62023TJ0105
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (hetedik tanács)
2025. július 16. (
*1
)
„Európai uniós védjegy – Törlési eljárás – ICELAND európai uniós szóvédjegy – Feltétlen törlési ok – Leíró jelleg – A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja (jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja)”
A T‑105/23. sz. ügyben,
az Iceland Foods Ltd (székhelye: Deeside [Egyesült Királyság], képviseli: G. Vos ügyvéd)
felperes,
támogatja:
az International Trademark Association (INTA) (székhelye: New York [Egyesült Államok], képviselik: N. Parrotta, M. Perraki és A. Lubberger ügyvédek)
beavatkozó fél,
az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviseli: V. Ruzek, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
a többi fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó felek a Törvényszék előtti eljárásban:
az Íslandsstofa (Promote Iceland) (székhelye: Reykjavik [Izland]),
Izland,
az SA– Business Iceland (székhelye: Reykjavik)
(képviselik őket: A. von Mühlendahl és H. Hartwig ügyvédek),
A TÖRVÉNYSZÉK (hetedik tanács),
tagjai: K. Kowalik‑Bańczyk elnök, E. Buttigieg és I. Dimitrakopoulos (előadó) bírák,
hivatalvezető: G. Mitrev tanácsos,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
tekintettel a 2024. október 16‑i tárgyalásra,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az EUMSZ 263. cikken alapuló keresetével a felperes Iceland Foods Ltd az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) fellebbezési nagytanácsa által 2022. december 15‑én hozott határozat (R 1238/2019‑G. sz. ügy) (a továbbiakban: megtámadott határozat) hatályon kívül helyezését kéri.
A jogvita előzményei
2
2016. november 14‑én az Íslandsstofa (Promote Iceland), Izland és az SA – Business Iceland törlési kérelmet nyújtott be az EUIPO‑hoz a felperes által az ICELAND szómegjelölés vonatkozásában 2002. április 19‑én tett védjegybejelentést követően lajstromozott európai uniós védjegy törlése iránt.
3
A bejelentést a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15‑i Nizzai Megállapodás szerinti 7., 11., 16., 29–32. és 35. osztályba tartozó árukkal és szolgáltatásokkal kapcsolatban tették, amelyek ezen osztályok tekintetében az alábbi leírásnak felelnek meg:
–
7. osztály: „Elektromos háztartási takarítókészülékek, beleértve az ablakok tisztítására szolgáló elektromos készülékeket, cipők tisztítására szolgáló elektromos készülékeket és porszívókat; mosógépek; háztartási készülékek; valamennyi fent említett termék alkatrészei és részei; a 7. osztályba tartozó valamennyi fent említett áru”;
–
11. osztály: „Fűtő‑, főző‑, hűtő‑, szárító‑ vagy szellőztető készülékek; fagyasztók, hűtőszekrények, kombinált hűtőszekrények, mikrohullámú sütők; valamennyi fent említett termék alkatrészei és részei; a 11. osztályba tartozó valamennyi fent említett áru”;
–
16. osztály: „Papír, karton, papíráruk, kartonáruk, csomagoló‑ és burkolóanyagok; papírból vagy műanyagból készült csomagolótáskák; toalettpapír, papírszalvéta, szállítótáskák, műanyag zacskók, papírból vagy műanyagból készült táskák; csatok táskákhoz; címkék; tollak, ceruzák; rávasalható matricák; árcímkék és jegyek, valamint borítékok formáját öltő hordozóanyagok; nyomdaipari termékek, időszakos kiadványok és papíráruk; a 16. osztályba tartozó valamennyi fent említett áru”;
–
29. osztály: „Hús, baromfi és vadhús, húskivonatok; tartósított, szárított és főtt gyümölcs és zöldség; zselék, dzsemek; tojás, tej és tejtermékek; étkezési olajok és zsírok; hús‑ és zöldségkonzerv; a 29. osztályba tartozó valamennyi fent említett áru”;
–
30. osztály: „Kávé, tea, kakaó, cukor, rizs, tápióka, szágó, pótkávé; liszt és gabonafélékből készült készítmények, kenyér, fagylaltok; süteménytészták és cukrászsütemények, fagylaltok; méz, melasz; élesztő; sütőpor; só; mustár; ecet; fűszeres mártások; salátaöntetek; fűszerek; jégfrissítő italokhoz, ételekhez; a 30. osztályba tartozó valamennyi fent említett áru”;
–
31. osztály: „Más osztályokba nem tartozó mezőgazdasági, kertészeti és erdészeti termékek és magok; friss gyümölcs és zöldség; vetőmagok; élő növények és virágok; takarmány, maláta; a 31. osztályba tartozó valamennyi fent említett áru”;
–
32. osztály: „Sörök; ásványvizek és szénsavas vizek, és egyéb alkoholmentes italok; gyümölcsitalok és gyümölcslevek; szörpök és más készítmények italokhoz; a 32. osztályba tartozó valamennyi fent említett áru”;
–
35. osztály: „Több termék harmadik személyek megbízásából történő összegyűjtése annak érdekében, hogy a vásárlók könnyen megvizsgálhassák és megvásárolhassák ezeket a termékeket egy szupermarketben; több termék harmadik személyek megbízásából történő összegyűjtése annak érdekében, hogy a vásárlók könnyen megtekinthessék és megvásárolhassák ezeket a termékeket egy helyi üzletben; több termék harmadik személyek megbízásából történő összegyűjtése annak érdekében, hogy a vásárlók könnyen megvizsgálhassák és megvásárolhassák ezeket a termékeket élelmiszer‑, ital‑ és háztartásiáru‑kiskereskedőktől; több termék harmadik személyek megbízásából történő összegyűjtése annak érdekében, hogy a vásárlók könnyen megvizsgálhassák és megvásárolhassák ezeket a termékeket élelmiszer‑, ital‑, háztartásiáru‑ és háztartásikészülék‑kiskereskedőktől; több termék harmadik személyek megbízásából történő összegyűjtése annak érdekében, hogy a vásárlók könnyen megvizsgálhassák és megvásárolhassák ezeket a termékeket élelmiszer‑, ital‑ és háztartásiáru‑kiskereskedőktől; több termék harmadik személyek megbízásából történő összegyűjtése annak érdekében, hogy a vásárlók könnyen megvizsgálhassák és megvásárolhassák ezeket a termékeket élelmiszer‑, ital‑, háztartásiáru‑ és háztartásikészülék‑kiskereskedőktől; több termék harmadik személyek megbízásából történő összegyűjtése annak érdekében, hogy a vásárlók könnyen megvizsgálhassák és megvásárolhassák ezeket a termékeket élelmiszerek, italok, háztartási áruk és háztartási készülékek kiskereskedelmére szakosodott internetes honlapokon; több termék harmadik személyek megbízásából történő összegyűjtése annak érdekében, hogy a vásárlók könnyen megvizsgálhassák és megvásárolhassák ezeket a termékeket élelmiszerek, italok, háztartási áruk és háztartási készülékek kiskereskedelmére szakosodott internetes honlapokon (többek között a számítógépen, számítógépes hálózatokon, internettel kompatibilis mobiltelefonokon, televíziókon, rádiós vevőkészülékeken és elektronikus szervezőkön keresztül elérhető internetes honlapokon); több termék harmadik személyek megbízásából történő összegyűjtése annak érdekében, hogy a vásárlók könnyen megtekinthessék és megvásárolhassák ezeket a termékeket élelmiszerek, italok, háztartási áruk és háztartási készülékek katalógusából postai úton, illetve távközlés útján történő megrendeléssel.”
4
A törlési kérelem alátámasztásaként hivatkozott törlési okok lényegében a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20‑i 40/94/EK módosított tanácsi rendelet (HL 1994. L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 92. o.) 7. cikke (1) bekezdésének b), c) és g) pontjával összefüggésben értelmezett 51. cikke (1) bekezdésének a) pontjában (később az európai uniós védjegyről szóló, 2009. február 26‑i 207/2009/EK módosított tanácsi rendelet [HL 2009. L 78., 1. o.; helyesbítés: HL 2017. L 142., 104. o.] 52. cikke (1) bekezdésének a) pontja és 7. cikke (1) bekezdésének b), c) és g) pontja, jelenleg az európai uniós védjegyről szóló, 2017. június 14‑i (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet [HL 2017. L 154., 1. o.] 59. cikke (1) bekezdésének a) pontja, valamint 7. cikke (1) bekezdésének b), c) és g) pontja) foglalt okok voltak.
5
2019. április 5‑én a törlési osztály helyt adott a törlési kérelemnek a fenti 3. pontban említett valamennyi áru és szolgáltatás tekintetében.
6
2019. június 5‑én a felperes fellebbezést nyújtott be az EUIPO‑hoz a törlési osztály határozata ellen.
7
A fellebbezési nagytanács előtti eljárásban az Íslandsstofa (Iceland Promote), Izland és az SA Business Iceland a törlési osztály előtt előterjesztetteken kívül egy további törlési okra hivatkozott, amely lényegében a 40/94 rendelet 51. cikke (1) bekezdése a) pontjának és 7. cikke (1) bekezdése f) pontjának (később a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének f) pontja, jelenleg a 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének f) pontja) együttesen értelmezett rendelkezéseinek alkalmazásán alapul.
8
A megtámadott határozatban a fellebbezési nagytanács elutasította a fellebbezést. Először is lényegében úgy ítélte meg, hogy a vitatott védjegy törlése iránti, a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének f) pontján alapuló kérelem elfogadhatatlan, mivel azt a fellebbezési szakaszban késedelmesen nyújtották be.
9
Másodszor, a fellebbezési nagytanács egyrészt úgy ítélte meg, hogy a vitatott védjegyet az érintett közönség, azaz az Európai Unió angol nyelvű nagyközönsége úgy észleli, mint amely arra utal, hogy az azzal jelölt áruk és szolgáltatások Izlandról származnak. Ennélfogva úgy ítélte meg, hogy a vitatott védjegyet a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjával ellentétesen lajstromozták.
10
Másrészt a fellebbezési nagytanács lényegében emlékeztetett arra, hogy ahhoz, hogy a szóban forgó megjelölés ne legyen európai uniós védjegyként lajstromozható, elegendő, ha a feltétlen kizáró okok egyike fennáll. Mindenesetre, ha a vitatott védjegyet a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján kellene vizsgálni, akkor azt úgy kellene tekinteni, mint amely nem rendelkezik megkülönböztető képességgel.
A felek kérelmei
11
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;
–
utalja vissza az ügyet a törlési osztály elé az eljárás folytatása céljából;
–
az EUIPO‑t kötelezze a jelen eljárás költségeinek viselésére, továbbá az Íslandsstofát (Promote Iceland), Izlandot és az SA – Business Icelandet kötelezze a törlési osztály és a fellebbezési tanács előtti eljárás során felmerült költségek viselésére.
12
Az EUIPO azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
utasítsa el a keresetet;
–
tárgyalás tartása esetén a felperest kötelezze a költségek viselésére.
13
Az Íslandsstofa (Promote Iceland), Izland és az SA – Business Iceland azt kérik, hogy a Törvényszék:
–
utasítsa el a keresetet;
–
a felperest kötelezze a költségek viselésére.
14
Az International Trademark Association (INTA) azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;
–
kötelezze őt a saját költségeinek viselésére.
A jogkérdésről
15
A felperes a keresetlevélben lényegében két jogalapra hivatkozik, amelyeket közül egyfelől az elsőt a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése c) pontjának megsértésére, a másodikat pedig az említett rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértésére alapítja.
Az első, a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése c) pontjának megsértésére alapított jogalapról
16
A fellebbezési nagytanács lényegében úgy ítélte meg, hogy a vitatott védjegy az érintett közönség számára leíró jellegű az általa megjelölt áruk és szolgáltatások földrajzi származása vagy jellemzői tekintetében, tekintettel többek között az „Izland” földrajzi névnek és ezen országnak a természettel, az ökológiával, a megújuló energiával, a gazdasági jóléttel, a képzett munkaerővel kapcsolatos, valamint az iparához és a tényleges exportjához kapcsolódó jellemzőinek igen nagy fokú ismertségére. Ezen elemek alapján arra lehet következtetni, hogy az érintett közönség számára Izland olyan ország, amely képes számos különböző típusú áru előállítására és szolgáltatások széles skálájának nyújtására. Így a fellebbezési nagytanács szerint a közönség a szóban forgó árukat és szolgáltatásokat és a vitatott védjegyet oly módon kapcsolja össze, hogy az utóbbit ezen áruk vagy szolgáltatások földrajzi származására utaló megjelölésnek vagy azok bizonyos, kifejezetten e földrajzi származáshoz kapcsolódó jellemzői megjelölésének tekinti.
17
A felperes és az INTA arra hivatkozik, hogy a fellebbezési nagytanács megsértette a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontját. Vitatják a fellebbezési nagytanács értékelését, és következésképpen a vitatott védjegynek a valamennyi szóban forgó áru és szolgáltatás tekintetében fennálló leíró jellegére vonatkozó következtetést.
18
Közelebbről a felperes úgy véli, hogy noha nincs olyan uniós szintű jogszabály, amely megtiltaná az országok nevének védjegyként történő lajstromozását, a fellebbezési nagytanács a megtámadott határozatban ténylegesen ilyen tilalmat írt elő. E tekintetben a fellebbezési tanács olyan nem meghatározó kritériumokra támaszkodott, mint például az „Iceland” földrajzi névnek az érintett közönség általi ismertsége, vagy e hely pontatlan és meg nem erősített, de mindenesetre irreleváns jellemzői. Ráadásul nem vette figyelembe a felperes által benyújtott egyes kutatási eredményeket.
19
Az EUIPO, az Íslandsstofa (Iceland Promote), Izland és az SA – Business Iceland vitatja a felperes és az INTA érveit.
20
E tekintetben az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy a 40/94 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében az európai uniós védjegyet az EUIPO‑hoz benyújtott kérelem vagy a védjegybitorlási perben előterjesztett viszontkereset alapján törölni kell, ha e védjegyet az említett rendelet 7. cikke rendelkezéseinek megsértésével lajstromozták.
21
A 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése c) pontjának értelmében nem részesülhet védjegyoltalomban az olyan megjelölés, amely kizárólag olyan jelekből vagy adatokból áll, amelyeket a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás fajtája, minősége, mennyisége, rendeltetése, értéke, földrajzi származása, előállítási vagy teljesítési ideje, illetve egyéb jellemzője feltüntetésére használhatnak. Ugyanezen rendelet 7. cikkének (2) bekezdése (később a 207/2009 rendelet 7. cikkének (2) bekezdése, jelenleg a 2017/1001 rendelet 7. cikkének (2) bekezdése) alapján a 40/94 rendelet 7. cikkének (1) bekezdését akkor is alkalmazni kell, ha a kizáró ok csak az Unió egy részében áll fenn.
22
E jelek vagy adatok nem képesek betölteni a védjegy alapvető funkcióját, nevezetesen az áru vagy szolgáltatás kereskedelmi származásának azonosítását (2003. október 23‑iOHIM kontra Wrigley ítélet, C‑191/01 P, EU:C:2003:579, 30. pont; 2002. február 27‑iEurocool Logistik kontra OHIM [EUROCOOL] ítélet, T‑34/00, EU:T:2002:41, 37. pont).
23
Valamely megjelölésre akkor vonatkozik a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjában foglalt tilalom, ha olyan kellően közvetlen és konkrét kapcsolatban van a szóban forgó árukkal vagy szolgáltatásokkal, amely alapján az érintett közönség azonnal és további gondolkodás nélkül a szóban forgó áruk vagy szolgáltatások, illetve egyik jellemzőjük leírását ismerheti fel (lásd: 2005. január 12‑iDeutsche Post EURO EXPRESS kontra OHIM [EUROPREMIUM] ítélet, T‑334/03, EU:T:2005:4, 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2005. június 22‑iMetso Paper Automation kontra OHIM [PAPERLAB] ítélet, T‑19/04, EU:T:2005:247, 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
24
Ráadásul, noha közömbös, hogy az ilyen jellemző üzleti szempontból véve alapvető fontosságú vagy másodlagos, a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében vett jellemzőnek objektívnek és az áru vagy szolgáltatás jellegéhez szorosan kapcsolódónak, valamint ezen áru vagy szolgáltatás vonatkozásában a lényegéhez tartozónak és állandónak kell lennie (lásd: 2019. május 7‑iFissler kontra EUIPO [vita] ítélet, T‑423/18, EU:T:2019:291, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
25
Konkrétabban azon jelek vagy adatok tekintetében, amelyek a bejelentett védjegy árujegyzékében szereplő árukategóriák földrajzi eredetének vagy rendeltetési helyének jelölésére, illetve az ott szereplő szolgáltatási kategóriák nyújtása helyének jelölésére szolgálhatnak, különösen a földrajzi nevek esetében, ezek rendelkezésre állásának fenntartása közérdek, többek között azért, mivel nem csupán esetlegesen tájékoztathatnak az érintett áru‑ vagy szolgáltatási kategóriák minőségéről és egyéb jellemzőiről, de különbözőképpen befolyásolhatják is a fogyasztók preferenciáit, például azáltal, hogy az árukat vagy a szolgáltatásokat olyan helyhez kapcsolják, amely pozitív érzéseket kelthet (2018. szeptember 6‑iBundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise kontra EUIPO ítélet, C‑488/16 P, EU:C:2018:673, 37. pont; lásd még analógia útján: 1999. május 4‑iWindsurfing Chiemsee ítélet, C‑108/97 és C‑109/97, EU:C:1999:230, 26. pont).
26
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy nem részesülhetnek védjegyoltalomban azok a földrajzi nevek, amelyek olyan, meghatározott földrajzi helyeket jelölnek, amelyek az érintett áru‑ vagy szolgáltatási kategória tekintetében már jóhírnévnek vagy ismertségnek örvendenek, és amelyeket ezért az érintett fogyasztói körök kapcsolatba hozhatnak ezzel az áru‑ vagy szolgáltatási kategóriával, másrészt a vállalkozások által használható földrajzi nevek, amelyeket ezek számára ugyancsak rendelkezésre kell bocsátani az érintett áru‑ vagy szolgáltatási kategória földrajzi eredetjelzőiként (lásd analógia útján: 1999. május 4‑iWindsurfing Chiemsee ítélet, C‑108/97 és C‑109/97, EU:C:1999:230, 29., 30. és 37. pont).
27
Következésképpen valamely megjelölés lajstromozása a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján csak akkor tagadható meg, ha az a földrajzi név, amelynek védjegyként történő lajstromozását kérik, olyan helyet jelöl, amely a védjegybejelentés időpontjában az érintett fogyasztók körében valamiféle kapcsolatot mutat az érintett áru‑ vagy szolgáltatási kategóriával, vagy alappal vélelmezhető, hogy a jövőben ilyen kapcsolat jöhet létre (2018. szeptember 6‑iBundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise kontra EUIPO ítélet, C‑488/16 P, EU:C:2018:673, 38. pont; lásd még analógia útján: 1999. május 4‑iWindsurfing Chiemsee ítélet, C‑108/97 és C‑109/97, EU:C:1999:230, 31. pont).
28
Márpedig, még ha az érintett közönség ismer is valamely földrajzi helyet, ebből nem következik automatikusan, hogy a megjelölés a kereskedelemben földrajzi eredetmegjelölésként szolgálhat. Annak vizsgálatához, hogy lajstromozást kizáró, szóban forgó ok alkalmazásának feltételei teljesülnek‑e, minden vonatkozó körülményt tekintetbe kell venni, mint amilyen a megjelölt áruk vagy szolgáltatások jellege, a szóban forgó földrajzi hely kisebb vagy nagyobb mértékű jóhírneve, különösen a szóban forgó gazdasági ágazatban, valamint annak kisebb vagy nagyobb mértékű ismerete, az érintett tevékenységi kör megszokott volta, és az, hogy a szóban forgó áruk vagy szolgáltatások földrajzi eredete milyen mértékben lehet releváns az érintett vásárlók körében az érintett áruk vagy szolgáltatások minőségének vagy más jellemzőinek értékelése során (lásd ebben az értelemben: 2005. október 25‑iPeek & Cloppenburg kontra OHIM [Cloppenburg] ítélet, T‑379/03, EU:T:2005:373, 49. pont).
29
Egyébiránt a valamely feltétlen kizáró okon alapuló törlési eljárás keretében, mivel a lajstromozott európai uniós védjegyet érvényesnek kell tekinteni, a törlést kezdeményező félnek kell bemutatnia az OHIM előtt azon konkrét tényeket, amelyek ezen érvényességet kétségbe vonják (2013. szeptember 13‑iFürstlich Castell’sches Domänenamt kontra OHIM – Castel Frères [CASTEL] ítélet, T‑320/10, EU:T:2013:424, 28. pont).
30
A jelen ügyben először is meg kell jegyezni, hogy a felperes nem vitatja az érintett közönségnek a fellebbezési nagytanács által a megtámadott határozat 89–93. pontjában elfogadott meghatározását, amely szerint e közönség a vitatott védjegy 2002. április 19‑i bejelentésének időpontjában az Unió angolul beszélő nagyközönségéből állt, amely Finnország, Írország, Hollandia, a skandináv országok – ideértve Dániát is – és az Egyesült Királyság területén található.
31
Másodszor, a megtámadott határozatban a fellebbezési nagytanács lényegében úgy ítélte meg, hogy az „Iceland” szót az érintett közönség jelentős része többek között az Európai Gazdasági Térséghez (EGT) tartozó ország neveként ismeri.
32
E tekintetben egyrészt meg kell jegyezni, hogy a vitatott védjegy földrajzi szempontból egy olyan Európában található ország nevét jelöli, amely viszonylag ritkán lakott, továbbá amely az Unió és az EGT bizonyos tagállamainál nagyobb területtel rendelkezik.
33
Másrészt meg kell állapítani, hogy a felperes által előadottakkal ellentétben a fellebbezési nagytanács Izland ismeretét nem tekintette meghatározó kritériumnak a vitatott védjegy leíró jellegének értékelése során. A fellebbezési tanács ugyanis a megtámadott határozat 121. pontjában egyértelműen rámutatott, hogy ugyanezen védjegy leíró jellegének értékelése más releváns tényezők, például az e földrajzi név által jelölt hely jellemzői ismeretének, valamint az áru‑ és szolgáltatáskategóriák és a vitatott védjegy közötti kapcsolat figyelembevételét is szükségessé teszi.
34
Harmadszor, a megtámadott határozatban a fellebbezési nagytanács Izland olyan különböző jellemzőit vette figyelembe, amelyek szerinte lehetővé teszik annak megállapítását, hogy Izland olyan ország, amely képes számos különböző árutípus előállítására és szolgáltatások széles skálájának nyújtására.
35
E tekintetben egyrészt emlékeztetni kell arra, hogy a felperes vitatja azon tény közismertségét, hogy Izland a világ egyik leginkább környezetbarát országa, a fellebbezési nagytanácsnak az Izland és az uniós tagállamok közötti jelentős kereskedelmi kapcsolatokra vonatkozó értékelését, valamint az izlandi idegenforgalmi ágazat „fellendülőben lévőnek” való minősítését. A fellebbezési nagytanács tévesen állapította meg, hogy az Izlandról származó áruk exportjának leggyakoribb rendeltetési helye Dánia, nem pedig Hollandia, és ténybeli tévedést követett el, amikor úgy ítélte meg, hogy Izland az áruk és szolgáltatások észszerűen széles skáláját kínálja.
36
Mindazonáltal meg kell állapítani, hogy a felperes nem terjeszt elő semmilyen konkrét érvet vagy bizonyítékot a fellebbezési nagytanács megállapításai valóságtartalmának megkérdőjelezése érdekében. Így meg kell állapítani, hogy Izland ezen jellemzőinek az értékelését a felperes általános és nem részletezett érvelése nem kérdőjelezheti meg. Ezenkívül azon bizonyítékok elemzése, amelyekre a fellebbezési nagytanács a megtámadott határozatban támaszkodott, lehetővé teszi annak megerősítését, hogy azok a jogilag megkövetelt módon bizonyítják először is azt, hogy Izland környezettudatos ország (lásd a megtámadott határozat 108., 109., 125., 126. és 146. pontját, amelyek többek között az izlandi nemzeti üzemeltető által működtetett több geotermikus és vízenergiát hasznosító erőműre, az izlandi energiatermelés régóta fennálló ökológiai jellegére, valamint a Collins Dictionary és az Encyclopedia Britannica egybehangzó információira vonatkoznak), másodszor azt, hogy Izland idegenforgalmi célpont (lásd a megtámadott határozat 108. és 109. pontját, valamint az említett határozat 126. pontját, amely többek között az Íslandsstofa [Promote Iceland] által 2015‑ben Dániában, Franciaországban, Németországban és az Egyesült Királyságban végzett kutatásra hivatkozik), harmadszor pedig azt, hogy Izland áruk és szolgáltatások széles skáláját kínálta, és azokkal kapcsolatban jelentős kereskedelmi kapcsolatokat tart fenn az EGT országaival (lásd a megtámadott határozat 143. és 144. pontját, amely Izland 2015. évi statisztikai évkönyvére, valamint az Izlandi Statisztikai Hivatal külkereskedelmi részlege elnökének az Izlandról az Unióba irányuló, 1999 és 2014 közötti időszakban végzett exportra vonatkozó, 2016. január 27‑i nyilatkozatára utal).
37
Másrészt, ami a felperes és az INTA arra vonatkozó kifogásait illeti, hogy Izlandnak a megtámadott határozatban figyelembe vett jellemzői relevánsak‑e az ezen ország és a vitatott védjeggyel jelölt áruk és szolgáltatások közötti kapcsolat értékelése céljából, a fenti 26. és 27. pontban felidézett ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy a védjegyek akkor rendelkeznek leíró jelleggel, ha olyan meghatározott földrajzi helyeket jelölnek, amelyeket az érintett áru‑ és szolgáltatáskategória tekintetében már elismertnek vagy ismertnek tekintenek, de azokat is, amelyek esetében észszerűen feltételezhető, hogy a jövőben a vállalkozások azokat az érintett áru‑ vagy szolgáltatáskategória földrajzi származására utaló jelzésként fogják használni.
38
A fentiekből az következik, hogy a felperes tévesen állítja, hogy a jelen ügyben értékelni kellett azt a „jóhírnevet”, amelyet Izland az érintett vásárlóközönség körében élvez, vagy amellyel a jövőben rendelkezhet a vitatott védjeggyel jelölt árukkal és szolgáltatásokkal kapcsolatban. Amint ugyanis a fenti 28. pontban felidézett ítélkezési gyakorlatból kitűnik, a 2002. április 19‑én fennálló, valamint a jövőre vetített körülmények összességét kell figyelembe venni, mivel azok nem korlátozódnak kizárólag a jóhírnév kérdésére. Ezenkívül Izlandnak a fellebbezési nagytanács által figyelembe vett különböző jellemzői fontosak annak meghatározása szempontjából, hogy a szóban forgó áruk vagy szolgáltatások földrajzi származása mennyiben lehet releváns az érintett fogyasztói kör szempontjából a releváns áruk vagy szolgáltatások minőségének vagy egyéb jellemzőinek értékelése szempontjából.
39
Ugyanezen okokból a felperes megalapozatlanul rója fel a fellebbezési nagytanácsnak, hogy figyelembe vette a gazdasági jólétet, a bruttó hazai termék (GDP) értékelését is beleértve, a szakképzett munkaerőt vagy a különböző iparágak jelenlétét, mivel e kritériumok lehetővé tették annak meghatározását, hogy Izland a szóban forgó áruk és szolgáltatások tekintetében a földrajzi eredet helyeként ismertté válhatott‑e vagy jóhírnevet szerezhetett‑e. A megtámadott határozat, különösen annak 146., 147., 164., 167. és 185. pontja végének átfogó olvasatából kitűnik, hogy a fellebbezési nagytanács elismerte az izlandi gazdaság relevanciáját (mind a mennyiségi szempontokra, így a GDP‑re, mind pedig a minőségi szempontokra tekintettel) az ezen ország azon képességére vonatkozó következtetésének alátámasztása érdekében, hogy áruk és szolgáltatások széles skáláját gyártja és nyújtja, valamint hogy a vitatott védjegy leíró jellegű az érintett közönség észlelése szempontjából. E tekintetben azt is meg kell jegyezni, hogy az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy a GDP jelentőséggel bír a lajstromoztatni kért megjelöléssel jelölt földrajzi hely jellemzőinek meghatározása, és ebből következően az említett megjelöléssel érintett áruk és szolgáltatások, valamint az azzal jelölt földrajzi név közötti kapcsolat értékelése során (lásd ebben az értelemben: 2022. február 23‑iGovern d’Andorra kontra EUIPO [Andorra] ítélet, T‑806/19, nem tették közzé, EU:T:2022:87, 65. pont).
40
A fentiekre tekintettel el kell végezni az arra a kérdésre vonatkozó konkrét vizsgálatot, hogy a vitatott védjegy az érintett fogyasztói kör szempontjából a védjegybejelentés időpontjában olyan helyet jelölt‑e, amely az érintett áru‑ és szolgáltatáskategóriákkal kapcsolatban áll, vagy észszerűen feltételezhető volt, hogy a jövőben ilyen kapcsolat állapítható meg.
A vitatott védjeggyel jelölt, 29. és 32. osztályba tartozó árukról
41
Először is a fellebbezési nagytanács úgy ítélte meg, hogy az élelmiszerek, italok és mezőgazdasági termékek földrajzi eredetének megjelölése nemcsak a kereskedelemben bevett gyakorlatnak minősül, hanem bizonyos termékek tekintetében a fogyasztók egészsége magas szintű védelmének biztosítására és a tájékoztatáshoz való joguk biztosítására irányuló kötelezettségnek is. Így azok a fogyasztók, akik valamely országnak az ezen árukon szereplő nevével találkoznak, nagyobb valószínűséggel érzékelik azt származási helyként és leíró értelemben, még akkor is, ha a szóban forgó ország nem élvez jóhírnevet, vagy nem ismert egy adott termék tekintetében.
42
Másodszor, a fellebbezési nagytanács úgy ítélte meg, hogy noha Izland elsősorban halakkal, tengeri gyümölcsökkel, húsokkal és tejtermékekkel hozható kapcsolatba, más élelmiszereket, például gyümölcsöket, zöldségeket és zöldfűszereket is termel. Egyébiránt a geotermikus energiával fűtött üvegházak észszerűen viszonylag változatos élelmiszer‑termelési kapacitást tesznek lehetővé. Tekintettel arra, hogy Európában szokásosan baromfit nevelnek, tojást és gabonaféléket, sört, vizet, gyümölcsleveket és más alkoholmentes italokat állítanak elő, csomagolnak és forgalmaznak, a fogyasztók azt gondolják, hogy ezek az áruk Izlandról is származhatnak. Ugyanez a helyzet az étkezési zsírok és olajok, és különösen a hűvösebb éghajlaton termeszthető repcéből készült olaj esetében is.
43
Harmadszor, a fellebbezési nagytanács úgy határozott, hogy bár a 30. osztályba tartozó bizonyos árukat – például a kakaót, a kávét, a teát, a rizst, a szágót és a tápiókát – természetüknél fogva nem állítanak elő Izlandon, ott feldolgozhatók és a helyi ízléshez igazíthatók.
44
A felperes lényegében azt állítja, hogy a fellebbezési nagytanács a 29–32. osztályba tartozó áruk és a szóban forgó földrajzi név közötti kapcsolat értékelése során tévesen összpontosított arra a tényre, hogy Izland bizonyos mennyiségben termel élelmiszereket, jóllehet azok az ezen ország által exportált termékeknek csak elhanyagolható részét teszik ki. Ráadásul egyes „egzotikus” áruk esetében a fellebbezési nagytanács megállapításai tisztán elméleti jellegűek. Ezenkívül a felperes azt állítja, hogy a származási országnak a terméken való feltüntetésére vonatkozó jogi kötelezettség nem befolyásolja ezen ország nevének védjegyként történő használatát.
45
E tekintetben először is meg kell állapítani, hogy a 29–32. osztályba tartozó áruk magukban foglalják az élelmiszer‑ágazathoz tartozó növényi és állati eredetű élelmiszereket, valamint emberi fogyasztásra szánt folyadékokat.
46
Az ítélkezési gyakorlat szerint az agrár‑élelmiszeripari termékekre vonatkozó szokásos gyakorlatnak megfelel, hogy azokat olyan földrajzi kifejezéssel jelöljék meg, amely így jelzi vagy jelezheti azok földrajzi származását (lásd ebben az értelemben: 2003. október 15‑iNordmilch kontra OHIM [OLDENBURGER] ítélet, T‑295/01, EU:T:2003:267, 42–45. pont). Az ilyen áruk földrajzi származása úgy tekinthető, mint amely a fenti 28. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében különösen releváns lehet az érintett közönség számára az áruk minőségének vagy egyéb jellemzőinek értékelése szempontjából.
47
E megfontolások kiegészülnek az Izlandról származó érintett termékek sajátos jellemzőivel kapcsolatos megfontolásokkal, figyelembe véve az ezen országra vonatkozó természeti tényezőket, valamint az említett termékek előállításának vagy kezelésének módját. E megfontolásokat szemléltetik az EUIPO előtti igazgatási eljárás során előterjesztett bizonyítékok, többek között az Icelandic Lamb Marketing Board (izlandi juhkereskedelmi tanács) izlandi juhtenyésztésről szóló tájékoztató füzete (a megtámadott határozat 154. pontja), amelynek címe: Buyers Guide – From nature to the table – Flavoured by the wild Pastures of Iceland (Vásárlási útmutató – A természettől az asztalig – Izland vad legelőinek ízeivel), amely – bár 2010‑ből származik – jelentőséggel bír a vitatott védjegy lajstromozása iránti kérelem benyújtásának időpontjában fennálló helyzet szempontjából, mivel „hagyományos” juhtenyésztést és húsfeldolgozást említ. E dokumentumból többek között kitűnik, hogy a húsuk kiváló minőségének elérése érdekében a juhokat vad természeti környezetben tenyésztik, magas minőségi követelményeknek eleget téve. Ezenfelül ugyanezen dokumentum az e termelési területen fennálló kulturális örökséget is említi.
48
Másodszor meg kell állapítani, hogy amint az az EUIPO előtti közigazgatási eljárás során az Íslandsstofa (Iceland Promote), Izland és az SA – Business Iceland által benyújtott iratokból kitűnik, Izland különböző típusú agrár‑élelmiszeripari termékeket állít elő és exportál, beleértve a halakat és haltermékeket, a marhahúst, a juh‑ és sertéshúst, a tejtermékeket, a gyümölcsöket és zöldségeket, például különböző fajtákhoz tartozó salátát, káposztát, paradicsomot, brokkolit, répát és paprikát, különböző bogyókat, algákat és zöldfűszereket, a csokoládétartalmú édességeket, továbbá italokat, például sört és alkoholmentes italokat. Közelebbről, az ügy irataiból kitűnik, hogy Izland ezeket az árukat 1999 és 2014 között, vagyis a vitatott védjegy lajstromozása iránti kérelem benyújtásának időpontját megelőző és azt követő időszakban állította elő és exportálta (lásd a megtámadott határozat 154. pontját, különösen az Izlandi Statisztikai Hivatal külkereskedelmi részlege elnökének 2016. január 27‑i, az 1999 és 2014 közötti időszakra vonatkozó nyilatkozatát, valamint Izland 2015. évi éves statisztikai dokumentumát, amely az Izlandról az Unióba és az EGT‑be irányuló exportra vonatkozóan termelési területek szerinti bontásban tartalmaz konkrét adatokat).
49
Ráadásul a fellebbezési nagytanács helyesen állította a megtámadott határozat 155. pontjában (lásd a fenti 42. pontot) a szóban forgó egyéb áruk némelyikét, például a baromfit és a tojást illetően, hogy azok Európa‑szerte, tehát ennek folytán Izlandon is tenyészthetők és előállíthatók. Hasonlóképpen étkezési zsírokat és olajokat, különösen repceolajat akár hidegebb éghajlaton, például Izlandon is elő lehet állítani. Így összességében a vitatott védjeggyel jelölt, a 29–32. osztályba tartozó ezen áruk Izlandon is előállíthatók, csomagolhatók és forgalmazhatók, valamint exportálhatók az EGT országaiba. Ugyanezen megfontolások alkalmazandók, amint azt a fellebbezési nagytanács a megtámadott határozat 155. pontjában megállapította, a sörre és az alkoholmentes italokra is.
50
Ebből következik, hogy Izland a vitatott védjegy bejelentésének időpontjában a vitatott védjeggyel jelölt, 29–32. osztályba tartozó áruk széles skáláját állította elő, ezeket az árukat exportálta, és más árukat is előállíthatott. Tekintettel Izlandnak az említett áruk előállítására és exportálására vonatkozó tényleges vagy potenciális kapacitására, meg kell állapítani, hogy amennyiben a 29–32. osztályba tartozó áruk egyikét a vitatott védjeggyel forgalmazzák, az úgy érzékelhető, mint amely ebből az országból származik. E tekintetben, a felperes állításával ellentétben nem róható fel a fellebbezési nagytanácsnak, hogy nem vette figyelembe az ahhoz kapcsolódó körülményt, hogy az Izland által exportált élelmiszerek az exportjának állítólagosan „elhanyagolható” részét képviselik. Még ha feltételezzük is, hogy az élelmiszerek Izland általi jelenlegi exportja általában véve nem képezi az exportjának viszonylag jelentős részét, ez az állítás nem teszi lehetővé a védjegy és a 29–32. osztályba tartozó áruk közötti, leíró jelleget megalapozó kapcsolat megkérdőjelezését, mivel nem veszi figyelembe a vitatott védjegy és az érintett áruk között a jövőre nézve észszerűen megállapítható kapcsolatra vonatkozó elképzelést.
51
Ezenkívül, amennyiben a felperes a vitatott védjegy és a fókahús közötti kapcsolat fennállásának vitatására irányuló érveket terjeszt elő, meg kell állapítani, hogy a felperes nem kérdőjelezi meg azt a tényt, hogy más típusú húsokat, például marha‑, juh‑ és sertéshúst Izlandon állítanak elő, és a közigazgatási eljárás során előterjesztett bizonyítékok szerint azokat Izland exportálja. Így érvelése nem kérdőjelezheti meg a vitatott védjegy leíró jellegét a 29. osztályba tartozó „hús” tágabb kategóriáját illetően.
52
A 30. osztályba tartozó kakaót, kávét és teát illetően kétségtelenül igaz – amint azt a felperes állítja –, hogy ezeket az árukat jellegüknél fogva nem Izlandon termesztik, és ennek a jövőben is csekély a valószínűsége. Mindazonáltal a fellebbezési nagytanács helyesen hivatkozott arra, hogy azok Izlandon feldolgozhatók és a helyi ízléshez igazíthatók, amint azt a csokoládé gyártására vonatkozó bizonyítékok is alátámasztják, amelyekre a megtámadott határozat 154. pontjában hivatkozott, és amelyek helyi édességipari vállalkozásokra vonatkoznak. A fellebbezési nagytanács által hivatkozott, az Unióban kiskereskedelmi értékesítésre kínált azon teafajták példája, amelyek Írországból, Angliából vagy Skóciából származnak, jóllehet e terméket a fenti országokban nem termesztik, szintén releváns szemléltető példának számít.
53
Még ha a felperes állításait úgy is kell érteni, hogy azok az olyan termékek, mint a kakaó, a kávé vagy a tea feldolgozásának vagy a helyi preferenciákhoz való igazításának izlandi gyakorlatát alátámasztó bizonyítékok hiányára vonatkoznak, meg kell állapítani, hogy az említett lehetőség az érintett vásárlóközönség számára továbbra is észszerűnek tűnhet. Az ilyen típusú termékek ugyanis olyan sajátos marketing tárgyát képezhetik, amely a helyi ízléshez igazított ízértékekkel rendelkező terméket vagy a termékek földrajzi származásához kapcsolódó egyéb különös tulajdonságokat emeli ki.
54
Meg kell jegyezni, hogy ezen áruk, valamint a 29–32. osztályba tartozó egyes más áruk, például a fűszerek, az élesztők vagy a só, kiigazítást követően különleges jellemzőkkel rendelkezhetnek Izlandon, tekintettel például azokra a kezelési módszerekre, amelyek lehetővé teszik a sajátos és az érintett vásárlóközönség által ilyenként érzékelt ízek kiemelését.
55
A fentiek összességére tekintettel meg kell állapítani, hogy a fellebbezési nagytanács helyesen állapította meg, hogy a vitatott védjegy leíró jellegű a 29–32. osztályba tartozó áruk tekintetében.
A vitatott védjeggyel jelölt, 7. és 11. osztályba tartozó árukról
56
Annak megállapítása érdekében, hogy a vitatott védjegy a 7. és 11. osztályba tartozó áruk tekintetében leíró jellegű, a fellebbezési nagytanács először is figyelembe vette az Izlandon fagyasztókat és más elektromos készülékeket használó „szilárd” halászati és élelmiszer‑feldolgozó „ipar” létezéséhez, az izlandi gazdaság stabilitásához és egészséges működéséhez, valamint ugyanezen ország zöld energiához való társításához és az e területen szerzett hírneve miatt a fenntarthatósághoz kapcsolódó tényezőket. Ezt követően elemezte a fogyasztók ezen ágazatbeli vásárlási szokásait. Végül a fellebbezési nagytanács lényegében úgy ítélte meg, hogy a vitatott védjegy alkalmas a vitatott védjeggyel jelölt, 7. és 11. osztályba tartozó áruk tartós és ökológiai alapvető jellemzőinek leírására.
57
A felperes azt rója fel a fellebbezési nagytanácsnak, hogy az úgy ítélte meg, hogy a 7. és 11. osztályba tartozó árukat Izlandon is elő lehet állítani, jóllehet ezen ország gazdasági és földrajzi jellemzői alapján nem bizonyított e gyártási kapacitás.
58
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy a 7. és 11. osztályba tartozó áruk többek között különböző háztartási készülékeket, valamint azok alkatrészeit és részeit foglalják magukban. A felperes nem vitatja a fellebbezési nagytanács azon állítását, amely szerint ezen áruknak könnyen tulajdonítható a többek között a környezetbarát gyártásukhoz és csekély energiafogyasztásukhoz kapcsolódó fenntarthatóság képzete.
59
Egyébiránt egyrészt hozzá kell tenni, hogy – amint arra a fellebbezési tanács a megtámadott határozat 164. pontjában rámutatott – a „szilárd ipar”, a képzett munkaerő, az egészséges és stabil gazdaság, valamint az innovációnak és a kreativitásnak az izlandi kormány általi ösztönzése miatt Izlandot az érintett közönség 2002‑ben úgy észlelhette, mint amely képes az ezen osztályokba tartozó valamennyi szóban forgó áru gyártására, vagy mint amely a belátható jövőben képes lesz arra.
60
Másrészt, amint az az ügy azon irataiból kitűnik, amelyeket az Íslandsstofa (Promote Iceland), Izland és az SA – Business Iceland nyújtott be a közigazgatási eljárás során (lásd a 2017. november 2‑i észrevételeket, 3. melléklet) egyes, Izlandon székhellyel rendelkező vállalkozások gyártanak a vitatott védjeggyel megjelölt, 7. és 11. osztályba tartozó árukat, például hűtőszekrényeket és fagyasztókat. Noha e bizonyítékok a 2017‑es évre vonatkoznak, azok szemléletesek, többek között a vitatott védjegy bejelentésének időpontja, azaz 2002. április 19. vonatkozásában is, különösen mivel az érintett ágazathoz tartozó izlandi vállalkozások műszaki képességeit szemléltetik.
61
E körülmények között észszerűen megállapítható, hogy a vitatott védjegyet az érintett közönség úgy észlelheti, mint annak jelzését, hogy a 7. és 11. osztályba tartozó áruk Izlandról származnak, ezen ország imázsára tekintettel környezetbarátnak tekinthetők (lásd a fenti 36. pontot), és tartósságukhoz vagy ökológiai jellegükhöz kapcsolódó jellemzőkkel rendelkeznek.
62
E következtetést nem kérdőjelezik meg a felperes azon kifogásai, amelyek a fellebbezési nagytanács által a megtámadott határozat 80., 147. és 163. pontjában a mesterséges végtagokra (protézisek) tett utalások jelen ügyben való relevanciájának állítólagos hiányán alapulnak, mivel a vitatott védjegyet nem ilyen áruk tekintetében lajstromozták. E tekintetben elegendő megállapítani, hogy a fellebbezési nagytanács azokra az Íslandsstofához (Promote Iceland), Izlandhoz és az SA – Business Icelandhoz hasonlóan csak az izlandi vállalkozások arra vonatkozó képességeinek szemléltetése céljából hivatkozott, hogy kifinomult, a csúcstechnológiát megtestesítő termékeket állítsanak elő. Márpedig e tényező releváns volt annak értékelése szempontjából, hogy Izland a 7. és 11. osztályba tartozó áruk földrajzi származási helyeként észlelhető‑e.
63
A fentiekből következik, hogy a fellebbezési nagytanács helyesen állapította meg, hogy a vitatott védjegy leíró jellegű a 7. és 11. osztályba tartozó áruk tekintetében.
A vitatott védjeggyel jelölt, 16. osztályba tartozó árukról
64
A megtámadott határozatban a fellebbezési nagytanács lényegében úgy ítélte meg, hogy a 16. osztályba tartozó papír‑ és kartonáruk, valamint papíripari cikkek mindennapi használatra szolgálnak, és hogy az érintett közönség a vitatott védjegyet úgy észleli, mint amely arra utal, hogy ezek az áruk Izlandról származnak, és környezetbarátak. Ezenkívül a nyomdai termékeket vagy időszakos kiadványokat illetően a fellebbezési nagytanács azt állította, hogy az érintett közönség azt feltételezheti, hogy azok Izlandra vonatkoznak.
65
A felperes lényegében azt rója fel a fellebbezési nagytanácsnak, hogy olyan egyszerű feltételezésekre támaszkodott, amelyek szerint Izland a jövőben gyárthat 16. osztályba tartozó árukat.
66
E tekintetben először is a fellebbezési nagytanácshoz hasonlóan lényegében meg kell állapítani, hogy a „papír, karton, papíráruk, kartonáruk, csomagoló‑ és burkolóanyagok; papírból vagy műanyagból készült csomagolótáskák; toalettpapír, papírszalvéta, szállítótáskák, műanyag zacskók, papírból vagy műanyagból készült táskák; csatok táskákhoz; címkék; tollak, ceruzák; rávasalható matricák; árcímkék és jegyek, valamint borítékok formáját öltő hordozóanyagok” előállíthatók biológiailag lebomló anyagokból, vagy olyan gyártási folyamatok szerint, amelyek csökkenthetik a környezetre gyakorolt hatásukat.
67
Az áruk és csomagolásuk csökkentett környezeti hatása az ezen árukhoz vagy csomagolásokhoz kapcsolódó minőséget képezhet, még ha csak a vásárlóközönség azon része számára is, amely jelentőséget tulajdonít az ökológiai szempontnak, különösen a hulladékok könnyebb hasznosítását és újrafeldolgozását törekvő, tudatos fogyasztók esetében.
68
Így a fellebbezési nagytanács helyesen állapította meg, hogy az érintett közönség a környezetbarát országként ismert Izlandot (lásd a fenti 36. pontot) megjelölő vitatott védjegyet a 16. osztályba tartozó áruk földrajzi származása, illetve az e földrajzi származáshoz kapcsolódó, ökológiai vonatkozású jellemzőjük megjelöléseként érzékeli.
69
Másodszor, ami a „nyomdaipari termékeket, időszakos kiadványokat és papíripari cikkeket” illeti, a felperes nem vitatja, hogy ezek az áruk az előállításuk helyétől függetlenül vonatkozhatnak Izlandra. E körülmények között meg kell állapítani, hogy a vitatott védjegy leíró jellegű a 16. osztályba tartozó áruk tekintetében.
A vitatott védjeggyel jelölt, 35. osztályba tartozó szolgáltatásokról
70
A vitatott védjeggyel jelölt, 35. osztályba tartozó szolgáltatások lényegében az üzletekben és online folytatott kiskereskedelemre vonatkoznak.
71
A fellebbezési nagytanács lényegében úgy ítélte meg, hogy a vitatott védjegy használható arra a helyre való utalásként, ahonnan a 35. osztályba tartozó kiskereskedelmi szolgáltatásokat általában nyújtják. Ezenkívül az érintett közönség e védjegyet az említett szolgáltatások keretében forgalmazott áruk valamely konkrét minőségére való utalásként észlelheti.
72
A felperes lényegében arra hivatkozik, hogy kevéssé valószínű, hogy a 35. osztályba tartozó szolgáltatások Izlandról származzanak, figyelembe véve alacsony népsűrűségét és nagyrészt lakatlan területét, amelyek nem teszik lehetővé egy élelmiszer‑áruházlánc fenntartását. Egyébiránt a felperes hangsúlyozza, hogy Izland nem „exportál” semmilyen kiskereskedelmi szolgáltatást.
73
Hangsúlyozni kell, hogy a vitatott védjeggyel jelölt kiskereskedelmi szolgáltatások olyan élelmiszerekre, italokra és háztartási árukra vonatkoznak, amelyeket mind Izlandon állítanak elő. Ráadásul olyan áruk is szóba jöhetnek, mint a halak, a tengeri gyümölcsök vagy más tengeri termékek, amelyek tekintetében a felperes nem vitatja, hogy Izland származási országként ismert.
74
Ami a felperesnek a vitatott védjeggyel jelölt szolgáltatások kivitelének hiányára és Izland e szolgáltatások tekintetében fennálló jóhírnevének hiányára vonatkozó érveit illeti, valamint az arra alapított érveket, hogy az izlandi lakosság nagysága kizárja ezen ország azon képességét, hogy élelmiszer‑áruházláncot tartson fenn, azoknak a fenti 37. és 38. pontban kifejtettekkel azonos okok miatt nem lehet helyt adni anélkül, hogy a szóban forgó földrajzi hely demográfiai jelentősége szerinti különbségtétel egyébként releváns lenne. Észszerű ugyanis úgy tekinteni, hogy amikor a szóban forgó szolgáltatások a vitatott védjeggyel vannak ellátva, azokat úgy észlelik, mint amelyeket ebben az országban található üzletekben nyújtanak.
75
A fentiekből következik, hogy a fellebbezési nagytanács helyesen állapította meg, hogy a vitatott védjegy leíró jellegű a 35. osztályba tartozó szolgáltatások tekintetében.
A felperes és az INTA egyes átfogó jellegű állításairól
76
A felperes és az INTA egyetlen más érve sem alkalmas arra, hogy megcáfolja a fellebbezési nagytanácsnak a vitatott védjegy azon áruk és szolgáltatások tekintetében fennálló leíró jellegére vonatkozó következtetését, amelyekre e védjegy vonatkozik.
77
Először is a felperes és az INTA arra hivatkozik, hogy a fellebbezési nagytanács tévesen alkalmazta a jogot, amikor lényegében azt állapította meg, hogy az országnevek lajstromozása szükségszerűen a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) és f) pontjában foglalt feltétlen kizáró okba ütközik, függetlenül az érintett áruktól és szolgáltatásoktól.
78
Meg kell azonban állapítani, hogy ez az állítás a megtámadott határozat téves értelmezéséből következik. Ugyanis, amint az ugyanezen határozatnak, különösen a 94–209. pontjának az átfogó értelmezéséből következik, a fellebbezési nagytanács részletesen elemezte a vitatott védjegy leíró jellegét a szóban forgó áruk és szolgáltatások összessége tekintetében.
79
Másodszor, ami a felperes azon érvét illeti, amely szerint a 40/94 rendelet 12. cikkének b) pontja (később a 207/2009 rendelet 12. cikkének b) pontja, jelenleg a 2017/1001 rendelet 14. cikkének b) pontja) lehetővé teszi az „Iceland” név használatának az izlandi jogalanyok számára történő biztosítását, meg kell állapítani, hogy „Az [európai uniós] védjegyoltalom korlátai” című, fent említett rendelkezés szövege a következő:
„[Az európai uniós] védjegyoltalom alapján a jogosult nem tilthat el mást attól, hogy
[…]
b)
az áru vagy a szolgáltatás fajtájára, minőségére, mennyiségére, rendeltetésére, értékére, földrajzi eredetére, előállítási, illetve teljesítési idejére vagy egyéb jellemzőjére vonatkozó jelzést;
[…]
gazdasági tevékenysége körében – az üzleti tisztesség követelményeivel összhangban – használja.”
80
A fenti 79. pontban említett rendelkezés célja többek között az olyan problémák megoldása, amelyek akkor merülnek fel, ha egy részben vagy egészben valamely földrajzi névből álló összetett védjegyet lajstromoznak, és az nem biztosítja a harmadik felek részére az ilyen név védjegyként történő használatát, csupán azt, hogy azokat leíró jelleggel használhassák, nevezetesen földrajzi származásra utaló jelzésként, azzal a feltétellel, hogy e használat az adott ágazatban vagy üzletágban megfelel a tisztességes használat követelményeinek (lásd ebben az értelemben és analógia útján: 1999. május 4‑iWindsurfing Chiemsee ítélet, C‑108/97 és C‑109/97, EU:C:1999:230, 26. és 28. pont).
81
A fellebbező felvetésével ellentétben az a körülmény, hogy a 40/94 rendelet 12. cikkének b) pontja biztosítja, hogy az összes gazdasági szereplő szabadon használhassa az áruk és a szolgáltatások jellemzőire vonatkozó megjelöléseket, nem teszi lehetővé az említett rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja mögött meghúzódó közérdek védelmének biztosítását. Éppen ellenkezőleg, az említett körülmény nyilvánvalóvá teszi az ahhoz fűződő érdeket, hogy a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjával együttesen értelmezett 51. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt, egyébiránt feltétlen törlési okot ténylegesen alkalmazzák minden olyan megjelölésre, amely a védjegy árujegyzékében szereplő áruk vagy szolgáltatások valamely jellemzőjét jelölheti (lásd ebben az értelemben: 2011. március 10‑iAgencja Wydawnicza Technopol kontra OHIM ítélet, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, 61. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ennélfogva a felperes állítását mint megalapozatlant el kell utasítani.
82
Harmadszor, úgy tűnik, hogy a felperes azt rója fel a fellebbezési nagytanácsnak, hogy mint elfogadhatatlant elutasította a 2019. augusztus 2‑án készített felmérést, amely figyelembe vette a 2019 júniusában folytatott telefonbeszélgetéseket.
83
Mindazonáltal többek között a megtámadott határozat 137., 138., 158. és 205. pontjának együttes értelmezése alapján meg kell állapítani, hogy a fellebbezési nagytanács nem a 2019. augusztus 2‑i vizsgálat elfogadhatóságának kérdését, hanem az utóbbi bizonyító erejének kérdését elemezte.
84
Egyébiránt, még ha feltételezzük is, hogy a felperes vitatni kívánja e vizsgálat bizonyító erejének értékelését, elegendő megjegyezni, hogy semmilyen konkrét következtetést nem von le az említett vizsgálatból a vitatott védjegy leíró jellegének értékelésére vonatkozóan. Mindenesetre, amint azt a fellebbezési nagytanács a megtámadott határozat 158. pontjában helyesen megállapította, pusztán az a tény, hogy a megkérdezett személyektől azt kérdezik, hogy a vitatott védjeggyel való találkozásuk során mely áruk jutnak az eszükbe, nem minősül olyan tökéletes és megfelelő tesztnek, amely lehetővé teszi e védjegy leíró jellegének értékelését, mivel ezt az értékelést mindig az e védjeggyel jelölt áruk és szolgáltatások figyelembevételével kell elvégezni (lásd a fenti 23. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
85
A fentiek összességére tekintettel az első jogalapot el kell utasítani.
A második, a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértésére vonatkozó jogalapról
86
Második jogalapjával a felperes, amelyet az INTA támogat, lényegében azt állítja, hogy a fellebbezési tanács megsértette a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontját.
87
Az EUIPO, az Íslandsstofa (Iceland Promote), Izland és az SA – Business Iceland vitatja a felperes és az INTA érveit.
88
Mivel a 40/94 rendelet 7. cikkének (1) bekezdéséből az következik, hogy ahhoz, hogy a megjelölés ne legyen európai uniós védjegyként lajstromozható, elegendő, ha az ott felsorolt feltétlen kizáró okok egyike fennáll, és tekintettel a felperes első jogalapjának elutasítására, amely jogalap a fellebbezési nagytanács azon megállapítását érinti, amely szerint a vitatott védjegy e rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján törölhető az általa megjelölt valamennyi áru és szolgáltatás tekintetében, nem szükséges megvizsgálni a felperes által hivatkozott második, az említett rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértésére alapított jogalap megalapozottságát.
89
A fentiek összességére tekintettel a második jogalapot, és ennélfogva a keresetet teljes egészében el kell utasítani.
A költségekről
90
A Törvényszék eljárási szabályzata 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
91
Mivel a felperes pervesztes lett, az EUIPO, Izland, az Íslandsstofa (Promote Iceland) és az SA – Business Icelande kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
92
Az INTA az eljárási szabályzat 138. cikke (3) bekezdésének megfelelően maga viseli saját költségeit.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (hetedik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Törvényszék a keresetet elutasítja.
2)
A Törvényszék az Iceland Foods Ltd‑t kötelezi a saját költségein felül az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), az Íslandsstofa (Promote Iceland), Izland és az SA – Business Iceland részéről felmerült költségek viselésére.
3)
Az International Trademark Association (INTA) maga viseli saját költségeit.
Kowalik‑Bańczyk
Buttigieg
Dimitrakopoulos
Kihirdetve Luxembourgban, a 2025. július 16‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.