62013CC0114
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
MACIEJ SZPUNAR
prednesené 4. marca 2014 (
1
)
Vec C‑114/13
Theodora Hendrika Bouman
proti
Rijksdienst voor Pensioenen
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal
Arbeidshof te Antwerpen (Belgicko)]
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Nariadenie (EHS) č. 1408/71 — Článok 46a ods. 3 písm. c) — Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov — Starobné poistenie a poistenie pre prípad úmrtia — Výpočet dávok — Vnútroštátne pravidlá na zamedzenie súbehu — Pojem ‚dobrovoľné alebo voliteľné nepretržité poistenie‘ — Vnútroštátny dôchodok na základe systému povinného poistenia s možnosťou požiadať o oslobodenie od povinnej účasti na uvedenom systéme počas určitého obdobia — Dosah osvedčenia vydaného príslušným orgánom iného členského štátu — Nariadenie (ES) č. 574/72 — Článok 47“
I – Úvod
1.
Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania predstavuje pre Súdny dvor prvú príležitosť vykladať pojem „dávky priznané na základe dobrovoľného alebo nepretržitého voliteľného poistenia“ v rámci článku 46a ods. 3 písm. c) nariadenia (EHS) č. 1408/71 (
2
), ktorý uvedené dávky vyňal z uplatnenia vnútroštátnych pravidiel na zamedzenie súbehu.
2.
V konaní vo veci samej kladie Arbeidshof te Antwerpen (druhostupňový pracovný súd v Antwerpách, Belgicko) otázku, či uvedené ustanovenie zahŕňa osobitný prípad holandského starobného dôchodku vyplývajúci z poistenia, ktoré je v zásade povinné, ale za určitých podmienok predpokladá oslobodenie od povinnej účasti.
II – Právny rámec
A – Právo Únie
3.
Článok 46a nariadenia č. 1408/71 obsahuje, ako vyplýva z jeho názvu, všeobecné ustanovenia o znížení, pozastavení alebo odňatí, ktoré sa uplatňujú na dávky v invalidite, starobe alebo pozostalostné dávky podľa právnych predpisov členských štátov.
4.
Článok 46a ods. 3 uvedeného nariadenia stanovuje:
„Nasledujúce pravidlá sa uplatnia pri uplatňovaní ustanovení o znížení, pozastavení alebo odňatí dávok stanovených podľa právnych predpisov členského štátu v prípade súbehu dávok v súvislosti s invaliditou, starobou alebo pozostalými s dávkou rovnakého druhu alebo rôzneho druhu alebo s iným príjmom:
…
c)
dávky, ktoré boli získané podľa právnych predpisov iného členského štátu, ktoré boli priznané na základe dobrovoľného alebo nepretržitého voliteľného poistenia, sa nezohľadnia;
…“
5.
Nariadenie (EHS) č. 574/72 (
3
) v článku 47 s nadpisom „Výpočet splatných súm, ktoré zodpovedajú dobám dobrovoľného alebo voliteľného nepretržitého poistenia“ stanovuje:
„V súlade s právnymi predpismi, ktoré daná inštitúcia uplatňuje, inštitúcia každého členského štátu vypočíta sumu, zodpovedajúcu dobám dobrovoľného alebo voliteľného nepretržitého poistenia, ktorá podľa článku 46a ods. 3 písm. c) nariadenia [č. 1408/71] nepodlieha ustanoveniam o odňatí, znížení alebo pozastavení druhého členskéh[o] štátu.“
B – Vnútroštátne právo
1. Belgické právo
6.
Článok 52 ods. 1 prvý pododsek kráľovského nariadenia z 21. decembra 1967 o všeobecnej úprave systému starobných a pozostalostných dôchodkov zamestnancov (Belgisch Staatsblad zo 16. januára 1968, s. 441) stanovuje:
„Ak pozostalý manžel alebo manželka môže požiadať jednak o pozostalostný dôchodok na základe dôchodkového systému zamestnancov a jednak o jeden či viacero dôchodkov alebo o akúkoľvek inú rovnocennú výhodu na základe dôchodkového systému zamestnancov alebo jedného či viacerých iných dôchodkových systémov, možno pozostalostný dôchodok vyplácať v súbehu s uvedenými dôchodkami iba do výšky rovnajúcej sa 110 % sumy pozostalostného dôchodku, ktorá by sa pozostalému manželovi alebo manželke priznala za všetky odpracované roky.“
2. Holandské právo
7.
Zákon o všeobecnom systéme starobných dôchodkov (Algemene Ouderdomswet, ďalej len „AOW“) stanovuje povinné poistenie okrem iného pre všetkých holandských štátnych príslušníkov, ktorí majú bydlisko na území Holandského kráľovstva.
8.
Článok 22 kráľovského nariadenia o obmedzení a rozšírení okruhu sociálne poistených osôb (Besluit beperking en uitbreiding kring verzekerden volksverzekeringen, ďalej len „holandské nariadenie“), stanovuje:
„Osobu s bydliskom v Holandsku, ktorá v Holandsku nepracuje a ktorá má nárok na dávku na základe zahraničného zákonného či iného ako zákonného systému sociálneho zabezpečenia alebo na základe systému medzinárodnej organizácie, Národný dôchodkový úrad na základe jej žiadosti oslobodí od účasti na poistení podľa [AOW], pokiaľ:
a)
má trvalo nárok výlučne na dávku upravenú v úvodnej časti tohto ustanovenia a mesačná suma tejto dávky je minimálne 70 % sumy stanovenej v článku 8 ods. 1 písm. a) zákona o minimálnej mzde a minimálnom príspevku na dovolenku [Wet minimumloon en minimumvakantiebijslag];
…“
III – Konanie vo veci samej
9.
Pani Bouman, holandská štátna príslušníčka, sa vydala za belgického štátneho príslušníka a v Belgicku mala pobyt v rokoch 1957 až 1974.
10.
Vzhľadom na to, že jej manžel v roku 1968 zomrel, od 1. septembra 1969 poberá belgický pozostalostný dôchodok.
11.
Po svojom návrate do Holandska v roku 1974 odvádzala pani Bouman príspevky, aby jej vznikol nárok na holandský starobný dôchodok v zmysle AOW.
12.
Za posledné štyri roky predchádzajúce dôchodkovému veku, teda od 1. augusta 2003, pani Bouman požiadala o oslobodenie od povinnej účasti na poistení na základe AOW v zmysle článku 22 holandského nariadenia a toto oslobodenie jej bolo schválené. Prestala teda platiť príspevky do holandského systému sociálneho zabezpečenia, v dôsledku čoho jej nevznikol nárok na dôchodok na základe AOW v plnej výške.
13.
Od 1. júna 2007, keď dosiahla dôchodkový vek, poberá neúplný dôchodok na základe AOW.
14.
Rozhodnutím zo 4. februára 2009 belgický Národný dôchodkový úrad prehodnotil sumu pozostalostného dôchodku, ktorý bol vyplácaný pani Boumanovej, a rozhodol o jeho znížení s účinnosťou od 1. júna 2007 pri zohľadnení sumy dôchodku na základe AOW a o vrátení sumy, ktorá bola vyplatená navyše.
15.
Pani Bouman podala 4. mája 2009 proti tomuto rozhodnutiu žalobu na Arbeidsrechtbank te Antwerpen (prvostupňový pracovný súd v Antwerpách).
16.
Na Sociale Verzekeringsbank (holandský Národný dôchodkový úrad, ďalej len „SVB“) bol podaný návrh, aby určil, či sa dávky, ktoré poberá pani Bouman, poskytujú na základe dobrovoľného alebo voliteľného nepretržitého poistenia.
17.
Ako vyplýva z rozhodnutia vnútroštátneho súdu, v listoch z 31. júla 2009 a 15. júna 2010 SVB uviedol, že poistenie na základe AOW je v zásade povinným poistením a že o dobrovoľné alebo voliteľné nepretržité poistenie ide iba v dvoch prípadoch, a to po prvé, ak sa v lehote jedného roka od nadobudnutia platnosti prvého povinného poistenia podá žiadosť o legalizáciu uplynulých období, počas ktorých poistenie neexistovalo, alebo po druhé, ak sa v priebehu jedného roka po ukončení povinného poistenia podá žiadosť o dobrovoľné pokračovanie v poistení. V týchto dvoch prípadoch je nevyhnutná žiadosť adresovaná SVB a podľa SVB neexistuje žiadna pochybnosť, že pani Bouman túto možnosť dobrovoľného alebo voliteľného nepretržitého poistenia nikdy nevyužila.
18.
SVB z toho vyvodil záver, že dôchodok dotknutej osoby na základe AOW „sa ani v celom rozsahu, ani čiastočne nezakladá na dobách dobrovoľného poistenia, ale v celom rozsahu je založený na dobách povinného poistenia“.
19.
Keďže Arbeidsrechtbank te Antwerpen žalobu vo veci samej zamietol rozsudkom zo 6. mája 2010, pani Bouman sa proti tomuto rozsudku odvolala na Arbeidshof te Antwerpen.
20.
Arbeidshof te Antwerpen má pochybnosti, pokiaľ ide o súlad stanoviska SVB s článkom 46a ods. 3 písm. c) nariadenia č. 1408/71, a usudzuje, že má právomoc rozhodnúť o tejto otázke v rámci sporu vo veci samej.
IV – Prejudiciálna otázka a konanie pred Súdnym dvorom
21.
V tomto kontexte Arbeidshof te Antwerpen rozhodol konanie prerušiť a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Má sa časť dávky [na základe AOW] vyplatenej holandskému rezidentovi, ktorá je založená na dobe poistenia, počas ktorej sa tento holandský rezident môže na základe jednoduchej žiadosti vzdať poistenia v holandskom systéme, a teda povinnosti platiť príspevky do tohto systému, čo počas obmedzeného obdobia aj skutočne urobil, považovať za dávku poskytovanú na základe nepretržitého voliteľného poistenia v zmysle článku 46a ods. 3 písm. c) nariadenia č. 1408/71, takže nemôže byť zohľadnená pri uplatnení pravidla na zamedzenie súbehu uvedeného v článku 52 ods. 1 prvom pododseku kráľovského nariadenia z 21. decembra 1967 o všeobecnej úprave systému starobných a pozostalostných dôchodkov zamestnancov?“
22.
Návrh na začatie prejudiciálneho konania s dátumom 4. marca 2013 bol doručený do kancelárie Súdneho dvora 11. marca 2013. Písomné pripomienky predložili pani Bouman, Belgické kráľovstvo a Európska komisia. Keďže nebol podaný návrh v tomto zmysle, pojednávanie sa nekonalo.
V – Analýza
A – Úvodné pripomienky
23.
Táto vec obsahuje osobitosť spočívajúcu v skutočnosti, že o výklad práva Únie žiada belgický vnútroštátny súd, ktorý má pochybnosť o súlade stanoviska vyjadreného v dokumente vydanom SVB, holandským dôchodkovým úradom, s právom Únie.
24.
Dokument vydaný SVB potvrdzuje povinný charakter všetkých dôb poistenia, ktoré dosiahla pani Bouman, a teda odmieta hypotézu, že jej holandský dôchodok by sa mohol úplne alebo čiastočne zakladať na dobách dobrovoľného alebo voliteľného nepretržitého poistenia.
25.
Pripomínam, že podľa článku 47 nariadenia č. 574/72 príslušná vnútroštátna inštitúcia vypočíta splatnú sumu zodpovedajúcu dobám dobrovoľného alebo voliteľného nepretržitého poistenia na účely uplatnenia pravidiel iného členského štátu na zamedzenie súbehu.
26.
Za týchto podmienok si myslím, že na poskytnutie užitočnej odpovede vnútroštátnemu súdu je potrebné sa v prvom rade zamýšľať nad otázkou, či osvedčenie vydané v súlade s článkom 47 nariadenia č. 574/72 zaväzuje inštitúcie iného členského štátu.
27.
Problematika uznávania administratívnych dokumentov v oblasti sociálneho zabezpečenia je vymedzená povinnosťou príslušných inštitúcií členského štátu spolupracovať v dobrej viere, aby ustanovenia práva Únie nadobudli plnú účinnosť a aby sa zabezpečila realizácia cieľov článkov 45 ZFEÚ až 48 ZFEÚ. Táto všeobecná úloha vyplýva zo zásady lojálnej spolupráce upravenej v článku 4 ods. 3 prvom pododseku ZEÚ. (
4
)
28.
V judikatúre vyplývajúcej z rozsudku FTS (
5
), ktorej sa Komisia v tomto prípade dovoláva na podporu tvrdenia, že belgický vnútroštátny súd je viazaný stanoviskom SVB, Súdny dvor konštatoval, že osvedčenie o uplatniteľných právnych predpisoch vydané v zmysle ustanovení hlavy III nariadenia č. 574/72 (osvedčenie E 101) (
6
) je záväzné pre inštitúcie sociálneho zabezpečenia iných členských štátov v rozsahu, v akom osvedčuje existenciu účasť vyslaných zamestnancov na systéme sociálneho zabezpečenia členského štátu, kde je usadený ich podnik.
29.
Toto riešenie vyníma uvedené osvedčenie z preskúmavania vykonávaného súdmi prijímajúceho členského štátu, pričom vyriešenie prípadných sporov podriaďuje zmierovaciemu konaniu upravenému ustanoveniami práva Únie (
7
), čím nie sú dotknuté opravné prostriedky v členskom štáte orgánu vystavujúceho osvedčenie ani možnosť podať návrh na začatie konania o nesplnenie povinnosti prijímajúcim členským štátom proti členskému štátu, ktorého orgán osvedčenie vydal (
8
).
30.
Hoci toto obmedzenie súdneho preskúmania je možné odôvodniť dôvodmi právnej istoty uplatniteľnými na administratívne dokumenty osvedčujúce účasť dotknutej osoby na systéme poistenia členského štátu, z môjho pohľadu sa nemôže len preto automaticky vzťahovať aj na iné osvedčenia vydané v oblasti, ktorú upravuje nariadenie č. 1408/71.
31.
Nazdávam sa, že toto stanovisko potvrdzuje prístup Súdneho dvora v rozsudku Adanez‑Vega vo veci osvedčenia poistných dôb dosiahnutých v inom členskom štáte, na ktoré sa odvolávalo na účel určenia existencie nároku na dávky v nezamestnanosti. S odvolaním sa na už citovaný rozsudok FTS Súdny dvor rozhodol, že osvedčenie vydané príslušnou španielskou inštitúciou, v ktorom sa uvádzajú poistné doby alebo doby výkonu práce dosiahnuté zamestnancom, nepredstavuje nevyvrátiteľný dôkaz pre príslušnú nemeckú inštitúciu ani pre nemecké súdy, čo predpokladá, že tieto inštitúcie majú pri overovaní obsahu osvedčenia úplnú voľnosť. (
9
)
32.
Podľa môjho názoru možno rozlišovať jednak administratívne dokumenty osvedčujúce existenciu účasti dotknutej osoby na systéme a jednak dokumenty spresňujúce existujúce udalosti alebo doby poistenia dosiahnuté na základe právnych predpisov členského štátu pôvodu na účely určenia nárokov vyplývajúcich z právnych predpisov prijímajúceho členského štátu.
33.
V tomto druhom prípade inštitúcie prijímajúceho členského štátu, ktorým prináleží určiť nároky dotknutej osoby, majú právo overiť všetky relevantné skutočnosti, vrátane tých, ktoré potvrdila inštitúcia vystavujúca osvedčenie.
34.
Toto je presne prejednávaný prípad, pretože belgické inštitúcie musia zohľadniť doby poistenia dosiahnuté podľa holandských predpisov na účely určenia rozsahu nárokov pani Boumanovej, ktoré jej vyplývajú z uplatnenia belgických pravidiel na zamedzenie súbehu. Za týchto podmienok môže belgický súd overiť obsah osvedčenia vydaného holandským orgánom v rámci uplatnenia článku 47 nariadenia č. 574/72, najmä vzhľadom na jeho súlad s právom Únie.
35.
Vnútroštátny súd teda môže riadne položiť Súdnemu dvoru návrh na začatie prejudiciálneho konania s prejudiciálnou otázkou, ktorá vzniká v rámci takéhoto overenia.
B – O pojme
„dobrovoľné alebo voliteľné nepretržité poistenie
“ v zmysle článku 46a ods. 3 písm. c) nariadenia č. 1408/71
36.
Podľa ustálenej judikatúry je pri výklade ustanovenia práva Únie potrebné zohľadniť nielen jeho doslovné znenie, ale aj kontext, v ktorom sa nachádza, a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou. (
10
) Aj vývoj ustanovenia práva Únie môže obsahovať relevantné prvky na jeho výklad. (
11
)
37.
Musím najprv spresniť, že pojem „dobrovoľné alebo voliteľné nepretržité poistenie“ nie je predmetom zákonnej definície v nariadení č. 1408/71.
38.
Pokiaľ ide o znenie článku 46a ods. 3 písm. c) nariadenia č. 1408/71, odlišné jazykové znenia nariadenia používajú na označenie pojmu „dobrovoľné alebo voliteľné nepretržité poistenie“ mierne odlišné výrazy, ktoré sa však zhodujú v tom, že zdôrazňujú dobrovoľnú povahu účasti na poistení. (
12
)
39.
Pokiaľ ide o kontext vykladaného právneho predpisu, pripomínam, že nariadenie č. 1408/71 predstavuje prostredníctvom ustanovení svojej hlavy II úplný a jednotný systém kolíznych noriem založený na zásade jednotnosti uplatniteľnej právnej úpravy. (
13
)
40.
Tento systém koordinácie sa v zásade nevzťahuje na dobrovoľné alebo voliteľné nepretržité poistenie, keďže to ostáva v súlade s článkom 15 ods. 1 nariadenia č. 1408/71 vylúčené z uplatnenia článkov 13 až 14d tohto nariadenia, s výnimkou prípadu, keď pre dotknuté odvetvie existuje v členskom štáte iba dobrovoľný systém (
14
).
41.
Článok 46a ods. 3 písm. c) nariadenia č. 1408/71 vyníma dobrovoľné alebo voliteľné nepretržité poistenie z uplatnenia pravidiel na zamedzenie súbehu v prípade, keď ich upravujú právne predpisy členského štátu.
42.
Toto ustanovenie predstavuje logický dôsledok vylúčenia dobrovoľného alebo voliteľného nepretržitého poistenia zo systému koordinácie založeného na zásade jednotnosti právnych predpisov. Umožňuje tak osobe, ktorá zmenila miesto pobytu v rámci Európskej únie a ktorá si zvolila možnosť vzniku starobného, invalidného alebo pozostalostného dôchodku na dobrovoľnej báze v inom členskom štáte, aby si zachovala doplnkové sociálne zabezpečenie viažuce sa na túto voľbu.
43.
Túto úvahu podporuje genéza predmetného ustanovenia, ktoré sa do nariadenia č. 1408/71 vložilo nariadením č. 1248/92.
44.
Ako vyplýva z návrhu predloženého svojho času Komisiou (
15
), obmedzenie sledované vložením článku 46a ods. 3 písm. c) do nariadenia č. 1408/71 malo za cieľ vyhovieť tendencii vyplývajúcej z rozsudku Schaap (
16
), ktorý sa týkal výkladu článku 46 ods. 2 nariadenia č. 574/72 (
17
). Toto posledné ustanovenie, zrušené nariadením č. 1248/92, vylučovalo dávky zodpovedajúce dobám dobrovoľného alebo voliteľného nepretržitého poistenia na účely uplatnenia vnútroštátnych predpisov na zamedzenie súbehu v rámci článku 46 ods. 3 nariadenia č. 1408/71.
45.
Na pripomenutie, pán Schaap, holandský štátny príslušník, sa domnieval, že uvedený článok 46 ods. 2 nariadenia č. 574/72, ktorého nadpis obsahoval explicitný odkaz na prípad prekrývania dôb dobrovoľného a povinného poistenia, bránil holandským inštitúciám odpočítať z jeho holandského dôchodku časť nemeckého dôchodku nadobudnutého na základe dôb dobrovoľného poistenia, hoci v jeho prípade sa doby poistenia neprekrývali.
46.
Súdny dvor uviedol, že nariadenie č. 1408/71 „ponecháva pracovníkom dávky zodpovedajúce každému obdobiu dobrovoľného alebo voliteľného poistenia“, a to aj v prípadoch prekrývania období, a teda rozšíril uplatnenie uvedeného článku 46 ods. 2 nariadenia č. 574/72 na všetky prípady súbehu dôchodkov spadajúcich do článku 46 ods. 3 nariadenia č. 1408/71. (
18
)
47.
Vzhľadom na vývoj vykladaného ustanovenia, ako aj na ciele jeho prijatia do systému nariadenia č. 1408/71, sa spojeniu „dobrovoľné alebo voliteľné nepretržité poistenie“ podľa môjho názoru musí dať dostatočne široký výklad, aby sa dotknutá osoba nezbavila možnosti započítania všetkých dôb dobrovoľného alebo voliteľného nepretržitého poistenia dosiahnutých podľa právnych predpisov iného členského štátu.
48.
Toto stanovisko je podporené cieľom nariadenia č. 1408/71, ktorým je zabezpečiť voľný pohyb osôb nachádzajúcich sa v Únii a pritom rešpektovať charakteristické vlastnosti vnútroštátnych právnych predpisov upravujúcich sociálne zabezpečenie a neznevýhodňovať osoby, ktoré využívajú svoje právo na voľný pohyb. (
19
)
49.
Ustanovenia nariadenia č. 1408/71 sa teda musia vykladať s prihliadnutím na článok 48 ZFEÚ, z čoho vyplýva najmä to, že migrujúci pracovníci nesmú prísť o svoje nároky na dávky sociálneho zabezpečenia ani im nesmie byť znížená suma týchto dávok z dôvodu, že využili právo na voľný pohyb, ktoré im priznáva Zmluva o FEÚ. (
20
)
50.
Ako to zdôrazňuje Komisia vo svojich pripomienkach v tejto veci, predmetné ustanovenie sa na účely harmonického začlenenia sa do sledovania tohto cieľa, na ktorom sa zakladá nariadenie č. 1408/71, musí vykladať spôsobom, ktorý by vylúčil možnosť, aby pracovník alebo jeho rodinný príslušník poberajúci odvodené dávky boli na základe vnútroštátneho pravidla na zamedzenie súbehu dávok (
21
) vylúčení zo započítania dôb poistenia nadobudnutých na princípe dobrovoľnosti podľa právnych predpisov iného členského štátu.
51.
Napokon široký výklad spojenia „dobrovoľné alebo nepretržité voliteľné poistenie“ je potvrdený stanoviskom, ktoré prijal Súdny dvor vo veci výkladu článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1408/71.
52.
V kontexte uvedeného ustanovenia, ktoré smeruje k uľahčeniu prístupu k dobrovoľnému alebo voliteľnému nepretržitému poisteniu uložením uznania dôb poistenia nadobudnutých v inom členskom štáte, poskytol Súdny dvor široký výklad predmetného spojenia, keď rozhodol, že pokrýva „všetky druhy poistenia obsahujúce prvok dobrovoľnosti“, či už ide o pokračovanie poistného vzťahu vzniknutého skôr, alebo nie. (
22
)
53.
Podľa môjho názoru tieto úvahy ako celok sú jasne v prospech širokého výkladu pojmu „dobrovoľné alebo voliteľné nepretržité poistenie“.
54.
Pokiaľ ide o prejednávanú vec, ako vyplýva z rozhodnutia vnútroštátneho súdu, dôchodok na základe AOW sa v zásade zakladá na systéme povinného poistenia, ktorému pani Bouman podliehala automaticky od svojho návratu do Holandska v roku 1974.
55.
Z tohto rozhodnutia tiež vyplýva, že počas určitého obdobia účasti na systéme poistenia sa na postavenie pani Boumanovej vzťahoval prípad upravený v článku 22 holandského nariadenia, ktorý umožňoval nadobudnúť oslobodenie od účasti na systéme poistenia na základe žiadosti dotknutej osoby. Pani Bouman o toto oslobodenie požiadala a získala ho iba za obdobie štyroch rokov predchádzajúcich jej veku odchodu do dôchodku.
56.
Za týchto podmienok je potrebné v podstate určiť, či sa na poistenie, ktoré je potrebné prijať automaticky, ale ktoré upravuje možnosť dotknutej osoby požiadať o oslobodenie z účasti na systéme poistenia, vzťahuje pojem „dobrovoľné alebo voliteľné nepretržité poistenie“ v zmysle vykladaného ustanovenia.
57.
Na rozdiel od stanoviska vyjadreného v pripomienkach Belgického kráľovstva si nemyslím, že uznanie dobrovoľnej povahy všeobecného systému s automatickou účasťou na poistení, ktorá však môže byť predmetom žiadosti o oslobodenie, ako je to v prejednávanom prípade, je v rozpore so samotnou zásadou voliteľného poistenia.
58.
Voliteľná povaha účasti na systéme poistenia môže podľa mňa vyplývať tak zo skutočnosti, že dotknutá osoba musí požiadať o účasť na systéme poistenia alebo o pokračovanie účasti na poistení, ako aj zo skutočnosti, že má právo získať oslobodenie z účasti na ňom. V podstate obidve situácie predpokladajú voľbu poistenca a svedčia o tom, že účasť, pokiaľ pokračuje, nevylučuje aspekt voliteľnosti.
59.
Rád by som v tejto súvislosti zdôraznil, že z vnútroštátneho rozhodnutia vyplýva, že poistné odvedené pani Boumanovou počas obdobia, keď mala právo požiadať o oslobodenie, malo vplyv na sumu jej dôchodku na základe AOW, teda jej priznáva doplnkové sociálne zabezpečenie.
60.
Preto si myslím, že pojem „dávky poskytované na základe dobrovoľného alebo voliteľného nepretržitého poistenia“ v zmysle článku 46a ods. 3 písm. c) nariadenia č. 1408/71 sa vzťahuje na časť dávok založených na období, počas ktorého dotknutá osoba mala právo požiadať o oslobodenie od účasti na systéme poistenia, hoci to nevyužila, pokiaľ pokračovanie v účasti na systéme počas predmetného obdobia má vplyv na rozsah jej budúcich dávok.
61.
V tejto súvislosti nie som presvedčený o správnosti obmedzujúcejšieho prístupu navrhovaného Belgickým kráľovstvom, podľa ktorého spojenie „voliteľné nepretržité obdobie“ označuje výlučne mechanizmus umožňujúci poistencovi pokryť obdobia, keď nepatril do systému poistenia, s cieľom vyplniť medzery pri získaní nároku na dôchodok.
62.
Podľa môjho názoru ani zo znenia, ani zo systému článku 46a ods. 3 písm. c) nariadenia č. 1408/71 nevyplýva, že by vyplnenie medzier bolo vnútorným znakom „dobrovoľného alebo voliteľného nepretržitého poistenia“ v zmysle tohto ustanovenia.
63.
Vzhľadom na cieľ, na ktorom sa zakladá predmetné ustanovenie, spočívajúci v tom, aby sa dotknutá osoba nezbavila možnosti započítania všetkých dôb dobrovoľného alebo voliteľného nepretržitého poistenia dosiahnutých podľa právnych predpisov iného členského štátu (
23
), je pre tento výraz podľa môjho názoru vhodný širší výklad, s odhliadnutím od odlišných cieľov, ktoré môžu sledovať dotknuté vnútroštátne predpisy.
64.
Môže sa teda vzťahovať aj na možnosť dotknutej osoby získať alebo nezískať oslobodenie od účasti na poistení za určité obdobia, pokiaľ má táto dobrovoľná voľba vplyv na rozsah jej budúcich dávok sociálneho poistenia.
65.
O takú situáciu ide aj v tejto veci vzhľadom na skutočnosť, že pani Bouman mala možnosť voľby medzi pokračovaním v účasti na poistení na základe AOW a oslobodením, čo malo vplyv, ako to vyplýva z vnútroštátneho rozhodnutia, na obdobia jej účasti na systéme poistenia aj na sumy jej starobného dôchodku.
66.
Vzhľadom na všetky uvedené pripomienky sa domnievam, že článok 46a ods. 3 písm. c) nariadenia č. 1408/71 sa vzťahuje na časť dávok založených na období poistenia, počas ktorého mala dotknutá osoba právo získať oslobodenie od účasti na povinnom systéme poistenia, za predpokladu, že účasť na systéme počas predmetného obdobia má vplyv na rozsah dávok sociálneho poistenia.
VI – Návrh
67.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy navrhujem, aby Súdny dvor na prejudiciálnu otázku, ktorú položil Arbeidshof te Antwerpen, odpovedal takto:
Článok 46a ods. 3 písm. c) nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, sa má vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na časť dávok založených na období poistenia, počas ktorého mala dotknutá osoba právo získať oslobodenie od účasti na povinnom systéme poistenia, za predpokladu, že účasť na systéme počas predmetného obdobia má vplyv na rozsah dávok sociálneho poistenia.
(
1
)	Jazyk prednesu: francúzština.
(
2
)	Nariadenie Rady zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996 (Ú. v. ES L 28, 1997, s. 1; Mim. vyd. 05/003, s. 3) (ďalej len „nariadenie č. 1408/71“).
Nariadenie č. 1408/71 bolo od 1. mája 2010 zrušené a nahradené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (Ú. v. EÚ L 166, s. 1; Mim. vyd. 05/005, s. 72). Ostáva však uplatniteľné v konaní vo veci samej, pokiaľ ide o napadnutie rozhodnutia správneho orgánu prijatého v čase účinnosti skoršieho predpisu. Nariadenie č. 883/2004 obsahuje v článku 53 ods. 3 písm. c) ustanovenie v podstate zhodné s ustanovením, ktoré je predmetom výkladu v prejednávanej veci.
(
3
)	Nariadenie Rady z 21. marca 1972, ktorým sa stanovuje postup pri vykonávaní nariadenia (EHS) č. 1408/71 (Ú. v. ES L 74, s. 1; Mim. vyd. 05/001, s. 83), zmenené a doplnené nariadením Rady (EHS) č. 1248/92 z 30. apríla 1992 (Ú. v. ES L 136, s. 7) (ďalej len „nariadenie č. 574/72“). Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia (ES) č. 883/2004 (Ú. v. EÚ L 284, s. 1), ktoré ruší nariadenie č. 574/72 s účinnosťou od 1. mája 2010, prebralo to isté ustanovenie do svojho článku 43 ods. 3 prvého pododseku.
(
4
)	Pozri návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Jacobs vo veci FTS (rozsudok z 10. februára 2000, C-202/97, Zb. s. I-883, bod 56).
(
5
)	Už citovaný (bod 59), ako aj rozsudky z 30. marca 2000, Banks a i. (C-178/97, Zb. s. I-2005, bod 46), a z 26. januára 2006, Herbosch Kiere (C-2/05, Zb. s. I-1079, body 30 a 31).
(
6
)	Medzičasom nahradené osvedčením A 1 vystaveným v zmysle článku 19 ods. 2 nariadenia č. 987/2009.
(
7
)	Zmierovacie konanie sa v súčasnosti riadi článkom 5 nariadenia č. 987/2009, ako aj rozhodnutím Správnej komisie pre koordináciu systémov sociálneho zabezpečenia č. A1 z 12. júna 2009 o zavedení postupu dialógu a zmierovacieho postupu týkajúceho sa platnosti dokumentov, určenia uplatniteľných právnych predpisov a poskytovania dávok podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (Ú. v. EÚ C 106, 2010, s. 1).
(
8
)	Rozsudky FTS (už citovaný, body 57 a 58) a Herbosch Kiere (už citovaný, body 28 a 29).
(
9
)	Rozsudok z 11. novembra 2004, Adanez‑Vega (C-372/02, Zb. s. I-10761, body 36 a 48). Pozri tiež rozsudok z 8. júla 1992, Knoch (C-102/91, Zb. s. I-4341, body 53 a 54).
(
10
)	Pozri najmä rozsudky zo 17. novembra 1983, Merck (292/82, Zb. s. 3781, bod 12), a z 19. decembra 2013, Koushkaki (C‑84/12, bod 34).
(
11
)	Rozsudok z 3. októbra 2013, Inuit Tapiriit Kanatami a i./Parlament a Rada (C‑583/11 P, bod 50).
(
12
)	Existuje rozdiel medzi jednak jazykovými verziami, ktoré rozlišujú pojem „dobrovoľné“ a pojem „voliteľné (nepretržité)“ (najmä španielska, anglická, francúzska, talianska, litovská alebo poľská verzia), a jednak tými, ktoré používajú ten istý pojem na označenie „dobrovoľného“ poistenia a „dobrovoľného nepretržitého“ poistenia alebo „nepretržitého dobrovoľného“ poistenia (najmä dánska, nemecká, holandská alebo švédska verzia).
(
13
)	Pozri v tomto zmysle rozsudky z 5. mája 1977, Perenboom (102/76, Zb. s. 815), a zo 4. októbra 2012, Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe (C‑115/11, bod 29).
(
14
)	Pozri komentár k analogickému ustanoveniu článku 14 ods. 1 nariadenia č. 883/2004 v ŚLEBZAK, K.: Koordynacja systemów zabezpieczenia społecznego. Warszawa: LEX Wolters Kluwer, 2012, s. 256, a STEINMEYER, H.‑D: Europäisches Sozialrecht. M. FUCHS (ed.). 6. vyd. Baden‑Baden: Nomos, 2013, s. 209.
(
15
)	Návrh nariadenia Rady (EHS), ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie č. 1408/71 a nariadenie č. 574/72 [KOM(89) 370 v konečnom znení, s. 23].
(
16
)	Rozsudok z 5. apríla 1979, Schaap, nazývaný „Schaap II“ (176/78, Zb. s. 1673), s poznámkou WYATT, D.: European Law Review. 1981, s. 54 až 55.
(
17
)	Článok 46 nariadenia č. 574/72, zmeneného a doplneného nariadením Rady (EHS) č. 1392/74 zo 4. júna 1974 (Ú. v. ES L 152, s. 1), v odseku 2 stanovoval, že „na účely článku 46 ods. 3 nariadenia [č. 1408/71 v pôvodnom znení] sa výška dávky zodpovedajúca dobám dobrovoľného alebo voliteľného nepretržitého poistenia nezohľadňuje“.
(
18
)	Rozsudok Schaap II (body 10 a 11).
(
19
)	Rozsudky z 18. júla 2006, Nikula (C-50/05, Zb. s. I-7029, bod 20), a z 3. marca 2011, Tomaszewska (C-440/09, Zb. s. I-1033, bod 28).
(
20
)	Rozsudky z 9. augusta 1994, Reichling (C-406/93, Zb. s. I-4061, bod 24); z 9. novembra 2006, Nemec (C-205/05, Zb. s. I-10745, body 37 a 38); z 20. mája 2008, Bosmann (C-352/06, Zb. s. I-3827, bod 29), ako aj z 12. júna 2012, Hudzinski a Wawrzyniak (C‑611/10 a C‑612/10, bod 46).
(
21
)	Je potrebné spresniť, že Súdny dvor mal prednedávnom príležitosť potvrdiť, že nariadenie č. 1408/71 nebráni uplatneniu vnútroštátneho pravidla na zamedzenie súbehu dávok, ako je pravidlo uvedené vnútroštátnym súdom, s výhradou dodržania podmienok, ktoré uvedené nariadenie ukladá, a bez toho, aby tým bolo dotknuté riešenie, ktoré môže vyplývať z prípadného uplatnenia ustanovení primárneho práva (rozsudok zo 7. marca 2013, van den Booren, C‑127/11, body 34 a 38).
(
22
)	Rozsudky zo 16. marca 1977, Liégeois (93/76, Zb. s. 543, body 14 a 17), ako aj z 18. mája 1989, Hartmann Troiani (368/87, Zb. s. 1333, bod 12). Súdny dvor priznal pojmu „voliteľné nepretržité poistenie“ výklad, ktorý sa svojím spôsobom vzďaľuje od obvyklého zmyslu týchto výrazov, keď rozhodol, že uvedený pojem zahŕňa považovanie období štúdia za obdobia zamestnania bez ohľadu na existenciu poistného vzťahu vzniknutého skôr a zahŕňa aj získanie dôchodkových nárokov so spätnou platnosťou. Analytický komentár pozri v MAVRIDIS, P.: La sécurité sociale à l’épreuve de l’intégration européenne. Athènes; Bruxelles: Sakkoulas‑Bruylant, 2003, s. 515 až 518.
(
23
)	Pozri bod 47 týchto návrhov.