62023TJ0202_RES
T‑202/23. sz. ügy
Ville Kivikoski és társai
kontra
az Európai Unió Tanácsa
A Törvényszék ítélete (kibővített kilencedik tanács), 2025. április 30.
„Közszolgálat – Tisztviselők – Előléptetés – 2022. évi előléptetési időszak – A felperes AST 8 besorolási fokozatba történő előléptetését mellőző határozat – Megsemmisítés iránti kereset – Az eljáráshoz fűződő érdek – Az előléptetésre vonatkozó kilátás bizonyítása – Elfogadhatóság – A személyzeti szabályzat 6. cikkének (2) bekezdése – Referencia szorzótényezők – A személyzeti szabályzat 45. cikkének (1) bekezdése – Az érdemek összehasonlítása”
Tisztviselői kereset – Az eljáráshoz fűződő érdek – Az előléptetés megtagadásával szemben benyújtott kereset – Az előléptetésre vonatkozó kilátás fennállása bizonyításának szükségessége
(Személyzeti szabályzat, 6. cikk, (2) bekezdés, 35. cikk, 45. cikk (1) bekezdés, 90. és 91. cikk)
(lásd: 15–28. pont)
Tisztviselők – Előléptetés – Feltételek – Az átlagos előmeneteli ekvivalenciára vonatkozó szorzótényezők tiszteletben tartása – A szorzótényezők tárgya – Az egyes besorolási fokozatokban előléptethető tisztviselők száma és az e fokozatokban eltöltött átlagos várakozási idő közötti egyensúly hiánya esetén a személyzeti szabályzatban előírttól eltérő szorzótényező alkalmazásának lehetősége – Kizártság
(Személyzeti szabályzat, 6. cikk, (2) bekezdés, 45. cikk, I. melléklet, B. szakasz)
(lásd: 36–49. pont)
Összefoglalás
A V. Kivikoski és az Európai Unió Tanácsának két másik tisztviselője által indított kereset tárgyában a kibővített tanácsban eljáró Törvényszék megsemmisíti a 2022. évi előléptetési időszakban az AST 8 besorolási fokozatba való előléptetésüket mellőző tanácsi határozatot (a továbbiakban: megtámadott határozat). A Törvényszék ennek során pontosításokkal szolgál egy esetleges felperes azon érdekének bizonyításával kapcsolatban, hogy az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) I. mellékletének B. szakaszában előírt, az előléptetési időszakban alkalmazott referencia‑szorzótényezők (a továbbiakban: szorzótényezők) e szabályzat 6. cikkének (2) bekezdésével való összeegyeztethetetlenségére hivatkozzon. Ebben az összefüggésben értelmezi továbbá a személyzeti szabályzat 6. cikkének (2) bekezdését az I. mellékletének B. szakaszával együttesen (a továbbiakban: a személyzeti szabályzat szabályai), és állást foglal egyrészt az említett szabályzat 45. cikkében szereplő „érdemeken alapuló előléptetés elve” és az ugyanezen szabályzat 35. cikkében szereplő „aktív státuszban lévő tisztviselők” kifejezés értelméről.
2022 júniusában a Tanács közzétette a többek között 2022. január 1‑jén a besorolási fokozatukban legalább kétéves szolgálati időt igazoló, előléptethető tisztviselők listáját, valamint a 2022. évi előléptetési időszakban az egyes besorolási csoportokban és fokozatokban előléptethető tisztviselők számát. Ez a lista az AST 8 besorolási fokozatba előléptethető 81 tisztviselő neve között tartalmazta a felperesek nevét is, és 18 előléptetési lehetőséget biztosított e fokozatban.
2022 júliusában a Tanács elfogadta a megtámadott határozatot, valamint közzétette és jóváhagyta a személyi állomány AST besorolási csoportba tartozó, az előléptetési tanácsadó bizottság által előléptetésre javasolt tagjainak listáját, amely listán nem szerepelt a felperesek neve.
A Tanács által elutasított panaszukban a felperesek arra hivatkoztak, hogy a megtámadott határozat ellentétes a személyzeti szabályzat szabályaival, mivel a 2022. évi előléptetési időszakban a 18 helyett 37 előléptetési lehetőséget kellett volna biztosítani az AST 8 besorolási fokozatban.
A Törvényszék álláspontja
Először is, a keresetek elfogadhatóságát illetően a Törvényszék emlékeztet arra, hogy ha a tisztviselő az előléptetési időszak során alkalmazott szorzótényezőknek a személyzeti szabályzat 6. cikkének (2) bekezdésével való összeegyeztethetetlenségére alapított jogalapra hivatkozik, alá kell támasztania az ezen hivatkozáshoz fűződő érdekét annak bizonyítása révén, hogy amennyiben tiszteletben tartották volna az igényelt álláshelyek számát, kilátása lett volna az előléptetésre.
A személyzeti szabályzat e rendelkezése értelmében – a személyzeti szabályzat 45. cikkében foglalt, érdemeken alapuló előléptetés elvének sérelme nélkül – minden év január 1‑jén az egyes besorolási fokozatokban a betöltetlen álláshelyek száma a megelőző év január 1‑jén az alacsonyabb besorolási fokozatban aktív státuszban lévő tisztviselők száma és az adott besorolási fokozatra az I. melléklet B. szakaszában megadott tényező szorzatának felel meg, vagyis az AST 5–AST 8 besorolási fokozat esetén 25%‑nak.
E tekintetben az „aktív státuszban lévő tisztviselők” kifejezés a személyzeti szabályzat 35. cikkében említett hivatali státuszok egyikére utal. E rendelkezésnek és a személyzeti szabályzat 6. cikke (2) bekezdésének együttes olvasatából az következik, hogy az egyes besorolási fokozatokban a betöltetlen álláshelyek számának éves meghatározásakor kizárólag az előző év január 1‑jén az alacsonyabb besorolási fokozatban aktív státuszban lévő tisztviselők hivatali státuszát kell figyelembe venni, tekintet nélkül az esetleges előléptetésre való jogosultságukra.
A Törvényszék megállapítja, hogy a jelen ügyben az AST 8 besorolási fokozatba előléptethető összes tisztviselő, így a felperesek is, igazolták, hogy 2022. január 1‑jén fennállt az AST 7 besorolási fokozatban eltöltött minimális szolgálati idejük. Egyébiránt az a körülmény, hogy a felperesek az értékelésük, illetve az ellátott feladataik tekintetében nem különböznek a többi előléptethető tisztviselőtől, azt látszik bizonyítani, hogy abban az esetben, ha a szorzótényezőket alkalmazták volna, a felpereseknek – a többi előléptethető tisztviselőhöz hasonlóan és az érdemeknek a személyzeti szabályzat 45. cikkének (1) bekezdésében előírt összehasonlító vizsgálatára is figyelemmel – kilátása lett volna arra, hogy a 2022. évi előléptetési időszakban előléptessék őket.
Ezért a Törvényszék megállapítja, hogy a felperesek bizonyították, hogy abban az esetben, ha a 2022. évi előléptetési időszakban tiszteletben tartották volna az AST 8 besorolási fokozatba való előléptetési lehetőségek általuk hivatkozott számát, vagyis (a Tanács által bejelentett 18 helyett) a 37 álláshelyet, kilátásuk lett volna az előléptetésre, így bizonyították, hogy érdekük fűződik az alkalmazott szorzótényezőknek a személyzeti szabályzat 6. cikkének (2) bekezdésével való összeegyeztethetetlenségére való hivatkozáshoz, és ebből következően az eljáráshoz.
Másodszor, ami a szorzótényezők tiszteletben tartását illeti, a Törvényszék rámutat arra, hogy a személyzeti szabályzat 6. cikkének (2) bekezdésében szereplő és az előléptetési eljárás későbbi szakaszára vonatkozó „az érdemeken alapuló előléptetés[…] személyzeti szabályzat 45. cikkében megállapított elvének sérelme nélkül” fordulatból nem lehet azt a következtetést levonni, hogy ezt az elvet alkalmazni lehetne annak érdekében, hogy eltérjenek a szorzótényezőknek a megelőző év január 1‑jén az alacsonyabb besorolási fokozatban aktív státuszban lévő tisztviselők számára való alkalmazásától az egyes besorolási fokozatokban betöltetlen álláshelyek éves számának, és ebből következően az előléptetési lehetőségeknek a meghatározása során.
A szorzótényezőknek egyébként két különböző céljuk van. Egyrészt a személyzeti szabályzat 6. cikkének (2) bekezdése értelmében az egyes besorolási fokozatokban előléptetésre nyitva álló álláshelyek éves számának kiszámítására szolgálnak, és e célból azokat ötéves átlag alapján kell alkalmazni. Másrészt e szorzótényezők a személyzeti szabályzat 6. cikkének (2) bekezdésétől függetlenül lehetővé teszik a besorolási fokozaton belüli átlagos szakmai előmenetel meghatározását is. Ennek során az azon években alkalmazott szorzótényezőket figyelembe kell venni, amelyet a tisztviselő a szóban forgó besorolási fokozatban töltött, így a személyzeti szabályzat 6. cikkének (2) bekezdésében előírt, ötéves átlagra vonatkozó korlátozás nem alkalmazható. Ebből következik, hogy a besorolási fokozaton belüli átlagos szakmai előmenetel időtartama meghatározásának kérdését meg kell különböztetni az azon álláshelyek számának meghatározására irányuló kérdéstől, amelyeket az előléptetési időszakban az adott besorolási fokozat tekintetében rendelkezésre kell bocsátani.
Így a Tanács a személyzeti szabályzat 6. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 35. cikke értelmében nem alkalmazhatott volna a személyzeti szabályzat I. mellékletének B. szakaszában előírt szorzótényezőtől eltérő szorzótényezőt, és nem térhetett volna el a 2021. január 1‑jén AST 7 besorolási fokozatban aktív állományban lévő tisztviselők számától sem.
Először is, az AST 7 besorolási fokozatú tisztviselők helyzetét jellemző, a Tanács által a beadványaiban leírt különleges körülmények – még ha bizonyítást nyernének – sem igazolhatják a személyzeti szabályzat szabályainak világos és pontos szövegétől való eltérést anélkül, hogy ne veszélyeztetnék a hierarchiában magasabb szinten álló rendelkezések – például a személyzeti szabályzat és az Európai Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek rendelkezései vagy az általános jogelvek – végrehajtását.
E tekintetben nem releváns a Tanács azon érve, amely szerint a tisztviselők tényleges szakmai előmenetelét az egyes besorolási fokozatokban a személyzeti szabályzat I. mellékletének B. szakaszában előírt átlagos várakozási időhöz kell közelíteni, amennyiben az egyes besorolási fokozatokban előléptethető tisztviselők száma és az e besorolási fokozatokban eltöltött átlagos várakozási idő között egyensúlyhiány áll fenn, mivel a 2022. évi előléptetési időszakban az AST 8 besorolási fokozatba való előléptetési lehetőségek száma meghatározásának kérdése nem keverendő össze az AST 7 besorolási fokozaton belüli átlagos szakmai előmenetel idejének megállapítására irányuló kérdéssel, amelyre – ezen első kérdéssel ellentétben – nem vonatkozik a személyzeti szabályzat 6. cikkének (2) bekezdésében előírt, az ötéves átlag alapul vételéből eredő korlátozás.
Másodsorban a Tanács nem bizonyította, hogy a személyzeti szabályzat szabályainak a jelen ügyben való alkalmazása – különösen az előléptethető tisztviselők száma és az előléptetési lehetőségek száma közötti különbségre tekintettel – akadályozhatja a tisztviselők érdemeinek a személyzeti szabályzat 45. cikkének (1) bekezdésében előírt összehasonlító vizsgálatát.