62000CC0356_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
I Johdanto
1. Tribunale amministrativo regionale per la Toscana pyytää yhteisöjen tuomioistuinta täsmentämään käsitettä "sijoituspalvelu", sellaisena kuin se on määriteltynä sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10 päivänä toukokuuta 1993 annetussa neuvoston direktiivissä 93/22/ETY. Kansallinen tuomioistuin haluaisi kysymyksillään saada tietää, onko kansallinen säännös, joka ei täysin vastaa direktiiviin sisältyvää määritelmää, yhteisön oikeuden perusteella sallittu.
II Asiaa koskeva lainsäädäntö
A Yhteisön lainsäädäntö
2. Direktiivissä on sen johdanto-osan kolmannen perustelukappaleen mukaan nimenomaisesti omaksuttu se lähestymistapa, että tarkoituksena on saada ainoastaan sellainen olennainen yhdenmukaistaminen, joka on tarpeellinen ja riittävä varmistamaan toimilupien myöntämisen ja toiminnan vakauden valvontajärjestelmien vastavuoroisen tunnustamisen siten, että on mahdollista myöntää yksi koko yhteisön alueella hyväksytty toimilupa ja soveltaa kotijäsenvaltion valvonnan periaatetta.
3. Direktiivin 14 artiklan 1 kohdan mukaan jokainen sijoituspalveluyritys, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, saa tarjota sijoituspalveluja jäsenvaltioiden alueella joko perustamalla sivuliikkeen tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella.
4. Direktiivin 1 artiklan 2 kohdassa käsitteellä "sijoituspalveluyritys" määritellään direktiivissä tarkoitettavan oikeushenkilöä, jonka tavanomainen ammatti tai tavanomaista liiketoimintaa on sijoituspalvelujen ammattimainen tarjoaminen kolmansille.
5. Direktiivin 2 artiklan 1 kohdan mukaan direktiiviä sovelletaan kaikkiin sijoituspalveluyrityksiin. Luottolaitoksiin, joiden toimintaa varten direktiivin 77/780/ETY ja 89/646/ETY mukaisesti myönnetty toimilupa kattaa yhden tai useamman direktiivin liitteessä olevassa A osassa luetelluista sijoituspalveluista, sovelletaan kuitenkin vain muutamia direktiivin säännöksistä.
6. Johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan muun muassa, että sijoituspalveluyritys voi, jos se katsoo sen tarpeelliseksi, käyttää yritykseen sidoksissa olevia asiamiehiä, jotka vastaanottavat ja välittävät toimeksiantoja sen lukuun ja ovat sille täysin ja ehdoitta vastuussa. Kyseisen perustelukappaleen mukaan näissä tilanteissa asiamiesten toimintaa on pidettävä yrityksen toimintana.
7. Käsitteen "sijoituspalvelu" on direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa määritelty tarkoittavan "liitteen A osassa lueteltuja palveluja, jotka liittyvät kolmansille tarjottuihin liitteen B osassa lueteltuihin rahoitusvälineisiin".
8. Direktiivin liitteessä oleva A osa on otsikoitu "Palvelut". Niillä ymmärretään tarkoitettavan muun muassa seuraavaa:
" - -
3. Sijoitussalkkujen hoitaminen sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti, jos näihin sijoitussalkkuihin kuuluu yksi tai useampi B osassa tarkoitettu rahoitusväline."
9. Direktiivin liitteessä olevassa B osassa luetellaan "rahoitusvälineet", joista sen 1 kohdan a alakohdassa mainitaan "arvopaperit".
B Kansallinen lainsäädäntö
10. Direktiivi pantiin täytäntöön Italian lainsäädännössä 23.7.1996 annetulla lailla nro 415/96 (jäljempänä myös laki), johon sisältyy sijoituspalveluja ja sijoituspalveluyrityksiä koskeva sääntely. Lain 1 §:n 3 momentin d kohdassa mainitaan "sijoituspalveluina" ja niihin liittyvinä liiketoimina "sijoitussalkkujen asiakaskohtainen hoitaminen kolmannen henkilön lukuun".
11. Lain 2 §:n 1 momentin mukaan mainittujen sijoituspalvelujen tarjoaminen yleisölle ammattimaisesti on sallittua ainoastaan laissa tarkoitetuille arvopaperinvälitysliikkeille ja pankeille.
12. Lain 4 §:n 1 momentin mukaan Commissione Nazionale per le Società e la Borsan (kansallinen yritys- ja pörssivalvontaviranomainen; jäljempänä Consob) ja Banca d'Italian harjoittamalla valvonnalla pyritään takaamaan toiminnan läpinäkyvyys ja laillisuus ja valvonnan kohteena olevien henkilöiden asiallinen ja huolellinen liiketoiminta. Valvonnalla pyritään lisäksi suojelemaan sijoittajia sekä takaamaan rahoitusjärjestelmän vakaus, kilpailukyky ja sääntöjenmukainen toiminta.
13. Lain 17 §:n 2 momentissa säädetään, että sijoituspalveluyritykset ja pankit voivat suorittaessaan sijoituspalveluja etukäteen annetun kirjallisen suostumuksen ("previo consenso scritto") perusteella toimia omissa nimissään asiakkaan lukuun.
14. Lain 18 §:n 1 momentin mukaan laissa mainittuja palveluja koskevat sopimukset on tehtävä kirjallisesti; asiakkaalle annetaan yksi kappale sopimuksesta.
15. Lain 20 § koskee sijoitussalkkujen hoitamista. Lain 20 §:n 1 momentin a kohdan mukaan tällainen sijoitussalkun hoitosopimus on tehtävä kirjallisesti.
16. Lain 22 §:n 1 momentin mukaan "toimipaikan ulkopuolella harjoitettavalla toiminnalla" ("offerta fuori sede") on ymmärrettävä tarkoitettavan rahoitusvälineitä koskevan neuvonnan antamista yleisölle ja niiden sijoittamista sekä sijoituspalveluja muualla kuin yrityksen toimipaikassa.
17. Lain 23 §:ään sisältyy sijoitusneuvojia ("promotori finanziari") koskeva erityissääntely. Sijoitusneuvoja määritellään 23 §:n 2 momentissa luonnolliseksi henkilöksi, joka työntekijänä, asiamiehenä tai valtuutettuna harjoittaa toimintaa ammattimaisesti muualla kuin toimipaikassaan.
III Tosiseikat, menettelyn kulku ja ennakkoratkaisukysymykset
18. Testa ja Lazzeri ovat sijoitusneuvojia, jotka toimivat asiamiessopimuksen perusteella Banca Fideuram SpA:n lukuun, joka tarjoaa sijoituspalveluja myös muualla kuin toimipaikassaan. He olivat käyneet asiakkaidensa lukuun kauppaa saman sijoitusrahaston eri rahasto-osuuksien välillä.
19. Consob poisti kahdella 3.6.1998 tekemällään päätöksellä Testan sijoitusneuvojina toimivia ammatinharjoittajia koskevasta rekisteristä kokonaan ja Lazzerin väliaikaisesti neljän kuukauden ajaksi. Consob oli todennut, että molemmat olivat useiden asiakkaidensa lukuun tehneet suuren määrän identtisiä kauppoja. Sijoitussalkkujen hoitamiselle oli ollut ominaista kaupankäynti useiden asiakkaiden lukuun saman sijoitusrahaston rahasto-osuuksien välillä siten, että liiketoimet seurasivat toisiaan lyhyen ajan sisällä; sijoitusneuvojat olivat toteuttaneet nämä liiketoimet saadakseen itselleen niistä palkkiot.
20. Molemmat ovat siten Consobin mukaan rikkoneet vuoden 1991 lakia, jonka mukaan omaisuudenhoitoa voivat harjoittaa ainoastaan tähän toimiluvan saaneet henkilöt, ja siltä osin kuin tosiseikat ovat ajoittuneet 1.9.1996 jälkeiseen aikaan, he ovat rikkoneet lisäksi lain nro 415/96 2 §:n 1 momenttia. Vaikka sijoitusneuvojat ovat saaneet etukäteen luvan asianomaisilta asiakkailta, Consob on pitänyt heidän toimintaansa, kun otetaan huomioon heidän menettelytapansa (suuri määrä samanaikaisia liiketoimia saman sijoitusrahaston eri rahasto-osuuksien välillä, näiden liiketoimien kertautuminen) arvopaperien "hoitamisena bulvaanin ominaisuudessa" tai "etukäteislupaa edellyttävänä sijoitussalkun hoitamisena". Tällainen arvopapereiden hoitaminen on Italian lainsäädännön mukaan sallittu vain tietyille henkilöille, joille kansalliset valvontaviranomaiset ovat antaneet asianmukaisesti toimiluvan ja jotka tässä tapauksessa olisivat arvopaperinvälittäjiä.
21. Testa ja Lazzeri valittivat Consobin ratkaisuista Tribunale amministrativo regionale per la Toscanaan. He vetosivat puolustuksekseen siihen, että asiakkaat olivat antaneet itsenäisesti kaikki toimeksiannot ja että kyseessä ei ollut minkäänlainen sijoitussalkkujen hoitamista koskevan toimivallan siirto sijoitusneuvojille. Consobin väite, jonka mukaan kyseessä oli etukäteislupaa edellyttävä sijoitussalkun hoitaminen, johon sijoitusneuvojilla ei olisi ollut oikeutta, koska tämä toiminta on sallittu yksinomaan arvopaperinvälittäjille, on ristiriidassa muun muassa direktiivin kanssa. Testan ja Lazzerin mukaan Consob on katsonut, että "etukäteislupaa edellyttävää sijoitussalkun hoitamista" ei voida antaa sijoitusneuvojien tehtäväksi, koska se on tulkinnut käsitettä "hoitaminen" laajemmin kuin direktiivissä on tehty.
22. Banca Fideuram on osallistunut pääasian oikeudenkäyntiin tukeakseen Testan ja Lazzerin vaatimuksia. Sen mielestä yhteisön oikeuden mukaisesta määritelmästä seuraa, että on annettava valtuutus, johon liittyy tiettyä harkinnanvaraa. Tämä on määritelmän olennainen osatekijä. Tästä syystä kaikki sellaiset tapaukset, joissa sijoittava asiakas tekee itse varallisuuteensa vaikuttavia päätöksiä, jäävät tämän määritelmän ulkopuolelle. Consob on näin ollen laajentanut lainvastaisesti yhteisön lainsäädännön soveltamisalaa uusilla rajoituksilla, jotka koskevat sijoitusneuvojien ja samalla myös arvopaperinvälittäjien toimintaa, koska arvopaperinvälittäjien on palvelujaan tarjotessaan turvauduttava sijoitusneuvojiin.
23. Consob on pääasian oikeuskäynnissä esittänyt, että vaikka kansallisessa lainsäädännössä ei nimenomaisesti säädetä näistä direktiiviin sisältyvistä seikoista, lainsäätäjä on kuitenkin laillisesti voinut ottaa käyttöön yhteisön lainsäädäntöön sisältyviä laajempia edellytyksiä, koska kyseessä on direktiivi, jolla pyritään osittaiseen eikä siis täydelliseen yhdenmukaistamiseen.
24. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin katsoo, että koska yhteisön oikeudessa ja kansallisissa oikeussäännöissä on selvästi erilaiset määritelmät, asian ratkaisemiseksi on selvitettävä, onko Italian tasavallalla oikeus ja missä laajuudessa sillä on oikeus poiketa direktiivistä erityisesti valtuutusta koskevan vaatimuksen osalta. Tästä syystä Tribunale amministrativo regionale per la Toscana on pyytänyt välipäätöksellään, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 26.9.2000, ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
"1.) Onko sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10 päivänä toukokuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/22/ETY liitteessä olevan A osan 3 kohtaa, johon sisältyy määritelmä sijoitussalkkujen hoitaminen sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti - -, tulkittava siten, että kansallista säännöstä, joka poikkeaa tästä ja jossa ei edellytetä sitä, että sijoitussalkkujen hoitaminen tapahtuu harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti eikä sitä, että se tapahtuu sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti, on pidettävä tämän määräyksen vastaisena?
2.) Voiko kansallinen säännös, jolla on pantu täytäntöön yhdenmukaistava direktiivi, olla yhteisön oikeuden mukainen, vaikka siinä ei säädetäkään mainituista edellytyksistä?"
25. Testa, Lazzeri ja Banca Fideuram SpA (jäljempänä Testa ym.), Italian tasavallan hallitus, Consob sekä Euroopan komissio ovat esittäneet asiassa kirjallisia ja suullisia huomautuksia.
IV Asian oikeudellinen tarkastelu
26. Kansallinen tuomioistuin pyrkii ennakkoratkaisukysymyksillään selvittämään, voidaanko kansallisessa lainsäädännössä poiketa yhteisön oikeuden mukaisesta, direktiiviin sisältyvästä määritelmästä. Kansallisen tuomioistuimen esittämä kysymys liittyy kuitenkin oikeastaan ensisijaisesti kansalliseen oikeuteen ja tosiseikastoon ja mielestäni vähemmässä määrin yhteisön oikeuteen.
A Tutkittavaksi ottaminen
27. Italian hallitus ja Consob ovat esittäneet, että ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset eivät täyty, koska direktiivi ei ole sovellettavissa nyt käsiteltävään asiaan. Sijoitusneuvojien toiminta on jätetty nimenomaisesti direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, eikä se ole yhdenmukaistamisen kohteena. Direktiivi koskee sen 2 artiklan mukaan yksinomaan sijoituspalveluyrityksiä. Lisäksi johdanto-osassa todetaan, että "tämä direktiivi ei koske - - arvopapereiden suoramyyntiä/kotimyyntiä, ja niiden sääntely jää kansallisten säännösten varaan". Esitetyt kysymykset eivät siis liity mitenkään käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen.
28. Olen Testan ym. ja komission kanssa kuitenkin yhtä mieltä siitä, että ennakkoratkaisupyyntö on tutkittava. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yksin kansallisen tuomioistuimen, jossa oikeudenkäyntiasia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta.
29. Kansallinen tuomioistuin on selittänyt tätä tarpeellisuutta riittävästi. Consob on yhdistänyt seuraamuksen, jonka se on määrännyt Testalle ja Lazzerille, nimenomaisesti Italian lain nro 415/96, jolla direktiivi on pantu täytäntöön Italiassa, 1 §:n 3 momentin d kohdassa tarkoitettuun "sijoitussalkkujen hoitamiseen". Käsitteelle "hoitaminen" on siten annettu laajempi merkitys kuin direktiivin mukaan on sallittua, kun Consob on sisällyttänyt siihen myös "etukäteislupaa edellyttävän sijoitussalkun hoitamisen". Kansallinen tuomioistuin pitää lähtökohtana sitä, että direktiivin ja kansallisten säännösten mukaiset sijoitussalkkujen "hoitamisen" käsitteet eroavat toisistaan erityisesti valtuutusta koskevan vaatimuksen osalta.
30. Kansallinen tuomioistuin pitää yhteisöjen tuomioistuimen vastausta tarpeellisena, jotta se voisi todeta, onko Testan ja Lazzerin toimintaa pidettävä direktiivissä tarkoitettuna "sijoitussalkkujen hoitamisena". Erityisen välttämätön ratkaisu saattaisi olla sitä harkinnanvaraa koskevan vaatimuksen ulottuvuuden osalta, jonka sijoituspalveluyrityksen asiakas antaa valtuutuksen yhteydessä. Mikäli sijoitussalkun hoitamista varten edellytetään aina valtuutusta, jolla harkinnanvara myönnetään, kuten Testa ym. ovat esittäneet pääasian oikeudenkäynnissä, Consobin "bulvaanina toimimisen" perusteella määräämältä seuraamukselta puuttuu selvästi kokonaan perusta.
31. Näin ollen kansallinen tuomioistuin pyytää yhteisöjen tuomioistuinta tulkitsemaan direktiivin aineellista säännöstä, jotta se voisi määritellä ne valtuudet, joita henkilöillä on kansallisen oikeuden perusteella.
32. On selvää, että Banca Fideuramin asianomainen rahoitustoiminta kuuluu direktiivin soveltamisalaan. Asiakirjojen perusteella voidaan olettaa, että Testa ja Lazzeri toimivat Banca Fideuramin nimissä. Direktiivin johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa viitataan "asiamiehiin", jotka vastaanottavat ja välittävät toimeksiantoja sen lukuun ja ovat sille täysin ja ehdoitta vastuussa. Asiamiesten toimintaa on pidettävä yrityksen toimintana.
33. Kansallisen tuomioistuimen kysymykset eivät kuitenkaan koske sijoitusneuvojien valtuuksien määrittämistä itse direktiivin kannalta. Ne eivät liity direktiivin henkilölliseen soveltamisalaan eivätkä ne etenkään kohdistu sijoituspalveluyritysten asiamiesten toimintaa koskevan johdanto-osan edellä siteeratun perustelukappaleen tulkintaan. Käsitteen "sijoitussalkkujen hoitaminen" tulkinta antaa kansalliselle tuomioistuimelle mahdollisuuden arvioida niiden henkilöiden toimintaa, joita Italian lainsäädännössä kutsutaan sijoitusneuvojiksi. Näin ollen kyse ei ole siitä, kuuluvatko sijoitusneuvojat direktiivin soveltamisalaan, tai siitä, onko Testaa ja Lazzeria nyt käsiteltävässä asiassa pidettävä "asiamiehinä". Nämä kysymykset kuuluvat kansallisen tuomioistuimen tutkittaviksi.
34. Esitetyt kysymykset liittyvät mielestäni pääasian oikeudenkäynnin kohteeseen, sellaisena kuin kansallinen tuomioistuin on sen kuvannut. Yhteisöjen tuomioistuimen on näin ollen vastattava niihin.
B Kysymyksiin annettavat vastaukset
35. Kansallisen tuomioistuimen molemmat kysymykset koskevat itse asiassa sitä, onko direktiivin liitteessä olevan A osan 3 kohtaa, jossa käsitteellä "sijoituspalvelu" kuvataan tarkoitettavan "sijoitussalkkujen hoitami[sta] sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti - - ", tulkittava siten, että kansallinen lainsäädäntö, jossa ei edellytetä, että yksittäisten sijoitussalkkujen hoitaminen tapahtuu "harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti" ja "sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti", on ristiriidassa sen kanssa.
36. Jotta kansalliselle tuomioistuimelle kyettäisiin antamaan tarkoituksenmukainen vastaus, on mielestäni ensin käsiteltävä kysymys, sallitaanko direktiivissä Testan ja Lazzerin harjoittama toiminta - olettaen, että se tapahtuu kokonaan Banca Fideuramin lukuun.
37. Tätä koskevaan yhteisöjen tuomioistuimen esittämään kirjalliseen kysymykseen annettujen vastausten perusteella on kiistatonta, että Banca Fideuram kuuluu direktiivin soveltamisalaan ja saa pankkina tarjota direktiivin liitteessä olevassa A osassa tarkoitettuja sijoituspalveluja.
38. Riidanalaiset liiketoimet koostuvat siitä, että useiden sijoittavien asiakkaiden lukuun on tehty suuri määrä identtisiä siirtoja, joille on ollut ominaista liikkeet saman sijoitusrahaston eri rahasto-osuuksien välillä lyhyin väliajoin. Oletettavasti asiakkaat ovat antaneet etukäteen sijoitusyhtiölle suostumuksensa näihin liiketoimiin, mutta on vielä tutkittava, mikä merkitys tällä etukäteen annetulla suostumuksella on.
39. Näitä liiketoimia on nyt käsiteltävässä asiassa arvioitava direktiivin liitteessä olevan A osan 3 kohdassa tarkoitetun palvelun "sijoitussalkkujen hoitaminen" kuvauksen kannalta. Tämän palvelun määritelmä sisältää kolme päällekkäistä edellytystä, joiden osalta se eroaa muista A osassa mainituista palveluista, kuten 1 kohdassa mainituista pelkästä arvopapereita koskevien toimeksiantojen vastaanottamisesta ja välittämisestä - sijoittajien lukuun - ja tällaisten toimeksiantojen toteuttamisesta.
40. Ensinnäkin edellytetään "sijoittajien antamaa valtuutusta". Komissio on todennut tältä osin, että tämän edellytyksen täyttymiseksi sijoittajan ja yrityksen välillä täytyy olla asianmukainen ja pitkäaikainen suhde, jonka yhteydessä yritykselle annetaan vastuu tehdä sijoituspäätöksiä sijoittajan lukuun.
41. Sijoitussalkkuun täytyy lisäksi kuulua "yksi tai useampi B osassa tarkoitettu rahoitusväline". B osassa mainitaan rahoitusvälineenä muun muassa arvopaperit. Rahoitusvälineet kuuluvat sijoittajalle, ja sijoituspalveluyritys hoitaa niitä sijoittajan nimissä ja lukuun. Direktiivin 10 artiklassa kielletään tässä yhteydessä se, että sijoituspalveluyritys käyttää sijoittajien arvopapereita omaan lukuunsa ilman sijoittajien nimenomaista lupaa.
42. Lisäksi yksittäistä sijoitussalkkua on hoidettava "harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti". Komissio esittää kirjelmässään, että tämä edellytys merkitsee toisaalta sitä, että sijoittaja voi tehdä aktiivisesti strategisia sijoituspäätöksiä (millä markkinoilla sijoituksia tehdään, maantieteellinen sijainti, riskien suuruus, voittonäkymät, rahoitusvälineiden hajauttaminen jne.). Toisaalta sijoituspalveluyrityksellä on harkinnanvaraa, kun se tekee taktisia päätöksiä sijoituspäätöksiä täytäntöön pannessaan.
43. On kiistatonta, että Banca Fideuramin nimissä toteutettavat liiketoimet koskevat arvopapereita. Koska liiketoimet on toteutettu yhden sijoitusrahaston eri rahasto-osuuksilla, voidaan pitää lähtökohtana sitä, että sijoittaja on itse tehnyt sijoitusta koskevan strategisen päätöksen. Mikäli asiakkaat ovat antaneet sijoitussalkun hoitajalle - tässä tapauksessa Banca Fideuramille tai sen asiamiehille - yleisen valtuutuksen, etukäteen annettu suostumus yksittäisille liiketoimille ei ole enää tarpeen, mikäli valtuutus kattaa ne.
44. Näin ollen on oletettavissa, että Testan ja Lazzerin toteuttamat liiketoimet sisältyvät niihin toimivaltuuksiin, joita sijoituspalveluyrityksillä, jotka tarjoavat liitteessä olevan A osan 3 kohdassa tarkoitettuja "sijoituspalveluja", direktiivin mukaan on. Näin ollen direktiivissä ei kielletä sitä, että tätä palvelua mahdollisesti tarjotaan muualla kuin sijoituspalveluyrityksen toimipaikassa.
45. Tämän jälkeen on tutkittava sitä, mikä merkitys on kansallisella säännöksellä, jonka mukaan sijoituspalveluyrityksen tai sen nimissä toimivan "asiamiehen" harjoittamalle "sijoituspalvelujen" tarjoamiselle asetetaan direktiivistä poikkeavia vaatimuksia.
46. Tähän kysymykseen vastaamiseksi on tutkittava käsitteen "sijoituspalvelu" paikkaa ja merkitystä direktiivin päämäärien valossa.
47. Direktiivillä pyritään sijoituspalvelujen alalla toimilupien ja valvontajärjestelmien vastavuoroiseen tunnustamiseen. Yrityksillä, jotka tarjoavat direktiivissä säänneltyjä sijoituspalveluja, on oltava kotijäsenvaltiossa annettu toimilupa. Toimilupa myönnetään, mikäli direktiivissä tai sen perusteella sijoittajan ja rahoitusjärjestelmän vakauden suojelemiseksi säädetyt edellytykset täyttyvät. Kotijäsenvaltiossa myönnetty toimilupa on voimassa koko yhteisön alueella. Sijoituspalveluyritys voi sen perusteella käyttää sijoittautumisoikeuttaan tai oikeuttaan palvelujen tarjoamisen vapauteen.
48. Käsitteen "sijoituspalvelu" yhteisön oikeuden mukainen määritelmä 1 artiklassa vaikuttaa siten välittömästi direktiivin aineelliseen soveltamisalaan. Määritelmä on perustavanlaatuisen tärkeä, kun otetaan huomioon direktiivillä tavoiteltu "tarpeellinen ja riittävä" kansallisten oikeussääntöjen yhdenmukaistaminen. Kuten Testa ym. ja komissio mielestäni perustellusti ovat esittäneet, jäsenvaltiot eivät näin ollen lähtökohtaisesti voi poiketa määritelmistä vahingoittamatta yhdenmukaistamisen sisältöä ja päämääriä.
49. Liitteessä olevan A osan 3 kohdassa tarkoitetun käsitteen "sijoituspalvelu" määritelmän kolme osatekijää ovat jokainen olennaisia ja muodostavat kyseisen yhteisön oikeuden käsitteen määritelmän perustan, ja tätä käsitettä on näin ollen tulkittava yhtenäisesti yhteisön alueella. Direktiivissä ei anneta kansalliselle lainsäätäjälle siltä osin sisältöä koskevaa harkintavaltaa. Muussa tapauksessa vaarannettaisiin direktiivillä tavoiteltu yhdenmukaistaminen. Tämä saattaisi nimittäin johtaa siihen, että yritykset, joilla olisi oikeus hakea koko yhteisössä voimassa olevaa toimilupaa, olisivat erilaisia eri jäsenvaltioissa.
50. Kansallisessa lainsäädännössä tehtävät poikkeamat olisivat ajateltavissa ainoastaan siinä tapauksessa, että direktiivissä säädettäisiin tästä mahdollisuudesta. Direktiivissä ei kuitenkaan säädetä nimenomaisesti mahdollisuudesta poiketa perustavanlaatuisesta käsitteestä "sijoituspalvelu", sellaisena kuin se on määritelty liitteessä olevan A osan 3 kohdassa. Direktiivissä ei myöskään anneta jäsenvaltioille toimivaltaa laajentaa käsitettä "sijoituspalvelu" siinä tarkoituksessa, että sijoittajia suojeltaisiin paremmin.
51. Mielestäni siis sellainen jäsenvaltion lainsäädäntö on ristiriidassa direktiivin kanssa, jossa käsitteeseen "sijoituspalvelu" ei sisällytetä edellytystä, jonka mukaan sijoitussalkkuja hoidetaan sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti.
52. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin pitää ilmeisesti lähtökohtana sitä, että Italian lainsäädäntö ei ole yhdenmukainen direktiivin mukaisen määritelmän kanssa. Tästä huolimatta Italian hallitus ja Consob sekä komissio ovat esittäneet, että sovellettavat Italian säännökset kuitenkin ovat direktiivin liitteessä olevan A osan 3 kohdan mukaisen määritelmän mukaisia. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan direktiiviä ei nimittäin tarvitse panna sanatarkasti täytäntöön kansallisessa oikeudessa; direktiivin sisällöstä riippuen yleinen oikeudellinen puitesääntely voi riittää, mikäli sillä varmistetaan direktiivin täysimääräinen soveltaminen riittävän selvällä ja täsmällisellä tavalla.
53. Nämä osapuolet ovat esittäneet, että Italian lainsäätäjän antamaa 1 §:n 3 momentin d kohdan määritelmää "sijoitussalkkujen asiakaskohtainen hoitaminen kolmannen henkilön lukuun" olisi luettava yhdessä lain nro 415/96 kanssa. Riippumatta ilmaisusta "asiakaskohtainen" asiakkaan antamaa valtuutusta, johon liittyy sijoituspalveluyritykselle annettava harkinnanvaraa koskeva edellytys sisältyy niiden mielestä implisiittisesti tähän määritelmään. Ainoastaan sellainen sopimus, jolla annetaan kirjallinen valtuutus, voi nimittäin taata sen, että asiakkaan ja sijoituspalveluyrityksen välille syntyy parhaalla mahdollisella tavalla asianmukainen ja pitkäaikainen suhde ja että sijoitussalkun hoitamiselle annetaan selkeät ehdot ja rajat. Tällaista sopimussuhdetta koskeva vaatimus ilmenee lisäksi edellytyksistä, jotka asetetaan lain nro 415/96 17 §:n 2 momentissa (sijoituspalveluyritykset voivat toimia sijoituspalveluja suorittaessaan asiakkaan lukuun, mikäli niillä on siihen kirjallinen suostumus), 18 §:n 1 momentissa (kaikki laissa tarkoitetut sopimukset on tehtävä kirjallisesti) ja 20 §:ssä (sijoitussalkun hoitamista koskeva sopimus on tehtävä kirjallisesti). Laissa on lisäksi liite, joka on sanatarkasti direktiivin liitteen mukainen, ja siihen sisältyy sijoitussalkun hoitamisen määritelmä.
54. Komissio ja Testa ym. huomauttavat vielä siitä, että kansallisen tuomioistuimen on yhteisön oikeuden mukaan tulkittava kansallista oikeutta direktiivin mukaisesti.
55. Tältä osin on mielestäni riittävää todeta, että yhteisöjen tuomioistuin voi tässä ennakkoratkaisumenettelyssä jättää direktiivin täsmällistä ja täysimääräistä täytäntöönpanoa Italian oikeudessa koskevan kysymyksen kansallisen tuomioistuimen harkittavaksi. Sen asiana on todeta, sisältyykö Testan ja Lazzerin toimintaan sellaista sijoitussalkkujen hoitamista, joka erityispiirteittensä vuoksi vastaa yhteisön päämääriä ja samalla myös Italian lainsäädännön päämääriä.
Ratkaisuehdotus
56. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Tribunale amministrativo regionale per la Toscanan kysymyksiin seuraavasti:
Sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10 päivänä toukokuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/22/ETY liitteessä olevan A osan 3 kohdan mukaista "sijoitussalkkujen hoitamisen" määritelmää on tulkittava siten, että sellainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa ei edellytetä, että sijoitussalkkujen hoitaminen tapahtuu sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti, on ristiriidassa tämän määräyksen kanssa.