62005CC0138_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1. I förevarande mål har College van Beroep voor het bedrijfsleven (förvaltningsdomstol för handel och industri) (Nederländerna) begärt att domstolen skall tolka artikel 8 i direktiv 91/414/EEG om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (nedan kallat växtskyddsmedelsdirektivet eller direktivet).(2)
2. I denna artikel föreskrivs övergångsregler för genomförandet av direktivet.
3. Frågan gäller i huvudsak följande: Enligt växtskyddsmedelsdirektivet skall medlemsstaterna fastställa förfaranden för att meddela tillåtande föreskrifter beträffande växtskyddsmedel(3) i enlighet med direktivet. Direktivet innehåller även föreskrifter om nationella ordningar för att godkänna sådana medel under en övergångsperiod i väntan på att de berörda verksamma ämnena utvärderas på gemenskapsnivå. Nederländerna har under denna övergångsperiod ändrat sin nationella lagstiftning om reglering av växtskyddsmedel (Bestrijdingsmiddelenwet 1962) (lag om bekämpningsmedel, nedan kallad BMW) vid tre tillfällen. (i) Inledningsvis och innan gemenskapsutvärdering inletts genom bestämmelser om godkännande av sådana produkter på grundval av samma kriterier som skulle tillämpas för gemenskapsutvärderingen, (ii) därefter, eftersom det första tillvägagångssättet lett till att antalet tillåtna produkter på marknaden minskat, genom att föreskriva ett förfarande för att godkänna i ”jordbrukshänseende väsentliga produkter” efter att fullständig dokumentation ingetts, och (iii) senast genom att lägga till artikel 16aa i BMW.
4. I artikel 16aa föreskrivs att behörig minister ”när det på grund av jordbrukets intressen föreligger tvingande hänsyn” kan bevilja undantag från det annars gällande förbudet att saluföra eller använda produkter som innehåller ett verksamt ämne och som (a) fanns på marknaden före den 26 juli 1993, (b) inte anges i växtskyddsmedelsdirektivet och (c) beträffande vilka den omprövning som anges i artikel 8.2 inletts eller fortfarande pågår.
5. Genom beslut i enlighet med artikel 16aa har den behöriga myndigheten därigenom undantagit ett antal verksamma ämnen. Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie (stiftelsen sydholländsk miljöorganisation) (nedan kallad stiftelsen) har ifrågasatt att detta beslut är giltigt, eftersom artikel 16aa inte är förenlig med växtskyddsmedelsdirektivet.
Relevant gemenskapslagstiftning
Växtskyddsmedelsdirektivet
6. Växtskyddsmedelsdirektivet innehåller bestämmelser om både växtskyddsmedel och verksamma ämnen i sådana medel.
7. Växtskyddsmedel definieras som ”verksamma ämnen och preparat som innehåller ett eller flera verksamma ämnen, i den form de levereras till användaren” och som är huvudsakligen avsedda att skydda växter eller växtprodukter mot alla skadliga organismer.(4) Direktivet omfattar därför bekämpningsmedel, svampbekämpningsmedel och växtgifter som skall användas på växter.
8. Ingressen innehåller följande skäl:
”[7] Medlemsstaterna måste tillämpa enhetliga bestämmelser om villkor och förfaranden för godkännande av växtskyddsmedel.
[8] Dessa bestämmelser bör säkerställa att endast växtskyddsmedel som har godkänts officiellt släpps ut på marknaden eller används och att de används på rätt sätt med beaktande av principerna om god växtskyddssed och integrerad skadedjursbekämpning.
[9] Godkännandebestämmelserna måste säkerställa en hög skyddsnivå, särskilt för att förhindra godkännande av växtskyddsmedel vilkas risker för hälsan, grundvattnet och miljön inte har undersökts tillräckligt. Människors och djurs hälsa och miljön bör sättas före målet att förbättra växtproduktionen.
[10] När växtskyddsmedel godkänns är det nödvändigt att kontrollera att de, om de används på rätt sätt för det avsedda syftet, är tillräckligt verksamma, inte medför oacceptabel påverkan på växter eller växtprodukter eller en inverkan på miljön i allmänhet som inte kan godtas och, i synnerhet, inte medför någon skadlig påverkan på människors eller djurs hälsa eller på grundvattnet.
…
[14] Gemenskapsförfarandet bör inte hindra medlemsstaterna från att godkänna att växtskyddsmedel som innehåller ett verksamt ämne som ännu ej upptagits i gemenskapsförteckningen används inom deras territorier under en begränsad tid, om den som ansöker har inlämnat en dokumentation i enlighet med gemenskapens krav och medlemsstaten har funnit att det verksamma ämnet och växtskyddsmedlen kan förväntas uppfylla de gemenskapsvillkor som gäller för dem.
…
[18] Medlemsstaterna bör dock kunna godkänna växtskyddsmedel som inte uppfyller de nämnda kraven, om detta blir nödvändigt på grund av att en fara som inte kunnat förutses och som inte kan bekämpas på andra sätt hotar växtproduktionen. Ett sådant godkännande skall omprövas av gemenskapen i nära samarbete med medlemsstaterna inom ramen för Ständiga kommittén för växtskydd …”
9. Enligt artikel 3.1 skall medlemsstaterna föreskriva att endast växtskyddsmedel som de har godkänt i enlighet med direktivet får släppas ut på marknaden och användas inom deras territorier.
10. Enligt artikel 4.1 skall medlemsstaterna säkerställa att ett växtskyddsmedel endast godkänns om, för det första, dess verksamma ämnen finns upptagna i bilaga 1 och villkoren i bilagan är uppfyllda (artikel 4.1 a) och, för det andra, ett antal krav som föreskrivs i artikel 4.1 b–f är uppfyllda. Artikel 4.1 b–e rör huvudsakligen produktens säkerhet och effektivitet när den används. I artikel 4.1 f föreskrivs att maximala resthalter skall ha fastställts av medlemsstaten och anmälts till och godkänts av kommissionen.
11. Artikel 8 har rubriken Övergångsbestämmelser och undantag. Punkterna i artikeln avser i tur och ordning förfaranden med avseende på nya preparat som innehåller verksamma ämnen som ännu inte godkänts eller förtecknats (artikel 8.1 – inte relevant här), befintliga preparat som innehåller sådana verksamma ämnen (artikel 8.2 och 8.3) och preparat som är avsedda att under särskilda omständigheter möta en oförutsebar fara som inte kan motverkas med andra medel (artikel 8.4).
12. I första stycket i artikel 8.2 föreskrivs att trots vad som sägs i artikel 4 och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8.3 ”får en medlemsstat under tolv år efter anmälan av [direktivet] godkänna att växtskyddsmedel som innehåller verksamma ämnen som inte är upptagna i bilaga 1 och som fanns på marknaden två år efter anmälan … släpps ut på marknaden inom sitt territorium”.(5)
13. I fjärde stycket i artikel 8.2 föreskrivs följande:
”Under den tolvårsperiod som avses i första stycket kan det, sedan det verksamma ämnet har granskats av den kommitté som avses i artikel 19, i enlighet med förfarandet i den artikeln beslutas att ämnet kan tas upp i bilaga 1 och om villkoren för detta eller … att det verksamma ämnet inte skall tas upp i bilaga 1. Medlemsstaterna skall inom en bestämd tid se till att berörda godkännanden beviljas, återkallas eller ändras på lämpligt sätt.”
14. I artikel 8.3 föreskrivs följande:
”När medlemsstaterna i enlighet med punkt 2 omprövar växtskyddsmedel som innehåller ett verksamt ämne och innan en sådan omprövning har genomförts, skall de tillse att kraven i artikel 4.1 b i–v samt 4.1 c–4.1 f är uppfyllda enligt nationella bestämmelser om dokumentationskrav.”
15. I artikel 8.4 föreskrivs följande:
”Som ett ytterligare undantag från artikel 4 får en medlemsstat i särskilda fall tillåta att växtskyddsmedel som inte uppfyller kraven i artikel 4 under högst 120 dagar släpps ut på marknaden för begränsad och kontrollerad användning, om en sådan åtgärd framstår som nödvändig på grund av en oförutsebar fara som inte kan motverkas med andra medel. Den berörda medlemsstaten skall omedelbart underrätta övriga medlemsstater och kommissionen om sitt beslut. Utan dröjsmål skall det genom förfarandet i artikel 19 beslutas om och på vilka villkor den åtgärd som medlemsstaten vidtagit kan förlängas en viss bestämd tid, upprepas eller upphävas.”
16. Den tolvårsperiod som avses i artikel 8.2 har förlängts till och med den 31 december 2006 för de verksamma ämnen som utvärderas inom ramen för den första etappen i kommissionens program för undersökning av sådana ämnen, till och med den 30 september 2007 för de verksamma ämnen som utvärderas inom ramen för den andra etappen, samt till och med den 31 december 2008 för de verksamma ämnen som utvärderas inom ramen för den tredje etappen.(6)
17. I artikel 13.1 föreskrivs vilken dokumentation medlemsstaterna skall kräva att den som ansöker om godkännande för ett växtskyddsmedel skall bifoga ansökan. I artikel 13.6 föreskrivs följande:
”Som ett undantag från punkt 1 får medlemsstaterna i fråga om verksamma ämnen som redan fanns på marknaden två år efter anmälan av detta direktiv med beaktande av bestämmelserna i fördraget fortsätta att tillämpa tidigare nationella bestämmelser om krav på uppgifter, så länge ämnena inte finns upptagna i bilaga 1.”
18. Enligt artikel 23.1 skall medlemsstaterna senast två år efter dagen för anmälan av direktivet sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa det. Det är utrett att direktivet anmäldes den 26 juli 1991.
Biociddirektivet
19. I de hänskjutna frågorna omnämns kortfattat även direktiv 98/8 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (nedan kallat biociddirektivet).(7)
20. Direktivet gäller godkännande och utsläppande på marknaden av biocidprodukter för användning i medlemsstaterna. Biocidprodukter definieras som produkter avsedda att på kemisk eller biologisk väg förstöra, hindra, oskadliggöra, förhindra verkningarna av eller på något annat sätt utöva kontroll över organismer vilkas närvaro är oönskad eller skadlig för människor, mänsklig verksamhet eller produkter som människor använder eller producerar eller för djur eller för miljön.(8)
21. Enligt artikel 3.1 skall medlemsstaterna ”föreskriva att en biocidprodukt får släppas ut på marknaden och användas inom deras territorium endast om den har godkänts i enlighet med detta direktiv”.
22. Enligt artikel 5.1 skall medlemsstaterna godkänna en biocidprodukt endast om ”det (de) verksamma ämne(n) som den innehåller finns med i förteckningen i bilaga I eller IA och alla krav som framgår av dessa bilagor är uppfyllda” samt om ett antal andra villkor är uppfyllda.
23. I artikel 16.1 föreskrivs följande:
”Trots vad som sägs i artiklarna 3.1, 5.1 … får en medlemsstat under en tioårsperiod från den [14 maj 2000] fortsätta att använda sin nuvarande ordning eller praxis för utsläppande av biocidprodukter på marknaden. Medlemsstaten får särskilt, i enlighet med sina nationella bestämmelser, tillåta att en sådan biocidprodukt som innehåller verksamma ämnen som inte finns med i förteckningen i bilaga I eller IA för denna produkttyp släpps ut på marknaden inom dess territorium. Sådana verksamma ämnen skall … finnas på marknaden [den 14 maj 2000] i form av verksamma ämnen i en biocidprodukt … .”
Relevant nationell lagstiftning
BMW
24. College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (nämnd för godkännande av bekämpningsmedel) (nedan kallad CTB) inrättades genom BMW, och i denna föreskrivs att beslut om godkännande eller registrering av bekämpningsmedel efter ansökan skall fattas av CTB. BMW ändrades 1994 för att införliva växtskyddsmedelsdirektivet.(9)
25. I artikel 2.1 föreskrivs följande:
”Det är förbjudet att leverera sådana bekämpningsmedel som inte är tillåtna enligt denna lag, att disponera över dem, att lagerhålla dem och att föra in dem eller använda dem i Nederländerna …”
26. I artikel 3 anges att ett växtskyddsmedel inte får godkännas om inte föreskrivna villkor uppfyllts. Dessa villkor återspeglar huvudsakligen villkoren i artikel 4 i växtskyddsmedelsdirektivet.
27. I artikel 16a.1 a föreskrivs att behörig minister under särskilda omständigheter får bevilja undantag från bestämmelserna i artikel 2.1 under högst 120 dagar om en sådan åtgärd framstår som nödvändig på grund av en oförutsebar fara som inte kan motverkas med andra medel (vilket återspeglar lydelsen i artikel 8.4 i växtskyddsmedelsdirektivet).
28. I artikel 16aa föreskrivs att behörig minister ”när det på grund av jordbrukets intressen föreligger tvingande hänsyn” kan bevilja undantag från det annars gällande förbudet att saluföra eller använda produkter som innehåller ett verksamt ämne och som (a) fanns på marknaden före den 26 juli 1993, (b) inte anges i växtskyddsmedelsdirektivet och (c) beträffande vilka den omprövning som anges i artikel 8.2 inletts eller pågick efter den 26 juli 2003.
29. I artikel 16aa föreskrivs att undantag får förenas med villkor och när som helst kan omprövas. Det skall emellertid anmärkas att sådana undantags varaktighet inte begränsas på annat sätt.
Bakgrunden till artikel 16aa
30. Det framgår av beslutet om hänskjutande att Nederländerna år 1995 valde att inte tillämpa övergångsbestämmelserna i artikel 8.2 i växtskyddsmedelsdirektivet, men i väntan på att de berörda verksamma ämnena skulle utvärderas på gemenskapsnivå beslutade att undersöka huruvida växtskyddsmedel kunde godkännas mot bakgrund av gemenskapskriterierna. Detta innebar att tillstånden för ett stort antal produkter inte förnyades när de löpte ut. Odlarna i Nederländerna kunde därför använda färre preparat än konkurrenterna i andra medlemsstater.
31. I ett försök att vända denna utveckling ändrades BMW genom tillägg av artikel 25c, vilken innehöll föreskrifter om ett förfarande för godkännande av ”växtskyddsmedel som är oundgängliga för jordbruket”. Den åtgärden var uppenbarligen inte framgångsrik, eftersom industrin(10) avskräcktes av de kostnader som var förenade med kravet på att inge fullständig dokumentation. Stiftelsen har vidare anmärkt att det krävdes att de som ansökte visade att deras produkter verkligen var oundgängliga och att ingen som ansökt lyckades visa detta.
32. År 2002 ersattes artikel 25c därför av artikel 16aa.
Tvisten i målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
33. Den 21 april 2004 antog Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (ministern för jordbruk, natur och livsmedelskvalitet) (nedan kallad ministern) förordningen om undantag för växtskyddsmedel 2004. Enligt denna förordning, som antogs i enlighet med artikel 16aa i BMW, medgavs de i förordningen angivna användarna undantag från förbuden i artikel 2.1 i BMW beträffande i förordningen angivna grödor, under förutsättning att vissa villkor uppfylldes. I förordningen angavs att den skulle upphöra att gälla den 1 januari 2005.
34. Den 28 april 2004 antog ministern en förordning om ändring av den ovannämnda förordningen genom att det i denna angivna undantaget utvidgades till att omfatta den specifika användningen av ett antal växtskyddsmedel.
35. I juni 2004 begärde stiftelsen omprövning av förordningen av den 28 april 2004.
36. I oktober 2004 fastslog ministern att denna begäran delvis inte kunde upptas till prövning och i övrigt saknade grund.
37. Stiftelsen har överklagat målet till den hänskjutande domstolen. Den domstolen är osäker på hur växtskyddsmedelsdirektivet skall tolkas i ett antal avseenden. Denna domstol har därför förklarat målet vilande och har hänskjutit sex tolkningsfrågor till domstolen för förhandsavgörande.(11)
38. Stiftelsen och den danska, den franska, den grekiska och den nederländska regeringen samt kommissionen har inkommit med skriftliga yttranden. Förhandling har inte begärts och har inte hållits.
Domen i målet Stichting ZHM I
39. I samband med en tidigare talan som väckts av stiftelsen i mål C‑316/04 (Stichting ZHM I) har domstolen gett viss vägledning för tolkningen av artikel 8 i växtskyddsmedelsdirektivet och artikel 16 i biociddirektivet.(12)
40. Målet Stichting ZHM I avsåg artikel 25d i BMW, som också lades till år 2002. I den bestämmelsen föreskrivs huvudsakligen att nya godkännanden skall beviljas genom lag – och därmed utan sådan utvärdering som annars skulle fordras enligt artikel 3.1 i BMW – för tidigare godkända produkter som innehåller verksamma ämnen som angetts av CTB. I stället för att göra en fullständig utvärdering skall CTB ”beakta” vissa delar av dess påverkan när den anger ett verksamt ämne.
41. Stiftelsen begärde omprövning av ett beslut genom vilket CTB hade angett ett antal verksamma ämnen. Nytt godkännande beviljades därigenom automatiskt i enlighet med artikel 25d i BMW för växtskyddsmedel som innehöll dessa ämnen.
42. Domstolen avkunnade dom i målet Stichting ZHM I efter det att begäran om förhandsavgörande och yttrandena inkommit i förevarande mål. Som framgår nedan har de flesta av de hänskjutna frågorna direkt eller indirekt besvarats i den domen.
43. Det kan emellertid ändå vara meningsfullt att i detta skede nämna några av de aspekter av artikel 8.2 och 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet som följer av domen i målet Stichting ZHM I. Båda bestämmelserna är tillämpliga under övergångsperioden.
44. Enligt artikel 8.2 i växtskyddsmedelsdirektivet får medlemsstaterna godkänna växtskyddsmedel som fanns på marknaden den 26 juli 1993 även när dessa innehåller verksamma ämnen som ännu inte utvärderats på gemenskapsnivå. Domstolen fann att medlemsstaterna inte är skyldiga att följa artikel 4 i direktivet när de beviljar sådant godkännande.(13)
45. Godkännande enligt artikel 8.2 i växtskyddsmedelsdirektivet fortsätter emellertid inte med nödvändighet att vara giltigt till dess det berörda verksamma ämnet utvärderats på gemenskapsnivå. Detta beror på att medlemsstaterna enligt artikel 8.3 på eget initiativ får ompröva växtskyddsmedel som godkänts enligt artikel 8.2 om det finns tecken på att något av kraven för att bevilja tillstånd inte uppfyllts. Sådan omprövning måste göras medan godkännandet enligt artikel 8.2 fortfarande gäller. För att fatta beslut om huruvida en sådan omprövning skall göras skall medlemsstaterna tillämpa kraven i artikel 4.1 i direktivet.(14) Nationella bestämmelser skall i detta sammanhang avgöra vilka uppgifter som skall lämnas.(15)
46. En mer allmän inledande anmärkning om placeringen av artikel 8 i direktivet kan vara till hjälp. Det är tydligt att lagstiftaren syftade till att i artikel 8 i direktivet genomgripande behandla de olika omständigheter som kan ge fog för ett begränsat eller tillfälligt undantag från de genomgripande och enhetliga bestämmelserna i övriga delar av direktivet. Av den allmänna innebörden i dessa bestämmelser framgår, trots att undantag från de normala bestämmelserna är tillåtna enligt dessa, även tydligt att direktivets övergripande mål och syften skall iakttas så långt möjligt.
Upptagande till sakprövning
47. Frankrike har inledningsvis ifrågasatt huruvida de första två tolkningsfrågorna kan tas upp till sakprövning. Eftersom dessa frågor i alla händelser besvarats i domen i målet Stichting ZHM I, trots att Frankrike i det målet (utan framgång) väckte liknande frågor om upptagande till sakprövning,(16) tror jag inte att denna fråga skall uppehålla domstolen vidare.
Den första frågan
48. Genom sin första fråga vill den nationella domstolen få klarhet i huruvida artikel 8 i växtskyddsmedelsdirektivet kan tillämpas av en nationell domstol efter att den frist som avses i artikel 23 i direktivet har löpt ut. Det framgår av beslutet om hänskjutande att frågan gäller huruvida artikel 8 har direkt effekt. Den nationella domstolen anser att den endast kan bedöma huruvida artikel 16aa i BMW är förenlig med dessa bestämmelser om denna fråga besvaras jakande.
49. Den första frågan är identisk med första delen av den hänskjutna frågan i målet Stichting ZHM I.
50. Domstolen uttalade i domen i det ovannämnda målet att ”[v]id tillämpningen av nationell rätt, och särskilt av bestämmelser i en nationell lag som specifikt har införts för att genomföra ett direktiv, såsom den i det förevarande fallet, är den nationella domstolen skyldig att i den utsträckning det är möjligt tolka den nationella rätten mot bakgrund av direktivets ordalydelse och syfte för att uppnå det resultat som avses i direktivet och således följa artikel 249 tredje stycket EG”.(17)
51. I sitt förslag till avgörande inför domstolens dom i det ovannämnda målet anmärkte generaladvokaten Jacobs, som gjort samma reflexion, att den nationella domstolen behövde en tolkning av de relevanta bestämmelserna i växtskyddsmedelsdirektivet och biociddirektivet oavsett om de hade direkt effekt. Han ansåg därför inte att det var nödvändigt att besvara den första tolkningsfrågan såsom den hade formulerats, eftersom den nationella domstolen skulle få tillräcklig ledning av svaren på de återstående frågorna.(18)
52. Domstolen besvarade inte heller den frågan direkt, förmodligen av samma anledning.
53. Enligt min mening skall den första tolkningsfrågan i förevarande mål besvaras på samma sätt.
Den andra frågan
54. Genom sin andra fråga vill den nationella domstolen få klarhet i huruvida artikel 8.2 i växtskyddsmedelsdirektivet har samma innebörd som artikel 16 i biociddirektivet. Den nationella domstolen har anmärkt att det föreskrivs i artikel 16.1 i biociddirektivet att en medlemsstat får ”fortsätta att använda sin nuvarande ordning eller praxis för utsläppande av biocidprodukter på marknaden” under övergångsperioden. I huvudsak har den frågat huruvida artikel 8.2 i växtskyddsmedelsdirektivet skall tolkas på samma sätt som den bestämmelsen, som (enligt dess mening) innebär att en medlemsstat under övergångsperioden får behålla sin ”nuvarande ordning eller praxis”, oavsett hur denna ordning är utformad.
55. Denna fråga är identisk med den andra tolkningsfrågan i målet Stichting ZHM I.(19)
56. Domstolen fastslog i domen i det ovannämnda målet att artikel 16.1 i biociddirektivet har samma innebörd som artikel 8.2 i växtskyddsmedelsdirektivet.(20)
Den tredje och den fjärde frågan
57. Genom sin tredje fråga har den hänskjutande domstolen frågat om artikel 8.2 i växtskyddsmedelsdirektivet skall tolkas som en skyldighet att inte ingripa (standstill) i den meningen att medlemsstaterna får ändra sitt befintliga system eller praxis endast i den mån detta i samband med godkännande av växtskyddsmedel leder till en utvärdering som är förenlig med det direktivet. Genom sin fjärde fråga har den hänskjutande domstolen frågat om artikel 8.2, för det fall den tredje frågan besvaras nekande, innebär att möjligheterna att införa ändringar i de nationella bestämmelserna om utsläppande av biocidprodukter på marknaden begränsas och vilka dessa begränsningar i sådant fall är. Det är således lämpligt att behandla dessa frågor tillsammans.
58. I målet Stichting ZHM I frågade den hänskjutande domstolen om artikel 16.1 i biociddirektivet innebar en skyldighet att inte ingripa (standstill), och om den bestämmelsen i motsatt fall innebar andra begränsningar av medlemsstaternas rätt att ändra sina befintliga system för tillståndsgivning under övergångsperioden.
59. Genom dessa frågor ville den nationella domstolen i huvudsak veta(21) huruvida en medlemsstat får ändra den ordning eller praxis som gällde när biociddirektivet trädde i kraft i) endast i den mån prövningen i samband med godkännandet av biocidprodukter genomförs i enlighet med direktivet, ii) endast i den mån ändringarna inte påverkar planen för den befintliga ordningen eller praxisen eller iii) utan några begränsningar utöver dem som enligt artikel 10 EG är tillämpliga under den införlivandefrist som anges i domen i målet Inter‑Environnement Wallonie.(22)
60. I domen i målet Inter-Environnement Wallonie slog domstolen fast att medlemsstaterna före utgången av införlivandefristen för ett direktiv måste avhålla sig från att vidta åtgärder som allvarligt äventyrar det i direktivet föreskrivna resultatet samt att det ankommer på den nationella domstolen att bedöma om detta är fallet beträffande de nationella bestämmelser vars lagenlighet den har att pröva.(23)
61. I domen i målet Stichting ZHM I fastslog domstolen att artikel 16.1 i biociddirektivet inte innebär en ”standstill-skyldighet”. Medlemsstaternas rätt att ändra sina ordningar för godkännande av biocidprodukter kan emellertid inte anses vara obegränsad. Den princip domstolen formulerade i domen i målet Inter‑Environnement Wallonie beträffande införlivandefristen skall mutatis mutandis (med vederbörliga ändringar) tillämpas på en sådan övergångsperiod som den som föreskrivs i artikel 16.1 i biociddirektivet, under vilken medlemsstaterna tillåts fortsätta tillämpa sina nationella ordningar även om de inte överensstämmer med direktivet i fråga. Det ankommer därmed på den nationella domstolen att bedöma om så är fallet med de nationella bestämmelser vars lagenlighet den skall undersöka.(24)
62. I domen i målet Stichting ZHM I fann domstolen vidare att de övergångsperioder som föreskrivs i artikel 8.2 i växtskyddsmedelsdirektivet och artikel 16.1 i biociddirektivet har samma innebörd, eftersom syftet med båda bestämmelserna är att möjliggöra för medlemsstaterna att under den övergångsperiod som fastställs i de två direktiven tillämpa de befintliga nationella förfarandena för godkännande för utsläppande på marknaden av produkter som omfattas av dessa direktiv och som innehåller verksamma ämnen som ännu inte har bedömts på gemenskapsnivå.(25)
63. Jag drar följande slutsats av den bedömningen. Artikel 8.2 i växtskyddsmedelsdirektivet skall för det första inte uppfattas som en ”standstill-skyldighet”. För det andra krävs enligt artiklarna 10 andra stycket EG och 249 tredje stycket EG att medlemsstaterna under den övergångsperiod som föreskrivs i artikel 8.2 i direktivet måste avhålla sig från att vidta åtgärder som allvarligt äventyrar det resultat som föreskrivs i växtskyddsmedelsdirektivet. För det tredje ankommer det på den nationella domstolen att, mot bakgrund av eventuellt ytterligare kriterier som domstolen meddelar beträffande utvärdering av förenlighet med direktivet, bedöma om så är fallet med avseende på de nationella bestämmelser vars lagenlighet den skall bedöma.
Den femte frågan
64. Den femte tolkningsfrågan har ställts för det fall den fjärde tolkningsfrågan besvaras nekande och avser enligt vilka kriterier de nationella domstolarna skall bedöma om vidtagna åtgärder allvarligt äventyrar det i växtskyddsmedelsdirektivet föreskrivna resultatet.
65. Det framgår av beslutet om hänskjutande att den nationella domstolen särskilt vill veta om artikel 10 EG eller bestämmelser i växtskyddsmedelsdirektivet utgör hinder mot att en medlemsstat ändrar sitt ursprungliga beslut om införlivande av det direktivet genom att införa nya undantag från godkännande i stället för att i enlighet med bestämmelsen behålla befintlig ordning eller praxis.
66. Stiftelsens utgångspunkt är att en hög skyddsnivå införts genom nionde skälet i växtskyddsmedelsdirektivet och att det är tydligt att miljön och människors och djurs hälsa skall ha företräde framför målsättningen att förbättra växtproduktionen. Förfarandet för godkännande har en nyckelroll, vilket innebär att godkännandet i sig måste hålla en tillräckligt hög kvalitetsstandard. Godkännande måste därför inbegripa en adekvat riskbedömning, vilket är det enda skälet till kravet på godkännande.(26) Om utvärderingen är otillräcklig äventyras ett antal av de målsättningar som så långt möjligt skall uppfyllas genom direktivet från och med år 1993 – särskilt att uppnå en hög nivå för hälsoskydd och miljöskydd och hindra att växtskyddsmedel förs ut på marknaden innan de utvärderats tillräckligt.
67. Stiftelsen ställer sig tvivlande till att tillämpningen av artikel 16aa i BMW leder till en tillräcklig utvärdering. ”Trängande jordbruksskäl” förefaller dominera. Enligt artikel 1 6aa överlåts åt behörig minister att avgöra om ekologiska och andra intressen skall beaktas. Det finns ingenting som tvingar denne att göra en riskbedömning. I praktiken har växtskyddsmedel undantagits även när de inte uppfyller ett eller flera ekologiska kriterier. Artikel 16aa står därför direkt i strid med direktivets målsättningar och äventyrar att dessa genomförs.
68. Föga förvånande har den nederländska regeringen motsatt uppfattning. Dess utgångspunkt är (analogt med generaladvokaten Jacobs bedömning av biociddirektivet i förslag till avgörande inför domen i målet Stichting ZHM I)(27) att växtskyddsmedelsdirektivet innehåller föreskrifter om i) ett ramverk av bestämmelser för utsläppande av biocidprodukter på marknaden, i vars kärna finns förfarandet för godkännande, ii) ömsesidigt erkännande av godkännanden och iii) upprättande på gemenskapsnivå av en förteckning över verksamma ämnen som det är tillåtet att använda i växtskyddsmedel. Den nederländska regeringen har mot denna bakgrund betonat följande.
69. För det första kan växtskyddsmedel inte godkännas i Nederländerna utan att ett gynnsamt förvaltningsbeslut fattats. Detta gäller även växtskyddsmedel som innehåller befintliga verksamma ämnen som ännu inte utvärderats på gemenskapsnivå.
70. För det andra omfattar artikel 16aa i BMW endast växtskyddsmedel som innehåller befintliga verksamma ämnen som ännu inte utvärderats på gemenskapsnivå. I praktiken meddelas godkännanden på grundval av denna bestämmelse endast för några månader och i vart fall för högst ett år. Sådant godkännande kan dessutom endast beviljas när produkten inte utgör någon fara för allmänhälsan eller för användarens hälsa och när inga oacceptabla miljörisker föreligger. Den omständigheten att det enligt artikel 16aa inte fordras att den som ansöker om godkännande skall bifoga de upplysningar som anges i artikel 13.1 i direktivet är inte oförenlig med detta, eftersom medlemsstaterna enligt artikel 13.6 får fortsätta att tillämpa tidigare nationella bestämmelser om krav på uppgifter.
71. Om kommissionen för det tredje beslutar att inte föra upp ett verksamt ämne i förteckningen i bilaga 1 eller föreskriver villkor för att ämnet skall upptas, skall det tillfälliga godkännandet ändras eller återkallas inom den tidsfrist som kommissionen angett i sitt beslut. Enligt nederländsk rätt kan ministern när som helst återkalla ett godkännande (artikel 16aa.2). Enligt artikel 16aa.1 c kan han dessutom vara tvungen att göra detta, eftersom godkännande får meddelas med stöd av artikel 16aa endast för växtskyddsmedel vars verksamma ämnen ännu inte
utvärderats av kommissionen.
72. Artikel 10 EG utgör slutligen inte hinder för att en medlemsstat ändrar sitt ursprungliga val att inte göra bruk av övergångsordningen, detta gäller så mycket mer när det beslutet är resultatet av förseningar på gemenskapsnivå.
73. Kommissionen anser att den ordning som införts genom artikel 16aa i BMW innebär ett faktiskt godkännande och inte en omprövning i den mening som avses i artikel 8 i direktivet. Den ordning som införts genom artikel 16aa i BMW skall därför utvärderas på grundval av artikel 8.2. (Artikel 8.4 i direktivet saknar relevans, eftersom växtskyddsmedel inte skall godkännas enligt artikel 16aa för att möta en oförutsebar fara .) Direktivet innehåller inte några särskilda villkor som skall tillämpas när sådana medel godkänns under övergångsperioden. Kommissionen har anmärkt att den hänskjutande domstolen hävdat att riskerna för människor och miljö hållits på en godtagbar nivå. Det resultat som föreskrivs i direktivet förefaller därför inte ha åsidosatts allvarligt.
74. Den danska regeringen har hävdat att, eftersom fristen för införlivande löpte ut för en tid sedan, måste medlemsstaternas frihet under övergångsperioden bedömas endast på grundval av bestämmelserna i direktivet, särskilt artikel 8 jämförd med relevanta bestämmelser i artikel 4, och i samband med tidsplanen för införlivande enligt artikel 23. Artikel 10 EG saknar relevans.
75. Varken den franska regeringen eller den grekiska regeringen har yttrat sig separat över den femte frågan.
76. Jag är enig med stiftelsen om att det av skälen i direktivet(28) framgår att hela den ordning för godkännande som införts genom direktivet grundats på en hög skyddsnivå för hälsan, grundvattnet och miljön. De får antas att gemenskapslagstiftaren inte avsåg att den frihet medlemsstaterna har enligt de olika övergångsbestämmelserna i artikel 8 skulle underminera den målsättningen.
77. I fjortonde skälet anges den avsedda omfattningen för medlemsstaternas befogenhet ”att godkänna att växtskyddsmedel som innehåller ett verksamt ämne som ännu ej upptagits i gemenskapsförteckningen används inom deras territorier under en begränsad tid”, vilket jag uppfattar som en hänvisning till övergångsperioden enligt artikel 8. I skälet anges att denna behörighet omfattas av två krav. Den som ansöker skall ha ”inlämnat en dokumentation i enlighet med gemenskapens krav” och medlemsstaten skall ha ”funnit att det verksamma ämnet och växtskyddsmedlen kan förväntas uppfylla de gemenskapsvillkor som gäller för dem ”.(29)
78. Av det ovannämnda skälet framgår således att medlemsstaterna inte avsågs ha fria händer under övergångsordningen. Trots att medlemsstaterna får fortsätta att tillämpa nationella förfaranden skall snarast i) dessa nationella förfaranden vara sådana att de medger lämplig undersökning av medlet och dess verksamma ämne och ii) medlemsstaten de facto
göra en utvärdering som träder i stället för den utvärdering som avses göras på gemenskapsnivå och får godkänna det verksamma ämnet och medlet endast om den är rimligt övertygad om att dessa kommer att anses godtagbara enligt gemenskapens standard.
79. Mot den bakgrunden övergår jag till de faktiska bestämmelserna som återspeglar fjortonde skälet. Domstolen har tidigare fastställt att artikel 8.2 skall tolkas så att en medlemsstat inte är skyldig att följa bestämmelserna i artiklarna 4 eller 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet om den godkänner att ett medel förs ut på marknaden inom dess territorium i enlighet med den förstnämnda bestämmelsen.(30) Det omprövningsförfarande som föreskrivs i artikel 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet skiljer sig från det förfarande för godkännande som föreskrivs i artikel 8.2 i samma direktiv.(31) Omprövningsförfarandet kan tillämpas (tydligen när som helst) på medel som redan godkänts enligt artikel 8.2(32) och när det tillämpas skall medlemsstaterna följa kraven i artikel 4.1 b i–v och c–f i direktivet.(33)
80. Mitt intryck är att det vore mycket märkligt om artikel 8.2 skulle uppfattas så att medlemsstaterna fick använda ett förfarande för godkännande i enlighet med den bestämmelsen som innebar att behovet av detaljerad dokumentation med uppgift om medlet och dess verksamma ämne undanröjdes. Det är svårt att se hur det slags undersökning som anges i fjortonde skälet i direktivet kan genomföras om sådan dokumentation inte föreligger. Om medlemsstaten inte gjorde en omprövning i enlighet med artikel 8.3 och fram till detta gjorts, skulle (potentiellt) mycket få upplysningar ligga till grund för utvärderingen och godkännandet.
81. Det skulle på samma sätt vara mycket märkligt om ett förfarande för godkännande som inte innehöll några bindande krav på att den behöriga myndigheten beaktade medlets inverkan på hälsan, grundvattnet och miljön tilläts enligt artikel 8.2 i direktivet. Återigen är det svårt att se hur det skulle kunna säkerställas att direktivets målsättningar följs om ett sådant krav inte föreligger och om en omprövning i enlighet med artikel 8.3 inte gjordes eller fram till detta gjorts.
82. Jag kan godta att den behörige ministern i praktiken beaktar miljöhänsyn noggrant och omsorgsfullt innan han godkänner en produkt i enlighet med sin behörighet enligt artikel 16aa i BMW.(34) Faktum kvarstår emellertid att han enligt den ordning som införts genom artikel 16aa i BMW inte är tvungen att göra detta.
83. Jag drar därför slutsatsen att den nationella domstolen, när den bedömer om vidtagna åtgärder allvarligt kan äventyra det i växtskyddsmedelsdirektivet föreskrivna resultatet, bland annat skall beakta strukturen i den ordning som införts genom nationell lagstiftning. Åtgärder genom vilka ett system införs som inte innebär att dokumentation skall inges och inte innehåller några bindande krav på att den behöriga myndigheten skall beakta inverkan på hälsan, grundvattnet och miljön kan anses utgöra åtgärder som kan allvarligt äventyra det i växtskyddsmedelsdirektivet föreskrivna resultatet.
84. Den nationella domstolen vill särskilt ha vägledning i den separata men närstående frågan huruvida artikel 10 EG eller bestämmelser i växtskyddsmedelsdirektivet utgör hinder mot att en medlemsstat ändrar sitt ursprungliga beslut om införlivande av det direktivet genom att införa nya undantag från godkännande. Denna fråga kan behandlas kortfattat.
85. Ett direktiv är bindande för medlemsstaterna med stöd av artikel 249 tredje stycket EG från den dag det träder i kraft.(35) Sedan en medlemsstat har utövat sin befogenhet att genomföra åtgärder för att införliva direktivet under övergångsperioden får den inte ersätta dessa åtgärder med nya åtgärder som innebär att direktivet införlivas i mindre grad.
86. Detta följer av den i artikel 10 EG föreskrivna skyldigheten till lojalt samarbete. Övergångsperioden innebär att gemenskapslagstiftaren medger att direktivets syften inte kan uppfyllas omedelbart. Under övergångsperioden står det visserligen medlemsstaterna fritt att anpassa den nationella lagstiftningen gradvis så att de väsentliga kraven i direktivet följs till fullo vid slutet av övergångsperioden. Vad de enligt min mening inte får göra, är att därefter ändra lagstiftningen i ”motsatt riktning”, det vill säga införa nya bestämmelser som snarare skiljer sig än närmar sig vad som slutligen krävs enligt direktivet.(36)
87. Enligt min uppfattning saknas goda skäl till att en annan princip skall tillämpas i fråga om växtskyddsmedelsdirektivet.
88. Såsom framgår av beslutet om hänskjutande har den i Nederländerna gällande ordningen ändrats vid tre tillfällen.(37) Den nu gällande lagversionen (artikel 16aa i BMW) stiftades långt efter det att den tvååriga fristen för införlivande löpt ut.(38) Enligt min mening måste medlemsstaternas skyldighet att under fristen för införlivande ”avhålla sig från att vidta åtgärder som allvarligt äventyrar det i direktivet föreskrivna resultatet”(39), vilket är en skyldighet som följer av artikel 10 EG och artikel 249 tredje stycket EG, vara en skyldighet som om något är än mer tvingande sedan fristen för införlivande löpt ut.
89. I artikel 13.6 i direktivet föreskrivs (med avvikelse från den ”normala” bestämmelsen i artikel 13.1 att den som ansöker om godkännande för ett växtskyddsmedel till ansökan skall bifoga en dokumentation) att ”medlemsstaterna i fråga om verksamma ämnen som redan fanns på marknaden två år efter anmälan av detta direktiv [får] fortsätta
att tillämpa tidigare nationella bestämmelser
om krav på uppgifter, så länge ämnena inte finns upptagna i bilaga 1”. Jag lämnar frågan öppen huruvida en medlemsstat får tillämpa nya nationella bestämmelser som står närmare direktivets krav, och uppfattar bestämmelsen som ett förbud mot att därefter ändra relevanta bestämmelser i motsatt riktning. Detta skulle gälla så mycket mer om en sådan ändring består i att upphäva kravet på att dokumentation skall inges och om ändringen inte medför några bindande krav på att den behöriga myndigheten skall beakta inverkan på hälsan, grundvattnet och miljön.
90. Jag kommer således till slutsatsen att det inte är tillåtet för en medlemsstat att efter utgången av fristen för införlivande, men däremot under övergångsperioden, ändra sitt ursprungliga beslut att införliva växtskyddsmedelsdirektivet genom att införa ett nytt undantag från godkännande som följer direktivets syfte i mindre grad än föregående bestämmelser. En sådan åtgärd kan allvarligt äventyra det resultat som föreskrivs i direktivet.
Den sjätte frågan
91. Genom sin sjätte fråga har den hänskjutande domstolen frågat om artikel 8.2 i växtskyddsmedelsdirektivet innebär att om en medlemsstat godkänner att växtskyddsmedel som innehåller verksamma ämnen som inte är upptagna i bilaga 1 till direktivet och som fanns på marknaden två år efter anmälan av detta direktiv släpps ut på marknaden inom sitt territorium skall medlemsstaten härvidlag beakta vad som föreskrivs i artiklarna 4 eller 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet.
92. Denna fråga har samma lydelse som fjärde frågan i målet Stichting ZHM I. Som jag redan anfört fastställde domstolen i det målet att artikel 8.2 i växtskyddsmedelsdirektivet innebär att en medlemsstat inte är skyldig att följa bestämmelserna i artiklarna 4 eller 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet om den godkänner att växtskyddsmedel som innehåller verksamma ämnen som inte är upptagna i bilaga 1 till direktivet och som fanns på marknaden två år efter anmälan av detta direktiv förs ut på marknaden inom dess territorium.
Den sjunde frågan
93. Genom den sjunde frågan vill den hänskjutande domstolen i huvudsak veta om ett beslut om undantag grundat på artikel 16aa i BMW skall anses utgöra en omprövning i den mening som avses i artikel 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet, åtminstone när det är fråga om användning på ett nytt sätt av ett växtskyddsmedel som finns på marknaden, med hänsyn till att sådana undantag medges på grundval av en undersökning i vilken det, med avvikelse från den befintliga ordningen, snarast beaktas om oacceptabla risker föreligger för användare/arbetstagare, folkhälsan och miljön.
94. Denna fråga liknar men är inte identisk med den femte frågan i målet Stichting ZHM I, som också rörde omfattningen av ”omprövning” i den mening som avses i artikel 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet. Domstolen fastställde i det målet att ”omprövning” i den mening som avses i artikel 8.3 i direktivet förutsätter att växtskyddsmedlet i fråga redan har godkänts och att detta godkännande fortfarande är giltigt vid tiden för omprövningen. Syftet med denna omprövning är inte att göra en ny bedömning av det verksamma ämnet i sig. Det är snarare att göra en ny bedömning av det växtskyddsmedel som utgör slutprodukten. En sådan omprövning företas på initiativ av de nationella myndigheterna och inte på initiativ av berörda enskilda. Det ankommer därför på den nationella domstolen att avgöra huruvida ett nationellt bedömningsförfarande (i det ovannämnda målet den bedömning som föreskrivs i artikel 25d i BMW) i alla avseenden motsvarar en ”omprövning” i den mening som avses i artikel 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet.(40)
95. I förevarande mål ankommer det därför, såsom domstolen fastställde i målet Stichting ZHM I, på samma sätt på den nationella domstolen att avgöra huruvida den bedömning som föreskrivs i artikel 16aa i BMW i alla avseenden motsvarar en ”omprövning” i den mening som avses i artikel 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet.
96. Efter att ha anfört detta, noterar jag att upplysningarna i beslutet om hänskjutande tillsammans med den nederländska regeringens yttrande utvisar att den bedömning som föreskrivs i artikel 16aa i BMW inte
är en ”omprövning” i den mening som avses i artikel 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet, eftersom det framgår att i) undantag beviljas enligt artikel 16aa i BMW efter ansökan från berörd part snarare än på initiativ av behörig myndighet och ii) förfarandet utformades för växtskyddsmedel som inte
omfattas av ett godkännande som är giltigt när ansökan görs.
Den åttonde frågan
97. Genom sin åttonde fråga har den hänskjutande domstolen huvudsakligen frågat om bestämmelserna i artikel 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet skall tillämpas endast på tillhandahållande av uppgifter före en omprövning eller om bestämmelserna skall tillämpas även på hur en omprövning organiseras och genomförs.
98. Denna fråga har samma lydelse som sjätte frågan i målet Stichting ZHM I, i vilket domstolen fastställde att artikel 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet endast innehåller bestämmelser som avser tillhandahållande av uppgifter före en omprövning.
Förslag till avgörande
99. Jag anser därför att domstolen bör lämna följande svar till College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nederländerna):
Fråga 1
Vid tillämpningen av nationell rätt, och särskilt av bestämmelser i en nationell lag som specifikt har införts för att genomföra ett direktiv är den nationella domstolen skyldig att i den utsträckning det är möjligt tolka den nationella rätten mot bakgrund av direktivets ordalydelse och syfte för att uppnå det resultat som avses i direktivet och således följa artikel 249 tredje stycket EG.
Fråga 2
Artikel 8.2 i rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (växtskydds medelsdirektivet) har samma innebörd som artikel 16.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden.
Frågorna 3 och 4
Artikel 8.2 i växtskyddsmedelsdirektivet skall inte uppfattas som en skyldighet att inte ingripa (standstill). Emellertid krävs enligt artiklarna 10 andra stycket EG och 249 tredje stycket EG att medlemsstaterna under den övergångsperiod som föreskrivs i artikel 8.2 i direktivet måste avhålla sig från att vidta åtgärder som allvarligt äventyrar det resultat som föreskrivs i växtskyddsmedelsdirektivet. Det ankommer på den nationella domstolen att, mot bakgrund av eventuellt ytterligare kriterier som domstolen meddelar beträffande utvärdering av förenlighet med direktivet, bedöma om så är fallet med avseende på de nationella bestämmelser vars lagenlighet den skall bedöma.
Fråga 5
Det resultat som föreskrivs i växtskyddsmedelsdirektivet kan allvarligt äventyras om en medlemsstat efter utgången av fristen för införlivande, men under övergångsperioden, ändrar sitt ursprungliga beslut att införliva det ovannämnda direktivet genom att införa ett nytt undantag från godkännande som följer direktivets syfte i mindre grad än föregående bestämmelser.
Fråga 6
Artikel 8.2 i växtskyddsmedelsdirektivet innebär att en medlemsstat inte är skyldig att följa bestämmelserna i artiklarna 4 eller 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet om den godkänner att växtskyddsmedel som innehåller verksamma ämnen som inte är upptagna i bilaga 1 till det ovannämnda direktivet och som fanns på marknaden två år efter anmälan av detta direktiv förs ut på marknaden inom dess territorium.
Fråga 7
Det ankommer på den nationella domstolen att avgöra huruvida den bedömning som föreskrivs i artikel 16aa i Bestrijdingsmiddelenwet 1962 (lag om bekämpningsmedel) i alla avseenden motsvarar en ”omprövning” i den mening som avses i artikel 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet, såsom domstolen fastställde i mål C‑316/04, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie I.
Fråga 8
Artikel 8.3 i växtskyddsmedelsdirektivet innehåller endast bestämmelser som avser tillhandahållande av uppgifter före en omprövning.
(1) .
(2)
–	Rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 (EGT L 230, 1991, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 20, s. 236).
(3)
–	Se nedan punkt 7.
(4)
–	Artikel 2.1.
(5)
–	Hänvisningen till ”två år” i artikeln hänför sig förmodligen till omständigheten att medlemsstaterna förfogade över två år från dagen för anmälan för att införliva direktivet.
(6)
–	Kommissionens förordning (EG) nr 1335/2005 av den 12 augusti 2005 (EGT L 211, 2005, s. 6).
(7)
–	Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 (EGT L 123, 1998, s. 1).
(8)
–	Artikel 2.1 b och f.
(9)
–	Enligt lag av den 15 december 1994 ( Staatsblad, 1995, 4).
(10)
–	Det vill säga tillståndsinnehavarna – yrkesodlare, varav vissa var små företag.
(11)
–	Frågorna sammanfattas nedan under separata rubriker.
(12)
–	Dom av den 10 november 2005.
(13)
–	Domen i målet Stichting ZHM I, punkt 57.
(14)
–	Givetvis förutom kravet i artikel 4.1 att de verksamma ämnena skall vara upptagna i bilaga 1.
(15)
–	Domen i målet Stichting ZHM I, punkterna 48–57.
(16)
–	Se domen i målet Stichting ZHM I, punkterna 26–34.
(17)
–	Punkt 78.
(18)
–	Punkt 47.
(19)
–	Trots att den andra frågan i förevarande mål hänför sig till artikel 16 i allmänhet snarare än till artikel 16.1 (som var föremål för den andra frågan i målet Stichting ZHM I), framgår det emellertid tydligt av beslutet om hänskjutande att det är artikel 16.1 som är i fråga i förevarande mål.
(20)
–	Det kan vara till stöd att läsa det svaret i samband med domen i mål C-306/98, Monsanto (REG 2001, s. I-3279), punkterna 43 och 44. I domen i målet Stichting ZHM I görs korshänvisningar till detta mål, där det även ges en mer detaljerad förklaring till grunderna för svaret.
(21)
–	Se punkt 51 i generaladvokaten Jacobs förslag till avgörande.
(22)
–	Mål C-129/96 (REG 1997, s. I-7411).
(23)
–	Se utförlig diskussion i punkterna 35–50, som till stora delar är relevant för frågorna i förevarande mål.
(24)
–	Punkterna 40–43, där domen i målet Inter-Environnement Wallonie, punkt 45 citeras.
(25)
–	Punkterna 60–62, med hänvisning till domen i målet Monsanto, anfört i fotnot 20, punkterna 43 och 44.
(26)
–	Artikel 3.1, se även hänvisningen till utvärdering i artikel 13.6.
(27)
–	Punkt 57 i förslaget till avgörande.
(28)
–	Särskilt nionde och tionde skälen.
(29)
–	Min kursivering.
(30)
–	Domen i målet Stichting ZHM I, punkt 57 som följer de mer detaljerade uttalandena i punkt 51.
(31)
–	Domen i målet Stichting ZHM I, punkt 50.
(32)
–	Domen i målet Stichting ZHM I, punkt 54.
(33)
–	Domen i målet Stichting ZHM I, punkterna 48–50.
(34)
–	Detaljerna i systemet för omprövning skall bedömas av den nationella domstolen. Jag noterar emellertid att ett av de båda rådgivande organ (NOTOX) som den behörige ministern rådgör med kan ha betydelsefulla band till industrin.
(35)
–	Se domen i målet Inter-Environnement Wallonie, punkterna 40 och 41, samt punkterna 59–61 i generaladvokaten Kokotts förslag till avgörande inför domstolens dom i mål C-313/02, Wippel (REG 2004, s. I-9483).
(36)
–	Se, med avseende på en ordinarie frist för införlivande, dom av den 8 maj 2003 i mål C-14/02, ATRAL (REG 2003, s. I-4431), punkterna 58 och 59, och med avseende på gradvis uppnående av det resultat som eftersträvas i direktivet, punkt 77 i generaladvokaten Geelhoeds förslag till avgörande av den 14 juli 2005 i mål C-320/03, kommissionen mot Österrike, se, för ett motsvarande synsätt, även dom av den 22 november 2005 i mål C-144/04, Mangold, punkterna 71–72.
(37)
–	Se ovan punkt 3.
(38)
–	Artikel 23 i direktivet.
(39)
–	Domen i målet Inter-Environnement Wallonie, punkt 45.
(40)
–	Punkterna 67–69.