62019CC0559
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2020. december 3. (
1
)
C‑559/19. sz. ügy
Európai Bizottság
kontra
Spanyol Királyság
(A Doñana természeti terület károsodása)
„Környezet – 2000/60/EK irányelv – A vízpolitika terén az uniós fellépés keretei – 92/43/EGK irányelv – A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelme – A Doñana természeti területen található felszín alatti víztestek állapotának romlása – A Doñana természeti területen található azon felszín alatti víztestek vagy víztestcsoportok további jellemzésének hiánya, amelyekről megállapították, hogy a célok megvalósulása szempontjából kockázatos helyzetűek – A guadalquiviri vízgyűjtő kerület vízgyűjtő‑gazdálkodási tervének megfelelő alapintézkedései és kiegészítő intézkedései – Különböző természetes élőhelytípusok károsodása”
Tartalomjegyzék
I. Bevezetés
II. Jogi háttér
A. A vízügyi keretirányelv
B. Az élőhelyvédelmi irányelv
III. A tényállás és a pert megelőző eljárás
IV. Kérelmek
V. Jogi értékelés
A. Spanyolország kérelmeiről
B. Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdése szerinti károsítási tilalomról
1. A jogalap tárgyáról és elfogadhatóságáról
2. Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdése szerinti mércéről
3. Alkalmazás
a) A védett élőhelytípusok érintettségéről
b) A károsítási tilalom időbeli alkalmazhatóságáról
c) Spanyolország nem cáfolja meg a bizonyítékokat
4. Közbenső következtetés
C. A felszín alatti víztestek további jellemzésének a vízügyi keretirányelv II. mellékletének 2.2. pontjával összefüggésben értelmezett 5. cikkében előírt kötelezettségéről
1. A vízgyűjtő‑gazdálkodási tervekben szereplő jellemzésről
2. A 2009–2015. évi első vízgyűjtő‑gazdálkodási tervben elvégzett téves kockázatértékelésről
3. A második vízgyűjtő‑gazdálkodási tervről
a) A jogsértés Spanyolország általi elismeréséről
b) A felszín alatti víztestek földrajzi beosztásáról
c) A mérőpontok számáról
d) A kitermeléssel kapcsolatos becslés hiányosságairól
4. Közbenső következtetés
D. A vízügyi keretirányelv 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának i. alpontja szerinti állapotromlási tilalomról
1. A jogalap tárgyáról
2. Az állapotromlásról
a) A jó állapot rossz állapotra fordulásáról
b) A rossz állapot romlásáról
i) Az állapotromlás fogalmáról
ii) A kitermelés mérlegével kapcsolatos érvről
iii) A felszíni vizekkel és a szárazföldi ökoszisztémákkal kapcsolatos érvről
c) Az állapotromlás igazolásáról
3. Közbenső következtetés
E. A vízügyi keretirányelv 11. cikke szerinti intézkedési programokról
1. A vízügyi keretirányelvben előírt javítási követelmény és állapotromlási tilalom átültetésére irányuló konkrét intézkedésekről
a) Legalizálás
b) Forráselosztás
c) A felszíni vizek öntözési célú átvezetése
2. Egy védett terület épsége hátrányos befolyásolásának megakadályozásáról – a matalascañasi vízkitermelésről
3. Közbenső következtetés
VI. A költségekről
VII. Végkövetkeztetések
I. Bevezetés
1.
Délnyugat‑Spanyolországban található a Doñana természeti terület, ahol jelentős védett területeket jelöltek ki az élőhelyvédelmi irányelv (
2
) és a madárvédelmi irányelv (
3
) alapján. E területen – többnyire e védett területeken kívül – találhatók azonban a „piros gyümölcsök” – különösen a szamóca – legfontosabb európai termőhelyei is, amelyek öntözéséhez jelentős mennyiségű felszín alatti vizet termelnek ki. Ez a kitermelés legalábbis egyes területeken meghaladja a felszín alatti vizek utánpótlódását, így az említett területen sok éve süllyed a felszín alatti vizek szintje.
2.
A Bizottság szerint ez a vízügyi keretirányelvben (
4
) és az élőhelyvédelmi irányelvben előírt állapotromlási, illetve károsítási tilalom megsértését jelenti, ezért megindította a jelen eljárást Spanyolország ellen.
3.
A vízügyi keretirányelvet illetően a felszín alatti vizek mennyiségi állapotának a Doñana térség teljes területén tapasztalható romlásáról van szó. Hogyan kell azonban ebben az összefüggésben értelmezni az állapotromlás fogalmát? A felszínalattivíz‑készletek csökkenését jelenti e fogalom? Vagy csupán a fennálló állapot további romlás nélküli fennmaradásának minősül a felszín alatti vizek változatlan – például mezőgazdasági területek öntözéséhez történő – használata? Ez a jelen eljárás központi kérdése.
4.
Emellett tisztázni kell, hogy a vízügyi keretirányelv alapján hogyan kell értékelni a felszín alatti vizek eredeti állapotát, és milyen intézkedéseket kell meghatároznia egy tagállamnak a felszín alatti vizek rossz mennyiségi állapotának javítása érdekében.
5.
Az élőhelyvédelmi irányelv hivatkozott megsértése ezzel szemben nem az ezen irányelv által nem közvetlenül védett felszín alatti vizeket, hanem az említett védett területeken található védett élőhelytípusok változását érinti. E tekintetben különösen az vitatott, hogy ezen élőhelytípusok kiszáradásához vezet‑e a felszín alatti vizek szintjének süllyedése.
II. Jogi háttér
A.
A vízügyi keretirányelv
6.
A vízügyi keretirányelv 1. cikke tartalmazza az irányelv célkitűzését:
„Ezen irányelvnek az a célja, hogy keretet adjon a szárazföldi felszíni vizek, az átmeneti vizek, a parti tengervizek és a felszín alatti vizek védelmének, amely:
a)
megakadályozza a vízi ökoszisztémák, és – tekintettel azok vízszükségletére – a vízi ökoszisztémáktól közvetlenül függő szárazföldi ökoszisztémák és vizes területek további romlását, védi és javítja azok állapotát;
[…]
és ezzel hozzájárul:
–
a fenntartható, kiegyensúlyozott és méltányos vízhasználathoz elegendő, jó minőségű felszíni és felszín alatti víz biztosításához,
– […]”
7.
A vízügyi keretirányelv 2. cikke többek között a következő fogalommeghatározásokat tartalmazza:
„[…]
11.
»Víztartó réteg«: felszín alatti kőzetréteg vagy kőzetrétegek vagy más földtani képződményekből álló réteg vagy rétegek, amelyek porozitása és vízáteresztő képessége lehetővé teszi a felszín alatti víz jelentős áramlását vagy jelentős mennyiségű felszín alatti víz kitermelését.
12.
»Felszín alatti víztest«: a felszín alatti víznek egy víztartón vagy víztartókon belül lehatárolható része.
[…]
26.
»Mennyiségi állapot«: annak a mértéknek a kifejezése, hogy egy felszín alatti víztestet a közvetlen és közvetett vízkivételek mennyire befolyásolnak.
27.
»Hasznosítható felszín alatti vízkészlet«: a felszín alatti víztest utánpótlódásának hosszú idejű éves átlagos mértéke, levonva a kapcsolatban levő felszíni vizek 4. cikkben részletezett ökológiai minőségi célkitűzéseinek eléréséhez szükséges hosszú távú éves átlagos vízhozamát, hogy elkerülhető legyen az ilyen vizek ökológiai állapotának bármilyen jelentős romlása és az azokkal összefüggő szárazföldi ökoszisztémák bármely jelentős károsodása.
28.
»Jó mennyiségi állapot«: az V. melléklet 2.1.2. táblázatában meghatározott állapot.
[…]”.
8.
A vízügyi keretirányelv V. mellékletének 2.1.2. pontja a következőképpen jellemzi a felszín alatti vizek jó mennyiségi állapotát:
„A felszín alatti víz szintje a felszín alatti víztestben olyan, hogy a hosszú idejű éves átlagos kitermelés hozama nem haladja meg a hasznosítható felszín alatti vízkészletet.
Ennek megfelelően a felszín alatti víz szintje nincs kitéve olyan antropogén eredetű elváltozásoknak, amelyek a következőket eredményeznék:
–
a kapcsolódó felszíni vizekre a 4. cikkben megállapított környezeti célkitűzések nem érhetők el,
–
bármely jelentős romlás az ilyen vizek állapotában,
–
bármilyen jelentős károsodás a felszín alatti víztesttől közvetlenül függő szárazföldi ökoszisztémában,
és a vízszintváltozásból származó változások az áramlás irányában, amelyek jelentkezhetnek időlegesen vagy folyamatosan egy térben behatárolt területen, de ezek az irányváltozások nem okozzák a sós víz vagy egyéb benyomulását, és nem jeleznek olyan fenntartható és világosan azonosítható antropogén eredetű tendenciát az áramlás irányában, amely ilyen benyomulást eredményezhetne.”
9.
A vízügyi keretirányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja rögzíti a felszín alatti vizek tekintetében az állapotromlási tilalmat és a javítási követelményt:
„i.
[A] tagállamok végrehajtják a szükséges intézkedéseket a szennyező anyagok felszín alatti vizekbe történő bevezetésének megelőzésére vagy korlátozására és a felszín alatti víztestek állapotromlásának megakadályozására, a (6) és (7) bekezdés alkalmazására is figyelemmel, a (8) bekezdés sérelme nélkül, valamint a 11. cikk (3) bekezdése j) pontjának alkalmazására is figyelemmel;
ii.
a tagállamok védik, javítják, és helyreállítják az összes felszín alatti víztestet, és biztosítják az egyensúlyt a felszín alatti víz kitermelése és utánpótlódása között, azzal a céllal, hogy elérjék a felszín alatti vizek jó állapotát, legkésőbb az ezen irányelv hatálybalépését követő 15 évvel, az V. melléklet előírásainak megfelelően, figyelemmel a (4) bekezdésben meghatározott esetleges hosszabbításokra és az (5), (6) és (7) bekezdés alkalmazására is, a (8) bekezdés sérelme nélkül, valamint figyelemmel a 11. cikk (3) bekezdésének j) pontjára is;
iii. […]”.
10.
A vízügyi irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontja a védett területekre is kiterjeszti a vízügyi keretirányelv minőségi célkitűzéseit:
„a tagállamok legkésőbb ezen irányelv hatálybalépését követő 15 éven belül megfelelnek minden szabványnak és célnak, hacsak azok a közösségi jogszabályok, amelyek alapján kijelölték az egyes védett területeket, másként nem rendelkeznek.”
11.
A vízügyi keretirányelv 6. cikke és IV. melléklete szerint e rendelkezés hatálya többek között az élőhelyvédelmi irányelv és a madárvédelmi irányelv szerinti védett területekre is kiterjed.
12.
A vízügyi keretirányelv 4. cikkének (4) bekezdése lehetővé teszi a vizek jó állapotának elérésére megállapított határidő meghosszabbítását:
„Az (1) bekezdésben megállapított határidőket meg lehet hosszabbítani a víztestekre vonatkozó célkitűzések fokozatos elérése érdekében, feltéve, hogy nem következik be további romlás az érintett víztest állapotában az összes alábbi feltétel teljesülése esetén:
[…]”
13.
A vízügyi keretirányelv 4. cikkének (7) bekezdése bizonyos feltételek mellett lehetővé teszi a környezeti célkitűzésektől való eltérést a javítási követelmény tekintetében megállapított határidőktől függetlenül.
14.
A vízügyi keretirányelv 5. cikke a vizek állapotának felmérését szabályozza:
„(1)   Minden tagállam biztosítja, hogy minden vízgyűjtő kerületre vagy egy nemzetközi vízgyűjtő kerületnek az országa területén belüli részére elvégzi:
–
a vízgyűjtő kerület jellemzőinek elemzéseit,
–
az emberi tevékenységnek a felszíni és a felszín alatti vizek állapotára gyakorolt hatásának vizsgálatát, és
–
a vízhasználatok gazdasági elemzését
a II. és III. mellékletben felsorolt műszaki előírások szerint, és hogy azt legkésőbb ezen irányelv hatálybalépését követő négy éven belül befejezik.
(2)   Az (1) bekezdésben említett elemzéseket és vizsgálatokat legkésőbb ezen irányelv hatálybalépését követő 13 éven belül, és azt követően hatévente, felülvizsgálják, és ha szükséges korszerűsítik [helyesen: naprakésszé teszik].”
15.
A vízügyi keretirányelv II. mellékletének 2.1. pontja a felszín alatti víztestek első jellemzését szabályozza, amely magában foglalja különösen, „hogy mennyiben áll fenn annak kockázata, hogy azok nem felelnek meg a 4. cikk szerint a felszín alatti víztestek mindegyikére vonatkozó célkitűzéseknek”. A 2.2. pont bizonyos esetekben további jellemzést ír elő:
„Az első jellemzést követően a tagállamok elvégzik azoknak a felszín alatti víztesteknek vagy víztestcsoportoknak a további jellemzését, amelyekről megállapították, hogy a célok megvalósulása szempontjából kockázatos helyzetűek, annak érdekében, hogy pontosabban meg lehessen becsülni az ilyen kockázat mértékét, és meg lehessen határozni bármely, a 11. cikkben megkívánt intézkedéseket [helyesen: intézkedést]. Ennek megfelelően ez a jellemzés tartalmazza az emberi tevékenység hatására vonatkozó megfelelő információkat, és ahol indokolt, az alábbi információkat:
–
a kapcsolódó felszíni rendszerek számbavétele, beleértve azokat a szárazföldi ökoszisztémákat és felszíni víztesteket, amelyekkel a felszín alatti víztest dinamikus kapcsolatban van,
–
a felszín alatti víztest és a kapcsolódó felszíni rendszerek közötti vízcsere irányainak és mértékének becslése,
–
a teljes éves utánpótlódás hosszú idejű átlagos mértékének kiszámításához elegendő adatok,
– […]”
16.
A vízügyi keretirányelv 11. cikkének (1) bekezdése azt szabályozza, hogy a tagállamok milyen intézkedéseket fogadnak el az irányelv célkitűzéseinek elérése érdekében:
„(1)   Minden tagállam biztosítja intézkedési program kialakítását valamennyi vízgyűjtő kerületre, vagy a nemzetközi vízgyűjtő kerület országának területére eső részére a 4. cikkben megállapított célkitűzések elérése érdekében, figyelembe véve az 5. cikk által megkívánt elemzések eredményeit. […]
(2)   Minden intézkedési program tartalmaz a (3) bekezdésben meghatározott »alapintézkedéseket«, és ahol szükséges, »kiegészítő intézkedéseket«.
(3)   »Alapintézkedések« a minimálisan teljesítendő követelmények, amelyek tartalmazzák:
a)
a vizek védelmével kapcsolatos közösségi joganyag átültetéséhez szükséges intézkedéseket, beleértve a 10. cikkben, továbbá a VI. melléklet A. részében foglalt előírásoknak megfelelő intézkedéseket;
[…]
c)
a vizek hatékony és fenntartható használatát előmozdító intézkedéseket azzal a céllal, hogy elkerüljék a 4. cikkben meghatározott célkitűzések elérésének veszélyeztetését;
[…]
e)
a felszíni édesvizek és a felszín alatti vizek kitermelésének, továbbá a felszíni édesvizek tározásának szabályozását, beleértve a vízkivételek nyilvántartását vagy nyilvántartásait és a vízkivételek, tározások előzetes engedélyeztetésének követelményét. E szabályozásokat rendszeresen felülvizsgálják, és ahol szükséges, korszerűsítik [helyesen: naprakésszé teszik]. A tagállamok mentesíthetik az ilyen szabályozások alól az olyan vízkivételeket és tározásokat, amelyeknek nincs jelentős hatása a vizek állapotára;
[…]
(4)   »Kiegészítő intézkedések« azok az intézkedések, amelyeket az alapintézkedések kiegészítéseként terveznek és alkalmaznak a 4. cikk szerinti meghatározott célok elérése céljából. A VI. melléklet B. része tartalmazza az ilyen intézkedések nem teljes körű felsorolását.
[…]”
B.
Az élőhelyvédelmi irányelv
17.
Az élőhelyvédelmi irányelv 1. cikkének e) pontja a következőképpen határozza meg az élőhelyek jó védettségi állapotának fogalmát:
„Egy természetes élőhely védettségi állapota abban az esetben minősül »kedvezőnek«, ha:
–
természetes kiterjedése és az azon belül található területek nagysága állandó vagy növekvő, továbbá
–
hosszú távú fennmaradásához szükséges sajátos szerkezete és funkciói biztosítottak és valószínűleg a belátható jövőben is biztosítottak lesznek,
továbbá
–
jellegzetes fajainak védettségi helyzete [helyesen: állapota] az i) pontban meghatározottak szerint kedvezőnek minősül.”
18.
Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2), (3) és (4) bekezdése a területvédelem kulcsfontosságú rendelkezései:
„(2)   A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a különleges természetvédelmi területeken [helyesen: különleges természetmegőrzési területeken] található olyan természetes élőhelytípusok és olyan fajok élőhelyei károsodásának és megzavarásának megakadályozására [helyesen: a természetes élőhelytípusok és fajok élőhelyei károsodásának, valamint olyan fajok megzavarásának megakadályozására], amelyek céljára az egyes területeket kijelölték, amennyiben a zavarás mértéke ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatással lehet.
(3)   Figyelembe véve az adott természeti terület védelmével [helyesen: megőrzésével] kapcsolatos célkitűzéseket, megfelelő vizsgálatot kell folytatni minden olyan terv vagy program [helyesen: projekt] hatásait illetően, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de akár önmagában, akár pedig más terv vagy program [helyesen: projekt] részeként valószínűleg jelentős hatással lesz arra. A természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának eredményét figyelembe véve, továbbá a (4) bekezdés rendelkezéseinek értelmében [helyesen: rendelkezéseire is figyelemmel] az illetékes nemzeti hatóságok csak azután hagyják jóvá az érintett tervet vagy programot [helyesen: projektet], ha megbizonyosodtak arról, hogy az nem fogja hátrányosan befolyásolni az érintett természeti terület épségét, és miután – adott esetben – kikérték a lakosság véleményét is.
(4)   Amennyiben a természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának kedvezőtlen eredménye ellenére valamely elsődlegesen fontos, társadalmi vagy gazdasági jellegű közösségi érdekre figyelemmel [helyesen: valamely nyomós közérdeken alapuló kényszerítő okra, köztük társadalmi vagy gazdasági jellegű okokra is figyelemmel] – alternatív megoldás hiányában – mégis végre kell hajtani egy tervet vagy programot [helyesen: projektet], a tagállam minden szükséges kiegyenlítő intézkedést megtesz a Natura 2000 általános egységességének megóvása érdekében. A tagállam az elfogadott kiegyenlítő intézkedésekről értesíti a Bizottságot.
[…]”
III. A tényállás és a pert megelőző eljárás
19.
A Doñana természeti terület az Ibériai‑félsziget délnyugati részén található, a spanyol Andalúzia autonóm közösségben. Ez a terület mind az (1969‑ben létrehozott) Doñana nemzeti parkot, mind a (Doñana környezetvédelmi vagy preparque természetvédelmi parknak is nevezett, 1989‑ben létrehozott és 1997‑ben kibővített) Doñana természetvédelmi parkot magában foglalja. 2006‑ban a Bizottság három fontos védett területet (ES0000024 Doñana különleges madárvédelmi terület és közösségi jelentőségű természeti terület, (
5
) ES6150009 Doñana Norte y Oeste különleges madárvédelmi terület és közösségi jelentőségű természeti terület (
6
) és ES6150012 Dehesa de Estero és Montes de Moguer különleges természetmegőrzési terület (
7
)) vett fel a mediterrán bioföldrajzi régió közösségi jelentőségű természeti területeinek alapjegyzékébe. (
8
) Az elsőként említett terület 1987 óta a madárvédelmi irányelv szerinti különleges védelmi terület. (
9
)
20.
A területek az egységes adatlapok szerint a „3170* – Mediterrán időszakos tavacskák” elsődleges fontosságú élőhelytípusnak, valamint a „92A0 – Fehérfűz (Salix alba) és fehérnyár (Populus alba) alkotta galériaerdők” és a „92D0 – Déli folyóparti galériaerdők és cserjések (Nerio‑Tamaricetea és Securinegion tinctoriae)” élőhelytípusoknak adnak otthont. A „91B0 – Melegkedvelő Fraxinus angustifolia‑erdők, keskenylevelűkőris‑erdők” és a „9330 – Paratölgyerdők (Quercus suber)” élőhelytípusok ezzel szemben csak két területen találhatók meg, nincsenek azonban jelen az ES6150012 „Dehesa del Estero y Montes de Moguer” különleges természetmegőrzési területen.
21.
Ezek a védett területek csak a jelen eljárás tárgyát képező Doñana természeti terület bizonyos részeit foglalják el. A vízügyi keretirányelv alkalmazása szempontjából ezt a természeti területet a 13. cikk szerinti első vízgyűjtő‑gazdálkodási tervben, a Plan Hidrológico del Guadalquivir 2009–2015‑ben (2009–2015. évi guadalquiviri vízügyi terv) (
10
) szinte teljes egészében egyetlen felszín alatti víztesthez, az Almonte‑Marismashoz rendelték hozzá. (
11
) Ez a közigazgatási beosztás messzemenően megfelel az azonos nevű földtani víztartó rétegnek, amely azonban Spanyolország állítása szerint egy szomszédos felszín alatti víztestet is magában foglal. Az Almonte‑Marismas felszín alatti víztestet az említett terv 41. cikke nem sorolta fel olyan felszín alatti víztestként, amelynek esetében veszélyeztetve látták a jó mennyiségi állapot célkitűzésének elérését. Ellenkezőleg, a jó állapot célkitűzésének elérését összességében 2015‑re tervezték. (
12
)
22.
A második vízgyűjtő‑gazdálkodási tervben, a Plan Hidrológico del Guadalquivir 2016–2021‑ben (2016–2021. évi guadalquiviri vízügyi terv) (
13
) felosztották az Almonte‑Marismas felszín alatti víztestet. Az öt új felszín alatti víztest közül három – az Almonte (ES050MSBT000055101), a Marismas (ES050MSBT000055102) és a La Rocina (ES050MSBT000055105) – rossz mennyiségi állapotban van. (
14
) Mindhárom alacsony felszínalattivíz‑szinttel rendelkezik, (
15
) a két utóbbi esetében pedig ezenkívül több felszín alatti vizet termelnek ki, mint amennyi utánpótlódik. (
16
)
23.
Több panaszt és egy, az Európai Parlamentben elhangzott kérdést követően a Bizottság vizsgálatot indított, amely alapján 2014. október 17‑én az EUMSZ 258. cikkel összhangban felszólította Spanyolországot, hogy tegye meg észrevételeit a vízügyi keretirányelvnek és az élőhelyvédelmi irányelvnek a Doñana térségbeli felszín alatti vizekkel kapcsolatos esetleges megsértésével összefüggésben. Spanyolország válaszát követően a Bizottság 2016. április 29‑én ugyanazon kifogások miatt indokolással ellátott véleményt intézett e tagállamhoz, és felszólította, hogy 2016. június 29‑ig orvosolja a kifogásolt helyzetet. Spanyolország további válaszai ellenére a Bizottság 2019. július 22‑én végül benyújtotta a jelen keresetet.
IV. Kérelmek
24.
Az Európai Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
állapítsa meg, hogy a Spanyol Királyság, mivel nem fogadta el a szükséges intézkedéseket a Doñana régióban található felszín alatti víztestek állapotromlásának megakadályozására, nem végezte el a kockázatos helyzetű felszín alatti víztestek további jellemzését, és nem határozta meg a szükséges intézkedéseket, valamint a guadalquiviri vízgyűjtő kerület vízgyűjtő‑gazdálkodási tervének intézkedési programjába nem illesztette be a megfelelő alapintézkedéseket és kiegészítő intézkedéseket, nem teljesítette a vízügyi keretirányelv 1. cikkének a) pontjával és V. mellékletének 2.1.2. pontjával összefüggésben értelmezett 4. cikke (1) bekezdésének b) pontjából, II. mellékletének 2.2. pontjával összefüggésben értelmezett 5. cikkéből és 11. cikkének (1) bekezdéséből, (3) bekezdésének a), c) és e) pontjából, illetve (4) bekezdéséből eredő kötelezettségeit;
állapítsa meg, hogy a Spanyol Királyság, mivel nem tette meg a szükséges intézkedéseket a természetes élőhelytípusok és olyan fajok élőhelyei károsodásának megakadályozására, amelyek céljára az egyes területeket kijelölték (ES0000024 Doñana különleges madárvédelmi terület és közösségi jelentőségű természeti terület, ES6150009 Doñana Norte y Oeste különleges madárvédelmi terület és közösségi jelentőségű természeti terület, illetve ES6150012 Dehesa del Estero y Montes de Moguer különleges madárvédelmi terület), nem teljesítette az élőhelyvédelmi irányelv 7. cikkével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit;
a Spanyol Királyságot kötelezze a költségek viselésére.
25.
A Spanyol Királyság azzal zárja ellenkérelmét, hogy a vízügyi keretirányelvnek és az élőhelyvédelmi irányelvnek a Bizottság által a jelen eljárásban kifogásolt megsértése egyáltalán nem bizonyított. Ellenkezőleg, Spanyolország bizonyította azon folyamatos erőfeszítéseit, amelyeket az utóbbi években tervek és vízgyűjtő‑gazdálkodási intézkedések formájában tett annak érdekében, hogy visszafordítsa azokat a kedvezőtlen hatásokat, amelyeket a Doñana természetvédelmi területen évtizedekkel az Unió jogalkotási eszközeinek elfogadása előtt támogatott tevékenységek idéztek elő.
26.
Spanyolország csak a viszonválaszban kéri kifejezetten, hogy a Bíróság:
nyilvánítsa a keresetet elfogadhatatlannak, vagy legalábbis azt utasítsa el; valamint
a felperes intézményt kötelezze a költségek viselésére.
27.
A felek írásban és a 2020. szeptember 17‑i tárgyaláson szóban nyilatkoztak.
V. Jogi értékelés
28.
A Bizottság megítélése szerint Spanyolország a Doñana térségbeli, felszín alatti vizekkel kapcsolatban megsértette a vízügyi keretirányelv szerinti állapotromlási tilalmat és – ezzel együtt – az élőhelyvédelmi irányelv szerinti károsítási tilalmat is a doñanai védett területek különböző élőhelytípusai tekintetében. Spanyolország ezenkívül nem teljesítette a vízügyi keretirányelv szerinti vizsgálati kötelezettségeit, és nem határozta meg a felszín alatti vizek jó állapotának biztosításához ezen irányelv szerint szükséges intézkedéseket sem.
29.
Bár a Bizottság e tekintetben elsődlegesen a vízügyi keretirányelvre összpontosít, először az élőhelyvédelmi irányelvet vizsgálom meg (erről lásd a B. pontot), mivel e területen már állandó ítélkezési gyakorlat áll rendelkezésre a károsítási tilalommal összefüggésben. Bár ezen ítélkezési gyakorlat nem alkalmazható ugyan közvetlenül a vízügyi keretirányelv szerinti állapotromlási tilalom értelmezésére (erről lásd a D. pontot), lehetővé teszi legalább az összevetést. Mielőtt azonban e második tilalommal foglalkoznék, megvizsgálom a Spanyolország vízjogi értékelési kötelezettségeivel kapcsolatos jogalapot (erről lásd a C. pontot), ugyanis ez az értékelés képezi a vízügyi keretirányelv – többek között az állapotromlási tilalom – további átültetésének alapját. Végezetül a Doñana természeti területen Spanyolország által előírt intézkedésekkel kapcsolatos kifogásokkal foglalkozom (erről lásd az E. pontot). Mindenekelőtt azonban meg kell vizsgálni, hogy Spanyolország érvényes kérelmeket terjesztett‑e elő egyáltalán (erről lásd az A. pontot).
A.
Spanyolország kérelmeiről
30.
Spanyolország nem terjesztett elő formális kérelmeket az ellenkérelemben, holott ezen beadványnak az eljárási szabályzat 124. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerint tartalmaznia kell az alperes kérelmeit. Az a körülmény, hogy Spanyolország a válaszban formális kérelmeket terjeszt elő, nem orvosolhatja a 124. cikk (1) bekezdése c) pontjának megsértését, mivel a 126. cikk (1) bekezdése szerinti a válasz csupán kiegészítheti az ellenkérelmet. Ennek megfelelően a 127. cikk (1) bekezdése csak akkor tesz lehetővé új jogalapot az eljárás további részében, ha az olyan jogi vagy ténybeli helyzetből származik, amely az eljárás során merült fel. Ennek a kérelmek esetében még inkább érvényesülnie kell.
31.
El kell ugyanakkor ismerni, hogy az eljárási szabályzat nem ír elő meghatározott formát a kérelmek esetében. A kérelmek következésképpen nemcsak kifejezetten, hanem hallgatólagosan is előterjeszthetők. Ezért az ellenkérelmet lezáró végkövetkeztetés is hallgatólagos kérelemként értelmezhető. Amennyiben Spanyolország az ellenkérelemben megállapítja, hogy a vízügyi keretirányelvnek és az élőhelyvédelmi irányelvnek a Bizottság által állított megsértése nem bizonyított, e tagállam hallgatólagosan a keresetnek – mint megalapozatlannak – az elutasítását kéri.
32.
A válaszban foglalt, a pervesztes fél költségek viselésére kötelezésére irányuló kérelem tekintetében viszont az ellenkérelem nem tartalmaz semmilyen támpontot. E kérelem ennélfogva elkésett, tehát elfogadhatatlan.
B.
Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdése szerinti károsítási tilalomról
33.
A Bizottság véleménye szerint Spanyolország, mivel nem tette meg a szükséges intézkedéseket a természetes élőhelytípusok és olyan fajok élőhelyei károsodásának megakadályozására, amelyek céljára az ES0000024 Doñana különleges madárvédelmi területet és közösségi jelentőségű természeti területet, az ES6150009 Doñana Norte y Oeste különleges madárvédelmi területet és közösségi jelentőségű természeti területet, illetve az ES6150012 Dehesa del Estero y Montes de Moguer különleges madárvédelmi területet kijelölték, nem teljesítette az élőhelyvédelmi irányelv 7. cikkével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit
34.
E tekintetben először a jogalap tárgyát, majd az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (2) bekezdése megsértésének bizonyításával kapcsolatos követelményeket kell pontosítani, mielőtt ennek fényében értékelni lehetne a felek érveit.
1. A jogalap tárgyáról és elfogadhatóságáról
35.
A Bizottság e jogalappal azt állítja, hogy az élőhelyvédelmi irányelv alapján kijelölt három védett területen bizonyos élőhelytípusok károsodtak a felszín alatti vizek szintjének süllyedése miatt. E területeket a Bizottság 2006. július 19‑én vette fel a közösségi jelentőségű természeti területek jegyzékébe, és az élőhelyvédelmi irányelv 4. cikkének (5) bekezdése alapján ezért ezen időponttól alkalmazandó rájuk a 6. cikk (2) bekezdése.
36.
Igaz ugyan, hogy e védett területek egyikét már 1987‑ben kijelölték a madárvédelmi irányelv alapján, és az e tekintetben először ezen irányelv 4. cikkének hatálya alá tartozott, 1994 óta pedig az élőhelyvédelmi irányelv 7. cikke alapján a 6. cikk (2) bekezdése által nyújtott védelem hatálya alá tartozik. A Bizottság azonban nem hivatkozik védett madárfajokra gyakorolt közvetlen vagy közvetett káros hatásokra, és e védelem ezért nem bír jelentőséggel a jelen eljárásban.
37.
Spanyolország szerint elfogadhatatlan e jogalapnak az ES6150012 „Dehesa del Estero y Montes de Moguer” területre vonatkozó része, mivel az az eljárás tárgyának kiterjesztését jelenti. Az említett terület nem a korábbi Almonte‑Marismas felszín alatti víztest területén található, hanem egy szomszédos felszín alatti víztesthez tartozik. Az indokolással ellátott véleményben azonban a Bizottság az elsőként említett felszín alatti víztestre korlátozta az eljárás tárgyát.
38.
Ezt az érvet el kell utasítani. A Bizottság ugyanis kezdettől fogva ezt a területet is kifejezetten bevonta a pert megelőző eljárásba. (
17
) Az élőhelyvédelmi irányelv megsértése szempontjából ezenfelül nem bír jelentőséggel, hogy a védett területet hozzá kell‑e rendelni egy – a vízügyi keretirányelv végrehajtása keretében meghatározott – felszín alatti víztesthez. A védett terület tehát az eljárás tárgyát képezte és képezi.
39.
Spanyolország egyébként azt állítja viszonválaszában, hogy a szomszédos felszín alatti víztest is ugyanazon földtani képződmény, az Almonte‑Marismas víztartó réteg részét képezi. Azt csak a vízügyi keretirányelv alkalmazása céljából kezelték külön az Almonte‑Marismas felszín alatti víztest közigazgatási beosztásától. Tehát ha e beosztásból félreértések adódnak a szóban forgó jogalap terjedelmét illetően, azokat Spanyolország maga idézte elő. Ténylegesen azonban semmi nem utal félreértésre a spanyol oldalon.
2. Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdése szerinti mércéről
40.
A Bizottság azt rója fel Spanyolországnak, hogy a felszín alatti vizek kitermelésének a Doñana természeti területen való eltűrésével megsértette az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdését. E rendelkezés értelmében a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a különleges természetmegőrzési területeken a természetes élőhelytípusok és fajok élőhelyei károsodásának, valamint olyan fajok megzavarásának megakadályozására, amelyek céljára az egyes területeket kijelölték, amennyiben a zavarás mértéke ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatással lehet.
41.
Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (2) bekezdése megsértésének alátámasztása érdekében a Bizottságnak nem kell bizonyítania okozati összefüggés fennállását a tevékenység és a védett területek károsodása között.
42.
Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (2) bekezdésének értelmezése során valójában azt kell figyelembe venni, hogy ez a rendelkezés és a 6. cikk (3) bekezdése azonos védelmi szintet ír elő. (
18
) Következésképpen mindkét rendelkezés esetében azonosnak kell lennie a vizsgálati mércének. (
19
)
43.
A 6. cikk (3) bekezdése szerint egy terv vagy projekt csak akkor hagyható jóvá, ha minden észszerű tudományos kétség kizárható a tekintetben, hogy az érintett természeti terület megőrzésével kapcsolatos célkitűzéseket nem fogják hátrányos hatások érni. (
20
) Ennek biztosítása érdekében a 6. cikk (3) bekezdésének első mondata szerint az első szakaszban megfelelő előzetes vizsgálatot kell lefolytatni valamely tervnek vagy projektnek valamely védett területre kifejtett hatásaira vonatkozóan, ha valamely terv vagy projekt jelentős hatással lehet e területre. (
21
) Ilyen esetben csak akkor engedélyezhető a terv vagy projekt, ha a vizsgálat minden észszerű tudományos kétséget kizár a tekintetben, hogy az nem fogja hátrányosan befolyásolni az érintett természeti terület épségét. (
22
)
44.
Ennélfogva ha nem áll rendelkezésre ilyen eredménnyel zárult hatásvizsgálat, az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (2) bekezdése megsértésének alátámasztása érdekében elegendő annak valószínűségét bizonyítani, hogy valamely tevékenység ilyen káros hatásokkal jár. (
23
)
45.
Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (2) bekezdése megsértésének könnyített bizonyítása azzal jár, hogy a jogsértés megállapításából nem feltétlenül következik, hogy az adott tevékenység semmiképpen nem egyeztethető össze a 6. cikkel. Ellenkezőleg, a tagállam az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése szerinti követelményeknek megfelelő vizsgálattal minden észszerű tudományos kétséget kizárhat a tekintetben, hogy a tevékenység hátrányosan befolyásolja az érintett védett terület épségét. Ennek alternatívájaként igazolhatja a tevékenységet az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (4) bekezdése alapján. (
24
)
46.
Igaz ugyan, hogy az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (2) bekezdésének ilyen értelmezése vizsgálati kötelezettségeket keletkeztet olyan tevékenységek vonatkozásában, amelyekről végül kiderülhet, hogy nem befolyásolják hátrányosan az érintett védett területek épségét. Ez azonban a 6. cikk (2) és (3) bekezdése által előírt azonos védelmi szint szükségszerű következménye. A 6. cikk (3) bekezdésének alkalmazása esetén is előfordulhat, hogy a vizsgált intézkedés végső soron nincs hatással a természeti terület megőrzésével kapcsolatos célkitűzésekre.
47.
Ez a védelmi szint azonban az elővigyázatosság elvének kifejeződéseként igazolt, mivel csak így azonosíthatók és akadályozhatók meg a természeti területek épségét hátrányosan befolyásoló tervek, projektek és egyéb tevékenységek. (
25
)
3. Alkalmazás
48.
A jelen jogalap tehát megalapozott, ha a Bizottság bizonyítja annak valószínűségét, hogy az említett három védett területen a felszín alatti vizek kitermelése jelentős hatással van védett élőhelytípusokra vagy fajokra.
49.
A következőkben ezért a védett élőhelytípusok érintettségét (erről lásd az a) pontot), a károsítási tilalom 2006. július 19‑től való időbeli alkalmazhatóságát (erről lásd a b) pontot) és Spanyolországnak a Bizottság érveinek megcáfolására irányuló próbálkozását (erről lásd a c) pontot) vizsgálom meg.
a) A védett élőhelytípusok érintettségéről
50.
Mivel az élőhelyvédelmi irányelv nem védi önmagukban a felszín alatti vizeket, azok kitermelése nem sérti közvetlenül az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdését.
51.
A Bizottság valójában azt rója fel Spanyolországnak, hogy a kitermelés a felszín alatti vizek szintjének süllyedését eredményezi, ami különösen a „3170* – Mediterrán időszakos tavacskák” elsődleges fontosságú élőhelytípus jelenlétére, de a felszíni vizekkel kapcsolatban álló egyéb élőhelytípusokra is káros hatással van. E tekintetben a „92A0 – Fehérfűz (Salix alba) és fehérnyár (Populus alba) alkotta galériaerdők”, a „92D0 – Déli folyóparti galériaerdők és cserjések (Nerio‑Tamaricetea és Securinegion tinctoriae)”, valamint a „91B0 – Melegkedvelő Fraxinus angustifolia‑erdők, keskenylevelűkőris‑erdők” élőhelytípusokról van szó. A Bizottság ezenkívül a „9330 – Paratölgyerdők (Quercus suber)” élőhelytípusra is hivatkozik. Az ES6150012 „Dehesa del Estero y Montes de Moguer” területen nem megtalálható utóbbi két élőhelytípus kivételével ezek az élőhelytípusok a szóban forgó területek mindegyikén jelen vannak. (
26
)
52.
Spanyolország ezzel szemben arra hivatkozik, hogy a dűnevizek közül sok nem felel meg az „időszakos tavacskák” élőhelytípusnak. Ezen élőhelytípus károsodása ezért ténylegesen kizárt. Ez az érv mindazonáltal puszta állításokra szorítkozik, amelyek összeegyeztethetetlenek a Bizottság által benyújtott tudományos művekkel és a védett területekkel kapcsolatban az egységes adatlapokon megadott spanyol adatokkal, nincsenek azonban alátámasztva saját bizonyítékokkal. Az említett élőhelytípus jelenlétéből kell tehát kiindulni.
53.
A Bizottság által benyújtott két tanulmány (
27
) és további, általa hivatkozott tanulmányok (
28
) hipotézise szerint a felszín alatti vizek szintjének a túlzott mértékű vízkitermeléssel előidézett süllyedése miatt a tavacskák egyre ritkábban szállítanak vizet, és jelenleg elsősorban a csapadéktól függnek. Azokra ezért jelentősebb hatással vannak a száraz időszakok. A Consejo Superior de Investigaciones Científicas (tudományos kutatási főtanács, Spanyolország) által az andalúziai ombudsmanhoz címzett közlemény is alátámasztja ezt. (
29
) Egy Spanyolország által benyújtott tanulmány szerint is lehetséges, hogy a Matalascañas üdülőhely közelében egy állandó víz és egy ideiglenes tavacska esetében bekövetkezett károsodás a felszín alatti vizek e területen megvalósuló kitermelésének következménye. (
30
)
54.
A Bizottság ezenkívül azt állítja, hogy a felszín alatti vizek kitermelése azokra a védett területeken található egyéb említett élőhelytípusokra is hatással van, amelyek a felszíni vizektől függnek. A Bizottság e tekintetben különböző tanulmányokra hivatkozik, amelyek szerint ezek az élőhelytípusok hátrányosan változnak a felszín alatti vizek szintjének a túlzott mértékű vízkitermeléssel előidézett süllyedése miatt, például mert kiszorul a nedvességfüggő vegetáció. (
31
)
55.
A Bizottság végül a „9330 – Paratölgyerdők (Quercus suber)” élőhelytípus károsodására utaló jelekre is felhívja a figyelmet. (
32
)
56.
A Bizottság tehát tudományosan megalapozott bizonyítékot terjesztett elő arra vonatkozóan, hogy a felszín alatti vizek kitermelése miatt lesüllyedt e vizek szintje, és ennek alapján valószínű, hogy ez káros hatással van az említett élőhelytípusok jelenlétére a védett területeken.
57.
Spanyolország ezzel szemben arra hivatkozik, hogy a felszín alatti vizek csekély jelentőséggel bírnak különösen az ideiglenes tavacskák megőrzése szempontjából, mivel ezeket elsősorban az esővíz táplálja. Még ha ez az állítás helytálló is, abból nem következik, hogy a felszín alatti vizek szintje nem bír jelentőséggel. Ez a jelentőség nagyobb a csapadékszegény időszakokban, mert ekkor csak a felszín alatti vizek emelhetik meg e víztestek vízszintjét.
58.
Spanyolország tehát nem cáfolta meg a Bizottság annak valószínűségével kapcsolatos érveit, hogy a felszín alatti vizeknek a Doñana természeti területen való kitermelése hatással van az említett védett élőhelytípusokra a védett területeken.
b) A károsítási tilalom időbeli alkalmazhatóságáról
59.
Spanyolország mindazonáltal arra is hivatkozik a Bizottsággal szemben, hogy a felszín alatti vizekkel kapcsolatban a Doñana természeti területen fennálló problémák olyan időszakra nyúlnak vissza, amikor az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdése még nem volt alkalmazandó.
60.
Ez az érv egy rendkívül fontos kifogásnak ad hangot: az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdése szerinti károsítási tilalom csak olyan káros hatásokra vonatkozhat, amelyek azt követően következtek be, hogy e rendelkezés alkalmazandóvá vált, a jelen esetben tehát 2006. július 19. után. E rendelkezés szempontjából ellenben alapvetően nem bír jelentőséggel, hogy a védett területeken korábban elpusztultak vagy károsodtak‑e élőhelytípusok. Ez különösen igaz a felszín alatti vizek szintjének e vizek kitermelésével a károsítási tilalom alkalmazandóságát megelőzően előidézett süllyedése esetében, amelyre a jelen esetben vitathatatlanul sor került.
61.
A károsítási tilalom a felszín alatti vizek korábbi kitermelésének csökkentésére vagy megszüntetésére sem teremt kötelezettséget minden további nélkül. Igaz, hogy ilyen intézkedés révén emelkedne a felszín alatti vizek szintje, a helyzet tehát javulna. A károsítási tilalom azonban nem javítási követelmény. E tilalom ezért nem teremt kötelezettséget a védett élőhelytípusok állapotának javítására.
62.
Következésképpen el kell utasítani a Bizottság érvét annyiban, amennyiben a Bizottság olyan élőhelytípusok helyreállítására vagy javítására irányuló intézkedéseket követel meg, amelyek – amint azt Spanyolország többször is alátámasztja – jóval az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (2) bekezdésének alkalmazandóságát megelőzően károsodtak.
63.
Amennyiben azonban a felszín alatti vizek kitermeléséhez hasonló folyamatos tevékenység hozzájárul ahhoz, hogy az élőhelytípusok vagy fajok védett jelenlétének állapota még inkább károsodik, úgy alkalmazni kell az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdését. Bár a védett területet bizonyos mértékben már korábban is károsította az említett tevékenység, ez a korábbi károsodás kimerül a védett terület meghatározása előtt bekövetkezett káros hatásokban. A védett területek újabb károsodása viszont a károsítási tilalomba ütközik.
64.
Ezen a jogbiztonsággal és az adott tevékenység folytatásába vetett bizalommal kapcsolatos megfontolások sem változtatnak. Ilyen megfontolások bizonyos körülmények között igazolhatják az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdésétől a 6. cikk (4) bekezdése alapján való eltérést (
33
), nem módosíthatják azonban a károsodás fogalmának értelmezését. (
34
)
65.
A Bizottság által benyújtott vagy hivatkozott tanulmányok többsége vagy a 2006. július 19. előtti, tehát az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (2) bekezdésének alkalmazandóságát megelőző időszakra vonatkozik, vagy pedig nem tartalmaz pontos adatokat a káros hatások bekövetkeztének időpontjára vonatkozóan. Azokból nem tűnik tehát ki, hogy az általuk azonosított káros hatásokat az említett rendelkezés megsértésének kellene tekinteni.
66.
Egy 2016. évi tanulmány viszont, amely szerint a felszín alatti vizek több mint két évtizedes kitermelése e vizek szintjének egyre nagyobb mértékű süllyedését eredményezte, ténylegesen támpontokkal szolgál a 2006. július 19. óta bekövetkezett károsodásokra. (
35
) Ugyanebbe az irányba mutat az andalúziai ombudsmanhoz címzett közlemény is, amely szerint a doñanai víztartó réteg és annak környezete 1994 és 2015 között évi 1,13%‑os jelentős csökkenéssel negatív tendenciát mutatott, amely jóval meghaladja azt a mértéket, amely a régióban feljegyzett csapadékmennyiség változására lenne visszavezethető. (
36
) Legalábbis e fejlemények utóbbi kilenc éve alatt alkalmazni kellett az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdését a három védett területre.
67.
A Doñana Norte y Oeste védett területnek a spanyol hatóságok által kidolgozott – a Bizottság által a válaszban kiértékelt – kezelési terve ezenkívül a felszín alatti vizek szintjének süllyedése miatt „kedvezőtlen‑rossz”‑ként jellemzi a parti élőhelytípusok védettségi állapotát. (
37
) Ez azt jelenti a kedvező védettségi állapot fogalmának az élőhelyvédelmi irányelv 1. cikkének e) pontjában szereplő meghatározása alapján, hogy csökken az ezen élőhelyeken belül található területek nagysága, és hogy kétséges ezen élőhelyek hosszú távú fennmaradása. Maguk a spanyol hatóságok is abból indulnak tehát ki, hogy ezen élőhelytípusok állapota tovább fog romlani a felszín alatti vizek szintjének alakulása miatt.
68.
A Bizottság ennélfogva megfelelően bizonyította annak valószínűségét, hogy a felszín alatti vizeknek a Doñana természeti területen való jelenlegi kitermelése 2006. július 19. óta védett élőhelytípusok károsodását idézte elő a három védett területen.
c) Spanyolország nem cáfolja meg a bizonyítékokat
69.
Főszabály szerint Spanyolország feladata megcáfolni az említett valószínűségre vonatkozó bizonyítékokat. Mivel az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) és (3) bekezdése azonos védelmi szintet ír elő, e tekintetben az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése szerinti hatásvizsgálat mércéjét kell alkalmazni. (
38
) Eszerint valamely tevékenység csak azzal a feltétellel hagyható jóvá, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok megbizonyosodtak arról, hogy a terv vagy projekt nem jár az érintett terület épségét veszélyeztető tartós káros hatásokkal. Ez az eset akkor áll fenn, ha tudományos szempontok alapján nem marad semmilyen észszerű kétség a tekintetben, hogy ilyen hatások nem következnek be. (
39
)
70.
Spanyolországnak tehát minden, tudományos szempontok alapján észszerű kétséget ki kell zárnia a tekintetben, hogy a felszín alatti vizek kitermelése jelenlegi gyakorlatának folytatása nem gyakorol káros hatásokat a védett élőhelytípusokra a védett területeken.
71.
Spanyolország e célból különösen két másik tanulmányra hivatkozik, amelyek közül azonban csak az egyiket nyújtotta be a Bírósághoz. E tanulmány ezenkívül éppen azt támasztja alá, hogy sok tavacska kapcsolatban áll a felszín alatti vizekkel, és e vizek szintjének süllyedése káros hatást gyakorol e tavacskákra. (
40
)
72.
A másik mű (
41
) sajnos nem áll rendelkezésre, de az Spanyolországnak a pert megelőző eljárásban előadott állítása szerint csak azt bizonyítja, hogy a doñanai dűnés terület lagúnáinak kiszáradása és eltűnése egy évszázadok óta tartó hosszú távú természetes folyamat. Ez azonban nem zárja ki, hogy a felszín alatti vizek további kitermelése még inkább károsítja az említett élőhelytípusokat.
73.
Spanyolország tehát nem cáfolta meg a Bizottság érveit. Valójában olyan átfogó tudományos vizsgálatra lenne szükség, amely megállapítja, hogy 2006. július 19. óta hol voltak jelen a Bizottság által említett élőhelytípusok a három védett területen, és amely kizárja, hogy azok a Bizottság bizonyítékai ellenére károsodtak volna a felszín alatti vizek kitermelése miatt. (
42
)
74.
Spanyolország végül a felszín alatti vizek kitermelésének folytatásához fűződő társadalmi‑gazdasági érdekekre hivatkozik. Ilyen érdekek valóban igazolhatják a védett területek épségének hátrányos befolyásolását az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (4) bekezdése alapján. (
43
) Ez az igazolás azonban mindenekelőtt a felszín alatti vizek kitermelése által az érintett védett területekre gyakorolt hatások megfelelő vizsgálatát, valamint az említett rendelkezés egyéb feltételeinek teljesülését feltételezi. (
44
) Jelenleg még megfelelő vizsgálatra sem került sor, Spanyolország ezen érvének sem lehet tehát helyt adni. Spanyolországnak ezenkívül a Bizottság véleményét is be kellett volna szereznie az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (4) bekezdésének második albekezdése alapján a „3170* – Mediterrán időszakos tavacskák” elsődleges fontosságú élőhelytípus károsodása esetén.
4. Közbenső következtetés
75.
Meg kell tehát állapítani, hogy Spanyolország megsértette az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdését, mivel a Bizottság bizonyította annak valószínűségét, hogy a felszín alatti vizek kitermelése 2006. július 19. óta jelentős hatást gyakorolt az ES0000024 Doñana különleges madárvédelmi területen és közösségi jelentőségű természeti területen, az ES6150009 Doñana Norte y Oeste különleges madárvédelmi területen és közösségi jelentőségű természeti területen, valamint az ES6150012 Dehesa del Estero y Montes de Moguer különleges madárvédelmi területen található védett élőhelytípusokra.
C.
A felszín alatti víztestek további jellemzésének a vízügyi keretirányelv II. mellékletének 2.2. pontjával összefüggésben értelmezett 5. cikkében előírt kötelezettségéről
76.
A Bizottság a második jogalappal azt rója fel Spanyolországnak, hogy nem alkalmazta megfelelően a vízügyi keretirányelv II. mellékletének 2.2. pontjával összefüggésben értelmezett 5. cikkének (1) bekezdését, mert nem végezte el a Doñana régióban található azon felszín alatti víztestek további jellemzését, amelyek esetében fennáll a kockázata annak, hogy nem érik el a 4. cikk szerinti minőségi célkitűzéseket.
77.
A vízügyi keretirányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében minden tagállam biztosítja, hogy minden vízgyűjtő kerületre elvégzi többek között az emberi tevékenységnek a felszín alatti vizek állapotára gyakorolt hatásának vizsgálatát a II. és III. mellékletben felsorolt műszaki előírások szerint, és hogy azt legkésőbb ezen irányelv hatálybalépését követő négy éven belül – tehát 2004. december 22‑ig – befejezik. Az 5. cikk (2) bekezdése szerint az (1) bekezdésben említett elemzéseket és vizsgálatokat legkésőbb az irányelv hatálybalépését követő 13 éven belül – tehát 2013. december 22‑ig –, és azt követően hatévente, felülvizsgálják, és ha szükséges naprakésszé teszik.
78.
A vízügyi keretirányelv II. mellékletének 2.1. pontja ezen első jellemzés részleteit szabályozza. A 2.2. pont értelmében az első jellemzést követően a tagállamok elvégzik azoknak a felszín alatti víztesteknek a további jellemzését, amelyekről megállapították, hogy a célok megvalósulása szempontjából kockázatos helyzetűek. Ez azt szolgálja, hogy pontosabban meg lehessen becsülni az ilyen kockázat mértékét, és meg lehessen határozni bármely, a 11. cikkben megkívánt intézkedést.
1. A vízgyűjtő‑gazdálkodási tervekben szereplő jellemzésről
79.
A Bizottság mindenekelőtt arra alapozza ezt a jogalapot, hogy a 2009–2015. évi vízgyűjtő‑gazdálkodási tervvel összefüggésben Spanyolország tévesen becsülte meg a vízügyi keretirányelv 4. cikke megsértésének kockázatát, mivel e dokumentumban kedvezőként jellemezte az Almonte‑Marismas felszín alatti víztest állapotát. A 2016–2021. évi terv nem orvosolta ezeket a hiányosságokat. A Bizottság elismeri, hogy az öt felszín alatti víztestre való felosztás, amelyek közül három rossz mennyiségi állapotban van, lehetővé teszi a helyzet jobb értékelését. Mindazonáltal továbbra is hiányosságok állnak fenn.
80.
Meglepő, hogy a Bizottság a felszín alatti víztestek jellemzésével kapcsolatos kritikáját a vízgyűjtő‑gazdálkodási tervek tartalmára alapozza. A jellemzés és a vízgyűjtő‑gazdálkodási terv ugyanis két különböző dokumentum, amelyeket a vízügyi keretirányelv eltérő rendelkezései – mégpedig 5. és 13. cikke – szabályoznak, és azokra eltérő követelmények vonatkoznak. A jellemzést többek között pár évvel a vízgyűjtő‑gazdálkodási terv elkészítése előtt kell elvégezni, és ezt követően az e terv tartalmának alapjául szolgál. Ennek megfelelően a 2009–2015. évi vízgyűjtő‑gazdálkodási terv is olyan korábbi dokumentumokra hivatkozik, amelyek a vizek állapotának első jellemzését tartalmazzák, (
45
) és viszonválaszában Spanyolország a vízügyi keretirányelv 5. cikke szerinti első jelentésre hivatkozik, amelyet 2004‑ben és 2005‑ben tettek közzé.
81.
Spanyolország mindazonáltal nem állítja, hogy a Bizottság nem a megfelelő dokumentumokat kifogásolja, hanem kifejti, hogy a vízügyi keretirányelv 5. cikkének a Bizottság által kifogásolt mindkét vízgyűjtő‑gazdálkodási tervben eleget tett.
82.
Ez az eljárásmód aligha egyeztethető össze a vízügyi keretirányelv 5. cikkével, mert a jellemzéseket több évvel a vízgyűjtő‑gazdálkodási tervek közzététele előtt kell elvégezni. E határidősértést a Bizottság azonban nem kifogásolja.
83.
Következésképpen a Bizottság kifogásaival részletesen kell foglalkozni, és adott esetben meg kell vizsgálni, hogy megcáfolják‑e azokat a vízgyűjtő‑gazdálkodási tervek.
2. A 2009–2015. évi első vízgyűjtő‑gazdálkodási tervben elvégzett téves kockázatértékelésről
84.
A nem vitatott tények azt mutatják, hogy Spanyolország a 2009–2015. évi vízgyűjtő‑gazdálkodási tervben tévesen becsülte meg a vízügyi keretirányelv 4. cikke szerinti célkitűzésektől való eltérés kockázatát.
85.
A második vízgyűjtő‑gazdálkodási terv szerint ugyanis a felszín alatti víztest három része rossz mennyiségi állapotban van, holott az első vízgyűjtő‑gazdálkodási terv szerint az Almonte‑Marismas felszín alatti víztest egészének 2015‑ben jó állapotban kellett volna lennie.
86.
Spanyolország tisztában is volt ezen eredmény kockázatával, mivel a Plan de Ordenación del Territorio del ámbito de Doñana (a doñanai terület területrendezési terve) már 2004‑ben annak megállapítását javasolta, hogy a felszín alatti vizek víztartó rétegből történő kitermelése túlzott mértékű. Válaszában a Bizottság két további – 2008. és 2009. évi – spanyol jelentésre is hivatkozik ennek alátámasztására. (
46
) Spanyolország maga is azt állítja, hogy a vízügyi keretirányelv 5. cikkében előírt 2004. és 2005. évi első jelentés foglalkozott a célkitűzésektől való eltérés kockázatával. (
47
) E kockázat végső soron annak a Spanyolország által folyamatosan hangoztatott állításnak is megfelel, hogy ez az állapot a felszín alatti vizek Doñana térségbeli kitermelésének régóta fennálló gyakorlatán alapul.
87.
Spanyolország kifejti, hogy az első vízgyűjtő‑gazdálkodási terv elkészítésekor általános szempontok alapján és a Spanyolország más területein fennálló helyzethez viszonyítva jutottak arra a következtetésre, hogy nem áll fenn kockázat. A nem vitatott korábbi állításokra tekintettel azonban ez az érv nem elegendő annak alátámasztásához, hogy az első vízgyűjtő‑gazdálkodási terv esetében Spanyolország helyesen zárhatta ki a célkitűzésektől való eltérés kockázatát. Különösen nem elegendő ehhez az a megállapítás, hogy az Almonte‑Marismas felszín alatti víztest összességében jó mennyiségi állapotban van. Amint azt a Bizottság a válaszban helyesen hangsúlyozza, a további jellemzésre valójában már akkor is szükség van, ha fennáll a rossz állapot kockázata. Ez a kockázat azonban már a felszín alatti víztest azon részeire vonatkozó ismeretek alapján is fennállt, amelyek esetében később rossz állapot megállapítására került sor.
88.
Meg kell tehát állapítani, hogy Spanyolország az első vízgyűjtő‑gazdálkodási terv keretében megsértette a vízügyi keretirányelv 5. cikkét, mert e tagállam nem állapította meg a célkitűzésektől való eltérés kockázatát az irányelv II. mellékletének 2.1. pontja alapján, és nem nyújtott be további jellemzést a II. melléklet 2.2. pontja alapján.
3. A második vízgyűjtő‑gazdálkodási tervről
89.
Az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő 2016. június 29‑i lejártakor mindazonáltal már a 2016. január 8‑i 2016–2021. évi vízgyűjtő‑gazdálkodási terv volt hatályban.
90.
Az EUMSZ 258. cikk második bekezdése szerint csak akkor nyújtható be kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset, ha az érintett tagállam nem tett eleget a Bizottság indokolással ellátott véleményében foglaltaknak az abban meghatározott határidőn belül. (
48
) Emellett a kötelezettségszegés fennállását a szóban forgó tagállamban az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor fennálló helyzet alapján kell megítélni. (
49
)
91.
Kivételesen a mélyreható hatással járó befejezett jogsértések is kifogás tárgyát képezhetik. (
50
) A jelen esetben azonban csak addig áll fenn önmagában a vízügyi keretirányelv 5. cikkének megsértése, amíg Spanyolország nem fogadja el a szükséges intézkedéseket.
92.
A Bíróság ezért csak akkor állapíthatja meg a vízügyi keretirányelv 5. cikkének megsértését, ha a második vízgyűjtő‑gazdálkodási terv sem egyeztethető össze ezzel a rendelkezéssel.
93.
A Bizottság e tekintetben arra hivatkozik, hogy Spanyolország elismerte a második vízgyűjtő‑gazdálkodási terv hiányosságait, a felszín alatti víztestek földrajzi beosztása nem megfelelő, túl kevés a mérőpont, és hiányos a felszín alatti vizek kitermelésére vonatkozó becslés. E kifogások közül azonban csak az utolsó megalapozott.
a) A jogsértés Spanyolország általi elismeréséről
94.
Válaszában a Bizottság azt az álláspontot képviseli, hogy Spanyolország elismerte a jogsértést. Ennek során arra hivatkozik, hogy a Confederación Hidrográfica del Guadalquivir (a Guadalquivir hidrográfiai szövetsége, Spanyolország) eljárást indított aziránt, hogy a három szóban forgó, rossz mennyiségi állapotban lévő felszín alatti víztest tekintetében állapítsák meg „annak kockázatát, hogy nem érhető el jó mennyiségi állapot”. Ugyanakkor nem állapítható meg, hogy ez a nemzeti jogban előírt megállapítás a vízügyi keretirányelv II. mellékletének 2.2. pontja szerinti további jellemzésnek felelne meg, vagy hogy e jellemzés hiányozna a megállapítás nélkül.
b) A felszín alatti víztestek földrajzi beosztásáról
95.
A Bizottság érdemben mindenekelőtt a felszín alatti víztestek földrajzi beosztását kifogásolja. A Bizottság nem fejti azonban ki, hogy e beosztás mennyiben jelenti a vízügyi keretirányelv megsértését, vagy hogy az miért akadályozta meg a felszín alatti vizek állapotának megfelelő értékelését. Ez az érvelés ezért nem meggyőző.
c) A mérőpontok számáról
96.
A Bizottság továbbá azt az álláspontot képviseli, hogy a felszín alatti víztestek jellemzése hiányos tudományos információkon, mégpedig túl kevés mérőpont megfigyelésén alapul.
97.
A Bizottság nem fejti azonban ki, hogy Spanyolország megfigyelési intézkedései a vízügyi keretirányelv 5. cikke és II. melléklete mely előírásainak nem tesznek eleget. A vizek állapotának megfigyelésére vonatkozó különös rendelkezésekről – a 8. cikkről és az V. melléklet 2.2. pontjáról – a Bizottság egyáltalán nem tesz említést.
98.
Ezenfelül az állítólagos jogsértés alátámasztására felhozott bizonyítékok sem meggyőzőek.
99.
A Bizottság a második vízgyűjtő‑gazdálkodási tervben és egy 2012–2013‑ra vonatkozó tanulmányban állítólagosan szereplő kijelentésekre hivatkozik. Ezekből többek között kitűnik, hogy a La Rocina és a Marismas de Doñana felszín alatti víztestek esetében egyetlen mérőpont sem méri a felszín alatti vizek szintjét, és mind az öt felszín alatti víztest esetében is összesen csak körülbelül 20 mérőpont áll rendelkezésre. Ezek közül csak négyet létesítettek 2015 előtt.
100.
A Bizottság azonban az eljárási szabályzat 57. cikkének (4) bekezdésével ellentétben nem nyújtja be ezeket a dokumentumokat, és azt sem pontosítja, hogy hol szerepelnek azokban az említett kijelentések. A Bizottság ezenkívül általános jelleggel hivatkozik a spanyol kormány egyik internetes portáljára, amely földrajzi információkhoz nyújt hozzáférést, nem fejti azonban ki, hogy e portálon hogyan lehet hozzájutni a szóban forgó információkhoz.
101.
A Bizottság ezért nem tesz eleget az EUMSZ 258. cikkre alapított kereset keretében őt terhelő bizonyítási kötelezettségnek. (
51
)
102.
Az érvelés egyébként annak a Bizottság által említett tanulmánynak is ellentmond, amelyet Spanyolország nyújtott be az ellenkérelemmel. E tanulmány szerint az annak idején fennálló Almonte‑Marismas felszín alatti víztest egészét 174 mérőponton figyelték meg. Ez egyértelműen meghaladja a Spanyolország más területein elhelyezett mérőpontok számát. (
52
)
103.
Spanyolország egyébként vitatja ezt a kifogást, és kifejti, hogy a Doñana térség teljes területén 290 mérőpontot használnak a felszín alatti vizek szintjének megfigyelésére, sokkal többet, mint a guadalquiviri vízgyűjtő kerület többi részén együttvéve. E mérőpontok közül 170 egészen 1994‑ig visszamenő idősorokkal szolgál.
104.
A Bizottság nem válaszol erre az állításra.
105.
A Bizottság mérőpontokkal kapcsolatos kifogásait ezért teljes egészükben el kell utasítani.
d) A kitermeléssel kapcsolatos becslés hiányosságairól
106.
A Bizottság végül azt kifogásolja, hogy a felszín alatti vizek kitermelésével kapcsolatos adatok egy 2008. évi tanulmány becslésein alapulnak, amely figyelmen kívül hagyja az illegális kitermelést és az ivóvíz céljára – különösen a tengerparton turisztikai célból – történő kivételt.
107.
Spanyolország ezzel szemben e tanulmány minőségét hangsúlyozza, és viszonválaszában kifejti, hogy az ivóvíz céljára történő évi 5 hm3‑es kivétel kis mennyiségű az évi 107 hm3‑es mezőgazdasági kitermeléshez képest. Spanyolország azonban nem foglalkozik a Bizottságnak az illegális kitermelésre vonatkozó becsléssel kapcsolatos konkrét kifogásaival, hanem a harmadik jogalappal összefüggésben az illegálisan öntözött területek nagyságának (1100 hektár) és ez alapján az illegális kutak számának (500) a Bizottság számára való megbecsülésére szorítkozik.
108.
Spanyolország ezen érvelése nem elegendő a Bizottság kifogásainak megcáfolásához. Valamely felszín alatti víztest jellemzése, azon kockázat értékelése, hogy mennyiségi állapota rosszra fordul, valamint a jó állapot eléréséhez szükséges intézkedések kidolgozása a felszín alatti vizek kitermelésének teljes körű és helyes becslését feltételezi. Ezért az ivóvízkivételt is figyelembe kell venni, amely mégiscsak a mezőgazdasági célú legális kitermelés 4–5%‑ának felel meg. Mindenekelőtt pedig legalább meg kell becsülni és megfelelően figyelembe kell venni az illegális kitermelést is. E tényezők nélkül sem a felszín alatti víztest állapota nem értékelhető helyesen, sem az nem látható előre, hogy megfelelőnek minősülnek‑e az intézkedések a felszín alatti vizek megfelelő mennyiségi állapotának az eléréséhez és különösen az illegális kitermelés elleni küzdelemhez.
4. Közbenső következtetés
109.
Spanyolország tehát megsértette a vízügyi keretirányelv II. mellékletének 2.2. pontjával összefüggésben értelmezett 5. cikkének (1) bekezdését, mivel a felszín alatti vizek kitermelésének megbecslésekor nem vette figyelembe az ivóvízkivételt és az illegális kitermelést.
D.
A vízügyi keretirányelv 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának i. alpontja szerinti állapotromlási tilalomról
110.
Első jogalapjával a Bizottság azt kifogásolja, hogy Spanyolország nem fogadta el a Doñana természeti területen található felszín alatti víztestek állapotromlásának megakadályozásához szükséges intézkedéseket.
1. A jogalap tárgyáról
111.
A vízügyi keretirányelv 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának i. alpontja értelmében a tagállamok a felszín alatti vizek tekintetében végrehajtják a szükséges intézkedéseket a felszín alatti víztestek állapotromlásának megakadályozására (állapotromlási tilalom). A 4. cikk (1) bekezdése b) pontjának ii. alpontja értelmében ezenfelül a tagállamok védik, javítják, és helyreállítják az összes felszín alatti víztestet azzal a céllal, hogy elérjék a „jó állapotot” legkésőbb 2015 végére (javítási követelmény).
112.
A jelen jogalap tárgyát kizárólag az állapotromlási tilalom képezi. Ez a tilalom a vízügyi keretirányelv által előírt eljárás minden egyes szakaszában kötelező jellegű, (
53
) és az – a Bizottság álláspontjával ellentétben – még nem érvényesült a vízügyi keretirányelv átültetésére előírt határidő 2003. december 22‑i lejártakor. Ellenkezőleg, az csak 2009. december 22. óta, vagyis azon időponttól kezdve köti a tagállamokat, amikorra ki kellett dolgozniuk és amikortól alkalmazniuk kellett az irányelv szerinti vízgyűjtő‑gazdálkodási terveket. (
54
)
113.
Egyértelművé kell továbbá tenni, hogy a Bizottság kifogása kizárólag az érintett víztestek mennyiségi állapotának romlására vonatkozik, amelyet a Bizottság a felszín alatti vizek kitermelésére vezet vissza. Igaz ugyan, hogy a rendelkezésre álló dokumentumok alapján a felszín alatti vizek kémiai állapota is problémás – különösen a nitrátszennyezés miatt –, a Bizottság azonban e tekintetben nem fogalmaz meg kifogásokat.
114.
Végül meg kell jegyezni, hogy a Doñana természeti területen található felszín alatti vizek állapotának jellemzését illetően megállapított hiányosságok kétségeket keltenek azzal kapcsolatban, hogy Spanyolország elfogadta az állapotromlás megakadályozásához szükséges intézkedéseket. Mind az első vízgyűjtő‑gazdálkodási tervben elvégzett összességében téves értékelés, mind a felszín alatti vizek illegális kitermelésének figyelmen kívül hagyása lényegesnek tűnik ebből a szempontból. Különösen ez utóbbi hiányosság megnehezíti ezenfelül a felszín alatti vizek állapota alakulásának átfogó értékelését is. A Bizottság mindazonáltal nem hivatkozik erre az összefüggésre az állapotromlásra vonatkozó kifogással kapcsolatban, így az nem képezi a jelen eljárás tárgyát.
2. Az állapotromlásról
115.
Az állapotromlás bizonyítása érdekében a Bizottság egyrészt a felszín alatti vizek mennyiségi állapotának az első két vízgyűjtő‑gazdálkodási tervben szereplő értékelésével kapcsolatos változásokra hivatkozik, másrészt pedig a felszín alatti vizek kitermelésével kapcsolatos érveket hoz fel.
a) A jó állapot rossz állapotra fordulásáról
116.
A Bizottság érveinek első csoportja arra vonatkozik, hogy a 2016–2021. évi vízgyűjtő‑gazdálkodási tervvel Spanyolország elismerte, hogy három felszín alatti víztest mennyiségi állapota romlott a megelőző 2009–2015‑ös időszakra vonatkozó tervhez képest. Az első időszakra vonatkozó terv ugyanis a Doñana térségbeli felszín alatti vizek jó mennyiségi állapotát, a második időszakra vonatkozó terv viszont három érintett felszín alatti víztest rossz állapotát dokumentálta az említett térségben.
117.
Ezen érvvel egyet kell érteni annyiban, amennyiben a jó állapot rossz állapotra fordulása az állapot romlását jelenti.
118.
Ez a fejlemény azonban még nem bizonyítja a felszín alatti víztest állapotának romlását. A mennyiségi állapot eltérő értékelése ugyanis azon alapul, hogy az első időszak tekintetében az Almonte‑Marismas felszín alatti víztest egészének értékelésére került sor, ezt azonban a második időszak tekintetében öt felszínalattivíztest‑részre osztották fel, amelyek közül három rossz állapotban van.
119.
Semmi nem utal arra, hogy e felszín alatti víztestek állapota jobb lett volna a felosztás előtt. Mindkét fél ténybeli állításai inkább amellett szólnak, hogy ez a rossz állapot már az első időszakban és azt megelőzően is fennállt, azt azonban elfedte – tehát „felhígította” – a két további felszín alatti víztesttel egyetlen nagy felszín alatti víztestbe történő összefoglalás. (
55
)
120.
Így válaszában a Bizottság kifejti, hogy már az első vízgyűjtő‑gazdálkodási terv elfogadása előtt is mérlegelték, hogy az Almonte‑Marismas felszín alatti víztest egészét rossz állapotúnak minősítik. Ennek megfelel Spanyolország azon állítása, hogy e felszín alatti víztestek állapota olyan földhasználatra vezethető vissza, amely már a vízügyi keretirányelv alkalmazandóvá válását megelőzően is fennállt.
121.
A Bizottság ezen érve nem bizonyítja tehát a felszín alatti víztest állapotának romlását.
b) A rossz állapot romlásáról
122.
Meg kell tehát vizsgálni, hogy a Bizottság bizonyította‑e, hogy a három felszín alatti víztest rossz állapota tovább romlott.
i) Az állapotromlás fogalmáról
123.
Ennek érdekében először is tisztázni kell, hogy milyen feltételek mellett áll fenn valamely felszín alatti víztest rossz mennyiségi állapotának a vízügyi keretirányelv 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának i. alpontja értelmében vett romlása.
124.
A Bíróság eddig csak azt állapította meg, hogy a rossz állapotú felszín alatti víztestek állapota is tovább romolhat, (
56
) és hogy a lehető legalacsonyabbnak kell lennie azon küszöbnek, amelyen túl valamely víztest állapotromlásának a megakadályozására vonatkozó kötelezettség nemteljesítését megállapítják. (
57
)
125.
Emlékeztetni kell továbbá arra, hogy az ezen állapotromlási tilalom által védett jogtárgy eltér az élőhelyvédelmi irányelv szerinti károsítási tilalom által védett jogtárgytól. Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdése bizonyos élőhelytípusokat és fajokat véd, a vízügyi keretirányelv 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának i. alpontjában előírt szóban forgó állapotromlási tilalom viszont valamely felszín alatti víztest mennyiségi állapotát. Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (2) bekezdésének már megállapított megsértéséből tehát még nem következik a vízügyi keretirányelv 4. cikke (1) bekezdése b) pontja i. alpontjának megsértése.
126.
Valamely felszín alatti víztest mennyiségi állapotának romlása – a Bizottsággal egyetértve – intuitív módon adott esetben a felszín alatti vizek mennyiségének, tehát a felszín alatti vizek talajbeli szintjének alakulásától tehető függővé. Ez alapján a vízszint süllyedése, tehát a felszín alatti vizek mennyiségének csökkenése a mennyiségi állapot romlását jelenti. Ilyen értelemben az állapotromlási tilalom tiltja, hogy több felszín alatti vizet termeljenek ki, mint amennyi keletkezik. A 2016–2021. évi vízgyűjtő‑gazdálkodási terv szerint ez történik az érintett felszín alatti víztestek közül legalább kettőben. (
58
)
127.
A felszín alatti vizek túlzott mértékű kitermelésének megszüntetése mindazonáltal már a vízügyi keretirányelv 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának ii. alpontjában előírt javítási követelmény célkitűzését képezi, mely követelmény megsértésére a Bizottság nem hivatkozik. A javítási követelmény szerint ugyanis egyensúlyt kell teremteni a felszín alatti víz kitermelése és utánpótlódása között. Ez az egyensúly egyébként megfelel a javítási követelmény alapján biztosítandó jó mennyiségi állapot fogalmának az V. melléklet 2.1.2. pontjának első mondatában szereplő meghatározásának.
128.
Ellentmondásos lenne azonban, ha a jogalkotó két olyan kötelezettséget teremtett volna az állapotromlási tilalommal és a javítási követelménnyel, amelyek egyaránt tiltják a felszín alatti vizek utánpótlódását meghaladó mértékű kitermelését.
129.
Az e két kötelezettség átültetésére vonatkozó határidők egyértelművé teszik ezt az ellentmondást. A már 2009 vége óta tiszteletben tartandó állapotromlási tilalomtól eltérően a javítási követelményt csak 2015‑ben kellett teljesíteni. A 4. cikk (4) bekezdése ezenkívül bizonyos feltételek mellett lehetővé teszi ezen átmeneti időszak 2027‑ig történő meghosszabbítását, és Spanyolország él is ezzel a lehetőséggel.
130.
Következésképpen az állapotromlási tilalom nem követelheti meg a felszín alatti vizek kitermelésének olyan mértékű csökkentését, hogy egyensúly alakuljon ki a felszín alatti víz kitermelése és utánpótlódása között, tehát hogy kevesebb vizet termeljenek ki, mint amennyi keletkezik. E tilalom csak azt követelheti meg, hogy ne termeljenek ki a korábbinál is több vizet, hogy ne súlyosbodjanak még tovább a rossz állapot okai.
131.
A felszín alatti vizek szintjének egyszerű süllyedése, tehát a felszínalattivíz‑készletek csökkenése ezzel szemben még nem tekinthető állapotromlásnak. Az ilyen süllyedés, illetve csökkenés ugyanis szükségszerű következménye az utánpótlódást meghaladó mértékű kitermelésnek.
132.
Az ellenőrző megfontolás, mégpedig hogy miként nézne ki a továbbra is rossz állapot javulása, alátámasztja ezt a következtetést: az ilyen javulás nem korlátozható arra az esetre, hogy a kitermelést az utánpótlódó felszín alatti víz mennyiségére csökkentik, mivel ez esetben már a jó mennyiségi állapot elérésére kerülne sor. Valójában a kitermelés mértékének minden csökkentését javulásnak kell tekinteni, még ha továbbra is több vizet termelnek ki, mint amennyi utánpótlódik. A felszín alatti vizek szintje mindazonáltal nagy valószínűséggel ebben az esetben is tovább süllyedne. Spanyolország egyébként kifejti, hogy ilyen javulásra sor került egy nagy mezőgazdasági üzem bezárása miatt.
133.
Következésképpen mind a jó mennyiségi állapot fogalmának meghatározása, mind az állapotromlási tilalom és a javítási követelmény közötti viszony alapján arra a kevésbé intuitív következtetésre lehet jutni, hogy önmagában sem a felszín alatti vizek szintjének süllyedése, sem a felszín alatti vizeknek egy nem jó mennyiségi állapotban lévő felszín alatti víztestből történő túlzott mértékű kitermelése nem alapozza meg a felszín alatti víztest állapotának romlását.
134.
A rossz állapoton belüli további állapotromlás valójában a folyamatos hiány növekedését, tehát a túlzott kiaknázás fokozódását feltételezné.
135.
A jelen eset azt mutatja, hogy az állapotromlási tilalom e megszorító értelmezése valószínűleg a jogalkotó gazdasági megfontolásain alapul. Spanyolország félelme szerint ugyanis a túlzott mértékű kitermelés 2009‑es azonnali megszüntetése jelentős károkat okozott volna különösen a mezőgazdaságban. Az átmeneti időszakok viszont lehetővé teszik a mezőgazdaság érdekeit figyelembe vevő megoldások igénybevételét; ilyenek lehetnek például a felszíni vizek más területekről történő átvezetése vagy víztakarékossági műszaki intézkedések bevezetése. Az állapotromlási tilalom e tekintetben annak megakadályozását szolgálja, hogy nagyobb méretet öltsenek a káros gyakorlatok, például hogy több felszín alatti vizet termeljenek ki további területek öntözéséhez.
136.
A jó mennyiségi állapot fogalma meghatározásának a vízügyi keretirányelv V. melléklete 2.1.2. pontjának második mondatában szereplő kiegészítése mit sem változtat az állapotromlási tilalom e megszorító értelmezésén. E rendelkezés szerint a felszín alatti víz szintje jó állapotban nincs kitéve olyan antropogén eredetű – vagyis ember okozta – elváltozásoknak, amelyek (többek között) a következőket eredményeznék:
–
a kapcsolódó felszíni vizekre a 4. cikkben megállapított környezeti célkitűzések nem érhetők el,
–
bármely jelentős romlás az ilyen vizek állapotában, vagy
–
bármilyen jelentős károsodás a felszín alatti víztesttől közvetlenül függő szárazföldi ökoszisztémában.
137.
A fogalommeghatározás e része emellett még a felszín alatti vizek áramlási irányának változásait említi, a jelen ügyben azonban nem kerülnek szóba ilyen változások.
138.
Az említett jellemzők minőségi jellegűek, és ennyiben kiegészítik a vízügyi keretirányelv V. melléklete 2.1.2. pontjának első mondata szerinti mennyiségi megközelítést. Az e kritériumok valamelyikének megsértését előidéző felszín alatti víztest a mennyiségi megközelítéstől függetlenül rossz állapotban van.
139.
A felszíni vizek állapotának a vízügyi keretirányelv V. melléklete 2.1.2. pontja második mondatának második francia bekezdésében említett romlása és a szárazföldi ökoszisztémák e rendelkezés harmadik francia bekezdésében említett károsodása mindazonáltal nem tekinthető egyenértékűnek az érintett felszín alatti víztest mennyiségi állapotának romlásával. Azok esetleg más uniós jogi állapotromlási, illetve károsítási tilalmakba ütközhetnek, például a felszíni vizek állapota romlásának a vízügyi keretirányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontjában előírt tilalmába vagy a védett területek károsításának az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdésében előírt tilalmába. A felszín alatti víztestek állapotával összefüggésben az ilyen állapotromlások, illetve károsodások azonban csupán jelzésként szolgálnak arra nézve, hogy az adott felszín alatti víztest rossz állapotban van.
140.
Az ilyen jelek ezenfelül bizonyos esetekben azt bizonyíthatják, hogy a felszín alatti víztest mennyiségi állapota romlik, mert állapota jóról rosszra fordul. Az sem zárható ki, hogy e jelek bizonyos esetekben az eleve rossz mennyiségi állapotban lévő felszín alatti víztest állapotának további romlását mutathatják. Ehhez azonban nem elegendő önmagában a felszíni vizek állapotának romlása vagy a szárazföldi ökoszisztémák károsodása, mivel ezek a felszín alatti vizek szintje további süllyedésének velejárói. Ez a kitermelés változatlanságának esetében is, de még akkor is igaz, ha a felszín alatti vizek szintje lassabban süllyed, mert a kitermelést már csökkentik. A felszíni vizek állapotának romlása és a szárazföldi ökoszisztémák károsodása valójában csak akkor jelzi a felszín alatti vizek mennyiségi állapotának romlását, ha olyan gyorsan halad előre, hogy a felszín alatti vizek túlzott mértékű kitermelésének fokozódása feltételezhető.
ii) A kitermelés mérlegével kapcsolatos érvről
141.
Ami a felszín alatti vizek túlzott mértékű kitermelését illeti, a jelek folyamatos túlzott kiaknázásra utalnak, nem nyert azonban bizonyítást, hogy a túlzott kiaknázás fokozódna. Csak az ilyen fokozódás alapozná meg azonban az állapotromlási tilalom megsértését. (
59
)
142.
A Bizottság spanyol szervek különböző dokumentumaira hivatkozik, például a Guadalquivir hidrográfiai szövetségének a Doñana régióbeli víztartó réteg állapotáról szóló, a 2015–2016‑os hidrológiai évre vonatkozó jelentésére. A szövetség a végkövetkeztetésekben arra figyelmeztetett, hogy „a felszín alatti vízkészlet hasznosítása jelenlegi szintjének és módjának fenntartása […] veszélyezteti e víztartó réteg és az attól függő szárazföldi ökoszisztémák jó állapotát, amit az a körülmény is jól mutat, hogy a rendszert alkotó öt felszín alatti víztest közül három nem ér el jó mennyiségi állapotot” (
60
). A Defensor del Pueblo de España (ombudsman, Spanyolország) is azt javasolta 2018. augusztus 10‑i határozatában a szövetségnek, hogy az almontei, marismasi és rocinai felszín alatti víztesteket minősítse túlzott mértékben kiaknázott víztartó rétegnek, és egy cselekvési program keretében hangolja össze a vízgyűjtőket, a különböző vízkészlettervezési eszközöket, a mezőgazdasági tevékenységet, valamint a természeti területek védelmét a készletek fenntartható használatának biztosítása érdekében. (
61
) E javaslat nyomán a szövetség mindkét fél állítása szerint megindította az eljárást aziránt, hogy a három említett felszín alatti víztest tekintetében állapítsák meg „annak kockázatát, hogy nem érhető el jó mennyiségi állapot”.
143.
Az ellenkérelemben Spanyolország nem vitatja a Bizottság e konkrét érvét, hanem nyomatékosan hangsúlyozza, hogy a fennálló problémák a vízügyi keretirányelv alkalmazandóságát megelőző időszakra nyúlnak vissza, és a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező szervek már jelentős erőfeszítéseket tettek a helyzet javítására.
144.
Spanyolország azonban legalábbis a rocinai és marismasi felszín alatti víztestek tekintetében kifejti, hogy a kitermelés mértéke – 34, illetve 7%‑kal – meghaladja a hasznosítható felszín alatti vízkészletet. Válaszában a Bizottság hangsúlyozza, hogy az ellenkérelemben Spanyolország által benyújtott, a víztartó réteg 2013–2017. évi állapotáról szóló jelentések e réteg túlzott kiaknázását mutatják. Viszonválaszában Spanyolország elismeri, hogy a három rossz állapotú felszín alatti víztest felszín alatti vizei nagyobb ütemben apadnak, mint az csupán a kevesebb csapadék miatt várható lenne.
145.
Ez az állítás – az élőhelyvédelmi irányelv szerinti károsítási tilalommal kapcsolatos sok állításhoz hasonlóan (
62
) – azt jelenti, hogy legalább három felszín alatti víztest rossz állapotban van. Ez a rossz állapot azonban – pontosan úgy, mint az élőhelyvédelmi irányelv szerinti károsítási tilalom esetében – még nem jelenti azt, hogy az állapot romlott a releváns időszakban. (
63
) Ellenkezőleg, Spanyolország azt az álláspontot képviseli, hogy sok tekintetben már javulás mutatkozott.
146.
A Bizottság végeredményben nem bizonyította tehát, hogy a felszín alatti vizek túlzott mértékű kitermelése fokozódna.
iii) A felszíni vizekkel és a szárazföldi ökoszisztémákkal kapcsolatos érvről
147.
A Bizottság ezenkívül azt az álláspontot képviseli, hogy a felszíni vizek állapotának romlása és a szárazföldi ökoszisztémák károsodása figyelhető meg, ami a felszín alatti víztest mennyiségi állapotának romlását bizonyítja.
148.
A Bizottság e tekintetben különösen az élőhelytípusok károsodására hivatkozik, amely az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdésében előírt károsítási tilalom megsértését alapozza meg. (
64
)
149.
A Bizottság azonban ezzel csak azt mutatja be, hogy az érintett felszín alatti víztestek rossz állapotára utaló jelek állnak fenn, nem támasztja azonban alá, hogy ez az állapot tovább romlana.
150.
Következésképpen a Bizottság érveinek ezt a csoportját is és ennélfogva az állapotromlásra vonatkozó kifogást teljes egészében el kell utasítani.
c) Az állapotromlás igazolásáról
151.
Arra az esetre, ha a Bíróság mégis a szóban forgó felszín alatti víztestek mennyiségi állapotának romlását állapítja meg, foglalkozni kell az igazolással.
152.
Spanyolország kifejti, hogy a 2016–2021. évi vízgyűjtő‑gazdálkodási tervben eltéréssel élt a vízügyi keretirányelv 4. cikkének (4) bekezdése alapján, és 2022‑re, illetve 2027‑re halasztotta a 4. cikk (1) bekezdésének b) pontja szerinti minőségi célkitűzések megvalósítását. Erre azért van szükség, mert nem tartják megfelelően tiszteletben a nitrátirányelvet, és a mezőgazdasági hasznosítású területek nagysága nem csökkenthető. (
65
)
153.
Amint azt a Bizottság a tárgyaláson helyesen kifejtette, ez az érv nem releváns a jelen jogalap szempontjából, a vízügyi keretirányelv 4. cikkének (4) bekezdése ugyanis nem igazolhatja a felszín alatti vizek állapotának romlását. Ez következik már az állapotromlásnak a 4. cikk (1) bekezdése b) pontjának i. alpontjában előírt tilalmából is. E rendelkezés értelmében ez a tilalom a 4. cikk (6) és (7) bekezdésének alkalmazására is figyelemmel, a 4. cikk (8) bekezdésének sérelme nélkül, valamint a 11. cikk (3) bekezdése j) pontjának alkalmazására is figyelemmel alkalmazandó. A 4. cikk (1) bekezdése b) pontjának ii. alpontja szerinti javítási követelménytől eltérően azonban e rendelkezés nem említi a 4. cikk (4) bekezdését. Ezenfelül a 4. cikk (4) bekezdése is leszögezi, hogy az átmeneti időszak csak akkor hosszabbítható meg, ha nem következik be további romlás az érintett víztest állapotában.
154.
Az állapotromlás ezért csak a vízügyi keretirányelv 4. cikkének (7) bekezdése alapján igazolható. (
66
) A tárgyaláson általa kifejtettek szerint azonban Spanyolország kifejezetten nem veszi igénybe ezt az igazolást. Ezért szükségtelen annak feltételeit tovább vizsgálni.
155.
Ha tehát a Bíróság a felszín alatti vizek állapotának romlását állapítja meg, ez az állapotromlás nem igazolt.
3. Közbenső következtetés
156.
Az állapotromlási tilalom alkalmazásával kapcsolatos megfontolások alapján az e tilalom megsértésére vonatkozó kifogást el kell utasítani.
E.
A vízügyi keretirányelv 11. cikke szerinti intézkedési programokról
157.
Harmadik jogalapjával a Bizottság végül azt állítja, hogy Spanyolország a guadalquiviri vízgyűjtő kerület vízgyűjtő‑gazdálkodási tervébe nem illesztette be a megfelelő alapintézkedéseket és kiegészítő intézkedéseket, így Spanyolország nem teljesítette a vízügyi keretirányelv 11. cikkének (1) bekezdéséből, (3) bekezdésének a), c) és e) pontjából, illetve (4) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
158.
A vízügyi keretirányelv 11. cikkének (1) bekezdése értelmében minden tagállam biztosítja intézkedési program kialakítását valamennyi vízgyűjtő kerületre, vagy a nemzetközi vízgyűjtő kerület országának területére eső részére a 4. cikkben megállapított célkitűzések elérése érdekében, figyelembe véve az 5. cikk által megkívánt elemzések eredményeit.
159.
A vízügyi keretirányelv 11. cikke (3) bekezdésének a), c) és e) pontja részletezi az intézkedési program keretében teljesítendő egyes alapintézkedéseket. A (4) bekezdés azokra a kiegészítő intézkedésekre vonatkozik, amelyeket az alapintézkedések kiegészítéseként terveznek és alkalmaznak.
160.
Pontosan úgy, mint a vízügyi keretirányelv 4. cikkében megállapított célkitűzések, a jelen jogalapban összefoglalt kifogások is különböző kérdéskörökre vonatkoznak.
161.
A Bizottság az érintett felszín alatti víztestek jó mennyiségi állapotának megteremtésére irányuló konkrét intézkedésekre, tehát a vízügyi keretirányelv 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának ii. alpontjában előírt javítási követelmény átültetésére helyezi kifogásainak súlypontját. E kifogások azonban nem meggyőzőek (erről lásd az 1. pontot).
162.
A vízügyi keretirányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontja azonban emellett az élőhelyvédelmi irányelv szerinti érintett védett területekkel kapcsolatban is előír kötelezettségeket, amelyeket szintén figyelembe kell venni a vízügyi keretirányelv 11. cikke keretében. A Bizottság egyik kifogása erre vonatkozik. E kifogás megalapozott (erről lásd a 2. pontot).
1. A vízügyi keretirányelvben előírt javítási követelmény és állapotromlási tilalom átültetésére irányuló konkrét intézkedésekről
163.
A felek között vita tárgyát képezik a felszín alatti vizek mennyiségi állapotának javítására irányuló különböző intézkedések, ez a vita azonban összességében nem célravezető.
164.
Az intézkedési programnak alkalmasnak kell lennie a jó állapotnak az előírt határidőkön belüli megteremtésére. A tagállam határozhatja meg ezen eredmény elérésének módját, feltéve hogy nem sért konkrét uniós jogi kötelezettségeket. Ha tehát a Bizottság nem tart megfelelőnek valamely programot, bizonyítania kell, hogy az intézkedések összességükben nem megfelelőek. Az ilyen kifogás kiindulópontjaként szolgálhat például a vízügyi keretirányelv 5. cikkének már megállapított megsértése, mivel a felszín alatti víztestre vonatkozó hiányos információk alapján aligha lehetséges megfelelő intézkedéseket kidolgozni. A Bizottság kifogásai azonban nem erre vonatkoznak.
165.
A Bizottság valójában konkrét intézkedéseket kifogásol annak bizonyítása nélkül, hogy ezek a hiányosságok összességükben lehetetlenné teszik a vízügyi keretirányelv 4. cikkében megállapított célkitűzések elérését. A Bizottság azonban főszabály szerint csak egyéb rendelkezések megsértése miatt kifogásolhat külön‑külön egyes konkrét intézkedéseket. A Bizottság kifogásai viszont nem ebbe az irányba mutatnak, és a Bizottság olyan konkrét követelményekre sem hivatkozik, amelyek a vízügyi keretirányelv 11. cikke (3) bekezdésének a), c) és e) pontjából, valamint (4) bekezdéséből következhetnek.
166.
Már csak ezért is megalapozatlan ez a jogalap.
167.
Csupán arra az esetre, ha a Bíróság nem osztja ezt az álláspontot, és mégis foglalkozik a védett területektől független konkrét intézkedésekkel szembeni kifogásokkal, a következőkben megvizsgálom ezeket az intézkedéseket. Nem relevánsak mindazonáltal az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő 2016. június 29‑i lejártát követő időszakra vonatkozó érvek. (
67
)
a) Legalizálás
168.
A Bizottság azt kifogásolja, hogy Spanyolország első alkalommal engedélyezi a területek öntözését, ha azokat már 2004‑ben is öntözték. Az akkori kitermelés eleve túlzott mértékű volt, és e gyakorlatot nem szabad most rögzíteni.
169.
Ezzel azonban a Bizottság azt a kérdést, hogy a nemzeti jog mennyiben ismeri el az öntözés elvi folytatásához fűződő jogos érdeket, összekeveri azzal a kérdéssel, hogy az öntözést összességében mérsékelni kell‑e, és ha igen, milyen módon. Az a körülmény, hogy Spanyolország az említett első engedélyezéssel fennálló gyakorlatokat legalizál, még nem jelenti azt, hogy elmaradna a szükséges mérséklés. Így Spanyolország például ennek ellenére csökkentheti a kitermelést olyan módon, hogy – amint erre legalábbis egy esetben sor került – mezőgazdasági területeket vásárol meg és számol fel. Nem tűnik ellenben szükségszerűnek, hogy a szükséges mérséklést éppen azon mezőgazdasági termelők terhére hajtsák végre, akik még nem rendelkeznek hivatalos engedéllyel, de a nemzeti jog szerint az öntözés folytatásába vetett jogos bizalomra hivatkozhatnak.
b) Forráselosztás
170.
A Bizottság a forráselosztást is kifogásolja. A rendelkezésre álló költségvetés 50%‑át fordítják a vízgyűjtő‑gazdálkodási tervek javítására és egységesítésére, de csak 0,34%‑át az illegális kutak bezárására és 1,12%‑át a megfigyelésre. A Bizottság nem fejti ki azonban, hogy milyen kritériumok alapján kell megvizsgálni a forráselosztás megfelelőségét, nem is beszélve e kritériumok megsértésének bizonyításáról.
171.
Spanyolországnak az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártát követő ellenőrzési intézkedésekkel és szankciós intézkedésekkel kapcsolatos állításaiból egyébként kitűnik, hogy jelentős mennyiségű ellenőrzést végeztek és jogsértést szankcionáltak.
c) A felszíni vizek öntözési célú átvezetése
172.
A Bizottság kifogásolja továbbá, hogy Spanyolország a felszín alatti vizek kitermelésének csökkentése érdekében a szomszédos területek felszíni vizeinek átvezetését írja elő. A Bizottság ezen intézkedéssel szemben megfogalmazott különböző kifogásai azonban végeredményben nem megalapozottak.
173.
Amennyiben a Bizottság úgy véli, hogy az ilyen intézkedés csak áthelyezi a terhelést, annyiban nem zárható ki, hogy ez a kifogás helytálló. A Bizottság azonban nem kifogásolja és bizonyítja az érintett felszíni vizek állapotának romlását.
174.
A Bizottság kifejti továbbá, hogy ez az intézkedés nem javítja a felszín alatti vizek kémiai állapotát. Nem tűnik azonban úgy, hogy a kémiai állapottal kapcsolatos jogsértés a jelen eljárás tárgyát képezné. Ez az állítás egyébként nem zárná ki, hogy Spanyolország egyéb megfelelő intézkedéseket fogad el a felszín alatti vizek kémiai állapotának javítására.
175.
Nem túl meggyőző a Bizottság azon érve, hogy a felszín alatti vizektől függő ökoszisztémák állapota nem javul a vízátvezetés révén. Amennyiben ugyanis a felszíni vizek átvezetése csökkenti a felszín alatti vizek használatát, és beszivárgás révén talán még a felszínalattivíz‑képződéshez is hozzájárul, annyiban ez az említett ökoszisztémák előnyére szolgál.
176.
A Bizottság ezenkívül azt állítja, hogy az említett átvezetésre várva még több felszín alatti vizet termeltek ki, és ennek alátámasztása érdekében az 504 hektár nagyságú mezőgazdasági terület öntözésére vonatkozó határozott idejű engedélyre hivatkozik. Spanyolország nem vitatott tájékoztatása szerint azonban e tekintetben már korábban is öntözött területekről van szó, amelyek helyzetét csupán rendezték.
177.
A Bizottság végül azt kifogásolja, hogy a vízátvezetéséhez szükséges infrastruktúra még nem áll rendelkezésre. Az intézkedési programok jellegéből adódóan azonban azokat fokozatosan kell végrehajtani annak érdekében, hogy a meghatározott időpontra el lehessen érni a kívánt eredményt.
2. Egy védett terület épsége hátrányos befolyásolásának megakadályozásáról – a matalascañasi vízkitermelésről
178.
A Bizottság ezenkívül azt is kifogásolja, hogy nem állnak rendelkezésre intézkedések a Matalascañas szükségleteinek kielégítését szolgáló vízkitermelésre visszavezethető problémák megoldására.
179.
Ez a település közvetlenül az ES0000024 Doñana különleges madárvédelmi terület és közösségi jelentőségű természeti terület mellett fekszik a tengerparton, és kifejezetten turisztikai jelleggel bír. Bár az ottani évi 2,5 hm3‑es vízkitermelés nem különösen jelentős a teljes kitermeléshez képest, különböző tudományos cikkek ezt említik a „3170* – Mediterrán időszakos tavacskák” elsődleges fontosságú élőhelytípus környéken való jelenléte károsodásának lehetséges okaként. (
68
)
180.
Az élőhelyvédelmi irányelv szerinti védett élőhelytípusok ilyen károsodása jelentőséggel bír a vízügyi keretirányelv 11. cikke szerinti intézkedési program szempontjából, mert a vízügyi keretirányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontja, 6. cikke és IV. melléklete alapján a tagállamoknak az általános vízminőségi célkitűzések elérése mellett az érintett védett területekkel kapcsolatos minden szabványnak és célnak is meg kell felelniük 2015‑ig. Az intézkedési programnak tehát az ideiglenes tavacskákhoz hasonló védett élőhelytípusok már megállapított károsodásának (
69
) megszüntetésére is ki kell terjednie.
181.
Ez a konkrét kötelezettség különbözik a vizek jó állapotának általános jellegű elérésére irányuló intézkedések elfogadására vonatkozó kötelezettségtől, mivel az a kijelölt védett területeken belül bizonyos élőhelytípusok védelmét követeli meg. Következésképpen az a körülmény, hogy a Bizottság nem bizonyította, hogy az intézkedések összességükben miért nem megfelelőek a Doñana természeti területen található felszín alatti vizek jó mennyiségi állapotának megteremtésére, nem érinti ezt a konkrét kötelezettséget.
182.
Ellenkezőleg, e tekintetben elegendő, hogy a Bizottság már bizonyította az élőhelyvédelmi irányelv szerinti védett területeken a védett élőhelytípusokat érő jelentős hatások valószínűségét. Ez a valószínűség különösen a „3170* – Mediterrán időszakos tavacskák” elsődleges fontosságú élőhelytípus Matalascañas‑környéki jelenlétét érinti.
183.
Spanyolország egy tanulmányra hivatkozik ezen érvvel szemben, amely kimutatta, hogy a matalascañasi vízkitermelés nincs hatással egy konkrét tavacskára, a Laguna Santa Ollalára. Ez a megállapítás azonban nem zárja ki a településhez közelebb fekvő vagy más felszínalattivíz‑áramlatoktól függő további ideiglenes tavacskák károsodását.
184.
Spanyolországnak ezért elő kellett volna írnia a programban a védett élőhelytípusok felszínalattivíz‑kitermelés révén történő károsodásának megakadályozásához szükséges intézkedéseket.
185.
A károsodással kapcsolatos kétségek ezzel szemben nem igazolják az intézkedések teljes mellőzését. Valójában legalább a már az élőhelyvédelmi irányelvben előírt károsítási tilalom megsértésével összefüggésben említett, arra irányuló vizsgálat is egy első megfelelő intézkedést jelentett volna, hogy károsodnak‑e védett élőhelyek. (
70
) E vizsgálat kimutathatná, hogy szükség van‑e további intézkedésekre.
3. Közbenső következtetés
186.
Spanyolország tehát megsértette a vízügyi keretirányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontjával összefüggésben értelmezett 11. cikkét, mert a 2016–2021. évi vízgyűjtő‑gazdálkodási tervben foglalt intézkedési program nem ír elő az ES0000024 Doñana különleges madárvédelmi területen és közösségi jelentőségű természeti területen található védett élőhelytípusoknak a Matalascañas szükségleteinek kielégítését szolgáló vízkitermelés révén történő károsodásának megakadályozására irányuló intézkedéseket.
VI. A költségekről
187.
A Bizottságnak a pervesztes fél költségek viselésére kötelezésére irányuló kérelme és Spanyolország ugyanilyen kérelmének hiánya nem bír gyakorlati jelentőséggel. Az eljárási szabályzat 138. cikkének (3) bekezdése értelmében ugyanis – a jelen ügybelihez hasonló – részleges pernyertesség esetén mindegyik fél maga viseli saját költségeit.
VII. Végkövetkeztetések
188.
Azt javasolom tehát a Bíróságnak, hogy a következőképpen határozzon:
1)
A Spanyol Királyság megsértette a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló 92/43/EGK irányelv 6. cikkének (2) bekezdését, mivel az Európai Bizottság bizonyította annak valószínűségét, hogy a felszín alatti vizek kitermelése 2006. július 19. óta jelentős hatást gyakorolt az ES0000024 Doñana különleges madárvédelmi területen és közösségi jelentőségű természeti területen, az ES6150009 Doñana Norte y Oeste különleges madárvédelmi területen és közösségi jelentőségű természeti területen, valamint az ES6150012 Dehesa del Estero y Montes de Moguer különleges madárvédelmi területen található védett élőhelytípusokra.
2)
A Spanyol Királyság megsértette a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló 2000/60/EK irányelv II. mellékletének 2.2. pontjával összefüggésben értelmezett 5. cikkének (1) bekezdését, mivel a felszín alatti vizek kitermelésének megbecslésekor nem vette figyelembe az ivóvízkivételt és az illegális kitermelést.
3)
A Spanyol Királyság megsértette a 2000/60 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontjával összefüggésben értelmezett 11. cikkét, mivel a Plan Hidrológico del Guadalquivir 2016–2021‑ben (2016–2021. évi guadalquiviri vízügyi terv) foglalt intézkedési program nem ír elő az ES0000024 Doñana különleges madárvédelmi területen és közösségi jelentőségű természeti területen található védett élőhelytípusoknak a Matalascañas szükségleteinek kielégítését szolgáló vízkitermelés révén történő károsodásának megakadályozására irányuló intézkedéseket.
4)
A Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.
5)
Az Európai Bizottság és a Spanyol Királyság maguk viselik a saját költségeiket.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	A 2013. május 13‑i 2013/17/EU tanácsi irányelvvel (HL 2013. L 158., 193. o.) módosított, a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21‑i 92/43/EGK tanácsi irányelv (HL 1992. L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.).
(
3
)	A 2013. május 13‑i 2013/17/EU tanácsi irányelvvel (HL 2013. L 158., 193. o.) módosított, a vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30‑i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2010. L 20., 7. o.).
(
4
)	A 2014. október 30‑i 2014/101/EU bizottsági irányelvvel (HL 2014. L 311., 32. o.) módosított, a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23‑i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2000. L 327., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 5. kötet, 275. o.).
(
5
)	Https://natura2000.eea.europa.eu/Natura2000/SDF.aspx?site=ES0000024&release=10Https://natura2000.eea.europa.eu/Natura2000/SDF.aspx?site=ES0000024&release= 10.
(
6
)	Https://natura2000.eea.europa.eu/Natura2000/SDF.aspx?site=ES6150009&release= 10.
(
7
)	Https://natura2000.eea.europa.eu/Natura2000/SDF.aspx?site=ES6150012&release= 10.
(
8
)	A 92/43/EGK tanácsi irányelv értelmében a mediterrán bioföldrajzi régió közösségi jelentőségű természeti területeit tartalmazó jegyzék elfogadásáról szóló, 2006. július 19‑i 2006/613/EK bizottsági határozat (az értesítés a C(2006) 3261. számú dokumentummal történt) (HL 2006. L 259., 1. o.).
(
9
)	Https://natura2000.eea.europa.eu/Natura2000/SDF.aspx?site=ES0000024&release= 10, 1.7. pont.
(
10
)	Real Decreto 355/2013, de 17 de mayo, por el que se aprueba el Plan Hidrológico de la Demarcación Hidrográfica del Guadalquivir (Boletín Oficial del Estado 121. sz., 2013. május 21., Sec. I, 38229. o.).
(
11
)	TABLA T.II.1. – 0551. sz.
(
12
)	TABLA T.VI.5.
(
13
)	Real Decreto 1/2016, de 8 de enero, por el que se aprueba la revisión de los Planes Hidrológicos de las demarcaciones hidrográficas del Cantábrico Occidental, Guadalquivir, Ceuta, Melilla, Segura y Júcar, y de la parte española de las demarcaciones hidrográficas del Cantábrico Oriental, Miño‑Sil, Duero, Tajo, Guadiana y Ebro (Boletín Oficial del Estado 16. sz., 2016. január 19., Sec. I, 2972. o.).
(
14
)	A második vízgyűjtő‑gazdálkodási terv VII. melléklete, 68. o. és 3. melléklet.
(
15
)	A második vízgyűjtő‑gazdálkodási terv VII. melléklete, 60. o. (a La Rocina nem szerepel ebben a táblázatban, ez azonban a 68. oldalon szereplő táblázatból és a 3. mellékletből is kitűnik).
(
16
)	A második vízgyűjtő‑gazdálkodási terv VII. melléklete, 56. o.
(
17
)	Lásd például az észrevételek tételére vonatkozó felszólítás 79. és 83. pontját (a kereset A.1. melléklete [72. és 73. o.]), valamint az indokolással ellátott vélemény 58. és 62. pontját (a kereset A.3. melléklete [187. és 188. o.]).
(
18
)	2010. március 4-iBizottság kontra Franciaország ítélet (C 241/08, EU:C:2010:114, 30. pont); 2011. november 24‑iBizottság kontra Spanyolország (Alto Sil) ítélet (C‑404/09, EU:C:2011:768, 142. pont).
(
19
)	Lásd: a Bizottság kontra Bulgária (Kaliakra) ügyre vonatkozó indítványom (C‑141/14, EU:C:2015:528, 86. pont); a Bizottság kontra Görögország (Kyparissia) ügyre vonatkozó indítványom (C‑504/14, EU:C:2016:105, 40. pont).
(
20
)	2004. szeptember 7‑iWaddenvereniging és Vogelbeschermingsvereniging ítélet (C‑127/02, EU:C:2004:482, 59. pont); 2016. november 8‑iLesoochranárske zoskupenie VLK ítélet (C‑243/15, EU:C:2016:838, 42. pont); 2019. július 29‑iInter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet (C‑411/17, EU:C:2019:622, 120. pont).
(
21
)	2004. szeptember 7‑iWaddenvereniging és Vogelbeschermingsvereniging ítélet (C‑127/02, EU:C:2004:482, 43. pont); 2018. április 17‑i Bizottság kontra Lengyelország (Białowieża‑erdő) ítélet (C‑441/17, EU:C:2018:255, 111. pont); 2019. július 29‑iInter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet (C‑411/17, EU:C:2019:622, 134. pont).
(
22
)	2018. április 17-iBizottság kontra Lengyelország [Białowieża-i erdő] ítélet (C‑441/17, EU:C:2018:255, Rn. 114); 2019. július 29-i, Inter-Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet (C‑411/17, EU:C:2019:622, 120. pont).
(
23
)	2011. november 24‑iBizottság kontra Spanyolország (Alto Sil) ítélet (C‑404/09, EU:C:2011:768, 142. pont); 2016. január 14‑iBizottság kontra Bulgária (Kaliakra) ítélet (C‑141/14, EU:C:2016:8, 58. pont); 2016. november 10‑iBizottság kontra Görögország (Kyparissia) ítélet (C‑504/14, EU:C:2016:847, 29. pont). Lásd még: 2016. január 14‑iGrüne Liga Sachsen és társai ítélet (C‑399/14, EU:C:2016:10, 42. pont); 2018. november 7‑iCoöperatie Mobilisation for the Environment és társai ítélet (C‑293/17 és C‑294/17, EU:C:2018:882, 85. pont).
(
24
)	Lásd: a Bizottság kontra Bulgária (Kaliakra) ügyre vonatkozó indítványom (C‑141/14, EU:C:2015:528, 86. pont); a Bizottság kontra Görögország (Kyparissia) ügyre vonatkozó indítványom (C‑504/14, EU:C:2016:105, 40. pont); a 6. cikk (4) bekezdésével kapcsolatban lásd: 2011. november 24‑iBizottság kontra Spanyolország (Alto Sil) ítélet (C‑404/09, EU:C:2011:768, 156. és 192. pont); 2016. november 10‑iBizottság kontra Görögország (Kyparissia) ítélet (C‑504/14, EU:C:2016:847, 30. pont).
(
25
)	Lásd: 2004. szeptember 7‑iWaddenvereniging és Vogelbeschermingsvereniging ítélet (C‑127/02, EU:C:2004:482, 58. pont); 2018. április 17‑iBizottság kontra Lengyelország (Białowieża‑erdő) ítélet (C‑441/17, EU:C:2018:255, 118. pont).
(
26
)	Lásd a fenti 20. pontot.
(
27
)	Díaz Paniagua, C., Funcionalidad de los sistemas acuáticos temporales de Doñana en la conservación de flora y fauna, in: Oficina de Coordinación de la Investigación, Estación Biológica de Doñana, Consejo Superior de Investigaciones Científicas, Resultados de la Investigación en el Espacio Natural De Doñana, 2009., 42–48. o., (a kereset A.14. melléklete [528. o.]); Manzano, M., és Custodio, E., El acuífero de Doñana y su relación con el medio natural, in: García‑Novo, F., és Marín, C. (szerk.) Doñana, Agua y Biosfera, Confederación hidrográfica del Guadalquivir, Ministerio de Medio Ambiente, Madrid, 2016., 133–142. o. (a kereset A.21. melléklete [932. o.]).
(
28
)	Díaz‑Paniagua, C., és Aragonés, D., Permanent and temporary ponds in Doñana National Park (SW Spain) are threatened by desiccation, Limnetica, 34 (2): 407–424. (2015); Bustamante, J., Aragonés, D., és Afán, I., Effect of Protection Level in the Hydroperiod of Water Bodies on Doñana’s Aeolian Sands, Remote Sensing 8, 867. (2016).
(
29
)	A kereset A.26. melléklete (1259. o.).
(
30
)	Tragsatec, Seguimiento por teledetección de la superficie inundada de las lagunas de los mantos eólicos de Doñana y de la masa vegetal de su entorno (2016. május), 53. o. (az ellenkérelem B.9. melléklete [1195. {1247.} o.]).
(
31
)	Trick, Th., és Custodio, E., Hydrodynamic characteristics of the western Doñana Region (area of El Abalario), Huelva, Spain, Hydrogeology Journal 2004., 12: 321–335.; Custodio, E., Manzano, M., és Montes, C. (2008), Perspectiva general del papel y gestión de las aguas subterráneas en el Área de Doñana, Sudoeste de España, Boletín Geológico y Minero, 119(1): 81–92. (a kereset A.22. melléklete [943. o.]); Custodio, E., Manzano, M., és Montes, C., Las aguas subterráneas en Doñana: Aspectos ecológicos y sociales, Agencia Andaluza del Agua, Consejería de Medio Ambiente. (2009) (a kereset A.23. melléklete [956. o.]).
(
32
)	Custodio és mások (2009) (hivatkozás a 31. lábjegyzetben, 192. o. [1147. o.]).
(
33
)	Lásd a fenti 45. pontot, valamint a Bizottság kontra Bulgária (Kaliakra) ügyre vonatkozó indítványomat (C‑141/14, EU:C:2015:528, 134. pont).
(
34
)	Lásd: 2020. július 9‑iNaturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig‑Holstein ítélet (C‑297/19, EU:C:2020:533, 48. pont); Sharpston főtanácsnok Stadt Papenburg ügyre vonatkozó indítványa (C‑226/08, EU:C:2009:440, 59. és azt követő pontok, különösen a 65. pont).
(
35
)	Hivatkozás a 27. lábjegyzetben, 142. o. (a kereset mellékleteinek 943. oldala).
(
36
)	Hivatkozás a 29. lábjegyzetben, a kereset mellékleteinek 1261. oldala.
(
37
)	Plan de Gestión de la Zona Especial de Conservación Doñana Norte y Oeste (ES6150009) (Boletín Oficial de la Junta de Andalucía, Número 103 – Viernes, 31 de mayo de 2019, 85. o. [219. o.]).
(
38
)	Lásd a fenti 42. és 44. pontot.
(
39
)	2004. szeptember 7‑iWaddenvereniging és Vogelbeschermingsvereniging ítélet (C‑127/02, EU:C:2004:482, 59. pont); 2016. november 8‑iLesoochranárske zoskupenie VLK ítélet (C‑243/15, EU:C:2016:838, 42. pont); 2018. április 17‑iBizottság kontra Lengyelország (Białowieża‑erdő) ítélet (C‑441/17, EU:C:2018:255, 117. pont).
(
40
)	Hivatkozás a 30. lábjegyzetben, 7., 13. o.
(
41
)	Sousa Martín, A., és García Murillo, P., Historia ecológica y evolución de las lagunas peridunales del Parque Nacional de Doñana. Serie Técnica „Naturaleza y Parques Nacionales”, Editada por el Organismo Autónomo Parques Nacionales, Ministerio de Medio Ambiente.
(
42
)	Az ilyen vizsgálattal szemben támasztott követelményekről lásd: 2018. november 7‑iHolohan és társai ítélet (C‑461/17, EU:C:2018:883, 37–40. pont).
(
43
)	Lásd: 2011. november 24‑iBizottság kontra Spanyolország (Alto Sil) ítélet (C‑404/09, EU:C:2011:768, 156. és 192. pont); 2016. november 10‑iBizottság kontra Görögország (Kyparissia) ítélet (C‑504/14, EU:C:2016:847, 30. pont); a Bizottság kontra Bulgária (Kaliakra) ügyre vonatkozó indítványom (C‑141/14, EU:C:2015:528, 134. pont); a Bizottság kontra Görögország (Kyparissia) ügyre vonatkozó indítványom (C‑504/14, EU:C:2016:105, 58. pont).
(
44
)	2007. szeptember 20‑iBizottság kontra Olaszország (Santa Caterina) ítélet (C‑304/05, EU:C:2007:532, 83. pont); 2018. április 17‑iBizottság kontra Lengyelország (Białowieża‑erdő) ítélet (C‑441/17, EU:C:2018:255, 191. pont); 2019. július 29‑iInter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet (C‑411/17, EU:C:2019:622, 150. pont).
(
45
)	2013. májusi memoria, 1.2.4.1. szakasz (3. o.).
(
46
)	Instituto Geológico y Minero de España, Evaluación de impactos de las extracciones en el acuífero de Almonte Marismas en la zona del Plan Especial de ordenación de los regadíos de la Corona Forestal de Doñana, (2009) (a kereset A.5. melléklete); a spanyol tudományos kutatási főtanács andalúziai ombudsmanhoz címzett közleménye (A.26. melléklet).
(
47
)	A viszonválasz 70. pontja.
(
48
)	1992. március 31‑iBizottság kontra Olaszország ítélet (C‑362/90, EU:C:1992:158, 9. pont); 2005. október 27‑iBizottság kontra Olaszország ítélet (C‑525/03, EU:C:2005:648, 13. pont); 2006. május 18‑iBizottság kontra Spanyolország (vidra) ítélet (C‑221/04, EU:C:2006:329, 22. és 23. pont).
(
49
)	1997. december 16‑iBizottság kontra Olaszország ítélet (C‑316/96, EU:C:1997:614, 14. pont); 2007. december 6‑iBizottság kontra Németország ítélet (C‑456/05, EU:C:2007:755); 2019. július 29‑iBizottság kontra Ausztria (építőmérnökök, szabadalmi ügyvivők és állatorvosok) ítélet (C‑209/18, EU:C:2019:632, 48. pont).
(
50
)	2019. március 27‑iBizottság kontra Németország (OTIF) ítélet (C‑620/16, EU:C:2019:256, 43–52. pont).
(
51
)	Lásd: 2016. november 10‑iBizottság kontra Görögország (Kyparissia) ítélet (C‑504/14, EU:C:2016:847, 112. pont).
(
52
)	Confederación Hidrográfica del Guadalquivir, Informe del estado de la Masa de agua subterránea Almonte‑Marismas – Año hidrológico 2012–2013, 2014. március, 5. o. (az ellenkérelem B.2. melléklete [89. o.]).
(
53
)	2020. május 28‑iLand Nordrhein‑Westfalen ítélet (C‑535/18, EU:C:2020:391, 72. és 73. pont).
(
54
)	2012. szeptember 11‑iNomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias és társai ítélet (C‑43/10, EU:C:2012:560, 53. és 56. pont); 2016. május 4‑iBizottság kontra Ausztria (Fekete‑Sulm) ítélet (C‑346/14, EU:C:2016:322, 49. pont).
(
55
)	Lásd ezzel kapcsolatban a fenti 21. és 22. pontot.
(
56
)	2015. július 1‑jeiBund für Umwelt und Naturschutz Deutschland ítélet (C‑461/13, EU:C:2015:433, 69. pont); 2020. május 28‑iLand Nordrhein‑Westfalen ítélet (C‑535/18, EU:C:2020:391, 97. és 98., valamint 110. pont).
(
57
)	2015. július 1‑jeiBund für Umwelt und Naturschutz Deutschland ítélet (C‑461/13, EU:C:2015:433, 67. pont); 2020. május 28‑iLand Nordrhein‑Westfalen ítélet (C‑535/18, EU:C:2020:391, 101. pont).
(
58
)	Lásd a fenti 22. pontot.
(
59
)	Lásd a fenti 134. pontot.
(
60
)	Confederación Hidrográfica del Guadalquivir, Informe de estado de los acuíferos del entorno de Doñana – Año hidrológico 2015–2016, 2017. április (a kereset A.15. melléklete [a mellékletek 674. oldala]).
(
61
)	Sugerencia: Protección del agua subterránea de Almonte, Marismas y Rocina, en Doñana. Declaración de acuífero sobre explotado y aprobar un programa de actuación que garantice su uso sostenible, queja número 17012981, 2018. augusztus 10. (a kereset A.16. melléklete [a mellékletek 870. oldala]).
(
62
)	Lásd a fenti 50–57. pontot.
(
63
)	Lásd a fenti 59–62. pontot.
(
64
)	Lásd a fenti 50–57. pontot.
(
65
)	A második vízgyűjtő‑gazdálkodási terv VIII. mellékletének 19. oldala.
(
66
)	2015. július 1‑jei Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland ítélet (C‑461/13, EU:C:2015:433, 50. pont); 2016. május 4‑iBizottság kontra Ausztria (Fekete‑Sulm) ítélet (C‑346/14, EU:C:2016:322, 64. pont); 2020. május 28‑iLand Nordrhein‑Westfalen ítélet (C‑535/18, EU:C:2020:391, 75. pont).
(
67
)	Lásd ezzel kapcsolatban a fenti 90. pontot.
(
68
)	Manzano, M., és Custodio, E., El acuífero de Doñana y su relación con el medio natural, in: García‑Novo, F., és Marín, C. (szerk.) Doñana, Agua y Biosfera, Confederación hidrográfica del Guadalquivir, Ministerio de Medio Ambiente, Madrid, 2016., 133. (137.) o. (a kereset A.21. melléklete [932. o.]); a spanyol tudományos kutatási főtanács andalúziai ombudsmanhoz címzett közleménye (a kereset A.26. melléklete [1259. {1262.} o.]); Tragsatec, Seguimiento por teledetección de la superficie inundada de las lagunas de los mantos eólicos de Doñana y de la masa vegetal de su entorno (2016. május), 53. o. (az ellenkérelem B.9. melléklete [1195. {1247.} o.]).
(
69
)	Lásd a fenti 48. és azt követő pontokat.
(
70
)	Lásd a fenti 73. és 74. pontot.