62014CC0326_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelmet egy fogyasztóvédelmi egyesület és egy távközlési vállalkozás között folyamatban lévő jogvita keretében olyan meghatározott szerződéses kikötéseket illetően terjesztették elő, amelyek lehetővé teszik a távközlési szolgáltatások díjainak a fogyasztói árindex szerinti kiigazítását. A jogvita tárgyát képező kérdés különösen arra irányul, hogy az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló, 2002. március 7‑i 2002/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv(2) (a továbbiakban: egyetemes szolgáltatási irányelv) 20. cikkének (2) bekezdése magában foglalja‑e a szerződésnek az előfizetők számára biztosított díjmentes felmondási jogát, ha értesítik az említett díjkiigazításokról, a szerződésben előírt indexálási módszer szerint.
2. Jóllehet az Oberster Gerichtshof által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés kizárólag az egyetemes szolgáltatási irányelvre vonatkozik, az előzetes döntéshozatalra utaló határozat indokolásából és a jelen ügyben írásban benyújtott és szóban előadott észrevételekből kitűnik, hogy a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelvben(3) foglalt rendelkezéseket is figyelembe kell venni.
3. Ez az eset először nyújt lehetőséget a Bíróság számára, hogy olyan kérdésről döntsön, amely [ár]index alapján történő árkiigazításra vonatkozó kikötés nyomán vetődik fel, a felhasználók rendkívüli felmondási jogával kapcsolatban. Jóllehet az ármódosításra vonatkozó meghatározott szerződéses kikötéseket a Bíróság már vizsgálta, a korábban vizsgált rendelkezéseket, valamint az azokban az ügyekben felvetett kérdéskört nem lehet összehasonlítani a jelen jogvita tárgyát képező kikötésekkel. Így egyrészt az Invitel‑ügy(4) foglalkozott a 93/13 irányelv értelmezésével egy olyan kikötésre vonatkozó ügyben, amely a nyújtott szolgáltatásokhoz kapcsolódó díjak egyoldalú módosítását írta elő, amely kikötés azonban nem határozta meg egyértelműen e költségek kiszámításának módját, és nem is részletezte a módosítás érvényes indokát. Másrészt az RWE Vertrieb ügyben(5) azt vizsgálták, hogy megfelel‑e a jóhiszeműség, az egyensúly és az átláthatóság 93/13 irányelvben és 2003/55/EK irányelvben(6) támasztott követelményeinek az olyan szerződéses kikötés, amely bár előírja, hogy a fogyasztók felmondhatják a szerződést, lehetővé tette az ellátók számára az egyoldalú gázárváltoztatást, anélkül hogy az ilyen változtatás indokát, feltételeit és mértékét meghatározta volna. Végezetül a Schulz és Egbringhoff ügyben,(7) amelyben nem a 93/13 irányelvet kellett alkalmazni, hanem kizárólag a 2003/54/EK irányelvet(8) és a 2003/55 irányelvet, azt tárgyalták, hogy ha bizonyos olyan kikötések, amelyek noha ésszerű határidőn belül biztosították az áremelkedésről és a felmondási jogról való tájékoztatást, nem tartalmazták az árváltoztatás indokát, feltételeit és mértékét, megfeleltek‑e a szükséges mértékű átláthatósággal szemben támasztott követelményeknek.
I – Jogi háttér
A – Az uniós jog
4. Az egyetemes szolgáltatási irányelv (30) preambulumbekezdése megállapítja, hogy „a szerződések a felhasználók és fogyasztók számára az információ átláthatóságának és a jogbiztonságnak a minimális szintjét biztosító fontos eszközként jelennek meg. Egy versenykörnyezetben a legtöbb szolgáltató a kereskedelmi elvárások miatt szerződéseket köt ügyfeleivel. Az elektronikus hálózatokkal és szolgáltatásokkal kapcsolatos fogyasztói ügyletekre ezen irányelv rendelkezései mellett alkalmazni kell a szerződésekkel kapcsolatos, meglévő közösségi fogyasztóvédelmi jogszabályokban – különösen a […] 93/13/EGK […] irányelvben és a távollevők között kötött szerződések esetén a fogyasztók védelméről szóló [...] 97/7/EK […] irányelvben – foglalt követelményeket. Különösen a fogyasztók számára biztosítani kell a minimális szintű jogbiztonságot a közvetlen telefonszolgáltatásuk szolgáltatójával fennálló szerződéses jogviszonyuk tekintetében, oly módon, hogy a szerződési feltételeket, a szolgáltatás minőségét, a szerződés, illetve a szolgáltatás megszüntetésének feltételét, a kártérítési intézkedéseket és a jogviták rendezésének módját meg kell határozni szerződéseikben. Abban az esetben, ha a közvetlen telefonszolgáltatást nyújtóktól eltérő szolgáltatók kötnek szerződést a fogyasztókkal, az ilyen szerződéseknek is ugyanezen információkat kell tartalmazniuk. Az árak, díjszabások, szerződési feltételek átláthatóságát biztosító intézkedések növelik a fogyasztók lehetőségét arra, hogy optimalizálják választásukat, és így teljes mértékben kihasználják a versenyt”.
5. Másrészt az egyetemes szolgáltatási irányelv (49) preambulumbekezdése kimondja, hogy ugyanezen „[…] irányelvnek rendelkeznie kell a fogyasztóvédelem elemeiről, beleértve az egyértelmű szerződési feltételeket és a jogvitarendezést, valamint a fogyasztók számára a díjszabások átláthatóságát […]”.
6. Az egyetemes szolgáltatási irányelv 1. cikke, amely az irányelv tárgyának és hatályának meghatározására irányul, a következőképpen szól:
„(1) A 2002/21/EK irányelv (keretirányelv) keretén belül ez az irányelv az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások végfelhasználók számára történő szolgáltatásával foglalkozik. Célja, hogy a hatékony verseny és választás révén a Közösség egészében biztosítsa a jó minőségű, nyilvánosan elérhető szolgáltatások rendelkezésre állását, és szabályozza azokat az eseteket, amikor a végfelhasználók igényeit a piac nem elégíti ki megfelelően. Ez az irányelv a végberendezések egyes vonatkozásait illetően is tartalmaz rendelkezéseket, ideértve a fogyatékkal élő végfelhasználók hozzáférésének megkönnyítését szolgáló rendelkezéseket is.
(2) Ez az irányelv megállapítja a végfelhasználók jogait, és ezekkel összhangban a nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlő hálózatokat és elektronikus hírközlési szolgáltatásokat nyújtó vállalkozások kötelezettségeit. Az egyetemes szolgáltatásnyújtás nyílt versenypiaci környezetben történő biztosítása tekintetében ez az irányelv meghatározza azoknak a meghatározott minőségű szolgáltatásoknak a minimális készletét, amelyekhez az egyedi nemzeti feltételekhez igazodó, megfizethető áron minden végfelhasználónak hozzáférése van, a verseny torzítása nélkül. Ez az irányelv továbbá kötelezettségeket állapít meg bizonyos kötelező szolgáltatások nyújtására vonatkozóan.
[…]
(4) Ezen irányelvnek a végfelhasználói jogokra vonatkozó rendelkezéseit a fogyasztóvédelemre vonatkozó közösségi szabályok, különösen a 93/13/EGK irányelv és a 97/7/EK irányelv, valamint a közösségi jognak megfelelő nemzeti szabályok sérelme nélkül kell alkalmazni.”
7. Az egyetemes szolgáltatási irányelv IV. fejezete a végfelhasználói jogok és kötelezettségek védelmét szolgálja. E fejezet keretében a hivatkozott irányelv 20. cikkének a 2009/136 irányelvvel módosított szövege az alábbiak szerint rendelkezik:
„(1) A tagállamok biztosítják, hogy a fogyasztók és az azt kérő más végfelhasználók a nyilvános hírközlő hálózathoz és/vagy a nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz való csatlakozást biztosító szolgáltatásokra történő előfizetés esetén jogosultak legyenek az ilyen csatlakozást és/vagy szolgáltatásokat nyújtó vállalkozással vagy vállalkozásokkal szerződést kötni. A szerződésnek egyértelmű, átfogó és könnyen hozzáférhető formában meg kell határoznia legalább a következőket:
[…]
d) az árak és a díjszabás részletei, hogy miként szerezhetők be naprakész információk az összes alkalmazandó igénybevételi és karbantartási díjról, továbbá a kínált fizetési módok és a költségekben a különböző fizetési módokból adódóan tapasztalható eltérések;
[…]
(2) A tagállamok biztosítják, hogy az előfizetőknek joguk legyen hátrányos következmények nélkül felmondani a szerződéseiket az elektronikus hírközlési szolgáltatásokat nyújtó és/vagy elektronikus hírközlő hálózatokat működtető vállalkozások által kínált szerződési feltételek módosításairól szóló értesítés nyomán. Az előfizetőket bármely ilyen módosítás előtt legalább egy hónappal megfelelően értesíteni kell, és ezzel egy időben tájékoztatni kell őket arról, hogy joguk van az ilyen szerződést hátrányos következmény nélkül felmondani, ha nem fogadják el az új feltételeket. A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok határozhassák meg ezen értesítések formátumát.”
8. Az egyetemes szolgáltatási irányelvet módosító 2009/136 irányelv (27) preambulumbekezdése megállapítja, hogy: „az előfizetőknek a szerződésük hátrányos jogkövetkezmény nélküli felmondásához való joga a szerződéses feltételekben bekövetkezett olyan módosításokra vonatkozik, amelyeket az elektronikus hírközlő hálózatok és/vagy elektronikus hírközlési szolgáltatások szolgáltatói írnak elő.”
9. A 93/13 irányelv 3. cikke előírja:
„(1) Egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltétel abban az esetben tekintendő tisztességtelen feltételnek, ha a jóhiszeműség követelményével ellentétben a felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben jelentős egyenlőtlenséget idéz elő a fogyasztó kárára.
[…]
(3) A melléklet tartalmazza azoknak a feltételeknek a jelzésszerű és nem teljes felsorolását, amelyek tisztességtelennek tekinthetők.”
10. A 93/13 irányelv mellékletének első bekezdése felsorolja ezen irányelv 3. cikkének (3) bekezdésében említett feltételek között azokat, amelyek tárgya vagy hatása az, hogy:
„[…]
j) feljogosítják az eladót vagy szolgáltatót a szerződési feltételek egyoldalú megváltoztatására a szerződésben feltüntetett és érvényes indok nélkül;
[…]
l) előírják, hogy az áruk vagy szolgáltatások árának meghatározása a szállítás időpontjában történik, vagy engedélyezik az áru eladójának vagy a szolgáltatás nyújtójának, hogy egyoldalúan megemelje az árakat, mindkét esetben anélkül, hogy ennek megfelelő jogot biztosítanának a fogyasztó számára a szerződés felmondására abban az esetben, ha a megemelt ár lényegesen magasabb annál, mint amiben a szerződés megkötésekor megállapodtak;
[…]”.
11. A 93/13 irányelv melléklete első bekezdése j) és l) pontjának hatályával kapcsolatban e melléklet második bekezdése megállapítja, hogy:
„[…]
b) […]
A j) pont sem akadályozza azoknak a feltételeknek az alkalmazását, amelyek szerint az eladó vagy szolgáltató fenntartja a jogát határozatlan időre szóló szerződés feltételeinek egyoldalú megváltoztatására, azzal a kikötéssel, hogy az eladó vagy szolgáltató köteles erről a másik szerződő felet vagy feleket ésszerű időn belül értesíteni, és hogy az utóbbi jogosult a szerződést azonnali hatállyal felmondani.
[...]
d) Az l) pont nem akadályozza árindexálási záradékok alkalmazását, amennyiben azok megengedettek és az árváltoztatási módszerről egyértelmű leírás áll rendelkezésre.”
B – Az osztrák jog
12. A Telekommunikationsgesetz 2003(9) (2003. évi távközlési törvény) 3. szakaszában foglalt 25. és 25a. §‑a értelmében:
„25. cikk
(1) A hírközlő hálózatok és/vagy hírközlési szolgáltatások szolgáltatói általános szerződési feltételeket fogadnak el, amelyekben a kínált szolgáltatásokat is leírják, és meghatározzák az azokért fizetendő díjakra vonatkozó rendelkezéseket [...].
(2) Az általános szerződési feltételek és a díjakra vonatkozó rendelkezések módosításait azok hatálybalépése előtt be kell jelenteni a szabályozó hatóságnak, és megfelelő formában közzé kell tenni azokat. Az előfizetők számára nem kizárólag előnyös módosítások esetében két hónapos közzétételi és bejelentési határidő alkalmazandó. A Konsumentenschutzgesetz […] (KSchG) és az Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch (általános polgári törvénykönyv, a továbbiakban: ABGB) rendelkezései egyebekben érintetlenek maradnak.
(3) A nem kizárólag előnyös módosítások lényeges tartalmát írásban, például egy időszakosan kibocsátott számlára nyomtatott formában, a módosítás hatálybalépése előtt legalább egy hónappal közölni kell az előfizetővel. Egyidejűleg fel kell hívni az előfizető figyelmét a módosítások hatálybalépésének időpontjára, valamint arra, hogy ezen időpontig jogosult a szerződést díjmentesen felmondani. […] A hírközlő hálózatok és/vagy hírközlési szolgáltatások szolgáltatói általános szerződési feltételeinek és díjakra vonatkozó rendelkezéseinek olyan módosításai, amelyek kizárólag a szabályozó hatóság által e rendelkezés alapján elfogadott rendelet miatt válnak szükségessé, és amelyek a felhasználó számára nem kizárólag előnyösek, nem teszik jogosulttá az előfizetőt a szerződés díjmentes felmondására [...].
[…]
(5) A díjakra vonatkozó rendelkezéseknek legalább a következőket tartalmazniuk kell:
[…]
2. tájékoztatás arról, hogy miként szerezhetők be naprakész információk az összes alkalmazandó igénybevételi és karbantartási díjról;
[…].”
13. A Konsumentenschutzgesetz (a fogyasztóvédelemről szóló törvény, a tov ábbiakban: KSchG)(10) 6. §‑a az alábbi rendelkezéseket tartalmazza:
„6. cikk. A szerződés tiltott elemei
(1) A fogyasztókra semmiképpen nem kötelezőek különösen az ABGB […] 879. §‑a értelmében vett olyan szerződéses rendelkezések, amelyek alapján:
[…]
(5) a szolgáltató a szolgáltatásáért a szerződéskötéskor meghatározottnál magasabb díjat követelhet, kivéve, ha a szerződés a megállapodás szerinti díjmódosítási feltételek fennállása esetén díjmérséklést is előír, ha a szerződés részletesen ismerteti a díjmódosítás szempontjából releváns körülményeket, és azok objektív módon igazolhatók, valamint ha azok bekövetkezése nem a szolgáltató akaratától függ […].”
14. A Bundesstatistikgesetz 2000 (a szövetségi statisztikáról szóló 2000. évi törvény)(11) 22. és azt követő §‑ai által létrehozza a Bundesanstalt „Statistik Österreich”‑ot (osztrák központi statisztikai hivatal), amelynek feladatai között szerepel statisztikák készítése és közzététele. E szervezet feladata a fogyasztói árindex megállapítása is.
II – A tényállás és az alapeljárás
15. A Verein für Konsumenteninformation (fogyasztótájékoztatási egyesület) jogsértés megszüntetésére irányuló közérdekű keresetet nyújtott be az A1 Telekom Austria AG ellen, amellyel kéri kötelezni e vállalkozást, hogy a fogyasztókkal bonyolított üzleti forgalomban ne használja, és ne hivatkozzon az általános szerződési feltételekben foglalt olyan meghatározott kikötésekre, amelyek a távközlési szolgáltatások díjainak a fogyasztói árindex változásának megfelelő kiigazítását írják elő.(12)
16. Az első fokon hozott ítélet teljes terjedelmében helyt adott a felperes kérelmének. Az A1 Telekom Austria sikertelenül fellebbezett az említett ítélet ellen. A fellebbviteli bíróság többek között megállapította, hogy amennyiben az alperes egyoldalúan módosíthatja a díjfizetési feltételeket, n az előfizetőket is megilleti a rendkívüli felmondás joga.
17. A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem az A1 Telekom Austria által a másodfokon hozott ítélettel szemben előterjesztett rendkívüli felülvizsgálati kérelem keretében került benyújtásra. Az Oberster Gerichtshof, a kérdést előterjesztő bíróság elfogadhatónak nyilvánította a felülvizsgálati kérelmet, a fellebbviteli bíróság különböző tanácsai által e tekintetben követett eltérő kritériumokra tekintettel. A fellebbviteli bíróság másik tanácsa ugyanis abból indult ki, hogy a TKG 25. §‑ának védelmi célja nem terjed ki a már kikötött index alapján történő díjkiigazításokra; ezen árkiigazítási kikötések kellőképpen meghatározottak, és ezenkívül a távközlési szolgáltató befolyásán kívül esnek.
III – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés és a Bíróság előtti eljárás
18. Ilyen körülmények között, az Oberster Gerichtshof előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjesztette elő:
„Abban az esetben is biztosítani kell‑e az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (2) bekezdésében az előfizetőknek biztosított azon jogot, hogy hátrányos következmények nélkül felmondhatják a szerződéseiket a »szerződési feltételek módosításairól szóló értesítés nyomán«, ha a díjak kiigazítása a szerződési feltételekből ered, amelyek már a szerződéskötéskor előírják, hogy a jövőben ki kell igazítani a díjakat (emelés/mérséklés) a pénzértékváltozást tükröző objektív fogyasztói árindex változásainak megfelelően?”
19. A Bíróság előtti eljárásban a Verein für Konsumenteninformation, az A1 Telekom Austria, az Európai Bizottság és a belga kormány terjesztettek elő írásbeli észrevételeket, és ez utóbbit kivéve mindannyian részt vettek a 2015. április 30‑án tartott tárgyaláson.
IV – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
A – A Bíróság elé terjesztett észrevételek
20. A Verein für Konsumenteninformation tagadja egyrészt, hogy a távközlési szolgáltatók az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (2) bekezdéséből eredően jogosultak a szerződéses feltételek módosítására, amely rendelkezés éppen ellenkezőleg, valójában felmondási jogot biztosít a fogyasztó számára. Ahogy azt az egyesület a tárgyaláson megjegyezte, e jog hiánya ellentétes lenne az irányelv azon céljával, amely a szolgáltatáshoz való megfizethető hozzáférés fenntartására irányul. Másrészt a felmondási jog éppen azokra az esetekre vonatkozik, amelyekben szerződés írja elő az egyoldalú módosítás lehetőségét, mivel ilyen korábbi megállapodás hiányában a szolgáltató részéről nem kerülhetne sor az említett módosításra. Az A1 Telekom Austria által javasolt értelmezés alapján a felmondáshoz való jog következetesen elkerülhető lenne az indexálásra vonatkozó kikötés bevezetésével. Ezenkívül a javasolt indexálás nem automatikus, hanem a szolgáltató azon döntésétől függ, hogy érvényesíti‑e a fogyasztóval szemben a díjemelésre irányuló szándékát. Az egyesület érvelésének alátámasztására az RWE Vertrieb ítéletre(13) is hivatkozik, amely szerint a díjmódosítást megengedő kikötés a szerződéses feltételek módosítását jelenti a 93/13 irányelv melléklete 2. pontja b) alpontjának második albekezdése és a 2003/55 irányelv A. mellékletének b) pontja alapján. Az egyesület tárgyaláson tett kijelentése szerint a 93/13 irányelv és a 2002/22 irányelv hatálya párhuzamos_amennyiben az utóbbi által meghatározott rendkívüli felmondás joga minden esetben alkalmazandó, függetlenül attól, hogy az indexálással kapcsolatos kikötés tisztességtelen jellegű‑e, vagy sem. Ezenkívül a fogyasztói árindex alkalmazása nem igazolt anyagi szempontból sem, mivel a távközlési szektorban az említett index nem tükrözi az árak folyamatos csökkenését. Ahogy a tárgyaláson megállapították, a kommunikációs ágazat relatív súlya az árindex meghatározásához figyelembe vett valamennyi ár viszonylatában nagyon alacsony (2,2%). Végezetül az egyesület az Oberster Gerichtshof ítélkezési gyakorlatára hivatkozik, amely úgy értelmezte a 2007/64/EK irányelv(14) 44. cikkének (1) bekezdését átültető nemzeti szabályozást, hogy a megállapodás szerinti kamatláb‑kiigazítástól eltérő rendelkezésekből eredő díjmódosítások a szerződésmódosítás fogalma alá tartoznak.(15)
21. Az A1 Telekom Austria szerint az indexálásra vonatkozó kikötések alkalmazásából eredő díjak módosítása nem szerződésmódosítás, hanem a szerződés rendes végrehajtásának minősül. Az indexálás célja e tekintetben a jövőbeni pénzromlás kiegyenlítése és a felek között a természetbeni szolgáltatás, illetve a pénzbeli szolgáltatás közötti, a megállapodás szerinti egyenértékűség fenntartása. Így szerződésmódosítás hiányában a Telekommunicationsgesetz 25. cikke, amely a fogyasztó felmondási jogára vonatkozik, nem alkalmazandó. Ezenkívül az említett díjmódosítások megfelelnek a fogyasztóvédelemről szóló törvény 6. cikke (1) bekezdése 5. alpontjának. Másfelől az A1 Telekom Austria megállapítja, hogy az indexálásra vonatkozó kikötés alapján történő díjkiigazítás nem minősül az egyetemes szolgáltatási irányelvet módosító 2009/136 irányelv (27) preambulumbekezdése értelmében a szolgáltató által előírt aktív módosításnak, hanem egy kikötött szerződési rendelkezés végrehajtásáról van szó, mivel az árkiigazításhoz vezető körülmények függetlenek a szolgáltató szándékától. Következésképpen a fogyasztói árindexnek az alapügyhöz hasonló kiigazítása nem tartozik az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikke (2) bekezdésének hatálya alá. Másrészt az A1 Telekom Austria a 93/13 irányelv melléklete 2. pontjának d) alpontjára utal, amelynek értelmében az árváltoztatási módszert egyértelműen leíró és megengedett árindexálási záradékok nem tisztességtelen jellegűek. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban a pénzforgalmi szolgáltatásokról szóló 2007/64 irányelv 44. cikkére való hivatkozás azonban nem megfelelő, mivel az említett jogszabály eltérő szerződéses jogviszonyokat szabályoz. A 2009/73 irányelv I. melléklete (1) bekezdésének b) pontja alapján sem lehet a jelen ügyben a „módosítás” fogalmára következtetni. Az A1 Telekom Austria ugyancsak megjegyezte a tárgyaláson, hogy az egyetemes szolgáltatási irányelv 3. cikke (1) bekezdésének értelmében vett megfizethetőségi követelményt szigorúan az ezen irányelv egyetemes szolgáltatási kötelezettségek című II. fejezetével kapcsolatban kell alkalmazni, és azt nem lehet ugyanezen irányelv 20. cikkének értelmezéséhez segítségül hívni. Végezetül az A1 Telekom Austria a tárgyaláson tisztázta azt is, hogy a vitatott kikötést magában foglaló szerződések nagy része határozatlan időre szóló szerződés, amelyek díjmentesen felmondhatók az egy hónapos felmondási idő betartása mellett, és hogy a határozott időre szóló szerződéseket, amelyek lejárat előtti megszüntetése valóban díjfizetési kötelezettséggel jár az előfizető számára, legfeljebb kétéves időtartamra kötötték.
22. A belga kormány megállapítja, hogy az általános szerződési feltételekből eredő díjkiigazítás, amelyre az alapeljárás tárgya is irányul, az előfizetők számára felmondási jogot biztosít. A 93/13 irányelv melléklete 2. pontjának d) alpontja és az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (2) bekezdése eltérő hatállyal rendelkezik, ezen okból ezeket együttesen kell alkalmazni. A belga kormány szerint ezt az értelmezést támasztja alá a Bíróság Invitel‑ítélete és RWE Vertrieb ítélete is.(16) Másrészről e kormány szerint az indexálást a 2009/136 irányelv (27) preambulumbekezdése értelmében a távközlési szolgáltató által előírt módosításnak kell tekinteni. Végezetül a belga kormány számos tanulmányt említ, amelyek bizonyítják a kommunikációs árak csökkenését, ezért azt állítja, hogy az indexálás nem szükséges a szolgáltatások egyenértékűségének fenntartásához.
23. Az Európai Bizottság szerint a felmondási jog nem alkalmazandó az indexálásra vonatkozó kikötésekkel kapcsolatban, mivel az ebből eredő díjmódosítások nem a szerződés feltételeinek az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikke (2) bekezdésének értelmében vett módosításai: a megállapodás szerinti index alapján és az előírt módon történő díjkiigazítás a szerződéskötéskor ismert volt, és ezért egy szerződési feltétel alkalmazásának minősül, amelyet nem módosítottak. Ezenkívül a szerződéskötéstől kezdve a szerződés átláthatóan és részletesen megállapítja a díjváltozások módjait, oly módon, hogy azokat egy kívülálló szervezet (Statistik Austria) által megállapított indexhez kapcsolja az objektív pénzértékváltozás alapján. A Bizottság szintén megjegyzi, hogy ez az értelmezés megfelel a 93/13 irányelv szabályainak. A Bizottság a tárgyaláson azt is kiemelte, hogy függetlenül attól, hogy a 93/13 irányelv és az egyetemes szolgáltatási irányelv hatálya különböző, mindkét irányelv alkalmazható a jelen ügyhöz hasonló esetben. Kiemelte továbbá a jelen ügy körülményei és az Invitel–ügy, illetve az RWE Vertrieb ügy(17) körülményei közötti különbséget, amely ügyekben a tisztességtelen kikötésekről volt szó, és amelyekben a felmondáshoz való jogot biztosítani kellett. Végezetül a Bizottság megállapítja, hogy a kérdést előterjesztő bíróság hivatkozása a pénzforgalmi szolgáltatásokról szóló 2007/64 irányelvre nem releváns.
B – Elemzés
24. Az Oberster Gerichtshof az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéssel alapvetően azt kívánja megtudni, hogy a távközlési szolgáltatások díjainak a fogyasztói árindex szerint történő kiigazítása az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (2) bekezdése szerinti szerződési feltételek módosításának minősül‑e, amely ezáltal díjmentes felmondási jogot biztosít az előfizetők számára. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett ezen kérdésre a válasz tehát az említett rendelkezésben foglalt „szerződési feltételek módosítása” fogalmának értelmezésétől függ.
25. Ebben az összefüggésben meg kell vizsgálni az indexálás különös szerepét a hosszú időtartamra és a határozatlan időre szóló szerződésekben. A fogyasztó árindexek a különböző képletekben olyan indexszámok, amelyek az otthonok által elfogyasztott meghatározott javak és szolgáltatások árainak az idő múlásával való arányos és százalékos változását mutatják.(18) Az indexálás meghatározott kifizetések pénzbeli értékének a fogyasztói árindexhez (a továbbiakban: fogyasztói árindex) való igazítását jelenti.(19) Jóllehet az indexálás elsődleges funkciója általában a vásárlóerő vagy az életszínvonal fenntartásához kötődött,(20) mivel azt a fizetésekre, vagy meghatározott társadalombiztosítási szolgáltatásokra alkalmazták, a fogyasztói árindex nyilvánossága és rendszeres jellege, valamint azon tény miatt, hogy általában az infláció jelzőiként tekintenek rájuk,(21) így más megfelelőbb indexek hiányában, bizonyos hosszú időtartamú vagy határozatlan időre szóló szerződésekben viszonyításként is használják az ellenszolgáltatás kiigazítására az általános inflációból eredő pénzbeli értékvesztés ellensúlyozása céljából.(22) Így a kötelmi jogban azok az árkiigazításra vonatkozó kikötéseket, amelyek fogyasztói árindexre való hivatkozást tartalmaznak, a monetáris instablitás – bár nem tökéletes –(23) ellenszerének tekintik, amely visszaállítja a szolgáltatások egyensúlyát.(24)
26. A fenti előzetes megállapítások alapján és a Bírósághoz benyújtott észrevételek által felvetett kérdések fényében szükségesnek tartom először az egyetemes szolgáltatási irányelv és a 93/13 irányelv közötti kapcsolatra vonatkozó kérdéseket tisztázni. Figyelembe kell venni ugyanis, hogy az utóbbi irányelv konkrét hivatkozásokat tartalmaz az indexre hivatkozó ár módosítására irányuló kikötésekre és a fogyasztó felmondási jogára egyaránt.
1. Az egyetemes szolgáltatási irányelv és a 93/13 irányelv közötti kapcsolatról
27. Ahogy azt az írásbeli észrevételekben és a tárgyaláson előadott szóbeli észrevételekben megvitatták, az uniós jogalkotó a 93/13 irányelvben egy kivételt állapított meg azzal kapcsolatban, hogy tisztességtelennek minősülnek azok a kikötések, amelyek alapján az eladó vagy szolgáltató ármódosítást végez az árindexálási záradékok tekintetében.
28. Kétségtelen, hogy a 93/13 irányelv(25) melléklete jelentős értéket tulajdonít a fogyasztó felmondási jogának, mint az egyik olyan tényezőnek, amellyel megelőzhető azon kikötések tisztességtelen jellege, amelyek lehetővé teszik a szerződési feltételek módosítását (a melléklet 1. pontjának j) alpontja) és az eladó vagy szolgáltató részéről az árak emelését (a melléklet 1. pontjának l) alpontja).(26) Márpedig ez utóbbi kikötésekkel kapcsolatban, a 93/13 irányelv melléklete egyértelmű kivételt állapít meg „az árindexálási záradékok [alkalmazása tekintetében], amennyiben azok megengedettek, és az árváltoztatási módszerről egyértelmű leírás áll rendelkezésre”.(27)
29. Ha a fenti megállapításokból az következik, hogy a 93/13 irányelv nem tekinti kifejezetten tisztességtelennek azon indexálási záradékokat, amelyek megengedettek és az árváltoztatási módszerről egyértelmű leírást tartalmaznak, hangsúlyozni kell, hogy az egyetemes szolgáltatási irányelvet, amely a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyát képezi, a 93/13 irányelv rendelkezéseinek sérelme nélkül kell alkalmazni.(28) Ez elsősorban azt jelenti, hogy az a körülmény, hogy az indexálási záradék a 93/13 irányelv értelmében nem minősül tisztességtelennek, egyáltalán nem határozza meg előre, hogy az alkalmazásából eredő árváltozás az egyetemes szolgáltatási irányelv szerinti szerződési feltételek módosítását eredményezhetné, az említett szabályban foglalt 20. cikk (2) bekezdése szerinti felmondási jog logikus következményével.
30. Ilyen körülmények között kell hasznos választ adni a jelen ügy tárgyát képező előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre, mivel – ahogyan azt a Bizottság is helytállóan megjegyezte a tárgyaláson – a Bírósághoz benyújtott egyik észrevétel sem vitatta az érintett záradékok tisztességtelen jellegét. A 93/13 irányelv rendelkezéseitől eltérően, az egyetemes szolgáltatási irányelv szerint a felmondási jognak egyáltalán nem feltétele, hogy az érintett kikötések tisztességtelen jellegét megállapítsák. A szóban forgó kérdésre a válasz így kizárólag az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (2) bekezdése értelmében vett „szerződési feltételek módosításának” értelmezéséből ered, függetlenül attól, hogy az uniós jogalkotó viszonyulása az indexálási záradékokhoz, amit a 93/13 irányelv melléklete is tanúsít, az indexálási gyakorlatra fordítandó különös figyelem jele lehet.
2. Az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (2) bekezdése értelmében vett „szerződési feltételek módosítása” fogalmának értelmezéséről
31. Az egyetemes szolgáltatási irányelv egy lényeges jogi eszköz a távközlési ágazat liberalizációjának folyamatában, és elsődleges célja, hogy a hatékony verseny és választás révén a Közösség egészében biztosítsa a jó minőségű, nyilvánosan elérhető [elektronikus hírközlési] szolgáltatások rendelkezésre állását. Ennek érdekében egy szabályozási keretet is létrehoz, alapvetően a II. fejezettel,(29) amely szabályozza azokat az eseteket, amikor a végfelhasználók igényeit a piac nem elégíti ki megfelelően.(30) Ahogy azt a Bíróság ítélkezési gyakorlata többször kimondta, az egyetemes szolgáltatási irányelv „olyan harmonizált szabályozási keretet kíván létrehozni, amely az elektronikus hírközlési ágazatban biztosítja az egyetemes szolgáltatást, azaz a szolgáltatások meghatározott minimális készletének megfizethető áron történő nyújtását minden végfelhasználó számára”(31) .
32. Ilyen körülmények között az egyetemes szolgáltatási irányelv célja az is, hogy megállapítsa a végfelhasználók jogait, és ezekkel összhangban az elektronikus hírközlő hálózatokat és elektronikus hírközlési szolgáltatásokat nyújtó vállalkozások kötelezettségeit,(32) amelyet a IV. fejezet tárgyal, és amelyben a jelen ügy tárgyaként értelmezendő rendelkezés is található.(33) A fogyasztóvédelemmel kapcsolatos célok alapozzák meg tehát ezen irányelv rendelkezéseit és szorosan összefüggnek a távközlési piacok liberalizációjával is.(34)
33. Ahogy azt az egyetemes szolgáltatási irányelv (30) preambulumbekezdése a végfelhasználók jogainak és érdekeinek védelme területén kiemeli, a szerződés a jogbiztonságnak és az információ átláthatóságának minimális szintjét biztosító fontos eszközként jelenik meg. Ezt biztosítja különösen az említett szerződésre irányadó feltételek meghatározása, amelyek között a díjak megállapítási módjára vonatkozó feltételek átláthatósága különös jelentőséggel bír a felhasználók számára.(35) E cél alapján az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (1) bekezdésében megállapítja azokat az elemeket, amelyeket a szerződésben érthetően, mindenre kiterjedően és könnyen hozzáférhető formában kell meghatározni. Ezen elemek között szerepelnek „az árak és díjszabások részletei, valamint azok az eszközök, amelyek révén az összes alkalmazandó díjszabásra és karbantartási díjakra vonatkozóan naprakész információ szerezhető be […]”.
34. Márpedig azon kötelezettség, amely szerint az árak és díjszabások részleteit, valamint az ezekkel kapcsolatos naprakész információt a szerződésbe kell foglalni, nem jelenti azt, hogy az egyetemes szolgáltatási irányelv, és különösen annak 20 cikkének (1) bekezdése előírja, hogy az említett árakat és díjszabásokat fix és változatlan pénzértékben kell megállapítani, megakadályozva ezáltal a változások feltételeire vonatkozó rendelkezések bevezetését. E tekintetben az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (2) bekezdéséből az következik, amint azt a Bíróság az RWE Vertrieb ítéletben a 93/13 irányelv melléklete 2. pontja b) alpontja második albekezdésének és a d) alpontjának, illetve a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló 2003/55 irányelv(36) A. melléklete b) pontjának értelmezésekor hasonlóképpen kimondta, hogy az uniós jogalkotó a határozatlan időtartamú szerződések keretében – jelen esetben a távközlési szerződések – elismerte „az ellátó vállalkozásnak a szolgáltatási díjai módosításához fűződő jogos érdekét”(37) .
35. E tekintetben első következtetésként úgy vélem, hogy a „szerződési feltételek módosítása” fogalmának szó szerinti értelmezéséből az következik – ahogyan azt az egyetemes szolgáltatási irányelv a 20. cikke (2) bekezdésében kimondja –, hogy a szerződési feltételek alkalmazásának eredményeképpen bekövetkezett díjkiigazítás nem minősül szigorú értelemben vett szerződésmódosításnak, hanem az ab initio
előírt egyik szerződési feltétel rendelkezéseinek alkalmazását vagy végrehajtását képezi.
36. Mindazonáltal a fentihez hasonló, általánosan és megkülönböztetéstől mentesen megfogalmazott következtetés egyértelműen veszélyezteti az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (2) bekezdése szerinti felmondási jog hatékony érvényesülését. Az ár‑ és díjváltozásra vonatkozó bármilyen záradék ugyanis – bármilyen módon szerepeljen is – azáltal, hogy azt a szerződés kezdettől fogva előírja, megfoszthatja az előfizetőket a szerződés egyoldalú, díjmentes felmondásának lehetőségétől, és ez annak ellenére, hogy a kikötés keretei képlékenyek, a szolgáltatást nyújtó vállalkozás egyoldalú akaratától függ, ami felborítja az eredetileg megállapított szerződési feltételek által megteremtett egyensúlyt, a felhasználóra nézve előre nem látható következményekkel.
37. A fentiek közvetlen következményeként felmerül annak biztosításának szükségessége, hogy az előfizetőt terhelő ellenszolgáltatás „indexált árként” kellőképpen kiszámíthatónak, átláthatónak és jogilag biztonságosnak bizonyuljon annak megállapításához, hogy – a szóban forgó kikötés tartalma és az azt tartalmazó szerződések különös jellemzői alapján – nem az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (2) bekezdése szerinti szerződési feltételek módosításáról van szó.
38. A vitatott általános szerződési feltételek a díjszabásra irányadó szabályokat írnak elő az indexkiigazításra vonatkozó megállapodás esetére.. Ebben az esetben, nem rendelkeznek a díjak automatikus indexálásáról,(38) hanem pontosabban, egyrészt előírják annak lehetőségét a szolgáltató vállalkozás számára, hogy a Statistik Austria által elkészített éves fogyasztói árindex növekedése alapján a következő naptári évre a díjakat emelje .
Másrészt azonban a vállalkozásnak tükröznie kell az éves fogyasztói árindex csökkenését a szóban forgó díjaknak az ügyfelek javára történő mérséklésével. E kötelezettség kizárólag akkor enyhíthető, ha a szolgáltató lemondott azon díjak emeléséről, amelyekre e kikötés értelmében jogosult volt az előző időszakban, így a szerződő felek érdekei közötti egyensúly fennmarad.
39. Ahogy azt az A1 Telekom Austria megjegyezte a tárgyaláson, a vitatott kikötést tartalmazó szerződések többsége határozatlan időre szóló szerződés, amelyek minden esetben díjmentesen felmondhatók az egyhónapos határidő betartásával. Ezzel ellentétben a határozott időre szóló szerződések – amelyekre szintén alkalmazható a szóban forgó kikötés, és amelyek lejárat előtti felmondása az előfizető számára díjköteles – legfeljebb kétéves időtartamúak.
40. A fentiek alapján, a nemzeti bíróság feladata elbírálni, hogy a jelen ügyben fennállnak‑e a jogilag kellőképpen biztonságos, kiszámítható és átlátható tényezők annak megállapításához, hogy nem az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (2) bekezdése szerinti szerződési feltételek módosításáról van szó. E tekintetben figyelembe kell venni a különböző, különösen releváns tényezőket a döntéshozatal során.
41. Egyrészt ki kell emelni, hogy a szerződési feltételek módosításának fogalma egy olyan helyzetben, amikor a díjkiigazítás a szerződésben eredetileg előírt egyik kikötés következménye, magában foglalja az előfizető szerződés szerinti pozíciójának a megváltozását.(39) Így a valamely indexkiigazításra vonatkozó kikötés alkalmazásával bekövetkező árváltozást a szerződés fennállási időtartamának(40) szemszögéből kell vizsgálni, és biztosítani kell a kikötött megállapodások kezdeti egyensúlyát és a kölcsönös szolgáltatások egyenértékűségét egy adott szerződési keretben. Ebben az összefüggésben figyelembe kell venni az indexálás egyedi funkcióját és hosszú időtartamra, illetve a határozatlan időre szóló szerződésekben betöltött különös szerepét.
42. Másrészt figyelembe kell venni, hogy az említett díjváltozásokat a szerződés részletesen, pontosan, érthetően, átláthatóan írja‑e elő az előfizető számára, nyilvánosan könnyen hozzáférhető indexre hivatkozással, amelyet a szolgáltató akaratától független harmadik szervezet határoz meg objektív kritériumok alapján, és oly módon, hogy a kikötések alkalmazása ne járjon az előfizető számára kiszámíthatatlan és aránytalan következményekkel.
43. Harmadrészt az a körülmény, hogy a fogyasztói árindex kiigazítására vonatkozó kikötést nem alkalmazzák automatikusan, nem feltétlenül jelenti azt, hogy az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (2) bekezdése szerinti szerződési feltételek módosításáról van szó, feltéve, hogy az említett automatikus jelleg hiánya a szerződő felek érdekei egyensúlyának megtartásával az előfizetők javát szolgálja.
44. Végezetül nem tartom szükségesnek figyelembe venni az Oberster Gerichtshof által a pénzforgalmi szolgáltatásokról szóló 2007/64 irányelv 44. cikkének átültetésére vonatkozó nemzeti szabállyal kapcsolatban adott azon értelmezésen alapuló érveléseket, amely szerint a kamatláb módosításából eredő kiigazítástól eltérő bármely kiigazítást úgy kell értelmezni, hogy a szerződésmódosítás fogalma alá tartozik. Függetlenül ugyanis attól, hogy az e norma által szabályozott pénzforgalmi szolgáltatások sajátossága az említett értelmezésnek az egyetemes szolgáltatási irányelv területére történő automatikus átültetése ellen szólhat, a 2007/64 irányelv említett rendelkezését, amely nem képezi a jelen jogvita tárgyát, a Bíróság mindenesetre még nem értelmezte.
45. Végeredményben úgy vélem, hogy az árkiigazításra vonatkozó kikötés alkalmazásából eredő díjváltozás nem jár az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (2) bekezdése értelmében vett szerződési feltételek módosításával, amennyiben az előfizetőt terhelő ellenszolgáltatás „árindexként” való kifejezése kellőképpen kiszámíthatónak, átláthatónak és jogilag biztonságosnak bizonyul annak megállapításához, hogy az előfizető szerződés szerinti pozíciójában nem történt változás. A nemzeti bíróság feladata a vitatott kikötések tartalma és a kikötéseket magukban foglaló szerződések különös jellemzői alapján ezt a kérdést elbírálni.
V – Végkövetkeztetések
46. A fentiek alapján az Oberster Gerichtshof által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdést a következőképpen kell megválaszolni:
„Az árkiigazításra vonatkozó kikötés alkalmazásából eredő díjváltozás nem jár az egyetemes szolgáltatási irányelv 20. cikkének (2) bekezdése értelmében vett szerződési feltételek módosításával, amennyiben az előfizetőt terhelő ellenszolgáltatás »árindexként« való kifejezése kellőképpen kiszámíthatónak, átláthatónak és jogilag biztonságosnak bizonyul annak megállapításához, hogy az előfizető szerződés szerinti pozíciójában nem történt változás. A nemzeti bíróság feladata a vitatott kikötések tartalma és az a kikötéseket magukban foglaló szerződések különös jellemzői alapján ezt a kérdést elbírálni.”
(1) .
(2)  – HL L 108., 51. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 367. o., amelyet az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló 2002/22/EK irányelv, az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről szóló 2002/58/EK irányelv és a fogyasztóvédelmi jogszabályok alkalmazásáért felelős nemzeti hatóságok közötti együttműködésről szóló 2006/2004/EK rendelet módosításáról szóló, 2009. november 25‑i 2009/136/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 337., 11. o.) módosított.
(3)  – HL L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.
(4)  – C‑472/10, EU:C:2012:242.
(5)  – C‑92/11, EU:C:2013:180.
(6)  – A földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 98/30/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. június 26‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 176., 57. o.; magyar nyelvű különkiadás 12. fejezet, 2. kötet, 230. o.), amelyet a 2009. július 13‑i 2009/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezett (HL L 211., 94. o.).
(7)  –
C‑359/11 és C‑400/11, EU:C:2014:2317.
(8)  – A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 96/92/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. június 26‑i
európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 176., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 12. fejezet, 2. kötet, 211. o.), amelyet a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló, 2009. július 13‑i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 55. o.) helyezett hatályon kívül.
(9)  – Bundesgesetz, mit dem ein Telekommunikationsgesetz erlassen wird, (TKG 2003), BGBl . I Nr. 70/2003 idF BGBl . I Nr. 44/2014.
(10)  – Bundesgesetz vom 8. März 1979, mit dem Bestimmungen zum Schutz der Verbraucher getroffen werden (KSchG), BGBl . Nr. 140/1979.
(11)  – BGBl I., 163/1999. sz.
(12)  – A Verein für Konsumenteninformation által a keresetében hivatkozott általános szerződési feltételek szövege a következő:
„4. szakasz – A szerződés módosítása [...]
4.3.	A az ügyfelek számára nem kizárólag előnyös módosítások esetén az AI a módosítás(oka)t – amennyiben azok nem csak jövőbeli ügyfelekre vonatkoznak – két hónappal azok hatálybalépése előtt közzéteszi. [...] A módosítás lényeges tartalmáról szóló értesítés a díjmentes felmondási jogra és a felmondási időre vonatkozó figyelemfelhívást tartalmaz. [...] A megállapodás szerinti indexen alapuló díjmódosítások miatt nincs helye rendkívüli felmondásnak. [...]
10. szakasz – Díjak, fizetési feltételek
10.12. A díjra vonatkozó rendelkezésekben vagy egyedi megállapodásban foglalt indexkiigazítási megállapodásra vonatkozó részletes rendelkezések hiányában az alábbi rendelkezések alkalmazandók.
10.12.1. 	A Statistik Austria szerinti fogyasztói árindex (naptári) éves átlagának (a továbbiakban: éves fogyasztói árindex) változása az alábbi hatásokkal jár a díjakra:
– az A1 az éves fogyasztói árindex növekedésének megfelelően megemelheti a következő naptári évre vonatkozó díjakat.
– Az A1 köteles az éves fogyasztói árindex csökkenését továbbhárítani és az említett díjakat a csökkenésnek megfelelően mérsékelni. Az AI írásban (például számlára nyomtatott formában) értesíti az ügyfeleket a kiigazításokról.
10.12.2. 	Eltérő megállapodás hiányában a díjkiigazítás mértéke a kiigazítás előtti utolsó naptári év éves fogyasztói árindexének a kiigazítás előtti második naptári év éves fogyasztói árindexéhez viszonyított változásának mértékéhez igazodik (bázisindex: 2010. évi fogyasztói árindex = 100). A bázisindexhez viszonyított 2%‑os ingadozást (ingadozási sáv) az A1 figyelmen kívül hagyja. Ha azonban az ingadozás a következő években összességében túllépi vagy nem éri el ezen ingadozási sávot, akkor az AI a díjakat teljes mértékben kiigazítja. Az új érték képezi az új bázisindexet a jövőbeli kiigazítások szempontjából. A díjmérséklési kötelezettség enyhül annyiban, amennyiben az AI az előző évben nem gyakorolta díjemelési jogát.
10.12.3. A díjkiigazításra a bázisindex változását követő évben, legkorábban azonban a szerződéskötést követő évben kerül sor:
– díjemelés: április 1‑jétől december 31‑ig,
– díjmérséklés: mindig április 1‑jén.
10.12.4. 	Ha az éves fogyasztói árindex közzétételére már nem kerül sor, hivatalos utódja lép annak helyébe.”
(13)  –
C‑92/11, EU:C:2013:180.
(14)  – A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 97/7/EK, a 2002/65/EK, a 2005/60/EK és a 2006/48/EK irányelv módosításáról és a 97/5/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. november 13‑i európai parlamenti és a tanácsi irányelv (HL L 319., 1. o.).
(15)  – Az egyesület a 2011. július 6‑i 3 OB 107/11 és a 2012. augusztus 1‑jei 1 OB 244/11f számú ítéletekre hivatkozik. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat is kiemelte ezt az érvelést.
(16)  – RWE Vertrieb ítélet, C‑92/11, EU:C:2013:180, valamint az Invitel‑ítélet, C‑472/10, EU:C:2012:242.
(17)  – Uo.
(18)  – Manual del índice de precios al consumidor. Teoría y práctica . (Fogyasztói árindex kézikönyve. Elmélet és Gyakorlat) (Készítette: a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet, a Nemzetközi Monetáris Alap, a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet [OECD], az Eurostat, az ENSZ, a Nemzetközi Újjáépítési és Fejlesztési Bank és a Világbank) 2006., 1. o.
(19)  – Uo., 41. o.
(20)  – Uo., 41. és azt követő oldalak. William Fleetwood, az árindexek egyik előfutára, 1707‑ben kiadott egy írást azon diákok védelmére, akiknek az éves bevétele meghaladta az öt fontot – ezt az összeghatárt egy XV. századi brit történelmi egyetemhez tartozó college
szabálya állapította meg, amely fölött a diákok nem voltak ösztöndíjra jogosultak. Fleetwood azt javasolta, hogy ne szó szerint értelmezzék a szabályt, és megállapította, hogy ezt a mennyiséget ahhoz az összeghez kellene igazítani, amellyel ugyanazokat az igényeket ki tudnák elégíteni, mint amelyeket az összeg elfogadásának időpontjában 5 fonttal ki tudtak elégíteni. William Fleetwood, Chronicon Preciosum: or an Account of English Money, the Price of Corn, and Other Commodities, for the last 600 Years, London, Charles Harper, 1707.
(21)  – Így például a harmonizált fogyasztói árindexekről szóló, 1995. október 23‑i 2494/95/EK tanácsi rendelet (HL L 257., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 10. fejezet, 1. kötet, 39. o.), amelynek (4) preambulumbekezdése rámutat, hogy a fogyasztói árindexek lényeges elemek az inflációs folyamat megértéséhez.
(22)  – Manual del índice de precios al consumidor, idézett mű,
43 .  o. (A fogyasztói árindex kézikönyve).
(23)  – Ghestin, J. és Billiau, M., Le prix dans les contrats de longue durée, L.G.D.J., 1990., 106. o.
(24)  – Mindenesetre e megállapításokat úgy kell értelmezni, hogy nem érinti az indexálás gyakorlatához kötődő hatásokról folytatott gazdasági szempontú vitát (lásd e vitáról: Fischer, S., Indexing, Inflation, and Economic Policy, MIT Press, Cambridge, Mass. 1986.) és a tagállamok által e tekintetben elfogadott szabályozásokat, amelyek általában gazdaságpolitikai megfontolásokon alapulnak (példaképpen hivatkozhatunk Franciaországban az 1958. december 30‑i 58‑1374. sz. és az 1959. február 4‑i 59‑246. sz. ordonnances‑ra, Németországban a 2007. szeptember 7‑i Preisklauselgesetzre [ BGBl . I S. 2246, 2247] vagy Spanyolországban, alapvetően a közszektorral kapcsolatban: a Ley 2/2015, de 30 de marzo, de desindexación de la economía española, BOE 77. sz._. 27244. o. [a spanyol gazdaságban az indexálás megszüntetéséről szóló, 2015. március 30‑i 2/2015. sz. törvény]). Összehasonlító tanulmányozásra lásd: Ministère de l’économie et du commerce extérieur, „Modalités de la réglementation des clauses d’indexation de prix en France, Allemagne, Belgique et Luxembourg”, Perspectives de politique économique
19. sz., 2012., Luxemburg, hozzáférhető a www.competitivite.lu oldalon.
(25)  – Az említett melléklet a 93/13 irányelv 3. cikke alapján tartalmazza azoknak a feltételeknek a jelzésszerű és nem teljes felsorolását, amelyek tisztességtelennek tekinthetők. A Bíróság többször megállapította, hogy noha a melléklet nem olyan jellegű, hogy „automatikusan és önmagában állapítja meg valamely vitatott kikötés tisztességtelen jellegét, mindazonáltal olyan alapvető elemnek minősül, amelyre a hatáskörrel rendelkező bíróság e kikötés tisztességtelenségére vonatkozó értékelését alapíthatja”, Invitel‑ítélet, C‑472/10, EU:C:2012:242, 26. pont.
(26)  – Egyrészt, azon kikötésekkel kapcsolatban, amelyek lehetővé teszik az eladó vagy szolgáltató számára a szerződés egyoldalú módosítását (a melléklet 1. pontjának j) alpontja) az említett melléklet 2. pontja b) alpontjának második albekezdése meghatározza, hogy ezt úgy kell érteni, hogy „[n]em akadályozza azoknak a feltételeknek az alkalmazását, amelyek szerint az eladó vagy szolgáltató fenntartja a jogát határozatlan időre szóló szerződés feltételeinek egyoldalú megváltoztatására, azzal a kikötéssel, hogy az eladó vagy szolgáltató köteles erről a másik szerződő felet vagy feleket ésszerű időn belül értesíteni, és hogy az utóbbi jogosult a szerződést azonnali hatállyal felmondani”. Másrészt, és azon kikötésekkel kapcsolatban, amelyek alapján az eladó vagy szolgáltató jogosulttá válik az árak emelésére, a melléklet 1. pontjának l) alpontja meghatározza, hogy e kikötések tisztességtelenek, ha a fogyasztó számára nem biztosítanak „megfelelő jogot a szerződés felmondására abban az esetben, ha a megemelt ár lényegesen magasabb annál, mint amiben a szerződés megkötésekor megállapodtak”. A Bíróság úgy értelmezte e rendelkezéseket, hogy különös jelentőséget tulajdonított az említett jognak. Lásd: Invitel‑ítélet, C‑472/10, EU:C:2012:242, 24. pont; RWE Vertrieb ítélet, C‑92/11, EU:C:2013:180, 49. és 54. pont.
(27)  – A 93/13 irányelv melléklete 2. pontjának d) alpontja.
(28)  – Az egyetemes szolgáltatási irányelv 1. cikkének (4) bekezdése és a (30) preambulumbekezdése.
(29)  – Amelynek címe: „Egyetemes szolgáltatási kötelezettségek, beleértve a szociális kötelezettségeket”.
(30)  –	Az egyetemes szolgáltatási irányelv 1. cikkének (1) bekezdése.
(31)  – Base és társai ítélet, C‑389/08, EU:C:2010:584, 32. pont; Bizottság kontra Franciaország ítélet, C‑220/07, EU:C:2008:354, 28. pont.
(32)  – Lásd: az egyetemes szolgáltatási irányelv 1. cikkének (2) bekezdése.
(33)  – Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból nem derül ki egyértelműen, hogy milyen típusú szolgáltatásra kell alkalmazni a kikötéseket. E tekintetben, jóllehet az egyetemes szolgáltatási irányelvben foglalt, az egyetemes szolgáltatás különleges díjszabásaira és finanszírozási mechanizmusaira vonatkozó rendelkezések nem alkalmazhatók bármely szolgáltatásra (a mobilszolgáltatások kizárásával kapcsolatban lásd: Base Company és Mobistar ítélet, C‑1/14, EU:C:2015:378), e korlátozás nem alkalmazható a végfelhasználóknak az irányelv IV. fejezetében meghatározott jogaival kapcsolatban – többek között a 20. cikk azokra a szolgáltatásokra vonatkozik, amelyek biztosítják a nyilvános hírközlő hálózathoz vagy a nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz való csatlakozást.
(34)  – Lásd analógia útján: Schulz és Egbringhoff ítélet, C‑359/11 és C‑400/11, EU:C:2014:2317, 40. pont.
(35)  – Lásd még: az egyetemes szolgáltatási irányelv (49) preambulumbekezdése.
(36)  – Ez utóbbi rendelkezés megállapítja a fogyasztóvédelmi intézkedéseket. Különösen, az említett melléklet b) pontjának jelenleg hatályos változata (2009/73 irányelv I. melléklete 1. pontjának b) alpontja) többek között megállapítja, hogy: „az ellátást nyújtók az előfizetőiket megfelelő időben, áttekinthető és érthető módon, közvetlenül tájékoztatják mindenféle díjemelésről, legkésőbb a díjemelés hatálybalépését követő szokásos számlázási időszak lejártát megelőzően. A tagállamok biztosítják, hogy a felhasználók felmondhassák a szerződésüket, ha a gázszolgáltató által ajánlott új feltételeket nem fogadják el”.
(37)  – RWE Vertrieb ítélet, C‑92/11, EU:C:2013:180, 46. pont. Mindazonáltal „az ilyen egyoldalú kiigazítást lehetővé tévő szabványfeltételnek […] meg kell felelnie a jóhiszeműség, az egyensúly és az átláthatóság említett irányelvekben támasztott követelményeinek”. 47. pont.
(38)  – A jogirodalom különbséget tesz egyrészt a tulajdonképpeni indexálási záradék, amelyre automatizmus jellemző, másrészt az indexre vonatkozó felülvizsgálati kikötések között. Lásd: Doucet, J. P., L’indexation, 1965., L.G.D.J, 6. o. Az automatikus indexálásra vonatkozó kikötések és a nem automatikus ár‑ és díjkiigazításra vonatkozó kikötések közötti különbségtételről lásd: Rouhette, G., „La révision conventionnelle du contrat”, Revue internationale de droit comparé, 1986., 369–408. o.
(39)  – E kérdésről lásd: Nihoul, P. és Rodford, P., EU Electronic Communications Law, 2. kiadás, Oxford University Press, 2011., 399. o.
(40)  – A Bíróság ítélkezési gyakorlatában az indexálással kapcsolatban e folytonosságra összpontosult a figyelem egy ettől eléggé eltérő területen, a közbeszerzés területén, a szerződés alapvető módosítása fogalmának értelmezésekor (az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31‑i 2004/18/EK európai parlamenti és bizottsági irányelvvel [HL L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.] módosított és felváltott), a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1992. június 18‑i 92/50/EGK tanácsi irányelv (HL L 209., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 322. o.) keretében. Így a Bíróság megállapította, hogy az eredeti szerződés szerinti árindexnek egy későbbi árindexszel történő felváltása esetén pusztán az eredeti szerződésben szereplő, az értékállósági záradék kiigazítására vonatkozó rendelkezések alkalmazásáról van szó, ezért az nem minősül az eredeti szerződés alapvető feltételei olyan jellegű módosításának, amely a 92/50 irányelv értelmében új szerződés‑odaítélésnek minősül. Pressetext Nachrichtenagentur‑ítélet, C‑454/06, EU:C:2008:351, 68. és 69. pont.