62023CC0146
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL
DOMNUL ANTHONY MICHAEL COLLINS
prezentate la 13 iunie 2024 (
1
)
Cauzele conexate C‑146/23 și C‑374/23
XL
împotriva
Sąd Rejonowy w Białymstoku
[cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Białymstoku (Polonia)]
și
SR,
RB
împotriva
Lietuvos Respublika
[cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lituania)]
„Trimitere preliminară – Stat de drept – Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE – Obligație a statelor membre de a stabili căile de atac necesare pentru a asigura o protecție jurisdicțională efectivă în domeniile reglementate de dreptul Uniunii – Principiul independenței judecătorilor – Remunerația judecătorilor”
Introducere
1.
Pe parcursul existenței sistemelor de stat întemeiate pe separarea puterilor, remunerarea judecătorilor a reprezentat o preocupare necesară. După cum a observat cu clarviziune Alexander Hamilton în The Federalist, „DUPĂ inamovibilitate, nimic nu poate contribui mai mult la independența judecătorilor decât un venit stabil și garantat. […] În cursul general al naturii umane, O PUTERE EXERCITATĂ ASUPRA MIJLOACELOR DE TRAI ALE UNUI OM ECHIVALEAZĂ CU A EXERCITA O PUTERE ASUPRA VOINȚEI SALE. Și nu putem spera vreodată că se va realiza în practică separarea completă a puterii judecătorești de puterea legislativă, în orice sistem care o lasă pe cea dintâi dependentă, în ceea ce privește resursele pecuniare, de subvențiile ocazionale ale celei din urmă” (
2
).
2.
Prezentele cereri de decizie preliminară oferă Curții ocazia de a‑și reexamina și dezvolta jurisprudența existentă în materia remunerării judecătorilor, în temeiul articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf din TUE (
3
), în contextul principiilor independenței judecătorilor și protecției jurisdicționale efective (
4
).
3.
În Hotărârea Associação Sindical dos Juízes Portugueses (
5
) și, respectiv, în Hotărârea din 7 februarie 2019, Escribano Vindel (
6
), Curtea a statuat că perceperea de către judecători a unei remunerații cu un nivel adecvat în raport cu importanța funcțiilor pe care le exercită constituie o garanție inerentă independenței judecătorilor. Pentru a îndeplini această cerință, o instanță (
7
) trebuie să își exercite funcțiile în mod autonom, fără a fi supusă vreunei legături ierarhice sau de subordonare și fără să primească dispoziții sau instrucțiuni, indiferent de originea lor, fiind astfel protejată de intervenții sau de presiuni exterioare susceptibile să aducă atingere independenței de judecată a membrilor săi și să influențeze deciziile acestora (
8
). Curtea a pus această cerință pe picior de egalitate cu protecția judecătorilor împotriva revocării din funcție, stabilind astfel o legătură directă între inamovibilitatea judecătorilor și securitatea materială a acestora (
9
).
4.
La fel ca alți titulari de demnități și funcții publice, judecătorii nu sunt imuni la reducerea remunerației (
10
). În Hotărârea privind judecătorii portughezi și în Hotărârea Escribano Vindel, Curtea a statuat că principiul independenței judecătorilor, prevăzut la articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf din TUE, nu se opune ca statele membre să ia măsuri de reducere a remunerației acestora în anumite împrejurări. Pentru a elimina ceea ce erau considerate deficite bugetare excesive, Republica Portugheză și Regatul Spaniei (
11
) au redus salariile tuturor titularilor de funcții publice și angajaților din sectorul public, inclusiv ale celor care își desfășurau activitatea în cadrul puterii legislative, a celei executive și a celei judecătorești ale statului (
12
). Aceste măsuri nu au vizat și nu au avut ca unic subiect membrii puterii judecătorești pentru aplicarea unui tratament special. De asemenea, acestea au avut un caracter temporar și limitat (
13
).
5.
Prezentele cereri de decizie preliminară se înscriu în contextul aplicării măsurilor generale care reglementează remunerația judecătorilor în Polonia și în Lituania și nu se referă la o reducere a remunerației anumitor judecători, precum cele aplicate în urma unor proceduri disciplinare. Totodată, măsurile au un domeniu de aplicare mai larg decât cele examinate de Curte în Hotărârea privind judecătorii portughezi și în Hotărârea Escribano Vindel. Instanțele de trimitere solicită Curții să evalueze rolul puterii legislative și a puterii executive în procesul de stabilire a remunerației judecătorilor și orice posibilă reducere a acesteia. De asemenea, acestea solicită să se stabilească dacă din articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf din TUE se pot deduce criterii relevante pentru a ghida acest proces.
Cadrul juridic – Dreptul național
Dreptul polonez
6.
Articolul 178 din Konstytucja Rzeczypospolitej Polskiej (Constituția Republicii Polone) prevede:
„1.   Judecătorii, în exercițiul funcțiilor lor, sunt independenți și se supun numai Constituției și legilor.
2.   Judecătorii au condiții de lucru și remunerații garantate, corespunzătoare cu onorabilitatea funcțiilor îndeplinite și pe măsura îndatoririlor asumate.
[…]”
7.
Articolul 91 din ustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Legea privind organizarea instanțelor de drept comun) din 27 iulie 2001 (
14
) prevede:
„[…]
Alineatul 1c. Baza pentru stabilirea salariului de bază al judecătorilor pentru un anumit an este salariul mediu din al doilea trimestru al anului precedent, publicat în Jurnalul Oficial (Monitor Polski) de către președintele Oficiului Central de Statistică […], sub rezerva alineatului (1d).
Alineatul 1d. În cazul în care salariul mediu menționat la alineatul 1c. este mai mic decât salariul mediu publicat pentru al doilea trimestru al anului anterior, pentru a se determina salariul de bază al unui judecător, se adoptă ca bază remunerația sa curentă.
Alineatul 2. Salariul de bază al unui judecător se exprimă în grade, al căror nivel se stabilește prin aplicarea multiplicatorilor la baza de calcul pentru stabilirea salariului de bază prevăzut la alineatul 1c. Gradele salariului de bază pentru posturile judiciare individuale și multiplicatorii utilizați pentru stabilirea nivelului salariului de bază pentru judecători în grade individuale sunt prevăzute în anexa la prezenta lege.
[…]
Alineatul 7. În plus, remunerația acordată judecătorilor se diferențiază printr‑un spor de vechime care, începând cu al șaselea an de serviciu, se ridică la 5 % din salariul de bază și crește în fiecare an cu 1 %, fără a depăși însă 20 % din salariul de bază.”
8.
La 17 decembrie 2021, legiuitorul polonez a adoptat ustawa o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2022 (Legea din 17 decembrie 2021 privind modalitățile speciale de punere în aplicare a Legii bugetului pentru anul 2022) (
15
). Această lege a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2022. Potrivit articolului 8 din aceasta:
„1.   Pentru anul 2022, baza pentru stabilirea salariului de bază al judecătorilor la care se face trimitere în articolul 91 alineatul 1c. din Legea din 27 iulie 2001 privind organizarea instanțelor de drept comun (Dz. U. din 2020, poziția 2072, și Dz. U. din 2021, pozițiile 1080 și 1236) este salariul mediu din al doilea trimestru al anului 2020, publicat în comunicarea președintelui Główny Urząd Statystyczny (Oficiul Central de Statistică).
2.   Baza menționată la alineatul 1 se majorează cu suma de 26 PLN. […].
3.   În cazul în care dispoziții separate se referă la baza pentru stabilirea salariului de bază al judecătorilor, la care se face trimitere în articolul 91 alineatul 1c. din Legea din 27 iulie 2001 privind organizarea instanțelor de drept comun, pentru anul 2022, aceasta este salariul mediu din al doilea trimestru al anului 2020, publicat în comunicarea președintelui Główny Urząd Statystyczny (Oficiul Central de Statistică) plus 26 PLN.
4.   În cazul în care dispoziții separate se referă la remunerația judecătorilor, această remunerație corespunde pentru 2022 cu remunerația stabilită în conformitate cu alineatele 1 și 2.”
9.
La 1 decembrie 2022, legiuitorul polonez a adoptat ustawa o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2023 (Legea din 1 decembrie 2022 privind modalitățile speciale de punere în aplicare a Legii bugetului pe anul 2023) (
16
). Această lege a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2023. Potrivit articolului 8 din aceasta:
„1.   Pentru anul 2023, baza pentru stabilirea salariului de bază al judecătorilor, la care se face trimitere în articolul 91 alineatul 1c. din Ustawa z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Legea din 27 iulie 2001 privind organizarea instanțelor de drept comun) (Dz. U. din 2020, poziția 2072, cu modificările ulterioare) este de 5444,42 PLN.
2.   În cazul în care dispoziții separate se referă la baza pentru stabilirea salariului de bază al judecătorilor, la care se face trimitere în articolul 91 alineatul (1c) din Ustawa z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Legea din 27 iulie 2001 privind organizarea instanțelor de drept comun), pentru anul 2023, aceasta se ridică la suma de 5444,42 PLN.”
Dreptul lituanian
10.
Articolul 3 din Lietuvos Respublikos teisėjų darbo apmokėjimo įstatymas (Legea Republicii Lituania privind remunerația judecătorilor, denumită în continuare „LRJ”), în versiunea aflată în vigoare de la 1 ianuarie 2022 până la 30 iunie 2023 (
17
), prevede că nivelul de bază pentru salariul (remunerația) politicienilor, judecătorilor, demnitarilor, funcționarilor publici și angajaților instituțiilor finanțate de stat și de municipalitățile Republicii Lituania pentru un anumit an adoptat de Lietuvos Respublikos Seimas (Parlamentul Republicii Lituania) se aplică pentru calcularea remunerației judecătorilor. Nivelul de bază al următorului exercițiu financiar se stabilește prin contract colectiv de muncă la nivel național luându‑se în considerare rata medie a inflației pentru anul precedent (calculată pe baza indicelui național al prețurilor de consum), nivelul salariului lunar minim și impactul altor factori care afectează nivelul și evoluția salariului mediu în sectorul public. Lietuvos Respublikos Seimas (Parlamentul Republicii Lituania) aprobă nivelul de bază convenit în contractul colectiv la nivel național. În cazul în care contractul colectiv de muncă nu este încheiat sau nu este modificat până la data de 1 iunie a anului în curs, nivelul de bază pentru următorul exercițiu fiscal este adoptat de Seimas (parlament) la propunerea Lietuvos Respublikos Vyriausybė (Guvernul Republicii Lituania), după evaluarea și luarea în considerare a circumstanțelor prevăzute la acest articol. Noul nivel de bază care urmează să fie aprobat nu poate fi mai mic decât cel existent, cu excepția cazului în care sunt stabilite și declarate circumstanțe excepționale în conformitate cu procedura prevăzută în Lietuvos Respublikos fiskalinės sutarties įgyvendinimo konstitucinis įstatymas Nr. XII‑1289 (Legea constituțională a Republicii Lituania privind punerea în aplicare a tratatului fiscal) din 6 noiembrie 2014 (TAR, 2014, nr. 17028).
11.
În temeiul articolului 4 alineatul (2) din LRJ, remunerația judecătorilor (
18
) se compunea (
19
) din: (i) o componentă salarială, (ii) un spor pentru vechimea în muncă în statul lituanian, iii) o indemnizație pentru munca și asigurarea serviciului de permanență în zilele de repaus și în zilele de sărbătoare legală, precum și pentru înlocuire și (iv) o primă pentru creșterea volumului de muncă. În conformitate cu capitolul II din anexa la LRJ, salariul judecătorilor (
20
) se calculează prin înmulțirea coeficientului de salarizare stabilit în anexa la LRJ cu nivelul de bază. Nivelul de bază era de 181 de euro în 2022 și de 186 de euro în 2023. Coeficientul de salarizare al unui judecător de tribunal regional era de 17,2 (
21
).
12.
Articolul 3 din Lietuvos Respublikos pareiginės algos (atlyginimo) bazinio dydžio nustatymo ir asignavimų darbo užmokesčiui perskaičiavimo įstatymas Nr. XIV‑2011 [Legea Republicii Lituania nr. XIV‑2011 de stabilire a nivelului de bază al salariului (remunerației) și de modificare a creditelor de angajament pentru salarii] din 25 mai 2023 (TAR, 2023, nr. 11589) prevede:
„Nivelul de bază al salariului (remunerației)
1.   În scopul calculării salariului (remunerației) lucrătorilor menționați la articolul 2 din prezenta lege, nivelul de bază al salariului (remunerației) este egal cu salariul mediu lunar pe economie (inclusiv în sectorul privat) pentru anul 2022, publicat de Valstybės duomenų agentūra (Oficiul Național de Date, Lituania), și este stabilit la 1785,4 euro.
2.   În scopul aplicării nivelului de bază al salariului (remunerației) prevăzut la alineatul (1) din prezentul articol, salariul recalculat nu poate fi mai mic decât salariul (remunerația) de dinaintea recalculării.”
13.
Noul sistem de remunerare a judecătorilor de la instanțele de drept comun și de la instanțele specializate din Republica Lituania a intrat în vigoare la 1 iulie 2023. Ordinul nr. 1R‑85 al Lietuvos Respublikos teisingumo ministras (ministrul justiției al Republicii Lituania) din 2 aprilie 2004 și o rezoluție a Lietuvos advokatų taryba (Baroul lituanian) din 26 martie 2004 au aprobat onorariile maxime recomandate pentru serviciile juridice prestate de un avocat în cauze civile.
Procedura principală și întrebările preliminare
Cauza C‑146/23
14.
La 4 decembrie 2003, XL a fost numit judecător la Sąd Rejonowy w Suwałkach (Tribunalul Districtual din Suwałki, Polonia). La 3 aprilie 2007, acesta a fost detașat la Sąd Rejonowy w Białymstoku (Tribunalul Districtual din Białystok, Polonia), unde își desfășoară în prezent activitatea. Începând cu data de 5 august 2021, XL este încadrat în gradația de salarizare „cinci”. Remunerația lunară a lui XL este calculată prin înmulțirea salariului său de bază de 5050,48 zloți polonezi (PLN) în 2022 și de 5444,42 PLN în ianuarie 2023 cu coeficientul 2,5, la care se adaugă un spor pentru vechimea în muncă de 20 % din salariul de bază (
22
). XL a introdus o acțiune împotriva angajatorului său, Sąd Rejonowy w Białymstoku (Tribunalul Districtual din Białystok), solicitând plata sumei de 10 000 PLN pentru munca prestată în perioada cuprinsă între 1 iulie 2022 și 31 ianuarie 2023, precum și a dobânzilor de întârziere legale aferente acestei sume. Aceasta reprezintă diferența dintre salariul pe care XL l‑a primit de la 1 iulie 2022 până la 31 ianuarie 2023 și salariul care îi era datorat în temeiul mecanismului prevăzut la articolul 91 din Legea privind organizarea instanțelor de drept comun. Potrivit lui XL, această diferență este de 1362,12 PLN pe lună pentru perioada iulie‑noiembrie 2022, de 1053,90 PLN pentru luna decembrie 2022 (
23
) și de 2135,50 PLN pentru luna ianuarie 2023.
15.
XL se întemeiază pe faptul că legile privind modalitățile speciale de punere în aplicare a legii bugetului pe anii 2021, 2022 și 2023 nu sunt conforme cu Legea privind organizarea instanțelor de drept comun, cu Constituția Republicii Polone și cu dreptul Uniunii, având în vedere că, prin reducerea remunerației sale, acestea aduc atingere principiului independenței judecătorilor și creează condiții care permit puterii legislative și puterii executive să influențeze conținutul hotărârilor judecătorești. Angajatorul lui XL susține că l‑a plătit în conformitate cu legea și că nu poate stabili din proprie inițiativă remunerația judecătorilor.
16.
Ambele părți fac referire la expunerea de motive prezentată de guvern pentru proiectul de lege privind modalitățile speciale de punere în aplicare a legilor bugetare pentru anii 2021, 2022 și 2023, dar din aceasta ele trag concluzii diametral opuse. XL evidențiază „înghețarea” salariilor judecătorilor în raport cu o creștere a remunerației directorilor anumitor entități publice (între 40 % și 60 %). Angajatorul lui XL menționează lipsa fondurilor suplimentare în afara celor prevăzute în bugetul instituției.
17.
Potrivit instanței de trimitere, articolul 91 din Legea privind organizarea instanțelor de drept comun prevede mecanismul de calcul al salariului de bază al judecătorilor pentru un anumit an prin raportare la salariul mediu pentru al doilea trimestru al anului precedent. Acest mecanism, introdus la 22 aprilie 2009, urmărește să garanteze că sistemul de remunerare a judecătorilor respectă norma impusă la articolul 178 alineatul (2) din Constituția Republicii Polone. Modificarea din 2009 urmărea să asigure o mai mare obiectivitate în calcularea salariilor judecătorilor și să reducă influența altor autorități în stabilirea nivelului salariilor de bază ale judecătorilor. Înainte de această modificare, sistemul de calcul al salariilor judecătorilor se raporta printre altele la o sumă de bază prevăzută în bugetul anual de stat.
18.
Instanța de trimitere observă că „mecanismul […] care definește salariul de bază al judecătorilor a fost modificat în trei rânduri, la inițiativa executivului prin Legea privind modalitățile speciale de punere în aplicare a legilor bugetare […] pentru anii 2021, 2022 și 2023 (
24
)”. În 2021, salariile judecătorilor au fost „înghețate”, salariul de bază al acestora fiind calculat prin raportare la salariul mediu din al doilea trimestru al anului 2019 în locul salariului mediu din al doilea trimestru al anului 2020. În anul 2022, salariile de bază ale judecătorilor au fost calculate prin raportare la salariul mediu pentru al doilea trimestru al anului 2020. A rezultat o creștere în comparație cu salariul mediu pentru al doilea trimestru al anului 2021. În anul 2023, salariile judecătorilor au fost calculate în raport cu o valoare de bază fixă (
25
), mai degrabă decât pe baza salariului mediu pentru al doilea trimestru al anului 2022.
19.
Modificările aduse bugetului de stat pe anul 2021 au avut drept cauză situația economică din Polonia în urma epidemiei de COVID-19. Dispozițiile privind bugetul de stat pe anul 2022 nu menționau nicio circumstanță specială, în timp ce cele referitoare la bugetul de stat pentru anul 2023 se referă la impactul bugetar semnificativ al pandemiei de COVID-19 și al invaziei Rusiei în Ucraina.
20.
În decembrie 2022, prim‑președinta Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia) (
26
), președintele Naczelny Sąd Administracyjny (Curtea Administrativă Supremă, Polonia (
27
)) și Krajowa Rada Sądownictwa (Consiliul Național al Magistraturii, Polonia, denumit în continuare „KRS” (
28
)) au introdus fiecare la Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională a Poloniei) excepții de neconstituționalitate a dispozițiilor privind salariile judecătorilor din bugetul pe anul 2023. Instanța de trimitere împărtășește rezervele exprimate de reclamanți în această procedură. Aceasta consideră că o „înghețare” timp de trei ani a sistemului de calcul al remunerației judecătorilor prin raportare la un parametru obiectiv, și anume salariul mediu din al doilea trimestru al anului precedent, subminează independența judecătorilor. Aceasta echivalează cu amenințarea unei reduceri durabile, repetate și substanțiale a remunerației judecătorilor, în vederea subordonării puterii judecătorești puterii executive și puterii legislative. Această amenințare este deosebit de evidentă în lumina recentei crize a statului de drept din Polonia. În plus, este complet de neînțeles, având în vedere situația financiară stabilă a statului polonez. Instanța de trimitere consideră de asemenea că modificarea normelor de stabilire a remunerației judecătorilor în detrimentul acestora din urmă, în special în raport cu creșterea costului vieții, poate avea un impact negativ asupra inițiativelor de îmbunătățire a funcționării instanțelor (
29
). Există un risc semnificativ ca judecătorii să introducă un număr mare de acțiuni pentru a contesta nivelul salariilor pe care le‑au primit în anii 2021, 2022 și 2023.
21.
Astfel, Sąd Rejonowy w Białymstoku (Tribunalul Districtual din Białystok) a decis să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană, care, atunci când enunță valorile pe care se întemeiază Uniunea Europeană, se referă la respectarea statului de drept, precum și articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, potrivit cărora statele membre asigură o protecție jurisdicțională efectivă, întemeiată pe dreptul de acces la o instanță judecătorească independentă și imparțială, trebuie interpretate în sensul că principiul independenței judecătorilor se opune unei reglementări naționale care, în scopul limitării cheltuielilor bugetare, derogă de la mecanismul de stabilire a remunerației judecătorilor pe baza unor criterii obiective, independente de intervenția arbitrară a puterii executive și a puterii legislative și care are ca efect reducerea permanentă a nivelului remunerației judecătorilor, cu încălcarea garanțiilor constituționale menite să asigure judecătorilor o remunerație în conformitate cu demnitatea funcției lor și cu sfera lor de atribuții, precum și faptul că justiția este administrată de instanțe independente și de judecători independenți?”
Cauza C‑374/23
22.
Reclamanții, SR și RB, sunt judecători la Vilniaus apygardos administracinis teismas (Tribunalul Administrativ Regional din Vilnius, Lituania). Aceștia au introdus împotriva Lietuvos Respublika (Republica Lituania) o acțiune în despăgubiri pentru abținere de a acționa (
30
). SR solicită repararea unui prejudiciu în cuantum de 74286,09 euro, iar RB, de 95620,17 euro (
31
). Cererea de decizie preliminară nu precizează cum au calculat reclamanții aceste sume.
23.
SR și RB susțin că nivelul remunerației lor depinde de voința politică a puterii executive și a puterii legislative. Acest lucru este incompatibil cu principiul independenței judecătorilor, consacrat la articolul 109 din Lietuvos Respublikos Konstitucija (Constituția Republicii Lituania) și cu obligațiile internaționale ale Republicii Lituania.
24.
Republica Lituania solicită respingerea acțiunii formulate de SR și RB. Aceasta observă printre altele că nivelul de bază pentru remunerarea angajaților din sectorul public este stabilit anual în funcție de resursele și angajamentele financiare ale statului. În perioada 2018-2023, nivelul de bază a crescut în mod constant în funcție de condițiile economice și sociale, de angajamentele statului și de disponibilitatea anticipată a resurselor financiare. Nivelul de bază are un „impact economic direct asupra sectorului privat și asupra salariului mediu național”. Republica Lituania susține de asemenea că sistemul de remunerare a judecătorilor intră în sfera de competență constituțională exclusivă a statului și a instituțiilor acestuia.
25.
Potrivit Vilniaus apygardos administracinis teismas (Tribunalul Administrativ Regional din Vilnius), remunerația brută lunară a judecătorilor de la instanțele regionale a fost de 2440,85 euro în 2008 și de 2362 euro în 2021 (
32
). Deși remunerația judecătorilor pare să fi crescut cu aproximativ 8 % în perioada de 13 ani dintre 2008 și 2021, în realitate, remunerația judecătorilor a scăzut cu 3,2 % în termeni nominali doar ca urmare a impactului modificărilor fiscale. Instanța de trimitere a arătat că, de la sfârșitul anului 2021, remunerația judecătorilor se apropia de nivelul salariului mediu pe economie. În primul trimestru al anului 2022, salariul mediu lunar pe economie națională a fost de 1729,90 euro, în timp ce salariul mediu lunar al unui judecător a fost de 3113,20 euro (
33
).
26.
Vilniaus apygardos administracinis teismas (Tribunalul Administrativ Regional din Vilnius) arată că, în timp ce onorariul orar recomandat pentru serviciile unui avocat este de 179,90 euro (
34
), salariul brut pe oră (
35
) al unui judecător de tribunal regional este de aproximativ 20 de euro. Republica Lituania, prin faptul că, printre altele, validează onorariile maxime recomandate pentru avocați, aceasta face o discriminare între avocați și judecători în ceea ce privește veniturile acestora, încălcând astfel articolele 29 și 48 din Constituția Republicii Lituania privind nediscriminarea și egalitatea de tratament în ceea ce privește drepturile omului (
36
), precum și articolul 2 TUE. Guvernul lituanian recunoaște implicit că nivelul de bază pentru remunerația judecătorilor nu ar trebui să depindă de voința politică a puterii legislative sau a puterii executive, ci de indicatorii economici naționali (
37
). În acest context, guvernul lituanian a demarat o reformă a remunerării în funcția publică, pentru a se asigura că remunerația funcționarilor publici se calculează prin raportare la astfel de indicatori economici.
27.
În lumina celor de mai sus, Vilniaus apygardos administracinis teismas (Tribunalul Administrativ Regional din Vilnius) a decis să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții de Justiție următoarele întrebări preliminare:
„1)
Valorile democrației, statului de drept, respectării drepturilor omului și justiției, consacrate la articolul 2 TUE, precum și dispozițiile articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE trebuie interpretate în sensul că conferă puterii legislative și celei executive ale statelor membre puterea discreționară nelimitată și exclusivă de a stabili, prin intermediul reglementărilor naționale, remunerația judecătorilor la un nivel care depinde exclusiv de voința puterii legislative și a puterii executive?
2)
Dispozițiile articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, precum și cele ale articolului 47 din cartă, care consacră printre altele independența judecătorilor, trebuie interpretate în sensul că permit statelor membre să introducă, prin intermediul unei reglementări naționale, norme care stabilesc remunerația judecătorilor sub nivelul remunerației sau al onorariilor stabilite de stat pentru reprezentanții altor profesii juridice?”
Procedura în fața Curții
28.
În cauza C‑146/23, XL, guvernul polonez și Comisia Europeană au prezentat observații scrise.
29.
În Hotărârea din 8 noiembrie 2023, K 1/23, Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională) a considerat printre altele că articolele 8 și 9 din ustawa z dnia 1 grudnia 2022 r. o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2023 (Legea din 1 decembrie 2022 privind modalitățile speciale de punere în aplicare a Legii bugetare) sunt „incompatibile” cu articolul 178 alineatul (2) din Constituția Republicii Polone.
30.
Prin Hotărârea din 16 noiembrie 2023, președintele Curții a solicitat Sąd Rejonowy w Białymstoku (Tribunalul Districtual din Białystok), pe de o parte, să precizeze dacă dorește să mențină partea din cererea de decizie preliminară referitoare la perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2023 și 31 ianuarie 2023 și, pe de altă parte, să indice eventuala incidență a hotărârii pronunțate de Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională) cu privire la legalitatea articolului 8 alineatele (1) și (2) din ustawa o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2022 (Legea privind modalitățile speciale de punere în aplicare a Legii bugetare pentru anul 2022).
31.
În răspunsul său din 30 noiembrie 2023, Sąd Rejonowy w Białymstoku (Tribunalul Districtual din Białystok) a confirmat că Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională) a constatat că articolele 8 și 9 din ustawa z dnia 1 grudnia 2022 r. o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2023 (
38
) (Legea din 1 decembrie 2022 privind modalitățile speciale de punere în aplicare a Legii bugetare pentru anul 2023) „sunt incompatibile cu”, printre altele, articolul 178 alineatul (2) din Constituția Republicii Polone și că, în consecință, aceste dispoziții nu mai sunt în vigoare (
39
).
32.
Sąd Rejonowy w Białymstoku (Tribunalul Districtual din Białystok) a indicat de asemenea că dorește să mențină în totalitate cererea de decizie preliminară, inclusiv partea referitoare la perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2023 și 31 ianuarie 2023. Potrivit Sąd Rejonowy w Białymstoku (Tribunalul Districtual din Białystok), hotărârea pronunțată de Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională) se limitează la a statua asupra constituționalității articolelor 8 și 9 din ustawa z dnia 1 grudnia 2022 r. o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2023 (Legea privind modalitățile speciale de punere în aplicare a Legii bugetare pentru anul 2023) în raport cu articolul 178 alineatul (2) din Constituția Republicii Polone și cu demnitatea funcției de judecător coroborată cu sfera atribuțiilor judecătorilor. Această hotărâre nu a analizat principiul independenței judecătorilor și nici pe cel al protecției împotriva imixtiunii puterii legislative și/sau a celei executive. În plus, Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională) nu a examinat ustawa o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2022 (Legea privind modalitățile speciale de punere în aplicare a Legii bugetare pentru anul 2022).
33.
În cauza C‑374/23, guvernul lituanian și guvernul polonez și Comisia au prezentat observații scrise.
34.
Prin decizia din 23 ianuarie 2024, Curtea a conexat cauzele C‑146/23 și C‑374/23 pentru buna desfășurare a fazei orale a procedurii, precum și în vederea pronunțării hotărârii.
35.
În ședința din 12 martie 2024, guvernul lituanian și guvernul polonez și Comisia au prezentat observații orale și au răspuns la întrebările adresate de Curte.
Analiză
Competența Curții în cauza C‑374/23
36.
Guvernul lituanian (
40
) arată că statele membre au competența exclusivă de a reglementa remunerația judecătorilor și a altor titulari de demnități și funcții publice, în condițiile dreptului intern. În consecință, dreptul Uniunii nu are niciun rol în această privință. La elaborarea legislației bugetare, guvernul lituanian trebuie să țină seama printre altele de situația socioeconomică din Lituania, de nevoile și de resursele statului, precum și de angajamentele sale financiare. Prin întrebările adresate, Vilniaus apygardos administracinis teismas (Tribunalul Administrativ Regional din Vilnius) solicită Curții să se pronunțe cu privire la limitele marjei de apreciere, astfel cum sunt definite în Constituția Republicii Lituania și interpretate de Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Curtea Constituțională a Republicii Lituania), de care beneficiază puterile legislativă și executivă. Curtea de Justiție nu este competentă în acest sens.
37.
Potrivit unei jurisprudențe constante, deși organizarea justiției în statele membre intră în competența acestora din urmă, totuși, în exercitarea acestei competențe, statele membre sunt ținute să respecte obligațiile care decurg pentru acestea din dreptul Uniunii și în special din articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE (
41
). În temeiul articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, statele membre trebuie să se asigure că instanțele care sunt susceptibile să se pronunțe asupra aplicării sau a interpretării dreptului Uniunii (
42
) îndeplinesc cerințele unei protecții jurisdicționale efective (
43
). Această dispoziție se opune unor dispoziții naționale privind organizarea justiției care reprezintă un regres în ceea ce privește protecția valorii statului de drept (
44
). Astfel, statele membre sunt obligate să conceapă organizarea justiției astfel încât să asigure conformitatea acesteia cu cerințele dreptului Uniunii. Printre acestea se numără în special independența instanțelor chemate să statueze cu privire la chestiuni legate de aplicarea sau de interpretarea dreptului Uniunii pentru a garanta justițiabililor protecția jurisdicțională efectivă a drepturilor lor conferite de dreptul menționat (
45
).
38.
Din această jurisprudență și în special din Hotărârea privind judecătorii portughezi și Hotărârea Escribano Vindel rezultă că Curtea este competentă să interpreteze dreptul Uniunii în cauze privind organizarea sistemului judiciar al unui stat membru, inclusiv remunerarea judecătorilor.
Admisibilitatea întrebărilor adresate în cauza C‑374/23
39.
Guvernul lituanian susține că cererea de decizie preliminară în cauza C‑374/23 este inadmisibilă, întrucât întrebările adresate de Vilniaus apygardos administracinis teismas (Tribunalul Administrativ Regional din Vilnius) nu au nicio legătură cu faptele și obiectul litigiului aflat pe rolul acestei instanțe. Un răspuns al Curții la întrebările adresate nu este, așadar, necesar pentru soluționarea litigiului principal.
40.
Articolul 267 din TFUE prevede că întrebarea preliminară trebuie să fie „necesară” pentru a permite instanței de trimitere să pronunțe o hotărâre în cauza cu care este sesizată. Curtea a amintit astfel în mod repetat că atât din textul, cât și din economia articolului 267 TFUE rezultă că procedura preliminară presupune printre altele ca o cauză să fie efectiv pendinte în fața instanțelor naționale, acestea fiind chemate să adopte în cadrul său o decizie susceptibilă să ia în considerare hotărârea pronunțată cu titlu preliminar (
46
).
41.
Litigiul principal în cauza C‑374/23 are ca obiect o acțiune în despăgubiri formulată împotriva Republicii Lituania de doi judecători, SR și RB, în care aceștia susțin că prerogativa puterii legislative și a puterii executive de a stabili remunerația lor este incompatibilă cu independența judecătorilor. Acest lucru constituie un element de legătură între litigiul aflat pe rolul Vilniaus apygardos administracinis teismas (Tribunalul Administrativ Regional din Vilnius) și interpretarea dreptului Uniunii pe care o solicită această instanță. Prin urmare, considerăm că interpretarea Curții este „necesară” pentru a permite instanței de trimitere să soluționeze litigiul cu care este sesizată (
47
).
Relevanța articolului 2 TUE și a articolului 47 din cartă în cauzele conexate C‑146/23 și C‑374/23
42.
Potrivit guvernului lituanian, având în vedere că reglementarea remunerării judecătorilor este de competența exclusivă a statelor membre, acestea nu pun în aplicare dreptul Uniunii atunci când stabilesc această remunerație. Rezultă că, în temeiul articolului 51 alineatul (1) din cartă, prevederile acesteia nu se aplică în litigiul principal.
43.
Articolul 51 alineatul (1) din cartă prevede că dispozițiile acesteia se adresează statelor membre numai în cazul în care acestea pun în aplicare dreptul Uniunii. Nu reiese din cererile de decizie preliminară formulate în cauzele C‑146/23 și C‑374/23 că XL sau SR și RB se prevalează de un drept conferit lor de o dispoziție a dreptului Uniunii sau că fac obiectul unei proceduri în care se pune în aplicare dreptul Uniunii. Din deciziile de trimitere nu reiese nici că aceștia ridică vreo problemă de interpretare sau de aplicare a unei norme de drept al Uniunii. Niciun element din cererile de decizie preliminară nu arată că oricare dintre părți se prevalează de dreptul la o cale de atac efectivă, consacrat la articolul 47 din cartă. Așadar, se pare că articolul 47 din cartă nu poate fi invocat în litigiul principal (
48
).
44.
Articolul 19 TUE concretizează valoarea statului de drept cuprinsă în articolul 2 TUE. În conformitate cu articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, statelor membre le revine obligația de a stabili un sistem de căi de atac și de proceduri care să asigure un control jurisdicțional efectiv în domeniile reglementate de dreptul Uniunii. Protecția jurisdicțională efectivă a drepturilor conferite justițiabililor de dreptul Uniunii constituie un principiu general al dreptului Uniunii, care decurge din tradițiile constituționale comune ale statelor membre (
49
) și care este reafirmat la articolul 47 din cartă (
50
). În aceste condiții, recomandăm Curții ca articolul 2 TUE să nu fie interpretat separat de articolul 19 TUE (
51
).
Cu privire la fond
45.
Prin întrebările formulate, Sąd Rejonowy w Białymstoku (Tribunalul Districtual din Białystok) și Vilniaus apygardos administracinis teismas (Tribunalul Administrativ Regional din Vilnius) solicită o interpretare a articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE în ceea ce privește două aspecte. În primul rând, această dispoziție vizează puterea legislativă și/sau executivă care legiferează cu scopul de a stabili sau a reduce remunerația judecătorilor? În al doilea rând, atunci când statele membre adoptă asemenea legi, care sunt criteriile pe care acestea trebuie să le respecte pentru a se conforma dispoziției menționate?
46.
Potrivit unei jurisprudențe constante, dreptul Uniunii nu impune statelor membre să adopte un anumit model constituțional care să reglementeze raporturile și interacțiunea dintre diferitele puteri ale statului, în special în ceea ce privește definirea și delimitarea competențelor acestora. În alegerea modelelor lor constituționale, statele membre sunt ținute să respecte printre altele articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, pentru a nu aduce atingere independenței judecătorilor sau activității jurisdicționale (
52
). Având în vedere structurile și tradițiile politice și constituționale diferite ale statelor membre, rolurile jucate de actorii implicați în stabilirea nivelului și a elementelor remunerației judecătorilor pot varia considerabil (
53
). Într‑o democrație, principiul separării puterilor și necesitatea de a proteja judecătorii de influențe externe nejustificate din partea, printre altele, a puterii legislative și/sau a puterii executive, nu exclud ca aceasta din urmă să determine multe aspecte ale arhitecturii judiciare a unui stat, inclusiv remunerarea judecătorilor.
47.
Pentru a asigura transparența, obiectivitatea și securitatea juridică (
54
), statele membre trebuie să stabilească un cadru juridic care să faciliteze stabilirea remunerației judecătorilor astfel încât să includă identificarea actorilor implicați în acest proces și a rolurilor care le sunt atribuite (
55
). Cadrul respectiv trebuie să urmărească să protejeze independența judecătorilor, asigurând că nivelul remunerației acestora este adecvat cu importanța funcțiilor pe care le exercită. Legislația națională ce reglementează remunerația judecătorilor trebuie să funcționeze pe baza unor criterii pertinente, obiective și verificabile, care să respecte principiul proporționalității. Rezultă că remunerația judecătorilor nu poate fi stabilită sau redusă în mod discreționar sau în raport cu împrejurări individuale. O reglementare națională având ca obiect reducerea nivelului remunerației judecătorilor trebuie să formuleze în mod clar justificarea acesteia. Asemenea reduceri ale remunerației judecătorilor, care pot rezulta dintr‑o astfel de reglementare, trebuie să aibă caracter temporar, iar cuantumul și durata lor trebuie să fie adaptate și să evolueze în funcție de gravitatea și de persistența condițiilor care au justificat adoptarea lor. Asemenea reduceri ale remunerației nu trebuie să vizeze în niciun caz, ca tratament nefavorabil, (
56
) puterea judecătorească. Pentru a aprecia daca puterea judecătorească este vizată, asemenea reduceri ale remunerației judecătorilor trebuie să ia în considerare evoluția remunerației judecătorilor și a altor titulari de demnități și funcții publice comparabile, ținându‑se seama în mod special de orice creșteri recente ale acestora (
57
). Pentru a garanta respectarea acestor principii și pentru a consolida stabilitatea lor, normele privind remunerația judecătorilor sau orice reducere a acesteia trebuie să facă obiectul controlului jurisdicțional (
58
).
48.
Cererile de decizie preliminară fac trimitere la nivelul remunerației de bază a judecătorilor în Polonia și în Lituania (
59
). În lumina definiției date termenului „remunerație” la articolul 157 alineatul (2) primul paragraf TFUE, orice drepturi, în numerar sau în natură, imediate sau viitoare, pe care judecătorii le primesc direct sau indirect pentru activitatea în această funcție trebuie luate în considerare când se apreciază dacă sunt remunerați corespunzător pentru importanța funcțiilor pe care le exercită (
60
). Sporurile sau indemnizațiile primite pentru exercitarea anumitor funcții, sarcini sau responsabilități suplimentare (
61
), pentru funcție superioară, pentru vechimea în muncă sau pentru experiență, pensiile ocupaționale necontributive sau subvenționate (
62
) și asistența medicală suplimentară față de cea oferită lucrătorilor în general în sistemul național de protecție socială, locuința și utilizarea unui vehicul sau a unui telefon în scopuri private sunt exemple de remunerație în numerar sau în natură care trebuie luate în considerare (
63
). De asemenea, la evaluarea adecvării remunerației judecătorilor (
64
), trebuie avute în vedere limitările sau obstacolele în calea exercitării de către aceștia a altor activități economice (
65
).
49.
În lipsa armonizării, date fiind condițiile socioeconomice diferite din Uniune și constrângerile bugetare diferite cu care se confruntă fiecare stat membru, acestea sunt cele mai în măsură să stabilească remunerația judecătorilor în jurisdicția lor. Sub rezerva obligațiilor imperative prevăzute la articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, statele membre beneficiază, prin urmare, de o marjă de apreciere în stabilirea nivelului remunerației judecătorilor. Această marjă de apreciere nu este nelimitată. Elementele obiective, cum ar fi salariul mediu sau minim pe economie, înmulțit cu un coeficient, sau salariile altor titulari de funcții publice naționale și ale funcționarilor cu responsabilități echivalente, sunt exemple de repere acceptabile pe care statele membre se pot baza, împreună cu alți parametri socioeconomici, cum ar fi costul vieții (indicele prețurilor de consum într‑un stat membru), rata inflației etc., pentru a calcula remunerația judecătorilor (
66
). Având în vedere că nivelul salariilor, inclusiv cel al salariului minim, nu este armonizat în Uniune (
67
) și variază foarte mult date fiind diferențele semnificative dintre condițiile socioeconomice prevalente în statele membre (
68
), simpla comparare a remunerațiilor în termeni monetari este inadecvată. Prin urmare, remunerația judecătorilor trebuie evaluată în contextul socioeconomic specific al fiecărui stat membru (
69
).
50.
Pentru evaluarea caracterului adecvat al remunerației judecătorilor trebuie să se verifice dacă, într‑un anumit context socioeconomic național, remunerația este la un nivel suficient pentru a atrage, a păstra și a motiva persoane cu înaltă integritate morală, provenind din medii diverse și având calificările și/sau experiența profesională necesare (
70
). O remunerație inadecvată poate submina moralul, poate reduce productivitatea și, în cele din urmă, poate împiedica recrutarea prin descurajarea candidaților calificați de a intra în profesie. Totodată, poate fi afectată rămânerea judecătorilor în sistem, deoarece remunerațiile reduse îi pot încuraja să părăsească profesia sau să se pensioneze înainte de încheierea mandatului sau de vârsta obligatorie de pensionare, reducând astfel nivelul general de experiență în rândul corpului judecătoresc (
71
).
51.
În lipsa oricărei indicații că remunerațiile judecătorilor sunt impozitate nelegal sau disproporționat (
72
), principiul protecției jurisdicționale efective nu se opune impozitelor sau altor taxe, cum ar fi contribuțiile de asigurări sociale, pe care un stat membru le percepe în mod legal din remunerația judecătorilor, pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii. Prin urmare, astfel de impozite aplicate general nu sunt cuprinse de o examinare a compatibilității unui sistem de remunerare a judecătorilor cu articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE.
52.
Compararea remunerației judecătorilor cu nivelul onorariilor pe care le solicită avocații care oferă servicii de consiliere statului sau la cererea statului este de asemenea exclusă, chiar și atunci când legea prevede o grilă pentru aceste onorarii. Deși nivelul remunerației judecătorilor nu poate fi separat de cel al veniturilor din sectorul privat (
73
) în domenii similare, funcția judiciară este prin natura ei unui serviciu public, nu o activitate comercială (
74
). Aceasta presupune o alegere conștientă a carierei în sectorul public în schimbul, printre altele, al siguranței locului de muncă și al unei remunerații pecuniare stabile (
75
). Deși, în anumite cazuri, acest lucru poate conduce la un nivel al remunerației inferior celui al avocaților, judecătorii nu sunt expuși unor riscuri comerciale (
76
), nu trebuie să suporte cheltuielile generale (
77
), nu plătesc TVA și în principiu sunt plătiți indiferent de soluțiile pronunțate în procese, de rezultatele sau de productivitatea lor (
78
). În sfârșit, adăugăm că, în timp ce judecătorii primesc remunerația la intervale regulate și previzibile, termenul în care clienții plătesc onorariile avocaților lor poate fi lung și extrem de imprevizibil (
79
).
53.
Prin urmare, o evaluare a caracterului adecvat al remunerației judecătorilor impune atât o perspectivă globală, care să țină seama de toți factorii socioeconomici relevanți, cât și un aspect dinamic sau temporal, în funcție de evoluția în timp a remunerației menționate. Deși este posibil ca statele membre să nu fie obligate să actualizeze automat remunerația judecătorilor ținând cont de rata inflației și/sau de creșterea costului vieții ori să revizuiască nivelurile de salarizare la intervale specifice, omisiunea persistentă de a proceda astfel poate conduce la deprecierea valorii sale. O erodare semnificativă a nivelului remunerației judecătorilor aduce atingere, în timp, independenței judecătorilor și demnității funcției de judecător. Cu excepția cazului în care se produce o scădere bruscă și semnificativă a valorii a remunerației judecătorilor, examinarea evoluției acesteia ar trebui să se desfășoare prin raportare la o perioadă reprezentativă de cel puțin zece ani.
54.
În ceea ce privește prezentele cauze conexate, dreptul polonez și cel lituanian stabilesc, fiecare, un cadru pentru stabilirea remunerației judecătorilor (
80
). Niciun element din procedura în fața Curții nu constituie o indicație a faptului că, procedând astfel, puterea legislativă și/sau puterea executivă poloneză sau lituaniană au uzurpat rolul sau prerogativele oricărui alt actor legitim (
81
). Reiese de asemenea din prezentele cereri de decizie preliminară că, în aceste state membre, normele ce reglementează remunerația judecătorilor, precum și orice reducere a acesteia, fac obiectul unui control jurisdicțional.
55.
Cauza C‑146/23 își are originea în legile privind modalitățile speciale de punere în aplicare a legii bugetului pentru anii 2021, 2022 și 2023 (
82
), care au modificat articolul 91 din Legea privind organizarea instanțelor de drept comun și au introdus reduceri ale remunerației judecătorilor. Nu se susține că puterea legislativă și/sau puterea executivă poloneză nu aveau competența, în temeiul dreptului polonez, de a modifica articolul 91 din Legea privind organizarea instanțelor de drept comun prin intermediul legilor privind modalitățile speciale de punere în aplicare a legii bugetului pentru anii 2021, 2022 și 2023. Amploarea deplină a impactului Hotărârii din 8 noiembrie 2023, K 1/23, a Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională) (
83
) asupra acestor legi bugetare rămâne oarecum neclară. În ședință, guvernul polonez a confirmat, ca răspuns la întrebările adresate de Curte, că remunerația datorată judecătorilor în urma acestei hotărâri a fost plătită. În cauza C‑374/23, SR și RB au introdus împotriva Republicii Lituania o acțiune în despăgubiri ca urmare a faptului că aceasta nu a adoptat măsuri, întrucât nu pot fi introduse alte acțiuni în justiție pentru a obliga puterea legislativă și puterea executivă să plătească judecătorilor o remunerație corespunzătoare demnității funcțiilor lor. Reiese cu claritate din Hotărârea Savickas (
84
) că reducerea remunerației judecătorilor putea fi contestată în fața instanțelor lituaniene și că sunt disponibile despăgubiri pecuniare pentru recuperarea remunerațiilor neplătite în mod nelegal.
56.
În cauza C‑146/23, instanța de trimitere consideră că modificările aduse în 2022 și 2023 articolului 91 din Legea privind organizarea instanțelor de drept comun sunt contrare articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE. Spre deosebire de măsurile din Hotărârea privind judecătorii portughezi (
85
), modificările aduse în Polonia nu au caracter general, ci vizează în mod specific judecătorii, instituind o derogare de durată de la mecanismul prevăzut la articolul 91 alineatul (1) din Legea privind organizarea instanțelor de drept comun.
57.
Nu se contestă faptul că, în anii 2022 și 2023, remunerația judecătorilor (
86
) în Polonia a fost mai mică decât dacă ar fi fost calculată în conformitate cu articolul 91 din Legea privind organizarea instanțelor de drept comun. Această reducere a coincis totodată cu o creștere semnificativă a costului vieții în acel stat membru. Se poate observa însă că, în aceeași perioadă, remunerația judecătorilor nu a fost mai mică decât în anii precedenți, ci se pare că a crescut cu 4,37 % în anul 2022 față de anul 2021 și cu 7,8 % în anul 2023 față de anul 2022. Guvernul polonez a arătat că modificările în discuție nu au „înghețat” remunerația judecătorilor, ci doar au încetinit ritmul de creștere a acesteia. În timp ce XL se referă la o listă lungă de funcționari publici care au primit creșteri salariale mai mari decât judecătorii în anul 2022, guvernul polonez a subliniat în ședință că funcționarii publici obișnuiți din acest stat membru câștigă considerabil mai puțin decât judecătorii și, spre deosebire de judecători, nu au beneficiat o creștere recentă a remunerațiilor.
58.
În ceea ce privește caracterul pretins permanent al modificărilor aduse legilor în Polonia, deși articolul 91 din Legea privind organizarea instanțelor de drept comun pare să fi fost modificat trei ani la rând (
87
), se pare că rămâne în vigoare. Guvernul polonez a confirmat în ședință că fiecare dintre modificările aduse acestei dispoziții prin legile privind modalitățile speciale de punere în aplicare a legii bugetare pentru anii 2021, 2022 și 2023 vizau un singur exercițiu bugetar și erau valabile, fiecare, pentru un singur an. De altfel, din dosarul prezentat Curții nu reiese că sunt propuse modificări similare la articolul 91 din Legea privind organizarea instanțelor de drept comun în anul 2024 (
88
). Efectele modificărilor aduse articolului 91 din Legea privind organizarea instanțelor de drept comun asupra remunerațiilor judecătorilor par astfel să fi fost limitate atât ca durată, cât și în ceea ce privește cuantumul.
59.
La prima vedere, s‑ar putea considera că modificările în litigiu au vizat sau singularizat remunerația judecătorilor și procurorilor, având în vedere că salariile altor titulari de demnități și funcții publice nu au făcut obiectul unor măsuri similare. Guvernul polonez a arătat, atât în observațiile sale scrise, cât și în ședință că judecătorii și procurorii au beneficiat anterior de tratament preferențial în temeiul politicii de remunerare promovate de stat polonez pentru titularii de funcții publice și funcționari. Guvernul polonez a mai susținut că judecătorii și procurorii au fost scutiți de înghețarea salariilor în sectorul public din anul 2013 până în anul 2018. Aceste elemente indică faptul că, din anul 2013 până în anul 2023, remunerația judecătorilor nu a fost vizată în mod negativ sau afectată în mod disproporționat în comparație cu cea primită de alți titulari de demnități și funcții publice (
89
). În plus, rezultă că, în acea perioadă, nu s‑a produs o erodare substanțială a remunerației lor (
90
).
60.
Guvernul polonez a justificat modificările din anii 2022 și 2023 prin referire la pandemia COVID‑19 și la invadarea Ucrainei de către Rusia în februarie 2022. Este vorba, în opinia noastră, despre împrejurări relevante, obiective, verificabile și extraordinare, care au impus în mod incontestabil constrângeri bugetare considerabile tuturor statelor membre, inclusiv Republicii Polone, și care erau de natură să justifice o reducere a remunerației titularilor de demnități și funcții publice, inclusiv a celei acordate judecătorilor. O reducere a remunerației judecătorilor în conformitate cu articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE nu impune existența unei crize bugetare naționale sau deschiderea unei proceduri de deficit excesiv în temeiul articolului 126 alineatul (2) TFUE și a Protocolului (nr. 12) privind procedura aplicabilă deficitelor excesive (
91
). Reducerile remunerației judecătorilor și alte reduceri bugetare pot fi justificate în efortul de a evita provocarea unui deficit excesiv într‑un stat membru (
92
). În ceea ce privește proporționalitatea măsurilor adoptate ca răspuns la aceste împrejurări, din cererea de decizie preliminară în cauza C‑146/23 în cauza reiese că remunerația lui XL în anii 2022 și 2023 era semnificativ mai mare decât dublul salariului mediu din Polonia (
93
).
61.
Deși, în cele din urmă, este o chestiune asupra căreia trebuie să se pronunțe instanța de trimitere, aspectele la care se referă punctele 56-60 din prezentele concluzii tind să indice că remunerația judecătorilor în Polonia în anii 2022 și 2023 a fost adecvată independenței și importanței funcțiilor acestora.
62.
În cauza C‑374/23, Vilniaus apygardos administracinis teismas (Tribunalul Administrativ Regional din Vilnius) a arătat că, în perioada de 13 ani dintre anii 2008 și 2021, remunerația judecătorilor a scăzut cu 3,2 % în termeni nominali numai ca urmare a modificărilor fiscale. Instanța de trimitere nu a prezentat niciun detaliu cu privire la reforma fiscală din anul 2019 din Lituania. În orice caz, astfel cum se arată la punctul 51 din prezentele concluzii, impozitarea remunerației judecătorilor este, ca regulă generală, lipsită de relevanță pentru o apreciere în contextul articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE.
63.
Guvernul lituanian și Comisia susțin că, în conformitate cu articolul 3 din LRJ, nivelul de bază pentru calculul salariului judecătorilor și al altor titulari de demnități și funcții publice se bazează pe parametri clari și obiectivi legați de condițiile socioeconomice prevalente în Republica Lituania (
94
). Acesta este în principiu actualizat anual și nu poate fi mai mic decât cel din anul precedent. Nu există în cauza C‑374/23 niciun indiciu că remunerația judecătorilor din Lituania ar fi fost vizată sau afectată în mod disproporționat în comparație cu cea a altor titulari de demnități și funcții publice. Printre altele, din cuprinsul articolului 3 din LRJ reiese că remunerația judecătorilor este stabilită în paralel cu cea a celorlalți titulari de demnități și funcții publice. Acesta este cazul și în reforma remunerării funcției publice adoptată la 25 mai 2023 (
95
). Faptul că prin această reformă s‑a majorat (substanțial) remunerația judecătorilor și a celorlalți titulari de demnități și funcții publice nu pune în discuție legalitatea sumelor plătite anterior judecătorilor în temeiul articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE.
64.
Vilniaus apygardos administracinis teismas (Tribunalul Administrativ Regional din Vilnius) a arătat că nivelul relativ al remunerației judecătorilor din Lituania s‑a erodat în timp și că, de la sfârșitul anului 2021, se apropie de nivelul salariului mediu pe economie. Guvernul lituanian a susținut în ședință că cifrele prezentate de instanța de trimitere sunt eronate, deoarece nu reflectă sumele restante plătite judecătorilor între anii 2016 și 2019, în urma hotărârii Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Curtea Constituțională a Republicii Lituania), care a declarat neconstituțională o reducere a remunerației judecătorilor (
96
).
65.
În timp ce, în cele din urmă, competența de a evalua caracterul adecvat al remunerației judecătorilor în litigiul principal revine Vilniaus apygardos administracinis teismas (Tribunalul Administrativ Regional din Vilnius), graficul 3.36 din Raportul CEPEJ din anul 2020 (
97
) și Graficul 3.46 din Raportul CEPEJ din anul 2022 (
98
) arată că salariul mediu brut al judecătorilor de la Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Curtea Supremă a Lituaniei) a fost de 2,2 ori (2018) și, respectiv, de 2,1 ori (2020) mai mare decât salariul mediu brut pe economie (
99
). O comparație a datelor din alte state membre tinde să arate că, în 2018, remunerația judecătorilor lituanieni (
100
) aflați la începutul carierei la Curtea Supremă a acestui stat se situează în zona medie și este mai mare în termeni relativi decât cea a judecătorilor comparabili austrieci (1,5), belgieni (1,6), finlandezi (1,5), francezi (1,3), croați (1,7), neerlandezi (1,3), germani (0,9), maghiari (1,8), italieni (1,9), luxemburghezi (1,4), letoni (1,9), sloveni (1,6), suedezi (1,8) și spanioli (2,1) (
101
).
Concluzii
66.
Având în vedere considerațiile care precedă, propunem Curții să răspundă la întrebările adresate de Sąd Rejonowy w Białymstoku (Tribunalul Districtual din Białystok, Polonia) și de Vilniaus apygardos administracinis teismas (Tribunalul Administrativ Regional din Vilnius, Lituania) după cum urmează:
Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE trebuie interpretat în sensul că
nu se opune ca puterea legislativă și/sau puterea executivă a statelor membre să adopte legi pentru a stabili și/sau pentru a reduce remunerația judecătorilor, inclusiv prin intermediul unor contracte colective de muncă încheiate în conformitate cu dreptul național;
impune ca statele membre să instituie un cadru juridic care să faciliteze stabilirea remunerației judecătorilor astfel încât să protejeze independența judecătorilor prin garantarea faptului că nivelul remunerației acestora este adecvat în raport cu importanța funcțiilor pe care le exercită. Legislația ce reglementează remunerația judecătorilor trebuie să funcționeze pe baza unor criterii pertinente, obiective și verificabile, care să respecte principiul proporționalității;
impune ca o evaluare a caracterului adecvat al nivelului remunerației judecătorilor să țină seama de toți factorii socioeconomici pertinenți și să ia în considerare evoluția în timp a remunerației menționate;
impune ca orice reglementare națională având ca obiect reducerea nivelului remunerației judecătorilor să formuleze în mod clar justificarea acesteia. Asemenea reduceri ale remunerației judecătorilor, așa cum pot rezulta dintr‑o astfel de reglementare, trebuie să aibă caracter temporar, iar cuantumul și durata acestora să fie adaptate și să evolueze în funcție de gravitatea și de persistența condițiilor care au justificat adoptarea lor. Asemenea reduceri ale remunerației nu trebuie să vizeze în niciun caz, ca tratament nefavorabil, puterea judecătorească;
impune ca normele privind remunerația judecătorilor sau orice reducere a acesteia trebuie să facă obiectul controlului jurisdicțional.
(
1
)	Limba originală: engleza.
(
2
)	Eseul nr. 79, primul paragraf. The Federalist, denumită în mod uzual The Federalist Papers (Documentele federaliste), este o serie de 85 de eseuri scrise de Alexander Hamilton, John Jay și James Madison între octombrie 1787 și mai 1788. Eseurile au fost publicate anonim, sub pseudonimul „Publius”, în diverse ziare ale vremii din statul New York (Statele Unite ale Americii). Versiunea din care a fost preluat acest citat se găsește în Library of Congress Research Guides [Ghidurile de cercetare ale Bibliotecii Congresului (Statele Unite ale Americii)]: https://guides.loc.gov/federalist‑papers/introduction. Abordarea pentru care a pledat Hamilton, și anume „salariile judecătorilor pot fi modificate din când în când, în funcție de necesități, dar niciodată sub nivelul indemnizației cu care un anumit judecător intră în funcție” (The Federalist, nr. 79, al doilea paragraf), a fost adoptată în Constituția Statelor Unite ale Americii, iar articolul III, secțiunea 1 din această constituție prevede că judecătorii, atât cei de la Curtea Supremă, cât și cei de la instanțele de rang inferior, „vor primi pentru serviciile lor o indemnizație care nu va putea fi diminuată atâta timp cât vor rămâne în funcție”. Constituțiile anumitor state membre reflectă o abordare similară: a se vedea Constituția Republicii Cipru, art. 133.12, și Constituția Irlandei, art. 35.5, modificată prin al 29‑lea amendament la Legea constituțională din 2011.
(
3
)	Interpretat în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, denumită în continuare „carta”. Imperativele interdependente ale independenței judecătorilor și ale protecției jurisdicționale sunt doar unii dintre numeroșii factori care pot influența în mod legitim remunerarea judecătorilor. Remunerarea titularilor de demnități și funcții publice, inclusiv a judecătorilor, intră în domeniul de aplicare al articolului 21 din cartă și al Directivei 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO 2000, L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7). A se vedea Hotărârea din 7 februarie 2019, Escribano Vindel (C‑49/18, EU:C:2019:106, punctele 38-60, denumită în continuare „Hotărârea Escribano Vindel”).
(
4
)	Cerința de independență a instanțelor, inerentă activității judecătorești, este un element constitutiv al dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă, care, la rândul său, face parte din dreptul fundamental la un proces echitabil, consacrat la articolul 47 din cartă [Hotărârea din 20 aprilie 2021, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, punctele 48‑51 și jurisprudența citată)].
(
5
)	Hotărârea din 27 februarie 2018 (C‑64/16, EU:C:2018:117, punctul 45, denumită în continuare „Hotărârea privind judecătorii portughezi”).
(
6
)	A se vedea punctul 66.
(
7
)	Și, implicit, a magistraților.
(
8
)	A se vedea Hotărârea privind judecătorii portughezi, punctul 44.
(
9
)	A se vedea Hotărârea privind judecătorii portughezi, punctul 45, și Hotărârea Escribano Vindel, punctul 66. Principiul inamovibilității impune în special ca judecătorii să poată rămâne în funcție cât timp nu au împlinit vârsta obligatorie de pensionare sau până la expirarea mandatului lor, atunci când acesta are o durată determinată. Fără a avea un caracter absolut, principiul menționat poate face obiectul unor excepții pentru motive legitime și imperative, cu respectarea principiului proporționalității. Astfel, este larg acceptat faptul că judecătorii pot fi revocați dacă sunt considerați inapți să își exercite atribuțiile ca urmare a unei incapacității sau a unei încălcări grave a obligațiilor care le revin, cu condiția să fie respectate procedurile corespunzătoare. A se vedea Hotărârea din 5 noiembrie 2019, Comisia/Polonia (Independența instanțelor de drept comun) (C‑192/18, EU:C:2019:924, punctul 113). A se vedea de asemenea Hotărârea din 6 octombrie 2021, W.Ż. (Camera de control extraordinar și cauze publice a Curții Supreme – Numire) (C‑487/19, EU:C:2021:798, punctele 115 și 116), care identifică impactul pe care anumite decizii care afectează viața și cariera judecătorilor individuali îl pot avea asupra independenței acestora.
(
10
)	În Concluziile prezentate în cauza Associação Sindical dos Juízes Portugueses (C‑64/16, EU:C:2017:395, punctul 78), avocatul general Saugmandsgaard Øe a arătat că „deși cuantumul remunerației judecătorilor trebuie să fie în concordanță cu importanța funcțiilor publice asumate de aceștia, acest cuantum nu ar trebui să fie desprins de realitățile economice și sociale și în special de nivelul mediu de trai din statul în care persoanele respective își desfășoară activitatea profesională. În plus, o stabilitate rezonabilă a venitului acestora presupune, în opinia noastră, ca acesta să nu varieze în timp într‑un mod care ar pune în pericol independența de judecată a acestora, însă nu presupune ca acesta să rămână neschimbat”.
(
11
)	Legiuitorul portughez a adoptat măsurile care fac obiectul Hotărârii privind judecătorii portughezi în cadrul unui program de asistență financiară al Uniunii. Legislativul și executivul spaniol au adoptat măsurile examinate în Hotărârea Escribano Vindel.
(
12
)	În cazul Portugaliei, printre titularii de demnități și funcții publice afectați se numărau președintele Republicii, președintele Assembleia da República (Adunarea Națională), prim‑ministrul, deputații din Assembleia da República, membrii guvernului, judecătorii de la Tribunal Constitucional (Curtea Constituțională) și de la Tribunal de Contas (Curtea de Conturi), procurorul general al Republicii, judecătorii și procurorii, judecătorii de la instanțele administrative și fiscale, precum și judecătorii de pace.
(
13
)	A se vedea Curtea Europeană a Drepturilor Omului (denumită în continuare „Curtea EDO”), Hotărârea din 15 octombrie 2013, Savickas și alții împotriva Lituaniei (CE:ECHR:2013:1015DEC006636509, § 90-94, denumită în continuare „Hotărârea Savickas”). Această instanță a respins ca vădit nefondată, în sensul articolului 35 alineatul 3 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950 (denumită în continuare „CEDO”), și, prin urmare, ca inadmisibilă, în temeiul articolului 35 alineatul 4 din CEDO, o plângere formulată de judecători în funcție sau foști judecători sau de moștenitorii acestora, potrivit căreia aceștia ar fi fost lipsiți de proprietatea lor, cu încălcarea articolului 1 din Primul protocol adițional la CEDO. Plângerea se referea la o reducere a salariilor reclamanților cu aproximativ 30 %. Reducerea a fost justificată de „situația economică și financiară deosebit de dificilă din Lituania” în anul 1999 și de „necesitatea de a finanța educația, asistența medicală, asistența socială și alte nevoi ale societății.” Curtea EDO a statuat că, în punerea în aplicare a politicilor sociale și economice, legiuitorii naționali se bucură de o marjă largă de apreciere.
(
14
)	Dz. U. din 2001, nr. 98, poziția 1070. Text consolidat la 14 decembrie 2022, Dz. U. din 2023, poziția 217.
(
15
)	Dz. U. din 2021, poziția 2445.
(
16
)	Dz. U. din 2022, poziția 2666.
(
17
)	Articolul 3 din 2008 m. lapkričio 6 d. Lietuvos Respublikos teisėjų atlyginimų įstatymas Nr. X‑1771 (Legea Republicii Lituania nr. X‑1771 privind remunerarea judecătorilor) din 6 noiembrie 2008 (Žin., 2008, Nr. 131‑5022), modificată prin 2021 m. lapkričio 25 d. Lietuvos Respublikos teisėjų atlyginimų įstatymo Nr. X‑1771 pakeitimo įstatymas Nr. XIV‑708 (Legea Republicii Lituania nr. XIV‑708 de modificare a Legii Republicii Lituania nr. X‑1771 privind remunerarea judecătorilor) din 25 noiembrie 2021 (TAR, 2021, No 25134).
(
18
)	Din cadrul „instanțelor de drept comun și instanțelor specializate”.
(
19
)	În versiunea aflată în vigoare de la 1 ianuarie 2022 până la 30 iunie 2023.
(
20
)	Din cadrul „instanțelor de drept comun și instanțelor regionale specializate”.
(
21
)	Coeficientul de salarizare a fost stabilit prin Lietuvos Respublikos teisėjų atlyginimų įstatymo priedėlio pakeitimo įstatymas Nr. XI‑235 (Legea nr. XI‑235 de modificare a anexei la Legea Republicii Lituania privind remunerarea judecătorilor) din 28 aprilie 2009 (care a intrat în vigoare la 1 octombrie 2013). Conform observațiilor scrise depuse de Comisie, Lietuvos Respublikos teisėjų darbo apmokėjimo įstatymo Nr. X‑1771 pakeitimo įstatymas Nr. XIV‑2015 [Legea Republicii Lituania nr. XIV‑2015 de modificare a Legii Republicii Lituania nr. X‑1771 privind remunerarea judecătorilor, din 25 mai 2023 (TAR, 2023, nr. 11594)] a modificat sistemul de coeficienți de salarizare a judecătorilor din instanțele de drept comun și din instanțele specializate cuprins în capitolul II din anexă, prin adoptarea prevederii potrivit căreia salariul oficial al unui judecător de tribunal regional este de „3,6” (nivelul de bază).
(
22
)	XL a primit 15151,44 PLN pe lună din iulie până în noiembrie 2022; 15033,51 PLN pentru decembrie 2022 și 16333,26 PLN pentru ianuarie 2023.
(
23
)	După luarea în calcul a concediului medical.
(
24
)	A se vedea punctul 5.6 din cererea de decizie preliminară formulată în cauza C‑146/23.
(
25
)	Prevăzute în dispozițiile speciale de aplicare a Legii bugetului pe anul 2023.
(
26
)	Prim‑președinta Sąd Najwyższy (Curtea Supremă) a susținut printre altele că Legea de stabilire a unor dispoziții speciale pentru punerea în aplicare a legilor bugetare pentru anul 2023 încalcă garanția că remunerația judecătorilor corespunde demnității funcției și sferei atribuțiilor lor. Aceste dispoziții aduc atingere, printre altele, independenței justiției, principiului drepturilor dobândite și încrederii în stat și în procesul legislativ. Aceasta a subliniat că metodele introduse pentru calcularea remunerației judecătorilor au „ocolit” principiile juridice aplicabile. Remunerația judecătorilor ar fi astfel stabilită pe baza unei aprecieri anuale, oarecum imprevizibile, a legiuitorului. Astfel, modelul adoptat pentru stabilirea salariilor judecătorilor ar înceta să mai fie automat și bazat pe criterii obiective.
(
27
)	Președintele Naczelny Sąd Administracyjny (Curtea Supremă Administrativă) a susținut că dispozițiile în cauză constituie o „reglementare episodică” și reprezintă o derogare de la principiile statutare consacrate de stabilire a salariilor judecătorilor. Constituția Republicii Polone se referă la condițiile de muncă și de remunerare a unui singure categorie de funcționari de stat: judecătorii. Această dispoziție a impus instituirea unui sistem de stabilire a remunerației judecătorilor separat de cel aplicabil altor funcționari publici. Acest sistem distinct ar trebui să ia în considerare necesitatea de a proteja independența puterii judecătorești, demnitatea funcției și povara răspunderii judecătorilor. Scăderea veniturilor reale ale judecătorilor în perioada 2021-2023 este de aproximativ 23,6 %, o diferență semnificativă față de creșterea salariilor medii brute în sectorul public de 6,74 % între 2020-2021.
(
28
)	KRS a susținut că articolul 178 alineatul (2) din Constituția Republicii Polone, care limitează intervenția legiuitorului în stabilirea remunerației judecătorilor, joacă un rol important în garantarea independenței și imparțialității judecătorilor. Remunerația judecătorilor ar trebui să fie calculată pe baza unor criterii obiective și cuantificabile și să facă obiectul unei indexări automate.
(
29
)	Având în vedere numărul tot mai mare de dosare nesoluționate și prelungirea duratei de soluționare a cauzelor.
(
30
)	Potrivit reclamanților, o instanță sau un judecător nu dispune de niciun mecanism juridic care să impună puterii executive și puterii legislative să se asigure că remunerația judecătorilor corespunde demnității și responsabilității sau limitărilor stricte, în special în ceea ce privește exercitarea altor activități aferente exercitării acestei funcții.
(
31
)	În observațiile sale scrise, Comisia arată că cererile privesc perioada cuprinsă între martie 2020 și martie 2023.
(
32
)	Cifre prezentate de instanța de trimitere. Acestea sunt cifre brute și nu includ sporul pentru vechimea în muncă. Cifra pentru anul 2021 ia în considerare reforma fiscală din anul 2019 (coeficient de 17,2 x nivelul de bază de 177 euro/1 289 euro modificare fiscală).
(
33
)	Instanța de trimitere subliniază de asemenea faptul că judecătorii sunt supuși unor cerințe deosebit de stricte. Judecătorii au printre altele obligația de a lucra în condiții de egalitate de remunerare, indiferent de volumul de muncă, deoarece orele de lucru nu sunt reglementate. Articolul 113 din Constituția Republicii Lituania prevede că „judecătorul nu poate fi ales sau numit pentru a exercita o altă funcție și nu poate desfășura activități în cadrul unor unități sau întreprinderi private cu scop lucrativ, comercial sau de altă natură. De asemenea, nu poate primi nicio altă remunerație în afara remunerației stabilite pentru judecător și a remunerației pentru activități educaționale sau de creație. Un judecător nu poate participa la activitățile partidelor politice sau ale altor organizații politice.”
(
34
)	Pe baza salariului mediu lunar brut din trimestrul care a precedat trimestrul anterior, astfel cum au fost publicat de Valstybės duomenų agentūra (Agenția de Stat pentru Date, Lituania) [cunoscută anterior sub denumirea de Lietuvos statistikos departamentas (Departamentul Lituanian de Statistică)] și a aplicării unui coeficient de 0,1.
(
35
)	Fără sporul pentru vechimea în muncă.
(
36
)	Aceste dispoziții impun Republicii Lituania obligația de a institui un sistem comparabil de remunerare a judecătorilor pentru muncă similară.
(
37
)	Rezoluția nr. XIV‑72 a Parlamentului Republicii Lituania din 11 decembrie 2020 a aprobat acest program.
(
38
)	Dz. U. din 2022, poziția 2666.
(
39
)	În ședință, guvernul polonez, ca răspuns la o întrebare adresată de Curte, a confirmat că hotărârea pronunțată de Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională) produce efecte de la data publicării sale.
(
40
)	În observațiile sale scrise, guvernul polonez ridică o serie de obiecții cu privire la competența Curții de a se pronunța cu privire la întrebarea adresată în cauza C‑146/23 și cu privire la admisibilitatea acesteia. În ședință, guvernul a renunțat la aceste obiecții.
(
41
)	Hotărârea din 26 martie 2020, Miasto Łowicz și Prokurator Generalny (C‑558/18 și C‑563/18, EU:C:2020:234, punctul 36 și jurisprudența citată), precum și Hotărârea din 9 ianuarie 2024, G. ș.a. (Numirea judecătorilor la instanțele de drept comun din Polonia) (C‑181/21 și C‑269/21, EU:C:2024:1, punctul 57, denumită în continuare „Hotărârea G”). A se vedea de asemenea Ordonanța din 2 iulie 2020, S. A. D. Maler und Anstreicher (C‑256/19, EU:C:2020:523, punctele 35-40).
(
42
)	Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE vizează „domeniile reglementate de dreptul Uniunii”, independent de situația în care statele membre pun în aplicare acest drept, în sensul articolului 51 alineatul (1) din cartă.
(
43
)	Hotărârea din 2 martie 2021, A.B. ș.a. (Numirea judecătorilor la Curtea Supremă – Căi de atac) (C‑824/18, EU:C:2021:153, punctul 112 și jurisprudența citată).
(
44
)	Hotărârea din 20 aprilie 2021, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, punctele 63-65).
(
45
)	A se vedea prin analogie Hotărârea din 18 mai 2021, Asociația Forumul Judecătorilor din România ș.a. (C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 și C‑397/19, EU:C:2021:393, punctul 230). Garanțiile de independență și imparțialitate impuse în temeiul dreptului Uniunii postulează existența unor norme, în special în ceea ce privește compunerea instanței, numirea, durata funcției, precum și cauzele de abținere, de recuzare și de revocare a membrilor săi, care să permită înlăturarea oricărei îndoieli rezonabile, în percepția justițiabililor, referitoare la impenetrabilitatea acestei instanțe în privința unor elemente exterioare și la imparțialitatea sa în raport cu interesele care se înfruntă. A se vedea Hotărârea din 20 aprilie 2021, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, punctul 53 și jurisprudența citată). În ședință, Comisia a subliniat necesitatea de a asigura o remunerare adecvată a judecătorilor pentru a evita impresia că aceștia ar risca să fie supuși unor influențe externe nejustificate.
(
46
)	Hotărârea din 26 martie 2020, Miasto Łowicz și Prokurator Generalny (C‑558/18 și C‑563/18, EU:C:2020:234, punctele 45 și 46 și jurisprudența citată).
(
47
)	Există paralele evidente între procedurile principale în cauza C‑374/23 și cele din cauzele în care s‑au pronunțat Hotărârea privind judecătorii portughezi și Hotărârea Escribano Vindel, care priveau acțiuni formulate de o asociație sindicală în numele judecătorilor portughezi și de un magistrat spaniol împotriva unor măsuri de reducere a remunerațiilor judecătorilor portughezi și, respectiv, spanioli. A se vedea, în schimb, Ordonanța din 8 noiembrie 2023, Habonov (C‑333/23, EU:C:2023:858) (denumită în continuare „Ordonanța Habonov”). În Ordonanța Habonov, Curtea a respins ca inadmisibilă cererea de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Gießen (Tribunalul Administrativ din Giessen, Germania) cu privire la articolul 19 TUE și la articolul 47 din cartă privind remunerarea judecătorilor din Landul Hessen (Germania). Întrucât această cerere a fost formulată în cadrul unei proceduri de urgență în materie de azil între un resortisant rus și Republica Federală Germania, Curtea a considerat că nu era necesar un răspuns pentru a permite instanței de trimitere să pronunțe propria hotărâre, distingând astfel această cerere de cele în care a pronunțat Hotărârea privind judecătorii portughezi și Hotărârea Escribano Vindel.
(
48
)	Întrucât articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE impune tuturor statelor membre stabilirea căilor de atac necesare pentru a asigura, în domeniile reglementate de dreptul Uniunii, o protecție jurisdicțională efectivă, în sensul, printre altele, al articolului 47 din cartă, orice interpretare a celei dintâi dispoziții trebuie să fie luată în considerare în mod corespunzător în vederea interpretării acestei din urmă dispoziții. Hotărârea din 22 februarie 2022, RS (Efectele deciziilor unei curți constituționale) (C‑430/21, EU:C:2022:99, punctele 34-37 și jurisprudența citată).
(
49
)	Consacrat în articolele 6 și 13 din CEDO.
(
50
)	Hotărârea din 5 iunie 2023, Comisia/Polonia (Independența și viața privată a judecătorilor) (C‑204/21, EU:C:2023:442, punctul 69).
(
51
)	Hotărârea din 13 iulie 2023, YP ș.a. (Ridicarea imunității unui judecător și suspendarea sa din funcție) (C‑615/20 și C‑671/20, EU:C:2023:562, punctul 55 și jurisprudența citată).
(
52
)	A se vedea în acest sens Hotărârea din 22 februarie 2022, RS (Efectele deciziilor unei curți constituționale) (C‑430/21, EU:C:2022:99 punctul 43 și jurisprudența citată).
(
53
)	Remunerația judecătorilor poate fi stabilită, de exemplu, de organe judiciare sau independente sau prin contracte colective de muncă, în conformitate cu legislația națională.
(
54
)	Principiul securității juridice nu este absolut. Normele privind remunerarea judecătorilor pot fi modificate în funcție de circumstanțe obiective și legitime, cu condiția respectării principiilor independenței judecătorilor și proporționalității.
(
55
)	Articolul 53 din Recomandarea CM/Rec(2010)12 a Comitetului de Miniștri al Consiliului Europei către statele membre cu privire la judecători: independența, eficiența și responsabilitățile (adoptată de Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei pe 17 noiembrie 2010, în cadrul celei de‑a 1098‑a reuniuni a delegaților miniștrilor) (denumită în continuare Recomandarea Comitetului de Miniștri al Consiliului Europei) prevede că „normele principale ale sistemului de remunerare a judecătorilor profesioniști trebuie stabilite prin lege”. A se vedea de asemenea articolul 11 din Principiile de bază privind independența judecătorilor, adoptate la 6 septembrie 1985 de al șaptelea Congres al Organizației Națiunilor Unite privind prevenirea criminalității și tratamentul infractorilor, desfășurat la Milano între 26 august și 6 septembrie 1985, care prevede că „durata mandatului, independența, securitatea, remunerarea adecvată, condițiile de serviciu, pensiile și vârsta de pensionare trebuie să fie asigurate în mod corespunzător prin lege”. https://www.ohchr.org/en/instruments‑mechanisms/instruments/basic‑principles‑independence‑judiciary.
(
56
)	În Hotărârea Savickas, § 93, Curtea EDO a statuat că „este determinant faptul că reducerea salariilor din sectorul public nu a vizat doar puterea judecătorească” în Lituania, ci a făcut parte dintr‑un program de măsuri de austeritate care au afectat salariile din întregul sector public. De asemenea, Curtea EDO a reamintit concluzia Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Curtea Constituțională a Republicii Lituania), potrivit căreia „ar fi nedrept ca judecătorii să fie tratați ca o excepție și să fie scutiți de măsurile de austeritate”. Totuși, Curtea EDO a adăugat o rezervă în sensul că și această considerație poate să nu fie determinantă în ipoteza în care o reducere ar afecta independența judecătorilor.
(
57
)	În Hotărârea Savickas, § 3, 4 și 93, Curtea EDO a examinat o reducere a remunerației judecătorilor efectuată în anul 1999, în contextul în care o creștere a acestei remunerații se produsese în anul 1997, și a concluzionat că nivelul global nu fusese afectat.
(
58
)	A se vedea prin analogie Curtea EDO, Hotărârea în cauza Savickas și Hotărârea din 22 iunie 2023, Kubát și alții împotriva Republicii Cehe (CE:ECHR:2023:0622JUD006172119) (denumită în continuare „Hotărârea Kubát”). Aceste cauze priveau în special remunerația judecătorilor și dreptul de proprietate în temeiul articolului 1 din Primul protocol adițional la CEDO.
(
59
)	Iar nu la alte sporuri sau indemnizații datorate judecătorilor în oricare dintre cele două statele membre.
(
60
)	Hotărârea din 22 februarie 2024, Randstad Empleo ș.a. (C‑649/22, EU:C:2024:156, punctul 44).
(
61
)	Legate de gradul de jurisdicție al instanței sau de funcțiile exercitate în cadrul unei instanțe, cum ar fi cea de președinte.
(
62
)	În cauza C‑146/23, guvernul polonez a observat că judecătorii și procurorii beneficiază de un regim special de pensie care este deosebit de avantajos, întrucât sunt scutiți de plata contribuțiilor de asigurări sociale de pensii.
(
63
)	A se vedea de exemplu articolul 91 din Legea privind organizarea instanțelor de drept comun și articolul 4 alineatul (2) din LRJ. Deși la evaluarea caracterului adecvat al remunerării judecătorilor trebuie să se țină seama de întregul pachet de drepturi bănești sau de altă natură acordate acestora, Comisia de la Veneția avertizează împotriva acordării de „beneficii nepecuniare” judecătorilor, cum ar fi locuința, pe baza nevoilor sociale, întrucât există „o marjă de manevră în repartizarea acestora”. Astfel, acestea reprezintă o posibilă amenințare la adresa independenței judecătorilor. Raportul Comisiei de la Veneția privind standardele europene în ceea ce privește independența sistemului judiciar: Partea I – Judecătorii, adoptat în a 82‑a sesiune plenară (Veneția, 12-13 martie 2010), CDL‑AD(2010)004, https://www.venice.coe.int/webforms/documents/?pdf=CDL‑AD(2010)004-e
(
64
)	În jurisdicțiile în care judecătorilor li se poate interzice să reia sau să desfășoare o activitate independentă.
(
65
)	În conformitate cu dreptul național, exercitarea funcției de judecător poate fi incompatibilă cu exercitarea altor activități sau atribuții. Anumite cerințe de exclusivitate pot fi necesare în mod obiectiv pentru a evita conflictele de interese și pentru a asigura implicarea profesională ca judecător. Alte limitări sau obstacole, cum ar fi interdicția de a deține participații în societăți comerciale, de a primi redevențe sau dividende sau de a fi plătit pentru prelegeri, pot să nu fie întotdeauna justificate în interesul independenței judecătorilor și pot, în anumite circumstanțe, să încalce dreptul de proprietate protejat prin articolul 17 din cartă.
(
66
)	De asemenea, statele membre pot plăti judecătorilor un salariu anual fix, fără a indica în mod specific criteriile în funcție de care a fost stabilit. Remunerația acordată altor titulari de demnități și funcții publice cu responsabilități echivalente poate constitui o valoare de referință pentru a evalua caracterul adecvat al remunerației judecătorilor în astfel de circumstanțe.
(
67
)	A se vedea articolul 153 alineatul (5) TFUE și Hotărârea din 7 iulie 2022, Coca‑Cola European Partners Deutschland (C‑257/21 și C‑258/21, EU:C:2022:529, punctul 47). A se vedea de asemenea Directiva (UE) 2022/2041 a Parlamentului European și a Consiliului din 19 octombrie 2022 privind salariile minime adecvate în Uniunea Europeană (JO 2022, L 275, p. 33).
(
68
)	În ianuarie 2024, nivelul salariului minim în statele membre era cuprins între 477 euro pe lună în Bulgaria și 2571 euro pe lună în Luxemburg. https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title=Minimum_wage_statistics
(
69
)	Pot fi de asemenea relevanți factori economici obiectivi, cum ar fi produsul intern brut al unui stat membru, rata inflației, deficitul bugetar/excedentul, datoria publică, costul total al administrării justiției etc. Guvernul lituanian a observat că, la pregătirea proiectului de buget de stat, „trebuie să țină seama de funcțiile statului consacrate în Constituție, de situația economică și socială actuală, de nevoile și posibilitățile societății și ale statului, de resursele financiare disponibile și planificate, de angajamentele statului, precum și de alți factori importanți”.
(
70
)	Articolul 54 din Recomandarea Comitetului de Miniștri al Consiliului Europei prevede: „Remunerația judecătorilor trebuie să fie pe măsura rolului și responsabilităților lor și să aibă un nivel suficient pentru a‑i face imuni la orice presiune menită să influențeze deciziile. Trebuie să existe garanții pentru menținerea unei remunerații rezonabile în caz de boală, concediu de maternitate sau de paternitate, precum și pentru plata unei pensii pentru limită de vârstă, care ar trebui să fie raportate în mod rezonabil la nivelul remunerației judecătorilor în exercițiu. Trebuie introduse dispoziții legale specifice care să instituie o măsură de protecție împotriva unei reduceri a remunerației care ar viza în mod specific judecătorii”. https://www.icj.org/wp‑content/uploads/2014/06/CMRec201012E.pdf. A se vedea de asemenea articolul 6 din Carta Europeană privind statutul judecătorilor, Strasbourg, 8-10 iulie 1998. https://rm.coe.int/16807473ef
(
71
)	Importanța acestora este clar rezumată în observația că „legea nu trăiește pe baza logicii, ea se bazează pe experiență”, în Holmes, O.W., The Common Law, Little, Brown & Co., Boston MA, 1881, ediția I.
(
72
)	În această privință, Vilniaus apygardos administracinis teismas (Tribunalul Administrativ Regional din Vilnius) nu a prezentat informații cu privire la reforma fiscală din 2019. A se vedea punctul 25 din prezentele concluzii.
(
73
)	A nu remunera judecătorii în mod adecvat în raport cu sectorul privat poate submina demnitatea funcției judiciare și poate împiedica recrutarea, motivarea și păstrarea judecătorilor în profesie, în detrimentul unei protecții jurisdicționale efective și al independenței judecătorilor. Potrivit Raportului de evaluare a sistemelor judiciare europene al Comisiei Europene pentru Eficiența Justiției (CEPEJ) (ciclul de evaluare 2020), înființată de Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei în septembrie 2002 (denumit în continuare „Raportul CEPEJ 2020”), pagina 67, https://rm.coe.int/rapport‑evaluation‑partie-1-francais/16809fc058 și Raportului de evaluare a sistemelor judiciare europene al CEPEJ (ciclul de evaluare 2022), pagina 79, https://rm.coe.int/cepej‑report-2020-22-e‑web/1680a86279 (denumit în continuare „Raportul CEPEJ 2022”), „chestiunea remunerării judecătorilor necesită o abordare cuprinzătoare care, dincolo de aspectul pur economic, să țină seama de impactul pe care îl poate avea asupra eficienței justiției, precum și asupra independenței acesteia în materia combaterii corupției în interiorul și în afara sistemului judiciar. Politicile în domeniul justiției ar trebui să ia în considerare de asemenea salariile altor profesii juridice pentru a face ca profesia de judecător să fie atractivă pentru practicienii în drept cu înaltă calificare”.
(
74
)	De asemenea, aceasta presupune exercitarea unei puteri în stat care nu poate fi comparată cu cea a altor profesioniști din domeniul dreptului. În lipsa unor situații comparabile, orice chestiune privind discriminarea poate fi exclusă.
(
75
)	Stima de care se bucură funcțiilor judiciare are și o anumită valoare nepecuniară.
(
76
)	Este posibil ca suma facturată de avocați să nu reflecte suma plătită de clienții lor. Avocații se află în concurență cu alți avocați și, în anumite jurisdicții, cu alți prestatori de servicii, cum ar fi experții contabili și consultanții fiscali.
(
77
)	De exemplu, pentru spațiile destinate birourilor, asigurări de răspundere civilă profesională sau asistenți juridici.
(
78
)	A se vedea articolul 55 din Recomandarea Comitetului de Miniștri al Consiliului Europei, care prevede că: „Trebuie evitate sistemele care condiționează remunerația de bază a judecătorilor de performanță, deoarece ar putea crea dificultăți pentru independența judecătorilor”. A se vedea prin analogie Avizul 1/17 al Curții (Acordul CET UE‑Canada) din 30 aprilie 2019 (EU:C:2019:341, punctul 98).
(
79
)	În anumite cazuri, legea stabilește onorariile avocaților și/sau recuperarea acestora poate face obiectul „cheltuielilor de judecată”. Onorariile avocaților pot depinde de soluția specifică sau de succesul acțiunii în justiție. Prin urmare, avocații ar putea fi în imposibilitatea de a factura întregul timp pe care îl consacră unui dosar, iar în unele cazuri, fie și doar o parte din acesta.
(
80
)	Guvernul lituanian a confirmat în ședință că „nivelul de bază” la care se referă articolul 3 din LRJ este negociat prin contract colectiv de muncă. Consiliul Național al Magistraturii din Lituania, compus exclusiv din judecători din instanțe de toate gradele de jurisdicție, reprezintă puterea judecătorească lituaniană în cadrul acestor negocieri.
(
81
)	Sub rezerva verificării de către instanța de trimitere.
(
82
)	Modificările aferente anilor 2022 și 2023 sunt relevante în speță.
(
83
)	Procedura în această cauză avea ca obiect legile privind modalitățile speciale de punere în aplicare a Legii bugetare pentru anul 2023.
(
84
)	§ 1-20.
(
85
)	A se vedea punctul 49 din hotărârea menționată.
(
86
)	Guvernul polonez și Comisia observă că legile privind modalitățile speciale de punere în aplicare a legile bugetare pentru anii 2022 și 2023 cuprind dispoziții privind remunerația judecătorilor de la instanțele de drept comun, ai Sąd Najwyższy (Curtea Supremă) și ai Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională), precum și a procurorilor.
(
87
)	A se vedea punctele 15 și 16 din prezentele concluzii.
(
88
)	Modificările din anul 2023 au fost declarate neconstituționale.
(
89
)	A se vedea prin analogie Hotărârea privind judecătorii portughezi, punctul 48.
(
90
)	Rezultă că recenta criză a statului de drept din Polonia nu a condus la erodarea nivelului remunerației a judecătorilor.
(
91
)	Se pare că deficitul bugetar din Polonia în perioada în discuție a fost mai mic decât „raportul dintre datoria publică și produsul intern brut la prețurile pieței” de 60 %, indicat la articolul 126 alineatul (2) TFUE și la articolul 1 din Protocolul (nr. 12) privind procedura aplicabilă deficitelor excesive. Depășirea raportului de 60 % constituie o «eroare gravă»”.
(
92
)	Articolul 126 alineatul (1) TFUE impune statelor membre să „evit[e] deficitele publice excesive”.
(
93
)	Comisia a observat că remunerația lui XL era de aproape trei ori mai mare dacă se adăugau primele și indemnizațiile prevăzute la articolul 91 din Legea privind organizarea instanțelor de drept comun. Guvernul polonez a susținut că, în condiții comparabile, remunerația medie a judecătorilor din anul 2018 până în anul 2022 era cu peste 300 % mai mare decât salariul mediu pe economie. Curtea EDO a arătat că, în 2012 și 2014, „salariul mediu anual brut” al judecătorilor în toate țările membre ale Consiliului Europei a fost în medie de 2,3 și, respectiv, de 2,4 ori mai mare decât salariul mediu pe economie. A se vedea Hotărârea Kubát, § 33.
(
94
)	Coeficientul pertinent este stabilit de asemenea prin lege.
(
95
)	A se vedea punctele 10 și 12 din prezentele concluzii. A se vedea punctul 39 din observațiile scrise depuse de Comisie.
(
96
)	În observațiile scrise depuse, Comisia arată că, începând din 2017, remunerația judecătorilor a cunoscut o creștere ușoară în fiecare an.
(
97
)	La pagina 67.
(
98
)	La pagina 80.
(
99
)	La începutul carierei și de 3,3 ori (2018) sau de 2,9 ori (2020) mai mare la „cea mai înaltă instanță”.
(
100
)	În raport cu salariul mediu brut pe economie.
(
101
)	În 2020, remunerația judecătorilor lituanieni la începutul carierei lor la Curtea Supremă a acestui stat a fost mai mare, în termeni relativi, decât cea a judecătorilor comparabili austrieci (1,6), belgieni (1,6), finlandezi (1,6), francezi (1,3), croați (1,9), neerlandezi (1,3), germani (0,9), maghiari (1,7), italieni (1,8), luxemburghezi (1,5), polonezi (1,9), sloveni (1,5) și suedezi (1,9). Cererile formulate de SR și RB privesc perioada 2020-2023. A se vedea și graficul 34 privind raportul dintre salariile anuale ale judecătorilor și procurorilor și salariul mediu brut anual pe economie în 2021 în Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Banca Centrală Europeană și Comitetul Economic și Social și Comitetul Regiunilor. Tabloul de bord privind justiția în Uniunea Europeană pentru anul 2023. COM(2023) 309 final. CEPEJ a furnizat Comisiei datele cantitative care acoperă perioada 2012-2021. Comisia susține că, în conformitate cu graficul 34, deși salariul judecătorilor lituanieni la începutul carierei raportat la salariul anual brut pe economie este unul dintre cele mai mici din Uniune, acesta este totuși mai mare, în termeni relativi, decât cel plătit în Belgia, Germania, Finlanda, Franța, Ungaria, Luxemburg, Țările de Jos, Polonia și Slovenia.