62024CC0002
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
ATHANASIOSA RANTOSA
od 27. ožujka 2025. (
1
)
Predmet C‑2/24 P
Teva Pharmaceutical Industries Ltd,
Cephalon Inc.
protiv
Europske komisije
„Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Tržište modafinila – Sporazum o nagodbi u području patenata u svrhu odgode stavljanja na tržište jeftinije generičke verzije modafinila – Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU‑a i članka 53. Sporazuma o EGP‑u – Tužba za poništenje – Ograničenje s obzirom na cilj – Ograničenje s obzirom na posljedicu – Kriteriji za ocjenu”
I. Uvod
1.
Teva Pharmaceutical Industries Ltd (u daljnjem tekstu: Teva) i Cephalon Inc. (u daljnjem tekstu zajedno nazvani: žalitelji) u žalbi traže ukidanje presude Općeg suda Europske unije od 18. listopada 2023., Teva Pharmaceutical Industries i Cephalon/Komisija (T‑74/21, u daljnjem tekstu: pobijana presuda, EU:T:2023:651), kojom je taj sud odbio njihovu tužbu. Ta se tužba odnosila, kao glavno, na poništenje Odluke Europske komisije C(2020) 8153 final, od 26. studenoga 2020. u vezi s postupkom na temelju članka 101. UFEU‑a i članka 53. Sporazuma o EGP‑u (predmet AT.39686 – CEPHALON) (u daljnjem tekstu: sporna odluka) (
2
), u skladu s kojom se smatralo da su žalitelji povrijedili članak 101. UFEU‑a i članak 53. Sporazuma o EGP‑u time što su sklopili sporazum kako bi riješili patentni spor koji se među njima vodi, i, kao podredno, na ukidanje ili na smanjenje iznosa izrečenih novčanih kazni.
2.
Ovaj je predmet proizašao iz sporazuma o nagodbi koji su sklopili žalitelji, odnosno dva farmaceutska društva, na temelju kojeg se jedno od njih, Teva obvezala da svoj generički lijek neće uvesti na tržišta modafinila o kojima je riječ, u zamjenu za sve komercijalne transakcije predviđene tim sporazumom, a ne za izravna plaćanja. U skladu sa spornom odlukom, Komisija je osobito zaključila da navedeni sporazum predstavlja ograničavanje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj i s obzirom na posljedicu u smislu članka 101. stavka 1. UFEU‑a i članka 53. Sporazuma o EGP‑u. Stoga su društvima Cephalon i Teva izrečene novčane kazne u iznosu od 30480000 eura odnosno 30000000 eura.
3.
Taj predmet nadovezuje se na predmete u kojima su donesene presude Generics (UK) i dr. (
3
), Lundbeck (
4
) i Servier (
5
), koje su se odnosile na kvalifikaciju sporazuma o nagodbi u sporovima o patentima kao ograničenjâ tržišnog natjecanja s obzirom na cilj u smislu članka 101. UFEU‑a. Sudu osobito pruža priliku da pojasni primjenjive kriterije za utvrđivanje ograničenja tržišnog natjecanja u smislu te odredbe, u kontekstu sporazuma o nagodbi u području patenata koji su sklopili, s jedne strane, proizvođač izvornog lijeka, nositelj sekundarnih patenata povezanih s farmaceutskim proizvodom i, s druge strane, proizvođač generičke verzije tog lijeka.
II. Okolnosti spora
4.
Okolnosti spora navedene su u točkama 2. do 43. pobijane presude te se za potrebe ovog mišljenja mogu sažeti na sljedeći način.
A. Subjekti o kojima je riječ
5.
Cephalon je biofarmaceutsko društvo sa sjedištem u Sjedinjenim Američkim Državama koje isporučuje i izvorne i generičke farmaceutske proizvode diljem svijeta. Njegove glavne aktivnosti obuhvaćaju istraživanje, razvoj i stavljanje lijekova na tržište te su osobito usmjerene na poremećaje središnjeg živčanog sustava.
6.
Teva je multinacionalno farmaceutsko društvo koje se bavi razvojem, proizvodnjom i prodajom generičkih lijekova te inovativnih i specijaliziranih farmaceutskih proizvoda, aktivnih farmaceutskih sastojaka i proizvoda u slobodnoj prodaji.
7.
U listopadu 2011., nakon što je Komisija odobrila prijavljenu koncentraciju odlukom C(2011) 7435 final (predmet COMP/M. 6258 – Teva/Cephalon) od 13. listopada 2011. (
6
), donesenom na temelju članka 6. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 139/2004 (
7
) (u daljnjem tekstu: odluka o koncentraciji), Cephalon je kupio Tevu.
B. Proizvod i patenti o kojima je riječ
8.
Proizvodi na koje se odnosi ovaj predmet su lijekovi koji sadržavaju aktivni farmaceutski sastojak (u daljnjem tekstu: AFS) poznat kao modafinil. Modafinil je 1976. otkrio laboratorij Lafon, francusko farmaceutsko društvo. Riječ je o stimulirajućem sredstvu za dugoročnu budnost koje se koristi za liječenje određenih poremećaja spavanja.
9.
Cephalon je 1993. dobio isključiva prava na modafinil, a 1997. počeo ga je prodavati pod žigom Provigil u Ujedinjenoj Kraljevini. Taj je poduzetnik 2005. prodavao modafinil u nekoliko zemalja Europskog gospodarskog prostora (EGP).
10.
Kad je riječ o EGP‑u, različiti su nacionalni patenti Cephalona za molekulu AFS modafinila istekli tijekom 2003., dok je zaštita podataka o tom AFS‑u pak istekla najkasnije 2005. Iako su patenti za molekulu modafinila istekli, Cephalon je još uvijek imao sekundarne patente na veličinu čestica i druge patente povezane s modafinilom čiji je datum isteka u EGP‑u bio predviđen tijekom 2015.
11.
Lijek Provigil bio je najvažniji proizvod u portfelju Cephalona u pogledu prodaje. S obzirom na dolazak generičkih proizvoda na tržište u bliskoj budućnosti i kako bi zaštitio svoje djelatnosti u području o kojem je riječ, Cephalon je radio na proizvodu druge generacije pod nazivom Nuvigil koji se temelji na AFS‑u modafinila, a koji je namjeravao staviti na tržište kako bi postupno zamijenio Provigil počevši od 2006., najprije u Sjedinjenim Američkim Državama, a zatim u EGP‑u. Osim toga, Cephalon je planirao stavljanje u promet drugog lijeka na osnovi modafinila, nazvanog Sparlon. Naposljetku, Cephalon nije stavio na tržište ni Nuvigil ni Sparlon u EGP‑u.
12.
Krajem 2002., kada su četiri proizvođača iz sektora generičkih lijekova, među kojima je i Teva, zatražila regulatorno odobrenje za stavljanje na tržište njihovih generičkih proizvoda modafinila u Sjedinjenim Američkim Državama, Cephalon je pokrenuo postupak zbog povrede patenta u Sjedinjenim Američkim Državama. U lipnju 2005. Teva je svoj generički proizvod modafinil stavila na tržište u Ujedinjenoj Kraljevini.
13.
Nakon razmjene dopisa, Cephalon je 6. srpnja 2005. pokrenuo patentni spor protiv Teve pred High Courtom of Justice (England & Wales) (Visoki sud, Engleska i Wales, Ujedinjena Kraljevina) te je zatražio izdavanje privremene mjere kako bi spriječio Tevu da prodaje svoj generički proizvod modafinila u Ujedinjenoj Kraljevini. Teva je zatim podnijela protutužbu za proglašenje ništavosti. Prije rasprave o zahtjevu za izdavanje privremene mjere predviđene za 11. srpnja 2005., Teva je pristala prestati prodavati generičke proizvode modafinila u Ujedinjenoj Kraljevini. Cephalon je zauzvrat pristao dati jamstvo u iznosu od 2,1 milijuna britanskih funti (GBP) (odnosno oko 3,07 milijuna eura) u slučaju da Teva uspije u tom sudskom postupku i ima pravo tražiti naknadu štete i kamate zbog izmakle dobiti.
14.
Pregovori o sporazumu o nagodbi započeli su krajem studenoga 2005.
C. Sporazum o nagodbi
15.
Cephalon i Teva sklopili su 8. prosinca 2005. sporazum o nagodbi, koji je također sklopljen za njihova povezana društva te je stupio na snagu 4. prosinca 2005.
16.
Tim se sporazumom predviđalo, među ostalim, na temelju njegova članka 2., da se Teva obvezuje da neće neovisno ući na tržište modafinila i ni natjecati se s Cephalonom na tom tržištu (u daljnjem tekstu: klauzula o zabrani tržišnog natjecanja) i da neće osporavati Cephalonove patente na modafinil (u daljnjem tekstu: klauzula o neosporavanju patenta) (u daljnjem tekstu zajedno nazvane: ograničavajuće klauzule).
17.
Članci 2.2. do 2.6. sporazuma o nagodbi odnosili su se na sve transakcije koje se odnose na sljedeće elemente: licenciju koju je Teva dodijelila Cephalona u vezi s Tevinim pravima intelektualnog vlasništva; licenciju koju je Cephalon dodijelio Tevi za korištenje podataka, nazvanih CEP1347, u čijem je razvoju sudjelovao Cephalon u okviru studija o liječenju Parkinsonove bolesti; Tevinu isporuku AFS‑a modafinila Cephalonu; Cephalonovo plaćanje Tevi izbjegnutih troškova sudskih postupaka i Tevinu distribuciju Cephalonovih proizvoda u Ujedinjenoj Kraljevini.
18.
Isto tako, u članku 3. tog sporazuma predviđala su se generička prava u korist Teve. U skladu s tim člankom, Cephalon je dodijelio Tevi neisključivu licenciju za stavljanje njezina generičkog proizvoda modafinila na tržište, uključujući u EGP‑u, od 2012. (ili prije, u slučaju da bilo koji subjekt prvi put stavi na tržište generički proizvod modafinil).
19.
U skladu s člankom 4. navedenog sporazuma, Teva i Cephalon obvezali su se da će odmah okončati svoj spor u vezi s modafinilom u Sjedinjenim Američkim Državama i Ujedinjenoj Kraljevini.
20.
Naposljetku, isti je sporazum također obuhvaćao iznose ili naknade uključene u različite transakcije navedene u točkama 16. i 18. ovog mišljenja.
III. Sporna odluka
21.
Komisija je 26. studenoga 2020. donijela spornu odluku, u kojoj je smatrala da su žalitelji povrijedili članak 101. UFEU‑a i članak 53. Sporazuma o EGP‑u jer su sudjelovali u sporazumu o nagodbi u farmaceutskom sektoru, uz plaćanje za odgodu ulaska na tržište. Povreda se odnosila na Njemačku, Austriju, Belgiju, Bugarsku, Cipar, Dansku, Španjolsku, Finsku, Francusku, Grčku, Mađarsku, Irsku, Island, Italiju, Latviju, Lihtenštajn, Litvu, Luksemburg, Norvešku, Nizozemsku, Poljsku, Portugal, Rumunjsku, Ujedinjenu Kraljevinu, Slovačku i Švedsku i trajala je od 4. prosinca 2005. do 12. listopada 2011., osim u pogledu Bugarske i Rumunjske, gdje je povreda započela 1. siječnja 2007., te Mađarske, gdje je povreda okončana 14. lipnja 2011 (
8
). Za utvrđenu povredu Komisija je Cephalonu i Tevi izrekla novčane kazne u iznosu od 30 480 000 eura odnosno 30000000 eura (
9
).
IV. Postupak pred Općim sudom i pobijana presuda
22.
Tužbom podnesenom tajništvu Općeg suda 5. veljače 2021. žalitelji su zahtijevali poništenje sporne odluke i, podredno, ukidanje ili smanjenje iznosa izrečenih novčanih kazni.
23.
U prilog svojoj tužbi žalitelji su istaknuli četiri tužbena razloga: prvi se temelji na pogreški koja se tiče prava i činjenica koju je počinila Komisija jer je sporazum o nagodbi kvalificirala kao „ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj”; drugi se temelji na pogreški koja se tiče prava i činjenica jer je Komisija taj sporazum kvalificirala kao „ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na posljedicu”; treći, koji je istaknut podredno, temelji se na pogrešnoj primjeni članka 101. stavka 3. UFEU‑a, naposljetku, četvrtim tužbenim razlogom, koji je također istaknut podredno, žalitelji nastoje ishoditi poništenje novčanih kazni koje su im izrečene ili barem bitno djelomično poništenje novčane kazne izrečene Tevi.
24.
Opći sud ispitao je u pobijanoj presudi, na prvom mjestu, prvi tužbeni razlog koji se temeljio na pogreški koju je Komisija počinila u pogledu kvalifikacije sporazuma o nagodbi kao „ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj” (
10
). Kao prvo, odbio je prigovore koji su se odnosili na neprimjenu odgovarajućeg pravnog kriterija za utvrđivanje „ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj” (
11
). Kao drugo, Opći sud odbio je prigovore koji su se odnosili na postojanje uvjerljivog objašnjenja u pogledu transakcija zaključenih izvan tog sporazuma, koje se razlikuje od onoga da predstavljaju samo protučinidbu ograničavajućim klauzulama (
12
). Kao treće, Opći je sud odbio prigovore koji su se odnosili na kriterij utvrđen presudom Generics (UK), koji se odnosio na postojanje učinaka koji potiču tržišno natjecanje, a koji su dokazani, relevantni i posebno povezani s predmetnim sporazumom te dovoljno značajni (
13
). Kao četvrto, Opći sud odbio je prigovore koji su se odnosili na pogreške koje je Komisija navodno počinila u okviru ocjene gospodarskog i pravnog konteksta sporazuma o nagodbi (
14
).
25.
Na drugom mjestu, Opći sud odbio je drugi tužbeni razlog koji se temeljio na pogreški koju je počinila Komisija jer je navedeni sporazum kvalificirala kao „ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na posljedicu” s obzirom na to da se ta institucija oslonila samo na potencijalne učinke tog sporazuma (
15
).
26.
Na trećem mjestu, Opći sud odbio je treći i četvrti tužbeni razlog na koje su se žalitelji pozvali podredno. Tako je odbio, s jedne strane, treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogreški u ocjeni koju je Komisija počinila u spornoj odluci, jer ta odluka sadržava ocjenu prema kojoj taj isti sporazum ne ispunjava uvjete za izuzeće predviđene člankom 101. stavkom 3. UFEU‑a (
16
) i, s druge strane, četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi, u okviru Komisijina izricanja novčanih kazni, načela pravne sigurnosti, zabrane retroaktivnosti i zaštite legitimnih očekivanja, kao i načela nullum crimen sine lege i nulla poena sine lege (
17
).
27.
Na četvrtom i posljednjem mjestu, Opći sud odbio je zahtjev žaliteljâ za ukidanje ili smanjenje iznosa novčanih kazni izrečenih u spornoj odluci (
18
).
28.
S obzirom na ta razmatranja, Opći sud odbio je tužbu žaliteljâ te im je naložio snošenje troškova.
V. Postupak pred Sudom i zahtjevi stranaka
29.
Žalitelji u žalbi od Suda zahtijevaju da tužbu proglasi dopuštenom i prihvati žalbu; da ukine pobijanu presudu; da vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje, osim ako Sud smatra da ima dovoljno podataka za poništenje sporne odluke i da Komisiji naloži snošenje troškova, uključujući troškove žaliteljâ pred Sudom i Općim sudom. Komisija pak traži od Suda da odbije žalbu i žaliteljima naloži snošenje troškova.
VI. Analiza
30.
U prilog svojoj žalbi žalitelji se pozivaju na dva žalbena razloga koji se temelje na pogreški koja se tiče prava koju je Opći sud počinio, s jedne strane, u primjeni kriterija na temelju kojeg se može utvrditi postojanje ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj u kontekstu sporazuma o nagodbi u području farmaceutskih patenata, u smislu sudske prakse proizašle iz presude Generics (UK) (odjeljak A), i, s druge strane, u okviru ispitivanja protutržišnih učinaka sporazuma o nagodbi (odjeljak B).
A. Prvi žalbeni razlog
31.
Prvim žalbenim razlogom, koji se dijeli na dva dijela, žalitelji tvrde da je Opći sud pogrešno primijenio pravni kriterij proizašao iz presude Generics (UK) kojim se može utvrditi postojanje ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj u okviru sporazuma o nagodbi.
32.
Prvi dio odnosi se na tumačenje koje je Opći sud dao u pogledu prvog dijela kriterija utvrđenog tom presudom i, konkretnije, na pitanje objašnjava li se prijenos vrijednosti predviđen u okviru sporazuma o nagodbi isključivo interesom stranaka da se ne upuštaju u tržišno natjecanje na temelju zasluga (
19
). Drugi dio odnosi se pak na drugi dio tog kriterija i, među ostalim, na uvjete u kojima takav sporazum može imati dokazane učinke koji pospješuju tržišno natjecanje i mogu dati povoda razumnoj sumnji da je dovoljno štetan za tržišno natjecanje (
20
).
33.
Kako bi se olakšala analiza ovog žalbenog razloga, čini mi se korisnim podsjetiti na kriterije utvrđene sudskom praksom Suda u pogledu kvalifikacije sporazumâ o plaćanju za odgodu (takozvani „pay for delay”) kao „ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj” i na, među ostalim, načela koja proizlaze iz presude Generics (UK), koja je u središtu ovog predmeta, kao i na kasniju sudsku praksu Suda u tom području.
1.
Kvalifikacija sporazumâ o plaćanju za odgodu kao „ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj”
34.
Najprije podsjećam na to da se, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, pojam „ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj” može primijeniti samo na određena tajna djelovanja između poduzetnika koja, po samoj svojoj prirodi, pokazuju dovoljan stupanj štetnosti u pogledu tržišnog natjecanja da se može smatrati da ispitivanje njihovih posljedica nije potrebno (
21
).
35.
Konkretnije, kad je riječ o sporazumima o mirnom rješavanju sporova, kao što je sporazum o nagodbi u ovom slučaju, u okviru sporova u vezi s patentom koji se odnosi na postupak proizvodnje AFS‑a koji je postao dostupan javnosti, sklopljenih između proizvođača izvornih lijekova i proizvođača generičkih lijekova i koji su imali za posljedicu odgađanje ulaska generičkih lijekova na tržište u zamjenu za prijenos novčane ili nenovčane vrijednosti prvog u korist drugog, Sud je presudio da se takvi sporazumi ne mogu u svakom slučaju smatrati „ograničenjima s obzirom na cilj” u smislu članka 101. stavka 1. UFEU‑a (
22
).
36.
U tom pogledu valja istaknuti da, prema prethodno navedenoj sudskoj praksi, proizvođač generičkih lijekova može, nakon što ocijeni svoje izglede za uspjeh u sudskom postupku koji vodi protiv proizvođača izvornog lijeka o kojem je riječ, odlučiti odustati od ulaska na tržište o kojem je riječ i s potonjim proizvođačem sklopiti sporazum o nagodbi u tom postupku. Takav se sporazum ne može ni u kojem slučaju smatrati „ograničenjem s obzirom na cilj” u smislu članka 101. stavka 1. UFEU‑a. Činjenica da je takav sporazum popraćen prijenosima vrijednosti s proizvođača izvornih lijekova u korist proizvođača generičkih lijekova nije dovoljan razlog da ga se kvalificira kao ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj jer se ti prijenosi vrijednosti mogu pokazati opravdanima. To može biti slučaj kad proizvođač generičkih lijekova prima od proizvođača izvornih lijekova svote koje u stvarnosti odgovaraju naknadi troškova ili ometanja poslovanja povezanih sa sporom između njih odnosno naknadi za stvarnu isporuku robe ili usluga proizvođaču izvornih lijekova (
23
).
37.
Stoga, s obzirom na to da je sporazum o nagodbi u sporu o valjanosti patenta između proizvođača generičkih lijekova i proizvođača izvornih lijekova, nositelja tog patenta, popraćen prijenosima vrijednosti s proizvođača izvornih lijekova u korist proizvođača generičkih lijekova, kao prvo, valja provjeriti može li se pozitivan neto saldo tih prijenosa u cijelosti opravdati, kao što je to predviđeno u prethodnoj točki ovog mišljenja, potrebom naknade troškova odnosno ometanja poslovanja povezanih s tim sporom, kao što su troškovi i nagrade pravnih savjetnika potonjeg proizvođača odnosno potrebom naknađivanja za stvarnu i dokazanu isporuku robe ili usluga tog proizvođača u korist proizvođača izvornog lijeka (
24
). Naime, nagodba u takvom sporu podrazumijeva da proizvođač generičkih lijekova priznaje valjanost predmetnog patenta jer se odriče njegova osporavanja. Iz toga slijedi da se na temelju takozvanog plaćanja „za odgodu ulaska na tržište”, koje proizvođač izvornih lijekova izvršava u korist proizvođača generičkih lijekova, može smatrati da je samo snošenje takvih troškova. ili naknađivanje tako isporučene robe ili usluga u skladu s takvim priznavanjem i da se, stoga. može opravdati sa stajališta tržišnog natjecanja (
25
).
38.
U slučaju da taj pozitivan neto saldo prijenosa nije u cijelosti opravdan takvom potrebom, kao drugo, valja ispitati mogu li se ti prijenosi vrijednosti, u nedostatku takvog opravdanja, objasniti isključivo poslovnim interesom tih proizvođača lijekova da se ne upuste u tržišno natjecanje na temelju zasluga. U okviru tog ispitivanja valja utvrditi je li navedeni saldo, uključujući eventualne opravdane troškove, dovoljno velik da doista potakne proizvođača generičkih lijekova na odustanak od ulaska na tržište o kojem je riječ, pri čemu nije potrebno da je taj neto pozitivan saldo nužno veći od dobiti koju bi taj proizvođač ostvario da je uspio u patentnom sporu (
26
).
39.
S obzirom na složenost sporazuma o nagodbi, ocjena stupnja njihove gospodarske štetnosti za dobro funkcioniranje tržišnog natjecanja na predmetnom tržištu ne može se provesti apstraktno i podrazumijeva detaljnu analizu tog sporazuma, koja se temelji na objektivnim razmatranjima, ali i njegovih ciljeva te njegova gospodarskog i pravnog konteksta (
27
).
2.
Prvi dio prvog žalbenog razloga koji se temelji na pogrešnoj primjeni prvog dijela kriterija utvrđenog presudom Generics (UK)
40.
U prilog prvom dijelu prvog žalbenog razloga žalitelji osporavaju točke 45. do 47. pobijane presude i, među ostalim, pravni kriterij koji je Opći sud utvrdio radi kvalifikacije obveza nenatjecanja i neosporavanja patenta preuzetih u okviru sporazuma o nagodbi kao „ograničenjâ tržišnog natjecanja s obzirom na cilj”.
41.
Prema njihovu mišljenju, pobijana presuda sadržava pogreške koje se tiču prava s tri aspekta. Kao prvo, pravni kriterij utvrđen u točkama 46. i 47. te presude u biti je protučinjenični i odgovara onomu što bi se zahtijevalo u okviru ispitivanja postojanja ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na posljedicu, a ne s obzirom na cilj, što bi bilo protivno presudi Generics (UK) (dio a). Kao drugo, Opći sud utvrdio je u točki 45. navedene presude strože pravno pravilo od onog koje je navedeno u presudi Generics (UK) (dio b). Naposljetku, kao treće, istom je presudom odobren kriterij koji stranke ne mogu ispuniti, što je u izravnoj suprotnosti s presudom Generics (UK) (dio c).
a)
Protučinjenični scenarij koji je upotrijebio Opći sud
1) Sažetak argumenata stranaka
42.
S jedne strane, žalitelji prigovaraju Općem sudu da je u točki 46. pobijane presude smatrao da je, kako bi se „utvrdilo je li jedino uvjerljivo objašnjenje svih komercijalnih transakcija bilo to da se Teva potakne na prihvaćanje ograničavajućih klauzula i da tako odustane od tržišnog natjecanja s Cephalonom na temelju svojih zasluga ili bi te transakcije, u svakom slučaju, bile zaključene u normalnim tržišnim uvjetima, Komisija […] morala usporediti ono što se stvarno dogodilo s onim što bi se dogodilo da ograničavajućih klauzula nije bilo”. Kriterij o kojem je riječ, kako ga je naveo Opći sud, podrazumijeva protučinjeničnu analizu koja proizlazi iz ispitivanja ograničenjâ tržišnog natjecanja s obzirom na posljedicu. Žalitelji zbog istih razloga tvrde da zaključak, naveden u točki 47. te presude, prema kojem „pravni kriterij koji je primijenila Komisija nije protučinjenična analiza koja proizlazi iz ocjene sporazumâ kao ograničenja s obzirom na posljedicu”, sadržava pogrešku koja se tiče prava.
43.
S druge strane, iako se u točki 46. navedene presude upućuje na klauzule o zabrani tržišnog natjecanja i neosporavanju patenta kao odvojeni dio sporazuma o nagodbi („da ograničavajućih klauzula nije bilo”), kriterijem koji je potvrdio Opći sud zapravo se zahtijeva da se za svaku komercijalnu transakciju ocijeni je li stvarno zaključena ili bi bila zaključena pod istim uvjetima da uopće nije sklopljen sporazum o nagodbi. Naime, Opći sud je utvrđivanjem takvog kriterija počinio pogrešku koja se tiče prava jer je ocjenu ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj zamijenio s ocjenom ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na posljedicu.
2) Ocjena
i) Relevantnost protučinjeničnog scenarija u okviru analize protutržišnog cilja
44.
Najprije podsjećam na to da sporazumi o nagodbi kojima proizvođač generičkih lijekova koji nastoji ući na tržište priznaje, barem privremeno, valjanost patenta koji drži proizvođač izvornih lijekova te zbog toga preuzima obvezu da ga zbog toga neće osporavati niti ući na predmetno tržište, mogu proizvesti učinke koji ograničavaju tržišno natjecanje stoga što su osporavanje valjanosti i opsega patenta dio uobičajenog tržišnog natjecanja u sektorima u kojima postoje isključiva prava na tehnologijama (
28
).
45.
Međutim, takve se sporazume u svakom slučaju ne može smatrati ograničenjem tržišnog natjecanja s obzirom na cilj, u smislu članka 101. stavka 1. UFEU‑a, jer se prijenosi vrijednosti predviđeni u okviru tih sporazuma, kao i obveze nenatjecanja i neosporavanja patenta mogu pokazati opravdanima (
29
). Stoga se kvalifikacija kao ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj ne može utvrditi samo kad se ograničenja tržišnog natjecanja koja proizlaze iz klauzula o zabrani tržišnog natjecanja i neosporavanju patenta predviđenih sporazumima o nagodbi ne temelje na priznavanju valjanosti patenata proizvođača izvornih lijekova, nego na prijenosu vrijednosti s tog proizvođača na proizvođača generičkih lijekova o kojem je riječ, kojom se potonjeg proizvođača potiče da odustane od upuštanja u tržišno natjecanje na temelju zasluga (
30
).
46.
Iz toga slijedi da, kako bi se utvrdilo može li se sporazum kvalificirati kao „ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj”, ne treba analizirati svaku od tih klauzula zasebno, nego valja ocijeniti ima li taj sporazum, promatran kao cjelina, određeni stupanj gospodarske štetnosti za dobro funkcioniranje tržišnog natjecanja na tržištu o kojem je riječ (
31
).
47.
S obzirom na navedeno, sada valja ispitati jesu li u ovom slučaju ispunjeni kriteriji utvrđeni sudskom praksom Suda, na koje se podsjeća u prethodnim točkama ovog mišljenja i stoga je li Opći sud u okviru analize ograničenjâ tržišnog natjecanja s obzirom na cilj u točki 46. pobijane presude pravilno smatrao da za potrebe te ocjene valja analizirati jesu li komercijalne transakcije sadržane u sporazumu stvarno zaključene ili bi bile zaključene pod istim uvjetima („da ograničavajućih klauzula nije bilo”).
48.
Zbog razloga koje ću navesti u sljedećim točkama, smatram da pristup koji je primijenio Opći sud nije u suprotnosti s metodom utvrđenom u presudi Generics (UK) ni s novijom sudskom praksom Suda u tom području (
32
).
49.
Naime, kao prvo, ističem da se, s obzirom na to da se odlučujući kriterij za kvalifikaciju sporazuma o nagodbi kao „ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj” odnosi na utvrđenje da je jedina zamjena za prijenos vrijednosti koju je proizvođač generičkih lijekova primio od proizvođača izvornog lijeka suzdržavanje od ulaska na tržište (
33
), ne može kritizirati Opći sud jer je svoje ispitivanje usredotočio na obveze nenatjecanja i neosporavanja patenta navedene u ograničavajućim klauzulama koje se u praksi sastoje od suzdržavanja od ulaska na tržište. Usto, Opći sud nije se ograničio na formalističku i apstraktnu analizu ograničavajućih klauzula, nego je želio utvrditi, nakon detaljne analize i sveobuhvatne ocjene sporazuma o nagodbi, predstavlja li unošenje tih klauzula u sporazum – i stoga u Tevinu obvezu da se suzdrži od neovisnog ulaska na tržište generičkih lijekova – protučinidbu za prijenos vrijednosti koji je Cephalon izvršio u korist Teve s pomoću komercijalnih transakcija (
34
).
50.
U tom pogledu valja napomenuti da je Opći sud pristupom koji je primijenio zapravo namjeravao, kao što to proizlazi iz točaka 43. do 46. pobijane presude, na temelju hipotetskog scenarija utvrditi odstupaju li sporazumi sklopljeni između žalitelja od normalnih tržišnih uvjeta time što se njima uzimaju u obzir, među ostalim, ciljevi te gospodarski i pravni kontekst tih sporazuma u trenutku njihova sklapanja kako bi se utvrdio poticajni učinak prijenosa vrijednosti predviđenih navedenih sporazumima (
35
). Međutim, sudska praksa Suda ne isključuje, sama po sebi, da se protučinjenični elementi mogu uzeti u obzir radi utvrđenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj (
36
).
51.
Kao drugo, napominjem da, iako analiza koju je Opći sud proveo u točki 46. pobijane presude, koja se sastojala od ispitivanja povezanih transakcija u slučaju da ograničavajućih klauzula nije bilo, na neki način uključuje analizu hipotetske situacije, iz točaka 43. do 47. te presude dovoljno jasno proizlazi da je ta analiza provedena kako bi se provjerilo potiču li te klauzule Tevu da odustane od tržišnog natjecanja s Cephalonom na temelju svojih zasluga kako bi se utvrdila objektivna težina prakse o kojoj je riječ. Međutim, takvu ocjenu ne treba zamijeniti, kao što to Opći sud pravilno ističe u točkama 47. do 50. navedene presude, s protučinjeničnom analizom koja se odnosi na ocjenu sporazumâ kao ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na posljedicu (
37
).
52.
Bez obzira na to kako se nazove ta analiza, činjenica da uključuje hipotetski ili protučinjenični element ne znači sama po sebi da ona odgovara takozvanoj „protučinjeničnoj” metodi u okviru koje se primjena hipotetskog scenarija upotrebljava radi rekonstruiranja konkurentske situacije koja bi prevladala na tržištu da nije sklopljen sporazum o nagodbi kako bi se ocijenili učinci na tržišno natjecanje koji iz njega proizlaze (
38
). Osim toga, jasno je da se ocjena koju je Opći sud proveo kako bi utvrdio postojanje ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj razlikuje od metodologije upotrijebljene za analizu protutržišnih učinaka sporazuma o nagodbi opisane u točkama 221. do 223. i 230. do 254. pobijane presude (
39
).
ii) „Protučinjenični” scenarij koji je upotrijebio Opći sud
53.
Prema mišljenju žalitelja, kriterijem koji je Opći sud utvrdio u točki 46. pobijane presude zapravo se zahtijeva da se za svaku komercijalnu transakciju ocijeni je li stvarno zaključena ili bi bila zaključena pod istim uvjetima „da [uopće] nije sklopljen sporazum o nagodbi”, a ne „da ograničavajućih klauzula nije bilo”, kao što to proizlazi iz te točke pobijane presude. Naime, s obzirom na to da su te klauzule sastavni dio sporazuma o nagodbi, suprotno onomu što se zahtijeva kriterijem koji je utvrdio Opći sud, ne bi bilo moguće ispitati ih zasebno.
54.
Najprije ističem da mi se čini da žalitelji tim argumentom, na kojem se temelji velik dio prvog dijela prvog žalbenog razloga, zapravo žele dokazati da kriterij koji je Opći sud naveo odgovara kriteriju proizašlom iz presude Generics (UK) za ispitivanje postojanja ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na posljedicu i stoga se ne može koristiti za utvrđivanje ograničenja s obzirom na cilj a da ne dovede do pogreške koja se tiče prava.
55.
Međutim, prema mojem mišljenju, takav se argument temelji na pogrešnom tumačenju pobijane presude i ne može se prihvatiti.
56.
U tom mi se pogledu čini potrebnim naglasiti da je, kao što to proizlazi iz točke 43. pobijane presude, Opći sud namjeravao, u skladu sa sudskom praksom Suda, provesti sveobuhvatnu ocjenu interesa i poticaja stranaka o kojima je riječ kako bi provjerio jesu li komercijalne transakcije iz sporazuma o nagodbi mogle imati druga objašnjenja osim poslovnog interesa žalitelja da se ne upuste u tržišno natjecanje na temelju zasluga.
57.
Međutim, takva analiza pretpostavlja, kao što je to Opći sud pravilno naveo u točkama 50. i 56. pobijane presude, zajedničku analizu komercijalnih transakcija i sporazuma o nagodbi jer ti sporazumi čine istu ugovornu cjelinu. Naime, uzimajući u obzir ugovorne veze koje postoje između sporazuma o nagodbi i komercijalnih transakcija koje ih u praksi čine neodvojivima, teško je zamisliti kako bi se te transakcije mogle tumačiti pojedinačno. To je tim više slučaj jer je cilj te analize, kao što to proizlazi iz točke 50. ovog mišljenja, upravo utvrditi poticajni učinak prijenosa vrijednosti i odrediti predstavlja li unošenje ograničavajućih klauzula u sporazum o nagodbi (i stoga Tevina obveza da se suzdrži od ulaska na tržište ili da ga odgodi) protučinidbu za prijenose vrijednosti koje je Cephalon izvršio s pomoću komercijalnih transakcija (
40
).
58.
Osim toga, suprotno onomu što tvrde žalitelji, nijedan element u pobijanoj presudi ne upućuje na to da Opći sud nije proveo analizu opisanu u prethodnoj točki ovog mišljenja (
41
), pri čemu točke 61. i 162. pobijane presude dokazuju suprotno (
42
), ili da bi u praksi zahtijevao dokazivanje onoga što bi se dogodilo da uopće nije sklopljen sporazum o nagodbi (
43
).
b)
Argument žaliteljâ koji se odnosi na to da je Opći sud primijenio strože pravno pravilo od onog utvrđenog u presudi Generics (UK)
59.
Žalitelji naglašavaju da, u skladu s presudom Generics (UK), sporazum o nagodbi predstavlja sporazum koji ima za cilj sprečavanje, ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja ako iz svih dostupnih elemenata proizlazi da se prijenosi vrijednosti mogu objasniti isključivo poslovnim interesom stranaka tog sporazuma da se ne upuste u tržišno natjecanje na temelju zasluga (
44
). Usto, Sud je smatrao da je dovoljno da je to objašnjenje „uvjerljivo” da aranžmani ne budu obuhvaćeni definicijom sporazuma kojim se ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj (
45
). Međutim, u točki 45. pobijane presude Opći sud odlučio je da je Komisija bila dužna provjeriti bi li komercijalne transakcije iz sporazuma o nagodbi također mogle biti zaključene pod tako povoljnim uvjetima da nije bilo ograničavajućih klauzula. Stoga Opći sud nije samo iskrivio kriterij utvrđen ranijom sudskom praksom Suda (
46
), potvrđenom presudom Generics (UK), nego je i prebacio teret dokazivanja protivno toj presudi (
47
).
60.
Zbog sljedećih razloga smatram da se prigovor koji su iznijeli žalitelji ne može prihvatiti.
61.
Kao što to proizlazi iz točke 53. pobijane presude, koju žalitelji ne osporavaju, Opći sud uputio je na točke 83. i 87. presude Generics (UK) te je pravilno utvrdio načelo prema kojem je Komisija dužna dokazati da su, u kontekstu o kojem je riječ, klauzule o zabrani tržišnog natjecanja i o neosporavanju patenta zaključene u okviru sporazuma o nagodbi dovele do sporazuma kojim se ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj i stoga dokazati da iz ispitivanja tog sporazuma proizlazi da se prijenosi vrijednosti predviđeni njime objašnjavaju isključivo poslovnim interesom nositelja patenta o kojem je riječ i navodnog počinitelja povrede da se ne uključe u tržišno natjecanje na temelju zasluga.
62.
Naime, žalitelji su u prvostupanjskom postupku tvrdili da su komercijalne transakcije iz sporazuma o nagodbi imale uvjerljivo objašnjenje koje se razlikuje od onoga da su bile puka protuteža ograničavajućim klauzulama. Stoga je Opći sud provjerio, kao što to proizlazi iz točke 61. pobijane presude, je li Komisija za svaku od komercijalnih transakcija predviđenih tim sporazumom počinila pogrešku u ocjeni time što je zaključila da je cilj predmetnih transakcija bio prijenos vrijednosti s Cephalona na Tevu u zamjenu za Tevinu obvezu da neće neovisno ući na tržišta generičkih lijekova i da neće konkurirati Cephalonu u pogledu modafinila.
63.
U skladu s detaljnom analizom sporne odluke, Opći sud je u točki 162. pobijane presude došao do zaključka koji žalitelji ne osporavaju, a prema kojem je Komisija primijenila odgovarajući pravni kriterij utvrdivši da je cilj svake od komercijalnih transakcija predviđenih u sporazumu o nagodbi bio samo povećati razinu prijenosa vrijednosti koji je tim sporazumom općenito izvršen u korist Teve kako bi je potaknuli na prihvaćanje ograničavajućih klauzula (
48
).
64.
Iz toga slijedi, suprotno onomu što tvrde žalitelji, da iz analize koju je Opći sud proveo u pobijanoj presudi ne proizlazi da je taj sud zahtijevao da žalitelji dokažu da je neko drugo objašnjenje točno, nego da se objašnjenja koja su oni iznijeli ne smatraju uvjerljivima. Stoga Opći sud nije prebacio teret dokazivanja i nije počinio pogrešku koja se tiče prava time što je odlučio da je Komisija propisno dokazala, kao što se to zahtijeva presudom Generics (UK), da se prijenosi vrijednosti izvršeni u okviru povezanih transakcija objašnjavaju isključivo Tevinim i Cephalonovim poslovnim interesom da se ne upuštaju u tržišno natjecanje na temelju zasluga.
c)
Argument žalitelja koji se odnosi na to da je Opći sud utvrdio kriterij koji stranke ne mogu ispuniti
1) Sažetak argumenata stranaka
65.
Žalitelji prigovaraju Općem sudu da nije pravilno primijenio kriterij utvrđen u točki 43. pobijane presude kako bi provjerio jesu li komercijalne transakcije iz sporazuma o nagodbi mogle imati druga objašnjenja osim poslovnog interesa kako nositelja patenta tako i navodnog počinitelja povrede da se ne upuste u tržišno natjecanje na temelju zasluga. U tom pogledu naglašavaju da su u trenutku sklapanja sporazuma o nagodbi te transakcije bile uključene u sporove na svjetskoj razini koji su se odnosili na Cephalonove patente kojima se štiti modafinil i da bi stranke nastavile svoj spor „da nije sklopljen sporazum o nagodbi”. U takvoj situaciji Cephalon ne bi imamo nikakav interes za sklapanje bilo kakve komercijalne transakcije s Tevom u pogledu predmeta spora i bio bi slabo zainteresiran za sklapanje ikakvog sporazuma, kao što je to Komisija sama priznala u točki 794. sporne odluke.
66.
Stoga žalitelji prigovaraju Općem sudu da je utvrdio kriterij koji u praksi nije moguće ispuniti. Taj kriterij, kako ga je primijenio Opći sud, nužno isključuje zaključenje komercijalnih transakcija istodobno sa sklapanjem sporazuma o nagodbi, što je u izravnoj suprotnosti s presudom Generics (UK).
67.
Naposljetku, tvrde da je relevantno pitanje koje u tom okviru treba postaviti u ovom slučaju može li se, pod pretpostavkom da su Teva i Cephalon riješili svoj spor, svaka od komercijalnih transakcija uvjerljivo objasniti.
2) Ocjena
68.
Kao prvo, ističem da se taj argument djelomično temelji na argumentu koji sam već analizirao u točkama 56. do 58. ovog mišljenja, prema kojem je Opći sud namjeravao ispitati komercijalne transakcije u slučaju „da nije sklopljen sporazum o nagodbi”. Međutim, s obzirom na to da se taj argument temelji na pogrešnom tumačenju pobijane presude, kao što sam to pojasnio u prethodno navedenim točkama, valja ga odbiti.
69.
Kao drugo, valja razjasniti da se „sveobuhvatna ocjena” koju je Opći sud dužan provesti nije odnosila samo na to jesu li žalitelji zaključili bilo kakvu komercijalnu transakciju neovisno o sporazumu o nagodbi, nego je njezin cilj bio odrediti mogu li komercijalne transakcije iz sporazuma o nagodbi imati druga objašnjenja osim poslovnog interesa žaliteljâ da se ne upuste u tržišno natjecanje na temelju zasluga, kao što to jasno proizlazi iz točke 43. pobijane presude. Međutim, upravo je takvu analizu Opći sud proveo a da nije odstupio od kriterija navedenog u toj točki 43., kao što to proizlazi iz točaka 61. i 162. pobijane presude (
49
).
70.
Kao treće, suprotno onomu što tvrde žalitelji, iz pobijane presude ne proizlazi da je Opći sud isključio zaključenje komercijalnih transakcija istodobno sa sklapanjem sporazuma o nagodbi. Naprotiv, Opći sud priznao je tu mogućnost i pritom je analizirao sve sporazume sklopljene između stranaka u okviru mirnog rješavanja njihovih sporova (
50
).
71.
Kao četvrto, napominjem da je, u ovom slučaju, za utvrđivanje ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj relevantno pitanje mogu li se komercijalne transakcije zaključene u okviru sporazuma o nagodbi uvjerljivo objasniti, na način da se njihovi ciljevi ne sastoje od ograničavanja ili narušavanja tržišnog natjecanja na tržištu poticanjem potencijalnog konkurenta da ne uđe na tržište u zamjenu za neopravdani prijenos vrijednosti. Doista, u ovom slučaju, iako to ne proizlazi jasno iz zasebnog tumačenja točaka 45. i 46. pobijane presude, valja utvrditi da je Opći sud proveo takvu analizu, kao što to proizlazi iz točaka 61. i 162. te presude (
51
).
72.
S obzirom na prethodno navedeno, smatram da Opći sud nije počinio pogrešku koja se tiče prava i da stoga prvi dio prvog žalbenog razloga treba odbiti.
3.
Drugi dio prvog žalbenog razloga koji se temelji na pogrešnoj primjeni drugog dijela kriterija utvrđenog presudom Generics (UK)
73.
U okviru drugog dijela prvog žalbenog razloga žalitelji tvrde da pobijana presuda sadržava pogrešku koja se tiče prava koja se temelji na nedostatnom i proturječnom obrazloženju u pogledu primjene drugog dijela kriterija utvrđenog presudom Generics (UK) koji se odnosi na uzimanje u obzir elemenata koji pospješuju tržišno natjecanje u okviru utvrđenja ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj (
52
).
74.
Najprije pojašnjavam da žalitelji ne dovode u pitanje cijelo obrazloženje koje je Opći sud iznio kako bi odbio treći dio njihova prvog tužbenog razloga u prvostupanjskom postupku (koji se odnosi na drugi dio kriterija utvrđenog presudom Generics (UK)) (
53
). Konkretnije, u okviru tog drugog dijela prvog žalbenog razloga oni osporavaju samo obrazloženje koje je Opći sud iznio u točkama 182. i 183. pobijane presude kako bi odbio argumente koje su istaknuli s ciljem da dokažu da učinci koji pospješuju tržišno natjecanje jasno proizlaze iz odluke o koncentraciji.
75.
Prije analize osnovanosti tog dijela najprije valja odbiti Komisijine tvrdnje, iznesene u njezinu odgovoru na repliku, prema kojima argumente koje su istaknuli žalitelji i koji se odnose na proturječnost rasuđivanja Općeg suda treba proglasiti nedopuštenima jer su „novi”. Naime, proturječnost tog rasuđivanja već je istaknuta u okviru žalbe, a argumenti sadržani u replici koji su povezani s tim aspektom tog drugog dijela samo odgovaraju na argumente koje je Komisija iznijela u svojem odgovoru na žalbu.
76.
Najprije valja razmotriti i predmetnost navedenog dijela. Naime, prema mojem mišljenju, čak i pod pretpostavkom da obrazloženje sadržano u točkama 182. i 183. pobijane presude nije dovoljno ili da je proturječno, posljedica takvog utvrđenja ne može biti ukidanje te presude. Kao što to tvrdi Komisija, žalitelji su u okviru istog dijela osporavali samo jedan element rasuđivanja na koji se Opći sud pozvao kako bi odbio treći dio prvog tužbenog razloga, istaknut u prvostupanjskom postupku. Konkretnije, žalitelji ne osporavaju rasuđivanje Općeg suda u točkama 177. do 180. i 186. do 190. navedene presude, koje bi samo po sebi moglo biti dovoljno u svrhu odbijanja drugog dijela prvog žalbenog razloga. Međutim, iz analize koju je Opći sud proveo u prethodno navedenim točkama proizlazi da je taj sud ispitao i odbio argumente koji se temelje na tome da sporazum o nagodbi ima učinke koji pospješuju tržišno natjecanje, pri čemu je odlučio da se Tevin ulazak na tržišta modafinila treba kvalificirati kao „zakašnjeli, kontrolirani i ograničeni ulazak na ta tržišta, a ne kao rani ulazak”, kao što su to tvrdili žalitelji (
54
), i da se utvrđenje postojanja ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj ne može odbiti zbog navodno akcesorne prirode ograničavajućih klauzula (
55
). U tom pogledu valja utvrditi da, iako se barem djelomično odnosi na pravna pitanja koja bi se mogla osporavati pred Sudom u fazi žalbe, žalitelji u okviru ove žalbe ne dovode u pitanje tu ocjenu Općeg suda.
77.
Iz toga slijedi da drugi dio prvog žalbenog razloga treba smatrati bespredmetnim.
78.
Međutim, u slučaju da Sud smatra da se prethodnim razmatranjima ne dovodi u pitanje predmetnost tog dijela, u točkama koje slijede podredno ću analizirati osnovanost navedenog dijela.
79.
U tom pogledu napominjem da se, iako je Sud u presudi Generics (UK) odlučio da sporazumi o nagodbi popraćeni učincima koji pospješuju tržišno natjecanje, tako da mogu dati povoda razumnoj sumnji da su dovoljno štetni za tržišno natjecanje, ne mogu predstavljati ograničenje s obzirom na cilj (
56
), to stajalište pojašnjava u njegovim nedavnim presudama European Superleague Company (
57
) i Servier. Naime, iz tih presuda proizlazi da nije nužno uzeti u obzir eventualne pozitivne učinke postupanja na tržišno natjecanje ili učinke postupanja koji pospješuju tržišno natjecanje u svrhu ocjene treba li ga kvalificirati kao „ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj” na temelju članka 101. stavka 1. UFEU‑a, uključujući i u okviru eventualnog razmatranja pitanja pokazuje li postupanje o kojemu je riječ zahtijevani stupanj štetnosti za potrebe takve kvalifikacije (
58
).
80.
S obzirom na to pojašnjenje, valja ispitati argumente koje žalitelji navode u pogledu navodne proturječnosti i nedostatnosti rasuđivanja Općeg suda.
81.
Prema mišljenju tih žalitelja, u točkama 182. i 183. pobijane presude ne pruža se dovoljno obrazloženo rasuđivanje kako bi se utvrdilo da odluka o koncentraciji ne sadržava elemente koji dokazuju učinke koji pospješuju tržišno natjecanje na kojima se temelji sporazum o nagodbi (
59
). Stoga Opći sud nije potkrijepio svoje utvrđenje prema kojem se na temelju te odluke nije moglo razumno posumnjati u dovoljnu štetnost tog sporazuma u pogledu tržišnog natjecanja.
82.
Zbog sljedećih razloga smatram da treba odbiti argumente koje su žalitelji istaknuli u prilog drugom dijelu prvog žalbenog razloga.
83.
Kao prvo, ističem da se sporna odluka i odluka o koncentraciji temelje na različitim referentnim okvirima, kao što je to Opći sud pravilno utvrdio u točki 182. pobijane presude. Tako je Komisija u spornoj odluci procijenila ograničenje tržišnog natjecanja uzrokovano sporazumom o nagodbi s obzirom na članak 101. stavak 1. UFEU‑a, dok se u odluci o koncentraciji pak procijenio vjerojatni utjecaj koncentracije na tržišno natjecanje od 2011., dakle, prospektivna procjena, pri čemu se sporazum o nagodbi uzeo kao gotov čin.
84.
Kao drugo, navodim da se, suprotno onomu što tvrde žalitelji, „‚koristi’ koje proizlaze iz sporazuma o nagodbi” iz prve rečenice točke 183. pobijane presude ne mogu smatrati potvrdom činjenice da je sporazum o nagodbi kao takav imao učinke koji pospješuju tržišno natjecanje. Naime, upotrebom tih izraza Opći sud samo je utvrdio da je u listopadu 2011., odnosno u trenutku kada je Komisija provela analizu koncentracije između Teve i Cephalona, sporazumom o nagodbi Teva stavljena u povoljniji konkurentski položaj od ostalih proizvođača generičkih lijekova koji su bili suočeni s tekućim patentnim tužbama (
60
). Osim toga, suprotno onomu što tvrde žalitelji, iz točke 183. te presude ne proizlazi da je Opći sud naveo da je Komisija u odluci o koncentraciji priznala da je Teva ostvarila koristi koje proizlaze iz sporazuma o nagodbi koje ne bi mogla iskoristiti da taj sporazum nije sklopljen, s obzirom na to da se taj aspekt nije ispitao u okviru te odluke. Usto, suprotno onomu što tvrde žalitelji, izraz „unatoč tome” iz treće rečenice u točki 183. navedene presude ne odnosi se na „koristi”, nego na sporazum o nagodbi.
85.
Iz prethodne analize proizlazi da argumenti koje su žalitelji istaknuli u potporu drugom dijelu prvog žalbenog razloga uglavnom proizlaze iz pogrešnog tumačenja točaka 182. i 183. pobijane presude koje se ne može prihvatiti i, među ostalim, iz pogrešne pretpostavke da su se odlukom o koncentraciji priznali učinci koji pospješuju tržišno natjecanje povezani sa sporazumom o nagodbi. Osim toga, očito je da „koristi” navedene u točki 183. te presude, koje se odnose na analizu koncentracije, nisu relevantne kako bi se znalo je li sporazum o nagodbi proizveo učinke koji pospješuju tržišno natjecanje, u smislu presude Generics (UK), u odnosu na situaciju koja bi prevladala da taj sporazum nije sklopljen. Stoga se Općem sudu ne može prigovoriti da je iznio nedostatno i proturječno obrazloženje.
86.
S obzirom na prethodno navedeno, predlažem da se drugi dio prvog žalbenog razloga odbaci kao nedopušten ili, u svakom slučaju, odbije kao neosnovan.
4.
Završne napomene o utvrđenju ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj
87.
Kao zaključak o analizi prvog žalbenog razloga dodajem nekoliko završnih napomena o kriterijima na temelju kojih se može utvrditi ograničenje tržišnog natjecanja, s obzirom na cilj u pogledu sporazuma o nagodbi u odnosu na, među ostalim, nedavne presude koje je Sud donio 27. lipnja 2024. (
61
), u kojima je potvrđena sudska praksa proizašla iz presude Generics (UK) te su donesena određena pojašnjenja koja su korisna i relevantna u okviru ovog predmeta.
88.
U tom pogledu podsjećam na to da, kao što to proizlazi iz sudske prakse navedene osobito u točkama 37. i 38. ovog mišljenja, odbijanje ili odgodu ulaska generičkih lijekova na tržište u zamjenu za prijenose vrijednosti s proizvođača izvornih lijekova u korist proizvođača tih generičkih lijekova treba smatrati ograničenjem tržišnog natjecanja s obzirom na cilj ako se ti prijenosi vrijednosti mogu objasniti isključivo poslovnim interesom tih proizvođača lijekova da se ne upuste u tržišno natjecanje na temelju zasluga.
89.
U svrhu tog ispitivanja valja u svakom pojedinačnom slučaju ocijeniti je li neto pozitivan saldo prijenosâ vrijednosti bio dovoljno značajan da doista potakne proizvođača generičkih lijekova na odustajanje od ulaska na dotično tržište i da, stoga, na temelju vlastitih zasluga ne konkurira proizvođaču izvornih lijekova, a da pritom nije potrebno da je taj neto pozitivan saldo nužno viši od dobiti koju bi taj proizvođač generičkih lijekova ostvario da je uspio u patentnom sporu (
62
).
90.
Sud je utvrdio da je to osobito slučaj kad prijenosi iznosa dogovorenih u okviru sporazuma o nagodbi ne odgovaraju naknadi troškova ili ometanjima poslovanja ili nisu povezani s naknadom troškova ili ometanjima poslovanja koji su povezani sa sporom između stranaka o kojima je riječ (
63
), kad se iznosi naknade za isporuku robe ili pružanje usluga proizvođaču izvornih lijekova pokažu neopravdanima ili pretjeranima (
64
), ili čak kad se obveza nenatjecanja ili neosporavanja patenta predviđena u sporazumu o nagodbi odnosi na različita tržišta ili prekoračuje područje primjene prvotno osporavanog patenta i izvan je tržišta koja su njime obuhvaćena (
65
).
91.
U konkretnom slučaju, u tom pogledu ističem da je Opći sud odlučio da je Komisija u spornoj odluci pravilno smatrala da su određeni sporazumi sklopljeni između Teve i Cephalona pridonijeli neopravdanom prijenosu vrijednosti (
66
) i da se razina prijenosa vrijednosti ostvarena nizom transakcija zaključenih između njih pridonijela tome da Teva prihvati ograničavajuće klauzule ili se može objasniti jedino činjenicom da predstavlja protučinidbu za Tevino prihvaćanje ograničavajućih klauzula (
67
). Osim toga, Opći sud je u točkama 151. i 152. pobijane presude utvrdio da je Cephalon tom društvu isplatio iznos od 5,57 milijuna eura a da u zamjenu nije primio nikakvu protučinidbu i da taj iznos nije povezan ni s kakvim troškovima koje je Teva snosila, tako da to plaćanje ne može „stvarno odgovarati naknadi troškova ili ometanju poslovanja koji su povezani sa sporom”, kao što se to zahtijeva sudskom praksom Suda (
68
). Pojašnjavam i da je u točki 202. te presude Opći sud smatrao da obveza nenatjecanja prekoračuje područje primjene patenata koji su u Cephalonovu vlasništvu, pri čemu je u točki 204. navedene presude zaključio da je „cilj sporazuma o nagodbi bio […] zadržati Tevu izvan tržišta modafinila prijenosom vrijednosti na globalnoj razini koja je bila dovoljno visoka da je navede da odgodi svoje samostalne napore za ulazak na ta tržišta”.
92.
Međutim, s jedne strane, s obzirom na to da se prethodnom analizom ne dovodi u pitanje pravni kriterij na koji se Opći sud oslonio kako bi došao do utvrđenja ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj, predlažem da se prvi žalbeni razlog odbije. S druge strane, s obzirom na to da žalitelji ne osporavaju zaključak Općeg suda iz točke 162. pobijane presude, prema kojem svaka od komercijalnih transakcija predviđenih u sporazumu o nagodbi nije imala uvjerljivo objašnjenje, osim poticanja Teve da prijenosom vrijednosti ne konkurira Cephalonu na temelju zasluga (
69
), smatram da je Opći sud pravilno utvrdio kvalifikaciju „ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj”, u smislu članka 101. stavka 1. UFEU‑a, u pogledu tog sporazuma.
B. Drugi žalbeni razlog
93.
U prilog svojem drugom žalbenom razlogu žalitelji tvrde da je Opći sud počinio niz pogreška koje se tiču prava prilikom ispitivanja protutržišnih učinaka sporazuma o nagodbi (
70
).
94.
U tom pogledu podsjećam na to da protutržišni cilj i protutržišni učinak sporazuma nisu kumulativni, nego alternativni uvjeti za primjenu zabrane iz članka 101. stavka 1. UFEU‑a. Sporazum je stoga zabranjen neovisno o njegovim učincima, ako je njegov cilj protivan tržišnom natjecanju. Iz toga slijedi da razmatranje učinaka sporazuma nije nužno kad se utvrdi da taj sporazum zapravo ima za cilj sprečavanje, ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja na zajedničkom tržištu. Naime, s obzirom na prethodna razmatranja i osobito utvrđenje iz točke 91. ovog mišljenja, smatram da nije potrebno ispitati drugi žalbeni razlog, koji se odnosi na protutržišne učinke sporazuma o nagodbi.
VII. Zaključak
95.
S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da odluči na sljedeći način:
–
žalba se odbija;
–
društvima Teva Pharmaceutical Industries Ltd i Cephalon Inc. nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.
(
1
)	Izvorni jezik: francuski
(
2
)	SL 2021., C 32, str. 7. Konsolidirana verzija Odluke Komisije dostupna je (samo na engleskom jeziku) na sljedećoj adresi: https://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases/dec_docs/39686/39686_4072_5.pdf
(
3
)	Presuda od 30. siječnja 2020., Generics (UK) i dr. (C‑307/18 P, u daljnjem tekstu: presuda Generics (UK), EU:C:2020:52)
(
4
)	Vidjeti u tom pogledu presude od 25. ožujka 2021., Lundbeck/Komisija (C‑591/16 P, u daljnjem tekstu: presuda Lundbeck, EU:C:2021:243); Sun Pharmaceutical Industries i Ranbaxy (UK)/Komisija (C‑586/16 P, EU:C:2021:241); Generics (UK)/Komisija (C‑588/16 P, EU:C:2021:242); Arrow Group i Arrow Generics/Komisija (C‑601/16 P, EU:C:2021:244); Xellia Pharmaceuticals i Alpharma/Komisija (C‑611/16 P, EU:C:2021:245), te Merck/Komisija (C‑614/16 P, EU:C:2021:246).
(
5
)	Vidjeti u tom pogledu presude od 27. lipnja 2024., Servier i dr./Komisija (C‑201/19 P, u daljnjem tekstu: presuda Servier, EU:C:2024:552); Lupin/Komisija (C‑144/19 P, EU:C:2024:545); Komisija/KRKA (C 151/19 P, EU:C:2024:546); Niche Generics/Komisija (C‑164/19 P, EU:C:2024:547); Unichem Laboratories/Komisija (C‑166/19 P, EU:C:2024:548); Komisija/Servier i dr. (C‑176/19 P, EU:C:2024:549); Mylan Laboratories i Mylan/Komisija (C‑197/19 P, EU:C:2024:550); Teva UK i dr./Komisija (C‑198/19 P, EU:C:2024:551), te Biogaran/Komisija (C‑207/19 P, EU:C:2024:553).
(
6
)	SL 2014., C 46, str. 1.
(
7
)	Uredba Vijeća od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (Uredba EZ o koncentracijama) (SL 2004., L 24, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73. i ispravak SL 2024./90828, L)
(
8
)	Sporna odluka, članak 1.
(
9
)	Sporna odluka, članak 2.
(
10
)	Pobijana presuda, t. 27. do 205.
(
11
)	Pobijana presuda, t. 30. do 57.
(
12
)	Pobijana presuda, t. 58. do 166.
(
13
)	Pobijana presuda, t. 167. do 191.
(
14
)	Pobijana presuda, t. 192. do 205.
(
15
)	Pobijana presuda, t. 206. do 255.
(
16
)	Pobijana presuda, t. 256. do 274.
(
17
)	Pobijana presuda, t. 275. do 307.
(
18
)	Pobijana presuda, t. 308. do 311.
(
19
)	Presuda Generics (UK), t. 87.
(
20
)	Presuda Generics (UK), t. 111.
(
21
)	Presuda Generics (UK), t. 67. i navedena sudska praksa
(
22
)	Presuda Generics (UK), t. 84. i 85.
(
23
)	Presuda Servier, t. 163. i navedena sudska praksa
(
24
)	Presuda Generics (UK), t. 86. i 92.
(
25
)	Presuda Servier, t. 164.
(
26
)	Vidjeti presude Generics (UK), t. 87. do 94., Lundbeck, t. 114., 115. i 134. te Servier, t. 165.
(
27
)	Vidjeti presudu Lundbeck, t. 131. i navedenu sudsku praksu.
(
28
)	Vidjeti u tom smislu presude Generics (UK), t. 81. i navedenu sudsku praksu, kao i Servier, t. 84., 105., 293. i 350.
(
29
)	To je primjerice slučaj kad se te obveze temelje na tome da su stranke tog sporazuma priznale valjanost patenta o kojem je riječ.
(
30
)	Vidjeti u tom smislu sudsku praksu navedenu u točki 38. ovog mišljenja. Vidjeti također mišljenje nezavisne odvjetnice J. Kokott u predmetu Generics (UK) i dr. (C‑307/18, EU:C:2020:28, t. 114. do 119. i navedenu sudsku praksu).
(
31
)	Vidjeti točku 294. presude Servier.
(
32
)	Vidjeti točke 34. do 39. ovog mišljenja.
(
33
)	Vidjeti u tom smislu presude Generics (UK), t. 87. i 88., kao i Lundbeck, t. 114. i navedenu sudsku praksu.
(
34
)	Iako bi se zasebno tumačenje točaka 45. i 46. pobijane presude moglo shvatiti na način da je Opći sud predvidio apstraktnu analizu ograničavajućih klauzula ispitivanjem hipotetskog scenarija koji se temelji na usporedbi „ono[ga] što se stvarno dogodilo s onim što bi se dogodilo da ograničavajućih klauzula nije bilo”, to ipak nije slučaj, kao što to proizlazi iz opisa analize, navedenog u točkama 43. i 44. te presude, koju je namjeravao provesti i one koju je stvarno proveo, u svjetlu točaka 61. do 162. navedene presude. Vidjeti u tom pogledu i točke 57. i 58. ovog mišljenja.
(
35
)	Drugim riječima, tom se analizom, kao što to proizlazi iz točke 61. pobijane presude, nastojalo utvrditi je li Teva mogla ostvariti iste gospodarske koristi koje proizlaze iz komercijalnih transakcija ako ne postoji obveza o zabrani tržišnog natjecanja s Cephalonom na tržištima modafinila i da neće osporavati sekundarne patente tog društva. Vidjeti u tom pogledu i uvodnu izjavu 700. sporne odluke.
(
36
)	Vidjeti u tom pogledu presude od 11. rujna 2014., CB/Komisija (C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, t. 53. i 54. i navedena sudska praksa) i od 2. travnja 2020., Budapest Bank i dr. (C‑228/18, EU:C:2020:265, t. 82. i 83.).
(
37
)	Stoga valja odbiti kritiku žalitelja prema kojoj Opći sud nije objasnio kako pravni kriterij koji je Komisija navela nije protučinjenična analiza, s obzirom na to da je taj sud u točkama 47. do 50. pobijane presude pojasnio zašto pristup opisan u točkama 45. i 46. te presude, koji ti žalitelji osporavaju, nije obuhvaćen ocjenom učinaka sporazuma o nagodbi.
(
38
)	Vidjeti u tom pogledu presudu od 27. lipnja 2024., Komisija/KRKA (C‑151/19 P, EU:C:2024:546, t. 316. i navedena sudska praksa te t. 318.).
(
39
)	Isto tako, iz tumačenja sporne odluke proizlazi, s jedne strane, da se elementi koje je Komisija uzela u obzir za potrebe svoje ocjene postojanja ograničenja s obzirom na cilj nisu uzeli u obzir kako bi se ocijenili stvarni ili potencijalni protutržišni učinci sporazuma o nagodbi i, s druge strane, da protučinjenična metoda upotrijebljena u okviru analize učinaka prakse o kojoj je riječ nije bila upotrijebljena za utvrđivanje protutržišnog cilja. Vidjeti u tom pogledu točke 707. i 1036. sporne odluke.
(
40
)	U tom je pogledu važno pojasniti da je u točki 163. pobijane presude Opći sud istaknuo da „[n]ije sporno da su navedene [komercijalne] transakcije dogovorene istodobno i međuovisno. Također, treba napomenuti da je sporazum o nagodbi sklopljen kao jedinstven, pravno obvezujući sporazum, koji predstavlja temelj svih akata koje su zaključili tužitelji. Osim toga, iz tijeka pregovora, kako ga je Komisija analizirala u [spornoj] odluci na temelju dokaza, proizlazi da su i Cephalon i Teva pokušali pronaći kombinaciju transakcija koja predstavlja određenu ukupnu vrijednost koja je dovoljno korisna potonjoj da prihvati ograničavajuće klauzule”.
(
41
)	Čini se da je takva i analiza utvrđena u presudi Servier, u čijoj je točki 294. Sud odlučio da je zbog uske povezanosti između klauzula o neosporavanju patenta i zabrani komercijalizacije predviđenih u sporazumu o nagodbi i komercijalnih transakcija zaključenih između stranaka bilo nužno da se te klauzule razmotre kao cjelina, a ne zasebno. Vidjeti u tom pogledu i presudu od 27. lipnja 2024., Lupin/Komisija (C‑144/19 P, EU:C:2024:545, t. 67.).
(
42
)	Vidjeti u tom pogledu i točke 58., 62. i 63. ovog mišljenja.
(
43
)	Neovisno o njihovu tumačenju točke 46. pobijane presude, žalitelji nisu utvrdili nijednu drugu točku te presude kojom bi mogli potkrijepiti svoje stajalište, nego samo upućuju na točke 705. i 783. sporne odluke koje, prema njihovu mišljenju, dokazuju da Komisija smatra da bi ispitivanje bi li se komercijalne transakcije o kojima je riječ zaključile „da ograničavajućih klauzula nije bilo” ili „da nije sklopljen sporazum o nagodbi” predstavlja zamjenjive prijedloge. Iako je točno da se čini da je Komisija naizmjenično upotrijebila ta dva izraza u ograničenom broju slučajeva u spornoj odluci, ne slažem se s argumentacijom žaliteljâ. Naime, valja utvrditi da se odjeljak 6. te odluke, koji se odnosi na utvrđenje ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj koje podrazumijeva točke sporne odluke na koje se pozivaju žalitelji, temelji na detaljnoj analizi različitih sporazuma o kojima su stranke pregovarale i koje su sklopile. U okviru te analize, Komisija je razmatrala te sporazume kao ugovornu cjelinu zbog neodvojivih veza kojima su povezani kako bi utvrdila da transakcije predviđene u okviru sporazuma o nagodbi i povezani prijenosi vrijednosti koji su izvršeni s pomoću komercijalnih transakcija predstavljaju poticaj Tevi da prihvati ograničavajuće klauzule i stoga da se suzdrži od neovisnog ulaska na tržište i tržišnog natjecanja s Cephalonom na temelju zasluga. Vidjeti u tom pogledu točke 588., 595., 678., 693. i 694. do 707. sporne odluke.
(
44
)	Presuda Generics (UK), t. 111.
(
45
)	Presuda Generics (UK), t. 89.
(
46
)	Žalitelji u tom pogledu upućuju na presudu od 7. siječnja 2004., Aalborg Portland i dr./Komisija (C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P i C‑219/00 P, EU:C:2004:6, t. 57.).
(
47
)	U svojoj replici žalitelji tvrde da je Opći sud, čak i ako je trebalo smatrati da u pobijanoj presudi nije prebačen teret dokazivanja čime bi se potvrdilo Komisijino utvrđenje ograničenja s obzirom na cilj, iskrivio pravni kriterij koji je naložio Sud jer je utvrdio niži standard dokazivanja od onog koji se presudom Generics (UK) zahtijeva za utvrđenje takvog ograničenja.
(
48
)	U tom je pogledu Opći sud u istoj točki pobijane presude utvrdio da je Komisija, među ostalim, tijekom upravnog postupka ispitala, za svaku komercijalnu transakciju, razlog za alternativna objašnjenja koja su iznijeli tužitelji te interes, kako Cephalona tako i Teve, u izvršenju povezanog prijenosa vrijednosti. Usto, Opći sud dodao je da je Komisija s pravom mogla zaključiti da je ukupnost svih transakcija bila dovoljna kako bi se Tevu potaknulo na prihvaćanje obveza nenatjecanja i neosporavanja patenta.
(
49
)	Vidjeti u tom pogledu točke 60. do 62., 66. i 67. ovog mišljenja.
(
50
)	Vidjeti točke 56., 61. i 162. pobijane presude. Kad je riječ o Komisijinoj ocjeni, ona se ne temelji samo na općenitoj pretpostavci prema kojoj žalitelji nisu zaključili nijednu vrstu komercijalne transakcije dok nisu riješili svoj spor u području patenata. Naprotiv, Komisija je detaljno ispitala posebne okolnosti pregovaranja o povezanim komercijalnim transakcijama kako bi utvrdila jesu li, u nedostatku klauzula o zabrani tržišnog natjecanja i o neosporavanju patenta, zaključili takve transakcije. Vidjeti u tom pogledu točke 627. do 638. sporne odluke.
(
51
)	Vidjeti i točke 60. do 62., 66., 67. i 69. ovog mišljenja. U tom pogledu valja podsjetiti na to da u okviru svoje žalbe žalitelji ne osporavaju zaključak Opće suda iz točke 162. pobijane presude prema kojem je Komisija utvrdila, a da pritom nije počinila pogreške, da je cilj svake od komercijalnih transakcija predviđenih u sporazumu o nagodbi bio samo povećati razinu prijenosa vrijednosti koji je sporazumom o nagodbi općenito izvršen u korist Teve kako bi je potaknuli na prihvaćanje ograničavajućih klauzula.
(
52
)	Presuda Generics (UK), t. 111.
(
53
)	Vidjeti točke 167. do 191. pobijane presude.
(
54
)	Vidjeti točke 178. do 180. pobijane presude.
(
55
)	Vidjeti točke 186. do 190. pobijane presude.
(
56
)	Presuda Generics (UK), t. 107. i 111. Međutim, to vrijedi pod uvjetom da su ti učinci koji pospješuju tržišno natjecanje dokazani, relevantni, posebno povezani s predmetnim sporazumom i dovoljno značajni.
(
57
)	Presuda od 21. prosinca 2023. (C‑333/21, EU:C:2023:1011).
(
58
)	Vidjeti presude Servier, t. 76., 77. i 145. i navedenu sudsku praksu; od 27. lipnja 2024., Komisija/Servier i dr. (C‑176/19 P, EU:C:2024:549, t. 288.), i od 21. prosinca 2023., European Superleague Company (C‑333/21, EU:C:2023:1011, t. 166. i navedena sudska praksa).
(
59
)	U tom pogledu žalitelji naglašavaju da je Komisija u odluci o koncentraciji navela da je sporazum o nagodbi omogućio Tevi da postane najveći konkurent Cephalonu na tržištu modafinila jer su sporazumom o nagodbi uklonjene prepreke u području intelektualnog vlasništva koje su ulazak drugih proizvođača generičkih lijekova kratkoročno učinile iznimno neizvjesnim. Konkurentski pritisak koji je Teva izvršavala na Cephalon smatrao se takvim da je Komisija zahtijevala da Teva prenese svoja prava na proizvodnju i prodaju svojeg proizvoda modafinila kako bi se uklonilo preklapanje aktivnosti između stranaka u koncentraciji.
(
60
)	Osim toga, Opći sud smatrao je da je, unatoč sporazumu o nagodbi i klauzuli o zabrani ulaska na tržište prije 2012., Teva izvršavala znatniji konkurentski pritisak na Cephalon od ostalih proizvođača generičkih lijekova. Međutim, to ne znači da bi Teva, da nije potpisala sporazum o nagodbi, u listopadu 2011. izvršavala slabiji konkurentski pritisak od onog koji je stvarno izvršavala kada je taj sporazum bio na snazi. To se pitanje ipak nije ispitalo u okviru odluke o koncentraciji. Vidjeti u tom pogledu točku 1004. sporne odluke.
(
61
)	Vidjeti u tom pogledu presude od 27. lipnja 2024., Lupin/Komisija (C‑144/19 P, EU:C:2024:545); Komisija/KRKA (C‑151/19 P, EU:C:2024:546); Niche Generics/Komisija (C‑164/19 P, EU:C:2024:547); Unichem Laboratories/Komisija (C‑166/19 P, EU:C:2024:548); Komisija/Servier i dr. (C‑176/19 P, EU:C:2024:549); Mylan Laboratories i Mylan/Komisija (C‑197/19 P, EU:C:2024:550); Teva UK i dr./Komisija (C‑198/19 P, EU:C:2024:551); Servier, te Biogaran/Komisija (C‑207/19 P, EU:C:2024:553).
(
62
)	Vidjeti točku 38. ovog mišljenja.
(
63
)	Vidjeti u tom smislu presudu Generics (UK), t. 86.
(
64
)	Vidjeti u tom smislu presudu Servier, t. 333.
(
65
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 27. lipnja 2024., Komisija/Servier i dr. (C‑176/19 P, EU:C:2024:549, t. 211.).
(
66
)	Vidjeti točku 142. pobijane presude u pogledu sporazuma o distribuciji u Ujedinjenoj Kraljevini.
(
67
)	Vidjeti u tom pogledu točku 87. pobijane presude u pogledu licencije za Tevina prava intelektualnog vlasništva; točku 106. te presude u pogledu sporazuma o opskrbi AFS‑om modafinila i točku 120. navedene presude u pogledu transakcije CEP-1347.
(
68
)	Vidjeti točku 157. pobijane presude
(
69
)	Naime, žalitelji svojom žalbom ne osporavaju pobijanu presudu u dijelu u kojem je Opći sud odbio drugi dio prvog tužbenog razloga istaknutog u prvostupanjskom postupku, koji se odnosio na činjenicu da Komisija nije dokazala da se povezane transakcije objašnjavaju isključivo interesom stranaka da se ne upuštaju u tržišno natjecanje na temelju zasluga.
(
70
)	U okviru prvog dijela drugog žalbenog razloga žalitelji tvrde da Opći sud nije odgovorio na tužbeni razlog koji su istaknuli u prvostupanjskom postupku, odnosno da je Komisija, s obzirom na to da je sporazum stvarno proveden, trebala dokazati da je imao stvarne negativne učinke na tržišno natjecanje, primjerice, činjenicu da se sporazumom doista isključilo potencijalno tržišno natjecanje s tržišta, umjesto da dokazuje da je ugovor samo mogao isključiti to tržišno natjecanje. U okviru drugog dijela tog drugog žalbenog razloga žalitelji tvrde da je Opći sud proturječio vlastitoj presudi od 12. prosinca 2018., Krka/Komisija (T‑684/14, EU:T:2018:918, t. 358., 359. i 361.), čime je tako potvrdio pristup kojim se u biti ukida razlika između ograničenja s obzirom na cilj i ograničenja s obzirom na posljedicu.