62017TJ0105_RES
Predmet T-105/17
HSBC Holdings plc i dr.
protiv
Europske komisije
Presuda Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 24. rujna 2019.
„Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Sektor kamatnih izvedenica denominiranih u eurima – Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU‑a i članka 53. Sporazuma o EGP‑u – Manipulacija referentnim međubankovnim stopama Euribora – Razmjena povjerljivih informacija – Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj – Jedinstvena i trajna povreda – Novčane kazne – Osnovni iznos – Vrijednost prodaje – Članak 23. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1/2003 – Obveza obrazlaganja”
Zabranjeni sporazumi – Narušavanje tržišnog natjecanja – Kriteriji za ocjenu – Sadržaj i cilj zabranjenog sporazuma te ekonomski i pravni kontekst u koji je smješten – Razlikovanje između povreda s obzirom na cilj i posljedicu – Namjera stranaka sporazuma da ograniče tržišno natjecanje – Nepotreban kriterij – Povreda s obzirom na cilj – Dovoljan stupanj štetnosti – Kriteriji za ocjenu – Obveza obrazlaganja – Doseg
(čl. 101. st. 1. i čl. 296. UFEU-a; Sporazum o EGP-u, čl. 53.)
(t. 52.-58., 94.-111., 138.-155., 174.-194.)
Zabranjeni sporazumi – Usklađeno djelovanje – Pojam – Razmjena informacija među konkurentima – Narušavanje tržišnog natjecanja – Ocjena s obzirom na prirodu povrede – Informacije kojima se narušava uobičajeni tok određivanja cijena u relevantnom sektoru – Povreda s obzirom na cilj – Pretpostavke
(čl. 101. st. 1. UFEU-a; Sporazum o EGP-u, čl. 53.)
(t. 59.-67., 94.-111., 138.-155., 174.-194.)
Zabranjeni sporazumi – Narušavanje tržišnog natjecanja – Akcesorno ograničenje – Pojam – Ograničenje koje je nužno za provedbu glavne transakcije koja nema protutržišni karakter – Glavna transakcija koja čini ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj – Dokaz nužnosti razmjene informacija
(čl. 101. st. 1. i 3. UFEU-a; Sporazum o EGP-u, čl. 53.)
(t. 157.-160.)
Zabranjeni sporazumi – Zabrana – Povrede – Sporazumi i usklađena djelovanja koji čine jedinstvenu povredu – Pripisivanje odgovornosti za cjelokupnu povredu jednom poduzetniku – Pretpostavke – Protupravna djelovanja i protupravne radnje koje su dio sveobuhvatnog plana – Ocjena
(čl. 101. st. 1. UFEU-a; Sporazum o EGP-u, čl. 53.)
(t. 196.-205., 232.-237., 248.-274.)
Tržišno natjecanje – Upravni postupak – Odluka Komisije kojom se utvrđuje povreda – Komisijin teret dokaza povrede i njezinog trajanja – Opseg tereta dokaza – Zahtijevani stupanj preciznosti dokaza koje je koristila Komisija – Skup indicija – Sudski nadzor – Doseg – Odluka u pogledu koje sud i dalje gaji sumnje – Poštovanje načela pretpostavke nedužnosti
(čl. 101. st. 1. UFEU-a; Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 48. st. 1.; Sporazum o EGP-u, čl. 53.; Uredba Vijeća br. 1/2003, čl. 2.)
(t. 197.-205.)
Tržišno natjecanje – Upravni postupak – Postupak nagodbe – Postupak koji ne uključuje sve sudionike zabranjenog sporazuma – Primjenjivost načela pretpostavke nedužnosti – Doseg
(čl. 101. st. 1. UFEU-a; Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 48. st. 1.; Sporazum o EGP-u, čl. 53.; Uredba Vijeća br. 1/2003, čl. 33.; Uredba Komisije br. 773/2004, kako je izmijenjena uredbom br.. 622/2008, čl. 10.a)
(t. 283.-293.)
Tužba za poništenje – Poništavajuća presuda – Doseg – Djelomično poništenje Unijinog pravnog akta – Djelomično poništenje Komisijine odluke kojom su različita protutržna ponašanja kvalificirana kao jedinstvene i trajne povrede te kojom je izrečena novčana kazna – Nedovoljno određen cilj koji ograničava tržišno natjecanje kontakata – Nedostatnost dokaza za pripisivanje utvrđenih ponašanja poduzetniku – Nepostojanje utjecaja na zakonitost utvrđenja povrede
(čl. 101. i čl. 264. st. 1. UFEU-a; Sporazum o EGP-u, čl. 53.)
(t. 294.-296.)
Tržišno natjecanje – Novčane kazne – Odluka kojom se određuju novčane kazne – Obveza obrazlaganja – Doseg – Mogućnost za Komisiju da odstupi od Smjernica o metodi za utvrđivanje kazni – Još stroži zahtjevi obrazlaganja
(čl. 101. st. 1. i čl. 296. st. 2. UFEU-a; Sporazum o EGP-u, čl. 53.; Uredba Vijeća br. 1/2003, čl. 23. st. 2.; Obavijesti Komisije 2006/C 210/02, t. 37.)
(t. 338.-341., 344.-353.)
Tržišno natjecanje – Novčane kazne – Iznos – Određivanje – Određivanje osnovnog iznosa – Neprimjena metodologije predviđene Smjernicama – Dopuštenost – Pretpostavke – Zamjenska vrijednost na temelju primitaka u gotovini na koje utječe faktor smanjenja – Nedostatnost obrazloženja o određivanju faktora smanjenja
(čl. 101. st. 1. UFEU-a; Sporazum o EGP-u, čl. 53.; Uredba Vijeća br. 1/2003 čl. 23. st. 2.; Obavijesti Komisije 2006/C 210/02, t. 13. i 37.)
(t. 318.-328., 332.-334.)
Kratak prikaz
Opći je sud presudom HSBC Holdings i dr./Komisija (T-105/17) od 24. rujna 2019. djelomično poništio odluku Komisije kojom je utvrđeno da su društvo HSBC Holdings i drugi poduzetnici aktivni na tržištu kamatnih izvedenica denominiranih u eurima (Euro Interest Rate Derivative, u daljnjem tekstu: EIRD) povrijedili članak 101. UFEU-a i članak 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru (EGP) time što su sudjelovali u jedinstvenoj i trajnoj povredi (
1
). Prema Komisijinom mišljenju, navedena se povreda sastojala od niza sporazuma i/ili usklađenih djelovanja u obliku razmjene informacija među njihovim trgovcima o, kao prvo, manipulaciji podacima za Euribor, kao drugo, pozicijama u trgovanju glede EIRD‑ova i, kao treće, detaljnim i javnosti nedostupnim informacijama o namjerama i strategiji u vezi s cijenama EIRD‑ova. Komisija im je stoga izrekla novčanu kaznu.
Tužitelji su na temelju članka 263. UFEU-a podnijeli tužbu Općem sudu kojom prvenstveno zahtijevaju djelomično poništenje pobijane odluke, a podredno preinaku novčane kazne.
Opći je sud najprije ispitao kvalifikaciju ograničenja s obzirom na cilj primijenjenu na različite kategorije ponašanja, koje je Komisija navela. Kao prvo, istaknuo je da Komisijino rasuđivanje ne sadržava nikakvu pogrešku koja se tiče prava ili pogrešku u ocjeni glede ponašanja povezanih s manipulacijom podataka za Euribor. Isti zaključak vrijedi, kao drugo, za razmjene informacija o namjerama i strategiji u vezi s cijenama EIRD‑ova.
Nasuprot tomu, Opći je sud, kao treće, istaknuo da cilj određenih razgovora u okviru kojih su trgovci razmijenili informacije o svojim pozicijama u trgovanju nije bio ograničiti tržišno natjecanje, kao što je to smatrala Komisija, zato što ti razgovori nisu ublažili ni otklonili stupanj neizvjesnosti na tržištu na način da je Komisija iz toga mogla izvesti zaključak o postojanju utjecaja na uobičajeni tok određivanja cijena u sektoru EIRD‑a bez ispitivanja njihovih učinaka. Opći je sud stoga utvrdio da pobijana odluka, u tom dijelu, sadržava pogrešku koja se tiče prava.
U tom je pogledu Opći sud, međutim, pojasnio da navedena pogreška ne utječe na zakonitost utvrđenja sudjelovanja tužitelja u predmetnoj povredi, kao što je to navedeno u pobijanoj odluci. Nasuprot tomu, Opći je sud istaknuo da broj i intenzitet protupravnih ponašanja određuju, među ostalim faktorima, težinu povrede o kojoj ovisi iznos novčane kazne.
Opći je sud bio pozvan da, u okviru ocjene iznosa novčane kazne, odluči o Komisijinom izboru prilagodbe metodologije iz Smjernica iz 2006. (
2
) o određivanju osnovnog iznosa u odnosu na vrijednost prodaje u uobičajenom smislu pojma. Opći je sud u okviru svojeg ispitivanja utvrdio da se Komisija oslonila na zamjensku vrijednost izračunanu na temelju primitaka u gotovini primljenih po osnovi EIRD-ova, a na koje je primijenjen faktor smanjenja od 98,849 % čija je svrha uzimanje u obzir netiranja svojstvenog za sektor EIRD-ova povezanog s izvršenim plaćanjima. Opći je sud istaknuo da faktor smanjenja ima bitnu ulogu zbog posebno visokog iznosa primitaka u gotovini na koji se primjenjuje. Opći je sud iz toga zaključio da, u pogledu bitne uloge faktora smanjenja u okviru metode kojom se vodila Komisija, obrazloženje pobijane odluke mora omogućiti predmetnim poduzetnicima da shvate kako je Komisija došla do faktora smanjenja utvrđenog točno u iznosu od 98,849 % i Općem sudu da provede detaljan nadzor prava i činjenica tog dijela pobijane odluke. Međutim, različita opravdanja koja je Komisija navela u pobijanoj odluci ne zadovoljavaju navedeni zahtjev. Opći je sud stoga zbog nedostatnosti obrazloženja poništio pobijanu odluku u dijelu u kojem se njome tužiteljima izriče novčana kazna od 33606000 eura.
(
1
)	Odluka C (2016) 8530 final od 7. prosinca 2016. u vezi s postupkom na temelju članka 101. [UFEU‑a] i članka 53. Sporazuma [o EGP‑u] (Predmet AT.39914 – kamatne izvedenice u eurima (EIRD))
(
2
)	Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (SL 2006., C 210, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 58.; u daljnjem tekstu: Smjernice iz 2006.)