62023TJ0201_RES
Asia T-201/23
Communications Regulatory Authority (CRA)
vastaan
Euroopan unionin neuvosto
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 16.10.2024
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Iranin tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet – Varojen jäädyttäminen – Luettelo henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttämistä sovelletaan – Kantajan nimen merkitseminen luetteloon – Perusteluvelvollisuus – Puolustautumisoikeudet – Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan – Oikeasuhteisuus – Harkintavallan väärinkäyttö
Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuus – Ulottuvuus – Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet – Iranin tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuva varojen jäädyttäminen – Velvollisuus yksilöidä perusteluissa ne erityiset ja konkreettiset seikat, jotka oikeuttavat kyseisen toimenpiteen toteuttamisen – Päätös, joka on tehty asianomaisen tuntemassa asiayhteydessä, jonka perusteella asianomainen voi ymmärtää hänen osaltaan toteutetun toimenpiteen ulottuvuuden – Suppeiden perustelujen hyväksyttävyys
(SEUT 296 artikla; neuvoston asetus N:o 359/2011 ja neuvoston täytäntöönpanoasetus 2023/152)
(ks. 25–28 ja 30–34 kohta)
Euroopan unionin oikeus – Periaatteet – Puolustautumisoikeudet – Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet – Vakavista ihmisoikeusloukkauksista vastuussa olevien henkilöiden ja heitä lähellä olevien henkilöiden, yhteisöjen tai elimien varojen jäädyttäminen – Oikeus tutustua asiakirjoihin – Oikeus, jonka edellytyksenä on tätä koskevan pyynnön esittäminen neuvostolle
(Neuvoston asetus N:o 359/2011 ja neuvoston täytäntöönpanoasetus 2023/152)
(ks. 38 kohta)
Euroopan unioni – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet – Valvonnan laajuus – Näyttö toimenpiteen perusteltavuudesta – Unionin toimivaltaisen viranomaisen velvollisuus osoittaa kyseessä olevien henkilöiden tai yhteisöjen osalta vahvistettujen perusteiden perusteltavuus siinä tapauksessa, että ne riitautetaan – Todisteet, joissa mainittuja asiakirjoja ei ole toimitettu käsiteltävän asian asiakirja-aineistoon – Puolustautumisoikeuksia ei ole loukattu
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla; neuvoston asetus N:o 359/2011 ja neuvoston täytäntöönpanoasetus 2023/152)
(ks. 55 ja 61–64 kohta)
Euroopan unionin oikeus – Periaatteet – Perusoikeudet – Syyttömyysolettama – Iranin tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistettava varojen jäädyttämispäätös – Yhteensoveltuvuus mainitun periaatteen kanssa – Edellytykset
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 48 artiklan 1 kohta; neuvoston asetus N:o 359/2011 ja neuvoston täytäntöönpanoasetus 2023/152)
(ks. 66–69 kohta)
Euroopan unioni – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet – Valvonnan laajuus – Kantajan merkitseminen riidanalaisen asetuksen liitteenä olevaan luetteloon sillä perusteella, että se on edistänyt vakavien ihmisoikeusloukkausten toteutumista – Julkisesti saatavilla olevat asiakirjat – Todistusarvo
(Neuvoston asetus N:o 359/2011 ja neuvoston täytäntöönpanoasetus 2023/152)
(ks. 75–79, 86 ja 88–90 kohta)
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet – Vakavista ihmisoikeusloukkauksista vastuussa olevien henkilöiden ja heitä lähellä olevien henkilöiden, yhteisöjen tai elimien varojen jäädyttäminen – Laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Ulottuvuus – Tosiseikkojen arviointi ja näytön tarkastaminen – Neuvosto ei ole tehnyt arviointivirhettä rajoittavien toimenpiteiden hyväksymisessä
(Neuvoston asetus N:o 359/2011 ja neuvoston täytäntöönpanoasetus 2023/152)
(ks. 92, 93, 98, 107, 109–112, 117 kohta)
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet – Vakavista ihmisoikeusloukkauksista vastuussa olevien henkilöiden ja heitä lähellä olevien henkilöiden, yhteisöjen tai elimien varojen jäädyttäminen – Laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Rajoittavien toimenpiteiden asianmukaisuus – Rajoittavat toimenpiteet, joilla on yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan legitiimi tavoite
(Neuvoston asetus N:o 359/2011 ja neuvoston täytäntöönpanoasetus 2023/152)
(ks. 127–130 kohta)
Tiivistelmä
Unionin yleinen tuomioistuin hylkää tuomiollaan kanteen, jonka Communications Regulatory Authority (CRA) on nostanut asetusta 2023/152, (
1
) jolla kantaja oli merkitty Iranin tilanteen johdosta rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luetteloon, vastaan. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa, ettei neuvosto ole tehnyt arviointivirhettä niiden todisteiden osalta, jotka koskevat kantajan Iranin väestöä vastaan käyttämää vakoiluohjelmaa.
Kantaja on Iranin viestinnän ja tietotekniikan ministeriön alainen valtion virasto. Kantajan varat jäädytettiin, koska sen katsottiin olevan vastuussa vakavista ihmisoikeusloukkauksista Iranissa, koska se oli pannut täytäntöön Iranin hallituksen vaatimukset, jotka koskivat internetsisällön suodattamista SIAM-nimisen vakoiluohjelman kautta, ja hyödyntänyt Mahsa Aminin kuolemaa seuranneiden vuoden 2022 mielenosoitusten aikana asemaansa internetiin pääsyn ja matkapuhelinten valvojana seuratakseen mielenosoittajia ja toisinajattelijoiden toimintaa. Neuvoston mukaan kantaja on siten tukenut viranomaisten käyttämiä tukahduttamistoimia niitä mielenosoittajia vastaan, jotka olivat puhuneet legitiimien oikeuksiensa puolesta.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi ensin kantajan väitteet, jotka koskivat Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklan rikkomista. Unionin yleinen tuomioistuin muistutti tämän osalta, että mikäli asia riitautetaan, juuri Euroopan unionin toimivaltaisen viranomaisen asiana on osoittaa, että kyseessä olevaa henkilöä tai yhteisöä vastaan esitetyt perusteet ovat perusteltuja. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että neuvoston väitetty kyvyttömyys esittää näyttöä perusteista, joihin on vedottu kantajan merkitsemiseksi asetuksen N:o 359/2011 (
2
) liitteeseen I – jos oletetaan, että se on näytetty toteen –, loukkaa kantajan puolustautumisoikeuksia. Unionin tuomioistuinten on päinvastoin, koska perusoikeuskirjan 47 artiklan tehokkuuden säilyttäminen sitä edellyttää, tarkistettava rajoittavien toimenpiteiden laillisuuden valvonnan yhteydessä se, ovatko näiden toimenpiteiden taustalla olevat perusteet perusteltuja, ja siten neuvoston esittämien asiakirjojen todistusarvo.
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin muistutti, että lehtiartikkeleita voidaan käyttää tiettyjen tosiseikkojen olemassaolon tukemiseksi silloin, kun ne ovat peräisin useista eri lähteistä ja kun ne ovat riittävän konkreettisia, täsmällisiä ja yhtäpitäviä niissä kuvattujen tosiseikkojen osalta.
Käsiteltävässä asiassa neuvosto on perustanut kantajaan kohdistetut rajoittavat toimenpiteet useisiin tällaisiin asiakirjoihin. Unionin yleinen tuomioistuin on arvioinut, että The Interceptin verkkosivustolla julkaistussa artikkelissa (
3
) tuettiin neuvoston esittämiä väitteitä asettamalla saataville englannin kielellä laadittu SIAM-ohjelmiston käyttäjän opas sekä toinen farsinkielinen opas, jossa näkyi kantajan logo. Muut esitetyt todisteet tukevat näitä väitteitä. Samoin Commriskin artikkelissa (
4
) kerrotaan tapaamisesta sellaisen teknologiayhtiön edustajan kanssa, joka yritti myydä Iranille ohjelmistoa, jonka toiminnot olivat yllättävän samankaltaisia kuin SIAM-ohjelmiston toiminnot, ja joka oli antanut artikkelin kirjoittajalle vapaaehtoisesti tietoja kyseisestä myynnistä.
Lopuksi ARTICLE 19 -järjestön artikkelista (
5
) ilmenee, että se on seurannut internetin valvonnan laajuutta Iranissa useiden vuosien ajan. Kyseinen yhdistys sai muun muassa selville, että kantaja on viestinnän ja tietotekniikan ministeriön, joka on todellisuudessa Iranin tiedustelupalvelujen määräysvallassa, alaisuudessa ottanut käyttöön internetyhteydentarjoajien tasolla valvonta- ja sensuurilaitteita sekä määrännyt katkoksista ja muista häiriöistä internetyhteyteen ylimmän kansallisen turvallisuusneuvoston lukuun.
Kun otetaan huomioon eri todisteiden johdonmukaisuus ja niiden syntyyn vaikuttaneet olosuhteet, unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että neuvosto saattoi ottaa kyseiset väitteet pätevästi huomioon.
Lopuksi unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että neuvosto on esittänyt unionin yleisessä tuomioistuimessa riittävän konkreettisten, täsmällisten ja yhtäpitävien todisteiden kokonaisuuden, jonka perusteella voidaan osoittaa, että kantajan ja tilanteen, jota käsiteltävässä asiassa pyritään ehkäisemään – eli tukahduttamistoimien, joita Iranin viranomaiset ovat kohdistaneet rauhanomaisiin mielenosoittajiin, toimittajiin, ihmisoikeuksien puolustajiin, opiskelijoihin ja muihin legitiimien oikeuksiensa puolesta puhuneisiin henkilöihin –, välillä on riittävä yhteys.
Yhtäältä unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kantajan väitteen, jonka mukaan kantaja ei ole oikeustoimikelpoinen toteuttamaan niitä toimia, joista sitä on moitittu. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että vaikka viestinnän kuuntelu on lähtökohtaisesti kielletty Iranin oikeudessa, se on kuitenkin oikeudellisesti mahdollista tietyissä tilanteissa, jotka on määritelty hyvin laajasti.
Toisaalta unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kantajan väitteen siitä, ettei kantaja kykene teknisesti toteuttamaan Iranin matkaviestinverkkojen käyttäjiin kohdistuvia seuranta- ja valvontatoimia. Se nimittäin totesi, että SIAM-ohjelmiston komennot on osoitettu kaikille iranilaisille matkapuhelinoperaattoreille ja että niiden on vastattava niihin määrätyllä tavalla milloin tahansa.
Sitä paitsi ensinnäkin – toisin kuin kantaja väittää – näiden komentojen käytöllä on neuvoston kuvaama vaikutus eikä se täytä hyväksyttää tavoitetta. Samoin LocationCustomerList-komennon avulla voidaan tunnistaa kaikki matkaviestinverkon käyttäjät tietyllä maantieteellisellä alueella, vaikka tämä alue onkin likimääräinen. Lisäksi Force2GNumber-komennolla pyritään pakottamaan matkapuhelin käyttämään 2G-verkkoa uudempien 3G:n ja 4G:n sijasta, joka johtaa siihen, että videoiden katselu ja jakaminen kyseisestä puhelimesta on mahdotonta. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa myös, ettei kantaja esitä mitään todistetta, jolla voitaisiin osoittaa, että komentoja GetCDR ja GetIPDR, joista ensin mainitun avulla voidaan tutustua puhelimen käyttötietoihin ja toiseksi mainitun avulla saadaan IP-osoite laitteista, joissa on aktivoitu tietty SIM-kortti, voitaisiin käyttää ainoastaan Iranin tuomioistuinten ja poliisiviranomaisten perusteltuihin pyyntöihin vastaamiseen.
Lopuksi unionin yleinen tuomioistuin korostaa, että Iranin tilannetta leimaa se, että siviiliväestö uhmaa säännöllisesti hallintoa, minkä kyseisen maan viranomaiset ovat järjestelmällisesti tukahduttaneet muun muassa internetin valvontakeinojen avulla. Näin ollen ei voida sulkea pois sitä, että Iranin viranomaiset käyttävät väärin repressiivisiin tarkoituksiin sellaisia alun perin laillisiin tarkoituksiin suunniteltuja komentoja kuin ApplySusp ja Apply SuspIP, joiden avulla voidaan poistaa käytöstä SIM-kortit, jotka käyttäjät ovat ilmoittaneet kadonneiksi tai varastetuiksi tai jotka kuuluvat kuolleiksi ilmoitetuille henkilöille.
(
1
)	Iranin tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 359/2011 täytäntöönpanosta 23.1.2023 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2023/152 (EUVL 2023, L 20 I, s. 1).
(
2
)	Iranin tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä 12.4.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 359/2011(EUVL L 2011, 14.4.2011, s. 1).
(
3
)	Artikkeli, jonka otsikko on ”Hacked documents: How Iran track and control protesters phone” ja joka on julkaistu 28.10.2022.
(
4
)	Artikkeli, jonka otsikko on ”Hacker Leaks Manuals Showing How Iran Uses Mobile Networks to Track Protesters” ja joka on julkaistu 31.10.2022.
(
5
)	Artikkeli, jonka otsikko on ”Iran: New tactics for digital repression as protests continue” ja joka on julkaistu 17.11.2022.