62015CO0049
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN VARAPRESIDENTIN MÄÄRÄYS
5 päivänä kesäkuuta 2015 (
*1
)
”Muutoksenhaku — Välitoimia koskeva määräys — Julkiset rakennusurakat — Delegoitu asetus (EU) N:o 1268/2012 — Kaasuturbiinikäyttöisen kolmituotantolaitoksen rakentamista ja huoltoa koskeva tarjouspyyntö — Tarjouksen muuttaminen tarjousten avaamisen jälkeen — Kantajan tarjouksen hylkääminen — Tutkimatta jättäminen — Oikeudellinen virhe — Ei ole”
Asiassa C‑49/15 P(R),
jossa on kyse Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 57 artiklan toiseen kohtaan perustuvasta valituksesta, joka on pantu vireille 6.2.2015,
STC SpA, kotipaikka Forlì (Italia), edustajinaan avvocato A. Marelli ja avvocato G. Delucca,
valittajana,
ja jossa valittajan vastapuolena ja muuna osapuolena ovat
Euroopan komissio, asiamiehinään L. Cappelletti, L. Di Paolo ja F. Moro,
vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa,
CPL Concordia Soc. coop., kotipaikka Concordia Sulla Secchia (Italia), edustajanaan asianajaja A. Penta,
väliintulijana ensimmäisessä oikeusasteessa,
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN VARAPRESIDENTTI,
kuultuaan ensimmäistä julkisasiamiestä M. Wathelet’tä,
on antanut seuraavan
määräyksen
1
STC SpA (jäljempänä STC) vaatii valituksellaan unionin tuomioistuinta kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräyksen STC v. komissio (T‑355/14 R, EU:T:2014:1046, jäljempänä valituksenalainen määräys), jolla hylättiin valittajan hakemus välitoimista, jotka koskevat useita Euroopan komission tekemiä päätöksiä tarjouspyyntömenettelyssä JRC IPR 2013 C04 0031 OC, joka koski kaasuturbiinikäyttöisen kolmituotantolaitoksen rakentamista ja huoltoa yhteisen tutkimuskeskuksen (YTK) Ispran (Italia) toimipaikassa (EUVL 2013/S 137-237146).
Asiaa koskevat oikeussäännöt
2
Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL L 298, s. 1) 112 artiklassa, jonka otsikko on ”Tasapuolisen kohtelun ja avoimuuden periaatteet”, säädetään seuraavaa:
”1.   Hankintamenettelyn aikana hankintaviranomainen ja ehdokas tai tarjoaja saavat olla yhteydessä toisiinsa ainoastaan silloin, kun avoimuuden ja tasapuolisen kohtelun periaatteet voidaan turvata. Yhteydenotot eivät saa johtaa sopimusehtojen tai alkuperäisten tarjousehtojen muuttamiseen.
2.   Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä tasapuolisen kohtelun ja avoimuuden periaatteita koskevista yksityiskohtaisista säännöistä. Siirretään komissiolle myös valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä hankintamenettelyn aikana hankintaviranomaisen ja tarjoajien välillä sallituista yhteydenotoista, arvioinnista laadittavaa pöytäkirjaa koskevista vähimmäisvaatimuksista ja hankintaviranomaisen tekemän päätöksen vähimmäissisällöstä.”
3
Asetuksen N:o 966/2012 soveltamissäännöistä 29.10.2012 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 (EUVL L 362, s. 1, jäljempänä delegoitu asetus) 160 artiklassa, jonka otsikko on ”Yhteydenotot hankintaviranomaisen ja tarjoajien välillä”, säädetään seuraavaa:
”1.   Yhteydenotot hankintaviranomaisen ja tarjoajien välillä hankintamenettelyn aikana sallitaan ainoastaan 2 ja 3 kohdassa säädetyissä poikkeustapauksissa.
– –
3.   Tarjousten avaamisen jälkeen hankintaviranomainen voi ottaa yhteyden tarjoajaan, jos tarjousta on selvennettävä tai jos siinä olevia ilmeisiä kirjoitusvirheitä on korjattava; yhteydenotto ei kuitenkaan saa johtaa tarjousehtojen muuttamiseen.
– –”
Asian tausta, välitoimista päättävän tuomarin menettely ja valituksenalainen määräys
4
Asian tausta on esitetty valituksenalaisen määräyksen 1–6 kohdassa seuraavasti:
”1
Euroopan komissio julkaisi 17.7.2013Euroopan unionin virallisessa lehdessä tarjouspyynnön avoimessa menettelyssä, jonka viitenumero oli JRC IPR 2013 C04 0031 OC ja jonka kohteena oli kaasuturbiinikäyttöisen kolmituotantolaitoksen rakentaminen ja huolto komission yhteisen tutkimuskeskuksen (YTK) Ispran (Italia) toimipaikassa. Virallisessa lehdessä julkaistun oikaisun jälkeen tarjousten vastaanottamisen määräajaksi vahvistettiin 15.11.2013 ja tarjousten avaamispäiväksi 21.11.2013. Tarjouspyyntöön sisältyneessä asiakirjassa, jonka otsikko on ’Hallinnollinen liite’, täsmennetään, että hankintasopimuksen sopimuspuolen valinta perustuu kokonaistaloudellisesti edullisimpaan tarjoukseen, joka määritetään sen kokonaiskustannusten ja sen teknisen laadun perusteella, ja että tarjouksen kokonaiskustannuksille voidaan antaa enintään 80 pistettä ja tarjouksen tekniselle laadulle enintään 20 pistettä.
2
YTK:n toimipaikassa Isprassa pidettiin 10.9.2013 tiedotuskokous. Erääseen kokouksen aikana esitettyyn kysymykseen annetun vastauksen yhteydessä ilmoitettiin, että asiakirjan ’Tarjoajan tarjous’ rivillä 2.31 oli virhe, sillä palvelusuoritteen ’Turbiinigeneraattorikokoonpanojen täyshuollon (FULL MAINTENANCE) tarjoaminen 24 kuukauden ajaksi laitoksen lopputarkastuksesta lukien’ osalta suoritteita vaadittiin kaksi eikä neljä. Kyseisen asiakirjan sisältäneestä tiedostosta julkaistiin 17.9.2013 korjattu versio YTK:n Internet-sivustolla. Koska samassa asiakirjassa todettiin kokouksen jälkeen toinen virhe rivillä 2.18, jossa mainitun palvelusuoritteen ’Laitoksen sähkönsyöttölaitteet, erä 1 (MMC ja sähkönsyöttö kaikkiin laitoksen laitteisiin)’ vaadittava määrä oli yksi eikä kaksi, asiakirjan ’Tarjoajan tarjous’ sisältänyt tiedosto julkaistiin 9.10.2013 uudelleen YTK:n Internet-sivustolla.
3
[STC:n] 15.11.2013 esittämä tarjous sisälsi ’ensisijaisen tarjouksen’ ja kaksi ’vaihtoehtoista tarjousta’. Arviointilautakunta hylkäsi vaihtoehtoiset tarjoukset, koska ne eivät vastanneet tarjouspyyntöasiakirjoissa esitettyjä eritelmiä. Ensisijaisesta tarjouksesta arviointilautakunta totesi, että [STC:n] teknisestä tarjouksesta puuttui tarjouspyynnön teknisten eritelmien 12 kohdassa tarkoitettu arvioon perustuva yksityiskohtainen hankkeen kuvaus ja että [STC] oli laatinut taloudellisen tarjouksensa asiakirjan ’Tarjoajan tarjous’ päivittämättömän version pohjalta. Komissio lähetti 30.1.2014 [STC:lle] kirjeen, jossa se pyysi tätä toimittamaan teknisissä eritelmissä tarkoitetun arvioon perustuvan yksityiskohtaisen hankkeen kuvauksen. Kirjeensä liitteenä komissio toimitti [STC:lle] taloudellisen tarjouksen laatimista varten asiakirjan ’Tarjoajan tarjous’ korjatun version, johon se oli jäljentänyt [STC:n] tarjoamat yksikköhinnat ja soveltanut niitä vaadittaviin suoritemääriin sellaisina, kuin ne olivat korjattuina 9.10.2013. Komissio pyysi [STC:tä] vahvistamaan kyseiset laskelmat, jotka oli saatu siirtämällä tarjotut yksikköhinnat asiakirjan ’Tarjoajan tarjous’ korjattuun versioon.
4
[STC] toimitti vastauksensa sähköpostilla 7.2.2014. Koska tarjousten arviointilautakunta ei katsonut toimitettujen vastausten täyttävän odotuksiaan, komissio ilmoitti 3.4.2014 päivätyllä kirjeellä [STC:lle], että tämän tarjous oli hylätty. Samassa kirjeessä [STC:lle] ilmoitettiin sopimuspuoleksi valitun nimi [CPL Concordia Soc. coop., jäljempänä CPL Concordia] ja sen tarjoukselle annetut pisteet ja mainittiin, että [STC:llä] olisi halutessaan mahdollisuus saada tietoja valitun tarjouksen ominaispiirteistä ja suhteellisista eduista.
5
[STC] vastasi 11.4.2014 päivätyllä kirjeellä riitauttavansa arviointilautakunnan sekä STC:n teknisestä tarjouksesta että sen taloudellisesta tarjouksesta esittämän arvioinnin. Lisäksi se vaati saada tutustua tarjousten arviointilautakunnan jäsenten nimityspäätöksiin, arviointipöytäkirjoihin, asiakirjatositteista esitettyihin lisätieto- tai selvennyspyyntöihin ja niihin saatuihin vastauksiin, tarjoajien järjestykseen asettamiseen sopimuspuolta valittaessa, kullekin tarjoajana olleelle yritykselle annettuihin arvosanoihin ja vastaaviin hylkäämis- tai valintaperusteisiin.
6
Komissio ilmoitti 15.4.2014 päivätyllä kirjeellä [STC:lle] uudelleen sopimuspuoleksi valitun nimen, esitti [CPL Concordian] tarjouksen vertailutiedot ja sen tekniset ja taloudelliset ominaispiirteet ja toimitti STC:lle otteen tarjousten arviointilautakunnan raportista.”
5
STC nosti 30.5.2014 unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon jättämällään kannekirjelmällä kanteen, jossa vaadittiin, että unionin yleinen tuomioistuin yhtäältä kumoaa 3.4.2014 tehdyn päätöksen, jolla komissio on hylännyt STC:n tarjouksen tarjouspyyntömenettelyssä JRC IPR 2013 C04 0031 OC, päätöksen, jolla komissio oli valinnut CPL Concordian sopimuspuoleksi, kaikki muut näihin päätöksiin liittyvät, niitä edeltäneet tai niiden johdosta toteutetut toimet, mukaan lukien mahdollisen sopimuksen hyväksymisestä tehdyn päätöksen, itse sopimuksen sekä komission päätöksen, jolla hylättiin tarjouspyyntöasiakirjoihin tutustumista koskeva hakemus (jäljempänä yhdessä riidanalaiset päätökset), ja toisaalta velvoittaa komission perumaan sopimuspuolen valinnan ja valmistelemaan ja toteuttamaan kaikki toimet, joilla pyritään kantajan valintaan sopimuspuoleksi, tai toissijaisesti määrää komission maksamaan kantajalle vahingonkorvausta, jollei tälle aiheutunutta vahinkoa pystytä muuten korjaamaan.
6
STC pani unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon samana päivänä toimittamallaan erillisellä asiakirjalla vireille välitoimihakemuksen, jossa se lähinnä vaati, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentti
—
lykkää riidanalaisten päätösten täytäntöönpanoa
—
määrää sopivalla välitoimella, että kantaja voi käyttää täysimääräisesti oikeutta tutustua tarjouspyyntöasiakirjoihin, ja
—
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
7
Välitoimihakemuksesta esittämissään kirjallisissa huomautuksissa komissio lähinnä vaati, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentti jättää välitoimihakemuksen osittain tutkimatta ja hylkää sen kokonaan perusteettomana sekä määrää, että oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin. Unionin yleisen tuomioistuimen presidentti hyväksyi 2.9.2014 antamallaan määräyksellä CPL Concordian väliintulijaksi tukemaan komission vaatimuksia.
8
Unionin yleisen tuomioistuimen presidentti hylkäsi välitoimihakemuksen 8.12.2014 antamallaan riidanalaisella määräyksellä, koska fumus boni juris ‑edellytys ei täyttynyt käsiteltävässä tapauksessa. Tutkittuaan valituksenalaisen määräyksen 20–31 kohdassa toisen kumoamisperusteen, joka perustui STC:n tekemään taloudelliseen tarjoukseen, unionin yleisen tuomioistuimen presidentti totesi saman määräyksen 32 kohdassa, ettei muista kumoamisperusteista ollut tarpeen lausua, koska STC:n tarjouksen hylkääminen vaikutti ilmeisen perustellulta, joten fumus boni jurisin olemassaoloa ei voitu osoittaa näillä muilla perusteilla.
Asianosaisten vaatimukset
9
STC lähinnä vaatii, että unionin tuomioistuin
—
kumoaa valituksenalaisen määräyksen
—
lykkää riidanalaisten päätösten täytäntöönpanoa ja
—
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
10
Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin
—
jättää valituksen tutkimatta ja joka tapauksessa hylkää sen perusteettomana
—
toissijaisesti hylkää välitoimihakemuksen ja
—
velvoittaa STC:n korvaamaan sekä muutoksenhakumenettelystä että unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
11
CPL Concordia vaatii, että unionin tuomioistuin
—
hylkää valituksen, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat ja koska se on selvästi perusteeton
—
pysyttää valituksenalaisen määräyksen ja riidanalaiset päätökset ja
—
velvoittaa STC:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Valitus
12
STC esittää valituksensa tueksi kolme valitusperustetta. Jokainen niistä koskee unionin yleisen tuomioistuimen presidentin valituksenalaisen määräyksen 31 kohdassa esittämää päätelmää, jonka mukaan ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn toisen kumoamisperusteen, joka koskee STC:n esittämää taloudellista tarjousta, perusteella ei voida todeta fumus boni jurisin olemassaoloa.
13
Lisäksi STC:n valitus koskee myös valituksenalaisen määräyksen 32–35 kohtaa, joissa unionin yleisen tuomioistuimen presidentti esittää, mistä syistä hän totesi, että koska toiseen kumoamisperusteeseen perustuvaa fumus boni jurisia ei katsottu olevan olemassa, muista perusteista eli ensimmäisestä ja kolmannesta kumoamisperusteesta ja STC:n esittämistä kiireellisyyttä ja intressivertailua koskevista väitteistä ei ollut tarpeen lausua.
14
Ensin on selvitettävä näiden viimeksi mainittujen perustelujen tutkittavaksi ottamisen edellytykset, minkä jälkeen on tutkittava kaikki kolme valitusperustetta yhdessä.
Kiireellisyyttä ja intressivertailua ja ensimmäisessä oikeusasteessa esitettyihin ensimmäiseen ja kolmanteen kumoamisperusteeseen sisältyneiden fumus boni jurista koskevien väitteiden hylkäämistä koskevien perusteluiden tutkittavaksi ottaminen
15
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 kohdassa määrätään, että välitoimihakemuksissa on ilmoitettava ”oikeudenkäynnin kohde ja seikat, joiden vuoksi asia on kiireellinen, sekä ne tosiseikat ja oikeudelliset perusteet, joiden vuoksi vaadittujen välitoimien myöntäminen on ilmeisesti perusteltua”. Välitoimista päättävä tuomari voi siten lykätä täytäntöönpanoa ja määrätä muista välitoimista, jos on selvitetty, että niistä määrääminen ilmeisesti on tosiasiallisesti ja oikeudellisesti perusteltua (fumus boni juris) ja että ne ovat kiireellisiä siinä mielessä, että niitä hakevan asianosaisen etuja koskevan vakavan ja korjaamattoman vahingon välttämiseksi on tarpeen, että näistä toimista määrätään ja että niiden vaikutukset alkavat jo ennen kuin pääasiassa annetaan ratkaisu. Nämä edellytykset ovat kumulatiivisia, joten välitoimihakemukset on hylättävä, jos jokin niistä ei täyty. Välitoimista päättävän tuomarin on myös tarvittaessa vertailtava esillä olevia intressejä (määräys komissio v. Pilkington Group, C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558, 35 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
16
Lisäksi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 256 artiklan 1 kohdasta, Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisestä kohdasta ja unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohdasta seuraa, että valituksessa on ilmoitettava täsmällisesti sekä se, miltä kaikilta osin tuomion tai määräyksen kumoamista vaaditaan, että ne oikeudelliset perustelut, joihin erityisesti halutaan vedota tämän vaatimuksen tueksi. Tätä vaatimusta ei täytä valitus, jossa vain toistetaan unionin yleisessä tuomioistuimessa jo esitetyt perusteet ja perustelut, ilman että valitukseen edes sisältyy perusteluja, joiden tarkoituksena olisi erityisesti osoittaa valituksenalaiseen tuomioon sisältyvä oikeudellinen virhe. Tällaisella valituksella tosiasiassa pyritään nimittäin ainoastaan siihen, että unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetty kanne tutkitaan uudelleen, mikä ei kuulu unionin tuomioistuimen toimivaltaan (määräys Goldstein v. komissio, C‑148/96 P(R), EU:C:1996:307, 23 ja 24 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; ks. myös tuomio Nordspedizionieri di Danielis Livio ym. v. komissio, C‑62/05 P, EU:C:2007:607, 55 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
17
Tämän määräyksen 15 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä seuraa, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentti on valituksenalaisen määräyksen 35 kohdassa täysin perustellusti katsonut, että välitoimihakemus oli hylättävä kiireellisyyttä ja intressivertailua koskevia kysymyksiä tutkimatta, koska fumus boni juris ‑edellytys ei täyty. Myöskään niitä valituksessa esitettyjä perusteluja, joissa STC vain toistaa mainituista kysymyksistä ensimmäisessä oikeusasteessa esittämänsä väitteet, ei tämän määräyksen 16 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaan voida ottaa tutkittavaksi.
18
Unionin yleisessä tuomioistuimessa esitettyihin ensimmäiseen ja kolmanteen kumoamisperusteeseen sisältyneiden fumus boni jurisia koskevien väitteiden hylkäämisestä STC toteaa valituksessaan, että ”unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että fumus boni jurisin väitetyn puuttumisen vuoksi sen ei ole tarpeen lausua muista kumoamisperusteista”. STC ei kuitenkaan ”luovu näistä kumoamisperusteista, vaan pysyttää ne riitauttaakseen unionin yleisen tuomioistuimen päätöksen jättää ne tutkimatta” ja ”vaatii, että välitoimista päättävä tuomari tai tapauksen mukaan unionin tuomioistuin itse tai, jos asia palautetaan, unionin yleinen tuomioistuin ottaa ne tutkittavaksi”. Tässä yhteydessä STC viittaa nimenomaisesti ensimmäisessä oikeusasteessa näiden kumoamisperusteiden tueksi esittämiinsä väitteisiin.
19
Heti alkuun on muistutettava, että – toisin kuin STC väittää – unionin yleisen tuomioistuimen presidentti hylkäsi ensimmäiseen ja kolmanteen kumoamisperusteeseen sisältyneet fumus boni jurisia koskevat väitteet.
20
Unionin yleisen tuomioistuimen presidentti ei tosin tutkinut näitä väitteitä aineellisesti, mutta hän perusteli kuitenkin, miksi niitä ei ollut tarpeen tutkia, sillä hän totesi valituksenalaisen määräyksen 32 kohdassa, että ”koska [STC:n] tarjous on ilmeisen perustellusti hylätty asiassa sovellettavan lainsäädännön mukaisesti, vaikuttaa poissuljetulta, että muiden kumoamisperusteiden tarkastelusta voitaisiin päätellä fumus boni jurisin olevan olemassa”.
21
Kun STC tyytyy valituksessaan ainoastaan toteamaan, että se riitauttaa valituksenalaisen määräyksen asianomaiset kohdat ja että se ei luovu ensimmäisessä oikeusasteessa esittämistään kumoamisperusteista, ja toistamaan unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämänsä perustelut, se ei esitä ainuttakaan perustetta tai perustelua, joka voisi kyseenalaistaa unionin yleisen tuomioistuimen presidentin päätöksen hylätä sille esitettyihin ensimmäiseen ja kolmanteen kumoamisperusteeseen sisältyneet fumus boni jurisia koskevat väitteet. STC ei siis valituksessaan selitä, mistä syistä se katsoo, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentti teki oikeudellisen virheen todetessaan, että toiseen kumoamisperusteeseen sisältyvien väitteiden hylkääminen riittää perusteeksi näihin kahteen muuhun kumoamisperusteeseen sisältyvien analogisten väitteiden hylkäämiselle.
22
Kyseiset perustelut on näin ollen jätettävä tutkimatta tämän määräyksen 16 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti.
Kolme valitusperustetta
Asianosaisten ja muun osapuolen lausumat
23
Ensimmäinen valitusperuste koskee pääasiallisesti sitä, että tosiseikat otettiin vääristyneellä tavalla huomioon siltä osin kuin on kyse STC:n taloudelliseen tarjoukseen vaikuttaneen ilmeisen kirjoitusvirheen luonteesta ja ettei unionin yleisen tuomioistuimen presidentti ottanut huomioon, että komissio ylitti toimivaltansa. STC:n mukaan sen tarjouksessa ollut kirjoitusvirhe ei koskenut yksikköhintoja, vaan tiettyjen suoritteiden vaadittavia määriä, koska se oli laatinut tarjouksensa asiakirjan ”Tarjoajan tarjous” vanhentuneen version perusteella. Näin ollen ainoa mahdollinen korjaustapa olisi ollut pyytää STC:tä itse määrittämään uusista suoritemääristä tarjoamansa yksikköhinnat. Komission ei olisi kuulunut täyttää kyseistä asiakirjaa STC:n puolesta ja puuttua siten tarjouksen kokonaiskustannusten määrittämiseen.
24
Toisessa valitusperusteessa väitetään, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentti teki oikeudellisen virheen, koska ainoastaan tarjoajalla – ei hankintaviranomaisella – on oikeus muuttaa tarjoajan taloudellista tarjousta siinä olevan ilmeisen kirjoitusvirheen korjaamiseksi. Kun otetaan huomioon, että komissio muutti vaadittavia suoritemääriä, STC:llä olisi pitänyt olla mahdollisuus ilmoittaa uusi yksikköhinta näille määrille. STC:n mukaan tarjotut yksikköhinnat sitovat tarjoajaa ainoastaan tarjouksessa mainittujen suoritemäärien osalta, ja se korostaa, että taloudelliselle tarjoukselle annettava pistemäärä määräytyy tarjouksen kokonaiskustannusten mukaan.
25
Kolmannen valitusperusteen mukaan unionin yleisen tuomioistuimen presidentti teki oikeudellisen virheen pitäessään lainvastaisena sitä, että STC muutti tarjouksessaan ilmoittamiaan yksikköhintoja tiettyjen suoritteiden vaadittavien määrien muuttamisen jälkeen.
26
Komissio väittää CPL Concordian tukemana, ettei näitä kolmea valitusperustetta voida ottaa tutkittaviksi ja että ne ovat joka tapauksessa perusteettomia.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
27
Aluksi on syytä huomauttaa, että – kuten unionin yleisen tuomioistuimen presidentti valituksenalaisen määräyksen 23 kohdassa muistuttaa – delegoidun asetuksen 160 artiklan 3 kohdassa sallitaan tarjouksessa olevien ilmeisten kirjoitusvirheiden korjaaminen tarjousten avaamisen jälkeisessä menettelyvaiheessa vain, jos se tapahtuu hankintaviranomaisen aloitteesta, ja edellyttäen, ettei tällainen yhteydenotto johda tarjousehtojen muuttamiseen. Kyseinen säännös perustuu asetuksen N:o 966/2012 112 artiklaan, jonka 1 kohdassa säädetään muun muassa, että tällaisessa yhteydessä saa olla ainoastaan silloin, kun avoimuuden ja tasapuolisen kohtelun periaatteet voidaan turvata.
28
Delegoidun asetuksen 160 artiklan 3 kohdan tavoitteena on siten mahdollistaa tarjoajien tekemien ilmeisten kirjoitusvirheiden korjaaminen niiden tarjouksista, mutta välttää samalla se, että tällaisen kirjoitusvirheen korjaamiseksi tapahtuvalla hankintaviranomaisen ja tarjoajan välisellä yhteydenotolla tuotettaisiin viimeksi mainitulle etua antamalla tämän muuttaa tarjoustaan siinä vaiheessa, kun muilla tarjoajilla ei enää ole tällaista mahdollisuutta.
29
Käsiteltävässä tapauksessa on kiistatonta, että komissio pyysi 30.1.2014 päivätyllä kirjeellään STC:tä korjaamaan tarjoustaan viimeksi mainitun säännöksen nojalla, ja siihen myös viitataan kirjeessä.
30
On myös kiistatonta, että alun perin 17.7.2013 julkaistun asiakirjan ”Tarjoajan tarjous” riveillä 2.18 ja 2.31 oli kaksi virhettä, jotka koskivat tiettyjen suoritteiden vaadittavia määriä. STC väittää erityisesti, että näiden virheiden huomioon ottamiseksi sillä olisi pitänyt olla mahdollisuus muuttaa 15.11.2013 jätetyssä alkuperäisessä tarjouksessa tarjoamiaan yksikköhintoja vastauksessa, jonka se lähetti 30.1.2014 päivättyyn komission kirjeeseen.
31
Valituksenalaisen määräyksen 2 kohdassa kuitenkin todetaan – eikä STC kiistä tätä –, että asiakirjan ”Tarjoajan tarjous” sisältävän tiedoston korjattu versio julkaistiin YTK:n internetsivustolla 9.10.2013, yli kuukautta ennen tarjousten esittämiselle asetettua määräpäivää, joka oli 15.11.2013, jona STC tosiasiallisesti jätti tarjouksensa.
32
Kirjoitusvirheet, jotka STC:n oli tarkoitus korjata 30.1.2014 päivättyyn kirjeeseen antamassaan vastauksessa, eivät siis olleet sellaisenaan komission tarjouspyyntönsä alkuperäisessä tekstissä tekemät virheet, jotka oli oikaistu hyvissä ajoin. Valituksenalaisessa määräyksessä ja erityisesti sen 2, 3 ja 24 kohdassa asiakirja-aineiston perusteella todetuista tosiseikoista ilmenee korjattavien virheiden johtuneen pikemminkin siitä, ettei STC ollut 15.11.2013 jättämässään tarjouksessa ottanut huomioon laitoksen huollon ja sähkönsyöttölaitteiden osalta vaadittaviin suoritemääriin 9.10.2013 tehtyjä muutoksia.
33
Kuten unionin yleisen tuomioistuimen presidentti valituksenalaisen määräyksen 24 kohdassa perustellusti huomauttaa, STC:n tarjouksessa oli delegoidun asetuksen 160 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja kirjoitusvirheitä, koska se oli käyttänyt alun perin julkaistussa tarjouspyynnössä mainittuja virheellisiä näiden suoritteiden määriä.
34
Kuten STC väittää, nämä virheet tosin koskivat asianomaisten suoritteiden vaadittavia määriä eivätkä itse tarjottuja yksikköhintoja. Kuten unionin yleisen tuomioistuimen presidentti valituksenalaisen määräyksen 25–27 kohdassa aivan oikein huomauttaa, mainitut virheet vaikuttivat kuitenkin suoraan STC:n taloudelliseen tarjoukseen, koska ne muuttivat tarjoukselle näiden hintojen perusteella laskettua kokonaishintaa.
35
Koska unionin yleisen tuomioistuimen presidentti, joka totesi korjattavien virheiden – jotka eivät olleet hankintaviranomaisen vaan tarjoajan tekemiä – koskevan tiettyjen suoritteiden vaadittavia määriä, määritti asianmukaisesti niiden vaikutuksen tarjouksen kokonaiskustannuksiin, STC:n ensimmäisen valitusperusteensa yhteydessä esittämät väitteet, jotka koskevat tosiseikkojen huomioon ottamista vääristyneellä tavalla siltä osin kuin on kyse sen taloudellisessa tarjouksessa olleiden ilmeisten kirjoitusvirheiden luonteesta, on hylättävä.
36
Näiden väitteiden perusteella ei nimittäin voida päätellä, että mainittuja virheitä olisi arvioitu valituksenalaisessa määräyksessä tavalla, joka merkitsisi asiakirja-aineiston tietojen vääristyneellä tavalla huomioon ottamista.
37
Lisäksi on aiheellista tutkia ne STC:n ensimmäisen valitusperusteensa yhteydessä esittämät väitteet, joiden mukaan komission toimivallan ylitystä ei otettu huomioon, samoin kuin kaikki STC:n toisen ja kolmannen valitusperusteensa yhteydessä esittämät väitteet. Kaikilla näillä väitteillä STC esittää lähinnä, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentti teki oikeudellisia virheitä, kun hän katsoi, ettei fumus boni jurisin olemassaoloa voitu todeta hänelle esitetyn toisen kumoamisperusteen perusteella, huolimatta komission tekemistä oikeudellisista virheistä, joiden johdosta se oli päätynyt STC:n tarjouksen osalta negatiiviseen arvioon, josta ilmoitettiin STC:lle 3.4.2014. Nämä virheet liittyivät siihen, kuinka komissio oli nyt tarkasteltavassa tapauksessa soveltanut jonkin tarjoajan tarjouksissa olevien ilmeisten kirjoitusvirheiden korjaamisessa noudatettavaa menettelyä.
38
Tästä kysymyksestä STC toteaa perustellusti ensimmäisen ja toisen valitusperusteensa yhteydessä, että yksin tarjoaja voi määrittää tarjouksensa sisällön. Vaikka delegoidun asetuksen 160 artiklan 3 kohdassa sallitaankin se, että hankintaviranomainen ottaa yhteyttä tarjoajaan, jotta tämä voisi korjata tarjoustaan, hankintaviranomainen ei kuitenkaan voi sen perusteella muuttaa tarjousta tarjoajan puolesta.
39
Kuten unionin yleisen tuomioistuimen presidentti valituksenalaisen määräyksen 25 kohdassa aivan oikein toteaa, komissio todella otti yhteyttä STC:hen antaakseen delegoidun asetuksen 160 artiklan 3 kohdan mukaisesti tämän korjata tarjouksessa todetut ilmeiset kirjoitusvirheet.
40
Kuten valituksenalaisen määräyksen 3 kohdasta ilmenee, komissio toimitti 30.1.2014 päivätyssä kirjeessään STC:lle asiakirjan ”Tarjoajan tarjous” päivitetyn version, johon oli merkitty yksikköhinnat sekä korjatun tarjouksen kokonaiskustannukset. Koska STC kuitenkin ilmoitti 7.2.2014 lähettämässään sähköpostiviestissä, ettei se hyväksynyt tarjoukseen esitettyjä muutoksia, vaan piti mieluummin tarjouksensa kokonaishinnan ennallaan muuttamalla alun perin tarjoamiaan yksikköhintoja, komissio otti huomioon tämän STC:n omaksuman kannan. Kuten unionin yleisen tuomioistuimen presidentti valituksenalaisen määräyksen 4 kohdassa mainitsee, komissio teki tämän 30.1.2014 päivättyyn kirjeeseensä saamansa vastauksen perusteella myöhemmin päätöksen, joka sisältyy sen 3.4.2014 päivättyyn kirjeeseen, hylätä STC:n tarjous sellaisena kuin STC oli sen muuttanut.
41
On todettava, että näin toimiessaan komissio ei muuttanut tarjousta STC:n puolesta ja että – toisin kuin STC väittää – unionin yleisen tuomioistuimen presidentti ei valituksenalaisessa määräyksessä todennut tällaisen muutoksen olevan laillinen. Kuten unionin yleisen tuomioistuimen presidentti valituksenalaisen määräyksen 25 kohdassa toteaa, komissio ei ensi arviolta ylittänyt tarjoajaan yhteyden ottamista koskevaa toimivaltaansa, koska se vain ehdotti STC:lle, että tämä korjaisi tiettyjen sen tarjouksessa mainittujen suoritteiden määriä.
42
STC myös väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentti teki fumus boni jurisin olemassaolon arvioinnissa oikeudellisen virheen siltä osin kuin on kyse siitä, toimiko komissio oikein hylätessään STC:n tarjouksen sillä perusteella, että tämä oli pikemminkin muuttanut taloudellisen tarjouksensa ehtoja kuin korjannut tarjoustaan.
43
Tästä on muistutettava edellä tämän määräyksen 28 kohdassa todetun mukaisesti, että tarjoajan tarjouksessaan olevan kirjoitusvirheen korjaaminen delegoidun asetuksen 160 artiklan 3 kohdan nojalla ei saa mahdollistaa sitä, että tarjoaja muuttaa tarjoustaan, eikä antaa tarjoajalle täten perusteetonta etua.
44
Tästä seuraa, että taloudellisen tarjouksen muutokset, jotka eivät ole tarjouksessa olevan ilmeisen kirjoitusvirheen mekaanisia korjauksia tai johdu automaattisesti tällaisista korjauksista, eivät ole sallittuja delegoidun asetuksen 160 artiklan 3 kohdan nojalla. Hankintaviranomainen ei nimittäin voi antaa kenellekään yksittäiselle tarjoajalle mahdollisuutta muuttaa tarjouksensa ehtoja tarjousten avaamisen jälkeen, sillä muutoin loukattaisiin tasavertaisen kohtelun periaatetta ja mainitun säännöksen vaatimuksia.
45
STC:n mukaan yksikköhintojen korjaaminen sen 7.2.2014 päivätyllä sähköpostiviestillä olisi pitänyt sallia, koska se ei vaikuttanut tarjouksen kokonaiskustannuksiin. Unionin yleisen tuomioistuimen presidentti on kuitenkin valituksenalaisen määräyksen 27 kohdassa perustellusti todennut, että kyseisessä sähköpostiviestissä tekemillään muutoksilla STC kaksinkertaisti tarjouksensa hinnan siltä osin kuin kyse on niiden suoritteiden hinnasta, joiden vaadittavat määrät oli puolitettu, ja saman määräyksen 29 kohdassa katsonut, että tarjouksen kokonaiskustannukset laskettiin automaattisesti vaadittavien suoritemäärien ja annettujen yksikköhintojen perusteella ja että yksikköhinnat olivat ainoat tiedot, jotka ehdokkaiden oli mainittava asiakirjassa ”Tarjoajan tarjous”.
46
Nämä toteamukset ja tämän määräyksen 44 kohdassa esitetyn huomioon ottaen unionin yleisen tuomioistuimen presidentti on valituksenalaisen määräyksen 28 kohdassa myös perustellusti todennut fumus boni jurisin olemassaoloa koskevan alustavan tarkastelunsa yhteydessä, ettei STC:lle voitu tarjousten jättämisajan päätyttyä antaa tilaisuutta tarkistaa yksikköhintojaan vaadittavan suoritemäärän mukaan, ja mainitun määräyksen 29 kohdassa katsonut, että kyseiset hinnat näyttivät olevan tarjouksen olennainen osatekijä. Se, että STC olisi korjannut tarjoustaan muuttamalla alun perin tarjottuja yksikköhintoja, olisi voinut tuottaa sille perusteetonta etua muihin tarjoajiin verrattuna ja siten osoittautua delegoidun asetuksen 160 artiklan 3 kohdan ja tasavertaisen kohtelun periaatteen vastaiseksi.
47
Näin ollen unionin yleisen tuomioistuimen presidentti on valituksenalaisen määräyksen 25 ja 30 kohdassa aivan oikein todennut, että ensi arviolta ainoa mahdollinen tapa korjata tarjousta muuttamatta sitä lainvastaisesti oli ainoastaan se, että sovelletaan 15.11.2013 esitetyssä alkuperäisessä tarjouksessa mainittuja yksikköhintoja tarjouspyynnössä, sellaisena kuin se oli muutettuna 9.10.2013, vaadittuihin uusiin suoritemääriin. Presidentti on myös perustellusti katsonut valituksenalaisen määräyksen 25 ja 27 kohdassa, että komissio toimi ensi arviolta laillisesti ehdottaessaan sille kuuluvan toimivallan nojalla kyseistä korjausta, kun taas STC, joka halusi pitää tarjouksensa kokonaiskustannukset ennallaan vaadittavien suoritemäärien muuttumisesta huolimatta, muutti tarjouksensa ehtoja.
48
Edellä esitetystä seuraa, että STC:n väitteitä, joiden mukaan sillä oli – päinvastoin kuin unionin yleisen tuomioistuimen presidentti katsoi valituksenalaisessa määräyksessä – oikeus korjata alkuperäisessä tarjouksessa tarjoamiaan yksikköhintoja, kuten se teki 7.2.2014 päivätyllä sähköpostiviestillään, ei voida hyväksyä.
49
Minkään valitusperusteen perusteella ei siten voida todeta, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentti olisi tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan sille esitettyjen väitteiden perusteella ja tämän vaikuttamatta asiakysymyksen tutkimiseen, ettei toisen kumoamisperusteen perusteella voida todeta fumus boni jurisin olemassaoloa.
50
Näin ollen valitus on hylättävä kokonaisuudessaan tarvitsematta lausua siitä, onko STC:n vaatimukset riidanalaisten päätösten täytäntöönpanon lykkäämisestä otettava tutkittavaksi. Vaikkei näitä vaatimuksia esitettykään toissijaisesti, on todettava, että niillä olisi merkitystä ainoastaan siinä tapauksessa, että valituksenalainen määräys kumotaan.
Oikeudenkäyntikulut
51
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan 2 kohdan mukaan on niin, että jos valitus on perusteeton, unionin tuomioistuin tekee ratkaisun oikeudenkäyntikuluista. Saman työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan, jota sovelletaan valituksen käsittelyyn työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla, asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio ja CPL Concordia ovat vaatineet, että STC velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, ja koska STC on hävinnyt asian, viimeksi mainittu on velvoitettava korvaamaan muutoksenhakumenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuimen varapresidentti on määrännyt seuraavaa:
1)
Valitus hylätään.
2)
STC SpA velvoitetaan korvaamaan muutoksenhakumenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: italia.