62021CC0205
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
GIOVANNI PITRUZZELLA
30 päivänä kesäkuuta 2022 (
1
)
Asia C‑205/21
Rikosoikeudellinen menettely
V.S:ää
vastaan,
jossa asian käsittelyyn osallistuu
Ministerstvo na vatreshnite raboti, Glavna direktsia za borba s organiziranata prestapnost
(Ennakkoratkaisupyyntö – Spetsializiran nakazatelen sad (erityisrikostuomioistuin, Bulgaria))
Ennakkoratkaisupyyntö – Luonnollisten henkilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Direktiivi (EU) 2016/680 – Esitutkinnan kohteena oleva henkilö – Henkilötietojen merkitseminen poliisin rekisteriin – Arkaluonteiset tiedot – Biometriset ja geneettiset tiedot – Pakkotäytäntöönpano – Rikosten ennalta estämistä ja paljastamista koskeva tavoite – Meneillään oleva rikosoikeudellinen menettely – Tietojen vertailu aiemmissa rikostutkinnoissa kerättyihin henkilötietoihin – Tehokas oikeussuoja – Tietojen käsittely – Periaatteet – Tietojen minimoinnin periaate – Ehdoton välttämättömyys
1.
Kun teknologista kehitystä hyödynnetään rikosten torjunnassa, se osoittautuu yhtä mielenkiintoiseksi kuin perusoikeuksien kannalta uhkaavaksikin. (
2
) Nyt käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön yhteydessä unionin tuomioistuin pääsee jälleen kerran tulkitsemaan henkilötietojen suojaa koskevaa unionin oikeuden säädöstä, jonka tarkoituksena on antaa luonnollisille henkilöille suojaa täysin tehokkaaseen rikosten torjumiseen pyrkivää rikospolitiikkaa vastaan, kun oikeusvaltioperiaatteeseen perustuvassa demokraattisessa yhteiskunnassa olisi paradoksaalisesti tietyllä tavalla toivottavaa, että tällainen politiikka ei ole täysin tehokasta. Nyt käsiteltävä asia on tavallaan henkilötietojen suojan alan variaatio siitä periaatteesta, että on parempi ottaa riski siitä, että syyllinen jää tuomitsematta, kuin tuomita syytön henkilö rikoksesta. (
3
)
I Asiaa koskevat oikeussäännöt
A
Direktiivi 2016/680
2.
Luonnollisten henkilöiden suojelusta toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja neuvoston puitepäätöksen 2008/977/YOS kumoamisesta 27.4.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/680 (jäljempänä direktiivi 2016/680) (
4
) 4 artiklan otsikko on ”Henkilötietojen käsittelyä koskevat periaatteet”. Artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, että
a)
henkilötietoja käsitellään lainmukaisesti ja asianmukaisesti;
b)
henkilötiedot kerätään tiettyjä nimenomaisia ja laillisia tarkoituksia varten, eikä niitä käsitellä näiden tarkoitusten kanssa yhteensopimattomalla tavalla;
c)
henkilötiedot ovat asianmukaisia ja olennaisia eivätkä ne ole liian laajoja niihin tarkoituksiin, joita varten niitä käsitellään;
– –”
3.
Direktiivin 2016/680 6 artiklan a alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, että rekisterinpitäjä erottaa tarvittaessa ja mahdollisuuksien mukaan selvästi toisistaan henkilötiedot, jotka koskevat eri ryhmiin kuuluvia rekisteröityjä, kuten
a)
henkilöt, joiden voidaan vakavin perustein uskoa syyllistyneen tai olevan syyllistymässä rikokseen”.
4.
Direktiivin 2016/680 8 artiklan otsikko on ”Käsittelyn lainmukaisuus” ja siinä säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, että käsittely on lainmukaista ainoastaan jos ja vain siltä osin kuin se on tarpeen toimivaltaisen viranomaisen tehtävän suorittamiseksi 1 artiklan 1 kohdan tarkoitusta varten ja se perustuu unionin oikeuteen tai jäsenvaltion lainsäädäntöön.
2.   Jäsenvaltion lainsäädännössä, jossa säännellään tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvaa käsittelyä, on täsmennettävä ainakin käsittelyn tavoitteet, käsiteltävät henkilötiedot ja käsittelyn tarkoitukset.”
5.
Direktiivin 2016/680 10 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Sellaisten henkilötietojen käsittely, joista ilmenee rotu tai etninen alkuperä, poliittisia mielipiteitä, uskonnollinen tai filosofinen vakaumus taikka ammattiliiton jäsenyys, sekä geneettisien tietojen, luonnollisen henkilön yksiselitteiseen tunnistamiseen tarkoitettujen biometristen tietojen tai terveyttä taikka luonnollisen henkilön seksuaalista käyttäytymistä ja seksuaalista suuntautumista koskevien tietojen käsittely sallitaan vain, jos se on ehdottoman välttämätöntä ja edellyttäen, että rekisteröidyn oikeuksia ja vapauksia koskevat asianmukaiset suojatoimet on toteutettu ja vain
a)
jos käsittely sallitaan unionin oikeudessa tai jäsenvaltion lainsäädännössä;
b)
rekisteröidyn tai toisen luonnollisen henkilön elintärkeiden etujen suojaamiseksi; tai
c)
jos käsittely koskee tietoja, jotka rekisteröity on nimenomaisesti saattanut julkisiksi.”
B
Bulgarian lainsäädäntö
6.
Sisäministeriöstä annetun lain (Zakon za Ministerstvo na vatreshnite raboti, (
5
) jäljempänä ZMVR) 68 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Poliisiviranomaiset merkitsevät henkilöt, joiden osalta on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta, poliisin rekisteriin. Esitutkinnasta vastaavien viranomaisten on suoritettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että poliisiviranomaiset tekevät rekisterimerkinnän.
2.   Poliisin rekisteriin merkitseminen on edellä 1 momentissa tarkoitettujen henkilöiden henkilötietojen käsittelyn yksi muoto, johon sovelletaan tämän lain mukaisia edellytyksiä.
3.   Kun poliisiviranomaiset merkitsevät henkilön poliisin rekisteriin, ne
1)
keräävät Zakon za balgaskite lichni dokumentin[ (
6
)] 18 §:ssä luetellut henkilötiedot
2)
ottavat rekisteröitävän sormenjäljet ja valokuvaavat hänet
3)
ottavat näytteen henkilön DNA-profiilin määrittämiseksi.
4.   Edellä 3 momentin 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet eivät edellytä rekisteröitävän suostumusta.
5.   Rekisteröitävän on tehtävä yhteistyötä eikä rekisteröitävän tule vaikeuttaa tai estää poliisiviranomaisia suorittamasta edellä 3 momentissa tarkoitettuja toimenpiteitä. Jos rekisteröitävä ei suostu tietojen merkitsemiseen, edellä 3 momentin 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet suoritetaan pakkokeinoilla sen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomarin luvalla, jonka toimivaltaan virallisen syytteen alainen rikos, jota rekisteröitävän osalta aloitettu esitutkinta koskee, kuuluu.
6.   Rekisteröidyn tiedot poistetaan poliisin rekisteristä henkilötietovastaavan tai hänen valtuuttamiensa viranhaltijoiden kirjallisen päätöksen perusteella viran puolesta tai rekisteröidyn perustellusta kirjallisesta hakemuksesta, jos
1)
henkilö on merkitty poliisin rekisteriin lainvastaisesti
2)
rikosoikeudellinen menettely on keskeytynyt, ellei kyse ole [rikosprosessikoodeksin, Nakazatelno-protsesualen kodeks] 24 §:n 3 momentissa tarkoitetusta tilanteesta
3)
rikosoikeudellinen menettely on päätetty lainvoimaisella vapauttavalla ratkaisulla
4)
rekisteröidyn ei ole katsottu olevan vastuussa rikoksesta, ja hänelle on määrätty hallinnollinen seuraamus
5)
rekisteröity on kuollut, jolloin hänen perillisensä voivat esittää tietojen poistamista koskevan hakemuksen.
7.   Henkilötietojen merkitsemistä poliisin rekisteriin ja tietojen rekisteristä poistamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan ministerineuvoston asetuksella.”
7.
Henkilötietojen merkitsemistä poliisin rekisteriin ja tietojen rekisteristä poistamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (Naredba za reda za izvarshvane i snemane na politseyska registratsia, (
7
) jäljempänä NRISPR) 2 §:n 1 momentissa säädetään, että ”henkilötietojen merkitseminen poliisin rekisteriin on henkilötietojen käsittelyä, – – johon sovelletaan [ZMVR:n] mukaisia edellytyksiä ja jonka tarkoituksena on kansallisen turvallisuuden suojeleminen, rikollisuuden torjuminen ja yleisen järjestyksen ylläpitäminen”.
II Pääasia, ennakkoratkaisukysymykset ja asian käsittely unionin tuomioistuimessa
8.
V.S:ää vastaan aloitettiin rikosoikeudellinen menettely, jossa häntä epäiltiin petoksesta kahden kaupallisen yrityksen verovelkojen määrittämisessä ja maksamisessa. V.S:ää vastaan aloitettiin 1.3.2021 esitutkinta, jossa häntä epäiltiin osallistumisesta sellaisen järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaan, joka oli muodostettu taloudellisen hyödyn saamiseksi. Esitutkinnan aloittamista koskeva määräys annettiin V.S:lle tiedoksi 15.3.2021. Samana päivänä häntä kehotettiin osallistumaan hänen sormenjälkensä, (
8
) valokuvansa (
9
) ja hänen DNA-profiilinsa määrittämiseksi otettavan näytteen merkitsemiseen poliisin rekisteriin. Koska V.S. vastusti mainittujen tietojensa merkitsemistä kyseiseen rekisteriin, hän täytti ilmoituslomakkeen, jolla hän ilmoitti, että hänelle oli kerrottu, että hänen tietojensa merkitsemiselle poliisin rekisteriin oli oikeusperusta, mutta että hän ei suostunut mainitun näytteen ottamiseen ja tietojen merkitsemiseen kyseiseen rekisteriin.
9.
Ministerstvo na vatreshnite rabotin (Bulgarian sisäministeriö) alaisen Glavna direktsia za borba s organiziranata prestapnostin (järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta vastaava pääosasto) apulaisjohtaja toimitti 24.3.2021 ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle, eli Spetsializiran nakazatelen sadille (erityisrikostuomioistuin, Bulgaria), hakemuksen, jossa hän pyysi tuomioistuimelta lupaa V.S:n tietojen merkitsemiseen poliisin rekisteriin pakkotäytäntöönpanotoimenpiteenä, koska V.S. oli vastustanut tietojen merkitsemistä.
10.
Hakemuksessa viitataan V.S:ää vastaan aloitettuun rikosoikeudelliseen menettelyyn ja mainitaan, että hänen syyllisyydestään on riittävä näyttö. Hakemuksessa todetaan myös, että V.S:ää epäillään esitutkinnassa virallisen syytteen alaisesta rikoksesta ja että V.S. on ilmoittanut vastustavansa valokuvansa, sormenjälkiensä ja hänen DNA-profiilinsa määrittämiseksi otettavan näytteen ottamista tarkoituksessa merkitä kyseiset tiedot poliisin rekisteriin. Hakemuksen liitteenä on vain kaksi valokopiota: kopio esitutkinnan aloittamista koskevasta määräyksestä ja kopio ilmoituksesta, jolla V.S. on ilmoittanut vastustavansa tietojensa merkitsemistä poliisin rekisteriin. Muita menettelyn asiakirjoja ei ole toimitettu ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle.
11.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii ensiksi, onko direktiivin 2016/680 10 artikla, jossa biometristen ja geneettisten tietojen käsittely sallitaan tietyin edellytyksin, pantu asianmukaisesti täytäntöön Bulgarian lainsäädännössä. Tältä osin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa, että poliisin rekisteriin merkitsemistä koskevissa säännöksissä viitataan pelkästään asetukseen (EU) 2016/679 (
10
) eikä direktiiviin 2016/680. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa, että yleisen tietosuoja-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaan kyseistä asetusta ei sovelleta henkilötietojen käsittelyyn, jota toimivaltaiset viranomaiset suorittavat rikosten ennalta estämistä, tutkintaa, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia varten, koska tällaisesta henkilötietojen käsittelystä säädetään mainitussa direktiivissä, kuten sen 1 artiklan 1 kohdasta ilmenee.
12.
Toiseksi siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin katsoo, että direktiivin 2016/680 10 artikla on pantu asianmukaisesti täytäntöön kansallisessa lainsäädännössä tai että kyseisessä lainsäädännössä säädetään pätevä oikeusperusta biometristen ja geneettisten tietojen käsittelylle, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, täyttyykö mainitun direktiivin 10 artiklan a alakohdan mukainen vaatimus, jonka mukaan henkilötietojen käsittely on sallittua vain, jos käsittely sallitaan unionin oikeudessa tai jäsenvaltion lainsäädännössä, vaikka sovellettavat kansalliset säännökset ovat keskenään ristiriitaisia.
13.
Kolmanneksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa, että direktiivin 2016/680 6 artiklan a alakohdan nojalla rikollisuuden torjuntatarkoituksessa voidaan käsitellä sellaisten henkilöiden henkilötietoja, joiden voidaan vakavin perustein uskoa syyllistyneen rikokseen. Lisäksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa, että mainitun direktiivin johdanto-osan 31 perustelukappaleen kolmannen virkkeen mukaan sellaisten henkilöiden henkilötietojen käsittely, joiden epäillään syyllistyneen rikokseen mutta joita ei ole tuomittu rikoksesta, ei saisi estää syyttömyysolettamaa koskevan oikeuden soveltamista. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo siis, että asiassa voidaan soveltaa Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 48 artiklaa.
14.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa yhtäältä, että Bulgarian rikosprosessikoodeksin (Nakazatelno-protsesualen kodeks, jäljempänä NPK) 219 §:n 1 momentin mukaan on välttämätöntä kerätä ”riittävät todisteet tietyn henkilön syyllisyydestä”. Se pohtii, vastaako tämä vaatimus direktiivin 2016/680 6 artiklan a alakohdassa tarkoitettua vaatimusta siitä, että henkilön ”voidaan vakaviin perustein uskoa syyllistyneen rikokseen”. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo pikemminkin, että biometristen ja geneettisten tietojen käsittely edellyttää pitävämpiä todisteita kuin todisteet, jotka kansallisen lainsäädännön mukaan riittävät perusteeksi aloittaa henkilöä koskeva esitutkinta, kun esitutkinnan aloittamista koskevalla määräyksellä kyseiselle henkilölle kerrotaan häneen kohdistuvista epäilyistä ja hänen mahdollisuudestaan puolustautua.
15.
Toisaalta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että ZMVR:n 68 §:ssä ei säädetä, että tietojen merkitsemistä poliisin rekisteriin koskevassa pakkotäytäntöönpanomenettelyssä asiaa käsittelevä tuomioistuin jotenkin tarkistaisi, että asiaan liittyy direktiivin 2016/680 6 artiklan a alakohdassa tarkoitettuja vakavia perusteita uskoa henkilön syyllistyneen rikokseen, koska riittävänä pidetään pelkkää toteamusta siitä, että henkilöä vastaan on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta. Ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella ei siten ole toimivaltaa arvioida, perustuuko aloitettu esitutkinta riittäviin tai painoarvoltaan vakaviin todisteisiin, eikä se voi myöskään käytännössä arvioida tätä seikkaa, koska sillä on käytettävissään vain kopio esitutkinnan aloittamista koskevasta määräyksestä ja kopio ilmoituksesta, jolla henkilö on ilmoittanut vastustavansa tietojensa merkitsemistä poliisin rekisteriin. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, voidaanko näissä olosuhteissa katsoa, että henkilö, joka on vastustanut tietojensa merkitsemistä poliisin rekisteriin, saa tehokasta oikeussuojaa, sellaisena kuin se on vahvistettu perusoikeuskirjan 47 artiklassa, ja että syyttömyysolettamaa, sellaisena kuin se on vahvistettu perusoikeuskirjan 48 artiklassa, noudatetaan hänen osaltaan.
16.
Neljänneksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että direktiivin 2016/680 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan henkilötiedot kerätään tiettyjä nimenomaisia ja laillisia tarkoituksia varten ja että mainitun direktiivin 8 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltion lainsäädännössä on täsmennettävä käsittelyn tavoitteet ja tarkoitukset. Lisäksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että direktiivin 2016/680 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 8 artiklan 1 kohdan mukaan henkilötietojen keräämisellä ei saada ylittää sitä, mikä on välttämätöntä. Erityisesti biometristen ja geneettisten tietojen osalta se huomauttaa myös, että direktiivin 2016/680 10 artiklan mukaan tällaisten tietojen käsittely sallitaan vain, jos se on ”ehdottoman välttämätöntä”.
17.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin päättelee näistä direktiivin 2016/680 säännöksistä, että kansallisessa lainsäädännössä toimivaltaisille viranomaisille olisi annettava tietojen poliisin rekisteriin merkitsemisen yhteydessä tiettyä harkintavaltaa, jonka tulisi koskea sekä sitä, onko tiedot kerättävä ylipäänsä, että sitä, onko kaikki mainitut tiedot kerättävä. Lisäksi kyseinen tuomioistuin katsoo, että ehdotonta välttämättömyyttä koskevasta vaatimuksesta on pääteltävä, että biometristen tai geneettisten tietojen kerääminen voidaan sallia vain, jos tietojen keräämisen välttämättömyys on asianmukaisesti perusteltu. Poliisin rekisteriin on kuitenkin merkittävä kaikki henkilöt, joiden osalta on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisista tahallisista rikoksista, ja rekisteriä varten kerätään aina ZMVR:n 68 §:ssä tarkoitetun kolmen eri henkilötietoluokan mukaiset tiedot, eli rekisteriä varten otetaan valokuvia epäillystä, epäillyn sormenjäljet ja DNA-näyte.
18.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa lisäksi, että ZMVR:ssä mainitaan ainoastaan tämän henkilötietojen käsittelyn tavoitteet eli tutkimustoiminnan harjoittaminen muun muassa kansallisen turvallisuuden suojelemiseksi, rikollisuuden torjumiseksi ja yleisen järjestyksen ylläpitämiseksi. Kansallisessa lainsäädännössä ei sen sijaan edellytetä, että yksittäistapauksessa todettaisiin, että on välttämätöntä kerätä kaikki asianomaiset biometriset ja geneettiset tiedot tai mahdollisesti vain osa niistä. Näin ollen ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, onko tietojen merkitsemiselle poliisin rekisteriin kansallisessa lainsäädännössä säädetty edellytys – eli se, että henkilön osalta on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta – riittävä direktiivin 2016/680 mukaisten vaatimusten kannalta.
19.
Tässä tilanteessa Spetsializiran nakazatelen sad on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle sen kirjaamoon 31.3.2021 saapuneella välipäätöksellään seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1.
Onko direktiivin 2016/680 10 artikla pantu asianmukaisesti täytäntöön, kun kansallisessa lainsäädännössä – – viitataan kyseisen artiklan kaltaiseen säännökseen eli [yleisen tietosuoja-asetuksen] 9 artiklaan?
2.
Täyttyykö direktiivin 2016/680 10 artiklan a alakohdassa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 52 artiklan, 3 artiklan ja 8 artiklan kanssa, asetettu vaatimus, jonka mukaan henkilökohtaisen koskemattomuuden ja henkilötietojen suojan rajoittamisesta on säädettävä lailla, jos on olemassa keskenään ristiriitaisia kansallisia oikeussääntöjä geneettisten ja biometristen tietojen käsittelyn sallimisesta poliisin rekisteriin merkitsemiseksi?
3.
Soveltuuko direktiivin 2016/680 6 artiklan a alakohdan kanssa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 48 artiklan kanssa, yhteen se, että kansallisessa laissa – eli ZMVR:n 68 §:n 4 momentissa – säädetään, että jos henkilö, jonka osalta on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta, ei suostu vapaaehtoisesti osallistumaan henkilötietojensa rekisteröimiseen (valokuvien ja sormenjälkien ottaminen ja näytteiden ottaminen DNA-profiilin määrittämiseksi), tuomioistuimen on määrättävä kyseiset henkilötiedot kerättäväksi pakkokeinoin, vaikka tuomioistuimella ei ole toimivaltaa arvioida, voidaanko kyseisen henkilön vakavin perustein uskoa syyllistyneen rikokseen, jota hänen osaltaan aloitettu esitutkinta koskee?
4.
Soveltuuko direktiivin 2016/680 10 artiklan, 4 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdan ja 8 artiklan 1 ja 2 kohdan kanssa yhteen se, että kansallisessa laissa – eli ZMVR:n 68 §:n 1–3 momentissa – säädetään yleisesti, että poliisiviranomaisten on otettava valokuvat, sormenjäljet ja näyte DNA-profiilin määrittämiseksi kaikista sellaisista henkilöistä, joiden osalta on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta?”
20.
Bulgarian ja Ranskan hallitukset sekä Euroopan komissio ovat esittäneet kirjallisia huomautuksia unionin tuomioistuimelle. Ministerstvo na vatreshnite raboti, Bulgarian ja Ranskan hallitukset sekä komissio ovat myös toimittaneet unionin tuomioistuimelle vastaukset sen niille esittämiin kirjallisiin kysymyksiin.
21.
Unionin tuomioistuimen pyynnöstä käsittelen tässä ratkaisuehdotuksessa ainoastaan kolmatta ja neljättä ennakkoratkaisukysymystä.
III Oikeudellinen arviointi
22.
Haluan aluksi esittää seuraavat huomautukset.
23.
Tietojen poliisin rekisteriin merkitsemisen yhteydessä kerättyjen ja käsiteltyjen tietojen luonnehdinnasta on todettava, (
11
) että on ilmeistä, että rekisteröitävän DNA-profiilin määrittämiseksi otettavaa näytettä on pidettävä direktiivin 2016/680 3 artiklan 12 alakohdassa tarkoitettuna geneettisenä tietona. Sormenjäljet (
12
) ovat biometrisia tietoja, kuten kyseisen direktiivin 3 artiklan 13 alakohdassa vahvistetaan. Valokuvat (
13
) voivat myös olla biometrisia tietoja, kuten direktiivin 2016/680 3 artiklan 13 alakohdassa niin ikään säädetään. Poliisin rekisteriin merkitään siis kahden henkilötietoluokan tietoja: ns. klassisia tietoja, kuten väestörekisteritiedot, joihin sovelletaan direktiivissä 2016/680 säädettyjä yleisiä sääntöjä, ja ns. ”erityisiä”, oikeastaan arkaluonteisia tietoja, kuten valokuvat, sormenjäljet ja näyte rekisteröitävän DNA-profiilin määrittämiseksi. Huomautan kuitenkin, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymysten sanamuoto koskee ainoastaan mainittuja ”erityisiä” tietoja. Kun puhutaan toimenpiteistä, joiden nojalla tutkintaviranomaiset keräävät pakkokeinoin ja käsittelevät tietoja, mukaan lukien arkaluonteisia tietoja, on ilmeistä – ottamatta kantaa siihen, ovatko toimenpiteet mahdollisesti perusteltuja – että toimenpiteillä puututaan rekisteröitävän yksityiselämän suojaan ja henkilötietojen suojaan. (
14
) Tätä puuttumista on pidettävä vakavampana, kun kyse on arkaluonteisista tiedoista. (
15
) Vaikka unionin lainsäätäjä on ollut hyvin tietoinen riskeistä siitä, että tietojen käsittelysäännöistä poiketaan tai tietoja väärinkäytetään, se ei kuitenkaan ole kieltänyt poliisiviranomaisia käsittelemästä kyseiseen erityisten tietojen luokkaan kuuluvia tietoja muun muassa valvontatarkoituksessa, koska on osoittautunut, että tällainen tietojen käsittely on tehokas apuväline kyseisten viranomaisten tehtävien suorittamisessa. (
16
) Tässä asiassa on siis löydettävä asianmukainen tasapaino niiden tärkeiden intressien, jotka liittyvät rikostutkinnan moitteettomaan kulkuun, ja sen yhtä tärkeän intressin välillä, että mainittuja erityisiä henkilötietoja on suojattava erityisen korkeatasoisesti.
A
Kolmas ennakkoratkaisukysymys
24.
Kolmannella ennakkoratkaisukysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko direktiivin 2016/680 6 artiklan a alakohtaa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään, että jos henkilö, jonka osalta on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta, ei suostu osallistumaan henkilötietojensa rekisteröintiin (eli ainakin yhden valokuvan ja sormenjälkien ottamiseen ja näytteen ottamiseen hänen DNA-profiilinsa määrittämiseksi), tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, on määrättävä kyseisten tietojen keruusta pakkokeinoin voimatta arvioida, voidaanko rekisteröitävän vakavin perustein uskoa syyllistyneen rikokseen, josta esitutkinta on hänen osaltaan aloitettu.
25.
Kansallisesta lainsäädäntö- ja sääntely-ympäristöstä on mainittava seuraavat seikat. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että lähes kaikki Bulgarian rikoskoodeksissa tarkoitetut rikokset ovat virallisen syytteen alaisia eli niistä syytteen nostaa syyttäjä. Bulgarian rikosprosessikoodeksissa puolestaan säädetään, että jos on olemassa riittävästi todisteita siitä, että tietty henkilö on syyllistynyt virallisen syytteen alaiseen rikokseen, kyseisen henkilön osalta on aloitettava esitutkinta. (
17
) Henkilöiden, joiden osalta on aloitettu esitutkinta tällaisesta rikoksesta, tiedot merkitään poliisin rekisteriin, josta säädetään erityisesti ZMVR:n 68 §:ssä. Rekisterimerkinnän tekevät poliisiviranomaiset eivätkä viranomaiset, jotka vastaavat rikosoikeudellisesta menettelystä. Rekisteriin merkitään seuraavat henkilötiedot: henkilön väestörekisteritiedot (nimi, syntymäaika ja ‑paikka, sukupuoli, kansalaisuus), yhteystiedot ja henkilötunnus sekä fyysiset ominaisuudet (pituus, silmien väri). Rekisteriin liitetään myös ainakin yksi valokuva rekisteröidystä, hänen sormenjälkensä sekä hänen DNA-profiilinsa, joka liitetään rekisteriin näytteen perusteella. Henkilöllä, jonka osalta on aloitettu esitutkinta, on velvollisuus tehdä yhteistyötä ja olla estämättä henkilötietojensa keruuta. Häntä pidetään rikoksesta syytettynä vasta, kun syyttäjä on toimittanut syytekirjelmän tuomioistuimeen, ja tällöin rikosoikeudellinen menettely etenee tuomioistuinkäsittelyn vaiheeseen.
26.
Koska on mahdollista, että henkilön, josta on aloitettu esitutkinta, ei edellytetä suostuvan henkilötietojensa käsittelyyn rikollisuuden torjumiseksi, kyseinen henkilö voi tietojensa rekisteriin merkitsemistä vastustaessaan allekirjoittaa kirjallisen ilmoituksen, josta ilmenee hänen vastustuksensa. Poliisiviranomainen, jonka tehtävänä on merkitä tiedot poliisin rekisteriin, saattaa tämän jälkeen asian vireille tuomioistuimessa, joka on toimivaltainen siinä tapauksessa, että kyseistä rikosta koskeva rikosoikeudellinen menettely etenee tuomioistuinkäsittelyn vaiheeseen, ja hakee siltä lupaa rekisterimerkinnän tekemiseen pakkotäytäntöönpanotoimenpiteenä. Tuomioistuimella on rajallisesti harkintavaltaa, sillä sen on vain tarkistettava, että henkilön osalta on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta ja että hän on todellakin vastustanut henkilötietojensa merkitsemistä poliisin rekisteriin. Tietojen merkitsemistä poliisin rekisteriin koskevaa pakkotäytäntöönpanohakemusta koskevan menettelyn asiakirja-aineisto muodostuu näin ollen ainoastaan esitutkinnan aloittamista koskevan määräyksen kopiosta ja kopiosta ilmoituksesta, jolla rekisteröitävä on ilmoittanut vastustavansa tietojensa merkitsemistä rekisteriin. Tarkistettuaan, että rekisteröitävän osalta on todellakin aloitettu esitutkinta ja että hän on vastustanut tietojensa merkitsemistä poliisin rekisteriin, tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, on annettava lupa rekisterimerkinnän tekemiseen pakkotäytäntöönpanotoimenpiteenä.
27.
Direktiivin 2016/680 6 artiklassa, joka on tämän kolmannen ennakkoratkaisukysymyksen ytimessä, velvoitetaan jäsenvaltiot säätämään siitä, että rekisterinpitäjä erottaa ”tarvittaessa ja mahdollisuuksien mukaan” selvästi toisistaan henkilötiedot, jotka koskevat eri ryhmiin kuuluvia rekisteröityjä, kuten ”henkilöt, joiden voidaan vakavin perustein uskoa syyllistyneen tai olevan syyllistymässä rikokseen”. (
18
) Kuten komissio on huomauttanut, tämän säännöksen tavoitteena on, että henkilötietojen suojaa koskevaan perusoikeuteen ei puututa samalla tavalla esimerkiksi rikosten uhrien osalta kuin niiden henkilöiden osalta, joiden epäillään syyllistyneen rikoksiin. (
19
)
28.
Jo tämän säännöksen sanamuodostakin ilmenee, että jäsenvaltioille asetetun velvoitteen intensiteetti on melko heikko eikä kovin selvästi määritelty, sillä henkilöryhmien luettelo ei ole tyhjentävä ja direktiivissä jätetään jäsenvaltioiden vastuulle päätellä, millainen selvä erottelu niiden on tehtävä. Ainoastaan sanamuotoon perustuvan tulkinnan perusteella katson suorilta käsin, että kyseisen säännöksen perusteella on täysin sallittua, että jäsenvaltio säätää ”selvästä ryhmästä”, johon kuuluvat henkilöt, joiden osalta on aloitettu esitutkinta, eli henkilöt, joiden osalta on riittävästi todisteita siitä, että he ovat syyllistyneet rikokseen.
29.
Siitä, että rekisteröitävän tiedot merkitään poliisin rekisteriin tuomioistuimen luvalla pakkotäytäntöönpanotoimenpiteenä, totean yhtäältä, että direktiivissä 2016/680 ei ole tarkoitettu säätää menettelyllisistä edellytyksistä, joita sovelletaan direktiivin 6 artiklan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden henkilötietojen keräämiseen, (
20
) ja toisaalta muutenkin, että – kuten Ranskan hallitus on todennut – toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä luonnolliset henkilöt noudattamaan heille osoitettuja pyyntöjä, eikä rekisteröitävän suostumus siis ole oikeusperusta näiden viranomaisten suorittamalle henkilötietojen käsittelylle. (
21
) Tämä toteamus pätee myös arkaluonteisten henkilötietojen käsittelyyn. (
22
)
1. Tietojen merkitsemistä poliisin rekisteriin koskevaa pakkotäytäntöönpanolupaa koskevan menettelyn yhteydessä tuomioistuimen harjoittama rajallinen valvonta ja tehokas oikeussuoja
30.
Koska direktiivi 2016/680 ei näin ollen ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään, että jos henkilö, jonka osalta on aloitettu esitutkinta, vastustaa biometristen tai geneettisten tietojensa keräämistä, toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä, että tiedot kerätään, mutta direktiivissä ei kuitenkaan säädetä tällaista pakkotäytäntöönpanoa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä, on todettava Ranskan hallituksen tavoin, että jäsenvaltiot voivat tosiaan päättää ottaa käyttöön sitovan menettelyn, joka on luonteeltaan joko tuomioistuimessa käytävää tai hallinnollista, ja säätää, että valta päättää henkilötietojen keräämisen pakkotäytäntöönpanosta on joko tuomioistuimella tai hallintoviranomaisella.
31.
Direktiivin 2016/680 VIII luvussa säädetään oikeussuojakeinoista, joiden on oltava niiden henkilöiden käytettävissä, joiden tietoja on käsitelty. Kyseisiin oikeussuojakeinoihin kuuluu mahdollisuus valittaa yhdelle ainoalle valvontaviranomaiselle, (
23
) mahdollisuus käyttää tehokkaita oikeussuojakeinoja kaikkien valvontaviranomaisen oikeudellisesti sitovien, rekisteröityä koskevien päätösten osalta, (
24
) ja mahdollisuus käyttää tehokkaita oikeussuojakeinoja, jos rekisteröity katsoo, että hänen direktiiviin 2016/680 perustuvia oikeuksiaan, sellaisina kuin ne on pantu täytäntöön kansallisesti, on rikottu sen takia, ettei hänen henkilötietojensa käsittelyssä ole noudatettu kyseisiä oikeuksia. (
25
) Tilanne, jota tämä kolmas ennakkoratkaisukysymys koskee, edeltää kuitenkin ajallisesti näitä eri tilanteita.
32.
On kuitenkin niin, että koska ZMVR:n 68 §:ää, jossa säädetään tietojen merkitsemistä poliisin rekisteriin koskevan pakkotäytäntöönpanon edellytyksistä, kun rekisteriin on merkittävä sellaisen erityisen henkilöryhmän tietoja, johon kuuluvien henkilöiden osalta on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta, on pidettävä perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna unionin oikeuden soveltamisena, (
26
) on näin ollen varmistuttava siitä, että ZMVR:n 68 §:llä ei loukata perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistettua oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan.
33.
Perusoikeuskirjan 47 artiklassa määrätään, että jokaisella, jonka unionin oikeudessa taattuja oikeuksia ja vapauksia on loukattu, on oltava tässä artiklassa määrättyjen edellytysten mukaisesti käytettävissään tehokkaat oikeussuojakeinot. Perusoikeuskirjan 7 artiklassa vahvistetaan oikeus nauttia yksityiselämän kunnioitusta ja sen 8 artiklassa vahvistetaan oikeus henkilötietojen suojaan. Kuten unionin tuomioistuin on vastikään muistuttanut, ”mikään näistä kolmesta perusoikeudesta ei ole ehdoton, vaan jokainen niistä on suhteutettava siihen tehtävään, joka sillä on yhteiskunnassa”. (
27
) Lisäksi perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdassa määrätään, että perusoikeuskirjassa tunnustettujen oikeuksien ja vapauksien käyttämistä voidaan rajoittaa edellyttäen ensinnäkin, että näistä rajoituksista säädetään lailla, toiseksi, että niissä kunnioitetaan kyseisten oikeuksien ja vapauksien keskeistä sisältöä, ja kolmanneksi, että rajoitukset ovat suhteellisuusperiaatteen mukaisesti välttämättömiä ja vastaavat tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia. Siten unionin lainsäätäjä tai, jos unioni ei ole antanut asiaa koskevia säännöksiä, jäsenvaltiot voivat rajoittaa perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistetun tehokkaita oikeussuojakeinoja koskeva oikeuden käyttämistä, jos perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdassa määrätyt edellytykset täyttyvät. (
28
)
34.
Ensimmäisestä edellytyksestä on todettava, että ZMVR:ssä, sellaisena kuin sitä on täsmennetty NRISPR:ssä, säädetään, että henkilöiden, joiden osalta on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta, on joko vapaaehtoisesti tai pakolla tehtävä yhteistyötä, kun heidän tietonsa merkitään poliisin rekisteriin, mahdollisesti sen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen, jona on toimivaltainen kyseisen rikoksen osalta, määräyksen perusteella. Kyseisen tuomioistuimen sidotusta toimivallasta ja siitä, ettei se voi tässä menettelyn vaiheessa tarkistaa niiden todisteiden riittävyyttä, jotka voivat osoittaa, että henkilö on syyllistynyt rikokseen, jonka osalta hänestä on aloitettu esitutkinta, kun menettelyssä, jonka tarkoituksena on, että tuomioistuin määrää polisiin rekisteriin merkitsemisestä pakkotäytäntöönpanotoimenpiteenä, on lisäksi tietyssä mielessä tehtävä ratkaisu nopeasti ja kun menettely ei ole kontradiktorinen, säädetään perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdassa edellytetyllä tavalla lailla.
35.
Toisesta edellytyksestä on todettava, että unionin tuomioistuin on toistuvasti katsonut, että perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistetun tehokkaita oikeussuojakeinoja tuomioistuimessa koskevan oikeuden keskeiseen sisältöön kuuluu muiden seikkojen ohella tämän oikeuden haltijan oikeus saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa, jolla on toimivalta varmistaa unionin oikeudessa hänelle taattujen oikeuksien kunnioittaminen ja tässä tarkoituksessa toimivalta tutkia kaikki käsiteltäväkseen saatetun oikeusriidan ratkaisun kannalta merkitykselliset tosiseikka- ja oikeuskysymykset. (
29
) Vaatimus tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden keskeisen sisällön kunnioittamisesta ei kuitenkaan edellytä, että kyseisen oikeuden haltijalla on käytettävissään suora oikeussuojakeino, jonka tarkoituksena on ensisijaisesti kyseenalaistaa tietty toimenpide, kunhan eri toimivaltaisissa kansallisissa tuomioistuimissa on lisäksi olemassa yksi tai useampi oikeussuojakeino, jonka avulla se voi liitännäisesti saada tämän toimenpiteen sellaisen tuomioistuinvalvonnan kohteeksi, jolla varmistetaan unionin oikeudessa hänelle taattujen oikeuksien ja vapauksien kunnioittaminen. (
30
)
36.
Korostan tässä yhteydessä, että – kuten Bulgarian hallitus on selventänyt – määräys siitä, että henkilön tiedot on merkittävä poliisin rekisteriin, annetaan rikosoikeudellisen menettelyn alustavassa vaiheessa, joka on vaihe, jonka aikana suoritetaan rikoksen tutkinta- ja todisteidenkeruutoimet, joiden jälkeen on ratkaistava, onko rikos tehty, ketä on pidettävä rikoksen tekijänä ja onko viimeksi mainittu rikosoikeudellisessa vastuussa rikoksesta. Kun rikostutkinta on päättynyt ja todisteista on ilmoitettu syyttäjälle, syyttäjän on päätettävä, lopetetaanko rikosoikeudellinen menettely, keskeytetäänkö se, ehdotetaanko, että henkilö vapautetaan rikosoikeudellisesta vastuusta mutta hänelle määrätään hallinnollinen sakko, ehdotetaanko syytesopimusta tai nostetaanko syyte toimittamalla syytekirjelmä tuomioistuimeen. Rikosoikeudellisen menettelyn tuomioistuinkäsittelyn vaihe alkaa kyseisen syytekirjelmän toimittamisesta tuomioistuimeen.
37.
Se, että sellaista henkilöä vastaan, joka on pakotettu osallistumaan tietojensa merkitsemiseen poliisin rekisteriin, on todisteita, on välttämättä voitava tarkistaa, kun rikosoikeudellinen menettely etenee tuomioistuinkäsittelyn vaiheeseen, jonka aikana asiaa käsittelevällä tuomioistuimella on oltava toimivalta tutkia kaikki asian ratkaisemisen kannalta merkitykselliset oikeudelliset kysymykset ja tosiseikkoja koskevat kysymykset erityisesti sen varmistamiseksi, että todisteita, joihin syyte perustuu, ei ole hankittu tai käytetty asianomaiselle unionin oikeudessa taattujen oikeuksien ja vapauksien vastaisella tavalla. (
31
)
38.
Kolmannesta edellytyksestä on todettava, että unionin tuomioistuimen tutkittavana olevan kansallisen lainsäädännön on suhteellisuusperiaatteen mukaisesti oltava tarpeellinen ja vastattava tosiasiallisesti unionin tunnustamaa yleisen edun mukaista tavoitetta. ZMVR:n 68 §:ssä säädetään tietyn henkilöryhmän erityisten henkilötietojen keruusta ja käsittelystä ja se kuuluu tältä osin direktiivin 2016/680 soveltamisalaan, jossa säädetään erityisistä säännöistä, jotka koskevat henkilötietoja ja sitä, miten toimivaltaiset viranomaiset käsittelevät niitä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia varten. Pääasiassa kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön tavoite on siis väistämättä unionin tunnustama yleisen edun mukainen tavoite. (
32
) Lisäksi rikostutkinnan vaatimukset voivat myös selittää sen, että kansallinen lainsäätäjä on päättänyt, etteivät tuomioistuimet voi menettelyssä, jossa käsitellään tietojen merkitsemistä poliisin rekisteriin koskevaa pakkotäytäntöönpanohakemusta – siitä huolimatta, että rekisteröinnillä puututaan vakavasti perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan mukaisiin oikeuksiin –, tarkistaa sitä, että tietojen merkitseminen koskee henkilöä, joka kuuluu kyseisen rekisterin soveltamisalaan, ja jättää rekisteröinnin perusteltavuuden tutkittavaksi myöhemmin menettelyn aikana. Vaikuttaa siltä, että kansallisella lainsäädännöllä voidaan selvästikin päästä sen tavoitteeseen, eikä se vaikuta suhteettomalta, kunhan henkilöllä, jonka osalta on aloitettu esitutkinta, on tosiasiallisesti myöhemmin mahdollisuus riitauttaa tietojensa merkitseminen poliisin rekisteriin joko siinä tuomioistuimessa, joka on määrännyt rekisterimerkinnän tekemisestä pakkotäytäntöönpanotoimenpiteenä, tai muussa tuomioistuimessa.
2. Se, ettei tuomioistuin voi tarkistaa todisteiden riittävyyttä, ja syyttömyysolettama
39.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii lisäksi kysymyksiä, jotka liittyvät perusoikeuskirjan 48 artiklassa vahvistetun syyttömyysolettaman kunnioittamiseen. (
33
) Se pohtii erityisesti, eikö henkilön, jonka osalta on aloitettu esitutkinta, syyttömyysolettaman kanssa ristiriidassa ole se, ettei toimivaltainen tuomioistuin voi arvioida, ovatko todisteet, joiden perusteella esitutkinta on aloitettu, riittäviä, kun sen on määrättävä tietojen merkitsemisestä poliisin rekisteriin.
40.
Direktiivin 2016/680 johdanto-osan 31 perustelukappaleessa, joka liittyy direktiivin 6 artiklan a alakohtaan, jonka merkitystä kyseisessä perustelukappaleessa selvennetään, todetaan, että kun määritellään eri henkilöryhmiä, joiden henkilötietoja on käsiteltävä eri tavalla, ”tämä ei saisi estää perusoikeuskirjassa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksessa taatun syyttömyysolettamaa koskevan oikeuden soveltamista”.
41.
Kuten edellä on todettu, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on huolissaan siitä, että ratkaisu, jolla toimivaltaisen tuomioistuimen on määrättävä tietojen merkitsemisestä poliisin rekisteriin, annetaan menettelyssä, jossa kyseinen tuomioistuin voi vain tarkistaa, onko rekisteröitävästä todellakin aloitettu esitutkinta ja onko hän todellakin vastustanut tietojensa merkitsemistä poliisin rekisteriin. Perusoikeuskirjan 48 artikla on rikosoikeudellisten menettelyjen osalta pantu täytäntöön unionin oikeudessa eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 9.3.2016 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2016/343. (
34
) Direktiiviä sovelletaan ”luonnollisiin henkilöihin, jotka ovat epäiltynä – – rikosoikeudellisen menettelyn kaikissa vaiheissa siitä hetkestä, kun henkilöä epäillään – – rikoksesta – –, kunnes on lopullisesti ratkaistu kysymys siitä, onko epäilty tai syytetty tehnyt rikoksen, ja tästä päätöksestä on tullut lopullinen”. (
35
) Direktiivin 2016/343 4 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että viranomaisen julkisissa lausumissa ja muissa kuin syyllisyyttä koskevissa oikeusviranomaisten päätöksissä ei viitata epäiltyyn tai syytettyyn syyllisenä, niin kauan kuin hänen syyllisyyttään ei ole laillisesti näytetty toteen”. Tämä säännös ei kuitenkaan ”vaikuta syyttäjän toimiin, joiden tavoitteena on näyttää toteen epäillyn tai syytetyn syyllisyys, eikä menettelyyn liittyviin ennakollisiin päätöksiin, joita oikeusviranomaiset tai muut toimivaltaiset viranomaiset tekevät ja jotka perustuvat epäilyihin tai syyllisyyttä tukevaan näyttöön.” (
36
) Lisäksi direktiivin 2016/343 7 artiklan 3 kohdassa määrätään seuraavaa: ”Se, että epäilty tai syytetty käyttää oikeuttaan olla todistamatta itseään vastaan, ei estä toimivaltaisia viranomaisia keräämästä todisteita, jotka voidaan laillisesti saada lainmukaisia pakkokeinoja käyttäen ja jotka ovat olemassa epäillyn tai syytetyn tahdosta riippumatta.”
42.
Näin ollen on mielestäni mahdollista katsoa, että kun toimivaltainen tuomioistuin ensin ainoastaan toteaa, että henkilöstä on aloitettu esitutkinta, jonka tässä vaiheessa oletetaan perustuvan riittäviin todisteisiin kyseisen henkilön osallistumisesta virallisen syytteen alaiseen rikokseen, ja että kyseinen henkilö on vastustanut tietojensa merkitsemistä poliisin rekisteriin, ja tämän jälkeen antaa ratkaisun, jolla se antaa poliisiviranomaisille luvan ryhtyä kyseisen rekisterimerkinnän tekemiseen pakkotäytäntöönpanotoimenpiteenä, tätä ratkaisua ei voida tulkita tuomioistuimen kannanotoksi kyseisen henkilön syyllisyyteen eikä sillä siten myöskään loukata kyseisen henkilön syyttömyyttä koskevaa olettamaa. (
37
)
43.
Päinvastoin – kun otetaan huomioon, että tuomioistuin, jonka on määrättävä tietojen merkitsemisestä poliisin rekisteriin, on sama tuomioistuin, jossa mahdollisesti ajetaan syytettä, jos rikosoikeudellinen menettely etenee tuomioistuinkäsittelyn vaiheeseen – se, että kyseinen tuomioistuin ei voi rikosoikeudellisen menettelyn tässä vaiheessa ja vieläpä menettelyssä, joka ei vaikuta olevan kontradiktorinen, arvioida todisteiden riittävyyttä, näyttää takaavan henkilölle, josta on aloitettu esitutkinta, että tuomari – syyttömyysolettaman mukaisesti – ”on puolueeton ja vailla ennakkokäsityksiä arvioidessaan syytetyn rikosoikeudellista vastuuta”. (
38
) Joka tapauksessa ”on syyttömyysolettaman kunnioittamisen valvomiseksi aina analysoitava oikeusviranomaisen päätös ja sen perustelut kokonaisuudessaan ja niiden nimenomaisten olosuhteiden valossa, joissa se on tehty”. (
39
)
44.
Edellä todetusta seuraa siis, että direktiivin 2016/680 6 artiklan a alakohtaa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään, että jos henkilö, jonka osalta on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta, ei suostu osallistumaan muun muassa biometristen ja geneettisten henkilötietojensa merkitsemiseen poliisin rekisteriin, rikosasiassa toimivaltaisen tuomioistuimen, jolta haetaan lupaa tietojen merkitsemiseen poliisin rekisteriin pakkotäytäntöönpanotoimenpiteenä, valvontavalta rajoittuu sen toteamiseen, että on olemassa esitutkinnan aloittamista koskeva määräys ja että henkilö on vastustanut tietojensa merkitsemistä kyseiseen rekisteriin, eikä kyseinen tuomioistuin voi arvioida, onko päätös esitutkinnan aloittamisesta kyseisen henkilön osalta perustunut riittäviin todisteisiin, kun kysymys siitä, onko todisteita ollut riittävästi, jotta esitutkinta on voitu aloittaa, voidaan tuoda tehokkaasti esiin tuomioistuimessa – mahdollisesti rikosoikeudellisen menettelyn myöhemmässä vaiheessa.
B
Neljäs kysymys
45.
Neljännellä ennakkoratkaisukysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää unionin tuomioistuinta tulkitsemaan direktiivin 2016/680 4 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa, (
40
) 8 artiklaa ja 10 artiklaa, jotta se voi viime kädessä arvioida, onko ZMVR:n 68 §, josta seuraa, että aina, kun henkilön osalta aloitetaan esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta, viranomaiset ottavat hänestä valokuvan, hänen sormenjälkensä ja näytteen hänen DNA-profiilinsa määrittämiseksi sekä käsittelevät näitä tietoja, näiden säännösten mukainen.
46.
Direktiivissä 2016/680 on erityissäännös neljännessä ennakkoratkaisukysymyksessä tarkoitettujen kaltaisten erityisiin henkilötietoluokkiin kuuluvien tietojen käsittelystä, eli direktiivin 10 artikla, jossa säädetään lähinnä, että geneettisten tietojen ja luonnollisen henkilön yksiselitteiseen tunnistamiseen tarkoitettujen biometristen tietojen käsittely ”sallitaan vain, jos se on ehdottoman välttämätöntä ja edellyttäen, että rekisteröidyn oikeuksia ja vapauksia koskevat asianmukaiset suojatoimet on toteutettu ja vain – – jos käsittely sallitaan unionin oikeudessa tai jäsenvaltion lainsäädännössä”. (
41
)
47.
Direktiivin 2016/680 10 artiklan soveltaminen ei merkitse, että näiden erityisten tietojen käsittelyyn ei sovellettaisi lisäksi ja sitäkin suuremmalla syyllä muitakin direktiivissä säädettyjä vaatimuksia, joten erityisiin henkilötietoluokkiin kuuluvien tietojen käsittelyn on oltava muun muassa kyseisen direktiivin 4 artiklan b ja c alakohdan ja 8 artiklan mukaista. Näiden säännösten peräkkäinen tarkastelu johtaisi kuitenkin päällekkäisten vaatimusten soveltamiseen, joten minusta näyttää siltä, että näissä säännöksissä säädetyt vaatimukset voidaan ottaa huomioon arvioitaessa asiaa ainoastaan direktiivin 2016/680 10 artiklan perusteella.
48.
Katson näin ollen, että ensin on tarkistettava, että direktiivin 2016/680 10 artiklan soveltamisalaan kuuluvien tietojen käsittely on ehdottoman välttämätöntä. Tämä edellyttää yhtäältä, että määritellään, mitä tässä tarkoitetaan vaaditun välttämättömyyden asteella, ja toisaalta sitä, että tietojen käsittelyn välttämättömyyden arvioinnissa otetaan huomioon myös direktiivin 4 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetty henkilötietojen minimoinnin periaate. (
42
) Analyysin tässä vaiheessa voidaan myös tarkistaa käytettyjen keinojen ja tavoitellun tarkoituksen välinen vastaavuus, ja mainitun tarkoituksen on oltava direktiivin 2016/680 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä määritetty, nimenomainen ja laillinen. Toiseksi on tarkistettava, että käsittely sallitaan jäsenvaltion lainsäädännössä, minkä jäljempänä osoitan viittaavan siihen, millaisella lailla tietojen käsittelystä säädetään, kun lain arvioinnissa otetaan huomioon erityisesti direktiivin 2016/680 8 artiklan 2 kohdassa säädetty. Lopuksi on arvioitava, täyttääkö kyseisen direktiivin 10 artiklan soveltamisalaan kuuluva käsittely vaatimuksen, jonka mukaan jäsenvaltion on tarjottava asianmukaiset suojatoimet rekisteröidyn oikeuksien ja vapauksien suojaamiseksi.
1. Poliisin rekisteriin merkitsemisen yhteydessä kerättyjen tietojen käsittelyn ehdoton välttämättömyys
49.
Ensimmäisenä edellytyksenä on siis, että biometristen ja geneettisten tietojen käsittelyn on oltava ehdottoman välttämätöntä. Mielestäni on täysin selvää, että kyse on erityisen tiukasta vaatimuksesta, sillä direktiivin 2016/680 8 artiklan 1 kohdan nojalla tietojen käsittely on sallittua, jos se vain on tarpeen. Vaikka en nyt viittaakaan kaikkiin kieliversioihin, huomautan, että direktiivin 10 artiklan espanjan-, saksan-, englannin-, italian-, puolan-, portugalin-, ja romaniankielisissä versioissa säädetään muotoilultaan erilaisesta kriteeristä, sillä näissä kieliversioissa käsittelyn edellytetään olevan täysin välttämätöntä. (
43
) Vaikka käytetyt ilmaisut eroavat toisistaan hienovaraisesti, mielestäni tämä ei tosiasiallisesti vaikuta säännöksessä edellytetyn arvioinnin laatuun. Sen sijaan direktiivin 2016/680 10 artiklassa säädetään selvästi siihen verrattuna, mikä on sallittua muihin kuin erityisiin tietoihin sovellettavissa yleisissä säännöissä, tiukemmasta vaatimustasosta, mikä on ollut tarpeen, koska säännöksen soveltamisalalla henkilötietojen suojaan puututaan vakavalla tavalla. (
44
) On siis koko ajan pidettävä mielessä, että tällaisten henkilötietojen käsittely edellyttää todella korkeaa välttämättömyyden astetta.
50.
Ottaakseni viimeksi mainitun seikan johdonmukaisemmin huomioon aloitan tarkasteluni henkilötietojen käsittelyn tarkoituksista. Henkilötiedot on kerättävä tiettyjä nimenomaisia ja laillisia tarkoituksia varten, eikä niitä saa käsitellä näiden tarkoitusten kanssa yhteensopimattomalla tavalla, mikä edellyttää, että arvioidaan kansallista oikeutta, jonka eri osat muodostavat tietojen merkitsemistä poliisin rekisteriin koskevat oikeussäännöt, ja tämä arviointi on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä. Pelkkä direktiivin 2016/680 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tarkoituksen mainitseminen ei riitä perusteeksi todeta, että kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetty edellytys täyttyisi. Vaikka direktiivissä 2016/680 todetaan, että toimivaltaisten viranomaisten on käsiteltävä tiettyjen rikosten ennalta estämisen, tutkimisen, paljastamisen tai rikoksiin liittyvien syytetoimien yhteydessä kerättyjä henkilötietoja myös muissa yhteyksissä ymmärtääkseen rikollista toimintaa ja havaitakseen yhteyksiä selvitettävien rikosten välillä, (
45
) kansallisessa lainsäädännössä, jota sovelletaan tähän tietojen käsittelyyn, on yksilöitävä käsittelyn tarkoitukset, jotka on mainittava selvästi. (
46
) Lisäksi rikosten ennalta estämistä, tutkimista ja paljastamista ja rikoksiin liittyviä syytetoimia koskevasta tavoitteesta on todettava, että ”ainoastaan vakavan rikollisuuden torjuminen ja yleiseen turvallisuuteen kohdistuvien vakavien uhkien ehkäiseminen voivat – – oikeuttaa – – vakavat puuttumiset perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa vahvistettuihin perusoikeuksiin. Näin ollen vain sellaiset puuttumiset mainittuihin perusoikeuksiin, jotka eivät ole vakavia, voidaan oikeuttaa rikosten torjuntaa, tutkintaa, selvittämistä ja syyteharkintaa yleisesti koskevalla tavoitteella”. (
47
)
51.
Kansallisten säännösten on oltava selkeitä ja täsmällisiä, (
48
) jotta rekisteröitäville voidaan kertoa suunniteltuun käsittelyyn liittyvistä riskeistä, säännöistä, suojatoimista ja oikeuksista. (
49
) Mielestäni sitä, onko käsittelyn tarkoitus laillinen, ei voida arvioida vain tarkistamalla, että kansallisessa lainsäädännössä mainitaan myös direktiivissä 2016/680 mainittu tarkoitus, sillä tarkoituksen laillisuus riippuu myös siitä, millaisin edellytyksin siihen pyritään. Lisäksi sinänsä laillista henkilötietojen käsittelyn tarkoitusta, jonka käytännön täytäntöönpanoon sovellettavista edellytyksistä ei säädetä riittävän yksityiskohtaisesti, ei voida pitää nimenomaisena eikä määritettynä direktiivin 2016/680 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Tietojen käsittelyn tarkoitusten nimenomainen ilmaiseminen ja määrittely ovat keskeisiä vaiheita, jotta käsittelyn ehdotonta välttämättömyyttä voidaan arvioida.
52.
Periaatteesta, jonka mukaan kerättyjen ja käsiteltyjen henkilötietojen on oltava asianmukaisia, olennaisia eikä liian laajoja niihin tarkoituksiin, joita varten niitä käsitellään, on todettava, että kyse on tietojen minimoinnin periaatteesta, (
50
) sellaisena kuin siitä säädetään direktiivin 2016/680 4 artiklan 1 kohdan c alakohdassa.
53.
Tietojen asianmukaisuus ja olennaisuus eivät näyttäisi a priori olevan ongelma, sillä valokuvat, sormenjäljet ja DNA ovat tunnettuja yksilöllisiä tunnistetietoja, joiden avulla voidaan vertailemalla todeta rekisteröidyn oletettu osallistuminen rikoksen tekemiseen joko meneillään olevassa rikosoikeudellisessa menettelyssä tai vertaamalla kyseisiä tietoja aiemmissa menettelyissä kerättyihin todisteisiin.
54.
Direktiivin 2016/680 johdanto-osan 26 perustelukappaleessa mainitaan tietojen minimoinnin periaatteen osana sen tarkistaminen, että asianomaisia tietoja ei säilytetä kauemmin kuin on tarpeen, (
51
) ja todetaan, että henkilötietoja ”olisi käsiteltävä vain jos käsittelyn tarkoitusta ei voida kohtuullisesti toteuttaa muilla keinoin”. (
52
) Koska kyse lisäksi on henkilötietojen suojaa koskevaan perusoikeuteen sovellettavista poikkeuksista ja rajoituksista, kyseisten poikkeuksien ja rajoitusten on lisäksi pysyttävä täysin välttämättömän rajoissa. (
53
) Säilytettävien tietojen ja tavoitellun tavoitteen (
54
) on oltava järkevässä suhteessa toisiinsa. Vaikka Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ei olekaan kyseenalaistanut kansallisten viranomaisten käyttämien tietopankkien hyödyllisyyttä tiettyjen – ajoittain kaikkein vakavimpien – rikosten torjunnassa, se on kuitenkin katsonut, että tällaisia välineitä ei tule käyttää suhteettomasti siten, että tietopankkeihin kirjataan mahdollisimman paljon tietoja ja tietoja säilytetään mahdollisimman pitkään. On nimittäin niin, että jos tietopankkeja ei käytetä vaaditulla tavalla oikeassa suhteessa niiden laillisiin tavoitteisiin nähden, tietopankkien edut jäävät vähäisemmiksi kuin niistä aiheutuvat niiden oikeuksien ja vapauksien, jotka valtioiden on turvattava, vakavat loukkaukset. (
55
)
55.
Unionin tuomioistuin on äskettäin muistuttanut yleisen tietosuoja-asetuksen asiayhteydessä tietojen minimoinnin periaatteesta, että mainittua periaatetta koskevassa säännöksessä tarkoitetun oikeasuhteisuutta koskevan vaatimuksen täyttämiseksi ”käsittelyn perustana olevassa säännöstössä on säädettävä selkeistä ja täsmällisistä kyseessä olevan toimenpiteen ulottuvuutta ja soveltamista koskevista säännöistä, joissa asetetaan vähimmäisvaatimukset, jotta henkilöillä, joiden henkilötiedot ovat kyseessä, on riittävät takeet, joiden avulla näitä tietoja voidaan tehokkaasti suojata väärinkäytön vaaroilta. Kyseisen säännöstön on oltava kansallisen oikeuden mukaan laillisesti sitova, ja siinä on erityisesti mainittava, missä olosuhteissa ja millä edellytyksin tällaisten tietojen käsittelyä koskeva toimenpide voidaan toteuttaa, jotta taataan, että puuttuminen rajoittuu täysin välttämättömään”. (
56
) Kyseisen säännöstön on lisäksi ”perustuttava objektiivisiin kriteereihin niiden olosuhteiden”, joissa henkilön on suostuttava luovuttamaan henkilötietonsa toimivaltaisten viranomaisten käsiteltäväksi, ”ja niiden edellytysten määrittelemiseksi, joiden mukaisesti [hänen] on tehtävä niin”. (
57
)
2. Vaatimus, jonka mukaan käsittely on sallittava kansallisessa oikeudessa
56.
Direktiivin 2016/680 10 artiklassa säädetään erityisiin henkilötietoluokkiin kuuluvien tietojen käsittelyn sallittavuuden edellytyksenä, että käsittely sallitaan unionin oikeudessa tai jäsenvaltion lainsäädännössä. Direktiivin 2016/680 johdanto-osan 33 perustelukappaleessa täsmennetään, mitä ”jäsenvaltion lainsäädännöllä” tarkoitetaan ja millaisia ominaisuuksia kyseisellä lainsäädännöllä on oltava. Siten jäsenvaltion lainsäädännön on oltava selkeä ja täsmällinen ja sen soveltamisen on oltava ennakoitavissa. Sen sisällöstä säädetään kyseisen direktiivin 8 artiklan 2 kohdassa, jonka mukaan jäsenvaltion lainsäädännössä, jossa säännellään direktiivin 2016/680 soveltamisalaan kuuluvaa käsittelyä, on täsmennettävä ”ainakin käsittelyn tavoitteet, käsiteltävät henkilötiedot ja käsittelyn tarkoitukset.” Käsittelyn tavoitteiden ja tarkoituksen välinen ero ei ole ensi silmäykseltä ilmeinen. Minusta vaikuttaa kuitenkin siltä, että vaikka tarkoitus voidaan määritellä jokseenkin yleisellä tasolla, käsittelyn tavoitteiden yhteydessä olisi täsmennettävä suunnitellun käsittelyn konkreettinen ja välitön hyöty. (
58
) Näin ollen kansallisesta lainsäädännöstä on ilmettävä riittävän selkeästi syyt, joiden perusteella kyseiseen erityiseen henkilötietoluokkaan kuuluvien tietojen käsittely on sallittu.
3. Kysymys siitä, sisältyykö lainsäädäntöön asianmukaiset suojatoimet rekisteröidyn oikeuksien ja vapauksien suojaamiseksi
57.
Kun otetaan huomioon ns. arkaluonteisten henkilötietojen käsittelyyn liittyvät riskit, edellyttää tällaisten tietojen käsittely asianmukaisia rekisteröidyn oikeuksien ja vapauksien suojatoimia. Tällaisten suojatoimien asianmukaisuus edellyttää tietenkin, että niistä säädetään lailla. (
59
) Sen arvioiminen, onko tällaisista suojatoimista säädetty, edellyttää kokonaiskuvaa kaikista asiaan liittyvistä seikoista, jotta voidaan arvioida kyseisen henkilötietojen käsittelyn tarkka ulottuvuus ja varmistaa, että tietoja suojataan tehokkaasti epäasianmukaiselta tai väärinkäytön luonteiselta käsittelyltä. (
60
) Direktiivin 2016/680 johdanto-osan 37 perustelukappaleessa nimittäin mainitaan esimerkkeinä suojatoimista ”mahdollisuus kerätä näitä tietoja ainoastaan kyseistä luonnollista henkilöä koskevien muiden tietojen keräämisen yhteydessä, kerättyjen tietojen riittävä suojaaminen, tiukempien sääntöjen soveltaminen toimivaltaisen viranomaisen henkilöstöön tietojen käyttöön saamisen osalta ja tällaisia tietoja koskevan siirron kieltäminen”. Arkaluonteisten tietojen käsittelyn osalta on niin, että koska kyse on vakavasta puuttumisesta perusoikeuksiin ja kun otetaan huomioon näiden tietojen laatuun sinänsä liittyvä väärinkäytön vaara, kysymykset siitä, kuinka kauan tietoja säilytetään ja miten toimivaltaiset viranomaiset voivat saada kyseisiä tietoja käyttöönsä, ovat perustavanlaatuisia. Sen arvioiminen, onko suunniteltu käsittely direktiivin 2016/680 10 artiklan vaatimusten mukaista, edellyttää siis myös sitä, että arvioidaan tiukasti kaikkia suunniteltuun tietojen käsittelyyn liittyviä seikkoja, joista on näin ollen säädettävä kansallisessa lainsäädännössä selkeästi (
61
) ja joiden on täytettävä unionin lainsäädännössä asetetut vaatimukset.
4. Ratkaisuehdotus ja sen alustava soveltaminen
58.
Edellä esitetystä seuraa näin ollen, että direktiivin 2016/680 10 artiklaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan ja 8 artiklan kanssa ja tulkittuna perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan ja 52 artiklan 1 kohdan valossa, on tulkittava siten, että koska valokuvien, sormenjälkien ja DNA-profiilin määrittämiseksi otettavan näytteen kaltaisten biometristen ja geneettisten tietojen keräämisellä ja käsittelyllä puututaan vakavasti henkilötietojen suojaa koskevaan oikeuteen, tällaisten tietojen kerääminen on sallittua vain, jos se on täysin välttämätöntä sellaisten vakavaan rikollisuuteen liittyvien tavoitteiden saavuttamiseksi, jotka on selvästi yksilöitävä kansallisessa lainsäädännössä. Käsiteltävien henkilötietojen laadun ja määrän on rajoituttava vain täysin asianmukaiseen ja niiden on tiukasti vastattava tavoiteltua tavoitetta ja käsittelyn tarkoitusta. Tältä osin kansallisella lainsäädännöllä on pyrittävä johonkin direktiivin 2016/680 mukaisista tarkoituksista. Siinä on myös mainittava sellaiset konkreettiset tavoitteet, jotka voivat edistää mainittuun tarkoitukseen pääsyä. Lainsäädännössä on myös mainittava konkreettisesti perustelut sille, miksi näiden tietojen ja erityisesti geneettisten tietojen käsittely on siitä huolimatta, että tietojen käsittely merkitsee vakavaa puuttumista perusoikeuksiin, täysin välttämätöntä tässä yhteydessä. Lisäksi kansallisessa lainsäädännössä on määriteltävä selkeästi edellytykset, jotka koskevat tietojen käsittelyn kaikkia osatekijöitä, alkaen edellytyksistä tietojen keräämiselle aina edellytyksiin tietoihin tutustumiselle ja tietojen poistamiselle, ja tässä yhteydessä on määriteltävä täsmällisesti myös tietojen keräämisen ja käsittelyn henkilöllinen soveltamisala, jonka on tietenkin oltava tarkasti rajattu. Kaikkien näiden edellytysten on rajoituttava siihen, mikä on täysin välttämätöntä. Näin määritellyn järjestelmän on lisäksi suojattava yksilöitä tehokkaasti väärinkäytösriskeiltä, joita liittyy erityisesti geneettisten tietojen käsittelyyn. Ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen tehtävänä on varmistaa, että kaikkia näitä vaatimuksia noudatetaan tarkasti.
59.
Minusta nimittäin näyttää siltä, että unionin tuomioistuimella ei ole käytettävissään kaikkia tietoja siitä, mitä kansallisessa lainsäädännössä säädetään tietojen merkitsemisestä poliisin rekisteriin, eikä se siten voi itse ottaa kantaa siihen, soveltuuko tietojen merkitseminen kyseiseen rekisteriin yhteen unionin oikeuden kanssa. On kuitenkin todettava, että tietyt tietojen merkitsemiseen kyseiseen rekisteriin liittyvät seikat herättävät jo nyt kysymyksiä tai jopa huolta.
60.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin mainitsee ennakkoratkaisupyynnössään, että käsittelyn tavoitteena on tutkimustoiminta ja että käsittely liittyy sisäministeriön toimintaan. ZMVR:n 27 §:ssä säädetään lisäksi, että tietoja, jotka poliisi merkitsee rekisteriin kyseisen lain 68 §:n nojalla, käytetään ”ainoastaan” kansallisen turvallisuuden suojelemiseen, rikollisuuden torjumiseen ja yleisen järjestyksen ylläpitämiseen. (
62
) Tietoja, jotka kerätään poliisin rekisteriin merkitsemisen yhteydessä, käsitellään tarkoituksissa, jotka liittyvät rikosoikeudelliseen menettelyyn, jossa rekisteröidyn henkilön osalta on aloitettu esitutkinta, mutta myös ”muissa tarkoituksissa, jotka liittyvät rikollisuuden torjuntaan”, Bulgarian hallituksen kirjelmien mukaan, ja tietoja voidaan mahdollisesti verrata toisiin. Ensi silmäykseltä nämä tarkoitukset vaikuttavat tietenkin vastaavan direktiivin 2016/680 1 artiklan 1 kohdassa mainittuja tarkoituksia ja erityisesti rikosten paljastamista ja tutkimista koskevia tarkoituksia. On kuitenkin ilmeistä, että tietojen käsittelyn tarkoitusta ei ole määritelty täsmällisesti vaan lainsäädännössä viitataan useisiin tarkoituksiin ja että lainsäädännössä ei mainita perusteluja sille, miksi näiden tarkoitusten tai jonkin niistä nimissä on perusteltua käsitellä tietoja tällä tavalla (muistutan, että kyse on sellaisten henkilöiden, joiden osalta on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta, henkilötietojen pakollisesta ja järjestelmällisestä keruusta ja käsittelystä, jonka yhteydessä kerätään kolmenlaisia henkilötietoja, jotka kuuluvat erityisiin henkilötietoluokkiin, joita direktiivin 2016/680 10 artiklan mukaan on suojattava erityisesti, ja yksi näistä tiedoista on henkilön DNA-profiili), (
63
) ja näiden vuoksi vaarana on, että edellytetyn arvioinnin muut vaiheet ovat mahdottomia suorittaa. Erityisesti siitä, että automatisoituun tietopankkiin syötetään rekisteröitävän DNA-profiili, on todettava, että kansallisessa lainsäädännössä on erityisen huolellisesti perusteltava tarve käsitellä tietoja tällä tavalla, jotta osoitetaan, että lainsäädännössä saavutettu tulos perustuu asiaan liittyvien intressien vakavaan punnintaan.
61.
Vaikka tarkoitukset, joita varten tietoja on ilmoitettu merkittävän poliisin rekisteriin, näyttäisivätkin olevan direktiivin 2016/680 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tarkoitusten mukaisia, kansallisessa lainsäädännössä ei ole vahvistettu eikä täsmennetty, miten tietojen keräämisen laajuus – rekisteröitävien määrän tai kerättyjen ja käsiteltyjen tietojen määrän osalta – vastaa sen tarkoitusta.
62.
Koska unionin tuomioistuin on jo katsonut, että syytetoimien tehokkuus ei yleensä riipu yhdestä ainoasta tutkintavälineestä vaan kaikista tätä varten toimivaltaisten kansallisten viranomaisten käytettävissä olevista tutkintavälineistä, (
64
) kun jäsenvaltio sallii kyseisten viranomaistensa kerätä ja käsitellä niin arkaluonteisia henkilötietoja kuin DNA-profiilia, syyt, joiden vuoksi näitä tietoja on käsiteltävä meneillään olevassa tutkinnassa, on nimenomaisesti yksilöitävä.
63.
Huomautan myös, että kaikkien henkilöiden, joiden osalta on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta, on osallistuttava tietojensa merkitsemiseen poliisin rekisteriin. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että lähes kaikki Bulgarian rikoskoodeksissa tarkoitetut rikokset kuuluvat näihin luokkiin (tahallinen rikos / virallisen syytteen alainen rikos). Kyseiset henkilötiedot kerätään kaikki siinä vaiheessa, kun esitutkinta aloitetaan kyseisen henkilön osalta, eli vaiheessa, jossa Bulgarian rikosprosessilainsäädännön mukaisesti henkilön, jonka osalta on aloitettu esitutkinta, syyllisyydestä on jo kerätty riittävästi todisteita. Henkilöitä, joiden menettelyn lopuksi tosiasiallisesti todetaan syyllistyneen rikokseen, ei kuitenkaan kohdella eri tavalla kuin henkilöitä, joiden ei todeta syyllistyneen rikokseen, siltä osin kuin on kyse heidän tietojensa merkitsemisestä poliisin rekisteriin, paitsi ilmeisesti siltä osin, että laissa säädetään oikeudesta käsiteltyjen tietojen poistamiseen rekisteristä, kun henkilö on lopullisesti vapautettu syytteestä. Koska kyse on vakavasta puuttumisesta perusoikeuksiin ja arkaluonteisista tiedoista, joita on suojattava erityisen hyvin, ihmettelen, miksi asiasta ei ole säädetty päinvastoin, eli miksi viranomaiset eivät odota, että henkilö on tuomittu väitetystä rikoksesta, ennen kuin hänen tietonsa merkitään poliisin rekisteriin, mihin liittyisi ainakin se etu, että toimenpidettä käytettäisiin valikoidummin. Unionin tuomioistuimella ei kuitenkaan ole käytettävissään tietoja siitä, mistä syystä kansallinen lainsäätäjä on päättänyt säätää, mitä se on säätänyt.
64.
Myöskään sitä, millaista rikosta henkilön osalta aloitettu esitutkinta koskee, ei oteta huomioon. Jos asiaa kuvataan ääriesimerkin kautta, henkilöä, jonka osalta on aloitettu esitutkinta liikennerikkomuksesta, kohdellaan samalla tavalla kuin henkilöä, jonka osalta on aloitettu esitutkinta murhasta. Lainsäädännössä ei ilmeisesti säädetä tilanteista, joissa kaikkia kyseisiä henkilötietoja ei merkitä poliisin rekisteriin. Ainakin meneillään olevista rikosoikeudellisista menettelyistä on todettava, että kaikissa menettelyissä ei ole tarpeen määrittää rekisteröitävän DNA-profiilia kyseisen henkilön syyllisyyden osoittamiseksi. Vaikka on niin, että koska toimenpiteen soveltaminen ”rajoittuu” henkilöihin, joiden osalta on aloitettu esitutkinta, se ei sinänsä ole yleisesti sovellettava, se, että toimenpidettä sovelletaan erotuksetta hyvin laajaan ryhmään tällaisia henkilöitä, herättää sen sijaan kysymyksiä. Kun lisäksi kansallisessa lainsäädännössä ei tehdä erotteluja rikoksen vakavuuden mukaan, se vaikuttaa jo yksin tältäkin osin soveltuvan huonosti yhteen edellä tämän ratkaisuehdotuksen 50 kohdassa tarkoitetun oikeuskäytännön kanssa.
65.
Erityistä huomiota on kiinnitettävä myös tietojen säilyttämisedellytyksiin ja näiden tietojen saatavuuteen, joista unionin tuomioistuimelle ei ole juurikaan toimitettu tietoja.
66.
Minulla on lisäksi kaksi kommenttia poliisin rekisteriä varten kerättyjen tietojen käyttämisestä vertailuihin. Ensinnäkin tietojen vertailusta todisteisiin, jotka on kerätty aiempien rikostutkintojen yhteydessä, totean, että kun tätä tavoitetta tulkitaan täysin välttämättömän valossa, sillä voidaan mahdollisesti perustella ainoastaan tietojen välitön vertailu jälkiin eikä sen perusteella ole tarpeen säilyttää enemmän tai vähemmän pitkäaikaisesti sellaisen henkilön henkilötietoja, jonka osalta on aloitettu esitutkinta. Toiseksi totean, että jos ajatuksena on perustaa tietopankki, joka helpottaa tulevien rikosten selvittämistä, eli tietopankki rikoksen uusijoiden varalta, ei selvästikään ole perusteltua, että kyseiseen tietopankkiin syötetään arkaluonteisia tietoja henkilöistä, joiden osalta ryhdyttäisiin jo, vaikka heitä ei vielä ole tuomittu rikoksesta, soveltamaan toimenpiteitä, joilla torjutaan täysin hypoteettista vaaraa siitä, että he syyllistyvät rikokseen uudestaan.
IV Ratkaisuehdotus
67.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Spetsializiran nakazatelen sadin kolmanteen ja neljänteen ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Luonnollisten henkilöiden suojelusta toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja neuvoston puitepäätöksen 2008/977/YOS kumoamisesta 27.4.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/680 6 artiklan a alakohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään, että jos henkilö, jonka osalta on aloitettu esitutkinta virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta, ei suostu osallistumaan muun muassa biometristen ja geneettisten henkilötietojensa merkitsemiseen poliisin rekisteriin, rikosasiassa toimivaltaisen tuomioistuimen, jolta haetaan lupaa tietojen merkitsemiseen poliisin rekisteriin pakkotäytäntöönpanotoimenpiteenä, valvontavalta rajoittuu sen toteamiseen, että on olemassa esitutkinnan aloittamista koskeva päätös ja että henkilö on vastustanut tietojensa merkitsemistä kyseiseen rekisteriin, eikä kyseinen tuomioistuin voi arvioida, onko päätös esitutkinnan aloittamisesta kyseisen henkilön osalta perustunut riittäviin todisteisiin, kun kysymys siitä, onko todisteita ollut riittävästi, jotta esitutkinta on voitu aloittaa, voidaan tuoda tehokkaasti esiin tuomioistuimessa – mahdollisesti rikosoikeudellisen menettelyn myöhemmässä vaiheessa.
Direktiivin 2016/680 10 artiklaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan ja 8 artiklan kanssa ja tulkittuna perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan ja 52 artiklan 1 kohdan valossa, on tulkittava siten, että koska valokuvien, sormenjälkien ja DNA-profiilin määrittämiseksi otettavan näytteen kaltaisten biometristen ja geneettisten tietojen keräämisellä ja käsittelyllä puututaan vakavasti henkilötietojen suojaa koskevaan oikeuteen, tällaisten tietojen kerääminen ja käsittely on sallittua vain, jos se on täysin välttämätöntä sellaisten vakavaan rikollisuuteen liittyvien tavoitteiden saavuttamiseksi, jotka on selvästi yksilöitävä kansallisessa lainsäädännössä. Käsiteltävien henkilötietojen laadun ja määrän on rajoituttava vain täysin asianmukaiseen ja niiden on tiukasti vastattava tavoiteltua tavoitetta ja käsittelyn tarkoitusta. Tältä osin kansallisella lainsäädännöllä on pyrittävä johonkin direktiivin 2016/680 mukaisista tarkoituksista. Siinä on myös mainittava sellaiset konkreettiset tavoitteet, jotka voivat edistää mainittuun tarkoitukseen pääsyä. Lainsäädännössä on myös mainittava konkreettisesti perustelut sille, miksi näiden tietojen ja erityisesti geneettisten tietojen käsittely on siitä huolimatta, että tietojen käsittely merkitsee vakavaa puuttumista perusoikeuksiin, täysin välttämätöntä tässä yhteydessä. Lisäksi kansallisessa lainsäädännössä on määriteltävä selkeästi edellytykset, jotka koskevat tietojen käsittelyn kaikkia osatekijöitä, alkaen edellytyksistä tietojen keräämiselle aina edellytyksiin tietoihin tutustumiselle ja tietojen poistamiselle, ja tässä yhteydessä on määriteltävä täsmällisesti myös tietojen keräämisen ja käsittelyn henkilöllinen soveltamisala, jonka on tietenkin oltava tarkasti rajattu. Kaikkien näiden edellytysten on rajoituttava siihen, mikä on täysin välttämätöntä. Näin määritellyn järjestelmän olisi lisäksi suojattava yksilöitä tehokkaasti väärinkäytösriskeiltä, joita liittyy erityisesti geneettisten tietojen käsittelyyn. Ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen tehtävänä on varmistaa, että kaikkia näitä vaatimuksia noudatetaan tarkasti.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: ranska.
(
2
)	Ks. myös ratkaisuehdotukseni Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:65) 2 kohta.
(
3
)	Tämä on ”kultainen periaate”, jonka mukaisesti Zadig hoitaa tehtäviään sen jälkeen, kun hänet otetaan pääministeriksi kuninkaan palvelukseen (Voltairen teoksessa Zadig ou la destinée, VI luku).
(
4
)	EUVL 2016, L 119, s. 89.
(
5
)	DV nro 53, 27.6.2014, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna ja täydennettynä lailla, joka julkaistiin CV:n nrossa 85, 2.10.2020, ja täydennettynä DV:n nrossa 20, 9.3.2021.
(
6
)	Bulgarian henkilöasiakirjoja koskeva laki.
(
7
)	DV nro 90, 31.10.2014, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna lailla, joka julkaistiin DV:n nrossa 57, 28.7.2015.
(
8
)	Unionin tuomioistuimen käytettävissä olevista asiakirjoista ei ilmene, montako henkilön näin otettua sormenjälkeä rekisteriin kirjataan.
(
9
)	Unionin tuomioistuimen käytettävissä olevista asiakirjoista ilmenee, että poliisin rekisteriin talletetaan yksi tai useampi valokuva epäillystä, mutta kuvien määrää tai sisältöä ei kuvailla tarkemmin.
(
10
)	Luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta 27.4.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (yleinen tietosuoja-asetus) (EUVL 2016, L 119, s. 1).
(
11
)	Sitä, että toimivaltaiset viranomaiset tallentavat jäsenvaltion etsittyjen henkilöiden rekisteriin poliisin rekisteriin tallennettavan kaltaisia henkilötietoja, on pidettävä direktiivissä 2016/380 tarkoitettuna kyseisten tietojen käsittelynä: ks. direktiivin 3 artiklan 2 ja 7 alakohta. Ks. myös analogisesti tuomio 12.5.2021, Saksan liittotasavalta (Interpolin punainen ilmoitus) (C‑505/19, EU:C:2021:376, 111 kohta).
(
12
)	Muistutan, että asiassa ei ole täsmennetty, montako sormenjälkeä rekisteröitävältä tässä yhteydessä otetaan.
(
13
)	Näidenkään määrää ja sisältöä ei ole ilmoitettu.
(
14
)	Ks. analogisesti tuomio 16.7.2020, Facebook Ireland ja Schrems (C‑311/18, EU:C:2020:559, 171 kohta) ja tuomio 6.10.2020, Luxemburgin valtio (Muutoksenhakuoikeus verotietopyyntöön) (C‑245/19 ja C‑246/19, EU:C:2020:795, 73 kohta).
(
15
)	Tietojen arkaluonteisuuden ja perusoikeuksiin puuttumisen vakavuuden suhteesta ks. mm. tuomio 24.9.2019, GC ym. (Arkaluontoisten tietojen poistaminen hakutulosten luettelosta) (C‑136/17, EU:C:2019:773, 44 kohta) ja tuomio 6.10.2020, La Quadrature du Net ym. (C‑511/18, C‑512/18 ja C‑520/18, EU:C:2020:791, 142 kohta).
(
16
)	Kuten ilmenee myös Ranskan hallituksen kirjallisissa huomautuksissaan esittämistä tilastotiedoista.
(
17
)	NPK:n 219 §:n 1 momentti.
(
18
)	Direktiivin 2016/680 6 artiklan a alakohta. Korostus tässä. Säännöksessä mainitaan muina ryhminä rikoksesta tuomitut henkilöt (direktiivin 2016/680 6 artiklan b alakohta), rikoksen uhrit (direktiivin 2016/680 6 artiklan c alakohta) ja kolmannet osapuolet, kuten todistajat (direktiivin 2016/680 6 artiklan d alakohta).
(
19
)	Mainittu 6 artikla on seurausta siitä, että henkilötietojen käytön sääntelemisestä poliisialalla annetussa Euroopan neuvoston ministerikomitean suosituksessa R(87/15) esitetyssä periaatteessa nro 3 vahvistettu tietojen luokitteluperiaate, johon kyseinen säännös perustuu (ks. komission 25.1.2012 antaman direktiiviehdotuksen COM(2012) 10 final perustelut, 3.4.2 kohta), on sekoittunut niiden henkilöiden, joiden tiedot kerätään ja joiden tietoja käsitellään myöhemmin, luokitteluperiaatteeseen.
(
20
)	Direktiivin 2016/680 1 artiklasta nimittäin ilmenee, että direktiivin tarkoituksena on säätää ”säännöt luonnollisten henkilöiden suojelulle toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten – –”.
(
21
)	Ks. direktiivin 2016/680 johdanto-osan 35 perustelukappale.
(
22
)	Ks. direktiivin 2016/680 johdanto-osan 37 perustelukappale.
(
23
)	Ks. direktiivin 2016/680 52 artikla.
(
24
)	Ks. direktiivin 2016/680 53 artikla.
(
25
)	Ks. direktiivin 2016/680 54 artikla.
(
26
)	Erityisesti direktiivin 2016/680 6 artiklan a alakohta.
(
27
)	Tuomio 6.10.2020, Luxemburgin valtio (Muutoksenhakuoikeus verotietopyyntöön) (C‑245/19 ja C‑246/19, EU:C:2020:795, 49 kohta).
(
28
)	Ks. tuomio 6.10.2020, Luxemburgin valtio (Muutoksenhakuoikeus verotietopyyntöön) (C‑245/19 ja C‑246/19, EU:C:2020:795, 60 kohta).
(
29
)	Ks. tuomio 6.10.2020, Luxemburgin valtio (Muutoksenhakuoikeus verotietopyyntöön) (C‑245/19 ja C‑246/19, EU:C:2020:795, 66 kohta).
(
30
)	Ks. tuomio 6.10.2020, Luxemburgin valtio (Muutoksenhakuoikeus verotietopyyntöön) (C‑245/19 ja C‑246/19, EU:C:2020:795, 79 kohta).
(
31
)	Ks. analogisesti tuomio 6.10.2020, Luxemburgin valtio (Muutoksenhakuoikeus verotietopyyntöön) (C‑245/19 ja C‑246/19, EU:C:2020:795, 82 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Toinen kysymys on, mitä päätelmiä on tehtävä, kun tuomioistuin mahdollisesti toteaa lainvastaisiksi todisteet, jotka on hankittu henkilötietojen suojaa koskevan unionin oikeuden vastaisesti.
(
32
)	Ks. tuomio 2.10.2018, Ministerio Fiscal (C‑207/16, EU:C:2018:788, 57 kohta). Ks. myös tuomio 2.3.2021, Prokuratuur (Sähköiseen viestintään liittyvien tietojen saannin edellytykset) (C‑746/18, EU:C:2021:152, 33 kohta).
(
33
)	Muistutan, että perusoikeuskirjan 48 artikla perustuu suoraan Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä Euroopan ihmisoikeussopimus) 6 artiklan 2 ja 3 kappaleeseen, kuten perusoikeuskirjan selityksistä ilmenee. Perusoikeuskirjan 48 artiklassa, jonka tulkinnassa on otettava huomioon Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 2 ja 3 kappale sekä kyseistä artiklaa koskeva Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntö, määrätään vähimmäissuojan tasosta: ks. tuomio 5.9.2019, AH ym. (Syyttömyysolettama) (C‑377/18, EU:C:2019:670, 41 kohta).
(
34
)	EUVL 2016, L 65, s. 1.
(
35
)	Direktiivin 2016/343 2 artikla.
(
36
)	Huomautan kuitenkin, että direktiivin 2016/343 johdanto-osan 16 perustelukappaleessa sivutaan kysymystä näytön riittävyydestä ilman, että direktiivin säännöksiin olisi otettu konkreettista tätä koskevaa vaatimusta. Kyseisen perustelukappaleen viimeisessä virkkeessä nimittäin todetaan seuraavaa: ”Toimivaltainen viranomainen voi ennen menettelyyn liittyvän ennakollisen päätöksen tekemistä joutua tarkistamaan, että epäiltyä tai syytettyä vastaan on olemassa riittävästi syyllisyyttä tukevaa näyttöä, jonka perusteella kyseinen päätös on perusteltu, ja päätöksessä voidaan viitata tähän näyttöön.” Korostus tässä.
(
37
)	Tämä tulkintani heijastaa sitä, mitä unionin tuomioistuin on katsonut tuomioistuinratkaisusta, joka koskee yksinomaan syytetyn tutkintavankeuden jatkamista ja jolla unionin tuomioistuimen mukaan pyritään ainoastaan ratkaisemaan kysymys siitä, onko kyseinen henkilö vapautettava, kun otetaan huomioon kaikki merkitykselliset seikat, ratkaisematta sitä, onko kyseinen henkilö syyllistynyt rikokseen, josta häntä syytetään: ks. tuomio 28.11.2019, Spetsializirana prokuratura (C‑653/19 PPU, EU:C:2019:1024, 35 kohta).
(
38
)	Tuomio 16.11.2021, Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim ym. (C‑748/19–C‑754/19, EU:C:2021:931, 88 kohta).
(
39
)	Tuomio 5.9.2019, AH ym. (Syyttömyysolettama) (C‑377/18, EU:C:2019:670, 46 kohta).
(
40
)	Kun otetaan huomioon ennakkoratkaisupyynnön perustelut (ks. mm. sen 57 kohta), neljännen kysymyksen sanamuotoa on muokattava siten, että se koskee direktiivin 2016/680 4 artiklan 1 kohdan b eikä a alakohdan tulkintaa.
(
41
)	Analyysini lähtökohtana on, että tietojen merkitseminen poliisin rekisteriin kuuluu direktiivin 2016/680 10 artiklan a alakohdan soveltamisalaan. Asiakirja-aineistosta näyttää ilmenevän, että toimivaltaiset viranomaiset, jotka merkitsevät tiedot poliisin rekisteriin, ottavat rekisteröitävän valokuvat ja että kyseiset viranomaiset eivät siis käytä valokuvia, jotka rekisteröitävä on mahdollisesti nimenomaisesti saattanut julkisiksi, esimerkiksi sosiaalisissa verkostoissa, joten direktiivin 10 artiklan c alakohdan soveltaminen ei tule kyseeseen.
(
42
)	Tietojen käsittelyn välttämättömyyden periaatteen ja tietojen minimoinnin periaatteen välisistä yhteyksistä ks. analogisesti tuomio 11.12.2019, Asociaţia de Proprietari bloc M5A-ScaraA (C‑708/18, EU:C:2019:1064, 48 kohta).
(
43
)	Tämä ilmaisu vastaa vaatimusta, jota unionin tuomioistuin yleensä soveltaa henkilötietojen suojaa koskeviin poikkeuksiin ja rajoituksiin: ks. mm. tuomio 11.12.2019, Asociaţia de Proprietari bloc M5A-ScaraA (C‑708/18, EU:C:2019:1064, 46 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Direktiivin 2016/680 10 artiklassa säädetyn kriteerin tällainen muotoilu vaikuttaa vastaavan vaatimuksia, joita unionin tuomioistuin edellyttää sovellettavan, kun on kyse ns. arkaluonteisista tiedoista: ks. mm. tuomio 6.10.2020, Privacy International (C‑623/17, EU:C:2020:790, 68 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
44
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 15 alaviite.
(
45
)	Ks. direktiivin 2016/680 johdanto-osan 27 perustelukappale.
(
46
)	Ks. tuomio 24.2.2022, Valsts ieņēmumu dienests (Henkilötietojen käsittely verotusta varten) (C‑175/20, EU:C:2022:124, 64 ja 65 kohta).
(
47
)	Tuomio 6.10.2020, La Quadrature du Net ym. (C‑511/18, C‑512/18 ja C‑520/18, EU:C:2020:791, 140 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Korostus tässä. Ks. myös tuomio 5.4.2022, Commissioner of An Garda Síochána ym. (C‑140/20, EU:C:2022:258, 59 kohta).
(
48
)	Ks. analogisesti tuomio 21.12.2016, Tele2 Sverige ja Watson ym. (C‑203/15 ja C‑698/15, EU:C:2016:970, 118 kohta).
(
49
)	Ks. direktiivin 2016/680 johdanto-osan 26 perustelukappale.
(
50
)	Oikeuskäytännön mukaan tällä tietojen minimoinnin periaatteella ilmaistaan suhteellisuusperiaate: asetuksen 2016/679 yhteydessä ks. tuomio 22.6.2021, Latvijas Republikas Saeima (Liikennerikkomuspisteet) (C‑439/19, EU:C:2021:504, 98 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
51
)	Esimerkkinä tästä suhteesta, tosin asetuksen 2016/679 kontekstissa, ks. tuomio 24.2.2022, Valsts ieņēmumu dienests (Henkilötietojen käsittely verotusta varten) (C‑175/20, EU:C:2022:124, 79 kohta).
(
52
)	Tästä vaatimuksesta oikeuskäytännössä ilmaistuna ks. tuomio 11.12.2019, Asociaţia de Proprietari bloc M5A-ScaraA (C‑708/18, EU:C:2019:1064, 47 kohta).
(
53
)	Ks. tuomio 24.2.2022, Valsts ieņēmumu dienests (Henkilötietojen käsittely verotusta varten) (C‑175/20, EU:C:2022:124, 73 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
54
)	Tarkoituksen ja tavoitteen välisestä erosta ks. tämän ratkaisuehdotuksen 56 kohta.
(
55
)	Ks. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 22.6.2017, Aycaguer v. Ranska (CE:ECHR:2017:0622JUD000880612, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
56
)	Tuomio 24.2.2022, Valsts ieņēmumu dienests (Henkilötietojen käsittely verotusta varten) (C‑175/20, EU:C:2022:124, 83 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Korostus tässä.
(
57
)	Tuomio 24.2.2022, Valsts ieņēmumu dienests (Henkilötietojen käsittely verotusta varten) (C‑175/20, EU:C:2022:124, 84 kohta).
(
58
)	Tavoiteltua tavoitetta voidaan verrata direktiivin 2016/680 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin toimivaltaisten viranomaisten tehtäviin.
(
59
)	Ks. direktiivin 2016/680 johdanto-osan 37 perustelukappale.
(
60
)	Tätä vaatimusta sovelletaan myös unionin lainsäätäjään: ks. tuomio 17.10.2013, Schwarz (C‑291/12, EU:C:2013:670).
(
61
)	Unionin tuomioistuin on katsonut tiedonsaantioikeudesta, että kansallisessa lainsäädännössä ei voitu tyytyä vaatimaan, että viranomaisten oikeus saada tietoja vastaa kyseisen lainsäädännön tarkoitusta, vaan siinä on myös säädettävä kyseisen käytön aineellisista ja menettelyllisistä edellytyksistä (ks. tuomio 5.4.2022, Commissioner of An Garda Síochána ym., C‑140/20, EU:C:2022:258, 104 kohta).
(
62
)	Bulgarian hallitus on vahvistanut tämän kirjallisessa vastauksessaan unionin tuomioistuimen esittämään kysymykseen. On kuitenkin niin, että näillä tavoitteilla, joista on säädetty Bulgarian lainsäädännössä yleisesti ja kumulatiivisesti, ei yksittäisinä tavoitteina voida perustella samoja puuttumisia henkilötietojen suojaa koskevaan oikeuteen: ks. tuomio 5.4.2022, Commissioner of An Garda Síochána ym. (C‑140/20, EU:C:2022:258, 57 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
63
)	Vakavan rikollisuuden torjunnan osalta unionin tuomioistuin on jo katsonut muun muassa, todettuaan mainitun tavoitteen hyväksyttävyyden ja sen, että sen tehokkuus voi riippua suuressa määrin nykyaikaisten tutkintatekniikkojen käytöstä, että ”tällainen yleisen edun mukainen tavoite, niin perustavanluonteinen kuin se onkin, ei yksin voi oikeuttaa katsomaan – – yleistä ja erotuksetonta liikenne- ja paikkatietojen säilyttämistoimenpidettä välttämättömäksi” (tuomio 5.4.2022, Commissioner of An Garda Síochána ym., C‑140/20, EU:C:2022:258, 94 kohta).
(
64
)	Tuomio 5.4.2022, Commissioner of An Garda Síochána ym. (C‑140/20, EU:C:2022:258, 69 kohta).