EUR-Lex - 61999B0114 - FI
Avis juridique important
|
61999B0114
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 9 päivänä marraskuuta 1999.
-
CSR PAMPRYL vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
-
Kumoamiskanne - Asetus N:o 378/1999 - Alkuperänimityksen rekisteröinti - 'Pays d'Auge' ja 'Pays d'Auge-Cambremer' - Tutkimatta jättäminen.
-
Asia T-114/99.
Oikeustapauskokoelma 1999 sivu II-03331
Tiivistelmä
Avainsanat
Kumoamiskanne - Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt - Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet - Asetus tiettyjen nimitysten kirjaamisesta "Suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin" - Tuotteita rekisteröityjä nimityksiä käyttäen markkinoivan ja nimityksen rekisteröintiä kansallisessa viranomaisessa vastustavan tuottajan nostama kanne - Tutkimatta jättäminen (EY 226 ja EY 230 artikla sekä EY 249 artiklan toinen kohta; neuvoston asetuksen N:o 2081/92
7 artikla; komission asetus N:o 378/1999)
Tiivistelmä
$$Sellaista kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi, jonka erilaisten ilmaisun "Pays d'Auge" sisältävillä nimityksillä myytävien siiderilaatujen tuottaja on nostanut tiettyjen nimitysten kirjaamisesta asetuksessa N:o 2081/92 säädettyyn "Suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin" annetun asetuksen N:o 2400/96 liitteen täydentämisestä annetun asetuksen N:o 378/1999 kumoamiseksi siltä osin kuin asetuksessa on rekisteröity suojatuiksi alkuperänimityksiksi "Pays d'Auge" ja "Pays d'Auge-Cambremer". Tämä säännöstö on nimittäin EY 249 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettu yleisesti sovellettava toimi, koska siinä annetaan kaikille yrityksille, joiden tuotteet täyttävät säädetyt maantieteelliset ja laatua koskevat vaatimukset, oikeus markkinoida niitä yhdellä siinä mainituista nimityksistä varustettuna ja kielletään nimityksen käyttö kaikilta niitä, joiden tuotteet eivät täytä näitä kaikille tuottajille samoja edellytyksiä, joten sitä sovelletaan objektiivisesti määriteltyihin tapauksiin ja se saa aikaan oikeusvaikutuksia yleisesti ja abstraktisti määriteltyjen henkilöryhmien osalta. Vaikka ei olekaan poissuljettua, että luonteensa ja ulottuvuutensa puolesta normatiivinen, nyt kyseessä olevan kaltainen säännöstö voisi koskea luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä erikseen, näin ei kuitenkaan ole tässä tapauksessa. Ensinnäkään se seikka, että kantajalla on suuri osuus kyseisistä markkinoista, ei riitä sellaisenaan erottamaan sitä kaikista muista talouden toimijoista, joita riidanalainen asetus koskee, eikä maantieteellisen nimityksen käyttö, johon kantaja vetoaa, johdu erityisestä oikeudesta, jonka se olisi saanut kansallisella tai yhteisön tasolla ennen riidanalaisen asetuksen antamista ja jota asetus olisi loukannut. Kannetta ei myöskään voida ottaa tutkittavaksi pelkästään sen seikan vuoksi, että kantaja on tehnyt väitteen mainitun nimityksen rekisteröimistä vastaan lähettämällä asianmukaisesti perustellun ilmoituksen sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jonne se on sijoittautunut, mutta väitettä ei ole toimitettu komissiolle. Asetuksen N:o 2081/92 mukaisessa väitemenettelyssä asianosaisille annetut menettelylliset takeet koskevat nimittäin vain jäsenvaltioiden vastuuta eivätkä tarkoita, että komissio käyttäisi harkintavaltaa, joten yhteisön tasolla ei anneta yksityisille oikeussubjekteille erityisiä menettelyllisiä takeita. Vaikka oletettaisiinkin, että toimivaltainen kansallinen viranomainen olisi loukannut kantajan menettelyllisiä oikeuksia, kun se ei välittänyt komissiolle rekisteröintiä vastaan esitettyä väitettä, ei tästä seuraa, että kumoamiskanne pelkästään tämän vuoksi olisi otettava tutkittavaksi. Yhteisöjen tuomioistuimella ei nimittäin ole tällaisen kanteen yhteydessä toimivaltaa ratkaista kansallisen viranomaisen toteuttaman toimen lainmukaisuutta, vaikka kyseinen toimi toteutettaisiinkin osana yhteisön säädöksenantomenettelyä, koska kansallisten viranomaisten ja yhteisön toimielinten välisen tätä alaa koskevan toimivallan jaon perusteella on selvää, että kansallisen viranomaisen toteuttama toimi on yhteisön säädöksiä antavaa elintä sitova ja että annettavan yhteisön säädöksen sanamuoto näin ollen määräytyy sen mukaan. Jollei asian mahdollisesta EY 226 artiklan mukaisesta käsittelystä yhteisöjen tuomioistuimessa muuta johdu, on yksinomaan kansallisten tuomioistuinten asiana, tarvittaessa yhteisöjen tuomioistuimelle esittämänsä ennakkoratkaisupyynnön perusteella, päättää kyseisen kansallisen toimen lainmukaisuudesta sekä asianomaisen jäsenvaltion mahdollisesta vastuusta siinä tapauksessa, että toimen väitetään aiheuttaneen vahinkoa.