HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PUBLICE A UNIUNII EUROPENE
(Camera a doua)
10 aprilie 2014
Cauza F‑16/13
Ivo Camacho‑Fernandes
împotriva
Comisiei Europene
„Funcție publică – Funcționari – Asigurări sociale – Articolul 73 din statut – Boală profesională – Expunere la amiantă și la alte substanțe – Comisie medicală – Refuzul recunoașterii originii profesionale a bolii care a cauzat decesul funcționarului – Legalitatea avizului comisiei medicale – Principiul colegialității – Mandat – Motivare – Principiul egalității de tratament”
Obiectul:      Acțiune formulată în temeiul articolului 270 TFUE, aplicabil Tratatului CEEA potrivit articolului 106a din acesta, prin care domnul Camacho‑Fernandes a introdus prezenta acțiune, prin care urmărea, în esență, anularea deciziei din 23 martie 2012, prin care autoritatea împuternicită să facă numiri (denumită în continuare „AIPN”) a Comisiei Europene a încheiat procedura inițiată în temeiul articolului 73 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”) și a confirmat termenii proiectului de decizie din 23 iunie 1995 privind nerecunoașterea originii profesionale a bolii în urma căreia a decedat soția sa
Decizia:      Respinge acțiunea. Domnul Camacho‑Fernandes suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.
Sumarul hotărârii
1.      Funcționari – Asigurări sociale – Asigurare pentru accident și boală profesională – Comisie medicală – Organizare – Obligația de a adopta un regulament interior – Inexistență – Obligația de a proceda la un vot formal – Inexistență
[Statutul funcționarilor, art. 73; Reglementarea privind asigurarea împotriva riscurilor de accident și de boală profesională, art. 22 alin. (3)]
2.      Funcționari – Asigurări sociale – Asigurare pentru accident și boală profesională – Expertiză medicală – Obligația de motivare care revine comisiei medicale – Întindere
[Statutul funcționarilor, art. 73; Reglementarea privind asigurarea împotriva riscurilor de accident și de boală profesională, art. 22 alin. (3)]
3.      Funcționari – Asigurări sociale – Asigurare pentru accident și boală profesională – Expertiză medicală – Funcționarea colegială a comisiei medicale – Examinarea unui caz și redactarea unui raport final cu majoritate – Validitate – Condiții
[Statutul funcționarilor, art. 73; Reglementarea privind asigurarea împotriva riscurilor de accident și de boală profesională, art. 22 alin. (3)]
1.      În cadrul unei cereri de recunoaștere a originii profesionale a bolii unui funcționar, comisiei medicale îi revine sarcina de a se pronunța asupra problemelor medicale cu deplină obiectivitate și independență, ceea ce implică o deplină libertate de apreciere. Or, această libertate ar fi afectată dacă respectiva comisie, care este de altfel constituită în mod ad-hoc pentru fiecare caz particular supus aprecierii sale și nu este, prin urmare, de lungă durată, ar trebuie să aibă obligația să adopte în toate cazurile un regulament interior. În aceste condiții, comisia medicală trebuie să aibă posibilitatea, în raport cu circumstanțele proprii situației cu care este sesizată, să decidă că se consideră în măsură să își îndeplinească misiunea fără a fi obligată să adopte norme de formă și detaliate privind funcționarea sa, fapt care nu este impus de altfel de articolul 22 alineatul (3) din Reglementarea comună privind asigurarea împotriva riscurilor de accident și de boală profesională ale funcționarilor Uniunii, care a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2006. În plus, niciuna dintre dispozițiile acestei reglementări nu obligă comisia medicală să procedeze la un vot formal înainte de adoptarea deciziei.
(a se vedea punctele 74, 79 și 98)
Trimitere la:
Curte: 19 ianuarie 1988, Biedermann/Curtea de Conturi, 2/87, punctul 16
Tribunalul Funcției Publice: 12 decembrie 2012, BS/Comisia, F‑90/11, punctul 38, care face obiectul unui recurs aflat pe rolul Tribunalul Uniunii Europene, cauza T‑83/13 P
2.      În cadrul unei cereri de recunoaștere a originii profesionale a bolii a unui funcționar, ținând cont de misiunea comisiei medicale, care este de a emite un aviz privind probleme de ordin medical, obligația de motivare care i se impune implică numai ca aceasta să explice procesul care a condus‑o, pe baza elementelor de care dispunea, la concluzia medicală pe care o reține în raportul său final. Din articolul 22 alineatul (3) din Reglementarea comună privind asigurarea împotriva riscurilor de accident și de boală profesională ale funcționarilor Uniunii, care a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2006, nu rezultă nicio obligație de a cita documente științifice în susținerea tezelor cu care sunt de acord majoritatea membrilor comisiei medicale. În această privință, este important doar ca raportul final să conțină o motivare care să permită aprecierea considerațiilor pe baza cărora sunt întemeiate concluziile din aceasta și să se stabilească o legătură suficient de comprehensibilă între constatările medicale pe care le cuprinde și concluziile la care a ajuns comisia medicală.
(a se vedea punctele 88 și 120)
3.      În cadrul unei cereri de recunoaștere a originii profesionale a bolii a unui funcționar, raportul final al Comisiei medicale nu este finalizat decât după ce ambii semnatari ai acestuia au avut ocazia să ia în considerare opinia minoritară. Unicul fapt că, după ce au studiat punctele menționate în opinia minoritară, ceilalți membri ai comisiei medicale nu sunt convinși că trebuie modificate concluziile care figurează în raportul stabilit în numele comisiei medicale nu poate constitui o încălcare a termenilor mandatului comisiei medicale.
(a se vedea punctul 108)