra priversta piktnaudžiauti savo dominuojančia padėtimi arba kai dėl šių teisių gali susidaryti situacija, kuriai esant ši įmonė priversta taip piktnaudžiauti (šiuo klausimu žr. 1991 m. gruodžio 10 d. Sprendimo Merci convenzionali porto di Genova, C‑179/90, EU:C:1991:464, 17 punktą ir 2017 m. spalio 26 d. Sprendimo Balgarska energiyna borsa, C‑347/16, EU:C:2017:816, 54 punktą). Šiuo klausimu nebūtina, kad piktnaudžiavimas iš tikrųjų įvyktų (2008 m. liepos 1 d. Sprendimo MOTOE, C‑49/07, EU:C:2008:376, 49 punktas ir 2014 m. liepos 17 d. Sprendimo Komisija / DEI, C‑553/12 P, EU:C:2014:2083, 41 punktas).
35
Trečia, piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi turi paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą. Ši sąlyga gali būti tenkinama tik tuo atveju, jei, atsižvelgiant į objektyvių faktinių ir teisinių aplinkybių visumą, galima pakankamai tikėtinai numatyti, jog dominuojančią padėtį užimančios įmonės elgesys gali daryti tiesioginį ar netiesioginį, realų ar potencialų poveikį valstybių narių tarpusavio prekybos srautams tokiu būdu, kad kiltų grėsmė, jog bus kliudoma sukurti bendrą valstybių narių rinką. Vien hipotetinis poveikis, kurį gali turėti šios įmonės elgesys, neatitinka šio kriterijaus. Taip pat poveikis Bendrijos vidaus prekybai turi būti reikšmingas (šiuo klausimu žr. 2008 m. liepos 1 d. Sprendimo MOTOE, C‑49/07, EU:C:2008:376, 39 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Be to, Rumunijos vyriausybė teisingai pažymi, kad, siekiant užtikrintai nustatyti tokį poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai, taip pat būtina iš anksto nustatyti atitinkamą rinką (šiuo klausimu žr. 1991 m. gruodžio 10 d. Sprendimo Merci convenzionali porto di Genova, C‑179/90, EU:C:1991:464, 15 ir 20 punktus).
36
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti: SESV 106 straipsnio 1 dalis, siejama su SESV 102 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad ja draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias išimtinės teisės eksploatuoti mineralinio vandens šaltinius turėtojui suteikiama galimybė be konkurso pratęsti jo eksploatavimo teisę vienas po kito einantiems penkerių metų laikotarpiams, jei dėl šių teisės nuostatų tas teisės turėtojas, vien pasinaudojęs jam suteiktomis privilegijuotomis teisėmis, piktnaudžiauja dominuojančia padėtimi didelėje vidaus rinkos dalyje arba jei dėl šių teisių gali susidaryti situacija, kai minėtas savininkas bus priverstas taip piktnaudžiauti, o tai turi įvertinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į jam žinomas faktines ir teisines aplinkybes.
Dėl antrojo klausimo
37
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar Chartijos 16 straipsnis, SESV 49 ir 119 straipsniai ir Direktyvos 2009/54 3 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos tokios nacionalinės teisės nuostatos, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje.
38
Pirmiausia reikia priminti, kad pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio c punktą prašyme priimti prejudicinį sprendimą turi būti nurodytos priežastys, paskatinusios prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą kelti klausimą dėl tam tikrų Sąjungos teisės nuostatų aiškinimo ar galiojimo, taip pat jo nustatytas ryšys tarp šių nuostatų ir pagrindinėje byloje taikomų nacionalinės teisės nuostatų, antraip prašymas bus nepriimtinas.
39
Pirma, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas remiasi SESV 49 straipsniu ir nenurodo, kaip šio straipsnio išaiškinimas galėtų būti naudingas sprendžiant ginčą pagrindinėje byloje, kaip to reikalaujama pagal Procedūros reglamento 94 straipsnio c punktą. Be to, SESV nuostatos įsisteigimo laisvės srityje netaikomos esant situacijai, kai visos aplinkybės susijusios tik su viena valstybe nare (2014 m. kovo 20 d. Sprendimo Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona, C‑139/12, EU:C:2014:174, 42 punktas). Neatrodo, kad ginčas pagrindinėje byloje, susijęs su dviejų Rumunijoje esančių mineralinio vandens šaltinių eksploatavimu, kurio šalys yra dvi Rumunijos bendrovės ir kompetentinga Rumunijos institucija, turėtų tarpvalstybinį elementą, pateisinantį tai, kad jis galėtų būti siejamas su SESV 49 straipsnyje garantuojama įsisteigimo laisve. Darytina išvada, kad antrasis prejudicinis klausimas, kiek jis susijęs su SESV 49 straipsnio išaiškinimu, yra nepriimtinas.
40
Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat nepateikia paaiškinimų dėl priežasčių, paskatinusių jį kreiptis į Teisingumo Teismą dėl SESV 119 straipsnio ir Direktyvos 2009/54 3 straipsnio išaiškinimo, nes šioje direktyvoje, beje, nėra jokios taisyklės, susijusios su nacionalinių valdžios institucijų suteikiamomis mineralinio vandens išteklių eksploatavimo teisėmis valstybėse narėse. Taigi antrasis prejudicinis klausimas, kiek jame daroma nuoroda į šiuos straipsnius, taip pat neatitinka Procedūros reglamento 94 straipsnio c punkto reikalavimų, todėl jį taip pat reikia atmesti kaip nepriimtiną.
41
Galiausiai, trečia, dėl nuorodos į Chartijos 16 straipsnį, kuriuo užtikrinama laisvė užsiimti verslu, taip pat nepateikta jokio paaiškinimo. Taigi šis antrasis klausimas taip pat nepriimtinas tiek, kiek jis susijęs su šio straipsnio išaiškinimu.
42
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad antrasis prejudicinis klausimas yra nepriimtinas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
43
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:
SESV 106 straipsnio 1 dalis, siejama su SESV 102 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad ja draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias išimtinės teisės eksploatuoti mineralinio vandens šaltinius turėtojui suteikiama galimybė be konkurso pratęsti jo eksploatavimo teisę vienas po kito einantiems penkerių metų laikotarpiams, jei dėl šių teisės nuostatų tas teisės turėtojas, vien pasinaudojęs jam suteiktomis privilegijuotomis teisėmis, piktnaudžiauja dominuojančia padėtimi didelėje vidaus rinkos dalyje arba jei dėl šių teisių gali susidaryti situacija, kai minėtas savininkas bus priverstas taip piktnaudžiauti, o tai turi įvertinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į jam žinomas faktines ir teisines aplinkybes.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: rumunų.