Ediție provizorie
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL
DOMNUL ANDREA BIONDI
prezentate la 30 aprilie 2026(1)
Cauza C‑157/25
Administratie Douane & Accijnzen – Regio Antwerpen,
Openbaar Ministerie
Procedură penală
împotriva
NV Jas Forwarding Worldwide (Belgia),
Gerlach & Co. NV,
BO BayWa r.e. Solar Systems SARL,
BO bejulo,
BO Memodo,
BO Densys pv5,
BO HelioActive Rendszerintegrator,
BO Donauer Solar Systems
[cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Tribunalul de Primă Instanță din Antwerpen, Belgia)]
„ Trimitere preliminară – Politica comercială – Măsuri antidumping și compensatorii – Regulamentele de punere în aplicare (UE) 2016/184, 2016/185, 2017/366 și 2017/367 – Importul de module fotovoltaice asamblate în Coreea de Sud sau în Vietnam cu celule fotovoltaice produse în Malaysia sau în Taiwan – Noțiunea «expediate din Malaysia sau din Taiwan» – Țară de expediere – Indicarea codului mărfurilor – Dovada scutirii ”
I.      Introducere
1.        În contextul actual al comerțului internațional, caracterizat prin posibilitatea relocării cu ușurință a proceselor de producție sau a unor părți ale acestora, devine din ce în ce mai facilă recurgerea la practici precum operațiunile de asamblare minore, destinate circumvenției măsurilor de apărare comercială, precum taxele antidumping sau antisubvenție. Într‑un asemenea context, este esențial ca Uniunea Europeană să dispună de instrumente de apărare comercială eficace, apte să asigure restabilirea unor condiții de concurență loială pe piața internă și să neutralizeze avantajele neloiale care decurg din practici de dumping sau din subvenții guvernamentale străine care cauzează prejudicii industriei Uniunii(2).
2.        În acest context, măsurile anticircumvenție adoptate de Uniune, precum cele care fac obiectul prezentei cauze, joacă un rol fundamental. Cu toate acestea, punerea în practică a unor astfel de măsuri poate prezenta dificultăți semnificative în statele membre și poate crea situații de insecuritate juridică în circumstanțe caracterizate de implicații economice semnificative și de consecințe potențial grave, chiar de natură penală, pentru operatorii în cauză, în special pentru importatori.
3.        Prezenta trimitere preliminară constituie un exemplu al acestor dificultăți. În special, se solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene să clarifice în ce mod pot fi aplicate măsuri împotriva evitării taxelor antidumping și compensatorii referitoare la module fotovoltaice în cazul în care acestea nu sunt expediate direct din țările vizate de respectivele măsuri (expediere indirectă). Prezenta cauză oferă de asemenea Curții ocazia de a clarifica raportul uneori complex dintre reglementarea vamală, pe de o parte, și cea în materie de antidumping și de măsuri compensatorii, pe de altă parte. După cum se știe, aceste regimuri tind să se suprapună, întrucât, în majoritatea cazurilor, atât taxele vamale, cât și taxele antidumping sau compensatorii sunt percepute simultan și de aceleași autorități, și anume autoritățile vamale ale statelor membre.
4.        Întrebările preliminare adresate în prezenta cauză au fost formulate în cadrul unei proceduri penale inițiate împotriva a opt societăți(3) (denumite în continuare „societățile inculpate”) în fața Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Tribunalul de Primă Instanță din Antwerpen, Belgia, instanța de trimitere), având ca obiect circumvenția taxelor la importul de module fotovoltaice din Malaysia și din Taiwan.
5.        În 2013, Consiliul a instituit o taxă antidumping(4) și o taxă compensatorie(5) la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare sau expediate din Republica Populară Chineză.
6.        În 2016, Comisia, întrucât a constatat că măsurile compensatorii și antidumping menționate anterior făceau obiectul circumvenției prin Malaysia și Taiwan, a decis să extindă, prin adoptarea Regulamentelor de punere în aplicare 2016/184(6) și 2016/185(7), taxele menționate aplicate importurilor de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentelor lor cheie (și anume celule) expediate din Malaysia și din Taiwan, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din Malaysia sau din Taiwan(8).
7.        Regulamentele de punere în aplicare 2016/184 și 2016/185 menționate mai sus enumerau societățile producătoare malaysiene și taiwaneze care, după ce au cooperat în cadrul anchetei, au fost scutite de aceste taxe antidumping și compensatorii, fiecăreia dintre acestea fiindu‑i atribuit un cod adițional TARIC(9).
8.        Aceste regulamente de punere în aplicare prevedeau de asemenea că aplicarea scutirilor în cazul acestor societăți era condiționată de prezentarea către autoritățile vamale ale statelor membre a unei facturi comerciale valabile emise de producător sau de expeditor, pe care să apară o declarație care trebuia să respecte anumite formalități prevăzute în regulamentele respective(10). În cazul importurilor de module fotovoltaice din siliciu cristalin, printre aceste formalități era prevăzută indicarea codului adițional TARIC atât al producătorului de module, cât și al producătorului de celule fotovoltaice. Regulamentele de punere în aplicare menționate anterior precizau de asemenea că, în cazul în care o astfel de factură nu era prezentată și/sau codurile adiționale TARIC menționate nu erau indicate în declarația menționată mai sus, se aplica nivelul taxelor compensatorii sau antidumping aplicabil „tuturor celorlalte societăți”, instituite prin regulamentele de punere în aplicare din 2013 menționate mai sus. Ambele regulamente de punere în aplicare 2016/184 și 2016/185 prevedeau de asemenea că, în absența unor dispoziții contrare, se aplică dispozițiile în vigoare cu privire la taxele vamale(11).
9.        În 2017, în urma a două proceduri de reexaminare inițiate în perspectiva expirării măsurilor antidumping și compensatorii inițiale, Comisia a adoptat Regulamentele de punere în aplicare 2017/366(12) și 2017/367(13), prin care măsurile antidumping și compensatorii sus‑menționate instituite în 2013 au fost prelungite în mod excepțional cu 18 luni, termen la expirarea căruia măsurile respective nu au mai fost prelungite(14). Aceste regulamente de punere în aplicare au menținut scutirile pentru producătorii‑exportatori din Malaysia și din Taiwan deja scutiți de la aplicarea taxelor antidumping și compensatorii în temeiul Regulamentelor 2016/184 și 2016/185(15). În scopul aplicării scutirilor, ele au prevăzut de asemenea cerințe de formă identice cu cele menționate la punctul
8 de mai sus și au făcut în plus trimitere la dispozițiile în vigoare cu privire la taxele vamale(16).
10.      În fapt, în perioada cuprinsă între 1 noiembrie 2016 și 4 septembrie 2018, societățile inculpate au depus 481 de declarații de import pentru module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin (denumite în continuare „module fotovoltaice”). Aceste module au fost asamblate din celule solare produse în Malaysia sau în Taiwan, de unde au fost transportate în Coreea de Sud sau în Vietnam pentru a fi finisate ca module fotovoltaice. Ulterior, modulele au fost transportate din Coreea de Sud sau din Vietnam către Uniune.
11.      În declarații, societățile inculpate au indicat, în majoritatea cazurilor(17), că modulele fotovoltaice erau originare din Coreea de Sud sau din Vietnam și că au fost „expediate” din Coreea de Sud sau din Vietnam sau că erau originare din Malaysia sau din Taiwan, dar au fost „expediate” din Coreea de Sud sau din Vietnam. Societățile menționate nu au utilizat codurile TARIC corespunzătoare modulelor importate din Malaysia sau din Taiwan(18). În plus, modulele fotovoltaice nu au fost însoțite întotdeauna de facturi comerciale care să includă declarația impusă de Regulamentele de punere în aplicare
2016/184 și 2016/185, precum și de Regulamentele de punere în aplicare 2017/366 și 2017/367 (denumite în continuare împreună „regulamentele de punere în aplicare în cauză”), menționată la punctul
8 de mai sus.
12.      Algemene Administratie van de Douane en Accijnzen (Administrația Generală a Vămilor și Accizelor, Belgia, denumită în continuare „administrația vamală”) a reproșat societăților inculpate că nu au declarat modulele fotovoltaice ca fiind originare și expediate din Malaysia sau din Taiwan, că au utilizat coduri TARIC greșite și că nu au respectat cerințele de formă prevăzute de regulamentele de punere în aplicare în cauză.
13.      Astfel, la cererea administrației vamale a fost inițiată în fața instanței de trimitere procedura penală în discuție împotriva societăților inculpate. Prin urmare, societățile inculpate sunt urmărite penal în fața instanței de trimitere pentru evitarea taxelor antidumping în valoare totală de 17 milioane de euro și a taxelor compensatorii în valoare totală de 3,66 milioane de euro aferente importului de module fotovoltaice din Taiwan și din Malaysia, prin unul sau altul dintre următoarele comportamente: indicarea greșită a țării de origine, ca fiind Coreea de Sud sau Vietnam, indicarea greșită a
țării de „expediere”, ca fiind Coreea de Sud sau Vietnam, utilizarea unui cod TARIC greșit și/sau neprezentarea documentelor comerciale necesare.
14.      În acest context, instanța de trimitere trebuie să stabilească răspunderea penală a societăților inculpate în ceea ce privește aceste comportamente. Pornind de la premisa că modulele fotovoltaice în cauză trebuiau declarate ca fiind originare din Malaysia și din Taiwan, având în vedere că fuseseră produse cu celule originare din aceste țări, instanța menționată ridică problema dacă aceste module fotovoltaice trebuiau declarate ca fiind „expediate” din Malaysia sau din Taiwan, în sensul regulamentelor de punere în aplicare în cauză, prin utilizarea codurilor TARIC aplicabile modulelor fotovoltaice importate din Malaysia sau din Taiwan.
15.      Instanța de trimitere consideră că, în temeiul trimiterilor cuprinse în aceste regulamente de punere în aplicare la normele vamale, se poate ține seama de dispozițiile aplicabile în ceea ce privește caseta 15 din anexa 9, apendicele C.1, titlul II.C(19) din Regulamentul delegat nr. 2016/341(20), intitulată „țara de expediere/export”. În conformitate cu această dispoziție, ca urmare, în primul rând, a operațiunii comerciale și, în al doilea rând, a unei opriri fără legătură cu transportul mărfurilor, „țara de expediere” a modulelor fotovoltaice nu ar mai trebui considerată Malaysia sau Taiwan, ci Coreea de Sud sau Vietnam.
16.      În continuare, instanța de trimitere arată că, potrivit unui aviz al Serviciului Juridic al Comisiei din 10 aprilie 2019 în atenția OLAF(21), noțiunea „expediate din” utilizată în Regulamentele de punere în aplicare 2016/184 și 2016/185 ar trebui interpretată în sens larg, astfel încât să acopere și expedierile indirecte ale celulelor solare din Malaysia sau din Taiwan care sunt asamblate în țări terțe în module fotovoltaice.
17.      În opinia instanței de trimitere, această interpretare pare totuși să se îndepărteze de dispozițiile Regulamentului delegat 2016/341 și pare de asemenea dificil de conciliat cu sistemul de scutiri prevăzut de regulamentele de punere în aplicare în cauză. Pentru ca aceste scutiri să se aplice în cazul modulelor fotovoltaice, declarația trebuie să indice în mod obligatoriu două coduri adiționale TARIC, și anume codul producătorului de module și codul producătorului de celule. Cu toate acestea, codul adițional TARIC al producătorului modulelor fotovoltaice nu ar putea fi indicat dacă numai celulele au fost produse în Malaysia sau în Taiwan.
18.      Instanța de trimitere ridică de asemenea problema dacă declarațiile care figurează pe facturile emise de societățile inculpate îndeplinesc cerințele de formă prevăzute de regulamentele de punere în aplicare în cauză și dacă toate aspectele declarației sunt esențiale pentru validitatea acesteia sau dacă importatorii pot utiliza alte mijloace de probă pentru a dovedi exactitatea acestor declarații.
19.      În acest context, instanța de trimitere a decis să suspende procedura penală și să adreseze Curții trei întrebări preliminare. La cererea Curții, prezentele concluzii se vor concentra însă asupra primei și a celei de a treia întrebări preliminare, pe care instanța de trimitere le formulează după cum urmează:
„1.      Modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin care au fost asamblate în Coreea de Sud sau în Vietnam cu celule fotovoltaice produse în Malaysia sau în Taiwan și care au fost importate ulterior în Uniunea Europeană din Coreea de Sud sau din Vietnam trebuie considerate ca fiind «expediate din Malaysia sau din Taiwan», în sensul Regulamentelor de punere în aplicare 2016/184, 2016/185, 2017/366 și 2017/367, astfel încât modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin trebuie declarate cu «țara de expediere» Malaysia sau Taiwan și cu codurile mărfurilor relevante pentru modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin «importate din Malaysia sau din Taiwan»?
[…]
3.      În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, declarația privind factura comercială valabilă trebuie, în acest caz, să cuprindă formulările și cerințele exacte (de formă) prevăzute la articolul 4 alineatul (2) din Regulamentele de punere în aplicare 2017/366 și 2017/367 și la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentele de punere în aplicare 2016/184 și 2016/185 sau se poate deroga de la această formulare și de la aceste cerințe exacte (de formă), prin invocarea altor probe care pot demonstra exactitatea și autenticitatea declarației de pe factură?”
II.    Analiză
A.      Cu privire la prima întrebare preliminară
20.      Prima întrebare preliminară poate fi împărțită în două părți. Pe de o parte, instanța de trimitere ridică problema interpretării care trebuie dată termenilor „expediate din Malaysia și din Taiwan”, astfel cum sunt utilizați în regulamentele de punere în aplicare în cauză(22), în ceea ce privește modulele fotovoltaice asamblate în Coreea de Sud sau în Vietnam cu celule fotovoltaice produse în Malaysia sau în Taiwan și importate ulterior în Uniune din Coreea de Sud sau din Vietnam. Pe de altă parte, instanța de trimitere solicită Curții să stabilească consecințele care decurg din interpretarea acestor termeni asupra obligațiilor de natură vamală (în special, asupra indicării țării de expediere și asupra utilizării codurilor de mărfuri relevante) pentru importul în Uniune al modulelor menționate.
21.      Cu titlu introductiv, trebuie arătat că instanța de trimitere a stabilit că modulele fotovoltaice în cauză, deși asamblate în Coreea de Sud sau în Vietnam, sunt originare din Malaysia și din Taiwan. Or, originea modulelor fotovoltaice este determinată de cea a celulelor fotovoltaice(23), care, în speță, sunt originare din Malaysia și din Taiwan. Îndoielile instanței de trimitere se limitează, așadar, la aspectul dacă, în împrejurările din speță, modulele menționate trebuie sau nu considerate de asemenea ca fiind „expediate din Malaysia și din Taiwan”, în sensul regulamentelor de punere în aplicare în cauză.
1.      Cu privire la interpretarea termenilor „expediate din Malaysia și din Taiwan” în sensul regulamentelor de punere în aplicare în cauză
22.      În esență, Curții i‑au fost propuse două interpretări posibile ale termenilor „expediate din Malaysia și din Taiwan”, astfel cum sunt utilizați în regulamentele de punere în aplicare în cauză. Potrivit unei prime abordări, susținută de societățile inculpate în fața instanței de trimitere, acești termeni ar trebui interpretați în mod restrictiv ca referindu‑se exclusiv la „expedierea” directă de module fotovoltaice din Malaysia sau din Taiwan. Această interpretare ar fi conformă cu noțiunea de „țară de expediere/export” în sensul reglementării vamale(24) și ar conduce, așadar, la excluderea importurilor în discuție din domeniul de aplicare al regulamentelor de punere în aplicare în cauză.
23.      În schimb, potrivit unei a doua abordări, susținută de Comisie și de Regatul Belgiei, acești termeni ar trebui interpretați în sens larg, astfel încât să cuprindă nu numai situațiile de expediere directă din Malaysia și din Taiwan, ci și situații precum cele în discuție în fața instanței de trimitere, în care modulele fotovoltaice alcătuite din celule fotovoltaice produse în aceste două țări sunt asamblate în țări terțe și expediate din aceste țări către Uniune.
24.      Prin urmare, este necesară interpretarea termenilor „expediate din Malaysia și din Taiwan” utilizați în regulamentele de punere în aplicare în cauză. În această privință, reiese dintr‑o jurisprudență constantă că, în acest scop, trebuie să se țină seama nu numai de formularea unei dispoziții de drept al Uniunii, ci și de contextul său și de obiectivele urmărite de reglementarea din care face parte această dispoziție(25).
a)      Cu privire la interpretarea literală
25.      În ceea ce privește, mai întâi, interpretarea literală, observăm că examinarea diferitelor versiuni lingvistice ale dispozițiilor relevante ale regulamentelor de punere în aplicare în cauză relevă anumite diferențe terminologice semnificative.
26.      În fapt, un prim grup (majoritar) de versiuni lingvistice utilizează termeni care par să facă referire la acțiunea însăși a „trimiterii” sau a „expedierii” comerciale. Astfel, de exemplu, versiunea în limba engleză utilizează sintagma „consigned from Malaysia and Taiwan”, versiunea în limba germană utilizează sintagma „aus Malaysia und Taiwan versandte Einfuhren”, iar versiunea în limba neerlandeză, limba instanței de trimitere, utilizează sintagma „verzonden uit Maleisië en Taiwan”(26).
27.      În schimb, un al doilea grup (minoritar) de versiuni lingvistice ale regulamentelor de punere în aplicare în cauză, inclusiv versiunea în limba italiană (dar și versiunile în limbile spaniolă și greacă)(27), utilizează termenul „proveniente”, care face astfel trimitere nu la acțiunea de expediere, ci la „proveniența” modulelor fotovoltaice.
28.      Versiunea în limba franceză se distinge de asemenea prin faptul că utilizează ambele sintagme. Astfel, această versiune utilizează, în concordanță cu primul grup, sintagma „expédiés de” pentru a face referire la Malaysia și Taiwan, dar utilizează sintagma „en provenance de”, în concordanță cu al doilea grup de versiuni lingvistice, pentru a face referire la Republica Populară Chineză, în timp ce celelalte versiuni lingvistice utilizează aceiași termeni pentru a se referi atât la Malaysia și Taiwan, cât și la Republica Populară Chineză.
29.      O analiză literală a diferitelor versiuni lingvistice ale termenilor în cauză nu conduce, așadar, la o concluzie precisă cu privire la semnificația care trebuie atribuită termenilor „expediate din Malaysia și din Taiwan” în sensul regulamentelor de punere în aplicare în cauză. Deși majoritatea versiunilor lingvistice utilizează termenul „expediere”, care corespunde primei dintre interpretările posibile invocate în fața Curții, menționată la punctul 22 de mai sus, alte versiuni lingvistice utilizează în schimb noțiunea de „proveniență”, care se apropie mai mult de cea de a doua dintre interpretările propuse.
30.      În acest context, reiese din jurisprudență că, în scopul asigurării unei interpretări și a unei aplicări uniforme a aceluiași text a cărui versiune într‑o limbă a Uniunii diferă de cele redactate în celelalte limbi, dispoziția în cauză trebuie să fie interpretată în funcție de contextul și de finalitatea reglementării din care face parte(28).
b)      Cu privire la interpretarea contextuală
31.      În ceea ce privește analiza sistematică, contextul în care se încadrează termenii în cauză este cel al reglementărilor Uniunii în materie de circumvenție a taxelor antidumping și compensatorii. Astfel, după cum reiese din cuprinsul punctelor 6 și 9 de mai sus, Regulamentele de punere în aplicare
2016/184 și 2016/185 sunt regulamente anticircumvenție, în timp ce Regulamentele de punere în aplicare
2017/366 și 2017/367 sunt regulamente care au prelungit, în urma unor proceduri de reexaminare(29), măsurile antidumping și compensatorii inițiale referitoare la Republica Populară Chineză și care conțin de asemenea o prelungire a măsurilor anticircumvenție aferente instituite prin regulamentele de punere în aplicare din 2016 menționate anterior în ceea ce privește Malaysia și Taiwan.
32.      În această privință, trebuie arătat că reglementarea în materie de circumvenție constituie un cadru de reglementare care, în cadrul reglementării antidumping a Uniunii, beneficiază de o specificitate proprie și constituie, așadar, un regim juridic special în acest domeniu(30). Considerații similare se aplică reglementării anticircumvenție a Uniunii în materie de antisubvenții(31).
33.      Rezultă că noțiunile și termenii utilizați în contextul de reglementare specific al măsurilor anticircumvenție – fie ele antidumping sau antisubvenții – trebuie interpretați în lumina sistemului propriu acestor norme și, prin urmare, în lumina obiectivelor specifice urmărite de dispozițiile menționate și de măsurile adoptate în temeiul acestora.
34.      În contextul prezentei cauze, instanța de trimitere ridică însă problema interacțiunii dintre măsurile anticircumvenție în materie de antidumping și antisubvenții și dispozițiile de drept vamal. Aceasta arată că, în limba neerlandeză (la fel ca în multe alte versiuni lingvistice menționate la punctul 26 de mai sus), există o corespondență între termenii utilizați în regulamentele de punere în aplicare și cei utilizați în normele vamale, în ambele seturi de norme făcându‑se referire la „expediere” în sens fizic. Interpretarea largă menționată la punctul 23 din prezentele concluzii ar fi, așadar, contrară dispozițiilor dreptului vamal care utilizează termeni similari celor utilizați în regulamentele de punere în aplicare în cauză.
35.      În această privință, observăm că normele antidumping și antisubvenție, pe de o parte, și normele vamale, pe de altă parte, deși au în comun faptul că se referă la ambele importuri în Uniune, constituie reglementări distincte.
36.      În primul rând, acestea constituie, desigur, competențe exclusive ale Uniunii, însă sunt autonome(32) și au temeiuri juridice care nu coincid în totalitate(33). În al doilea rând, acestea urmăresc obiective diferite. Astfel cum s‑a menționat deja mai sus, normele antidumping și antisubvenții ale Uniunii sunt instrumente de apărare comercială care vizează în esență restabilirea condițiilor de concurență loială pe piața internă prin combaterea avantajelor neloiale care rezultă din practicile de dumping sau din subvențiile guvernamentale străine care cauzează un prejudiciu industriei din Uniune(34). În schimb, dreptul vamal reglementează ansamblul normelor și procedurilor aplicabile mărfurilor introduse sau scoase de pe teritoriul vamal al Uniunii, asigurând, pe de o parte, aplicarea corectă a taxelor prevăzute de Codul vamal(35) și, pe de altă parte, aplicarea uniformă a normelor vamale pe întreg teritoriul Uniunii(36).
37.      În consecință, Curtea a precizat că, deși există o independență funcțională a măsurilor antidumping în raport cu Tariful vamal comun(37), reglementarea vamală nu este aplicabilă taxelor antidumping sau taxelor compensatorii decât dacă regulamentele de instituire a unor astfel de taxe prevăd aceasta(38). Aceasta este situația în speță, în care, astfel cum s‑a arătat la punctele 8 și 9 de mai sus, regulamentele de punere în aplicare în cauză fac trimitere în mod expres la „dispozițiile în vigoare cu privire la taxele vamale”.
38.      Rezultă că, în anumite împrejurări, cadrul juridic propriu dreptului vamal al Uniunii poate deveni relevant și în scopul interpretării dispozițiilor antidumping sau antisubvenții. Cu toate acestea, în măsura în care termenii care trebuie interpretați sunt termeni proprii și specifici normelor antidumping și antisubvenții, aceștia au un conținut autonom și distinct propriu acestor norme și sunt meniți să urmărească obiectivele specifice ale acestora. Aceștia nu trebuie, așadar, să coincidă în mod necesar cu termeni (chiar dacă similari) din dreptul vamal, iar interpretarea semnificației lor, întemeiată pe aceste obiective, nu poate fi modificată pentru motive de coerență cu terminologia proprie dreptului vamal(39). Acest lucru este valabil cu atât mai mult atunci când interpretarea conformă cu dreptul vamal este de natură să aducă atingere acestor obiective specifice normelor de apărare comercială ale Uniunii și în special normelor sale anticircumvenție.
39.      În cazul în care există îndoieli cu privire la interpretarea noțiunilor de drept antidumping sau antisubvenții și de drept vamal care sunt similare, interpretarea în lumina finalităților normelor antidumping sau antisubvenții trebuie, prin urmare, să prevaleze. De altfel, în speță, această concluzie este confirmată de caracterul general al trimiterii efectuate, în regulamentele de punere în aplicare în cauză, la normele vamale, acestea fiind aplicabile „cu excepția cazului în care se prevede altfel” în aceste regulamente.
40.      În consecință, rezultă din cele ce precedă că termenii „expediate din Malaysia și din Taiwan”, care figurează în regulamentele de punere în aplicare în cauză, întrucât sunt folosiți în contextul de reglementare al măsurilor anticircumvenție în materie de antidumping și antisubvenții, trebuie interpretați în lumina obiectivelor specifice acestor norme și a măsurilor adoptate în temeiul acestora.
c)      Cu privire la interpretarea teleologică
41.      În ceea ce privește finalitatea normelor anticircumvenție, potrivit unei jurisprudențe constante, un regulament de extindere a unei taxe antidumping are ca unic obiect asigurarea eficienței acesteia și evitarea circumvenției sale. În consecință, o măsură de extindere a unei taxe antidumping definitive are ca scop protejarea aplicării efective a măsurilor antidumping definitive(40).
42.      În consecință, dispozițiile împotriva circumvenției ale Uniunii și termenii utilizați în măsurile adoptate în temeiul acestora trebuie interpretate în lumina acestui obiectiv, și anume de a asigura eficiența măsurilor antidumping adoptate de Uniune și de a evita circumvenția acestora(41). Aceleași principii se aplică măsurilor antisubvenții(42).
43.      Rezultă că o interpretare care ar permite operatorilor să eludeze cu ușurință extinderea taxei definitive (antidumping sau compensatorii), prin operațiuni de asamblare în țări terțe, cu riscul să compromită eficacitatea dispozițiilor și a măsurilor anticircumvenție ale Uniunii, este contrară obiectivelor acestor dispoziții și măsuri(43).
44.      În speță, regulamentele de punere în aplicare în cauză instituie o prezumție relativă potrivit căreia fiecare celulă fotovoltaică expediată din Taiwan sau din Malaysia este asociată unei circumvenții a măsurilor antidumping sau antisubvenție privind celulele și modulele fotovoltaice originare sau expediate din Republica Populară Chineză. Singura excepție privește celulele sau modulele produse de societăți care au cooperat în cadrul anchetelor antidumping și antisubvenții și au demonstrat că nu s‑au angajat în practici ilegale(44). Este vorba despre producători de bună‑credință care nu pot fi considerați răspunzători pentru eludarea măsurilor antidumping și compensatorii inițiale impuse produselor din China.
45.      Interpretarea restrictivă propusă a termenilor „expediate din Malaysia și din Taiwan”, astfel cum sunt utilizați în regulamentele de punere în aplicare în cauză, ar implica faptul că în domeniul de aplicare al acestor regulamente ar fi incluse numai „expedierile directe” din Malaysia și din Taiwan către Uniune de celule din Malaysia sau din Taiwan ori de module care conțin astfel de celule. Această abordare ar avea drept consecință faptul că simpla adăugare, pe traseul către Uniune, a unei țări terțe în care se efectuează o transformare nesubstanțială – și anume asamblarea celulelor fotovoltaice din Malaysia sau din Taiwan în module fotovoltaice expediate ulterior către Uniune – ar lipsi de efect prezumția sus‑menționată instituită prin regulamentele de punere în aplicare în cauză. Astfel, deși, în ceea ce privește componentele lor esențiale – care determină, de altfel, originea(45) –, modulele în discuție sunt compuse din celule din Malaysia sau Taiwan care fac obiectul măsurii anticircumvenție, acestea nu fi excluse de la aplicarea respectivei măsuri. O asemenea interpretare ar fi, așadar, de natură să compromită eficacitatea măsurilor anticircumvenție, al căror obiectiv este de a asigura eficacitatea taxelor antidumping și antisubvenții aplicate celulelor și modulelor și de a preveni circumvenția acestora. Prin urmare, aceasta ar fi contrară obiectivelor regulamentelor de punere în aplicare în cauză.
46.      În schimb, o interpretare largă a termenilor „expediate din Malaysia și din Taiwan”, care corespunde noțiunii de „proveniență” și nu este limitată la simpla „expediere directă”, permițând includerea situațiilor de „expediere indirectă” menționate la punctul precedent în domeniul de aplicare al măsurilor anticircumvenție, este de natură să asigure deplina eficacitate a acestor măsuri în conformitate cu obiectivele urmărite de regulamentele de punere în aplicare în cauză.
47.      În această privință, trebuie arătat că, deși din Hotărârea Kolachi, menționată anterior, reiese că noțiunea de „proveniență” în contextul reglementării în materie de circumvenție a taxelor antidumping nu coincide cu noțiunea de „origine” în sensul dreptului vamal(46), din aceeași hotărâre reiese totodată că noțiunea de „proveniență” este o noțiune mai flexibilă și mai largă decât cea de „origine”(47) și urmărește să simplifice pentru instituțiile Uniunii sarcina probei în ceea ce privește circumvenția(48). În acest context, se poate considera că noțiunea de „proveniență” o include pe cea de „origine”. În cazul în care un produs este „originar” dintr‑o
țară, cu atât mai mult acesta va fi „de proveniență” din țara respectivă. O dovadă în acest sens este faptul că regulamentele de punere în aplicare în cauză se aplică „indiferent dacă [celulele sau modulele fotovoltaice] au fost sau nu declarate ca fiind originare din Malaysia sau din Taiwan”. Astfel cum s‑a reținut în Hotărârea Kolachi, nu este necesar ca instituțiile să dovedească faptul că celulele și modulele sunt originare din Malaysia sau din Taiwan, fiind suficient ca acestea să „provină” din aceste țări. Cu toate acestea, dacă modulele sunt originare din aceste țări, cu atât mai mult ele vor proveni de asemenea din acestea și, prin urmare, se vor aplica normele anticircumvenție.
48.      În plus, contrar celor susținute de unele dintre societățile inculpate în fața instanței de trimitere, interpretarea largă nu conduce la o extindere nelegală la Coreea de Sud și la Vietnam a măsurilor anticircumvenție instituite pentru Malaysia și pentru Taiwan. Astfel, nu ar exista o extindere a acestor măsuri la Coreea de Sud și la Vietnam, ci numai o interpretare a regulamentelor de punere în aplicare în cauză care ar permite evitarea unei „eludări a măsurilor anticircumvenție”. Producătorii sud‑coreeni și vietnamezi de celule sau module nu sunt direct vizați de măsurile anticircumvenție a taxelor antidumping și antisubvenții. Nu se stabilește, astfel cum este cazul în ceea ce privește Malaysia și Taiwan, nicio prezumție în privința acestora. Aceștia sunt vizați de această interpretare largă numai dacă produc module fotovoltaice utilizând drept componente esențiale ale acestor module celule fotovoltaice din Malaysia sau din Taiwan care fac obiectul măsurilor anticircumvenție. În acest caz, întrucât modulele fotovoltaice ar trebui calificate ca fiind originare din Malaysia și din Taiwan, reglementarea anticircumvenție privind aceste țări va deveni relevantă. O astfel de interpretare nu pare a fi deloc nerezonabilă în ceea ce privește producătorii din aceste țări care exportă module fotovoltaice în Uniune.
49.      În plus, nu pare corect să se susțină, astfel cum procedează unele dintre societățile inculpate în fața instanței de trimitere, că intenția legiuitorului nu a fost niciodată aceea ca modulele fotovoltaice asamblate în țări terțe să facă de asemenea obiectul măsurilor anticircumvenție. Astfel, regulamentele de punere în aplicare în cauză privesc nu numai modulele fotovoltaice, ci și celulele fotovoltaice ca element esențial al acestor module. După cum s‑a arătat, a admite o interpretare restrictivă ar echivala cu privarea acestor măsuri de efectul lor util. În ceea ce privește aceste regulamente de punere în aplicare, intenția legiuitorului – care este cu siguranță relevantă pentru interpretarea dispozițiilor dreptului Uniunii(49) – a fost de a preveni eludarea măsurilor antidumping și antisubvenții.
50.      Interpretarea largă este de asemenea conformă cu sistemul anticircumvenție care, astfel cum reiese din jurisprudență, se întemeiază pe răspunderea unui importator, care are întotdeauna posibilitatea de a demonstra că importurile în cauză nu intră în domeniul de aplicare al măsurilor anticircumvenție sau că intră sub incidența uneia dintre scutirile prevăzute de aceste măsuri, și anume, în speță, că modulele fotovoltaice conțin celule produse de unul dintre producătorii malaysieni sau taiwanezi care fac obiectul scutirilor(50). În plus, această interpretare nu este nicidecum contrară jurisprudenței invocate de societățile inculpate(51).
51.      În concluzie, interpretarea termenilor „expediate din Malaysia și din Taiwan” care figurează în regulamentele de punere în aplicare în cauză, efectuată în contextul dispozițiilor și al măsurilor antidumping, anticircumvenție și antisubvenții în raport cu obiectivele acestor dispoziții și măsuri, pledează în favoarea unei interpretări largi a acestor termeni în sensul că se referă la „proveniență”, iar nu la „expediere” în sens strict.
2.      Cu privire la consecințele asupra obligațiilor de declarare vamală
52.      În a doua parte a primei întrebări preliminare, instanța de trimitere solicită în continuare să se stabilească care sunt consecințele practice ale interpretării termenilor „expediate din Malaysia sau din Taiwan” asupra obligațiilor vamale care le revin importatorilor în cazul importurilor de module fotovoltaice precum cele în cauză. Instanța de trimitere solicită în special să se stabilească dacă aceste formulare trebuie declarate prin indicarea Malaysiei sau a Taiwanului ca „țară de expediere” și care sunt codurile de mărfuri care trebuie utilizate. Instanța națională are îndoieli cu privire la aspectul dacă importatorii pot îndeplini efectiv formalitățile impuse de regulamentele de punere în aplicare în cauză.
53.      În acest sens, în conformitate cu cele menționate la punctul 50 de mai sus, într‑un sistem bazat pe responsabilizarea importatorului, revine acestuia din urmă, pentru a putea beneficia de scutiri, sarcina de a demonstra că mărfurile importate în Uniune pot face obiectul scutirilor de la aplicarea măsurilor antidumping sau antisubvenții. Prin urmare, revine acestuia sarcina de a îndeplini cerințele formale prevăzute de reglementarea relevantă și de a indica diferitele coduri TARIC relevante. În speță, prin urmare, pentru a putea beneficia de scutirile respective, trebuia să rezulte în mod neechivoc din declarația vamală că modulele fotovoltaice în discuție conțineau celule produse în Malaysia și în Taiwan de producători care făceau obiectul scutirilor în temeiul regulamentelor de punere în aplicare în cauză și trebuia de asemenea să fie furnizată întreaga documentație relevantă, completată, în măsura posibilului, cu toate informațiile solicitate.
54.      Cu toate acestea, societățile inculpate ridică o serie de întrebări, preluate de instanța de trimitere în decizia de trimitere.
55.      În primul rând, se ridică problema indicării „țării de expediere/export” în caseta 15 din anexa 9 la Regulamentul delegat
2016/341.
56.      În această privință, în anumite versiuni lingvistice, precum versiunile în limba engleză sau în limba italiană, în care sunt utilizați termeni diferiți în regulamentele de punere în aplicare în cauză și în reglementarea vamală(52), acest aspect nu apare ca fiind problematic. Cu toate acestea, în versiunile lingvistice în care aceeași terminologie este utilizată în cele două seturi de norme, precum versiunile în limba franceza sau în limba de procedură, și anume neerlandeza(53), utilizarea acelorași termeni poate în schimb să creeze efectiv confuzie.
57.      În acest context, considerăm că, în pofida acestor incoerențe lingvistice, este clar că „țara de expediere” menționată în caseta
15 este țara din care modulele au fost expediate fizic – care nu corespunde în mod necesar țării de „expediere” în sensul măsurilor anticircumvenție – și anume, în prezentele cauze, Coreea de Sud sau Vietnam. Acest lucru rezultă, astfel cum arată în mod întemeiat instanța de trimitere, atât din notele explicative referitoare la caseta
15(54), cât și din utilizarea unei terminologii coerente în cadrul celorlalte versiuni lingvistice, precum versiunile în limbile engleză și italiană.
58.      În aceste condiții, astfel cum a arătat Comisia în ședință pentru a demonstra fără echivoc că modulele fotovoltaice în discuție conțineau celule produse în Malaysia și în Taiwan de producători care beneficiau de scutiri, era pe deplin posibil și chiar necesar să se indice în caseta
33, referitoare la „codul mărfurilor”, împreună cu codul relevant pentru modulele fotovoltaice, codul TARIC referitor la celulele produse de producătorii malaysieni sau taiwanezi relevanți care beneficiau de scutiri, împreună cu codul TARIC suplimentar corespunzător producătorului, astfel cum este indicat în regulamentele de punere în aplicare în cauză.
59.      În al doilea rând, unele dintre societățile inculpate susțin că era imposibil să se întocmească și să se anexeze declarațiile impuse de regulamentele de punere în aplicare în cauză, în special din cauza inexistenței codului adițional TARIC al producătorilor sud‑coreeni sau vietnamezi de module fotovoltaice. Cu toate acestea, din lectura articolului 1 alineatul (2) din Regulamentele
2016/184 și
2016/185, precum și a articolului 4 alineatul (2) din Regulamentele
2017/366 și 2017/367 nu rezultă că, în speță, era imposibil să fie date și anexate astfel de declarații. În primul rând, aceste declarații trebuie date „de producător[ul] sau expeditor[ul]” care a emis factura. În speță, se pare că această entitate ar putea fi producătorul sud‑coreean sau vietnamez care a produs modulul fotovoltaic,
și nu producătorul malaysian sau taiwanez care a produs celula. Nu este clar motivul pentru care această entitate nu ar fi putut fi în măsură să dea o astfel de declarație. În al doilea rând, în ceea ce privește conținutul declarației, deși nu s‑a putut indica codul adițional TARIC al producătorului sud‑coreean sau vietnamez – care nu există întrucât acești producători nu au fost luați în considerare în regulamentele de punere în aplicare în cauză –, în schimb, ar fi putut și ar fi trebuit să fie indicat, astfel cum se prevede în mod expres, codul adițional TARIC (în plus față de nume și adresă) al producătorului malaysian sau taiwanez de celule fotovoltaice utilizate pentru asamblarea modulului, producător care beneficia de scutire de la aplicarea măsurilor anticircumvenție.
3.      Concluzie cu privire la prima întrebare preliminară
60.      Din toate considerentele care precedă rezultă că termenii „expediate din Malaysia și din Taiwan” din regulamentele de punere în aplicare în cauză trebuie interpretați în sensul că se referă la proveniența modulelor fotovoltaice în cauză. În consecință, modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin care au fost asamblate în Coreea de Sud sau în Vietnam cu celule fotovoltaice produse în Malaysia sau în Taiwan și care au fost importate ulterior în Uniune din Coreea de Sud sau din Vietnam trebuie considerate ca fiind „expediate din Malaysia și din Taiwan” în sensul regulamentelor de punere în aplicare menționate. Aceste module sau panouri fotovoltaice trebuie să fie declarate ca având drept „țară de expediere”, în sensul casetei 15 prevăzute în anexa 9, apendicele C.1, titlul II.C din Regulamentul delegat
2016/341, Coreea de Sud sau Vietnam și trebuie să fie desemnate cu codurile de marfă relevante pentru modulele sau panourile fotovoltaice „importate din Malaysia sau din Taiwan”.
B.      Cu privire la a treia întrebare preliminară
61.      Prin intermediul celei de a treia întrebări, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă declarația care figurează pe factura comercială, întocmită în mod corespunzător și în forma prevăzută, trebuie să respecte termenii exacți și cerințele de formă prevăzute de regulamentele de punere în aplicare în cauză(55) sau dacă este posibil ca importatorii să se abată de la respectivii termeni și de la respectivele cerințe de formă, întemeindu‑se eventual pe alte elemente de probă care pot atesta exactitatea și autenticitatea declarației de pe factură.
62.      În această privință, reiese din jurisprudență că dispozițiile care prevăd scutiri de taxe antidumping și compensatorii sunt de strictă interpretare. În fapt, astfel de scutiri nu pot fi acordate decât în anumite condiții, în cazuri expres prevăzute, și constituie astfel excepții de la regimul normal al taxelor antidumping și al taxelor compensatorii(56).
63.      Potrivit jurisprudenței, dispozițiile relevante ale regulamentelor de punere în aplicare care prevăd cerințe de formă specifice pentru a beneficia de scutirile prevăzute de acestea trebuie, așadar, să facă obiectul unei interpretări stricte. Rezultă că, în principiu, nu trebuie admise excepții de la aceste cerințe de formă, care au rolul de a atesta veridicitatea informațiilor privind produsele importate care beneficiază de scutiri. Declarația de pe factura comercială valabilă, prevăzută de aceste dispoziții, trebuie, prin urmare, să conțină, în măsura posibilului, toate elementele și informațiile a căror menționare este necesară în temeiul acestor dispoziții. În consecință, declarațiile care nu conțin toate informațiile necesare nu pot fi în principiu acceptate.
64.      Cu toate acestea, o interpretare a acestor dispoziții care ar nega acordarea scutirilor unui importator ca urmare a neindicării în documentația solicitată a unei informații care nu poate fi furnizată deoarece nu există este, în opinia noastră, nerezonabilă și contrară principiului proporționalității. Astfel, după cum s‑a menționat deja la punctul 59 de mai sus din prezentele concluzii, în speță nu era posibil din punct de vedere material ca importatorii să indice în declarația impusă de dispozițiile relevante codul adițional TARIC al producătorului sud‑coreean sau vietnamez, întrucât acest cod nu exista, dat fiind că producătorii respectivi nu au fost luați în considerare în regulamentele de punere în aplicare în cauză. În aceste împrejurări, neindicarea codului adițional TARIC în declarația menționată anterior nu poate, în opinia noastră, să conducă la refuzul acordării scutirilor în cauză, în măsura în care autoritățile naționale competente stabilesc, eventual pe baza altor elemente, veridicitatea afirmațiilor conținute în declarația respectivă. Astfel de alte elemente pot fi, de exemplu, facturile de achiziție a celulelor fotovoltaice de către producătorul vietnamez sau sud‑coreean de la producătorul malaysian sau taiwanez care beneficiază de scutiri.
65.      În consecință, în opinia noastră, trebuie să se răspundă la a treia întrebare preliminară în sensul că articolul
1 alineatul
(2) din Regulamentele de punere în aplicare
2016/184 și 2016/185 și articolul
4 alineatul
(2) din Regulamentele de punere în aplicare
2017/366 și 2017/367 trebuie interpretate în sensul că declarațiile prevăzute de acestea trebuie să conțină toate elementele și informațiile a căror menționare este impusă de aceste dispoziții, cu excepția elementelor sau a informațiilor a căror furnizare este imposibilă din punct de vedere material din cauza inexistenței lor. În acest caz, autoritățile naționale competente pot, dacă este necesar și oportun, să verifice îndeplinirea condițiilor necesare pentru a beneficia de scutirile prevăzute de aceste regulamente de punere în aplicare, eventual pe baza altor elemente relevante.
C.      Câteva considerații cu privire la litigiul principal
66.      Pe lângă răspunsurile la întrebările preliminare, considerăm oportun să formulăm câteva observații suplimentare, care pot fi utile instanței de trimitere pentru soluționarea litigiului pendinte în fața sa.
67.      Potrivit unei jurisprudențe constante, în fapt, în cadrul procedurii de cooperare între instanțele naționale și Curte instituite la articolul 267 TFUE, revine Curții sarcina să furnizeze instanței naționale toate elementele de interpretare a dreptului Uniunii care îi pot fi utile pentru soluționarea cauzei cu care este sesizată, indiferent dacă instanța de trimitere s‑a referit sau nu la acestea în enunțul întrebării sale(57).
68.      În această privință, amintim că litigiul cu care este sesizată instanța de trimitere privește o procedură penală împotriva societăților inculpate pentru săvârșirea faptelor menționate la punctul
13 din prezentele concluzii.
69.      Cu toate acestea, din considerațiile prezentate în prezentele concluzii reiese în mod evident că interpretarea sintagmei „expediate din” (în toate limbile și, cu siguranță, în limba neerlandeză) în contextul măsurilor anticircumvenție în cauză nu este, într‑adevăr, atât de clară, în special în ceea ce privește suprapunerea terminologică cu sintagma „țară de expediere” utilizată în reglementarea vamală(58). O astfel de situație de incertitudine ar putea avea, așadar, un impact și asupra problemei utilizării corecte a codurilor corespunzătoare ale mărfurilor și, în consecință, asupra întinderii și proporționalității sancțiunilor care trebuie aplicate în cazul unor eventuale încălcări.
70.      Desigur, astfel cum rezultă dintr‑o jurisprudență constantă, revine statului membru sarcina de a stabili natura sancțiunilor (administrative sau penale) care trebuie aplicate în cazul nerespectării reglementării [Uniunii]. Aceste sancțiuni trebuie să fie eficace, proporționale și disuasive(59).
71.      În aceste condiții, revine instanței de trimitere sarcina de a stabili, în funcție de împrejurările și de elementele proprii fiecărei cauze cu care este sesizată și în temeiul dispozițiilor propriului sistem juridic, dacă eventuala situație de incertitudine juridică privind semnificația care trebuie atribuită termenilor „expediate din Malaysia și din Taiwan” în limba neerlandeză poate sau nu să justifice aplicarea unei sancțiuni penale în litigiul principal pentru comportamentele în cauză ori poate, eventual, să constituie o circumstanță atenuantă a răspunderii penale.
72.      În această privință, ne limităm totuși să observăm că, potrivit unei jurisprudențe constante, principiul securității juridice impune, pe de o parte, ca normele de drept să fie clare și precise și, pe de altă parte, ca aplicarea lor să fie previzibilă pentru justițiabili, în special atunci când ele pot produce consecințe defavorabile. Principiul menționat impune în special ca o reglementare să permită persoanelor interesate să cunoască cu exactitate întinderea obligațiilor pe care le instituie în sarcina lor și ca ele să aibă posibilitatea să își cunoască în mod neechivoc drepturile și obligațiile și să acționeze în consecință(60).
73.      Reiese de asemenea din jurisprudență că principiul legalității în materie penală, consacrat la articolul 49 alineatul (1) din cartă și care constituie o expresie particulară a principiului general al securității juridice, implică în special ca legea să definească în mod clar infracțiunile și pedepsele pentru acestea. Această condiție este îndeplinită atunci când justițiabilul poate ști, pornind de la textul dispoziției pertinente și, la nevoie, cu ajutorul interpretării care este dată acestui text de către instanțe, care sunt acțiunile și omisiunile care angajează răspunderea sa penală(61).
74.      Revine, așadar, instanței de trimitere sarcina de a reține, dacă este cazul, consecințele concrete care trebuie deduse din aceste principii jurisprudențiale în cauza principală.
III. Concluzie
75.      Având în vedere ansamblul considerațiilor care precedă, propunem Curții să răspundă la prima și la a treia întrebare preliminară adresate de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Tribunalul de Primă Instanță din Antwerpen, Belgia) după cum urmează:
Termenii „expediate din Malaysia și din Taiwan”, care figurează în Regulamentele de punere în aplicare
2016/184, 2016/185, 2017/366 și 2017/367, trebuie interpretați în sensul că se referă la „proveniența” modulelor fotovoltaice în cauză. În consecință, modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin care au fost asamblate în Coreea de Sud sau în Vietnam cu celule fotovoltaice produse în Malaysia sau în Taiwan și care au fost importate ulterior în Uniune din Coreea de Sud sau din Vietnam trebuie considerate ca fiind „expediate din Malaysia și din Taiwan” în sensul regulamentelor de punere în aplicare menționate. Aceste module sau panouri fotovoltaice trebuie declarate ca având ca „țară de expediere”, în sensul casetei 15 din anexa 9, apendicele C.1, titlul II.C din Regulamentul delegat
2016/341, Coreea de Sud sau Vietnam și trebuie desemnate prin codurile de mărfuri relevante pentru modulele sau panourile fotovoltaice „importate din Malaysia sau Taiwan”.
Articolul
1 alineatul
(2) din Regulamentele de punere în aplicare
2016/184 și 2016/185 și articolul
4 alineatul
(2) din Regulamentele de punere în aplicare
2017/366 și 2017/367 trebuie interpretate în sensul că declarațiile prevăzute de acestea trebuie să conțină toate elementele și informațiile a căror menționare este impusă de aceste dispoziții, cu excepția elementelor sau a informațiilor a căror furnizare este imposibilă din punct de vedere material din cauza inexistenței lor. În acest caz, autoritățile naționale competente pot, dacă este necesar și adecvat, să verifice îndeplinirea condițiilor necesare pentru a beneficia de scutirile prevăzute de regulamentele de punere în aplicare menționate, eventual pe baza altor elemente relevante.
1      Limba originală: italiana.
2      În această privință, a se vedea de asemenea Concluziile avocatului general Pitruzzella prezentate în cauza Comisia/Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, punctul 1).
3      NV Jas Forwarding Worldwide (Belgium), NV Gerlach & Co NV, BO Baywa r.e. Solar Systems SARL, BO Bejulo, BO Memodo, BO Densys pv5, BO HelioActive Rendszerintegrátor și BO Donauer Solar Systems.
4      Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO 2013, L 325, p. 1).
5      Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 al Consiliului de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO 2013, L 325, p. 66).
6      Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/184 al Comisiei din 11
februarie 2016 de extindere a aplicării taxei compensatorii definitive instituite prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 al Consiliului la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză la importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) expediate din Malaysia și din Taiwan, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din Malaysia sau din Taiwan (JO 2016, L 37, p. 56).
7      Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/185 al Comisiei din 11
februarie 2016 de extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul (UE) nr. 1238/2013 al Consiliului la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză prin importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin
și componentele lor cheie (și anume celule) expediate din Malaysia și Taiwan, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din Malaysia sau din Taiwan (JO 2016, L 37, pag. 76).
8      A se vedea articolul 1 alineatul (1) din Regulamentele 2016/184 și 2016/185.
9      A se vedea articolul 1 alineatul (1) din Regulamentele
2016/184 și 2016/185.
10      A se vedea mai precis articolul
1 alineatul
(2) din Regulamentele 2016/184 și 2016/185.
11      A se vedea articolul 1 alineatul (4) din Regulamentele 2016/184 și 2016/185.
12      Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/366 din 1
martie 2017 de instituire a unei taxe compensatorii definitive pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în conformitate cu articolul
18 alineatul
(2) din Regulamentul (UE) 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului și de încheiere a anchetei de reexaminare intermediară parțială în temeiul articolului
19 alineatul
(3) din Regulamentul (UE) 2016/1037 (JO 2017, L 56, p. 1) (JO 2018, L 183, p. 1).
13      Regulamentul de punere în aplicare (UE)
2017/367 al Comisiei din 1
martie 2017 de instituire a unei taxe antidumping definitive pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în conformitate cu articolul
11 alineatul (2) din Regulamentul (UE)
2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului și de încheiere a anchetei de reexaminare intermediară parțială în temeiul articolului
11 alineatul (3) din Regulamentul (UE)
2016/1036 (JO 2017, L 56, p. 131) (JO 2018, L 183, p. 1).
14      A se vedea considerentele (783) și (784) ale Regulamentului de punere în aplicare
2017/366, precum și considerentele (372) și (373) ale Regulamentului de punere în aplicare
2017/367.
15      A se vedea considerentul (786) și articolul
4 alineatul
(1) din Regulamentul de punere în aplicare
2017/366, precum și considerentul (375) și articolul
4 alineatul
(1) din Regulamentul de punere în aplicare
2017/367.
16      A se vedea articolul
4 alineatul
(3) din Regulamentele de punere în aplicare 2017/366 și 2017/367.
17      Doar în două cazuri s‑a precizat că modulele fotovoltaice sunt originare din Taiwan și că au fost expediate din această țară (a se vedea punctul 3 din decizia de trimitere).
18      Cu excepția celor două cazuri menționate în nota de subsol anterioară.
19      Intitulat „[f]ormalități pentru punerea în liberă circulație, destinația finală, perfecționarea activă, admiterea temporară sau antrepozitarea vamală”.
20      Regulamentul delegat (UE) 2016/341 al Comisiei din 17
decembrie 2015 de completare a Regulamentului (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește normele tranzitorii pentru anumite dispoziții din Codul vamal al Uniunii, în cazul în care sistemele electronice relevante nu sunt încă operaționale, și de modificare a Regulamentului delegat (UE) 2015/2446 (JO 2016, L 69, pag. 1).
21      OCM(2019)10202.
22      A se vedea titlul, considerentele (5), (6), (17) și (18), precum și articolul 1 alineatele (1) și (3) din Regulamentele de punere în aplicare
2016/184 și 2016/185, precum și articolul 4 alineatul (1) din Regulamentele de punere în aplicare
2017/366 și 2017/367.
23      Instanța de trimitere face referire la Hotărârea din 20 mai 2021, Renesola UK (C‑209/20, EU:C:2021:400), referitoare la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1357/2013 al Comisiei din 17 decembrie 2013 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2454/93 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (JO 2013, L 341, p. 47). Acest aspect este reglementat în prezent de articolul
32 din Regulamentul delegat al Comisiei (UE) nr. 2015/2446 din 28 iulie 2015 de completare a Regulamentului (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește normele detaliate ale anumitor dispoziții ale Codului vamal al Uniunii (JO 2015, L 343, p. 1).
24      A se vedea caseta
15 menționată la punctul 15 de mai sus.
25      A se vedea ex multis Hotărârea din 12 septembrie 2019, Comisia/Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:717, punctul 82 și jurisprudența citată, denumită în continuare „Hotărârea Kolachi”).
26      Par să aparțină acestui prim grup versiunile în limbile portugheză („expedidos da Malásia e de Taiwan”), slovacă („odosielaných z Malajzie a Taiwanu”), cehă („odesílaných z Malajsie a Tchaj‑wanu”), bulgară („изпращан от Малайзия и Тайван”), croată („poslanih iz Malezije i Tajvana”), estonă („Malaisiast ja Taiwanist lähetatud”), letonă („kuri nosūtīti no Malaizijas un Taivānas”), lituaniană („siunčiamiems iš Malaizijos ir Taivano”), suedeză („avsända från Malaysia och Taiwan”), daneză („afsendt fra Malaysia og Taiwan”), maghiară („Malajziában és Tajvanon feladott”), polonă („wysyłanych z Malezji i z Tajwanu”), slovenă („poslanih iz Malezije ali s Tajvana”), finlandeză („Malesiasta ja Taiwanista lähetettyjen”) și română („expediate din Malaysia și din Taiwan”).
27      „Procedentes de Malasia y Taiwán” în versiunea în limba spaniolă, „προέλευσης Μαλαισίας και Ταϊβάν” în versiunea în limba greacă.
28      Hotărârea Kolachi, punctul 88.
29      În temeiul articolului 11 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8
iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21) și al articolului 18 din Regulamentul (UE) 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 55).
30      În această privință, a se vedea observațiile care figurează la punctele 37-39 din Concluziile avocatului general Pitruzzella prezentate în cauza Comisia/Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, care conțin și alte trimiteri jurisprudențiale).
31      Astfel, nici reglementarea anticircumvenție în materie de antisubvenții, nici reglementarea anticircumvenție în materie de antidumping nu își găsește temeiul în normele OMC (a se vedea prin analogie observațiile avocatului general Pitruzzella menționate în nota de subsol precedentă).
32      Reglementarea vamală este circumscrisă competenței în materie de uniune vamală prevăzute la articolul 3 alineatul (1) litera (a) TFUE, în timp ce reglementările antidumping și antisubvenții sunt circumscrise competenței în materie de politică comercială comună prevăzute la articolul 3 alineatul (1) litera (e) TFUE.
33      Reglementările antidumping și antisubvenții au la bază competențe în materie de politică comercială comună [articolul 207 alineatul (2) din TFUE], în timp ce normele vamale au la bază și competențe în materie în materie de uniune vamală și cooperare vamală (în special articolul 33 TFUE), precum și în materie de piață internă (articolul 114 TFUE).
34      A se vedea în această privință Hotărârea din 15 iulie 2021, Profit Europe și Gosselin Forwarding Services (C‑362/20, EU:C:2021:612, punctul 67 și jurisprudența citată), precum și Concluziile avocatului general Hogan prezentate în cauza Jebsen & Jessen (C‑543/19, EU:C:2020:555, punctele 43 și 52).
35      A se vedea în această privință Hotărârea din 27 februarie 2014, Greencarrier Freight Services Latvia (C‑571/12, EU:C:2014:102, punctul 32).
36      A se vedea în această privință Hotărârea din 11 noiembrie 1999, Söhl & Söhlke (C‑48/98, EU:C:1999:548, punctul 48).
37      A se vedea în această privință Hotărârea din 15 iulie 2021, Profit Europe și Gosselin Forwarding Services (C‑362/20, EU:C:2021:612, punctul 68).
38      Hotărârea din 22 mai 2019, Krohn & Schröder (C‑226/18, EU:C:2019:440, punctul
33).
39      Caracterul autonom și distinct al noțiunilor de drept antidumping și de drept vamal a fost subliniat în Hotărârea Kolachi (punctul 90). În această privință, a se vedea de asemenea Concluziile avocatului general Pitruzzella prezentate în cauza Comisia/Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, punctul 81).
40      A se vedea în acest sens Hotărârea Kolachi, punctul 96 și jurisprudența citată.
41      Concluziile avocatului general Pitruzzella prezentate în cauza Comisia/Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, punctul 40).
42      A se vedea Hotărârea din 4 decembrie 2024, PGTEX Morocco/Comisia (T‑246/22, EU:T:2024:880, punctul 42).
43      A se vedea în acest sens Hotărârea Kolachi, punctele 102, 103 și 104, precum și jurisprudența citată.
44      Producătorii care beneficiază de scutiri sunt enumerați la articolul
1 alineatul
(1) din Regulamentele de punere în aplicare
2016/184 și 2016/185 și la articolul
4 alineatul
(1) din Regulamentele de punere în aplicare
2017/366 și 2017/367.
45      A se vedea în această privință Hotărârea din 20 mai 2021, Renesola UK (C‑209/20, EU:C:2021:400, punctele 43 și 50).
46      A se vedea Hotărârea Kolachi, punctul 90.
47      Concluziile avocatului general Pitruzzella prezentate în cauza Comisia/Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, punctul 81).
48      A se vedea în acest sens Hotărârea Kolachi, punctele 91 și 97.
49      A se vedea în această privință Hotărârea din 5 septembrie 2024, W. GmbH (C‑67/23, EU:C:2024:680, punctul 74).
50      A se vedea în acest sens Hotărârea Kolachi, punctele 92 și 97.
51      Aceste societăți se referă, în primul rând, la Hotărârea din 5 septembrie 2024, W. GmbH (C‑67/23, EU:C:2024:680), care se înscrie însă într‑un context complet diferit de cel al măsurilor de protecție comercială, și anume cel al impunerii de măsuri restrictive ca urmare a încălcărilor grave și repetate ale drepturilor omului de către regimul militar din Birmania/Myanmar. În al doilea rând, aceste societăți menționează Ordonanța Tribunalului din 26 iunie 2017, Megasol Energie/Comisia (T‑152/16, EU:T:2017:446), în care Tribunalul s‑a limitat totuși să constate lipsa interesului de a acționa al reclamantului în cauză.
52      Astfel, în limba engleză, regulamentele de punere în aplicare în cauză utilizează termenii „consigned from  Malaysia and Taiwan”, iar caseta 15 este intitulată „dispatch”. În limba italiană, regulamentele de punere în aplicare în cauză utilizează termenii „provenienti dalla Malaysia e Taiwan”, iar caseta 15 este intitulată „paese di spedizione”.
53      Astfel, în limba franceză, regulamentele de punere în aplicare în cauză utilizează termenii „expediés de Malesie e Taiwan”, iar rubrica 15 este intitulată „pays d’expedition”. În limba neerlandeză, regulamentele de punere în aplicare în cauză utilizează termenii „verzonden uit Maleisië en Taiwan”, iar caseta 15 este intitulată „Land van verzending”.
54      A se vedea punctul 27 din decizia de trimitere.
55      A se vedea articolul 1 alineatul (2) din Regulamentele de punere în aplicare
2016/184 și 2016/185 și articolul 4 alineatul (2) din Regulamentele de punere în aplicare
2017/366 și 2017/367.
56      Hotărârea din 22 mai 2019, Krohn & Schröder (C‑226/18, EU:C:2019:440, punctul
46).
57      Hotărârea din 9 noiembrie 2023, Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky (Domeniul de aplicare al Directivei privind returnarea) (C‑257/22, EU:C:2023:852, punctul 31 și jurisprudența citată).
58      În special în caseta 15 prevăzută în anexa 9, apendicele C.1, titlul II.C din Regulamentul delegat
2016/341, menționată mai sus.
59      Hotărârea din 26 octombrie 1995, Siesse (C‑36/94, EU:C:1995:351, punctele 20 și 24).
60      În această privință, a se vedea în special Hotărârea din 22 ianuarie 2026, AK Dlhopolec ș.a. (C‑590/24, EU:C:2026:41, punctul 73), Hotărârea din 29 ianuarie 2026, Keladis I și Keladis II (C‑72/24 și C‑73/24, EU:C:2026:51, punctul 163 și jurisprudența citată), și Hotărârea din 30 aprilie 2025, Alenopik (C‑745/23, EU:C:2025:294, punctul 31 și jurisprudența citată).
61      A se vedea în această privință Hotărârea din 22 ianuarie 2026, AK Dlhopolec ș.a. (C‑590/24, EU:C:2026:41, punctul 74 și jurisprudența citată).