62019TJ0854_RES
Asia T-854/19
Franz Schröder GmbH & Co. KG
vastaan
Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 2.6.2021
EU-tavaramerkki – Mitättömyysmenettely – EU-sanamerkki MONTANA – Ehdoton hylkäysperuste – Kuvailevuus – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) – Oikeus tulla kuulluksi – Asetuksen 2017/1001 94 artiklan 1 kohta – Tosiseikkojen tutkiminen viran puolesta – Ensimmäistä kertaa valituslautakunnassa esitettyjen todisteiden tutkittavaksi ottaminen – Asetuksen 2017/1001 95 artiklan 1 ja 2 kohta
EU-tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Viraston mitättömyysosaston päätöksestä tehty valitus – Valituslautakunnan suorittama tutkinta – Ulottuvuus – Todisteiden esittäminen ensimmäistä kertaa valituslautakunnassa – Huomioon ottaminen – Valituslautakunnan harkintavalta – Rajat
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 95 artiklan 2 kohta; komission asetuksen 2018/625 27 artiklan 4 kohta)
(ks. 24–26 kohta)
EU-tavaramerkki – Menettelysäännökset – Tosiseikkojen tutkiminen viran puolesta – Ehdottomia hylkäysperusteita koskeva mitättömyysmenettely – Tutkinnan rajoittaminen perusteisiin, joihin on vedottu – Notoristen seikkojen huomioon ottaminen
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 7, 59 ja 62 artikla sekä 95 artiklan 1 kohta)
(ks. 38–41, 48 ja 49 kohta)
EU-tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Valituslautakuntien käsiteltäväksi saatettu valitus – Valituslautakuntien toimivalta – Asiakysymyksen tutkiminen uudelleen kokonaan – Ulottuvuus
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 71 artiklan 1 kohta ja 95 artiklan 1 kohta)
(ks. 42, 45, 50 ja 56 kohta)
Tiivistelmä
Väliintulija RDS Design ApS on EU-sanamerkin MONTANA haltija. Kantaja Franz Schröder GmbH & Co. KG esitti Euroopan unionin teollisoikeuksien virastolle (EUIPO) vaatimuksen kyseisen tavaramerkin mitättömäksi julistamisesta sillä perusteella, että se oli rekisteröity asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan vastaisesti (
1
).
EUIPO:n mitättömyysosasto hyväksyi mitättömyysvaatimuksen. Väliintulijan valituksen johdosta EUIPO:n valituslautakunta kumosi tämän päätöksen ja hylkäsi mitättömyysvaatimuksen. Se hyväksyi asianosaisten ensimmäisen kerran valituslautakunnassa esittämät todisteet ja katsoi voivansa tutkia viran puolesta mitättömyysvaatimuksen tueksi esitetyn ehdottoman perusteen mahdollisen olemassaolon. Kantaja nosti unionin yleisessä tuomioistuimessa kanteen, jossa se vaati valituslautakunnan päätöksen kumoamista.
Unionin yleinen tuomioistuin hylkää tämän kanteen ja esittää yhtäältä täsmennyksiä valituslautakunnan harkintavaltaan ottaa huomioon sille ensimmäistä kertaa esitetyt todisteet. Toisaalta se kehittää oikeuskäytäntöä, joka koskee EUIPO:n tutkinnan rajoittamista osapuolten perusteisiin ja perusteluihin ehdottomiin mitättömyysperusteisiin perustuvien mitättömyysmenettelyjen yhteydessä.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa ensinnäkin, että asetuksen 2017/1001 (
2
) 95 artiklan 2 kohdassa annetaan EUIPO:lle laaja harkintavalta päättää, onko myöhässä esitetyt tosiseikat ja todisteet otettava huomioon vai ei. Se täsmentää kuitenkin, että tämän harkintavallan käyttöä siltä osin kuin on kyse tosiseikoista ja todisteista, jotka esitetään ensimmäistä kertaa valituslautakunnassa, säädetään nykyään asetuksen 2018/625 (
3
) 27 artiklan 4 kohdassa, jonka mukaan valituslautakunta voi hyväksyä ne ainoastaan, jos niillä on lähtökohtaisesti todennäköisesti merkitystä asian ratkaisuun ja jos niitä ei ole esitetty ajoissa pätevistä syistä. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että valituslautakunta ei ole selvittänyt, täyttyivätkö nämä kaksi vaatimusta. Tämä ei kuitenkaan johda riidanalaisen päätöksen kumoamiseen, sillä ei ole osoitettu, että tämä päätös olisi voinut olla sisällöltään erilainen.
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa, että ehdottomaan hylkäysperusteeseen perustuvissa mitättömyysmenettelyissä EUIPO:n on asetuksen 2017/1001 95 artiklan 1 kohdan mukaan rajattava tutkimuksensa osapuolten esittämiin perusteisiin ja väitteisiin. Valituslautakunta voi kuitenkin käyttää kiistetyn päätöksen tehneen osaston toimivaltaa ja tutkia pääasian uudelleen kokonaan niin oikeudellisten kuin tosiseikkojenkin osalta (
4
). Unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että käsiteltävässä asiassa on niin, että vaikka valituslautakunta onkin kömpelösti todennut voivansa tutkia viran puolesta kyseisen ehdottoman hylkäysperusteen olemassaolon, se on vain tutkinut, voiko mainittu ehdoton peruste, johon kantaja on nimenomaisesti vedonnut, saada aikaan riidanalaisen tavaramerkin mitättömyyden. Se ei nimittäin tutkinut viran puolesta merkityksellisiä tosiseikkoja, joiden perusteella se olisi voinut soveltaa muita ehdottomia hylkäysperusteita, jotka olisivat voineet kyseenalaistaa kyseessä olevan tavaramerkin pätevyyden. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että valituslautakunta ei tutkinut viran puolesta ”lisätosiseikkoja”, sillä sen toteamukset kuuluvat sen arviointiin kantajan mitättömyysvaatimuksensa tueksi esittämistä seikoista ja mitättömyysosaston päätöksen perusteluista. Valituslautakunnan toteamukset kuvastavat ainoastaan sitä, että se on tutkinut valituksen uudelleen kokonaan sekä oikeudellisten seikkojen että tosiseikkojen osalta, minkä päätteeksi se on päätynyt muuhun kuin kantajan ja mitättömyysosaston ehdottamaan ratkaisuun. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin katsoo, ettei valituslautakunta ylittänyt asetuksen 2017/1001 95 artiklan 1 kohdassa säädettyjä tutkintansa rajoja.
(
1
)	[Euroopan unionin] tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 2009, 24.3.2009, s. 1).
(
2
)	Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 2017/1001 (EUVL 2017, L 154, s. 1).
(
3
)	Euroopan unionin tavaramerkistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 tiettyjen säännösten täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/1430 kumoamisesta 5.3.2018 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2018/625 (EUVL 2018, L 104, s. 1).
(
4
)	Asetuksen 2017/1001 71 artiklan 1 kohdan mukaisesti.