Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
RIMVYDAS NORKUS
5 päivänä helmikuuta 2026 (1)
Asia C‑606/24
XY ym.
vastaan
Ministerul Finanţelor
(Ennakkoratkaisupyyntö – Tribunalul București (Bukarestin alioikeus, Romania))
Ennakkoratkaisupyyntö – SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta – Tuomareiden riippumattomuus – Etukäteen laillisesti perustettu tuomioistuin – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan alemman oikeusasteen tuomioistuinten on esitettävä ennakkoratkaisupyyntö ylimmälle tuomioistuimelle – Asiat, jotka koskevat henkilöstön julkisista varoista maksettavan palkan tai palkanluonteisten saatavien määrittämistä ja/tai maksamista – Velvollisuus pyytää ennakkoratkaisua oikeudellisista kysymyksistä, joita ylin tuomioistuin ei ole aiemmin ratkaissut – Vaikutus SEUT 267 artiklan mukaiseen menettelyyn
I       Johdanto
1.        Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuinta pyydetään tarkastelemaan uudelleen oikeusvaltioperiaatetta ja oikeuslaitoksen riippumattomuutta oikeuslaitoksen sisäisen riippumattomuuden näkökulmasta. Tuomareiden riippumattomuuden periaatetta koskevasta unionin tuomioistuimen runsaasta oikeuskäytännöstä(2) huolimatta nyt käsiteltävässä asiassa nousee esiin uusi oikeudellinen kysymys, sillä unionin tuomioistuinta pyydetään lausumaan kansallisen ennakkoratkaisumenettelyn yhteensopivuudesta tämän periaatteen kanssa. Kansallisessa menettelyssä tiettyjä asioita ratkaisevien alemman oikeusasteen tuomioistuinten on saatettava asia ylimmän tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta tämä voi ratkaista oikeuskysymyksen.
2.        Tämä Tribunalul Bucureștin (Bukarestin alioikeus, Romania) esittämä ennakkoratkaisupyyntö liittyy useiden henkilöiden kyseisessä tuomioistuimessa Ministerul Finanțeloria (valtiovarainministeri, Romania) (jäljempänä vastaaja) vastaan nostamaan kanteeseen, joka koskee muun muassa julkisista varoista maksettavia henkilöstön palkkasaatavia.
3.        Ennakkoratkaisupyyntö liittyy Romanian hallituksen vuonna 2024 hyväksymään kiireelliseen asetukseen nro 62/2024,(3) jonka tarkoituksena on varmistaa johdonmukainen ja yhdenmukaistettu oikeuskäytäntö. Asetuksessa nro 62/2024 säädetään lähinnä, että jos muun muassa julkisista varoista maksettavia henkilöstön palkkasaatavia koskevassa asiassa asiaa ensimmäisessä tai toisessa oikeusasteessa käsittelevä tuomioistuin toteaa, että Înalta Curte de Casație şi Justiție (ylin tuomioistuin, Romania; jäljempänä ÎCCJ)(4) ei ole ratkaissut oikeuskysymystä, jonka selvittäminen on tarpeen asian ratkaisemiseksi, kyseisen tuomioistuimen on pyydettävä ÎCCJ:tä ratkaisemaan tämä kysymys. Päätös asian saattamisesta ÎCCJ:n käsiteltäväksi toimitetaan muille tuomioistuimille, jotka ovat toimivaltaisia käsittelemään samankaltaisia asioita ensimmäisessä tai toisessa oikeusasteessa. Näiden tuomioistuinten on lykättävä niissä vireillä olevien samankaltaisten asioiden käsittelyä, kunnes ÎCCJ on ratkaissut kyseessä olevan oikeuskysymyksen. ÎCCJ:n on ratkaistava oikeuskysymys 60 päivän kuluessa ratkaisupyynnön esittämisestä.
4.        Ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa kanteen nostaneet kantajat väittävät, että tuomioistuimilta ei voida viedä oikeutta ratkaista asioita ja että yksi ainoa tuomioistuin – ÎCCJ – ei voi ratkaista oikeuskysymystä, joka koskee useita eri asioita. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii selvittämään, ovatko SEU 2 artikla, SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artikla esteenä tällaiselle kansalliselle lainsäädännölle. Se korostaa, että siviiliprosessikoodeksista annetussa laissa nro 134/2010 (Legea nr. 134/2010 privind Codul de procedură civilă, jäljempänä siviiliprosessikoodeksi)(5) säädetään jo asiaa ylimpänä oikeusasteena käsittelevien tuomioistuinten mahdollisuudesta pyytää ÎCCJ:ltä ratkaisua selvennystä edellyttävään oikeuskysymykseen. Toisin kuin asetuksessa nro 62/2024 säädetty menettely, jota sovelletaan ainoastaan asioihin, jotka koskevat muun muassa julkisista varoista maksettavia henkilöstön palkkoja ja eläkkeitä, siviiliprosessikoodeksissa säädetty menettely on valinnainen ja aineelliselta soveltamisalaltaan laajempi.
5.        Koska sekä tuomareiden riippumattomuus että oikeuskäytännön johdonmukaisuuteen tai yhtenäisyyteen perustuva oikeusvarmuus(6) kuuluvat erottamattomina osina oikeusvaltioon,(7) näiden kahden osan välillä voi syntyä tiettyä jännitettä, ja unionin tuomioistuimen on sovitettava ne yhteen.
6.        Olisi jokseenkin epärehellistä olla tunnustamatta suoralta kädeltä tiettyjä samankaltaisuuksia asetuksen nro 62/2024 mukaisen menettelyn ja SEUT 267 artiklan mukaisen menettelyn välillä. Unionin tuomioistuimen on näin ollen tutkittava, miten nämä kaksi ennakkoratkaisumenettelyä vaikuttavat toisiinsa ja onko asetuksen nro 62/2024 mukainen kansallinen menettely ristiriidassa SEUT 267 artiklan mukaisen ennakkoratkaisumenettelyn ja unionin oikeuden ensisijaisuuden kanssa.
II     Asiaa koskevat oikeussäännöt – Romanian oikeus
A       Asetus nro 62/2024
7.        Asetuksen nro 62/2024 1–4 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1 §
(1)      Tätä kiireellistä asetusta sovelletaan oikeudenkäynteihin, jotka koskevat henkilöstön julkisista varoista maksettavan palkan tai palkanluonteisten saatavien määrittämistä ja/tai maksamista – –
(2)      Tätä kiireellistä asetusta sovelletaan myös oikeudenkäynteihin, jotka koskevat eläkkeiden määrittämistä ja/tai maksamista – –
– –
2 §
(1)      Jos 1 §:ssä tarkoitetun oikeudenkäynnin aikana asiaa ensimmäisessä tai toisessa oikeusasteessa käsittelevä ratkaisukokoonpano toteaa, että [ÎCCJ] ei ole ratkaissut sellaista oikeuskysymystä, jonka selvittäminen on tarpeen asian ratkaisemiseksi, ja että tästä oikeuskysymyksestä ei myöskään ole vireillä lain intressissä tehtyä valitusta, sen on pyydettävä [ÎCCJ:tä] ratkaisemaan sen käsiteltäväksi saatettu oikeuskysymys periaatekysymyksenä.
(2)      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on toimitettava sähköpostitse jäljennös ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä yhdessä [ÎCCJ:lle] toimitettavan ilmoituksen kanssa myös muille tuomioistuimille, joilla on toimivalta joko ensimmäisessä tai toisessa oikeusasteessa käsitellä ja ratkaista samanluonteisia asioita kuin ne, joissa kyseinen päätös on tehty. – –
(3)      Tuomioistuimissa vireillä olevien samankaltaisten asioiden käsittelyä on lykättävä siihen saakka, kunnes [ÎCCJ] on antanut ennakkoratkaisun oikeuskysymyksestä.
– –
(5)      Edellä 1 momentissa tarkoitetut ennakkoratkaisupyynnöt on asetettava etusijalle ja ratkaistava 60 päivän kuluessa siitä, kun asia saatettiin [ÎCCJ:n] käsiteltäväksi.
(6)      Ratkaisu on perusteltava 15 päivän kuluessa sen antamisesta, ja se on julkaistava Monitorul Oficial al Românieissa, osassa I, viiden päivän kuluessa perustelujen antamisesta.
3 §
Tämän asetuksen 1 ja 2 §:n säännöksiä sovelletaan myös tämän kiireellisen asetuksen voimaantulopäivänä vireillä oleviin oikeudenkäynteihin.
4 §
Tämän kiireellisen asetuksen säännöksiä täydennetään [siviiliprosessikoodeksilla] – –”
B       Siviiliprosessikoodeksi
8.        Siviiliprosessikoodeksin 519–521 §:ssä, jotka koskevat ennakkoratkaisupyynnön esittämistä ÎCCJ:lle yhden tai useamman oikeuskysymyksen ratkaisemiseksi, säädetään seuraavaa:
”519 §
Ennakkoratkaisupyynnön kohde
Jos oikeudenkäynnin aikana asiaa ylimpänä oikeusasteena käsittelevä [ÎCCJ:n], ylioikeuden tai alioikeuden ratkaisukokoonpano toteaa, että oikeuskysymys, jonka selvittäminen on tarpeen asian ratkaisemiseksi, on uusi eikä [ÎCCJ] ole ratkaissut sitä ja että tästä oikeuskysymyksestä ei myöskään ole vireillä lain intressissä tehtyä valitusta, kyseinen ratkaisukokoonpano voi pyytää [ÎCCJ:tä] ratkaisemaan kyseisen oikeuskysymyksen periaatekysymyksenä.
520 §
Menettely
(1)      Ratkaisukokoonpano pyytää ennakkoratkaisua [ÎCCJ:ltä] asianosaisia kuultuaan, jos 519 §:ssä säädetyt edellytykset täyttyvät, päätöksellä, johon ei voi hakea muutosta. Jos päätöksessä määrätään ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä, siihen on sisällyttävä syyt, joiden vuoksi ennakkoratkaisupyyntö on otettava tutkittavaksi 519 §:n säännösten mukaisesti, sekä ratkaisukokoonpanon ja asianosaisten näkemykset.
(2)      Edellä 1 momentissa tarkoitetulla päätöksellä asian käsittelyä on lykättävä siihen saakka, kunnes [ÎCCJ] on antanut ennakkoratkaisun oikeuskysymyksestä.
(3)      Kun asia on merkitty [ÎCCJ:n] rekisteriin, ennakkoratkaisupyyntö julkaistaan kyseisen tuomioistuimen verkkosivustolla.
(4)      Tuomioistuinten käsiteltäväksi saatettujen samankaltaisten asioiden käsittelyä voidaan lykätä siihen saakka, kunnes ennakkoratkaisupyyntö on ratkaistu.
– –
(7)      – – [ratkaisukokoonpanon puheenjohtaja] nimittää tuomarin laatimaan kertomuksen esitetystä oikeuskysymyksestä. – –
– –
(10)      Kertomus annetaan tiedoksi asianosaisille, joiden on esitettävä 15 päivän kuluessa sen tiedoksi antamisesta – – kirjalliset huomautuksensa esitetystä oikeuskysymyksestä.
– –
(12)      Ennakkoratkaisupyyntö käsitellään asianosaisia istuntoon kutsumatta kolmen kuukauden kuluessa [ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan] päätöksen tekemispäivästä, ja ratkaisu tehdään vähintään kahden kolmasosan enemmistöllä ratkaisukokoonpanon tuomareiden lukumäärästä. Äänestämättä jättäminen ei ole sallittua.
521 §
Ratkaisun sisältö ja vaikutukset
(1)      Oikeuskysymyksiä ratkaiseva kokoonpano antaa ennakkoratkaisupyyntöä koskevan ratkaisun päätöksellä, joka koskee ainoastaan ratkaistavana olevaa oikeuskysymystä.
– –
(3)      Oikeuskysymyksistä annetut ratkaisut ovat sitovia siitä lähtien, kun päätös on julkaistu Monitorul Oficial al Românieissa, osassa I, ja kyseisen oikeuskysymyksen ratkaisemista pyytäneen tuomioistuimen osalta päätöksen tekemisestä lähtien.
– –”
III  Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
9.        Kantajat nostivat 20.11.2023 Tribunalul Bucureștissa kanteen, jossa he vaativat, että vastaaja muun muassa velvoitetaan laskemaan uudelleen ja maksamaan syrjintäkiellon periaatteen perusteella erotus tosiasiallisesti saatujen palkkasaatavien ja niiden palkkasaatavien välillä, jotka on maksettava samankaltaisista tehtävistä maksettavan enimmäispalkan mukaan useissa viranomaisissa ja julkisissa laitoksissa. Asetus nro 62/2024 tuli voimaan 14.6.2024 eli kyseisen oikeudenkäynnin aikana. Asetuksen nro 62/2024 3 §:n mukaan sen 1 ja 2 §:ää sovelletaan myös tämän kiireellisen asetuksen voimaantulopäivänä vireillä oleviin oikeudenkäynteihin. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyi asianosaisilta 4.9.2024 pidetyssä istunnossa, onko asiassa aiheellista pyytää ennakkoratkaisua unionin tuomioistuimelta. Kantajat väittivät, että ”palkkasaatavia koskevia asioita käsitteleviltä tuomioistuimilta ei voida vielä oikeutta ratkaista asiaa ja ettei yksi ratkaisukokoonpano[(8)] voi ratkaista maanlaajuisesti oikeuskysymystä, joka koskee useita erillisiä asioita”. Vastaaja väitti, että asetus nro 62/2024 annettiin tuomioistuinten erilaisen oikeuskäytännön yhtenäistämiseksi ja oikeussuhteiden vakauden varmistamiseksi julkisista varoista maksettavien henkilöstön palkkasaatavien osalta.
10.      Tribunalul București saattoi asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi 17.9.2024 ja esitti viisi syytä sille, miksi se esittää ennakkoratkaisupyynnön unionin tuomioistuimelle.
11.      Ensinnäkin siviiliprosessikoodeksin 519 §:ää koskevan ÎCCJ:n oikeuskäytännön mukaan tämän säännöksen mukainen kyseisen tuomioistuimen tehtävä on poikkeuksellinen. Se tulee kyseeseen vain silloin, kun asian ratkaisemisen kannalta ratkaiseva oikeuskysymys ei ole riittävän selvä ja voi siten johtaa epäyhtenäiseen oikeuskäytäntöön. ÎCCJ:n tehtävänä ei ole asettua sen tuomioistuimen sijaan, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu. ÎCCJ ei voi ratkaista asiassa esiin tulleita oikeuskysymyksiä, elleivät ne aiheuta vaikeuksia. Lisäksi siviiliprosessikoodeksin 519 §:ssä säädetty menettely on valinnainen, ja tuomioistuimet voivat vapaasti arvioida oikeuskysymyksen vaikeusastetta ja käsitellä asiaa sen erityisen tosiseikaston perusteella. Tällä säännöksellä varmistetaan myös, että ainoastaan asiaa ylimpänä oikeusasteena käsittelevä tuomioistuin voi saattaa asian ÎCCJ:n käsiteltäväksi, jos se toteaa, että on olemassa uusi oikeuskysymys, josta ei ole tehty siviiliprosessikoodeksin 514–518 §:n nojalla valitusta lain intressissä. Lisäksi koodeksin 519 §:ää sovelletaan kaikkiin henkilöihin.
12.      Sitä vastoin asetuksella nro 62/2024 muutetaan sen soveltamisalaan kuuluvien asioiden osalta valinnainen menettely pakolliseksi menettelyksi, koska siinä velvoitetaan tuomioistuimet saattamaan asia ÎCCJ:n käsiteltäväksi, vaikka ne eivät pitäisi asiakysymyksen ratkaisua epäselvänä. Asetuksella nro 62/2024 muutetaan siviiliprosessikoodeksin 519 §:ssä olevaa oikeuskysymyksen käsitettä. Käsitettä ei ole määritelty laissa, ja ÎCCJ on selventänyt sen merkitystä oikeuskäytännössään, jotta voidaan varmistaa tiukka rajanveto yhtäältä oikeuskäytännön yhtenäistämismekanismin mukaisen oikeussääntöjen analysoinnin ja tulkinnan ja toisaalta konkreettisten ja yksittäistapausta koskevien ratkaisujen välillä.
13.      Lisäksi vaatimus asian saattamisesta ÎCCJ:n käsiteltäväksi ja kaikkien tuomioistuimissa vireillä olevien samankaltaisten asioiden automaattinen lykkääminen loukkaavat tuomareiden riippumattomuuden periaatetta, koska heiltä viedään mahdollisuus arvioida, miten oikeuskysymys on ratkaistava ja miten sitä on sovellettava käsiteltävään asiaan. Tämä voi johtaa asioiden käsittelyn huomattavaan ruuhkautumiseen tuomioistuimissa ja vaikeuttaa siten entisestään asioiden tehokasta käsittelyä ja pidentää oikeudenkäyntien kestoa. Tämä on vastoin asetuksen nro 62/2024 tavoitetta tehostaa oikeudenkäyttöä.
14.      ÎCCJ:n oikeuskäytännön mukaan tämän tuomioistuimen tehtävänä ei siviiliprosessikoodeksin 519 §:n nojalla ole soveltaa lakia kyseessä olevan asian ratkaisemiseen; tämä on asiaa käsittelevän tuomioistuimen vastuulla. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että edellä mainitulla ÎCCJ:n oikeuskäytännöllä, joka koskee tällaisen ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamista, ei ole tarkoitusta, jos tuomioistuimilla olisi velvollisuus saattaa kaikki asetuksen nro 62/2024 soveltamisalaan kuuluvat asiat ÎCCJ:n käsiteltäviksi.
15.      Toiseksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että asetus nro 62/2024 on oikeusvaltioperiaatteen ja vallanjaon periaatteen vastainen. Siinä toimeenpanovalta puuttuu tuomiovallan käyttöön tavalla, jota ei voida hyväksyä. Asetuksessa nro 62/2024 ei mainita, miksi sitä sovelletaan vain tiettyihin oikeudenkäynteihin, eikä siinä aseteta selkeitä ja täsmällisiä edellytyksiä tai määräaikoja. Asetuksen nro 62/2024 johdanto-osan mukaan asetuksen antaminen johtuu epäyhtenäisestä oikeuskäytännöstä, joka voi vaikuttaa kielteisesti yleiseen talousarvioon ja sosioekonomiseen vakauteen. Tämä merkitsee sitä, että oikeuskäytännön yhtenäistämismenettelyn on johdettava valtion talousarvion kannalta suotuisiin tuloksiin, mikä osoittaa, että lainsäätäjällä on tiettyjä odotuksia yhtenäistämismenettelyn lopputuloksesta.
16.      Kolmanneksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että asetuksella nro 62/2024 loukataan muun muassa perusoikeuskirjan 47 artiklassa taattua oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. Yksityiset saattavat kokea, että tällä kiireellisellä asetuksella suositaan hallintoa palkkasaatavia koskevissa asioissa ja että alemman oikeusasteen tuomioistuinten tuomareilla ei ole tarvittavaa yleisön luottamusta, jotta he voisivat tehdä itse ratkaisuja, mikä heikentää yleisön luottamusta oikeuslaitokseen. Lisäksi sillä luodaan vaarallinen ennakkotapaus oikeuskäytännön liialliselle keskittämiselle ja lainsäädännön tulkinnan pakolliselle yhdenmukaistamiselle tietyntyyppisissä riita-asioissa. Mekanismeissa, joilla pyritään varmistamaan oikeuskäytännön johdonmukaisuus, ei voida jättää huomiotta vaatimusta, joka koskee oikeutta saada asiansa käsitellyksi laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa.
17.      Neljänneksi sitä, että tuomioistuimissa on vireillä suuri määrä asioita, ei pidä sekoittaa oikeuskäytännön eroavuuksiin. Tällaiset eroavuudet kuuluvat joka tapauksessa erottamattomasti kaikkiin tuomioistuinjärjestelmiin, jotka perustuvat niiden alueellisen toimivallan alalla toimivaltaisten asiaa ensimmäisenä tai toisena oikeusasteena käsittelevien tuomioistuinten verkostoon.(9) Romanian lainsäädännössä(10) säädetään riittävistä mekanismeista oikeuskäytännön yhtenäistämiseksi. Tribunalul București katsoo, että tuomareiden riippumattomuuden periaatetta sovelletaan myös oikeuslaitoksen sisällä. Euroopan neuvoston Demokratiaa oikeusteitse
‑komission (Venetsian komissio) mukaan ”oikeuslaitoksen hierarkkinen organisointi siten, että tuomioistuinten päälliköt tai ylemmät oikeusasteet käyttäisivät määräysvaltaa tuomareiden ratkaisutoiminnassa, merkitsisi tämän periaatteen ilmeistä loukkaamista”.(11)
18.      Viidenneksi Curtea Constituțională (perustuslakituomioistuin, Romania) vahvisti 27.6.2019 tekemällään päätöksellä nro 2 (Hotărârea nr. 2 din 27 iunie 2019) sen 26.5.2019 järjestetyn maanlaajuisen kansanäänestyksen tulokset, jossa Romanian kansa muun muassa hyväksyi kiellon, jonka mukaan Romanian hallitus ei saa antaa kiireellisiä asetuksia lainkäyttöjärjestelmän alalla. Asetus nro 62/2024 on tällainen asetus. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan Romanian hallituksen olisi näin ollen pitänyt ”noudattaa perustuslaillista lojaalisuusvelvoitettaan ja esittää parlamentille asiaa koskevan lain säätämistä”.
19.      Edellä esitetyn perusteella Tribunalul București on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa (luettuna yhdessä SEU 2 artiklan ja perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa) tulkittava siten, että tuomareiden riippumattomuuden periaate on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa edellytetään, että ratkaisukokoonpanot, jotka ratkaisevat asioita, jotka koskevat henkilöstön julkisista varoista maksettavan palkan tai palkanluonteisten saatavien määrittämistä ja/tai maksamista, ovat velvollisia pyytämään [ÎCCJ:ltä] kaikissa niiden käsiteltäväksi saatetuissa asioissa ennakkoratkaisua sellaisista oikeudellisista kysymyksistä, joita ylin tuomioistuin ei ole aiemmin ratkaissut, ja heikennetään siten kyseisiä asioita käsittelevien tuomareiden mahdollisuutta ratkaista asiat itsenäisesti, pelkästään sillä perusteella, että epäyhtenäisellä oikeuskäytännöllä voi olla kielteisiä vaikutuksia konsolidoituun yleiseen talousarvioon ja maan sosioekonomiseen vakauteen?”
IV     Asian käsittely unionin tuomioistuimessa
20.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyysi unionin tuomioistuinta käsittelemään nyt kyseessä olevan asian unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 105 artiklan mukaisessa nopeutetussa menettelyssä. Unionin tuomioistuin hylkäsi pyynnön 12.2.2025 antamallaan määräyksellä. Unionin tuomioistuin totesi muun muassa, ettei asiassa ollut sellaisia poikkeuksellisia olosuhteita, jotka oikeuttaisivat turvautumisen tähän menettelyyn.
21.      Romanian hallitus ja Euroopan komissio esittivät kirjallisia huomautuksia.
22.      Unionin tuomioistuin pyysi 30.9.2025 Romanian hallitusta toimittamaan pääasian tosiseikkoihin sovellettavan siviiliprosessikoodeksin 514–521 §:n tekstin viimeistään 3.10.2025. Romanian hallitus noudatti pyyntöä.
V       Asian tarkastelu
23.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään lähinnä, ovatko SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta, luettuna yhdessä SEU 2 artiklan ja perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, ja tuomareiden riippumattomuuden periaate esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kansallisten tuomioistuinten, joiden käsiteltäväksi on saatettu muun muassa julkisista varoista maksettavia henkilöstön palkkasaatavia koskevia asioita, on pyydettävä ylimmältä tuomioistuimelta ennakkoratkaisua oikeuskysymyksestä, jota viimeksi mainittu tuomioistuin ei ole aiemmin ratkaissut. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että tämä velvollisuus yhdessä sen velvollisuuden kanssa, jonka mukaan muiden tuomioistuinten, joiden käsiteltäväksi on saatettu samankaltaisia asioita, on lykättävä asian käsittelyä, heikentää alemman oikeusasteen tuomioistuinten tuomareiden riippumattomuutta.
24.      Aluksi on syytä korostaa joitakin Romanian tuomioistuinjärjestelmän osatekijöitä, jotka ovat merkityksellisiä asetuksella nro 62/2024 käyttöön otetun mekanismin sekä sen ja unionin oikeudesta johtuvien velvoitteiden välisen yhteyden ymmärtämiseksi. Romanian perustuslain (Constituția României) 126 §:n 3 momentin mukaan ÎCCJ:n on varmistettava toimivaltansa mukaisesti yhtenäinen lain tulkinta ja soveltaminen muissa tuomioistuimissa. Monien jäsenvaltioiden ylimmillä tuomioistuimilla on sama tehtävä, jonka ne yleensä täyttävät käsittelemällä asioita muutoksenhaun perusteella. Tällaiset muutoksenhaut on usein rajattu oikeuskysymyksiin.(12) Tästä syystä asioihin, joissa tulee esille merkittävä oikeudellinen kysymys, voidaan lähtökohtaisesti hakea muutosta kyseisen jäsenvaltion ylimmässä tuomioistuimessa. Jotta ylimmät tuomioistuimet voisivat keskittyä kysymyksiin, joilla on perustuvanlaatuinen merkitys, voidaan soveltaa erilaisia menettelysääntöjä, kuten valitusten suodattamista.(13)
25.      Nyt käsiteltävässä asiassa vaikuttaa siltä,(14) että Romanian oikeusjärjestyksessä tietyistä oikeudellisista kysymyksistä, jotka ovat tulleet esiin muun muassa henkilöstön julkisista varoista maksettavan palkan määrittämistä ja/tai maksamista koskevissa asioissa, ei välttämättä voida hakea muutosta ÎCCJ:ltä. Tällaisissa asioissa muut tuomioistuimet kuin ÎCCJ toimivat asiaa ylimpänä oikeusasteena käsittelevinä tuomioistuimina. Asetuksella nro 62/2024 otetaan kuitenkin käyttöön mekanismi, jolla varmistetaan, että oikeuskysymys, jota ÎCCJ ei kenties ratkaise muutoksenhaun perusteella, saatetaan kuitenkin tämän tuomioistuimen käsiteltäväksi pakollisen ennakkoratkaisumenettelyn avulla. Mielestäni tähän mekanismiin liittyy vielä yksi oikeudellinen kysymys, jota käsittelen tämän ratkaisuehdotuksen viimeisessä osassa: mikä tuomioistuin on tällaisessa tilanteessa SEUT 267 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettu tuomioistuin, jonka ratkaisuun ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta?
26.      Ennen näiden kysymysten tarkastelua käsittelen ensin unionin tuomioistuimen toimivaltaa nyt käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön yhteydessä. Sen jälkeen palautan lyhyesti mieleen oikeusvaltioperiaatetta koskevan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön merkitykselliset näkökohdat, erityisesti kansallisen oikeuskäytännön yhtenäistämiseen tähtäävien menettelyjen osalta, ennen kuin tarkastelen tätä oikeuskäytäntöä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esiin tuomien ongelmakohtien valossa. Lopuksi tutkin komission esittämien huomautusten valossa, voiko kyseessä oleva kansallinen menettely vaarantaa SEUT 267 artiklan mukaisen romanialaisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välisen vuoropuhelun ja unionin oikeuden ensisijaisuuden.
A       Unionin tuomioistuimen toimivalta ja ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottaminen
27.      Romanian hallitus ja komissio katsovat, ettei perusoikeuskirjan 47 artiklaa sovelleta pääasiaan.
28.      Perusoikeuskirjan soveltamisala on jäsenvaltioiden toimenpiteiden osalta määritelty perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdassa, jossa määrätään, että perusoikeuskirjan määräykset koskevat jäsenvaltioita ainoastaan silloin, kun ne soveltavat unionin oikeutta. Euroopan unionin oikeusjärjestyksessä taatut perusoikeudet on siten tarkoitettu sovellettaviksi kaikkiin unionin oikeudessa säänneltyihin tilanteisiin mutta ei muihin tilanteisiin.(15) Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei ole ilmoittanut, että pääasia koskisi sellaisen unionin oikeussäännön, joka pantaisiin täytäntöön kansallisella tasolla, tulkintaa tai soveltamista.(16) Näin ollen perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan mukaisesti perusoikeuskirjan 47 artiklaa ei voida sellaisenaan soveltaa tässä asiassa.
29.      SEU 19 artiklassa, jossa SEU 2 artiklassa vahvistettu oikeusvaltiota koskeva arvo konkretisoituu, kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen tehtäväksi annetaan taata unionin oikeuden täysi soveltaminen kaikissa jäsenvaltioissa ja yksityisillä unionin oikeuden nojalla oleva oikeussuoja.(17) SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan jäsenvaltioiden on luotava oikeussuojakeinojen ja menettelyjen järjestelmä, jolla taataan tehokas tuomioistuinvalvonta ”unionin oikeuteen kuuluvilla aloilla” riippumatta siitä, onko kyse tilanteesta, jossa jäsenvaltiot soveltavat unionin oikeutta. Tätä määräystä on muun muassa tarkoitus soveltaa kaikkiin kansallisiin elimiin, jotka saattavat lausua tuomioistuimena kysymyksistä, jotka koskevat unionin oikeuden tulkintaa tai soveltamista ja jotka luetaan siten unionin oikeuteen kuuluviin aloihin.(18) Näin on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tapauksessa. Unionin tuomioistuin on todennut, että unionin oikeuden noudattamisen varmistamiseen tarkoitetun tehokkaan tuomioistuinvalvonnan itse olemassaolo kuuluu erottamattomana osana oikeusvaltioon.(19)
30.      Koska SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa velvoitetaan kaikki jäsenvaltiot säätämään tarvittavista oikeussuojakeinoista muun muassa perusoikeuskirjan 47 artiklassa tarkoitetun tehokkaan oikeussuojan takaamiseksi unionin oikeuteen kuuluvilla aloilla, viimeksi mainittu määräys on otettava asianmukaisesti huomioon tulkittaessa SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, vaikka sitä ei sovelleta pääasiassa.(20)
31.      Näin ollen unionin tuomioistuimella on tässä tapauksessa toimivalta tulkita SEU 2 artiklaa ja SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, luettuina perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa.
32.      Tutkittavaksi ottamista koskevan kysymyksen osalta katson Romanian hallituksen tavoin, että unionin tuomioistuimen vastaus ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen SEU 19 artiklan 1 kohdan toiseen alakohtaan perustuvaan kysymykseen on omiaan antamaan tälle tuomioistuimelle unionin oikeuden tulkinnan, jonka avulla se voi ratkaista – sen toimivaltaan ja ÎCCJ:n toimivaltaan liittyviä – kansallisen oikeuden menettelyllisiä kysymyksiä ennen kuin se ratkaisee käsiteltäväkseen saatetun oikeusriidan asiakysymyksen.(21) Mikään ei myöskään viittaa siihen, ettei ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voisi tehdä johtopäätöksiä tästä tulkinnasta.(22) Kysymys voidaan näin ollen ottaa tutkittavaksi.
B       Asian arviointi
33.      Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oikeuslaitoksen järjestäminen jäsenvaltioissa ja etenkin kansallisten tuomioistuinten perustaminen, kokoonpano, toimivalta ja toiminta kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Jäsenvaltioiden on kuitenkin kyseistä toimivaltaa käyttäessään noudatettava niille unionin oikeuden ja erityisesti SEU 2 ja SEU 19 artiklan nojalla kuuluvia velvoitteita.(23)
34.      Yksityisille unionin oikeuden perusteella kuuluvien oikeuksien tehokkaan oikeussuojan periaate on unionin oikeuden yleinen periaate, joka on vahvistettu perusoikeuskirjan 47 artiklassa. Kuten edellä on todettu,(24) vaikka viimeksi mainittua määräystä ei sellaisenaan sovelleta tässä asiassa, se on otettava asianmukaisesti huomioon tulkittaessa SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa. Perusoikeuskirjan 47 artiklan toisen kohdan ensimmäisen virkkeen mukaan jokaisella on oikeus kohtuullisen ajan kuluessa oikeudenmukaiseen ja julkiseen oikeudenkäyntiin riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa, joka on etukäteen laillisesti perustettu. Unionin tuomioistuin on korostanut, että riippumatonta, puolueetonta ja etukäteen laillisesti perustettua tuomioistuinta koskevat takeet ovat oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden kulmakivi.(25)
35.      Tuomareiden riippumattomuuden sekä sisäisistä(26) että ulkoisista(27) osatekijöistä on runsaasti unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä. Viimeksi mainitulla osatekijällä pyritään paitsi säilyttämään tuomioistuinten riippumattomuus lainsäädäntö- ja toimeenpanovallasta vallanjaon periaatteen mukaisesti myös suojelemaan tuomareita asianomaisen tuomioistuimen sisällä tapahtuvalta(28) ja sitäkin suuremmalla syyllä muiden tuomioistuinten aiheettomalta vaikuttamiselta.
36.      SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa edellytetään myös, että on olemassa etukäteen laillisesti perustettu tuomioistuin, kun otetaan huomioon erottamattomat yhteydet etukäteen laillisesti perustettua tuomioistuinta koskevan takeen ja tuomareiden riippumattomuuden ja puolueettomuuden takeiden välillä. Tällä vaatimuksella ei tarkoiteta ainoastaan tuomioistuimen olemassaolon oikeudellista perustaa vaan myös tuomioistuimen kokoonpanoa kussakin asiassa(29) sekä kaikkia muita kansallisen oikeuden säännöksiä, joiden noudattamatta jättämisestä seuraa se, että jonkun tai joidenkin tuomareiden osallistuminen asian käsittelyyn on sääntöjenvastaista.(30) Tämä edellyttää muun muassa, että asiaa käsittelevä ratkaisukokoonpano tekee yksin ratkaisun, jolla asian käsittely päätetään. Tehokasta oikeussuojaa koskevat vaatimukset edellyttävät siten muun muassa sitä, että ratkaisukokoonpanojen muodostamista koskevat säännöt ovat läpinäkyviä ja yksityisten tiedossa sekä omiaan estämään kyseisestä asiasta vastaavan ratkaisukokoonpanon ulkopuolisten henkilöiden, joille asianosaiset eivät ole voineet esittää perusteluitaan, perusteettoman puuttumisen yksittäiseen asiaan liittyvään päätöksentekomenettelyyn.(31) Tuomioistuimen kokoonpanoa koskevia vaatimuksia kutsutaan toisinaan laillisen tuomioistuimen käsitteeksi.(32)
37.      Unionin tuomioistuin on todennut, että jäsenvaltio voi tietyissä olosuhteissa antaa yhdelle ainoalle elimelle tai usealle hajautetulle elimelle yksinomaisen toimivallan käsitellä tietyt unionin oikeuden alaan kuuluvat aineelliset kysymykset. Sen ansiosta, että yhdelle ja samalle tuomioistuimelle annetaan yksinomainen toimivalta, tämä tuomioistuin voi hankkia erityisasiantuntemusta, millä voidaan lyhentää oikeudenkäyntien keskimääräistä kestoa tai turvata yhtenäinen käytäntö koko maan alueella ja täten lisätä oikeusvarmuutta. Vastaavasti toimivallan osoittamisella ylemmän asteen tuomioistuimille, joiden tuomarit ovat ammatillisesti kokeneempia, voidaan myötävaikuttaa tasalaatuisempaan oikeudenkäyttöön, jossa voidaan erikoistua asianomaiseen unionin aineellisen oikeuden alaan, ja taata yksityisillä tämän oikeuden alalla olevien oikeuksien tehokkaampi suoja.(33) Jäsenvaltioiden on kuitenkin kussakin tapauksessa varmistettava yksityisillä unionin oikeuden perusteella olevien oikeuksien tehokas suoja.(34)
38.      Unionin tuomioistuin totesi tuomiossa Hann-Invest erityisesti kansallisen oikeuskäytännön yhtenäistämiseen tähtäävistä kansallisista toimenpiteistä, että kaikkien kansallisten toimenpiteiden tai käytäntöjen, joilla pyritään välttämään eroavuuksia oikeuskäytännössä tai korjaamaan ne ja varmistamaan näin oikeusvarmuus, on oltava SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisia.(35) Unionin tuomioistuin totesi kyseisessä tuomiossa(36) myös, että järjestelmällä, jonka mukaan kansallisen tuomioistuimen tuomari, joka ei kuulu toimivaltaiseen ratkaisukokoonpanoon, voi siirtää asian kyseisen tuomioistuimen laajennetun kokoonpanon käsiteltäväksi, ei ole SEU 19 artiklan 1 kohdan toisesta alakohdasta johtuvien vaatimusten vastainen, jos seuraavat kolme edellytystä täyttyvät: i) alun perin nimetty ratkaisukokoonpano ei ole aloittanut päätösharkintaa kyseisessä asiassa, ii) olosuhteet, joissa tällainen siirtäminen voidaan tehdä, on selvästi mainittu sovellettavassa lainsäädännössä(37) ja iii) mainitulla siirtämisellä ei viedä kyseisiltä henkilöiltä mahdollisuutta osallistua menettelyyn tässä laajennetussa ratkaisukokoonpanossa.(38) Kuten komissio huomauttaa, nyt käsiteltävän asian tosiseikat eroavat tuomiossa Hann-Invest kyseessä olleista tosiseikoista. Asetuksessa nro 62/2024 säädetään pakollisesta menettelystä, jossa ylemmän oikeusasteen tuomioistuimen eli ÎCCJ:n on yhtenäistettävä oikeuskäytäntö, eikä sisäisestä mekanismista tai käytännöstä, joka mahdollistaa muiden kyseisessä tuomioistuimessa tehtäviä hoitavien henkilöiden puuttumisen ratkaisukokoonpanon tuomiovallan käyttöön. Vaikka asian siirtäminen ÎCCJ:n käsiteltäväksi on tietyissä tapauksissa pakollista, toisin kuin tuomiossa Hann-Invest kyseessä olleiden tosiseikkojen mukaan, siitä päättää asiaa käsittelevä ratkaisukokoonpano. Tällaisista eroista huolimatta katson kuitenkin, että unionin tuomioistuimen kyseisessä tuomiossa antama ratkaisu on erityisen valaiseva nyt käsiteltävän asian yhteydessä. Kyseisessä tuomiossa asetetut kolme edellytystä ovat mielestäni yleisluonteisia, ja niitä voidaan soveltaa soveltuvin osin nyt käsiteltävässä asiassa.
39.      Vaikka Tribunalul București kyseenalaistaa asetuksen nro 62/2024 laillisuuden useilla perusteilla, on korostettava, ettei kyseinen tuomioistuin kyseenalaista oman kokoonpanonsa eikä myöskään ÎCCJ:n kokoonpanon laillisuutta. Kuten komissio toteaa, toisin kuin Puolassa 5.6.2023 annetun tuomion komissio v. Puola (Tuomareiden riippumattomuus ja yksityiselämä)(39) julistamisen aikaan vallinneessa tilanteessa, käsiteltävässä asiassa ei ole väitetty, että asetuksen nro 62/2024 mukainen menettely estäisi kansallisia tuomioistuimia, joiden on sovellettava unionin oikeutta, tutkimasta, ovatko ne kokoonpanonsa puolesta riippumattomia, puolueettomia ja laillisesti perustettuja tuomioistuimia.(40) Tribunalul București ei myöskään väitä, että nämä tuomioistuimet eivät olisi puolueettomia asetuksella nro 62/2024 käyttöön otetussa menettelyssä.(41) Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei siis ole esittänyt epäilyjä siltä osin, onko se täysin ulkopuolisen vaikutusvallan ulottumattomissa, ja siltä osin, onko se neutraali vastakkain oleviin intresseihin nähden, eikä se ole esittänyt tällaisia epäilyjä ÎCCJ:n osalta.(42) Käsiteltävässä asiassa väitetty puuttuminen tuomareiden riippumattomuuteen ei myöskään johdu Romanian alemman oikeusasteen tuomioistuimista eikä itse ÎCCJ:stä vaan pikemminkin ÎCCJ:n ”pakollisesta” osallistumisesta alemman oikeusasteen tuomioistuimissa vireillä olevien asioiden ratkaisemiseen asetuksen nro 62/2024 mukaisesti.
40.      Tribunalul București katsoo kuitenkin, että antaessaan asetuksen nro 62/2024 Romanian toimeenpanovallan käyttäjä puuttui epäasianmukaisesti oikeudenkäyttöön ja loukkasi alemman oikeusasteen tuomioistuinten riippumattomuutta ÎCCJ:lle esitettäviä ennakkoratkaisupyyntöjä koskevan velvollisuuden vuoksi. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa erityisesti sitä, että kyseisen kiireellisen asetuksen lisäksi Romaniassa on jo olemassa useita menettelyjä, joilla pyritään välttämään eroavuudet kansallisessa oikeuskäytännössä ja takaamaan oikeusvarmuus.(43) Esimerkiksi siviiliprosessikoodeksin 514–518 §:ssä otetaan käyttöön menettely oikeuskäytännön yhtenäistämiseksi lain intressissä,(44) kun taas kyseisen koodeksin 519–521 §:ssä otetaan käyttöön ”yleinen” menettely oikeuskysymysten esittämiseksi ÎCCJ:lle ennakkoratkaisumenettelyssä. Tribunalul București viittaa laajalti viimeksi mainittuun menettelyyn ja katsoo, että asetus nro 62/2024 on ainakin jossain määrin tarpeeton ja että sen antaminen on siten perusteetonta. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa ja arvostelee myös siviiliprosessikoodeksin 519–521 §:ssä säädetyn menettelyn ja asetuksessa nro 62/2024 säädetyn menettelyn välisiä eroja. Se arvostelee näin ollen asetuksen nro 62/2024 pakottavuutta ja sitä, että sitä sovelletaan kaikkiin alemman oikeusasteen tuomioistuimiin eikä asiaa ylimpänä oikeusasteena käsitteleviin tuomioistuimiin ja se velvoittaa nämä tuomioistuimet saattamaan asiat ÎCCJ:n käsiteltäväksi, vaikka niillä ei olisi mitään epäilystä asiakysymyksestä. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että tämä johtaa siihen, että ÎCCJ loukkaa alemman oikeusasteen tuomioistuinten toimivaltaa.
41.      Romanian hallitus huomauttaa kuitenkin, ettei asetuksella nro 62/2024 oteta käyttöön ”mekaanista” tai ”automaattista” menettelyä uuden oikeuskysymyksen siirtämiseksi ÎCCJ:n käsiteltäväksi. Siviiliprosessikoodeksin 519 ja 520 §:n,(45) joilla täydennetään asetusta nro 62/2024, mukaan kaikki uudet oikeuskysymykset eivät edellytä ennakkoratkaisupyynnön esittämistä ÎCCJ:lle. Ainoastaan vaikeista oikeuskysymyksistä, jotka voivat johtaa toisistaan poikkeaviin ratkaisuihin, voidaan esittää ennakkoratkaisupyyntö ÎCCJ:lle. Alemman oikeusasteen tuomioistuinten on arvioitava, täyttyvätkö kaikki tutkittavaksi ottamisen edellytykset, ennen kuin ne saattavat oikeuskysymyksen ÎCCJ:n käsiteltäväksi, ja syyt ennakkoratkaisupyynnön esittämiseen on esitettävä ennakkoratkaisupyynnössä.(46) Romanian hallitus toteaa myös, että jotta yleisten tuomioistuinten asemaa ei heikennettäisi, asetuksen nro 62/2024 mukainen ÎCCJ:n asema on luonteeltaan poikkeuksellinen. Lisäksi on niin, että vaikka ÎCCJ:n tulkinta oikeuskysymyksestä on siviiliprosessikoodeksin 521 §:n 3 momentin ja Romanian perustuslain 126 §:n 3 momentin nojalla sitova, ÎCCJ ei voi soveltaa oikeuskysymystä koskevaa tulkintaansa asian erityisiin olosuhteisiin. Tämä tehtävä kuuluu yksinomaan ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle. ÎCCJ:n ennakkoratkaisulla annetaan siis vain abstrakti vastaus vaikeaan oikeudelliseen kysymykseen.
42.      Aluksi on korostettava, että Romanian lainsäädäntö- tai toimeenpanovallan käyttäjän toimivaltaan kuuluu lähtökohtaisesti arvioida, onko oikeuskäytännön yhtenäistämiseksi tarpeen ottaa käyttöön lisämekanismi.(47) Katson komission huomauttamalla tavalla, että se, että kansallisessa oikeudessa on muita menettelyjä, joiden tavoitteet ja mekanismit ovat samankaltaisia, ei itsessään kyseenalaista asetuksen nro 62/2024 laillisuutta SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan kannalta. Vaikuttaa siltä, että kyseinen kiireellinen asetus on lex specialis, jolla poiketaan tietyissä tapauksissa siviiliprosessikoodeksin 519–521 §:stä. Asetuksen nro 62/2024 mukaista menettelyä myös täydennetään näillä siviiliprosessikoodeksin säännöksillä, ja se perustuu suurelta osin niihin. Lisäksi ÎCCJ:n oikeuskäytäntöä, joka koskee siviiliprosessikoodeksin 519–521 §:ää ja erityisesti niiden mukaista ÎCCJ:n toimivaltaa, voidaan soveltaa soveltuvin osin asetuksen nro 62/2024 mukaisessa menettelyssä. Riittää, kun todetaan, ettei ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kyseenalaista näiden siviiliprosessikoodeksin säännösten laillisuutta eikä myöskään muita menettelyjä, joilla pyritään oikeuskäytännön yhtenäistämiseen Romaniassa. Mikään unionin tuomioistuimen käytettävissä olevaan asiakirja-aineistoon sisältyvä seikka ei myöskään osoita, että tällaisten menettelyjen rinnakkaisuus johtaisi muun muassa oikeudelliseen epävarmuuteen ja heikentäisi siten oikeusvaltioperiaatetta.
43.      Vaikuttaa siltä,(48) että ÎCCJ:n toimivalta ja asetuksen nro 62/2024 nojalla siltä ennakkoratkaisua oikeuskysymyksistä pyytävien tuomioistuinten toimivalta on määritelty selkeästi ja täsmällisesti kansallisessa lainsäädännössä ja oikeuskäytännössä.(49) ÎCCJ:n toimivalta rajoittuu tiukasti sellaisten vaikeiden ja abstraktien oikeuskysymysten tulkintaan, jotka voivat johtaa oikeuskäytännön eroavuuksiin asioissa, jotka koskevat muun muassa julkisista varoista maksettavia henkilöstön palkkasaatavia. Tästä seuraa, että vaikka alemman oikeusasteen tuomioistuimilla on velvollisuus siirtää tällaiset oikeuskysymykset ÎCCJ:lle niiden tulkintaa varten, viimeksi mainitun tuomioistuimen asetukseen nro 62/2024 perustuva tehtävä tulee kyseeseen vain rajoitetuissa ja tarkkaan määritellyissä olosuhteissa ja on siten poikkeuksellinen. Tämä ilmenee erityisesti siviiliprosessikoodeksin 519 §:n mukaisista ennakkoratkaisupyyntöjen tutkittavaksi ottamista koskevista säännöistä, joita sovelletaan tällaisiin ennakkoratkaisupyyntöihin asetuksen nro 62/2024 nojalla.(50) Vielä tärkeämpää on se, ettei ÎCCJ:llä ole toimivaltaa soveltaa kyseessä olevaa oikeuskysymystä koskevaa tulkintaansa käsiteltävän asian tosiseikkoihin ja ratkaista sitä. Siviiliprosessikoodeksin 521 §:n 1 momentin ja erityisesti siinä käytetyn ilmaisun ”ainoastaan” perusteella vaikuttaa siltä, että tämä toimivalta on tiukasti varattu alemman oikeusasteen tuomioistuimelle, joka on siirtänyt oikeuskysymyksen ÎCCJ:lle tulkintaa varten, tai alemman oikeusasteen tuomioistuimelle, joka on lykännyt samankaltaisen asian käsittelyä asetuksen nro 62/2024 2 §:n 3 momentin nojalla siihen saakka, kunnes ÎCCJ on lausunut oikeuskysymyksestä. Tämän kiireellisen asetuksen mukaisella menettelyllä, sellaisena kuin se on täydennettynä siviiliprosessikoodeksin 519–521 §:llä, varmistetaan näin ollen, ettei ÎCCJ ei loukkaa kyseessä olevien alemman oikeusasteen tuomioistuinten toimivaltaa ratkaista asia sen erityisen tosiseikaston perusteella.
44.      En sulje pois sitä, että sen, että alemman oikeusasteen tuomioistuimilta viedään mahdollisuus lausua oikeuskysymyksestä ja että ne velvoitetaan antamaan tämä tehtävä ÎCCJ:lle, voidaan katsoa osoittavan tiettyä epäluottamusta alemman oikeusasteen tuomioistuimia kohtaan. Mielestäni asetuksen nro 62/2024 mukaista menettelyä voidaan kuitenkin perustella tavoitteella estää se, että alemman oikeusasteen tuomioistuimissa syntyy ristiriitaista oikeuskäytäntöä, minkä korjaaminen tavanomaista muutoksenhakumenettelyä käyttäen voi viedä huomattavan paljon aikaa.(51) Romanian poliittisten päättäjien on siten punnittava kyseessä olevia intressejä ja löydettävä oikea tasapaino oikeuskäytännön johdonmukaisuuden varmistamista ennalta ehkäisevästi koskevan tavoitteen ja alemman oikeusasteen tuomioistuinten asian ratkaisemista koskevan täyden toimivallan säilyttämisen välillä. Tässä yhteydessä on varmistettava SEU 19 artiklan 1 kohdasta johtuvien vaatimusten noudattaminen.
45.      Vaikuttaa siltä,(52) että ÎCCJ:n toimivalta ja sen oikeuskysymyksestä antama ratkaisu edeltävät alun perin nimetyn ratkaisukokoonpanon lopullista(53)päätösharkintaa asiassa. Ratkaisun, jolla asian käsittely päätetään, tekee siten asiaa käsittelevä alemman oikeusasteen ratkaisukokoonpano, millä varmistetaan, että tuomiossa Hann-Invest mainittu ensimmäinen edellytys täyttyy.(54) Tätä päätelmää ei kyseenalaista velvollisuus lykätä muiden samankaltaisten asioiden käsittelyä siihen saakka, kunnes ÎCCJ on ratkaissut oikeuskysymyksen, vaikka nämä asiat olisivatkin päätösharkinnassa. Alemman oikeusasteen tuomioistuimissa vireillä olevien asioiden käsittelyn pakollinen lykkääminen siihen saakka, kunnes ylimmät tuomioistuimet, perustuslakituomioistuimet tai jopa kansainväliset tuomioistuimet ovat ratkaisseet oikeudellisen kysymyksen, liittyy olennaisesti moniin kansallisiin oikeudenkäyntijärjestelmiin. Se on selvästi perusteltu tavoitteella estää ennalta tilanne, jossa alemman oikeusasteen tuomioistuimet antavat ratkaisuja, jotka saattavat olla ristiriidassa ylimpien tuomioistuinten, perustuslakituomioistuinten tai kansainvälisten tuomioistuinten oikeuskysymyksestä (lähitulevaisuudessa) antaman tulkinnan kanssa.(55)
46.      Lisäksi asetuksen nro 62/2024 mukaista ennakkoratkaisupyyntöä ÎCCJ:lle koskevista menettelyvaatimuksista, erityisesti tutkittavaksi ottamista ja oikeuskysymyksen käsitettä koskevista vaatimuksista, säädetään kansallisessa lainsäädännössä ja/tai oikeuskäytännössä, ja ne täyttävät siten tuomiossa Hann-Invest vahvistetun avoimuutta koskevan toisen edellytyksen.(56) Romanian hallituksen ja komission mukaan kontradiktorisen periaatteen(57) noudattamisen varmistamiseksi asia siirretään ÎCCJ:n käsiteltäväksi asianosaisten kuulemisen jälkeen. Lisäksi asianosaiset voivat esittää kirjallisia huomautuksia ÎCCJ:n käsiteltäväksi saatetusta oikeuskysymyksestä. Kun otetaan huomioon siviiliprosessikoodeksin 520 §:n 7 ja 10 momentin sanamuoto, kontradiktorinen periaate, joka on olennainen osa oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä ja tehokasta oikeussuojaa koskevaa oikeutta,(58) ja siten muun muassa tuomion Hann-Invest mukainen kolmas edellytys näyttävät toteutuvan.(59)
47.      Vaikka ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on todennut, että asetus nro 62/2024 voi johtaa asioiden käsittelyn ruuhkautumiseen, kyseinen tuomioistuin ei ole todennut, että tällainen ruuhka olisi tosiasiallisesti syntynyt. Lisäksi asetuksen nro 62/2024 2 §:n 5 momentin mukaan tämän kiireellisen asetuksen 2 §:n 1 momentissa tarkoitetut ennakkoratkaisupyynnöt on asetettava etusijalle ja ratkaistava 60 päivän kuluessa siitä, kun asia saatettiin ÎCCJ:n käsiteltäväksi. Tämä menettely ja siihen liittyvä vaatimus lykätä muiden samankaltaisten asioiden käsittelyä(60) ovat selkeitä ja täsmällisiä, eivätkä ne ole omiaan johtamaan oikeudenkäynnin kohtuuttomaan viivästymiseen, erityisesti kun otetaan huomioon menettelylliset edut, jotka johtuvat ÎCCJ:n ennakkoratkaisuista, joissa tulkitaan vaikeita oikeuskysymyksiä, ja kyseessä oleva objektiivisesti lyhyt aika. Lisäksi asetuksen nro 62/2024 mukainen menettely on nopeampi kuin siviiliprosessikoodeksin 519–521 §:ssä säädetty menettely. Tältä osin koodeksin 520 §:n 12 momentissa säädetään kolmen kuukauden määräajasta, jonka kuluessa ÎCCJ:n on annettava ratkaisunsa. Näin ollen näyttää siltä, että asetuksella nro 62/2024 pikemminkin edistetään kuin heikennetään asioiden tehokasta käsittelyä.(61)
48.      Tribunalul Bucureștin kolmas syy, jonka vuoksi se on esittänyt ennakkoratkaisukysymyksen unionin tuomioistuimelle, liittyy erityisesti siihen, että asetuksen nro 62/2024 johdanto-osassa olevat toteamukset saatetaan mieltää tuomioistuinten puolueellisuudeksi, mikä heikentää yleisön luottamusta oikeuslaitokseen.(62) Se nojautuu siis lähinnä periaatteeseen, jonka mukaan ei riitä, että oikeus toteutuu, vaan sen on myös nähtävä toteutuvan.(63)
49.      Asetuksen nro 62/2024 johdanto-osasta nimittäin ilmenee, että Romanian toimeenpanovallan käyttäjä katsoi, että ”laajalle levinneessä ja voimistuvassa ilmiössä tuomioistuinten oikeuskäytäntö palkkojen määrittämistä ja/tai maksamista koskevissa asioissa on epäyhtenäistä” ja että ”näillä asioilla on konsolidoituun yleiseen talousarvioon suora ja merkittävä vaikutus, ja sitä vahvistaa pyrkimys taata yhdenvertainen oikeudellinen kohtelu”. Johdanto-osassa todetaan myös, että asetus nro 62/2024 annettiin tästä toisistaan poikkeavia tuomioistuinratkaisuja koskevasta ilmiöstä johtuvien kielteisten seurausten korjaamiseksi ja ehkäisemiseksi.
50.      On korostettava, että Tribunalul București ei kyseenalaista asetuksen nro 62/2024 johdanto-osan sisällön todenperäisyyttä tai objektiivisuutta. Siitä ilmenee selvästi, että kiireellisen asetuksen antamista perusteltiin alemman oikeusasteen tuomioistuinten tietyllä alalla antamien epäyhtenäisten ratkaisujen ilmiöllä ja sillä, että oli ensiarvoisen tärkeää varmistaa oikeussuhteiden vakaus ja erityisesti yhdenvertaisuus lain edessä tähän alaan kuuluvissa asioissa. Se, että yhtenäinen oikeuskäytäntö voi osaltaan parantaa talousarviomenojen ennustettavuutta, ei sinänsä loukkaa oikeusvaltioperiaatetta, sellaisena kuin siitä määrätään SEU 2 artiklassa ja SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa. Yhtenäisellä oikeuskäytännöllä voidaan vahvistaa oikeusvaltioperiaatetta vähentämällä oikeudellista epävarmuutta ja varmistamalla yhdenvertaisuus lain edessä.
51.      Vielä tärkeämpää on, että vaikka asetuksen nro 62/2024 johdanto-osassa viitataan kyseessä olevan erilaisen oikeuskäytännön taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin vaikutuksiin, mikään kyseisessä johdanto-osassa tai itse kiireellisessä asetuksessa ei velvoita ÎCCJ:tä lausumaan tietyllä tavalla tai saa järkevää henkilöä epäilemään, että ÎCCJ tekisi ratkaisunsa muutoin kuin täysin puolueettomasti. Näin ollen on selvää, että asetus nro 62/2024 ja sen johdanto-osa eivät johda perusteltuun käsitykseen siitä, että ÎCCJ:n tähän lainsäädäntöön perustuvat ennakkoratkaisut voivat olla epäasianmukaisesti puolueellisia valtion ja/tai valtion talousarvion hyväksi. Huomautan vielä täydellisyyden vuoksi, että Romanian hallituksen mukaan tällaisten asioiden puolueettoman käsittelyn ÎCCJ:ssä vahvistavat tällaisissa asioissa tähän mennessä annetut ratkaisut. Nämä ovat viime kädessä kysymyksiä, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on ratkaistava.
52.      Tribunalul Bucureștin viidennestä syystä esittää kysymys unionin tuomioistuimelle(64) katson, että huolimatta siitä, että ensin mainittu tuomioistuin viittaa Curtea Constituționalăn ratkaisuun nro 2/2019 ja 26.5.2019 pidetyn kansanäänestyksen tuloksiin, ei vaikuta siltä, että asetus nro 62/2024 olisi annettu kansallisen lainsäädännön, erityisesti kansallisen perustuslain, vastaisesti. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on itse korostanut, että kyseinen kansanäänestys oli pelkästään neuvoa-antava ja että sen vaikutukset ovat pikemminkin poliittisia kuin oikeudellisia. Lisäksi asetuksella nro 62/2024 vahvistetaan Romanian perustuslain 126 §:n 3 momentissa vahvistettua ÎCCJ:n perustuslaillista tehtävää varmistaa, että kaikki tuomioistuimet soveltavat ja tulkitsevat lakia yhtenäisesti.
C       Vaikutus SEUT 267 artiklan mukaiseen kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen väliseen vuoropuheluun
53.      Komissio katsoo, että kaikilla menettelyllisillä mekanismeilla, joilla pyritään välttämään oikeuskäytännön eroavuudet, on taattava SEUT 267 artiklassa määrätyn ennakkoratkaisumenettelyn tehokkuus ja unionin oikeuden ensisijaisuuden kunnioittaminen. Siviiliprosessikoodeksin 412 §:n 1 momentin 7 kohdan mukaan ennakkoratkaisupyynnön esittäminen unionin tuomioistuimelle lykkää asian käsittelyä. On epäselvää, sovelletaanko tätä säännöstä myös asetuksen nro 62/2024 2 §:n 5 momentissa säädettyyn 60 päivän määräaikaan. Jos ÎCCJ:n olisi ratkaistava asia 60 päivän kuluessa, vaikka se pitäisi tarpeellisena ennakkoratkaisukysymyksen esittämistä unionin tuomioistuimelle, kyseinen kiireellinen asetus olisi ristiriidassa muun muassa SEUT 267 artiklan kanssa. Lisäksi silloin, jos ÎCCJ antaisi ratkaisun odottamatta unionin tuomioistuimen vastausta, ennakkoratkaisumenettely menettäisi tosiasiallisesti tehokkuutensa eikä ÎCCJ voisi varmistaa unionin oikeuden tehokasta soveltamista.
54.      Kuten edellä on todettu, vaikka oikeuslaitoksen järjestäminen jäsenvaltioissa kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, niiden on tätä toimivaltaa käyttäessään noudatettava unionin oikeuden mukaisia velvoitteitaan.(65) Ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle ehdottamastani vastauksesta seuraa, että vaikka unionin oikeus ei ole lähtökohtaisesti esteenä sille, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön asetuksessa nro 62/2024 säädetyn kaltaisia kansallisen oikeuskäytännön yhtenäistämismenettelyjä, tällaisten menettelyjen täytäntöönpanossa on noudatettava unionin oikeuteen ja erityisesti SEUT 267 artiklaan perustuvia vaatimuksia.(66)
55.      Unionin oikeusjärjestyksen erityispiirteiden ja itsenäisyyden säilyttämisen takaamiseksi perussopimuksissa on otettu käyttöön tuomioistuinjärjestelmä, jolla pyritään varmistamaan se, että unionin oikeutta tulkitaan johdonmukaisesti ja yhtenäisesti, ja sen kantavana voimana on SEUT 267 artiklassa määrätty ennakkoratkaisumenettely.(67) ÎCCJ:n kaltaisella jäsenvaltion tuomioistuimella, jonka ratkaisuihin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, on SEUT 267 artiklan kolmannen kohdan nojalla velvollisuus saattaa asia unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos siinä tulee esille unionin oikeuden tulkintaa tai johdetun oikeuden toimen pätevyyttä koskeva kysymys. Tällä velvollisuudella pyritään erityisesti estämään unionin oikeussääntöjen kanssa ristiriidassa olevan kansallisen oikeuskäytännön syntyminen missä tahansa jäsenvaltiossa.(68) Tällainen kansallinen tuomioistuin voidaan vapauttaa tästä velvollisuudesta(69) vain, jos kansallinen tuomioistuin toteaa, että kysymys on vailla merkitystä tai että unionin tuomioistuin on jo tulkinnut kyseessä olevaa unionin oikeuden säännöstä tai määräystä taikka että se, miten unionin oikeutta on tulkittava, on niin ilmeistä, ettei tästä ole mitään perusteltua epäilystä.(70) Muiden kansallisten tuomioistuinten ratkaisut, jotka asianosaiset voivat riitauttaa ylemmässä tuomioistuimessa, eivät sitä vastoin ole SEUT 267 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettuja ratkaisuja. Vaikka kyseisillä tuomioistuimilla on edelleen mitä laajin oikeus saattaa asia unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi,(71) niillä ei ole siihen velvollisuutta.(72)
56.      Kansallinen tuomioistuin, joka on käyttänyt mahdollisuuttaan tai noudattanut velvollisuuttaan esittää ennakkoratkaisupyyntö, on käsiteltäväkseen saatettua asiaa ratkaistessaan sidottu unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisumenettelyssä antamaan ratkaisuun unionin oikeuden tulkinnan osalta.(73) Muuten SEUT 267 artiklan vaikutusta heikennettäisiin.(74)
57.      Korostan lyhyesti, että ylimmän tuomioistuimen ennakkoratkaisua koskevan kansallisen menettelyn käyttöön ottaminen voi joissakin tapauksissa ja kansallisen menettelyn vaiheesta riippuen herättää lisäkysymyksiä siitä, mitä on pidettävä SEUT 267 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettuna tuomioistuimena, jonka ratkaisuihin ei saa hakea muutosta. Tätä kysymystä ei ole esitetty nyt käsiteltävässä asiassa. Sitä on kuitenkin käsiteltävä, jotta voidaan tarkastella nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisen pakollisen kansallisen ennakkoratkaisumenettelyn ja unionin oikeudessa luodun oikeussuojajärjestelmän välistä vuorovaikutusta. Asetuksen nro 62/2024 mukaisessa menettelyssä ei ole epäilystäkään siitä, että ÎCCJ toimii SEUT 267 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettuna tuomioistuimena, jonka ratkaisuihin ei saa hakea muutosta, kun se ratkaisee alemman oikeusasteen tuomioistuimen esittämän ennakkoratkaisupyynnön ja antaa sitovan oikeudellisen tulkinnan esitetystä oikeuskysymyksestä.(75) Jos tällaista ennakkoratkaisupyyntöä ei esitetä tai jos ÎCCJ jättää sen tutkimatta, romanialaiset tuomioistuimet, jotka antavat ratkaisuja, joihin ei voida hakea muutosta, toimivat SEUT 267 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettuina tuomioistuimina.(76) Näin on myös silloin, kun nämä tuomioistuimet ratkaisevat muita oikeuskysymyksiä, joita ei esitetä ÎCCJ:lle. Se, onko kyse SEUT 267 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitetusta
tuomioistuimesta, jonka ratkaisuihin ei saa hakea muutosta, riippuu näin ollen siitä, esitetäänkö oikeuskysymys ÎCCJ:n käsiteltäväksi vai ei. Joka tapauksessa kaikilla tuomioistuimilla on edelleen mahdollisuus esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntö SEUT 267 artiklan toisen kohdan mukaisesti.
58.      Asetuksen nro 62/2024 2 §:n 5 momentissa säädetyn 60 päivän määräajan, jota näytetään sovellettavan ainoastaan ÎCCJ:hen,(77) täytäntöönpanossa on noudatettava unionin oikeuteen ja erityisesti SEUT 267 artiklan kolmanteen kohtaan perustuvia vaatimuksia.(78) Mikään unionin tuomioistuimen käytettävissä olevassa asiakirja-aineistossa ei viittaa siihen, että tämä määräaika sitoisi Romanian alemman oikeusasteen tuomioistuimia, kuten Tribunalul Bucureștia. Lisäksi nämä alemman oikeusasteen tuomioistuimet voivat saattaa missä tahansa asianmukaiseksi katsomassaan oikeudenkäyntimenettelyn vaiheessa, jopa sen jälkeen, kun ÎCCJ on ratkaissut oikeuskysymyksen asetuksen nro 62/2024 mukaisessa menettelyssä, unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi minkä tahansa tarpeelliseksi katsomansa ennakkoratkaisukysymyksen.(79) Näin ollen komission 60 päivän määräajasta ja SEUT 267 artiklasta esittämät huomautukset ovat ainakin osittain jossain määrin merkityksettömiä nyt käsiteltävän asian kannalta. Käsittelen kuitenkin täydellisyyden vuoksi lyhyesti tätä määräaikaa, jota ÎCCJ:n on noudatettava.
59.      Unionin oikeuden ensisijaisuuden periaate, jolla vahvistetaan unionin oikeuden etusija jäsenvaltioiden oikeuteen nähden, velvoittaa kaikki jäsenvaltioiden elimet, kansalliset tuomioistuimet mukaan lukien, huolehtimaan unionin eri oikeussääntöjen täyden vaikutuksen toteutumisesta, eikä jäsenvaltioiden oikeudella voida puuttua siihen vaikutukseen, joka näillä eri oikeussäännöillä katsotaan olevan näiden valtioiden alueella.(80) Tästä periaatteesta seuraa, että kansallisten tuomioistuinten on muun muassa tulkittava kansallista oikeuttaan mahdollisimman pitkälle unionin oikeuden ja tässä tapauksessa erityisesti SEUT 267 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti. Tämä velvollisuus ei kuitenkaan voi olla perustana kansallisen oikeuden contra legem
‑tulkinnalle. Kun otetaan huomioon se, että ainoastaan kansalliset tuomioistuimet ovat toimivaltaisia tulkitsemaan kansallista oikeutta, niiden tehtävänä on arvioida, onko pääasiassa kyseessä olevaa kansallista säännöstöä mahdollista tulkita SEUT 267 artiklan vaatimusten mukaisesti. Unionin tuomioistuimen tehtävänä on kuitenkin antaa tiettyjä hyödyllisiä ohjeita ennakkoratkaisupyynnössä ja esitetyissä huomautuksissa olevien tietojen perusteella.(81)
60.      Koska näyttää siltä,(82) ettei yhdessäkään asetuksen nro 62/2024 säännöksessä nimenomaisesti suljeta pois kyseessä olevan 60 päivän määräajan keskeytymistä muun muassa siviiliprosessikoodeksin 412 §:n 1 momentin 7 kohdan mukaisesti, mielestäni kyseessä olevaa kansallista lainsäädäntöä on mahdollista tulkita SEUT 267 artiklan mukaisesti. Jos siis ÎCCJ esittää unionin tuomioistuimelle SEUT 267 artiklan nojalla ennakkoratkaisupyynnön, sen on varmistaakseen kyseisen määräyksen tehokkuuden ensisijaisuuden periaatteen mukaisesti lykättävä siinä vireillä olevan asian käsittelyä siihen asti, kunnes unionin tuomioistuin antaa ennakkoratkaisun, mikä estää kyseisen määräajan päättymisen tai sen päättymisen vaaran. Lisäksi ÎCCJ:n on tämän jälkeen sovellettava kyseistä ennakkoratkaisua siinä vireillä olevaa asiaa ratkaistessaan.(83) Tällainen kansallisen oikeuden tulkinta unionin oikeuden mukaisesti ei mielestäni merkitsisi kansallisen oikeuden contra legem
‑tulkintaa.
VI     Ratkaisuehdotus
61.      Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Tribunalul Bucureștin esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
SEU 2 artiklaa, SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa ja SEUT 267 artiklaa
on tulkittava siten, että
ne eivät ole esteenä sille, että kansallisessa lainsäädännössä säädetään menettelystä, jossa edellytetään, että kansalliset tuomioistuimet, jotka ratkaisevat henkilöstön julkisista varoista maksettavan palkan tai palkanluonteisten saatavien määrittämistä ja/tai maksamista koskevia asioita, pyytävät kansalliselta ylimmältä tuomioistuimelta ennakkoratkaisua oikeuskysymyksistä, joita ylin tuomioistuin ei ole aiemmin ratkaissut, kunhan i) olosuhteet, joissa tällainen siirtäminen voidaan tehdä, on selvästi mainittu sovellettavassa lainsäädännössä, ii) mainitulla siirtämisellä ei viedä kyseisiltä henkilöiltä mahdollisuutta osallistua menettelyyn kansallisessa ylimmässä tuomioistuimessa ja iii) kansallisessa oikeudessa ei estetä ylintä tuomioistuinta tai muuta tuomioistuinta, jonka ratkaisuihin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, noudattamasta SEUT 267 artiklan kolmannen kohdan mukaista velvollisuutta tai viedä alemman oikeusasteen tuomioistuimilta SEUT 267 artiklan toisessa kohdassa niille annettua mahdollisuutta.
1      Alkuperäinen kieli: englanti.
2      Unionin tuomioistuin on ottanut kantaa tuomareiden riippumattomuuteen yli 30 asiassa 27.2.2018 annetusta tuomiosta Associação Sindical dos Juízes Portugueses (C‑64/16, EU:C:2018:117) lähtien.
3      Eräistä toimenpiteistä julkisista varoista maksettavaa henkilöstön palkkaa koskevien oikeudenkäyntien sekä sosiaaliturvaetuuksia koskevien oikeudenkäyntien ratkaisemiseksi 13.6.2024 annettu hallituksen kiireellinen asetus nro 62/2024 (OUG nr. 62/2024 privind unele măsuri pentru soluționarea proceselor privind salarizarea personalului plătit din fonduri publice, precum și a proceselor privind prestații de asigurări sociale), julkaistu Monitorul Oficial al Românieissa, osassa I, nro 559, 14.6.2024 (jäljempänä asetus nro 62/2024).
4      Kyseinen tuomioistuin on Romanian ylin yleinen tuomioistuin.
5      Tribunalul București viittaa myös lyhyesti rikosprosessikoodeksiin (Codul de procedură penală).
6      Ks. tuomio 24.7.2023, Lin (C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, 114 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Ks. myös Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 20.10.2011, Nejdet Şahin ja Perihan Şahin v. Turkki (CE:ECHR:2011:1020JUD001327905, 56–58 kohta) ja tuomio 29.11.2016, Lupeni Hellenic Catholic Parish ym. v. Romania (CE:ECHR:2016:1129JUD007694311, 128, 134 ja 135 kohta).
7      Ks. yleisestä ehdollisuusjärjestelmästä unionin talousarvion suojaamiseksi 16.12.2020 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2020/2092 (EUVL 2020, L 433I, s. 1) johdanto-osan kolmas perustelukappale.
8      ÎCCJ.
9      Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 4.6.2013, Tudor v. Romania (ECLI:CE:ECHR:2009:0324JUD002191103, 29 kohta).
10      Ks. siviiliprosessikoodeksi ja rikosprosessikoodeksi.
11      Ks. Venetsian komission 82. täysistunnossaan hyväksymä Report on the Independence of the Judicial System – Part I: The Independence of Judges, (Oikeuslaitoksen riippumattomuutta koskeva kertomus, osa I: Tuomareiden riippumattomuus) (Venetsia, Italia, 12. ja 13.3.2010), CDL-AD(2010)004, 68 kohta, saatavilla osoitteessa https://www.venice.coe.int/webforms/documents/?pdf=CDL-AD (2010) 004-e.
12      Ks. esim. Galič, A., “A civil law perspective on the Supreme Court and its functions”, Studia Iuridica, osa 81, Varsova, 2019, s. 44–86.
13      Ks. julkisasiamies Emilioun ratkaisuehdotus KUBERA (C‑144/23, EU:C:2024:522, 3 kohta), jossa hän totesi, että viime vuosikymmeninä Euroopan unionin jäsenvaltioissa on ollut jonkin verran taipumusta ottaa ylimpään tuomioistuimeen tehtävien valitusten osalta käyttöön suodatusmekanismeja. Vaikka useissa jäsenvaltioissa onkin nykyään olemassa jonkinlaisia suodatusmekanismeja, muiden jäsenvaltioiden ylimmillä tuomioistuimilla ei välttämättä ole tällaisia mekanismeja. Lisäksi silloin, kun tällaisia mekanismeja on, niiden toiminta voi vaihdella jäsenvaltiosta toiseen.
14      Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen selvityksistä muuta johdu.
15      Ks. vastaavasti tuomio 14.11.2024, S. (Ratkaisukokoonpanon muuttaminen) (C‑197/23, EU:C:2024:956, 35–39 kohta) ja tuomio 4.9.2025, AW ”T” (C‑225/22, EU:C:2025:649, 31–33 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
16      Romanian hallitus väittää, että pääasia koskee yksinomaan kansallisen oikeuden säännöstä.
17      Tuomio 8.5.2024, Asociato ia ”Forumul Judecătorilor din România” (Tuomareiden ja syyttäjien yhdistykset) (C‑53/23, EU:C:2024:388, 34 kohta).
18      Ks. vastaavasti tuomio 11.7.2024, Hann-Invest ym. (C‑554/21, C‑622/21 ja C‑727/21, EU:C:2024:594, 34–36 kohta; jäljempänä tuomio Hann-Invest).
19      Tuomio 27.2.2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses (C‑64/16, EU:C:2018:117, 36 kohta).
20      Sekä perusoikeuskirjan 47 artiklalla että SEU 19 artiklan 1 kohdan toisella alakohdalla on välitön vaikutus (tuomio 2.3.2021, A.B. ym. (Tuomareiden nimittäminen ylimpään tuomioistuimeen – Muutoksenhaku) (C‑824/18, EU:C:2021:153, 143–145 kohta).
21      Ks. analogisesti tuomio 26.3.2020, Miasto Łowicz ja Prokurator Generalny (C‑558/18 ja C‑563/18, EU:C:2020:234, 51 kohta).
22      Ks. tuomio 9.1.2024, G. ym. (Tuomareiden nimittäminen yleisiin tuomioistuimiin Puolassa) (C‑181/21 ja C‑269/21, EU:C:2024:1, 69 kohta).
23      Tuomio 5.6.2023, komissio v. Puola (Tuomareiden riippumattomuus ja yksityiselämä) (C‑204/21, EU:C:2023:442, 63 kohta) ja tuomio 14.11.2024, S. (Ratkaisukokoonpanon muuttaminen) (C‑197/23, EU:C:2024:956, 31 kohta).
24      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 28, 30 ja 31 kohta.
25      Tuomio 5.6.2023, komissio v. Puola (Tuomareiden riippumattomuus ja yksityiselämä) (C‑204/21, EU:C:2023:442, 71 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
26      Sisäinen riippumattomuus, joka liittyy puolueettomuuteen, edellyttää yhtäläistä etäisyyttä asian asianosaisiin ja siihen, mitkä ovat heidän intressinsä asian kohteeseen. Ks. vastaavasti tuomio 21.1.2020, Banco de Santander (C‑274/14, EU:C:2020:17, 61 kohta). Kyseisessä tuomiossa unionin tuomioistuin jätti tutkimatta Tribunal Económico-Administrativo Centralin (keskushallinnon hallinto- ja veroasioiden valituslautakunta, Espanja) esittämän ennakkoratkaisupyynnön. Unionin tuomioistuin katsoi muun muassa, että Tribunal Económico-Administrativo Centralin Sala Especial para la Unificación de Doctrinassa (oikeuskäytännön yhtenäistämistä käsittelevä erityisjaosto) käsiteltävän ylimääräisen muutoksenhakumenettelyn tietyt ominaispiirteet saavat aikaan epäilyn siitä, onko kyseinen tuomioistuin ulkopuolisen asemassa kyseessä oleviin intresseihin nähden tämän tuomioistuimen ja Espanjan talous- ja valtiovarainministeriön välisten organisatoristen ja toiminnallisten yhteyksien vuoksi.
27      Ulkoinen riippumattomuus edellyttää, että asianomainen tuomioistuin huolehtii tehtävistään itsenäisesti olematta missään hierarkkisessa tai alisteisessa suhteessa mihinkään tahoon ja ottamatta vastaan määräyksiä tai ohjeita miltään taholta. Ks. vastaavasti tuomio 27.2.2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses (C‑64/16, EU:C:2018:117, 44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
28      Tuomio 14.11.2024, S. (Ratkaisukokoonpanon muuttaminen) (C‑197/23, EU:C:2024:956, 54 ja 61 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
29      Ks. tuomio 6.3.2025, D.K. (Tuomarin vapauttaminen hänelle jaettujen asioiden käsittelystä) (C‑647/21 ja C‑648/21, EU:C:2025:143, 71–74 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
30      Tuomio 14.11.2024, S. (Ratkaisukokoonpanon muuttaminen) (C‑197/23, EU:C:2024:956, 63 ja 64 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Ks. myös tuomio 21.12.2023, Krajowa Rada Sądownictwa (Tuomarinvirassa jatkaminen) (C‑718/21, EU:C:2023:1015, 47–53 kohta), jossa viitataan laajasti oikeusvaltioperiaatetta ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleen rikkomista Puolan tasavallassa koskevaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntöön.
31      Tuomio Hann-Invest, 55 ja 59 kohta.
32      Ks. esim. 23.5.1949 annetun Saksan liittotasavallan perustuslain (Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland) 101 § (BGBl. s. 1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 19.12.2022 annetulla lailla (Gesetz vom 19.12.2022, BGBl. I, s. 2478), jossa säädetään seuraavaa: ”(1) – –
Oikeutta käsittelyyn laillisessa tuomioistuimessa ei voida evätä. – –” (kursivointi tässä). Ks. myös Dero-Bugny, D., ”Le principe du juge juridique en droit de l’Union européenne”, Journal du droit européen, 2022, s. 154.
33      Tuomio 5.6.2023, komissio v. Puola (Tuomareiden riippumattomuus ja yksityiselämä) (C‑204/21, EU:C:2023:442, 264–266 ja 279 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Kun otetaan huomioon asetuksen nro 62/2024 mukainen alemman oikeusasteen tuomioistuinten velvollisuus siirtää oikeuskysymykset ÎCCJ:n ratkaistavaksi tietyissä tapauksissa, pidän tätä oikeuskäytäntöä analogisesti merkityksellisenä. Asetuksen nro 62/2024 mukaisen menettelyn tarkoituksena näyttää olevan yhtenäisen käytännön turvaaminen Romaniassa tietyllä oikeudenalalla ja täten lisätä oikeusvarmuutta.
34      Unionin tuomioistuin on myös todennut, että SEU 2 artikla ja SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta eivät ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle tai käytännölle, jonka mukaan perustuslakituomioistuimen ratkaisut sitovat yleisiä tuomioistuimia, kunhan kansallisessa oikeudessa taataan kyseisen perustuslakituomioistuimen riippumattomuus erityisesti lainsäädäntö- ja toimeenpanovallasta, sellaisena kuin sitä edellytetään näissä määräyksissä ja säännöksissä (tuomio 22.2.2022, RS (Perustuslakituomioistuimen tuomioiden vaikutus), C‑430/21, EU:C:2022:99, 44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
35      Ks. tuomion 48 kohta.
36      Ks. tuomion 80 kohta.
37      Tämä kuvastaa erityisesti avoimuuden ja oikeusvarmuuden periaatteita.
38      Tämä heijastaa periaatetta, jonka mukaan asianosaisia on kuultava asianmukaisesti, tai kontradiktorista periaatetta.
39      C‑204/21, EU:C:2023:442.
40      Ibid., 276–279 kohta.
41      Ks. kuitenkin tämän ratkaisuehdotuksen 15 ja 48–51 kohta.
42      Ks. tuomio 19.11.2019, A. K. ym. (Ylimmän tuomioistuimen kurinpitojaoston riippumattomuus) (C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982, 123 kohta).
43      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 11–15 ja 17 kohdassa esitetyt ensimmäinen, toinen ja neljäs syy, joiden vuoksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on esittänyt kysymyksen unionin tuomioistuimelle. Käsittelen yksinkertaisuuden vuoksi näitä syitä yhdessä.
44      Procurorul General al României (Romanian yleinen syyttäjä) voi muun muassa pyytää ÎCCJ:tä ottamaan kantaa oikeuskysymyksiin, jotka ovat johtaneet oikeuskäytännön eroavuuksiin.
ÎCCJ:n ratkaisu annetaan yksinomaan lain intressissä, eikä se vaikuta kyseessä oleviin tuomioistuimen ratkaisuihin eikä näiden oikeudenkäyntien asianosaisten tilanteeseen.
45      Ja niitä koskevan ÎCCJ:n oikeuskäytännön.
46      Ks. siviiliprosessikoodeksin 520 §.
47      Ks. vastaavasti tämän ratkaisuehdotuksen 33 kohta. Useat jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön ylimmille tuomioistuimille esitettäviä ennakkoratkaisupyyntöjä koskevia kansallisia menettelyjä, joiden tarkoituksena on selventää merkittäviä oikeudellisia kysymyksiä alemman oikeusasteen tuomioistuimissa vireillä olevissa asioissa. Ks. esim. Puolan siviiliprosessikoodeksin (Kodeks postępowania cywilnego) 390 §, jossa säädetään seuraavaa: ”1 § Jos valitusta käsiteltäessä tulee esiin oikeuskysymys, johon liittyy vakavia epäilyjä, tuomioistuin voi lykätä asian käsittelyä ja saattaa tämän kysymyksen ylimmän tuomioistuimen käsiteltäväksi. Ylin tuomioistuin on toimivaltainen joko itse tutkimaan asian tai siirtämään asian laajennetun ratkaisukokoonpanonsa käsiteltäväksi. 2 § Ylimmän tuomioistuimen oikeuskysymyksestä antama ratkaisu sitoo asiassa.” Ks. virallinen versio puolan kielellä osoitteessa https://isap.sejm.gov.pl/isap.nsf/download.xsp/WDU19640430296/U/D19640296Lj.pdf. Ks. myös Alankomaiden siviiliprosessikoodeksin (Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering) 392–395 §, saatavilla osoitteessa https://www.rechtspraak.nl/SiteCollectionDocuments/dutch-code-of-civil-procedure-2025.pdf. Asetuksella nro 62/2024 käyttöön otetun romanialaisen menettelyn ainutlaatuisuus johtuu kuitenkin sen pakollisuudesta tietyissä tapauksissa, mikä rajoittaa alemman oikeusasteen tuomioistuinten harkintavaltaa.
48      Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen selvityksistä muuta johdu.
49      Siviiliprosessikoodeksin 519 ja 520 §:ssä säädetyn menettelyn tavoin.
50      Erityisesti vaatimus siitä, että on olemassa ”oikeuskysymys, jonka selvittäminen on tarpeen asian ratkaisemiseksi”.
51      Koska asetuksessa nro 62/2024 säilytetään alemman oikeusasteen tuomioistuinten toimivalta todeta tosiseikat ja soveltaa ÎCCJ:n oikeuskysymyksestä antamaa abstraktia ratkaisua käsiteltävän asian tosiseikkoihin, sillä varmistetaan, ettei oikeuskäytäntöä ”keskitetä liiallisesti”. Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 16 kohdassa tiivistetysti esitetyt ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen huomautukset.
52      Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen selvityksistä muuta johdu.
53      Olen lisännyt sanan ”lopullinen”, jota ei käytetty tuomiossa Hann-Invest, koska katson, jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen selvityksistä muuta johdu, että Romanian alemman oikeusasteen tuomioistuimet voivat esittää ennakkoratkaisupyynnön ÎCCJ:lle asetuksen nro 62/2024 mukaisesti huolimatta siitä, että ne ovat aloittaneet päätösharkinnan, sillä tällaisen ennakkoratkaisupyynnön tarve voi tulla esiin vasta päätösharkinnan yhteydessä. Lisäksi muiden alemman oikeusasteen tuomioistuinten voidaan edellyttää keskeyttävän aloitetun päätösharkinnan, jos niissä vireillä olevan asian kannalta merkityksellinen oikeuskysymys on siirretty ÎCCJ:n käsiteltäväksi.
54      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 38 kohta. Samankaltaisen lähestymistavan omaksui Euroopan neuvoston ministerikomitea, joka suositteli, että ”oikeuslaitoksen hierarkkisen organisoinnin ei pitäisi heikentää yksittäisten tuomareiden riippumattomuutta” ja että ”ylimmän oikeusasteen tuomioistuinten ei pitäisi antaa tuomareille ohjeita siitä, miten heidän olisi ratkaistava yksittäisiä asioita, lukuun ottamatta ennakkoratkaisuja
– –” (kursivointi tässä). Recommendation of the Committee of Ministers to member states on judges: independence, efficiency and responsibilities
(ministerikomitean suositus jäsenvaltioille tuomareista: riippumattomuus, tehokkuus ja vastuualueet, ministerikomitean 17.11.2010 pidetyssä ministerien edustajien 1098. kokouksessa hyväksymä suositus), CM/Rec (2010)12, 22 ja 23 kohta.
55      Ks. esim. Liettuan siviiliprosessikoodeksin (Civilinio Proceso Kodekso) 163 §, jossa säädetään, että tuomioistuimen, joka esittää Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismasille (perustuslakituomioistuin, Liettua) tai Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasille (ylin hallintotuomioistuin, Liettua) asiassa sovellettavan toimen perustuslainmukaisuutta tai lainmukaisuutta koskevan kysymyksen tai esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen SEUT 267 artiklan nojalla, on lykättävä asian käsittelyä. Asian käsittelyä on lykättävä myös silloin, kun muut tuomioistuimet ovat jo esittäneet saman kysymyksen; saatavilla osoitteessa https://e-seimas.lrs.lt/portal/legalAct/lt/TAD/TAIS.162435/asr.
56      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 38 kohta.
57      Audi alteram partem eli kontradiktorinen periaate.
58      Ks. tuomio Hann-Invest, 58 kohta.
59      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 38 kohta. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, täyttyvätkö nämä kolme edellytystä.
60      Ks. asetuksen nro 62/2024 2 §:n 3 momentti.
61      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, miten menettely tosiasiallisesti toimii.
62      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 16 kohta.
63      Ks. vastaavasti tuomio 15.7.2021, komissio v. Puola (Tuomareita koskeva kurinpitojärjestelmä) (C‑791/19, EU:C:2021:596, 59 kohta).
64      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 18 kohta.
65      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 33 kohta.
66      Ks. vastaavasti tuomio 15.10.2024, KUBERA (C‑144/23, EU:C:2024:881, 32 kohta).
67      Tuomio 5.6.2023, komissio v. Puola (Tuomareiden riippumattomuus ja yksityiselämä) (C‑204/21, EU:C:2023:442, 274 ja 275 kohta) ja lausunto 2/13 (Euroopan unionin liittyminen Euroopan ihmisoikeussopimukseen), 18.12.2014 (EU:C:2014:2454, 198 kohta).
68      Tuomio 15.10.2024, KUBERA (C‑144/23, EU:C:2024:881, 35 kohta).
69      Ks. kyseisen tuomioistuimen velvollisuudesta perustella, miksi asiaa ei ole saatettu unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, tuomio 15.10.2024, KUBERA (C‑144/23, EU:C:2024:881, 61–65 kohta). Ks. myös julkisasiamies Ćapetan ratkaisuehdotus Remling (C‑767/23, EU:C:2025:486, 62–85 kohta). Ks. jäsenvaltion vastuusta vahingosta, joka johtuu siitä, että asiaa ylimpänä oikeusasteena käsittelevä kansallinen tuomioistuin ei ole saattanut asiaa unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi SEUT 267 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti, ja erityisesti perustelujen merkityksestä tässä yhteydessä julkisasiamies Ćapetan ratkaisuehdotus Ferreira da Silva e Brito ym. (C‑293/24, EU:C:2025:850).
70      Ks. vastaavasti tuomio 15.10.2024, KUBERA (C‑144/23, EU:C:2024:881, 34 ja 36 kohta). Ks. myös tuomio 6.10.2021, Consorzio Italian Management ja Catania Multiservizi (C‑561/19, EU:C:2021:799, 40–51 kohta), jossa unionin tuomioistuin määritteli yksityiskohtaiset kriteerit sen arvioimiseksi, onko tuomioistuin, jonka ratkaisuihin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, vapautettu SEUT 267 artiklan kolmannen kohdan mukaisesta velvollisuudestaan saattaa asia unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi. Unionin tuomioistuin selkeytti ja tarkensi tässä tuomiossa aikaisempaa oikeuskäytäntöään, muun muassa 6.10.1982 antamaansa merkittävää tuomiota Cilfit (283/81, EU:C:1982:335).
71      Tämä oikeus annetaan SEUT 267 artiklan toisessa kohdassa.
72      Ks. vastaavasti tuomio 15.9.2005, Intermodal Transports (C‑495/03, EU:C:2005:552, 31 kohta).
73      Tuomio 22.2.2022, RS (Perustuslakituomioistuimen tuomioiden vaikutus) (C‑430/21, EU:C:2022:99, 74 kohta).
74      Tuomio 24.7.2023, Lin (C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, 134 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
75      Siviiliprosessikoodeksin 521 §:n 3 momentin mukaan oikeuskysymyksistä annetut ratkaisut ovat sitovia päätöksen julkaisemispäivästä lähtien.
76      Yhteisöjen tuomioistuin totesi 15.7.1964 antamassaan tuomiossa Costa (6/64, EU:C:1964:66), että Giudice conciliatore di Milano (sovittelutuomari, Milano, Italia) on kansallinen tuomioistuin, jonka ratkaisuihin ei saa hakea muutosta, ja että sillä oli näin ollen velvollisuus esittää yhteisöjen tuomioistuimelle perustamissopimuksen tulkintaa koskevia kysymyksiä.
77      Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen selvityksistä muuta johdu.
78      Ks. analogisesti tuomio 15.10.2024, KUBERA (C‑144/23, EU:C:2024:881, 32 kohta).
79      Ks. analogisesti tuomio 22.6.2010, Melki ja Abdeli (C‑188/10 ja C‑189/10, EU:C:2010:363, 52 kohta). On ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä tarkistaa asia.
80      Tuomio 24.7.2023, Lin (C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, 128 ja 129 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
81      Ks. analogisesti tuomio 15.10.2024, KUBERA (C‑144/23, EU:C:2024:881, 51–53 kohta).
82      Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen selvityksistä muuta johdu.
83      Tuomio 24.7.2023, Lin (C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, 132 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).