62004CC0334
GENERALINĖS ADVOKATĖS
JULIANE KOKOTT IŠVADA,
pateikta 2006 m. rugsėjo 14 d. (
1
)
Byla C-334/04
Europos Bendrijų Komisija
prieš
Graikijos Respubliką
„Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 79/409/EEB — I priedas — Laukinių paukščių apsauga — Specialios apsaugos teritorijos — IBA 2000 — Vertė — Duomenų kokybė — Kriterijai — Diskrecija — Akivaizdžiai nepakankamas priskyrimas — Šlapžemės“
I — Įvadas
1.
Nagrinėjamoje byloje Komisija dar vieną valstybę narę kaltina dėl nepakankamo teritorijų priskyrimo specialioms paukščių apsaugos teritorijoms (toliau – SAT) pagal 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvą 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos (
2
) (toliau – Paukščių apsaugos direktyva). Dėl panašių pažeidimų ji jau yra laimėjusi bylas prieš Nyderlandus (
3
), Prancūziją (
4
), Suomiją (
5
) ir Italiją (
6
). Taip pat nagrinėjamos bylos prieš Ispaniją (
7
) ir Airiją (
8
). Komisija rengia dar vieną bylą – prieš Portugaliją (
9
).
2.
Visų šių bylų pagrindinis klausimas susijęs su įrodymu, kad valstybė narė ne visas priskirtinas teritorijas yra priskyrusi specialioms apsaugos teritorijoms. Nagrinėjamoje byloje Komisija remiasi nevyriausybinės organizacijos BirdLife International, t. y. Tarptautinės paukščių apsaugos organizacijų asociacijos, 2000 m. Paukščių apsaugai svarbių teritorijų Europos Bendrijoje inventoriuje paskelbtais Graikijos duomenimis (toliau – IBA 2000, IBA – svarbi paukščių teritorija (Important Bird Area) arba svarbios paukščių teritorijos (Important Bird Areas) (
10
). Graikija tam prieštarauja iš esmės teigdama, kad šį inventorių reikia patikrinti ir tam reikia daugiau laiko.
II — Teisinis pagrindas
3.
Paukščių apsaugos direktyvos 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodyta, kokias teritorijas valstybės narės turi priskirti SAT, o 3 dalyje reglamentuojamas informacijos dėl priskyrimo pateikimas Komisijai:
„1.   Siekiant užtikrinti, kad I priede minimos rūšys savo paplitimo areale išliktų ir veistųsi, jų buveinėms taikomos specialios apsaugos priemonės.
Todėl būtina atsižvelgti į:
a)
rūšis, kurioms gresia pavojus išnykti;
b)
rūšis, kurioms gali pakenkti tam tikri jų buveinių pokyčiai;
c)
rūšis, kurios laikomos retomis dėl jų mažų populiacijų ar riboto paplitimo arealo;
d)
kitas rūšis, kurioms dėl specifinio jų buveinių pobūdžio reikia išskirtinio dėmesio.
Vertinant visada remiamasi populiacijų gausumo tendencijomis ir pokyčiais.
Atsižvelgdamos į šių rūšių apsaugos reikalavimus geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva, šių rūšių apsaugai valstybės narės įsteigia skaičiumi ir plotu tinkamiausias specialias apsaugos teritorijas.
2.   Valstybės narės panašias priemones taiko nuolatos aptinkamoms I priede nenurodytoms migruojančioms rūšims, atsižvelgdamos į jų apsaugos poreikį geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva, jų veisimosi, šėrimosi ir žiemojimo bei poilsio teritorijų, esančių jų migracijos kelyje, atžvilgiu. Dėl šios priežasties valstybės narės kreipia išskirtinį dėmesį šlapžemių, ypač tarptautinės svarbos šlapžemių, apsaugai.
3.   Valstybės narės pateikia Komisijai visą reikiamą informaciją, kad ji galėtų imtis atitinkamų iniciatyvų bendradarbiavimui užtikrinti, kuris būtinas, kad 1 ir 2 dalyse minimos teritorijos sudarytų nuoseklią visumą, atitinkančią šių rūšių apsaugos reikalavimus geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva.“ (Pataisytas vertimas)
4.
Devintoje konstatuojamojoje dalyje pateikiamas šios nuostatos paaiškinimas:
„kadangi visų paukščių rūšių apsaugai yra būtina išsaugoti, palaikyti arba atstatyti pakankamos įvairovės ir ploto buveines; kadangi siekiant užtikrinti tam tikrų paukščių rūšių išlikimą ir veisimąsi jų paplitimo areale, jų buveinėms turėtų būti taikomos specialios apsaugos priemonės; kadangi taikant tas priemones taip pat būtina atsižvelgti į migruojančias rūšis, o priemonės turi būti koordinuojamos taip, kad sudarytų nuoseklią visumą.“
5.
Pagal 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (
11
) (toliau – Buveinių direktyva) 3 straipsnio 1 dalies antrąją pastraipą į tinklą „Natura 2000“ įeina ir valstybių narių pagal Paukščių apsaugos direktyvą priskirtos SAT.
III — Ikiteisminė procedūra ir šalių reikalavimai
6.
Remdamasi Sutarties 226 straipsniu, Komisija 2001 m. gruodžio 21 d. Graikijos vyriausybei išsiuntė raginimą išdėstyti savo poziciją (oficialusis pranešimas). Komisija kaltino Graikiją pagal Paukščių apsaugos direktyvos 4 straipsnį per mažai teritorijų priskyrus SAT. Kaltinimą dėl nepakankamo priskyrimo Komisija grindė IBA 2000. Šis inventorius nurodo 186 Graikijos teritorijas, kurios priskirtinos SAT, jų plotas sudaro apie 33200 kvadratinių kilometrų, t. y. apie 25,2 % visos Graikijos sausumos teritorijos.
7.
Atsakydama Graikija Komisijai pateikė daugiau informacijos apie teritorijas, jau priskirtas SAT. Tuomet Komisija turėjo informacijos apie 110 teritorijų, Graikijoje priskirtų SAT. Apie dar maždaug 40 teritorijų, kurios priskirtos SAT, pranešė Graikijos valdžios institucijos.
8.
Komisija 2002 m. gruodžio 19 d. Graikijos vyriausybei išsiuntė pagrįstą nuomonę, kurioje ji toliau palaikė savo kaltinimą.
9.
2003 m. vasario 20 d. Graikijos nuolatinė atstovybė pateikė Komisijai informaciją apie 40 papildomų SAT, taip pat informaciją dėl ribų pakeitimo dešimtyje esamų SAT. Taigi dabar 151 SAT užima 13703 kvadratinių kilometrų teritoriją, iš kurių sausuma sudaro 13136 kvadratinius kilometrus, atitinkamai 10,1 % Graikijos sausumos teritorijos, ir jūra – 567 kvadratinius kilometrus (
12
).
10.
Vis dėlto Komisija, manydama, kad tokia pažanga nėra patenkinama, 2004 m. rugpjūčio 2 d. pareiškė ieškinį.
11.
Komisija prašo:
„1.
Pripažinti, kad:
—
teritorijas, kurių bendras skaičius ir plotas akivaizdžiai yra mažesnis už bendrą skaičių ir plotą teritorijų, atitinkančių sąlygas, kad būtų priskirtos specialioms apsaugos teritorijoms 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos 4 straipsnio 1 dalies prasme, priskyrusi specialioms apsaugos teritorijoms,
—
įsteigusi aiškiai mažesnio ploto SAT nei teritorijų, atitinkančių IBA 2000, kurios atitinka sąlygas, kad būtų priskirtos SAT, plotas,
—
neįsteigusi SAT daugeliui Direktyvos 79/409 I priede nurodytų paukščių rūšių arba teritorijas, kuriose šios rūšys yra nepakankamai reprezentuojamos, priskyrusi SAT,
—
neįsteigusi SAT daugeliui migruojančių rūšių arba teritorijas, kuriose šios rūšys nepakankamai reprezentuojamos, priskyrusi SAT,
Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 79/409 4 straipsnio 1 ir 2 dalis.
2.
Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.“
12.
Graikijos Respublika prašo:
„1)
atmesti Komisijos ieškinį ir
2)
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas“
13.
Graikijos reikalavimams palaikyti į bylą įstojo Ispanijos Karalystė, Portugalijos Respublika, Prancūzijos Respublika ir Suomijos Respublika.
IV — Vertinimas
14.
Komisija kaltina Graikiją įsipareigojimų pagal Paukščių apsaugos direktyvos 4 straipsnio 1 ir 2 dalis neįvykdymu.
A — Dėl nagrinėjimo apimties
15.
Ieškinį sudaro keturi pagrindai: Graikija akivaizdžiai per mažai teritorijų priskyrusi SAT, SAT priskirtų teritorijų plotas akivaizdžiai mažesnis už priskirtiną, daugeliui I priede nurodytų paukščių rūšių iš viso neįsteigta SAT arba jų įsteigta per mažai, tas pats taikytina ir daugeliui nuolat aptinkamų migruojančių paukščių rūšių. Vis dėlto nėra reikalo šiuos ieškinio pagrindus nagrinėti išsamiai.
16.
Bet kuriuo atveju reikia atmesti Komisijos reikalavimus tiek, kiek jie susiję su prašymu pripažinti, kad Graikija neįsteigė SAT daugeliui I priede nurodytų paukščių rūšių ir daugeliui ten nenurodytų migruojančių paukščių rūšių. Ji būtent nurodo tik vienintelę I priede esančią paukščių rūšį – Kriuperio bukutį (Sitta krueperi) – ir neįvardija nė vienos migruojančių paukščių rūšies, kurioms nėra įsteigta nė viena teritorija (
13
). Tačiau Graikija aiškiai pripažino Komisijos kaltinimą dėl šios paukščių rūšies.
17.
Platesnio pripažinimo įsteigiant naujas teritorijas, kitaip negu daugelyje panašių bylų, nėra (
14
). Tokį įsteigimą, jei jis būtų įvykdytas pasibaigus pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui, bet kuriuo atveju būtų galima vertinti kaip pripažinimą, nes, norint pagrįsti ieškinį, būtina, kad pažeidimas būtų tuo laiko momentu (
15
). Darant prielaidą, kad data, esanti ant pagrįstos nuomonės lydraščio, atitinka pristatymo nuolatinei atstovybei datą, pagrįstoje nuomonėje numatytas terminas turėjo baigtis praėjus dviem mėnesiams po 2002 m. gruodžio 19 d., t. y. 2003 m. vasario 19 dieną. Remiantis Graikijos pateiktais neginčijamais duomenimis, paskutinės SAT buvo įsteigtos 2003 m. vasario 11 d. Aplinkos ministerijos dokumentu Nr. 125310/578, t. y. per Komisijos nustatytą terminą.
18.
Vis dėlto Graikija per teismo procesą aiškiai pripažino, kad kitoms I priede nurodytoms rūšims, būtent ilgakojams suopiams (Buteo rufinus), stepiniams pelėsakaliams (Falco naumanni) ir azijinėms startoms (Emberiza cineracea), įsteigta nepakankamai SAT. Esą šioms rūšims rengiamasi įsteigti 10 naujų teritorijų. Vadinasi, Graikija ieškinio pirmąjį pagrindą dėl nepakankamo SAT įsteigimo ir trečiąjį pagrindą dėl nepakankamo SAT įsteigimo tam tikroms I priede nurodytoms rūšims pripažino iš dalies.
19.
Tačiau Komisija aiškiai pageidauja, kad būtų įsteigta daugiau teritorijų, ir nurodo dar aštuonias I priede esančias rūšis, kurioms įsteigta nepakankamai SAT. Tokiomis aplinkybėmis reikia išnagrinėti ir šiuos ieškinio pagrindus. Tai ypač taikytina antrajam pagrindui dėl netinkamo SAT ribų nustatymo IBA teritorijų viduje ir ketvirtajam pagrindui dėl nepakankamo atitinkamų migruojančių paukščių įtraukimo į SAT.
20.
Visi keturi ieškinio pagrindai turi būti išnagrinėti šia apimtimi. Tai galima padaryti nagrinėjant juos bendrai. Nors ieškinio pagrindai grindžiami dviem skirtingomis Paukščių apsaugos direktyvos nuostatomis, būtent 4 straipsnio 1 ir 2 dalimis, tačiau šios nuostatos bylos dalyko atžvilgiu numato tą pačią pareigą, būtent SAT įsteigimą. Turinio prasme visus keturis ieškinio pagrindus Komisija grindžia svarbių teritorijų inventoriaus IBA 2000 dalimi, skirta Graikijai, ir galiausiai tik nurodo, kiek Graikija, steigdama teritorijas, nuo šio inventoriaus atsilieka.
B — Dėl įsteigimo pareigos teisinio pagrindo
21.
Bylos šalys neginčija įsteigimo pareigos teisinio pagrindo.
22.
Pagal Paukščių apsaugos direktyvos 4 straipsnio 1 dalies ketvirtąją pastraipą valstybės narės I priede numatytų rūšių apsaugai įsteigia pagal skaičių ir plotą tinkamiausias specialias apsaugos teritorijas (SAT). Tai darant būtina atsižvelgti į šių rūšių apsaugos reikalavimus geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva. Šios pareigos negalima apeiti numatant kitas specialias apsaugos priemones (
16
).
23.
Pagal 4 straipsnio 2 dalį valstybės narės atitinkamas priemones taiko nuolatos aptinkamoms I priede nenurodytoms migruojančioms rūšims jų veisimosi, šėrimosi ir žiemojimo bei poilsio teritorijų, esančių jų migracijos kelyje, atžvilgiu. Dėl šios priežasties valstybės narės daugiausia dėmesio skiria šlapžemių, ypač tarptautinės svarbos šlapžemių, apsaugai.
24.
Paukščių apsaugos direktyvos 4 straipsnio 3 dalyje ir devintoje konstatuojamojoje dalyje, be kita ko, numatyta, kad SAT turi sudaryti nuoseklią visumą, atitinkančią šių rūšių apsaugos reikalavimus geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva.
25.
Nors pagal nusistovėjusią teismo praktiką valstybės narės pasirinkdamos specialios apsaugos teritorijas turi tam tikrą vertinimo diskreciją, tačiau dėl šių teritorijų įsteigimo ir ribų nustatymo jos privalo nuspręsti remdamosi tik direktyvoje nustatytais ornitologiniais kriterijais. Priskiriant teritorijas negalima vadovautis jokiais kitais, ypač ekonominio ir socialinio pobūdžio, kriterijais (
17
).
26.
Kadangi Graikijai stojimo momentu dėl Paukščių apsaugos direktyvos perkėlimo specialus pereinamasis laikotarpis nebuvo numatytas, direktyva jai pradėta taikyti, taip pat kaip ir kitoms senosioms valstybėms narėms, nuo stojimo momento, t. y. nuo 1981 m. sausio 1 dienos. Kadangi tuo laiko momentu dar nebuvo pasibaigęs dvejų metų direktyvos perkėlimo terminas, Graikija buvo įpareigota iki perkėlimo termino pabaigos, t. y. iki 1981 m. balandžio 6 d., įgyvendinti savo pareigą dėl teritorijų įsteigimo (
18
).
C — Dėl nepakankamo SAT įsteigimo įrodymo
27.
Savo kaltinimus dėl teritorijų Komisija grindžia tuo, kad IBA 2000 Graikijoje nurodo 186 teritorijas. Tik 141 šių teritorijų yra visiškai arba iš dalies priskirta SAT. SAT įsteigtos tik 40 % visų IBA 2000 nurodytų teritorijų ploto. 67 IBA teritorijose SAT priskirta daugiau negu 75 % ploto, o 90 IBA teritorijų SAT priskirta daugiau kaip 50 % ploto. 45 IBA teritorijos iš viso nepriskirtos SAT. Taigi Graikija akivaizdžiai neįvykdė savo įsipareigojimo dėl teritorijų priskyrimo SAT.
28.
Šių kiekybinių skirtumų tarp IBA 2000 ir Graikijos SAT priskirtų teritorijų atsiradimo iš dalies paaiškinti negalima. Sudėjus Komisijos nurodytą teritorijų, sudarančių 75 % ir 50 % IBA teritorijų ploto, skaičių su teritorijų, kurios iš viso nepriskirtos jokiai SAT, skaičiumi, gauname 202 teritorijas, nors IBA 2000 Graikijoje nurodo tik 186 teritorijas. Taigi atrodo, kad kai kurios teritorijos suskaičiuotos po du kartus.
29.
Nepaisant šio neaiškumo, esminiai Komisijos argumentai yra aiškūs: Graikijos SAT priskirtos teritorijos tik iš dalies atitinka IBA 2000 paskelbtų teritorijų sąrašą. 45 IBA teritorijos nepriskirtos SAT, Graikijoje įsteigtų SAT teritorijų plotas sudaro 40 % viso IBA teritorijų ploto. Tokiomis aplinkybėmis atrodo, kad daugumos IBA teritorijų atveju priskirta net mažiau negu 75 % jų teritorijų ploto. Tik dėl likusių 67 teritorijų, kai SAT priskirta daugiau kaip 75 % jų ploto, Komisija mananti, kad priskyrimas pakankamas.
30.
Toliau Komisija įvardija dvylika paukščių rūšių, pateiktų I priede, kurioms IBA 2000 nurodytos svarbios teritorijos nebuvo priskirtos SAT arba priskirtos ne visai. Be to, daugelis IBA teritorijų esančios labai svarbios I priede nenurodytoms migruojančių paukščių rūšims, kurioms pagal Paukščių apsaugos direktyvos 4 straipsnio 2 dalį turi būti įsteigtos SAT.
31.
Ir šiuo atžvilgiu Komisijos pastabose yra prieštaravimų ir netikslumų. Kaip teisingai pažymi Graikija, Komisija vanagiškiesiems ereliams (Hieraaetus fasciatus) nurodo dvi svarbiausias, tačiau nepakankamai SAT priskirtas IBA teritorijas, kurios įtrauktos į šios rūšies teritorijų sąrašą ne pagal IBA 2000 svarbių teritorijų priskyrimo SAT kriterijus. Nors negalima atmesti galimybės, kad šiuo metu gali būti naujų įrodymų dėl šios teritorijos ypatingos svarbos šiai rūšiai ir jos priskyrimo SAT būtinybės (
19
), Komisija dėl to jokių duomenų nepateikia.
32.
Vis dėlto ir šio punkto trūkumai nepanaikina ieškinio pagrindo. Komisija savo argumentus dėl rūšių taip pat grindžia skirtumais, esančiais tarp IBA 2000 ir Graikijos įsteigtų teritorijų.
33.
Todėl ieškinio baigtis priklauso nuo to, ar skirtumas tarp IBA 2000 ir Graikijos įsteigtų teritorijų, įrodo, kad Graikija nepakankamai įvykdė savo įsipareigojimą įsteigti SAT.
34.
Teritorijų inventorius, pavyzdžiui, IBA 2000, iš esmės gali būti panaudotas kaip įrodymas, kad valstybė narė nepakankamai įvykdė savo įsipareigojimą įsteigti SAT. Teisingumo Teismas konstatavo, kad, atsižvelgiant į IBA 89 mokslinę vertę ir nepateikus jokių mokslinių įrodymų, be kita ko, patvirtinančių, kad kitas nei šiame inventoriuje nurodytas teritorijas, kurių bendras plotas yra mažesnis nei pastarųjų, priskyrus SAT buvo galima įvykdyti įsipareigojimus pagal Paukščių apsaugos direktyvos 4 straipsnio 1 ir 2 dalis, nors šis inventorius atitinkamai valstybei narei teisiškai nėra privalomas, Teisingumo Teismas gali jį naudoti kaip nuorodą, leidžiančią įvertinti, ar valstybė narė SAT priskyrė pakankamo ploto teritorijas ir pakankamą jų skaičių minėtų direktyvos nuostatų prasme (
20
).
35.
IBA 89 — tai 1989 m. pristatytas laukinių paukščių apsaugai svarbių teritorijų Europos Bendrijoje inventorius, kurį kompetentingam Komisijos generaliniam direktoratui parengė Europos paukščių ir jų buveinių apsaugos grupė kartu su Tarptautine paukščių apsaugos taryba, bendradarbiaudamos su Komisijos ekspertais (
21
).
36.
IBA 2000 yra naujesnis inventorius. Jame aprašytas kur kas didesnis Graikijos teritorijų skaičius ir plotas negu IBA 89. Ar naujasis inventorius gali būti tinkamas įrodymas pirmiau nurodyta prasme, priklauso nuo to, ar jo mokslinis lygis yra panašus į pirmtako.
37.
Abiejuose inventoriuose nurodytos teritorijos buvo surašytos informacijai apie paukščių buvimą taikant tam tikrus kriterijus. Daugelis IBA 2000 taikytų kriterijų atitinka taikytuosius IBA 89. Surašytų teritorijų skaičius ir plotas padidėjo iš esmės dėl to, kad buvo gauta tikslesnių paukščių buvimo duomenų.
38.
Komisijos indėlis rengiant IBA 89 buvo beveik susijęs tik su dalyvavimu ornitologams ruošiant kriterijus. Kadangi dauguma kriterijų taikomi ir toliau, tai Komisija bent jau netiesiogiai atsakinga ir už IBA 2000. Tačiau rengiant IBA 89 Komisija praktiškai neturėjo galimybės kontroliuoti duomenų rinkimo, nes negalėjo patikrinti kiekvieno konkrečiai nurodyto paukščių buvimo atvejo ir masto. Akivaizdu, kad Komisija neabejoja šio inventoriaus moksline verte, nes jį kaip pagrindą nurodo daugelyje procedūrų dėl nepakankamo priskyrimo SAT. Vadinasi, ir šiuo atžvilgiu nėra didelio skirtumo tarp IBA 89 ir IBA 2000.
39.
Graikijai palaikyti į bylą įstojusi Ispanijos Karalystė kaip IBA 2000 trūkumą nurodo tai, kas jis buvo parengtas nevyriausybinių organizacijų. Nors tai ir tiesa, tačiau dėl to nekyla abejonių dėl jo mokslinės vertės (
22
). Sudarytoja yra BirdLife International – Nacionalinių paukščių apsaugos organizacijų asociacija, kuri kitu pavadinimu, kaip Tarptautinė paukščių apsaugos taryba, dalyvavo rengiant ir IBA 89. Anksčiau taip pat dalyvavusi Europos paukščių apsaugos grupė buvo šios Tarybos ad hoc ekspertų grupė. IBA 2000 duomenys apie Graikiją buvo renkami remiantis informacija, gauta iš daugelio ornitologų. Dauguma jų yra Graikijos ornitologų draugijos (toliau – EOE) nariai, teikiantys savo pagalbą Graikijos vyriausybei identifikuojant potencialias SAT ir nustatant jų ribas. Tai, kad inventoriaus Graikijos dalies sudarytojai yra pripažinti autoritetai, pirmiausia rodo tas faktas, kad būtent Graikijos valstybė per aplinkos ministeriją parėmė šio inventoriaus sudarymą (
23
). Šį darbą taip pat parėmė Nyderlandai per savo ambasadą Graikijoje ir viena iš Jungtinės Karalystės paukščių apsaugos organizacijų, būtent Royal Society for the Protection of Birds.
40.
Taigi abiejų inventorių, IBA 89 ir IBA 2000, mokslinė vertė yra panaši. Kadangi IBA 2000 grindžiamas naujesniais duomenimis, jis laikomas geresniu mokslo šaltiniu, ir todėl jam turi būti teikiama pirmenybė.
41.
Kaip pažymi visų pirma Komisija, Suomija, Prancūzija ir Portugalija, pats inventorius nėra privalomas ir gali būti paneigtas pateikus naujesnių mokslo duomenų. Tačiau Graikijos vyriausybė iš esmės neabejoja IBA 2000 inventoriaus moksline verte ir nepateikia jokio mokslinio įrodymo, kad, SAT priskyrus mažesnį skaičių teritorijų ir (arba) mažesnes teritorijas, būtų įvykdyti įsipareigojimai pagal Paukščių apsaugos direktyvos 4 straipsnio 1 ir 2 dalis.
42.
Suomija, palaikydama Graikiją, teigia, kad valstybės narės, norėdamos paneigti kaltinimus dėl nepakankamo priskyrimo, neprivalo dėl kiekvienos SAT nepriskirtos IBA teritorijos pateikti įrodymų, kad ji nepriklauso tinkamiausioms teritorijoms. Tai būtų neproporcinga našta. Atvirkščiai, pakanka bendro mokslinio įrodymo, kad SAT buvo priskirta pakankamai teritorijų. Vis dėlto nagrinėjamu atveju šis argumentas nėra svarbus, nes Graikija dėl pakankamo teritorijų priskyrimo SAT nepateikia nei bendro pobūdžio įrodymo, nei su konkrečiomis teritorijomis susijusių įrodymų.
43.
Tokiomis aplinkybėmis Komisija iš principo įrodė ieškinyje suformuluotą kaltinimą.
44.
Vis dėlto Graikijos vyriausybė teigia, kad, norint IBA 2000 nurodytas teritorijas priskirti SAT, būtina pakartotinai atlikti jų mokslinę analizę. Nors IBA 2000 ir labai naudingas šaltinis, tačiau jis turi trūkumų, pirmiausia dėl teritorijų ribų nustatymo. Dešimčiai teritorijų tokia pakartotinė analizė jau atlikta. Triplike Graikija pateikė informaciją apie gautą išvadą, kad SAT turi būti priskirta 62,96 % atitinkamų IBA teritorijų, kurių bendras plotas – 305146 hektarai (atsižvelgiant į teritoriją, priskirtina kvota svyruoja nuo 37 % iki 111,49 %). Dar vykdoma 69 IBA teritorijų peržiūra. Atsižvelgdama į šias aplinkybes, Graikija taip pat pradėjo keisti potencialių SAT teritorijų identifikavimo ir ribų nustatymo kriterijus.
45.
Galimas daiktas, šios pastangos turės poveikį SAT priskirtoms teritorijoms ir moksliniu požiūriu bus lygiavertės IBA 2000 arba turės net didesnę ornitologinę vertę. Jei taip atsitiktų, IBA 2000, kaip nepakankamo teritorijų priskyrimo SAT įrodymas, būtų paneigtas. Tačiau dabartiniu laiko momentu ir remiantis pastabomis, kurias pateikė Graikijos vyriausybė, tokios išvados daryti dar negalima, nes mokslinė analizė nėra nei baigta, nei pateikta Teisingumo Teismui.
46.
Graikijos pateikti skaičiai nepriverčia suabejoti ir IBA 2000 turinio kokybe, pirmiausia dėl teritorijų ribų nustatymo. Ir šiam tikslui pateiktas argumentas nėra pakankamai svarus, kad jį nagrinėtų Teisingumo Teismas.
47.
Iš esmės Graikija šiuo argumentu siekia parodyti, kad naujiems mokslo duomenims apie SAT priskirtinas teritorijas paskelbti Komisija valstybėms narėms turi duoti pakankamai laiko, kad šiuos duomenis būtų galima patikrinti ir tik tada padaryti tinkamas išvadas. Šiam Graikijos argumentui pritaria Prancūzija, Portugalija ir Ispanija.
48.
Šis argumentas grindžiamas teisinga išvada: už teritorijų priskyrimą SAT yra atsakingos tik valstybės narės. Jos negali nusimesti savo atsakomybės ir paprasčiausiai perimti kitų institucijų, taip pat paukščių apsaugos organizacijų, duomenis ir jais pasinaudoti. Atvirkščiai, bet kurios teritorijos priskyrimas SAT suponuoja, kad kompetentingos valdžios institucijos savo sprendimą grindžia tiksliausiais turimais mokslo duomenimis (
24
), rodančiais, kad ši teritorija laikytina paukščių apsaugai tinkamiausia vieta.
49.
Vis dėlto tai nereiškia, kad kompetentinga valdžios institucija iš principo neprivalo SAT priskirti teritorijų tol, kol iki galo peržiūri ir patikrina naujausius mokslo duomenis. Atvirkščiai, reikia priminti, kad tokia priskyrimo SAT pareiga atsiranda jau pasibaigus Paukščių apsaugos direktyvos perkėlimo terminui, Graikijai – nuo 1981 m. balandžio 6 dienos (
25
). Priskyrimo SAT pareigos neapriboja ir mokslo duomenys, turimi tam tikru laiko momentu (
26
).
50.
Su šiuo įpareigojimu susijusi ir kita pareiga, būtent – nustatyti tinkamiausias teritorijas. Tokiomis aplinkybėmis Paukščių apsaugos direktyvos 10 straipsnyje kartu su V priedu valstybėms narėms nurodyta remti reikalingus mokslo tyrimus ir darbus. Vadinasi, Graikija jau iki 1981 m. turėjo pati atlikti išsamią mokslo analizę dėl paukščių buvimo savo valstybės teritorijoje ir jos pagrindu atitinkamas teritorijas priskirti SAT. Jei ji šį įsipareigojimą būtų visiškai įvykdžiusi, į IBA 2000 būtų įtrauktos arba tik SAT, arba Graikija nesunkiai galėtų paneigti visus kitus reikalavimus dėl priskyrimo SAT. Kitos pareigos priskirti SAT atitinkamas teritorijas gali atsirasti tik tada, jei pasikeičia paukščių buvimo aplinkybės, o to nenurodė nė viena proceso šalis.
51.
Dabar suteikti Graikijai papildomą terminą, kad ji galėtų peržiūrėti geriausius turimus mokslo šaltinius, reikštų priskyrimo SAT pareigą susieti su sąlyga, kurios nėra Paukščių apsaugos direktyvos 4 straipsnyje, būtent numatyti trečiųjų asmenų įrodymą, kad dar egzistuoja nesaugomų teritorijų, kurios turėtų būti priskirtos SAT. Tokia sąlyga prieštarautų ne tik nuostatų formuluotei, bet ir Paukščių apsaugos direktyvos tikslams ir joje įtvirtintai valstybių narių atsakomybei (o ne trečiųjų asmenų atsakomybei) dėl bendro (gamtos) paveldo jų teritorijoje išsaugojimo (
27
). Todėl būtinybė peržiūrėti IBA 2000 negali pateisinti nepriskyrimo SAT.
52.
Be to, Graikija nurodo, kad su Komisija buvo susitarta dėl teritorijų peržiūrėjimo programos. Jei tuo siekiama pareikšti prieštaravimą, trukdantį nagrinėti ieškinį, tai Graikija bet kuriuo atveju turėtų nurodyti konkrečius susitarimus su Komisija ir tai, kaip jie prieštarauja ieškiniui. Vien tik aplinkybės, kad Komisija ir valstybė narė diskutuoja dėl priemonių, kurios galėtų padėti panaikinti kaltinimą dėl Bendrijos teisės pažeidimo, bet kuriuo atveju nepakanka sutrukdyti Komisijai pareikšti ieškinį. Atvirkščiai, lojalaus bendradarbiavimo principas reikalauja, kad Komisija bet kuriuo metu, t. y. vykstant teismo procesui ar jam pasibaigus, pagal galimybes padėtų valstybėms narėms įgyvendinti Bendrijos teisės reikalavimus.
53.
Toliau kaip nepakankamo teritorijų priskyrimo SAT pavyzdį Komisija nurodo įvairias SAT nepriskirtas šlapžemes, kurios pagal Ramsaro konvenciją laikytinos tarptautinės svarbos šlapžemėmis ir taip pat nurodytos IBA 2000 (
28
). Iš dalies Graikija praneša apie šių teritorijų peržiūrėjimą, vadinasi, Komisijos kaltinimo nepaneigia. Vis dėlto Graikija pateikia prieštaravimus dėl penkių konkrečių teritorijų.
54.
Dėl IBA Nr. 45 nurodytų Vergoridės ir Petrono ežerų, priskirta dalis yra svarbi saugant mažuosius kormoranus (Phalacrocorax pygmaeus), dėl kurių teritoriją reikėtų priskirti SAT. Tas pats taikytina ir IBA Nr. 91 nurodytiems Trichonidos ir Lisimachijos ežerams, kurie svarbūs rudžių (Aythya nyroca) apsaugai. Komisija su tuo nesutinka ir teigia, kad svarbios šlapžemės yra saugomos ne tik dėl tam tikrų rūšių, o saugoma pati jų visuma. Tačiau taip teigdama Komisija neįvertina to, kad abi šios teritorijos buvo pasirinktos pagal Ramsaro konvencijos 2 kriterijų (
29
) – būtent dėl jų svarbos abiem minėtoms paukščių rūšims (
30
). Kadangi Komisija neginčija ornitologinio pagrindimo, t. y. to, kad nepriskirti plotai šioms dviem rūšims yra nereikšmingi, reikia pripažinti, kad šis argumentas yra pagrįstas, ir su juo sutikti.
55.
Dėl IBA teritorijos Nr. 166 – Dikijo kalno, Lūro kyšulio, Psalidžio ir Alykio ežerų – Graikija nurodo, kad SAT yra priskyrusi abu ežerus. Be to, kalbama ne apie šlapžemes, o kalnų masyvą. Šis prieštaravimas yra teisingas. IBA 2000 šią teritoriją aprašo kaip mišku apaugusį kalnų masyvą su dviem ežerais (
31
). Tačiau ši teritorija nurodoma ne tik dėl šlapžemės, bet pirmiausia dėl to, kad ji svarbi plėšriųjų paukščių perėjimo ir sustojimo keliaujant vieta. Atsižvelgdama į tai, „BirdLife“ šios teritorijos ir nenurodo kaip potencialios Ramsaro teritorijos (
32
), o tai prieštarauja Komisijos argumentui. Vis dėlto iš to negalima daryti išvados, kad ši teritorija neturi būti priskirta SAT.
56.
Dėl kitų dviejų teritorijų Graikija nurodo, kad šios išskirtos vietovės ornitologiniu požiūriu nėra svarbios. Komisija šį argumentą ginčija, nes jai nebuvo pateikta jokio mokslinio įvertinimo. Kadangi Graikija ir per teismo procesą nepateikė atitinkamų argumentų, šį jos prieštaravimą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
57.
Kadangi Graikijos prieštaravimai pagrįsti tik dėl trijų iš vienuolikos teritorijų ir viena iš šių teritorijų gali būti laikoma paprasta SAT, jie nepaneigia šio Komisijos aiškinamojo argumento.
58.
Toliau Komisija nurodo visą seką paukščių rūšių, kurios nepakankamai apsaugotos. Nors Graikijos vyriausybė ir ginčija kai kurias šio argumento dalis, tačiau dėl visų rūšių nurodo, kad numatyta priskirti SAT daugiau teritorijų arba kad, peržiūrint IBA 2000, tokia galimybė svarstoma. Taigi pripažįstamas ir šis argumentas.
59.
Galiausiai Graikija, palaikoma Prancūzijos, prieštarauja kaltinimui dėl akivaizdžiai nepakankamo IBA 2000 aprašytų teritorijų priskyrimo SAT. Teisingumo Teismas sprendime Nyderlandai atitinkamą išvadą dėl pripažinimo pagrindė ta aplinkybe, kad ten buvo SAT priskirta mažiau nei pusė IBA aprašytų teritorijų (
33
). Tačiau Graikija iš 186 IBA aprašytų teritorijų visiškai arba iš dalies priskyrė 141 teritoriją.
60.
Tačiau Graikija neteisingai supranta, kokią reikšmę Teisingumo Teismas šiame kontekste suteikia sąvokai „akivaizdžiai“. Ji yra aiškesnė byloje prieš Italiją, kurioje Teisingumo Teismas pripažino, kad nebuvo priskirta „didelis skaičius ir didelis plotas teritorijų, aprašytų IBA 89 inventoriuje“ (
34
).
61.
Būtinybė kvalifikuoti tokį priskyrimo SAT trūkumą atsiranda todėl, kad Komisija priekaištauja ne tik dėl konkrečių atvejų, bet pateikia kaltinimą dėl visos Graikijos priskyrimo SAT praktikos. Teisingumo Teismas pabrėžia, kad, siekiant konstatuoti, jog yra Bendrijos teisei prieštaraujanti administracinė praktika, ši praktika turėtų būti pasiekusi tam tikrą nusistovėjimo ir bendrumo laipsnį (
35
). Lygiai taip pat norint pripažinti, kad valstybės narės neįvykdė viso savo įsipareigojimo dėl priskyrimo SAT, o ne tik jo dalies, susijusios su tam tikromis teritorijomis, nepakanka remtis konkrečiais atskirais atvejais.
62.
Nagrinėjamu atveju Komisija nurodo, kad Graikija SAT priskyrė tik 40 % visų apsaugai svarbių teritorijų ploto. Graikija šio kaltinimo nepaneigė. Nors iš 186 IBA teritorijų SAT priskirta 151, tačiau Graikijos vyriausybė mano, kad 69 teritorijas reikėtų peržiūrėti, o 10 teritorijų priskirti SAT. Vadinasi, nepakankamas priskyrimas neapsiriboja konkrečiais atskirais atvejais, o apima pakankamai didelį skaičių teritorijų ir pakankamo dydžio plotus, kad pateisintų prašomą pripažinimą.
63.
Todėl reikia patenkinti visą ieškinį.
V — Dėl bylinėjimosi išlaidų
64.
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Kadangi Komisija prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas, o Graikijos Respublika iš esmės pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas padengti.
65.
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 4 dalį Ispanijos Karalystė, Portugalijos Respublika, Prancūzijos Respublika ir Suomijos Respublika – įstojusios į bylą šalys, padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
VI — Išvada
66.
Tokiomis aplinkybėmis siūlau Teisingumo Teismui priimti tokį sprendimą:
1.
Teritorijas, kurių bendras skaičius ir plotas yra akivaizdžiai mažesnis už bendrą skaičių ir plotą teritorijų, atitinkančių sąlygas, kad jos galėtų būti priskirtos specialioms apsaugos teritorijoms 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos, 4 straipsnio 1 dalies prasme, priskyrusi specialioms apsaugos teritorijoms (SAT),
—
įsteigusi aiškiai mažesnio ploto SAT nei teritorijų, atitinkančių IBA 2000, kurios atitinka sąlygas, kad būtų priskirtos SAT, plotas,
—
neįsteigusi SAT, kad užtikrintų apsaugą Kriuperio bukučiams (Sitta krueperi), ir
—
teritorijas, kuriose kuoduotieji kormoranai (Phalacrocorax aristotelis), aviėdros (Gypaetus barbatus), tamsieji grifai (Aegypius monachus), mažieji ereliai rėksniai (Aquila pomarina), karališkieji ereliai (Aquila heliaca), ilgakojai suopiai (Buteo rufinus), vanagiškieji ereliai (Hieraaetus fasciatus), stepiniai pelėsakaliai (Falco naumanni), Eleonoros sakalai (Falco eleonorae), rudagalviai sakalai (Falco biarmicus) ir azijinės startos (Emberiza cineracea) nepakankamai reprezentuojami, priskyrusi SAT,
Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal šios direktyvos 4 straipsnio 1 ir 2 dalis.
2.
Atmesti likusią ieškinio dalį.
3.
Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.
4.
Ispanijos Karalystė, Portugalijos Respublika, Prancūzijos Respublika ir Suomijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
(
1
)	Originalo kalba: vokiečių.
(
2
)	OL L 103, p. 1.
(
3
)	1998 m. gegužės 19 d. Sprendimas (C-3/96, Rink. p. I-3031).
(
4
)	2002 m. lapkričio 26 d. Sprendimas (C-202/01, Rink. p. I-11019).
(
5
)	2003 m. kovo 6 d. Sprendimas (C-240/00, Rink. p. I-2187).
(
6
)	2003 m. kovo 20 d. Sprendimas (C-378/01, Rink. p. I-2857).
(
7
)	Žr. mano šios dienos išvadą, pateiktą byloje C-235/04.
(
8
)	Žr. mano šios dienos išvadą, pateiktą byloje C-418/04.
(
9
)	2005 m. sausio 14 d. Komisijos spaudos pranešimas IP/05/45.
(
10
)	M. F. Heath ir M. I. Evans. „Important Bird Areas in Europe. Priority sites for conservation“.2-asis tomas: Pietų Europa, „BirdLife Conservation Series“ Nr. 8, II tomas, 2000 m. Kembridžas, p. 261 ir paskesni.
(
11
)	OL L 206, p. 7.
(
12
)	Duomenys pagal Komisijos „Natura“ barometrą, 2006 m. birželis, europa.eu.int/comm/environment/nature/nature_conservation/useful_info/barometer/barometer.htm.
(
13
)	Nors Komisija per posėdį teigė, kad ir stepiniams pelėsakaliams nėra įsteigta jokia teritorija, tačiau ši rūšis, pavyzdžiui, „dažnai“ sutinkama specialios apsaugos teritorijoje „Dionisiades islands“ (Dioniso salose) SAT, kuri 100 % sutampa su atitinkama IBA 192, žr. IBA 2000, II tomas, p. 329.
(
14
)	Žr. sprendimus Prancūzija (nurodytas 4 išnašoje, 19 ir paskesni punktai), Suomija (nurodytas 5 išnašoje, 28 ir paskesni punktai) ir Italija (nurodytas 6 išnašoje, 16 punktas), taip pat mano šios dienos išvadą Komisija prieš Ispaniją (nurodyta 7 išnašoje, 26 ir paskesni punktai).
(
15
)	2002 m. liepos 4 d. Sprendimas Komisija prieš Graikiją (C-173/01, Rink. p. I-6129, 7 punktas); 2003 m. balandžio 10 d. Sprendimas Komisija prieš Prancūziją (C-114/02, Rink. p. I-3783, 9 punktas) ir 2006 m. gegužės 18 d. Sprendimas Komisija prieš Ispaniją (C-221/04, Rink. p. I-4515, 23 punktas).
(
16
)	Sprendimas Nyderlandai (nurodytas 3 išnašoje, 55 ir paskesni punktai).
(
17
)	1993 m. rugpjūčio 2 d. Sprendimas Komisija prieš Ispaniją (Santoña pelkės) (C-355/90, Rink. p. I-4221, 26 punktas); 1996 m. liepos 11 d. Sprendimas Royal Society for the Protection of Birds (Lappel Bank) (C-44/95, Rink. p. I-3805, 26 punktas) ir sprendimas Nyderlandai (nurodytas 3 išnašoje, 59 ir paskesni punktai).
(
18
)	Žr. sprendimą Santoña pelkės (nurodytas 17 išnašoje, 11 punktas).
(
19
)	Žr. 2006 m. kovo 23 d. Sprendimą Komisija prieš Austriją (Lauteracher Ried) (C-209/04, Rink. p. I-2755, 44 punktas).
(
20
)	Sprendimai Nyderlandai (nurodytas 3 išnašoje, 68–70 punktai) ir Italija (nurodytas 6 išnašoje, 18 punktas).
(
21
)	Sprendimas Nyderlandai (nurodytas 3 išnašoje, 68 punktas).
(
22
)	Šiuo klausimu ir pirmiausia dėl IBA 2000 inventoriaus Ispanijos dalies išsamiau žr. mano šios dienos išvadą byloje Komisija prieš Ispaniją (nurodyta 14 išnašoje, 46 ir paskesni punktai).
(
23
)	IBA 2000, II tomas, p. 274.
(
24
)	Žr. 1991 m. sausio 17 d. Sprendimą Komisija prieš Italiją (Medžioklės sezonai) (C-157/89, Rink. p. I-57, 15 punktas) ir 2006 m. birželio 8 d. Sprendimą WWF Italija ir kt. (C-60/05, Rink. p. I-5083, 27 punktas).
(
25
)	Žr. pirmiau 26 punktą.
(
26
)	Sprendimas Lauteracher Ried (nurodytas 19 išnašoje, 44 punktas).
(
27
)	1987 m. liepos 8 d. Sprendimas Komisija prieš Italiją (262/85, Rink. p. 3073, 9 punktas) ir 2000 m. gruodžio 7 d. Sprendimas Komisija prieš Prancūziją (C-38/99, Rink. p. I-10941, 53 punktas).
(
28
)	Šiuo klausimu žr. „BirdLife International (2001) Important Bird Areas and potential Ramsar Sites in Europe. BirdLife International“, Wageningen, Nyderlandai.
(
29
)	„BirdLife International (2001)“ (nurodyta 28 išnašoje, p. 50).
(
30
)	Šlapžemė yra tarptautinės svarbos, jei joje aptinkama pokyčiams jautrių (vulnerable) rūšių, rūšių, kurioms kyla grėsmė (endangered) arba didelė grėsmė (critically endangered), arba nykstančių ekologinių grupių, žr. „BirdLife International (2001)“ (nurodyta 28 išnašoje, p. 2).
(
31
)	IBA 2000, II tomas, p. 323.
(
32
)	„BirdLife International (2001)“ (nurodyta 28 išnašoje, p. 50).
(
33
)	Sprendimas Nyderlandai (nurodytas 3 išnašoje, 63 ir 72 punktai, skaitomi kartu su 40 ir paskesniais punktais).
(
34
)	Sprendimas Italija (nurodytas 6 išnašoje, 18 punktas).
(
35
)	2004 m. balandžio 29 d. Sprendimas Komisija prieš Vokietiją (C-387/99, Rink. p. I-3751, 42 punktas); 2005 m. balandžio 26 d. Sprendimas Komisija prieš Airiją (C-494/01, Rink. p. I-3331, 28 punktas); 2005 m. gegužės 12 d. Sprendimas Komisija prieš Belgiją (C-287/03, Rink. p. I-3761, 29 punktas) ir 2006 m. balandžio 27 d. Sprendimas Komisija prieš Vokietiją (C-441/02, Rink. p. I-3449, 50 punktas).