MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
MANUELA CAMPOSA SÁNCHEZ‑BORDONE
od 7. ožujka 2018.(1)
Predmet C‑103/17
Messer France SAS, sljednik Praxaira
protiv
Premier ministre,
Commission de régulation de l’énergie,
Ministre de l’Économie et des Finances,
Ministre de l’Environnement, de l’Énergie et de la Mer
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d’État (Državno vijeće, Francuska))
„Oporezivanje energenata i električne energije – Nacionalno zakonodavstvo kojim se predviđa doprinos za javnu uslugu opskrbe električnom energijom – Trošarina na električnu energiju – Neizravni porez – Uvjeti za postojanje drugog neizravnog poreza s posebnom namjenom – Pojam posebnih namjena – Sličnost između drugih neizravnih poreza s posebnim namjenama i trošarine na električnu energiju – Poštovanje najniže razine oporezivanja – Razlika između poreza i obveznog novčanog davanja koje nije porezne prirode”
1.        Conseil d’État (Državno vijeće, Francuska) od Suda zahtijeva da odluči o usklađenosti takozvanog doprinosa za javnu uslugu opskrbe električnom energijom (contribution au service public de l’électricité, u daljnjem tekstu: doprinos CSPE) s pravom Unije, u obliku u kojem se primjenjivao u Francuskoj od 2003. do 2010.
2.        Doprinos CSPE davanje je koje u svojim računima plaćaju krajnji potrošači, a ubiru ga opskrbljivači električnom energijom. Njime se nastoje nadoknaditi dodatni troškovi koje su ti opskrbljivači zakonski obvezni preuzeti, a čija je namjena različita: od poticaja za proizvodnju električne energije iz obnovljivih izvora ili nadoknade većih troškova proizvodnje električne energije u područjima izvan kontinentalne Francuske, do socijalnih svrha kao što su primjena posebne tarife za tu energiju kao proizvoda za osnovne potrebe te pomoć siromašnim kućanstvima.
3.        Sud koji je uputio zahtjev ne postavlja Sudu pitanje o eventualnom statusu doprinosa CSPE kao državne potpore. Njegova se pitanja prije odnose na usklađenost tog davanja s direktivama kojima se usklađuju trošarine na određenu robu, među kojima je električna energija.
4.        Tim je direktivama utvrđeno pravilo u skladu s kojim proizvodi na koje se odnose mogu biti predmet samo usklađene trošarine. Međutim, njima se iznimno priznaju određeni neizravni porezi s posebnom namjenom (u daljnjem tekstu: NPPN) u pogledu kojih je Sud u sudskoj praksi već utvrdio određene kriterije.
5.        U postupku koji je u tijeku pred Conseil d’État (Državno vijeće), prvom u nizu sličnih predmeta(2), radi se o upravo o tome da se razjasni može li se doprinos CSPE uključiti u neizravne poreze koji se u navedenim direktivama dopuštaju iznimno. S pravnog, kao i s gospodarskog, stajališta spor koji je u tijeku pred francuskim sudovima u pogledu doprinosa CSPE iznimno je važan(3).
I.      Pravni okvir
A.      Pravo Unije
1.      Direktiva 92/12/EEZ(4)
6.        U skladu s njezinom trećom uvodnom izjavom:
„[…] Potrebno je definirati pojam proizvoda koji podliježu trošarinama, s obzirom na to da jedino ona roba koja se takvom smatra u svim državama članicama može biti predmet odredbi Zajednice, da navedeni proizvodi mogu biti predmet drugih neizravnih poreza s posebnom namjenom, da zadržavanje ili uvođenje drugih neizravnih poreza ne smije dovesti do formalnosti povezanih s prelaskom preko granice”. [neslužbeni prijevod]
7.        U skladu s člankom 3.:
„1.      Ova Direktiva primjenjuje se na razini Zajednice na sljedeće proizvode kako su definirani u relevantnim direktivama:
–        mineralna ulja,
–        alkohol i alkoholna pića,
–        prerađeni duhan.
2.      Proizvodi spomenuti u stavku 1. mogu biti predmet drugih neizravnih poreza s posebnom namjenom, pod uvjetom da ti porezi poštuju pravila oporezivanja primjenjiva na trošarine ili porez na dodanu vrijednost za potrebe određivanja porezne osnovice, izračunavanje poreza, nastanak obveze obračuna i nadzor poreza.
[…]” [neslužbeni prijevod]
2.      Direktiva 2003/96/EZ(5)
8.        U skladu s člankom 1.:
„Države članice uvode poreze na energente i električnu energiju u skladu s ovom Direktivom”.
9.        U skladu s člankom 3.:
„Upućivanja u Direktivi 92/12/EEZ na ‚mineralna ulja’ i ‚trošarine’, ako se ta Direktiva primjenjuje na mineralna ulja, tumače se kao da obuhvaćaju sve energente, električnu energiju i sve nacionalne neizravne poreze koji su navedeni u članku 2. i članku 4. stavku 2. ove Direktive”.
10.      Člankom 4. utvrđuje se:
„1.      Razine oporezivanja koje države članice primjenjuju na energetske proizvode i električnu energiju, a koje su navedene u članku 2., ne smiju biti ispod najniže razine oporezivanja propisane ovom Direktivom.
2.      Za potrebe ove Direktive, ‚razina oporezivanja’ znači ukupno opterećenje u vezi sa svim neizravnim porezima (osim PDV‑a) koji se izračunavaju izravno ili neizravno po količini energenta ili električne energije u trenutku puštanja u slobodnu potrošnju.”
11.      Člankom 18. stavkom 10. predviđa se:
„Francuska Republika može do 1. siječnja 2009. primjenjivati potpuna ili djelomična oslobođenja ili sniženja poreza za energente i električnu energiju koju koriste državna, regionalna i lokalna vladina tijela ili druge javnopravne institucije kad se bave aktivnostima ili poslovanjem u okviru obavljanja dužnosti javne vlasti.
Francuska Republika može primjenjivati prijelazno razdoblje do 1. siječnja 2009. za prilagodbu sadašnjeg sustava oporezivanja električne energije odredbama predviđenima u ovoj Direktivi. U tom razdoblju treba uzimati u obzir ukupnu prosječnu razinu sadašnjeg lokalnog oporezivanja električne energije kad se procjenjuje poštuju li se najniže stope predviđene u ovoj Direktivi.”
12.      U skladu s člankom 28.:
„1.      Države članice donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 31. prosinca 2003. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
2.      One primjenjuju te odredbe od 1. siječnja 2004. […]”.
3.      Direktiva 2008/118/EZ(6)
13.      Direktiva 92/12 stavljena je izvan snage Direktivom 2008/118, čijim se člankom 1. stavcima 1. i 2. propisuje:
„1.      Ovom se Direktivom utvrđuju opća pravila u odnosu na trošarine, koje se ubiru neposredno ili posredno na potrošnju sljedećih roba (dalje u tekstu ‚trošarinska roba’):
(a)      energenti i električna energija, obuhvaćeni Direktivom 2003/96/EZ;
[…]
2.      Države članice mogu ubirati druge neizravne poreze na trošarinsku robu za posebne namjene, ako su ti porezi sukladni poreznim pravilima Zajednice koja se primjenjuju na trošarinu ili porez na dodanu vrijednost, vezano uz utvrđivanje porezne osnovice, izračunavanje poreza, nastanak obveze obračuna i nadzor poreza koji su u pitanju, ali ne uključuju odredbe o oslobođenjima.”
14.      U skladu s člankom 7. stavkom 1.:
„1.      Obveza obračunavanja trošarine nastaje puštanjem u potrošnju u državi članici.”
15.      Člankom 9. propisuje se:
„Primjenjuju se uvjeti za obračunavanje trošarine i stope trošarine, koje vrijede na dan nastanka obveze obračunavanja trošarine u državi članici gdje je roba puštena u potrošnju.
[…]”
16.      Članak 47. stavak 1. prvi podstavak glasi:
„Direktiva 92/12/EEZ stavlja se izvan snage […] počevši od 1. travnja 2010.”
B.      Nacionalno pravo
17.      Članak 5. Loi du 10 février 2000 relative à la modernisation et au développement du service public de l’électricité (Zakon od 10. veljače 2000. o osuvremenjivanju i razvoju javne službe za opskrbu električnom energijom)(7) glasio je(8):
„1.      Troškovi koji se mogu pripisati zadaćama javne službe koje su povjerene operatorima električne energije u cijelosti se nadoknađuju. Oni obuhvaćaju:
(a)      U području proizvodnje električne energije:
1.      Dodatne troškove koji eventualno proizađu iz primjene članaka 8. i 10. u odnosu na troškove koje izbjegne Électricité de France ili eventualno predmetni opskrbljivači koji nisu nacionalizirani, navedeni u članku 23. prethodno navedenog Zakona br. 46‑628 od 8. travnja 1946. […]
(b)      U području opskrbe električnom energijom:
1.      Gubitak prihoda i troškove koje opskrbljivači električnom energijom snose zbog primjene posebne tarife za proizvod za osnovne potrebe, navedene u članku 4. stavku I. posljednjem podstavku.
2.      Troškove koje opskrbljivači električnom energijom snose zbog njihova sudjelovanja u sustavu uspostavljenom radi siromašnih kućanstava, navedenih u članku 2. stavku III. točki 1.
Ti troškovi izračunavaju se na temelju primjerene računovodstvene evidencije operatora koji snose te troškove. Tu računovodstvenu evidenciju, ustanovljenu u skladu s pravilima Komisije za regulaciju energije, […]. Ministar nadležan za energetiku svake godine određuje iznos tih troškova na prijedlog Komisije za regulaciju energije.
Nadoknađivanje tih troškova operatorima koji ih snose osigurava se doprinosima koje duguju krajnji kupci električne energije koji se nalaze na državnom području.
Iznos prethodno navedenih doprinosa izračunava se razmjerno količini potrošene električne energije […]
[…]
Iznos doprinosa primjenjiv na svaki kilovatsat izračunava se tako da doprinosi pokriju sve troškove predviđene u podstavcima (a) i (b) […]. Ministar nadležan za energetiku svake godine utvrđuje taj iznos na prijedlog Komisije za regulaciju energije. […]”
18.      U skladu s člankom 10. stavkom 5. drugim i sedmim podstavkom Zakona od 10. veljače 2000.(9) o obvezi otkupa električne energije koju proizvode postrojenja koja se koriste obnovljivim izvorima energije:
„[…] Odlukom se utvrđuju obveze propisane proizvođačima koji imaju koristi od obveze otkupa kao i uvjeti u kojima ministri nadležni za gospodarstvo i energetiku, nakon što zatraže mišljenje Komisije za regulaciju energije, određuju uvjete otkupa tako proizvedene električne energije.
[…]
U ugovorima koje u skladu s ovim člankom sklope Electricité de France i distributeri koji nisu nacionalizirani, navedeni u članku 23. prethodno navedenog Zakona br. 46‑628 od 8. travnja 1946., utvrđuju se uvjeti otkupa kojima se u obzir uzimaju troškovi ulaganja i iskorištavanja koje izbjegavaju takvi kupci, kojima se može dodati premija za uzimanje u obzir doprinosa za isporučeni proizvod ili doprinosa elektrana postizanju ciljeva utvrđenih u članku 1. drugom podstavku ovog zakona. Iznos navedene premije ne može dovesti do toga da povrat na kapital zarobljen u postrojenjima na koja se primjenjuju ti uvjeti otkupa premašuje uobičajeni povrat na kapital, uzimajući u obzir rizike svojstvene tim aktivnostima i jamstvo koje imaju navedena postrojenja da prodaju sve svoje proizvode po određenoj tarifi. Uvjeti otkupa redovito se preispituju kako bi se uzeo u obzir razvoj izbjegnutih troškova i troškova navedenih u članku 5. stavku 1.”
19.      U skladu s člankom 8. Odluke 2001/410 od 10. svibnja 2001.(10) o uvjetima otkupa električne energije koju proizvode proizvođači koji imaju koristi od obveze otkupa, donesenim radi primjene prethodno navedenih odredbi:
„U odlukama ministara nadležnih za gospodarstvo i energetiku, donesenim nakon što su zatražili mišljenja Conseil supérieur de l’énergie (Visoko vijeće za energetiku) i Commission de régulation de l’électricité (Komisija za regulaciju energije), određuju se uvjeti otkupa električne energije koju proizvode postrojenja koja imaju koristi od obveze otkupa predviđene člankom 10. prethodno navedenog Zakona od 10. veljače 2000. […]”
20.      Nakon postupka zbog povrede obveze koji je 2010. pokrenula Komisija, Francuska Republika donijela je loi nº 2010‑1448 du 7 décembre 2010 portant nouvelle organisation du marché de l’électricité (Zakon br. 2010‑1448 od 7. prosinca 2010. o novoj organizaciji tržišta električne energije, poznat i kao Zakon NOME)(11). U skladu s člankom 23. tog zakona doprinos CSPE zamijenjen je općinskim i područnim porezom na konačnu potrošnju električne energije. Ti su novi porezi stupili na snagu 1. siječnja 2011.
II.    Glavni postupak i prethodna pitanja
21.      U skladu s odlukom kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, društvo Praxair, koje je društvo Messer France kasnije preuzelo, zatražilo je 17. prosinca 2010. povrat doprinosa CSPE plaćenih između 2005. i 2009., zajedno s pripadajućim zateznim kamatama.
22.      Tribunal administratif de Paris (Upravni sud u Parizu, Francuska), pred kojim je podnesen taj zahtjev, odbio ga je presudom od 6. srpnja 2012.
23.      Društvo Praxair podnijelo je žalbu protiv te presude pred Cour administrative d’appel de Paris (Žalbeni upravni sud u Parizu). Taj je sud prije odlučivanja odlučio uputiti predmet pred Conseil d’État (Državno vijeće), kojemu je postavio nekoliko pitanja radi njegova ispitivanja. Conseil d’Etat (Državno vijeće), nakon što je pred Conseil constitutionnel (Ustavno vijeće) uputio prioritetno pitanje o ustavnosti, o kojem je odlučeno presudom od 8. listopada 2014.(12), žalbenom je sudu odgovorio 22. srpnja 2015.
24.      Navedeni je sud 23. veljače 2016. donio presudu kojom je odbio žalbu društva Praxair.
25.      Društvo Messer France, koje je preuzelo prava i obveze društva Praxair, podnijelo je žalbu protiv drugostupanjske presude pred Conseil d’Etat (Državno vijeće), koji Sudu upućuje sljedeća prethodna pitanja:
„1.      Kada država članica, nakon stupanja na snagu [Direktive 2003/96], prvotno nije donijela nijednu odredbu o uvođenju trošarina na potrošnju električne energije, ali je zadržala na snazi ranije uveden izravni porez na tu potrošnju kao i lokalne poreze:
–      treba li usklađenost predmetnog poreza s Direktivama [92/12] i [2003/96] ocjenjivati s obzirom na pretpostavke iz članka 3. stavka 2. [Direktive 92/12] za postojanje ‚drugog neizravnog poreza’, a koje se odnose na to da se tim neizravnim porezom želi ostvariti jedna ili više posebnih namjena i da je taj neizravan porez usklađen s određenim poreznim pravilima koja se primjenjuju na trošarinu ili na porez na dodanu vrijednost?
–      ili, je li zadržavanje ‚drugog neizravnog poreza’ moguće samo ako postoji usklađena trošarina i, konačno, u tom slučaju, može li se predmetni porez smatrati takvom trošarinom, na način da se njegova usklađenost s tim dvjema direktivama treba ocijeniti s obzirom na ukupna pravila o usklađivanju koja one propisuju?
2.      Treba li smatrati da se doprinosom koji se temelji na potrošnji električne energije, a čiji prihod je namijenjen financiranju troškova povezanih s proizvodnjom električne energije iz obnovljivih izvora i kogeneracije te uspostavi geografskog izjednačavanja tarifa i sniženju cijena električne energije za siromašna kućanstva, ostvaruju posebne namjene koje su potrebne u sklopu primjene odredaba članka 3. stavka 2. [Direktive 92/12], preuzetog člankom 1. stavkom 2. [Direktive 2008/118]?
3.      Ako se samo neke od namjena koje se žele ostvariti mogu smatrati posebnim namjenama u smislu tih odredaba, mogu li bez obzira na to porezni obveznici zahtijevati punu naknadu spornog doprinosa ili samo njegovu djelomičnu naknadu koja se temelji na dijelu ukupnih troškova koje snosi porezni obveznik, a kojim se ne ostvaruje posebna namjena?
4.      Ako, u skladu s odgovorima na prethodna pitanja, sustav doprinosa za javnu uslugu opskrbe električnom energijom, u cijelosti ili djelomično, nije u skladu s poreznim pravilima Unije za električnu energiju, treba li članak 18. stavak 10. drugi podstavak [Direktive 2003/96] tumačiti na način da je do 1. siječnja 2009., među poreznim pravilima Unije za električnu energiju, obveza poštovanja najnižih razina oporezivanja koja je propisana tom direktivom jedina obveza koja se odnosila na Francusku?”
26.      Društvo Messer France, francuska, španjolska, talijanska i belgijska vlada, uključujući Komisiju, podnijeli su pisana očitovanja te su sudjelovali (osim talijanske vlade) na raspravi održanoj 13. prosinca 2017.
III. Odgovori na prethodna pitanja
A.      Porezna priroda doprinosa CSPE
27.      Smatram da je prije analize pitanja iz zahtjeva za prethodnu odluku nužno riješiti dvojbe u pogledu prirode doprinosa CSPE (je li riječ o porezu ili ne) kao početne pretpostavke za utvrđivanje njegove usklađenosti s člankom 3. stavkom 2. Direktive 92/12.
28.      Da doprinos CSPE nije porez u skladu s pravom Unije ne bi se mogao okvalificirati kao NPPN, zbog čega Direktiva 92/12 ne bi bila primjenjiva. U tom slučaju, Francusku Republiku ništa ne bi sprečavalo da bez većih problema zadrži taj doprinos (dok je još bio na snazi).
29.      Sud koji je uputio zahtjev tvrdi da je doprinos CSPE neizravni porez te ne dovodi u pitanje njegovu poreznu prirodu. Međutim, iako priznaje da se radi o obveznom novčanom doprinosu predviđenom zakonom, talijanska vlada u svojim pisanim očitovanjima smatra da nema poreznu prirodu, zbog čega ne ulazi u područje primjene direktiva 92/12 i 2008/118. Španjolska i belgijska vlada složile su se s tim stajalištem na raspravi.
30.      U svojem mišljenju u predmetu IRCCS – Fondazione Santa Lucia(13) tvrdio sam da je pristojba koja se plaća u Italiji, takozvani „opći troškovi elektroenergetskog sustava”, novčano davanje koje nije porezne prirode(14), koje nema ni obilježje (ni prirodu) poreza. Consiglio di Stato (Državno vijeće, Italija) to je potpuno jasno utvrdio u svojoj odluci kojom je uputio zahtjev za prethodnu odluku. Konkretno, smatrao sam da nema poreznu strukturu sličnu usklađenim trošarinama ili PDV‑u te da se za potrebe članka 1. stavka 2. Direktive 2008/118 ne može kvalificirati kao NPPN.
31.      U svojoj presudi u predmetu IRCCS – Fondazione Santa Lucia Sud nije prihvatio moj prijedlog te nije razlikovao poreze i javna novčana davanja koja nisu porezne prirode. Polazeći od (pravilnog) zaključka da je na njemu da provede kvalifikaciju bilo kojeg poreza, davanja ili pristojbe u odnosu na pravo Unije s obzirom na objektivna obilježja oporezivanja, neovisno o njegovoj kvalifikaciji u nacionalnom pravu(15), utvrdio je samo tri elementa svojstvena neizravnim porezima:
–        kao prvo, zakonsku obvezu plaćanja njihovih iznosa i, u slučaju nepoštovanja te obveze, nadležnost tijela da protiv dužnika poduzme pravne mjere;
–        kao drugo, namjenu zahtijevanih iznosa, koji su namijenjeni financiranju ciljeva u općem interesu u skladu s kriterijima raspodjele koje su utvrdila javna tijela;
–        kao treće, mogućnost da se prevaljuju na krajnjeg potrošača isporučene robe ili usluge njihovim uključivanjem u iznos naveden na računu koji je naslovljen na krajnjeg potrošača, a čiji je iznos obično povezan s količinom potrošnje proizvoda ili usluge(16).
32.      Međutim, Sud je talijanskom nacionalnom sudu u potpunosti prepustio zadaću preispitivanja ispunjava li pristojba za plaćanje općih troškova elektroenergetskog sustava uvjete iz članka 1. stavka 2. Direktive 2008/118 (odnosno, „ako, s jedne strane, to oporezivanje ima jednu ili više posebnih namjena i ako je, s druge strane, sukladno poreznim pravilima Zajednice koja se primjenjuju na trošarinu ili PDV, vezano uz utvrđivanje porezne osnovice, izračunavanje poreza, nastanak obveze obračuna i nadzor poreza, ali ne uključuju odredbe o oslobođenjima”)(17).
33.      Neću ustrajati na raspravi koja bi samo naizgled mogla imati akademsku svrhu(18). Prema mojem je mišljenju, radi razlikovanja obaju pojmova, i dalje relevantno da prihod ostvaren od javnih novčanih davanja koja nisu porezne prirode nije dio državnih proračuna, odnosno da nije namijenjen zadovoljavanju javnih potreba koje trebaju financirati nacionalna tijela. Relevantno je i da u okviru njihova upravljanja i ubiranja nema intervencije nacionalnih poreznih tijela koja provode uobičajene ovlasti javnih financija.
34.      Zanemarivanjem tih obilježja, među ostalim, pojam poreznih prihoda postaje nejasan do te mjere da pravna teorija u tom području vjerojatno gubi smisao(19). Istodobno se previše ograničava sloboda zakonodavca svake države koji bi se mogao smatrati obveznim, kako bi nastavio u tom smjeru, priznati poreznu prirodu tarifa za pružanje određenih javnih usluga ako se, radi izračuna njihova iznosa (koji utvrđuju javna tijela), uzimaju u obzir troškovi nastali radi pružanja tih usluga, bez obzira na to jesu li izravni ili neizravni i opći.
35.      U svakom slučaju priznajem da doprinos CSPE, iako je u nekim aspektima sličan prethodno navedenoj talijanskoj pristojbi, ima neka obilježja koja bi ga mogla približiti neizravnim porezima, pri čemu se čini da tu kvalifikaciju, kao što sam već naveo, ne dovodi u pitanje ni sud koji je uputio zahtjev ni francusko pravo(20). Kao što je pojašnjeno na raspravi, među ostalim obilježjima, ističe se da su javna tijela (Komisija za regulaciju energije) nadležna od korisnika koji nisu platili doprinos CSPE zahtijevati njegovo plaćanje sa zateznim kamatama te protiv njih pokrenuti postupak prisilne naplate.
36.      Budući da je u zadnjem stupnju na sudu koji je uputio zahtjev da konačno presudi o poreznoj prirodi doprinosa CSPE, s obzirom na blage kriterije koje je Sud upotrijebio kako bi određenim obveznim doprinosima koje plaćaju potrošači nekih proizvoda ili usluga pripisao poreznu prirodu, u ovom ću mišljenju krenuti od te pretpostavke, a pritom neću odustati od svoje želje da se pokaže više konceptualne strogosti u analizi neizravnih poreza(21).
B.      Propisi primjenjivi u glavnom postupku (četvrto prethodno pitanje)
37.      Možda najprije valja odgovoriti na pitanje suda koji je uputio zahtjev u kojem traži od Suda pojašnjenje članka 18. stavka 10. drugog podstavka Direktive 2003/96 radi pojašnjenja propisa primjenjivih na spor.
38.      Od 1. siječnja 2004. do 1. travnja 2010. neizravno oporezivanje električne energije bilo je uređeno Direktivom 92/12, u skladu s člankom 3. Direktive 2003/96(22). U skladu s potonjom direktivom odredbe Direktive 92/12 proširile su se i na električnu energiju, a dotad su se primjenjivale samo na trošarine na mineralna ulja, alkohol, alkoholna pića i prerađeni duhan.
39.      Međutim, Francuskoj Republici odobrilo se (članak 18. stavak 10. drugi podstavak Direktive 2003/96) prijelazno razdoblje do 1. siječnja 2009. kako bi svoj sustav oporezivanja električne energije mogla prilagoditi toj direktivi.
40.      U skladu s tim člankom, Francuska je u tom prijelaznom razdoblju trebala uzimati u obzir ukupnu prosječnu razinu lokalnog oporezivanja električne energije radi procjene poštuju li se najniže stope predviđene u Direktivi 2003/96. Tom se obvezom podrazumijevalo da Francuska od 1. siječnja 2004. do 1. siječnja 2009. treba poštovati to da iznos doprinosa CSPE zajedno s drugim (općinskim i područnim) trošarinama(23) kojima se oporezuje potrošnja električne energije premašuje navedene najniže stope ili razine oporezivanja.
41.      Francuska Republika nije poštovala obvezu(24) iz tog prijelaznog razdoblja s obzirom na to da Direktivu 2003/96 nije prenijela u svoje nacionalno pravo do donošenja Zakona br. 2010‑1488(25) od 7. prosinca 2010. koji je stupio na snagu 1. siječnja 2011.(26).
42.      Iz tog slijeda propisa proizlazi da se člankom 18. stavkom 10. drugim podstavkom Direktive 2003/96 Francuskoj Republici dopustilo da do 31. prosinca 2008. zadrži svoj nacionalni sustav oporezivanja električne energije bez primjene Direktive 92/12 te joj je propisana „jedina obveza”(27) da poštuje najnižu razinu oporezivanja koja je utvrđena tom direktivom. Stoga je Francuska do toga dana, i pod navedenim uvjetom, bila slobodna primjenjivati doprinos CSPE, a da pritom nije morala ispitivati njegovu usklađenost s navedenom direktivom.
43.      Iz prethodno navedenog proizlazi da, ako se dostigla ta razina oporezivanja (što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri), oni koji su platili doprinos CSPE obračunan prije 1. siječnja 2009. ne mogu tražiti njegov povrat na temelju navodne povrede direktiva 92/12 i 2003/96.
C.      Usklađenost doprinosa CSPE s trošarinom na električnu energiju (prvo prethodno pitanje)
44.      Messer France smatra da je uvođenje usklađene trošarine na potrošnju električne energije condicio sine qua non kako bi država članica mogla zadržati ili uvesti drugi neizravni porez na potrošnju električne energije, u smislu članka 3. stavka 2. Direktive 92/12.
45.      Prema njegovu mišljenju, mogućnost primjene drugog neizravnog poreza predstavlja izraz ostale porezne ovlasti država(28), čije je izvršavanje dodatno te je uvjetovano uvođenjem usklađene trošarine(29). Smatra da je ta uvjetovanost navedena u Direktivi 2008/118 u čijem je članku 1. stavku 2. izraz „drugi neizravni porezi” zamijenjen izrazom dodatni neizravni porezi.
46.      Ne slažem se s tim argumentima. Kao prvo, Direktiva 2008/118 nije primjenjiva ratione temporis na ovaj spor, iako tekst njezina članka 1. stavka 2. u biti odgovara tekstu članka 3. stavka 2. Direktive 92/12(30). Premda se u nekim jezičnim verzijama (francuskoj ili rumunjskoj) članka 1. stavka 2. Direktive 2008/118 govori o dodatnim neizravnim porezima, većina njih (među ostalim engleska, portugalska, španjolska ili talijanska jezična verzija) upotrebljava izraz „drugi neizravni porezi”, čime se isključuje ideja o uvjetovanosti potonjih poreza prethodnim uvođenjem usklađene trošarine, u skladu s ciljem navedene direktive. To je tumačenje u skladu s općom strukturom i svrhom Direktive 2008/118(31).
47.      Kao drugo, u samom tekstu članka 3. stavka 2. Direktive 92/12 u dijelu u kojem se odnosi na „druge neizravne poreze s posebnom namjenom” ne upućuje se dodatno na uvjetovanost njihove primjene prethodnim uvođenjem usklađene trošarine.
48.      To je stajalište dodatno potkrijepljeno činjenicom da, u skladu s trećom uvodnom izjavom Direktive 92/12, proizvodi koji podliježu plaćanju trošarina mogu „biti predmet drugih neizravnih poreza s posebnom namjenom; […] zadržavanje ili uvođenje drugih neizravnih poreza ne smije dovesti do formalnosti povezanih s prelaskom preko granice”.
49.      Sud je u tom smislu uputio na „mogućnost predviđenu člankom 3. stavkom 2. Direktive 92/12 da se zadrže ili uvedu drugi neizravni porezi s posebnom namjenom na proizvode koji podliježu plaćanju usklađene trošarine”(32). Ta je mogućnost u suprotnosti s obvezom država članica da uvedu usklađenu trošarinu, čime se naglašava činjenica da se radi o nepovezanim porezima i da uvođenje potonje trošarine nije neophodno kako bi se zadržali ili uveli drugi neizravni porezi.
50.      Kao treće, Sud je u presudi Komisija/Francuska protumačio da je Vijeće donijelo članak 3. stavak 2. Direktive 92/12 „s obzirom na različitosti poreznih tradicija država članica u tom području kao i često pribjegavanje neizravnom oporezivanju radi ostvarivanja neproračunskih politika”(33). Tim se podatkom ponovno potvrđuje da postojanje tih drugih neizravnih poreza ne ovisi o postojanju usklađene trošarine niti je njome uvjetovano.
51.      Stoga smatram da članak 3. stavak 2. Direktive 92/12 treba tumačiti na način da zadržavanje ili uvođenje neizravnog poreza s posebnom namjenom nije uvjetovano prethodnim uvođenjem usklađene trošarine.
D.      Doprinos CSPE kao neizravni porez s posebnom namjenom (drugo prethodno pitanje)
52.      Budući da društvo Messer France u glavnom postupku traži povrat doprinosa CSPE, zajedno sa zateznim kamatama, koje je od 2005. do 2009. plaćalo društvo Praxair, na ovaj se spor ratione temporis primjenjuju isključivo Direktiva 92/12 i Direktiva 2003/96. Time se ne dovodi u pitanje da u obzir treba uzeti i sudsku praksu Suda o Direktivi 2008/118 jer, iako je potonjom direktivom Direktiva 92/12 stavljena izvan snage s učinkom od 1. travnja 2010., njezin je sadržaj u biti isti(34).
53.      Člankom 3. stavkom 2. Direktive 92/12 državama članicama dopušta se da, uz uvođenje usklađene trošarine na potrošnju električne energije, uvedu ili zadrže „druge neizravne poreze s posebnom namjenom”.
54.      NPPN se, zajedno s usklađenom trošarinom, uzimaju u obzir za potrebe primjene Direktive 2003/96 jer u skladu s njezinim člankom 4. stavkom 1. razine oporezivanja koje države članice primjenjuju na električnu energiju ne smiju biti ispod najniže razine oporezivanja propisane Direktivom(35).
55.      Kao što sam upravo naveo, tolerancija NPPN‑a, kao iznimka od općeg pravila, prema sudskoj praksi Suda proizlazi iz različitosti poreznih tradicija država članica u tom području kao i čestog pribjegavanja neizravnom oporezivanju radi ostvarivanja neproračunskih politika. Stoga im se omogućuje da osim minimalne trošarine utvrde i druge neizravne poreze koji imaju posebnu namjenu(36).
56.      Što se tiče iznimke od općeg pravila da se potrošnja električne energije oporezuje samo usklađenom trošarinom i PDV‑om, Sud ju je dosad strogo tumačio(37). Margina prosudbe država dodatno je ograničena dvama neophodnim uvjetima koje NPPN moraju kumulativno ispuniti, odnosno:
–        moraju imati posebnu namjenu,
–        njima se moraju poštovati pravila primjenjiva na trošarine ili PDV za potrebe određivanja porezne osnovice, izračunavanje poreza, nastanak obveze obračuna i nadzor poreza(38).
57.      U tim okolnostima valja provjeriti može li se doprinos CSPE smatrati NPPN‑om.
1.      Zahtjev „posebne namjene”
58.      Sud je utvrdio (stroge) kriterije za ocjenu tog prvog uvjeta:
–        Posebna namjena uvijek se mora razlikovati od isključivo proračunske svrhe. Međutim, budući da svi porezi nužnu imaju proračunsku svrhu, taj čimbenik nije sam po sebi dovoljan da bi se odbacilo to da mu se može priznati i posebna namjena, u smislu članka 3. stavka 2. Direktive 92/12(39).
–        Namjena prihoda od poreza predodređena za financiranje određenih javnih potreba element je kojim se utvrđuje ima li taj porez posebnu namjenu, ali ta namjena koja je posljedica same unutarnje organizacije proračuna države članice ne bi mogla, kao takva, u tom smislu biti dovoljan uvjet. Država članica može odlučiti propisati namjenu prihoda od nekog poreza za financiranje određenih troškova te tako bilo koji neizravni porez pretvoriti u NPPN(40).
–        Posebna namjena ne može se utvrditi samim time što su prihodi od poreza namijenjeni financiranju općih troškova koje javna tijela snose u određenom području. U suprotnom slučaju spomenuta navodna posebna namjena ne bi se razlikovala od isključivo proračunske svrhe.
–        Porez sam po sebi mora osigurati ostvarivanje određene posebne namjene i stoga osigurati da postoji izravna veza između korištenja prihodima od tog poreza i navedene posebne namjene. U nedostatku takvog mehanizma predodređene namjene prihodâ ne može se smatrati da ima posebnu namjenu, osim ako bi takav porez, što se tiče njegove strukture (osobito oporezivi događaj ili porezne stope) bio osmišljen tako da bi mogao utjecati na ponašanje poreznih obveznika na način koji bi omogućio ostvarivanje određene posebne namjene, primjerice snažnim oporezivanjem proizvoda u pitanju kako bi odvratio od njihove potrošnje(41).
59.      Francuska i španjolska vlada smatraju da se doprinosom CSPE nastoje ostvariti posebne namjene koje nemaju isključivo proračunski karakter. Međutim, društvo Messer France i Komisija tvrde da se njime nastoje ostvariti brojni ciljevi zaštite okoliša i socijalni ciljevi koji su ponekad međusobno proturječni i čije postizanje ne potiče, zbog čega ne poštuje uvjete Suda koje sam upravo naveo.
60.      Sud koji je uputio zahtjev navodi da je doprinos CSPE uveden kako bi se financirali troškovi različitih obveza javne usluge naloženih opskrbljivačima električnom energijom. U skladu s člankom 5. Zakona od 10. veljače 2000., prihodi od doprinosa CSPE, tijekom godina na koje se odnosi predmetni spor, bili su namijenjeni podmirenju triju vrsta troškova:
–        dodatnih troškova koji proizlaze iz obveze otkupa električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora i kogeneracije koju imaju opskrbljivači radi poticanja proizvodnje električne energije iz tih izvora energije;
–        dodatnih troškova proizvodnje u područjima koja nisu spojena na mrežu kontinentalne Francuske;
–        gubitka prihoda i dodatnih troškova upravljanja koje snose opskrbljivači električnom energijom kao posljedica, s jedne strane, primjene posebne tarife za električnu energiju koja se kvalificira kao „proizvod za osnovne potrebe” i, s druge strane, sudjelovanja u sustavu koji se primjenjuje na siromašna kućanstva.
61.      Osim tih namjena, sredstvima prikupljenima od doprinosa CSPE pokrivali su se i troškovi koji proizlaze iz administrativnog djelovanja Mediateur national de l’énergie (Nacionalni ombudsman za energiju, u daljnjem tekstu: Ombudsman) i Caisse de dépôts et consignations pour la gestion de la CSPE (Fond za depozite i pologe za upravljanje doprinosom CSPE, u daljnjem tekstu: Depozitni fond).
62.      Krajnji potrošači električne energije plaćali su opskrbljivačima doprinos CSPE prema potrošnji navedenoj na njihovim računima (razmjerno potrošenim kilovatima). Opskrbljivači su taj iznos uplaćivali u Depozitni fond, nakon što bi proveli poravnanje između prikupljenog doprinosa CSPE i troškova koji su nastali u skladu s ciljevima javne usluge koje je taj fond nastojao ostvariti. Depozitni bi fond preostali iznos preraspodijelio na opskrbljivače električnom energijom radi plaćanja troškova obveza javne usluge.
63.      Nadležni ministar utvrđivao je postotak doprinosa CSPE na prijedlog Komisije za regulaciju energije uzimajući u obzir procjene troškova obveza javne usluge opskrbe električnom energijom. Ako bi došlo do deficita, naplaćivao se povećanjem doprinosa CSPE u narednim proračunskim godinama.
64.      Sredstva prikupljena doprinosom CSPE nisu ulazila u državni proračun, nego su se uplaćivala u Depozitni fond. Kao što sam već naveo, bila su namijenjena ostvarivanju ciljeva povezanih s javnom uslugom opskrbe električnom energijom koji se razlikuju od isključivo proračunske svrhe.
65.      Međutim, kao što to ističe Sud, unaprijed određena namjena prihoda od poreza za financiranje određenih javnih potreba samo je indicija da taj porez ima posebnu namjenu. Ta namjena može biti posljedica samog oblika unutarnje organizacije proračuna države članice(42).
66.      U skladu s tim kriterijem, prihodi od doprinosa CSPE namijenjeni operativnim troškovima Ombudsmana i Depozitnog fonda imali bi potpuno proračunsku svrhu, odnosno mogli bi se kvalificirati kao prihodi za financiranje dijela općih državnih troškova koji bi bez poteškoća mogli biti uključeni u državni proračun. U tom se slučaju doprinos CSPE ne bi mogao priznati kao NPPN.
67.      Iako to nije toliko očito, čini mi se da je jednako i s prihodima od doprinosa CSPE koji imaju socijalne svrhe (posebna tarifa za električnu energiju koja se kvalificira kao „proizvod za osnovne potrebe” i sudjelovanje u sustavu koji se primjenjuje na siromašna kućanstva) ili pomoću kojih država nastoji nadoknaditi određene nedostatke povezane s geografskim ili teritorijalnim čimbenicima (odnosno nadoknaditi dodatne troškove proizvodnje u područjima koja nisu spojena na mrežu kontinentalne Francuske).
68.      Slažem se s Komisijom da se u pogledu tih dvaju pitanja prihodima od doprinosa CSPE nastoje ispuniti socijalne ili teritorijalne javne potrebe koje se obično naplaćuju iz državnog proračuna.
69.      Naime, tim se socijalnim ciljevima i ciljevima teritorijalne kohezije opravdao kasniji razvoj francuskog zakonodavstva koji proizlazi iz Zakona br. 2015‑1786(43). Otada su porezi na javnu uslugu opskrbe električnom energijom i plinom dio francuskog državnog proračuna te se doprinos CSPE spojio s porezom na konačnu potrošnju električne energije (usklađena trošarina)(44).
70.      Nasuprot tomu, smatram da doprinos CSPE za plaćanje dodatnih troškova koji proizlaze iz obveze (opskrbljivača) da otkupljuju električnu energiju proizvedenu iz obnovljivih izvora i kogeneracije ima posebnu namjenu u smislu sudske prakse Suda o NPPN‑ima.
71.      U okviru te namjene postoji dovoljna veza između korištenja prihodima od poreza i posebne svrhe poticanja zelene energije(45). Doprinos CSPE potiče proizvodnju električne energije iz obnovljivih izvora energije i kogeneracije(46), koju sufinancira, pa drugim riječima sam po sebi nastoji ostvariti navedenu posebnu namjenu(47).
72.      Naime, Komisija(48) (koja je u tom predmetu zauzela drukčije stajalište, koje nije dovoljno pojasnila) priznala je da NPPN čini sastavnica A3 kao jedna od sastavnica koje uključuje talijanska pristojba za plaćanje općih troškova elektroenergetskog sustava, čija je posebna namjena bila financiranje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije i kogeneracije (odnosno, sastavnica slična onoj koja se financira doprinosom CSPE).
73.      Moglo bi se tvrditi i suprotno, da je poticanje zelene električne energije cilj koji bi se također mogao financirati javnim sredstvima iz državnog proračuna. Naravno, ta mogućnost uvijek postoji s obzirom na to da su nacionalni parlamenti suvereni da u javni proračun uključe stavke koje smatraju prikladnima. Međutim, ako je taj podatak posljednji ključni čimbenik u tumačenju iznimke predviđene člankom 3. stavkom 2. Direktive 92/12 za NPPN‑ove, bojim se da se tom iznimkom ne bi obuhvatio nijedan neizravni porez.
74.      Točno je da dosad nijedan od poreza koje je Sud analizirao nije ispunio zahtjevne kriterije njegove sudske prakse za analizu zakonitosti NPPN‑ova. Međutim, ako iznimka postoji, i ako neki koristan učinak treba priznati činjenici da je predviđena u Direktivi 92/12, ona se ne bi smjela neutralizirati sudskom praksom. Smatram da se u slučaju doprinosa CSPE, u dijelu u kojem je namijenjen poticanju zelene električne energije, Sudu pruža prilika da prvi put dopusti NPPN u okviru te direktive.
75.      Taj se zaključak ne opovrgava različitim argumentima istaknutima u ovom predmetu. Sud koji je uputio zahtjev ističe da iznos obveze otkupa električne energije – po cijeni višoj od tržišne – koju proizvode postrojenja koja se koriste obnovljivim izvorima energije (jednak razlici između kupovne cijene za obvezane kupce i troška koji su takvi kupci izbjegli pri kupnji predmetne električne energije) nije ovisio o prihodima od doprinosa CSPE. Međutim, iako ne postoji izravna veza između prihoda od doprinosa CSPE i točnog iznosa potpore proizvođačima zelene električne energije, nesporno je da je visok postotak iznosa od doprinosa CSPE bio namijenjen financiranju te potpore(49).
76.      Njihovo kvalificiranje kao NPPN ne sprečava ni činjenica da su prihodi od doprinosa CSPE svake godine raspodijeljeni u skladu s kriterijima koje je utvrdila Komisija za regulaciju energije i odlukama ministarstva nadležnog za energetiku, a da se u okviru francuskog zakonodavstva nisu predodredile visine postotaka prihoda od doprinosa CSPE i njihove namjene.
77.      U tom smislu smatram da države članice moraju raspolagati određenom marginom prosudbe pri uređenju NPPN‑a usklađenog s člankom 3. stavkom 2. Direktive 92/12. Tom se marginom prosudbe obuhvaća mogućnost i fleksibilnog određivanja namjene prihoda i prilagodbe visine poreza okolnostima, što su odluke koje se mogu prenijeti nadležnim javnim tijelima. Ponavljam da je relevantno da je u praksi oko 70 % prihoda od doprinosa CSPE bilo namijenjeno poticanju zelene električne energije.
78.      Čini mi se da njihovo kvalificiranje kao NPPN još manje sprečava činjenica da doprinos CSPE sam po sebi ne omogućava davanje prednosti potrošnji zelene električne energije ili poticanje potrošača da prije kupi tu električnu energiju, a ne onu iz neobnovljivih izvora. Što se tiče električne energije, za razliku od druge trošarinske robe (kao što su alkohol ili duhan), postoji očiti problem razlikovanja energije proizvedene iz obnovljivih izvora i energije proizvedene iz fosilnih goriva ili drugih izvora nakon što dospije u distribucijsku mrežu. Međutim, podsjećam da Sud samo zahtijeva da NPPN ima strukturu kojom se potrošača odvraća od potrošnje proizvoda ako ne postoji mehanizam unaprijed određene namjene prihodâ. Kao što sam naveo, do potonjeg slučaja dolazi ako postoji doprinos CSPE(50).
79.      S obzirom na prethodna objašnjenja, smatram da doprinos CSPE ispunjava uvjet ostvarivanja posebne namjene i da se može kvalificirati kao NPPN usklađen s člankom 3. stavkom 2. Direktive 92/12 u dijelu u kojem odgovara prihodima namijenjenima plaćanju dodatnih troškova koji proizlaze iz obveze otkupa električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora i kogeneracije.
2.      Sličnosti između NPPN‑a i usklađene trošarine ili PDV‑a
80.      Osim što neizravni porez mora imati posebnu namjenu kako bi bio obuhvaćen iznimkom iz članka 3. stavka 2. Direktive 92/12, mora i poštovati pravila primjenjiva na trošarine ili PDV za potrebe određivanja porezne osnovice, izračunavanje poreza, nastanak obveze obračuna i nadzor poreza. Zato što se tiče tih elemenata oporezivanja neizravni porez mora imati značajke slične značajkama trošarina usklađenih na razini Unije ili značajkama PDV‑a.
81.      Sud je pri tumačenju te odredbe presudio da se „člankom 3. stavkom 2. Direktive o trošarinama od država članica ne zahtijeva da poštuju sva pravila koja se primjenjuju na trošarine ili PDV što se tiče porezne osnovice, izračunavanja poreza i nastanka obveze obračuna te nadzora poreza” i da je „dovoljno da su neizravni porezi s posebnom namjenom u tom pogledu usklađeni s općim uređenjem jedne ili druge navedene porezne tehnike kako ih uređuje zakonodavstvo Zajednice”(51).
82.      Doprinos CSPE nema strukturu sličnu strukturi PDV‑a s obzirom na to da njegov iznos nije proporcionalan cijeni robe koja se oporezuje, nego se izračunava s obzirom na količinu potrošene električne energije; naplaćuje se u trenutku potrošnje, a ne u svakoj fazi proizvodnog i distribucijskog lanca, i, naposljetku, njime se oporezuje određena roba (električna energija) i on nije općeg karaktera.
83.      Slijedom toga, sličnost doprinosa CSPE treba tražiti u okviru tehnike svojstvene trošarinama. Slažem se sa sudom koji je uputio zahtjev koji je istaknuo brojne elemente porezne strukture doprinosa CSPE koji su slični elementima porezne strukture trošarina.
84.      Što se tiče određivanja porezne osnovice i izračunavanja poreza, koje proizlazi iz zahtijevanog iznosa, doprinos CSPE ima očite sličnosti s trošarinama. Električna energija oporezuje se prema potrošenim kilovatima, po poreznoj stopi koja je od 2003., kada je iznosila 3 eura za MWh, poskupjela na 20 eura za MWh u 2015.(52), što je slično onome što se dogodilo i s drugim porezima.
85.      U slučaju trošarina, obveza njihova obračunavanja nastaje prilikom opskrbe električnom energijom(53). Člankom 5. Zakona od 10. veljače 2000. koji je tada bio na snazi predviđalo se i da se prihodi od doprinosa CSPE ostvaruju kada potrošač plati svoj račun. Stoga njegov obračun vremenski odgovara trenutku opskrbe električnom energijom, kao što je propisano direktivama 92/12 i 2003/96.
86.      Suprotno slučaju usklađene trošarine na električnu energiju u kojem je dužnik distributer ili preprodavač električne energije (članak 21. stavak 5. Direktive 2003/96), u slučaju doprinosa CSPE dužnik je krajnji potrošač. Međutim, člankom 3. stavkom 2. Direktive 92/12 ne traži se da NPPN‑ovi budu slični PDV‑u ili trošarinama u pogledu pravila koja se odnose na poreznog dužnika.
87.      Doprinos CSPE i trošarine podudaraju se i u pogledu utvrđivanja njihovih najviših razina. Prilikom prvog utvrđivanja, „ukupni iznos koji na ime doprinosa za javnu uslugu opskrbe električnom energijom treba platiti svako industrijsko društvo koje troši više od 7 gigavatsati električne energije godišnje ne smije premašiti 0,5 % njegove dodane vrijednosti”(54). To je ograničenje u skladu s člankom 17. stavkom 1. Direktive 2003/96(55) i stoga je u skladu s općim sustavom izračuna trošarina utvrđenim pravom Unije.
88.      Naposljetku, što se tiče „nadzora poreza”, točno je da se upravljanje doprinosom CSPE djelomično razlikuje od upravljanja drugim neizravnim porezima. Francuskim zakonodavstvom propisuje se da ga krajnji potrošači električne energije plaćaju u obliku dodatne pristojbe uz tarifu električne energije navedenu na njihovu računu te su stoga opskrbljivači električnom energijom ti koji su prikupljali doprinos CSPE i prenosili sredstva u Depozitni fond koji bi ih raspodijelio na operatore elektroenergetskog sustava. Međutim, kao što sam već istaknuo(56), postoji javna intervencija kako bi se osigurala naplata tog poreza slična drugim mehanizmima kontrole plaćanja ostalih poreza te se neslaganja javnih tijela koja zahtijevaju njegovo plaćanje i pokreću postupak prisilne naplate protiv onih koji ga nisu platili rješavaju u okviru sporova pred upravnim sudovima.
89.      Stoga je doprinos CSPE, kada ga se promatra u cjelini, u skladu s pravilima primjenjivima na trošarine (što se tiče njegove porezne osnovice, izračunavanja, nastanka obveze obračuna i nadzora), kako je propisano člankom 3. stavkom 2. Direktive 92/12. Međutim, to je tek jedan od dvaju zahtijevanih kumulativnih uvjeta. Usto se zahtijeva da doprinos CSPE ima posebnu namjenu, a to je uvjet koji ispunjava samo u pogledu prihoda namijenjenih potporama za zelenu električnu energiju.
90.      Zaključno, prema mojem mišljenju može se smatrati da je doprinos CSPE u tom slučaju usklađen s člankom 3. stavkom 2. Direktive 92/12, ali da s njim nije usklađen što se tiče prihoda namijenjenih ostvarivanju ostalih ciljeva koji se njime nastoje postići.
E.      Sustav povrata neosnovano plaćenih iznosa (treće prethodno pitanje)
91.      Sud koji je uputio zahtjev pita Sud o sustavu ukupnog ili djelomičnog povrata doprinosa CSPE u slučaju da se prihvati (također u potpunosti ili djelomično) njegova kvalifikacija kao NPPN.
92.      Prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, pravo na povrat porezâ naplaćenih u državi članici protivno pravu Unije jest posljedica i dodatak pravima što ih odredbe prava Unije dodjeljuju poreznim obveznicima, onako kako ih tumači Sud(57). Tako je država članica načelno obvezna vratiti iznose naplaćene protivno pravu Unije(58). Tom se obvezom povrata nastoje ukloniti posljedice neusklađenosti poreza s pravom Unije na način da se neutralizira gospodarski teret poreza kojim je neopravdano opterećen subjekt koji ga je, u konačnici, stvarno snosio(59).
93.      U skladu s mojim prijedlogom, koji sam iznio u prethodnim točkama, da doprinos CSPE u pogledu plaćanja dodatnih troškova koji proizlaze iz obveze otkupa električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora i kogeneracije ispunjava uvjete iz članka 3. stavka 2. Direktive 92/12, smatram da se njime ne povrjeđuje to pravilo i da ga s gledišta prava Unije stoga ne treba vratiti.
94.      Suprotno tomu, porezni obveznici od francuske države mogu tražiti povrat nepropisno plaćenih iznosa na ime doprinosa CSPE u mjeri u kojoj je naplaćen u druge svrhe, koje nisu posebne, pa on u tom dijelu nije u skladu s pravom Unije. Na sudu koji je uputio zahtjev je da utvrdi taj postotak s obzirom na podatke koje je objavila Komisija za regulaciju energije ili druge službeno dostupne podatke.
95.      Nadalje, obveza povrata uvjetovana je općim vremenskim ograničenjima (rokovima zastare) i odnosi se samo na neosnovano plaćene iznose od 1. siječnja 2009.(60) Osim toga, nacionalni sud mora provjeriti je li Messer France bio krajnji potrošač električne energije(61) koji nije imao mogućnost da iznos doprinosa CSPE prevali na nekog drugog.
IV.    Zaključak
96.      Slijedom navedenoga, predlažem Sudu da na prethodna pitanja koja je uputio Conseil d’État (Državno vijeće, Francuska) odgovori na sljedeći način:
„1.      Člankom 18. stavkom 10. drugim podstavkom Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije, Francuskoj Republici bilo je dopušteno da do 31. prosinca 2008. zadrži svoj nacionalni sustav oporezivanja električne energije uz samo jednu obvezu – da poštuje najniže stope oporezivanja utvrđene tom direktivom.
2.      Članak 3. stavak 2. Direktive Vijeća 92/12/EEZ od 25. veljače 1992. o općim aranžmanima za proizvode koji podliježu trošarinama, te o posjedovanju, kretanju i praćenju takvih proizvoda treba tumačiti na način da zadržavanje ili uvođenje neizravnog poreza s posebnom namjenom nije uvjetovano prethodnim uvođenjem usklađene trošarine.
3.      Članak 3. stavak 2. Direktive 92/12 treba tumačiti na način da:
–        doprinos poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji se temelji na potrošnji električne energije, ne može se smatrati neizravnim porezom s posebnom namjenom jer je njegov prihod namijenjen geografskom izjednačavanju tarifa, sniženju cijena električne energije za siromašna kućanstva i osobe, kao i plaćanju troškova poslovanja javnih institucija.
–        Suprotno tomu, taj se doprinos može smatrati neizravnim porezom s posebnom namjenom, usklađenim s člankom 3. stavkom 2. Direktive 92/12, u postotku njegova prihoda namijenjenoga financiranju proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije.
4.      Iznosi koji su neosnovano plaćeni na temelju neizravnog poreza koji je djelomično neusklađen s člankom 3. stavkom 2. Direktive 92/12 moraju se vratiti u odgovarajućem postotku poreznim obveznicima koji su ih platili osim ako su ih konačno prevalili.”
1      Izvorni jezik: španjolski
2      Prema dostupnim informacijama, oko 60 000 pojedinaca i poduzetnika podnijelo je pritužbe (Komisiji za regulaciju energije, Ministarstvu okoliša i Ministarstvu financija, društvu Électricité de France itd.) zahtijevajući povrat iznosa plaćenih na ime doprinosa CSPE. Podneseno je oko 13 000 tužbi protiv izričitog ili prešutnog odbijanja tih pritužbi, čiji bi iznos mogao premašiti 5 milijardi eura.
3      Vidjeti mišljenje rapporteur public od 22. siječnja 2017. u predmetu br. 399115 SAS Messer France, str. 1. Vidjeti također Sniadowe, C., „Contribution au service public de l’électricité: zugzwang ou cinquième as?”, Revue de droit fiscal, br. 39, 2016., str. 520.
4      Direktiva Vijeća 92/12/EEZ od 25. veljače 1992. o općim aranžmanima za proizvode koji podliježu trošarinama, te o posjedovanju, kretanju i praćenju takvih proizvoda (SL 1992., L 76, str. 1.)
5      Direktiva Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (SL 2003., L 283, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.)
6      Direktiva Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive 92/12/EEZ (SL 2009., L 9, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 174.)
7      JORF br. 35 od 11. veljače 2000., str. 2143.
8      Kako je izmijenjen člankom 37. loi nº 2003‑8 du 3 janvier 2003 relative aux marchés du gaz et de l’électricité et au service public de l’énergie (Zakon br. 2003‑8 od 3. siječnja 2003. o tržištima plina i električne energije i javnoj službi za opskrbu energijom) (JORF br. 3 od 4. siječnja 2003., str. 265.).
9      JORF br. 35 od 11. veljače 2000., str. 2143.
10      JORF br. 110 od 12. svibnja 2001., str. 7543.
11      JORF br. 284 od 8. prosinca 2010., str. 21467.
12      Odluka Conseil constitutionnel (Ustavno vijeće, Francuska) br. 2014‑419 QPC od 8. listopada 2014. (JORF br. 235 od 10. listopada 2014., str. 16485.)
13      Mišljenje od 21. travnja 2016. (C‑189/15, EU:C:2016:287, t. 58. do 64.)
14      Vidjeti Lavilla Rubira, J. J., „Prestaciones patrimoniales públicas no tributarias impuestas a las empresas que operan en el sector eléctrico”, str. 69. do 102., i Gómez‑Ferrer Rincón, R., „Las prestaciones patrimoniales de carácter público y naturaleza no tributaria”, str. 31. do 67., u López Ramón, F. (ur.), Las prestaciones patrimoniales públicas no tributarias y la resolución extrajudicial de conflictos, Instituto Nacional de Administración Pública, Madrid, 2015.
15      Presuda od 18. siječnja 2017., IRCCS – Fondazione Santa Lucia (C‑189/15, EU:C:2017:17, t. 29.)
16      Presuda od 18. siječnja 2017., IRCCS – Fondazione Santa Lucia (C‑189/15, EU:C:2017:17, t. 31. do 40.). U tom smislu vidjeti presudu od 14. siječnja 2016., Komisija/Belgija (C‑163/14, EU:C:2016:4, t. 39.).
17      Presuda od 18. siječnja 2017., IRCCS – Fondazione Santa Lucia (C‑189/15, EU:C:2017:17, t. 42. i 43.). Naposljetku je Consiglio di Stato (Državno vijeće, Italija) u svojoj presudi od 19. siječnja 2018. utvrdio da je „stajalište koje ide u prilog tome da se [doprinosi za pokriće općih troškova elektroenergetskog sustava] ne kvalificiraju kao neizravni porezi prihvatljivije jer ti doprinosi nisu dio nacionalnog općeg proračuna, nego se uplaćuju u proračun Fonda za poravnavanje u sektoru električne energije te su namijenjeni promicanju energije iz obnovljivih izvora i energetske učinkovitosti, nuklearne sigurnosti i teritorijalnog poravnanja, posebnih tarifnih režima za nacionalnog željezničkog prijevoznika, naknada namijenjenih malim poduzetnicima iz sektora električne energije, potpore istraživanjima u sektoru električne energije, kao i pokrića ‚elektroenergetskog’ bonusa i poticaja velikim potrošačima električne energije, i jer se ti isti doprinosi za pokriće općih troškova elektroenergetskog sustava konačno naplaćuju krajnjim potrošačima, u okviru dvostranog odnosa u kojem potrošači plaćaju za pružene usluge, i jer sustav naplate navedenih doprinosa nije sličan sustavu naplate poreznih prihoda […], tako da se u biti ne pojavljuje nikakvo pitanje o neusklađenosti nacionalnog uređenja s navedenom Direktivom [2003/96] s obzirom na to da ne ulazi u područje primjene te direktive”. Vidjeti tekst presude na adresi https://www.giustizia‑amministrativa.it/cdsintra/cdsintra/AmministrazionePortale/DocumentViewer/index.html?ddocname=NYJZ55RFT62J5COYDQUVMGYDZ4&q=Fondazione%20or%20Santa%20or%20Lucia.
18      Želim citirati riječi jednog istaknutog španjolskog pravnika: „čini se da je utvrđivanje pravne naravi sporazuma sklopljenih u okviru organizacija jedno od onih pitanja koja […] mogu oduševiti samo um pomračen životnim nedaćama ili izobličenjem mozga. Ali to je daleko od istine. Pravnici nastoje utvrditi pravnu narav nekog instituta zato što o njemu ovisi primjenjivi pravni sustav”. Jesús Alfaro na blogu Almacén de Derecho, 14. listopada 2016., http://almacendederecho.org/la‑naturaleza‑juridica‑los‑acuerdos‑sociales/
19      Kao što sam već iznio u svojem mišljenju od 21. travnja 2016., IRCCS – Fondazione Santa Lucia (C‑189/15, EU:C:2016:287, t. 54. i 56.), problem je možda u upotrebi pravila Unije primjenjivih u sličnom, ali ne istom području, kao što je područje državnih potpora, pri utvrđivanju mogu li se određeni doprinosi kvalificirati kao parafiskalni nameti i biti podvrgnuti istom sustavu poreza s istovrsnim učinkom i onom diskriminirajućih unutarnjih davanja. Širina kojom je Sud definirao potonja dva pojma omogućila mu je da ih proširi na sva novčana davanja koja države članice jednostrano nalože neovisno o njihovoj poreznoj prirodi.
20      Iz točke 16. Odluke br. 2014‑419-QPC koju je donio Conseil constitutionnel (Ustavno vijeće) 8. listopada 2014. o članku 5. Zakona br. 2000‑108 mogle bi proizaći dvojbe s obzirom na to da se odnosi na „spor o teretima koji nisu ni neizravni doprinosi ni izravni porezi”, što se vodi pred upravnim sudom, a koji obuhvaća sporove o doprinosu CSPE.
21      Upućujem na svoje mišljenje od 21. travnja 2016., IRCCS – Fondazione Santa Lucia (C‑189/15, EU:C:2016:287, t. 51. do 64.).
22      U članku 28. stavku 2. Direktive 2003/96, dan 31. prosinca 2003. utvrđen je kao rok za prenošenje u nacionalno pravo te je dan 1. siječnja 2004. utvrđen kao trenutak od kada se posljedično primjenjuje ta direktiva.
23      Od 1984. do 31. prosinca 2010., u člancima L.2333‑2 i L.3333‑2 Code général des collectivités territoriales (Opći zakonik o regionalnim i lokalnim tijelima) utvrđeni su općinski i regionalni neizravni porezi čija je porezna osnovica bila određeni postotak cijene električne energije naplaćene potrošačima.
24      Sud je proglasio da je riječ o povredi obveze u presudi od 25. listopada 2012., Komisija/Francuska (C‑164/11, EU:C:2012:665).
25      JORF br. 284 od 8. prosinca 2010., str. 21467. Na temelju tog zakona, raniji općinski i područni porezi postali su općinski porez i područni porez na konačnu potrošnju električne energije te se u okviru članka 266.d C Code des douanes (Carinski zakonik) uvela nova trošarina, takozvani „nacionalni porez na konačnu potrošnju električne energije” koja premašuje 250 kilovata. Zajedno s te tri trošarine i dalje se primjenjivao doprinos CSPE, a da se pritom nisu izmijenila njegova pravila.
26      Od 1. siječnja 2016., na temelju loi 2015‑1786 de finances rectificative pour 2015 (Zakon br. 2015‑1786 o izmjenama proračuna za 2015.) od 29. prosinca 2015., raniji doprinos CSPE postao je dio nacionalnog poreza na konačnu potrošnju električne energije, što je dovelo do novog doprinosa CSPE koji je strukturiran kao trošarina na potrošnju električne energije.
27      Sud koji je uputio zahtjev koristi se tim izrazom.
28      Mišljenje nezavisnog odvjetnika N. Wahla u predmetu Transportes Jordi Besora (C‑82/12, EU:C:2013:694, t. 15.)
29      Presuda od 24. veljače 2000., Komisija/Francuska (C‑434/97, EU:C:2000:98, t. 19.): „svrha je te odredbe omogućiti državama članicama da, osim minimalne trošarine utvrđene direktivom o trošarinama, uvedu i druge neizravne poreze koji imaju posebnu namjenu, odnosno svrhu različitu od one proračunske”.
30      Presuda od 5. ožujka 2015., Statoil Fuel & Retail (C‑553/13, EU:C:2015:149, t. 34.)
31      Prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, ako neko pravilo prava Zajednice može biti predmet različitih tumačenja od kojih se samo jednim može jamčiti njegov koristan učinak, prednost treba dati tom tumačenju (vidjeti osobito presudu od 22. rujna 1988., Land de Sarre i dr., 187/87, EU:C:1988:439, t. 19.). Usto, kada postoje razlike između različitih jezičnih verzija akta Zajednice, predmetna se odredba mora tumačiti s obzirom na opću strukturu i cilj propisa u kojem se nalazi (vidjeti osobito presude od 24. veljače 2000., Komisija/Francuska, C‑434/97, EU:C:2000:98, t. 21. i 22., i od 27. ožujka 1990., Cricket St. Thomas, C‑372/88, EU:C:1990:140, t. 19.).
32      Presuda od 10. lipnja 1999., Braathens (C‑346/97, EU:C:1999:291, t. 25.)
33      Presuda od 24. veljače 2000., Komisija/Francuska (C‑434/97, EU:C:2000:98, t. 18.)
34      Presuda od 5. ožujka 2015., Statoil Fuel & Retail (C‑553/13, EU:C:2015:149, t. 34.)
35      „Razina oporezivanja” znači opterećenje u vezi sa svim neizravnim porezima (osim PDV‑a) koji se izračunavaju izravno ili neizravno na električnu energiju u trenutku puštanja u slobodnu potrošnju (članak 4. stavak 2. Direktive 2003/96).
36      Presude od 4. lipnja 2015., Kernkraftwerke Lippe‑Ems (C‑5/14, EU:C:2015:354, t. 58.), i od 20. rujna 2017., Elecdey Carcelén i dr. (C‑215/16 i C‑216/16, C‑220/16 i C‑221/16, EU:C:2017:705, t. 58.)
37      Presude od 27. veljače 2014., Transportes Jordi Besora (C‑82/12, EU:C:2014:108, t. 28. i 29.), i od 5. ožujka 2015., Statoil Fuel & Retail (C‑553/13, EU:C:2015:149, t. 39.)
38      U doktrini koja se bavi tim područjem smatra se da ta odredba nije potpuno jasna. Vidjeti na primjer Berlin, D., Politique fiscale, Commentaire J. Mégret, sv. I., Éditions de l’Université de Bruxelles, 2012., str. 561.
39      Presude od 24. veljače 2000., Komisija/Francuska (C‑434/97, EU:C:2000:98, t. 19.); od 9. ožujka 2000., EKW i Wein & Co. (C‑437/97, EU:C:2000:110, t. 31. i 33.); od 10. ožujka 2005., Hermann (C‑491/03, EU:C:2005:157, t. 16.); od 27. veljače 2014., Transportes Jordi Besora (C‑82/12, EU:C:2014:108, t. 23. i 27.), i od 5. ožujka 2015., Statoil Fuel & Retail (C‑553/13, EU:C:2015:149, t. 37. i 38.)
40      Presude od 9. ožujka 2000., EKW i Wein & Co. (C‑437/97, EU:C:2000:110, t. 35.); od 27. veljače 2014., Transportes Jordi Besora (C‑82/12, EU:C:2014:108, t. 28. i 29.), i od 5. ožujka 2015., Statoil Fuel & Retail (C‑553/13, EU:C:2015:149, t. 39.)
41      Presude od 27. veljače 2014., Transportes Jordi Besora (C‑82/12, EU:C:2014:108, t. 32.), i od 5. ožujka 2015., Statoil Fuel & Retail (C‑553/13, EU:C:2015:149, t. 42.)
42      Presude od 9. ožujka 2000., EKW i Wein & Co. (C‑437/97, EU:C:2000:110, t. 35.); od 27. veljače 2014., Transportes Jordi Besora (C‑82/12, EU:C:2014:108, t. 28. i 29.), i od 5. ožujka 2015., Statoil Fuel & Retail (C‑553/13, EU:C:2015:149, t. 39.)
43      Zakon br. 2015‑1786 o izmjeni proračuna za 2015. od 29. prosinca 2015. (JORF br. 302, 2015., str. 24701.). U obrazloženju članka 3. prijedloga zakona navodi se: „une partie des charges actuellement financées par la CSPE ne relèvent pas directement de la politique de transition énergétique, il s’agit de charges relatives aux tarifs sociaux, à la péréquation territoriale, à la cogénération et au budget du médiateur de l’énergie. Ces charges ne présentent pas de lien direct par nature avec les recettes issues de la fiscalité énergétique. Elles ont par ailleurs un caractère récurrent et seront désormais inscrites au budget général, sur un nouveau programme de la mission ‚Ecologie, développement et mobilité durable’ dont les crédits seront inscrits en 2016 par coordination du projet de loi de finances actuellement examiné au Parlement”.
44      Tijekom odlučivanja o tom zakonu u parlamentu u različitim se dokumentima upućivalo na proračunski karakter i neposebnost nekih od ciljeva doprinosa CSPE te na neophodnost njegove izmjene kako bi se spriječila povreda propisa Europske unije. Vidjeti izvješća br. 229 i br. 263 (2014. – 2015.) (parlamentarnog) odbora u pogledu gospodarskih pitanja koja glase kako slijedi: „En outre, sur le plan communautaire, il existe un risque réel de remise en cause de la CSPE actuelle avec un effet rétroactif potentiel qui se chiffrerait en milliards d’euros, au motif de son absence de finalité spécifique” „le droit communautaire n’autorise ce type d’imposition que dès lors qu’elles poursuivent des fins spécifiques; or, la CSPE couvre aujourd’hui des charges multiples et dont la finalité ‚budgétaire’ s’agissant au moins des mesures sociales ou de péréquation tarifaire, risquerait de n’être pas considérée comme spécifique par la Cour de justice de l’Union européenne si elle avait à en connaître”.
45      Presude od 27. veljače 2014., Transportes Jordi Besora (C‑82/12, EU:C:2014:108, t. 30. do 32.), i od 5. ožujka 2015., Statoil Fuel & Retail (C‑553/13, EU:C:2015:149, t. 41. i 42.)
46      Presude od 27. veljače 2014., Transportes Jordi Besora (C‑82/12, EU:C:2014:108, t. 30.), i od 5. ožujka 2015., Statoil Fuel & Retail (C‑553/13, EU:C:2015:149, t. 41.)
47      U tom se smislu doprinos CSPE razlikuje od poreza na prodaju koji se analizira u presudi od 5. ožujka 2015., Statoil Fuel & Retail (C‑553/13, EU:C:2015:149, t. 43. do 46.), kojim se oporezivala većina roba i usluga koje su se prodavale krajnjim potrošačima na području grada Tallinna i čiji je prihod gradsko vijeće namijenilo financiranju izvršavanja vlastite nadležnosti u području organizacije javnog prijevoza na svojem području. Sud je smatrao da se estonskim propisima ne predviđa nikakav mehanizam unaprijed određene namjene prihodâ od poreza na prodaju, u dijelu u kojem on tereti tekuća goriva koja podliježu trošarinama, u svrhe zaštite okoliša ili javnog zdravstva. Stoga nije postojala izravna veza između korištenja prihoda od navedenog poreza i tih svrha.
48      Vidjeti dokument C(2017) 3406 final, od 23. svibnja 2017., State Aid SA.38635 (2014/NN) – Italy – Reductions of the renewable and cogeneration surcharge for electro‑intensive users in Italy, str. 100.: „the A3 component constitutes an indirect tax on electricity. Furthermore, it should be pointed out that the A3 component pursues a specific objective […] namely financing of the support for RES and cogeneration installations”.
49      Prema podacima od 2003. do 2015. koje je dostavila Komisija za regulaciju energije, a koji su dostupni na http://www.cre.fr/operateurs/service‑public‑de‑l-electricite‑cspe/montant#section2, oko 70 % prihoda od doprinosa CSPE bilo je namijenjeno obnovljivim izvorima energije i kogeneraciji, 25 % teritorijalnim poravnanjima i 5 % socijalnim svrhama.
50      Presude od 27. veljače 2014., Transportes Jordi Besora (C‑82/12, EU:C:2014:108, t. 32.), i od 5. ožujka 2015., Statoil Fuel & Retail (C‑553/13, EU:C:2015:149, t. 42.)
51      Presuda od 24. veljače 2000., Komisija/Francuska (C‑434/97, EU:C:2000:98, t. 27.)
52      Podsjećam da je nadležni ministar svake godine trebao utvrditi poreznu stopu na prijedlog Komisije za regulaciju energije, uz ograničenje od 7 % od osnovne stope za prodaju električne energije. Međutim, navedena porezna stopa bila je utvrđena zakonom za prve tri godine, a zatim se nije mijenjala do 2010. na temelju zakonski utvrđenog mehanizma prešutnog obnavljanja.
53      U skladu s člankom 6. stavkom 1. Direktive 92/12, „obveza obračunavanja trošarine nastaje puštanjem u potrošnju ili kada se zabilježe manjkovi koji u skladu s člankom 14. stavkom 3. podliježu trošarinama”.U skladu s člankom 21. stavkom 5. Direktive 2003/96, „[z]a potrebe primjene članaka 5. i 6. Direktive 92/12/EEZ, električna energija i prirodni plin podložni su porezu koji postaje plativ u trenutku isporuke od strane distributera ili preprodavača”.
54      Članak 67. loi du 13 juillet 2005 de programme fixant les orientations de la politique énergétique (Zakon od 13. srpnja 2005. o programu kojim se utvrđuju smjernice razvoja energetske politike), koji je tada bio na snazi.
55      U skladu s tom odredbom, pod uvjetom da se najniže razine oporezivanja utvrđene u navedenoj direktivi poštuju, države članice „mogu primjenjivati sniženja poreza na potrošnju […] električne energije […] za velike potrošače energije”. Veliki potrošači energije načelno se definiraju kao poslovna jedinica „u kojoj nabava energenata i električne energije iznosi najmanje 3,0 % vrijednosti proizvodnje ili nacionalni energetski porez koji se naplaćuje iznosi najmanje 0,5 % dodane vrijednosti”. U članku 17. stavku 1. točki (a) navedene direktive dodaje se da „u okviru tih definicija države članice mogu primjenjivati i restriktivnija načela, uključujući prodajnu vrijednost, kao i definicije u vezi s procesima i granama”.
56      Točka 35. ovog mišljenja
57      Vidjeti osobito presude od 9. studenoga 1983., San Giorgio (199/82, EU:C:1983:318, t. 12.), i od 19. srpnja 2012., Littlewoods Retail i dr. (C‑591/10, EU:C:2012:478, t. 24.).
58      Vidjeti osobito presude od 14. siječnja 1997., Comateb i dr. (C‑192/95 do C‑218/95, EU:C:1997:12, t. 20.); od 19. srpnja 2012., Littlewoods Retail i dr. (C‑591/10, EU:C:2012:478, t. 24.), i od 14. lipnja 2017., Compass Contract Services (C‑38/16, EU:C:2017:454, t. 30.).
59      Presude od 20. listopada 2011., Danfoss i Sauer‑Danfoss (C‑94/10, EU:C:2011:674, t. 23.), i od 14. lipnja 2017., Compass Contract Services (C‑38/16, EU:C:2017:454, t. 31.)
60      Vidjeti točke 42. i 43. ovog mišljenja.
61      Opskrbljivači električnom energijom ne mogu tražiti povrat iznosa plaćenih na ime doprinosa CSPE jer su operatori koji su njegov iznos prevalili na krajnje potrošače. U protivnom bi se neopravdano obogatili, suprotno sudskoj praksi Suda u skladu s kojom „iznimno od načela povrata poreza neusklađenih s pravom Unije, povrat pogrešno naplaćenih poreza može biti odbijen, ali samo ako bi prouzročio neosnovano bogaćenje dotičnih osoba, odnosno ako bi bilo ustanovljeno da je osoba koja ih je obvezna platiti takve poreze zapravo prevalila izravno na kupca”. Vidjeti u tom smislu presude od 6. rujna 2011., Lady & Kid i dr. (C‑398/09, EU:C:2011:540, t. 18. i 20.), i od 20. listopada 2011., Danfoss i Sauer‑Danfoss (C‑94/10, EU:C:2011:674, t. 20. i 21.).