Privremena verzija
PRESUDA SUDA (prvo vijeće)
21. svibnja 2026.(*)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete zbog vojne agresije na Ukrajinu – Uredba (EU) br. 269/2014 – Članak 2. stavak 1. – Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Osnivanje trusta – Korisnik trusta uvršten na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014 – Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora koji su preneseni u trust – Pojmovi ‚pripadanje’ i ‚kontrola’”
U spojenim predmetima C-428/24 i C-476/24,
povodom zahtjevâ za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koje je uputio Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Okružni upravni sud Lacija, Italija), odlukama od 7. svibnja 2024. i 8. svibnja 2024., koje je Sud zaprimio 13. lipnja 2024. odnosno 5. srpnja 2024., u postupcima
FZ AR SpA
protiv
Ministero dell’Economia e delle Finanze, Dipartimento del Tesoro, Comitato di Sicurezza Finanziaria,
Comando Generale della Guardia di Finanza, Nucleo Speciale di Polizia Valutaria,
Agenzia del Demanio
uz sudjelovanje:
PN SpA,
FZ GO AG (C-428/24),
i
SX Ltd
protiv
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Comando Generale della Guardia di Finanza,
Agenzia del Demanio
uz sudjelovanje:
SY Ltd (C-476/24),
SUD (prvo vijeće),
u sastavu: F. Biltgen, predsjednik vijeća, T. von Danwitz, potpredsjednik Suda u svojstvu suca prvog vijeća, I. Ziemele (izvjestiteljica), A. Kumin i S. Gervasoni, suci,
nezavisni odvjetnik: M. Campos Sánchez-Bordona,
tajnik: C. Di Bella, administrator,
uzimajući u obzir pisani dio postupka i nakon rasprave održane 10. rujna 2025.,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–        za FZ AR SpA, G. Cambareri, avvocato, i D. Bogaert T. Bontinck, M. Brésart, S. Napolitano i F. Patuelli, avocats,
–        za FZ GO AG, N. Montag, avocată, i A. O’Neill, barrister,
–        za SX Ltd, F. Centonze i A. Saccucci, avvocati,
–        za SY Ltd, P. Busco, avvocato,
–        za talijansku vladu, S. Fiorentino, u svojstvu agenta, uz asistenciju G. Palatiella i L. Paolucci, avvocati dello Stato, i P. Cardinale, procuratore dello Stato,
–        za belgijsku vladu, L. Jans, C. Pochet i M. Van Regemorter, u svojstvu agenata,
–        za finsku vladu, M. Pere, u svojstvu agenta,
–        za Vijeće Europske unije, M. Di Gaetano, B. Driessen i P. Mahnič, u svojstvu agenata,
–        za Europsku komisiju, M. Carpus-Carcea i L. Puccio, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1        Zahtjevi za prethodnu odluku odnose se na tumačenje članka 2. stavka 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 269/2014 od 17. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine (SL 2014., L 78, str. 6. i ispravci SL 2014., L 121, str. 60., SL 2015., L 66, str. 20., SL 2015., L 66, str. 21., SL 2015., L 199, str. 46., SL 2015., L 275, str. 68., SL 2015., L 280, str. 38., SL 2017., L 253, str. 39., SL 2018., L 152, str. 60., SL 2022., L 62, str. 45., SL 2022., L 67, str. 113., SL 2022., L 105, str. 66., SL 2022., L 117, str. 117., SL 2022., L 154, str. 76., SL 2022., L 161, str. 122., SL 2022., L 204, str. 17., SL 2022., L 271, str. 24., SL 2023., L 39, str. 64., SL 2023., L 67, str. 60., SL 2023., L 100, str. 99., SL 2023., L 142, str. 43., SL 2023., L 234, str. 207., SL 2023., L 90040, L, SL 2024./90233, L, SL 2024./90485, L, SL 2025./90123, L_SL 2025./90119, L, SL 2025./90624, L i SL 2025./90758, L) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 269/2014).
2        Ti su zahtjevi upućeni u okviru dvaju sporova od kojih se onaj u predmetu C-428/24 vodi između društva FZ AR SpA, s jedne strane, i Ministerija dell’Economia e delle Finanze, Dipartimento del Tesoro, Comitato di Sicurezza Finanziaria (ministarstvo gospodarstva i financija, riznica, odjel za financijsku sigurnost, Italija), Comanda Generale della Guardia di Finanza, Nucleo Speciale di Polizia Valutaria (glavna uprava carinske i financijske policije, posebna jedinica financijske policije, Italija) i Agenzije del Demanio (uprava za državnu imovinu, Italija), s druge strane, a onaj u predmetu C-476/24 između društva SX Ltd, s jedne strane, i Ministerija dell’Economia e delle Finanze (ministarstvo gospodarstva i financija), Comanda Generale della Guardia di Finanza (glavna urpava carinske i financijske policije) i Agenzije del Demanio (uprava za državnu imovinu), s druge strane, u pogledu zamrzavanja sredstava i gospodarskih izvora društva FZ AR i gospodarskog izvora društva SX koje se sastoji od broda.
Pravni okvir
Međunarodno pravo
3        Članak 2. Konvencije o pravu koje se primjenjuje na trustove i njihovo priznavanje, sklopljene u Haagu 1. srpnja 1985. (u daljnjem tekstu: Haška konvencija), koju je Talijanska Republika potpisala i ratificirala, predviđa:
„Za potrebe ove konvencije pojam ‚trust’ tiče se pravnih odnosa koje je osoba osnivača zasnovala pravnim poslom inter vivos ili mortis causa, stavljanjem imovine pod kontrolu upravitelja u interesu korisnika ili za određenu svrhu.
Trust ima sljedeća obilježja:
(a)      imovina trusta zasebna je cjelina i nije dio upraviteljeve imovine;
(b)      imovina trusta drži se u ime upravitelja ili druge osobe koja djeluje za upraviteljev račun;
(c)      upravitelj je ovlašten i dužan, za što je odgovoran, upravljati i raspolagati imovinom u skladu s uvjetima trusta i posebnim pravilima koja su mu propisana zakonom.
Činjenica da osnivač zadržava određene ovlasti odnosno da upravitelj ima određena prava kao korisnik nije nužno nespojiva s postojanjem trusta.” [neslužbeni prijevod]
4        U skladu s člankom 6. prvim stavkom te konvencije:
„Na trust se primjenjuje pravo koje je izabrao osnivač. Izbor mora biti izričit ili proizlaziti iz odredbi instrumenta kojim je osnovan trust ili kojim se dokazuje njegovo postojanje, koje se tumače, prema potrebi, s obzirom na okolnosti slučaja.” [neslužbeni prijevod]
5        Članak 11. navedene konvencije određuje:
„Kao takav priznaje se svaki trust osnovan u skladu sa zakonom iz prethodnog poglavlja.
To priznavanje podrazumijeva barem to da se imovina trusta razlikuje od osobne imovine upravitelja i da on može djelovati u svojstvu tužitelja ili tuženika te da može nastupati kao upravitelj pred javnim bilježnikom ili bilo kojom osobom koja obavlja javnu službu.
U mjeri u kojoj pravo koje se primjenjuje na trust tako zahtijeva ili predviđa, to priznavanje osobito podrazumijeva:
(a)      da upraviteljevi osobni vjerovnici ne mogu koristiti mjere osiguranja nad imovinom trusta;
(b)      da imovina trusta nije dio upraviteljeve imovine u slučaju njegove insolventnosti ili stečaja;
(c)      da imovina trusta nije dio upraviteljevih imovinskih odnosa povezanih s brakom ili nasljeđivanjem;
(d)      da se može zahtijevati povrat imovine trusta ako je upravitelj, kršeći obveze koje proizlaze iz trusta, pomiješao imovinu trusta sa svojom imovinom ili je njime raspolagao.
Međutim, prava i obveze treće osobe koja posjeduje imovinu trusta i dalje se uređuju pravom koje se utvrđuje u skladu s pravilima o sukobu nadležnosti suda pred kojim se vodi postupak.” [neslužbeni prijevod]
Pravo Unije
Odluka 2014/145/EU
6        Uvodne izjave 1, 4. i 5. Odluke Vijeća 2014/145/ZVSP od 17. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2014., L 78, str. 16.), glase:
„(1)      Dana 6. ožujka 2014. šefovi država ili vlada država članica [Europske u]nije snažno su osudili ničim izazvano kršenje ukrajinskog suvereniteta i teritorijalne cjelovitosti od strane Ruske Federacije te su pozvali Rusku Federaciju da odmah povuče svoje oružane snage na njihove stalne položaje, u skladu s relevantnim sporazumima. [...] Predsjednici država ili vlada smatraju da je odluka Vrhovnog vijeća Autonomne Republike Krima o održavanju referenduma o budućem statusu državnog područja u suprotnosti s ukrajinskim ustavom te da je stoga nezakonita.
[...]
(4)      U postojećim okolnostima, trebalo bi nametnuti ograničenja putovanja i zamrzavanje imovine osobama odgovornima za djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine, uključujući djelovanja o budućem statusu bilo kojeg dijela državnog područja koja su suprotna ukrajinskom ustavu, i osobama, subjektima ili tijelima koji su s njima povezani.
(5)      Za provedbu određenih mjera potrebno je daljnje djelovanje Unije.”
Odluka (ZVSP) 2022/397 i Odluka (ZVSP) 2022/883
7        Kao odgovor na napad Ruske Federacije na Ukrajinu 24. veljače 2022. i s obzirom na ozbiljnost situacije, Vijeće Europske unije izmijenilo je Prilog Odluci 2014/145, koji se odnosi na popis osoba, subjekata i tijela iz članaka 1. i 2. te odluke, među ostalim, Odlukom (ZVSP) 2022/397 od 9. ožujka 2022. (SL 2022., L 80, str. 31.), i Odlukom (ZVSP) 2022/883 od 3. lipnja 2022. (SL 2022., L 153, str. 92.).
Uredba br. 269/2014
8        Uvodne izjave 4. do 6. Uredbe br. 269/2014 glase:
„(4)      Vijeće je 17. ožujka 2014. donijelo Odluku 2014/145/ZVSP kojom se predviđa ograničenje putovanja i zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora određenih osoba odgovornih za djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine, uključujući djelovanja vezana za buduće stanje bilo kojeg dijela teritorija koja su protivna ukrajinskom ustavu, te fizičkih ili pravnih osoba, subjekata ili tijela povezanih s njima. Te su fizičke ili pravne osobe, subjekti i tijela navedeni u Prilogu toj Odluci.
(5)      Neke od tih mjera obuhvaćene su područjem primjene Ugovora i stoga su, osobito kako bi se osigurala njihova ujednačena provedba u svim državama članicama, za njihovu provedbu potrebne regulatorne mjere na razini Unije.
(6)      Ovom Uredbom poštuju se temeljna prava i načela posebno priznata Poveljom o temeljnim pravima Europske unije, a osobito pravo na učinkovit pravni lijek i na pravično suđenje te pravo na zaštitu osobnih podataka. Ova bi se Uredba trebala primjenjivati u skladu s navedenim pravima.”
9        Članak 1. te uredbe predviđa:
„Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
[...]
(d)      ‚gospodarski izvori’ znači imovina bilo koje vrste, bilo materijalna ili nematerijalna, pokretna ili nepokretna, koja ne predstavlja sredstva, ali se može koristiti za pribavljanje sredstava, robe ili usluga;
e)      ‚zamrzavanje gospodarskih izvora’ znači sprečavanje uporabe gospodarskih izvora s ciljem stjecanja sredstava, robe ili usluga na bilo koji način, uključujući, ali ne isključivo, prodaju, unajmljivanje ili stavljanje pod hipoteku;
f)      ‚zamrzavanje sredstava’ znači sprečavanje svakog premještaja, prijenosa, izmjene ili upotrebe sredstava, pristupa sredstvima ili poslovanja sa sredstvima na bilo koji način koji bi za posljedicu imao bilo kakvu promjenu njihova opsega, iznosa, lokacije, vlasništva, posjedovanja, karaktera, odredišta ili drugu promjenu kojom bi se omogućila uporaba sredstava, uključujući upravljanje portfeljem;
g)      ‚sredstva’ znači financijska sredstva i povlastice bilo koje vrste, uključujući, ali ne isključivo:
i.      gotovinu, čekove, novčana potraživanja, mjenice, platne naloge i druge platne instrumente;
ii.      uložena sredstva u financijskim ustanovama ili drugim subjektima, stanje salda na računima, dugovanja i dužničke obveze;
iii.      vrijednosne papire i dužničke instrumente kojima se trguje javno ili privatno, uključujući udjele i dionice, potvrde o deponiranim vrijednosnim papirima, obveznice, mjenice, jamstva, zadužnice i ugovore o izvedenim financijskim instrumentima;
iv.      kamate, dividende ili druge prihode od imovine ili vrijednost koja je nastala ili je proizvod imovine;
v.      kredite, prava prijeboja, jamstva, jamstva da će ugovor biti izvršen prema ugovorenim uvjetima ili druge financijske obveze;
vi.      akreditive, teretnice, potvrde o prijenosu prava vlasništva; te
vii.      dokumente koji svjedoče o bilo kakvom udjelu u sredstvima ili financijskim izvorima.”
10      Članak 2. navedene uredbe određuje:
„1.      Zamrzavaju se sva sredstva i gospodarski izvori koji pripadaju, u vlasništvu su, u posjedu ili pod kontrolom bilo kojih fizičkih ili pravnih osoba, subjekata ili tijela s popisa u Prilogu I.
2.      Nikakva sredstva ili gospodarski izvori ne smiju se staviti na raspolaganje, izravno ili neizravno, fizičkim ili pravnim osobama, subjektima ili tijelima s popisa u Prilogu I ni u njihovu korist.”
11      Članak 3. stavak 1. te uredbe predviđa:
„Prilog I. uključuje:
(a)      fizičke osobe odgovorne za djelovanja ili politike kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine odnosno stabilnost ili sigurnost u Ukrajini, fizičke osobe koje podupiru ili provode takva djelovanja ili politike ili koje ometaju rad međunarodnih organizacija u Ukrajini;
[...]
(d)      fizičke ili pravne osobe, subjekte ili tijela koji pružaju materijalnu ili financijsku potporu ruskim donositeljima odluka odgovornima za pripojenje Krima ili destabilizaciju Ukrajine ili koji od njih imaju koristi;
(e)      fizičke ili pravne osobe, subjekte ili tijela koji provode transakcije sa separatističkim skupinama u ukrajinskoj regiji Donbasu;
(f)      fizičke ili pravne osobe, subjekte ili tijela koji pružaju materijalnu ili financijsku potporu Vladi Ruske Federacije, ili imaju koristi od nje, koja je odgovorna za pripojenje Krima i destabilizaciju Ukrajine; ili
(g)      vodeće poslovne osobe koje djeluju u Rusiji i članove njihove uže obitelji ili druge fizičke osobe koji od njih imaju koristi, ili poslovne osobe, pravne osobe, subjekte ili tijela uključene u gospodarske sektore koji osiguravaju znatan izvor prihoda Vladi Ruske Federacije, koja je odgovorna za pripojenje Krima i destabilizaciju Ukrajine;
fizičke ili pravne osobe, subjekte ili tijela povezane s njima.”
12      U skladu s člankom 9. Uredbe br. 269/2014:
„Zabranjuje se svjesno i namjerno sudjelovanje u djelatnostima čiji je cilj ili učinak izbjegavanje mjera iz članka 2.”
Provedbena uredba (EU) 2022/396
13      Dana 9. ožujka 2022. Vijeće je donijelo Provedbenu uredbu (EU) 2022/396 o provedbi Uredbe (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine (SL 2022, L 80, str. 1.), kojom su 146 članova Vijeća Ruske Federacije koji su ratificirali odluke vlade o „Ugovoru o prijateljstvu, suradnji i uzajamnoj pomoći između Ruske Federacije i Narodne Republike Donjecka te između Ruske Federacije i Narodne Republike Luganska”
uvršteni na popis fizičkih i pravnih osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju mjere ograničavanja, a koji je sadržan u Prilogu I. Uredbi
br. 269/2014, te četrnaest osoba koje podupiru rusku vladu i imaju koristi od nje ili joj osiguravaju znatan izvor prihoda, ili su povezane s osobama ili subjektima uvrštenima na taj popis.
14      Uvodne izjave 3. i 4.
te provedbene uredbe glase:
„(3)      Predsjednik Ruske Federacije 24. veljače 2022. najavio je vojnu operaciju u Ukrajini te su ruske oružane snage započele napad na Ukrajinu. Taj je napad očito kršenje teritorijalne cjelovitosti, suvereniteta i neovisnosti Ukrajine.
(4)      U svojim zaključcima od 24. veljače 2022. Europsko vijeće najoštrije je osudilo ničim izazvanu i neopravdanu vojnu agresiju Ruske Federacije na Ukrajinu. Svojim nezakonitim vojnim djelovanjem Rusija teško krši međunarodno pravo i načela Povelje UN-a te ugrožava europsku i globalnu sigurnost i stabilnost. Europsko vijeće, u bliskoj suradnji s našim partnerima i saveznicima, postiglo je dogovor o daljnjim mjerama ograničavanja koje će imati goleme i ozbiljne posljedice za Rusiju zbog njezinih djelovanja.”
Provedbena uredba (EU) 2022/878
15      Uzimajući u obzir ozbiljnost situacije, s obzirom na zločine koje su oružane snage Ruske Federacije u mnogim ukrajinskim gradovima, Vijeće je donijelo
Provedbenu uredbu (EU) 2022/878 Od 3. lipnja 2022. o provedbi Uredbe (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine (SL 2022., L 153, str. 15.), kojom je 65 osoba i 18 subjekata uvršteno na popis fizičkih i pravnih osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju mjere ograničavanja, a koji je sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014.
16      Uvodne izjave 2. i 3. te provedbene uredbe glase:
„(2)      Unija i dalje nepokolebljivo podupire suverenitet i teritorijalnu cjelovitost Ukrajine te osuđuje djelovanja i politike kojima se podriva teritorijalna cjelovitost Ukrajine.
(3)      Unija najoštrije osuđuje zločine koje su oružane snage Ruske Federacije počinile u Buči i drugim ukrajinskim gradovima. Unija podupire sve mjere kojima se osigurava pozivanje na odgovornost oružanih snaga Ruske Federacije zbog kršenja ljudskih prava i međunarodnog humanitarnog prava u Ukrajini.”
Direktiva 2015/849
17      Uvodna izjava 14. Direktive (EU) 2015/849 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2015. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma, o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i Direktive Komisije 2006/70/EZ (SL 2015., L 141, str. 73.), kako je izmijenjena Direktivom (EU) 2018/843 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2018. (SL 2018., L 156, str. 43.) (u daljnjem tekstu: Direktiva 2015/849), glasi:
„Potreba za točnim i ažuriranim informacijama o stvarnom vlasniku ključan je faktor u pronalasku kriminalaca koji bi u protivnome mogli skriti svoj identitet iza korporacijske strukture. [...]”
18      Člankom 3. te direktive određuje se:
„Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:
[...]
6.      ‚stvarni vlasnik’ znači svaka fizička osoba ili više njih koje u konačnici posjeduju ili kontroliraju stranku i/ili fizička osoba ili više njih u čije ime se provodi transakcija i uključuje barem:
[...]
(b)      u slučaju trustova, sve sljedeće osobe:
i.      osnivača odnosno osnivače;
ii.      upravitelja odnosno upravitelje;
iii.      zaštitnika odnosno zaštitnike (ako postoji/-e);
iv.      korisnike, ili u slučaju kada se pojedinci koji imaju korist od pravnog aranžmana ili subjekta tek trebaju utvrditi, skupinu osoba u čijem se temeljnom interesu pravni aranžman ili subjekt uspostavlja ili u čijem temeljnom interesu pravni aranžman ili subjekt djeluje;
v.      svaku drugu fizičku osobu koja u konačnici provodi kontrolu nad trustom izravnim ili neizravnim vlasništvom ili na drugi način;
[...]”
Najbolje prakse
19      Vijeće je ustanovilo dokument o izradi najboljih praksi među državama članicama u vezi s provedbom mjera ograničenja, koji je, među ostalim, ažuriran 4. svibnja 2018. (dokument 8519/18), 27. lipnja 2022. (dokument 10572/22) i 3. srpnja 2024. (dokument 11623/24).
20      Točka 3. dokumenta Vijeća 11623/24 naslovljena „Najbolje prakse [Europske unije] za djelotvornu provedbu mjera ograničavanja”, u verziji od 3. srpnja 2024. (u daljnjem tekstu: Najbolje prakse), predviđa da se Najbolje prakse trebaju smatrati neiscrpnim popisom općih preporuka za djelotvornu provedbu mjera ograničavanja u skladu s primjenjivim pravom Unije i nacionalnim zakonodavstvom. One nisu pravno obvezujuće i ne bi ih trebalo tumačiti kao preporuke za djelovanje koje ne bi bilo u skladu s primjenjivim pravom Unije ili nacionalnim zakonodavstvom, među ostalim onim u području zaštite podataka.
21      Odjeljak B Najboljih praksi sadržava Dio III., naslovljen „Opseg financijskih mjera ograničavanja”, u kojem su točke 34. i 35., koje glase kako slijedi:
„34.       Zamrzavanje obuhvaća sva sredstva i gospodarske izvore koji pripadaju ili su u vlasništvu osoba i subjekata uvrštenih na popis, ujedno i ona koja su u posjedu takvih osoba i subjekata ili pod njihovom kontrolom. Pojmove posjeda i kontrole trebalo bi tumačiti tako da obuhvaćaju sve slučajeve u kojima osoba ili subjekt uvršteni na popis nemaju pravo vlasništva, ali zakonski mogu raspolagati sredstvima ili gospodarskim izvorima koji nisu u njihovu vlasništvu ili ih prenositi, bez prethodnog odobrenja pravnog vlasnika. [...]
35.      U načelu, zamrzavanje ne bi trebalo utjecati na sredstva i gospodarske izvore koji ne pripadaju niti su u vlasništvu ili u posjedu ili pod kontrolom osoba ili subjekata uvrštenih na popis. [...] Isto tako, nisu obuhvaćena sredstva i gospodarski izvori subjekta koji nije uvršten na popis čija je pravna osobnost zasebna u odnosu na osobu ili subjekt uvrštene na popis, osim ako su u posjedu ili pod kontrolom osobe ili subjekta uvrštenih na popis. Međutim, u praksi su u potpunosti obuhvaćena sredstva i gospodarski izvori u zajedničkom vlasništvu osobe ili subjekta uvrštenih na popis i osobe ili subjekta koji nisu uvršteni na popis.”
22      Navedeni Odjeljak B sadržava i Dio VIII. u kojem se, među ostalim, nalaze točke 62. do 67. Najboljih praksi, u kojima je određeno:
„Obrazloženje
62.      Sredstva i gospodarski izvori koji pripadaju ili su u vlasništvu ili u posjedu ili pod kontrolom fizičkih ili pravnih osoba uvrštenih na popis moraju se zamrznuti. Pod uvjetima utvrđenima u stavku 35. to uključuje imovinu u vlasništvu subjekata koji nisu uvršteni na popis, a koji su u vlasništvu ili pod kontrolom osoba ili subjekata uvrštenih na popis.
Vlasništvo
63.      Kriterij koji treba uzeti u obzir pri procjeni je li pravna osoba ili subjekt u vlasništvu druge osobe ili subjekta jest posjeduju li ta druga osoba ili subjekt 50 % ili više vlasničkih prava subjekta ili u njemu imaju većinski udjel [...]. Ako je taj kriterij zadovoljen, smatra se da je pravna osoba ili subjekt u vlasništvu druge osobe ili subjekta.
Pri procjeni vlasništva trebalo bi uzeti u obzir i agregirano vlasništvo nad subjektom. Na primjer, ako je jedna osoba uvrštena na popis vlasnik 30 % subjekta, a druga osoba uvrštena na popis vlasnik 25 % subjekta, u načelu bi se trebalo smatrati da je subjekt u vlasništvu osoba uvrštenih na popis.
Kontrola
64.      Kriteriji koje treba uzeti u obzir pri procjeni je li pravna osoba ili subjekt pod kontrolom druge osobe ili subjekta, samostalno ili na temelju sporazuma s drugim dioničarem ili drugom trećom stranom mogli bi, među ostalim, uključivati:
(a)      pravo ili ostvarivanje prava na imenovanje ili smjenjivanje većine članova administrativnog, upravnog ili nadzornog tijela takve pravne osobe ili subjekta;
(b)      imenovanje, isključivo na temelju ostvarivanja nečijih glasačkih prava, većine članova administrativnih, upravnih ili nadzornih tijela pravne osobe ili subjekta koji su obnašali dužnost u sadašnjoj i prethodnoj financijskoj godini;
(c)      samostalni nadzor, na temelju sporazuma s drugim dioničarima u pravnoj osobi ili subjektu ili s članovima pravne osobe ili subjekta, nad većinom glasačkih prava dioničara ili članova u toj pravnoj osobi ili subjektu;
(d)      pravo na ostvarivanje prevladavajućeg utjecaja na pravnu osobu ili subjekt, na temelju sporazuma sklopljenog s tom pravnom osobom ili subjektom ili na temelju odredbe u memorandumu ili statutu te pravne osobe ili subjekta, ako se pravom kojim je uređena ta pravna osoba ili subjekt dopušta da ta pravna osoba ili subjekt podliježe takvom sporazumu ili odredbi;
(e)      ovlasti za de facto ostvarivanje prava prevladavajućeg utjecaja iz točke (d), a da se pritom ne bude nositelj tog prava [Uključujući, na primjer, putem fiktivnog društva];
(f)      pravo na upotrebu cjelokupne ili djelomične imovine pravne osobe ili subjekta;
(g)       upravljanje poslovanjem pravne osobe ili subjekta na jedinstvenoj osnovi uz istodobno objavljivanje konsolidiranih financijskih izvješća;
(h)      solidarno preuzimanje financijskih obveza pravne osobe ili subjekta ili pružanje jamstava toj pravnoj osobi ili subjektu.
65.      Ako je zadovoljen neki od tih kriterija smatra se da je pravna osoba ili subjekt pod kontrolom druge osobe ili subjekta osim ako se može utvrditi suprotno i to za svaki slučaj zasebno.
66.      Zadovoljavanje navedenih kriterija vlasništva ili kontrole može se opovrgnuti za svaki slučaj zasebno.
67.      U sljedećim se primjerima opisuju okolnosti koje mogu biti pokazatelji da osoba ili subjekt koji su uvršteni na popis imaju kontrolu nad subjektom koji nije uvršten na popis. Ti primjeri nisu iscrpni i služe samo kao ogledne smjernice.
[...]
(e)      Upotreba trustova, fiktivnih društava i društava s ograničenom odgovornošću
–        Subjekt je dio nepotrebno složene korporativne strukture koja može uključivati subjekte kao što su fiktivna društva, društva s ograničenom odgovornošću i/ili trustovi povezani s osobom uvrštenom na popis. Neki od tih subjekata osnovani su ili su promijenili svoj identitet neposredno prije ili nakon (ako je to dopušteno relevantnim uredbama Vijeća) donošenja režima sankcija ili uvrštenja osobe na popis i/ili nemaju vjerodostojnu poslovnu aktivnost.
–        Jedan ili više trustova upotrebljavaju se kao primatelj ili primatelji imovine od subjekta koji je u vlasništvu ili pod kontrolom osobe uvrštene na popis. U upravljanje trustovima uključeni su stručnjaci iz jurisdikcije u kojoj su trustovi osnovani.”
Talijansko pravo
23      U talijanskom pravnom poretku mogućnost upotrebe instrumenta trusta predviđena je leggeom n. 364 – Legge 16 ottobre 1989, n. 364 - Ratifica ed esecuzione della convenzione sulla legge applicabile ai trusts e sul loro riconoscimento, adottata a L'Aja il 1° luglio 1985 (Zakon br. 364 – Ratifikacija i izvršenje Konvencije od 1. srpnja 1985. o pravu koje se primjenjuje na trustove i njihovo priznavanje, sklopljene u Haagu 1. srpnja 1985.), od 16. listopada 1989. (GURI br. 261 od 8. studenoga 1989., redovni dodatak br. 84).
24      U skladu s člankom 3. stavkom 6. decreta legislativo n. 109 – Decreto legislativo 22 giugno 2007, n. 109 – Misure per prevenire, contrastare e reprimere il finanziamento del terrorismo e l’attività dei Paesi che minacciano la pace e la sicurezza internazionale, in attuazione della direttiva 2005/60/CE (Zakonodavna uredba br. 109. o mjerama za sprečavanje, suzbijanje i borbu protiv financiranja terorizma i djelovanja zemalja koje ugrožavaju međunarodni mir i sigurnost, kojom se prenosi Direktiva 2005/60/EZ), od 22. lipnja 2007. (GURI br. 172 od 26. srpnja 2007.), kako je izmijenjen decretom legislativo n. 90 – Attuazione della direttiva (UE) 2015/849 relativa alla prevenzione dell’uso del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo e recante modifica delle direttive 2005/60/CE e 2006/70/CE e attuazione del regolamento (UE) n. 2015/847 riguardante i dati informativi che accompagnano i trasferimenti di fondi e che abroga il regolamento (CE) n. 1781/2006 (Zakonodavna uredba br. 90 o provedbi Direktive (EU) 2015/849 o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma, o izmjeni direktiva 2005/60/EZ i 2006/70/EZ i Uredbe (EU) 2015/847 o informacijama koje su priložene prijenosu novčanih sredstava i o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1781/2006), od 25. svibnja 2017. (GURI br. 140 od 19. lipnja 2017., redovni dodatak br. 28) (u daljnjem tekstu Zakonodavna uredba br. 109/2007), Comitato di Sicurezza Finanziaria (odbor za financijsku sigurnost, Italija) zadužen je za donošenje mjera zamrzavanja o kojima su odlučili Ujedinjeni narodi (UN), Unija i ministarstvo gospodarstva i financija na temelju propisa koji su na snazi.
25      Članak 5. Zakonodavne uredbe br. 109/2007 predviđa da se zamrznuta sredstva ne mogu prenijeti ustupiti ni upotrebljavati ni na koji način i da se zabranjuje izravno ili neizravno stavljanje sredstava i gospodarskih izvora na raspolaganje naznačenim osobama i subjektima ili raspolaganje njima u korist tih osoba i subjekata.
Glavni postupci, prethodna pitanja i postupak pred Sudom
Činjenice u glavnom postupku u predmetu C‑428/24
26      FZ AR je talijansko društvo koje je dio multinacionalne skupine FZ i koje djeluje u sektoru proizvodnje, uvoza, izvoza i trgovine na veliko
gnojivima i pesticidima, sredstvima za zaštitu bilja, kao i alatima i opremom za proizvodnju i trgovinu navedenim proizvodima.
27      Društvo FZ AR je u 100 %-tnom vlasništvu društva FZ GO AG, švicarskog društva, čijih 90 % poslovnih udjela drži društvo NC Ltd, ciparsko društvo, čijih pak 99,38 % poslovnih udjela drži drugo ciparsko društvo TR, koje je u 75,10 %-tnom vlasništvu društva WX Ltd, ciparskog društva. Potonje društvo je u 100 %-tnom vlasništvu društva PX Limited, društva koje pruža profesionalne usluge
upravljanja trustovima
u skladu s ciparskim pravom.
28      Neopoziv i diskrecijski trust, pod nazivom „XT” (u daljnjem tekstu: trust XT), osnovan je 24. rujna 2015. te se na njega primjenjuje pravo Bermuda. Upravitelj trusta XT je WX koji je zadužen za upravljanje imovinom i gospodarskim izvorima prenesenima u taj trust te financijski nadzor društva FZ GO i, posljedično, društva FZ AR.
29      Iz odluke kojom se upućuje zahtjev
za prethodnu odluku
proizlazi da društvo WX upravlja pravima glasa
povezanima s udjelima kontrole koje ono drži u „lancu”
društava, koji obuhvaća društva FZ GO i FZ AR, ne u vlastito ime, nego u ime i za račun trusta XT. Slijedom toga, izvor preneseni u taj trust obuhvaćaju i udio kontrole društava FZ GO i FZ AR.
30      Međutim, prema odluci kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, osobu ZU, koji je bio prvotni korisnik trusta XT, 8. ožujka 2022. zamijenila je osoba TU, supruga osobe
ZU.
31      Dana 9. ožujka 2022., Odlukom 2022/397 i Provedbenom uredbom 2022/396 Vijeće je uvrstilo osobu ZU na popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje mjere ograničavanja, sadržan u Prilogu I. Odluci 2014/145 i Prilogu I. Uredbi br. 269/2014.
32      Dana 3. lipnja 2022., Odlukom 2022/883 i Provedbenom uredbom 2022/878, Vijeće je uvrstilo osobu TU na popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju mjere ograničavanja, sadržan u Prilogu I. Uredbe br. 269/2014.
33      Odlukom dostavljenom 28 rujna 20222. odbor za financijsku sigurnost naložio je, na temelju članka 2. Uredbe br. 269/2014 i Zakonodavne uredbe br. 109/2007, zamrzavanje financijskih sredstava
i gospodarskih izvora društva FZ AR jer to društvo preko švicarskih i ciparskih korporacijskih struktura kontrolira trust XT, osnovan u skladu s pravom Bermuda, i jer je stvarni korisnik trusta XT od 9. ožujka 2022. osoba TU, s obzirom na to da je zamijenila osobu ZU, koja se odrekla svojstva korisnika 8. ožujka 2022. Stoga su imovina i pravni odnosi društva FZ AR u stvari bili neizravno pripisivi osobi TU.
34      Dana 28. listopada 2022. društvo FZ AR podnijelo je tužbu Tribunalu
amministrativo regionale per il Lazio (Okružni upravni sud Lacija, Italija), sudu koji je uputio zahtjev, kojom je zahtijevalo poništenje te odluke, ističući da, iako je osoba TU korisnik trusta XT, koji je pod kontrolom društva FZ GO koje je pak 100 %-tni vlasnik kapitala društva FZ AR, čija su sredstva i gospodarski izvor zamrznuti, ona nema niti neizravnu kontrolu nad njima.
35      Društvo FZ AR ističe, s jedne strane, da u okviru diskrecijskog trusta (non-exhaustive discretionary trust), u smislu prava Bremuda, korisnik tog trusta nije ni vlasnik imovine trusta niti ima pravo koristiti njegovu imovinu, nego se samo nada da da upravitelj izvršava svoju diskrecijsku ovlast u njegovu korist.
36      S druge strane, na temelju
klauzule o usklađenosti
(compliance clause) (u daljnjem tekstu:
klauzula o usklađenosti), umetnutoj u osnivački akt trusta, od 30. svibnja 2022.,
upravitelj
nikada ne može raspodijeliti ekonomske povlastice koje proizlaze iz imovine trusta, što uključuje imovinu društva FZ AR, ikojoj osobi ili subjektu, ako takva raspodjela predstavlja povredu mjera zamrzavanja financijskih sredstava
i
gospodarskih izvora donesenih na temelju prava Unije. Upravitelji
upravitelja kao i zaštitnik trusta XT obvezali su se poštovati sankcije koje su naložila europska tijela, nacionalna tijela ili tijela Ujedinjenih naroda te ne primati upute od osobe TU, koja ne može niti okončati trust XT prije njegova isteka predviđenog za 2106, niti prisvojiti njegovu imovinu.
37      Uprave tuženici u glavnim postupcima istaknule su da činjenica da pravo Bermuda i članak 13. osnivačkog akta trusta XT zabranjuju bilo kakvu raspodjelu povlastica korisniku ne isključuje u potpunosti mogućnost da osoba uvrštena na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014 upotrijebi izvore o kojima je riječ u odluci o zamrzavanju
financijskih sredstava
i
gospodarskih izvora koja je navedena u točki 33. ove presude, s obzirom na to da je trust pravni akt koji se temelji na bolji strana, koje mogu izmijeniti ili ukinuti ugovorne odredbe sadržane u osnivačkom aktu trusta, okončati ga i ponovo ga osnovati u drugoj zemlji primijenivši na njega drugo pravo.
38      Sud koji je uputio zahtjev
primjećuje, s jedne strane, da osoba TU, koja je korisnik trusta XT, i koja je u biti vlasnik društva FZ AR, nema nikakvu ovlast upravljanja
ni nadzora nad financijskim sredstvima i gospodarskim izvorima prenesenima u taj trust.
39      S druge strane, trust XT osnovan je u skladu s uobičajenom shemom osnivanja trusta, to jest tako da
upravitelj, koji je nominalno vlasnik imovine koju je osnivač prenio u trust, njome upravlja na temelju osnivačkog akta trusta, u skladu s pravom koje se primjenjuje na trust i da, na temelju klauzule o usklađenosti, upravitelj
korisniku trusta
ne može prenijeti gospodarske izvore prenesene u taj trust, u predmetnom slučaju osobi TU, jer će ta osoba biti uvrštena na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014.
Činjenice u glavnom postupku u predmetu C‑44/24
40      Iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku
te odgovora suda
koji je uputio zahtjev
za pojašnjenje
koji mu je uputio Sud, dostavljenog u tajništvo Suda 2. srpnja 2025.,
proizlazi da je neopoziv i diskrecijski trust pod nazivom „N Trust”,
osnovan 28. veljače 2022.
te je slijednik trusta pod nazivom „S Trust”, čiji je korisnik bila osoba ZU. Jedini korisnik N Trusta je osoba TU. Jedan od gospodarskih izvora koji je iz S Trusta prenesen u N Trust su sve dionice društva SX te brod
„Sailing [...] A” (u daljnjem tekstu: brod), čiji je jedini vlasnik društvo SX.
41      Upravitelj N Trusta je društvo SY Ltd, koje u tom svojstvu drži cjelokupni kapital društva SX.
42      Kao što je navedeno u točki
31.
ove presude, Odlukom 2022/397 i Provedbenom uredbom 2022/396 Vijeće je 9. ožujka 2022. uvrstilo osobu ZU na popis osoba, subjekata i tijela
na koje se primjenjuju mjere ograničavanja, sadržan u Prilogu
Odluci 2014/145 i Prilogu I. Uredbi br. 269/2014.
43      Odlukom od 11. ožujka 2022. odbor za financijsku sigurnost je, nakon što je na temelju dokumentiranih dokaza iz siječnja 2022. osobito utvrdio da je brod, procijenjene vrijednosti oko 530 milijuna eura,
zapravo u vlasništvu društva SX, naložio zamrzavanje gospodarskog izvora koji se sastoji od tog broda, u dijelu u kojem je on ustvari povezan s osobom ZU, koja je uvrštena na popis sadržan u Prilogu I.
Uredbi br. 269/2014, i koja je stvarni korisnik društva SX te je njoj pripisiv.
44      Dana 9. svibnja 2022. društvo SX podnijelo je tužbu
sudu koji je uputio zahtjev
kojom je osobito zahtijevalo poništenje te odluke, ističući da brod ne može biti predmet zamrzavanja jer nije izvor prihoda i/ili
koristi
te stoga nije gospodarski izvor, već imovina namijenjena isključivo osobnoj upotrebi ili potrošnji. Usto, navedena odluka povrjeđuje pravo vlasništva društva SX, koje je zaštićeno člankom 17. Europske konvencije o ljudskim pravima i temeljnim slobodama, potpisane u Rimu 4. studenoga 1950., s obzirom na to da navedeno društvo nije uvršteno na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014.
45      Kako je navedeno u točki
32. ove presude Odlukom 2022/883 i Provedbenom uredbom 2022/878 Vijeće je osobu TU, suprugu osobe ZU, uvrstilo na popis osoba, subjekata i tijela
na koje se primjenjuju mjere ograničavanja, sadržan u Prilogu I. Uredbi. 269/2014.
46      U tom pogledu društvo SX pred
sudom koji je uputio zahtjev tvrdi, istodobno priznajući da je osoba TU korisnik N Trusta koji kontrolira to društvo, koje je vlasnik
broda, da ni osoba TU ni ijedna druga osoba uvrštena na popis sadržan u Prilogu I.
Uredbi br. 269/2014 ne utječe na društva SY i SX niti ona nisu pod njezinom izravnom ili neizravnom kontrolom, nije izravni ili neizravni vlasnik ili posjednik imovine prenesene u N trust, među kojom je i
brod, ili nema pravo raspolaganja tom imovinom.
47      U skladu s pravom koje se primjenjuje na N trust i njegov osnivački akt, upravitelj
ne može korisniku tog trusta dati ni najmanju
gospodarsku povlasticu
koja proizlazi iz tog trusta. Naime, taj korisnik nema ni najmanju ovlast upravljanja trustom ni kontrole nad njime niti ima pravo zahtijevati ni ishoditi raspodjele povlastica ili plaćanja
od
upravitelja, niti mu davati upute o upravljanju imovinom, ni ograničiti ili uvjetovati diskrecijsku prirodu tog upravljanja, a ni okončati trust prije njegova isteka predviđenog za 2106.
ili prije toga prisvojiti imovinu trusta.
48      Usto, sva upravna tijela društva SX i
upravitelj
su se obvezala poduzeti mjere kako bi u biti osigurali da osoba uvrštena na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014 ne može vršiti nikakav utjecaj nad imovinom trusta niti je imati pod svojom kontrolom niti raspolagati ili izravno ili imati koristi od njegovih financijskih sredstava ili gospodarskih izvora i da su osobama ZU i TU zabranjeni pristup brodu i njegovo korištenje sve vrijeme dok su uvršteni na popis sadržan u tom Prilogu I.
49      Uprave tuženici iz glavnog postupka
osobito su istaknule da, unatoč tome što, u skladu s pravom koje se primjenjuje na trust, svaka raspodjela povlastica u korist korisnika zabranjena ili onemogućena ugovornom odredbom umetnutom u njegov osnivački akt, to ne isključuje da gospodarski izvori zamrznuti može upotrijebiti osoba naznačena mjerama
zamrzavanja
financijskih sredstava
i gospodarskih izvora, s obzirom na to da je trust pravni akt koji počiva na volji strana.
50      Sud koji je uputio zahtjev
navodi da je u predmetnom slučaju osoba uvrštena na popis sadržan u Prilogu I. Uredbe br. 269/2014 korisnik N Trusta, koji je u biti vlasnik društva SX, koje na temelju prava koje se primjenjuje na trust i njegova osnivačkog akta, nema nikakvu ovlast upotrebe, distribucije, upravljanja gospodarskim izvorima prenesenima u navedeni trust i/ili kontrole nad njima.
Prethodna pitanja
51      U dvama spojenim predmetima
C-428/24 i C-476/24 sud koji je uputio zahtjev
pita se, s obzirom na razmatranja navedena u točkama 26 à 50 ove presude, može li se smatrati da imovina, gospodarski izvori i pravni odnosi koji se prenose u trust „pripadaju” korisniku trusta uvrštenom na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014, iako ih on ne upotrebljava niti njima upravlja ili u najmanju ruku da s oni „pod kontrolom” tog korisnika za potrebe primjene mjera zamrzavanja financijskih sredstava
i gospodarskih izvora predviđenih člankom 2. stavkom 1. navedene uredbe.
52      U tom pogledu on navodi da je moguće smatrati da prijenos imovine u trust ne podrazumijeva stvarni prijenos vlasništva nad tom imovinom, nego puku formalnu nenaplatnu transakciju poduzetu radi formiranja imovine različite od imovine osnivača, ali i upravitelja. Slijedom toga, takva imovina ne izlazi trajno iz imovine osnivača te mu nastavlja pripadati, u smislu članka 2. stavka 1. Uredbe br. 269/2014, barem do njezina konačnog prijenosa korisnicima, što se protivi primjeni mjera zamrzavanja o kojima je riječ u glavnim postupcima.
53      Međutim,
sud koji je uputio zahtjev
pita se je li tijekom trajanja trusta, a zbog njegovih osobitosti, moguće smatrati da imovina prenesena u trust u određenoj mjeri „pripada” korisniku, barem zajedno s upraviteljem i osnivačem ili, ovisno o isključivom slučaju, što dopušta donošenje mjera zamrzavanja sredstava i gospodarskih izvora u odnosu na korisnika kako su predviđene člankom 2. stavkom 1. Uredbe br. 269/2014, čak i kada postoji
klauzula o usklađenosti
u osnivačkom aktu trusta koja zabranjuje bilo kakav prijenos imovine korisniku dok je on uvršten na popis sadržan u Prilogu I. toj uredbi.
54      S tim u vezi, sud koji je uputio zahtjev smatra da se pojam „pripadanje” u smislu članka 2. stavka 1. Uredbe br. 269/2014 može odnositi ne samo na puno i isključivo vlasništvo, nego i na „netipične” ili „hibridne” situacije, to jest situacije u kojima osoba može raspolagati imovinom
o kojoj je riječ ili je kontrolirati na bilo koji način. To je tako u slučaju korisnika trusta koji, a da pritom izravno ne drži imovinu koja je prenesena u ta trust niti njome raspolaže niti je njezin formalni vlasnik, na temelju izričite zabrane u tom smislu predviđene osnivačkim aktom trusta, objektivno može suštinski utjecati na tu imovinu jer je njezin krajnji korisnik te se upravitelj prilikom upravlja trustom vodi zaštitom interesa tog korisnika.
55      Takvo tumačenje pojma „pripadanje” u smislu članka 2. stavka 1. Uredbe br. 269/2014 u skladu je s ciljem koji se nastoji postići tim člankom 2. te uzima u obzir činjenicu da trust, barem do trenutka kada u njega prenesena imovina ne bude konačno prenesena trećim osobama, predstavlja jednostavan mehanizam za izbjegavanje mjera zamrzavanja sredstava i gospodarskih izvora predviđenih pravom Unije. To tumačenje usto potvrđuje članak 3. točka 6. podtočka (b) Direktive 2015/849.
56      Naposljetku, iz upraviteljeve obveze da imovinom i gospodarskim izvorima prenesenima u trust upravlja u isključivom interesu korisnika može se zaključiti da potonji ima odlučujući utjecaj (vidjeti u tom smislu presudu od 4. ožujka 2020., Marine Harvest/Komisija, C-10/18 P, EU:C:2020:149, t. 49.) na tu imovinu i te izvore te ih
„kontrolira”, neovisno o postojanju konkretnim elementa koji dokazuju izvršavanje takvog utjecaja.
57      U tim je okolnostima Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Okružni upravni sud Lacija) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja, čiji su tekstovi istovjetni u oba spojena predmeta C-428/24 i C-476/24:
„1.      Protivi li se članku 2. stavku 1. [Uredbe br. 269/2014] tumačenje u skladu s kojim, kad je riječ o imovini ili izvorima prenesenim u diskrecijski trust (čiji je korisnik uvršten u Prilog I. toj uredbi), treba ipak smatrati da ta imovina/sredstva
‚pripadaju’ korisniku trusta, ako nacionalno pravo koje se primjenjuje na trust (ili ugovorna klauzula o usklađenosti sadržana u osnivačkom aktu trusta), korisniku izričito zabranjuje bilo kakvu upotrebu ili raspolaganje imovinom ili izvorima prenesenima u trust tijekom čitavog razdoblja
uvrštenja
tog korisnika u Prilog I. Uredbi br. 269/2014 ili u svakom slučaju tijekom čitavog
razdoblja u kojem upotreba tih sredstava ili raspolaganje njima predstavlja povredu prava Unije?
2.      Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, treba li članak 2. stavak 1. [Uredbe br. 269/2014] tumačiti na način da, kad je riječ o imovini ili izvorima prenesenima u diskrecijski trust (čiji je korisnik uvršten u Prilog I. toj uredbi), treba ipak smatrati da su ta imovina i/ili izvori ‚pod kontrolom’ korisnika trusta, iako nacionalno pravo koje se primjenjuje na trust (ili i ugovornu klauzulu o usklađenosti sadržanu u osnivačkom aktu trusta), kojim/kojom se korisniku izričito zabranjuje bilo kakvu upotrebu ili raspolaganje imovinom ili izvorima prenesenima u trust tijekom čitavog razdoblja uvrštenja tog korisnika u Prilog I. Uredbi br. 269/2014 ili u svakom slučaju tijekom čitavog razdoblja u kojem upotreba tih sredstava ili raspolaganje njima predstavlja povredu prava Unije?”
Postupak pred Sudom
58      Odlukom predsjednika Suda od 29. kolovoza 2024., predmeti C-428/24 i C-476/24 spojeni su u svrhu pisanog i usmenog dijela postupka te presude.
59      U svojim pisanim očitovanjima talijanska vlada je istaknula da, na temelju članka 275. prvog stavka UFEU-A, Sud nije nadležan za tumačenje Uredbe br. 269/2014, koja je donesena na temelju odredaba o vanjskoj i sigurnosnoj politici Unije
i, konkretnije, članka 215. UFEU-a
i odredaba iz Poglavlja 2. Glave V. UEU-a.
60      Kada ju je Sud upitao ostaje li pri prigovoru nenadležnosti s obzirom na, osobito presudu od 10. rujna 2024., Neves 77 Solutions (C-351/22, EU:C:2024:723, t. 39. i 40.), ta je vlada izrijekom povukla navedeni prigovor na raspravi pred Sudom.
Dopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku u predmetu C-476/24
61      Društvo SX formalno ne ističe prigovor nedopuštenosti zahtjeva za prethodnu odluku, ali ističe da na datum donošenja odluke o zamrzavanju financijskih sredstava
i gospodarskih izvora o kojoj je riječ u glavnim postupcima, to jest 11. ožujka 2022., osoba TU još uvijek nije bila uvrštena na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi
br. 269/2014. Međutim, pitanja koja je postavio
sud koji je uputio zahtjev
u predmetu C-476/24 odnose se na situaciju korisnika trust, a to je u predmetnom slučaju upravo osoba TU.
62      U tom pogledu valja podsjetiti na to da je u okviru postupka ustanovljenog člankom 267. UFEU‑a isključivo na nacionalnom sudu pred kojim se vodi glavni postupak i koji mora preuzeti odgovornost za sudsku odluku koja će biti donesena da, uvažavajući posebnosti svakog predmeta, ocijeni nužnost prethodne odluke za donošenje svoje presude i relevantnost pitanja koja postavlja Sudu. Prema tome, kada se postavljena pitanja odnose na tumačenje prava Unije, Sud je u načelu dužan donijeti odluku. Iz navedenog proizlazi da pitanja koja se odnose na pravo Unije uživaju pretpostavku relevantnosti. Sud može odbiti odlučiti o prethodnom pitanju koje je postavio nacionalni sud samo kad je očito da traženo tumačenje prava Unije nema nikakve veze s činjeničnim stanjem ili predmetom spora iz glavnog postupka, kada je problem hipotetske naravi ili kad Sud ne raspolaže činjeničnim i pravnim elementima koji su potrebni kako bi na koristan način odgovorio na pitanja koja su mu postavljena (presuda od 24. lipnja 2025__ GR REAL, C-351/23, EU:C:2025:474, t. 45. i navedena sudska praksa).
63      U predmetnom slučaju iz zahtjeva za prethodnu odluku te odgovora koji je
sud koji je uputio zahtjev
dao na zahtjev za pojašnjenje koji mu je uputio Sud, a koji je tajništvo zaprimilo 2. srpnja 2025., proizlazi da je S Trust, čiji je korisnik bila osoba ZU, 28. veljače 2022. postao N Trust, čiji je korisnik osoba TU. Neki od izvora koji su iz S Trusta preneseni u N Trust su sve dionice društva SX te
brod, čiji je jedini vlasnik društvo SX.
64      U svojem odgovoru na navedeni zahtjev za pojašnjenje, sud koji je uputio zahtjev
navodi da činjenica da je odluka o zamrzavanju financijskih sredstava
i
gospodarskih izvora o kojoj je riječ u glavnim postupcima, koja se odnosi na osobu ZU, korisnika S Trusta, donesena 11. ožujka 2022.
na temelju dokumentiranih dokaza iz siječnja 2022., ne znači nepostojanje
istrage te je društvo SX nije pobijalo. Usto, činjenica da je S Trust postao N Trust, iz promjenu korisnika, nastupila je tijekom trajanja postupka pred
sudom koji je uputio zahtjev, a da pritom društvo SX ne osporava zakonitost navedene odluke na tom temelju.
65      Zadaća je suda koji je uputio zahtjev
ocijeniti mogu li okolnosti navedene u točkama
63.
i
64.
ove presude utjecati na zakonitost odluke o zamrzavanju financijskih sredstava
i gospodarskih izvora o kojoj je riječ u glavnim postupcima ili na njezino zadržavanje. S obzirom na objašnjenja koja je dostavio
sud koji je uputio zahtjev, nije očito da zatraženo tumačenje prava Unije nema nikakve veze s činjeničnim stanjem ili predmetom spora iz glavnog postupka ili da je problem hipotetske naravi. Usto, Sud raspolaže činjeničnim i pravnim elementima koji su potrebni kako bi na koristan način odgovorio na pitanja koja su mu postavljena.
66      Iz toga slijedi da je zahtjev za prethodnu odluku u predmetu C-476/24 dopušten.
O prethodnim pitanjima
Uvodna očitovanja
67      Svojim pitanima
sud koji je uputio zahtjev
u biti pita treba li članak 2. stavak 1. Uredbe br. 269/2014 tumačiti na način da se može donijeti mjera zamrzavanja sredstava i gospodarskih izvora prenesenih u trust čiji je korisnik uvršten na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi 269/2014.
68      U tom pogledu, kao prvo, iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku
u predmetu C-428/24 proizlazi da sredstva prenesena u trust XT obuhvaćaju kontrolu društva FZ AR, čija su imovina i gospodarski izvori zamrznuti.
69      Kad je riječ o predmetu C-476/24, iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku
proizlazi da su jedan do izvora prenesenih iz S Trusta u N Trust poslovni udjeli društva SX, koje je vlasnik
broda
koji je predmet zamrzavanja
financijskih sredstava
i
gospodarskih izvora o kojem je riječ u glavnim postupcima.
70      Iz zahtjeva za prethodnu odluku u ta dva predmeta a osobito iz načina na koji je sud koji je uputio zahtjev
formulirao prethodna pitanja proizlazi da se on oslonio na premisu prema kojoj, s jedne strane, gospodarski izvor društva FZ AR i, s druge strane,
brod, pripadaju društvima čiji su udjeli
izravno ili neizravno preneseni u trustove o kojima je riječ u glavnim postupcima, i sami predstavljaju
gospodarske izvore prenesene u taj trust.
71      Kao drugo, valja podsjetiti na to da je Talijanska Republika ratificirala Hašku konvenciju.
72      U skladu s člankom 2. te konvencije, pojam „trust” tiče se pravnih odnosa koje je osoba osnivača zasnovala pravnim poslom inter vivos ili mortis causa stavljanjem imovine pod kontrolu upravitelja u interesu korisnika ili za određenu svrhu.
73      Usto, iz članka 2. navedene konvencije proizlazi da su obilježja trusta da je njegova imovina zasebna cjelina i nije dio upraviteljeve imovine, da se imovina trusta drži u ime upravitelja ili druge osobe koja djeluje za upraviteljev račun i da je upravitelj ovlašten i dužan, za što je odgovoran, upravljati i raspolagati imovinom u skladu s uvjetima trusta i posebnim pravilima koja su mu propisana zakonom. Navedeni članak 2. također predviđa da činjenica da osnivač zadržava određene ovlasti odnosno da upravitelj ima određena prava kao korisnik nije nužno nespojiva s postojanjem trusta.
74      Sud koji je uputio zahtjev
u tom pogledu ističe da diskrecijski trustovi o kojima je riječ u glavnim postupcima osnovani u skladu s uobičajenom shemom, prema kojoj se imovina koju je osnivač prenio u trust drži u ime upravitelja, koji njima upravlja u skladu s osnivačkim aktom trusta, koji mora poštovati pravo koje se primjenjuje na trust.
75      Taj sud pojašnjava da
upravitelj
upravlja imovinom trusta u isključivom interesu korisnika, čija je volja odlučujuća kad je riječ o sustavu koji se primjenjuje na imovinu prenesenu u trust, ali da on nema ovlast upotrebe,
distribucije i
upravljanja gospodarskih izvora prenesenih u trust ili kontrole nad njima. Usto, pravo koje se primjenjuje na trust i osnivački akt trusta zabranjuju korisniku da obavlja bilo kakve radnje uživanja ili raspolaganja tim sredstvima i gospodarskim izvorima tijekom čitavog razdoblja u kojem je uvršten na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014 ili u svakom slučaju tijekom čitavog razdoblja u kojem uživanje ili raspolaganje njima predstavlja povredu prava Unije.
76      Na pitanja koja je postavio sud koji je uputio zahtjev treba odgovoriti uzimajući u obzir ta činjenična utvrđenja, čiju točnost Sud ne treba provjeriti u okviru postupka iz članka 267. UFEU-a (vidjeti u tom smislu presude od 16. ožujka 1978., Oehlschläger, 104/77, EU:C:1978:69, t. 4. i od 19. lipnja 2025., Bulgarian posts, C-785/23, EU:C:2025:462, t. 40.).
77      Kao treće, kao što je istaknuto u točkama
31., 40. i
43.
ove presude, talijanska su tijela smatrala da osoba uvrštena na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014 „stvarni vlasnik”, u predmetu C-428/24, trusta XT, koji je kontrolirao društvo FZ AR čija su sredstva i gospodarski izvori predmet mjere zamrzavanja financijskih sredstava
i gospodarskih izvora, a u predmetu C-476/24, društva SX, koje je prvotno preneseno u S Trust, a zatim u N Trust, koje je vlasnik
broda.
78      U tom pogledu, valja istaknuti da se je pojam „stvarni vlasnik”, iako nije sadržan u odredbama Uredbe br. 269/2014, on, među ostalim, sadržan u Direktivi 2015/849.
79      Ta direktiva u članku 3. točki 6. podtočki (b) predviđa da za njezine potrebe „stvarni vlasnik” znači svaka fizička osoba ili više njih koje u konačnici posjeduju ili kontroliraju stranku i/ili fizička osoba ili više njih u čije ime se provodi transakcija i uključuje barem, u slučaju trustova, osnivača odnosno osnivače, upravitelja odnosno upravitelje, zaštitnika odnosno zaštitnike, korisnike, ili u slučaju kada se pojedinci koji imaju korist od pravnog aranžmana ili subjekta tek trebaju utvrditi, skupinu osoba u čijem se temeljnom interesu pravni aranžman ili subjekt uspostavlja ili u čijem temeljnom interesu pravni aranžman ili subjekt djeluje te svaku drugu fizičku osobu koja u konačnici provodi kontrolu nad trustom izravnim ili neizravnim vlasništvom ili na drugi način.
80      Točno je da je takva definicija – kojom se utvrđuje da osobe koje sudjeluju u trustu, osim upravitelja, kao što su osnivač, korisnici ili zaštitnik, mogu imati ili kontrolirati imovinu prenesenu u trust – navedena za potrebe primjene Direktive 2015/849, ali ona ipak odražava to da zakonodavac Unije priznaje bitnu značajku trusta, to jest razdvajanje zakonitog vlasništva i stvarnog vlasništva nad imovinom trusta.
81      Takvo razdvajanje proizvodi učinke koje treba uzeti u obzir ne samo u području prevencije korištenja financijskog sustava radi pranja novca ili financiranje terorizma, nego i u području mjera ograničavanja donesenih na temelju Uredbe br. 269/2014.
Meritum
82      Svojim pitanjima, koja valja ispitati zajedno,
sud koji je uputio zahtjev
u biti pita treba li članak 2. stavak 1. Uredbe br. 269/2014 tumačiti na način da valja smatrati da sredstva i gospodarski izvori preneseni u trust čiji je korisnik upisan na popis sadržan u Prilogu I.
toj uredbi, „pripadaju” tom korisniku ili da su „pod kontrolom” to korisnika, u smislu te odredbe, iako pravo koje se primjenjuje na trust i odredbe njegova osnivačkog akta zabranjuju navedenom korisniku da obavlja bilo kakve radnje uživanja ili raspolaganja tim sredstvima i gospodarskim izvorima tijekom čitavog razdoblja u kojem je uvršten na taj popis ili u svakom slučaju tijekom čitavog razdoblja u kojem uživanje ili raspolaganje njima predstavlja povredu prava Unije.
83      U tom pogledu valja podsjetiti na to da članak 2. stavak 1. Uredbe br. 269/2014 predviđa da se zamrzavaju sva sredstva i gospodarski izvori koji pripadaju, u vlasništvu su, u posjedu ili pod kontrolom bilo koje fizičke ili pravne osobe, subjekta ili tijela, ili fizičke ili pravne osobe, subjekta ili tijela koji su povezani s njima, kako je navedeno u Prilogu I. toj uredbi.
84      Iako su pojmovi „gospodarski izvori”, „zamrzavanje gospodarskih izvora”, „zamrzavanje sredstava” i „sredstva” definirani u točkama (d) do (g) članka 1. Uredbe br. 269/2014, ta uredba ne sadržava definicije pojmova upotrijebljenih u njezinu članku 2. stavku 1., koji se odnosi na poveznicu između osobe uvrštene na popis sadržan u Prilogu I. navedenoj uredbi te sredstava i gospodarskih izvora koje je potrebno zamrznuti, niti ne upućuje na nacionalna prava za određivanje njihova dosega.
85      U skladu s ustaljenom sudskom praksom, iz zahtjeva za ujednačenu primjenu prava Unije kao i načela jednakosti proizlazi da pojmovi iz odredbe prava Unije koja ne sadržava nikakvo izričito upućivanje na pravo država članica radi utvrđivanja svojeg smisla i dosega trebaju u pravilu u cijeloj Uniji imati autonomno i ujednačeno tumačenje, koje treba dati uzimajući u obzir ne samo tekst te odredbe nego i njezin kontekst i cilj koji se želi postići propisom kojeg je dio (presuda od 18. siječnja 1984., Ekro, 327/82, EU:C:1984:11, t 11. i od 11. rujna 2025., Banco Santander (Sanacija banke Banco Popular III), C-687/23, EU:C:2025:687, t. 46. i navedena sudska praksa).
86      Što se tiče teksta članka 2. stavka 1. Uredbe br. 269/2014, valja utvrditi da je ta odredba različito formulirana u različitim jezičnim verzijama. Kao što je nezavisni odvjetnik istaknuo u točki 67. svojega mišljenja, neke od različitih jezičnih verzija te odredbe, poput njemačke, engleske, talijanske, litavske i rumunjske („Eigentum”, „Besitz”,  „gehalten oder kontrolliert werden”; „belonging to, owned, held or controlled”; „apartenenti a, posseduti, detenuti o controllati”; „īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā” i „aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate”), predviđaju četiri vrste odnosa između osobe, subjekta ili tijela uvrštenog na popis sadržan u Prilogu I. te uredbe, te imovine i gospodarskih izvora o kojima je riječ, dok španjolska verzija navedene odredbe predviđa samo tri vrste odnosa među njima („propiedad, tenencia o control”).
87      Usto, iz usporedbe jezičnih verzija koje se odnose na četiri vrste odnosa proizlazi da pojedini pojam upotrijebljen u jednoj od tih verzija nužno ne odgovara istovjetnom pojmu u drugoj od tih verzija. Stoga, iako njemačka, engleska, francuska, talijanska i litavska verzija upućuju na pojmove „propriété” (vlasništvo), „possession” (posjedovanje), „détention” (držanje) i „contrôle” (kontrola) („Eigentum, Besitz, gehalten oder kontrolliert werden”, „belonging to, owned, held or controlled”, „apartenenti a, posseduti, detenuti o controllati” i „īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā”), rumunjska verzija koristi izraz „aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate”, koji, čini se, ne sadržava pojam „držanje”.
88      Iz ustaljene sudske prakse Suda proizlazi da nužnost ujednačenog tumačenja odredaba prava Unije isključuje to da se u slučaju sumnje tekst odredbe razmatra izdvojeno u jednoj od svojih jezičnih verzija, nego, naprotiv, zahtijeva tumačenje i primjenu s obzirom na jezične verzije utvrđene na drugim službenim jezicima (presude od 5. prosinca 1967., van der Vecht, 19/67, EU:C:1967:49, str. 456. i od 9. listopada 2025., On Air Media Professionals i Different Media, C-416/24 i C-417/24, EU:C:2025:765, t. 37. i navedena sudska praksa).
89      Međutim, u skladu s ustaljenom sudskom praksom jest i to da svim jezičnim verzijama teksta prava Unije načelno treba priznati jednaku vrijednost (presude od 2. travnja 1998., EMU Tabac i dr., C‑296/95, EU:C:1998:152, t. 36. i od 9. listopada 2025., On Air Media Professionals i Different Media, C-416/24 i C-417/24, EU:C:2025:765, t. 38. i navedena sudska praksa).
90      U slučaju nejednakosti između različitih jezičnih verzija nekog teksta prava Unije, odredba o kojoj je riječ mora se tumačiti s obzirom na opću strukturu i svrhu propisa kojeg je dio (presude od 27. listopada 1977., Bouchereau, 30/77, EU:C:1977:172, t. 14. i od 9. listopada 2025., On Air Media Professionals i Different Media, C-416/24 i C-417/24, EU:C:2025:765, t. 39. i navedena sudska praksa).
91      Međutim, iz različitih jezičnih verzija teksta članka 2. stavka 1. Uredbe br. 269/2014 može se zaključiti da se ta odredba odnosi na lepezu pravnih odnosa između osobe ili subjekta uvrštenih na popis sadržan u Prilogu I. toj uredbi te sredstava i gospodarskih izvora o kojima je riječ, polazeći od najšireg pravnog odnosa, to jest vlasništva, pa sve do situacija u kojima osoba ili subjekt mogu izvršavati stvarnu, izravnu ili neizravnu, ovlast nad navedenim sredstvima ili izvorima (vidjeti u tom smislu presudu od 10. rujna 2019., HTTS/Vijeće, C-123/18 P, EU:C:2019:694, t. 69.) ili imati koristi od njih.
92      Stoga se navedena odredba odnosi na sve pravne i činjenične situacije u kojima osoba ima ovlast koja joj omogućava korištenje sredstava i gospodarskih izvora o kojima je riječ, imanje koristi od njih, raspolaganje njima ili utjecaj na njih.
93      Radi jamstva korisnog učinka te odredbe, pojam „pripadanje” treba tumačiti na način da on obuhvaća ne samo situacije u kojima se takva ovlast nad sredstvima i gospodarskim izvorima o kojima je riječ može pravno dokazati, nego i na situacije u kojima osoba ili subjekt stvarno ima tu ovlast, unatoč činjenici što je pravno gledano imatelj navedene ovlasti druga osoba ili subjekt.
94      Isto tako, pojam „kontrola” obuhvaća sve situacije u kojima fizička ili pravna osoba može utjecati na izbor druge osobe, i to čak ako ne postoji nikakva pravna veza, vlasnički udio ili udio u kapitalu između tih dviju osoba (vidjeti u tom smislu presudu od 10. rujna 2019., HTTS/Vijeće, C-123/18 P, EU:C:2019:694, t. 71. do 75.).
95      Iz toga slijedi da, u situaciji u kojoj je riječ o trustu čiji je korisnik uvršten na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014, okolnost da je imovina i gospodarski izvori preneseni u trust na ime
upravitelja ili osobe ili imovine koja je u njegovu vlasništvu ili pod njegovom izravnom ili neizravnom kontrolom i da korisnik od upravitelja ne može, u skladu s pravom koje se primjenjuje na navedeni trust, zahtijevati da izvršava diskrecijsku ovlast u njegovu korist ne protivi tomu da se smatra da navedena sredstva i navedeni izvori pripadaju tom korisniku ili da su pod njegovom kontrolom ako navedeni korisnik ima ovlast koja mu omogućava da upotrebljava ta sredstva i te gospodarske izvore, da ima koristi od njih, da njima raspolaže ili da utječe na njih ili da utječe na upraviteljeve izbore kada je riječ o navedenim sredstvima i gospodarskim izvorima prenesenima u taj trust.
96      Takvo tumačenje članka 2. stavka 1. Uredbe br. 269/2014 potvrđuju kako kontekst u kojem se nalazi ta odredba tako i ciljevi koji se nastoje postići tom uredbom.
97      Kad je riječ o kontekstu, valja istaknuti, prvo, da članak 1. točka (f) Uredbe br. 269/2014 široko definira pojmove „zamrzavanje gospodarskih izvora” i „zamrzavanje sredstava” (vidjeti analogijom presudu od 11. studenoga 2021., Bank Sepah, C-340/20, EU:C:2021:903, t. 45.).
98      Naime, članak 1. točka (f) Uredbe br. 269/2014 definira pojam „zamrzavanje sredstava” kao „sprečavanje svakog premještaja, prijenosa, izmjene ili upotrebe sredstava, pristupa sredstvima ili poslovanja sa sredstvima na bilo koji način koji bi za posljedicu imao bilo kakvu promjenu njihova opsega, iznosa, lokacije, vlasništva, posjedovanja, karaktera, odredišta ili drugu promjenu kojom bi se omogućila uporaba sredstava, uključujući upravljanje portfeljem”.
99      Iz te definicije proizlazi da je cilj zamrzavanja financijskih sredstava što je više moguće ograničiti transakcije koje se mogu poduzimati sa zamrznutim financijskim sredstvima, što potvrđuju velik broj navedenih primjera i korištenje izraza „bilo kakvog”. Što se tiče sredstava za ograničavanje tih radnji, njih zakonodavac Unije također široko definira (vidjeti analogijom presudu od 11. studenoga 2021., Bank Sepah, C-340/20, EU:C:2021:903, t. 43.).
100    Prethodna razmatranja također vrijede u pogledu pojma „zamrzavanje gospodarskih izvora”. Naime, taj je pojam u članku 1. točki (e) Uredbe br. 269/2014 definiran kao „sprečavanje upotrebe gospodarskih izvora s ciljem stjecanja financijskih sredstava, robe ili usluga na bilo koji način, uključujući, ali ne isključivo, prodaju, unajmljivanje ili stavljanje pod hipoteku” (vidjeti analogijom presudu od 11. studenoga 2021., Bank Sepah, C-340/20, EU:C:2021:903, t. 44.).
101    Takva definicija pojmova „zamrzavanje gospodarskih izvora” i „zamrzavanje sredstava” ne bi imala koristan učinak kada bi poveznice između, s jedne strane, osoba i subjekata i, s druge strane, zamrznutih sredstava i zamrznutih gospodarskih izvora bile protumačene kao da isključuju situacije koje se u stvarnosti podudaraju sa situacijama pripadanja ili kontrole ali ih se formalno ne kvalificira kao takve.
102    Drugo, članak 2. stavak 2. Uredbe br. 269/2014 predviđa da se nikakva sredstva ili gospodarski izvori ne stavljaju na raspolaganje, izravno ili neizravno, u ili za korist fizičke ili pravne osobe, subjekta ili tijela, ili fizičke ili pravne osobe, subjekta ili tijela povezanih s njima, kako je navedeno u Prilogu I. toj uredbi.
103    Sud je već imao prilike utvrditi da je i ta zabrana stavljanja na raspolaganje vrlo široko formulirana, što potvrđuje upotreba izraza „izravno ili neizravno” i, slijedom toga, obuhvaća svaku činidbu čije je izvršenje u skladu s primjenjivim nacionalnim pravom potrebno kako bi se osobi uvrštenoj na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014 omogućilo da stvarno dobije ovlast potpunog raspolaganja sredstvima ili gospodarskim izvorima o kojima je riječ (vidjeti u tom smislu presudu od 17. siječnja 2019., SH, C-168/17, EU:C:2019:36, t. 51. i navedenu sudsku praksu).
104    Treće, u skladu s člankom 9. Uredbe br. 269/2014, zabranjuje se svjesno i namjerno sudjelovanje u djelatnostima čiji je cilj ili učinak izbjegavanje mjera iz članka 2. te uredbe.
105    Članak 9. Uredbe br. 269/2014 odnosi se na djelatnosti čiji su cilj ili rezultat ti da se na onoga koji ih je poduzeo ne primijene mjere previđene člankom 2. stavkom 1. te uredbe te koje se ne može pojmiti kao radnje stavljanja na raspolaganje koje su zabranjene člankom 2. stavkom 2. navedene uredbe (vidjeti analogijom presudu od 21. prosinca 2011., Afrasiabi i dr., C-72/11, EU:C:2011:874, t. 60. i 61.).
106    Članak 2. stavak 2. i članak 9. Uredbe br. 269/2014, zajedno s njezinim člankom 2. stavkom 1., predstavljaju ujednačeni sustav odredaba koji doprinosi postizanju ciljeva utvrđenih tom uredbom.
107    Stoga članak 2. stavak 1. navedene uredbe treba tumačiti na način koji ne dovodi u pitanje koristan učinak članka 2. stavka 2. i članka 9. te uredbe.
108    U tom pogledu, kao što je već navedeno u točki 80. ove presude, osnivanje trusta omogućava razdvajanje zakonitog vlasništva i stvarnog vlasništva nad imovinom prenesenom u trust.
109    To razdvajanje, kao i druga obilježja trusta, to jest njegova privatnost, lakoća i fleksibilnost njegova osnivanja i izmjene, mogu dovesti do netransparentnosti i strukturne složenosti takvog mehanizma, koje omogućuju njihovu upotrebu ne samo u zakonite ciljeve nego i radi skrivanja poveznice koju korisnik ima sa sredstvima i gospodarskim izvorima prenesenima u trust.
110    Tumačenje članka 2. stavka 1. Uredbe br. 269/2014 na način da se smatra da sredstva i gospodarski izvori o kojima je riječ pripadaju korisniku trusta ili da su pod njegovom kontrolom ako taj korisnik raspolaže ovlašću koja mu omogućava da upotrebljava ta sredstva i izvore, da ima koristi od njih, da njima raspolaže ili da utječe na njih ili da utječe na upraviteljeve izbore kada je riječ o tim sredstvima i gospodarskim izvorima omogućava izbjegavanje toga da se trust upotrijebi u cilju zaobilaženja mjera iz te odredbe te se stoga treba smatrati da je u skladu s člankom 9. Uredbe br. 269/2014.
111    Kad je riječ o ciljevima te uredbe, valja podsjetiti na to, s jedne strane, da je ona donesena nakon što je 2014. Ruska Federacija povrijedila suverenost i teritorijalni integritet Ukrajine te da je ona nakon toga u više navrata izmijenjena kao odgovor na vojnu agresiju Ruske Federacije na Ukrajinu 24. veljače 2022.
112    S druge strane, provedbene uredbe 2022/396 i 2022/878 u kojima je osobito riječ o uvrštenju osoba ZU i TU na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014 donesene su kao odgovor na vojnu agresiju. Kao što je navedeno u uvodnoj izjavi 4. Provedbene uredbe 2022/396, svojim nezakonitim vojnim djelovanjem Ruska Federacija teško krši međunarodno pravo i načela Povelje UN-a te ugrožava europsku i globalnu sigurnost i stabilnost. Usto, kao što je istaknuto u uvodnoj izjavi 3. Provedbene uredbe 2022/878, donošenje te uredbe, kojom je osoba TU uvrštena na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014, nakon zločina koje su, prema raspoloživim informacijama, oružane snage Ruske Federacije počinile u Buči i drugim ukrajinskim gradovima kršeći ljudska prava i međunarodno humanitarno pravo.
113    Važnost ciljeva koji se žele postići Uredbom br. 269/2014, odnosno zaštita teritorijalne cjelovitosti, suvereniteta i neovisnosti Ukrajine te prestanak kršenja, od strane Ruske Federacije, međunarodnog prava i načela Povelje Ujedinjenih Naroda, koji su dio šireg cilja održavanja mira i međunarodne sigurnosti u skladu s ciljevima vanjskog djelovanja Unije koji su navedeni u članku 21. UEU‑a, ne opravdava samo negativne posljedice za određene subjekte, koje mogu biti i značajne (vidjeti u tom smislu presudu od 28. ožujka 2017., Rosneft, C-72/15, EU:C:2017:236, t. 150.), nego i nalaže da se tu uredbu tumači na način koji jamči učinkovitost njome ustanovljenih mjera ograničavanja i koji izbjegava da se učinak tih mjera neutralizira ili da se one zaobiđu.
114    Iz prethodno navedenog proizlazi da članak 2. stavak 1. Uredbe br. 269/2014 treba tumačiti na način da je moguće smatrati da sredstva i gospodarski izvori koje je u trust prenio njegov osnivač uvršten na popis sadržan u Prilogu I. toj uredbi pripadaju tom osnivaču ili da su pod njegovom kontrolom, što posljedično opravdava mogućnost donošenja, ovisno o potrebi, mjere zamrzavanja tih sredstava i tih gospodarskih izvora.
115    U predmetnom slučaju sud koji je uputio zahtjev navodi da osnivač nema ovlast upravljanja sredstvima i gospodarskim izvorima koji su preneseni u trust te da ih stoga ne koristi.
116    Iako nije zadaća Suda u okviru postupka na temelju članka 267. UFEU-a da dovede u pitanje takvu ocjenu suda koji je uputio zahtjev, ipak valja pojasniti da se taj sud, radi određivanja toga je li u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku osnivač trusta zadržao ovlast koja mu omogućava da koristi sredstva i gospodarske izvore prenesene u trust, da ima korist od njih, da njima raspolaže ili da utječe na njih ili da utječe na upraviteljeve izbore kada je riječ o tim sredstvima i gospodarskim izvorima, on može osloniti na pravo koje se primjenjuje na trust, a da se pritom ipak ne ograniči samo na njega.
117    U tom pogledu iz odluka kojima se upućuju zahtjevi za prethodnu odluku proizlazi da su trustovi o kojem je riječ u glavnim postupcima diskrecijski trustovi koji su osnovani u skladu s pravom Bermuda te se to pravo na njih primjenjuje. Pred Sudom je istaknuto da u okviru tih trustova korisnici nemaju nikakvo pravo vlasništva nad imovinom trusta, a upravitelj ne odlučuje izvršavati svoju diskrecijsku ovlast u njihovu korist te oni ne mogu utjecati na upravitelja niti zahtijevati imovinu trusta ili plaćanja iz imovine prenesene u njega.
Upravitelj upravlja trustom neovisno i u najboljem interesu sadašnjih ili budućih korisnika i direkcijski odlučuje o načinu, trenutku i iznosu raspodjele povlastica korisniku.
118    Iako prije te raspodjele korisnik formalno nema nikakvo pravo nad imovinom i gospodarskim izvorima prenesenima u trust, okolnost da se njima upravlja samo u njegovu interesu predstavlja indicij da oni mogu biti u njegovu vlasništvu ili pod njegovom kontrolom.
119    Naime, korisnik može utjecati na sredstva i gospodarske izvore prenesene u trust ili na izbore upravitelja u pogledu njih, kao i upotrijebiti ta sredstava i te gospodarske izvore, imati korist od njih ili raspolagati njima a da pritom taj utjecaj ili ta mogućnost ne budu formalizirani u pravnim aktima, što sud koji je uputio zahtjev mora također uzeti u obzir.
120    U tom pogledu, sud koji je uputio zahtjev mora osobito uzeti u obzir odnose koje održavaju korisnik, s jedne strane, i druge osobe koje sudjeluju u trustu, kao što su upravitelj ili zaštitnik, s druge strane. Naime, okolnost da su upravitelj ili zaštitnik osobe od povjerenja koje su s njime profesionalno ili privatno povezane, koje će vjerojatno slijediti njegove upute ili prijedloge kad je riječ o upravljanju trustom i njegovom imovinom, može biti upućivati na utjecaj korisnika na imovinu i gospodarske izvore prenesene u trust ili na upraviteljeve izbore u pogledu te imovine i izvora kao i upućivati na a korisnikovu mogućnost da upotrebljava sredstva i gospodarske izvore prenesene u trust, da od njih ima koristi ili da njima raspolaže.
121    Usto, namjenjivanje sredstava i gospodarskih izvora prenesenih u trust djelatnostima kojih su korisnik ili osobe ili subjekt koji mu pripadaju, nad kojima on ima kontrolu ili koji su s njime povezani jedini ili glavni adresati ili korisnici, može biti indicija utjecaja korisnika na trust i na imovinu i izvore prenesene u njega te indicija mogućnosti korisnika da od njih ima koristi ili da njima raspolaže.
122    U tom pogledu, iako je sud koji je uputio zahtjev utvrdio da korisnik ne koristi imovinu i pravne odnose prenesene u trust, valja provjeriti i to ne isporučuju li društva prenesena u trust robu ili usluge subjektima koji su u isključivom ili većinskom vlasništvu korisnika ili su pod njegovom kontrolom.
123    Suprotno tomu, nije odlučujuća okolnost, koju ističe
sud koji je uputio zahtjev, da odredbe prava koje se primjenjuje na trust i odredbe osnivačkog akta trusta zabranjuju tom korisniku da obavlja bilo kakve radnje uživanja ili raspolaganja financijskim sredstvima i gospodarskim izvorima prenesenima u trust tijekom čitavog razdoblja u kojem je korisnik uvršten na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014 ili u svakom slučaju tijekom čitavog razdoblja u kojem uživanje ili raspolaganje njima predstavlja povredu prava Unije.
124    Naime, s jedne strane, zabrana izravnog ili neizravnog stavljanja na raspolaganje financijskih sredstava
i gospodarskih izvora osobama uvrštenima na taj popis predviđena je člankom 2. stavkom 2. Uredbe br. 269/2014.
125    Iako, kao što proizlazi iz točaka
106. i 107.
ove presude, članak 2. stavak 2. i članak 9. Uredbe br. 269/2014, zajedno s njezinim člankom 2. stavkom 1., predstavljaju ujednačeni sustav odredaba koji doprinosi postizanju ciljeva utvrđenih tom uredbom koje treba tumačiti na način koji ne dovodi u pitanje korisni učinak tih odredaba, ipak svaka od njih ima vlastito područje primjene. Utvrđivanje poveznica između osobe uvrštene na navedeni popis te sredstava i gospodarskih izvora prenesenih u trust čiji je ta osoba korisnik pitanje je koje je različito od zabrane stavljanja na raspolaganje koja je predviđena člankom 2. stavkom 2. navedene uredbe (vidjeti po analogiji presudu od 12. ožujka 2026., Ansul, C-40/24, EU:C:2026:181, t. 98.).
126    S druge strane, budući da osnivački akt trusta i njegove dopune ne moraju biti objavljene, važeće verzije tog osnivačkog akta i njegove dopune mogu biti nedostupne te u svakom slučaju mogu biti izmijenjene. Jednostrane obveze preuzete u okviru navedenog osnivačkog akta također se mogu opozvati.
127    Naposljetku, valja istaknuti da upotreba nepotrebno složenih struktura te trustova vezanih za osobu uvrštenu na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014 može sama za sebe predstavljati indiciju da takva osoba ima kontrolu nad subjektom koji nije uvršten na taj popis. Takav zaključak usto odražavaju Najbolje prakse, osobito njihove točke 63., 64. i 67.
128    Naime, valja pojasniti da je sud koji je uputio zahtjev mogao utvrditi postojanje utjecaja osnivača na sredstva i gospodarske izvore prenesene u trust, da je osnivač izravno ili neizravno držao većinu kapitala ili prava glasa upravitelja ili pravo imenovanja ili odbacivanja većine članova upravnog, upravljačkog ili nadzornog tijela upravitelja ili pravo izvršavanja odlučujućeg utjecaja na upravitelja na temelju osobito sporazuma među njima uključujući preko fiktivnih društava.
129    Stoga, indiciju kontrole osoba uvrštenih na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 269/2014 nad subjektima koji nisu uvršteni na taj popis predstavljaju činjenica da su neki od tih subjekata osnovani ili su promijenili prirodu neposredno nakon usvajanja sustava sankcija ili naznačavanja osobe, i/ili da ne obavljaju nikakvu uvjerljivu poslovnu djelatnost, činjenica da jedan ili više trustova upotrijebljeni kao adresati imovine subjekta čiji je vlasnik ili nad kojim kontrolu ima naznačena osoba i činjenica da u upravljanju trustovima sudjeluju trgovci iz pravnog sustava u kojem su trustovi osnovani.
130    Usto, u situaciji u kojoj su, poput one u glavnom postupku, društva prenesena u trust, može se utvrditi utjecaj osnivača trusta na njih osobito kada upravitelj ne upravlja tim društvima, nego samo drži kapital u njima. U tom slučaju zadaća je suda koji je uputio zahtjev provjeriti ovlasti upravitelja navedenih društava te odnose između tih upravitelja i osnivača
131    Uzimajući u obzir sve prethodno navedeno na postavljena pitanja valja dogovoriti tako da članak 2. stavak 1. Uredbe br. 269/2014 treba tumačiti na način da valja smatrati da sredstva i gospodarski izvori preneseni u trust čiji je korisnik upisan na popis sadržan u Prilogu I. toj uredbi, „pripadaju” tom korisniku ili da su „pod kontrolom” to korisnika, u smislu te odredbe, iako pravo koje se primjenjuje na trust i odredbe njegova osnivačkog akta zabranjuju navedenom korisniku da obavlja bilo kakve radnje uživanja ili raspolaganja tim sredstvima i gospodarskim izvorima tijekom čitavog razdoblja u kojem je uvršten na taj popis ili u svakom slučaju tijekom čitavog razdoblja u kojem uživanje ili raspolaganje njima predstavlja povredu prava Unije, pod uvjetom da taj korisnik može koristiti sredstva i gospodarske izvore prenesene u trust, imati koristi od njih, raspolagati njima ili na njih utjecati ili utjecati na upraviteljeve izbore kada je riječ o tim sredstvima i gospodarskim izvorima.
Troškovi
132    Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (prvo vijeće) odlučuje:
Članak 2. stavak 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 269/2014 od 17. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine, kako je izmijenjena Uredbom (EU) 2022/330 od 25. veljače 2022.,
treba tumačiti na način da:
valja smatrati da sredstva i gospodarski izvori preneseni u trust čiji je korisnik upisan na popis sadržan u Prilogu I. Uredbi br. 268/2014, kako je izmijenjena, , „pripadaju” tom korisniku ili da su „pod kontrolom” to korisnika, u smislu te odredbe, iako pravo koje se primjenjuje na trust i odredbe njegova osnivačkog akta zabranjuju navedenom korisniku da obavlja bilo kakve radnje uživanja ili raspolaganja tim sredstvima i gospodarskim izvorima tijekom čitavog razdoblja u kojem je uvršten na taj popis ili u svakom slučaju tijekom čitavog razdoblja u kojem uživanje ili raspolaganje njima predstavlja povredu prava Unije, pod uvjetom da taj korisnik može koristiti sredstva i gospodarske izvore prenesene u trust, imati koristi od njih, raspolagati njima ili na njih utjecati ili utjecati na upraviteljeve izbore kada je riječ o tim sredstvima i gospodarskim izvorima.
Potpisi
*      Jezik postupka: talijanski