62016CC0156
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
PAOLA MENGOZZIHO
přednesené dne 15. června 2017 (
1
)
Věc C‑156/16
Tigers GmbH
proti
Hauptzollamt Landshut
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht München (finanční soud v Mnichově, Německo)]
„Řízení o předběžné otázce – Prováděcí nařízení (EU) č. 412/2013 – Pravidlo, které podmiňuje použití individuálních sazeb antidumpingového cla předložením platné faktury – Celní kodex Společenství – Článek 78 – Přípustnost platné faktury předložené po propuštění zboží“
1.
Podmiňuje-li nařízení o uložení konečného antidumpingového cla použití individuálních sazeb cla předložením faktury, které splňuje určité formální požadavky, může dovozce předložit takovou fakturu po předložení celního prohlášení zejména v rámci řízení o kontrole tohoto prohlášení po propuštění zboží? Nebo je pro vznik nároku na individuální sazbu antidumpingového cla nutné, aby byla taková faktura předložena společně s předložením celního prohlášení?
2.
To je podstatou otázky, která je položena v projednávané věci, jež se vztahuje k žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Finanzgericht München (finanční soud v Mnichově, Německo), která se týká výkladu čl. 1 odst. 3 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 412/2013 ze dne 13. května 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Čínské lidové republiky (
2
), jakož i článku 78 nařízení (EHS) č. 2913/92 (
3
).
3.
Tato žádost byla podána v rámci sporu mezi německou společností Tigers GmbH a Hauptzollamt Landshut (hlavní celní úřad v Landshutu, Německo, dále jen „celní úřad“), v němž celní úřad zamítl žádost společnosti Tigers o částečné vrácení antidumpingového cla, které jí bylo uloženo na základě prováděcího nařízení č. 412/2013 z dovozu keramických výrobků do Německa, tímto úřadem.
4.
Otázka, která je základem projednávané věci, vyplývá z praxe německých celních orgánů, která vylučuje jakékoliv předložení faktury, která splňuje formální požadavky vyžadované pro použití individuálních sazeb antidumpingového cla, po propuštění zboží. Tato otázka, která má nezanedbatelný význam v celní praxi, byla předmětem určité diskuse jak v judikatuře, tak v právní nauce v Německu.
I. Právní rámec
A. Antidumpingová právní úprava
5.
Dne 14. listopadu 2012 přijala Evropská komise nařízení (EU) č. 1072/2012 o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Čínské lidové republiky (
4
). Článek 1 tohoto nařízení stanovil různé individuální sazby prozatímního antidumpingového cla, které se použily na různé kategorie vyvážejících výrobců. Podle tohoto ustanovení podléhaly dovozy od některých společností vyjmenovaných v příloze I uvedeného nařízení sazbě 26,6 % (které odpovídal doplňkový kód TARIC B354) a dovozy od všech ostatních společností neuvedených v nařízení č. 1072/2012 podléhaly sazbě 58,8 % (které odpovídal doplňkový kód TARIC B999).
6.
Společnost Chaozhou Wingoal Ceramics Industrial Co Ltd (dále jen „CWCI“) byla uvedena mezi vyvážejícími výrobci vyjmenovanými v příloze I nařízení č. 1072/2012.
7.
Článek 1 odst. 3 nařízení č. 1072/2012 stanovil, že použití prozatímních individuálních sazeb antidumpingového cla je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II uvedeného nařízení (
5
), celním orgánům členských států, a že není-li tato faktura předložena, použije se celní sazba 58,8 % platná pro všechny ostatní společnosti. Odstavec 5 téhož článku odkazoval na platné celní předpisy.
8.
Dne 13. května 2013 přijala Rada Evropské unie prováděcí nařízení č. 412/2013.
9.
Bod 229 odůvodnění tohoto prováděcího nařízení uvádí:
„V zájmu co největšího snížení rizika obcházení z důvodu velkého rozdílu celních sazeb se má za to, že je v tomto případě pro zajištění řádného použití těchto antidumpingových cel nutné přijmout zvláštní opatření. Tato zvláštní opatření zahrnují předložení platné obchodní faktury, která vyhovuje požadavkům uvedeným v příloze II tohoto nařízení, celním orgánům členských států. Dovoz bez zmíněné faktury podléhá zbytkovému antidumpingovému clu použitelnému na všechny ostatní vývozce.“
10.
Článek 1 odst. 2 prováděcího nařízení č. 412/2013 stanovil sazby konečného antidumpingového cla pro dotčené výrobky. Podle tohoto ustanovení podléhaly dovozy od některých společností vyjmenovaných v příloze I téhož prováděcího nařízení – mezi kterými byla uvedena i společnost CWCI – individuální sazbě konečného antidumpingového cla ve výši 17,9 % a dovozy od všech ostatních společností nevyjmenovaných v uvedeném prováděcím nařízení podléhaly sazbě 36,1 %.
11.
Článek 1 odst. 3 a 4 prováděcího nařízení č. 412/2013 stanoví:
„3.   Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro ‚všechny ostatní společnosti‘.
4.   Není-li uvedeno jinak, použijí se platné předpisy týkající se cel.“
12.
Příloha II prováděcího nařízení č. 412/2013 stanoví:
„Platná obchodní faktura podle čl. 1 odst. 3 musí obsahovat prohlášení podepsané odpovědným pracovníkem subjektu, který fakturu vystavil, v tomto formátu:
1)
Jméno a funkce odpovědného pracovníka subjektu, který obchodní fakturu vystavil.
2)
Toto prohlášení: ‚Já, níže podepsaný/á, potvrzuji, že (objem) keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní prodaného na vývoz do Evropské unie, jehož se týká tato faktura, vyrobila společnost (obchodní firma a sídlo společnosti) (doplňkový kód TARIC) v Čínské lidové republice. Prohlašuji, že údaje uvedené v této faktuře jsou úplné a správné‘.“
3)
Datum a podpis.“
B. Celní kodex
13.
Článek 62 celního kodexu stanoví:
„1.   Písemné celní prohlášení musí být podáno na tiskopise odpovídajícím úřednímu vzoru předepsanému pro tento účel. Musí být podepsáno a obsahovat veškeré náležitosti nezbytné pro použití předpisů upravujících celní režim, do kterého je zboží navrženo v celním prohlášení.
2.   K celnímu prohlášení musí být připojeny všechny doklady, jejichž předložení je nezbytné pro použití předpisů upravujících celní režim, do kterého je zboží navrženo v celním prohlášení.“
14.
Podle článku 63 celního kodexu:
„Celní prohlášení splňující podmínky stanovené v článku 62 přijmou celní orgány okamžitě za předpokladu, že zboží, na které se vztahuje, bylo předloženo k celnímu řízení.“
15.
Podle článku 68 celního kodexu:
„Za účelem ověření přijatých celních prohlášení mohou celní orgány
a)
kontrolovat celní prohlášení a doklady k němu přiložené. Celní orgány mohou požadovat, aby jim deklarant předložil další doklady potvrzující správnost údajů uvedených v celním prohlášení;
b)
kontrolovat zboží a případně za účelem hloubkové kontroly nebo analýzy odebírat vzorky.“
16.
Článek 78 celního kodexu stanoví:
„1.   Po propuštění zboží mohou celní orgány z úřední povinnosti nebo na žádost deklaranta celní prohlášení přezkoumat.
2.   Po propuštění zboží mohou celní orgány kontrolovat obchodní doklady a jiné údaje vztahující se k dovozním nebo vývozním operacím se zbožím nebo k následným obchodním operacím s týmž zbožím s cílem ujistit se o správnosti údajů obsažených v celním prohlášení. Kontrolu lze provést u deklaranta nebo jiné osoby, která se přímo nebo nepřímo obchodně podílí na uvedených operacích, nebo jiné osoby, která má v držení zmíněné doklady a údaje pro obchodní účely. Celní orgány mohou rovněž kontrolovat zboží, pokud ještě může být předloženo.
3.   Nasvědčují-li výsledky kontroly celního prohlášení nebo kontroly po propuštění zboží, že předpisy upravující daný celní režim byly použity na základě nesprávných nebo neúplných údajů, přijmou celní orgány v souladu s případnými právními předpisy opatření nezbytná k nápravě, přičemž vezmou v úvahu nové skutečnosti, které mají k dispozici.“
II. Spor v původním řízení a předběžné otázky
17.
Dne 17. prosince 2012 dovezla společnost Tigers do Německa různé keramické výrobky na stolní a kuchyňské nádobí a náčiní od společnosti CWCI. V okamžiku dovozu tyto výrobky podléhaly prozatímnímu clu zavedenému nařízením č. 1072/2012.
18.
Téhož dne společnost Tigers předložila celní prohlášení týkající se dovezeného zboží u celního úřadu a předložila obchodní fakturu. V uvedeném prohlášení byly uvedeny pod označením zboží keramické výrobky s uvedením doplňkového kódu TARIC B999, tedy kódu, který odpovídal dovozům od všech ostatních společností neuvedených v nařízení č. 1072/2012.
19.
Ještě téhož dne, tedy 17. prosince 2012, celní úřad ve svých prostorách překontroloval zboží a nahradil všude doplňkový kód TARIC B999 uvedený v celním prohlášení doplňkovým kódem TARIC B354, tedy kódem, který odpovídal dovozům od vyvážejících výrobců uvedených v příloze I nařízení č. 1072/2012.
20.
Avšak vzhledem k tomu, že k faktuře předložené při dovozu společností Tigers nebylo připojeno podepsané prohlášení výrobce, a faktura tedy nebyla v souladu s požadavky uvedenými v příloze II nařízení č. 1072/2012, nařídil celní úřad na základě tohoto nařízení žalobkyni složení jistoty v hotovosti na prozatímní antidumpingové clo stanovené na základě sazby 58,8 %.
21.
Po přijetí prováděcího nařízení č. 412/2013 dne 13. května 2013 celní úřad dne 28. června 2013 na základě tohoto prováděcího nařízení uložil na dovozy společnosti Tigers konečné antidumpingové clo stanovené na základě sazby antidumpingového cla 36,1 %, aniž si od společnosti Tigers vyžádal platnou obchodní fakturu, která by odpovídala požadavkům přílohy II prováděcího nařízení č. 412/2013.
22.
Dne 4. července 2013 předložila společnost Tigers originál faktury s podepsaným prohlášením společnosti CWCI a podala žádost o vrácení antidumpingového cla, které podle svého názoru zaplatila neoprávněně z důvodu uplatnění sazby konečného antidumpingového cla 36,1 % vůči ní, která se týkala všech ostatních společností neuvedených v prováděcím nařízení č. 412/2013, a nikoliv sazby 17,9 %, použitelné na dovozy od společností uvedených v příloze I uvedeného prováděcího nařízení.
23.
Dne 2. října 2013 celní úřad tuto žádost o vrácení zamítl, neboť nebylo možné připustit platnou obchodní fakturu vystavenou nebo předloženou po propuštění zboží.
24.
Dopisem ze dne 4. listopadu 2013 podala společnost Tigers předběžnou stížnost proti tomuto rozhodnutí a dne 5. května 2014 předložila pozměněnou fakturu, vystavenou společností CWCI.
25.
Rozhodnutím ze dne 24. února 2015 celní úřad zamítl rovněž stížnost společnosti Tigers. Tento úřad se domníval, že faktura s příslušným prohlášením výrobce, dodaná po propuštění zboží s žádostí o vrácení a ještě opravovaná v řízení o stížnosti, měla být pro účely poskytnutí individuální sazby antidumpingového cla předložena v době přijetí celního prohlášení.
26.
K předkládajícímu soudu byla podána žaloba společností Tigers proti rozhodnutí celního úřadu, kterým byla zamítnuta její žádost o vrácení. V rámci tohoto sporu se Finanzgericht München (finanční soud v Mnichově) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Připouští čl. 1 odst. 3 [prováděcího nařízení č. 412/2013], aby při prvním určení sazby konečného antidumpingového cla byla platná obchodní faktura předložena po propuštění zboží, pokud jsou splněny všechny ostatní podmínky nezbytné pro získání individuální sazby antidumpingového cla?
2)
V případě záporné odpovědi na první otázku: brání článek 78 [celního kodexu] tomu, aby celní orgán zamítl v rámci řízení o kontrole vrácení antidumpingového cla s odůvodněním, že deklarant předložil platnou fakturu až po celním prohlášení?“
III. Řízení před Soudním dvorem
27.
Předkládací rozhodnutí došlo kanceláři Soudního dvora dne 17. března 2016. Společnost Tigers, celní úřad, polská vláda a Komise předložily vyjádření. Na jednání, které se konalo dne 16. března 2017, se účastnily společnost Tigers a Komise.
IV. Analýza
A. Úvodní poznámky
28.
Je třeba zaprvé předeslat, jak vyplývá z bodu 24 tohoto stanoviska, že společnost Tigers předložila německým celním orgánům platnou fakturu, která splňovala požadavky uvedené v čl. 1 odst. 3 a v příloze II prováděcího nařízení č. 412/2013, v rámci řízení o stížnosti, kterou podala proti rozhodnutí o zamítnutí její žádosti o vrácení antidumpingového cla.
29.
A zadruhé je třeba poukázat na to, že předkládající soud výslovně uvedl, že taková žádost o vrácení, jako byla žádost podaná společností Tigers, v podstatě odpovídá žádosti o kontrolu prohlášení po propuštění zboží ve smyslu článku 78 celního kodexu.
30.
Za těchto podmínek se domnívám, že obě předběžné otázky položené předkládajícím soudem musí být zanalyzovány společně. Jejich podstatou je, zda je třeba čl. 1 odst. 3 prováděcího nařízení č. 412/2013 vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby pro účely určení konečného antidumpingového cla mohl dovozce předložit po propuštění zboží, zejména v rámci řízení zahájeného na základě článku 78 celního kodexu, platnou obchodní fakturu, která splňuje požadavky uvedené v příloze II téhož prováděcího nařízení, pokud jsou splněny všechny ostatní podmínky nezbytné pro získání individuální sazby antidumpingového cla.
31.
V tomto ohledu se předkládající soud kloní k výkladu čl. 1 odst. 3 prováděcího nařízení č. 412/2013, podle kterého lze ještě po přijetí celního prohlášení předložit platnou obchodní fakturu, přinejmenším v rámci řízení o kontrole ve smyslu článku 78 celního kodexu. Domnívá se totiž, že unijní právo neobsahuje ustanovení, které by vylučovalo možnost takovéhoto předložení po propuštění zboží. Konkrétně podle něj neexistuje žádný právní základ, který by deklarantovi zakazoval, aby doplnil své celní prohlášení, které bylo jinak provedeno v souladu se stanovenými pravidly, tím, že předloží platnou obchodní fakturu.
32.
Společnost Tigers a Komise se přidávají k úvahám předkládajícího soudu. Celní úřad a polská vláda naproti tomu zastávají opačné stanovisko.
B. K relevanci prováděcího nařízení č. 412/2013 nebo nařízení č. 1072/2012 pro odpověď na předběžné otázky
33.
Před analýzou otázky položené v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce ve věci samé je třeba vzít na zřetel vyjádření Komise, že na skutečnosti v původním řízení se nevztahuje prováděcí nařízení č. 412/2013, které stanovilo konečné antidumpingové clo a které bylo přijato Radou, až když došlo ke spornému dovozu, nýbrž nařízení č. 1072/2012, které stanovilo prozatímní antidumpingové clo, a jehož ustanovení se tedy použijí na dovoz provedený společností Tigers. Na základě tohoto zjištění navrhuje tedy Komise předběžné otázky přeformulovat.
34.
V tomto ohledu je pravda, že když ke spornému dovozu došlo, bylo platné nařízení č. 1072/2012. Nicméně prozatímní antidumpingové clo zavedené tímto nařízením bylo následně v podstatě „nahrazeno“ konečným antidumpingovým clem zavedeným prováděcím nařízením č. 412/2013 (
6
). Obě nařízení ostatně stanovila stejným způsobem, že uplatnění individuálních sazeb (prozatímního a konečného) antidumpingového cla bylo podmíněno předložením platné obchodní faktury.
35.
Spor v původním řízení se týká výše konečného antidumpingového cla, stanoveného na základě prováděcího nařízení č. 412/2013. Jak mimoto vyplývá z bodu 24 tohoto stanoviska, společnost Tigers předložila platnou fakturu dne 5. května 2014, tedy v době, kdy bylo v platnosti prováděcí nařízení č. 412/2013.
36.
Ze všech těchto důvodů se žádost o rozhodnutí o předběžné otázce týká správně výkladu prováděcího nařízení č. 412/2013. Nedomnívám se tedy, že by bylo třeba přeformulovat předběžné otázky, jak navrhuje Komise.
C. Ke slučitelnosti předložení platné faktury v rámci řízení podle článku 78 celního kodexu s čl. 1 odst. 3 prováděcího nařízení č. 412/2013
37.
Nejprve je třeba uvést, že podle čl. 1 odst. 3 prováděcího nařízení č. 412/2013 je uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených v tomto prováděcím nařízení podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II téhož prováděcího nařízení, celním orgánům členských států.
38.
Z použití slovesa „podmínit“ v tomto ustanovení vyplývá, že předložení takové platné obchodní faktury představuje podmínku nezbytnou pro uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla. V případě nepředložení takové faktury tak nesmí být individuální sazby na dovoz dotčených výrobků uplatněny a tento dovoz musí podléhat obecné sazbě stanovené pro dovozy od „všech ostatních společností“.
39.
V tomto ohledu z bodu 229 odůvodnění prováděcího nařízení č. 412/2013 vyplývá, že důvodem pro existenci tohoto „posíleného“ formálního požadavku je co nejvíce snížit riziko obcházení a zajistit řádné použití antidumpingových cel.
40.
Nicméně ani čl. 1 odst. 3 prováděcího nařízení č. 412/2013, ani jiné ustanovení téhož prováděcího nařízení nestanoví nic o okamžiku, kdy musí být tato faktura předložena celnímu orgánu.
41.
Vzhledem k tomu, že čl. 1 odst. 4 prováděcího nařízení č. 412/2013 odkazuje na platné celní předpisy, je třeba posoudit případnou přípustnost předložení takové faktury po propuštění zboží s přihlédnutím k celnímu kodexu. Při tomto posouzení je však třeba vzít v úvahu okolnosti věci v původním řízení.
42.
V projednávané věci přitom ze spisu vyplývá, že při dovozu dotčených výrobků předložila společnost Tigers podle čl. 62 odst. 1 celního kodexu celní prohlášení týkajícího se zboží, které dovezla. Toto prohlášení, ke kterému byla předložena faktura, bylo přijato německými celními orgány podle článku 63 uvedeného kodexu.
43.
V den předložení celního prohlášení provedly německé celní orgány jeho kontrolu podle článku 68 téhož kodexu, když přezkoumaly jak dokumenty, tak i zboží podle ustanovení písm. a) a b) tohoto článku.
44.
Jak vyplývá z bodů 19 a 20 tohoto stanoviska, při této kontrole uvedené orgány zjistily, že jednak prohlášení obsahovalo nepřesnosti, neboť obsahovalo uvedení chybného doplňkového kódu TARIC, a jednak poskytnutá faktura nesplňovala formální požadavky uložené článkem 1 odst. 3 a přílohou II nařízení č. 1072/2012 (požadavky, které odpovídají požadavkům, které ukládá prováděcí nařízení č. 412/2013).
45.
Při uvedené kontrole však německé celní orgány rovněž konstatovaly, že dovezené výrobky pocházely od společnosti CWCI, tedy od jednoho z vyvážejících výrobců uvedených v příloze I tohoto nařízení. Tato okolnost vyplývá z předkládacího rozhodnutí a není zpochybněna celním úřadem. Právě z tohoto důvodu provedly opravu nesprávného uvedení kódu TARIC.
46.
Německé celní orgány tedy použily (vyšší) obecnou sazbu antidumpingového cla použitelnou na dovozy od „všech ostatních společností“ pouze z toho důvodu, že faktura, která byla přiložena k celnímu prohlášení, nesplňovala formální požadavky vyžadované antidumpingovou právní úpravou, i když konstatovaly, že dovezené zboží pocházelo od vyvážejícího výrobce, jehož dovozy podléhaly nižší individuální sazbě.
47.
Po určení konečného antidumpingového cla na základě prováděcího nařízení č. 412/2013 v době, kdy již bylo zboží propuštěno, společnost Tigers zpochybnila použití antidumpingové sazby použitelné na dovozy od „všech ostatních společností“ a v rámci žádosti o vrácení se domáhala použití individuální antidumpingové sazby použitelné na dovozy od společnosti CWCI. V rámci řízení o vrácení, které, jak jsem již uvedl v bodě 29 tohoto stanoviska, představuje v podstatě řízení o kontrole prohlášení po propuštění zboží ve smyslu článku 78 celního kodexu, společnost Tigers nakonec předložila platnou fakturu, která byla v souladu s požadavky stanovenými v příloze II prováděcího nařízení č. 412/2013.
48.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle judikatury článek 78 celního kodexu zavádí postup umožňující celním orgánům případně i z úřední povinnosti přezkoumat celní prohlášení po propuštění zboží, tedy po přiznání propuštění zboží uvedeného v takovém celním prohlášení (
7
).
49.
Uvedené orgány za tímto účelem mohou podle čl. 78 odst. 1 celního kodexu přistoupit ke kontrole celního prohlášení, tj. přezkoumat jej (
8
).
50.
Kromě toho mohou celní orgány podle čl. 78 odst. 2 uvedeného kodexu kontrolovat obchodní doklady a jiné údaje vztahující se k dovozním nebo vývozním operacím se zbožím nebo k následným obchodním operacím s týmž zbožím s cílem ujistit se o správnosti údajů obsažených v celním prohlášení.
51.
Soudní důr již několikrát upřesnil, že specifická logika článku 78 celního kodexu spočívá v přizpůsobení celního řízení skutečné situaci, kdy jsou opraveny věcné chyby a opomenutí, jakož i pochybení ve výkladu použitelného práva (
9
).
52.
Tato logika je ostatně v souladu s účelem celního kodexu, kterým je podle jeho pátého bodu odůvodnění zejména zajištění správného uplatňování jím stanovených poplatků (
10
).
53.
Soudní dvůr tak rozhodl, že nasvědčují-li výsledky kontroly celního prohlášení nebo kontrol po propuštění zboží stanovených v čl. 78 odst. 1 a 2 celního kodexu, že předpisy upravující daný celní režim byly použity na základě nesprávných nebo neúplných údajů, přijmou celní orgány v souladu s čl. 78 odst. 3 celního kodexu opatření nezbytná k nápravě, přičemž vezmou v úvahu nové skutečnosti, které mají k dispozici, i když deklarant svým jednáním přímo ovlivnil možnost celních orgánů kontroly provést (
11
).
54.
Soudní dvůr rovněž rozhodl, že pokud výše uvedené kontroly odhalí, že cíle dotčeného celního režimu nebyly ohroženy, musí celní orgány v souladu s čl. 78 odst. 3 celního kodexu přijmout opatření nezbytná k nápravě (
12
).
55.
V projednávané věci přitom jednak během řízení, které německé orgány zahájily na žádost společnosti Tigers na základě článku 78 celního kodexu (
13
), tato společnost předložila obchodní fakturu, která splňovala požadavky uložené v příloze II prováděcího nařízení č. 412/2013. Kromě toho se s přihlédnutím ke skutečnostem ve spise zdá, že cíle dotčeného antidumpingového režimu nebyly ohroženy.
56.
Jak jsem uvedl v bodě 45 tohoto stanoviska, je totiž nepochybné – a není sporné – že výrobky dovezené společností Tigers skutečně pocházely od jednoho z podniků uvedených v příloze I uvedeného prováděcího nařízení, a tedy jejich dovoz musel podléhat individuální sazbě antidumpingového cla použitelné na dovozy od těchto společností.
57.
Za těchto podmínek se zdá, že v projednávané věci neexistovalo riziko obcházení, uvedené v bodě 229 odůvodnění prováděcího nařízení č. 412/2013, takže nebylo ohroženo řádné použití antidumpingových cel. Je věcí předkládajícího soudu, aby tuto okolnost s konečnou platností zjistil.
58.
V případě úplné neexistence rizika ohrožení cílů dotčeného antidumpingového režimu nebránilo nic celním orgánům, aby za účelem přizpůsobení celního řízení skutečné situaci konsistentně se specifickou logikou článku 78 celního kodexu, uvedenou v bodě 51 tohoto stanoviska, vzaly v úvahu předložení platné faktury, která splňovala požadavky stanovené v příloze II prováděcího nařízení č. 412/2013, během řízení zahájeného na základě tohoto článku.
59.
V tomto ohledu podotýkám, že možnost poskytnutá celním orgánům článkem 78 odst. 2 celního kodexu zanalyzovat obchodní doklady a jiné údaje vztahující se k následným obchodním operacím s týmž zbožím ukazuje, že uvedené orgány mohou v rámci kontroly, kterou vykonávají podle tohoto ustanovení, skutečně přihlédnout k jiným dokladům, než které byly předloženy s celním prohlášením na základě čl. 62 odst. 2 celního kodexu. Nelze tedy přijmout argument celního úřadu, podle kterého toto ustanovení brání vzít v úvahu fakturu, která splňuje požadavky uvedené v příloze II prováděcího nařízení č. 412/2013, po propuštění zboží v řízení zahájeném na základě článku 78 celního kodexu.
60.
Mimoto je třeba uvést, že řešení, které umožňuje za okolností, za kterých neexistuje riziko obcházení, za účelem přizpůsobení celního řízení skutečné situaci vzít v úvahu platnou fakturu po propuštění zboží, není v rozporu ani s ustanoveními, ani s duchem prováděcího nařízení č. 412/2013, jelikož toto nařízení nespecifikuje na rozdíl od jiných nařízení (
14
) okamžik, kdy musí být taková faktura předložena.
61.
Jak mimoto uvedla Komise na jednání, v případě, kdy neexistuje riziko obcházení, je použití vyšší sazby antidumpingového cla na dovozy, než je sazba, která byla skutečně stanovena pro společnost vyrábějící dovezené výrobky, v rozporu s vlastním duchem uložení antidumpingového cla, neboť jde nad rámec cíle zabránit škodě způsobené dumpingovým dovozem.
62.
Všechny výše uvedené úvahy podporují výklad čl. 1 odst. 3 prováděcího nařízení č. 412/2013 v tom smyslu, že toto ustanovení nebrání tomu, aby v situaci, kdy neexistuje riziko obcházení a ohrožení řádného použití antidumpingových cel, mohl dovozce za účelem určení konečného antidumpingového cla předložit platnou obchodní fakturu, která splňuje požadavky stanovené v příloze II téhož prováděcího nařízení, po propuštění zboží v rámci řízení zahájeného na základě článku 78 celního kodexu. Pokud jsou splněny všechny ostatní podmínky nezbytné pro získání individuální sazby antidumpingového cla, přijmou celní orgány v takovém případě podle čl. 78 odst. 3 celního kodexu při dodržení případně stanovených ustanovení (
15
) opatření nezbytná k nápravě, přičemž vezmou v úvahu předložení této faktury.
V. Závěry
63.
Na základě všech předcházejících úvah navrhuji, aby Soudní dvůr na předběžné otázky položené Finanzgericht München (finanční soud v Mnichově) odpověděl následovně:
„Článek 1 odst. 3 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 412/2013 ze dne 13. května 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Čínské lidové republiky nebrání tomu, aby v situaci, kdy neexistuje riziko obcházení a ohrožení řádného použití antidumpingových cel, mohl dovozce za účelem určení konečného antidumpingového cla předložit platnou obchodní fakturu, která splňuje požadavky stanovené v příloze II uvedeného prováděcího nařízení, po propuštění zboží v rámci řízení zahájeného na základě článku 78 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000. Pokud jsou splněny všechny ostatní podmínky nezbytné pro získání individuální sazby antidumpingového cla, přijmou celní orgány v takovém případě podle čl. 78 odst. 3 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, při dodržení případně stanovených ustanovení opatření nezbytná k nápravě, přičemž vezmou v úvahu předložení této faktury.“
(
1
) – Původní jazyk: francouzština.
(
2
) – Úř. věst. 2013, L 131, s. 1.
(
3
) – Nařízení Rady ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. 1992, L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000 (Úř. věst. 2000, L 311, s. 17; Zvl. vyd. 02/10, s. 239, dále jen „celní kodex“).
(
4
) – Úř. věst. 2012, L 318, s. 28.
(
5
) – Příloha II nařízení č. 1072/2012 stanovila, že platná obchodní faktura musí obsahovat prohlášení podepsané odpovědným pracovníkem subjektu, který fakturu vystavil, v tomto formátu:
„1)
Jméno a funkce odpovědného pracovníka subjektu, který obchodní fakturu vystavil.
2)
Toto prohlášení: ‚Já, níže podepsaný/á, potvrzuji, že (objem) keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní prodaného na vývoz do Evropské unie, jehož se týká tato faktura, bylo vyrobeno společností (název a zapsané sídlo společnosti) (doplňkový kód TARIC) v (dotčená země). Prohlašuji, že údaje uvedené v této faktuře jsou úplné a správné.‘
3)
Datum a podpis.“
(
6
) – Viz bod 236 odůvodnění prováděcího nařízení č. 412/2013.
(
7
) – Rozsudek ze dne 10. prosince 2015, Veloserviss (C‑427/14, EU:C:2015:803, bod 21 a citovaná judikatura).
(
8
) – Rozsudek ze dne 10. prosince 2015, Veloserviss (C‑427/14, EU:C:2015:803, bod 22 a citovaná judikatura).
(
9
) – Rozsudek ze dne 10. prosince 2015, Veloserviss (C‑427/14, EU:C:2015:803, bod 26 a citovaná judikatura).
(
10
) – Rozsudky ze dne 27. února 2014, Greencarrier Freight Services Latvia (C‑571/12, EU:C:2014:102, bod 32), a ze dne 10. prosince 2015, Veloserviss (C‑427/14, EU:C:2015:803, bod 26).
(
11
) – Rozsudek ze dne 10. prosince 2015, Veloserviss (C‑427/14, EU:C:2015:803, bod 24), a v tomto smyslu rozsudek ze dne 14. ledna 2010, Terex Equipment a další (C‑430/08 a C‑431/08, EU:C:2010:15, bod 62 a citovaná judikatura).
(
12
) – Rozsudek ze dne 12. července 2012, Südzucker a další (C‑608/10, C‑10/11 a C‑23/11, EU:C:2012:444, bod 51).
(
13
) – K průběhu takového řízení viz rozsudek ze dne 14. ledna 2010, Terex Equipment a další (C‑430/08 a C‑431/08, EU:C:2010:15, body 58 až 61 a citovaná judikatura).
(
14
) – Viz mimo jiné čl. 2 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2320/97 ze dne 17. listopadu 1997 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Maďarska, Polska, Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky, zrušení nařízení (EHS) č. 1189/93 a o zastavení řízení týkajícího se těchto dovozů z Chorvatské republiky (Úř. věst. 1997, L 322, s. 1; Zvl. vyd. 11/26, s. 329).
(
15
) – K dosahu tohoto požadavku viz mé stanovisko ve věci Greencarrier Freight Services Latvia (C‑571/12, EU:C:2013:803, bod 60 a násl.).