62022TJ0412
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (laajennettu neljäs jaosto)
19 päivänä marraskuuta 2025 (
*1
)
Kasvinsuojeluaineet – Tehoaine dimoksistrobiini – Tehoaineen hyväksynnän uusimista koskeva hakemus – Hyväksynnän voimassaoloajan pidentäminen – Voimassaolon lisäajan pituus – Sisäistä uudelleentarkastelua koskeva pyyntö – Asetuksen (EY) N:o 1367/2006 10 artiklan 1 kohta – Päätös pyynnön hylkäämisestä – Asetuksen (EY) N:o 1107/2009 17 artikla
Asiassa T‑412/22,
Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajanaan asianajaja A. Bailleux,
kantajana,
vastaan
Euroopan komissio, asiamiehinään A. Becker, G. Gattinara ja M. ter Haar,
vastaajana,
jota tukevat
Euroopan parlamentti, asiamiehinään M. Menegatti ja W. Kuzmienko,
Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään A. Nowak‑Salles, A. Maceroni ja P. Pecheux,
ja
CropLife Europe, kotipaikka Bryssel, edustajinaan asianajajat D. Waelbroeck ja I. Antypas,
väliintulijoina,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (laajennettu neljäs jaosto),
toimien päätösneuvottelussa kokoonpanossa: puheenjohtaja R. da Silva Passos sekä tuomarit N. Półtorak, I. Reine, T. Pynnä (esittelevä tuomari) ja H. Cassagnabère,
kirjaaja: hallintovirkamies P. Cullen,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisen vaiheen ja erityisesti
–
komission unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 23.9.2022 toimittamallaan asiakirjalla esittämän oikeudenkäyntiväitteen
–
kantajan unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 18.11.2022 jättämät huomautukset oikeudenkäyntiväitteestä,
ottaen huomioon 13.2.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Kantaja Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) vaatii SEUT 263 artiklaan perustuvalla kanteellaan kumoamaan 27.4.2022 annetun komission päätöksen Ares(2022) 3275139, jolla hylättiin kantajan esittämä pyyntö täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse tehoaineiden benfluraliini, dimoksistrobiini, fluatsinami, flutolaniili, mekoproppi‑P, mepikvatti, metirami, oksamyyli ja pyraklostrobiini hyväksynnän voimassaoloajan pidentämisestä 25.11.2021 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2021/2068 (EUVL 2021, L 421, s. 25) sisäisestä uudelleentarkastelusta (jäljempänä riidanalainen päätös) siltä osin kuin täytäntöönpanoasetuksella pidennetään dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloaikaa.
Asian tausta ja kanteen nostamisen jälkeiset tosiseikat
2
Kantaja on Brysseliin (Belgia) sijoittautunut voittoa tavoittelematon yhdistys, jonka tarkoituksena on muun muassa edistää torjunta-aineiden vähentämiseen ja käytön lopettamiseen tähtäävää toimintaa.
3
Dimoksistrobiini kuuluu strobiluriinien kemialliseen ryhmään, johon kuuluu erilaisia samankaltaisia torjunta-aineita, joita käytetään sienitautien torjunta-aineina maataloudessa.
4
Dimoksistrobiini hyväksyttiin ensimmäisen kerran neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta dimoksistrobiinin sisällyttämiseksi siihen tehoaineena 11.9.2006 annetulla komission direktiivillä 2006/75/EY (EUVL 2006, L 248, s. 3). Kyseisen direktiivin liitteen mukaan hyväksyntä tuli voimaan 1.10.2006 ja sen voimassaolon oli määrä päättyä 30.9.2016.
5
Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta sekä neuvoston direktiivien 79/117/ETY ja 91/414/ETY kumoamisesta 21.10.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1107/2009 (EUVL 2009, L 309, s. 1) tuli voimaan vuonna 2009. Dimoksistrobiini katsottiin hyväksytyksi kyseisen asetuksen 78 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
6
Dimoksistrobiinin hyväksynnän uusimiseksi jätettiin hakemus 24.7.2013.
7
Dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloaikaa pidennettiin täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta tehoaineiden klotianidiini, dimoksistrobiini, oksamyyli ja petoksamidi hyväksynnän voimassaoloajan pidentämiseksi 12.11.2013 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1136/2013 (EUVL 2013, L 302, s. 34) 31.1.2018 saakka asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan mukaisesti. Mainitun asetuksen johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa selitetään, että ”on tarpeen antaa hakijoille riittävästi aikaa saattaa päätökseen – – uusimismenettely”, että ”näin ollen kyseisten tehoaineiden hyväksynnät todennäköisesti menevät umpeen, ennen kuin on tehty päätös niiden uusimisesta”, ja että ”niiden hyväksynnän voimassaoloaikoja on siksi tarpeen pidentää”.
8
Vuonna 2015 dimoksistrobiini sisällytettiin korvattavien aineiden luetteloon kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun asetuksen N:o 1107/2009 80 artiklan 7 kohdan täytäntöönpanosta ja korvattavien aineiden luettelon laatimisesta 11.3.2015 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2015/408 (EUVL 2015, L 67, s. 18). Kyseisen asetuksen johdanto-osan viidennessä ja kuudennessa perustelukappaleessa selitetään, että dimoksistrobiini on hitaasti hajoava myrkyllinen aine ja että sen akuutin altistumisen viiteannos (ARfD) on huomattavasti alhaisempi kuin suurimmalla osalla hyväksytyistä tehoaineista vastaavien aineiden/käyttötarkoitusten luokissa. Saman asetuksen johdanto-osan yhdeksännessä perustelukappaleessa todetaan lisäksi, että dimoksistrobiinilla on katsottava olevan sellaisia hormonitoimintaa häiritseviä ominaisuuksia, joilla voi olla haitallisia vaikutuksia ihmisille.
9
Esittelevä jäsenvaltio (Unkari) ja rinnakkaisesittelijänä toimiva jäsenvaltio (Irlanti) toimittivat elokuussa 2017 uusimista koskevan arviointikertomuksen. Arviointikertomuksessa yksilöidään kohdat, joissa riskinarviointia ei ole voitu saattaa päätökseen, sekä kriittiset huolenaiheet.
10
Dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloa pidennettiin toisen kerran täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse tehoaineiden klooripyrifossi, klooripyrifossimetyyli, klotianidiini, kupariyhdisteet, dimoksistrobiini, mankotsebi, mekoproppi‑P, metirami, oksamyyli, petoksamidi, propikonatsoli, propinebi, propytsamidi, pyraklostrobiini ja tsoksamidi hyväksynnän voimassaoloajan pidentämisestä 19.1.2018 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2018/84 (EUVL 2018, L 16, s. 8) 31.1.2019 saakka. Kyseisen asetuksen johdanto-osan seitsemännessä perustelukappaleessa selitetään, että ”koska aineiden arviointi on viivästynyt hakijoista riippumattomista syistä, kyseisten tehoaineiden hyväksyntien voimassaolo todennäköisesti päättyy ennen kuin on tehty päätös niiden uusimisesta” ja että ”niiden hyväksynnän voimassaoloaikoja on siksi tarpeen pidentää”.
11
Dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloa pidennettiin kolmannen kerran täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse tehoaineiden amidosulfuroni, bifenoksi, klooripyrifossi, klooripyrifossimetyyli, klofentetsiini, dikamba, difenokonatsoli, diflubentsuroni, diflufenikaani, dimoksistrobiini, fenoksaproppi‑P, fenpropidiini, lenasiili, mankotsebi, mekoproppi‑P, metirami, nikosulfuroni, oksamyyli, pikloraami, pyraklostrobiini, pyriproksifeeni ja tritosulfuroni hyväksynnän voimassaoloajan pidentämisestä 20.11.2018 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2018/1796 (EUVL 2018, L 294, s. 15) 31.1.2020 saakka. Kyseisen asetuksen johdanto-osan kuudennessa perustelukappaleessa toistetaan täytäntöönpanoasetuksen 2018/84 johdanto-osan seitsemännen perustelukappaleen perustelut.
12
Dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloa pidennettiin neljännen kerran täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse tehoaineiden benfluraliini, dimoksistrobiini, fluatsinami, flutolaniili ja mankotsepi, mekoproppi‑P, mepikvatti, metiraami, oksamyyli ja pyraklostrobiini hyväksynnän voimassaoloajan pidentämisestä 29.11.2019 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2019/2094 (EUVL 2019, L 317, s. 102) 31.1.2021 saakka. Kyseisen asetuksen johdanto-osan viidennessä perustelukappaleessa toistetaan täytäntöönpanoasetuksen 2018/84 johdanto-osan seitsemännen perustelukappaleen perustelut.
13
Dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloa pidennettiin viidennen kerran täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse tehoaineiden benfluraliini, dimoksistrobiini, fluatsinami, flutolaniili, mekoproppi‑P, mepikvatti, metiraami, oksamyyli ja pyraklostrobiini hyväksynnän voimassaoloajan pidentämisestä 22.1.2021 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2021/52 (EUVL 2021, L 23, s. 13) 31.1.2022 saakka. Kyseisen asetuksen johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa toistetaan täytäntöönpanoasetuksen 2018/84 johdanto-osan seitsemännen perustelukappaleen perustelut.
14
Dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloa pidennettiin 25.11.2021 kuudennen kerran täytäntöönpanoasetuksella 2021/2068 aina 31.1.2023 saakka. Kyseisen asetuksen johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa toistetaan täytäntöönpanoasetuksen 2018/84 johdanto-osan seitsemännen perustelukappaleen perustelut.
15
Kantaja esitti 14.1.2022 komissiolle tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (EUVL 2006, L 264, s. 13) 10 artiklan perusteella täytäntöönpanoasetuksen 2021/2068 sisäistä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön.
16
Euroopan komissio hylkäsi 27.4.2022 päivätyllä kirjeellä kantajan esittämän sisäistä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön.
17
Nyt käsiteltävän kanteen nostamisen jälkeen komissio pidensi dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloa seitsemännen kerran täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta tehoaineen dimoksistrobiini hyväksynnän voimassaoloajan pidentämiseksi 16.1.2023 antamallaan täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2023/115 (EUVL 2023, L 15, s. 13) 31.1.2024 saakka.
18
Komissio päätti tehoaineen dimoksistrobiini hyväksynnän uusimatta jättämisestä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 mukaisesti ja komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 ja komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/408 muuttamisesta 10.7.2023 antamallaan täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2023/1436 jättää uusimatta dimoksistrobiinin hyväksynnän.
Asianosaisten vaatimukset
19
Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin se koskee dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloajan pidentämistä
–
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
20
Komissio vaatii Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja CropLife Europen tukemana, että unionin yleinen tuomioistuin
–
hylkää kanteen
–
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen arviointi
21
Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen, joista ensimmäinen koskee asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan virheellistä tulkintaa riidanalaisessa päätöksessä ja toinen, joka on esitetty toissijaisesti, kyseisen artiklan lainvastaisuutta koskevaa väitettä.
Oikeussuojan tarpeen säilyminen
22
Neuvosto huomauttaa, että dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaolon pidennys on päättynyt sen johdosta, että kyseisen tehoaineen hyväksyntä jätettiin uusimatta täytäntöönpanoasetuksella 2023/1436. Tästä seuraa, että kanteella ei ole enää kohdetta eikä kantajalla ole enää oikeussuojan tarvetta. Unionin yleisen tuomioistuimen on näin ollen sovellettava työjärjestyksensä 131 artiklan 1 kohtaa.
23
Unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa, että kantajan oikeussuojan tarpeen on oltava jo syntynyt ja edelleen olemassa oleva. Oikeussuojan tarpeen on kanteen kohteen kannalta oltava olemassa kannetta nostettaessa, tai muuten kanne jätetään tutkimatta, ja sen on oltava edelleen olemassa tuomioistuimen ratkaisun julistamiseen saakka, tai muuten lausunnon antaminen asiassa raukeaa (ks. tuomio 17.9.2015, Mory ym. v. komissio, C‑33/14 P, EU:C:2015:609, 56 ja 57 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
24
Nyt käsiteltävässä asiassa täytäntöönpanoasetuksesta 2023/1436 seuraa neuvoston toteamin tavoin, että dimoksistrobiinin hyväksynnän uusimatta jättämistä koskeva päätös on tehty.
25
Komissio ei kuitenkaan ensinnäkään ole peruuttanut riidanalaista päätöstä, joten oikeusriidan kohde on edelleen olemassa (ks. vastaavasti tuomio 4.9.2018, ClientEarth v. komissio, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
26
Toiseksi oikeuskäytännöstä ilmenee, että kantajalla säilyy intressi vaatia Euroopan unionin toimielimen toimen kumoamista, jotta voitaisiin välttää se, että kyseistä tointa väitetysti rasittava lainvastaisuus toistuisi tulevaisuudessa. Tällainen oikeussuojan tarve ilmenee SEUT 266 artiklan ensimmäisestä kohdasta, jonka nojalla toimielimen, jonka toimi on kumottu, on toteutettava unionin tuomioistuimen tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet. Tämä oikeussuojan tarve voi kuitenkin olla olemassa vain silloin, kun väitetty lainvastaisuus voi toistua tulevaisuudessa sen asian olosuhteista riippumatta, joka johti kantajan nostamaan kanteeseen (tuomio 7.6.2007, Wunenburger v. komissio, C‑362/05 P, EU:C:2007:322, 50–52 kohta ja tuomio 27.9.2018, Mellifera v. komissio, T‑12/17, EU:T:2018:616, 28 kohta).
27
Näin on käsiteltävässä asiassa, koska kantajan väittämä lainvastaisuus perustuu muun muassa asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan tulkintaan, jonka komissio todennäköisesti toistaa muun tehoaineen kuin dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloajan pidentämisen sisäistä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön yhteydessä.
28
Tästä seuraa, että täytäntöönpanoasetuksen 2023/1436 antamisesta huolimatta kantajalla on edelleen oikeussuojan tarve käsiteltävässä asiassa.
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan virheellistä tulkintaa
Ensimmäisen kanneperusteen tutkittavaksi ottaminen
29
Komissio esitti erillisellä asiakirjalla työjärjestyksen 130 artiklan 1 kohdan nojalla oikeudenkäyntiväitteen, jossa se väitti, että kantajan molemmat kanneperusteet on jätettävä tutkimatta.
30
Komissio katsoo ensinnäkin, että ensimmäisellä kanneperusteellaan kantaja ei riitauta sisäistä uudelleentarkastelua koskevaan pyyntöönsä annettuun vastaukseen sisältyvää arviointia vaan kohdistaa väitteensä dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloajan pidentämiseen täytäntöönpanoasetuksella 2021/2068, joka oli sisäistä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön kohteena. Asetuksen N:o 1367/2006 10 ja 12 artiklasta ja oikeuskäytännöstä yhdessä luettuina ilmenee kuitenkin, että kun kantaja nostaa kumoamiskanteen kyseisen asetuksen 12 artiklan 1 kohdan nojalla sisäistä uudelleentarkastelua koskevaan pyyntöön annetusta vastauksesta, se voi riitauttaa ainoastaan kyseisen vastauksen laillisuuden.
31
Toiseksi ja toissijaisesti komissio väittää, että vaikka ensimmäinen kanneperuste olisi otettava tutkittavaksi, perustelut, joissa kiistetään komission asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklasta tekemän tulkinnan laillisuus, on jätettävä tutkimatta, koska kanne ja sisäistä uudelleentarkastelua koskeva pyyntö eivät vastaa toisiaan siksi, että kyseisiä perusteluja ei ole esitetty viimeksi mainitussa pyynnössä.
32
Unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa ensinnäkin, että asetuksen N:o 1367/2006 10 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”jokainen 11 artiklassa vahvistetut edellytykset täyttävä valtioista riippumaton järjestö tai muu yleisöön kuuluva on oikeutettu pyytämään sisäistä uudelleentarkastelua unionin toimielimeltä tai elimeltä, joka on toteuttanut hallintotoimen tai – kun on kyse väitetystä hallinnollisesta laiminlyönnistä – jonka olisi pitänyt toteuttaa tällainen toimi, sillä perusteella, että tällainen toimi tai laiminlyönti on ristiriidassa – – ympäristölainsäädännön kanssa”. Saman asetuksen 12 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”sisäistä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön 10 artiklan nojalla tehnyt valtioista riippumaton järjestö voi nostaa kanteen unionin tuomioistuimessa”.
33
Hallintotoimen sisäistä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön tarkoituksena on siis saada todetuksi, että kyseinen toimi on lainvastainen tai että se on perusteeton. Pyynnön esittäjä voi tämän jälkeen saattaa asian unionin tuomioistuinten käsiteltäväksi nostamalla kanteen toimivallan puuttumisen, olennaisen menettelymääräyksen rikkomisen, perussopimusten tai niiden soveltamista koskevan oikeussäännön rikkomisen taikka harkintavallan väärinkäytön perusteella päätöksestä, jolla sisäistä uudelleentarkastelua koskeva pyyntö hylätään perusteettomana (tuomio 12.9.2019, TestBioTech ym. v. komissio, C‑82/17 P, EU:C:2019:719, 38 kohta). Tästä seuraa, että kyseisen kanteen yhteydessä kantajalla ei ole oikeutta esittää perusteluja, joilla riitautetaan suoraan sisäistä uudelleentarkastelua koskevassa pyynnössä tarkoitetun toimen laillisuus tai perusteltavuus (ks. tuomio 27.9.2018, Mellifera v. komissio, T‑12/17, EU:T:2018:616, 35 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Perussopimusten mukaisessa tuomioistuinvalvontaa koskevassa järjestelmässä ei nimittäin anneta unionin yleiselle tuomioistuimelle mahdollisuutta kumota päätöstä, josta ei ole nostettu SEUT 263 artiklaan perustuvaa suoraa kumoamiskannetta (tuomio 4.4.2019, ClientEarth v. komissio, T‑108/17, EU:T:2019:215, 28 kohta).
34
Nyt käsiteltävässä asiassa kannekirjelmästä ilmenee ensinnäkin selvästi, että kumoamiskanteen kohteena on riidanalainen päätös siltä osin kuin se koskee dimoksistrobiinia.
35
Seuraavaksi on todettava, että ensimmäisen kanneperusteen otsikosta ja sen kahdesta osasta ilmenee suoraan, että kantaja vetoaa siihen, että nimenomaan riidanalainen päätös perustuu asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan virheelliseen tulkintaan.
36
Lopuksi on todettava, että kun tarkastellaan ensimmäistä kanneperustetta kokonaisuudessaan ja erityisesti kannekirjelmän kyseistä kanneperustetta koskevan osan johdantokappaletta, on selvää, että kantaja viittaa perusteluillaan siihen, miten komissio on tulkinnut riidanalaisessa päätöksessä asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklaa. Se, että sisäistä uudelleentarkastelua koskevan menettelyn kohteen ja asetuksen N:o 1367/2006 10 ja 12 artiklan logiikan vuoksi on mahdollista, että sisäistä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön yhteydessä esitetyt perustelut voivat mennä jossain määrin päällekkäin niiden perustelujen kanssa, joihin vedotaan pyynnön hylkäämisestä perusteettomana tehdystä päätöksestä nostetun kumoamiskanteen tueksi, ei muuta tätä päätelmää.
37
Näin ollen komission väite, jonka mukaan ensimmäinen kanneperuste on jätettävä tutkimatta, koska se ei koske riidanalaista päätöstä, on hylättävä.
38
Toiseksi sen seikan osalta, etteivät uudelleentarkastelua koskeva pyyntö ja kannekirjelmä vastaa toisiaan, unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kumoamiskanne päätöksestä, jolla hylätään sisäistä uudelleentarkastelua koskeva pyyntö, ei voi perustua uusiin perusteisiin tai todisteisiin, joita ei ole esitetty uudelleentarkastelua koskevassa pyynnössä, sillä muutoin estettäisiin tällaisen pyynnön perustelemista koskevan vaatimuksen, joka sisältyy asetuksen N:o 1367/2006 10 artiklan 1 kohtaan, tehokas vaikutus ja muutettaisiin tällä pyynnöllä vireille saatetun menettelyn kohdetta (tuomio 12.9.2019, TestBioTech ym. v. komissio, C‑82/17 P, EU:C:2019:719, 39 kohta ja tuomio 17.4.2024, Föreningen Svenskt Landskapsskydd v. komissio, T‑346/22, ei julkaistu, EU:T:2024:246, 70 kohta).
39
Lisäksi kanneperusteet ja perustelut, jotka on esitetty unionin yleisessä tuomioistuimessa sellaisen kanteen yhteydessä, jossa vaaditaan sisäistä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön hylkäämisestä tehdyn päätöksen kumoamista, voidaan ottaa tutkittaviksi vain siltä osin kuin kantaja on esittänyt ne jo sisäistä uudelleentarkastelua koskevassa pyynnössä siten, että komissio on voinut vastata niihin (ks. vastaavasti tuomio 15.12.2016, TestBioTech ym. v. komissio, T‑177/13, ei julkaistu, EU:T:2016:736, 68 ja 69 kohta). Ei kuitenkaan voida edellyttää, että unionin yleisessä tuomioistuimessa asetuksen N:o 1367/2006 12 artiklan nojalla kanteen nostava ainoastaan toistaa sanasta sanaan sisäistä uudelleentarkastelua koskevassa pyynnössään esittämänsä perustelut.
40
Käsiteltävässä asiassa kantajan esittämästä sisäistä uudelleentarkastelua koskevasta pyynnöstä ilmenee selvästi, että kantaja kyseenalaisti muun muassa sen, miten komissio sovelsi asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklaa antaessaan täytäntöönpanoasetuksen 2021/2068. Kantaja esitti erityisesti perusteluja, jotka koskivat ennalta varautumisen periaatetta sekä asetuksessa N:o 1107/2009 säädettyjen pidennyksen ja arvioinnin määräaikojen automaattisuutta, ja vetosi kyseisen asetuksen 4, 5, 7, 9, 14 ja 15 artiklaan. Näin ollen on katsottava, että nämä perustelut vastaavat nyt käsiteltävän kumoamiskanteen ensimmäistä kanneperustetta.
41
Näin ollen on hylättävä komission väite, jonka mukaan sisäistä uudelleentarkastelua koskeva pyyntö ja kannekirjelmä eivät vastaa toisiaan.
42
Tästä seuraa, että ensimmäinen kanneperuste on tutkittava.
Asiakysymys
43
Kantaja muistuttaa ensimmäisessä kanneperusteessaan, että asetuksen N:o 1107/2009 tavoitteena on varmistaa ihmisten terveyden suojelun korkea taso ja että asetus perustuu ennalta varautumisen ja ympäristönsuojelun periaatteeseen.
44
Kantaja katsoo erityisesti ensimmäisen kanneperusteen toisessa osassa, että asetus N:o 1107/2009 annettiin pääasiallisesti tehoaineiden arvioinnin nopeuttamiseksi. Uusimismenettelyn kullekin vaiheelle on asetettu tiukat määräajat, millä mahdollistetaan valmistelumenettelyn päättäminen kahdessa ja puolessa vuodessa ja annetaan komissiolle ja jäsenvaltioille yli kuusi kuukautta aikaa päättää, uusitaanko hyväksyntä vai ei.
45
Tässä yhteydessä asetuksen N:o 1107/2009 17 artikla voidaan kantajan mukaan ymmärtää vain siten, että siinä säädetään pidennyksestä, joka on rajoitettu muutamaan kuukauteen tai enintään yhteen vuoteen, eikä sitä voida tulkita siten, että siinä sallittaisiin peräkkäiset pidennykset, jotka yhteensä johtaisivat yli kuuden vuoden pidennykseen eli uusimismenettelyä varten säädetyn ajan pidentymiseen yli kaksinkertaiseksi ilman komission minkäänlaisia perusteluja tai selityksiä. Se, että määräaikojen noudattamatta jättämiseen ei liity mitään seuraamuksia, altistaa järjestelmän strategisille väärinkäytöksille.
46
Unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa aluksi, että SEUT 191 artiklan 2 kohdassa määrätään, että ympäristöpolitiikka perustuu muun muassa ennalta varautumisen periaatteeseen ja että tätä periaatetta voidaan soveltaa myös muiden unionin politiikkojen, erityisesti kansanterveyden suojelupolitiikan, yhteydessä ja silloin, kun unionin toimielimet hyväksyvät yhteisen maatalouspolitiikan tai sisämarkkinapolitiikan yhteydessä toimenpiteitä ihmisten terveyden suojelemiseksi (ks. tuomio 1.10.2019, Blaise ym., C‑616/17, EU:C:2019:800, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
47
Unionin lainsäätäjän on siis silloin, kun se antaa asetuksessa N:o 1107/2009 säädettyjen kaltaisia kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamista koskevia sääntöjä, noudatettava varovaisuusperiaatetta erityisesti varmistaakseen Euroopan unionin perusoikeuskirjan 35 artiklan sekä SEUT 9 artiklan ja SEUT 168 artiklan 1 kohdan mukaisesti ihmisten terveyden korkeatasoisen suojelun (ks. tuomio 1.10.2019, Blaise ym., C‑616/17, EU:C:2019:800, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
48
Varovaisuusperiaatteen mukaan silloin, kun on epävarmaa, onko olemassa ihmisten terveyteen kohdistuvia vaaroja tai kuinka merkittäviä nämä vaarat ovat, voidaan toteuttaa suojatoimenpiteitä odottamatta, että näiden vaarojen olemassaolo ja vakavuus osoitetaan täysin (ks. tuomio 1.10.2019, Blaise ym., C‑616/17, EU:C:2019:800, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
49
Ennalta varautumisen periaate on unionin oikeuden yleinen periaate, joka velvoittaa asianomaiset viranomaiset toteuttamaan niille asiaa koskevassa lainsäädännössä annettujen toimivaltuuksien käyttämistä koskevan täsmällisen sääntelyn mukaisesti asianmukaisia toimenpiteitä tiettyjen kansanterveyteen, turvallisuuteen ja ympäristöön kohdistuvien mahdollisten vaarojen ehkäisemiseksi, jolloin näiden intressien suojeluun liittyvät vaatimukset ovat ensisijaisia taloudellisiin intresseihin nähden (ks. tuomio 21.10.2003, Solvay Pharmaceuticals v. neuvosto, T‑392/02, EU:T:2003:277, 121 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 12.4.2013, Du Pont de Nemours (France) ym. v. komissio, T‑31/07, ei julkaistu, EU:T:2013:167, 134 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Ennalta varautumisen periaate on asetuksen N:o 1107/2009 kaikkien säännösten taustalla.
50
Asetuksen N:o 1107/2009 johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa täsmennetään, että olisi sovellettava ennalta varautumisen periaatetta ja että kyseisessä asetuksessa olisi varmistettava, että yritykset osoittavat, ettei valmistetuilla tai markkinoille saatetuilla aineilla tai tuotteilla ole haitallisia vaikutuksia ihmisten tai eläinten terveyteen tai kohtuuttomia haittavaikutuksia ympäristöön. Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että asetuksella N:o 1107/2009 käyttöönotetut ennakkolupa‑ ja hyväksymismenettelyt, joita sovelletaan kasvinsuojeluaineisiin ja niiden tehoaineisiin, perustuvat ennalta varautumisen periaatteeseen (ks. tuomio 17.3.2021, FMC v. komissio, T‑719/17, EU:T:2021:143, 60 ja 61 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
51
Tästä seuraa, että kun komissio käyttää toimivaltaansa asetuksen N:o 1107/2009 yhteydessä, sen on otettava huomioon ennalta varautumisen periaate. Erityisesti tehoaineiden osalta oikeuskäytännöstä ilmenee, että komissio voi toteuttaa toimenpiteitä, joilla rajoitetaan aineen käyttöä ja asetetaan näin kuluttajien turvallisuus etusijalle odottamatta kyseisen aineen hyväksynnän uusimismenettelyn päättymistä (ks. vastaavasti tuomio 19.9.2019, Arysta LifeScience Netherlands v. komissio, T‑476/17, EU:T:2019:618, 97 kohta).
52
Asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan tulkinnasta on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkitsemisessa on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja sillä lainsäädännöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös tai määräys on. Myös unionin oikeuden säännöksen syntyhistoriasta voi ilmetä sen tulkinnan kannalta merkityksellisiä seikkoja (ks. tuomio 2.9.2021, CRCAM, C‑337/20, EU:C:2021:671, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 25.1.2017, Rusal Armenal v. neuvosto, T‑512/09 RENV, EU:T:2017:26, 56 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
53
Ensinnäkin asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan ensimmäisen kohdan sanamuodosta ilmenee, että ”jos hakijasta riippumattomista syistä näyttää siltä, että hyväksynnän voimassaolo päättyy ennen kuin uusimista koskeva päätös on tehty, tehdään 79 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen päätös, jolla hyväksynnän voimassaolon päättymistä lykätään kyseisen hakijan osalta riittävän pitkäksi ajaksi, jotta hakemusta ehditään tarkastella”. Saman asetuksen 17 artiklan kolmannessa kohdassa säädetään seikoista, jotka on otettava huomioon pidennyksen kestoa vahvistettaessa, eli ”a) vaadittujen tietojen toimittamiseen tarvittava aika; b) menettelyn loppuun saattamiseen tarvittava aika; c) tarvittaessa tarve varmistaa 18 artiklassa säädetyn johdonmukaisen työohjelman laatiminen”.
54
Tästä säännöksestä ilmenee siten, että jos hakijasta riippumattomista syistä ilmenee, että hyväksynnän voimassaolo päättyy ennen uusimista koskevan päätöksen tekemistä, tehdään ”päätös, jolla hyväksynnän voimassaolon päättymistä lykätään”, ja tämä tehdään ”riittävän pitkäksi ajaksi, jotta hakemusta ehditään tarkastella”. Vaikka tämän säännöksen sanamuodon perusteella ei voida sulkea pois sitä, että tämän ajanjakson päättyessä tehdään uusi pidentämispäätös, tämä pidennys, joka tehdään ainoastaan uusimismenettelyn saattamiseksi päätökseen, voi olla vain väliaikainen, kuten neuvosto on väliintulokirjelmässään selittänyt.
55
Pidennyksen keston on näin ollen oltava asianmukainen yksittäistapauksen konkreettisiin olosuhteisiin nähden, eikä sitä näin ollen voida soveltaa automaattisesti tai järjestelmällisesti.
56
Lisäksi oikeuskäytännön mukaan asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan vaikutuksesta tehoaineen hyväksynnän uusimista koskevaa menettelyä voidaan jatkaa menettelyn aikana esille tulevien aiemmin tuntemattomien seikkojen perusteella (tuomio 19.9.2019, Arysta LifeScience Netherlands v. komissio, T‑476/17, EU:T:2019:618, 104 kohta).
57
Toiseksi on otettava huomioon asiayhteys, johon asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan ensimmäisessä kohdassa vahvistettu sääntö kuuluu.
58
Tämä sääntö on osa asetuksen N:o 1107/2009 jaksoa, joka koskee tehoaineiden hyväksymistä.
59
Ensinnäkin hyväksyntä voidaan myöntää enintään kymmenen vuoden ajaksi (asetuksen N:o 1107/2009 5 artikla), eli tämä rajoitus on sama kuin se, josta säädettiin dimoksistrobiinin hyväksymisen aikaan voimassa olleessa kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15.7.1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/414/ETY (EYVL 1991, L 230, s. 1). Kuten asetuksen N:o 1107/2009 johdanto-osan 15 perustelukappaleessa selitetään, tehoaineiden hyväksynnän voimassaoloaika on rajoitettu turvallisuussyistä ja sen on oltava oikeassa suhteessa aineiden käyttöön liittyviin mahdollisiin riskeihin. Uusiminen on voimassa enintään 15 vuotta (asetuksen N:o 1107/2009 14 artiklan 2 kohta).
60
Tästä seuraa, että lainsäätäjä on huolehtinut rajoitetuista hyväksynnän ja uusimisen voimassaoloajoista, jotta vältetään sellaisten tehoaineiden pitäminen markkinoilla, joihin liittyy asetuksen N:o 1107/2009 4 artiklassa tarkoitettuja riskejä, joita ei voida hyväksyä. Tämän tavoitteen saavuttaminen ennalta varautumisen periaatteen valossa edellyttää, että aineiden uudelleenarviointi suoritetaan säännöllisin väliajoin, kuten komissio perustellusti korostaa selittäessään asetuksen N:o 1107/2009 mukaista jaksoittaista lähestymistapaa.
61
Toiseksi uusimista koskeva hakemus on tehtävä viimeistään kolme vuotta ennen hyväksynnän voimassaoloajan päättymistä (asetuksen N:o 1107/2009 15 artikla). Tämän määräajan katsotaan siis lähtökohtaisesti riittävän kyseisen menettelyn päättämiseen ja hyväksynnän uusimista koskevan päätöksen tekemiseen samalla kun taataan edellä 60 kohdassa mainitun jaksoittaisen lähestymistavan tehokkuus.
62
Tätä varten asetuksen N:o 1107/2009 19 artiklassa komissiolle on annettu toimivalta antaa täytäntöönpanoasetuksella tarvittavat säännökset uusimismenettelyn soveltamiseksi.
63
Tällä perusteella säädettiin säännösten vahvistamisesta tehoaineiden uusimismenettelyn täytäntöönpanemiseksi kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 mukaisesti 18.9.2012 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 844/2012 (EUVL 2012, L 252, s. 26), jossa muun muassa vahvistetaan määräajat uusimismenettelyn eri vaiheita varten, jotta varmistetaan menettelyn moitteeton sujuvuus (johdanto-osan kolmas perustelukappale). Kyseisen asetuksen tarkoituksena on panna täytäntöön asetuksessa N:o 1107/2009 jo säädetyt säännöt ja varmistaa niiden yhdenmukainen soveltaminen unionissa.
64
Erityisesti täytäntöönpanoasetuksen N:o 844/2012 1–8 artiklassa säädetään säännöistä, jotka koskevat tehoaineen tuottajan jäsenvaltiolle jättämän hakemuksen tutkittavaksi ottamista, ja siinä asetetaan tälle menettelyn ensimmäiselle vaiheelle tiettyjä määräaikoja. Kyseisen asetuksen 3 artiklan mukaan hakemuksen tarkistaa ensin esittelevä jäsenvaltio, joka varmistaa, että hakemus on toimitettu asetuksen 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyyn päivämäärään mennessä ja että se sisältää kaikki asetuksen 2 artiklassa säädetyt tiedot. Uusimista koskevan hakemuksen on erityisesti sisällettävä mainitun asetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti luettelo uusista tiedoista, jotka hakija aikoo toimittaa ja jotka ovat tarpeen asetuksen N:o 1107/2009 15 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti. Saman asetuksen 6 artiklan mukaan hakijan on vastaanotettuaan esittelevän jäsenvaltion ilmoituksen tämän tarkistuksen myönteisestä tuloksesta toimitettava täydentävät asiakirja-aineistot esittelevälle jäsenvaltiolle, rinnakkaisesittelijänä toimivalle jäsenvaltiolle, komissiolle ja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle (EFSA). Kun täydentävät asiakirja-aineistot on toimitettu määräajassa ja ne sisältävät kaikki säädetyt tiedot, esittelevän jäsenvaltion on kyseisen asetuksen 8 artiklan mukaisesti ilmoitettava hakijalle, rinnakkaisesittelijänä toimivalle jäsenvaltiolle, komissiolle ja EFSAlle täydentävien asiakirja-aineistojen vastaanottopäivä ja se, otetaanko hakemus käsiteltäväksi.
65
Samoin täytäntöönpanoasetuksen N:o 844/2012 11–14 artiklassa määritellään tehoaineen hyväksynnän uusimista koskevan hakemuksen arviointimenettely ja säädetään täsmällisistä määräajoista, joiden kuluessa menettelyyn osallistuvien eri toimijoiden on laadittava ja toimitettava kertomuksensa tai päätelmänsä. Ensinnäkin esittelevän jäsenvaltion on rinnakkaisesittelijänä toimivaa jäsenvaltiota kuultuaan laadittava ja toimitettava komissiolle sekä jäljennöksenä EFSAlle kertomus, jossa arvioidaan, voidaanko tehoaineen olettaa täyttävän asetuksen N:o 1107/2009 4 artiklassa säädetyt hyväksymiskriteerit (täytäntöönpanoasetuksen N:o 844/2012 11 artikla). Saatuaan esittelevän jäsenvaltion sille toimittaman arviointikertomuksen luonnoksen EFSA toimittaa sen hakijalle ja muille jäsenvaltioille (täytäntöönpanoasetuksen N:o 844/2012 12 artikla). Kirjallisten huomautusten esittämisen määräajan päättymisen jälkeen EFSAn on, ottaen huomioon senhetkinen tieteellinen ja tekninen tietämys ja käyttäen täydentävien asiakirja-aineistojen toimittamisen ajankohtana sovellettavia ohjeasiakirjoja, tehtävä päätelmä siitä, voidaanko tehoaineen olettaa täyttävän asetuksen N:o 1107/2009 4 artiklassa säädetyt hyväksymiskriteerit. EFSAn on tarvittaessa kuultava asiantuntijoita, myös esittelevän jäsenvaltion ja rinnakkaisesittelijänä toimivan jäsenvaltion asiantuntijoita. Se ilmoittaa päätelmästään hakijalle, jäsenvaltioille ja komissiolle ja saattaa sen julkisesti saataville (asetuksen N:o 844/2012 13 artikla). Vastaanotettuaan EFSAn päätelmän ja ottaen huomioon esittelevän jäsenvaltion laatiman arviointikertomuksen luonnoksen, hakijan ja muiden jäsenvaltioiden huomautukset sekä EFSAn päätelmän komissio esittää pysyvälle komitealle niin sanotun uusimista koskevan kertomuksen ja asetusehdotuksen. Hakijalle on annettava mahdollisuus esittää huomautuksia uusimista koskevasta kertomuksesta (täytäntöönpanoasetuksen N:o 844/2012 14 artiklan 1 kohta). Uusimista koskevan kertomuksen perusteella ja ottaen huomioon hakijan toimittamat huomautukset komission on annettava asetus asetuksen N:o 1107/2009 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti (täytäntöönpanoasetuksen N:o 844/2012 14 artiklan 2 kohta).
66
Ainoastaan täytäntöönpanoasetuksen N:o 844/2012 14 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn viimeiseen vaiheeseen, joka koskee hyväksynnän uusimista koskevan asetuksen antamista asetuksen N:o 1107/2009 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ei liity määräaikaa.
67
Tästä seuraa, että uusimismenettely perustuu täsmällisen aikataulun noudattamiseen (ks. vastaavasti tuomio 19.9.2019, Arysta LifeScience Netherlands v. komissio, T‑476/17, EU:T:2019:618, 103 kohta). Näiden määräaikojen asettaminen ja niiden noudattamisen tarpeellisuus ovat lisäksi johdonmukaisia sen vaatimuksen kanssa, jonka mukaan koko menettelyn on kestettävä enintään kolme vuotta, kuten täytäntöönpanoasetuksen N:o 844/2012 1 artiklan 1 kohdasta ilmenee (tuomio 9.12.2021, Agrochem-Maks v. komissio, C‑374/20 P, ei julkaistu, EU:C:2021:990, 82 kohta).
68
Näiden määräaikojen ja menettelyn nopeutta koskevan vaatimuksen noudattaminen on sitäkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon, että asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla annetulla täytäntöönpanoasetuksella, jolla kyseisen tehoaineen hyväksyntää jatketaan tietyksi ajaksi, on samat seuraukset kuin täytäntöönpanoasetuksella, jolla tällainen aine hyväksytään alun perin mainitun asetuksen 13 artiklan 2 kohdan nojalla, tai kyseisen asetuksen 20 artiklan nojalla annetulla hyväksynnän uusimista koskevalla asetuksella (ks. vastaavasti tuomio 27.9.2018, Mellifera v. komissio, T‑12/17, EU:T:2018:616, 57 ja 58 kohta).
69
Näin ollen on katsottava, että asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklassa säädetään mekanismista, jota on sovellettava poikkeuksellisesti, kun siinä säädetyt edellytykset täyttyvät. Tämän mekanismin järjestelmällinen soveltaminen tehoaineen hyväksynnän uusimismenettelyissä ei siis ole asetuksen N:o 1107/2009 vaatimusten eikä yleisemmin kyseisen asetuksen hengen mukaista.
70
Komission on päinvastoin joka kerta, kun se pidentää hyväksynnän voimassaoloaikaa, arvioitava yksittäistapausta ja otettava huomioon merkitykselliset seikat määrittääkseen ”riittävän pitkän ajan”, joka tarvitaan meneillään olevan arvioinnin loppuun saattamiseen.
71
Lisäksi asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklassa jätetään komissiolle harkintavaltaa määrittää, mitä riittävän pitkällä ajalla tarkoitetaan. Tämä harkintavalta ei ole ehdoton, vaan sitä rajataan mainitun artiklan kolmannessa kohdassa, jossa säädetään seikoista, jotka on otettava huomioon pidennyksen kestoa vahvistettaessa.
72
Näin ollen asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan ensimmäistä kohtaa ei voida tulkita ja soveltaa erikseen, vaan sitä on tulkittava ja sovellettava yhdessä sitä täydentävän kolmannen kohdan säännösten kanssa. Tämä kyseisen artiklan ensimmäisen ja kolmannen kohdan välinen suhde ilmenee muun muassa komission 12.7.2006 esittämän kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annettavaa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta koskevan ehdotuksen KOM(2006) 388 lopullinen alkuperäisestä tekstistä, jossa asetuksen N:o 1107/2009 nykyistä 17 artiklaa vastaavan säännöksen ensimmäinen ja toinen kohta kuuluivat samaan kohtaan, jota välittömästi seurasi pidennyksen kestoa koskeva kohta. Tämä osoittaa lainsäätäjän näkemyksen seikoista, jotka on otettava huomioon vahvistettaessa pidennyksen kestoa tilanteissa, jotka nykyisin mainitaan kyseisen asetuksen 17 artiklan kahdessa ensimmäisessä kohdassa. Kuten neuvosto perustellusti toteaa, pidennyksen kesto vahvistetaan lisäksi ottamalla huomioon kulloisenkin tapauksen olosuhteet tapauskohtaisesti.
73
Kolmanneksi, kuten edellä 46–51 kohdassa on muistutettu, ennalta varautumisen periaate on asetuksen N:o 1107/2009 kaikkien säännösten taustalla.
74
Tässä yhteydessä ilmaisu ”riittävän pitkäksi ajaksi” on ymmärrettävä siten, että siinä edellytetään sellaisen ajanjakson määrittelemistä, joka ei alita eikä ylitä sitä, mikä on tarpeen uusimismenettelyn saattamiseksi päätökseen kussakin yksittäistapauksessa.
75
Kolmanneksi on otettava huomioon asetuksen N:o 1107/2009 tavoitteet.
76
Asetuksen N:o 1107/2009 tarkoituksena on sen 1 artiklan 3 kohdan mukaan varmistaa ihmisten ja eläinten terveyden suojelun sekä ympäristönsuojelun korkea taso ja parantaa sisämarkkinoiden toimintaa yhdenmukaistamalla kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamista koskevia sääntöjä ja parantaa samalla maataloustuotantoa. Komissio vetoaa näin ollen perustellusti siihen, että asetuksen N:o 1107/2009 tavoite on monitahoinen. Kuten asetuksen N:o 1107/2009 johdanto-osan 24 perustelukappaleesta ilmenee, varsinkin ihmisten ja eläinten terveyden ja ympäristön suojelu olisi asetettava kasvintuotannon parantamisen edelle kasvinsuojeluaineiden lupia myönnettäessä.
77
Kun asetuksessa N:o 1107/2009 säädetään ympäristönsuojelun korkean tason ylläpitämisestä, siinä sovelletaan SEUT 11 artiklaa, jossa määrätään, että ympäristönsuojelua koskevat vaatimukset on sisällytettävä unionin politiikan ja toiminnan määrittelyyn ja toteuttamiseen, erityisesti kestävän kehityksen edistämiseksi, ja SEUT 114 artiklan 3 kohtaa, jossa tämä velvollisuus konkretisoidaan. Viimeksi mainitussa määräyksessä nimittäin edellytetään yhtäältä, että komissio perustaa muun muassa ympäristönsuojelua koskevat ehdotuksensa, joita se antaa sisämarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa koskevan lainsäädännön lähentämiseksi, suojelun korkeaan tasoon ottaen erityisesti huomioon kaiken tieteelliseen tietoon perustuvan uuden kehityksen, ja toisaalta, että myös parlamentti ja neuvosto pyrkivät kumpikin toimivaltansa rajoissa tähän tavoitteeseen. Ympäristönsuojelu on ensisijaisessa asemassa taloudellisiin seikkoihin nähden, joten sillä voidaan oikeuttaa tietyille toimijoille aiheutuvat jopa huomattavatkin epäedulliset taloudelliset seuraukset (ks. tuomio 17.3.2021, FMC v. komissio, T‑719/17, EU:T:2021:143, 59 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
78
Tästä seuraa, että komission on annettava asetuksen N:o 1107/2009 eri tavoitteista aivan erityinen merkitys ihmisten ja eläinten terveyden sekä ympäristön suojelun korkean tason varmistamiselle, kun se hallinnoi tehoaineen hyväksynnän uusimismenettelyä, varsinkin silloin, kun kyseinen menettely ylittää sen toteuttamiselle säädetyn aikarajan ja kun se myöntää hyväksynnän voimassaoloajan pidentämisen mainitun asetuksen 17 artiklan nojalla.
79
Kaikista edellä esitetyistä seikoista voidaan johtaa seuraavassa mainitut periaatteet. Ensinnäkin hyväksynnän voimassaoloajan pidentäminen on luonteeltaan väliaikaista ja poikkeuksellista, ja se on sallittua menettelyn aikana ilmenneiden sellaisten olosuhteiden vuoksi, jotka eivät olleet aiemmin tiedossa. Se on tehtävä yksittäistapauksen konkreettisten olosuhteiden perusteella, eikä sitä näin ollen voida soveltaa automaattisesti tai järjestelmällisesti. Toiseksi pidennyksen keston on oltava riittävän pitkä uusimista koskevan hakemuksen tutkimiseksi. Tätä kestoa vahvistaessaan komission on otettava huomioon asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan kolmannessa kohdassa säädetyt seikat ja tehtävä tapauskohtainen arviointi. Kolmanneksi tämä ajanjakso ei saa alittaa eikä ylittää sitä, mikä on tarpeen uusimismenettelyn saattamiseksi päätökseen.
80
Neljänneksi on todettava yleisemmin, että kun komissio aikoo soveltaa asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklaa, sen on otettava huomioon uusimismenettelyn kokonaiskesto sen varmistamiseksi, että se pysyy kohtuullisissa rajoissa, kun otetaan huomioon edellä 68 kohdassa mainittu menettelyn joutuisuusperiaate. Kun otetaan erityisesti huomioon hyväksynnän rajoitettu voimassaoloaika ja lainsäätäjän valitsema jaksoittainen lähestymistapa, joka perustuu tehoaineiden riskien uudelleenarviointiin säännöllisin väliajoin, ei voida hyväksyä sitä, että hyväksynnän voimassaolon pidentäminen, joka on luonteeltaan väliaikainen ja poikkeuksellinen, mahdollistaisi tehoaineen pysyttämisen markkinoilla ajanjakson, joka ylittää huomattavasti alkuperäisen hyväksynnän voimassaoloajan, sillä muuten tällä asetuksella käyttöön otetulta uusimisjärjestelmältä vietäisiin kokonaan tehokas vaikutus.
81
Asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklassa näin tulkittuna ilmaistaan kyseessä olevien eri intressien vertailu tavalla, joka on yhteensopiva kyseisen asetuksen tavoitteiden ja ennalta varautumisen periaatteen kanssa. Yhtäältä otetaan huomioon intressit, jotka puoltavat sitä, että unionin sääntöjen mukaisesti hyväksyttyä ainetta ei kielletä ennalta arvaamattomalla tavalla uusimismenettelyn aikataulussa ilmenevien viivästysten vuoksi, jotka eivät riipu hakijasta.
82
Toisaalta myönnetty pidennys on vain väliaikainen, se voidaan keskeyttää uusimatta jättämistä koskevalla päätöksellä tai siihen voidaan liittää aineiden käyttöä koskevia rajoituksia, eikä se saa ylittää sitä, mikä on tarpeen kunkin yksittäistapauksen olosuhteet huomioon ottaen.
83
Käsiteltävässä asiassa komissio katsoo riidanalaisen päätöksen mukaan, että asetuksen N:o 1107/2009 17 artikla velvoittaa sen poikkeamaan aineiden hyväksymistä koskevista yleisistä määräajoista, jos kyseisessä artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät. Komissio selittää, että peräkkäisillä täytäntöönpanoasetuksilla myönnetyt dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaolon jatkamiset olivat vain yhden vuoden pituisia, sillä komissio valitsi pidemmäksi ajaksi myönnettävän yhden pidennyksen sijasta rajoitetuksi ajaksi myönnettävät pidennykset, jotka voitiin tarvittaessa uusia. Kuten täytäntöönpanoasetukseen 2021/2068 sisältyvässä vakiomuotoisessa perustelukappaleessa todetaan, siinä mainitaan myös, että pidennyksen määräaika kumottaisiin, jos uusimatta jättämistä koskeva asetus annettaisiin pidennyksen aikana.
84
Näin ollen komissio katsoi riidanalaisessa päätöksessä, että asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklassa säädetyt kriteerit täyttyivät, tutkimatta kuitenkaan käsiteltävän asian eri seikkoja sen varmistamiseksi, että sen soveltama pidennys olisi riittävän pitkä dimoksistrobiinin hyväksynnän uusimista koskevan hakemuksen tutkimisen mahdollistamiseksi.
85
Lisäksi komission selitykset siitä, että se valitsi pidemmäksi ajaksi myönnettävän yhden pidennyksen sijasta rajoitetuksi ajaksi myönnettävät voimassaolon jatkamiset, jotka voitiin tarvittaessa uusia, eivät ole edellä 79 ja 80 kohdassa esitettyjen periaatteiden mukaisia. Näistä periaatteista nimittäin ilmenee, että pidennyksen ajanjakso on laskettava konkreettisesti ja menettelyn jäljellä olevien vaiheiden perusteella eikä se saa alittaa eikä ylittää sitä, mikä on tarpeen uusimismenettelyn saattamiseksi päätökseen.
86
Lisäksi täytäntöönpanoasetuksella 2021/2068 jatketaan dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloaikaa kuudennen kerran peräkkäin. Tämän pidennyksen seurauksena kyseisen tehoaineen hyväksynnän voimassaoloaikaa, joka oli alun perin kymmenen vuotta asetuksen N:o 1107/2009 5 artiklan mukaisesti, pidennettiin yli 16 vuoteen ja 3 kuukauteen. Tämä pidennyksen kesto ylittää täytäntöönpanoasetuksessa N:o 844/2012 uusimista koskevan menettelyn päätökseen saattamista varten säädetyn kolmen vuoden määräajan yli kaksinkertaisesti. Komissio katsoi kuitenkin tältä osin, että se saattoi asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan nojalla pidentää dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloaikaa ilman mitään ajallista rajoitusta uusimismenettelyn kokonaiskestosta huolimatta.
87
On myös todettava, että täytäntöönpanoasetus 2021/2068 annettiin sellaisen tehoaineen uusimista koskevan hakemuksen yhteydessä, jonka komissio on itse luokitellut hitaasti hajoavaksi ja myrkylliseksi aineeksi, joka on tarkoitus korvata, kun otetaan huomioon sen hormonitoimintaa häiritsevät ominaisuudet, joilla voi olla haitallisia vaikutuksia ihmisille (ks. edellä 8 kohta).
88
Korvattavista aineista säädetään kuitenkin asetuksen N:o 1107/2009 24 artiklassa, että kukin uusimisjakso saa olla enintään seitsemän vuotta.
89
Näin ollen dimoksistrobiinin hyväksynnän voimassaoloajan kuudennen pidentämisen jälkeen pidennyksen kokonaispituus vastaa muutaman kuukauden tarkkuudella sitä hyväksynnän uusimisen enimmäiskestoa, josta olisi voitu päättää kyseessä olevan uusimismenettelyn päätteeksi, sikäli kuin muut edellytykset olisivat täyttyneet.
90
Kun komissio totesi riidanalaisessa päätöksessä, että se saattoi pidentää dimoksistrobiinin hyväksyntää kuudennen kerran ottamatta huomioon näitä olosuhteita, se jätti huomiotta tehoaineen hyväksynnän jatkamista koskevan mekanismin väliaikaisen ja poikkeuksellisen luonteen sekä tällaisen hyväksynnän uusimiseksi käyttöön otetun järjestelmän nopeutta koskevat vaatimukset.
91
Tästä seuraa, että riidanalaisessa päätöksessä on oikeudellinen virhe.
92
Komission muut perustelut eivät voi kyseenalaistaa tätä päätelmää.
93
Ensinnäkin komissio vetoaa perustellusti siihen, että asetuksen N:o 1107/2009 tavoite on monitahoinen. Tämä seikka kuitenkin vahvistaa edellä 52 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa tehdyn tulkinnan mainitun asetuksen 17 artiklasta eikä kyseenalaista sitä (ks. erityisesti edellä 76 kohta).
94
Toiseksi komissio vetoaa siihen, että dimoksistrobiinia koskevien erityisten huolenaiheiden ja tietojen puutteellisuuden toteamisella ei ole merkitystä asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan soveltamisen kannalta ja että kyseisen asetuksen 17 artiklassa säädetty hyväksynnän voimassaoloajan pidentäminen ei perustu aineellisiin kriteereihin.
95
Asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklasta nimittäin ilmenee, ettei siihen sisälly tehoaineiden arviointiin liittyviä aineellisia näkökohtia. Yhtäältä edellä 54–82 kohdassa esitetty tulkinta kyseisen asetuksen 17 artiklasta ei kuitenkaan perustu tällaisiin seikkoihin. Toisaalta velvollisuus analysoida konkreettisesti olosuhteet, joiden perusteella dimoksistrobiinin kaltaisen tehoaineen hyväksynnän voimassaoloaikaa voidaan pidentää, mukaan lukien kyseisen aineen luonne (ks. edellä 85 kohta), ei myöskään edellytä asiakysymyksen arviointia.
96
Näillä komission perusteluilla ei näin ollen ole vaikutusta unionin yleisen tuomioistuimen johtopäätökseen.
97
Myöskään CropLife Europen perustelu, jonka mukaan kantajan esittämä asetuksen N:o 1107/2009 17 artiklan tulkinta olisi oikeusvarmuuden vastainen, koska se tekisi pidennysmekanismista mielivaltaisen, ei voi menestyä. Yhtäältä komission velvollisuus tarkistaa kyseisen asetuksen 17 artiklassa säädettyjen perusteiden noudattaminen ottaen huomioon käsiteltävän asian olosuhteet ja kyseiseen asetukseen luonnostaan sisältyvät joutuisuusvaatimukset perustuu suoraan asetuksen sanamuotoon.
98
Toisaalta, kuten edellä 81 ja 82 kohdassa on todettu, oikeusvarmuus on otettu huomioon kyseessä olevien eri intressien vertailussa, joka on asetuksen N:o 1107/2009 tavoitteiden mukainen.
99
Kaikesta edellä todetusta seuraa, että ensimmäisen kanneperusteen toinen osa on perusteltu.
100
Riidanalainen päätös on näin ollen kumottava dimoksistrobiinia koskevilta osin, eikä ensimmäisen kanneperusteen ensimmäistä osaa ja toista kanneperustetta ole tarpeen tutkia.
Oikeudenkäyntikulut
101
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on hävinnyt asian, se on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut tämän vaatimusten mukaisesti.
102
Työjärjestyksen 138 artiklan 1 ja 3 kohdan nojalla parlamentti, neuvosto ja CropLife Europe vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (laajennettu neljäs jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Komission 27.4.2022 antama päätös Ares(2022) 3275139, jolla hylättiin Pesticide Action Network Europen (PAN Europe) esittämä pyyntö täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse tehoaineiden benfluraliini, dimoksistrobiini, fluatsinami, flutolaniili, mekoproppi‑P, mepikvatti, metirami, oksamyyli ja pyraklostrobiini hyväksynnän voimassaoloajan pidentämisestä 25.11.2021 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2021/2068 sisäisestä uudelleentarkastelusta, kumotaan siltä osin kuin se koskee dimoksistrobiinia.
2)
Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan PAN Europen oikeudenkäyntikulut.
3)
Euroopan parlamentti, Euroopan unionin neuvosto ja CropLife Europe vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
da Silva Passos
Półtorak
Reine
Pynnä
Cassagnabère
Julistettiin Luxemburgissa 19 päivänä marraskuuta 2025.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.