62011CJ0146_SL
Stranke
Razlogi za odločitev
Izrek
Stranke
V zadevi C-146/11,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Riigikohus (Estonija) z odločbo z dne 17. marca 2011, ki je prispela na Sodišče 25. marca 2011, v postopku
AS Pimix, likvidacijski upravitelj,
proti
Maksu- ja Tolliameti Lõuna maksu- ja tollikeskus,
Põllumajandusministeerium,
SODIŠČE (drugi senat),
v sestavi J. N. Cunha Rodrigues, predsednik senata, U. Lõhmus, A. Rosas, A. Arabadžiev in C. G. Fernlund (poročevalec), sodniki,
generalna pravobranilka: V. Trstenjak,
sodna tajnica: K. Sztranc-Sławiczek, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 3. maja 2012,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
– za AS Pimix, v likvidaciji, M. Ots, odvetnik, in T. Pikamäe, vandeadvokaat,
– za estonsko vlado M. Linntam, zastopnica,
– za Evropsko komisijo K. Saaremäel-Stoilov, H. Tserepa-Lacombe in A. Marcoulli, zastopniki,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalne pravobranilke, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
Razlogi za odločitev
1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 288 PDEU in 297(1) PDEU ter člena 58 Akta o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah Pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL 2003, L 236, str. 33, v nadaljevanju: Akt o pristopu iz leta 2003).
2. Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo AS Pimix (v nadaljevanju: Pimix), v likvidaciji, ter Maksu- ja Tolliameti Lõuna maksu- ja tollikeskus (davčni in carinski center davčne in carinske uprave na jugu) in Põllumajandusministeerium (ministrstvo za kmetijstvo) zaradi določitve dajatve na presežne zaloge.
Pravni okvir
Pravo Unije
Akt o pristopu iz leta 2003
3. Člen 2 Akta o pristopu iz leta 2003 določa:
„Od dne pristopa so določbe izvirnih pogodb in aktov, ki so jih institucije in Evropska centralna banka sprejele pred pristopom, zavezujoče za nove države članice in se uporabljajo v teh državah pod pogoji, ki jih določajo omenjene pogodbe in ta akt.“
4. Člen 41, prvi odstavek, Akta o pristopu iz leta 2003 pooblašča Evropsko komisijo, da sprejme prehodne ukrepe, potrebne za olajšanje prehoda iz obstoječe ureditve v novih državah članicah na ureditev, ki izhaja iz uporabe skupne kmetijske politike. Ti prehodni ukrepi „se lahko sprejmejo v obdobju treh let od dne pristopa in njihova uporaba je omejena na to obdobje“.
5. Člen 58 Akta o pristopu iz leta 2003 določa:
„Besedila aktov institucij in Evropske centralne banke, ki so sprejeta pred pristopom in ki so jih Svet, Komisija ali Evropska centralna banka sestavili v češkem, estonskem, madžarskem, latvijskem, litovskem, malteškem, poljskem, slovaškem in slovenskem jeziku, so od dne pristopa enako verodostojna kot besedila, sestavljena v sedanjih enajstih uradnih jezikih. Besedila se objavijo v Uradnem listu Evropske unije, če so bila v njem objavljena v sedanjih jezikih.“
Uredba št. 1
6. V skladu s členom 1 Uredbe Sveta št. 1 z dne 15. aprila 1958 o določitvi jezikovnih ureditev, ki se uporabljajo v Evropski gospodarski skupnosti (UL 1958, 17, str. 385), kakor je bila spremenjena z Aktom o pristopu iz leta 2003, so uradni jeziki Unije „španščina, češčina, danščina, nemščina, estonščina, grščina, angleščina, francoščina, italijanščina, latvijščina, litovščina, madžarščina, malteščina, nizozemščina, poljščina, portugalščina, slovaščina, slovenščina, finščina in švedščina“.
7. Člen 4 te uredbe določa:
„Uredbe in drugi dokumenti, ki se splošno uporabljajo, se sestavljajo v dvajsetih uradnih jezikih.“
8. Člen 5 te uredbe določa:
„ Uradni list Evropske unije
izhaja v dvajsetih uradnih jezikih.“
9. Člen 8 te uredbe določa:
„Če ima država članica več uradnih jezikov, se raba jezika na zahtevo zainteresirane države določi v skladu z njeno zakonodajo.
[…]“
Uredba (ES) št. 1972/2003
10. Pravna podlaga Uredbe Komisije (ES) št. 1972/2003 z dne 10. novembra 2003 o prehodnih ukrepih, ki jih je treba sprejeti v zvezi s trgovino s kmetijskimi proizvodi zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 40, str. 474) je med drugim člen 41 Akta o pristopu iz leta 2003.
11. Namen Uredbe št. 1972/2003 je v skladu z njeno uvodno izjavo 1 „preprečevanje [tveganj] preusmeritve trgovinskih tokov, ki bi lahko prizadela skupno ureditev kmetijskih trgov zaradi pristopa 10 novih držav k Evropski uniji 1. maja 2004“. Ob upoštevanju teh tveganj je v uvodni izjavi 3 te uredbe poudarjeno, da je treba „predvideti odvračilne dajatve, ki se odmerijo za presežne zaloge v novih državah članicah“.
12. Zato se v členu 4(1) Uredbe št. 1972/2003 zahteva, da nove države članice s 1. majem 2004 imetnikom presežnih zalog proizvodov v prostem prometu odmerijo dajatve.
13. Člen 4(2) te uredbe določa:
„Za opredelitev presežnih zalog vsakega imetnika nove države članice upoštevajo zlasti:
(a) povprečja razpoložljivih zalog v letih pred pristopom;
(b) vzorec trgovanja v letih pred pristopom;
(c) okoliščine, v katerih so bile zaloge oblikovane.
Pojem presežne zaloge se uporablja za proizvode, ki se uvozijo v nove države članice ali s poreklom iz novih držav članic. Pojem presežnih zalog se uporablja tudi za proizvode, namenjene za trg novih držav članic.
[…]“
14. Člen 4(3) navedene uredbe določa, da se znesek dajatve na presežne zaloge določi s stopnjo uvozne dajatve erga omnes, ki velja 1. maja 2004. Ta stopnja uvozne dajatve je določena v Uredbi Komisije (ES) št. 1789/2003 z dne 11. septembra 2003 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 14, str. 3).
15. Da bi se dajatev na presežne zaloge pravilno uporabljala, člen 4(4) Uredbe št. 1972/2003 določa, da nove države članice brez odlašanja sestavijo popis zalog, ki so na voljo 1. maja 2004, in najpozneje do 31. oktobra 2004 obvestijo Komisijo o količini proizvodov, ki so v presežnih zalogah.
16. Člen 4(5) te uredbe glede Estonije določa, da se med drugim uporablja za proizvode, zajete v oznaki 0405 10 kombinirane nomenklature (v nadaljevanju: KN), torej za maslo.
17. V skladu s členom 10 navedene uredbe se ta uporablja od 1. maja 2004 do 30. aprila 2007.
Uredba št. 1798/2003
18. Priloga I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 382) vsebuje KN. Komisija to KN posodablja enkrat na leto. Uredba št. 1789/2003 je začela veljati 1. januarja 2004.
Estonsko pravo
19. Riigikogu (parlament) je 7. aprila 2004 sprejel zakon o dajatvi na presežne zaloge (Üleliigse laovaru tasu seadus, RT I 2004, 30, 203, v nadaljevanju: ÜLTS). Ta zakon je bil objavljen v Riigi Teataja
27. aprila 2004 in je začel veljati 1. maja 2004.
20. V skladu s členom 7 ÜLTS so „presežne zaloge“ enake razliki med dejansko zalogo na dan 1. maja 2004 in količino za prenos zalog.
21. V členu 6 ÜLTS je „količina za prenos zalog“ opredeljena kot letno povprečje zalog, s katerimi se je razpolagalo v štirih letih pred pristopom Republike Estonije k Uniji, torej od 2000 do 2003, pomnoženo s koeficientom 1,2.
22. V skladu s členom 10 ÜLTS količino za prenos zalog in presežne zaloge izračuna Põllumajandusministeerium na podlagi izkazov subjekta. Na njegovo utemeljeno zahtevo lahko Põllumajandusministeerium upošteva nekatere dejavnike, s katerimi je mogoče brez kakršne koli špekulacije pojasniti povečanje zalog.
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
23. Põllumajandusministeerium je 29. oktobra 2004 ugotovilo, da ima družba Pimix 550 ton presežnih zalog naravnega masla, ki je zajeto v oznaki KN 0405 10 19.
24. Maksu- ja Tolliameti Lõuna maksu- ja tollikeskus je 26. novembra 2004 izdal odločbo o odmeri dajatev, s katero je znesek dajatve na te presežne zaloge, ki ga mora plačati družba Pimix, določil na 16.318.500 EEK. Maksu- ja Tolliameti Lõuna maksu- ja tollikeskus je, da bi se uskladil s sodbo Riigikohus z dne 5. oktobra 2006, razveljavil to odločbo in 29. marca 2007 z novo odločbo o odmeri dajatev določil isti znesek dajatve, ki jo mora plačati družba Pimix, pri tem pa uporabil stopnjo iz člena 14(2) ÜLTS in člena 4(3) Uredbe št. 1972/2003.
25. Družba Pimix je izpodbijala odločbo z dne 29. oktobra 2004 in odločbo o odmeri dajatev z dne 29. marca 2007. Prvostopenjsko sodišče in pritožbeno sodišče sta njeni pravni sredstvi zavrnili. Družba Pimix v okviru kasacijske pritožbe navedenima sodiščema očita, da sta uporabili uredbi št. 1789/2003 in 1972/2003, čeprav ti v Uradnem listu Evropske unije nista bili pravilno objavljeni v estonskem jeziku, in da poleg tega nacionalna ureditev, ki ureja KN, od 1. maja 2004 ni več veljala. Družba Pimix je, opirajoč se na sodbo z dne 11. decembra 2007 v zadevi Skoma-Lux (C-161/06, ZOdl., str. I-10841), trdila, da ji estonska uprava ni mogla naložiti obveznosti, ki izhajajo iz določb, ki niso bile ponovno določene v nacionalnem pravu in ki niso bile pravilno objavljene pred 5. marcem 2005.
26. Predložitveno sodišče meni, da je za rešitev spora, o katerem odloča, treba vedeti, ali se je estonska uprava ob določitvi presežnih zalog družbe Pimix oprla zgolj na določbe ureditve Unije, ki so bile implementirane z ÜLTS, ali pa je neposredno uporabila to ureditev, preden je bila v Uradnem listu Evropske unije pravilno objavljena v estonskem jeziku .
27. Predložitveno sodišče meni, da bistveni elementi za odmero, torej zavezanec za plačilo, predmet in stopnja, ne izhajajo jasno in neposredno iz ÜLTS. V več določbah ÜLTS je namreč omenjena ureditev Unije. Glede zavezanca za plačilo dajatve naj bi bil tako pojem „subjekt“ opredeljen v členu 5(1) ÜLTS s sklicevanjem na pojem „kmetijski proizvodi“, ki je uporabljen v členu 2 ÜLTS v okviru napotitve na določbe člena 4(5) Uredbe št. 1972/2003, ki se nanašajo na Estonijo. To sodišče ugotavlja, da je ta zadnja določba nejasna, ker je treba za razumevanje vsebine KN uporabiti Uredbo št. 1789/2003.
28. Vendar predložitveno sodišče ugotavlja, da družba Pimix v trenutku, ko je morala predložiti izkaz, ni mogla niti razumeti, zakaj je ta obveznost predložitve potrebna, niti vedeti, za katere kmetijske proizvode je nastala. 1. maja 2004, na datum, ko bi morale biti določene presežne zaloge, in ob sprejetju odločbe z dne 29. oktobra 2004, s katero je bila določena količina presežnih zalog za družbo Pimix, uredbi št. 1789/2003 in 1972/2003 v Uradnem listu Evropske unije namreč nista bili objavljeni v estonskem jeziku .
29. Predložitveno sodišče glede KN iz Uredbe št. 1789/2003 natančneje navaja, da ta KN 1. maja 2004 ni bila ponovno opredeljena z nobenim takrat veljavnim aktom nacionalnega prava.
30. Nacionalno sodišče se ob upoštevanju teh elementov sprašuje, ali člen 2 ÜLTS s tem, da napotuje na uredbo Unije, ki v Uradnem listu Evropske unije ni bila pravilno objavljena v estonskem jeziku, izvaja to uredbo v smislu sodb Sodišča z dne 4. junija 2009 v zadevi Balbiino (C-560/07, ZOdl., str. I-4447) in z dne 29. oktobra 2009 v zadevi Rakvere Lihakombinaat (C-140/08, ZOdl., str. I-10533).
31. V teh okoliščinah je Riigikohus prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1. Ali je treba določbo člena 288 [PDEU] v povezavi s členom 58 Akta o pristopu [iz leta 2003] ob upoštevanju sodne prakse Sodišča [zgoraj navedene sodbe Skoma-Lux, Balbiino in Rakvere Lihakombinaat] razlagati tako, da je od posameznika mogoče zahtevati, da izpolni obveznost, ki izhaja iz Uredbe […] št. 1972/2003 […],
a) kljub temu, da ta uredba 1. maja 2004 v Uradnem listu Evropske unije
še ni bila objavljena v estonskem jeziku,
b) in kljub temu, da zakonodajalec zadevne države članice v Uredbi določenega pojma kmetijskih proizvodov v aktu nacionalnega prava ni ponovno opredelil, ampak se je omejil na napotitev na člen 4(5) navedene ured be, ki ni bila pravilno objavljena,
c) če je posameznik izpolnil eno od obveznosti, ki izhajajo iz [Uredbe št. 1972/2003] (prijavil je zalogo v skladu s pravilno tarifno oznako), in tej obveznosti ni oporekal,
d) in če mu je pristojni organ države članice odmeril dajatev na datum, ko je Uredba št. 1972/2003 v Uradnem listu Evropske unije
že bila objavljena v estonskem jeziku?
2. Ali je mogoče iz člena 58 Akta o pristopu [iz leta 2003] v povezavi s členom 297(1) [PDEU] ter iz uvodne izjave 3 in člena 4 Uredbe […] št. 1972/2003 sklepati, da lahko država članica posamezniku odmeri dajatev na presežne zaloge, če Uredba št. 1972/2003 1. maja 2004 v Uradnem listu Evropske unije
še ni bila objavljena v estonskem jeziku, vendar je bila ta uredba ob kasnejši odmeri dajatve s strani pristojnega organa države članice v Uradnem listu Evropske unije
že objavljena v estonskem jeziku?“
Vprašanji za predhodno odločanje
32. Predložitveno sodišče s tema vprašanjema, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba člen 58 Akta o pristopu iz leta 2003 razlagati tako, da nasprotuje temu, da se v Estoniji zoper posameznike uporabljajo določbe Uredbe št. 1972/2003, ki 1. maja 2004 niso bile niti objavljene v Uradnem listu Evropske unije v estonskem jeziku niti niso bile ponovno opredeljene v nacionalnem pravu te države članice, čeprav so se posamezniki z njimi lahko seznanili drugače.
33. Za odgovor na to vprašanje je treba spomniti, da v skladu s temeljnim načelom pravnega reda Unije akta, ki ga sprejmejo javni organi, ni mogoče uporabljati zoper zadevne osebe, preden imajo te možnost, da se z njim seznanijo s pravilno objavo v Uradnem listu Evropske unije (sodba z dne 25. januarja 1979 v zadevi Racke, 98/78, Recueil, str. 69, točka 15, in zgoraj navedena sodba Skoma-Lux, točka 37).
34. Poleg tega iz člena 2 Akta o pristopu iz leta 2003 izhaja, da so od dne pristopa akti, ki so jih institucije sprejele pred pristopom, zavezujoči za nove države članice in se uporabljajo v teh državah. Vendar pa je njihova uporaba zoper fizične in pravne osebe s strani navedenih držav podvržena splošnim pogojem izvajanja prava Unije v državah članicah, kot jih določajo izvirne pogodbe in, za nove države članice, sam Akt o pristopu iz leta 2003 (zgoraj navedena sodba Skoma-Lux, točka 32).
35. Glede uredb Sveta in Komisije ter glede njunih direktiv, ki so naslovljene na vse države članice, iz določb člena 297(2) PDEU izhaja, da ti akti ne morejo imeti pravnih učinkov, če niso bili objavljeni v Uradnem listu Evropske unije
(glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Skoma-Lux, točka 33).
36. Ta načela je z enakimi posledicami treba spoštovati, kadar ureditev Unije državam članicam nalaga, naj za izvajanje te ureditve sprejmejo ukrepe, ki posameznikom nalagajo obveznosti. Tako morajo biti taki ukrepi objavljeni, da bi se ti posamezniki lahko seznanili z njimi (glej v tem smislu sodbo z dne 20. junija 2002 v zadevi Mulligan in drugi, C-313/99, Recueil, str. I-5719, točki 51 in 52). Zadevne osebe morajo imeti tudi možnost, da se seznanijo z virom nacionalnih ukrepov, s katerimi se jim nalagajo obveznosti. Objaviti je torej treba ne le nacionalno ureditev, ampak tudi akt prava Unije, ki po potrebi zavezuje države članice, naj sprejmejo ukrepe, ki posameznikom nalagajo obveznosti (glej v tem smislu sodbo z dne 10. marca 2009 v zadevi Heinrich, C-345/06, ZOdl., str. I-1659, točke od 45 do 47).
37. Iz določb člena 58 Akta o pristopu iz leta 2003 v povezavi z določbami členov 4, 5 in 8 Uredbe št. 1 poleg tega izhaja, da je treba uradno objavo uredbe Unije za državo članico, katere jezik je eden od uradnih jezikov Unije, razumeti kot objavo tega akta v Uradnem listu Evropske unije v tem jeziku (zgoraj navedena sodba Skoma-Lux, točka 34).
38. Sodišče je tako presodilo, da člen 58 Akta o pristopu iz leta 2003 nasprotuje temu, da bi se obveznosti, vsebovane v ureditvi Unije, ki v Uradnem listu Evropske unije ni bila objavljena v jeziku nove države članice, ki je uradni jezik Unije, uveljavljale zoper posameznike v tej državi, čeprav bi se te osebe s to ureditvijo lahko seznanile drugače (zgoraj navedeni sodbi Skoma-Lux, točka 51, in Balbiino, točka 30).
39. Republika Estonija je 7. aprila 2004 s tem, da je uvedla dajatev na presežne zaloge kmetijskih proizvodov in določila podrobna pravila njenega izračuna, izvedla obveznosti, ki izhajajo iz Uredbe št. 1972/2003. ÜLTS tako v Estoniji določa obveznosti za posameznike, čeprav te uredbe zoper njih ni mogoče uporabljati, preden imajo ti posamezniki možnost, da se z njo seznanijo s pravilno objavo v Uradnem listu Evropske unije
v jeziku te države članice. Med temi obveznostmi je obveznost, da Põllumajandusministeerium najkasneje do 15. maja 2004 prijavijo zaloge nekaterih kmetijskih proizvodov, ki so jih imeli 1. maja 2004. Ni sporno, da je obveznost plačila dajatve na presežne zaloge torej določena na podlagi zalog proizvodov na ta datum. Datum izdaje odločbe o odmeri dajatev torej ne vpliva na oblikovanje navedene dajatve. Zato v postopku v glavni stvari na podlagi tega, da je bila odločba o odmeri dajatev z dne 29. marca 2007 izdana po tem, ko sta bili uredbi št. 1789/2003 in 1972/2003 v Uradnem listu Evropske unije pravilno objavljeni v estonskem jeziku, ne omogoča ugotovitve, da bi se navedeni uredbi lahko uporabili zoper družbo Pimix na datum, ko je ÜLTS začel veljati.
40. Sodišče je že razsodilo, da pravilo iz zgoraj navedene sodbe Skoma-Lux ni ovira za možnost, da bi se določbe Uredbe št. 1972/2003, ki so bile vključene v ÜLTS, uporabljale zoper posameznike. S tem pravilom pa se lahko še naprej urejajo preostala področja uporabe, če bi estonski organi pred uradno objavo navedene uredbe v estonskem jeziku zoper posameznike uveljavljali nekatere določbe te uredbe, ki niso bile izvedene z ÜLTS (zgoraj navedeni sodbi Balbiino, točka 32, in Rakvere Lihakombinaat, točka 34).
41. Uredba št. 1972/003 državam članicam nalaga, da za nekatere kmetijske proizvode, ki jih identificirajo na podlagi njihovih oznak KN, odmerijo dajatev na presežne zaloge, ki obstajajo 1. maja 2004. Vendar ta uredba v Uradnem listu Evropske unije
v estonskem jeziku ni bila objavljena 1. maja 2004, ampak šele 3. marca 2005. Uredba št. 1789/2003, ki je vsebovala takrat veljavno KN, je bila v Uradnem listu Evropske unije
v estonskem jeziku objavljena šele 6. avgusta 2004. Ko je ÜLTS 1. maja 2004 začel veljati, se posamezniki niso mogli seznaniti s tem, kateri proizvodi so predmet dajatev presežnih zalog na podlagi ureditve Unije, ki bi bila v Uradnem listu Evropske unije
pravilno objavljena v estonskem jeziku. ÜLTS teh proizvodov ni opredelil, ampak je zgolj napotil na člen 4(5) Uredbe št. 1972/2003. Poleg tega posamezniki teh proizvodov niso mogli identificirati na podlagi nacionalne ureditve, ker je estonska carinska nomenklatura prenehala veljati 1. maja 2004.
42. V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da v Estoniji upoštevnih določb uredb št. 1789/2003 in 1972/2003 ni bilo mogoče uporabiti zoper posameznike od 1. maja 2004, ker nista bili pravilno objavljeni v Uradnem listu Evropske unije v estonskem jeziku ali ponovno opredeljeni v nacionalnem pravu te države članice.
43. Vendar estonska vlada poudarja, da je bila družba Pimix v postopku v glavni stvari seznanjena z obsegom obveznosti od 1. maja 2004, ker je že Akt o pristopu iz leta 2003 predvideval odmero presežnih zalog kmetijskih proizvodov. Ta vlada meni, da je neuporabljivost Uredbe št. 1972/2003 zoper posameznike v nasprotju s ciljem boja proti špekulacijam s kmetijskimi proizvodi, ki mu sledita ta uredba in Akt o pristopu iz leta 2003.
44. Vendar je Sodišče že razsodilo, da spoštovanje sodne prakse, na katero je bilo opozorjeno v točkah od 33 do 38 te sodbe in ki temelji na načelih pravne varnosti in enakega obravnavanja, ni v nasprotju z načelom učinkovitosti prava Unije, ker se to načelo ne more nanašati na pravila, ki še niso uporabljiva zoper posameznike. Če bi bila zaradi načela učinkovitosti priznana uporaba akta, ki ni bil pravilno objavljen, bi posamezniki v zadevni državi članici nosili negativne posledice nespoštovanja obveznosti uprave Unije, da jim na dan pristopa omogoči dostop do celotnega pravnega reda Skupnosti v vseh uradnih jezikih Unije (zgoraj navedena sodba Skoma-Lux, točka 42).
45. Estonska vlada trdi tudi, da je družba Pimix brez zapletov izpolnila svoje obveznosti prijave v skladu z ÜLTS in s tem izkazala, da je bila seznanjena z obsegom svojih obveznosti, tudi preden sta bili uredbi št. 1789/2003 in 1972/2003 v Uradnem listu Evropske unije
pravilno objavljeni v estonskem jeziku.
46. Vendar to, da je tožeča stranka v sporu v glavni stvari natančno navedla količino proizvodov, za katere se plača dajatev in ki jih je imela 1. maja 2004, in da je bila torej seznanjena z uporabljivimi pravili Unije, ne zadošča za to, da se zoper njo uporabi ureditev Unije, ki ni bila pravilno objavljena v Uradnem listu Evropske unije
(glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Skoma-Lux, točka 46).
47. Glede na zgoraj navedeno je na postavljeni vprašanji treba odgovoriti, da je treba člen 58 Akta o pristopu iz leta 2003 razlagati tako, da nasprotuje temu, da se v Estoniji zoper posameznike uporabljajo določbe Uredbe št. 1972/2003, ki 1. maja 2004 niso bile niti objavljene v Uradnem listu Evropske unije
v estonskem jeziku niti ponovno opredeljene v nacionalnem pravu te države članice, čeprav so se posamezniki z njimi lahko seznanili drugače.
Stroški
48. Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Izrek
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:
Člen 58 Akta o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah Pogodb, na katerih temelji Evropska unija je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da se v Estoniji zoper posameznike uporabljajo določbe Uredbe Komisije (ES) št. 1972/2003 z dne 10. novembra 2003 o prehodnih ukrepih, ki jih je treba sprejeti v zvezi s trgovino s kmetijskimi proizvodi zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške, ki 1. maja 2004 niso bile niti objavljene v Uradnem listu Evropske unije v estonskem jeziku niti ponovno opredeljene v nacionalnem pravu te države članice, čeprav so se posamezniki z njimi lahko seznanili drugače.