AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács)
2004. október 21.
T‑49/03. sz. ügy
Gunda Schumann
kontra
az Európai Közösségek Bizottsága
„Tisztviselők – Nyílt versenyvizsga – Előválogatási tesztek – Az egyik feleletválasztós kérdés törlése – Az arányosság elve – A versenyvizsga-kiírás megsértése”
Teljes szöveg német nyelven II ‑ 0000
Tárgy:         A COM/A/11/01 nyílt versenyvizsga vizsgabizottságának a felperest az előválogatási teszteket követő vizsgákra nem bocsátó
határozata megsemmisítése iránti kérelem tárgyában előterjesztett kereset.
Határozat:         Az Elsőfokú Bíróság a keresetet – a 2002. július 19‑i határozat megsemmisítésére irányuló részében – mint elfogadhatatlant
elutasítja. Az Elsőfokú Bíróság a keresetet – a 2002. június 4‑i határozat megsemmisítésére irányuló részében – mint megalapozatlant
elutasítja. A felek maguk viselik saját költségeiket.
Összefoglaló
1.     Tisztviselők – Kereset – Versenyvizsga-bizottsági határozat – Előzetes közigazgatási panasz – Fakultatív jelleg – Benyújtás
– Következmények – Az előzetes panasszal kapcsolatos eljárási előírások betartása
(Személyzeti szabályzat, 90. és 91. cikk)
2.     Tisztviselők – Kereset – Előzetes közigazgatási panasz – Tárgybeli és jogcímbeli azonosság – A panaszban nem szereplő, de
ahhoz szorosan kapcsolódó jogalapok és érvek – Elfogadhatóság
(Személyzeti szabályzat, 90. és 91. cikk)
3.     Tisztviselők – Versenyvizsga – Képesítéseken és vizsgákon alapuló versenyvizsga – A nyílt versenyvizsga vizsgáinak lefolytatása
során előfordult szabálytalanságok vagy hibák – A vizsgabizottság ezeknek új vizsgák szervezése nélküli orvoslására vonatkozó
mérlegelési jogköre
4.     Tisztviselők – Versenyvizsga – Képesítéseken és vizsgákon alapuló versenyvizsga – A vizsgabizottság mérlegelési jogköre –
Korlátok – Versenyvizsga-kiírás
(Személyzeti szabályzat, III. melléklet, 1. cikk, (1) bekezdés)
1.     A versenyvizsga-bizottság határozatával szemben az érintettek rendelkezésére álló jogorvoslati lehetőség rendszerint azt jelenti,
hogy az érintettek közvetlenül a közösségi bírósághoz fordulhatnak. Még ha az előzetes közigazgatási panasz benyújtása – függetlenül
annak jogi jelentőségétől – meg hosszabbítja is a bírósági jogorvoslat határidejét, nem mentesíti az érintetteket az előzetes
panasszal kapcsolatos eljárási előírások összességének betartása alól.
(lásd a 25. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság 52/85. sz., Rihoux kontra Bizottság ügyben 1986. május 7‑én hozott ítéletének (EBHT 1986., 1555. o.)
9. és az azt követő pontjai.
2.     A közigazgatási panasz és a kereset közötti kötelező összhang szabálya, amely minden felperesre ‑ akár tisztviselő, akár csak
az kíván lenni ‑ vonatkozik, az elfogadhatatlanság terhe mellet megköveteli, hogy a közösségi bíróság előtt felhozott jogalap
már a pert megelőző eljárás során is szerepeljen avégett, hogy a kinevezésre jogosult hatóságnak módja legyen kellő pontossággal
megismerni az érintett megtámadott határozattal szembeni kifogásait, lehetővé téve így a jogvita egyezség útján történő megoldását.
Jóllehet a közösségi bíró elé terjesztett kereseti kérelem kizárólag a panaszban megjelöltekkel azonos, egyező jogcímen nyugvó
követeléseket tartalmazhat, e követelések a panaszban nem szükségképpen szereplő, azonban ahhoz szorosan kapcsolódó jogalapok
és érvek előadásával kifejthetők.
Mivel a pert megelőző eljárás kötetlen jellegű, és mivel az érintettek ebben a szakaszban általában ügyvéd igénybevétele nélkül
járnak el, az adminisztrációnak a panaszokat nem megszorítóan kell értelmeznie, hanem éppen ellenkezőleg: a nyitottság szellemében
kell vizsgálnia őket.
(lásd a 37–39. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság 133/88. sz., Del Amo Martinez kontra Parlament ügyben 1989. március 14‑én hozott ítéletének (EBHT 1989.,
689. o.) 11. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑262/94. sz., Baiwir kontra Bizottság ügyben 1996. június 6‑án hozott ítéletének
(EBHT‑KSZ 1996., I‑A‑257. és II‑739. o.) 41. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑174/02. sz., Wieme kontra Bizottság ügyben 2003. október
14‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2003., I‑A‑241. és II‑1165. o.) 18. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
3.     A versenyvizsga-bizottságnak széles mérlegelési jogkörrel kell rendelkeznie akkor, amikor nagyszámú résztvevővel megrendezett
nyílt versenyvizsga lefolytatása során előfordult szabálytalanságokkal vagy hibákkal szembesül, amelyeket – az arányosság
és a gondos ügyintézés elve alapján – a versenyvizsgák megismétlésével nem lehet orvosolni. Így a vizsgabizottság szabályszerűen
gyakorolja hatáskörét, és az arányosság elvének tiszteletben tartásával alkalmaz valamely intézkedést akkor, amikor az egyik
előválogatási teszt 40 kérdése között hibát találván törli az említett kérdést, és a fennmaradó kérdések között újra elosztja
az e vizsga értékeléséhez rendelt pontokat.
(lásd az 53–55. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T‑189/99. sz., Gerochristos kontra Bizottság ügyben 2001. január 17‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2001.,
I‑A‑11. és II‑53. o.) 25. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑167/99. és T‑174/99. sz., Giulietti és társai kontra Bizottság egyesített
ügyekben 2001. május 2‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2001., I‑A‑93. és II‑441. o.) 58. pontja.
4.     Bár a vizsgabizottság széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik valamely versenyvizsga feltételeinek meghatározásában, kötve
van a versenyvizsga-kiírás közzétett szövegéhez. A versenyvizsga-bizottság számára a versenyvizsga-kiírás szövege egyszerre
jelenti a jogszerűség, illetve a mérlegelési jogkör kereteit.
(lásd a 63. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság 67/81. sz., Ruske kontra Bizottság ügyben 1982. február 18‑án hozott ítéletének (EBHT 1982., 661. o.)
9. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑80/96. sz., Fernandes Leite Mateus kontra Tanács ügyben 1997. április 16‑án hozott ítéletének
(EBHT‑KSZ 1997., I‑A‑87. és II‑259. o.) 27. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑24/01. sz., Staelen kontra Parlament ügyben 2003. március
5‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2003., I‑A‑79. és II‑423. o.) 47. pontja.