62018CC0100
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
YVESA BOTA
od 28. veljače 2019. (
1
)
Predmet C‑100/18
Línea Directa Aseguradora, SA
protiv
Segurcaixa, Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo (Vrhovni sud, Španjolska)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila – Direktiva 2009/103/EZ – Članak 3. prvi stavak – Pojam ‚upotreba vozila’ – Materijalna šteta prouzročena na nekretnini zbog požara na automobilu parkiranom na privatnom parkiralištu te nekretnine – Pokriće obveznim osiguranjem”
I. Uvod
1.
Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo (Vrhovni sud, Španjolska) odnosi se na tumačenje članka 3. Direktive 2009/103/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti (
2
).
2.
Zahtjev je upućen u okviru spora između dvaju osiguravajućih društava, odnosno Línea Directa Aseguradora, SA (u daljnjem tekstu: Línea Directa) i Segurcaixa, Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (u daljnjem tekstu: Segurcaixa), u vezi s pokrićem osiguranja upotrebe motornih vozila štete koja je nastala na obiteljskoj kući uslijed požara na automobilu parkiranom u njezinoj garaži.
3.
Pitanjima koja je postavio sud koji je uputio zahtjev nastoji se utvrditi može li se pojam „upotreba vozila” iz članka 3. prvog stavka Direktive 2009/103 tumačiti na način da obuhvaća situaciju u kojoj je na automobilu izbio požar iako je on bio parkiran dulje od dvadeset i četiri sata na privatnom parkirnom mjestu, a uzrok požara se, prema mišljenju tog suda, nalazi u mehanizmima nužnima za upotrebu prijevozne funkcije vozila.
4.
Slijedom svoje analize, smatram da taj pojam „upotreba vozila” treba tumačiti uzimajući u obzir sudjelovanje vozila, koje se upotrebljava u skladu sa svojom funkcijom prijevoznog sredstva, u nezgodi koja se dogodila na parkirnom mjestu predviđenom za tu svrhu.
5.
Naime, predlažem da se zaključi da okolnosti glavnog predmeta ne opravdavaju izmjenu okvira tog pojma na način da se određuje prostorno ograničenje, koje se sastoji od toga da se isključi parkiranje u privatnoj obiteljskoj garaži ili vremensko ograničenje između nastanka opasnosti i prethodnog kretanja parkiranog vozila, ili pak uzročno ograničenje s obzirom na mehanički uzrok nezgode.
II. Pravni okvir
A.
Pravo Unije
6.
Članak 1. točka 1. Direktive 2009/103 određuje:
„Za potrebe ove Direktive:
1.
‚vozilo’ znači svako motorno vozilo namijenjeno za kopneni promet, a koje pokreće mehanička snaga, ali koje se ne kreće po tračnicama, i svako priključno vozilo, bilo da je priključeno ili ne.”
7.
U članku 3. te direktive određeno je:
„Podložno članku 5., svaka država članica poduzima sve odgovarajuće mjere kako bi osigurala da je građanskopravna odgovornost u pogledu upotrebe vozila koja se uobičajeno nalaze na njezinu području pokrivena osiguranjem.
Na temelju mjera iz prvog stavka određuje se opseg pokrivene odgovornosti i uvjeti pokrića.
[…]
Osiguranje iz prvog stavka obvezno pokriva i oštećenje stvari i tjelesne ozljede.”
8.
Članak 13. stavak 1. prvi podstavak točka (c) navedene direktive propisuje:
„Svaka država članica poduzima sve odgovarajuće mjere kako bi osigurala da se sve zakonske odredbe ili ugovorne klauzule sadržane u polici osiguranja izdanoj u skladu s člankom 3. smatraju nevažećima u pogledu odštetnih zahtjeva trećih osoba koje su žrtve prometne nezgode ako te zakonske odredbe ili ugovorne klauzule isključuju iz osiguranja upotrebu ili vožnju vozila:
[…]
(c)
od strane osoba koje krše zakonske tehničke zahtjeve u pogledu stanja i sigurnosti dotičnog vozila.”
9.
U članku 29. iste direktive navedeno je:
„Ovim se stavljaju izvan snage direktive 72/166/EEZ[ (
3
)], 84/5/EEZ[ (
4
)], 90/232/EEZ[ (
5
)], 2000/26/EZ[ (
6
)] i 2005/14/EZ[ (
7
)] […] […]
Upućivanja na direktive stavljene izvan snage tumače se kao upućivanja na ovu Direktivu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu II.”
B.
Španjolsko pravo
10.
La Ley sobre responsabilidad civil y seguro en la circulación de vehículos a motor (Zakon o građanskopravnoj odgovornosti i osiguranju u području upotrebe motornih vozila), koji je kodificiran Real Decretom Legislativo 8/2004 (Kraljevska uredba br. 8/2004), od 29. listopada 2004. (
8
), u verziji koja je primjenjiva na činjenično stanje, u članku 1. stavku 1. određuje:
„Vozač motornih vozila, zbog opasnosti koju stvara njihova vožnja, odgovara za štetu nanesenu osobama ili stvarima koja je posljedica upotrebe vozila.
Kada je riječ o šteti nanesenoj osobama, vozač se oslobađa odgovornosti samo ako dokaže da je šteta uzrokovana isključivo krivnjom oštećenika ili višom silom koja nema veze s vožnjom ili funkcioniranjem vozila; slučajevima više sile ne smatraju se neispravnosti na vozilu odnosno lom ili kvar nekog njegova dijela ili mehanizma.
U slučaju imovinske štete, vozač je odgovoran prema trećima ako je građanskopravno odgovoran na temelju odredaba članka 1902. i sljedećih Códiga Civil [Građanski zakonik], članka 109. i sljedećih Códiga Penal [Kazneni zakonik], i odredaba ovog zakona.
Ako su i vozač i žrtva postupali s nepažnjom, odgovornost je podijeljena, a iznos naknade štete dijeli se razmjerno svačijoj odgovornosti.
Vlasnik vozila, koji nije vozio, odgovoran je za tjelesne ozljede i oštećenje stvari koje prouzroči vozač ako je s potonjim povezan na temelju neke od veza navedenih u članku 1903. Građanskog zakonika i članku 120. stavku 5. Kaznenog zakonika. Ta odgovornost prestaje ako navedeni vlasnik dokaže da je postupao s pažnjom dobrog domaćina kako bi spriječio nastanak štete.
Vlasnik vozila, koji nije vozio, a koji nema sklopljen ugovor o obveznom osiguranju odgovoran je građanskopravno, zajedno s vozačem, za tjelesne ozljede i oštećenje stvari koje je prouzročilo to vozilo, osim ako ne dokaže da mu je vozilo ukradeno.”
11.
U članku 2. stavku 1. Reglamenta del seguro obligatorio de responsabilidad civil en la circulación de vehículos de motor (Uredba o obveznom osiguranju od građanskopravne odgovornosti u području upotrebe motornih vozila), koji je kodificiran Real Decretom 1507/2008 (Kraljevska uredba br. 1507/2008), od 12. rujna 2008. (
9
), predviđa se:
„Za potrebe građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i pokrivanja obveznog osiguranja uređenog ovom uredbom, događajima prilikom upotrebe vozila smatraju se događaji koji proizlaze iz opasnosti koju stvara vožnja motornih vozila na koju upućuje prethodni članak, u garažama i na parkiralištima, na javnim i privatnim putovima i terenima koji su prikladni za gradski i međugradski promet kao i na putovima i terenima koji se, iako nisu prikladni, često upotrebljavaju u tu svrhu.”
III. Činjenice u glavnom postupku i prethodna pitanja
12.
Luis Salazar Rodes je 19. kolovoza 2013. poslijepodne parkirao svoje vozilo, koje je kupio deset dana prije toga, u garaži obiteljske kuće u vlasništvu društva Industrial Software Indusoft.
13.
Tijekom poslijepodneva 20. kolovoza 2013., Luis Salazar Rodes upalio je motor vozila a da ga nije uspio pomaknuti.
14.
Nekoliko sati kasnije, oko 3 sata ujutro, na vozilu Luisa Salazara Rodesa, koje dulje od dvadeset i četiri sata nije bilo u upotrebi, izbio je požar i oštetio kuću u kojoj se nalazila garaža. Uzrok požara nalazio se u električnim instalacijama vozila.
15.
Građanskopravna odgovornost u pogledu upotrebe vozila Luisa Salazara Rodesa bila je pokrivena osiguranjem ugovorenim s društvom Línea Directa.
16.
Društvu Industrial Software Indusoft, čija je obiteljska kuća bila osigurana pri društvu Segurcaixa, isplaćen je iznos od 44704,34 eura radi naknade štete koja je toj kući nastala zbog požara na predmetnom vozilu.
17.
Segurcaixa je 5. ožujka 2014. pokrenula postupak protiv društva Línea Directa pred Juzgado de Primera Instancia de Vitoria‑Gazteiz (Prvostupanjski sud u Vitoria‑Gazteizu, Španjolska) radi toga da se tom osiguravajućem društvu naloži plaćanje iznosa od 44704,34 eura, uvećanog za zakonske kamate, jer je uzrok nezgode događaj prilikom upotrebe vozila koji je obuhvaćen osiguranjem upotrebe vozila Luisa Salazara Rodesa. Taj je sud smatrao da se požar ne može smatrati „događajem prilikom upotrebe vozila” koji je obuhvaćen osiguranjem upotrebe vozila te je odbio zahtjev društva Segurcaixa.
18.
Odlučujući povodom žalbe koju je podnijela Segurcaixa protiv te presude Audiencia Provincial de Álava (Provincijski sud u Alavi, Španjolska) ukinula je tu odluku i prihvatila zahtjev društva Segurcaixa pri čemu je odluku temeljila na širokom tumačenju pojma „događaj prilikom upotrebe vozila” (
10
), prema kojem je takav događaj „požar na vozilu koje je njegov vlasnik privremeno parkirao na garažnom mjestu, ako je do izgaranja došlo zbog uzroka unutar samog vozila i bez uplitanja treće osobe”.
19.
Društvo Línea Directa je protiv te presude podnijelo žalbu u revizijskom postupku Tribunalu Supremo (Vrhovni sud).
20.
Taj sud navodi da španjolsko pravo kojim se prenosi Direktiva 2009/103 određuje područje primjene ratione materiae građanskopravne odgovornosti u vezi s upotrebom vozila iz članka 3. te direktive i smatra kao „događaj prilikom upotrebe”„događaje koji proizlaze iz opasnosti koju stvara vožnja motornih vozila”, u garažama i na parkiralištima, na javnim i privatnim putovima i terenima koji su prikladni za gradski i međugradski promet kao i na putovima i terenima koji se, iako nisu prikladni, često upotrebljavaju u tu svrhu.
21.
Tribunal Supremo (Vrhovni sud) dodaje da, u skladu sa širokim tumačenjem opasnosti koja proizlazi iz upotrebe vozila, smatra da je obuhvaćen obveznim osiguranjem slučaj vozila u mirovanju ili vozila čiji je motor ugašen, s obzirom na to da je nezgoda povezana s prijevoznom funkcijom vozila, kao i slučaj vozila na kojem je izbio požar prilikom kretanja.
22.
On je međutim isključio slučaj požara na parkiranom vozilu, koje je zaštićeno od zaleđivanja pokrivačem.
23.
Tribunal Supremo (Vrhovni sud) pojašnjava da u skladu sa španjolskim pravom vozač vozila nije odgovoran za štetu koja nastane zbog slučaja više sile, ali da se neispravnosti vozila ili kvar nekog od njegovih mehanizama ne smatraju događajima koji su viša sila. Nadalje, okolnost da je uzrok nezgode bila neispravnost vozila ne isključuje pokriće obveznim osiguranjem, kao ni podnošenje tužbe protiv proizvođača, ako su ispunjeni uvjeti.
24.
Taj se sud stoga pita je li u skladu s Direktivom 2009/103 utvrditi da odgovornost za upotrebu motornih vozila obuhvaća nezgodu u kojoj je sudjelovalo vozilo ugašenog motora, koje je bilo parkirano u garaži obiteljske kuće, kada ne postoji veza s upotrebom vozila i to vozilo ne predstavlja opasnost za cestovne korisnike. Ta bi situacija prije mogla potpadati pod odgovornost vlasnika potencijalno opasne stvari.
25.
Međutim, sud koji je uputio zahtjev navodi da se ciljem zaštite žrtava nezgoda koje su prouzročila vozila, koji slijede propisi Unije, može opravdati pokrivanje posljedica požara vozila u mirovanju, ako se uzrok požara nalazi u funkciji koja je nužna ili korisna za kretanje tog vozila, pri čemu ta situacija stoga može biti povezana s uobičajenom prijevoznom funkcijom vozila.
26.
No, u nedostatku vremenske povezanosti prethodne upotrebe tog vozila i nezgode ili zbog načina na koji se ona dogodila, ne može se isključiti da, kada ne postoji izravna veza između opasnosti i upotrebe vozila, situacija u kojoj je vozilo parkirano nije obuhvaćeno pojmom „upotreba vozila”.
27.
U tom pogledu sud koji je uputio zahtjev naglašava da tumačenje koje zanemaruje vremensku poveznicu s prethodnom upotrebom vozila i nastankom nezgode može dovesti do izjednačavanja obveznog osiguranja od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila s osiguranjem vlasnika koje obuhvaća moguću odgovornost koja proizlazi iz samog posjedovanja ili vlasništva nad vozilom.
28.
U tim je okolnostima Tribunal Supremo (Vrhovni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Protivi li se članku 3. Direktive 2009/103 tumačenje prema kojem obvezno osiguranje obuhvaća štetu nastalu zbog požara na vozilu u mirovanju ako se uzrok požara nalazi u mehanizmima nužnima za upotrebu prijevozne funkcije vozila?
2.
Ako je odgovor na prethodno pitanje niječan, protivi li se članku 3. Direktive 2009/103 tumačenje prema kojem obvezno osiguranje obuhvaća štetu nastalu zbog požara na vozilu ako požar nije povezan s prethodnim kretanjem, zbog čega se ne može smatrati da je povezan s određenom vožnjom?
3.
Ako je odgovor na drugo pitanje niječan, protivi li se članku 3. Direktive br. 2009/103 tumačenje prema kojem obvezno osiguranje obuhvaća štetu nastalu zbog požara na vozilu ako je vozilo parkirano u zatvorenoj privatnoj garaži?”
IV. Moja analiza
A.
Dopuštenost prvog prethodnog pitanja
29.
Línea Directa tvrdi da prvo prethodno pitanje nije dopušteno jer je hipotetsko. To osiguravajuće društvo u bitnome smatra da sud koji je uputio zahtjev polazi od pretpostavke da se uzrok požara nalazi u mehanizmima nužnima za upotrebu prijevozne funkcije vozila, iako to nije potkrijepljeno dokazima iz spora u glavnom postupku. Prema mišljenju društva Línea Directa, utvrđeno je jedino da se uzrok požara nalazio u njegovim električnim instalacijama.
30.
U skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda, „isključivo je na nacionalnom sudu pred kojim se vodi postupak i koji mora preuzeti odgovornost za sudsku odluku koja će biti donesena da, uvažavajući posebnosti predmeta, ocijeni nužnost prethodne odluke za donošenje svoje presude i relevantnost pitanja koja postavlja Sudu. Posljedično, s obzirom na to da se postavljena pitanja odnose na tumačenje pravnog pravila Unije, Sud je načelno dužan odlučiti […]. Iz navedenog proizlazi da pitanja koja se odnose na pravo Unije uživaju pretpostavku relevantnosti. Sud može odbiti zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio nacionalni sud samo ako je očito da tumačenje prava Unije koje se traži nema nikakve veze sa stvarnošću ili predmetom glavnog spora, ako je problem hipotetske naravi ili ako Sud ne raspolaže činjeničnim i pravnim elementima nužnima da na koristan način odgovori na pitanja koja su mu postavljena […]” (
11
).
31.
To u ovom predmetu nije slučaj. Činjenične okolnosti iz spora koje je opisao Tribunal Supremo (Vrhovni sud), zbog kojih on dvoji u vezi s opsegom područja primjene obveznog osiguranja upotrebe motornih vozila, ne ograničavaju se na uzrok požara na predmetnom vozilu. Zatraženo tumačenje pojma „upotreba vozila” nužno je za rješenje spora. Imajući u vidu presude koje je Sud već donio, njegova je relevantnost opravdana.
32.
U tim okolnostima predlažem da Sud smatra to prvo prethodno pitanje dopuštenim.
B.
Meritum
33.
Svojim prethodnim pitanjima, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 3. prvi stavak Direktive 2009/103 tumačiti na način da pojam „upotreba vozila” obuhvaća situaciju u kojoj požar na vozilu, parkiranom u privatnoj garaži dulje od dvadeset i četiri sata, čiji je uzrok u električkim instalacijama vozila, nanio štetu kući u kojoj se nalazi ta garaža.
34.
Sud koji je uputio zahtjev istaknuo je, s obzirom na sudsku praksu Suda, posebnost spora koja proizlazi iz sudjelovanja u nezgodi, do koje je došlo na privatnom parkirnom mjestu, vozila koje se prije toga nije kretalo.
35.
Naime, iako se određeni elementi odgovora mogu izvući iz prethodnih odluka Suda, odredbe članka 3. prvog stavka Direktive 2009/103 treba ponovno protumačiti kako bi se odredilo je li pojmom „upotreba vozila” obuhvaćen požar koji je spontano nastao na vozilu u mirovanju, koje neposredno prije toga nije bilo u upotrebi.
36.
Stoga valja podsjetiti, kao prvo, da je pojam „upotreba vozila” autonoman pojam prava Unije čije se tumačenje ne može prepustiti ocjeni pojedine države članice i koji treba tumačiti osobito s obzirom na kontekst te ciljeve koji se nastoje postići propisima u području osiguranja od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila (
12
).
37.
Kao drugo, valja primijetiti da se tumačenje tog pojma mijenjalo ovisno o različitim situacijama na koje je Sudu skrenuta pozornost.
38.
Naime, Sud je presudio da je pojmom „upotreba vozila” obuhvaćena svaka upotreba vozila koja je u skladu s njegovom uobičajenom funkcijom, to jest funkcijom prijevoznog sredstva (
13
).
39.
Na temelju tog tumačenja može se smatrati da su pokrivene obveznim osiguranjem situacije u kojima je vozilo bilo zaustavljeno i na parkiralištu (
14
), pri čemu nije važno je li motor bio upaljen u trenutku nastanka nezgode (
15
).
40.
Sud je također presudio da se upotreba vozila u skladu s njegovom funkcijom prijevoznog sredstva ne ograničava na vožnju vozila, nego također uključuje radnje koje su s tim povezane, poput upotrebe vrata putnika koji izlaze iz parkiranog vozila (
16
).
41.
Također, pojam „upotreba vozila” obuhvaća sve situacije u kojima se vozilo upotrebljava ne samo na javnim putovima, nego i na javnom ili privatnom terenu (
17
), s obzirom na to da doseg tog pojma ne ovisi o značajkama terena na kojem se to vozilo upotrebljava (
18
).
42.
Stoga, s obzirom na sudsku praksu Suda, nema nikakve sumnje da taj pojam obuhvaća situacije u kojima je šteta prouzročena dok je vozilo bilo parkirano na privatnom mjestu predviđenom za tu svrhu.
43.
Međutim, potrebno je navesti da je zajednička točka različitih predmeta u kojima je Sud odlučivao sudjelovanje vozila koje je u upotrebi ili je neposredno prije bilo u upotrebi.
44.
Stoga je jedino problematično pitanje koje treba riješiti može li nepostojanje upotrebe vozila tijekom vremena koje je dovoljno blizu vremenu prije nezgode biti razlog isključenja zaštite koju dodjeljuju propisi Unije u području građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i, podredno, ako ne može, treba li zahtijevati uzročnu vezu tehničke prirode.
45.
Čini mi se da se negativan odgovor na to glavno pitanje može opravdati trima razlozima. Kao prvo, valja navesti da zakonodavac Unije nije predvidio vremensko ograničenje nastanka nezgode, kad je riječ o provedbi zaštite žrtava nezgoda koje su uzrokovala vozila.
46.
Kao drugo, razvoj sudske prakse Suda pokazuje da se njome nastoji prenijeti taj cilj zaštite, koji zakonodavac Unije stalno slijedi i snaži (
19
), kada se vozilo, čiju je definiciju Sud nedavno ponovio (
20
), upotrebljava ili je namijenjeno tome da se upotrebljava u skladu sa svojom funkcijom prijevoznog sredstva.
47.
Kao treće, analiza svakog pojedinačnog slučaja trajanja prethodne upotrebe vozila čini mi se izvorom pravne nesigurnosti koji bi bio protivan prethodno navedenom cilju.
48.
Iz toga zaključujem da jedino situacije u kojima do nezgode dođe dok vozilo služi ili je služilo drugim svrhama, a ne prijevozu, primjerice kao radni stroj (
21
) ili kao oružje, ili pak kao mjesto stanovanja, nisu obuhvaćene pojmom „upotreba vozila”.
49.
Ako, u skladu sa svojom praksom, Sud utvrdi da činjenica da nezgoda nije nastala u neposrednom nastavku njegove upotrebe kao prijevoznog sredstva nije relevantna, pri čemu se smatra da parkiranje samo po sebi potpada pod pojam „upotreba vozila”, ostaje utvrditi, kako bi se odgovorilo na prvo pitanje koje je postavio sud koji je uputio zahtjev, treba li odrediti ograničenja koja se odnose na uzrok štete, to jest mehanizme vozila nužne za njegovu prijevoznu funkciju.
50.
S jedne strane, valja utvrditi da zakonodavac Unije nije odredio takve uvjete. S druge strane, s obzirom na posebne činjenične okolnosti glavnog predmeta, to jest požar koji je vozilo spontano prouzročilo, dovoljno je, prema mojem mišljenju, navesti njegovo sudjelovanje, kao što bi to također bio slučaj da je slučajno eksplodirao ili da je šteta prouzročena ispuštanjem proizvoda ili tekućine iz vozila (
22
).
51.
Budući da je takva opasnost neodvojiva od prijevozne funkcije vozila, nije potrebno istraživati bilo kakvu radnju ili točan uzrok štete prema tom i tom mehanizmu ili elementu vozila, koji služi njegovoj funkciji prijevoznog sredstva.
52.
Takvo je tumačenje (
23
) u skladu s ciljem koji slijedi zakonodavac Unije, koji nastoji jamčiti da žrtve nezgoda uzrokovanih tim vozilima uživaju usporedivo postupanje bez obzira na to gdje se na području Unije dogodila ta nezgoda (
24
), zbog čega on, osim toga, nije odredio granice pokrića opasnosti osiguranjem upotrebe motornih vozila, osobito u slučaju nedostatka usklađenosti vozila sa zakonskim tehničkim zahtjevima u pogledu stanja i sigurnosti dotičnog vozila, kao što to proizlazi iz članka 13. stavka 1. prvog podstavka točke (c) Direktive 2009/103.
53.
U tim okolnostima, čini mi se da sudjelovanje vozila, koje je upotrijebljeno u skladu sa svojom funkcijom prijevoznog sredstva, može proizići iz samog utvrđenja njegova doprinosa, na neki način, nastanku nezgode.
54.
Posljedično, čini mi se da članak 3. prvi stavak Direktive 2009/103 treba tumačiti na način da pojam „upotreba vozila”, iz te odredbe, obuhvaća situaciju u kojoj je vozilo, upotrijebljeno u skladu sa svojom funkcijom prijevoznog sredstva, sudjelovalo u požaru koji je nastao na mjestu namijenjenom za parkiranje, pri čemu nije važno je li se dogodio u privatnoj obiteljskoj garaži ili nakon duljeg mirovanja.
V. Zaključak
55.
S obzirom na sva prethodna razmatranja, predlažem Sudu da na prethodna pitanja koja je uputio Tribunal Supremo (Vrhovni sud, Španjolska) odgovori na sljedeći način:
Članak 3. prvi stavak Direktive 2009/103/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti, treba tumačiti na način da pojam „upotreba vozila”, iz te odredbe, obuhvaća situaciju u kojoj je vozilo, upotrijebljeno u skladu sa svojom funkcijom prijevoznog sredstva, sudjelovalo u požaru koji je nastao na mjestu namijenjenom za parkiranje, pri čemu nije važno je li se dogodio u privatnoj obiteljskoj garaži ili nakon duljeg mirovanja.
(
1
)	Izvorni jezik: francuski
(
2
)	SL 2009., L 263, str. 11. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 7., str. 114.)
(
3
)	Direktiva Vijeća od 24. travnja 1972. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti (SL 1972., L 103, str. 1.)
(
4
)	Druga Direktiva Vijeća od 30. prosinca 1983. o usklađivanju zakonodavstava država članica o osiguranju od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila (SL 1984., L 8, str. 17.)
(
5
)	Treća Direktiva Vijeća od 14. svibnja 1990. o usklađivanju zakonodavstava država članica o osiguranju od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila (SL 1990., L 129, str. 33.)
(
6
)	Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 16. svibnja 2000. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila (Četvrta direktiva o obveznom osiguranju motornih vozila) (SL 2000., L 181, str. 65.)
(
7
)	Direktiva 2005/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o izmjeni direktiva Vijeća 72/166/EEZ, 84/5/EEZ, 88/357/EEZ i 90/232/EEZ te Direktive 2000/26/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila (SL 2005., L 149, str. 14.)
(
8
)	BOE br. 267, od 5. studenoga 2004., str. 36662.
(
9
)	BOE br. 222, od 13. rujna 2008., str. 37487.
(
10
)	Vidjeti, kad je riječ o tom pojmu predviđenom španjolskim pravom, točku 11. ovog mišljenja.
(
11
)	Vidjeti, među ostalim, presudu od 10. prosinca 2018., Wightman i dr. (C‑621/18, EU:C:2018:999, t. 26. i 27. i navedena sudska praksa).
(
12
)	Vidjeti presudu od 15. studenoga 2018., BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, t. 31. i navedena sudska praksa).
(
13
)	Vidjeti presudu od 15. studenoga 2018., BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, t. 44.). Članak 3. stavak 1. prva rečenica Direktive 72/166, iz te točke, odgovara, prema korelacijskoj tablici iz Priloga II. Direktivi 2009/103, članku 3. prvom stavku te direktive, koji se primjenjuje u predmetnom slučaju (vidjeti točku 9. ovog mišljenja). Vidjeti također prijedlog Europske komisije Direktive Europskog parlamenta i Vijeća o izmjeni Direktive 2009/103 [COM(2018) 336 final], osobito njegov članak 1., kojim se u članak 1. Direktive 2009/103 umeće točka 1.a, koja sadržava definiciju „upotrebe vozila” kako bi se uzela u obzir sudska praksa Suda, radi pravne sigurnosti.
(
14
)	Vidjeti presudu od 15. studenoga 2018., BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, t. 37., 38. i 40. i navedena sudska praksa).
(
15
)	Vidjeti presudu od 15. studenoga 2018., BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, t. 39. i navedena sudska praksa).
(
16
)	Vidjeti presudu od 15. studenoga 2018., BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, t. 36. i 45.).
(
17
)	Vidjeti činjenične okolnosti u presudama od 4. rujna 2014., Vnuk (C‑162/13, EU:C:2014:2146, t. 19. i 59. Radilo se o upravljanju traktorom u dvorištu farme), i od 28. studenoga 2017., Rodrigues de Andrade (C‑514/16, EU:C:2017:908, t. 7. i 9. Do nezgode je došlo u vinogradu poljoprivrednika).
(
18
)	Vidjeti presudu od 20. prosinca 2017., Núñez Torreiro (C‑334/16, EU:C:2017:1007, t. 30. i navedena sudska praksa).
(
19
)	Vidjeti presudu od 15. studenoga 2018., BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, t. 33.. i navedena sudska praksa).
(
20
)	Vidjeti presudu od 4. rujna 2018., Juliana (C‑80/17, EU:C:2018:661, t. 39. i 42.).
(
21
)	Vidjeti presudu od 28. studenoga 2017., Rodrigues de Andrade (C‑514/16, EU:C:2017:908, t. 40. i 42.).
(
22
)	Vidjeti, primjerice, predmet u tijeku Bueno Ruiz (C‑431/18), u kojem je riječ o šteti koja je nastala vozačici zbog istjecanja ulja iz vozila parkiranog pokraj njezina, zbog čega je ona pala.
(
23
)	Usporediti pisana očitovanja Europske komisije i španjolsko zakonodavstvo (vidjeti točku 23. ovog mišljenja).
(
24
)	Vidjeti presudu od 15. studenoga 2018., BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, t. 32. i navedena sudska praksa). Vidjeti također uvodnu izjavu 20. Direktive 2009/103 te obrazloženje Prijedloga Komisije, navedeno u bilješki 13. ovog mišljenja, koje se također odnosi na jačanje zaštite žrtava nezgoda koje proizlaze iz upotrebe vozila u slučaju nesolventnosti osiguravatelja i poboljšanje priznavanja postavljenih odštetnih zahtjeva, osobito u prekograničnom kontekstu. Taj se prijedlog, osim toga, odnosi na provjere osiguranja radi suzbijanja vožnje bez osiguranja i usklađivanje minimalnih iznosa pokrića (t. 2.).