Privremena verzija
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
ANDREE BIONDIJA
od 12. ožujka 2026.(1)
Predmet C-845/24 P
Silgan Holdings, Inc.,
Silgan Holdings Austria GmbH,
Silgan International Holdings BV,
Silgan Metal Packaging Distribution GmbH,
Silgan White Cap Manufacturing GmbH
protiv
Europske komisije
„Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Tržište metalne ambalaže – Pokretanje postupka ispitivanja od strane Europske komisije na zahtjev nacionalnog tijela nadležnog za tržišno natjecanje – Rok za ustupanje – Uredba (EZ) br. 1/2003 – Obavijest Komisije o suradnji u okviru Mreže tijela za zaštitu tržišnog natjecanja – Načelo dobre uprave – Obveza obrazlaganja”
I.      Uvod
1.        U ovoj žalbi Silgan Holdings, Inc., Silgan Holdings Austria GmbH, Silgan International Holdings BV, Silgan Metal Packaging Distribution GmbH i Silgan White Cap Manufacturing GmbH, društva koja pripadaju istoj grupaciji društava (u daljnjem tekstu zajedno: grupacija Silgan) zahtijevaju ukidanje presude Općeg suda od 2. listopada 2024., Silgan Holdings i dr./Komisija (T-589/22, EU:T:2024:662, u daljnjem tekstu: pobijana presuda), kojom je Opći sud odbio njihovu tužbu podnesenu protiv Odluke Komisije C(2022) 4761 final od 12. srpnja 2022. (2) (u daljnjem tekstu: sporna odluka)(3), o postupku primjene članka 101. UFEU-a. Ukratko, Komisija je pokrenula postupak protiv, među ostalim, grupacije Silgan na zahtjev Bundeskartellamta (Tijelo nadležno za zaštitu tržišnog natjecanja, Njemačka, Njemačka, u daljnjem tekstu: nacionalno nadzorno tijelo) Nacionalno nadzorno tijelo zatražilo je od Komisije da pokrene postupak jer nedostaci u njemačkom zakonodavstvu koje je tada bilo na snazi ne bi omogućili učinkovito sankcioniranje predmetnih društava jer nakon restrukturiranja grupacije Silgan nije bilo moguće utvrditi sva društva koja su počinila povredu. Na kraju postupka Komisija je utvrdila(4) jedinstvenu i trajnu povredu članka 101. UFEU-a u sektoru metalne ambalaže u Njemačkoj od 11. ožujka 2011. do 18. rujna 2014. te je grupaciji Silgan izrekla novčanu kaznu u iznosu od 23 852 000 eura, umanjenu za 10 % na temelju Obavijesti o postupcima nagodbe(5).
2.        Opći sud je u pobijanoj presudi u meritumu odbio sve tužbene razloge istaknute u prilog tužbi protiv Komisijine odluke.
II.    Pravni okvir
A.      Uredba br. 1/2003
3.        Za ovu je žalbu relevantan članak 11. stavci 3. i 6. Uredbe br. 1/2003(6) o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima [101. i 102. UFEU-a].
4.        Članak 11. Uredbe br. 1/6, naslovljen „Suradnja između Komisije i tijela država članica nadležnih za tržišno natjecanje” propisuje:
„3.      Tijela država članica nadležna za tržišno natjecanje, postupajući u skladu s člankom [101. ili 102. UFEU-a]., obavješćuju pismeno Komisiju prije, ili bez odgađanja, nakon prve službene istražne radnje u postupku. Ova informacija može se također dostaviti tijelima drugih država članica nadležnim za tržišno natjecanje.
[...]
6.      Ako Komisija pokrene postupak za donošenje odluke sukladno Poglavlju III., time tijelima država članica nadležnim za tržišno natjecanje prestaje nadležnost za primjenu članaka [101. i
[102. UFEU-a]. Ako je tijelo države članice nadležno za tržišno natjecanje već pokrenulo postupak i radi na predmetu, Komisija će pokrenuti postupak samo nakon što se o tome konzultira s nacionalnim tijelom nadležnim za tržišno natjecanje.”
B.      Obavijest Komisije o suradnji u okviru Mreže tijela nadležnih za tržišno natjecanje
5.        Funkcioniranje Uredbe br. 1/2003 detaljno je opisano u Obavijesti o suradnji u okviru Mreže tijela nadležnih za tržišno natjecanje(7) (u daljnjem tekstu: Obavijest o suradnji). Konkretno, što se tiče ove žalbe, točka 18. Obavijesti o suradnji određuje:
„Pojavi li se pitanje ustupanja predmeta, ono se mora rješavati brzo, u pravilu u roku od dva mjeseca od dana kada je u smislu članka 11. [Uredbe br. 1/2003] prva obavijest upućena mreži. Tijekom tog roka tijela nadležna za tržišno natjecanje nastojat će se složiti o mogućem ustupanju predmeta i, tamo gdje je to potrebno, o načinima provedbe paralelnog postupka.”
6.        Točka 19. navedene obavijesti predviđa:
„Općenito, tijelo nadležno ili tijela nadležna za tržišno natjecanje koja se bave predmetom na kraju ustupljenog razdoblja trebaju nastaviti baviti se predmetom do završetka postupaka. Ustupanje predmeta nakon dvomjesečnog razdoblja inicijalnog ustupanja treba se provesti kada se poznate, materijalne činjenice predmeta promijene tijekom postupaka.”
7.        U odjeljku 3.2. iste obavijesti, naslovljenom „Pokretanje postupka od strane Komisije sukladno s člankom 11. stavku 6. Uredbe [br. 1/2003] ”, navedeno je funkcioniranje pokretanja postupka. Konkretno, u tom se odjeljku navodi da se mogu pojaviti dvije situacije, od kojih se druga javlja kada jedno ili više nacionalnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje obavijesti mrežu da postupa odnosno postupaju u određenom predmetu. Drugi slučaj, koji je relevantan za ovu žalbu, uređen je točkom 54. Konkretnije, točka 54. glasi kako slijedi:
„Druga situacija nastaje kada je jedno, odnosno, više nacionalnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje sukladno s člankom 11. stavkom 3. [Uredbe br. 1/2003] obavijestilo mrežu da postupa odnosno postupaju u određenom predmetu. Tijekom početnog razdoblja koje je predviđeno za ustupanje predmeta (orijentacijski rok je dva mjeseca, vidjeti točku 18. gore), Komisija može pokrenuti postupak s učincima opisanim u članku 11. stavku 6. [Uredbe br. 1/2003] nakon što se o tome konzultirala s nadležnim tijelima u pitanju. Nakon proteka roka koji je predviđen za ustupanje predmeta, Komisija će u pravilu primjenjivati članak 11. stavak 6. [Uredbe br. 1/2003] samo ako je riječ o sljedećim slučajevima:
[...]
(d)      postoji potreba usvajanja odluke Komisije u svrhu razvoja politike tržišnog natjecanja Zajednice, posebno kada se u nekoliko država članica pojave slični problemi tržišnog natjecanja ili kako bi se osigurala učinkovita provedba;
[...]”
III. O žalbi
8.        Glavni je predmet ove žalbe funkcioniranje sustava suradnje između Komisije i tijela država članica nadležnih za tržišno natjecanje, kako je opisano u Obavijesti o suradnji, u posebnoj okolnosti u kojoj je zahtjev za ustupanje podnesen nakon početne faze ustupanja. Konkretno, pitanje se odnosi na nadležnost Komisije i rok za pokretanje postupka, nakon što je nacionalno nadzorno tijelo već pokrenulo istragu i iz čega je vidljivo da nedostaci u nacionalnom pravu koje je tada bilo na snazi ne bi omogućili učinkovito sankcioniranje predmetnih poduzetnika.
9.        Konkretno, grupacija Silgan od Suda zahtijeva da ukine pobijanu presudu, poništi spornu odluku i naloži Komisiji snošenje troškova obaju postupaka.
10.      Komisija i Savezna Republika Njemačka, intervenijent u prvostupanjskom postupku, zahtijevaju od Suda da odbije žalbu i grupaciji Silgan naloži snošenje troškova. Vijeće Europske unije, koje je također intervenijent u prvostupanjskom postupku, zahtijeva od Suda da odbije žalbu u mjeri u kojoj dovodi pitanje ocjenu Općeg suda o zakonitosti članka 11. stavka 6. Uredbe br. 1/2003.
11.      U prilog svojoj žalbi grupacija Silgan ističe pet žalbenih razloga, koje Komisija osporava. Prvi žalbeni razlog temelji se na pogrešnom tumačenju i primjeni načela supsidijarnosti. Drugi žalbeni razlog temelji se na pogrešnom tumačenju i primjeni zabrane zlouporabe ovlasti. Treći žalbeni razlog temelji se na pogrešnom tumačenju i primjeni načela razmjernosti. Četvrtim žalbenim razlogom grupacija Silgan prigovara Općem sudu da je pogrešno tumačio i primijenio načelo prema kojem je uprava vezana vlastitim odlukama. Peti žalbeni razlog temelji se na pogrešnom tumačenju i primjeni Komisijine obveze obrazlaganja. Na zahtjev Suda, ovo će se mišljenje usredotočiti na četvrti žalbeni razlog.
12.      Argumentacija grupacije Silgan u okviru četvrtog žalbenog razloga podijeljena je na četiri dijela.
13.      Prvi dio temelji se na pogrešnom tumačenju načela prema kojem je uprava vezana svojim odlukama. Drugi dio temelji se na pogrešnom tumačenju obvezujućeg učinka Komisijine obavijesti. Treći dio temelji se na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju točaka 19. i 54. Komunikacije Komisije. Četvrti dio temelji se na pogrešci koja se tiče prava prilikom tumačenja Komisijine obveze obrazlaganja.
14.      Međutim, u okviru analize ovog mišljenja smatram korisnim reorganizirati četiri dijela prema njihovoj važnosti, tako da se najprije ispita treći dio. Zatim ću ispitati prvi, drugi i četvrti dio zajedno. To je zato što se treći dio četvrtog žalbenog razloga odnosi upravo na glavno pitanje ove žalbe, odnosno na ovlast Komisije da pokrene postupak na zahtjev nacionalnog nadzornog tijela.
A.      Uvodne napomene
15.      Najprije valja iznijeti kontekst ovog predmeta. Kao što je poznato, Uredbom br. 1/2003 uspostavljen je sustav paralelnih nadležnosti na temelju kojeg Komisija i tijela država članica nadležna za tržišno natjecanje mogu primjenjivati članke 101. i 102. UFEU-a. Zajedno čine mrežu pod nazivom „European Competition Network” (ECN), koja se temelji na bliskoj suradnji u području primjene i nadzora prava tržišnog natjecanja Unije. Ta mreža mora osigurati učinkovitu i ujednačenu primjenu prava tržišnog natjecanja.
16.      Unutar te mreže suradnje primjena prava tržišnog natjecanja temelji se na sustavu paralelnih nadležnosti između Komisije i nacionalnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje.(8). Istodobno je zadržano pravilo da tijela država članica nadležna za tržišno natjecanje nisu nadležna kada Komisija pokrene postupak. Riječ je o osiguravanju učinkovite primjene prava tržišnog natjecanja i optimalnog upravljanja mrežom(9). Komisija stoga i dalje osigurava ujednačenu primjenu prava tržišnog natjecanja Unije.
17.      U tom kontekstu, Obavijest o suradnji, instrument soft lawa, detaljno definira funkcioniranje sustava uspostavljenog Uredbom 1/2003.
18.      Stoga Obavijest o suradnji
služi kao vodič za koordinaciju odnosa suradnje i ustupanja predmeta između Komisije i tijela država članica nadležnih za tržišno natjecanje.
19.      U tom kontekstu nalazi se glavno pitanje o kojem je riječ u ovom sporu, koje se odnosi na način raspodjele predmeta između Komisije i nacionalnih nadzornih tijela. Konkretnije, rješenje ove žalbe zahtijevat će od Suda da pojasni u kojoj mjeri Komisija može pokrenuti postupak, na zahtjev nacionalnog nadzornog tijela, u smislu Obavijesti o suradnji.
1.      Treći dio četvrtog žalbenog razloga
20.      Grupacija Silgan osporava točku 105. pobijane presude u kojoj je Opći sud zaključio da grupacija Silgan nije dokazala da je Komisija odstupila od Obavijesti o suradnji. Grupacija Silgan u tom pogledu ističe dva prigovora.
21.      Svojim prvim prigovorom grupacija Silgan osporava točke 59. i 60. pobijane presude u kojima je Opći sud smatrao da su ispunjeni uvjeti predviđeni u točki 54. podtočki (d) drugoj mogućnosti Obavijesti o suradnji.
22.      Svojim drugim prigovorom grupacija Silgan prigovara Općem sudu da nije poštovao rok od dva mjeseca predviđen Obaviješću o suradnji i da je zaključio da Komisija nije poštovala taj rok.
a)      Argumenti grupacije Silgan o prvom prigovoru koji se temelji na nepoštovanju uvjeta potrebnih za nepravodobnu preraspodjelu
23.      Što se tiče prvog prigovora koji se temelji na nepoštovanju uvjeta potrebnih za nepravodobnu preraspodjelu, grupacija Silgan ističe da bitna promjena činjenica iz točke 19. Obavijesti o suradnji pretpostavlja da je riječ o novim elementima koji se odnose na okolnosti na temelju kojih je Komisija zaključila da postoji povreda prava. Grupacija Silgan tvrdi da restrukturiranje društva ne predstavlja bitnu promjenu činjenica jer je do restrukturiranja došlo nakon prestanka povrede.
24.      Također osporava točku 72. pobijane presude, u kojoj je Opći sud samo naveo da nacionalno nadzorno tijelo nije moglo zajamčiti da se eventualne povrede sankcioniraju u cijelosti, ostavljajući tako, prema mišljenju grupacije Silgan, otvorenim pitanje je li to doista bio slučaj.
25.      Opći sud stoga je trebao zaključiti da nije dokazano da je Komisijino ponavljanje istrage bilo nužno kako bi se osigurala učinkovita primjena prava tržišnog natjecanja Unije.
26.      Osim toga, grupacija Silgan prigovara Općem sudu da je u točki 105. pobijane presude počinio pogrešku u ocjeni u pogledu raspodjele tereta dokazivanja. Komisija je trebala podnijeti dokaze o elementima na kojima temelji svoju nadležnost i dokazati da su ispunjeni uvjeti za preraspodjelu.
b)      Analiza
27.      Najprije valja spomenuti točke 18. i 19. Obavijesti o suradnji. S jedne strane, pozivajući se na rok od dva mjeseca od datuma prve obavijesti upućene mreži, točka 18. odnosi se na početno razdoblje ustupanja do kojeg je došlo prije početka postupka(10). Drugim riječima, početno razdoblje ustupanja podudara se s razdobljem tijekom kojeg je utvrđeno tijelo koje je prikladno za rješavanje predmeta(11). S druge strane, točka 19. odnosi se na slučaj u kojem nakon dvomjesečnog roka nadzorno tijelo mora nastaviti ustupati predmet do okončanja postupka. Točka 19. odnosi se na slučaj u kojem je ustupanje iznimno dopušteno nakon dvomjesečnog razdoblja inicijalnog ustupanja samo u slučaju bitne promjene činjenica koje su poznate tijekom postupka.
28.      U tim okolnostima valja istaknuti da je Opći sud u točki 60. pobijane presude pravilno smatrao da je Komisija mogla, više od nacionalnog nadzornog tijela, osigurati učinkovitu primjenu prava tržišnog natjecanja. U tom pogledu smatram da rasuđivanje Općeg suda iz točaka 56. do 59. pobijane presude ne sadržava pogrešku koja se tiče prava.
29.      Konkretno, u točkama 56. do 58. pobijane presude Opći sud naglasio je vremensku razliku između trenutka u kojem je utvrđena povreda i trenutka restrukturiranja(12) te je naglasio da su nedostaci njemačkog prava koje je tada bilo na snazi spriječili primjenu učinkovitih sankcija protiv predmetnih poduzetnika(13). U tim okolnostima i tim vremenskim razlikama Opći sud mogao je presuditi da je povreda mogla stvoriti rizik da će povreda, na temelju njemačkog prava koje je tada bilo na snazi, ostati nekažnjena, barem za jedan dio povrede, tako da se ne može zajamčiti djelotvorna primjena prava tržišnog natjecanja Unije.
30.      Naime, Opći sud je u točki 59. pobijane presude podsjetio na to da je cilj Uredbe br. 1/2003 osigurati učinkovitu primjenu pravila tržišnog natjecanja Unije ovlašćivanjem tijela država članica nadležnih za tržišno natjecanje da paralelno s Komisijom primjenjuju to pravo.
31.      Opći sud samo je istaknuo da se na taj cilj također podsjeća u točki 54. podtočki (d) drugoj mogućnosti Obavijesti o suradnji. Na temelju tih pretpostavki Opći sud pravilno je smatrao da je Komisija, a ne nacionalno nadzorno tijelo, mogla osigurati djelotvornu primjenu prava tržišnog natjecanja.
32.      Osim toga, kao što je navedeno u točki 2. Obavijesti o suradnji, države članice obvezuju se uspostaviti sustav sankcija koji će određivati sankcije koje su djelotvorne, proporcionalne i odvraćajuće od povrede prava Zajednice. Drugim riječima, ako država članica ne može jamčiti takav sustav sankcija, ne može se zajamčiti djelotvorna i ujednačena primjena prava tržišnog natjecanja(14). Naime, bilo bi protivno duhu suradnje koji obilježava mrežu, kao i cilju koji se nastoji postići Uredbom br. 1/2003 smatrati da nacionalno nadzorno tijelo ne može od Komisije zahtijevati da se uključi u postupak(15).
33.      Osim toga, članak 11. stavak 6. Uredbe 1/2003, koji se temelji na bliskoj suradnji između nacionalnih nadzornih tijela država članica i Komisije(16), ne predviđa samo da Komisijino pokretanje postupka nacionalnim tijelima oduzima njihovu nadležnost, nego i da, ako nacionalno tijelo već rješava predmet, Komisija pokreće postupak tek nakon savjetovanja s tim nacionalnim tijelom(17). U tom pogledu, kao što je to Sud također istaknuo, članak 11. stavak 6. nalazi se u poglavlju IV. Uredbe br. 1/2003, koje uređuje suradnju između Komisije i tijela država članica nadležnih za tržišno natjecanje(18).
34.      Stoga nije osnovan argument grupacije Silgan prema kojem je Opći sud presudio da su ispunjeni uvjeti navedeni u točki 54. podtočki (d) drugoj mogućnosti Obavijesti o suradnji. Točke 59. i 60. pobijane presude ne sadržavaju ni trag tom argumentu.
35.      Što se tiče prigovora grupacije Silgan koji se odnosi na bitnu promjenu poznatih činjenica u vezi s predmetom, navedenog u točki 19. Obavijesti o suradnji, najprije valja istaknuti da osporavane točke pobijane presude ne sadržavaju nikakav trag raspravama o tom pitanju. Kako je prethodno navedeno, zaključak Općeg suda da je Komisija mogla izvršavati svoju nadležnost temelji se samo na potrebi da se osigura ostvarivanje cilja Uredbe br. 1/2003, odnosno učinkovita primjene prava tržišnog natjecanja.
36.      Čak i pod pretpostavkom da postoji veza između ovog predmeta i točke 19. Obavijesti o suradnji, sumnjam da restrukturiranje društva ne može biti obuhvaćeno definicijom bitne promjene činjenica predmeta. Iako restrukturiranje samo po sebi može biti činjenica koja nije povezana sa samom povredom, smatram da se, općenito govoreći, restrukturiranje, u različitim oblicima koje može imati, mora smatrati mogućim sredstvom za poboljšanje poslovnog i strateškog položaja svakog poduzetnika na tržištu i koje u svakom slučaju dovodi do bitnih promjena u pogledu poduzetnika koji su počinili povrede, što stoga može biti obuhvaćeno definicijom bitne promjene činjenica.
37.      Što se tiče raspodjele tereta dokazivanja, sumnjam u dopuštenost prigovora grupacije Silgan prema kojem je na Komisiji da dokaže svoju nadležnost. U tom pogledu valja podsjetiti na to da je na žalitelju da u okviru sudskog postupka podnese dokaze koji se mogu sastojati od ozbiljnih indicija kako bi dokazao da su njegovi prigovori osnovani(19). U ovom slučaju Opći sud nije počinio pogrešku u ocjeni, nego je samo utvrdio da grupacija Silgan nije dokazala da je Komisija odstupila od Obavijesti o suradnji. Osim toga, iz točke 105. pobijane presude proizlazi da je Opći sud sumnjao u dopuštenost argumenta grupacije Silgan prema kojem uprava ne može odstupiti od unutarnjih mjera koje je donijela jer je istaknut tek u replici.
38.      Iz prethodno navedenog proizlazi, prema mojem mišljenju, da prvi prigovor trećeg dijela četvrtog žalbenog razloga treba odbiti.
c)      Argumenti grupacije Silgan o drugom prigovoru koji se temelji na naknadnoj nepravodobnoj preraspodjeli
39.      Kad je riječ o drugom prigovoru iz trećeg dijela, koji se temelji na naknadnoj nepravodobnoj preraspodjeli, grupacija Silgan prigovara Općem sudu da je zanemario vremenske zahtjeve koji se nalažu Obaviješću o suradnji u slučaju naknadne preraspodjele i da je Opći sud u točki 105. pobijane presude trebao zaključiti da je riječ o odstupanju od tih zahtjeva.
40.      Grupacija Silgan također ističe da, suprotno onomu što tvrdi Opći sud u točki 88. pobijane presude, iz upotrebe izraza „u pravilu” iz točke 18. Obavijesti o suradnji ne proizlazi da rok od dva mjeseca od datuma prve obavijesti poslane mreži nije obvezan. Opći sud je u točkama 88. i 89. pobijane presude počinio pogrešku koja se tiče prava time što je smatrao da se točka 18. Obavijesti o suradnji ne primjenjuje u ovom slučaju i da Komisija nije vezana nikakvim rokom.
41.      Grupacija Silgan tvrdi da se naknadna preraspodjela treba provesti bez odgađanja, čim Komisija sazna za okolnosti koje je opravdavaju.
d)      Analiza
42.      Najprije ističem da u točki 88. pobijane presude, prema mišljenju Općeg suda, točka 18. Obavijesti o suradnji nije relevantna u ovom slučaju jer točka 18. uređuje slučaj u kojem su nacionalno nadzorno tijelo i Komisija morali postići dogovor o eventualnom ustupanju.
43.      U tom pogledu valja navesti da se, kao što je to navedeno u točki 27. ovog mišljenja, u točki 18. izričito upućuje na slučaj u kojem problemi u ustupanju postoje tijekom početne faze ustupanja i koji se moraju pravodobno riješiti, obično u roku od dva mjeseca. Međutim, iz spisa proizlazi da je, suprotno tomu, Komisija intervenirala na zahtjev nacionalnog nadzornog tijela jer je to nadzorno tijelo strahovalo da bi nedostaci u njemačkom pravu mogli dovesti do nekažnjivosti društava koja su počinila povredu. Osim toga, u ovom je slučaju nesporno da je nacionalno nadzorno tijelo zatražilo od Komisije da istraži predmet nakon što je već pokrenulo postupak(20). Iz toga slijedi da je Komisija intervenirala nakon početnog razdoblja ustupanja. Stoga smatram da je Opći sud pravilno smatrao da točka 18. Obavijesti o suradnji nije relevantna u ovom slučaju.
44.      Što se tiče točke 89. pobijane presude, u kojoj je Opći sud došao do zaključka da iz točke 54. Obavijesti o suradnji ne proizlazi da je Komisija vezana ikakvim posebnim rokom, valja pojasniti doseg te točke 54. Obavijesti o suradnji.
45.      Točka 54. uređuje dva slučaja: Prvi se odnosi na početno razdoblje ustupanja, pri čemu se upućuje na rok od dva mjeseca iz točke 18. Tijekom tog početnog razdoblja, kako je predviđeno u točki 54., Komisija može pokrenuti postupak u skladu s člankom 11. stavkom 6. Uredbe 1/2003 nakon savjetovanja s predmetnim nadzornim tijelom. Drugi se odnosi na trenutak završetka faze ustupanja, a Komisija će u pravilu primijeniti članak 11. stavak 6. Uredbe br. 1/2003 samo u određenim situacijama navedenima u točki 54. U pogledu tog drugog slučaja, u točki 54. ne navodi se nikakav rok. Jedna od situacija navedenih u toj točki odnosi se na okolnost u kojoj je donošenje odluke Komisije nužno kako bi se osigurala djelotvorna primjena prava tržišnog natjecanja Unije.
46.      Prema mojem mišljenju, iz toga slijedi da je Opći sud pravilno smatrao da iz točke 54. proizlazi da Komisija nije vezana nikakvim rokom.
47.      Osim toga, valja istaknuti da Komisija u svojim podnescima objašnjava da do pokretanja postupka nije moglo doći prije datuma nadzora koje je trebalo provesti. Također objašnjava da je razlog zbog kojeg je proteklo deset mjeseci između zahtjeva nacionalnog nadzornog tijela i pokretanja postupka od strane Komisije to što je taj vremenski raspon bio potreban kako bi se zatražili brojni predmeti i kako bi ih se analiziralo, odlučilo hoće li nastaviti istraga i organiziralo nadzore.
48.      U tom pogledu ističem da je Opći sud u točkama 91. do 93. pobijane presude pravilno podsjetio na sudsku praksu prema kojoj pravo Unije nalaže institucijama da o pitanjima odlučuju u razumnom roku u okviru upravnih postupaka koje vode i da se razumnost roka ocjenjuje s obzirom na okolnosti svojstvene svakom predmetu, a osobito s obzirom na složenost predmeta o kojem je riječ(21).
49.      Konkretno, ističem da je Sud već presudio da predmeti koji se odnose na tržišno natjecanje obično zahtijevaju provođenje složene činjenične i ekonomske analize i da bi eventualne istražne radnje i mjere koje tijela nadležnih za tržišno natjecanje, u slučaju znatnog broja predmeta, nužno produljile trajanje postupka utvrđivanja povrede(22).
50.      U ovom slučaju, smatram da je Opći sud pravilno smatrao, na temelju elemenata navedenih u točkama 94. do 100. pobijane presdue, da rok od deset mjeseci nije nerazuman za provođenje postupka. Osim toga, kao što je to Opći sud pravilno istaknuo u točki 101. pobijane presude, valja po analogiji navesti da, prema sudskoj praksi Suda, povreda načela poštovanja razumnog roka može dovesti do poništenja odluke donesene nakon postupka koji se temelji na člancima 101. i 102. UFEU-a samo ako ona također dovodi do povrede prava na obranu predmetnog poduzetnika.(23). Međutim, grupacija Silgan nije istaknula povredu svojih prava na obranu ni pred Općim sudom(24), ni pred Sudom.
51.      Iz prethodno navedenog proizlazi, prema mojem mišljenju, da drugi prigovor trećeg dijela četvrtog žalbenog razloga treba odbiti.
2.      Prvi, drugi i četvrti dio četvrtog žalbenog razloga
52.      U okviru četvrtog žalbenog razloga grupacija Silgan ističe još tri prigovora protiv točaka 105. i 106. pobijane presude.
53.      Kao prvo, grupacija Silgan se poziva na načelo prema kojem je Komisija dužna poštovati akte koje donosi i da se od njih može odstupiti samo na temelju razloga koji su u skladu s načelom jednakog postupanja.
54.      Kao drugo, grupacija Silgan tvrdi da se to načelo primjenjuje i na Obavijest o suradnji. U tom pogledu, grupacija Silgan spominje presudu od 9. veljače 2022., Sped-Pro/Commissione (T‑791/19, EU:T:2022:67), u kojoj je Opći sud smatrao da je, kao i u drugim instrumentima soft lawa, i u Obavijesti o suradnji Komisija ograničila samu sebe u izvršavanju svoje diskrecijske ovlasti  ona ne može odstupiti od primjene tih pravila, kako ne bi bila sankcionirana, ovisno o okolnostima slučaja, zbog povrede općih načela prava kao što su jednako postupanje ili zaštita legitimnih očekivanja(25).
55.      Kao treće, prigovara Općem sudu da nije smatrao da Komisija nije dovoljno obrazložila odstupanje od Obavijesti o suradnji.
56.      Kad je riječ o prvim dvama gore navedenim prigovorima, grupacija Silgan samo navodi načelo prema kojem je uprava vezana vlastitim odlukama, a da ni na koji način ne osporava rasuđivanje Općeg suda. Stoga sumnjam u dopuštenost tih dvaju prigovora.
57.      Što se tiče merituma i kao što je to navedeno u točkama 28. do 31. ovog mišljenja, ako Komisija na zahtjev nacionalnog nadzornog tijela odluči pokrenuti postupak u mjeri u kojoj je to potrebno kako bi se osigurala djelotvorna primjena prava tržišnog natjecanja Unije, to ne bi bilo odstupanje od Obavijesti o suradnji. Zbog toga ta razmatranja nisu protivna presudi Sped-Pro/Komisija, kako je spomenuta u točki 54. ovog mišljenja.
58.      Što se tiče trećeg prigovora, izloženog u točki 55. ovog mišljenja, grupacija Silgan upućuje na ono što je u svojoj žalbi istaknula u okviru petog žalbenog razloga. Grupacija Silgan osobito osporava točku 62. pobijane presude u kojoj je Opći sud smatrao da razlozi sadržani u priopćenjima za medije nacionalnog nadzornog tijela od 27. travnja 2018.(26) i Komisije od 12. srpnja 2022.(27) grupaciji Silgan omogućuju da razumije kontekst koji je naveo to tijelo da podnese zahtjev, a Komisiju da pokrene postupak. U tom pogledu grupacija Silgan tvrdi da priopćenja za medije ne mogu zamijeniti obrazloženje Komisijine odluke, osobito kada je priopćenje za medije objavljeno nakon donošenja odluke.
59.      Što se tiče potonjeg prigovora, ističem da je točno da je Komisija u spornoj odluci samo navela da je pokrenula postupak na zahtjev nacionalnog nadzornog tijela, dok je u priopćenju za medije navela da je nacionalno nadzorno tijelo odlučilo dodijeliti predmet Komisiji zbog nedostataka u njemačkom pravu koje je tada bilo na snazi i koji ne omogućuju sankcioniranje podružnica grupacije Silgan(28). Međutim, ističem da iz spisa proizlazi da su te poteškoće zbog zakonodavnih nedostataka također istaknute u priopćenju za medije nacionalnog nadzornog tijela od 27. travnja 2018., dakle znatno prije Komisijina priopćenja za medije od 12. srpnja 2022.
60.      U tom pogledu, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, u obrazloženju nije potrebno podrobno navoditi sve relevantne činjenične i pravne elemente, s obzirom na to da se poštovanje obveze obrazlaganja mora ocjenjivati ne samo s obzirom na formulaciju akta, nego i s obzirom na njegov kontekst i pravna pravila kojima je predmetno pravno područje uređeno(29).
61.      Osim toga, iako je točno da se ta provjera može provesti samo na temelju odluke koja je formalno donesena, Sud je već presudio da elementi poput priopćenja za medije omogućuju upoznavanje s bitnim elementima relevantnima za predmetni slučaj(30).
62.      U ovom slučaju ističem da su Komisijino priopćenje za medije i priopćenje nacionalnog nadzornog tijela – na temelju onoga što proizlazi iz pobijane presude – omogućavali grupaciji Silgan da razumije razloge koji su naveli nacionalno nadzorno tijelo da dodijeli predmet Komisiji i Komisiji da pokrene postupak.
63.      Iz prethodno navedenog proizlazi prvi, drugi i četvrti dio četvrtog žalbenog razloga treba odbiti.
64.      Slijedom toga, smatram da četvrti žalbeni razlog treba odbiti u cijelosti.
IV.    Zaključak
65.      S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da odbije četvrti žalbeni razlog u cijelosti-
1      Izvorni jezik: talijanski.
2      Odluka Komisije C(2022) 4761
final od 12. srpnja 2022. u predmetu AT.40522 dostupna je na: https://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases1/202307/AT_40522_8986595_2868_7.pdf
3      Za detaljniji prikaz činjeničnog okvira ovog predmeta upućujem na točke 2. do 14. pobijane presude.
4      Komisija je u istoj odluci utvrdila da su povredu počinila i društva Crown Holdings, Inc. i Crown Cork & Seal Deutschland Holdings GmbH (u daljnjem tekstu zajedno: grupacija Crown) te je tim društvima izrekla i novčanu kaznu. Kao što to proizlazi iz podnesaka Savezne Republike Njemačke, društva Crown također su provela restrukturiranje. Protiv Komisijine odluke grupacija Crown je također podnijela tužbu za poništenje Općem sudu, ali on ju je odbio presudom od 2. listopada 2024., Crown Holdings i Crown Cork & Seal Deutschland/Komisija (T-587/22, EU:T:2024:661). Sudu je trenutačno podnesena žalba grupacije Crown kojom zahtijeva ukidanje presude Općeg suda u predmetu C-855/24 P. U ovom ću mišljenju samo iznijeti argumente koje je istaknula grupacija Silgan.
5      Obavijest Komisije o vođenju postupaka nagodbe s ciljem donošenja odluka u skladu s člankom 7. i člankom 23. Uredbe Vijeća br. 1/2003 u predmetima kartela (SL 2008., C 167, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)
6      Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165. i ispravak SL 2016., L 173, str. 108.),
7      Vidjeti točku 3. Obavijesti Komisije o suradnji u okviru Mreže tijela za zaštitu tržišnog natjecanja (SL 2004., C 101, str. 43) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 231.)
8      Vidjeti presudu od 23. studenoga 2017., Gasorba i dr. (C-547/16, EU:C:2017:891, t. 23.).
9      Vidjeti uvodnu izjavu 17. Uredbe br.1/2003.
10      Tako je Komisija u svojim pismenima pojasnila da se početno razdoblje ustupanja odvija prije početka postupka.
11      Vidjeti točke 5. do 9. Obavijesti o suradnji.
12      Kao što je to Komisija utvrdila u svojoj odluci (vidjeti bilješku 2. ovog mišljenja), povreda je počinjena od 11. ožujka 2011. do 18. rujna 2014. Kao što je to pojašnjeno u točki 56. pobijane presude, nekoliko društava koji čine grupaciju Silgan bilo je predmet restrukturiranja od prosinca 2016.
13      Njemački zakonodavac naknadno je ispravio nedostatke uvođenjem članka 81 devetom izmjenom Gesetza gegen Wettbewerbsbeschränkungen (Zakon o suzbijanju ograničenja tržišnog natjecanja), Bundesgesetzblatt Jahrgang 2017 Teil Nr. 33, ausgegeben zu Bonn am 8.
Juni 2017.
14      Vidjeti u tom smislu presudu od 30. siječnja 2025., Caronte & Tourist (C-511/23, EU:C:2025:42), u kojoj je Sud podsjetio na to da „država članica prilikom izvršavanja svoje postupovne autonomije mora jamčiti ne samo punu djelotvornost prava Unije nego i poštovanje temeljnih prava, među kojima su osobito prava obrane poduzetnika na koje se odnose postupci za utvrđivanje povrede” (t. 62., moje isticanje).
15      To vrijedi čak i ako tijelo nadležno za tržišno natjecanje utvrdi da više ne može zaključiti postupak i izreći sankcije jer postojeći zakonodavni sustav ne bi omogućio kažnjavanje povreda pravila tržišnog natjecanja.
16      Vidjeti presudu od 8. ožujka 2007., France Télécom/Komisija (T-339/04, EU:T:2007:80, t. 79.).
17      Vidjeti presudu od 25. veljače 2021., Slovak Telekom (C-857/19, EU:C:2021:139, t. 31.).
18      Isto.
19      Vidjeti presudu od 26. siječnja 2017., Duravit i dr./Komisija (C-609/13 P, EU:C:2017:46, t. 58.).
20      Kao što to proizlazi iz točaka 3. i 4. pobijane presude, nacionalno nadzorno tijelo 21. svibnja 2015. provelo je pretrage u prostorijama različitih društava grupacije Silgan, a 14. lipnja 2017. isto tijelo je od Komisije zatražilo da ispita ovaj predmet.
21      Vidjeti presudu od 15. listopada 2002., Limburgse Vinyl Maatschappij i dr./Komisija (C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, od C-250/99 P – do C-252/99 P i C-254/99 P, EU:C:2002:582, t. 187.).
22      Vidjeti, po analogiji, presudu od 15. siječnja 2026., Imballaggi Piemontesi (C-588/24, EU:C:2026:14, t. 58. i navedena sudska praksa).
23      Vidjeti po analogiji presudu od 4. listopada 2024., Ferriere Nord/Komisija (C-31/23 P, EU:C:2024:851, t. 150. i navedenu sudsku praksu).
24      Vidjeti točku 76. pobijane presude.
25      Točka 40.
26      Priopćenje za medije nacionalnog nadzornog tijela nije priloženo podnescima stranaka. Bilo je dio akata podnesenih Općem sudu i dostupno je javnosti.
27      Komisijino priopćenje za medije dostupno je na: https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/en/ip_22_4483
28      U Komisijinu priopćenju za medije upućuje se i na podružnice grupacije Crown.
29      Vidjeti, među ostalim, presudu od 14. prosinca 2023., EDP España/Naturgy Energy Group
i Komisija (C-693/21 P i C-698/21 P, EU:C:2023:989, t. 61.).
30      Vidjeti u tom smislu presudu od 16. lipnja 2015., Gauweiler i dr. (C-62/14, EU:C:2015:400, t. 71.).