62019CC0086
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
GIOVANNIJA PITRUZZELLE,
predstavljeni 11. marca 2020 (
1
)
Zadeva C‑86/19
SL
proti
Vueling Airlines SA
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil (sodišče za gospodarske spore, Španija))
„Predhodno odločanje – Mednarodni letalski prevoz – Montrealska konvencija – Odgovornost letalskih prevoznikov za prtljago – Dokazana izguba oddane prtljage – Odškodnina – Pogoji za dodelitev najvišjega zneska odškodnine – Dokazno breme – Zahtevani dokazni standard – Narava zahtevanih dokazov – Procesna avtonomija držav članic – Načeli enakovrednosti in učinkovitosti“
1.
Ni si težko predstavljati nezadovoljstva in – predvsem – nevšečnosti, povzročenih potniku, ko ga letalski prevoznik, s katerim je potoval, obvesti, da je izgubil prtljago, ki jo je potnik oddal. Vendar, ali je izguba prtljage nujno najhujša oblika škode, povzročene na prtljagi, ki bi, če bi bila ta izguba dokazana, upravičevala, da se potniku kot odškodnina za nastalo škodo dodeli najvišji znesek, določen v Konvenciji o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, (
2
) sklenjeni v Montrealu 28. maja 1999 (v nadaljevanju: Montrealska konvencija), in ali mora biti potnik v takem primeru oproščen dokaznega bremena? To je v bistvu vprašanje, ki je predmet tega predloga za sprejetje predhodne odločbe.
I. Pravni okvir
A.
Montrealska konvencija
2.
V skladu s tretjo uvodno izjavo preambule Montrealske konvencije države pogodbenice priznavajo „pomen[…] zagotavljanja varstva interesov potrošnikov v mednarodnem letalskem prevozu in potrebe po pravični odškodnini, ki temelji na načelu povrnitve v prejšnje stanje“.
3.
V peti uvodni izjavi navedene preambule je navedeno, da „je skupna dejavnost držav za nadaljnjo uskladitev in kodifikacijo nekaterih predpisov, ki urejajo mednarodni letalski prevoz, z novo konvencijo najustreznejši način za doseganje pravičnega ravnotežja interesov“.
4.
Člen 3(3) Montrealske konvencije določa, da „[p]revoznik izda potniku prtljažni listek za vsak kos oddane prtljage“.
5.
Člen 17 Montrealske konvencije v odstavkih 2 in 3 določa:
„2.   Prevoznik je odgovoren za škodo v primeru uničenja ali izgube oddane prtljage ali škode na njej le pod pogojem, da je do dogodka, ki je povzročil uničenje, izgubo ali škodo, prišlo na letalu ali v času, ko je bil za oddano prtljago odgovoren prevoznik. Vendar pa prevoznik ni odgovoren, če in kolikor je škoda posledica notranje napake ali kakovosti ali napake prtljage. Pri neoddani prtljagi, vključno z osebnimi predmeti, je prevoznik odgovoren, če je škoda nastala po njegovi krivdi ali po krivdi njegovih uslužbencev ali pooblaščencev.
3.   Če prevoznik prizna izgubo oddane prtljage ali če prtljaga ni prispela po 21 dneh od dneva, ko bi sicer morala prispeti, je potnik upravičen, da proti prevozniku uveljavlja pravice, ki izhajajo iz pogodbe o prevozu.“
6.
Člen 22 Montrealske konvencije je naslovljen „Omejitev odgovornosti za zamudo, prtljago in tovor“. Odstavek 2 tega člena določa:
„Pri prevozu prtljage je odgovornost prevoznika v primeru uničenja, izgube, škode ali zamude omejena na 1000 posebnih pravic črpanja [PPČ] za vsakega potnika, razen če potnik v času izročitve oddane prtljage prevozniku ne poda posebne izjave o interesu za dostavo v namembni kraj in, če se to zahteva, ne plača dodatnega zneska. V navedenem primeru bo prevoznik odgovoren za plačilo vsote do zneska, navedenega v izjavi, razen če dokaže, da je znesek iz izjave večji od dejanskega interesa potnika za dostavo v namembni kraj.“
7.
V skladu s postopkom iz člena 24 Montrealske konvencije je bila omejitev odgovornosti iz člena 22(2) navedene konvencije povečana na 1131 PPČ od 30. decembra 2009.
B.
Pravo Unije
8.
Montrealska konvencija je bila v imenu Evropske skupnosti odobrena s Sklepom Sveta 2001/539/ES z dne 5. aprila 2001 o sklenitvi Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz (Montrealska konvencija) s strani Evropske skupnosti (
3
) in je za Evropsko unijo začela veljati 28. junija 2004.
9.
Po začetku veljavnosti Montrealske konvencije v Uniji je bila z Uredbo (ES) št. 889/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. maja 2002 (
4
) spremenjena Uredba Sveta (ES) št. 2027/97 z dne 9. oktobra 1997 o odgovornosti letalskih prevoznikov v primeru nesreč (
5
) (v nadaljevanju: spremenjena uredba št. 2027/97).
10.
Člen 1 tako spremenjene uredbe št. 2027/97 zdaj določa, da se „[s] to uredbo […] izvaja[jo] ustrezne določbe Montrealske konvencije v zvezi z letalskim prevozom potnikov in njihove prtljage ter se določa[jo] nekatere dodatne določbe. Področje uporabe teh določb se razširi na letalski prevoz znotraj posamezne države članice.“
11.
Člen 3(1) spremenjene uredbe št. 2027/97 določa, da „[o]dgovornost letalskega prevoznika Skupnosti v zvezi s potniki in njihovo prtljago urejajo vse določbe Montrealske konvencije, ki se nanašajo na takšno odgovornost“.
II. Spor o glavni stvari, vprašanje za predhodno odločanje in postopek pred Sodiščem
12.
Oseba SL je 18. septembra 2017 potovala z letalom z Ibize (Španija) na Fuerteventuro (Španija) z vmesnim postankom v Barceloni (Španija). Let je opravila družba Vueling Airlines. Ta priznava izgubo prtljage, ki jo je oseba SL ustrezno oddala. Oseba SL je zato vložila tožbo, da bi dobila znesek 1131 PPČ (približno 1400 EUR) za povračilo premoženjske in nepremoženjske škode, ki jo je utrpela zaradi izgube prtljage. V zahtevku oseba SL ne navaja ničesar o sestavi ali teži izgubljene prtljage, omenja le, da je morala kupiti oblačila in osnovne potrebščine, in škodo ocenjuje na 1131 PPČ, ne da bi predložila kakršen koli dokaz. Čeprav družba Vueling Airlines priznava izgubo prtljage, osebi SL za povračilo nedokazane nastale škode ponuja le 250 EUR.
13.
Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe izhaja, da imajo španska sodišča različna stališča o tem, ali mora biti, če je izguba prtljage dokazana, največja možna odškodnina priznana samodejno, ne da bi se upoštevala morebitna dokazna sredstva, ki jih predloži potnik, ki mu je pripadala ta prtljaga, ali pa bo, nasprotno, znesek, dodeljen potniku, določilo sodišče glede na dokaze, ki jih predloži ta potnik.
14.
V takih okoliščinah je Juzgado de lo Mercantil (sodišče za gospodarske spore, Španija) prekinilo odločanje in s sklepom, ki je v sodno tajništvo Sodišča prispel 6. februarja 2019, temu sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali mora letalska družba v primeru dokazane izgube kovčka zato, ker gre za primer, ki je med primeri iz členov 17(2) in 22(2) Montrealske konvencije […] najresnejši, potniku največjo možno odškodnino v višini 1131 PPČ izplačati vselej in vsekakor ali pa gre za največjo možno odškodnino, katere višino lahko tudi v primeru izgube kovčka sodišče prilagodi glede na dane okoliščine, tako da se znesek 1131 PPČ prizna, le če potnik s kakršnim koli pravno dopustnim sredstvom dokaže, da vrednost osebnih predmetov in stvari, ki jih je imel v oddani prtljagi, ter teh, ki jih je moral kupiti, da bi nadomestil izgubljene, dosega ta največji znesek, oziroma – če to ni dokazano – ali lahko sodišče za oceno nepremoženjske škode, ki je potniku nastala zaradi nevšečnosti, povezanih z izgubo njegove prtljage, upošteva tudi druge dejavnike, kot so na primer teža kovčka v kilogramih ali to, ali je do izgube prtljage prišlo pri letu tja ali letu nazaj?“
15.
Pisna stališča so predložile družba Vueling Airlines, nizozemska in nemška vlada ter Evropska komisija.
16.
Na obravnavi pred Sodiščem, ki je bila 15. januarja 2020, so stališča predstavile oseba SL, družba Vueling Airlines, nemška vlada in Komisija.
III. Analiza
17.
Vprašanje za predhodno odločanje je mogoče razdeliti na dve problematiki. Prva se nanaša na vprašanje, ali znesek 1131 PPČ, naveden v členu 22(2) Montrealske konvencije, pomeni največjo možno odškodnino ali, nasprotno, pavšalni znesek, ki ga mora sodišče samodejno dodeliti potniku, oškodovanemu zaradi izgube prtljage. Druga problematika se nanaša na vprašanje razdelitve dokaznega bremena in dokaznega standarda, ki ga sodišče lahko zahteva od potnika, kadar mora ta dokazati škodo, nastalo zaradi izgube prtljage. V skladu z zahtevo Sodišča se v teh sklepnih predlogih osredotočam na to drugo problematiko.
A.
Uvodne ugotovitve
18.
Te uvodne ugotovitve so dvojne. Najprej bom spomnil, da je Sodišče pristojno za razlago Montrealske konvencije. Nato bom odgovoril na trditve, s katerimi želi družba Vueling Airlines doseči, da bi Sodišče ugotovilo nedopustnost tega predloga za sprejetje predhodne odločbe.
19.
Prvič, glede pristojnosti Sodišča je treba spomniti, da je Evropska skupnost Montrealsko konvencijo podpisala 9. decembra 1999, nato pa jo je Svet Evropske unije v njenem imenu odobril 5. aprila 2001. Za Unijo je začela veljati 28. junija 2004. Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je navedena konvencija od tega datuma sestavni del pravnega reda Unije, zato je Sodišče pristojno za odločanje o njeni razlagi v okviru predhodnega odločanja. (
6
) Sodišče bodo morale pri razlagi voditi zahteve iz člena 31 Dunajske konvencije o pravu mednarodnih pogodb z dne 23. maja 1969, v skladu s katerim je treba pogodbo razlagati v skladu z načelom dobre vere in običajnim pomenom njenih določb v zvezi z njihovim sobesedilom ter glede na njen cilj in namen. (
7
)
20.
Drugič, glede dopustnosti predloga za sprejetje predhodne odločbe družba Vueling Airlines v bistvu trdi, da so določbe, za katere je zaprošena razlaga – to sta člen 17(2) in člen 22(2) Montrealske konvencije – popolnoma jasne in da je na vprašanje, ki ga je postavilo predložitveno sodišče, mogoče odgovoriti že z obstoječo sodno prakso Sodišča. V zvezi s tem je treba ugotoviti, da domnevni obstoj prejšnje sodne prakse ni razlog za nedopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe. Vprašanje, predloženo Sodišču, vsekakor – kot sem navedel zgoraj – izpostavlja dve različni problematiki in zdi se, da družba Vueling Airlines prikriva dejstvo, da je problematika opredelitve zahtevanega dokaznega standarda novo vprašanje.
21.
Poleg tega moram spomniti, da se domneva upoštevnost vprašanj v zvezi z razlago prava Unije, ki jih nacionalno sodišče postavi v normativnem in dejanskem okviru, ki ga to opredeli v okviru lastne odgovornosti, ter da Sodišče lahko odkloni odločanje o predlogu nacionalnega sodišča za sprejetje predhodne odločbe, samo če je očitno, da zahtevana razlaga prava Unije nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora v postopku v glavni stvari, če je problem hipotetičen ali če Sodišče nima na voljo pravnih in dejanskih elementov, da bi lahko na postavljena vprašanja dalo koristne odgovore. (
8
) V obravnavani zadevi pa ni tako.
22.
Iz vseh teh razlogov je treba trditev družbe Vueling Airlines, s katero ta izpodbija dopustnost tega predloga za sprejetje predhodne odločbe, zavrniti.
B.
Ali je omejitev odškodnine na 1131 PPČ zgornja meja ali pavšalni znesek?
23.
Oseba SL trdi, da je izguba njene prtljage dokazana in da gre za najhujšo obliko škode, povzročene na prtljagi, zato bi ji predložitveno sodišče moralo samodejno dodeliti znesek 1131 PPČ, ki bi ga bilo treba v skladu s povezano razlago člena 17 in člena 22(2) Montrealske konvencije razlagati kot pavšalni znesek.
24.
Tu bom opozoril le, da iz besedila Montrealske konvencije izhaja, da čeprav sámo načelo odgovornosti letalskega prevoznika v primeru uničenja ali izgube oddane prtljage ali škode na njej izhaja iz člena 17(2) navedene konvencije, se ta odgovornost izvaja v okviru „omejitev“, (
9
) določenih v členu 22, ki v odstavku 2 izrecno določa, da „je odgovornost prevoznika v primeru uničenja, izgube, škode ali zamude [pri prevozu prtljage] omejena na [1131 PPČ]“. (
10
) Tako je Montrealsko konvencijo razlagal tudi zakonodajalec Unije, ki je v uvodni izjavi 12 Uredbe št. 889/2002 v zvezi s tem omenil „[e]notne omejitve odgovornosti za izgubo, poškodbe ali uničenje prtljage“. (
11
)
25.
Poleg tega je Sodišče že odločilo, da je predmet člena 22(2) Montrealske konvencije „omeji[tev] odgovornosti letalskih prevoznikov“ (
12
) in da je treba „[o]mejitev odškodnine, ki izhaja iz tega, […] uporabljati ‚za vsakega potnika‘“. (
13
) Za Sodišče je to jasna omejitev odškodnine. (
14
) Tako je odločilo, da „[o]mejitev tako zasnovane odškodnine […] potnikom omogoča, da so odškodovani enostavno in hitro, ne da bi se letalskim prevoznikom naložilo zelo veliko breme nadomestitve težko opredeljive in izračunljive škode, kar bi lahko ogrozilo ali celo ohromilo njihovo ekonomsko dejavnost“. (
15
) Poleg tega je Sodišče odločilo, da je „omejitev, ki je predvidena v tem členu in se nanaša na odgovornosti letalskega prevoznika za škodo zaradi izgube prtljage, absolutna omejitev, ki pokriva tako nepremoženjsko kot premoženjsko škodo, če ni določeno drugače“. (
16
)
26.
Nazadnje, prva problematika, ki se postavlja z vprašanjem za predhodno odločanje, ki ga je Sodišču predložilo predložitveno sodišče, najde nedvoumen odgovor predvsem v točki 34 sodbe Espada Sánchez in drugi, (
17
) v kateri je Sodišče odločilo, da „je glede prtljage v skladu s členom 22(2) Montrealske konvencije predvidena omejitev odškodnine, do katere ni v celoti in v pavšalnem znesku upravičen vsak potnik zaradi izgube njegove prtljage“. (
18
)
C.
Dokazno breme in zahtevani dokazni standard
27.
Ker je načelo določitve zneska odškodnine, po katerem sodišče odloči o njegovi višini, sprejeto v okviru omejitve 1131 PPČ, se z drugim delom vprašanja za predhodno odločanje postavlja vprašanje, glede na katera pravila mora sodišče določiti znesek odškodnine in katere dokaze mora v ta namen zahtevati od potnika.
28.
Predložitveno sodišče navaja neenotnost španskih sodišč. Nekatera naj bi menila, da če je izguba prtljage dokazana, se potniku lahko dodeli najvišji znesek, ne da bi se zahtevala predložitev dokazov o dejanski vsebini izgubljene prtljage. Po njihovem mnenju bi namreč zahteva po takih dokazih pomenila, da se od potnika zahteva probatio diabolica. Druga sodišča naj bi nasprotno menila, da se položaj potnika ne razlikuje od položaja katere koli osebe, ki zahteva odškodnino. Zato zgolj izguba prtljage ni dovolj za dodelitev najvišjega zneska, potnik pa naj bi moral dokazati naravo in vrednost predmetov, ki so bili v izgubljeni prtljagi.
29.
Naj spomnim, da v okviru spora o glavni stvari oseba SL zatrjuje le dokazano izgubo svoje prtljage, ne da bi opisala njeno vsebino ali predložila dokazila o vrednosti predmetov in stvari, ki jih je morala kupiti, da bi nadomestila izgubljeno vsebino, in ne da bi navedla težo svoje prtljage. V teh okoliščinah družba Vueling Airlines osebi SL ponuja odškodnino v višini 250 EUR.
30.
Uvodoma priznavam, da se nagibam bolj k priznanju, da noben razumno skrben potnik ne bo hranil dokaza o nakupu vsakega elementa, ki ga vsebuje njegova prtljaga, niti ne bo fotografiral navedene vsebine z mislijo, da bi mu tak dokaz lahko koristil v primeru težav. Čeprav ne gre za hudičev dokaz, ga je nedvoumno težko predložiti. Poleg tega se bo dodeljena odškodnina, tudi ko doseže najvišji znesek, lahko izkazala za nezadostno, da bi potniku zagotovila celotno povračilo, ker, kot sem opozoril zgoraj, Montrealska konvencija določa omejeno odgovornost letalskih prevoznikov. (
19
) To je lahko toliko bolj res, ker namen odškodnine ni le „povrniti“ premoženjsko škodo, temveč tudi nastalo nepremoženjsko škodo. (
20
) Vendar je treba priznati, da sistem odgovornosti letalskih prevoznikov, ki je opredeljen v Montrealski konvenciji, izhaja iz dogovora, ki so ga dosegli njeni avtorji, ker so morali ohraniti „pravično ravnotežje interesov“, (
21
) in od katerega ni mogoče odstopati. Priznati je treba tudi, da je treba najti zlato sredino med naložitvijo potniku, da predloži dokaz za vsakega od elementov, ki je bil v izgubljeni prtljagi, in ravnanjem osebe SL, ki pred predložitvenim sodiščem ni predložila nobenega dokaza prima facie.
31.
Vendar, čeprav je v Montrealski konvenciji potrjeno načelo odgovornosti letalskih prevoznikov, med drugim v primeru izgube prtljage, ne vsebuje ničesar o pogojih, v katerih se ta odgovornost lahko zahteva ali uveljavlja. Prav tako ne vsebuje ničesar glede vprašanja dokaza, ki ga mora predložiti potnik.
32.
Ker pa je Montrealska konvencija sestavni del prava Unije, zlasti ker se je izvajala s spremenjeno uredbo št. 2027/97, morajo države članice pri izvajanju njenih pravil spoštovati druga načela prava Unije. Drugače povedano, ker niti Montrealska konvencija niti spremenjena uredba št. 2027/97 ne določata natančnih pogojev, v katerih se odgovornost letalskih prevoznikov lahko uveljavlja v primeru izgube prtljage, morajo te pogoje po prosti presoji določiti države članice ob upoštevanju svoje procesne avtonomije. (
22
) Te države morajo torej urediti postopkovna pravila pravnih sredstev, namenjenih varovanju pravic, ki jih imajo potniki na podlagi Montrealske konvencije. Ta pravila ne smejo biti manj ugodna od tistih, ki se nanašajo na podobna nacionalna pravna sredstva (načelo enakovrednosti), in v praksi ne smejo onemogočiti ali pretirano otežiti uveljavljanja pravic, ki jih daje pravni red Unije (načelo učinkovitosti). (
23
) Spoštovanje teh zahtev je treba preizkusiti ob upoštevanju položaja zadevnih pravil v celotnem postopku, poteka tega postopka in posebnosti teh pravil pred različnimi nacionalnimi sodišči. (
24
)
33.
V sedanjem stanju prava Unije po mojem mnenju ni mogoče bolje urediti pravnih pravil o dokazovanju v postopkih, v katerih potniki zahtevajo odškodnino za škodo, nastalo zaradi izgube njihove prtljage. Teza osebe SL nima normativne podlage v pravu Unije in tudi Sodišče ni menilo, da mora biti potnik oproščen vsakršnega dokaznega bremena, ker je – v zadevi, v kateri mu resda to vprašanje ni bilo neposredno postavljeno – že odločilo, da iz člena 22(2) Montrealske konvencije izhaja, da morajo potniki pred nacionalnim sodiščem pravno zadostno dokazati vsebino izgubljene prtljage. (
25
)
34.
Ker spis ne vsebuje pojasnil o pravilih, ki se uporabljajo za dokazovanje v okviru spora o glavni stvari, bo moralo predložitveno sodišče nacionalna procesna pravila presoditi z vidika načel enakovrednosti in – predvsem – učinkovitosti, na kateri sem opozoril zgoraj.
35.
Iz besedila vprašanja za predhodno odločanje je vseeno mogoče sklepati, da po mnenju predložitvenega sodišča potnik lahko s kakršnim koli pravno dopustnim sredstvom dokaže nastalo škodo. Ne da bi bil seznam izčrpen, bo to torej lahko zajemalo hkrati listinski dokaz (fotografija, blagajniški račun ali račun itd.) ali dokaz s pričami. Sodišče bo moralo presoditi dokazno vrednost vseh elementov, ki so mu predloženi. Če mu nacionalno pravo omogoča in če je znana, bo lahko upoštevalo tudi težo prtljage. (
26
) Dalje, pri oceni nepremoženjske škode se zdi, da predložitveno sodišče izhaja iz ideje, da bi izguba prtljage imela hujše posledice, če bi se zgodila med letom v namembni kraj, namesto med letom nazaj. Seveda je to element, ki se lahko upošteva. Na tako kazuističnem področju vseeno ne bom kot absolutno resnico določil, da so nevšečnosti večje ob letu v namembni kraj kot ob letu nazaj. Na primer, če so bili izgubljeni osebni predmeti, ki imajo določeno čustveno vrednost, se mi nepremoženjska škoda, ki izhaja iz tega, zdi enako velika ne glede na to, ali se zgodi med letom v namembni kraj ali med letom nazaj.
36.
Zgornji razmisleki torej dobro kažejo zelo kazuistično naravo postopkov, v katerih potniki zahtevajo odškodnino za škodo, nastalo zaradi izgube njihove prtljage, in vse težave pri umeščanju pravil o dokazovanju v vnaprej določen okvir, saj se primeri lahko zelo razlikujejo. Torej se je treba sklicevati na presojo nacionalnega sodišča, ki je najprimernejše, da uporabi nacionalno opredeljena pravila o dokazovanju in zagotovi, da ne onemogočajo ali pretirano otežujejo izvajanja pravice do odškodnine, kot je določena v členu 17 in členu 22(2) Montrealske konvencije.
37.
Iz navedenega izhaja, da mora nacionalno sodišče ob upoštevanju največje možne odškodnine 1131 PPČ določiti znesek, ki se potniku dodeli kot odškodnina za premoženjsko in nepremoženjsko škodo, nastalo zaradi izgube njegove oddane prtljage. Čeprav mora potnik predložiti dokazna sredstva, potrebna za ugotovitev njegove škode, mora nacionalno sodišče zagotoviti, da nacionalna pravila, ki se uporabljajo na tem področju, ne onemogočajo ali pretirano otežujejo izvajanja pravice do odškodnine, kot je določena v členu 17 in členu 22(2) Montrealske konvencije.
IV. Predlog
38.
Ob upoštevanju vsega navedenega Sodišču predlagam, naj na vprašanje za predhodno odločanje, ki ga je predložilo Juzgado de lo Mercantil (sodišče za gospodarske spore, Španija), odgovori:
1.
Člen 17 in člen 22(2) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, sklenjene v Montrealu 28. maja 1999, je treba razlagati tako, da največja možna odškodnina za primer uničenja ali izgube oddane prtljage ali škode na njej pomeni zgornjo mejo odškodnine, do katere torej ni v celoti in v pavšalnem znesku upravičen vsak potnik zaradi izgube njegove oddane prtljage.
2.
Nacionalno sodišče mora ob upoštevanju največje možne odškodnine 1131 PPČ določiti znesek, ki se potniku dodeli kot odškodnina za premoženjsko in nepremoženjsko škodo, nastalo zaradi izgube njegove oddane prtljage. Čeprav mora potnik predložiti dokazna sredstva, potrebna za ugotovitev njegove škode, mora nacionalno sodišče zagotoviti, da nacionalna pravila, ki se uporabljajo na tem področju, ne onemogočajo ali pretirano otežujejo izvajanja pravice do odškodnine, kot je določena v členu 17 in členu 22(2) Montrealske konvencije.
(
1
)	Jezik izvirnika: francoščina.
(
2
)	UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 5, str. 492.
(
3
)	UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 5, str. 491.
(
4
)	UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 6, str. 246.
(
5
)	UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 3, str. 489.
(
6
)	Glej sodbo z dne 12. aprila 2018, Finnair (C‑258/16, EU:C:2018:252, točka 20 in navedena sodna praksa). Glej tudi sodbo z dne 22. novembra 2012, Espada Sánchez in drugi (C‑410/11, EU:C:2012:747, točka 20 in navedena sodna praksa).
(
7
)	Glej sodbo z dne 12. aprila 2018, Finnair (C‑258/16, EU:C:2018:252, točka 21 in navedena sodna praksa). Glej tudi sodbo z dne 22. novembra 2012, Espada Sánchez in drugi (C‑410/11, EU:C:2012:747, točke od 20 do 22 in navedena sodna praksa).
(
8
)	Glej med obsežno sodno prakso sodbo z dne 31. januarja 2017, Lounani (C‑573/14, EU:C:2017:71, točka 56).
(
9
)	Glej naslov člena 22 Montrealske konvencije. Moj poudarek.
(
10
)	Moj poudarek.
(
11
)	Moj poudarek.
(
12
)	Sodba z dne 6. maja 2010, Walz (C‑63/09, EU:C:2010:251, točka 34). Moj poudarek.
(
13
)	Sodba z dne 6. maja 2010, Walz (C‑63/09, EU:C:2010:251, točka 34). Moj poudarek.
(
14
)	Glej sodbo z dne 6. maja 2010, Walz (C‑63/09, EU:C:2010:251, točka 35).
(
15
)	Sodba z dne 6. maja 2010, Walz (C‑63/09, EU:C:2010:251, točka 36). Moj poudarek.
(
16
)	Sodba z dne 6. maja 2010, Walz (C‑63/09, EU:C:2010:251, točka 38). Moj poudarek.
(
17
)	Sodba z dne 22. novembra 2012 (C‑410/11, EU:C:2012:747).
(
18
)	Moj poudarek.
(
19
)	Razen v primerih, v katerih je potnik ob izročitvi oddane prtljage prevozniku podal posebno izjavo o interesu za dostavo in za to zahtevo plačal morebitni dodatni znesek: glej člen 22(2) Montrealske konvencije.
(
20
)	Glej sodbo z dne 6. maja 2010, Walz (C‑63/09, EU:C:2010:251, točka 39). Odškodnina, določena v Montrealski konvenciji, je namenjena le povračilu škode, saj navedena konvencija izrecno izključuje možnost „kaznovalne, odvračilne ali druge odškodnine, katere namen ni povračilo škode“ (člen 29 Montrealske konvencije; glej tudi tretjo uvodno izjavo preambule te konvencije).
(
21
)	Peta uvodna izjava preambule Montrealske konvencije.
(
22
)	Glej po analogiji sodbo z dne 12. decembra 2019, Aktiva Finants (C‑433/18, EU:C:2019:1074, točka 29 in navedena sodna praksa).
(
23
)	Glej po analogiji sodbo z dne 12. decembra 2019, Aktiva Finants (C‑433/18, EU:C:2019:1074, točka 29 in navedena sodna praksa).
(
24
)	Glej po analogiji sodbo z dne 11. septembra 2019, Călin (C‑676/17, EU:C:2019:700, točka 31).
(
25
)	Glej sodbo z dne 22. novembra 2012, Espada Sánchez in drugi (C‑410/11, EU:C:2012:747, točka 35).
(
26
)	Iz razprave na obravnavi pred Sodiščem izhaja, kot se zdi, da letalski prevoznik zabeleži posamično težo oddane prtljage. Ob domnevi torej, da letalski prevoznik ali sam potnik pozna to težo, vseeno ne bo njuno odločilna, saj teža oblačila ne nazadnje ne pove ničesar o njegovi ceni.