62024TJ0144
BENDROJO TEISMO (aštuntoji išplėstinė kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. liepos 9 d. (
*1
)
„Europos Sąjungos prekių ženklas – Registracijos panaikinimo procedūra – Žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas BIENENBEISSER – Prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų – Reglamento (ES) 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punktas – Naudojimo iš tikrųjų įrodymas – Naudojimas prekėms, kurioms prekių ženklas yra įregistruotas – Nicos klasifikacijos svarba – Homogeninė prekių kategorija – Vėdinimo grotelės – Pareiga motyvuoti“
Byloje T‑144/24
Bouwbenodigdheden Hoogeveen BV, įsteigta Hogevene (Nyderlandai), atstovaujama advokato H. Roerdink,
ieškovė,
prieš
Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybą (EUIPO), atstovaujamą T. Klee ir V. Ruzek,
atsakovę,
kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis
Sören Pürschel, gyvenantis Frankfurte prie Maino (Vokietija),
BENDRASIS TEISMAS (aštuntoji išplėstinė kolegija),
kurį sudaro pirmininkas S. Papasavvas, teisėjai A. Kornezov (pranešėjas), D. Petrlík, K. Kecsmár ir S. Kingston,
posėdžio sekretorė R. Ūkelytė, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
įvykus 2025 m. sausio 9 d. posėdžiui,
priima šį
Sprendimą
1
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu Bouwbenodigdheden Hoogeveen BV prašo panaikinti 2024 m. sausio 9 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) penktosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 793/2023-5) (toliau – ginčijamas sprendimas).
Ginčo aplinkybės
2
2009 m. lapkričio 26 d. ieškovė pateikė EUIPO paraišką įregistruoti žodinį žymenį BIENENBEISSER kaip Europos Sąjungos prekių ženklą. Paraiška buvo paskelbta 2010 m. birželio 23 d., o 2010 m. sausio 8 d. pateikus pareiškimą apie dalinį atsisakymą, prekių ženklas buvo įregistruotas 2010 m. spalio 6 d.
3
Prekės, kurioms prašyta įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 6 ir 19 klasėms ir pagal kiekvieną jų atitinka šį aprašymą:
–
6 klasė: „Metalinės statybinės medžiagos, įskaitant šias prekes: vėdinimo grotelės; smulkūs metalo gaminiai ir detalės, įskaitant šias prekes: vėdinimo groteles; metalo gaminius, nepriskirtus prie kitų klasių, t. y. vėdinimo groteles“;
–
19 klasė: „Nemetalinės statybinės medžiagos, įskaitant šias prekes: vėdinimo grotelės“.
4
2021 m. balandžio 29 d. kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis Sören Pürschel, remdamasi 2017 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (OL L 154, 2017, p. 1) 58 straipsnio 1 dalies a punktu, pateikė prašymą panaikinti nagrinėjamo prekių ženklo registraciją šio sprendimo 3 punkte nurodytoms prekėms.
5
2023 m. vasario 14 d. Anuliavimo skyrius iš dalies patenkino šį prašymą ir panaikino ginčijamo prekių ženklo registraciją 6 klasės prekėms: „metalinėms statybinėms medžiagoms, išskyrus vėdinimo groteles; smulkiems metalo gaminiams ir detalėms, išskyrus vėdinimo groteles“, ir visoms 19 klasės prekėms, kurioms skirtas ginčijamas prekių ženklas.
6
2023 m. balandžio 13 d. ieškovė pateikė apeliaciją dėl Anuliavimo skyriaus sprendimo ir paprašė jį panaikinti tiek, kiek juo buvo panaikintos jos teisės į ginčijamą prekių ženklą šioms prekėms: prie 19 klasės priskirtoms „nemetalinėms statybinėms medžiagoms, įskaitant vėdinimo groteles“.
7
Ginčijamu sprendimu Apeliacinė taryba apeliaciją atmetė.
Šalių reikalavimai
8
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek Apeliacinė taryba panaikino ginčijamo prekių ženklo registraciją 19 klasės prekėms,
–
priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.
9
EUIPO Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas, jeigu ji būtų šaukiama į teismo posėdį.
Dėl ieškinio dalyko
10
Pirmiausia pažymėtina, kad pasibaigus procedūrai EUIPO, ir kaip matyti iš šio sprendimo 5–7 punktų, ginčijamo prekių ženklo registracija buvo palikta galioti šioms 6 klasės prekėms: „metalinėms statybinėms medžiagoms, o būtent vėdinimo grotelėms; smulkiems metalo gaminiams ir detalėms, o būtent vėdinimo grotelėms; metalo gaminiams, nepriskirtiems prie kitų klasių, o būtent vėdinimo grotelėms“ (toliau – metalinės vėdinimo grotelės). Taigi šis sprendimas įsigaliojo prekėms, kurios nėra šio ieškinio dalykas.
11
Be to, ieškinio 1.2 punkte ieškovė prašo iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek Apeliacinė taryba atmetė jos apeliaciją ir panaikino ginčijamo prekių ženklo registraciją šioms 19 klasės prekėms: „nemetalinėms statybinėms medžiagoms, įskaitant vėdinimo groteles“. Vis dėlto tame pačiame ieškinio punkte, taip pat 1.3 ir 1.6 punktuose ji iš esmės patikslina, kad prašo iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą tik tiek, kiek jis susijęs su prie 19 klasės priskirtomis „nemetalinėmis statybinėmis medžiagomis, t. y. vėdinimo grotelėmis“ (toliau – nemetalinės vėdinimo grotelės).
12
Vadinasi, pirmuoju reikalavimu ieškovė neprieštarauja dėl ginčijamo prekių ženklo registracijos panaikinimo kitoms nei vėdinimo grotelės prie 19 klasės priskirtoms statybinėms medžiagoms, tai ji patvirtino per teismo posėdį.
Dėl teisės
13
Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais, kurių pirmasis susijęs su neteisingu Nicos sutartimi nustatytos klasifikavimo sistemos taikymu, antrasis – su klaidingu jurisprudencijos aiškinimu, o trečiasis – su Reglamento 2017/1001 33 straipsnio 7 dalies taikymu pagal analogiją naudojimo iš tikrųjų įrodymui. Kadangi šie pagrindai tarpusavyje susiję, juos reikia nagrinėti kartu.
14
Reglamento Nr. 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punkte numatyta, kad Europos Sąjungos prekių ženklo savininko teisės paskelbiamos panaikintomis EUIPO padavus prašymą, jeigu penkerius metus iš eilės prekių ženklas Europos Sąjungoje nebuvo iš tikrųjų naudojamas prekėms arba paslaugoms, kurioms jis įregistruotas, žymėti ir nėra pagrįstų priežasčių jo nenaudoti.
15
Pagal 2018 m. kovo 5 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2018/625, kuriuo papildomas Reglamentas 2017/1001 ir panaikinamas Deleguotasis reglamentas (ES) 2017/1430 (OL L 104, 2018, p. 1), 10 straipsnio 3 ir 4 dalis, taikomas registracijos panaikinimo procedūroms pagal Deleguotojo reglamento 2018/625 19 straipsnio 1 dalį, prekių ženklo naudojimo įrodymai turi būti susiję su prekių ženklo naudojimo vieta, trukme, apimtimi bei pobūdžiu ir iš esmės apima patvirtinamuosius dokumentus, pavyzdžiui, pakuotes, etiketes, kainoraščius, katalogus, sąskaitas faktūras, nuotraukas ir skelbimus laikraščiuose, taip pat raštiškus pareiškimus, nurodytus Reglamento 2017/1001 97 straipsnio 1 dalies f punkte.
16
Nustatant, ar prekių ženklas yra naudojamas iš tikrųjų, reikia atsižvelgti į susijusių faktų ir aplinkybių visumą, tinkamą nustatyti jo komercinio naudojimo realumą, ypač į naudojimo tam tikrame ekonomikos sektoriuje, siekiant išlaikyti ar sukurti rinkos dalį prekių ženklu saugomoms prekėms ar paslaugoms, pagrįstumą, šių prekių ar paslaugų pobūdį, rinkos ypatybes, prekių ženklo naudojimo apimtį ir dažnumą (žr. 2015 m. vasario 13 d. Sprendimo Husky CZ / VRDT – Husky of Tostock (HUSKY), T‑287/13, EU:T:2015:99, 63 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
17
Prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų negali būti įrodytas remiantis tikimybėmis ar prielaidomis, tačiau turi būti grindžiamas konkrečiais ir objektyviais įrodymais, patvirtinančiais, kad atitinkamoje rinkoje prekių ženklas buvo iš tikrųjų ir pakankamai naudojamas (žr. 2023 m. sausio 11 d. Sprendimo Hecht Pharma / EUIPO – Gufic BioSciences (Gufic), T‑346/21, EU:T:2023:2, nepaskelbtas Rink., 24 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
18
Ieškovės argumentai turi būti nagrinėjami atsižvelgiant būtent į šiuos aspektus.
19
Ieškovė iš esmės tvirtina, kad iš tikrųjų naudojo ginčijamą prekių ženklą homogeninei prekių kategorijai – „vėdinimo grotelėms“, patenkančioms ir į 6, ir į 19 klasę. Jos nuomone, jos pateiktas minėto prekių ženklo naudojimo metalinėms vėdinimo grotelėms įrodymas leidžia išsaugoti šio prekių ženklo registraciją ir nemetalinėms vėdinimo grotelėms. Aplinkybė, kad metalinės ir nemetalinės vėdinimo grotelės priklauso prie skirtingų Nicos klasifikacijos klasių, nepaneigia fakto, kad „vėdinimo grotelės“ sudaro vieną ir tą pačią homogeninę prekių kategoriją. Iš tiesų, pirma, minėta klasifikacija buvo nustatyta vien administraciniais tikslais. Antra, metalinių ir nemetalinių vėdinimo grotelių paskirtis yra ta pati, t. y. neleisti kenkėjams patekti į mūrinių konstrukcijų sienų tarpus, kartu netrukdant jų vėdinti, todėl šios dvi vėdinimo grotelių rūšys tarpusavyje pakeičiamos. Ieškovė taip pat teigia turinti teisėtą interesą ateityje įtraukti į savo prekių asortimentą ir nemetalines vėdinimo groteles. Be to, anot jos, Reglamento 2017/1001 33 straipsnio 7 dalis leidžia manyti, kad jeigu prekės turi tą pačią paskirtį, prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų tam tikros klasės prekei įrodymas galėtų pateisinti šio prekių ženklo apsaugos taikymą kitoms panašioms kitų klasių prekėms.
20
EUIPO tvirtina, kad nors Nicos klasifikacija buvo priimta vien administraciniais tikslais, prireikus ja reikia remtis siekiant nustatyti prekių, kurioms prekių ženklas buvo įregistruotas, taikymo sritį ir reikšmę. Į minėtą klasifikaciją ir jos aiškinamąsias pastabas taip pat galima atsižvelgti aiškinant ar tikslinant prekių paskirtį. Konkrečiai kalbant, EUIPO teigimu, vertinant ginčijamo prekių ženklo apsaugos apimtį reikia atsižvelgti į skirtingą statybinių medžiagų klasifikavimą pagal tai, iš ko jos pagamintos, t. y. iš metalo ar ne. Be to, Reglamento 2017/1001 33 straipsnio 7 dalis neturi reikšmės vertinant prekių ženklo naudojimą iš tikrųjų.
21
Per teismo posėdį EUIPO sušvelnino savo argumentus ir iš esmės nurodė, kad per registracijos panaikinimo procedūrą reikia, pirma, nustatyti ginčijamo prekių ženklo apsaugos apimtį remiantis Nicos klasifikacija ir jos aiškinamosiomis pastabomis, ir, antra, identifikuoti prekes ar paslaugas, kurioms buvo įrodytas ginčijamo prekių ženklo naudojimas rinkoje atitinkamu laikotarpiu, remiantis prekių ženklo savininko pateiktais įrodymais. Jos nuomone, Apeliacinė taryba nepadarė jokios klaidos, kai konstatavo, kad minėta klasifikacija ir jos aiškinamosios pastabos yra svarbios nustatant ginčijamo prekių ženklo apsaugos apimtį. Tačiau ji iš esmės pripažino, kad atsižvelgiant į tai, jog ginčijamas prekių ženklas įregistruotas ir metalinėms, ir nemetalinėms vėdinimo grotelėms, negalima atmesti galimybės, kad nagrinėjant prekes, kurioms minėtas prekių ženklas buvo naudojamas rinkoje atitinkamu laikotarpiu, reikia išnagrinėti, ar šios prekės priklauso tai pačiai homogeninei prekių kategorijai, ir sutiko, kad šiuo tikslu, remiantis jurisprudencija, šios klasifikacijos svarba yra ribota. Tačiau, jos nuomone, Apeliacinė taryba neišnagrinėjo šio klausimo, todėl gali būti, kad ginčijamas sprendimas yra nepakankamai motyvuotas.
22
Ginčijamame sprendime Apeliacinė taryba visų pirma nurodė, kad ginčijamo prekių ženklo naudojimo įrodymas susijęs su tik vienos rūšies prekėmis, t. y. metalinėmis vėdinimo grotelėmis, skirtais įdėti į mūrinių konstrukcijų sienų tarpus, kad į juos nepatektų bitės, vapsvos, pelės ir kiti kenkėjai, kartu netrukdant vėdinti šių konstrukcijų. Ji taip pat nurodė, kad nors šiai prekei apibūdinti buvo vartojami skirtingi pavadinimai, tai buvo ta pati prekė, t. y. vėdinimo grotelės. Šių argumentų šalys neginčija.
23
Be to, Apeliacinė taryba nurodė, kad ieškovės pateikti įrodymai buvo susiję būtent su prie 6 klasės priskiriamomis metalinėmis vėdinimo grotelėmis, o ne prie 19 klasės priskiriamomis nemetalinėmis vėdinimo grotelėmis, ir šalys šio fakto taip pat neginčijo. Iš to ji padarė išvadą, kad ginčijamo prekių ženklo naudojimas įrodytas tik metalinėms vėdinimo grotelėms. Grįsdama šią išvadą ji pabrėžė Nicos klasifikacijos svarbą nustatant prekių ženklo apsaugos apimtį ir nurodė, kad juo suteikiamos teisės gali būti išsaugotos tik tuo atveju, jei prekių ženklas naudojamas rinkoje prekėms ar paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas. Ji pažymėjo, kad pagal minėtą klasifikaciją 6 klasė atskiriama nuo 19 klasės pagal tai, iš ko pagamintos prie šių klasių priskirtos statybinės medžiagos. Tokiu atveju, Apeliacinės tarybos nuomone, šios klasifikacijos poveikis yra „dar akivaizdesnis“, o ieškovės pasirinkta klasė buvo „lemiama“.
24
Galiausiai Apeliacinė taryba padarė išvadą, kad ieškovės argumentai, kuriais siekiama įrodyti, jog metalinės ir nemetalinės vėdinimo grotelės priklauso tai pačiai homogeninei prekių kategorijai, neturi jokios įtakos nustatant ginčijamo prekių ženklo apsaugos apimtį; be to, ji atmetė šiuos argumentus kaip nereikšmingus, motyvuodama tuo, kad naudojimo įrodymas turi būti pateiktas dėl prekių, nurodytų sąraše, sudarytame klasifikuojant jas pagal Nicos klasifikaciją, o ne remiantis rinkos praktika ar padėties rinkoje analize. Ji pridūrė, kad bet kuriuo atveju ieškovės pateiktų dokumentų nepakanka įrodyti, kad rinkoje yra metalinių vėdinimo grotelių „identiškų pakaitalų“ iš plastiko ar kitų medžiagų.
25
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, kaip per teismo posėdį teisingai paaiškino EUIPO, iš Reglamento 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punkto matyti, kad siekiant įvertinti, ar prekių ženklas buvo iš tikrųjų naudojamas „prekėms arba paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas“, kaip tai suprantama pagal šį straipsnį, pirmiausia reikia nustatyti, nagrinėjamo prekių ženklo apsaugos apimtį, o po to – prekių ar paslaugų, kurioms jis faktiškai buvo naudojamas rinkoje atitinkamu laikotarpiu, rūšis, siekiant patikrinti, ar šios rūšies prekės ar paslaugos patenka į nagrinėjamo prekių ženklo apsaugos apimtį.
26
Pirma, dėl ginčijamo prekių ženklo apsaugos apimties nustatymo reikia pažymėti, kad Apeliacinė taryba gali naudoti Nicos klasifikaciją, kad nustatytų šią apimtį (šiuo klausimu žr. 2025 m. kovo 5 d. Sprendimo Funline International / EUIPO – MS Trade (JUNGLE JUICE), T‑26/24, nepaskelbtas Rink., EU:T:2025:206, 33 punktą).
27
Iš tiesų iš jurisprudencijos matyti, kad nors tiesa, jog Nicos klasifikacija yra tik administracinio pobūdžio, vis dėlto ja reikia remtis siekiant prireikus nustatyti prekių, kurioms prekių ženklas buvo įregistruotas, apimtį ar reikšmę (2014 m. rugsėjo 10 d. Sprendimas DTM Ricambi / VRDT – Star (STAR), T‑199/13, nepaskelbtas Rink., EU:T:2014:761, 35 punktas).
28
Konkrečiai kalbant, kai prekių ar paslaugų, kurioms įregistruotas prekių ženklas, pavadinimas yra toks bendras, kad gali apimti labai skirtingas prekes ar paslaugas, negalima atmesti galimybės aiškinant arba tikslinant prekių ar paslaugų aprašymą atsižvelgti į prekių ženklo paraišką pateikusio asmens pasirinktas Nicos klasifikacijos klases (2018 m. birželio 19 d. Sprendimo Erwin Müller / EUIPO – Novus Tablet Technology Finland (NOVUS), T‑89/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:353, 33 punktas; taip pat žr. 2021 m. spalio 6 d. Sprendimo Allergan Holdings France / EUIPO – Dermavita Company (JUVEDERM), T‑397/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2021:653, 35 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
29
Šiuo tikslu ginčijamu prekių ženklu žymimų prekių pavadinimai turi būti aiškinami sistemiškai, atsižvelgiant į Nicos klasifikacijos logiką ir jai būdingą sistemą, kartu atsižvelgiant į klasių aprašymus ir aiškinamąsias pastabas, nes tai yra svarbūs elementai nustatant prekių, kurioms minėtas prekių ženklas buvo įregistruotas, rūšį ir paskirtį (šiuo klausimu žr. 2014 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo STAR, T‑199/13, nepaskelbtas Rink., EU:T:2014:761, 36 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
30
Nagrinėjamu atveju, kaip matyti iš šio sprendimo 23 punkto, nustatydama ginčijamo prekių ženklo apsaugos apimtį Apeliacinė taryba rėmėsi Nicos klasifikacija ir jos aiškinamosiomis pastabomis. Ji pažymėjo, kad iš atitinkamų klasių, prie kurių priskirtos minėtu prekių ženklu žymimos prekės, aiškinamųjų pastabų matyti, jog 6 klasė apima metalines statybines medžiagas, o 19 klasė – nemetalines statybines medžiagas. Todėl Apeliacinė taryba pagrįstai galėjo remtis minėta klasifikacija ir jos aiškinamosiomis pastabomis, kad nustatytų šio prekių ženklo apsaugos apimtį.
31
Antra, dėl prekių ar paslaugų, kurioms ginčijamas prekių ženklas buvo faktiškai naudojamas rinkoje atitinkamu laikotarpiu, rūšies nustatymo, siekiant patikrinti, ar šios rūšies prekės ar paslaugos patenka į nagrinėjamo prekių ženklo apsaugos apimtį, pažymėtina, jog nagrinėjamu atveju neginčijama, kad ieškovė naudojo minėtą prekių ženklą tik daliai prekių, kurioms jis buvo įregistruotas.
32
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal Reglamento 2017/1001 58 straipsnio 2 dalį, jeigu yra pagrindas panaikinti registraciją tiktai tam tikroms prekėms ar paslaugoms, kurioms Europos Sąjungos prekių ženklas yra įregistruotas, paskelbiama apie savininko teisių tik į tas prekes ar paslaugas panaikinimą.
33
Kadangi pagal Reglamento Nr. 2017/1001 58 straipsnio 2 dalies nuostatas leidžiama ankstesnį prekių ženklą laikyti įregistruotu tik tai prekių ar paslaugų daliai, dėl kurios prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų įrodymas buvo pateiktas, pirma, jomis apribojamos ginčijamo prekių ženklo savininko teisės, įgytos dėl šio ženklo įregistravimo, ir antra, jos turi būti suderintos su savininko teisėtu interesu, naudojantis įregistruoto prekių ženklo teikiama apsauga, ateityje išplėsti savo prekių ar paslaugų asortimentą, atsižvelgiant į prekių ir paslaugų, kurioms buvo įregistruotas prekių ženklas, aprašymą (šiuo klausimu žr. 2020 m. rugsėjo 23 d. Sprendimo Polfarmex / EUIPO) – Kaminski (SYRENA), T‑677/19, nepaskelbtas Rink., EU:T:2020:424, 112 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją; pagal analogiją taip pat žr. 2020 m. liepos 16 d. Sprendimo ACTC / EUIPO, C‑714/18 P, EU:C:2020:573, 51 punktą).
34
Dėl Reglamento 2017/1001 58 straipsnio 2 dalyje vartojamos sąvokos „tik tam tikros prekės ar paslaugos“ reikia nurodyti, kad, remiantis jurisprudencija, vartotojas, pageidaujantis įsigyti prekę ar paslaugą, kuri priklauso konkrečiai ir tiksliai apibrėžtai kategorijai, tačiau kurios negalima išskirstyti į aiškias pakategores, susies su ginčijamu prekių ženklu visas šiai kategorijai priklausančias prekes ar paslaugas, todėl toks prekių ženklas atlieka savo esminę funkciją – užtikrinti šių prekių ar paslaugų kilmę. Tokiomis aplinkybėmis pakanka reikalauti, kad prekių ženklo savininkas įrodytų šio prekių ženklo naudojimą iš tikrųjų daliai prekių ar paslaugų, priklausančių šiai homogeninei kategorijai (2020 m. liepos 16 d. Sprendimo ACTC / EUIPO, C‑714/18 P, EU:C:2020:573, 42 punktas ir 2024 m. spalio 16 d. Sprendimo Telefónica Germany / EUIPO – ePlus (e.plus), T‑570/23, nepaskelbtas Rink., EU:T:2024:694, 17 punktas).
35
Vis dėlto, kiek tai susiję prekėmis ar paslaugomis, priklausančiomis plačiai kategorijai, kurią galima suskirstyti į kelias savarankiškas pakategores, būtina reikalauti, kad šiai prekių ar paslaugų kategorijai įregistruoto prekių ženklo savininkas pateiktų šio prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų įrodymų dėl kiekvienos iš šių savarankiškų pakategorių, antraip jo teisės į minėtą prekių ženklą galėtų būti panaikintos savarankiškoms pakategorėms, dėl kurių jis nepateikė tokių įrodymų (žr. 2024 m. spalio 16 d. Sprendimo e.plus, T‑570/23, nepaskelbtas Rink., EU:T:2024:694, 17 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
36
Šiuo klausimu primintina, kad nors sąvoka „naudojimas iš dalies“, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2017/1001 58 straipsnio 2 dalį, siekiama neužkirsti kelio naudoti prekių ženklus, kurie nebuvo naudoti žymint konkrečią prekių kategoriją, visgi dėl to iš ankstesnio prekių ženklo savininko negali būti atimta bet kokia apsauga, susijusi su prekėmis, kurios, nors nėra tiksliai tapačios prekėms, kurioms jis sugebėjo įrodyti naudojimą iš tikrųjų, iš esmės nėra skirtingos ir priklauso tai pačiai grupei, kuri gali būti suskirstyta tik savavališkai. Pažymėtina, kad praktikoje prekių ženklo savininkui neįmanoma įrodyti prekių ženklo naudojimo žymint visas įsivaizduojamas su įregistravimu susijusių prekių rūšis. Todėl sąvoka „prekių ar paslaugų dalis“, kaip ji suprantama pagal Reglamento 2017/1001 58 straipsnio 2 dalį, negali apimti visų parduodamų panašių prekių ar paslaugų atmainų, o tik prekes ir paslaugas, kurios yra pakankamai skirtingos, kad sudarytų nuoseklias kategorijas ar pakategores (2005 m. liepos 14 d. Sprendimo Reckitt Benckiser (España) / VRDT – Aladin (ALADIN), T‑126/03, EU:T:2005:288, 46 punktas; taip pat žr. 2013 m. gegužės 16 d. Sprendimo Aleris / VRDT – Carefusion 303 (ALARIS), T‑353/12, nepaskelbtas Rink., EU:T:2013:257, 19 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
37
Dėl klausimo, ar prekės priklauso prie homogeninės kategorijos, kurios neįmanoma suskirstyti į kelias atskiras pakategores, iš jurisprudencijos matyti, kad, jeigu vartotojas pirmiausia ieško jo specifinius poreikius atitinkančios prekės ar paslaugos, nagrinėjamos prekės ar paslaugos tikslas ar paskirtis yra pagrindinis jo pasirinkimą lemiantis veiksnys. Kadangi vartotojai tikslo ir paskirties kriterijumi naudojasi prieš pirkdami bet kokią prekę, šis kriterijus yra svarbiausias apibrėžiant homogeninę prekių ar paslaugų kategoriją (šiuo klausimu žr. 2013 m. gegužės 16 d. Sprendimo ALARIS, T‑353/12, nepaskelbtas Rink., EU:T:2013:257, 22 punktą ir 2019 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Intas Pharmaceuticals / EUIPO – Laboratorios Indas (INTAS), T‑380/18, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:782, 94 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
38
Iš to matyti, kad apibrėždama homogeninę prekių ar paslaugų kategoriją EUIPO negali būti įpareigota apsiriboti Nicos klasifikacijoje aiškiai nurodytais prekių ir paslaugų pavadinimais (šiuo klausimu žr. 2024 m. spalio 16 d. Sprendimo Fractal Analytics / EUIPO) – Fractalia Remote Systems (FRACTALIA), T‑194/23, nepaskelbtas Rink., EU:T:2024:696, 155 punktą).
39
Vertinant, ar prekės ar paslaugos, kurioms prekių ženklo savininkas naudojo šį ženklą, patenka į nepriklausomą kategoriją, svarbu tik tai, ar vartotojas, pageidaujantis įsigyti prekę ar paslaugą, priskiriamą prie prekių ar paslaugų, kurioms skirtas nagrinėjamas prekių ženklas, kategorijos, su šiuo prekių ženklu susies visas šiai kategorijai priklausančias prekes ar paslaugas (šiuo klausimu žr. 2020 m. spalio 22 d. Sprendimo Ferrari, C‑720/18 ir C‑721/18, EU:C:2020:854, 43 punktą). Tokiomis aplinkybėmis Apeliacinė taryba turi įvertinti įrodymus atsižvelgdama į atitinkamo ekonomikos sektoriaus kontekstą (šiuo klausimu žr. 2017 m. gegužės 8 d. Sprendimo Les Éclaires / EUIPO – L’éclaireur International(ECLAIREUR), T‑680/15, nepaskelbtas Rink., EU:T:2017:320, 85 punktą).
40
Nagrinėjamu atveju konstatuotina, kad EUIPO instancijose ieškovė pateikė įvairių argumentų ir įrodymų, kuriais siekė įrodyti, kad metalinės ir nemetalinės vėdinimo grotelės, kurioms buvo įregistruotas ginčijamas prekių ženklas, turi tą pačią paskirtį ir tikslą, t. y. neleisti bitėms ir kitiems vabzdžiams ar kenkėjams patekti į mūrinių konstrukcijų sienų tarpus, kartu netrukdant vėdinti šių konstrukcijų, neatsižvelgiant į tai, iš kokios medžiagos tos grotelės buvo gaminamos. Be to, ji tvirtino, kad metalinių ir nemetalinių (pavyzdžiui, iš kietojo plastiko) vėdinimo grotelių išvaizda ta pati, jos platinamos tais pačiais kanalais ir pasižymi vienodu veiksmingumu, atsparumu ir našumu, todėl perkant šias prekes jų medžiaga darė tik antraeilę įtaką atitinkamos visuomenės pasirinkimui. Tuo remdamasi ji teigė, kad metalinės ir nemetalinės vėdinimo grotelės priklauso prie tos pačios homogeninės prekių – „vėdinimo grotelių“ – kategorijos.
41
Kaip priminta šio sprendimo 24 punkte, Apeliacinė taryba atmetė šiuos argumentus ir ginčijamo sprendimo 97 punkte nurodė, kad jie neturi jokios reikšmės nustatant ginčijamo prekių ženklo apsaugos apimtį prekėms, kurioms jis įregistruotas, o to sprendimo 98 punkte – kad aplinkybė, jog metalinės vėdinimo grotelės gali turėti tam tikrų panašumų su iš kitų medžiagų pagamintomis vėdinimo grotelėmis, šiuo atveju neturi reikšmės, nes Apeliacinė taryba vertino tai, ar buvo įrodytas naudojimas registracijos paraiškoje nurodytoms prekėms, ir neanalizavo situacijos rinkoje. Tame pačiame to sprendimo punkte ji pridūrė, kad bet kuriuo atveju ieškovės pateiktų dokumentų nepakanka įrodyti, jog rinkoje yra metalinių vėdinimo grotelių „identiškų pakaitalų“ iš plastiko ar kitų medžiagų.
42
Reikia priminti, kad asmens nenaudai priimto sprendimo motyvuose suinteresuotajam asmeniui turi būti pateikta reikiama informacija, kad jis galėtų sužinoti, ar sprendimas yra pagrįstas, o Sąjungos teismas – vykdyti jo teisėtumo kontrolę. Taigi motyvavimo stoka arba nepakankamas motyvavimas yra su viešąja tvarka susiję pagrindai, kurie prireikus turi būti nurodyti ex officio (šiuo klausimu žr. 1997 m. vasario 20 d. Sprendimo Komisija / Daffix, C‑166/95 P, EU:C:1997:73, 23 ir 24 punktus ir 2002 m. spalio 23 d. Sprendimo Institut für Lernsysteme / VRDT) – Educational Services (ELS), T‑388/00, EU:T:2002:260, 59 punktą).
43
Per posėdį Bendrasis Teismas išklausė šalių argumentų dėl galimo ginčijamo sprendimo motyvavimo stokos, kiek tai susiję su klausimu, ar „vėdinimo grotelės“ gali sudaryti homogeninę prekių kategoriją, ir, kaip pažymėta šio sprendimo 21 punkte, EUIPO pripažino, kad ginčijamas sprendimas gali būti nepakankamai motyvuotas šiuo klausimu.
44
Šiuo aspektu pažymėtina, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 26–30 punktų, jo 40 punkte nurodyti ieškovės argumentai neturi jokios įtakos nustatant ginčijamo prekių ženklo apsaugos apimtį. Vis dėlto, kaip ginčijamo sprendimo 97 punkte teisingai nurodė Apeliacinė taryba, reikia konstatuoti, kad minėti argumentai susiję ne su minėto prekių ženklo apsaugos apimties nustatymu, o su klausimu, ar prekės, kurioms jis iš tikrųjų buvo naudojamas rinkoje atitinkamu laikotarpiu, priklauso vienai ir tai pačiai homogeninei prekių – „vėdinimo grotelių“ – kategorijai. Taigi šie argumentai buvo susiję su šio sprendimo 25 punkte nurodytos analizės antruoju etapu.
45
Taigi ginčijamo sprendimo 97 punkte nurodyti motyvai, kiek jie susiję su ginčijamo prekių ženklo apsaugos apimties nustatymu, neleidžia ieškovei suprasti priežasčių, dėl kurių Apeliacinė taryba atmetė jos argumentus, o Bendrajam Teismui – vykdyti kontrolės šiuo klausimu.
46
Be to, ginčijamo sprendimo 98 punkte tik nurodžiusi, jog aplinkybė, kad metalinės vėdinimo grotelės gali turėti tam tikrų panašumų su iš kitų medžiagų pagamintomis vėdinimo grotelėmis, nagrinėjamu atveju neturi reikšmės, nes vertinimas nebuvo susijęs su situacijos rinkoje analize, ir jog bet kuriuo atveju ieškovės pateiktų įrodymų „nepakako“ įrodyti, kad rinkoje yra metalinių vėdinimo grotelių „identiškų pakaitalų“ iš plastiko ar kitų medžiagų, Apeliacinė taryba nepateikė pakankamai motyvų, kodėl padarė tokią išvadą. Iš tiesų iš ginčijamo sprendimo nematyti nei priežasčių, dėl kurių šio sprendimo 40 punkte priminti argumentai, pagrįsti įvairiais įrodymais, buvo „nepakankami“, nei priežasčių, dėl kurių situacijos rinkoje analizė buvo nereikšminga, atsižvelgiant, be kita ko, į nagrinėjamo atvejo ypatumus ir į šio sprendimo 39 punkte nurodytą jurisprudenciją.
47
Taigi reikia konstatuoti, kad ginčijamas sprendimas šiuo klausimu yra nepakankamai motyvuotas.
48
Šios išvados nepaneigia kiti ginčijamame sprendime pateikti argumentai.
49
Pirma, kiek Apeliacinė taryba ginčijamame sprendime nurodo, kad nagrinėjamu atveju „pasirinkta“ klasė yra lemiama, ieškovei negalima priekaištauti, kad siekdama įregistruoti ginčijamą prekių ženklą ji „pasirinko“ dvi skirtingas klases. Iš tiesų, kaip, be kita ko, teisingai pažymėjo ieškovė, pagal Nicos klasifikaciją neleidžiama įregistruoti prekių ženklo vienai klasei priklausančių prekių – „vėdinimo grotelių“ – kategorijai, bet reikalaujama atlikti tokią registraciją nurodant dvi skirtingas klases, atsižvelgiant į medžiagą, iš kurios gaminamos minėtos grotelės, ir tai EUIPO taip pat patvirtino per teismo posėdį.
50
Antra, ginčijamame sprendime pateiktos nuorodos į 2023 m. balandžio 26 d. Sprendimą Wenz Kunststoff / EUIPO – Mouldpro (MOULDPRO) (T‑794/21, nepaskelbtas Rink., EU:T:2023:211) neleidžia ištaisyti 47 punkte nurodytos motyvavimo stokos.
51
Iš tiesų bylos, kurioje priimtas 2023 m. balandžio 26 d. Sprendimas MOULDPRO (T‑794/21, nepaskelbtas Rink., EU:T:2023:211), faktinės ir teisinės aplinkybės skiriasi nuo šios bylos faktinių ir teisinių aplinkybių. Toje byloje, siekdamas įrodyti prekių ženklo naudojimą iš tikrųjų 17 klasės prekėms, kurios apima tik plastikines prekes, minėto prekių ženklo savininkas pateikė įrodymų, susijusių su metalinėmis prekėmis, nors prekių ženklas nebuvo įregistruotas tokioms prekėms. Taigi iš esmės minėtas savininkas naudojo nagrinėjamą prekių ženklą ne prekėms, kurioms jis buvo įregistruotas, bet kitoms prekėms, kurioms minėtas prekių ženklas nebuvo skirtas.
52
Būtent šiomis konkrečiomis aplinkybėmis ir siekdamas nustatyti nagrinėjamo prekių ženklo apsaugos apimtį Bendrasis Teismas, remdamasis Nicos klasifikacija ir jos aiškinamosiomis pastabomis, nusprendė, kad nagrinėjamo prekių ženklo apsauga apima tik prekes, pagamintas iš nemetalinių medžiagų, o kadangi minėtas prekių ženklas nebuvo naudojamas tokioms prekėms, savininko teisės į jį turi būti panaikintos.
53
Priešingai nei prekių ženklo savininkas byloje, kurioje priimtas 2023 m. balandžio 26 d. Sprendimas MOULDPRO (T‑794/21, nepaskelbtas Rink., EU:T:2023:211), nagrinėjamu atveju ieškovė neteigia, kad ginčijamas prekių ženklas buvo naudojamas prekėms, kurioms jis nėra įregistruotas. Taigi šioje byloje nekalbama apie prekių ženklo naudojimą prekėms, kurios nepatenka į prekių ženklo apsaugos taikymo sritį.
54
Trečia, taip pat reikia konstatuoti, kad bylos, kurioje priimtas 2009 m. sausio 15 d. Sprendimas Silberquelle (C‑495/07, EU:C:2009:10), kuriuo Apeliacinė taryba rėmėsi ginčijamame sprendime, aplinkybės taip pat skiriasi nuo šios bylos aplinkybių, kaip, beje, per teismo posėdį pripažino EUIPO. Iš tiesų ta byla buvo susijusi su klausimu, ar prekių ženklas, įregistruotas ir prie 25 klasės priklausantiems drabužiams, ir prie 32 klasės priskiriamiems gaiviesiems gėrimams, turi būti laikomas iš tikrųjų naudojamu pastariesiems tuo atveju, kai šis prekių ženklas jiems buvo naudojamas tik reklamoje, t. y. nemokamai dalinant gėrimą pirkėjams, šiems perkant minėtu prekių ženklu pažymėtus drabužius. Taigi Teisingumo Teismui buvo pateiktas prejudicinis klausimas, ar toks naudojimas atitinka esminę prekių ženklo funkciją. Būtent šiomis konkrečiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismas nusprendė, kad, atsižvelgiant į didelį įregistruotų prekių ženklų skaičių ir dėl jų galinčius kilti ginčus, būtina pripažinti prekių ženklu suteikiamų teisių išsaugojimą konkrečiai prekių ar paslaugų klasei, tik jei šis ženklas buvo naudojamas šios klasės prekių ar paslaugų rinkoje, ir kad todėl tuomet, kai prekių ženklo savininkas juo žymi daiktus, kurias nemokamai dalija jo prekių pirkėjams, jis iš tikrųjų nenaudoja šio prekių ženklo klasei, kuriai priklauso minėti daiktai (2009 m. sausio 15 d. Sprendimo Silberquelle, C‑495/07, EU:C:2009:10, 19 ir 22 punktai). Tačiau toje byloje nekilo klausimas, ar prie skirtingų Nicos klasifikacijos klasių priskirtos prekės gali sudaryti homogeninę prekių kategoriją vertinant prekių ženklo naudojimą iš tikrųjų prekėms, kurioms jis buvo įregistruotas.
55
Ketvirta, ginčijamo sprendimo 102 punkte nurodyti motyvai, kuriais remdamasi Apeliacinė taryba atmetė kaip nereikšmingus ieškovės argumentus, grindžiamus 2020 m. liepos 16 d. Sprendimu ACTC / EUIPO (C‑714/18 P, EU:C:2020:573), taip pat neleidžia ištaisyti šio sprendimo 47 punkte nurodytos motyvavimo stokos.
56
2020 m. liepos 16 d. Sprendime ACTC / EUIPO (C‑714/18 P, EU:C:2020:573) Teisingumo Teismas atmetė apeliacinį skundą dėl 2018 m. rugsėjo 13 d. Sprendimo ACTC / EUIPO – Taiga (tigha) (T‑94/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:539), kuriuo buvo atsisakyta pripažinti, kad egzistuoja savarankiška 25 klasės prekių pakategorė, kurią sudaro „nuo blogų oro sąlygų apsaugoti skirti lauko drabužiai“, motyvuojant tuo, kad visi drabužiai turi tą pačią paskirtį, nes skirti dengti, slėpti, puošti ir nuo gamtos veiksnių apsaugoti žmogaus kūnui.
57
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta šio sprendimo 25 ir 31–39 punktuose, Apeliacinė taryba, neišnagrinėjusi, ar metalinės ir nemetalinės vėdinimo grotelės, kurioms skirtas ginčijamas prekių ženklas, galėjo priklausyti tai pačiai homogeninei prekių kategorijai, negalėjo atmesti kaip nereikšmingų ieškovės argumentų šiuo klausimu, įskaitant jos argumentą, grįstą 2020 m. liepos 16 d. Sprendimu ACTC / EUIPO (C‑714/18 P, EU:C:2020:573) ir 2018 m. rugsėjo 13 d. Sprendimu tigha (T‑94/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:539), kurie buvo susiję būtent su homogeninės prekių kategorijos apibrėžimo kriterijais.
58
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek juo buvo atmesta ieškovės apeliacija dėl prie 19 klasės priskirtų nemetalinių vėdinimo grotelių, nesant reikalo nagrinėti kitų ieškovės argumentų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
59
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
60
Kadangi EUIPO pralaimėjo bylą, ji turi padengti ieškovės išlaidas pagal jos pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (aštuntoji išplėstinė kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2024 m. sausio 9 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) penktosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 793/2023-5), kiek juo buvo atmesta Bouwbenodigdheden Hoogeveen BV apeliacija dėl prie 19 klasės priskirtų „nemetalinių statybinių medžiagų, įskaitant vėdinimo groteles“.
2.
EUIPO padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jos priteisiamos Bouwbenodigdheden Hoogeveen patirtos bylinėjimosi išlaidos.
Papasavvas
Kornezov
Petrlík
Kecsmár
Kingston
Paskelbta 2025 m. liepos 9 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.