62024CC0043
JEAN RICHARD DE LA TOUR
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2025. szeptember 4. (
1
)
C‑43/24. sz. [Shipov] (
i
) ügy
K. M. H.
kontra
Obshtina Stara Zagora
(a Varhoven kasatsionen sad [legfelsőbb semmítőszék, Bulgária] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – Uniós polgárság – Az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdése – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. és 45. cikke – A tagállamok területén való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jog – Akadályok – Transznemű személy személyi állapotára vonatkozó adatok módosítására irányuló kérelem – A nemzeti eljárás hiánya – A más tagállamban hozott jogi aktus hiánya – A származási tagállam azon kötelezettsége, hogy elismerje és a születési anyakönyvi kivonatban rögzítse a nemi identitás megváltoztatását és az azt követő változásokat – 2004/38/EK irányelv – 4. cikk – A megélt nemi identitásnak megfelelő személyazonosító okmányok kiállításának kötelezettsége”
I. Bevezetés
1.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet a K. M. H. által az Obshtina Stara Zagora (Stara Zagora önkormányzata, Bulgária) ellen annak érdekében indított eljárás keretében terjesztették elő, hogy olyan ítéletet hozzanak, amely elismeri nemének megváltoztatását és elrendeli a nevének megváltoztatását, (
2
) valamint azt, hogy e változás szerepeljen a születési anyakönyvi kivonatában.
2.
Ez az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tehát valamely tagállam születési anyakönyvi kivonata módosítására hatáskörrel rendelkező hatóságai által az e tagállam állampolgárságával rendelkező személy személyazonosságának elismerésére és anyakönyvezésére vonatkozik. Bár ez a személy gyakorolta a más tagállamban való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogát, kérelmének nem tárgya egy másik tagállamban személyazonossága valamely jogszerűen megszerzett eleme megváltozásának elismerése.
3.
Márpedig az anyakönyvezés területén a 2024. október 4‑i Mirin ítéletig (
3
) a Bíróság ítélkezési gyakorlata kizárólag egy másik tagállamban hozott jogi aktus vagy határozat joghatásainak valamely tagállam általi elismerése keretében alakult ki, elsősorban az uniós polgároknak a tagállamok területén való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való, az EUMSZ 21. cikkben rögzített joga alapján, emlékeztetve arra, hogy az uniós jog nem sérti ezen államoknak a személyi állapot területén fennálló hatáskörét.
4.
Ráadásul ezen ítélkezési gyakorlatban a jogi kapcsolatok elismerését illetően a Bíróság kifejezetten leszögezte, hogy a valamely másik tagállamban jogszerűen megállapított jogi helyzet valamely tagállam általi elismerése nem kötelezi az első tagállamot, amelyben e helyzet az uniós jog által előírt joghatásokat vált ki, arra, hogy módosítsa a személyi állapotra vonatkozó szabályozását. (
4
) Végezetül a Bíróság más területeken hangsúlyozta, hogy a tagállamok rendelkeznek hatáskörrel a nemi identitás jogi elismerésére. (
5
)
5.
A Mirin ítélet alapjául szolgáló ügyben létezett a nemi identitás megváltoztatására irányuló nemzeti eljárás abban a tagállamban, amelynek az érintett személy állampolgára volt. (
6
) A jelen ügyben nem ez a helyzet, mivel az a tagállam, amelynek az érintett személy állampolgára, határozottan elzárkózik a nemi identitás megváltoztatásának elismerésétől.
6.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tehát annak eldöntésére kéri a Bíróságot, hogy összeegyeztethető‑e az uniós joggal az olyan tagállami szabályozás, ahogyan azt a nemzeti bíróságok értelmezik, amely nem ismeri el sem állampolgárai nemi identitásának megváltoztatását, sem annak következményeit, amennyiben a nemi identitás e megváltoztatását egy másik tagállamban jogszerűen nem állapították meg. (
7
) A kérdés, mivel a tagállamoknak a személyi állapottal kapcsolatos hatáskörére vonatkozik, nagy jelentőséggel bír.
7.
Ily módon a Bíróságnak el kell döntenie, hogy az alapügyben szereplő helyzet mennyiben tartozik az uniós jog hatálya alá, hogy milyen akadályra hivatkozhat az érintett személy e jogok gyakorlása kapcsán, és hogy ez az akadályozás igazolható‑e.
8.
Kifejtem azokat az okokat, amelyek miatt a Bíróság az uniós jog bizonyos rendelkezéseire tekintettel úgy ítélheti meg, hogy a tagállam köteles orvosolni a szabad mozgás és tartózkodás azon akadályait, amelyek abból erednek, hogy e tagállam nem ismeri el valamely állampolgára megélt nemi identitását, oly módon, hogy módosítják a születési anyakönyvi kivonatát és a személyazonosító okmányait, még akkor is, ha a nemi identitás másik tagállamban történt megváltoztatását nem állapították meg.
II. Jogi háttér
A.
Az uniós jog
9.
A jelen indítványban az EUMSZ 20. cikkre és az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdésére, az Európai Unió Alapjogi Chartájának (
8
) 7. cikkére és 45. cikkének (1) bekezdésére, valamint a 2004/38/EK irányelv (
9
) 4. cikkének (3) bekezdésére fogok hivatkozni.
B.
A bolgár jog
1. Az anyakönyvezésről szóló törvény
10.
Az anyakönyvezésről szóló törvény alapügyben alkalmazandó változata 1. cikkének (2) bekezdése értelmében:
„Az anyakönyvi bejegyzés a születés, a házasság és az elhalálozás anyakönyvi okmányok nyilvántartásába való bejegyzéséből, valamint a személyeknek a népesség‑nyilvántartásba való bejegyzéséből áll.”
11.
Az említett törvény 2. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A Bolgár Köztársaságban a személyek anyakönyvbe való bejegyzése az anyakönyvi okmányaikban szereplő adatokon és a törvényben megjelölt más okmányokban szereplő adatokon alapul.”
12.
Az említett törvény 3. cikke a következőket mondja ki:
„(1)   Az anyakönyvi okmányok nyilvántartásába be kell jegyezni az 1. cikk (2) bekezdésében említett eseményeket minden olyan személyre vonatkozóan, aki az esemény bekövetkezésének időpontjában bolgár állampolgár, és az olyan személyekre vonatkozóan, akik nem bolgár állampolgárok, de az esemény bekövetkezésének időpontjában a Bolgár Köztársaság területén tartózkodnak.
(2)   A népesség‑nyilvántartásba be kell jegyezni:
1. valamennyi bolgár állampolgárt;
[…] [ (
10
)]”
13.
Ugyanezen törvény 8. cikkének (1) bekezdése szerint a személyek anyakönyvezésének fő adatai a név, a születési idő és hely, a nem, az állampolgárság és a személyi azonosító szám.
14.
Az anyakönyvezésről szóló törvény 9. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A Bolgár Köztársaság területén született bolgár állampolgár neve egy utónévből, egy apai névből és egy családnévből áll. A név három részét be kell jegyezni a születési anyakönyvi kivonatba.”
15.
E törvény 13. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Minden személy apai neve az apa utónevéből áll, és azt az ‑ov vagy ‑ev utótaggal, valamint a gyermek neme szerinti végződéssel kell írásba foglalni, kivéve, ha az apa utóneve nem teszi lehetővé e végződés elhelyezését, vagy ha az ellentétes a szülők családi, etnikai vagy vallási hagyományaival.”
16.
Az említett törvény 14. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„Minden személy családneve az apa családneve vagy apai neve, az ‑ov vagy ‑ev utótaggal, valamint a gyermek neme szerinti végződéssel ellátva, kivéve, ha a szülők családi, etnikai vagy vallási hagyományai másként igénylik.”
17.
Ugyanezen törvény 19. cikkének (1) bekezdése a következőképpen szól:
„Az utónév, az apai név vagy a családi név megváltoztatását a bíróság engedélyezi az érintett személy írásbeli kérelme alapján, ha az nevetséges, sértő vagy társadalmilag elfogadhatatlan, és ha fontos körülmények ezt igénylik.”
18.
Az anyakönyvezésről szóló törvény 45. cikke (1) bekezdésének 6–8. pontja értelmében a születési anyakönyvi kivonat tartalmazza az újszülött nevét, a gyermek személyi azonosító számát (csak a bolgár állampolgárok esetében), valamint a nemet és az állampolgárságot.
19.
E törvény 73. cikke előírja, hogy a személyek személyi állapotára vonatkozóan kiállított anyakönyvi okmányokban szereplő adatok módosítására bírósági vagy közigazgatási úton kerülhet sor.
20.
Az említett törvény 76. cikkének (5) bekezdése értelmében a név és a nem bírósági úton módosítható.
21.
Ugyanezen törvény 100. cikke szerint az anyakönyvezés és a közösségi közigazgatási szolgálatok rendszere (ESGRAON) a természetes személyek anyakönyvezésének nemzeti rendszere és az e személyekre vonatkozó személyes adatok forrása a Bolgár Köztársaságban.
22.
Az anyakönyvezésről szóló törvény 101. cikkének 1–4. pontja értelmében:
„Az ESGRAON feladatai a következők:
1.
az anyakönyvi okmányok nyilvántartásának létrehozása és vezetése;
2.
az anyakönyvi okmányok nemzeti elektronikus nyilvántartásának létrehozása és vezetése;
3.
a népesség‑nyilvántartás létrehozása és vezetése;
4.
a természetes személyek egyedi adminisztratív azonosítójának (személyi azonosító szám) létrehozására és kiosztására szolgáló rendszer létrehozása, valamint a személyi azonosító számok nyilvántartásának létrehozása és vezetése.”
2. A bolgár személyazonosító okmányokról szóló törvény
23.
Az 1999. április 1‑jei Zakon za bulgarskite lichni dokumenti (a bolgár személyazonosító okmányokról szóló törvény) (
11
) alapügyre alkalmazandó változata 4. cikkének (1) bekezdése értelmében minden bolgár állampolgár jogosult személyazonosító okmányra.
24.
Az említett törvény 9. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A név, a személyi azonosító szám (személyi szám/külföldi személyi szám), a nem, az állampolgárság vagy a megjelenés jelentős és tartós megváltozása esetén az érintett személynek legfeljebb 30 napon belül új bolgár személyazonosító okmányokat kell kérelmeznie.”
25.
Az említett törvény 13. cikkének (1) bekezdése felsorolja a személyazonosító okmányok típusait. Ez magában foglalja a személyazonosító igazolványt, az útlevelet és a vezetői engedélyt.
26.
Ugyanezen törvény 16. cikkének (1) bekezdése értelmében az érintett személy nevét, születési idejét, személyi azonosító számát, nemét és állampolgárságát fel kell tüntetni a személyazonosító okmányokban. E cikk (2) és (6) bekezdése pontosítja, hogy az útlevélnek és a személyazonosító igazolványnak biometrikus adatokat is tartalmaznia kell.
27.
A bolgár személyazonosító okmányokról szóló törvény kiegészítő rendelkezései (1) bekezdésének 16. pontja hozzáteszi, hogy a biometrikus adatok a polgár arcképe és ujjlenyomatai.
III. Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
28.
K. M. H. egy 1990. augusztus 7‑én Bulgáriában született személy, akit születéskor férfiként vettek nyilvántartásba az e nemnek megfelelő, egy utónévből, egy apai névből és családnévből álló névvel. (
12
) Személyi azonosító számot is kapott, és személyazonosító okmányt állítottak ki részére, amelyek őt szintén férfiként azonosítják. K. M. H. azonban azt állítja, (
13
) hogy gyermekkora óta „mindig nőnek tekintette magát, megjelenését és viselkedését, észlelését, érzelmeit és viselkedését illetően”. (
14
)
29.
E személy jelenleg tartósan Olaszországban él, egy olasz partnerrel, (
15
) aki eltartja. Hormonális kezelésben vett részt, amelynek révén női megjelenése lett, és sebészeti beavatkozásnak kívánja alávetni magát a nem megváltoztatása érdekében, ami a személyi jogállás megváltozásával járna. Egyrészt a női megjelenése és magatartása, másrészt azon tény közötti eltérés, hogy egy férfi személy hivatalos személyazonosító okmányaival – köztük személyazonosító igazolványával – rendelkezik, számára napi hátrányokat és problémákat okoz, különösen abban, hogy munkát találjon.
30.
Ezért 2017‑ben K. M. H. azt kérte a Rayonen sad Stara Zagorától (stara zagorai kerületi bíróság, Bulgária) az anyakönyvezésről szóló törvény 19. cikkének (1) bekezdése alapján, hogy állapítsa meg, hogy ő nő, és rendelje el K. M. H. (férfi név, apai név és családnév) nevének K. M. H.‑ra (női név, apai név és családnév) történő megváltoztatását, és hogy e változás szerepeljen a számára kiállított születési anyakönyvi kivonatban.
31.
E bíróság, amely különböző orvosi szakvéleményeket és egy igazságügyi szakértői vélemény kért, amelyek megerősítették K. M. H.‑nak az általa követelt nemi identitásra vonatkozó nyilatkozatait, 2018. február 28‑án elutasította a kérelmét. Elismerte, hogy K. M. H. transznemű személy, és megállapította, hogy a nemi identitása megváltoztatásának elismerésére irányuló kérelem (
16
) szabad akaratából és tájékozott döntéséből ered. Ugyanakkor úgy ítélte meg, hogy nem teljesült az említett kérelemnek az anyakönyvezésről szóló törvény 19. cikkével összefüggésben értelmezett 73. cikke szerinti jogi kritérium. Megállapította, hogy a bolgár objektív jog nem teszi lehetővé az anyakönyvi okmányban megállapított tények pszichológiai alapon történő módosítását.
32.
E határozatot az Okrazhen sad Stara Zagora (stara zagorai regionális bíróság, Bulgária) 2018. június 15‑i ítéletével helybenhagyta azzal az indokkal, hogy először is a bolgár jogalkotó a születéskor meghatározott nemnek az elsődleges nemi jellemzők alapján történő nyilvántartásba vételét írta elő. A nem megváltoztatását csak akkor lehet engedélyezni, ha azt testi változás követeli meg. Továbbá az anyakönyvezésről szóló törvény rendelkezései teljesen egyértelműek, és nem hagynak teret más értelmezésnek. Végül jogalkotói minőségében az állam feladata, hogy intézkedéseket hozzon az állampolgárok magán‑ és családi életének tiszteletben tartása érdekében, összhangban az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény (
17
) 8. cikkében kimondott, közvetlenül alkalmazandó szabállyal.
33.
A 2019. február 7‑i végzéssel engedélyezett felülvizsgálati kérelem alapján a Varhoven kasatsionen sad (legfelsőbb semmítőszék, Bulgária) 2019. június 28‑i határozatával megállapította, hogy a nemzeti jogban fennálló szabályozás hiánya ellenére a magán‑ és családi élet tiszteletben tartásának elve arra kötelezi a bíróságot, hogy esetről esetre értékelje, hogy teljesülnek‑e valamely személy nemi identitása megváltoztatásának anyagi jogi feltételei, amelyektől a születési anyakönyvi kivonatban szereplő személyi állapotra vonatkozó adatokban bekövetkezett jogi változás függ, annak érdekében, hogy az EJEE 8. cikkére tekintettel megteremtsék a közérdek és az egyén érdeke közötti megfelelő egyensúlyt. E bíróság úgy határozott, hogy az ügyet visszautalja az Okrazhen sad Stara Zagora (stara zagorai regionális bíróság) elé annak érdekében, hogy az új bizonyítékokat gyűjtsön K. M. H. egészségi állapotára vonatkozóan.
34.
2019. november 21‑i határozatával e bíróság, amelynek rendelkezésre állt egy második szakértői vélemény, amely megerősítette, hogy K. M. H. transznemű személy, ismét elutasította a személyi állapot megváltoztatása iránti kérelmét, megismételve első határozatának azon alapuló indokolását, hogy nincs olyan eljárás, amely lehetővé tenné a „pszichológiai nem” születési anyakönyvi kivonatba történő bejegyzését.
35.
K. M. H. e határozattal szemben jogorvoslattal élt a Varhoven kasatsionen sad (legfelsőbb semmítőszék) előtt. E felülvizsgálati kérelmet 2023. június 26‑án engedélyezték, azzal az indokkal, hogy az említett határozat összeegyeztethetetlen a K. M. H. által hivatkozott 1996. április 30‑i P. kontra S. ítélettel, (
18
) amely a jogvita tárgyát képező következő, a kérdést előterjesztő bíróság által összefoglalt jogkérdésekre vonatkozott: „Jogosultak‑e a természetes személyek saját identitásukat meghatározni, ideértve azt is, hogy egy meghatározott nemhez tartoznak? Egyenlőtlen bánásmódnak minősül‑e az, ha a bíróság megtagadja a transzszexuális kérelmező nemének, nevének és személyi azonosító számának megváltoztatását az anyakönyvi okmányokban?”
36.
Ezt az eljárást azt követően indították újra, hogy a Varhoven kasatsionen sad (legfelsőbb semmítőszék) polgári tanácsainak teljes ülése meghozta a 2023. február 20‑i 2/2020. sz. értelmező határozatot, (
19
) amely valamennyi állami hatóságra és bíróságra kötelező, beleértve a Varhoven kasatsionen sad (legfelsőbb semmítőszék) ítélkező testületeit is. Arra a kérdésre válaszolva, hogy az állítása szerint transznemű személy anyakönyvi okmányaiban szereplő adatok módosításának előfeltételei az EJEE 8. cikkéből következnek‑e, először is megállapítást nyert, (
20
) hogy a Bulgáriában hatályos anyagi jog ilyen esetben nem teszi lehetővé az anyakönyvi okmányokban szereplő nemre, névre és személyi azonosító számra vonatkozó adatok megváltoztatását. Továbbá az uniós jog nem követel meg eltérő következtetést, mivel a személyek személyi állapotára vonatkozó szabályok a tagállamok hatáskörébe tartoznak. Végül e határozat a Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság, Bulgária) 2021. október 26‑i 15. sz. ítéletén alapul, amelyből kitűnik, hogy az alkotmányban szereplő „nem” kifejezést csak biológiai értelemben lehet érteni, és hogy a közérdek elsőbbséget élvez a transznemű személyek érdekeivel szemben azon erkölcsi és/vagy vallási szabályok és elvek miatt, amelyek alátámasztják a társadalomban kialakított azon elképzeléseket és értékeket, amelyek stabilitását és fenntarthatóságát biztosítani kell. E tekintetben az említett ítélet hangsúlyozza azt a hatást, amelyet a „transzszexuális” személy születési anyakönyvi kivonatának módosítása más személyek, köztük a kiskorú és cselekvőképtelen személyek, például e személy gyermekei, valamint házastársának családi állapotára gyakorol.
37.
A Varhoven kasatsionen sad (legfelsőbb semmítőszék) mindazonáltal kétségeit fejezi ki az értelmező határozatban elfogadott értelmezést illetően. Először is az EJEE 8. cikkére és az EUSZ 9. cikkre utalva arra hivatkozik, hogy az e rendelkezések értelmében vett hátrányos megkülönböztetés akkor valósulna meg, ha a nemen alapuló hátrányos megkülönböztetést tiltó nemzeti jog hatálya bizonyos egészségügyi okok fennállása esetén az interszexuális személyekre és más személyekre korlátozódna. Ismerteti a más tagállamokban eltérően kezelt azonos vagy hasonló eseteket is, annak érdekében, hogy a bolgár transznemű személyek tisztességes eljáráshoz való jogának megsértésére hivatkozzon.
38.
Másodszor, e bíróság azt a kérdést teszi fel, hogy a születési anyakönyvi kivonatban szereplő adatok jogi módosításának tilalma nem sérti‑e az uniós polgárok egyenlőségének és a szabad mozgásnak a „Charta 7. cikkének és az EJEE 8. cikkének rendelkezéseiben rögzített”, az EUMSZ 8. és EUMSZ 21. cikkben megállapított elvét amiatt, hogy az érintett személyek nem tudják igazolni személyazonosságukat azon személyazonosító okmányaikkal, amelyekben ellenkező nemű személyként szerepelnek.
39.
Végül az említett bíróság úgy véli, hogy a Bíróság feladata annak értékelése, hogy az alkotmánynak a Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság) határozatában adott kötelező értelmezése, amely szerint a „nem” kifejezés csak biológiai értelemben érthető, megfelel‑e az uniós jog követelményeinek, és jogi akadályát képezheti‑e a nemi identitás anyakönyvekben való figyelembevételének.
40.
E körülmények között a Varhoven kasatsionen sad (legfelsőbb semmítőszék, Bulgária) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Ellentétes‑e az uniós polgárok közötti egyenlőségnek és a szabad mozgásnak [az EUSZ 9. cikkben], valamint [az EUMSZ 8. és 21. cikkben] rögzített és [a Charta] 7. cikkében és az [EJEE] 8. cikkében megerősített elvével az olyan tagállami belső jogi szabályozás, amely teljes mértékben kizárja a magát [transzneműnek] valló kérelmező anyakönyvi kivonataiban szereplő, a nemre, a névre és az azonosítószámra (EGN) vonatkozó bejegyzés módosításának lehetőségét?
2)
Ellentétes‑e az uniós polgárok közötti egyenlőségnek és a szabad mozgásnak [az EUSZ 9. cikkben], valamint [az EUMSZ 8. és 21. cikkben] rögzített elvével, valamint a mindenfajta nemen, faji vagy etnikai származáson, valláson vagy meggyőződésen, fogyatékosságon, életkoron vagy szexuális irányultságon alapuló megkülönböztetésnek az EUMSZ 10. cikkben rögzített tilalmával, amelyeket megerősít [a Charta] 7. cikke és [az EJEE] 8. cikke, továbbá a hatékony jogorvoslat elvével az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat (a jelen esetben a […] értelmező határozata), amely szerint az Európai Unió valamely tagállamának területén hatályos objektív anyagi jog nem biztosít lehetőséget a magát [transzneműnek] valló kérelmező anyakönyvi kivonataiban a nem, a név és az azonosítószám megváltoztatására, és e kérelmező ezáltal eltérő helyzetbe kerül ahhoz képest, amelyben valamely másik olyan tagállamban lenne, amelynek ítélkezési gyakorlata ezzel ellentétes álláspontot képvisel?
Megengedett‑e az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely vallási értékek és erkölcsi elvek alapján nem teszi lehetővé a nemi identitás megváltoztatását, kivéve, ha ez bizonyos – interszexuális – személyek esetében egészségügyi okokból szükséges?
Megengedett‑e az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely vallási értékek és erkölcsi elvek alapján csak bizonyos esetekben és bizonyos (interszexuális) személyek számára egészségügyi okokból teszi lehetővé a nem megváltoztatását, a nemi identitás további, más egészségügyi okokból történő megváltoztatásának más eseteiben azonban nem?
3)
A nem mint az anyakönyvi bejegyzés egyik alapvető eleme tekintetében is fennáll‑e az Európai Unió tagállamainak az a Bíróság ítélkezési gyakorlatában [a 2018. június 5‑iComan és társai ítélettel (C‑673/16, EU:C:2018:385) és a [Pancharevo] ítélettel] a [2004/38] irányelv és az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdésének alkalmazásával kapcsolatban elismert kötelezettsége, hogy el kell ismerniük a személyeknek a valamely más tagállamban – e tagállam jogának megfelelően – megállapított személyi állapotát, és megköveteli‑e valamely bolgár állampolgársággal is rendelkező személy nemének valamely más tagállamban megállapított megváltozása e ténynek a Bolgár Köztársaság megfelelő nyilvántartásaiba történő bejegyzését?
4)
A Chartából és az EJEE‑ből eredő tisztességes eljáráshoz való jogra tekintettel megengedett‑e az alkotmánynak a Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság, Bulgária) ítélete általi olyan kötelező értelmezése, amely szerint a »nem« fogalma kizárólag biológiai értelemben értendő[?] [Ö]sszeegyeztethető‑e ez az értelmezés az uniós jog követelményeivel, és a nem megváltozása [anyakönyvi] bejegyzésének jogi akadályát képezheti‑e az?”
41.
A kérdést előterjesztő bíróság 2024. május 27‑én válaszolt a Bíróság információkérésére.
42.
K. M. H., az észt, a magyar, a holland és a portugál kormány, valamint az Európai Bizottság terjesztett elő írásbeli észrevételeket. K. M. H., a bolgár és a holland kormány, valamint a Bizottság részt vett a 2025. május 22‑én tartott tárgyaláson, amelynek során e felek a Bíróság által feltett, szóbeli választ igénylő kérdésekre is válaszoltak.
IV. Elemzés
43.
Előzetesen megjegyzem, hogy bár az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés tárgya az a nemzeti szabályozás, amely kizárja a transzneműség anyakönyvezését, a többi kérdés arra a nemzeti ítélkezési gyakorlatra vonatkozik, amely szerint e szabályozás értelmezése nem teszi lehetővé a transznemű személyek személyi állapotának módosítását.
44.
Ennek keretében a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy az uniós polgárok egyenlőségére, a tagállamok területén való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogukra, a hátrányos megkülönböztetés tilalmára és a hatékony bírói jogvédelemre vonatkozó uniós jogi rendelkezésekkel – mivel e jogokat a Charta rögzíti – ellentétes‑e az, hogy a nemzeti szabályozás, valamint annak a nemzeti bíróságok általi értelmezése nem teszi lehetővé valamely bolgár állampolgár „nemi identitásának megváltoztatását” (
21
) annak érdekében, hogy azt a születési anyakönyvi kivonatába és a személyazonosító okmányaiba bejegyezzék, abban az esetben is, ha a nemváltoztatást célzó sebészeti kezelésre nem kerül sor.
45.
Mivel ez az előzetes döntéshozatal iránti kérelem egy bolgár állampolgár és az anyakönyvezésre hatáskörrel rendelkező bolgár hatóság közötti jogvita keretébe illeszkedik, amelynek tárgya nem egy másik tagállamban nyilvántartásba vett okirat vagy határozat elismerése, pontosítani kell, hogy mi igazolja a Bíróság hatáskörét. (
22
)
46.
Álláspontom szerint elegendő azt megállapítani, hogy K. M. H. helyzete az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozik. (
23
) K. M. H., mint bolgár állampolgár (
24
) ugyanis szabad mozgáshoz való jogát gyakorolta egy másik tagállamban, nevezetesen az Olasz Köztársaságban. Ott kíván tartózkodni és dolgozni, valamint szabadon kíván mozogni a tagállamok területén olyan személyazonossággal, amely a nemi identitásának a származási tagállamában való jogi elismeréséből ered, valamint azt szeretné, ha biztosítanák olasz élettársával fenntartott családi életét. Kizárólag a Bolgár Köztársaság rendelkezik hatáskörrel arra, hogy az állampolgárságát feltüntető személyazonosító igazolványt vagy útlevelet állítson ki K. M. H. részére.
47.
K. M. H. tehát hivatkozhat többek között a tagállamok területén való szabad mozgás és tartózkodás alapvető és egyéni jogára, amelyet az EUMSZ 20. cikk (2) bekezdése a) pontjának és az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdésének megfelelően minden uniós polgár számára biztosítanak, ez utóbbi rendelkezés szerint a Szerződésekben és a végrehajtásukra hozott intézkedésekben megállapított korlátozásokkal és feltételekkel. (
25
) E tekintetben a 2004/38 irányelvnek célja többek között az, hogy meghatározza e jogok gyakorlásának feltételeit, valamint e jogok korlátozásait. (
26
) Az irányelv 4. cikkének (3) bekezdése különösen a személyazonosító igazolvány vagy útlevél kiállítását írja elő.
48.
Ami a kérdést előterjesztő bíróság kérdéseit, és mindenekelőtt az első két kérdést illeti, megjegyzem, hogy e bíróság az előzetes döntéshozatal iránti kérelmét és a Bíróság által megfogalmazott információkérésre adott válaszát a Mirin ítélet meghozatala előtt terjesztette elő, amely arra vonatkozott, hogy az uniós polgár állampolgársága szerinti tagállam illetékes hatósága bejegyezheti‑e a születési anyakönyvi kivonatba a polgár utónevének és nemi identitásának megváltoztatását. A Bíróság megállapította, hogy „az EUMSZ 20. cikket és az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdését a Charta 7. és 45. cikkével összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan tagállam szabályozása, amely nem teszi lehetővé e tagállam állampolgárának, hogy a szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogának gyakorlása során a valamely másik tagállamban jogszerűen megváltoztatott utónevét és nemi identitását elismerjék és a születési anyakönyvébe bejegyezzék, ami azzal a következménnyel jár, hogy ezen állampolgár az első tagállamban új, a nemi identitás megváltoztatására irányuló bírósági jellegű eljárás megindítására kényszerül, amely figyelmen kívül hagyja az e másik tagállamban már elért, jogszerű változtatást”. (
27
)
49.
Ugyanakkor jelentős különbség van a Mirin ítélet alapjául szolgáló ügy és a jelen ügy között, nevezetesen az, hogy a jelen ügyben nem került sor egy másik tagállamban a nemi identitás jogszerű megváltoztatására. Ennélfogva az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első és második kérdés továbbra is releváns.
50.
Továbbá, bár a Mirin ítélet lehetővé teszi a kérdést előterjesztő bíróság előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésében kifejezett kétségeinek eloszlatását, ez a kérdés elfogadhatatlan, mivel ez nem tárgya a jogvitának, tehát a kérdés hipotetikus. K. M. H. tekintetében ugyanis nem hoztak semmilyen bírósági vagy közigazgatási határozatot Olaszországban, ahol tartózkodik, amint az a kérdést előterjesztő bíróságnak a Bíróság információkérésére adott válaszából kitűnik.
51.
Végül az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdést álláspontom szerint úgy lehet értelmezni, hogy az arra vonatkozik, hogy a nemzeti bíróság csupán azon okból kifolyólag nem tud‑e valamely nemzeti jogi rendelkezést az uniós joggal összhangban értelmezni, mivel e rendelkezést a Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság) e joggal összeegyeztethetetlen módon értelmezte. A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint erre nemleges választ kell adni.
52.
A Bíróság ugyanis egyrészt megállapította, hogy annak a nemzeti bíróságnak, amely korábban már élt az EUMSZ 267. cikk második bekezdésében részére biztosított lehetőséggel, adott esetben figyelmen kívül kell hagynia a felsőbb szintű nemzeti bíróság megállapításait, ha úgy ítéli meg, hogy a Bíróság által adott értelmezésre figyelemmel azok nem felelnek meg az uniós jognak, adott esetben eltekintve az őt arra kötelező nemzeti szabály alkalmazásától, hogy feleljen meg e felsőbb szintű bíróság határozatainak. Másrészt ez a megoldás alkalmazandó akkor is, amikor valamely rendes bíróságot a nemzeti eljárásjog szabálya alapján a nemzeti alkotmánybíróság olyan határozata köti, amelyet az uniós joggal ellentétesnek tart. (
28
)
53.
Következésképpen azt javaslom a Bíróságnak, hogy elemzését az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első és második kérdésre összpontosítsa, mivel azok az EUMSZ 21. cikken és a Charta 7. cikkén alapulnak, és azokat együttesen vizsgálja meg.
54.
Mivel K. M. H. hivatkozhat az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdésére, a kérdést előterjesztő bíróság által hivatkozott egyes jogalapok – nevezetesen az egyenlőségre (EUSZ 9. cikk és EUMSZ 8. cikk), a hátrányos megkülönböztetés tilalmára (EUMSZ 10. cikk) és a hatékony jogorvoslathoz való jogra (a Charta 47. cikke) vonatkozó rendelkezések – véleményem szerint figyelmen kívül hagyhatók.
55.
Ezért javaslom az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első és második kérdés átfogalmazását. Ezenkívül a nemzeti bíróságok és a Bíróság között az EUMSZ 267. cikkel bevezetett együttműködési eljárás keretében, valamint annak érdekében, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak az előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez hasznos választ lehessen adni, a Bíróság figyelembe vehet olyan uniós jogszabályokat, amelyekre a nemzeti bíróság kérdésének megfogalmazásában nem hivatkozott. (
29
)
56.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem céljára (
30
) tekintettel meg kell tehát állapítani, hogy a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2004/38 irányelv 4. cikkének (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett EUMSZ 20. cikket és az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdését, valamint a Charta 7. cikkét és 45. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, ahogyan azt a nemzeti bíróságok értelmezik, amely nem teszi lehetővé, hogy a tagállam állampolgárai nemi identitásának megváltoztatását – abban az esetben is, ha a nemváltoztatást célzó sebészeti kezelésre nem kerül sor –, valamint a nevük és személyi azonosító számuk megváltoztatását jogilag elismerjék és bejegyezzék a születési anyakönyvi kivonatukba, noha e bejegyzéstől függ a személyazonosító okmányaikban szereplő adatok módosítása.
57.
A személyi állapottal és a transzneműség jogi elismerésével kapcsolatban a Bíróság már határozott a tagállamok uniós jog szerinti kötelezettségeiről bizonyos körülmények között, nevezetesen a valamely másik tagállamban jogszerűen megszerzett nemi identitás megváltoztatásával kapcsolatban. (
31
) Az ezen ítélkezési gyakorlat mögött meghúzódó logika megegyezik a névre vonatkozó ítélkezési gyakorlattal. Az azon a megállapításon alapul, hogy az EUMSZ 20. cikk és az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdése által biztosított jogok gyakorlása akadályozva van, ha a „mobilis” uniós polgár valamely tagállamban elismert identitása eltér az állampolgársága szerinti tagállamban nyilvántartásba vett identitásától. (
32
)
58.
Ez az akadály igazolja a tagállamok személyi állapottal kapcsolatos hatáskörének korlátozását. A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint ugyanis az uniós jog jelenlegi állása szerint a személyi állapot, amelynek körébe az utónév, a családnév és a nemi identitás megváltoztatására vonatkozó szabályok tartoznak, a tagállamok hatáskörébe tartozó terület, és az uniós jog nem sérti e hatáskört. E hatáskör gyakorlása során azonban minden tagállamnak tiszteletben kell tartania az uniós jogot, és különösen az EUM‑Szerződésnek a tagállamok területén való mozgás és tartózkodás minden uniós polgár számára elismert szabadságára vonatkozó rendelkezéseit, e célból pedig minden tagállamnak el kell ismernie a személyeknek a valamely más tagállamban – az e tagállam jogának megfelelően – megállapított személyi állapotát. (
33
)
59.
Mindazonáltal az érintett személy állampolgársága szerinti tagállamtól eltérő tagállamban jogszerűen hozott jogi aktus vagy határozat hiányában már nem valamely személy tagállamonként pusztán azért eltérő személyi állapotával kapcsolatos nehézségek megoldásáról van szó, mert valamely tagállamban gyakorolta a szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogát.
60.
A Bíróság elé terjesztett új kérdés az, hogy hogyan lehet biztosítani e szabadság gyakorlásának tényleges érvényesülését abban az esetben, ha az uniós polgár által megélt nemi identitás eltér a nemének a születési anyakönyvi kivonatában való feltüntetéséből eredő nemi identitástól, amely a személyazonosító igazolványában vagy útlevelében szerepel. A jelen ügyben konkrétan, amint arra a nemzeti bíróságok előtt is hivatkozik, K. M. H. nem rendelkezik olyan személyazonosító okmányokkal, amelyek lehetővé tennék számára a tagállamok területén való mozgást és tartózkodást, valamint a munkavállalást anélkül, hogy el kellene oszlatnia az egyrészt a nemének e dokumentumokban a születési anyakönyvi kivonatában szereplővel összhangban történő feltüntetése, másrészt a megélt nemi identitása közötti eltérésből eredő kétséget.
61.
Következésképpen felmerül a kérdés, hogy milyen uniós jogi alapja lehet a tagállamok azon kötelezettségének, hogy jogilag elismerjék a területükön született állampolgáraik nemi identitásának megváltoztatását.
62.
Más tagállamban hozott jogi aktus vagy határozat hiányában úgy tűnik számomra, hogy az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdésének a „mobilis” uniós polgárok személyazonosságára vonatkozó értelmezés szerinti alkalmazási körét nem lehet ilyen helyzetre kiterjeszteni, ha ez az identitás az érintett tagállamok szerint eltérő. Pusztán ezen az alapon – még a Charta 7. cikkével összefüggésben értelmezve is – annak megállapítása, hogy valamely tagállam köteles jogilag elismerni a nemi identitást, végső soron megkérdőjelezné a személyi állapotra és a családi állapotra vonatkozó tagállami hatáskör elvét. Egy ilyen határozat végül az uniós polgársághoz kapcsolódó jogok korlátlan elismeréséhez vezetne, holott a Szerződések egyetlen rendelkezése sem írja elő ezt. Ezenkívül a Charta 45. cikkének (1) bekezdésén alapuló értelmezést korlátozza a Charta 51. cikkének (2) bekezdése.
63.
Ezért a Bizottsághoz hasonlóan, amely a tárgyaláson ilyen értelemben nyilatkozott, úgy vélem, hogy előnyösebbnek tűnik a 2004/38 irányelv 4. cikkének (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett EUMSZ 21. cikk (1) bekezdésén alapuló válasz.
64.
Ennek alapvető előnye az, hogy az uniós polgárok szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való joga gyakorlásának az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdésében előírt és a 2004/38 irányelv által rögzített korlátai és feltételei által meghatározott keretben marad. (
34
) Ezenkívül egy ilyen válasz a Bíróság három határozatára támaszkodhat, nevezetesen egyrészt az Unión belül úti okmánynak minősülő személyazonosító igazolvány kiállításának feltételeire vonatkozó Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date ítéletre, illetve másrészt a transzneműség állami nyilvántartásokba való bejegyzéséről szóló Mirin ítéletre és Deldits ítéletre.
65.
A Bíróság ugyanis pontosította, hogy az EUMSZ 20. cikk (2) bekezdésének a) pontja és az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdése által az egyes polgárok számára közvetlenül biztosított, a tagállamok területén való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jog az Unió által az állampolgárai számára biztosított, belső határok nélküli térség megvalósításába illeszkedik, mivel az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a 2004/38 irányelv célja e jog gyakorlásának megkönnyítése. (
35
)
66.
Így a személyazonosító igazolványok és útlevelek, amelyek különösen birtokosuk arcképmását tartalmazzák, az uniós polgárok azonosítására szolgálnak, (
36
) többek között annak tanúsítása céljából, hogy a tagállamok területén való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jog megilleti őket, és így élhetnek e jogukkal. (
37
)
67.
Következésképpen, ha az érintett tagállam által kiállított személyazonosító igazolványok és útlevelek tartalmazzák a birtokosuk nemére vonatkozó, a születési anyakönyvi kivonaton alapuló utalást, akkor az általa megélt nemi identitásnak kell ott szerepelnie, ha az eltér a születéskor az érintettnek tulajdonítottól. (
38
) Ugyanez vonatkozik a nemi identitás megváltoztatásának megfelelő utónévre, vezetéknévre és adott esetben személyi azonosító számra. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a nem megjelölése pszichoszociális hatásokkal jár, (
39
) mivel meghatározza a férfi és női nemi identitást. Következésképpen, ha egy konkrét helyzetben ez a megjelölés nem felel meg az érintett személy által megélt nemi identitásnak, (
40
) a személyazonosság igazolására bemutatott okmány (személyazonosító igazolvány vagy útlevél) szükségszerűen kétségeket vet fel annak eredetiségét vagy hitelességét illetően. (
41
)
68.
E szempontot illetően, ami a nemnek a személyazonosító igazolványokban vagy útlevelekben való feltüntetését illeti, célszerűnek tűnik számomra több lényeges pontosítást tenni.
69.
Különbséget kell tenni az útlevelek, illetve a személyazonosító igazolványok kiállítására vonatkozó uniós jogszabályok között. Az előbbieket a 2252/2004/EK rendelet (
42
) szabályozza. Az utóbbiakra immár a 2025/1208 rendelet alkalmazandó.
70.
Bár e rendeletek mindkét esetben a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO) ajánlásaira, (
43
) és különösen a géppel olvasható úti okmányokról szóló 9303. sz. dokumentumban (
44
) szereplő ajánlásokra hivatkoznak, hangsúlyozni kell az eltéréseket.
71.
Ami az útleveleket illeti, a 9303. sz. dokumentum „A géppel olvasható útlevelek (PLM) és egyéb TD3 formátumú[ (
45
)] DVLM‑ek[ (
46
)]” (
47
) című 4. része a „Személyi, kötelező és választható adatokat” tartalmazó II. mezőben az útlevél birtokosának nemére vonatkozó 11. mezőt tartalmaz, francia nyelven a következő formában: „F (féminin), M (masculin) ou X (sexe non spécifié)” [F (nő), M (férfi) vagy X (egyéb nem)]. (
48
) Így e norma szerint a tagállamok kötelesek olyan mezőt előírni, amely a nemre vonatkozó adatot is magában foglal. Azonban mentesülhetnek a tájékoztatás alól. (
49
)
72.
Ami a személyazonosító igazolványokat illeti, a nem megjelölésére vonatkozó ugyanezen követelmények a 9303. sz. dokumentumnak „A TD1 [ (
50
)] formátumú, géppel olvasható hivatalos úti okmányokra (DVOLM) vonatkozó előírások” című 5. részében szerepelnek. (
51
)
73.
Az uniós polgárok személyazonosító igazolványai tekintetében azonban a tagállamok eltérhetnek ezektől a követelményektől, amint azt a 2025/1208 rendelet (25) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 3. cikke (2) bekezdésének második albekezdése előírja. Így e személyazonosító igazolványok tekintetében az uniós jogalkotó a következőket választotta:
–
a 9303. sz. dokumentumban szereplő francia „genre” (társadalmi nem) szó helyett a „sexe” (biológiai nem) szót használja ezen adat megjelölésére, amelyet fel kell tüntetni a személyazonosító igazolvány egyik mezőjében, és
–
opcionálissá teszi a személy személyazonosító igazolványában szereplő (a 9303. sz. dokumentum szerinti „sexe” értelmében vett) „genre” tagállamok általi feltüntetését. Ez azt jelenti, hogy a tagállamok nem kötelesek a társadalmi nemre (vagy biológiai nemre) vonatkozó mezőt szerepeltetni ebben a dokumentumban. (
52
)
74.
Éppen ezért azon feltételek elemzésének folytatása érdekében, amelyek mellett a transznemű uniós polgár megélt nemi identitásával megegyező személyazonosító igazolványt ki kell állítani számára, azt az esetet kell alapul venni, amikor az állampolgársága szerinti tagállam a személyazonosító igazolványokban feltünteti a társadalmi nemet (vagy biológiai nemet).
75.
Ilyen helyzetben, mint a jelen esetben Bulgáriában, (
53
) a tagállamok területén való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jog transznemű uniós polgár általi gyakorlásának akadályozása abból ered, hogy az egyetlen illetékes hatóság, vagyis a származási tagállamának hatósága olyan személyazonosító igazolványt állít ki, amely kötelezően tartalmazza a születési anyakönyvi kivonatában szereplő nemének megjelölését, holott az már nem felel meg a megélt nemi identitásának. E körülmények között e személyazonosító okmány nem felel meg a céljának. Emlékeztetek arra, hogy e cél a birtokos azonosításának lehetővé tétele, anélkül hogy megkérdőjelezhető lenne az általa benyújtott dokumentumok eredetisége vagy az azokban szereplő adatok hitelessége. (
54
)
76.
E megállapítás alapján tehát a Bíróságnak az EUMSZ 21. cikkben és a Charta 7. cikkével összefüggésben értelmezett 45. cikkének (1) bekezdésében biztosított jogok uniós polgár általi gyakorlása akadályának egy új formáját kellene megállapítania. Ez az akadály nem az ugyanazon személyre vonatkozó két eltérő anyakönyvi okmány létéből ered, hanem abból, hogy a személyazonosító igazolványban kötelező feltüntetni a születési anyakönyvi kivonatból következő nemet, anélkül, hogy bármilyen lehetőség lenne arra, hogy itt eltérő, azaz a megélt nemi identitást szerepeltessék.
77.
A Bíróság tehát megállapíthatná, hogy ilyen helyzetben valamely tagállam nem hivatkozhat arra, hogy a nemzeti jogában hiányzik a transzneműség jogi elismerésére irányuló eljárás annak érdekében, hogy gátolja az olyan személyazonosító okmány beszerzéséhez való jogot, amely megkönnyíti az érintett uniós polgárnak a tagállamok területén való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogának gyakorlását. (
55
)
78.
Véleményem szerint el kell utasítani a bolgár kormány által a tárgyaláson előadott azon érvet is, amely szerint, mivel a személyazonosító okmány a születési anyakönyvi kivonatot tükrözi, az csak az érintett személy születésekor bejegyzett nemének megjelölését tartalmazhatja. Kétségtelen, hogy a születési anyakönyvi kivonat képezi a személyazonosító okmányok alapját, (
56
) a személyazonosság területén a közös bizonyítási céljuk alapján, azzal, hogy az előbbi tartalma kimerítő jellegű, míg az utóbbi összefoglaló jellegű. (
57
)
79.
A születési anyakönyvi kivonatban ugyanis egy megállapítás szerepel, nevezetesen egy általánosan meghatározott nemű személy születése és annak személyazonossága (családi név, utónév), valamint az egy vagy két szülővel fennálló kapcsolat. A nemre, az utónévre és a vezetéknévre vonatkozó adatok azon személy azonosítására szolgálnak, akinek a születését bejegyezték. A tagállamok szerint ezek a feltüntetett adatok különböző mértékben kapcsolódhatnak egymáshoz, szociológiai szempontból, például az utónév kiválasztásakor, vagy jogi értelemben, például Bulgáriában, a vezetéknév tekintetében (
58
) vagy Magyarországon, a magyar kormány által az utónévre vonatkozóan benyújtott írásbeli észrevételeknek megfelelően.
80.
Ezenkívül az a döntés, hogy a születési anyakönyvi kivonatot jelölik ki olyan referenciadokumentumként, amelybe az abban szereplő adatok módosításait rögzítik, bizonyítási célból, többek között a személyazonosító okmányok kiállítása céljából, a tagállamok mind a személyi állapot, (
59
) mind pedig a személyazonosító okmányok kiállítása terén fennálló hatásköre gyakorlásának körébe tartozik. (
60
)
81.
Ugyanakkor e két tárgykörben e hatáskörük gyakorlása során a tagállamok kötelesek tiszteletben tartani az uniós jogot, és különösen az EUM‑Szerződésnek a tagállamok területén való szabad mozgás és tartózkodás minden uniós polgár számára elismert szabadságára vonatkozó rendelkezéseit. (
61
)
82.
Következésképpen egy olyan jogrendszerben, amelyben a születési anyakönyvi kivonat az egyetlen referenciaokmány valamely személy egész életében, egy transzszexuális személy személyazonosító igazolványának olyan kiállítása, amelyben feltüntetik a megélt nemi identitást, és amely tehát nincs összhangban a nemnek a születési anyakönyvi kivonatban való feltüntetésével, a személyazonosító igazolványnak a tagállamok területén való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jog gyakorlása érdekében előírt szigorú bizonyítási követelményekre (
62
) tekintettel csak a nemi identitás megváltoztatásának hivatalos rögzítése után történhet. Másként fogalmazva, az a tény, hogy a személyazonosító okmány nemre vonatkozó információt tartalmaz, és hogy az kizárólag a személynek az állampolgársága alapján illetékes tagállamban jogszerűen kiállított születési anyakönyvi kivonatán alapul, a személyazonosító okmány céljára tekintettel arra kötelezi ezen államot, hogy jogilag ismerje el és jegyezze be a megélt nemi identitást ebbe az okmányba. (
63
)
83.
E körülmények között a nemzeti bíróságok által értelmezett olyan nemzeti szabályozás, amely a nemi identitás elismerésének hiányában nem teszi lehetővé a transznemű személy számára, hogy az uniós jog által védett olyan joggal rendelkezzen, mint a jelen esetben a személyazonosító okmánnyal való rendelkezés joga, amely lehetővé teszi számára a tagállamok területén való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogának gyakorlását, az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdésében előírt szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jog korlátozásának minősül. (
64
)
84.
Ezenfelül a Bíróság kimondta, hogy „[e]zt a korlátozást a Charta 45. cikkének (1) bekezdésében foglalt jogot illetően is meg kell állapítani”. (
65
)
85.
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az olyan nemzeti szabályozás, amely korlátozza az EUMSZ 21. cikkben biztosított e jog gyakorlását, csak akkor igazolható, ha objektív megfontolásokon alapul, és a nemzeti jog által jogszerűen megállapított célkitűzéssel arányos. (
66
)
86.
Ezenkívül az olyan nemzeti szabályozás, amely akadályozza, hogy – új nemi identitása elismerésének hiányában – a transznemű személy teljesítse az uniós jog által védett joghoz szükséges valamely feltételt, főszabály szerint az uniós joggal összeegyeztethetetlen szabályozásnak tekintendő. (
67
)
87.
A jelen esetben a kérdést előterjesztő bíróság a Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság) 2021. október 26‑i 15. sz ítéletére utal, amelyen az értelmező határozat alapul, (
68
) amely egyrészt azon az elven alapul, amely szerint kizárólag a „biológiai nem” szerepel a születési anyakönyvi kivonatban, másrészt pedig a transznemű személy személyi állapotának megváltoztatása által a családtagjaira gyakorolt hatásokkal kapcsolatos vallási értékeken és erkölcsi normákon. (
69
)
88.
A bolgár kormány a tárgyaláson nem hivatkozott konkrét igazolásra. Azzal érvelt, hogy a nemi identitás jogi elismerése a tagállamok kizárólagos hatáskörébe tartozik, amelyet az Unióban tiszteletben kell tartani.
89.
Még ha feltételezzük is, hogy a Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság) és a Varhoven kasatsionen sad (legfelsőbb semmítőszék) polgári tanácsainak teljes ülése által az értelmező határozatában értelmezett nemzeti szabályozás jogszerű célt követ, az mindenféleképpen csak akkor tekinthető igazoltnak, ha megfelel a Charta által biztosított alapvető jogoknak, amelyek tiszteletben tartását a Bíróság biztosítja, és különösen a Charta 7. cikkében említett, a magánélet tiszteletben tartásához való jognak. (
70
)
90.
Mivel a Charta 7. cikkében biztosított jogok tartalma és terjedelme a Charta 52. cikke (3) bekezdésének megfelelően azonos az EJEE 8. cikkében biztosított jogokéval, azzal, hogy az EJEE a védelem minimális szintjét képezi, (
71
) meg kell állapítani, hogy az Emberi Jogok Európai Bíróságának ítélkezési gyakorlatából (
72
) az következik, hogy az EJEE 8. cikkéből eredő pozitív kötelezettségek (
73
) értelmében az államok kötelesek biztosítani a nemi identitás megváltoztatásának elismerését, többek között azáltal, hogy lehetővé teszik az érintettek számára, hogy az ebből eredő következményekkel együtt (
74
) gyorsan, átláthatóan és hozzáférhető módon módosítsák a hivatalos dokumentumokban szereplő személyi állapotukat.
91.
Ezenkívül a P. H. kontra Bulgária ítéletben az EJEB a 2020. július 9‑i Y. T. kontra Bulgária ítéletére (
75
) hivatkozott, hangsúlyozva, hogy arra a következtetésre jutott, hogy „a nemzeti hatóságok azáltal, hogy megtagadták a kérelmező neme megváltoztatásának jogi elismerését, anélkül, hogy ennek érdekében megfelelő és releváns indokolást adtak volna, és anélkül, hogy magyarázatot adtak volna arra, hogy a nemzeti bíróságok által elbírált más ügyekben miért ismerték el az ilyen megváltoztatást, indokolatlanul megsértették a kérelmező magánéletének tiszteletben tartásához való jogát”. (
76
)
92.
Ezt követően ugyanebben az értelemben határozott, amikor megállapította, hogy „[a] kérelmező egyéni érdekei és a közérdek közötti mérlegelés hiánya a bolgár legfelsőbb bíróság eltérő gyakorlatával összefüggésben – az Y. T. kontra Bulgária [ítélet alapjául szolgáló] ügyhöz hasonlóan – a nemi identitás elismerésére vonatkozó érvelés merevségét bizonyítja. A jelen ügyben ez a merevség észszerűtlen és folyamatos időtartamra olyan zavaró helyzetbe hozta a kérelmezőt, amely szükségtelenül a sebezhetőség, a megalázás és a szorongás érzését keltette benne (lásd, mutatis mutandis, [2002. július 11‑i] Christine Goodwin kontra Egyesült Királyság [EC:ECHR:2002:0711JUD002895795], 77–78. § […], és Y. T. kontra Bulgária ítélet […], 72. §)”. (
77
)
93.
Egyébiránt szintén a P. H. kontra Bulgária ítéletben az EJEB, miután tájékoztatták az értelmező határozattal kapcsolatos, akkor még folyamatban lévő eljárásról, (
78
) emlékeztetett arra, hogy „a nemzetközi szervek – többek között az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága és Parlamenti Közgyűlése, valamint az ENSZ emberi jogi főbiztosa – által a szexuális irányultságon vagy nemi identitáson alapuló hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelemre irányuló intézkedésekre vonatkozóan kiadott ajánlásokra kell támaszkodni, amelyek között szerepel az államokhoz intézett azon ajánlás, hogy a hivatalos dokumentumokban gyorsan, átláthatóan és hozzáférhető módon tegyék lehetővé a név és a nem megváltoztatását”. (
79
)
94.
Ebben az összefüggésben azt javaslom, hogy a Bíróság állapítsa meg, hogy főszabály szerint a kérdést előterjesztő bíróság feladata – anélkül, hogy megvárná, hogy a szóban forgó nemzeti szabályozást jogalkotás vagy bármilyen egyéb alkotmányos eljárás útján módosítsák –, hogy biztosítsa a jelen indítvány 82. pontjában említett kötelezettség teljes érvényesülését azáltal, hogy e szabályozást az uniós jog, és különösen a szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogra, a magánélet tiszteletben tartásához való jogra, valamint a személyazonosító okmányok kiállítására vonatkozó szabályok fényében értelmezi, vagy szükség esetén mellőzi az említett szabályozás alkalmazását. (
80
) Úgy vélem azonban, hogy az érintett személy születési anyakönyvi kivonatában a kiállítás óta szereplő nemre vonatkozó megjelölés nem kérdőjelezhető meg, illetve nem kezelhető olyan hibaként, amelyet helyesbíteni kell. (
81
)
95.
E tekintetben egyrészt az értelmező határozatot megelőző ítélkezési gyakorlat azon irányzatának a P. H. kontra Bulgária ítéletben történő ismételt kifejtése, amely szerint „a belső jog lehetővé tette a nemi identitás megváltoztatásának elismerését”, (
82
) valamint az e határozat kis többséggel történő elfogadása során a számos bíró által kifejtett különvélemény (
83
) kiemelkedő jelentőséggel bír, (
84
) amennyiben azok bizonyítják, hogy a nemzeti szabályozást állandó jelleggel nem értelmezték az uniós joggal összeegyeztethetetlen módon.
96.
Másrészt hangsúlyozni kell, hogy a 2022. február 17‑i Y kontra Lengyelország ítéletben (
85
) az EJEB figyelembe vette azt a tényt, hogy a születések anyakönyvezési rendszere történelmi jellegű, és hogy a születéskor hozzárendelt nemre való hivatkozás bizonyos helyzetekben hasznos lehet bizonyos, a nem megváltoztatását megelőző tények bizonyításához, még akkor is, ha ez bizonyos szorongást okozhat az érintett személy számára. (
86
)
97.
Egyébiránt, bármi is legyen az érintett tagállam által követett eljárás, célszerűnek tűnik emlékeztetni először is arra, hogy az EJEB úgy ítélte meg, hogy „a személyi állapot megváltoztathatatlansága elvének megőrzése, a személyi állapot nyilvántartása megbízhatóságának és koherenciájának biztosítása, valamint tágabb értelemben a jogbiztonság követelménye a közérdek körébe tartozik, és igazolja szigorú eljárások bevezetését többek között az identitás törvényes megváltoztatása iránti kérelem alapvető indokainak ellenőrzése céljából (lásd, mutatis mutandis [2017. április 6‑i A. P., Garçon és Nicot kontra Franciaország ítélet [CE:ECHR:2017:0406JUD007988512], 142. §, [2018. október 11‑i] S. V. kontra Olaszország ítélet, [CE:ECHR:2018:1011JUD005521608], 69. § […], valamint Y. T kontra Bulgária ítélet […], 70. §)”. (
87
)
98.
Másodszor, bár a tagállamok feladata, hogy meghatározzák a személy nemében bekövetkezett változás jogi elismerésének feltételeit, (
88
) a bolgár kormány által a tárgyaláson szolgáltatott információk miatt pontosítani kell, hogy a transznemű személy ahhoz való jogának gyakorlása kapcsán, hogy a nemi identitásának megfelelő személyazonosító igazolvány vagy útlevél megszerzése érdekében anyakönyvezzék, nem lehet feltételként előírni a nemváltoztatást célzó sebészeti kezelés elvégzésére vonatkozó bizonyítékok benyújtását.
99.
A Bíróság ugyanis megállapította, hogy az ilyen bizonyítási követelmény sérti a Charta által biztosított alapvető jogok lényeges tartalmát, és különösen a Charta 3. és 7. cikkében foglalt, a személyi sérthetetlenséghez való jog és a magánélet tiszteletben tartásához való jog lényeges tartalmát. (
89
) Ezenfelül emlékeztetett arra, hogy az EJEB megállapította, hogy valamely transznemű személy nemi identitásának elismerése nem köthető azon feltételhez, hogy általa nem kívánt műtéti beavatkozásnak vesse alá magát, (
90
) valamint hogy az orvosi igazolás, beleértve az előzetes pszichológiai diagnózist, e tekintetben releváns és elegendő bizonyítéknak minősülhet. (
91
)
100.
Következésképpen nem lehet nemváltoztatást célzó sebészeti kezelés elvégzését igazoló bizonyítékok benyújtását bármely olyan eljárás feltételeként előírni, amely a transznemű személy személyi állapotának az ennek megfelelő személyazonosító okmány megszerzése érdekében történő kiegészítéséhez vezet.
101.
E megfontolások összességéből az következik, hogy – szükség esetén a nemzeti szabályozás ítélkezési gyakorlat általi értelmezése révén – megfelelő eljárást kell előírni a személyi állapot területén annak érdekében, hogy a bolgár állampolgárok számára ki lehessen állítani az általuk megélt nemi identitásnak megfelelő személyazonosító okmányokat.
V. Végkövetkeztetés
102.
A fentiekre tekintettel azt javaslom, hogy a Bíróság a következőképpen válaszoljon a Varhoven kasatsionen sad (legfelsőbb semmítőszék, Bulgária) előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseire:
Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29‑i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikkének (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett EUMSZ 20. cikket és az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdését, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. cikkét és 45. cikkének (1) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, ahogyan azt a nemzeti bíróságok értelmezik, amely nem teszi lehetővé, hogy a tagállam állampolgárai nemi identitásának megváltoztatását – abban az esetben is, ha a nemváltoztatást célzó sebészeti kezelésre nem kerül sor –, valamint a nevük és személyi azonosító számuk megváltoztatását jogilag elismerjék és bejegyezzék a születési anyakönyvi kivonatukba, noha e bejegyzéstől függ a személyazonosító okmányaikban szereplő adatok módosítása.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
i
)	A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.
(
2
)	A „név” kifejezést itt az 1999. július 27‑i Zakon za grazhdanskata registratsia (az anyakönyvezésről szóló törvény; a DV 1999. július 27‑i 67. száma) 9. cikke (1) bekezdésének értelmében használom. Lásd a jelen indítvány 14. és 30. pontját e rendelkezés felidézését, illetve a kereset tárgyának részleteit illetően.
(
3
)	C‑4/23, a továbbiakban: Mirin ítélet, EU:C:2024:845.
(
4
)	Az azonos nemű személyek házasságát illetően lásd: 2018. június 5‑iComan és társai ítélet (C‑673/16, EU:C:2018:385, 45. és 46. pont); az azonos nemű személyektől való leszármazásról lásd: 2021. december 14‑iStolichna obshtina, rayon Pancharevo ítélet (C‑490/20, a továbbiakban: Pancharevo ítélet, EU:C:2021:1008, 57. pont).
(
5
)	Lásd: 2018. június 26‑iMB (Nemváltoztatás és öregségi nyugdíj) ítélet (C‑451/16, EU:C:2018:492, 29. pont); 2025. március 13‑iDeldits ítélet (C‑247/23, a továbbiakban: Deldits ítélet, EU:C:2025:172, 37. pont).
(
6
)	Lásd: Mirin ítélet, 67–70. pont. Ismét megjegyzem (lásd: Mirin ügyre vonatkozó indítványom [C‑4/23, EU:C:2024:385, 73. pont]), hogy a 27‑ből 25 tagállam ír elő az anyakönyv módosítására irányuló eljárásokat annak érdekében, hogy a születéskori jog szerinti identitást a nemre vonatkozó egyéni döntés eredményeként megváltoztassák.
(
7
)	Az ellenkező esetről lásd: Mirin ítélet (57. pont).
(
8
)	A továbbiakban: Charta.
(
9
)	Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 158., 77. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 46. o.; helyesbítés: HL 2009. L 274., 47. o.).
(
10
)	Az anyakönyvezésről szóló törvény 2024. május 16‑iToplofikatsia Sofia (Az alperes lakóhelyének fogalma) ítéletben (C‑222/23, EU:C:2024:405, 12. pont) hivatkozott 93. cikkének (4) bekezdése értelmében „[a] külföldön élő bolgár állampolgárokat, akik nincsenek bejegyezve a népesség‑nyilvántartásba, és nem tudnak megjelölni Bulgáriában állandó lakcímet, hivatalból bejegyzik Szófia város »Sredets« kerületének népesség‑nyilvántartásába”.
(
11
)	DV, 93. szám, 1998. augusztus 11. E törvény címét a 2009. október 16‑i 82. sz. DV módosította.
(
12
)	Lásd a jelen indítvány 14. pontját.
(
13
)	Azt javaslom a Bíróságnak, hogy a felperes által az észrevételeiben kifejezett szándéknak megfelelően használjon női személyes névmást.
(
14
)	Lásd az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 3. pontját.
(
15
)	A kérdést előterjesztő bíróság által a Bíróság információkérésére adott pontosítás szerint.
(
16
)	Itt nem ismétlem meg az előzetes döntéshozatal iránti kérelem egyes, francia nyelvű indokolásában szereplő kifejezéseket, mint például a „transsexuel”, a „transsexualité”, a „changer de sexe civil” vagy a „changer le sexe inscrit dans l’acte de naissance” kifejezést, és csak a kérdést előterjesztő bíróság által az értelmezés iránti kérelmének indokolása során használt „nemi identitás” kifejezést használom (lásd az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdést és ezen kérelem 79. és 80. pontját). Hivatkozom K. M. H. írásbeli észrevételeire is. Ugyanis nem a születési anyakönyvi kivonatban szereplő nemi megjelölés helyesbítéséről van szó, amely tévesnek minősülne. A nemi identitásról szóló nyilatkozat anyakönyvezése iránti kérelemről van szó, azaz arról a meggyőződésről, hogy a születési nemtől eltérő nemhez tartozásról, orvosi szakvéleményekkel igazolt meggyőződésről van szó. E terminológiai kérdéssel kapcsolatban lásd: Mirin ügyre vonatkozó indítványom (C‑4/23, EU:C:2024:385, 4. lábjegyzet), valamint Mirin ítélet (2. pont) és Deldits ítélet (2. és 39. pont).
(
17
)	Rómában, 1950. november 4‑én kelt Egyezmény (kihirdette: 1993. évi XXXI. tv.; a továbbiakban: EJEE).
(
18
)	C‑13/94, EU:C:1996:170.
(
19
)	A továbbiakban: értelmező határozat.
(
20
)	A kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatal iránti kérelmének 22. pontjában ismerteti továbbá az e határozat elfogadásában részt vevő 44 legfelsőbb bírósági bíró közül 21 bírónak az EJEE 8. cikke és a Konstitutsiya (alkotmány) közötti összeütközés hiányán alapuló különvéleményét, amely többek között az anyakönyvezésről szóló törvény 76. cikke (5) bekezdésének és a Zakon za zashtita ot diskriminatsia (a hátrányos megkülönböztetéssel szembeni védelemről szóló törvény) kiegészítő rendelkezései (1) bekezdése 17. pontjának eltérő értelmezését támogatja, amely 2004. január1‑je óta hatályos (a DV 2003. szeptember 30‑i 86. száma), azzal, hogy e törvény címét módosította a DV 2006. augusztus 22‑i 68. száma.
(
21
)	Ez a kifejezés az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésből származik.
(
22
)	A tárgyaláson a bolgár kormány e körülmények alapján azt állította, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlan.
(
23
)	Lásd ebben az értelemben: Mirin ítélet (41. pont).
(
24
)	Annak megállapításával kapcsolatban, hogy az uniós polgár jogállás automatikusan következik a tagállami állampolgári jogállásból, lásd: 2025. április 29‑iBizottság kontra Málta (Befektetői állampolgárság) ítélet (C‑181/23, EU:C:2025:283, 92. pont). Azon elv felidézése érdekében, amely szerint az uniós polgári jogállás egyrészt a tagállamok állampolgárainak alapvető jogállását, másrészt pedig az e jogálláshoz kapcsolódó jogokat jelenti, lásd még: Mirin ítélet (51. és 52. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); 2025. április 29‑iBizottság kontra Málta (Befektetői állampolgárság) ítélet (C‑181/23, EU:C:2025:283, 92. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
25
)	Lásd: Mirin ítélet (52. pont).
(
26
)	Lásd: 2024. február 22‑iDirecţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date ítélet (C‑491/21, EU:C:2024:143, 27. pont; a továbbiakban: Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date ítélet).
(
27
)	Mirin ítélet (71. pont).
(
28
)	Lásd: 2013. január 15‑ Križan és társa ítélet (C‑416/10, EU:C:2013:8, 71. pont); 2024. szeptember 26‑iEnergotehnica ítélet (C‑792/22, EU:C:2024:788, 61. és 62. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
29
)	Lásd többek között: 1986. március 20‑iTissier ítélet (35/85, EU:C:1986:143, 9. pont); 2025. június 24‑iGR REAL ítélet (C‑351/23, EU:C:2025:474, 61. pont).
(
30
)	Lásd a jelen indítvány 38. pontját.
(
31
)	Lásd: Mirin ítélet (71. pont).
(
32
)	Lásd: Mirin ítélet, 52–57. pont. Általánosabban, a személyek valamely más tagállamban, e tagállam jogának megfelelően megállapított személyi állapotának a tagállamok területén való szabad mozgás és tartózkodás minden uniós polgár számára elismert szabadságán alapuló elismeréséről lásd: Pancharevo ítélet (52. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
33
)	Lásd: Mirin ítélet (53. pont) és Deldits ítélet (37. pont).
(
34
)	A Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date ítéletben (27. pont) a Bíróság hangsúlyozta, hogy „[i]lyen korlátozásokat és feltételeket ír elő a 2004/38 irányelv, amelynek célja többek között az, hogy meghatározza e jogok gyakorlásának feltételeit, valamint e jogok korlátozásait”.
(
35
)	Lásd: 2025. április 29‑iBizottság kontra Málta (Befektetői állampolgárság) ítélet (C‑181/23, EU:C:2025:283, 84–86. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
36
)	A személyazonosító igazolványt illetően lásd az uniós polgárok személyazonosító igazolványai és a szabad mozgás jogával élő uniós polgárok és azok családtagjai részére kiállított tartózkodási okmányok biztonságának megerősítéséről szóló, 2025. június 12‑i (EU) 2025/1208 tanácsi rendelet (HL L 2025/1208) (17), (18), (21), (29) és (33) preambulumbekezdését, valamint 3. cikkének (5) bekezdését; a rendelet 2025. július 10‑én lépett hatályba (lásd e rendelet 16. cikkét). E rendelet az uniós polgárok személyazonosító igazolványai és a szabad mozgás jogával élő uniós polgárok és azok családtagjai részére kiállított tartózkodási okmányok biztonságának megerősítéséről szóló, 2019. június 20‑i (EU) 2019/1157 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2019. L 188., 67. o.) helyébe lép, amelynek joghatásait a Bíróság által az érvénytelennek nyilvánító ítéletében meghatározott feltételek mellett fenntartották (lásd 2024. március 21‑iLandeshauptstadt Wiesbaden ítélet [C‑61/22, EU:C:2024:251, 128. pont]). A biometrikus adatok, azaz két ujjnyomat és arckép személyazonosító igazolványokba való felvételéről lásd még: 2024. március 21‑iLandeshauptstadt Wiesbaden ítélet (C‑61/22, EU:C:2024:251, 91., 98. és 99. pont).
(
37
)	Lásd: 2024. március 21‑iLandeshauptstadt Wiesbaden ítélet (C‑61/22, EU:C:2024:251, 51. pont). Lásd továbbá a 2025/1208 rendelet 11. cikkének (6) bekezdését.
(
38
)	Lásd analógia útján: Deldits ítélet, 32. pont.
(
39
)	Lásd: Mirin ügyre vonatkozó indítványom (C‑4/23, EU:C:2024:385, 4. lábjegyzet).
(
40
)	A „nemi identitás” fogalmának meghatározásáról lásd a „Yogyakarta Principles plus 10” alapelveket (jogjakartai alapelvek plusz 10) (Az emberi jogokra vonatkozó nemzetközi jog alkalmazására vonatkozó, a jogjakartai alapelveket kiegészítő további alapelvek, valamint az államok további kötelezettségei a szexuális irányultsággal, a nemi identitással, a nemi önkifejezéssel és a nemi jelleggel kapcsolatban), amelyeket 2017 novemberében fogadtak el (lásd https://yogyakartaprinciples.org/introduction‑pj10/), 6. o., 2. lábjegyzet. Lásd még azt a tényt illetően, hogy az a személyes identitás, amelynek a nemi identitás az egyik összetevője, úgy határozható meg, mint „azon reprezentációk és érzelmek összessége, amelyeket valamely személy saját magával kapcsolatban alakít ki”, vagy mint „ami lehetővé teszi, hogy ugyanaz maradjon, megvalósítsa saját magát, és önmagává váljon egy adott társadalomban és kultúrában, valamint a többiekkel kapcsolatban”, Husser, A., La situation personnel dans la jurisprudence de la Cour de l’Union européenne, 2023. december 1., Bruylant, Brüsszel, 2024, 153. o., 217. pont és 536. lábjegyzet.
(
41
)	Lásd: Mirin ítélet (56. pont).
(
42
)	A 2009. május 28‑i 444/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2009. L 142., 1. o.; helyesbítés: HL 2009. L 188., 127. o.) módosított, a tagállamok által kiállított útlevelek és úti okmányok biztonsági jellemzőire és biometrikus elemeire vonatkozó előírásokról szóló, 2004. december 13‑i 2252/2004/EK tanácsi rendelet (HL 2004. L 385., 1. o.; a továbbiakban: 2252/2004 rendelet).
(
43
)	Az 1944. december 7‑én Chicagóban aláírt, a nemzetközi polgári repülésről szóló egyezmény (Recueil des traités des Nations unies, 15. kötet, 102. sz.) létrehozta az ICAO‑t („International Civil Aviation Organization” angol nyelven). Az Unió nem részes fele az említett egyezménynek (lásd: https://transport.ec.europa.eu/transport‑modes/air/international‑aviation/european‑union‑icao_en, különösen „The Status of the EU at ICAO”), ezzel szemben valamennyi tagállama az (lásd az ICAO részes államainak listáját az alábbi internetcímen: https://www.icao.int/secretariat/legal/List%20of%20Parties/Chicago_FR.pdf).
(
44
)	A 2252/2004 rendeletet illetően lásd: a 2014. október 2‑iU ítéletben (C‑101/13, EU:C:2014:2249, 4. és 5. pont) hivatkozott 1. cikk és melléklet. A 2025/1208 rendeletet illetően lásd a 3. cikket. E 9303. sz. dokumentum utolsó kiadása, azaz a nyolcadik 2021. évi keltezésű (a továbbiakban: 9303. sz. dokumentum).
(
45
)	A „TD3” kifejezés a „3. formátumú, géppel olvasható úti okmányt” jelenti.
(
46
)	A „DVLM” kifejezés a „géppel olvasható úti okmányt” jelenti.
(
47
)	Elérhető az alábbi címen: https://www.icao.int/publications/Documents/9303_p4_cons_fr.pdf
(
48
)	Lásd a 9303. sz. dokumentum 4. részét, 14. o.
(
49
)	Lásd a 9303. sz. dokumentum 4. részének 4.1.1.1. pontját a vizuális ellenőrzési terület adatelemeinek (ZIV) jegyzékével kapcsolatban, valamint a p) lábjegyzetet a 4.2.2.2. pont (14. és 22. o.) vonatkozásában: „Ha a kibocsátó állam vagy egy kibocsátó szervezet nem kívánja meghatározni a nemet, a [géppel olvasható vizsgálati zóna (ZLA)] mezőjében a (<) kitöltő jelet, míg a ZIV mezőben X jelet kell használni.”
(
50
)	A „TD1” kifejezés a „1. formátumú, géppel olvasható hivatalos úti okmányt” jelenti.
(
51
)	Elérhető az alábbi címen: https://www.icao.int/publications/Documents/9303_p5_cons_fr.pdf Lásd a 9303. sz. dokumentum 5. részének 4.1.1.1. pontját a ZIV jegyzékével kapcsolatban, valamint az f) lábjegyzetet a 4.2.2.3. pont (11. és 16. o.) vonatkozásában: „Ha a kibocsátó állam vagy egy kibocsátó szervezet nem kívánja megjelölni a nemet, a ZLA mezőben a (<) kitöltő jelet, míg a ZIV mezőben X jelet kell használni.”
(
52
)	Egyébiránt megjegyzem, hogy ez az adat nem szerepel azon adatok között, amelyeket az ICAO a személyazonosság igazolására vonatkozó, a következő internetcímen elérhető útmutatójában azonosítónak tekint: ICAO Guide on Evidence of Identity.pdf (lásd 2.5. pont).
(
53
)	Lásd a jelen indítvány 26. pontját.
(
54
)	Lásd a jelen indítvány 57., 60., 66. és 67. pontját.
(
55
)	Lásd ebben az értelemben: Mirin ítélet (60. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); Deldits ítélet (37. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
56
)	Lásd ebben az értelemben: 2008. október 14‑iGrunkin és Paul ítélet (C‑353/06, EU:C:2008:559, 25. és 26. pont). A bolgár szabályozásra vonatkozó korábbi megállapításhoz lásd még: Pancharevo ítélet (44. és 45. pont). Lásd még a jelen indítvány 52. lábjegyzetében hivatkozott ICAO‑útmutatót (2.5. és 2.5.1. pont).
(
57
)	Például vezetéknév vagy utónév megváltoztatása esetén.
(
58
)	Lásd a jelen indítvány 15. és 16. pontját.
(
59
)	Lásd a jelen indítvány 58. pontját.
(
60
)	Lásd a jelen indítvány 69. és azt követő pontjait. Egyes jogrendszerekben a nemi identitás jogi elismerése önmagában elegendő lehet az e nemet feltüntető személyazonosító igazolvány kiállításához. Lásd többek között: Mirin ítélet (27. pont). Ebben az esetben a nemi identitási igazolás kiállítása az érintett személy által szerzett nem minden tekintetben történő teljes körű elismerését vonta maga után. Az igazolás személyazonosítás céljára azonban nem használható. Lásd: a Mirin ügyre vonatkozó indítványom (C‑4/23, EU:C:2024:385, 16. pont).
(
61
)	Lásd: Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date ítélet (38. pont), illetve Deldits ítélet (37. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
62
)	Lásd ebben az értelemben: 2024. március 21‑iLandeshauptstadt Wiesbaden ítélet (C‑61/22, EU:C:2024:251, 91. pont).
(
63
)	Ebben az értelemben ezt a helyzetet meg kell különböztetni a nemváltoztatás esetén alkalmazott egyenlő bánásmódra vonatkozó ítélkezési gyakorlat alapját képező helyzettől. Ez a változás személyi állapothoz nem kapcsolódó hatásaira vonatkozik. Lásd: 2004. január 7‑iK. B. ítélet (C‑117/01, EU:C:2004:7, 12. pont); 2006. április 27‑iRichards ítélet (C‑423/04, EU:C:2006:256, 28. pont); 2018. június 26‑iMB (Nemváltoztatás és öregségi nyugdíj) ítélet (C‑451/16, EU:C:2018:492, 22. és 35. pont), amelyekben a Bíróság az említett változást bekövetkezettnek tekinti, mivel a „nem” fogalma nem korlátozódik a biológiai nemre. Lásd e tekintetben: Husser, A., i. m., 155. o., 222. pont. Lásd továbbá: 1996. április 30‑iP. kontra S. ítélet (C‑13/94, EU:C:1996:170, 19. és 20. pont), amelyben a Bíróság emlékeztet arra, hogy köteles biztosítani a nem alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalmához való jog tiszteletben tartását, amely az emberi személy egyik alapvető joga, és olyan megközelítést fogad el, amely figyelembe veszi a születéstől eltérő nemhez tartozás érzését.
(
64
)	Lásd ebben az értelemben: Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date ítélet (48. pont), illetve Mirin ítélet (57. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
65
)	Lásd: Mirin ítélet (58. pont). Lásd még: Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date ítélet (49–51. pont).
(
66
)	Lásd: Mirin ítélet (59. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
67
)	Lásd: Mirin ítélet (60. pont) és Deldits ítélet (37. pont).
(
68
)	Lásd a jelen indítvány 36. pontját.
(
69
)	Egy szinte azonos indokolást illetően lásd: EJEB, 2022. szeptember 27., P. H. kontra Bulgária ítélet (CE:ECHR:2022:0927JUD004650920, 4. § vége és 15. §); a továbbiakban: P. H. kontra Bulgária ítélet.
(
70
)	Lásd: Mirin ítélet (62. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
71
)	Lásd ebben az értelemben: Mirin ítélet (63. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); Deldits ítélet (46. pont).
(
72
)	A továbbiakban: EJEB.
(
73
)	Lásd: P. H. kontra Bulgária ítélet (12. §), amely pontosítja, hogy az e területen tett pozitív állami kötelezettségek értékelésére alkalmazandó általános elveket az EJEB 2014. július 16‑i Hämäläinen kontra Finnország ítélete (CE:ECHR:2014:0716JUD003735909, 65–67. §) foglalta össze.
(
74
)	Lásd ebben az értelemben: EJEB, 2014. július 16., Hämäläinen kontra Finnország (CE:ECHR:2014:0716JUD003735909, 68. §, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Az ezen ítéletben megállapított pozitív kötelezettséget ezt követően kiterjesztették a transznemű személyek esetére is, akiken nem végeztek nemváltoztatást célzó sebészeti kezelést (lásd például: EJEB, 2021. január 19., X és Y kontra Románia [CE:ECHR:2021:0119JUD000214516, 165. és 168. §]). Lásd még a Mirin ítélet 64–66. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlatot. A Bíróság emlékeztet különösen arra, hogy „az EJEE 8. cikke a személy nemi identitását a magánélete alkotóelemeként és egyik legintimebb aspektusaként védi” (Mirin ítélet, 64. pont). Az EJEB ezen ítélkezési gyakorlata eltér a házasságra (lásd e tekintetben: a Wojewoda Mazowiecki ügyre vonatkozó indítványom [C‑713/23, EU:C:2025:235, 48. pont, első franciabekezdés]) vagy a leszármazásra vonatkozó ítélkezési gyakorlattól, mivel az csak korlátozott mérlegelési mozgásteret enged meg.
(
75
)	CE:ECHR:2020:0709JUD004170116, a továbbiakban: Y. T. kontra Bulgária ítélet.
(
76
)	P. H. kontra Bulgária ítélet (12. §, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
77
)	Lásd: P. H. kontra Bulgária ítélet (17. §).
(
78
)	Lásd: P. H. kontra Bulgária ítélet (6. §). Lásd még a jelen indítvány 36. pontját.
(
79
)	Lásd: P. H. kontra Bulgária ítélet (18. §, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
80
)	Lásd analógia útján: 2021. január 21‑iWhiteland Import Export ítélet (C‑308/19, EU:C:2021:47), 58. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
81
)	Megjegyzem, hogy a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27‑i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet) (HL 2016. L 119., 1. o.; helyesbítések: HL 2016. L 314., 72. o.; HL 2018. L 127., 2. o.; HL 2021. L 74., 35. o.) összefüggésében e rendelet 5. cikke (1) bekezdésének d) pontja és 16. cikkének második mondata rögzíti az ahhoz való jogot, hogy a személyes adatokat naprakésszé tételükkor kiegészítsék.
(
82
)	P. H. kontra Bulgária ítélet (6. §, amely a nemváltoztatásra vonatkozó bolgár ítélkezési gyakorlat Y. T. kontra Bulgária ítéletben [24–30. §] szereplő összefoglalására hivatkozik).
(
83
)	E különvélemény kapcsán lásd a jelen indítvány 20. lábjegyzetét.
(
84
)	A tárgyaláson hivatkoztak az EJEB határozatainak az érintett személyekre gyakorolt hatásaira, valamint a bolgár személyazonosító okmányokról szóló törvény 9. cikke (1) bekezdésének alkalmazására. Lásd a jelen indítvány 24. pontját. Utalni kell az Y. T. kontra Bulgária ítéletből eredő rendelkezésekre is (lásd ezen ítélet 19. §‑át). A 2010. február 8‑i Pravilnik za izdavane na bulgarskite lichni dokumenti (a bolgár személyazonosító okmányok kiállításáról szóló rendelet; a DV 2010. február 12‑i 12. száma) 20. cikke (2) bekezdésének 5. pontjáról és 22. cikke (7) bekezdésének 3. pontjáról van szó, amelyek szerint a nem megváltoztatása esetén, ha azt nem jelentik be a „Népesség” nemzeti adatbázisba, az új személyazonosító okmány (útlevél vagy személyazonosító igazolvány) iránti kérelemhez csatolni kell az illetékes hatóságok által kiállított hivatalos okmányt. Az arc jelentős és tartós változása esetén is ilyen dokumentumot kell csatolni (e rendelet 20. cikke (1) bekezdésének 2. pontja és 22. cikke (6) bekezdésének 4. pontja).
(
85
)	CE:ECHR:2022:0217JUD007413114.
(
86
)	Lásd: EJEB, 2022. február 17., Y kontra Lengyelország ítélet (CE:ECHR:2022:0217JUD007413114, 79. §).
(
87
)	P. H. kontra Bulgária ítélet (14. §).
(
88
)	Lásd: 2006. április 27‑iRichards ítélet (C‑423/04, EU:C:2006:256) 21. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
89
)	Lásd: Deldits ítélet (45. pont).
(
90
)	Lásd: Deldits ítélet (48. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
91
)	Lásd: Deldits ítélet (49. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság tájékoztatása szerint K. M. H. megfelel a nemi identitás megváltoztatásának jogi elismeréséhez szükséges fizikai, szociális és pszichológiai feltételeknek.