62018CJ0473
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kahdeksas jaosto)
4 päivänä syyskuuta 2019 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Sosiaaliturva – Siirtotyöläiset – Valuuttojen muuntamisesta annetut Euroopan unionin säännöt – Asetus (EY) N:o 987/2009 – Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan päätös H3 – Jäsenvaltiossa asuvan ja Sveitsissä työskentelevän työntekijän perheavustusten erotusetuuden laskeminen – Muuntokurssin viitepäivän määrittäminen
Asiassa C-473/18,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Finanzgericht Baden-Württemberg (Baden-Württembergin osavaltion verotuomioistuin, Saksa) on esittänyt 17.5.2018 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 20.7.2018, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
GP
vastaan
Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Baden-Württemberg West,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kahdeksas jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja F. Biltgen (esittelevä tuomari) sekä tuomarit J. Malenovský ja L. S. Rossi,
julkisasiamies: H. Saugmandsgaard Øe,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Saksan hallitus, asiamiehinään aluksi T. Henze ja J. Möller, sittemmin J. Möller,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään B.-R. Killmann ja D. Martin,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 (EUVL 2009, L 284, s. 1) 90 artiklan ja asetuksen N:o 987/2009 90 artiklassa tarkoitetun vaihtokurssien vahvistamisessa huomioon otettavasta ajankohdasta 15.10.2009 tehdyn sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan päätöksen H3 (EUVL 2010, C 106, s. 56; jäljempänä päätös H3) tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat GP ja Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Baden-Württemberg West (liittovaltion työvoimaviranomainen – Baden-Württemberg Westin perheavustuskassa, jäljempänä Familienkasse) ja joka koskee perheavustusten erotusetuuden myöntämistä Saksassa Sveitsissä saaduista huollettavana olevaa lasta koskevien etuuksien osalta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Kansainvälinen oikeus
3
Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välillä henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyn ja Luxemburgissa 21.6.1999 allekirjoitetun sopimuksen, joka hyväksyttiin Euroopan yhteisön puolesta seitsemän sopimuksen tekemisestä Sveitsin valaliiton kanssa 4.4.2002 tehdyllä neuvoston ja, tiede- ja teknologiayhteistyötä koskevan sopimuksen osalta, komission päätöksellä 2002/309/EY, Euratom (EYVL 2002, L 114, s. 6; jäljempänä EY:n ja Sveitsin välinen sopimus), 8 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Sopimuspuolet sääntelevät liitteen II mukaisesti sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista erityisesti seuraavien tavoitteiden varmistamiseksi:
a)
yhdenvertainen kohtelu;
b)
sovellettavan lainsäädännön määrittäminen;
– –
d)
etuuksien maksaminen sopimuspuolten alueella asuville henkilöille;
– –”
4
Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyn sopimuksen liite II, jonka otsikko on ”Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen”, sellaisena kuin se on muutettuna kyseisellä sopimuksella perustetun sekakomitean 31.3.2012 tekemän päätöksen N:o 1/2012 (EUVL 2012, L 103, s. 51) liitteellä (jäljempänä henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan sopimuksen liite II), tuli voimaan 1.4.2012.
5
Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevassa 1 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1.   Sopimuspuolet sopivat, että ne soveltavat keskenään sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisen alalla niitä Euroopan unionin säädöksiä, joihin tämän liitteen A osassa viitataan, ja sellaisina kuin ne ovat mainitussa A osassa mukautettuina, tai niitä vastaavia sääntöjä.
2.   Käsitteellä ’jäsenvaltio(t)’, joka esiintyy tämän liitteen A osassa mainituissa säädöksissä, tarkoitetaan Euroopan unionin asianomaisten säädösten piiriin kuuluvien valtioiden lisäksi myös Sveitsiä.”
6
Kyseisessä liitteessä II olevan 2 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Soveltaessaan tätä liitettä sopimuspuolten on otettava asianmukaisesti huomioon Euroopan unionin säädökset, joihin viitataan tämän liitteen B osassa.”
7
Mainitussa liitteessä II olevassa A osassa viitataan sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 883/2004 (EUVL 2004, L 166, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 16.9.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 988/2009 (EUVL 2009, L 284, s. 43; jäljempänä asetus N:o 883/2004), ja asetukseen N:o 987/2009. Tässä samassa liitteessä II olevassa B osassa viitataan päätökseen H3.
Unionin oikeus
8
Asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jos samana aikana ja samoja perheenjäseniä varten myönnetään etuuksia usean jäsenvaltion lainsäädännön nojalla, sovelletaan seuraavia ensisijaisuussääntöjä:
a)
jos useamman jäsenvaltion on maksettava etuuksia eri perustein, ensisijaisuusjärjestys on seuraava: ensisijaisesti palkkatyön tai itsenäisen ammatinharjoittamisen perusteella saavutetut oikeudet, toissijaisesti eläkkeensaamisen perusteella saavutetut oikeudet ja viimeisenä asumisen perusteella saavutetut oikeudet;
– –
2.   Jos oikeudet ovat päällekkäisiä, perhe-etuudet myönnetään sen lainsäädännön mukaisesti, joka on määritelty ensisijaiseksi 1 kohdan säännösten mukaisesti. Toisen lainsäädännön tai toisten lainsäädäntöjen mukainen oikeus perhe-etuuksiin keskeytetään ensiksi mainitun lainsäädännön mukaiseen määrään, ja kyseisen määrän ylittävä osuus maksetaan tarvittaessa erotusetuutena. – –”
9
Asetuksen N:o 987/2009 90 artiklan sanamuoto on seuraava:
”Sovellettaessa [asetusta N:o 883/2004] ja [asetusta N:o 987/2009] valuuttojen vaihtokurssi kahden valuutan välillä on Euroopan keskuspankin julkaisema viitekurssi. [Asetuksen N:o 883/2004 71 artiklassa tarkoitettu sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista hoitava] hallintotoimikunta vahvistaa päivän, jonka mukaan vaihtokurssi määritellään.”
10
Päätöksen H3 ensimmäisessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Useisiin säännöksiin, esimerkkeinä – – [asetuksen N:o 883/2004] 68 artiklan 2 kohta – – sekä asetuksen (EY) N:o 987/2009 – – sisältyy tilanteita, joissa on määriteltävä vaihtokurssi etuuden tai maksun maksamista, laskemista tai uudelleenlaskemista – – varten.”
11
Päätöksen H3 2–5 kohta kuuluvat seuraavasti:
”2.
Ellei tässä päätöksessä toisin todeta, muuntokurssi on sinä päivänä julkaistu kurssi, jona laitos toteuttaa toimenpiteen.
3.
Jäsenvaltion laitoksen, jonka on – voidakseen vahvistaa oikeuden ja laskea etuuden ensimmäisen kerran – muunnettava määrä toisen jäsenvaltion valuuttaan,
a)
kun laitoksen on kansallisen lainsäädännön mukaisesti otettava huomioon määrät, kuten ansiotulot tai etuudet tietyltä ajanjaksolta ennen sitä päivämäärää, jolle etuus lasketaan, on käytettävä kyseisen ajanjakson viimeisenä päivänä julkaistua muuntokurssia;
b)
kun laitoksen on kansallisen lainsäädännön mukaisesti otettava etuuden laskennassa huomioon yksi määrä, on käytettävä sitä muuntokurssia, joka on julkaistu sitä kuukautta, josta lähtien säännöstä on sovellettava, välittömästi edeltävän kuukauden ensimmäisenä päivänä.
4.
Edellä olevaa 3 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin, kun jäsenvaltion laitoksen on laskiessaan etuutta uudelleen asianomaisen henkilön tosiasiallisen tai oikeudellisen tilanteen muuttumisen vuoksi muunnettava määrä toisen jäsenvaltion valuuttaan.
5.
Laitoksen, joka maksaa kansallisen lainsäädännön mukaan säännöllisesti indeksoitua etuutta, ja jos muuna valuuttana olevilla määrillä on vaikutusta kyseiseen etuuteen, on laskiessaan etuutta uudelleen käytettävä sitä kuukautta edeltävän kuukauden ensimmäisenä päivänä sovellettavaa muuntokurssia, jona indeksointi on määrä suorittaa, ellei kansallisessa lainsäädännössä toisin säädetä.”
Saksan oikeus
12
Huollettavana olevan lapsen lapsilisää koskevat säännöt yleisesti Saksassa tuloverovelvollisten henkilöiden osalta määritellään tuloverolain (Einkommensteuergesetz; BGBl. 2009 I, s. 3366; jäljempänä EStG) 62 §:ssä ja sitä seuraavissa pykälissä.
13
EStG:n 65 §:n 1 momentin ensimmäisen virkkeen 2 kohdan mukaan lapsilisää ei makseta lapsesta, jonka osalta lapsilisään verrattavissa olevia etuuksia myönnetään ulkomailla.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
14
Pääasian kantaja ja hänen puolisonsa asuvat Saksassa ja ovat palkkatyössä Sveitsissä. Heillä on kaksi lasta. Kantajan puoliso on saanut helmikuusta 2012 lähtien huollettavana olevasta lapsesta Sveitsissä kaksi kuukausietuutta, joista kumpikin on 200 Sveitsin frangia (CHF) (n. 179 euroa).
15
GP teki 19.8.2015 perheavustuskassaan lapsilisän erotusetuuden maksamista koskevan hakemuksen.
16
Perheavustuskassa hylkäsi huhtikuun 2012 ja joulukuun 2014 välisen ajanjakson osalta tämän hakemuksen 8.9.2015 tekemällään päätöksellä, joka vahvistettiin oikaisuvaatimuksen johdosta 14.10.2015. Kyseinen laitos viittasi asetuksen N:o 987/2009 90 artiklaan ja päätökseen H3 ja katsoi, että tällaista erotusetuutta koskevan oikeuden olemassaolon ja tarvittaessa sen määrän vahvistamiseksi on käytettävä sitä kuukautta, jonka aikana laskelma tehtiin, edeltäneen kuukauden ensimmäisenä päivänä julkaistua valuuttakurssia. Koska tämä laskelma oli tehty 8.9.2015 annetun päätöksen tekopäivänä, sovellettava vaihtokurssi oli 1.8.2015 julkaistu vaihtokurssi. Tämän kurssin mukaisesti 200 CHF:n määrä vastasi 188,71 euron määrää eli suurempaa määrää kuin jonka Saksan liittotasavalta oli myöntänyt vuosina 2012–2014 lapsilisänä eli 184 euroa kuukaudessa kummankin ensimmäisen lapsen osalta. Näin ollen perheavustuskassa katsoi, ettei kyseessä olevalta kaudelta ollut maksettava mitään lapsilisän erotusetuutta.
17
GP nosti kanteen ennakkoratkaisua pyytäneessä Finanzgericht Baden-Württembergissä (Baden-Württembergin osavaltion verotuomioistuin, Saksa) perheavustuskassan 8.9. ja 14.10.2015 tekemistä päätöksistä sekä sen myöhemmin tekemästä päätöksestä. GP väittää ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa, että päätöksen H3 3 kohdan b alakohtaa sovelletaan hänen asiassaan ja että kyseisessä säännöksessä olevaa ilmaisua ”kuukautta, josta lähtien säännöstä on sovellettava” on tulkittava siten, että nyt käsiteltävässä asiassa sillä tarkoitetaan vuoden 2012 huhtikuuta eli kuukautta, josta lähtien asetuksia N:o 883/2004 ja N:o 987/2009 sovelletaan hänen tilanteeseensa henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyn sopimuksen liitteen II kyseisenä päivänä tapahtuneen voimaantulon perusteella. Näin ollen päätöksen H3 3 kohdan b alakohdan perusteella sovellettava vaihtokurssi on 1.3.2012 julkaistu kurssi. Koska tämän kurssin käyttäminen johtaa kyseisten kahden lapsen osalta sveitsiläisen lapsilisän 331,90 euron muuntoarvoon eli 165,95 euroon huollettavana olevaa lasta kohden, GP vaatii 36,10 euron kuukausittaisen erotusetuuden (18,05 euroa lasta kohden) maksamista huhtikuun 2012 ja joulukuun 2014 väliseltä ajalta.
18
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että sen käsiteltävänä olevan oikeusriidan ratkaisu riippuu päätöksen H3 tulkinnasta. Sillä on epäilyksiä kyseisen päätöksen 3 kohdan b alakohdan sovellettavuudesta siltä osin kuin sen sanamuodon mukaan kyse on jäsenvaltion laitoksen suorittamasta määrän muuntamisesta toisen jäsenvaltion valuutaksi, kun tämän laitoksen täytyy ottaa huomioon kansallisen lainsäädännön mukainen määrä, kun taas nyt käsiteltävässä asiassa perheavustuskassan on muunnettava euroiksi Sveitsin frangeina oleva määrä, toisin sanoen kyse on sen oman jäsenvaltionsa valuutaksi muuntamisesta unionin lainsäädännön eli asetuksen N:o 883/2004 mukaisesti. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan tällainen epävarmuus koskee myös päätöksen H3 4 kohtaa.
19
Jos päätöksen H3 kanssa vastakkaisen säännöksen puuttuessa olisi sovellettava sen 2 kohdan säännöksiä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee siinä olevan ilmaisun osalta ”laitos toteuttaa toimenpiteen”, mitä valtiota ja mitä toimenpidettä tarkoitetaan.
20
Lopuksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee päätöksen H3 5 kohdan mahdollista soveltamista, mikä sen mielestä myös aiheuttaa tulkintaongelmia.
21
Finanzgericht Baden-Württemberg on näin ollen päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Mitä – – päätöksen H3 säännöstä on sovellettava pääasian kaltaisissa olosuhteissa, kun muunnetaan lapsiin liittyvien perhe-etuuksien eli lapsilisän tai lapsietuuksien valuutta?
2)
Miten näin ollen sovellettavaa säännöstä on konkreettisesti tulkittava, kun määritetään vaihtokursseista riippuva lapsilisän erotusetuuden määrä?
a)
Jos sovelletaan päätöksen H3 2 kohtaa: mikä päivä on tässä säännöksessä tarkoitettu päivä, 'jona laitos toteuttaa toimenpiteen'?
b)
Jos sovelletaan päätöksen H3 3 kohdan b alakohtaa (mahdollisesti luettuna yhdessä 4 kohdan kanssa): mikä kuukausi on se kyseisessä säännöksessä tarkoitettu kuukausi, 'josta lähtien säännöstä on sovellettava'?
c)
Jos sovelletaan päätöksen H3 5 kohtaa: onko kansallisen lainsäädännön soveltamista koskeva lauseke yhteensopiva [asetuksen N:o 987/2009] 90 artiklassa säädetyn valtuutuksen kanssa? Jos on: tarkoitetaanko kansallisessa lainsäädännössä 'toisin säätämisellä' muodollisesti lailla säätämistä vai riittääkö kansallisen hallintoviranomaisen antama hallinnollinen ohje?
3)
Liittyykö siihen, että Saksan Familienkasse (perheavustuskassa) muuntaa Sveitsin lapsietuuksien valuutan, erityisolosuhteita?
a)
Kun päätöstä H3 sovelletaan suhteessa Sveitsiin, onko sillä merkitystä, että Saksan kansallisessa lainsäädännössä säädetään [EStG:n] 65 §:n 1 momentin ensimmäisen virkkeen 2 kohdassa etuuden epäämisestä?
b)
Kun valuutta muunnetaan päätöksen H3 mukaisesti, onko sillä merkitystä, milloin sveitsiläinen laitos on myöntänyt tai maksanut perhe-etuudet?
c)
Kun valuutta muunnetaan päätöksen H3 mukaisesti, onko sillä merkitystä, milloin saksalainen laitos on evännyt tai myöntänyt lapsilisän erotusetuuden?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Kolmas kysymys
22
Siltä osin kuin kolmas kysymys koskee sveitsiläisen laitoksen Sveitsin frangeina maksamien etuuksien muuntamisen jäsenvaltion valuutaksi mahdollista vaikutusta kahdessa ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetun unionin oikeuden säännösten soveltamiseen ja tulkintaan, on ensiksi vastattava siihen.
23
Tällä kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, vaikuttaako asetuksen N:o 987/2009 90 artiklan sekä päätöksen H3 soveltamiseen ja tulkintaan se, että sveitsiläinen laitos on maksanut tämän etuuden Sveitsin frangeina, toiseen valuuttaan tapahtuvan lapsilisän muuntamisen osalta asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 2 kohdan mukaisen mahdollisen erotusetuuden määrän määrittämiseksi.
24
Tältä osin on muistutettava, että henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan sopimuksen 8 artiklan sanamuodon mukaan sopimuspuolet sääntelevät henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan sopimuksen liitteen II mukaisesti sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista varmistaakseen erityisesti sovellettavan lainsäädännön määrittämisen ja etuuksien maksamisen sopimuspuolten alueella asuville henkilöille. Kyseisessä liitteessä II olevassa A osassa määrätään, että sopimuspuolten välillä sovelletaan asetuksia N:o 883/2004 ja N:o 987/2009. Näin ollen ja koska mainitussa liitteessä II olevan 1 artiklan 2 kohdan mukaan ”käsitteellä ’jäsenvaltio(t)’, joka esiintyy tässä liitteessä olevassa A osassa mainituissa säädöksissä, tarkoitetaan unionin säädösten piiriin kuuluvien valtioiden lisäksi myös Sveitsiä”, näiden asetusten säännökset koskevat myös Sveitsin valaliittoa (ks. vastaavasti tuomio 14.3.2019, Dreyer, C-372/18, EU:C:2019:206, 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Sama pätee päätöksen H3 säännöksiin, koska henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan sopimuksen liitteessä II olevassa B osassa määrätään, että sopimuspuolten on otettava aiheellisella tavalla huomioon tämä päätös.
25
Näin ollen GP:n, joka asuu Saksassa ja työskentelee Sveitsissä, kuten hänen puolisonsakin, joka saa sveitsiläisen laitoksen myöntämiä perhe-etuuksia, tilanne kuuluu asetusten N:o 883/2004 ja N:o 987/2009 sekä päätöksen H3 soveltamisalaan (ks. analogisesti tuomio 14.3.2019, Dreyer, C-372/18, EU:C:2019:206, 30 kohta).
26
Tästä seuraa, että näiden unionin toimien mukaisesti mainittuja etuuksia sekä niiden määrän muuntamista on kohdeltava samalla tavoin kuin unionin jäsenvaltiossa saatuja etuuksia. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kolmannen kysymyksen a kohdasta, joka koskee sen merkitystä, että EStG:n 65 §:n 1 momentin ensimmäisessä virkkeessä suljetaan pois saksalainen lapsilisä, jos siihen verrattavissa oleva etuus myönnetään ulkomailla, nyt käsiteltävässä asiassa Sveitsissä, on todettava, että jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä säädettyä päällekkäisyyttä estävää sääntöä ei voida soveltaa, jos todetaan, että sen soveltaminen olisi unionin oikeuden vastaista (ks. vastaavasti tuomio 12.6.2012, Hudzinski ja Wawrzyniak, C-611/10 ja C-612/10, EU:C:2012:339, 71 kohta).
27
On lisättävä, että asetusten N:o 883/2004 ja N:o 987/2009 sekä päätöksen H3 erilainen soveltaminen pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa olisi vastoin yhdenvertaisen kohtelun tavoitetta, joka on tarkoitus varmistaa henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan sopimuksen 8 artiklassa määrätyllä sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisella.
28
Näin ollen kolmanteen kysymykseen on vastattava, että toiseen valuuttaan tapahtuvan lapsilisän muuntamisen osalta asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 2 kohdan mukaisen mahdollisen erotusetuuden määrän määrittämiseksi asetuksen N:o 987/2009 90 artiklan sekä päätöksen H3 soveltamiseen ja tulkintaan ei vaikuta se, että sveitsiläinen laitos on maksanut lapsilisän Sveitsin frangeina.
Ensimmäinen kysymys
29
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään, mitä päätöksen H3 säännöstä sovelletaan niiden valuuttojen muuntamiseen, joissa lapsilisät on myönnetty, asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 2 kohdan mukaisen erotusetuuden mahdollisen määrän määrittämiseksi.
30
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on ensinnäkin muistutettava, että päätös H3 on asetusten N:o 883/2004 ja N:o 987/2009 täytäntöönpanotoimi. Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan täytäntöönpano- ja soveltamistoimea on, mikäli mahdollista, tulkittava perustoimen mukaisesti (ks. vastaavasti tuomio 14.5.2009, Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely, C-161/08, EU:C:2009:308, 38 kohta ja tuomio 19.7.2012, Pie Optiek, C-376/11, EU:C:2012:502, 34 kohta).
31
Toiseksi on todettava, että vaikka päätöksen H3 ensimmäisessä perustelukappaleessa mainitaan asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 2 kohta säännöksenä, johon sisältyy ”tilanteita, joissa on määriteltävä vaihtokurssi etuuden tai maksun maksamista, laskemista tai uudelleenlaskemista varten”, kyseisen päätöksen 2, 3, 4 tai 5 kohdassa, joissa täsmennetään muuntokurssit, joihin on viitattava tietyissä etuuksia koskevissa erityistilanteissa, ei todeta nimenomaisesti sitä, mihin asetusten N:o 883/2004 ja N:o 987/2009 säännöksiin niitä sovelletaan.
32
Näin ollen päätöksen H3 säännös, jota sovelletaan ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetussa tilanteessa, on määritettävä kyseessä olevan etuuden luonteen ja tavoitteen perusteella.
33
Tältä osin pääasiassa kyseessä oleva etuus, joka muodostuu kuukausittaisten perhe-etuuksien perusteella mahdollisesti maksettavasta erotusetuudesta, perustuu asetuksen N:o 883/2004 68 artiklaan. Kyseisen artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, että jos samana aikana ja samoja perheenjäseniä varten myönnetään etuuksia usean jäsenvaltion lainsäädännön nojalla eri perustein, palkkatyön tai itsenäisen ammatinharjoittamisen perusteella saavutetut oikeudet ovat ensisijaisia asumisen perusteella saavutettuihin oikeuksiin nähden. Mainitun artiklan 2 kohdassa säädetään, että jos oikeudet ovat päällekkäisiä, perhe-etuudet myönnetään ensisijaiseksi määritellyn lainsäädännön mukaisesti, toisten lainsäädäntöjen mukainen oikeus perhe-etuuksiin keskeytetään ensiksi mainitun lainsäädännön mukaiseen määrään ja kyseisen määrän ylittävä osuus maksetaan tarvittaessa erotusetuutena.
34
Unionin tuomioistuin on todennut, että päällekkäisyyttä estävällä säännöllä pyritään takaamaan useiden jäsenvaltioiden maksamien etuuksien saajalle etuuksien kokonaismäärä, joka vastaa sitä suurimman etuuden määrää, joka tälle maksetaan yhden kyseessä olevan valtion lainsäädännön mukaan (tuomio 30.4.2014, Wagener, C-250/13, EU:C:2014:278, 46 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
35
Jotta voidaan taata sellaisen kokonaismäärän maksaminen, joka on sama kuin suurin etuus, kun on vertailtava eri valuutoissa ilmaistuja määriä, on käytettävä Euroopan keskuspankin mahdollisimman lähellä etuuksien maksamispäivää julkaisemaa muuntokurssia. Tämä merkitsee pitkällä ajanjaksolla säännöllisin väliajoin, tässä tapauksessa kuukausittain, maksettujen etuuksien osalta eri muuntokurssin käyttämistä kunkin maksun yhteydessä.
36
Jos käytettäisiin yhtä ainoaa muuntokurssia tällaiselle ajanjaksolle, vaikka kurssit voivat vaihdella merkittävästi kyseisenä aikana, etuuden saajalta saatettaisiin joko evätä osa edullisemmasta etuudesta taikka myöntää hänelle tämän ylittävä määrä.
37
Vaikka – kuten Saksan hallitus toteaa kirjallisissa huomautuksissaan – tarve suorittaa kulloinkin uuteen muuntokurssiin perustuva laskelma merkitsee toimivaltaisille sosiaaliturvalaitoksille ylimääräistä hallinnollista työtä, selkeän tekstin sanamuodon ja sen tavoitteen noudattaminen ei voi väistyä toisen laskentamenetelmän tieltä mukavuussyistä (ks. analogisesti tuomio 30.4.2014, Wagener, C-250/13, EU:C:2014:278, 38 kohta).
38
Mahdollisesti pääasian oikeusriitaan sovellettavista päätöksen H3 säännöksistä on tuotava esiin, että tämän päätöksen 2 kohdassa säädetään, että ellei siinä toisin todeta, käytettävä muuntokurssi on sinä päivänä julkaistu kurssi, jona laitos toteuttaa toimenpiteen.
39
On todettava, että pääasiassa kyseessä olevaa etuutta koskevan säännön soveltaminen voi johtaa uuden vaihtokurssin ja tarvittaessa erotusetuuden käyttämiseen kunkin kyseessä olevan perhe-etuuden maksamiselle, mikä vastaa – kuten tämän tuomion 34–36 kohdasta ilmenee – asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 2 kohtaan perustuvan erotusetuuden tavoitetta, joka on suotuisamman etuuden määrää vastaavan kokonaismäärän maksamisen takaaminen.
40
On kuitenkin todettava, että päätöksen H3 2 kohdan sanamuodosta ilmenee, että tämä säännös on luoteeltaan toissijainen siten, että sitä sovelletaan kyseisessä päätöksessä tarkoitettujen asetusten N:o 883/2004 ja N:o 987/2009 säännösten suhteen käytettävän vaihtokurssin määrittämiseksi, jollei päinvastaisesta säännöksestä muuta johdu. Siten on tutkittava, sovelletaanko ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mainitsemaa päätöksen H3 3–5 kohtaa pääasian oikeusriidan kaltaisessa tilanteessa.
41
Tältä osin on aluksi todettava, että päätöksen H3 3 kohdan sanamuoto sulkee pois tämän säännöksen soveltamisen tällaisessa tilanteessa. Yhtäältä mainittua säännöstä sovelletaan tapauksessa, jossa jäsenvaltion laitoksen on ”muunnettava määrä toisen jäsenvaltion valuuttaan”. Pääasian oikeusriidassa kyse on kuitenkin päinvastaisesta tilanteesta eli siitä, että jäsenvaltion sosiaaliturvalaitoksen on muunnettava toisen valtion valuutassa ilmaistu määrä omaan valuuttaansa.
42
Toisaalta mainitun 3 kohdan a ja b alakohdassa mainitaan määrien huomioon ottaminen ”kansallisen lainsäädännön mukaisesti”, kun taas pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa velvollisuus ottaa huomioon Sveitsissä maksettujen etuuksien määrä Saksassa mahdollisesti maksettavan erotusetuuden laskemiseksi johtuu asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 2 kohdan ja henkilöiden vapaatta liikkuvuutta koskevan sopimuksen soveltamisesta.
43
Päätöksen H3 4 kohtaa ei myöskään voida soveltaa, koska myös se koskee tilanteita, joissa jäsenvaltion laitoksen on muunnettava määrä toisen valtion valuuttaan. Lisäksi sen sanamuodosta ja erityisesti ilmaisusta ”3 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin, kun jäsenvaltion laitoksen on laskiessaan etuutta uudelleen – – muunnettava määrä toisen jäsenvaltion valuuttaan” ilmenee, että se on kyseisen päätöksen 3 kohdan erityinen sovellus.
44
Päätöksen H3 5 kohtaa sovelletaan lopuksi kansallisen lainsäädännön nojalla säännöllisesti indeksoidun etuuden uudelleen laskemiseksi, jos muuna valuuttana olevilla määrillä on vaikutusta kyseiseen etuuteen. Tämän säännöksen sanamuoto ei periaatteessa estä sen soveltamista mahdollisesti maksettavan erotusetuuden määrittämiseen, kun jäsenvaltion perhe-etuus, joka on keskeytetty ensisijaiseksi nimetyssä lainsäädännössä säädettyyn määrään asti, indeksoidaan säännöllisesti asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
45
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa kuitenkin, että vuosina 2010–2014 saksalainen lapsilisä, jonka suuruus oli 184 euroa kutakin kahta ensimmäistä lasta kohden, on pysynyt muuttumattomana ja että sitä on vuodesta 2015 lähtien korotettu kerran vuodessa. Tästä johtuu, ettei tätä etuutta ole korotettu kertaakaan ajanjaksona, jolta nyt kyseessä olevassa asiassa vaaditaan erotusetuutta, eli vuoden 2012 huhtikuun ja vuoden 2014 joulukuun välisenä aikana.
46
Näin ollen ei voida katsoa, että mainittua etuutta on indeksoitu säännöllisesti päätöksen H3 5 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Jos katsottaisiin, että tätä säännöstä olisi sovellettava, se johtaisi sellaisen muuntokurssin käyttämiseen, joka on julkaistu liian kaukaisena päivänä pääasiassa kyseessä olevien kuukausittaisten perhe-etuuksien suurimpaan osaan nähden, mikä olisi tämän tuomion 34 kohdassa mainitun, asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 2 kohdan tavoitteen vastaista.
47
Koska mitään päätöksen H3 3–5 kohtaa ei voida soveltaa pääasian oikeusriidan kaltaisessa tilanteessa, on sovellettava 2 kohtaa, kuten tämän tuomion 40 kohdasta ilmenee.
48
Ensimmäiseen kysymykseen on näin ollen vastattava, että päätöstä H3 on tulkittava siten, että sen 2 kohtaa on sovellettava niiden valuuttojen muuntamiseen, joissa lapsilisät on myönnetty, asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 2 kohdan mukaisen erotusetuuden mahdollisen määrän määrittämiseksi.
Toinen kysymys
49
Toisen kysymyksensä a kohdassa, joka esitetään siinä tapauksessa, että todettaisiin, että päätöksen H3 2 kohtaa sovelletaan pääasian kaltaisessa tilanteessa, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, mikä on kyseisessä säännöksessä tarkoitetun käsitteen ”toimen toteuttamispäivä” merkitys.
50
On todettava, että pääasian kaltaisissa olosuhteissa tällä käsitteellä tarkoitetaan päivää, jolloin työskentelyvaltion toimivaltainen laitos, joka on ensisijaisesti vastuussa kyseisen perhe-etuuden maksamisesta, suorittaa tämän maksun. Tämä suoritetaan joka tapauksessa, kun taas asuinjäsenvaltiossa säädettyjen etuuksien maksaminen erotusetuuden muodossa suoritetaan vain määrätyin edellytyksin ja on siten ehdollinen ja epävarma. Asianomainen henkilö voi vasta sen jälkeen, kun työskentelyvaltio on maksanut etuuden ja sen määrä on muunnettu asuinvaltion valuutaksi, saada kyseisen erotusetuuden viimeksi mainitussa valtiossa siinä tapauksessa, että muunnettu määrä on pienempi kuin tämän saman valtion lainsäädännön mukaan maksettavan saman etuuden määrä (ks. analogisesti tuomio 30.4.2014, Wagener, C-250/13, EU:C:2014:278, 45 ja 47 kohta).
51
Tämä tulkinta on juuri asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 2 kohdassa säädetyn päällekkäisyyden kiellon säännön tavoitteen mukainen, kuten tämän tuomion 34 kohdassa todetaan.
52
Siten toisen kysymyksen a kohtaan on vastattava, että päätöksen H3 2 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla käsitteellä ”päivä, jona laitos toteuttaa toimenpiteen” tarkoitetaan päivää, jona työskentelyvaltion toimivaltainen laitos maksaa kyseessä olevan perhe-etuuden.
53
Ensimmäiseen kysymykseen annetun vastauksen vuoksi toisen kysymyksen b ja c kohtaa ei ole tarpeen tutkia.
Oikeudenkäyntikulut
54
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Toiseen valuuttaan tapahtuvan lapsilisän muuntamisen osalta sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna 16.9.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 988/2009, 68 artiklan 2 kohdan mukaisen mahdollisen erotusetuuden määrän määrittämiseksi sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 90 artiklan sekä asetuksen N:o 987/2009 90 artiklassa tarkoitetun vaihtokurssien vahvistamisessa huomioon otettavasta ajankohdasta 15.10.2009 tehdyn sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan päätöksen H3 soveltamiseen ja tulkintaan ei vaikuta se, että sveitsiläinen laitos on maksanut lapsilisän Sveitsin frangeina.
2)
15.10.2009 tehtyä päätöstä H3 on tulkittava siten, että sen 2 kohtaa on sovellettava niiden valuuttojen muuntamiseen, joissa lapsilisät on myönnetty, asetuksen N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 988/2009, 68 artiklan 2 kohdan mukaisen erotusetuuden mahdollisen määrän määrittämiseksi.
3)
15.10.2009 tehdyn päätöksen H3 2 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla käsitteellä ”päivä, jona laitos toteuttaa toimenpiteen” tarkoitetaan päivää, jona työskentelyvaltion toimivaltainen laitos maksaa kyseessä olevan perhe-etuuden.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: saksa.