62022TJ0744
PRESUDA OPĆEG SUDA (prvo prošireno vijeće)
11. rujna 2024. (
*1
)
„Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu – Pojam ‚povezanost’ – Članak 2. stavak 1. in fine Odluke 2014/145/ZVSP – Pojam ‚korist od vodeće poslovne osobe koja djeluje u Rusiji’ – Članak 2. stavak 1. točka (g) Odluke 2014/145 – Pogreška u ocjeni – Izvanugovorna odgovornost”
U predmetu T-744/22,
Maja Tokareva, sa stalnom adresom u Moskvi (Rusija), koju zastupa T. Bontinck, A. Guillerme, L. Burguin i M. Brésart, odvjetnici,
tužiteljica,
protiv
Vijeća Europske unije, koje zastupaju M.-C. Cadilhac i V. Piessevaux, u svojstvu agenata, uz asistenciju B. Maingaina, odvjetnika,
tuženika,
koje podupire
Europska komisija, koju zastupaju C. Giolito, C. Georgieva i L. Puccio, u svojstvu agenata,
intervenijent,
OPĆI SUD (prvo prošireno vijeće),
u sastavu: D. Spielmann, predsjednik, R. Mastroianni, M. Brkan (izvjestiteljica), I. Gâlea i S. L. Kalėda, suci,
tajnik: H. Eriksson, administratorica,
uzimajući u obzir pisani dio postupka, a osobito:
–
tužbu podnesenu tajništvu Općeg suda 25. studenoga 2022.,
–
prvi podnesak kojim se provodi prilagodba podnesen tajništvu Općeg suda 22. svibnja 2023.,
–
drugi podnesak kojim se provodi prilagodba podnesen tajništvu Općeg suda 25. rujna 2023.,
nakon rasprave održane 27. veljače 2024.,
donosi sljedeću
Presudu
1
Svojom tužbom tužiteljica, Maja Tokareva, zahtijeva, s jedne strane, na temelju članka 263. UFEU-a, poništenje, kao prvo, Odluke Vijeća (ZVSP) 2022/1530 od 14. rujna 2022. o izmjeni Odluke 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2022., L 239, str. 149.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2022/1529 od 14. rujna 2022. o provedbi Uredbe (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine (SL 2022., L 239, str. 1.) (zajedno u daljnjem tekstu: akti o zadržavanju iz rujna 2022.); kao drugo, Odluke Vijeća (ZVSP) 2023/572 od 13. ožujka 2023. o izmjeni Odluke 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2023., L 75 I, str. 134.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2023/571 od 13. ožujka 2023. o provedbi Uredbe (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine (SL 2023., L 75 I, str. 1.) (zajedno u daljnjem tekstu: akti o zadržavanju iz ožujka 2023.) te, kao treće, Odluke Vijeća (ZVSP) 2023/1767 od 13. rujna 2023. o izmjeni Odluke 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2023., L 226, str. 104.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2023/1765 od 13. rujna 2023. o provedbi Uredbe (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine (SL 2023., L 226, str. 3.) (zajedno u daljnjem tekstu: akti o zadržavanju iz rujna 2023.), u dijelu u kojem se tim aktima (zajedno u daljnjem tekstu: pobijani akti) njezino ime zadržava na popisima priloženima tim aktima i, s druge strane, na temelju članka 268. UFEU-a, naknadu štete koju je pretrpjela zbog donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2022.
I. Okolnosti spora
2
Tužiteljica je ruska državljanka.
3
Kontekst ovog predmeta mjere su ograničavanja donesene s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine te, osobito, vojnu agresiju Ruske Federacije protiv te zemlje, koja je započela 24. veljače 2022.
4
Vijeće Europske unije donijelo je 17. ožujka 2014., na temelju članka 29. UEU-a, Odluku 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2014., L 78, str. 16.). Istog je dana, na temelju članka 215. stavka 2. UFEU-a, donijelo Uredbu (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2014., L 78, str. 6. i ispravak SL 2014., L 121, str. 60.).
5
Vijeće je 25. veljače 2022. donijelo, s jedne strane, Odluku (ZVSP) 2022/329 o izmjeni Odluke 2014/145 (SL 2022., L 50, str. 1.) i, s druge strane, Uredbu (EU) 2022/330 o izmjeni Uredbe br. 269/2014 (SL 2022., L 51, str. 1.). Člankom 2. stavcima 1. i 2. Odluke 2014/145, u verziji kako je izmijenjena Odlukom 2022/329, predviđa se sljedeće:
„1.   Zamrzavaju se sva sredstva i gospodarski resursi koji pripadaju ili su u vlasništvu, u posjedu ili pod nadzorom:
[…]
(d)
fizičkih ili pravnih osoba, subjekata ili tijela koji pružaju materijalnu ili financijsku potporu ruskim donositeljima odluka odgovornima za pripojenje Krima ili destabilizaciju Ukrajine ili koji od njih imaju koristi;
[…]
(f)
fizičkih ili pravnih osoba, subjekata ili tijela koji pružaju materijalnu ili financijsku potporu Vladi Ruske Federacije, ili imaju koristi od nje, koja je odgovorna za pripojenje Krima i destabilizaciju Ukrajine;
[…]
te fizičkih ili pravnih osoba, subjekata ili tijela povezanih s njima, [kao i sva financijska sredstva i ekonomski izvori koje te osobe, subjekti ili tijela posjeduju, imaju u vlasništvu ili pod nadzorom] kako su navedeni u Prilogu.
2.   Fizičkim ili pravnim osobama, subjektima ili tijelima navedenima u Prilogu ne daju se na raspolaganje, niti u njihovu korist, izravno ili neizravno, nikakva sredstva niti gospodarski resursi.”
6
Člankom 1. stavkom 1. točkama (b) i (d) Odluke 2014/145, kako je izmijenjena, zabranjuje se ulazak na državno područje država članica ili provoz preko njega fizičkim osobama koje ispunjavaju kriterije koji su u bitnom istovjetni onima iz članka 2. stavka 1. točaka (d) i (f) te iste odluke.
7
Uredbom br. 269/2014, u verziji kako je izmijenjena Uredbom br. 2022/330, propisano je donošenje mjera zamrzavanja financijskih sredstava te se definiraju modaliteti tog zamrzavanja u bitnome na isti način kao i Odlukom 2014/145, kako je izmijenjena. Naime, u članku 3. stavku 1. točkama (a) do (g) te uredbe, kako je izmijenjena, preuzet je u bitnome sadržaj članka 2. stavka 1. točke (a) do (g) navedene odluke, kako je izmijenjena.
8
U tom kontekstu Vijeće je donijelo Odluku (ZVSP) 2022/337 od 28. veljače 2022. o izmjeni Odluke 2014/145 (SL 2022., L 59, str. 1. i ispravak SL 2022., L 67, str. 112.) i Provedbenu uredbu (EU) 2022/336 od 28. veljače 2022. o provedbi Uredbe br. 269/2014 (SL 2022., L 58, str. 1. i ispravak SL 2022., L 67, str. 113.) kojima je tužiteljičin otac uvršten na popis priložen Odluci 2014/145, kako je izmijenjena, i popis u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014, kako je izmijenjena (u daljnjem tekstu: sporni popisi), i to iz sljedećih razloga:
„Nikolaj Tokarev glavni je izvršni direktor velikog ruskog naftnog i plinskog poduzeća Transneft. Dugogodišnji je poznanik i bliski suradnik Vladimira Putina. Osamdesetih godina 20. stoljeća služio je zajedno s Putinom u KGB-u. G. Tokarev jedan je od ruskih državnih oligarha koji su tijekom konsolidacije vlasti predsjednika Putina u 2000-tima preuzeli kontrolu nad velikim dijelovima državne imovine i koji djeluju u bliskom partnerstvu s Ruskom Državom. G. Tokarev vodi društvo Transneft, jedno od najvažnijih ruskih poduzeća pod kontrolom vlade, koje prevozi znatnu količinu ruske nafte kroz dobro razvijenu mrežu plinovoda.
Društvo Transneft koje vodi Nikolaj Tokarev jedan je od glavnih sponzora palače u blizini Gelendžika za koju se općenito vjeruje da se njome osobno koristi predsjednik Putin. Ostvaruje koristi zbog bliske povezanosti s ruskim vlastima. Bliski srodnici i poznanici g. Tokareva obogatili su se zahvaljujući ugovorima sklopljenima s poduzećima u državnom vlasništvu.
Stoga je aktivno pružao materijalnu ili financijsku potporu ruskim donositeljima odluka koji su odgovorni za pripajanje Krima i destabilizaciju Ukrajine i imao koristi od njih.”
9
Odlukom Vijeća (ZVSP) 2022/1272 od 21. srpnja 2022. o izmjeni Odluke 2014/145 (SL 2022., L 193, str. 219. i ispravak SL 2022., L 204, str. 18.) i Provedbenom uredbom Vijeća (EU) 2022/1270 od 21. srpnja 2022. o provedbi Uredbe br. 269/2014 (SL 2022., L 193, str. 133. i ispravak SL 2022., L 204, str. 17.) tužiteljičino ime dodano je na sporne popise iz sljedećih razloga:
„[Tužiteljica je] kći […] Nikola[j]a Tokareva, glavnog izvršnog direktora Transnefta, velike ruske naftne i plinske kompanije. [Tužiteljica] i njezin bivši suprug Andrej Bolotov posjeduju luksuzne nekretnine u Moskvi, Latviji i Hrvatskoj u vrijednosti većoj od 50 milijuna USD, koje se mogu povezati s Nikola[j]em Tokarevim. Ujedno je povezana s poduzećem Ronin, koje upravlja mirovinskim fondom za Transneft. Pri podnošenju zahtjeva za ciparsko državljanstvo, kao svoju adresu navela je adresu poduzeća Ronin. Osim toga, [tužiteljica] je putem svojeg poduzeća Irvin-2, čiji je suvlasnik Stanislav [Č]emezov, sin glavnog izvršnog direktora poduzeća Rostec Sergeja [Č]emezova, primila državne ugovore u vrijednosti od 8 milijardi rubalja. [Tužiteljica je] stoga […] fizička osoba povezana s osobama uvrštenima na popis, naime sa svojim ocem Nikola[j]em Tokarevim i sa Stanislavom [Č]emezovim.”
10
Istim je aktima ime Stanislava Čemezova dodano na sporne popise iz sljedećih razloga:
„Stanislav Serge[jevič] [Č]emezov sin je Sergeja [Č]emezova, člana Vrhovnog vijeća ‚Ujedinjene Rusije’ i predsjednika konglomerata Rostec, vodeće ruske državne korporacije za obrambenu i industrijsku proizvodnju. Stanislav [Č]emezov bio je vlasnik offshore poduzeća Erlinglow Ltd koje je ostvarilo korist od toga što je poduzeće Rostec izgradilo nacionalnu svjetlovodnu mrežu velikih brzina vrijednu 550 milijuna USD. Osim toga, suvlasnik je raznih offshore poduzeća s [tužiteljicom], kćeri Nikola[j]a Tokareva, uključujući poduzeće Irvin-2 koje je dobilo ugovore u vrijednosti od 8 milijardi rubalja. Zauzvrat je obitelj Tokarev omogućila obitelji [Č]emezov da smanji proračun poduzeća Transneft. Stanislav [Č]emezov također je vlasnik poduzeća Independent Insurance Group, koje upravlja velikim ugovorima o osiguranju u sektoru obrane, uključujući ugovore za obrambeni konglomerat Rostec, čiji je glavni izvršni direktor njegov otac Sergej [Č]emezov. Stanislav [Č]emezov stoga je fizička osoba povezana s osobom uvrštenom na popis.”
11
Vijeće je u Službenom listu Europske unije od 22. srpnja 2022. (SL 2022., C 281 I, str. 7.) objavilo obavijest namijenjenu osobama, subjektima i tijelima na koje se primjenjuju mjere ograničavanja predviđene Odlukom 2022/1272 i Provedbenom uredbom (EU) 2022/1270. U toj se obavijesti osobito navodi da dotične osobe mogu Vijeću podnijeti zahtjev za ponovno razmatranje odluke o njihovu uvrštenju na popise priložene pobijanim aktima, zajedno s popratnom dokumentacijom.
12
Porukom elektroničke pošte od 2. rujna 2022. tužiteljica je, u svrhu sastavljanja zahtjeva za ponovno razmatranje, zatražila pristup svim dokumentima koje su Vijeće i Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) sastavili i kojima raspolažu, a koji su im poslužili kao temelj za donošenje mjera ograničavanja u odnosu na nju.
13
Vijeće je 14. rujna 2022. aktima o zadržavanju iz rujna 2022. zadržalo tužiteljičino ime na spornim popisima iz istih razloga kao što su oni navedeni u točki 9. ove presude.
14
Vijeće je 30. rujna 2022. odgovorilo na tužiteljičin zahtjev iz točke 12. ove presude i dostavilo informacije iz spisa pod oznakom WK 10502/2022 INIT od 8. ožujka 2022. (u daljnjem tekstu: prvotni spis s dokazima).
15
Porukom elektroničke pošte od 31. listopada 2022. tužiteljica je Vijeću podnijela zahtjev za ponovno razmatranje.
II. Činjenice nastale nakon podnošenja tužbe
16
Aktima o zadržavanju iz ožujka 2023. tužiteljičino ime zadržano je na spornim popisima zbog sljedećih razloga:
„[Tužiteljica je] kći […] Nikola[j]a Tokareva, glavnog izvršnog direktora Transnefta, velike ruske naftne i plinske kompanije. [Tužiteljica] i njezin bivši suprug Andrej Bolotov posjeduju luksuzne nekretnine u Moskvi, Latviji i Hrvatskoj u vrijednosti većoj od 50 milijuna USD, koje se mogu povezati s Nikola[j]em Tokarevim. Ujedno je povezana s poduzećem Ronin, koje upravlja mirovinskim fondom za Transneft. Pri podnošenju zahtjeva za ciparsko državljanstvo, kao svoju adresu navela je adresu poduzeća Ronin Europe u priopćenju za medije. Osim toga, povezana je s trustom Ronin Trust, koji upravlja mirovinskim fondom društva Transneft, preko svojeg društva za nekretnine Osto[ž]enka 19 (prethodno poznatog pod nazivom RPA Est[ate]). [Tužiteljica] je putem svojeg poduzeća Irvin-2, čiji je suvlasnik Stanislav [Č]emezov, sin glavnog izvršnog direktora poduzeća Rostec Sergeja [Č]emezova, primila državne ugovore u vrijednosti od 8 milijardi rubalja. Trenutačno ima dionice zajedno sa Stanislavom Serge[jevičem] [Č]emezovim, u društvu Gelend[ž]ik – Meridian LLC. [Tužiteljica je] stoga […] fizička osoba povezana s osobama uvrštenima na popis, naime sa svojim ocem Nikola[j]em Tokarevim i sa Stanislavom [Č]emezovim.”
17
Porukom elektroničke pošte od 14. ožujka 2023. Vijeće je obavijestilo tužiteljicu o zadržavanju uvrštenja njezina imena na sporne popise te se očitovalo na njezine argumente istaknute u zahtjevu za ponovno razmatranje od 31. listopada 2022.
18
Porukom elektroničke pošte od 31. ožujka 2023. Vijeće je tužiteljici poslalo dopis kojim ju je obavijestilo o tome da se dokazi na temelju kojih je odlučilo zadržati uvrštenje njezina imena na sporne popise nalaze u spisima s oznakom WK 1128/2023 INIT, WK 1128/2023 ADD 1 i WK 1128/2023 ADD 2, od 25. siječnja, 27. siječnja odnosno 30. siječnja 2023. (u daljnjem tekstu zajedno: spisi s dokazima iz siječnja 2023.).
19
Vijeće je 5. lipnja 2023. donijelo Odluku (ZVSP) 2023/1094 o izmjeni Odluke 2014/145 (SL 2023., L 146, str. 20.). Tom je odlukom izmijenjen članak 2. stavak 1. točka (g) Odluke 2014/145 na sljedeći način:
„1.   Zamrzavaju se sva sredstva i gospodarski resursi koji pripadaju ili su u vlasništvu, u posjedu ili pod nadzorom:
[…]
(g)
vodećih poslovnih osoba koje djeluju u Rusiji i članova njihove uže obitelji ili drugih fizičkih osoba koji od njih imaju koristi, ili poslovnih osoba, pravnih osoba, subjekata ili tijela uključenih u gospodarske sektore koji osiguravaju znatan izvor prihoda Vladi Ruske Federacije, koja je odgovorna za pripojenje Krima i destabilizaciju Ukrajine […]”
20
Dopisom od 19. lipnja 2023. Vijeće je obavijestilo tužiteljicu da namjerava zadržati mjere ograničavanja na temelju izmijenjenih razloga u odnosu na one navedene u aktima o zadržavanju iz ožujka 2023. Vijeće je tom dopisu priložilo spis WK 8181/2023 INIT od 15. lipnja 2023. (u daljnjem tekstu: spis s dokazima iz lipnja 2023.) te je pozvalo tužiteljicu da se očituje o prijedlogu produljenja mjera ograničavanja koje se na nju odnose.
21
Dopisom od 10. srpnja 2023. Vijeće je obavijestilo tužiteljicu da namjerava zadržati mjere ograničavanja na temelju izmijenjenog nacrta obrazloženja u odnosu na ono iz nacrta koji joj je dostavljen 19. lipnja 2023. Vijeće je tom dopisu priložilo i spis WK 5142/2023 INIT od 4. srpnja 2023. o dodatnim informacijama koje se odnose na tužiteljicu (u daljnjem tekstu: spis s dokazima iz srpnja 2023.) i spis WK 5142/2023 INIT od 20. travnja 2023. o dokazima o poslovnom okruženju i gospodarstvu Ruske Federacije te je pozvalo tužiteljicu da podnese svoja očitovanja o prijedlogu produljenja mjera ograničavanja koje se na nju odnose.
22
Dopisom od 18. kolovoza 2023. Vijeće je tužiteljici dostavilo spis WK 5142/2023 ADD 1 od 16. kolovoza 2023. u vezi s dokazima o poslovnom okruženju i gospodarstvu Ruske Federacije te je pozvalo tužiteljicu da se očituje.
23
Aktima o zadržavanju iz rujna 2023. Vijeće je zadržalo tužiteljičino ime na spornim popisima iz sljedećih razloga:
„[Tužiteljica je] kći […] Nikola[j]a Tokareva, glavnog izvršnog direktora Transnefta, velike ruske naftne i plinske kompanije. [Tužiteljica] i njezin bivši suprug Andrej Bolotov posjeduju luksuzne nekretnine u Moskvi, Latviji i Hrvatskoj u vrijednosti većoj od 50 milijuna USD, koje se mogu povezati s Nikola[j]em Tokarevim. Ujedno je povezana s poduzećem Ronin, koje upravlja mirovinskim fondom za Transneft. Pri podnošenju zahtjeva za ciparsko državljanstvo, kao svoju adresu navela je adresu poduzeća Ronin Europe u priopćenju za medije. Osim toga, povezana je s trustom Ronin Trust, koji upravlja mirovinskim fondom društva Transneft, preko svojeg društva za nekretnine Osto[ž]enka 19 (prethodno poznatog pod nazivom RPA Est[ate]). [Tužiteljica je] stoga […] članica uže obitelji koja ostvaruje korist od Nikola[j]a Tokareva, vodećeg poslovnog čovjeka koji djeluje u Rusiji.”
III. Zahtjevi stranaka
24
Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:
–
poništi pobijane akte u dijelu u kojem se odnose na nju;
–
naloži Vijeću da joj isplati iznos od 1000000 eura na ime naknade neimovinske štete nastale donošenjem akata o zadržavanju iz rujna 2022.;
–
naloži Vijeću snošenje troškova.
25
Vijeće, koje podupire Komisija, od Općeg suda zahtijeva da:
–
odbije zahtjev za poništenje,
–
podredno, u slučaju da Opći sud poništi mjere ograničavanja donesene protiv tužiteljice, naloži da učinci odluka 2022/1530, 2023/572 i 2023/1767 ostaju na snazi sve dok djelomično poništenje provedbenih uredbi 2022/1529, 2023/571 i 2023/1765 ne stupi na snagu;
–
odbije zahtjev za naknadu štete;
–
tužiteljici naloži snošenje troškova.
IV. Pravo
A. Zahtjev za poništenje pobijanih akata
26
U prilog osnovanosti svoje tužbe tužiteljica ističe šest tužbenih razloga.
27
Tužiteljica u svojoj tužbi ističe četiri tužbena razloga. Prvi se temelji na povredi prava na djelotvornu sudsku zaštitu i obveze obrazlaganja. Drugi se temelji na pogrešci koja se tiče prava i očitim pogreškama u ocjeni. Treći se temelji na povredi načela proporcionalnosti i temeljnih prava. Četvrti se temelji na povredi načela pravne sigurnosti i jednakog postupanja. Tužiteljica u svojem prvom podnesku kojim se provodi prilagodba ističe peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na saslušanje. U svojem drugom podnesku kojim se provodi prilagodba tužiteljica ističe šesti tužbeni razlog, koji se temelji na prigovoru nezakonitosti kriterija prema kojem se određuju osobe koje ostvaruju korist od vodeće poslovne osobe koja djeluje u Rusiji, predviđenom u drugom dijelu članka 1. stavka 1. točke (e) i članka 2. stavka 1. točke (g) Odluke 2014/145, kako je izmijenjena Odlukom 2023/1094 (u daljnjem tekstu: drugi dio izmijenjenog kriterija iz točke (g)).
28
Opći sud smatra primjerenim najprije ispitati drugi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i očitim pogreškama u ocjeni.
1.
Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i očitim pogreškama u ocjeni
29
U svojoj tužbi i prvom podnesku kojim se provodi prilagodba tužiteljica ističe da je donošenjem akata o zadržavanju iz rujna 2022. i ožujka 2023. Vijeće počinilo pogrešku koja se tiče prava i očite pogreške u ocjeni time što je zadržalo njezino ime na spornim popisima na temelju kriterija povezane osobe iz članka 2. stavka 1. in fine Odluke 2014/145, kako je izmijenjena. Usto, u svojoj tužbi osporava eventualno uvrštenje njezina imena na temelju kriterija iz članka 2. stavka 1. točke (d) navedene odluke.
30
U svojem drugom podnesku kojim se provodi prilagodba tužiteljica tvrdi da je u aktima o zadržavanju iz rujna 2023. Vijeće počinilo očitu pogrešku u ocjeni time što je na temelju drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g) zadržalo njezino ime na spornim popisima.
a)
Uvodna razmatranja
31
Valja istaknuti da, u mjeri u kojoj se ovaj tužbeni razlog temelji na očitim pogreškama u ocjeni, treba smatrati da se temelji na pogreškama u ocjeni. Naime, iako je točno da Vijeće ima određeno diskrecijsko pravo za utvrđivanje, od slučaja do slučaja, jesu li pravni kriteriji na kojima se temelje predmetne mjere ograničavanja ispunjeni, sudovi Unije ipak trebaju osigurati načelno cjelovit nadzor zakonitosti svih akata Unije (vidjeti presudu od 26. listopada 2022., Ovsjannikov/Vijeće, T-714/20, neobjavljenu, EU:T:2022:674, t. 61. i navedenu sudsku praksu).
32
Djelotvornost sudskog nadzora koju jamči članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima zahtijeva, među ostalim, da se sud Unije uvjeri da se odluka kojom su donesene ili zadržane mjere ograničavanja, a koja se na dotičnu osobu ili subjekt osobno odnosi, temelji na dovoljno čvrstoj činjeničnoj osnovi. To podrazumijeva provjeru navedenih činjenica u obrazloženju koje podupire navedenu odluku, tako da sudski nadzor nije ograničen na utvrđenje apstraktne vjerojatnosti navedenih razloga, nego se odnosi na pitanje jesu li ti razlozi, ili barem jedan od njih ako ga se smatra dovoljnim kako bi podržao tu istu odluku, dokazani (vidjeti u tom smislu presude od 18. srpnja 2013., Komisija i dr./Kadi, C-584/10 P, C-593/10 P i C-595/10 P, EU:C:2013:518, t. 119. i od 26. listopada 2022., Ovsjannikov/Vijeće, T-714/20, neobjavljenu, EU:T:2022:674, t. 62.).
33
Takvu ocjenu treba provesti tako da se dokazi i podaci ispitaju ne odvojeno, nego u kontekstu u kojem su smješteni. Naime, Vijeće je ispunilo obvezu u pogledu tereta dokazivanja ako je sudu Unije predočilo skup dovoljno konkretnih, preciznih i dosljednih indicija na temelju kojih se može dokazati postojanje dovoljne veze između osobe ili subjekta koji podliježe mjeri zamrzavanja njezinih financijskih sredstava i režima ili općenito stanja protiv kojega se vodi borba (vidjeti presudu od 20. srpnja 2017., Badica i Kardiam/Vijeće, T-619/15, EU:T:2017:532, t. 99. i navedenu sudsku praksu; vidjeti u tom smislu presudu od 26. listopada 2022., Ovsjannikov/Vijeće, T-714/20, neobjavljenu, EU:T:2022:674, t. 63. i 66.).
34
Na nadležnom je tijelu Unije da u slučaju osporavanja utvrdi osnovanost razloga protiv dotične osobe, a ne na potonjoj da pruži negativan dokaz o neosnovanosti spomenutih razloga. U tu svrhu, nije potrebno da Vijeće podnese sudu Unije sve podatke i dokaze koji se odnose na razloge navedene u aktu čije se poništenje traži. Važno je da pruženi podaci ili dokazi potkrijepe razloge protiv osobe ili subjekta o kojem je riječ (presude od 18. srpnja 2013., Komisija i dr./Kadi, C-584/10 P, C-593/10 P i C-595/10 P, EU:C:2013:518, t. 121. i 122. te od 28. studenoga 2013._Vijeće/Fulmen i Mahmoudian, C-280/12 P, EU:C:2013:775, t. 66. i 67.; vidjeti također presudu od 1. lipnja 2022., Prigožin/Vijeće, T-723/20, neobjavljenu, EU:T:2022:317, t. 73. i navedenu sudsku praksu).
35
U tom je slučaju na sudu Unije da provjeri točnost sadržaja navedenih činjenica u odnosu na te podatke ili dokaze te utvrdi njihovu dokaznu snagu ovisno o okolnostima tog slučaja i s obzirom na eventualna podnesena očitovanja, osobito od osobe ili subjekta kojeg se ona tiču (vidjeti u tom smislu presudu od 18. srpnja 2013., Komisija i dr./Kadi, C-584/10 P, C-593/10 P i C-595/10 P, EU:C:2013:518, t. 124.).
36
Kad je konkretnije riječ o nadzoru zakonitosti akata o zadržavanju imena osobe o kojoj je riječ na spornim popisima, valja podsjetiti na to da su mjere ograničavanja preventivne i po definiciji privremene prirode, te su uvijek valjane samo toliko dugo dok postoje činjenične i pravne okolnosti koje su dovele do njihova donošenja kao i dok postoji potreba njihova održavanja na snazi radi ostvarenja cilja s kojim su povezane. Stoga je prilikom povremenog preispitivanja tih mjera ograničavanja na Vijeću da dâ aktualnu ocjenu situacije i odredi koji je učinak takvih mjera kako bi utvrdilo jesu li se njima mogli postići ciljevi zadani prvotnim uvrštenjem imena dotičnih osoba i subjekata na sporni popis odnosno je li i dalje moguće izvesti isti zaključak u vezi s navedenim osobama i subjektima (vidjeti u tom smislu presudu od 27. travnja 2022., Ilunga Luyoyo/Vijeće, T-108/21, EU:T:2022:253, t. 55. i navedenu sudsku praksu te presudu od 26. listopada 2022., Ovsjannikov/Vijeće, T-714/20, neobjavljenu, EU:T:2022:674, t. 67.).
37
Iz toga proizlazi da za opravdanje zadržavanja imena osobe na popisu osoba i subjekata na koje se odnose mjere ograničavanja, Vijeću nije zabranjeno pozivanje na iste dokaze kao što su oni koji su opravdali prvotno uvrštenje, ponovno uvrštenje ili prethodno zadržavanje imena dotične osobe na navedenom popisu, pod uvjetom da su, s jedne strane, razlozi za uvrštenje ostali neizmijenjeni i, s druge strane, da se kontekst nije promijenio na način da ti dokazi više nisu relevantni (vidjeti u tom smislu presudu od 23. rujna 2020., Kaddour/Vijeće, T-510/18, EU:T:2020:436, t. 99.). U tom pogledu promjena konteksta uključuje uzimanje u obzir, s jedne strane, situacije zemlje u pogledu koje je sustav mjera ograničavanja uspostavljen, kao i posebne situacije dotične osobe (vidjeti u tom smislu presude od 26. listopada 2022., Ovsjannikov/Vijeće, T-714/20, neobjavljenu, EU:T:2022:674, t. 78. i od 23. rujna 2020., Kaddour/Vijeće, T-510/18, EU:T:2020:436, t. 101.), i, s druge strane, svih relevantnih okolnosti te osobito nepostizanje ciljeva mjera ograničavanja (vidjeti u tom smislu presudu od 27. travnja 2022., Ilunga Luyoyo/Vijeće, T-108/21, EU:T:2022:253, t. 56.; vidjeti također u tom smislu i po analogiji presudu od 12. veljače 2020., Amisi Kumba/Vijeće, T-163/18, EU:T:2020:57, t. 82. do 84. i navedenu sudsku praksu).
38
U ovom slučaju iz razloga za uvrštenje koji su navedeni u aktima o zadržavanju iz rujna 2022. i ožujka 2023. jasno proizlazi da je tužiteljičino ime zadržano na spornim popisima samo na temelju kriterija povezane osobe iz članka 2. stavka 1. in fine Odluke 2014/145, kako je izmijenjena. Vijeće je potvrdilo da pravna osnova uvrštenja i zadržavanja tužiteljičina imena na navedenim popisima nije kriterij iz članka 2. stavka 1. točke (d) navedene odluke. Iz toga proizlazi da su bespredmetni argumenti kojima se nastoji osporiti zadržavanje uvrštenja tužiteljičina imena na temelju kriterija iz članka 2. stavka 1. točke (d) Odluke 2014/145, kako je izmijenjena.
39
S obzirom na ta uvodna razmatranja valja provjeriti je li Vijeće počinilo pogrešku u ocjeni odlučivši, s jedne strane, donošenjem akata o zadržavanju iz rujna 2022. i ožujka 2023., zadržati tužiteljičino ime na spornim popisima na temelju kriterija povezane osobe iz članka 2. stavka 1.in fine Odluke 2014/145, kako je izmijenjena, i, s druge strane, donošenjem akata o zadržavanju iz rujna 2023., zadržati njezino ime na navedenim popisima na temelju drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g).
40
Iz akata o zadržavanju iz rujna 2022. i ožujka 2023. proizlazi da je tužiteljičino ime uvršteno na temelju kriterija povezane osobe zato što je ona povezana, s jedne strane, sa svojim ocem Nikolajem Tokarevim i, s druge strane, sa Stanislavom Čemezovim.
41
Opći sud smatra da najprije treba ispitati argumentaciju koja se u bitnome temelji na pogrešci koja se tiče prava jer je tužiteljica na sporne popise uvrštena kao osoba povezana sa Stanislavom Čemezovim, koji je i sam na sporne popise uvršten kao povezana osoba.
b)
Pogreška koja se tiče prava, a temelji se na uvrštenju tužiteljice na popis kao osobe povezane sa Stanislavom Čemezovim
42
Tužiteljica tvrdi da je Vijeće počinilo pogrešku koja se tiče prava uvrstivši je kao osobu povezanu sa Stanislavom Čemezovim, među ostalim, zbog toga što je on također uvršten na sporne popise kao osoba povezana sa svojim ocem, Sergejem Čemezovim. Prema tužiteljičinu mišljenju, propisima se ne predviđa mogućnost uvrštavanja imena određene osobe na sporne popise zato što je povezana s osobom čije je ime također uvršteno na temelju kriterija povezane osobe. Ona smatra da kriterij povezane osobe omogućuje uvrštenje određene osobe na navedene popise samo kao osobe koja je povezana s jednom ili više osoba iz odredbi članka 2. stavka 1. točaka (a), (b), (c), (d) (e) i/ili (f) Odluke 2014/145. Usto, tužiteljica u svojem prvom podnesku kojim se provodi prilagodba tužbenog zahtjeva ističe da je nemogućnost uvrštenja osobe na sporne popise zbog njezine povezanosti s osobom koja je na te popise također uvrštena kao povezana osoba u skladu sa sudskom praksom kojom se zahtijeva postojanje dovoljne veze između subjekta koji je predmet mjera zamrzavanja financijskih sredstava i režima ili, općenito, situacije protiv koje se bori.
43
Mjerom upravljanja postupkom Opći je sud od Vijeća zatražio da navede osnovu na temelju koje osoba može biti uvrštena na sporne popise kao osoba povezana s drugom osobom koja je na navedene popise također uvrštena kao osoba povezana s trećom osobom.
44
Vijeće je na raspravi tvrdilo da nije isključeno da se određivanje neke osobe kao povezane s osobom koja je i sama određena kao povezana osoba s osobom uvrštenom na sporne popise može opravdati pod uvjetom da je takvo određivanje proporcionalno postizanju ciljeva mjera ograničavanja. Prema mišljenju Vijeća, to bi bio slučaj kod sustava za koji je svojstvena mreža odnosa između više osoba u kojoj je glavna povezanost dviju osoba, koje su i same povezane s drugim osobama, dio „šire globalne mreže”, tako da je opravdano primijeniti mjere ograničavanja kako bi se, među ostalim, spriječilo njihovo zaobilaženje.
45
U tom pogledu, kad je riječ o kriteriju povezane osobe iz članka 2. stavka 1. in fine Odluke 2014/145, kako je izmijenjena, treba istaknuti da, iako se pojam „povezanost” često upotrebljava u aktima Vijeća koji se odnose na mjere ograničavanja, on kao takav nije definiran i njegovo značenje ovisi o kontekstu i okolnostima o kojima je riječ (vidjeti u tom smislu presude od 28. srpnja 2016., Tomana i dr./Vijeće i Komisija, C-330/15 P, neobjavljenu, EU:C:2016:601, t. 48., od 4. rujna 2015., NIOC i dr./Vijeće, T-577/12, neobjavljenu, EU:T:2015:596, t. 114. i od 21. srpnja 2016., Bredenkamp i dr./Vijeće i Komisija, T-66/14, EU:T:2016:430, t. 35. do 37.). Međutim, može se pretpostaviti da je riječ o osobama koje su općenito vezane zajedničkim interesima (vidjeti u tom smislu presudu od 8. ožujka 2023., Prigožina/Vijeće, T-212/22, neobjavljenu, EU:T:2023:104, t. 93. i navedenu sudsku praksu).
46
Kad je riječ o dosegu kriterija povezane osobe, iz teksta članka 2. stavka 1. Odluke 2014/145, kako je izmijenjena, proizlazi da se zamrzavaju financijska sredstva i gospodarski izvori koji pripadaju, s jedne strane, osobama uvrštenima na popis na temelju kriterija iz točaka (a) do (h) članka 2. stavka 1. te iste odluke i, s druge strane, fizičkim i pravnim osobama, subjektima ili tijelima koji su s njima povezani. Valja istaknuti da se riječ „njima” u izrazu „s njima povezani”, koja je navedena u kriteriju povezane osobe, odnosi samo na osobe, subjekte ili tijela određene na temelju jednog od kriterija za određivanje iz odredaba članka 2. stavka 1. točaka (a) do (h) navedene odluke.
47
Tako iz doslovnog tumačenja članka 2. stavka 1. in fine Odluke 2014/145, kako je izmijenjena, proizlazi da se, kao što to s pravom ističe tužiteljica, fizička ili pravna osoba, subjekt ili tijelo mogu uvrstiti na sporne popise samo zbog povezanosti s drugom fizičkom ili pravnom osobom, subjektom ili tijelom uvrštenim na navedene popise na temelju jednog ili više kriterija za određivanje iz odredaba članka 2. stavka 1. točaka (a) do (h) te odluke.
48
Točno je da se kriterij povezane osobe, kao što to ističe Vijeće, odnosi na svaku osobu koja je povezana s osobom koja je uvrštena na sporne popise na temelju jednog ili više kriterija iz odredaba članka 2. stavka 1. točaka (a) do (h) Odluke 2014/145, kako je izmijenjena, jer postoji nezanemariv rizik da osobe sankcionirane na temelju jednog ili više tih kriterija izvršavaju pritisak na osobe s kojima su povezane kako bi se zaobišle mjere ograničavanja koje se na njih odnose (vidjeti po analogiji presude od 4. rujna 2015., NIOC i dr./Vijeće, T-577/12, neobjavljenu, EU:T:2015:596, t. 114. i od 18. svibnja 2022., Foz/Vijeće, T-296/20, EU:T:2022:298, t. 174.).
49
Međutim, argument Vijeća koji se temelji na riziku od zaobilaženja i potrebi da se obuhvati veći broj osoba koje su dio globalne „mreže” ne može sam po sebi opravdati proširenje dosega kriterija povezanosti do te mjere da se primjenjuje na povezanost s osobom koja ni sama nije upisana na temelju jednog od kriterija iz odredaba članka 2. stavka 1. točaka (a) do (h) Odluke 2014/145, kako je izmijenjena.
50
Naime, takvim bi se tumačenjem povezanosti dao preširok doseg i ne bi se uzeo u obzir tekst članka 2. stavka 1. in fine Odluke 2014/145, kako je izmijenjena, kao ni zahtjev dovoljne povezanosti između dotičnih osoba i treće zemlje na koju se odnose mjere ograničavanja koje je Unija donijela, u smislu točke 64. presude od 13. ožujka 2012., Tay Za/Vijeće (C-376/10 P, EU:C:2012:138). Iz toga slijedi da u ovom slučaju, s obzirom na to da je Stanislav Čemezov uvršten na sporne popise kao osoba povezana sa svojim ocem, Sergejom Čemezovim, Vijeće nije imalo osnovu da tužiteljicu uvrsti na sporne popise kao osobu povezanu sa Stanislavom Čemezovim.
51
Iz prethodnih razmatranja proizlazi da je Vijeće aktima o zadržavanju iz rujna 2022. i ožujka 2023. počinilo pogrešku koja se tiče prava time što je na spornim popisima zadržalo tužiteljičino ime, i to na temelju povezanosti sa Stanislavom Čemezovim.
52
Treba istaknuti da ta pogreška koja se tiče prava koju je počinilo Vijeće ne može sama po sebi dovesti do poništenja akata o zadržavanju iz rujna 2022. i ožujka 2023. Naime, prema sudskoj praksi, u pogledu nadzora zakonitosti odluke o određivanju mjera ograničavanja, s obzirom na njihovu preventivnu narav, ako sud Unije smatra da je barem jedan od spomenutih razloga dovoljno precizan i konkretan, da je dokazan i predstavlja dovoljnu osnovu za tu odluku, tada činjenica da ostali razlozi to nisu ne opravdava poništenje spomenute odluke (vidjeti presudu od 28. studenoga 2013., Vijeće/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C-348/12 P, EU:C:2013:776, t. 72. i navedenu sudsku praksu).
53
Stoga valja provjeriti je li Vijeće počinilo pogrešku u ocjeni zaključivši da je tužiteljica osoba povezana sa svojim ocem, N. Tokarevim.
c)
Pogreška u ocjeni jer je tužiteljica uvrštena na popis kao osoba povezana sa svojim ocem
54
Treba zasebno razmotriti akte o zadržavanju iz rujna 2022. i akte o zadržavanju iz ožujka 2023. jer su doneseni u različito vrijeme i ne temelje se na posve jednakim razlozima i dokumentima.
1) Akti o zadržavanju iz rujna 2022.
55
Svojom argumentacijom tužiteljica osporava pouzdanost određenih dokumenata u prvotnom spisu s dokazima i mogućnost uzimanja u obzir Priloga B.5 te tvrdi da činjenična osnova nije dovoljna da se opravda činjenica da je na popis uvrštena kao osoba povezana sa svojim ocem.
i) Pouzdanost elemenata prvotnog spisa s dokazima
56
Tužiteljica osporava pouzdanost dokumenta br. 6 iz prvotnog spisa s dokazima jer tvrdnja da je njezin otac njezinu bivšem suprugu povjerio upravljanje društvom Katina nije točna. Također smatra da dokumenti br. 12 i 15 iz prvotnog spisa s dokazima nisu pouzdani jer su iznesene tvrdnje nejasne i temelje se na indicijama koje nisu dovoljno čvrste da ih potkrijepe, kao što su telefonski brojevi ili informacije objavljene na internetu. Osim toga, tužiteljica ističe da članci koje je objavio Moscow Post nisu pouzdani jer je poznato da taj medij objavljuje klevetničke dokumente, kao što to proizlazi iz nedavnih sudskih osuda.
57
Vijeće, koje podupire Komisija, osporava tu argumentaciju.
58
U tom pogledu, valja podsjetiti na to da, u skladu s ustaljenom sudskom praksom, za djelovanje suda Unije vrijedi načelo slobodne ocjene dokaza i jedini kriterij za ocjenu vrijednosti podnesenih dokaza jest njihova vjerodostojnost. U tom smislu, kako bi se ocijenila dokazna snaga neke isprave, treba provjeriti vjerodostojnost podataka koje ona sadržava i uzeti u obzir, osobito, tko je izdao ispravu, okolnosti njezina nastanka i tko je njezin adresat te razmotriti doima li se ona sadržajno smislenom i pouzdanom (vidjeti presude od 31. svibnja 2018., Kaddour/Vijeće, T-461/16, EU:T:2018:316, t. 107. i navedenu sudsku praksu te od 12. veljače 2020., Amisi Kumba/Vijeće, T-163/18, EU:T:2020:57, t. 95. (neobjavljenu) i navedenu sudsku praksu).
59
Ako u trećim zemljama ne postoje istražne ovlasti, ocjena tijela Unije treba u stvari biti zasnovana na izvorima informacija dostupnima javnosti, izvješćima, člancima iz tiska, izvješćima tajnih službi ili drugim sličnim izvorima informacija (presude od 14. ožujka 2018., Kim i dr./Vijeće i Komisija, T-533/15 i T-264/16, EU:T:2018:138, t. 107. i od 1. lipnja 2022., Prigožin/Vijeće, T-723/20, neobjavljena, EU:T:2022:317, t. 59.).
60
Nadalje, važno je napomenuti da konfliktna situacija u koju su uključene Ruska Federacija i Ukrajina u praksi posebno otežava pristup određenim izvorima, izričito navođenje primarnog izvora određenih informacija, kao i eventualno prikupljanje svjedočanstava osoba koje bi pristale otkriti svoje identitete. Poteškoće koje nastaju stoga mogu doprinijeti sprečavanju pružanja preciznih dokaza i objektivnih informacija (vidjeti u tom smislu presudu od 15. studenoga 2023., OT/Vijeće, T-193/22, EU:T:2023:716, t. 116. i navedenu sudsku praksu).
61
U ovom slučaju, kako bi aktima iz rujna 2022. opravdalo zadržavanje uvrštenja tužiteljičina imena na spornim popisima, Vijeće je dostavilo prvotni spis s dokazima. Valja istaknuti da, kad je riječ o povezanosti između tužiteljice i njezina oca, Vijeće se oslonilo na javno dostupne informacije, i to osobito:
–
članak objavljen 5. ožujka 2022. na internetskoj stranici Total Croatia News pod naslovom „SAD blokirao tvrtku kćeri ruskog oligarha, vlasnice vile na Lošinju”, kojoj je pristupljeno 5. travnja 2022. (dokument br. 1);
–
priopćenje za medije United States Department of the Treasury (Ministarstvo financija Sjedinjenih Američkih Država), objavljeno 3. ožujka 2022., o sankcijama izrečenima protiv Rusa i ruskih institucija, kojem je pristupljeno 5. travnja 2022. (dokument br. 2);
–
članak objavljen 10. ožujka 2022. na internetskoj stranici Evening Standard pod naslovom „Koji su ruski oligarsi dodani na popis sankcija Ujedinjene Kraljevine?”, kojoj je pristupljeno 7. travnja 2022. (dokument br. 3);
–
podstranicu internetske stranice Australian Department of Foreign Affairs and Trade (Australsko ministarstvo vanjskih poslova i trgovine), objavljenu 13. ožujka 2022., o sankcijama koje se primjenjuju na Rusiju, kojoj je pristupljeno 7. travnja 2022. (dokument br. 4);
–
članak objavljen 6. ožujka 2022. na internetskoj stranici World Law Group pod naslovom „Sjedinjene Američke Države: SAD nalaže dodatne sankcije i nadzor izvoza u Rusiju i Bjelarus”, kojoj je pristupljeno 7. travnja 2022. (dokument br. 5);
–
članak objavljen 4. ožujka 2022. na internetskoj stranici Imperijal pod naslovom „Ruskinje s crne liste posluju tik do Plenkovića i HDZ-a, imaju i carsku vilu u Malom Lošinju”, kojoj je pristupljeno 7. travnja 2022. (dokument br. 6);
–
podstranicu internetske stranice Vlade Kanade, objavljenu 24. veljače 2022., o dodatnim gospodarskim mjerama donesenima kao odgovor na rusku agresiju na Ukrajinu, kojoj je pristupljeno 11. travnja 2022. (dokument br. 8);
–
podstranicu internetske stranice „acompromat.com” koja se odnosi na tužiteljicu, kojoj je pristupljeno 11. travnja 2022. (dokument br. 9);
–
članak objavljen 15. ožujka 2022. na internetskoj stranici Infobae pod naslovom „Ujedinjena Kraljevina najavila sankcije protiv 350 drugih Rusa i ruskih subjekata”, kojoj je pristupljeno 5. travnja 2022. (dokument br. 11);
–
izvadak iz istrage koju je proveo Organised Crime and Corruption Reporting Project (Projekt izvješćivanja o organiziranom kriminalu i korupciji (OCCRP)), objavljen 24. prosinca 2016. pod naslovom „Prijatelji imaju koristi od blizine Putinovoj moći”, kojem je pristupljeno 5. travnja 2022. (dokument br. 12);
–
članak objavljen 29. prosinca 2016. na internetskoj stranici LSM pod naslovom „Povezanost između zgrade Jūrmala i Putinova prijatelja”, kojoj je pristupljeno 5. travnja 2022. (dokument br. 13);
–
podstranicu internetske stranice Russian Asset Tracker o društvu Katina, kojoj je pristupljeno 12. travnja 2022. (dokument br. 14);
–
članak objavljen 27. studenoga 2016. na informativnoj internetskoj stranici Meduza pod naslovom „Iznimno bogati zet. Kako posluje rodbina direktora Transnefta Nikolaja Tokareva?”, kojoj je pristupljeno 17. svibnja 2022. (dokument br. 15);
–
članak objavljen 28. kolovoza 2020. na internetskoj stranici News Rambler pod naslovom „Šmatkov izlaz prema Gelendžikovu ‚meridijanu’”, kojoj je pristupljeno 20. svibnja 2022. (dokument br. 16);
–
članak objavljen 15. listopada 2019. na internetskoj stranici Moscow Post pod naslovom „Nikolaj Tokarev i njegov Transneft nisu uspjeli svaliti odgovornost za kvalitetu nafte na svoje protivnike”, kojoj je pristupljeno 20. svibnja 2022. (dokument br. 17).
62
Tako je dokument br. 6 prvotnog spisa s dokazima novinski članak objavljen na portalu Imperijal pod naslovom „Ruskinje s crne liste posluju tik do Plenkovića i HDZ-a, imaju i carsku vilu u Malom Lošinju”. Taj se dokaz osobito odnosi na društvo Katina sa sjedištem u Zagrebu koje u vlasništvu ima vilu pod nazivom Karolina u Malom Lošinju (Hrvatska) (dalje u tekstu: „vila Karolina”). Valja istaknuti da tužiteljičin argument koji se temelji na tome da taj članak sadržava pogrešku ne može dovesti u pitanje njegovu dokaznu vrijednost. Naime, takva argumentacija ulazi u ocjenu dostatnosti činjenične osnove Vijeća da opravda njezino uvrštenje na popis.
63
Kad je riječ o argumentu da su navodi izneseni u dokumentu br. 12, odnosno OCCRP-ovoj istrazi naslovljenoj „Prijatelji imaju koristi od blizine Putinovoj moći) i dokumentu br. 15, odnosno članku objavljenom na informativnoj internetskoj stranici Meduza pod naslovom „Vrlo bogati zet. Kako posluje rodbina direktora Transnefta Nikolaja Tokareva?” nejasni i da se temelje na indicijama koje nisu dovoljno čvrste da ih potkrijepe, taj argument ne može dovesti u pitanje dokaznu snagu tih dokaza. Naime, uzimajući u obzir poteškoće pri pristupanju informacijama navedene u točki 60. ove presude, činjenica da se istrage ili članci temelje na podacima poput telefonskih brojeva ili informacija dostupnih na internetskim stranicama ne može oduzeti dokaznu snagu dokumentima br. 12 i 15.
64
Isto tako, ne može se prihvatiti argumentacija da članci koje je objavio Moscow Post zapravo nisu pouzdani jer je taj medij nedavno više puta bio osuđen za klevetu. Naime, činjenica da je neki medij u više navrata bio osuđen za klevetu ne znači da su sve njegove objave nepouzdane. Usto, u ovom slučaju, valja utvrditi da se presude koje je podnijela tužiteljica ne odnose na dokument br. 17, odnosno na članak Moscow Posta naslovljen „Nikolaj Tokarev i njegov Transneft nisu uspjeli svaliti odgovornost za kvalitetu nafte na svoje protivnike”. Iz toga slijedi da se tom dokazu ne može oduzeti dokazna snaga.
65
S obzirom na navedeno, uzimajući u obzir kontekst situacije u Ruskoj Federaciji i nepostojanje istražnih ovlasti Vijeća u trećim zemljama (vidjeti točke 59. i 60. ove presude), ne može se odbaciti dokazna vrijednost dokumenata br. 6, 12, 15 i 17. iz prvotnog spisa s dokazima.
ii) Prilog B.5 odgovoru na tužbu
66
Tužiteljica osporava mogućnost uzimanja u obzir Priloga B.5 odgovoru na tužbu, u kojem je naveden cijeli sadržaj istrage čiji je izvadak preuzet u dokumentu br. 12 prvotnog spisa s dokazima, jer bi se uzimanjem u obzir navedenog priloga promijenio sadržaj prvotnog spisa s dokazima.
67
Vijeće, koje podupire Komisija, osporava tu argumentaciju.
68
Prema ustaljenoj sudskoj praksi, zakonitost akta Unije mora se ocijeniti u skladu s činjeničnim i pravnim elementima koji su postojali na dan kada je taj akt donesen (presude od 3. rujna 2015., Inuit Tapiriit Kanatami i dr./Komisija, C-398/13 P, EU:C:2015:535, t. 22. i od 8. ožujka 2023., Prigožina/Vijeće, T-212/22, neobjavljena, EU:T:2023:104, t. 80.).
69
Također valja podsjetiti na to da nadzor materijalne zakonitosti, osobito kad je riječ o sporovima o mjerama ograničavanja, mora provesti Opći sud s obzirom ne samo na elemente iz obrazloženja spornih akata već također na one koje je Vijeće, u slučaju osporavanja, dostavilo Općem sudu da bi utvrdilo utemeljenost činjenica navedenih u tim obrazloženjima (presuda od 22. travnja 2021., Vijeće/PKK, C-46/19 P, EU:C:2021:316, t. 64.).
70
Valja istaknuti da, kao što to tužiteljica priznaje, Prilog B.5 sadržava prikaz cijele istrage koju je OCCRP proveo, a objavljena je 24. prosinca 2016. pod naslovom „Prijatelji imaju koristi od blizine Putinovoj moći”, izvadak koje je naveden u dokumentu br. 12 prvotnog spisa s dokazima. Kao što to proizlazi iz navedenog spisa, Vijeće je 5. travnja 2022. izvršilo uvid u tu istragu, a među elementima za identifikaciju izvora tog dokumenta navedena je potpuna poveznica koja omogućuje pristup cjelokupnom sadržaju tog dokumenta. U tim okolnostima tužiteljica ne može osporavati mogućnost uzimanja u obzir Priloga B.5 odgovoru na tužbu (vidjeti po analogiji presudu od 1. lipnja 2022., Prigožin/Vijeće, T-723/20, neobjavljenu, EU:T:2022:317, t. 55.).
71
Iz toga slijedi da se Prilog B.5 odgovoru na tužbu može uzeti u obzir prilikom ispitivanja osnovanosti zadržavanja tužiteljice na spornim popisima kao osobe povezane s N. Tokarevim.
iii) Osnovanost zadržavanja tužiteljičina uvrštenja kao osobe povezane sa svojim ocem
72
Tužiteljica smatra da je Vijeće pogriješilo u procjeni vrijednosti njezinih nekretnina i da, u svakom slučaju, njihova vrijednost nije relevantna za utvrđivanje povezanosti s njezinim ocem. Usto, ističe da dokumenti na kojima Vijeće temelji svoju odluku nisu dovoljni da se može zaključiti da se njezine nekretnine mogu povezati s njezinim ocem. Štoviše, ona tvrdi da, čak i pod pretpostavkom da je društvo Ronin Trust upravljalo nekim od njezinih nekretnina, to se društvo ne može povezati s njezinim ocem. U tom smislu smatra da činjenica da je društvo Ronin Trust upravljalo nevladinim mirovinskim fondom društva Transneft predstavlja slabu i zastarjelu povezanost.
73
Vijeće, koje podupire Komisija, osporava tu argumentaciju.
74
Vijeće osobito ističe da iz prvotnog spisa s dokazima proizlazi da je tužiteljica vlasnica ili je bila vlasnica, sama ili s bivšim suprugom, više društava i nekretnina u Moskvi (Rusija), i to u vrijednosti većoj od 50 milijuna USD (otprilike 45 milijuna eura). U svakom slučaju, prema njegovu mišljenju, vrijednost tužiteljičine imovine nije odlučujući element jer ono što je važno jest tvrdnja da je tužiteljica postala uspješna poslovna žena koja je stekla bogatstvo. Usto, Vijeće tvrdi da iz prvotnog spisa s dokazima proizlazi da je tužiteljica povezana sa svojim ocem na temelju njihove obiteljske veze te činjenice da su njezino bogatstvo i poslovanje također povezani s njim. Konkretno, smatra da je raspolagalo skupom preciznih i konkretnih indicija koje potvrđuju činjenicu da se tužiteljica u području nekretnina obogatila iskoristivši očev položaj glavnog izvršnog direktora Transnefta. Štoviše, Vijeće tvrdi da je tužiteljica povezana s poslovima svojeg oca preko društva Ronin, koje je pak povezano s društvom Transneft, kao i sustavom obiteljskog upravljanja poslovima.
75
U tom pogledu valja podsjetiti na to da se, kao što to proizlazi iz točaka 45. do 47. ove presude, kriterij povezane osobe odnosi na osobe koje su zajedničkim interesima povezane s osobom koja je uvrštena na sporne popise na temelju jednog ili više kriterija za uvrštenje iz članka 2. stavka 1. točaka (a) do (g) Odluke 2014/145, kako je izmijenjena.
76
Valja pojasniti da se ti zajednički interesi trebaju razumjeti ne samo u užem smislu, to jest na način da označavaju osobe čiji su interesi povezani u zajedničkoj pravnoj strukturi, nego i šire u odnosu na osobe povezane obiteljskom vezom kada objektivno postoji preklapanje zajedničkih interesa koje nije nužno formalizirano u pravnoj strukturi stvorenoj u tu svrhu (vidjeti u tom smislu i po analogiji presudu od 6. rujna 2023., Timčenko/Vijeće, T-361/22, neobjavljenu, u žalbenom postupku, EU:T:2023:502, t. 76.).
77
Usto, budući da kriterij povezane osobe glasi u indikativu prezenta, postojanje zajedničkih interesa mora se utvrditi u trenutku donošenja pobijanih akata (vidjeti u tom smislu presudu od 8. ožujka 2023., Prigožina/Vijeće, T-212/22, neobjavljenu, EU:T:2023:104, t. 92.).
78
U ovom slučaju tužiteljica ne osporava svoju roditeljsku vezu s ocem N. Tokarevim, glavnim izvršnim direktorom društva Transneft, koje se smatra velikim ruskim naftnim i plinskim poduzećem. Unatoč tomu, tvrdi da činjenična osnova Vijeća ne sadržava dovoljno elemenata za utvrđivanje povezanosti s njezinim ocem.
79
Iz razlogâ za predmetno uvrštenje proizlazi da zajednički interesi tužiteljice i njezina oca proizlaze, s jedne strane, iz činjenice da se njezina vrijedna nepokretna imovina u Moskvi, Hrvatskoj i Latviji može povezati s njim i, s druge strane, iz povezanosti tužiteljice i društva Ronin, za koje je navedeno da se bavi upravljanjem mirovinskim fondom društva Transneft.
80
Kao prvo, kad je riječ o povezanosti tužiteljice i društva Ronin Trust, iz dokumenta br. 15 prvotnog spisa s dokazima proizlazi, među ostalim, da se, dok je tužiteljica još bila u braku s bivšim suprugom, društvo Ronin Trust, koje je upravljalo mirovinskim fondom društva Transneft, bavilo i upravljanjem nekretninama grupe društava po nazivom RPA. Prema tom dokazu, tužiteljičin bivši suprug bio je stopostotni vlasnik društva RPA-Management, dok je tužiteljica kontrolirala 75 % društva RPA-Estate i 50 % društva RPA-Hotel Management. Iz toga slijedi da je Vijeće moglo valjano zaključiti da je 2016. postojala povezanost između društva Ronin Trust i društava u kojima je tužiteljica imala udjele, odnosno društva RPA-Hotel Management i društva RPA-Estate.
81
Međutim, iz dokumenta br. 15 prvotnog spisa s dokazima također proizlazi da u području upravljanja mirovinskim fondovima društvo Transneft nije bilo jedina, a čak ni glavna stranka društva Ronin Trust. Taj je zaključak potkrijepljen izvacima iz godišnjih izvješća društva Ronin Trust koje je podnijela tužiteljica (Prilog A.11), a iz kojih proizlazi da se to društvo stvarno bavi upravljanjem mirovinskim fondovima i drugih poduzetnika osim društva Transneft. Osim činjenice da nijedan dokaz iz spisa ne pruža informacije o aktivnostima i organizaciji društva Ronin Trust, sama činjenica da tužiteljica i društvo Transneft koriste usluge istog pružatelja usluga, koji svoje usluge pruža i trećim društvima, nije dovoljna da bi se utvrdila povezanost između tužiteljice i društva Transneft. Tijekom rasprave Vijeće nije moglo objasniti tu povezanost u svojem odgovoru na pitanje kojim ga je Opći sud pozvao da objasni na koji se način posredstvom društva Ronin Trust može utvrditi povezanost između tužiteljice i njezina oca kada to društvo upravlja mirovinskim fondovima više poduzetnika. Naime, ono se nije pozvalo ni na jedan element koji bi upućivao na udjele N. Tokareva u kapitalu društva Ronin Trust, na njegovu prisutnost u upravljačkim tijelima tog društva ili na bilo kakvu jedinstvenost poslovnih odnosa između društava Ronin Trust i Transneft zbog koje bi se ti odnosi razlikovali od onih koji postoje između društva Ronin Trust i drugih društava koja su njegovi klijenti.
82
Slijedom toga, tužiteljica osnovano tvrdi da slaba povezanost između društava Ronin Trust i Transneft nije dovoljna da bi se utvrdilo postojanje povezanosti između njezinih poslova i poslova njezina oca.
83
Usto, kad je riječ o činjenici iznesenoj u razlozima za uvrštenje da je adresa društva Ronin Europe navedena u okviru postupka prirođenja tužiteljice radi stjecanja ciparskog državljanstva, njome se ne može dokazati da tužiteljica i N. Tokarev imaju zajedničke interese. Naime, Vijeće je na raspravi, odgovarajući na pitanje Općeg suda kojim se tražilo pojašnjenje povezanosti između društava Ronin Europe i Ronin Trusta, navelo da je u biti smatralo da se ta dva društva mogu smatrati povezanima. Usto, valja utvrditi da se Vijeće ne poziva ni na jedan element na temelju kojeg bi se mogla utvrditi povezanost između društva Ronin Europe i N. Tokareva. Slijedom toga, iz istih razloga kao što su oni navedeni u točki 81. ove presude, na temelju povezanosti između tužiteljice i društva Ronin Europe ne može se dokazati postojanje povezanosti između tužiteljice i njezina oca posredstvom društva Transneft.
84
Prema tome, Vijeće je svoju odluku o tužiteljičinoj povezanosti s N. Tokarevim posredstvom društva Transneft pogrešno temeljilo na njezinim poslovnim odnosima s društvima Ronin Trust i Ronin Europe.
85
Kao drugo, valja provjeriti sadržava li prvotni spis s dokazima skup dovoljno konkretnih, preciznih i dosljednih indicija na temelju kojih se može utvrditi da je u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2022. postojala povezanost između tužiteljičine nepokretne imovine i N. Tokareva.
86
Uvodno treba utvrditi da se glavne stranke ne slažu oko vrijednosti tužiteljičine nepokretne imovine. Vijeće je u razlozima za predmetno uvrštenje procijenilo da je vrijednost nepokretne imovine tužiteljice i njezina bivšeg supruga veća od 50 milijuna USD (otprilike 45 milijuna eura), i to za nekretnine koje se nalaze u Moskvi, Hrvatskoj i Latviji. Međutim, osim činjenice da tužiteljica ne osporava to da ukupna vrijednost njezine imovine i imovine njezina bivšeg supruga može vrijediti više od 50 milijuna USD (otprilike 45 milijuna eura), valja istaknuti da vrijednost tužiteljičine imovine nije odlučujuća kako bi se opravdalo zadržavanje njezina imena na spornim popisima. Naime, radi se o kontekstualnom elementu koji upućuje na to da je tužiteljica, kao što to tvrdi Vijeće, uspješna poslovna žena koja se osobito obogatila u području nekretnina, što, među ostalim, proizlazi iz dokumenata br. 9 i 16 prvotnog spisa s dokazima. Iz toga proizlazi da eventualna netočnost u pogledu vrijednosti njezine imovine ne može sama po sebi dovesti do poništenja akata o zadržavanju iz rujna 2022.
87
Valja istaknuti da tužiteljica priznaje da je vlasnica društva Ostoženka 19, koje u vlasništvu ima povijesnu kuću u Moskvi i stan smješten u Brusovoj ulici u Moskvi, te društva Katina, koje u vlasništvu ima vilu pod nazivom Karolina u Malom Lošinju u Hrvatskoj. Iz elemenata prvotnog spisa s dokazima proizlazi da svaka od tih nekretnina vrijedi nekoliko milijuna ruskih rubalja (RUB). Naime, prema dokumentu br. 15 povijesna kuća u Moskvi stečena je 2016. za iznos od 390 milijuna RUB (oko 3,9 milijuna eura), prema dokumentu br. 14 vila u Hrvatskoj procijenjena je na 4,1 milijun USD (oko 3,8 milijuna eura), a prema dokumentu br. 9 stan u Brusovoj ulici nalazi se u zgradi u kojoj određene nekretnine vrijede najmanje 315 milijuna RUB (oko 3,15 milijuna eura). Uzimajući u obzir vrijednost te nepokretne imovine u iznosu od više milijuna eura, Vijeće je valjano moglo smatrati da tužiteljica posjeduje vrijednu nepokretnu imovinu. Međutim, kao što to pravilno tvrdi tužiteljica, u ovom slučaju sama vrijednost njezinih nekretnina nije dovoljna za utvrđivanje povezanosti s njezinim ocem. Stoga valja provjeriti može li se činjeničnom osnovom Vijeća potkrijepiti tvrdnja da je u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2022. ta tužiteljičina nepokretna imovina mogla biti povezana s njezinim ocem.
88
Kao prvo, kad je riječ o nekretnini koja se nalazi u Jūrmali u Latviji, a koja je bila u zajedničkom vlasništvu tužiteljice i njezina bivšeg supruga dok su bili u braku, treba istaknuti da se Vijeće ne poziva ni na jedan element na temelju kojeg bi se tu nekretninu moglo povezati s N. Tokarevim. Usto, tužiteljica je dostavila izvadak iz dodatka bračnom ugovoru od 14. veljače 2019. (Prilog A.9) kojim se potvrđuje da nakon razvoda sve udjele u društvu Dzintaru 34, koje je vlasnik te nekretnine, treba prenijeti na njezina bivša supruga. Doista, tužiteljica se razvela u lipnju 2019., što Vijeće ne osporava. Slijedom toga, valja smatrati da je tužiteljica dokazala da od lipnja 2019. više ni na koji način nije povezana s nekretninom koja se nalazi u Latviji. Iz toga proizlazi da, s obzirom na to da se postojanje zajedničkih interesa mora utvrditi u trenutku donošenja pobijanih akata (vidjeti točku 77. ove presude), da bi posredstvom nekretnina u tužiteljičinu vlasništvu dokazalo da takvi interesi postoje između nje i njezina oca, Vijeće se ne može pozivati na nekretninu u Latviji s obzirom na to da u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2022. tužiteljica više nije bila njezina vlasnica već nekoliko godina.
89
Kao drugo, kad je riječ o vili Karolina koja se nalazi u uvali Čikat u Malom Lošinju u Hrvatskoj, valja istaknuti da je tužiteljica dostavila povijesni izvadak iz sudskog registra Trgovačkog suda u Zagrebu (Hrvatska) koji se odnosi na društvo Katina (Prilog A.20), koje je vlasnik te vile. Doista, iz tog dokumenta proizlazi da je tužiteljica jedini član društva i da njezin otac nikada nije imao udjele u tom društvu. Iz toga proizlazi da se u pogledu te nekretnine Vijeće ne može pozivati na postojanje izravne veze između tužiteljice i njezina oca. Usto, iako je točno da dokument br. 6 iz prvotnog spisa s dokazima može predstavljati indiciju o postojanju obiteljskog upravljanja tom nekretninom zbog činjenice da je N. Tokarev povjerio upravu društva Katina svojem bivšem zetu, takva indicija ne može sama po sebi biti dovoljna za utvrđivanje povezanosti između tužiteljičina oca i vile Karolina za razdoblje nakon 2019. Naime, budući da se tužiteljica razvela u lipnju 2019., njezin bivši suprug je iste godine napustio svoje dužnosti u društvu Katina, kao što to proizlazi iz Priloga A.20. Međutim, do intervencije N. Tokareva u imenovanje svojeg bivšeg zeta kao člana upravnog odbora društva Katina nužno je došlo mnogo prije 2019. Stoga, budući da ne postoje drugi dokazi koji se odnose na novije činjenice na temelju kojih se može utvrditi da se obiteljsko upravljanje vilom Karolina u koje je bio uključen N. Tokarev nastavilo, valja utvrditi da Vijeće nije raspolagalo nijednim elementom kojim bi se moglo dokazati da je u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2022. postojala veza između tužiteljičina oca i vile Karolina.
90
Kao treće, kad je riječ o činjenici na koju se poziva Vijeće da je obitelj Tokarev stekla hotelski kompleks u vrijednosti od više milijardi USD koji se također nalazi u Hrvatskoj, točno je da dokument br. 16 prvotnog spisa s dokazima, odnosno novinski članak objavljen 2020., upućuje na postojanje informacija o tome da je obitelj Tokarev stekla hotelski kompleks pomoću natječaja društva Transneft. Međutim, treba utvrditi da taj članak ne sadržava nikakvo pojašnjenje o tome kada je ta transakcija provedena niti se u njemu navodi koji je član obitelji Tokarev stekao tu nekretninu ni je li ta nekretnina bila u vlasništvu tog člana i u trenutku objave članka 2020. godine. Usto, treba napomenuti da, suprotno onomu što tvrdi Vijeće, iz Priloga D.1 odgovoru na repliku, odnosno članka objavljenog 16. kolovoza 2016. na internetskoj stranici Moscow Post pod naslovom „‚Zlatna pipa’ Nikolaja Tokareva?” proizlazi da su tužiteljica ili članovi njezine obitelji stekli hotelski kompleks u zamjenu za natječaj društva Transneft. Naime, prema tom članku, tužiteljica je 2005. ostvarila prihode od društva pod nazivom Caprice-Stell koje je neizravno držalo udjele u hotelskom društvu i koje je predstavljeno kao vlasnik hotelskog kompleksa u Malom Lošinju. Stoga, čak i pod pretpostavkom da se činjenica da je tužiteljica primila naknadu od društva Caprice-Stell može smatrati dokazom stjecanja hotelskog kompleksa, valja istaknuti da je, prema tom članku objavljenom u Moscow Postu 2016. godine, transakcija povezana s natječajem društva Transneft u okviru stjecanja nekretnina izvršena nekoliko godina prije objave članka. Međutim, iz tog članka ne proizlazi da je tužiteljica nakon 2005. primila naknadu od društva Caprice-Stell. Štoviše, Vijeće nije podnijelo nijedan drugi dokaz da je tužiteljica još uvijek vlasnica hotelskog kompleksa u Hrvatskoj. Stoga, s obzirom na protek vremena od nastanka činjenica navedenih u dokazima koje je podnijelo Vijeće, ono ne može tvrditi da je u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2022. tužiteljica bila vlasnica hotelskog kompleksa u Hrvatskoj.
91
Kao četvrto, tužiteljica tvrdi da od razvoda braka u lipnju 2019. više nema nikakve veze s društvima grupe RPA svojeg bivšeg supruga i da je njezina nepokretna imovina u Moskvi ograničena na povijesnu kuću koju posjeduje putem društva Ostoženka 19 (prijašnjeg naziva RPA-Estate) i stan u Brusovoj ulici. Stoga, kad je osobito riječ o razdoblju nakon razvoda, tužiteljica osporava vezu između svojih nekretnina i svojeg oca koju Vijeće nastoji utvrditi na temelju dokumenta br. 15 prvotnog spisa s dokazima, posredstvom društava grupe RPA i Ronin Trusta. U tom je pogledu dovoljno podsjetiti na to da se Vijeće nije moglo pozvati na postojanje poslovnih odnosa između tužiteljice i društva Ronin Trust kako bi posredstvom društva Transneft utvrdilo povezanost između tužiteljice i N. Tokareva (vidjeti točku 81. ove presude). Stoga okolnost da je društvo Ronin Trust upravljalo tužiteljičinim nekretninama u Moskvi ne može biti dokaz na temelju kojeg se može zaključiti da se te nekretnine mogu povezati s njezinim ocem. Međutim, valja utvrditi da prvotni spis s dokazima ne sadržava nijedan drugi dokaz na temelju kojeg bi se mogla utvrditi veza između tužiteljičine imovine koja se nalazi u Moskvi i N. Tokareva.
92
Iz prethodnih razmatranja proizlazi da obrazloženje sadržava pogrešku u ocjeni jer je utvrđeno da su se tužiteljičine nekretnine mogle povezati s N. Tokarevim u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2022.
93
Argumenti Vijeća ne mogu dovesti u pitanje taj zaključak.
94
Kao prvo, točno je, kao što to pravilno ističe Vijeće, da je prema dokumentima br. 2, 3, 6, 9, 13 i 15 prvotnog spisa s dokazima tužiteljičin otac opisan kao bliski poznanik Vladimira Putina koji obnaša dužnost glavnog izvršnog direktora jednog od najvažnijih javnih društava Rusije. Međutim, iako ta informacija predstavlja relevantni kontekstualni element, na temelju nje ne može se utvrditi da postoji povezanost između tužiteljičine nepokretne imovine i njezina oca.
95
Kao drugo, u dokumentima br. 1, 2, 3 i 6 prvotnog spisa s dokazima navodi se, općenito i bez ikakva drugog pojašnjenja, da su članovi obitelji N. Tokareva imali koristi od njegovih veza s Vladimirom Putinom ili ruskom vladom, a dokument br. 12 tog spisa, čiji je cjelovit sadržaj naveden u Prilogu B.5 odgovoru na tužbu, općenito upućuje na to da su se članovi obitelji N. Tokareva obogatili i da posjeduju vrijedne nekretnine u Europi. Međutim, kao što to ističe tužiteljica, dokumenti br. 1 i 3 prvotnog spisa s dokumentima, u kojima je u bitnome preuzet sadržaj priopćenja za medije Ministarstva financija Sjedinjenih Američkih Država (dokument br. 2), ne sadržavaju precizne i konkretne informacije koje dokazuju da se tužiteljičine nekretnine mogu povezati s N. Tokarevim, osobito u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2022. Isto tako, već je utvrđeno da dokument br. 6 iz prvotnog spisa s dokazima ne sadržava dokaz na temelju kojeg bi se ta povezanost mogla utvrditi u trenutku donošenja navedenih akata (vidjeti točku 89. ove presude). Kad je riječ o dokumentu br. 12, čiji je sadržaj u cijelosti naveden u Prilogu B.5 odgovoru na tužbu, valja istaknuti da su podaci koje sadržava u osnovi slični onima iz dokumenta br. 15 prvotnog spisa s dokazima. Slijedom toga, zbog istih razloga kao što su oni navedeni u točki 90. ove presude, dokument br. 12 prvotnog spisa s dokazima ne sadržava dokaze na temelju kojih se može utvrditi povezanost između tužiteljičine nepokretne imovine i N. Tokareva u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2022.
96
Kao treće, kad je riječ o postojanju sustava obiteljskog upravljanja poslovima u području nekretnina, točno je da, kao što to Vijeće ističe u svojem odgovoru na repliku, Prilog D.1 sadržava informacije kojima se nastoji dokazati postojanje takvog sustava u pogledu stjecanja nepoznate nekretnine u Hrvatskoj od strane tužiteljice i njezina bivšeg supruga u okviru transakcije koja uključuje natječaje društva Transneft. Isto tako, sustav obiteljskog upravljanja poslovima može proizlaziti i iz podataka iz dokumenta br. 6 prvotnog spisa s dokazima zbog intervencije N. Tokareva u upravljanje društvom Katina koje je vlasnik vile Karolina. Međutim, kao što je to istaknuto u točkama 89. i 90. ove presude, te su se okolnosti dogodile nekoliko godina prije donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2022. Valja utvrditi da Vijeće nije podnijelo nijedan dokaz o postojanju sustava obiteljskog upravljanja nekretninskim poslovima koji uključuje tužiteljicu i njezina oca u trenutku donošenja navedenih akata.
97
Kad je riječ o navodnom daljnjem obiteljskom upravljanju poslovima u području nekretnina, Vijeće se na raspravi pogrešno pozvalo na postojanje takvog sustava upravljanja u pogledu kompleksa zgrada Gelendžik Resort Meridian koji se nalazi u Rusiji. Naime, ta nekretnina nije navedena u razlozima za uvrštenje akata o zadržavanju iz rujna 2022., tako da se Vijeće ne može pozvati na taj element osim ako se ne prihvati izmjena razlogâ. U svakom slučaju, iz dokumenata br. 9 i 16 prvotnog spisa s dokazima proizlazi da tužiteljica ima udjele u tom kompleksu zgrada sa Stanislavom Čemezovim, ali Vijeće nije dokazalo da bi ta imovina mogla biti povezana s N. Tokarevim.
98
Kao četvrto, suprotno onomu što tvrdi Vijeće, činjenica da je N. Tokarev i dalje povezan s V. Putinom, da još uvijek obnaša dužnost glavnog izvršnog direktora društva Transneft te da tužiteljica i dalje posjeduje nekretnine ne može biti dovoljna da se na temelju kriterija povezane osobe opravda zadržavanje njezina imena na spornim popisima. Naime, kao što je to navedeno u točki 77. ove presude, Vijeće je dužno utvrditi postojanje zajedničkih interesa u trenutku donošenja pobijanih akata. Valja istaknuti da Vijeće nije dokazalo da je u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2022. tužiteljičina nepokretna imovina mogla biti povezana s njezinim ocem.
99
Kao treće, kad je riječ o dokumentima br. 2-5, 8 i 11 prvotnog spisa s dokazima, koji se odnose na mjere ograničavanja koje su u odnosu na tužiteljicu donijele Australija, Kanada, Sjedinjene Američke Države i Ujedinjena Kraljevina, iako je točno da takvi dokazi mogu predstavljati relevantne kontekstualne elemente, oni sami po sebi ipak ne mogu opravdati uvrštenje tužiteljičina imena na sporne popise i njegovo zadržavanje na njima. Naime, kao što je to tužiteljica dokazala, u tim trećim zemljama članovi obitelji osoba na koje se odnose mjere ograničavanja također mogu biti predmet mjera ograničavanja samo na temelju obiteljske veze. Točno je da je u okviru mjera ograničavanja zbog stanja u Siriji presuđeno da kada su financijska sredstva sankcioniranih osoba zamrznuta, postoji nezanemariva opasnost da one izvršavaju pritisak na osobe koje su s njima povezane kako bi zaobišle učinak mjera koje se na njih odnose (vidjeti u tom smislu presudu od 28. travnja 2021., Sharif/Vijeće, T-540/19, neobjavljenu, EU:T:2021:220, t. 159.). Međutim, valja utvrditi da je u tom sustavu kriterij za uvrštenje bio različit od onoga koji je primjenjiv u ovom slučaju. Naime, u predmetu u kojem je donesena ta presuda zakonodavstvo je izričito predviđalo ograničenja i zamrzavanje financijskih sredstava osobito u odnosu na „vodeće poslovne osobe koje djeluju u Siriji”, „članove obitelji Assad ili Makhlouf” i „s njima povezane osobe”. U tom pravnom okviru, obiteljska veza s tim obiteljima mogla je biti dovoljna za uvrštenje imena osoba na predmetne popise na temelju „kriterija povezanosti s članovima tih obitelji”. Nasuprot tomu, to nije slučaj kada, kao u ovom slučaju, propis izričito ne upućuje na članove određenih obitelji koje su poimence navedene među kriterijima za uvrštenje (vidjeti u tom smislu presudu od 29. studenoga 2023., Pumpyanskiy/Vijeće, T-734/22, neobjavljenu, EU:T:2023:761, t. 70.).
100
Iz prethodnih razmatranja proizlazi da Vijeće nije dokazalo postojanje zajedničkih interesa koji tužiteljicu povezuju s njezinim ocem u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2022. Stoga se zadržavanje tužiteljičina imena na spornim popisima de facto temeljilo samo na obiteljskoj vezi s njezinim ocem, što se ne može prihvatiti.
101
Slijedom prethodnih razmatranja, kad je riječ o aktima o zadržavanju iz rujna 2022., a s obzirom na to da je utvrđeno da je Vijeće počinilo pogrešku koja se tiče prava time što je zadržalo tužiteljičino ime na spornim popisima kao osobe povezane sa Stanislavom Čemezovim (vidjeti točke 45. do 52. ove presude) i da razlozi navedeni u tim aktima nisu u dovoljnoj mjeri potkrijepljeni u pogledu povezanosti tužiteljice i njezina oca, N. Tokareva, valja zaključiti da zadržavanje tužiteljičina imena na spornim popisima nije opravdano.
102
Prema tome, valja prihvatiti tužbeni razlog koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i pogreškama u ocjeni u dijelu u kojem se tim tužbenim razlogom osporavaju akti o zadržavanju iz rujna 2022.
2) Akti o zadržavanju iz ožujka 2023.
103
U svojem prvom podnesku kojim se provodi prilagodba tužiteljica osporava pouzdanost dokaza koji je Vijeće dostavilo u spis s dokazima WK 1128/2023 INIT i tvrdi da spisi s dokazima iz siječnja 2023. ne predstavljaju dovoljnu činjeničnu osnovu za opravdanje zadržavanja njezina imena na spornim popisima kao osobe povezane s njezinim ocem.
i) Pouzdanost dokaza
104
Tužiteljica tvrdi da dokument br. 4 iz spisa s dokazima WK 1128/2023 INIT, u kojem se navodi da je obitelj Tokarev stekla hotelsko poduzeće u Hrvatskoj u vrijednosti od više milijardi USD, i to pomoću natječaja društva Transneft, nije pouzdan jer se ne temelji ni na kakvom dokazu. Štoviše, tužiteljica ističe da se autori tog članka oslanjaju na članak Moscow Posta u kojem se ne navode njegovi izvori i koji nije pouzdan izvor jer je taj medij nedavno više puta bio osuđen za klevetu.
105
Vijeće, koje podupire Komisija, osporava tu argumentaciju.
106
U ovom slučaju, kako bi opravdalo to što je tužiteljičino ime aktima o zadržavanju iz ožujka 2023. zadržano na spornim popisima, Vijeće je dostavilo spis s dokazima iz siječnja 2023. Valja istaknuti da, kad je riječ o povezanosti između tužiteljice i njezina oca, Vijeće se oslonilo na javno dostupne informacije, i to, osobito, u spisu WK 1128/2023 INIT, na sljedeće dokaze:
–
podstranicu internetske stranice „list-org” koja se odnosi na tužiteljicu, čiji datum objave nije naveden, kojoj je pristupljeno 19. siječnja 2023. (dokument br. 1);
–
podstranicu internetske stranice „list-org” koja se odnosi na društvo Ostoženka 19, čiji datum objave nije naveden, kojoj je pristupljeno 19. siječnja 2023. (dokument br. 3);
–
članak objavljen 28. kolovoza 2020. na internetskoj stranici Moscow Post pod naslovom „Šmatkov izlaz prema ‚meridijanu’ Gelendžika: Turistički kompleks Gelendžik – Meridian okupio je kremu poslovne zajednice oko bivšeg ministra energetike Sergeja Šmatka te djece Tokareva i Ćemezova. Hoće li se Manturov pridružiti toj trojci?”, kojoj je pristupljeno 19. siječnja 2023. (dokument br. 4);
–
članak objavljen 20. ožujka 2022. na internetskoj stranici Re:Baltica pod naslovom „Tko su ljudi iz Putinova okruženja koji su vlasnici nekretnina u Latviji?”, kojoj je pristupljeno 18. siječnja 2023. (dokument br. 7).
107
Spis WK 1128/2023 ADD 1 sadržava istragu koju je proveo OCCRP, naslovljenu „Prijatelji imaju koristi od blizine Putinovoj moći” i objavljenu 24. prosinca 2016., kojoj je pristupljeno 27. siječnja 2023.
108
Spis WK 1128/2023 ADD 2 sadržava sažetak povjerljive isprave koja se odnosi na poduzeća u vlasništvu tužiteljice koja su upisana u ruski registar trgovačkih društava.
109
Kad je riječ o pouzdanosti dokumenta br. 4 spisa WK 1128/2023 INIT, odnosno članka naslovljenog „Šmatkov izlaz prema ‚meridijanu’ Gelenžik: Turistički kompleks Gelendžik – Meridian okupio je kremu poslovne zajednice oko bivšeg ministra energetike Sergeja Šmatka te djece Tokareva i Čemezova. Hoće li se Manturov pridružiti toj trojci?”, valja istaknuti da tužiteljičin argument da taj članak ne sadržava nijedan dokaz nije dovoljan da bi mu se uskratila dokazna vrijednost. Usto, kao što to tužiteljica priznaje, taj se članak temelji na drugom članku Moscow Posta koji je Vijeće navelo u Prilogu D.1 svojem odgovoru na repliku. Kad je riječ o tom članku, činjenica da se u njemu ne navode njegovi izvori ne može mu, sama po sebi, oduzeti dokaznu vrijednost. Osim toga, činjenica da je neki medij više puta bio osuđen za klevetu ne znači da su sve njegove objave nepouzdane.
110
Uzimajući u obzir kontekst situacije u Ruskoj Federaciji i nepostojanje istražnih ovlasti Vijeća u trećim zemljama (vidjeti točke 59. i 60. ove presude), dokazna vrijednost dokumenta br. 4 iz spisa WK 1128/2023 INIT ne može se odbaciti.
ii) Osnovanost zadržavanja tužiteljičina uvrštenja kao osobe povezane sa svojim ocem
111
Tužiteljica smatra da Vijeće nema dovoljno čvrstu činjeničnu osnovu kojom bi potkrijepilo razloge za uvrštenje iz akata o zadržavanju iz ožujka 2023. Konkretno, smatra da se novim dokazima ne može potkrijepiti tvrdnja da su se njezine nekretnine mogle povezati s njezinim ocem. Usto, osporava izmjenu razloga za uvrštenje u kojima se navodi da je povezana s društvom Ronin Trust posredstvom društva Ostoženka 19 (prethodno poznatog pod nazivom RPA Estate). U svakom slučaju, ističe da je povezanost s društvom Ronin Trust na koju se Vijeće oslanja slaba i špekulativna, tako da se njome ne može opravdati zadržavanje uvrštenja njezina imena na sporne popise na temelju kriterija povezane osobe.
112
Vijeće, koje podupire Komisija, osporava tu argumentaciju.
113
Konkretno, Vijeće tvrdi da je dokazalo da je tužiteljica povezana s N. Tokarevim zbog njihove obiteljske veze i zbog činjenice da je njezino bogatstvo povezano s njim. Točnije, smatra da određeni elementi iz spisa s dokazima iz siječnja 2023. potkrepljuju informacije iz prvotnog spisa s dokazima koji se odnose na povezanost N. Tokareva, V. Putina i stjecanja, osobito od strane tužiteljice, vrijednih nekretnina. Usto, kad je riječ o povezanosti tužiteljice i društva Ronin Trust, Vijeće smatra da tužiteljica nije dokazala nepostojanje veza s društvom Ostoženka 19 (prijašnjeg naziva RPA-Estate) i društvom RPA-Hotel Management.
114
Kad je riječ o povezanosti tužiteljice i njezina oca, valja istaknuti da su razlozi za uvrštenje iz akata o zadržavanju iz ožujka 2023. u bitnome slični onima iz akata o zadržavanju iz rujna 2022. S jedne strane, zadržavanje tužiteljičina imena na navedenim popisima bilo je opravdano činjenicom da se njezina nepokretna imovina može povezati s njezinim ocem. Taj prvi razlog nije bitno izmijenjen. S druge strane, zadržavanje tužiteljičina imena na spornim popisima također je opravdano postojanjem veza između tužiteljice i društva Ronin za koje je navedeno da se bavi upravljanjem mirovinskim fondovima društva Transneft. Vijeće je u tom drugom razlogu pojasnilo da je tužiteljica bila povezana s društvom Ronin Trust posredstvom društva Ostoženka 19.
115
Kao prvo, valja podsjetiti na to da se na temelju poslovnih odnosa tužiteljice s društvima Ronin Trust i Ronin Europe ne može utvrditi postojanje zajedničkih interesa između nje i njezina oca posredstvom društva Transneft (vidjeti točke 80. do 84. ove presude). Vijeće u spisima s dokazima iz siječnja 2023. nije navelo nikakve dokaze kojima bi se mogao promijeniti taj zaključak.
116
Iz toga proizlazi, s jedne strane, da se za opravdanje zadržavanja tužiteljičina imena na spornim popisima Vijeće nije moglo osloniti na činjenicu da je društvo Ronin Trust upravljalo nekretninama društava RPA-Estate i RPA-Hotel Management ni na navodnu povezanost tužiteljice i društva Ronin Trust posredstvom društva Ostoženka 19. S druge strane, Vijeće se nije moglo osloniti ni na činjenicu da je adresa društva Ronin Europe navedena u okviru postupka prirođenja tužiteljice radi stjecanja ciparskog državljanstva.
117
Slijedom toga, argumenti Vijeća kojima se želi dokazati postojanje povezanosti između tužiteljice i društva Ronin Europe te argumenti koji se odnose na održavanje poslovnih odnosa između nje i društva Ronin Trust ne mogu se prihvatiti kako bi se opravdala osnovanost akata o zadržavanju iz ožujka 2023.
118
Kao drugo, kad je riječ o povezanosti tužiteljičine nepokretne imovine s N. Tokarevim, Vijeće tvrdi da dokument br. 7 iz spisa WK 1128/2023 INIT, odnosno novinski članak objavljen u ožujku 2022. koji se odnosi na nekretnine koje tužiteljica posjeduje u Latviji, potvrđuje dokaze iz prvotnog spisa s dokazima o tome da su veze između N. Tokareva i V. Putina omogućile obitelji Tokarev da stekne impresivno nekretninsko bogatstvo. Točno je da se u tom članku navodi da je obitelj Tokarev ostvarila korist od veza između N. Tokareva i V. Putina kako bi stekla veliku imovinu. Isto tako, navodi se da su tužiteljica i njezin bivši suprug stekli svoje bogatstvo dok su još bili u braku, među ostalim, zahvaljujući ugovorima sklopljenima između društva Transneft i društava tužiteljičina bivšeg supruga. Međutim, treba istaknuti da se taj članak odnosi na okolnosti koje su se dogodile nekoliko godina prije donošenja akata o zadržavanju iz ožujka 2023. jer se odnosi na tužiteljičinu situaciju prije njezina razvoda u lipnju 2019. Osim toga, tim je člankom potvrđeno da od tog razvoda tužiteljica nije više vlasnica imovine koju je posjedovala sa svojim bivšim suprugom u Latviji. Stoga, iako bi taj članak u najboljem slučaju mogao predstavljati kontekstualni element kojim se želi dokazati da je u prošlosti možda postojao sustav obiteljskog upravljanja poslovima, on ipak ne može biti dokaz na temelju kojeg se može utvrditi povezanost između tužiteljičine nepokretne imovine i N. Tokareva u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz ožujka 2023.
119
Kako bi utvrdilo povezanost između tužiteljičine nepokretne imovine i njezina oca, Vijeće se poziva i na dokument br. 4 iz spisa WK 1128/2023 INIT, u kojem se, kao u dokumentu br. 16 prvotnog spisa s dokazima, navodi da postoje informacije o tome da je obitelj Tokarev stekla hotelski kompleks u vrijednosti od više milijardi USD u Hrvatskoj, i to pomoću natječaja društva Transneft. Međutim, valja utvrditi da taj dokument, u odnosu na dokument iz prvotnog spisa s dokazima, ne sadržava nikakvo pojašnjenje o navodnom stjecanju hotelskog kompleksa od strane članova obitelji Tokarev. Slijedom toga, zbog istih razloga kao što su oni navedeni u točkama 90. i 96. ove presude, taj dokument ne može biti dokaz o povezanosti između tužiteljičine nepokretne imovine i njezina oca u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz ožujka 2023.
120
Treba utvrditi da se nijednim drugim elementom iz spisa s dokazima iz siječnja 2023. ne može dokazati da je povezanost između tužiteljičine nepokretne imovine i N. Tokareva postojala u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz ožujka 2023. Slijedom toga, razlozi za uvrštenje sadržavaju pogrešku u ocjeni jer je njima utvrđeno da su se, u trenutku donošenja navedenih akata, tužiteljičine nekretnine mogle povezati s N. Tokarevim. Iz toga proizlazi da se zadržavanje tužiteljičina imena na spornim popisima de facto temelji samo na obiteljskoj vezi s njezinim ocem, što se ne može prihvatiti.
121
Iz toga slijedi da, s obzirom na to da je Vijeće počinilo pogrešku koja se tiče prava time što je zadržalo tužiteljičino ime na spornim popisima kao osobe povezane sa Stanislavom Čemezovim (vidjeti točke 45. do 52. ove presude), treba zaključiti da nije bilo opravdanja za zadržavanje tužiteljičina imena na spornim popisima.
122
Prema tome, valja prihvatiti tužbeni razlog koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i pogrešci u ocjeni u dijelu u kojem se tim tužbenim razlogom osporavaju akti o zadržavanju iz ožujka 2023.
d)
Primjena drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g) na tužiteljicu
123
Tužiteljica u svojem drugom podnesku kojim se provodi prilagodba osporava pouzdanost određenih dokaza koje je Vijeće dostavilo u spis s dokazima iz lipnja 2023. i tvrdi da spisi s dokazima iz lipnja 2023. i srpnja 2023. ne predstavljaju dovoljnu činjeničnu osnovu za opravdanje uvrštenja njezina imena na temelju drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g).
1) Pouzdanost dokaza
124
Tužiteljica osporava pouzdanost članaka izvora Rospres jer se radi o senzacionalističkom mediju poznatom po prenošenju klevetničkih tvrdnji kojem je pristup ograničen zbog njegova odbijanja da u skladu sa sudskim odlukama ukloni klevetničke izjave. Usto, tužiteljica ponavlja da objave Moscow Posta nisu pouzdane, isto kao ni one na internetskoj stranici Rosnadzor jer je riječ o medijskim izvorima poznatima po tome da objavljuju članke samo kako bi naštetili nečijem ugledu.
125
Vijeće, koje podupire Komisija, osporava tu argumentaciju.
126
Kako bi opravdalo zadržavanje uvrštenja tužiteljičina imena na sporne popise aktima iz rujna 2023., i to na temelju drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g), Vijeće je dostavilo spis s dokazima iz lipnja 2023. i spis s dokazima iz srpnja 2023.
127
Spis s dokazima iz lipnja 2023. sadržava sljedeće dokaze:
–
informativni članak koji sadržava, među ostalim, navode o tužiteljičinoj imovini, objavljen 20. veljače 2023. na internetskoj stranici Online publication company (čija je adresa „ko.ru”), kojoj je pristupljeno 19. svibnja 2023. (dokument br. 1);
–
članak objavljen 25. travnja 2022. na internetskoj stranici Platzdarm pod naslovom „Čemezova virologija od milijardu USD”, kojoj je pristupljeno 19. svibnja 2023. (dokument br. 2);
–
članak objavljen 29. prosinca 2011. na internetskoj stranci Rospres pod naslovom „Obiteljski klanovi Transnefta: Čemezovi, Tokarevi i Boltovi”, kojoj je pristupljeno 19. svibnja 2023. (dokument br. 3);
–
članak objavljen 23. travnja 2023. na internetskoj stranici Platzdarm pod naslovom „Nikolaj Tokarev i njegova ekipa za pranje novca”, kojoj je pristupljeno 19. svibnja 2023. (dokument br. 4);
–
članak objavljen 30. srpnja 2022. na internetskoj stranici Rosnadzor pod naslovom „Rostec, Transneft i krupni kapital: što je zajedničko djeci Sergeja Čemezova i Nikolaja Tokareva?”, kojoj je pristupljeno 19. svibnja 2023. (dokument br. 5);
128
Spis s dokazima iz srpnja 2023. sadržava sljedeće dokaze:
–
članak objavljen 22. ožujka 2022. na internetskoj stranici Delfi Ärileht pod naslovom „Tko su ljudi iz Putinova uskog kruga koji su vlasnici skupih nekretnina u Latviji? Poznati oligarh napravio je presedan za svojeg susjeda”, kojoj je pristupljeno 27. lipnja 2023. (dokument br. 1);
–
članak objavljen 3. veljače 2023. na internetskoj stranici Moscow Post pod naslovom „Pranje novca Nikolaja Tokareva”, kojoj je pristupljeno 28. lipnja 2023. (dokument br. 2);
–
snimka zaslona internetske stranice „wise.com” koja se odnosi na društvo Ronin Europe Ltd, kojoj je pristupljeno 28. ožujka 2023. (dokument br. 3);
–
članak objavljen 10. studenoga 2016. na internetskoj stranici Moscow Post pod naslovom „Transmoney Tokarev”, kojoj je pristupljeno 28. lipnja 2023. (dokument br. 4);
–
članak objavljen 22. ožujka 2022. na internetskoj stranici „newsbeezer.com” pod naslovom „Otkrivena vila Putinovih prijatelja na hrvatskoj obali”, kojoj je pristupljeno 28. lipnja 2023. (dokument br. 5);
–
članak objavljen 3. veljače 2023. na internetskoj stranici Acompromat pod naslovom „Akulovljevo ‚veliko pranje novca’ završilo zločinom”, kojoj je pristupljeno 28. lipnja 2023. (dokument br. 6);
–
članak objavljen 9. listopada 2021. na internetskoj stranici „versia.ru” pod naslovom „Kći i bivši zet direktora Transnefta, Nikolaja Tokareva, uhvaćeni u ‚operaciji Pandora’”, kojoj je pristupljeno 28. lipnja 2023. (dokument br. 7).
129
Kad je riječ o informacijama dostupnima na internetskoj stranici Rospres, iako je točno da je taj medij osuđivan za klevetu, ipak treba utvrditi da se presude koje je tužiteljica dostavila ne odnose na članak koji je naveden u dokumentu br. 3 spisa s dokazima iz lipnja 2023. Valja podsjetiti na to da činjenica da je neki medij u više navrata bio osuđen za klevetu ne znači da su sve njegove objave nepouzdane. Iz toga slijedi da se, s obzirom na to da ne postoji nijedan drugi element kojim bi se osporila pouzdanost informacija s internetske stranice Rospres, dokumentu br. 3 iz spisa s dokazima ne može oduzeti dokazna snaga.
130
Usto, tužiteljica nije dokazala da je jedini cilj članaka objavljenih na internetskoj stranici Moscow Post i internetskoj stranici Rosnadzor naštetiti ugledu osoba, tako da im se dokazna snaga ne može oduzeti.
131
Kad je riječ o argumentima kojima se dovodi u pitanje nedovoljna preciznost ili nedosljednost određenih elemenata iz spisa s dokazima, valja podsjetiti na to da se ti argumenti odnose na ocjenu dostatnosti činjenične osnove Vijeća da opravda uvrštenje tužiteljičina imena na sporne popise.
132
S obzirom na navedeno, uzimajući u obzir kontekst situacije u Ruskoj Federaciji i nepostojanje istražnih ovlasti Vijeća u trećim zemljama (vidjeti točke 59. i 60. ove presude), dokazna vrijednost dokumenata iz spisa s dokazima iz lipnja i srpnja 2023. ne može se odbaciti.
2) Osnovanost zadržavanja tužiteljičina imena na temelju drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g)
133
Tužiteljica smatra da drugi dio izmijenjenog kriterija iz točke (g) treba tumačiti na način da se ne odnosi apstraktno na svaku korist, nego na koristi u obliku prijenosa sredstava i imovine s ciljem prikrivanja imovine i zaobilaženja mjera ograničavanja donesenih protiv prvotno određene osobe kako bi ona zadržala kontrolu nad sredstvima. Usto, tužiteljica smatra da predmetna korist treba postojati u vrijeme donošenja mjera ograničavanja protiv osobe koja je prvotno bila određena i protiv člana njezine uže obitelji, bez čega se ne može smatrati da postoji opasnost od zaobilaženja mjera ograničavanja.
134
Prema tužiteljičinu mišljenju, Vijeće nije pružilo dostatnu činjeničnu osnovu koja bi opravdala uvrštenje njezina imena na sporne popise na temelju spornog kriterija. Konkretno, smatra da Vijeće nije dokazalo postojanje prijenosa sredstava ili imovine od strane njezina oca s ciljem prikrivanja njegove imovine, zaobilaženja mjera ograničavanja i očuvanja kontrole nad sredstvima kojima on raspolaže. Tužiteljica također smatra da Vijeće nije dokazalo da je korist postojala u vrijeme važenja akata o zadržavanju iz rujna 2023. Kad je riječ o tvrdnji da su njezine nekretnine povezane s njezinim ocem, tužiteljica ističe da Vijeće nije dokazalo da su navedene nekretnine prethodno pripadale njezinu ocu. Usto, smatra da su navodne transakcije izvršene puno prije donošenja mjera ograničavanja protiv njezina oca u veljači 2022., tako da nije mogla postojati namjera da se mjere ograničavanja izbjegnu. Štoviše, tužiteljica smatra da povezanost između društava Ronin i Transneft nije relevantna za primijenjeni kriterij za uvrštenje.
135
Vijeće, koje podupire Komisija, osporava tu argumentaciju.
136
Konkretno, Vijeće tvrdi da drugi dio izmijenjenog kriterija iz točke (g) treba razumjeti na sličan način kao i kriterij „povezanosti”, kako ga tumači Opći sud. Prema njegovu mišljenju, navedeni kriterij treba tumačiti na način da ga treba primijeniti na članove uže obitelji koji su s vodećim poslovnim osobama koje djeluju u Rusiji povezani „zajedničkim interesima”, a da pritom nije potrebna gospodarska povezanost s obzirom na to da se, ovisno o kontekstu i okolnostima svakog slučaja, ta povezanost ostvaruje činjenicom da oni imaju korist od tih poslovnih osoba.
137
Vijeće tvrdi da je za korist koju tužiteljica ostvaruje od svojeg oca svojstveno to da su njezino bogatstvo i njezini poslovi povezani s njim. Prema njegovu mišljenju, tužiteljica se obogatila u području nekretnina iskoristivši očev položaj glavnog izvršnog direktora Transnefta i njegov odnos s V. Putinom. Usto, Vijeće smatra da je valjano dokazalo, osobito na temelju elemenata iz spisa s dokazima iz lipnja i srpnja 2023., postojanje zajedničkih interesa koji proizlaze iz prakse obiteljskog upravljanja. Također smatra da praksu nepotizma u Rusiji treba uzeti u obzir kao kontekstualni element.
138
Valja istaknuti da u aktima o zadržavanju iz rujna 2023. zadržavanje tužiteljičina imena na spornim popisima više ne proizlazi iz primjene kriterija povezane osobe iz članka 2. stavka 1. in fine Odluke 2014/145, kako je izmijenjena. S jedne strane, u tim se razlozima više ne navodi povezanost sa Stanislavom Čemezovim. S druge strane, zaključivši da je tužiteljica član uže obitelji N. Tokareva, vodećeg poslovnog čovjeka koji djeluje u Rusiji, i da od toga ima koristi, Vijeće je u odnosu na tužiteljicu primijenilo kriterij iz drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g).
139
Valja istaknuti da drugi dio izmijenjenog kriterija iz točke (g) omogućuje da se na sporne popise uvrste, među ostalim, članovi uže obitelji ili druge osobe koje imaju koristi od vodeće poslovne osobe koja djeluje u Rusiji.
140
U tom pogledu valja podsjetiti na to da, iako preambula akta Unije nema pravno obvezujuću snagu i na nju se ne može pozivati ni kako bi se odstupilo od samih odredaba predmetnog akta ni kako bi se te odredbe tumačilo na način suprotan njihovu tekstu, njome se može pojasniti sadržaj odredaba navedenog akta jer su uvodne izjave koje se nalaze u preambuli važni elementi za tumačenje kojima se može pojasniti volja autora tog akta (vidjeti presudu od 26. siječnja 2021., Hessischer Rundfunk, C-422/19 i C-423/19, EU:C:2021:63, t. 64. i navedenu sudsku praksu).
141
U ovom slučaju, u skladu s uvodnom izjavom 5. Odluke 2023/1094, taj je kriterij za uvrštenje uveden kako bi se povećao pritisak na Vladu Ruske Federacije i izbjegao rizik od zaobilaženja mjera ograničavanja. Konkretno, iz te uvodne izjave u biti proizlazi da je potreba da se na popis uvrste članovi uže obitelji ili druge osobe koje imaju koristi od vodećih poslovnih osoba koje djeluju u Rusiji opravdana činjenicom da oni raspodjeljuju svoja sredstva i imovinu među članovima svoje uže obitelji i drugim osobama osobito kako bi sakrili imovinu, zaobišli mjere ograničavanja i zadržali kontrolu nad sredstvima koja su im na raspolaganju.
142
Tako pojam „korist” u smislu drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g) treba tumačiti uzimajući u obzir ciljeve tog kriterija navedene u točki 141. ove presude, koji podrazumijevaju povećanje troškova djelovanja Ruske Federacije usmjerenog na podrivanje teritorijalne cjelovitosti, suvereniteta i neovisnosti Ukrajine. Stoga se korist u smislu te odredbe odnosi na svaku korist koja nije nužno neopravdana, ali treba biti kvantitativno ili kvalitativno nezanemariva. Dakle, može biti riječ o financijskoj ili nefinancijskoj koristi, kao što su darovanje, prijenos financijskih sredstava ili gospodarskih izvora, intervencija radi pogodovanja pri dodjeli javnih ugovora, imenovanje ili promaknuće. Osim toga, s obzirom na cilj izbjegavanja praksi zaobilaženja mjera ograničavanja, koji se izričito navodi u uvodnoj izjavi 5. Odluke 2023/1094, drugim dijelom izmijenjenog kriterija iz točke (g) mogu se obuhvatiti i koristi koje dodjeljuju vodeće poslovne osobe koje djeluju u Rusiji u situaciji koja može dovesti do zaobilaženja mjera ograničavanja koje se na njih odnose.
143
Stoga, s jedne strane, tužiteljica pogrešno tvrdi da se pojam „korist” u smislu drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g) treba ograničiti samo na koristi u obliku prijenosa sredstava s ciljem zaobilaženja mjera ograničavanja. Naime, ograničenje pojma „korist” samo na prijenose sredstava ne proizlazi iz teksta tog kriterija i ne omogućuje razumijevanje raznih oblika u kojima se ta korist može pojaviti. Usto, iako situacija koja bi mogla dovesti do zaobilaženja može opravdati postojanje koristi u smislu drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g), Vijeće ne mora nužno podnijeti dokaz takve situacije kako bi se na temelju navedenog kriterija ime odrađene osobe uvrstilo na sporne popise. S druge strane, Vijeće ne može tvrditi da drugi dio izmijenjenog kriterija iz točke (g) treba shvatiti na sličan način kao i kriterij povezane osobe iz članka 2. stavka 1. in fine Odluke 2014/145, kako je izmijenjena, u dijelu u kojem se odnosi na osobe povezane zajedničkim interesima. Naime, takvim bi se tumačenjem drugi dio izmijenjenog kriterija iz točke (g) lišio korisnog učinka jer bi izgubio svaki smisao u odnosu na kriterij povezane osobe kada se on primjenjuje na osobu uvrštenu na temelju kriterija iz točke (g).
144
Usto, suprotno onomu što tvrdi tužiteljica, koristi iz drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g) ne mogu se ograničiti na koristi koje su, u trenutku njihova uvrštenja na sporne popise, vodeće poslovne osobe koje djeluju u Rusiji dale članu svoje uže obitelji ili drugim osobama. Naime, takvo vremensko ograničenje koristi koje se mogu uzeti u obzir kako bi se omogućila primjena navedenog kriterija ne proizlazi iz teksta te odredbe. Usto, takvo restriktivno tumačenje koje tužiteljica predlaže ne bi bilo u skladu s ciljevima koji se žele postići uvođenjem navedenog kriterija, a kojima se nastoji povećati pritisak na Vladu Ruske Federacije i izbjeći rizik od zaobilaženja mjera ograničavanja, osobito koristima koje su vodeće poslovne osobe dodijelile prije nego što su njihova imena uvrštena na sporne popise.
145
Međutim, okolnosti davanja koristi i protek vremena od kad je poslovna osoba koja obavlja djelatnosti u Rusiji dodijelila korist do dana uvrštenja njezina imena na sporne popise elementi su koje treba uzeti u obzir pri ocjenjivanju osnovanosti uvrštenja imena osobe koja je stekla tu korist na navedene popise. U svakom slučaju, korist koju je osoba čije je ime uvršteno na sporne popise stekla na temelju drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g), ili barem njezini učinci, trebaju postojati i u trenutku donošenja mjera ograničavanja protiv navedene osobe.
146
Štoviše, tumačenje drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g) mora biti u skladu s načelom pravne sigurnosti. Valja podsjetiti na to da je sustav mjera ograničavanja s obzirom na stanje u Ukrajini uspostavljen, najprije, donošenjem Odluke 2014/145, kao odgovor na pripajanje Krima i destabilizaciju istočne Ukrajine do kojih je došlo krajem veljače 2014., a zatim i postupnim jačanjem navedenog sustava kako bi ga se prilagodilo ozbiljnosti napada Ruske Federacije na teritorijalnu cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine. Iz toga proizlazi da se na temelju drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g), a s obzirom na to da su predmetne mjere ograničavanja nastavak odgovora Unije na politike i djelovanja ruskih tijela, posebno u odnosu na Ukrajinu, koje su započete pripajanjem Krima, Vijeće ne može pozivati na koristi koje su vodeće poslovne osobe dale članovima svoje uže obitelji ili drugim osobama prije kraja veljače 2014. (vidjeti po analogiji presudu od 30. studenoga 2016., Rotenberg/Vijeće, T-720/14, EU:T:2016:689, t. 92.).
147
Upravo s obzirom na to tumačenje drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g) valja ispitati je li Vijeće imalo dovoljnu činjeničnu osnovu da opravda primjenu navedenog kriterija na tužiteljicu u aktima o zadržavanju iz rujna 2023.
148
U ovom slučaju, zadržavanje tužiteljičina imena na spornim popisima opravdano je, s jedne strane, činjenicom da je njezina nepokretna imovina mogla biti povezana s njezinim ocem i, s druge strane, postojanjem veza između nje i društva Ronin, za koje je navedeno da se bavi upravljanjem mirovinskim fondom društva Transneft. Unatoč promjeni kriterija za uvrštenje na popis koji je primijenjen na tužiteljicu, razlozi za uvrštenje istovjetni su onima iz akata o zadržavanju iz ožujka 2023.
149
Kao prvo, valja istaknuti da se Vijeće nije moglo pozvati na postojanje poslovnih odnosa između tužiteljice i društava Ronin Trust i Ronin Europe kako bi posredstvom društva Transneft utvrdilo vezu između nje i N. Tokareva (vidjeti točke 80. do 84. ove presude) i da u spise s dokazima od lipnja i srpnja 2023. nije priložilo dokaze kojima bi se taj zaključak mogao dovesti u pitanje. Slijedom toga, ti poslovni odnosi ne mogu predstavljati korist od N. Tokareva u smislu drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g). Iz toga proizlazi da se argumenti Vijeća kojima se želi dokazati postojanje koristi od povezanosti između tužiteljice i društva Ronin Europe te argumenti koji se odnose na održavanje poslovnih odnosa između nje i društva Ronin Trust ne mogu prihvatiti kako bi se opravdala osnovanost akata o zadržavanju iz ožujka 2023.
150
Kao drugo, s obzirom na to da razlozi za upis upućuju na vezu između tužiteljičine nepokretne imovine i N. Tokareva, treba provjeriti sadržava li činjenična osnova Vijeća elemente kojima se nastoji dokazati da ta imovina može predstavljati korist od njezina oca u smislu drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g).
151
Prvo, kad je riječ o nepokretnoj imovini koja se nalazi u Jūrmali u Latviji, tužiteljica je dokazala da od razvoda braka u lipnju 2019. više nema udio u društvu Dzintaru 34 koje je vlasnik te nekretnine (vidjeti točku 88. ove presude). Uostalom, ta je tvrdnja potvrđena dokumentom br. 7 iz spisa s dokazima WK 1128/2023 INIT i dokumentom br. 1 iz spisa s dokazima iz srpnja 2023. Slijedom toga, budući da tužiteljica u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2023. više nije raspolagala tom nekretninom, ona ne može biti opravdanje za njezino zadržavanje na spornim popisima na temelju drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g).
152
Drugo, kad je riječ o nekretninama koje se nalaze u Hrvatskoj, iz dokumenta br. 5 spisa s dokazima iz srpnja 2023. proizlazi da je tužiteljica stekla vilu Karolina 2009. Međutim, čak i pod pretpostavkom da se ta nekretnina stvarno može smatrati koristi od njezina oca, ono potječe iz razdoblja prije pripajanja Krima u veljači 2014. Stoga, kako bi opravdalo zadržavanje tužiteljičina imena na spornim popisima na temelju drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g), Vijeće se nije moglo pozvati na činjenicu da je tužiteljica, posredstvom društva Katina, posjedovala vilu Karolina u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2023. Kad je riječ o stanu u Hrvatskoj u vrijednosti od oko 700000 eura koji tužiteljica posjeduje posredstvom društva TGA, treba utvrditi da dokazi ne navode točan datum kupnje te nekretnine i ne sadržavaju nikakve podatke na temelju kojih bi se moglo utvrditi da bi navedena nekretnina mogla predstavljati korist od njezina oca. Prema tome, samom činjenicom da tužiteljica posjeduje tu drugu nekretninu koja se nalazi u Hrvatskoj ne može se opravdati zadržavanje njezina imena na spornim popisima, i to na temelju kriterija za uvrštenje na popis koji je na nju primijenjen.
153
Kad je riječ o hotelskom kompleksu u vrijednosti od više milijardi USD koji je obitelj Tokarev stekla u Hrvatskoj, elementi iz spisa s dokazima iz lipnja i srpnja 2023. ne omogućuju otklanjanje nejasnoća koje proizlaze iz nepreciznosti u dokumentima iz prvotnog spisa s dokazima i spisa WK 1128/2023/INIT (vidjeti točke 90. i 119. ove presude). Naime, valja istaknuti da dokument br. 4 spisa s dokazima iz lipnja 2023. i dokumenti br. 2, 4, 6 i 7 spisa s dokazima iz srpnja 2023. ne sadržavaju dodatne informacije u odnosu na one koje su navedene u prvotnom spisu s dokazima i u članku Moscow Posta objavljenom 2016. (Prilog D.1). Točno je da dokument br. 4 spisa s dokazima iz lipnja 2023. i dokumenti br. 2 i 4 spisa s dokazima iz srpnja 2023. potvrđuju da je tužiteljica tijekom 2005. ostvarila prihode od društva pod nazivom Caprice-Stell koje je neizravno držalo udjele u hotelskom društvu i koje je predstavljeno kao vlasnik hotelskog kompleksa u Hrvatskoj. Međutim, čak i pod pretpostavkom da se činjenica da je tužiteljica ostvarila prihode od društva Caprice-Stella može smatrati dokazom stjecanja hotelskog kompleksa, valja utvrditi da su se te činjenice dogodile davno, puno prije pripajanja Krima u veljači 2014. Uostalom, nijedan dokument iz spisa s dokazima ne upućuje na to da je tužiteljica primila naknadu od društva Caprice-Stella nakon 2005. godine niti se u njemu navodi da je u trenutku donošenja akata iz rujna 2023. bila vlasnica, izravno ili neizravno, hotelskog kompleksa u Hrvatskoj. Naprotiv, iz dokumenta br. 5 spisa s dokazima iz srpnja 2023. proizlazi da je tužiteljica u Hrvatskoj u ožujku 2023. imala u posjedu samo vilu Karolina, u vlasništvu društva Katina, i stan u vrijednosti od oko 700000 eura, u vlasništvu društva TGA. Iz toga slijedi da se Vijeće ne može pozvati na činjenicu da je tužiteljica stekla hotelski kompleks u Hrvatskoj kako bi, na temelju drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g), opravdalo zadržavanje njezina imena na spornim popisima.
154
Treće, kad je riječ o nekretninama u Moskvi, valja podsjetiti na to da se na temelju povezanosti između društava grupe RPA i društva Ronin Trust ne može utvrditi povezanost između tužiteljice i njezina oca. Slijedom toga, pod pretpostavkom da postoji povezanost između društva Ronin Trust i društva Ostoženka 19, posredstvom kojeg tužiteljica posjeduje povijesnu kuću navedenu u točki 87. ove presude, ta činjenica nije relevantna za utvrđenje da ta nekretnina predstavlja korist koju je ona ostvarila od N. Tokareva nakon pripajanja Krima u veljači 2014. Isto tako, Vijeće se ne poziva ni na jedan dokaz u prilog tvrdnji da stan koji se nalazi u Brusovoj ulici predstavlja takvu korist. Nadalje, valja utvrditi da spisi s dokazima ne sadržavaju dovoljno konkretne, precizne i dosljedne indicije na temelju kojih se može utvrditi postojanje povezanosti između jedne od tih nekretnina te društva Transneft ili N. Tokareva, kojima bi se moglo dokazati da jedna od tih nekretnina predstavlja korist koju je tužiteljica ostvarila od svojeg oca u smislu drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g).
155
Četvrto, kako bi utvrdilo da tužiteljica ima korist od svojeg oca u području nekretnina, Vijeće se ne može osloniti na činjenicu da je tužiteljica u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2023. imala udjele u kompleksu zgrada Gelendžik Resort Meridian. Naime, s obzirom na to da ta nekretnina nije navedena među razlozima za uvrštenje akata o zadržavanju iz rujna 2023., osim ako se prihvati izmjena razlogâ, ne može se prihvatiti to da se Vijeće poziva na činjenicu da tužiteljica ima udjele u toj nekretnini kako bi opravdalo osnovanost navedenih akata. U svakom slučaju, valja utvrditi da Vijeće nije dokazalo da se ta nekretnina, koju tužiteljica posjeduje, među ostalim, sa Stanislavom Čemezovim, može povezati s N. Tokarevim.
156
Stoga, s obzirom na prethodna razmatranja, tužiteljica s pravom tvrdi da činjenična osnova Vijeća nije bila dovoljna kao bi se dokazalo da je prilikom donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2023. nekretnina iz njezine nepokretne imovine predstavljala korist od N. Tokareva u smislu drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g).
157
Argumenti Vijeća ne mogu dovesti u pitanje taj zaključak.
158
Kao prvo, kad je riječ o argumentu da su tužiteljičini poslovi bili povezani s njezinim ocem dok je bila vlasnica društva Irvin 2 jer je prema dokumentima br. 3 i 5 spisa s dokazima iz lipnja 2023. N. Tokarev izvršio pritisak na ministra zdravstva da pogoduje pri dodjeli ugovora tom društvu, valja istaknuti da se ta činjenica odnosi na farmaceutski sektor, a ne na tužiteljičinu nepokretnu imovinu. Uzimajući u obzir tekst razloga za uvrštenje, u kojima se spominje samo tužiteljičina nepokretna imovina, Vijeće se ne može pozivati na korist koju je tužiteljica ostvarila, a koja ni na koji način nije povezana s tom imovinom. U svakom slučaju, valja utvrditi da se predmetna činjenica dogodila davno, puno prije pripajanja Krima.
159
Kao drugo, kad je riječ o činjenici koja proizlazi iz dokumenta br. 7 spisa s dokazima iz srpnja 2023. da je tužiteljičin bivši suprug imao koristi od društava koja su sklopila ugovore s društvom Transneft, osobito nakon pripajanja Krima, točno je da je takav element relevantan za dokazivanje postojanja sustava obiteljskog upravljanja poslovima kojim se tužiteljičino bogatstvo moglo povećati tijekom relevantnog razdoblja u svrhu ocjene postojanja koristi, u smislu drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g). Međutim, iako je u razlozima za uvrštenje tužiteljičina nepokretna imovina određena kao korist u smislu navedenog kriterija, valja utvrditi da se Vijeće ne poziva ni na jedan element na temelju kojeg se može dokazati povezanost između ugovora društva Transneft od kojih je bivši tužiteljičin suprug neizravno imao koristi i eventualnog povećanja tužiteljičine nepokretne imovine. Usto, kao što to proizlazi iz točke 154. ove presude, elementi iz spisa s dokazima ne sadržavaju dovoljno konkretne, precizne i dosljedne indicije na temelju kojih se može dokazati takva povezanost.
160
Kao treće, u potporu svojoj argumentaciji o obiteljskom upravljanju poslovima, Vijeće se nije moglo pozvati na informacije iz dokumenta br. 4 spisa s dokazima iz lipnja 2023. i dokumenta br. 2 spisa s dokazima iz srpnja 2023. Naime, ti dokumenti, čiji je sadržaj u bitnome sličan, upućuju na poslovni odnos između tužiteljice i jednog od njezinih bivših suradnika u društvu pod nazivom Région-Finance. Međutim, valja utvrditi da se tim dokumentima ne može dokazati da je N. Tokarev bio uključen u te poslove. Osim toga, kao što s pravom tvrdi tužiteljica, navedene činjenice ne mogu se povezati s razlozima za uvrštenje. Kad je riječ o dokumentu br. 2 spisa s dokazima iz lipnja 2023., Vijeće se na njega poziva kako bi uputilo na sustav obiteljskog upravljanja u pogledu kompleksa zgrada Gelendžik Resort Meridian. Međutim, valja utvrditi da se u tom dokumentu navodi samo da tužiteljica ima udjele u tom kompleksu sa Stanislavom Čemezovim te da se na temelju njega ne može utvrditi bilo kakva povezanost između navedenog kompleksa i N. Tokareva. Kad je riječ o dokumentu br. 6 spisa s dokazima iz srpnja 2023., valja utvrditi da, u odnosu na druge dokumente spisa s dokazima, on ne sadržava dodatne informacije o hotelskom kompleksu u Hrvatskoj ili kompleksu Gelendžik Resort Meridian, a na temelju kojih bi se moglo utvrditi postojanje koristi od N. Tokareva. Isto tako, zbog istih prethodno navedenih razloga, Vijeće se ne može pozvati na poslovni odnos tužiteljice s njezinim bivšim suradnikom u društvu Région-Financija kako bi dokazalo povezanost s njezinim ocem.
161
Kao četvrto, da bi opravdalo uvrštenje tužiteljičina imena na temelju drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g), Vijeće se ne može pozvati na ozračje nepotizma niti se osloniti samo na činjenicu da je ona u trenutku donošenja akata o zadržavanju iz rujna 2023. bila uspješna poslovna žena sa značajnom nepokretnom imovinom. Naime, budući da iz razloga za uvrštenje u biti proizlazi da tužiteljičina nepokretna imovina predstavlja korist od N. Tokareva, na Vijeću je da dokaže da je tužiteljičin otac pridonio povećanju te nepokretne imovine nakon pripajanja Krima u veljači 2014. Međutim, iz prethodnih razmatranja proizlazi da Vijeće nije predočilo skup dovoljno konkretnih, preciznih i dosljednih indicija na temelju kojih se može utvrditi takvo povećanje tužiteljičine nepokretne imovine. Osim toga, valja utvrditi da Vijeće nije dokazalo ni da je N. Tokarev pridonio značajnom povećanju tužiteljičine druge imovine, osim nekretnina, nakon pripajanja Krima.
162
Iz toga slijedi da treba prihvatiti tužbeni razlog koji se temelji na pogrešci u ocjeni u dijelu u kojem se njime osporavaju akti o zadržavanju iz rujna 2023.
163
Prema tome, s obzirom na sva prethodna razmatranja valja poništiti pobijane akte u dijelu u kojem se odnose na tužiteljicu, pri čemu nije potrebno da se ispitaju drugi tužbeni razlozi, uključujući prigovor nezakonitosti koji se odnosi na drugi dio izmijenjenog kriterija iz točke (g).
2.
Učinci poništenja pobijanih akata
164
Vijeće je u okviru drugog dijela svojeg zahtjeva zatražilo da Opći sud, u slučaju da poništi pobijane akte u dijelu u kojem se odnose na tužiteljicu, naloži održavanje na snazi učinaka odluka 2022/1530, 2023/572 i 2023/1767 u odnosu na tužiteljicu sve dok djelomično poništenje provedbenih uredbi 2022/1529, 2023/571 i 2023/1765 ne stupi na snagu.
165
U tom pogledu, valja podsjetiti na to da je odlukama 2022/1530, 2023/572 i 2023/1767 Vijeće ažuriralo popis osoba na koje se odnose mjere ograničavanja iz Priloga I. Odluci 2014/145, kako je izmijenjena, te je tužiteljičino ime zadržalo na tom popisu do 15. ožujka 2024.
166
Odlukom Vijeća (ZVSP) 2024/847 od 12. ožujka 2024. o izmjeni Odluke 2014/145 (SL 2021./847, L), Vijeće je ažuriralo popis osoba na koje se odnose mjere ograničavanja iz Priloga I. Odluci 2014/145, kako je izmijenjena, te je tužiteljičino ime zadržalo na tom popisu do 15. rujna 2024.
167
Prema tome, iako poništenje odluka 2022/1530, 2023/572 i 2023/1767, u dijelu u kojem se odnose na tužiteljicu, podrazumijeva poništenje zadržavanja njezina imena na popisu iz Priloga I. Odluci 2014/145, kako je izmijenjena, za razdoblje od 15. rujna 2022. do 15. ožujka 2024., takvo se poništenje ipak ne odnosi na Odluku 2024/847, koja nije predmet ove tužbe.
168
Posljedično, s obzirom na to da se na tužiteljicu i danas primjenjuju nove mjere ograničavanja, podredni zahtjev Vijeća koji se odnosi na vremenske učinke djelomičnog poništenja odluka 2022/1530, 2023/572 i 2023/1767 postao je bespredmetan.
B. Zahtjev za naknadu štete
169
Tužiteljica tvrdi da joj je produljenjem mjera ograničavanja koje se odnose na nju, aktima o zadržavanju iz rujna 2022., nanesena neimovinska šteta. Smatra da su navedeni akti uzrokovali sramotu i nepovjerenje u nju. Prema tužiteljičinu mišljenju, narušavanje njezina ugleda tim je značajnije jer ima društvene odnose u državama članicama, osobito u Hrvatskoj i na Cipru. Budući da je uvrštenje njezina imena na sporne popise bilo objavljeno široj javnosti i naširoko medijski popraćeno, tužiteljica smatra da poništenje pobijanih akata ne može biti dovoljna naknada za pretrpljenu štetu. Osim toga, u svojim očitovanjima na Komisijin intervencijski podnesak tužiteljica tvrdi da joj je ciparsko državljanstvo oduzeto zbog povrede njezina ugleda uslijed uvrštenja njezina imena na sporne popise.
170
Vijeće, koje podupire Komisija, osporava tu argumentaciju.
171
Iz sudske prakse proizlazi da je nastanak izvanugovorne odgovornosti Unije uvjetovan ispunjenjem nekoliko uvjeta, odnosno postojanjem dovoljno ozbiljne povrede pravnog pravila kojemu je predmet dodjela prava pojedincima, postojanjem štete i postojanjem uzročne veze između povrede obveze autora akta i štete koju su pretrpjele oštećene osobe (vidjeti u tom smislu presudu od 19. travnja 2012., Artegodan/Komisija, C-221/10 P, EU:C:2012:216, t. 80. i navedenu sudsku praksu).
172
U skladu s ustaljenom sudskom praksom, pretpostavke za nastanak izvanugovorne odgovornosti Unije, u smislu članka 340. drugog stavka UFEU-a, kumulativne su (vidjeti u tom smislu presudu od 7. prosinca 2010., Fahas/Vijeće, T-49/07, EU:T:2010:499, t. 93. i rješenje od 17. veljače 2012., Dagher/Vijeće, T-218/11, neobjavljeno, EU:T:2012:82, t. 34.). Iz toga slijedi da, kada jedna od tih pretpostavki nije ispunjena, tužbu treba odbiti u cijelosti a da pritom nije potrebno ispitati ostale pretpostavke (vidjeti u tom smislu presude od 9. rujna 1999., Lucaccioni/Komisija, C-257/98 P, EU:C:1999:402, t. 14. i od 26. listopada 2011., Dufour/ESB, T-436/09, EU:T:2011:634, t. 193.).
173
Iz ustaljene sudske prakse proizlazi da utvrđenje nezakonitosti pravnog akta Unije, primjerice u okviru tužbe za poništenje, nije dovoljno, koliko god to bilo vrijedno žaljenja, da se zbog toga automatski zaključi da je došlo do njezine izvanugovorne odgovornosti koja se temelji na nezakonitosti postupanja jedne od njezinih institucija. Da bi se priznalo da je taj uvjet ispunjen, sudska praksa, naime, zahtijeva da tužitelj dokaže da predmetna institucija nije počinila puku nezakonitost, nego dovoljno ozbiljnu povredu pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima (presude od 5. lipnja 2019., Bank Saderat/Vijeće, T-433/15, neobjavljena, EU:T:2019:374, t. 48. i od 7. srpnja 2021., HTTS/Vijeće, T-692/15 RENV, EU:T:2021:410, t. 53.).
174
Postojanje dovoljno ozbiljne povrede pravnog pravila Unije proizlazi iz nužnosti odvagivanja između, s jedne strane, zaštite pojedinaca od nezakonitih djelovanja institucija i, s druge strane, manevarskog prostora koji se potonjima mora priznati kako se ne bi onemogućilo njihovo djelovanje. To je odvagivanje tim važnije u području mjera ograničavanja, u kojem prepreke na koje Vijeće nailazi u pogledu dostupnosti informacija često posebno otežavaju ocjenu koju ono mora provesti (presude od 10. rujna 2019., HTTS/Vijeće, C-123/18 P, EU:C:2019:694, t. 34. i od 7. srpnja 2021., Bateni/Vijeće, T-455/17, EU:T:2021:411, t. 90.).
175
Osim toga, dokaz dovoljno ozbiljne povrede ima za cilj spriječiti, osobito u području mjera ograničavanja, da ispunjenje zadatka koji predmetna institucija mora ispuniti u javnom interesu Unije i njezinih država članica ne bude ograničeno rizikom da ta institucija u konačnici mora naknaditi štete koje bi dotični subjekti na koje se njezini akti odnose mogli eventualno pretrpjeti a da se pritom ti pojedinci ne opterete imovinskim ili neimovinskim posljedicama povreda obveza koje je dotična institucija očito i neispričivo počinila (presude od 5. lipnja 2019., Bank Saderat/Vijeće, T-433/15, neobjavljena, EU:T:2019:374, t. 49. i od 7. srpnja 2021., HTTS/Vijeće, T-692/15 RENV, EU:T:2021:410, t. 54.).
176
Naime, širi cilj održavanja mira i međunarodne sigurnosti – u skladu s ciljevima vanjskog djelovanja Unije iz članka 21. UEU-a – može opravdati negativne, čak i znatne posljedice koje za određene gospodarske subjekte proizlaze iz odluka o provedbi akata koje je Unija donijela kako bi se ostvario taj temeljni cilj (presude od 5. lipnja 2019., Bank Saderat/Vijeće, T-433/15, neobjavljena, EU:T:2019:374, t. 50. i od 7. srpnja 2021., HTTS/Vijeće, T-692/15 RENV, EU:T:2021:410, t. 55.).
177
Kad je riječ o uvjetu postojanja stvarne štete, prema sudskoj praksi, odgovornost Unije može postojati samo ako je tužitelj doista pretrpio stvarnu i izvjesnu štetu. Tužitelj je dužan podnijeti uvjerljive dokaze o postojanju i o opsegu štete na koju se poziva (vidjeti u tom smislu presudu od 30. svibnja 2017., Safa Nicu Sepahan/Vijeće, C-45/15 P, EU:C:2017:402, t. 61. i 62. te navedenu sudsku praksu.
178
Naposljetku, valja podsjetiti na to da sud Unije ne može apstraktno utvrđivati postojanje stvarne i izvjesne štete, nego ju je potrebno ocijeniti s obzirom na konkretne činjenice koje su svojstvene svakom slučaju koji mu je podnesen (vidjeti presudu od 30. svibnja 2017., Safa Nicu Sepahan/Vijeće, C-45/15 P, EU:C:2017:402, t. 79. i navedenu sudsku praksu).
179
U ovom slučaju, kad je riječ o navodnoj šteti nanesenoj tužiteljičinu ugledu, treba zaključiti da ta argumentacija nije potkrijepljena. Naime, tužiteljica samo tvrdi da su pobijani akti uzrokovali sramotu i nepovjerenje u nju, ali nije pružila nikakav dokaz koji bi potkrijepio tu tvrdnju. Usto, nije dostavila nikakav dokaz o postojanju društvenih odnosa u Hrvatskoj ili na Cipru. Isto tako, tužiteljica nije dokazala ni da je uvrštenje njezina imena bilo naširoko medijski popraćeno.
180
Osim toga, kad je riječ o argumentu da joj je zbog štete nanesene njezinu ugledu oduzeto ciparsko državljanstvo, iako nije potrebno odlučiti o dopuštenosti tog argumenta koji je prvi put istaknut u tužiteljičinim očitovanjima na Komisijin intervencijski podnesak, treba napomenuti da ta šteta proizlazi iz akta koji su donijela nacionalna tijela, a ne iz akta koji su donijele institucije Unije, tako da ne može dovesti do izvanugovorne odgovornosti tih institucija. Okolnost da je ciparsko državljanstvo oduzeto nakon što su protiv tužiteljice donesene mjere ograničavanja ne može promijeniti taj zaključak. Naime, institucije Unije ne mogu biti izvanugovorne odgovorne za pravne akte koje su donijele države članice nakon uvrštenja imena neke osobe na sporne popise.
181
Treba dodati da tužiteljica nije podnijela nijedan dokaz kojim bi se mogao opravdati iznos od 1000000 eura koji se potražuje kao naknadu za navodnu neimovinsku štetu, iako je to bila dužna učiniti u skladu sa sudskom praksom navedenom u točkama 177. i 178. ove presude.
182
S obzirom na prethodna razmatranja, valja zaključiti da uvjet koji se odnosi na stvarnost štete u ovom slučaju nije ispunjen.
183
U svakom slučaju, treba podsjetiti na to da utvrđenje nezakonitosti mjera ograničavanja donesenih protiv osobe ili subjekta može predstavljati oblik naknade za neimovinsku štetu koju je pretrpjela dotična osoba ili subjekt (vidjeti u tom smislu presudu od 28. svibnja 2013., Abdulrahim/Vijeće i Komisija, C-239/12 P, EU:C:2013:331, t. 72.).
184
S obzirom na prethodna razmatranja, zahtjev za naknadu štete, koji se odnosi na akte o zadržavanju iz rujna 2022., treba odbiti jer postojanje i opseg navodne štete nisu u dovoljnoj mjeri dokazani.
V. Troškovi
185
U skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
186
Usto, prema članku 138. stavku 1. Poslovnika, države članice i institucije koje su intervenirale u postupak snose vlastite troškove.
187
Budući da u ovom slučaju Vijeće u bitnome nije uspjelo u postupku, valja mu naložiti snošenje vlastitih i tužiteljičinih troškova, u skladu s njezinim zahtjevom. Komisija će snositi vlastite troškove.
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (prvo prošireno vijeće),
proglašava i presuđuje:
1.
Poništavaju se Odluka Vijeća (ZVSP) 2022/1530 od 14. rujna 2022. o izmjeni Odluke 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine, Provedbena uredba Vijeća (EU) 2022/1529 od 14. rujna 2022. o provedbi Uredbe (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine, Odluka Vijeća (ZVSP) 2023/572 od 13. ožujka 2023. o izmjeni Odluke 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine, Provedbena uredba Vijeća (EU) 2023/571 od 13. ožujka 2023. o provedbi Uredbe (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine, Odluka Vijeća (ZVSP) 2023/1767 od 13. rujna 2023. o izmjeni Odluke 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine, Provedbena uredba Vijeća (EU) 2023/1765 od 13. rujna 2023. o provedbi Uredbe (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine u dijelu u kojem je ime Maje Tokareve zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koja se primjenjuju te mjere ograničavanja.
2.
Odbija se zahtjev za naknadu štete koji je podnijela Maja Tokareva.
3.
Vijeću Europske unije nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova M. Tokareve.
4.
Europska komisija snosit će vlastite troškove.
Spielmann
Mastroianni
Brkan
Gâlea
Kalėda
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 11. rujna 2024.
Potpisi
Sadržaj
I. Okolnosti spora
II. Činjenice nastale nakon podnošenja tužbe
III. Zahtjevi stranaka
IV. Pravo
A. Zahtjev za poništenje pobijanih akata
1. Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i očitim pogreškama u ocjeni
a) Uvodna razmatranja
b) Pogreška koja se tiče prava, a temelji se na uvrštenju tužiteljice na popis kao osobe povezane sa Stanislavom Čemezovim
c) Pogreška u ocjeni jer je tužiteljica uvrštena na popis kao osoba povezana sa svojim ocem
1) Akti o zadržavanju iz rujna 2022.
i) Pouzdanost elemenata prvotnog spisa s dokazima
ii) Prilog B.5 odgovoru na tužbu
iii) Osnovanost zadržavanja tužiteljičina uvrštenja kao osobe povezane sa svojim ocem
2) Akti o zadržavanju iz ožujka 2023.
i) Pouzdanost dokaza
ii) Osnovanost zadržavanja tužiteljičina uvrštenja kao osobe povezane sa svojim ocem
d) Primjena drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g) na tužiteljicu
1) Pouzdanost dokaza
2) Osnovanost zadržavanja tužiteljičina imena na temelju drugog dijela izmijenjenog kriterija iz točke (g)
2. Učinci poništenja pobijanih akata
B. Zahtjev za naknadu štete
V. Troškovi
(
*1
)	Jezik postupka: francuski