61999CJ0395_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-395/99,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään oikeudellisen yksikön virkamies F. P. Ruggeri Laderchi, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,
kantajana,
vastaan
Italian tasavalta, asiamiehenään ulkoasiainministeriön diplomaattisten riita-asioiden osaston osastopäällikkö, professori U. Leanza, avustajanaan valtionasiamies P. G. Ferri, prosessiosoite Luxemburgissa Italian suurlähetystö, 5 rue Marie-Adélaïde,
vastaajana,
"jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja rehujen lisäaineista annetun direktiivin 70/524/ETY muuttamisesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/51/EY (EYVL L 235, s. 39) ja eläimiä ja eläintuotteita koskevien todistusten laadinnasta 17 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/93/EY (EYVL 1997, L 13, s. 28) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ei ole ainakaan niistä ilmoittanut,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet sekä tuomarit P. Jann (esittelevä tuomari) ja L. Sevón,
julkisasiamies: S. Alber,
kirjaaja: R. Grass,
ottaen huomioon esittelevän tuomarin kertomuksen,
kuultuaan julkisasiamiehen 14.9.2000 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY 226 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 12.10.1999 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja rehujen lisäaineista annetun direktiivin 70/524/ETY muuttamisesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/51/EY (EYVL L 235 s. 39) ja eläimiä ja eläintuotteita koskevien todistusten laadinnasta 17 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/93/EY (EYVL 1997 L 13 s. 18) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisten direktiivien noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ei ole ainakaan niistä ilmoittanut.
2 Direktiivin 96/51/EY 2 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavasti:
"Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan:
a) 1 artiklan säännösten osalta seuraavasti:
- 1 artiklan 4 kohdan osalta siltä osin kuin on kyse 6 artiklan 1 kohdasta, 9 d artiklan 2 kohdasta, 9 e artiklan 3 kohdasta, 9 f artiklasta, 9 g artiklasta, 9 h artiklasta, 9 i artiklasta, 9 j artiklasta, 9 n artiklasta, 9 o artiklasta, sekä
- kohtien 10, 12, 19 ja 20 osalta:
1 päivänä huhtikuuta 1998;
b) - - .
Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
- - "
3 Direktiivin 96/93/EY 9 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavasti:
"Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1998. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
- - ".
4 Koska komissio ei ollut saanut ilmoitusta täytäntöönpanotoimenpiteistä, joilla direktiivit 96/51/EY ja 96/93/EY olisi saatettu voimaan Italian oikeusjärjestyksessä eikä sillä ollut tiedossaan mitään muutakaan seikkaa, jonka perusteella se olisi voinut päätellä Italian tasavallan täyttäneen täytäntöönpanovelvoitteensa, se kehotti direktiivin 96/51/EY osalta 16.7.1998 päivätyllä ja direktiivin 96/93/EY osalta 3.6.1998 päivätyllä virallisella huomautuksella tätä jäsenvaltioita esittämään huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa.
5 Italian viranomaiset eivät vastanneet näihin virallisiin huomautuksiin.
6 Komissio katsoi näin ollen, ettei yhtäältä direktiivin 96/51/EY 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja toisaalta direktiivin 96/93/EY säännöksissä tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä ollut vielä toteutettu, ja se lähetti 11.12.1998 Italian tasavallalle perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä toteuttamaan kyseisten säännösten noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa tämän lausunnon tiedoksisaannista.
7 Italian viranomaiset vastasivat kahdella 22.2.1999 päivätyllä kirjeellä valmistelevansa direktiivin 96/51/EY ja direktiivin 96/93/EY täytäntöönpanon edellyttämiä kansallisia toimenpiteitä.
8 Koska komissiolle ei ilmoitettu näiden direktiivien täytäntöönpanoa koskevia muita tietoja, se päätti nostaa nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
9 Italian hallitus myöntää, että direktiivin 96/51/EY ja direktiivin 96/93/EY täytäntöönpanotoimenpiteiden toteuttaminen ja niistä ilmoittaminen ovat myöhässä. Tämä myöhästyminen johtuu siitä, että menettely, jota Italian oikeuden perusteella on noudatettava, on monimutkainen. Hyväksymismenettelyt on kuitenkin sittemmin saatettu viimeiseen vaiheeseensa.
10 Italian hallituksen antamista selvityksistä ilmenee, että direktiivin 96/51/EY 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja direktiivin 96/93/EY säännöksissä tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä ei ole toteutettu asetetuissa määräajoissa. Näin ollen komission tässä asiassa nostamaa kannetta on pidettävä perusteltuna.
11 Näin ollen on todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 96/51/EY 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja direktiivin 96/93/EY säännösten mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut kyseisten direktiivien noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
12 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujen korvaamista ja Italian tasavalta on hävinnyt asian, viimeksi mainittu on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(ensimmäinen jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Italian tasavalta ei ole noudattanut rehujen lisäaineista annetun direktiivin 70/524/ETY muuttamisesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/51/EY 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja eläimiä ja eläintuotteita koskevien todistusten laadinnasta 17 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/93/EY säännösten mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut kyseisten direktiivien noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
2) Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.