62023TJ1081_EXT
PRESUDA OPĆEG SUDA (četvrto vijeće)
23. srpnja 2025. (
*1
)
„Javna nabava usluga – Postupak javne nabave – Transeuropske usluge za telematiku među upravama – Proširenje nove generacije (TESTA‑ng II Ext) – Direktiva 2014/24/EU – Uredba (EU, Euratom) 2018/1046 – Odluka o izmjeni postojećeg ugovora bez objave novog poziva na nadmetanje – Nepredvidive okolnosti – Tužba za poništenje – Aktivna procesna legitimacija – Osobni utjecaj – Dopuštenost”
U predmetu T‑1081/23,
BT Global Services Belgium, sa sjedištem u Machelenu (Belgija), koji zastupaju V. Dor, A. Lepièce i M. Vilain XIIII, odvjetnice,
tužitelj,
protiv
Europske komisije, koju zastupaju L. André, M. Ilkova i S. Romoli, u svojstvu agenata,
tuženika,
OPĆI SUD (četvrto vijeće),
u sastavu: R. da Silva Passos, predsjednik, T. Pynnä (izvjestiteljica) i H. Cassagnabère, suci,
tajnik: P. Cullen, administrator,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
nakon rasprave održane 27. veljače 2025.,
donosi sljedeću
Presudu (
1
)
[omissis]
Pravo
Dopuštenost
22
Komisija ističe da je tužba nedopuštena zbog nepostojanja tužiteljeve aktivne procesne legitimacije i, konkretnije, nepostojanja osobnog utjecaja na njega u skladu s člankom 263. četvrtim stavkom UFEU‑a.
[omissis]
31
U ovom je slučaju pobijana odluka obavijest o izmjeni ugovora objavljena u Dodatku Službenom listu Europske unije.
32
Budući da valja utvrditi da tužitelj nije adresat pobijane odluke i da takva odluka o dodjeli nije regulatorni akt opće primjene, valja provjeriti odnosi li se ta odluka izravno i osobno na tužitelja.
33
Kao prvo, što se tiče pitanja odnosi li se pobijana odluka izravno na tužitelja, valja podsjetiti na to da zahtjev predviđen u članku 263. četvrtom stavku UFEU‑a, prema kojem se mjera koja je predmet tužbe mora izravno odnositi na fizičku ili pravnu osobu, zahtijeva ispunjenje dvaju kumulativnih uvjeta, odnosno da ta mjera, s jedne strane, izravno proizvodi učinke na pravni položaj te osobe i, s druge strane, da ne ostavlja nikakvu diskrecijsku ovlast adresatima koji su zaduženi za njezinu provedbu, s obzirom na to da je ta provedba u potpunosti automatska i proizlazi isključivo iz propisa Unije, bez primjene drugih posrednih pravila (vidjeti presudu od 21. veljače 2024., Inivos i Inivos/Komisija, T‑38/21, EU:T:2024:100, t. 60. i navedenu sudsku praksu).
34
Valja redom ispitati ispunjava li tužitelj svaki od tih dvaju zahtjeva.
35
Prvo, valja ispitati proizvodi li pobijana odluka izravno učinke na tužiteljev pravni položaj.
36
U tom je pogledu učinak pobijane odluke bio konačno lišiti tužitelja mogućnosti sudjelovanja u postupku. Dakle, pobijana odluka proizvodi izravno učinke na tužiteljev pravni položaj. Osim toga, potonji djeluje na predmetnom tržištu.
37
Kao drugo, pobijanom odlukom konačno je izmijenjen ugovor DIGIT/A3/PN/2019/026 s trenutačnim i obvezujućim učinkom. Budući da ta odluka proizvodi pravne učinke u tom pogledu, a da pritom nije potrebna nikakva dodatna mjera, ispunjen je drugi zahtjev naveden u točki 33. ove presude.
38
Iz toga proizlazi da je pobijana odluka izravno utjecala na tužitelja. Komisija to uostalom ne osporava.
39
Kao drugo, što se tiče pitanja odnosi li se pobijana odluka o dodjeli osobno na tužitelja, ustaljena je sudska praksa da osobe kojima odluka nije upućena mogu tvrditi da se ona odnosi na njih osobno samo ako utječe na njih zbog određenih osobina koje su im svojstvene ili zbog neke činjenične situacije koja ih razlikuje od svake druge osobe, izdvajajući ih uslijed toga pojedinačno na način istovrstan osobi kojoj je odluka upućena (vidjeti presudu od 21. veljače 2024., Inivos i Inivos/Komisija, T‑38/21, EU:T:2024:100, t. 68. i navedenu sudsku praksu).
40
Stoga valja provjeriti utječe li pobijana odluka na tužitelja bilo zbog određenih osobina koje su mu svojstvene bilo zbog činjenične situacije koja ga razlikuje od svake druge osobe, u smislu sudske prakse navedene u točki 39.
41
U tom pogledu iz ustaljene sudske prakse proizlazi da u slučaju kad se odluka odnosi na skupinu osoba koje su bile određene ili odredive u trenutku donošenja tog akta i prema kriterijima koji su svojstveni članovima skupine, ta se odluka može osobno odnositi na te osobe kao na dio uskoga kruga gospodarskih subjekata (vidjeti presudu od 21. veljače 2024., Inivos i Inivos/Komisija, T‑38/21, EU:T:2024:100, t. 70. i navedenu sudsku praksu).
42
U području javne nabave Sud je presudio da iz odredaba Direktive Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima (SL 1989., L 395, str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 6., str. 3.), kako je izmijenjena Direktivom 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o dodjeli ugovorâ o koncesiji (SL 2014., L 94, str. 1.), proizlazi da djelotvorna sudska zaštita zahtijeva da neuspješni ponuditelji imaju stvarnu mogućnost pokretanja postupka (vidjeti u tom smislu rješenje potpredsjednika Suda od 22. studenog 2022., Telefónica de España/Komisija, C‑478/22 P(R), EU:C:2022:914, t. 47.).
43
Osim toga, u uvodnoj izjavi 17. Direktive 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007. o izmjeni direktiva Vijeća 89/665 i 92/13/EEZ u vezi s poboljšanjem učinkovitosti postupaka pravne zaštite koji se odnose na sklapanje ugovora o javnoj nabavi (SL 2007., L 335, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 198.) navodi se da bi „[p]ostupak pravne zaštite trebao biti dostupan bilo kojoj osobi koja ima ili je imala interes za dobivanje određenog ugovora i koja je pretrpjela ili bi mogla pretrpjeti štetu zbog navodnog kršenja”.
44
U posebnim okolnostima u kojima javni naručitelj primjenjuje pregovarački postupak bez prethodne objave obavijesti o nadmetanju treba smatrati da subjekt koji nije bio pozvan sudjelovati u navedenom postupku, iako je mogao ispuniti kriterije koje je javni naručitelj primijenio kako bi odabrao poduzeća kojima je poslan poziv na dostavu ponuda, pripada uskom krugu konkurenata koji su mogli podnijeti ponudu da su bili pozvani sudjelovati u postupku (presuda od 21. veljače 2024., Inivos i Inivos/Komisija, T‑38/21, EU:T:2024:100, t. 71.).
45
U ovom je slučaju pobijana odluka obavijest o izmjeni ugovora. Stoga nije moguće da tužitelj podnese dokaz, kao što je to mogao, ovisno o slučaju, u slučaju pregovaračkog postupka bez prethodne objave poziva na nadmetanje, da je mogao ispuniti kriterije koje je javni naručitelj primijenio kako bi odabrao poduzetnike kojima je poslao poziv na dostavu ponuda i da je stoga bio dio uskog kruga konkurenata koji su mogli podnijeti ponudu da su bili pozvani sudjelovati u postupku.
46
Međutim, kao prvo, tužitelj je sudjelovao u ograničenom postupku javne nabave DIGIT/R2/PR/2011/039, naslovljenom „Sigurne transeuropske telematske usluge među upravama – Nova generacija (TESTA‑ng)”, pokrenutom 2011. Osim toga, sudjelovao je u ograničenom postupku javne nabave DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, naslovljenom „Sigurne transeuropske telematske usluge među upravama (TESTA)”, koji mu je dodijeljen (vidjeti točke 3. i 5. ove presude). Neovisno o činjenici, koju je istaknula Komisija, da je točno da nije moguće utvrditi hoće li tužitelj kasnije biti uspješan u pogledu dodjele, ostaje činjenica, kao što je to istaknuo tužitelj, da je on jedini koji je uspio u posljednjem postupku javne nabave otvorenom za tržišno natjecanje koji se odnosi na usluge mreže TESTA.
47
Kao drugo, postoji uska veza između postupka javne nabave DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, koji je dobio tužitelj, i javne nabave DIGIT/A3/PN/2019/026, kako je izmijenjena pobijanom odlukom. Naime, cilj nabave DIGIT/A3/PN/2019/026 bio je osigurati kontinuitet pružanja usluga mreže TESTA do prelaska na novog ugovaratelja, nakon završetka postupka DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 (vidjeti točku 6. ove presude).
48
Kao treće, postoji izravna veza između poništenja postupka javne nabave DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, u kojem je tužitelj bio uspješan, i donošenja pobijane odluke, koja se sastojala od izmjene ugovora DIGIT/A3/PN/2019/026. Naime, Komisija je donošenje pobijane odluke obrazložila nepredvidivim okolnostima, poput onih koje proizlaze iz rješenja od 1. travnja 2022., Telefónica de España/Komisija (T‑170/22 R, neobjavljeno), od 22. srpnja 2022., Telefónica de España/Komisija (C‑478/22 P(R)-R, neobjavljeno, EU:C:2022:598) i od 14. ožujka 2023., Telefónica de España/Komisija (C‑141/23 P(R)-R, neobjavljeno, EU:C:2023:292], koja su donijeli sudovi Unije i koja su dovela do poništenja poziva na nadmetanje DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, što je onemogućilo prelazak na novu mrežu ili dobivanje nove potpuno operativne mreže nakon isteka ugovora (vidjeti točku 18. ove presude).
49
Ta činjenična situacija, koja tužitelja razlikuje od bilo koje druge osobe, omogućuje da ga se individualizira na temelju sudske prakse navedene u točki 39. ove presude.
50
Komisija je u odgovoru na repliku i na raspravi navela da je tužitelj mogao imati aktivnu procesnu legitimaciju protiv pobijane odluke da je prethodno osporavao odluku o dodjeli ugovora DIGIT/A3/PN/2019/026. Tvrdnja se mora odbaciti. Naime, neovisno o tužiteljevu izboru da podnese tužbu protiv te odluke, individualizirana je činjeničnom situacijom navedenom u točkama 46. do 48. ove presude.
51
Iz toga slijedi da Komisijin argument prema kojem je tužba nedopuštena zbog nepostojanja tužiteljeve aktivne procesne legitimacije i, konkretnije, zbog nepostojanja osobnog utjecaja na njega treba odbiti i da je tužba dopuštena.
[omissis]
Meritum
[omissis]
Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti članka 72. stavka 1. točke (c) Direktive 2014/24 i članka 172. stavka 3. točke (b) Uredbe br. 2018/1046
[omissis]
– Prvi dio prvog tužbenog razloga
80
Prvim dijelom svojeg prvog tužbenog razloga tužitelj se poziva na povredu članka 72. stavka 1. točke (c) podtočke i. Direktive 2014/24, čiji sadržaj odgovara članku 172. stavku 3. točki (b) podtočki i. Uredbe 2018/1046. Ističe da izmjena nije bila potrebna jer su nastupile okolnosti koje pažljivi javni naručitelj nije mogao predvidjeti.
81
U tom pogledu valja podsjetiti na to da se, u skladu s člankom 72. stavkom 1. točkom (c) podtočkom i. Direktive 2014/24 i člankom 172. stavkom 3. točkom (b) podtočkom i. Uredbe 2018/1046, ugovor o nabavi može izmijeniti bez provođenja novog postupka nabave ako je „do potrebe za izmjenom došlo zbog okolnosti koje pažljivi javni naručitelj nije mogao predvidjeti” te ako su ispunjeni i određeni drugi uvjeti iz te odredbe koji nisu predmet prvog dijela prvog tužbenog razloga.
82
U uvodnoj izjavi 109. Direktive 2014/24 navodi se sljedeće:
„Javni naručitelji mogu biti suočeni s vanjskim okolnostima koje nisu mogli predvidjeti u trenutku dodjele ugovora, posebno ako će za izvršenje ugovora biti potrebno duže razdoblje. U tom slučaju potreban je određeni stupanj fleksibilnosti kako bi se ugovor prilagodio tim okolnostima bez provođenja novog postupka nabave. Pojam nepredvidivih okolnosti podrazumijeva okolnosti koje nisu mogle biti predviđene usprkos temeljnoj pripremi prvotne dodjele od strane javnog naručitelja, uzimajući u obzir sva dostupna sredstva, narav i obilježja određenog projekta, dobru praksu u određenom području te potrebu osiguravanja prikladnog odnosa između sredstava potrošenih na pripremu dodjele i njezinu predviđenu vrijednost [...]”.
83
Kao što to proizlazi iz samog teksta uvodne izjave 109. Direktive 2014/24, nepredvidive okolnosti su vanjske okolnosti koje nisu mogle biti predviđene usprkos postupanju s dužnom pažnjom prilikom pripreme prvotne dodjele od strane javnog naručitelja, uzimajući u obzir sva dostupna sredstva, narav i obilježja konkretnog projekta, dobru praksu u određenom području te potrebu osiguravanja prikladnog odnosa između sredstava potrošenih na pripremu dodjele i njezine predviđene vrijednosti (presuda od 7. prosinca 2023., Obshtina Razgrad, C‑441/22 i C‑443/22, EU:C:2023:970, t. 68.).
84
U ovom je slučaju javna nabava DIGIT/A3/PN/2019/026 pokrenuta 26. lipnja 2019. i dodijeljena 29. svibnja 2020. (vidjeti točku 6. ove presude).
85
Pobijanom odlukom navodi se:
„Slijed događaja koji su izvan kontrole javnog naručitelja (kao što je pandemija bolesti COVID-19 i tri naknadna rješenja sudova [Unije] – 1. travnja 2022., 22. srpnja 2022. i 14. ožujka 2023. kojima se nalaže suspenzija potpisivanja okvirnog ugovora) koji je konačno doveo do poništenja postupka TESTA RP u travnju 2023. onemogućio je prelazak na novu mrežu/uspostavu nove potpuno operativne mreže nakon isteka okvirnog ugovora. U tom je kontekstu očito da to zaključenje postupka javne nabave predstavlja iznimnu okolnost koju pažljivi javni naručitelj nije mogao predvidjeti prije potpisivanja okvirnog ugovora. Potreba za daljnjim radom u sadašnjoj mreži TESTA‑ng dok alternativa ne bude dostupna i potpuno operativna dovodi do promjena opisanih u odjeljku VII.2.1.”
86
Međutim, prilikom pripreme predmetne javne nabave, pokrenute u lipnju 2019. i u trenutku dodjele tog ugovora, u svibnju 2020., Komisija nije mogla predvidjeti nijednu od vanjskih okolnosti utvrđenih u pobijanoj odluci, odnosno ni težinu pandemije bolesti COVID-19, koja se u trenutku dodjele ugovora upravo proglasila, ni niz postupovnih okolnosti navedenih u točkama 8. do 15. ove presude, što je osobito neuobičajen slučaj.
87
Stoga iz članka 72. stavka 1. točke (c) podtočke i. Direktive 2014/24 i članka 172. stavka 3. točke (b) podtočke i. Uredbe 2018/1046, u vezi s uvodnom izjavom 109. Direktive 2014/24, proizlazi da se, kao što je to istaknula Komisija, pandemija bolesti COVID-19 i odluke koje su Opći sud i Sud donijeli između travnja 2022. i ožujka 2023. kojima se nalaže suspenzija potpisivanja prethodnog okvirnog ugovora mogu smatrati okolnostima koje pažljivi javni naručitelj nije mogao predvidjeti u smislu tih odredbi.
88
Usto, dužna pažnja koju javni naručitelj mora primijeniti prilikom pripreme prvotnog ugovora o javnoj nabavi kako bi se mogao pozvati na članak 72. stavak 1. točku (c) podtočku i. Direktive 2014/24 ili članak 172. stavak 3. točku (b) podtočku i. Uredbe 2018/1046 ne zahtijeva da Komisija prilikom pripreme predmetnog ugovora o javnoj nabavi uzme u obzir nemogućnost prelaska na novu mrežu ili uspostave nove potpuno operativne mreže nakon isteka okvirnog ugovora, do koje je došlo zbog tih nepredvidivih okolnosti.
89
Uzimajući u obzir prethodno navedeno, prvi dio prvog tužbenog razloga treba odbiti.
– Drugi dio prvog tužbenog razloga
90
Drugim dijelom svojeg prvog tužbenog razloga tužitelj se poziva na povredu članka 72. stavka 1. točke (c) podtočke iii. Direktive 2014/24, s obzirom na to da je cilj naknadnih izmjena prvotnog ugovora bio zaobilaženje navedene direktive.
91
U tom pogledu valja napomenuti da se člankom 72. stavkom 1. točkom (c) podtočkom iii. Direktive 2014/24, koji se odnosi na činjenicu da eventualno povećanje cijene ne smije biti veće od 50 % prvotne vrijednosti ugovora, određuje da „[a]ko je učinjeno nekoliko uzastopnih izmjena, to se ograničenje primjenjuje na vrijednost svake izmjene” i da „[t]akve uzastopne izmjene ne smiju imati za cilj zaobilaženje [navedene] Direktive”. Suprotno tomu, istovjetna odredba u Uredbi 2018/1046, odnosno članak 172. stavak 3. točka (b) podtočka ii. te uredbe, ne sadržava takvo pojašnjenje.
92
Budući da se Direktiva 2014/24 ne primjenjuje na Komisiju, u ovom se slučaju ne može utvrditi povreda članka 72. stavka 1. točke (c) podtočke iii. Direktive 2014/24.
93
U svakom slučaju, kao što je to Komisija pravilno istaknula, svrha ograničenja predviđenog u posljednjoj rečenici članka 72. stavka 1. točke (c) podtočke iii. Direktive 2014/24 jest spriječiti svaku zlouporabu te odredbe i, konkretno, izbjeći scenarij u kojem bi javni naručitelj proveo nekoliko uzastopnih izmjena istog ugovora s ciljem zaobilaženja obveza koje proizlaze iz Direktive 2014/24. To se ograničenje stoga primjenjuje na naknadne izmjene određenog ugovora. Ono se ne odnosi na prethodne postupke javne nabave.
94
Međutim, u ovom slučaju Komisija je ugovor izmijenila samo jednom. Posljedično, drugi dio prvog tužbenog razloga treba odbiti.
[omissis]
Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 172. stavka 3. točke (a) Uredbe br. 2018/1046
97
Svojim drugim tužbenim razlogom tužitelj tvrdi da uvjeti za izmjenu ugovora u skladu s člankom 172. stavkom 3. točkom (a) Uredbe 2018/1046 nisu bili ispunjeni. U pobijanoj odluci Komisija nije pojasnila način na koji su u ovom slučaju ispunjeni uvjeti predviđeni tom odredbom.
[omissis]
105
Najprije valja napomenuti da se u pobijanoj odluci među njezinim pravnim osnovama istodobno navode članak 172. stavak 3. točka (a) Uredbe 2018/1046 i članak 172. stavak 3. točka (b) navedene uredbe. Osim toga, čini se da podredno upućuje na članak 172. stavak 3. točku (a) Uredbe 2018/1046 (vidjeti točke 74. i 75. ove presude).
106
Naime, u odjeljku VII.2.2. pobijane odluke, naslovljenom „Razlozi izmjene”, navodi se da je riječ o „[i]zmjeni do koje je došlo zbog okolnosti koje pažljivi javni naručitelj/naručitelj nije mogao predvidjeti”, koja je predviđena u članku 72. stavku 1. točki (c) Direktive 2014/24 i, u gotovo istovjetnom izričaju, u članku 172. stavku 3. točki (b) Uredbe 2018/1046.
107
Stoga je glavni razlog predviđen člankom 172. stavkom 3. točkom (b) Uredbe 2018/1046. Osim toga, u pobijanoj se odluci kao dodatna pravna osnova predlaže članak 172. stavak 3. točka (a) Uredbe 2018/1046, navodeći da se „neke potrebne izmjene također temelje na članku 172. stavku 3. točki (a) Uredbe [2018/1046]”.
108
Drugim riječima, s obzirom na to da se izmjene ugovora mogu temeljiti samo na okolnostima predviđenima u članku 172. stavku 3. točki (b) Uredbe 2018/1046, s obzirom na to da je Komisija u okviru prvog tužbenog razloga utvrdila da su te okolnosti postojale u ovom slučaju, drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 172. stavka 3. točke (a) Uredbe 2018/1046, treba odbiti kao bespredmetan.
Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakosti i transparentnosti
109
Trećim tužbenim razlogom tužitelj tvrdi da je Komisija, time što je gornju granicu ugovora o javnoj nabavi iz okvirnog sporazuma povećala s 121,9 milijuna eura na 160,9 milijuna eura bez provođenja novog postupka javne nabave, povrijedila temeljna načela jednakosti, tržišnog natjecanja i transparentnosti utvrđena u članku 18. stavku 1. Direktive 2014/24 i sudskoj praksi Suda.
[omissis]
113
Uvodna izjava 107. Direktive 2014/24 glasi kako slijedi:
„Potrebno je pojasniti uvjete u kojima izmjene ugovora tijekom njegova izvršavanja zahtijevaju pokretanje novog postupka nabave, uzimajući u obzir relevantnu sudsku praksu [Suda]. Pokretanje novog postupka nabave potrebno je u slučaju materijalnih izmjena prvotnog ugovora, pogotovo u slučaju izmjena opsega i sadržaja uzajamnih prava i obveza stranki, uključujući raspodjelu prava intelektualnog vlasništva. Takve izmjene ukazuju na namjeru stranki da ponovno pregovaraju o ključnim uvjetima tog ugovora. To posebno može biti slučaj ako bi izmijenjeni uvjeti utjecali na rezultate postupka da su bili dio prvotnog postupka.
Izmjene ugovora čiji su rezultat neznatne izmjene vrijednosti ugovora do određene razine uvijek bi trebale biti moguće bez potrebe provođenja novog postupka nabave. S tim ciljem te kako bi se osigurala pravna sigurnost, ova bi Direktiva trebala predvidjeti pragove „de minimis” ispod kojih nije potrebno provoditi novi postupak nabave. Izmjene ugovora iznad tih pragova trebale bi biti moguće bez potrebe provođenja novog postupka nabave u onoj mjeri u kojoj su u skladu s relevantnim uvjetima iz ove Direktive.”
114
Drugim riječima, Direktivom 2014/24 predviđaju se uvjeti pod kojima izmjene ugovora tijekom njegova izvršavanja ne zahtijevaju novi postupak nabave, u skladu s načelima jednakosti i transparentnosti navedenima u njezinu članku 18. stavku 1. Isto se rasuđivanje po analogiji može primijeniti na Uredbu 2018/1046.
115
U točkama 68. do 72. presude od 17. lipnja 2021., Simonsen & Weel (C‑23/20, EU:C:2021:490), koju navodi tužitelj, Sud je, kao prvo, pojasnio da se javni naručitelj koji je izvorno stranka okvirnog sporazuma može obvezati samo u granicama najveće količine ili vrijednosti i da bi, nakon što se ta granica dosegne, navedeni sporazum iscrpio svoje učinke. To je bio slučaj u ovom predmetu, s obzirom na to da je gornja granica ugovora utvrđena na 121,9 milijuna eura (vidjeti točku 6. ove presude).
116
Sud je, kao drugo, pojasnio da su, u skladu s člankom 72. Direktive 2014/24, ipak dopuštene izmjene okvirnog sporazuma koje nisu bitne, s obzirom na to da ispunjenje tih uvjeta može osigurati poštovanje načela transparentnosti i jednakog postupanja iz članka 18. stavka 1. Direktive 2014/24. Iako se čini da Sud tako upućuje na članak 72. stavak 1. točku (e) Direktive 2014/24, prema kojem „ugovore i okvirne sporazume moguće je mijenjati bez novog postupka nabave u skladu s ovom Direktivom [...] ako izmjene, bez obzira na njihovu vrijednost, nisu značajne”, isto se rasuđivanje po analogiji može primijeniti na situacije iz članka 72. stavka 1. točaka (b) i (c) Direktive 2014/24 i članka 172. stavka 3. točaka (a) i (b) Uredbe 2018/1046.
117
Međutim, u ovom slučaju Komisija je u okviru prvog tužbenog razloga utvrdila da su doista postojale iznimne okolnosti predviđene u članku 172. stavku 3. točki (b) Uredbe 2018/1046. Iz toga slijedi da je izmjena ugovora obuhvaćena jednom od situacija predviđenih člankom 172. Uredbe 2018/1046.
[omissis]
119
U tom se kontekstu ne može utvrditi nikakva povreda načela transparentnosti i jednakog postupanja.
[omissis]
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (četvrto vijeće)
proglašava i presuđuje:
1.
Tužba se odbija.
2.
Društvu BT Global Services Belgium nalaže se snošenje troškova.
da Silva Passos
Pynnä
Cassagnabère
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 23. srpnja 2025.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: engleski
(
1
)	Navedene su samo one točke predmetne presude za koje Opći sud smatra da ih je korisno objaviti.