ORDONANȚA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PUBLICE (Camera întâi)
12 iulie 2007
Cauza F‑143/06
Donato Continolo
împotriva
Comisiei Comunităților Europene
„Funcție publică — Funcționari — Pensii — Transferul drepturilor de pensie — Inadmisibilitate vădită”
Obiectul: Acțiune introdusă în temeiul articolelor 236 CE și 152 EA, prin care domnul Continolo solicită anularea deciziei Comisiei
din 3 ianuarie 2006 cu privire la acordarea și lichidarea drepturilor sale de pensie, în măsura în care, la calcularea acestora,
nu se ține seama de perioada 11 iunie 1981-1 martie 1983 pe care reclamantul a petrecut‑o în concediu pentru interese personale,
decât în limita a 1 an, 5 luni și 6 zile de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii, în loc de 1 an, 8 luni și 20 de
zile, împreună cu decizia autorității împuternicite să facă numiri din 5 septembrie 2006 de respingere a reclamației sale
împotriva deciziei din 3 ianuarie 2006 menționate mai sus.
Decizia: Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă. Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată
Sumarul ordonanței
Funcționari — Acțiuni — Reclamație administrativă prealabilă — Identitate de obiect și cauză
(Statutul funcționarilor, art. 90 și 91)
În temeiul articolului 91 alineatul (2) din statut, o acțiune nu este admisibilă decât în cazul în care împotriva actului
care lezează a fost depusă în prealabil o reclamație la autoritatea împuternicită să facă numiri, în sensul articolului 90
alineatul (2) din statut, în termenul de trei luni prevăzut de acest articol.
Acțiunea unui funcționar îndreptată împotriva unei decizii a administrației care stabilește drepturile sale de pensie este
inadmisibilă în cazul în care reclamația prealabilă privea o decizie ulterioară a administrației de respingere a cererii acestuia
de cotizare retroactivă la sistemul comunitar de pensii. Astfel, în măsura în care este îndreptată împotriva primei decizii,
acțiunea nu a fost precedată de o reclamație prealabilă având același obiect și nu îndeplinește, așadar, cerința impusă prin
dispozițiile articolului 91 alineatul (2) din statut. Pe de altă parte, presupunând că, în măsura în care se raportează la
calcularea de către administrație a drepturilor de pensie ale reclamantului, se poate considera că reclamația pune în discuție
și legalitatea primei decizii și că, în consecință, se poate considera că privește în mod accesoriu această decizie, reclamația
ar fi trebuit să fie introdusă în termenul statutar.
(a se vedea punctele 18 și 22-24)