null
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (druhého senátu)
12. března 2026(*)
„ Řízení o předběžné otázce – Občanství Unie – Článek 21 odst. 1 SFEU – Právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států – Překážky – Návrh na změnu údajů o genderu v matrikách – Směrnice 2004/38/ES – Článek 4 odst. 3 – Článek 7 Listiny základních práv Evropské unie – Právo na respektování soukromého a rodinného života – Povinnost soudu členského soudu řídit se judikaturou ústavního soudu tohoto státu – Konformní výklad“
Ve věci C‑43/24 [Šipova](i),
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Nejvyššího kasačního soudu (Varchoven kasacionen sad, Bulharsko), ze dne 18. ledna 2024, došlým Soudnímu dvoru dne 23. ledna 2024, v řízení
K. M. H.
proti
Obština Stara Zagora
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát),
ve složení: K. Jürimäe (zpravodajka), předsedkyně senátu, K. Lenaerts, předseda Soudního dvora vykonávající funkci soudce druhého senátu, F. Schalin, M. Gavalec a Z. Csehi, soudci,
generální advokát: J. Richard de la Tour,
za soudní kancelář: R. Stefanova-Kamiševa, radová,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 22. května 2025,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–        za K. M. H.: D. I. Ljubenova, advokat, a A. Schuster, avvocato,
–        za bulharskou vládu: T. Mitova a R. Stojanov, jako zmocněnci,
–        za estonskou vládu: M. Kriisa, jako zmocněnkyně,
–        za maďarskou vládu: Zs. Biró-Tóth a M. Z. Fehér, jako zmocněnci,
–        za nizozemskou vládu: M. K. Bulterman, A. Hanje a P. P. Huurnink, jako zmocněnkyně,
–        za portugalskou vládu: P. Barros da Costa, A. Pimenta, J. Ramos a Â. Seiça Neves, jako zmocněnci,
–        za Evropskou komisi: E. Montaguti a I. Zaloguin, jako zmocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 4. září 2025,
vydává tento
Rozsudek
1        Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článku 9 SEU, článků 8, 10 a 21 SFEU, jakož i článku 7 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).
2        Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi K. M. H. a obcí Stara Zagora (Obština Stara Zagora, Bulharsko) týkajícího se návrhu na prohlášení, že je osobou ženského pohlaví a na nařízení změny jejího osobního jména, patronymika a příjmení a zápisu této změny do jejího rodného listu.
Právní rámec
Unijní právo
Smlouva o EU
3        Článek 9 SEU stanoví:
„Ve všech svých činnostech dodržuje [Evropská] [u]nie zásadu rovnosti svých občanů, kterým se dostává od jejích orgánů, institucí a jiných subjektů stejné pozornosti. Občanem Unie je každá osoba, která má státní příslušnost členského státu. Občanství Unie doplňuje občanství členského státu, nenahrazuje je.“
Smlouva o FEU
4        Článek 8 SFEU zní:
„Při všech svých činnostech usiluje Unie o odstranění nerovností a podporuje rovné zacházení pro muže a ženy.“
5        Článek 21 odst. 1 SFEU stanoví:
„Každý občan Unie má právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států s výhradou omezení a podmínek stanovených ve Smlouvách a v opatřeních přijatých k jejich provedení.“
Listina
6        Článek 7 Listiny, nadepsaný „Respektování soukromého a rodinného života“, stanoví:
„Každý má právo na respektování svého soukromého a rodinného života, obydlí a komunikace.“
7        Článek 52 Listiny, nadepsaný „Rozsah a výklad práv a zásad“, v odstavci 3 stanoví:
„Pokud [Listina] obsahuje práva odpovídající právům zaručeným [Evropskou] [ú]mluvou o ochraně lidských práv a základních svobod [podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950 (dále jen ‚EÚLP‘)], jsou smysl a rozsah těchto práv stejné jako ty, které jim přikládá uvedená úmluva. Toto ustanovení nebrání tomu, aby právo Unie poskytovalo širší ochranu.“
Směrnice 2004/38/ES
8        Článek 4 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. 2004, L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46) zní:
„Členské státy v souladu se svými právními předpisy vydávají a obnovují svým státním příslušníkům průkaz totožnosti nebo cestovní pas s uvedením jejich státní příslušnosti.“
Bulharské právo
Zákon o evidenci obyvatel
9        Článek 9 odst. 1 zákona o evidenci obyvatel (Zakon za graždanskata registracia) ze dne 27. července 1999 (DV č. 67 ze dne 27. července 1999) stanoví:
„Jméno bulharského státního příslušníka narozeného na území Bulharské republiky se skládá z osobního jména, patronymika a příjmení. Všechny tři části jména jsou zapsány v rodném listu.“
10      Podle čl. 45 odst. 1 bodů 6 až 8 zákona o evidenci obyvatel je v rodném listě uvedeno jméno novorozence, osobní identifikační číslo dítěte (pouze pro bulharské občany), jakož i pohlaví a státní příslušnost.
Zákon o bulharských osobních dokladech
11      Podle čl. 9 odst. 1 zákona o bulharských osobních dokladech (Zakon za balgarskite lični dokumenti, DV č. 93ze dne 11. srpna 1998) ve znění použitelném na spor v původním řízení (dále jen „zákon o bulharských dokladech totožnosti“):
„V případě změny jména, osobního identifikačního čísla (osobního čísla
/
osobního čísla cizince), pohlaví, státní příslušnosti nebo podstatné a trvalé změny vzhledu je osoba povinna požádat o vydání nových bulharských dokladů totožnosti do 30 dnů.“
12      Článek 13 odst. 1 zákona o bulharských osobních dokladech obsahuje výčet druhů dokladů totožnosti. Jedná se zejména o občanský průkaz, cestovní pas a řidičský průkaz.
Spor v původním řízení a předběžné otázky
13      K. M. H. se narodila dne 7. srpna 1990 v Bulharsku. K. M. H. je zapsána v matrikách tohoto členského státu jako osoba mužského pohlaví se jménem, které se skládá z osobního jména, patronymika a příjmení a odpovídá tomuto pohlaví. Bylo jí přiděleno také osobní identifikační číslo a vydán doklad totožnosti, které ji rovněž identifikují jako osobu mužského pohlaví.
14      Podle popisu skutkového stavu konstatovaného Nejvyšším kasačním soudem (Varchoven kasacionen sad, Bulharsko), který je předkládajícím soudem, se přitom K. M. H.
již od dětství vždy cítila jako žena, pokud jde o vzhled, chování, vnímání sebe sama, emoce a způsoby chování.
15      V prosinci 2014 se K. M. H. obrátila na psychologa, který dospěl k závěru, že trpí genderovou dysforií, jakož i dysforií v oblasti partnerských a sociálních vztahů. Po konzultaci se specialistou v oboru endokrinologie a andrologie K. M. H.
zahájila hormonální terapii v Itálii, kde v současné době žije, a vytvořila si stabilní rodinný vztah s italským státním příslušníkem.
16      K. M. H.
čelí každodenně, zejména při hledání zaměstnání, obtížím a problémům způsobeným rozpory mezi jejím vzhledem a chováním na jedné straně a pohlavím uvedeným v jejích dokladech totožnosti na straně druhé, proto podala v roce 2017 u okresního soudu Stara Zagora (Rajonen sad Stara Zagora, Bulharsko) návrh, aby prohlásil, že je osobou ženského pohlaví, nařídil změnu jejího jména z K. M. H. (mužské osobní jméno, patronymikum a příjmení) na K. M. H. (ženské osobní jméno, patronymikum a příjmení) a aby tato změna byla zapsána do jejího rodného listu.
17      Navzdory lékařským posudkům a znaleckému posudku potvrzujícím genderovou identitu, ke které se
K. M. H.
hlásí, byl její návrh zamítnut z důvodu, že bulharské právní předpisy nestanoví možnost změnit na základě psychologických důvodů skutečnosti zaznamenané v dokladu o osobním stavu. Toto zamítavé rozhodnutí bylo v odvolacím řízení potvrzeno krajským soudem Stara Zagora (Okražen sad Stara Zagora, Bulharsko). Podle tohoto soudu uvedené právní předpisy stanoví, že pohlaví je při narození zapsáno na základě primárních pohlavních znaků. Změna údaje o genderu je možná pouze tehdy, je-li vynucena tělesnou změnou.
18      Nejvyšší kasační soud (Varchoven kasacionen sad), k němuž byl podán kasační opravný prostředek rozhodl, že bez ohledu na neexistenci vnitrostátní právní úpravy v dané oblasti zásada respektování soukromého a rodinného života ukládá soudům, aby v každém jednotlivém případě posoudily, zda jsou splněny hmotněprávní podmínky pro změnu genderové identity osoby, od nichž se odvíjí právní změna údajů o osobním stavu zapsaných v rodném listu této osoby, aby bylo dosaženo nezbytné rovnováhy mezi veřejným zájmem a zájmem uvedené osoby ve smyslu článku 8 EÚLP. Věc byla poté vrácena krajskému soudu Stara Zagora (Okražen sad Stara Zagora), aby shromáždil nové důkazy týkající se zdravotního stavu K. M. H.
19      Rozhodnutím ze dne 21. listopadu 2019 krajský soud Stara Zagora (Okražen sad Stara Zagora) návrh K. M. H. znovu zamítl s odůvodněním, že bulharské právní předpisy nestanoví postup pro změnu genderu na základě sebeurčení dotčené osoby.
20      K. M. H. podala proti tomuto rozhodnutí kasační opravný prostředek k Nejvyššímu kasačnímu soudu (Varchoven kasacionen sad), který je předkládajícím soudem.
21      Tento soud uvedl, že je vázán výkladovým rozhodnutím pléna občanskoprávních senátů Nejvyššího kasačního soudu (Varchoven kasacionen sad) č. 2/20 ze dne 20. února 2023 (dále jen „výkladové rozhodnutí“). Z tohoto rozhodnutí však vyplývá, že hmotné právo platné v Bulharsku nestanoví možnost změny údajů týkajících se pohlaví, jména a osobního identifikačního čísla uvedených v dokladech o osobním stavu osoby, která tvrdí, že je transgender osobou. Podle uvedeného rozhodnutí unijní právo nevede k odlišnému závěru, protože pravidla týkající se osobního stavu osob spadají do pravomoci členských států. Totéž rozhodnutí se opírá zejména o rozsudek vydaný dne 26. října 2021 Ústavním soudem (Konstitucionen sad, Bulharsko), v němž měl posledně uvedený soud za to, že výraz „pohlaví“ ve smyslu bulharské ústavy musí být chápán tak, že odkazuje výlučně na jeho biologickou dimenzi z důvodu morálních nebo náboženských pravidel a zásad, které musí mít přednost před zájmem transgender osob.
22      Předkládající soud má nicméně pochybnosti o výkladu přijatém ve výkladovém rozhodnutí, a to především s ohledem na článek 8 EÚLP a článek 9 SEU. Omezení působnosti vnitrostátního práva zakazujícího diskriminaci na základě pohlaví na intersexuální osoby by totiž představovalo takovou diskriminaci ve smyslu uvedených článků. Mohlo by se rovněž jednat o porušení práva bulharských transgender osob na spravedlivý proces, neboť v jiných členských státech Unie by byly totožné nebo podobné případy posouzeny odlišně.
23      Dále se tento soud zamýšlí na otázkou, zda zákaz změny údajů uvedených v rodném listě neporušuje zásady rovnosti občanů Unie a volného pohybu, stanovené v článcích 8 a 21 SFEU a zakotvené v článku 7 Listiny, jelikož dotčené osoby nejsou schopny prokázat svou totožnost svými osobními doklady.
24      Konečně má uvedený soud za to, že je na Soudním dvoru, aby posoudil, zda je závazný výklad bulharské ústavy podaný Ústavním soudem (Konstitucionen sad), podle kterého je výraz „pohlaví“ chápán pouze v biologickém smyslu, v souladu s požadavky unijního práva a může představovat právní překážku zohlednění genderové identity v dokladech o osobním stavu.
25      Za těchto podmínek se Nejvyšší kasační soud (Varchoven kasacionen sad) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)      Brání zásady rovnosti občanů Unie a volného pohybu, které jsou zakotvené v článku 9 SEU a v článcích 8 a 21 SFEU a stvrzené článkem 7 [Listiny] a článkem 8 [EÚLP], takové vnitrostátní právní úpravě členského státu, která vylučuje jakoukoliv možnost změnit záznam týkající se pohlaví, jména a identifikačního čísla v dokladech o osobním stavu navrhovatele, který tvrdí, že je [transgender osobou]?
2)      Brání zásady rovnosti občanů Unie a volného pohybu zakotvené v článku 9 SEU a v článcích 8 a 21 SFEU, jakož i zákaz diskriminace na základě pohlaví, rasy nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo přesvědčení, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace, zakotvený v článku 10 SFEU, které jsou stvrzené článkem 7 Listiny a článkem 8 EÚLP, jakož i zásada účinné právní ochrany takové vnitrostátní judikatuře [v projednávané věci (výkladovému rozhodnutí)], podle níž objektivní hmotné právo platné na území členského státu [Unie] neumožňuje provést v dokladech o osobním stavu žadatele, který tvrdí, že je [transgender osoba], změnu pohlaví, jména a identifikačního čísla, což žadatele staví do situace odlišné od situace, v níž by se nacházel v jiném členském státě, podle jehož judikatury platí opak?
Je přípustná taková vnitrostátní judikatura, která na základě náboženských hodnot a morálních měřítek nepovoluje změnu genderové identity, ledaže by tato změna byla u určitých – intersexuálních – osob nezbytná ze
zdravotních důvodů?
Je přípustná taková vnitrostátní judikatura, která na základě náboženských hodnot a morálních měřítek umožňuje změnu pohlaví pouze v určitých případech a pouze pro určité (intersexuální) osoby ze
zdravotních důvodů, avšak nikoliv v jiných případech změny genderové identity z dalších, jiných zdravotních důvodů?
3)      Platí povinnost členských států [Unie] uznat osobní stav jednotlivce konstatovaný v jiném členském státě v souladu s jeho právem, která byla uznána judikaturou Soudního dvora (v rozsudcích ze dne 5. června 2018, Coman a další, C‑673/16, EU:C:2018:385, a ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rajon „Pančarevo“, С-490/20, ECLI:EU:C:2021:1008), týkající se použití směrnice [2004/38] a čl. 21 odst. 1 SFEU, i ve vztahu k pohlaví jako podstatné součásti matričního záznamu, vyžaduje tato povinnost, aby v případě změny pohlaví osoby, která má i bulharskou státní příslušnost, konstatované v jiném členském státě, byla [tato změna] zapsána do příslušné evidence v [Bulharsku]?
4)      Je s ohledem na právo na spravedlivý proces zakotvené v Listině a EÚLP přípustn[é] [přijmout] takový závazný výklad Ústavy v nálezu Ústavního soudu (Konstitucionen sad), podle kterého je pojem ‚pohlaví‘ chápán pouze v biologickém smyslu[?] [J]e tento výklad slučitelný s požadavky unijního práva a může být právní překážkou zápisu změny pohlaví [do matriky]? “
K předběžným otázkám
K přípustnosti
26      Je nesporné, že státní příslušník členského státu, který využil jakožto občan Unie práva volného pohybu a pobytu v jiném členském státě, než je členský stát jeho původu, se může dovolávat práv spojených s tímto postavením, zejména práv upravených v čl. 21 odst. 1 SFEU, a to případně i ve vztahu k členskému státu svého původu (rozsudky ze dne 23. října 2007, Morgan a Bucher, C‑11/06 a C‑12/06, EU:C:2007:626, bod 22; ze dne 5. června 2018, Coman a další, C‑673/16, EU:C:2018:385, bod 31, a ze dne 4. října 2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, bod 41).
27      V projednávané věci ze žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce vyplývá, že K. M. H. využila práva volného pohybu a pobytu v jiném členském státě, než je stát jejího původu, zakotveného v čl. 21 odst. 1 SFEU, neboť pobývá v Itálii, kde vytvořila stabilní rodinný vztah.
28      Za těchto okolností je odpověď na první a druhou otázku, které se týkají zejména výkladu tohoto článku 21, pro předkládající soud nezbytná k rozhodnutí sporu, který mu byl předložen. Tyto otázky tedy musí být prohlášeny za přípustné. Totéž platí pro čtvrtou otázku v rozsahu, v němž se týká důsledků, které je třeba vyvodit z případné neslučitelnosti vnitrostátního práva, jak je vykládáno ústavním soudem, s výkladem uvedeného článku 21 podaným Soudním dvorem.
29      Naopak vzhledem k tomu, že třetí otázka vychází z předpokladu, že změna pohlaví dotyčné osoby byla konstatována v jiném členském státě, než je členský stát původu této osoby, nesouvisí tato otázka podle všeho s popisem skutkových okolností sporu v původním řízení, který provedl předkládající soud.
30      Podle ustálené judikatury však důvodem pro žádost o rozhodnutí o předběžné otázce nemůže být snaha o získání konzultativních stanovisek k obecným nebo hypotetickým otázkám, nýbrž její nezbytnost pro efektivní řešení sporu týkajícího se unijního práva (viz rozsudky ze dne 16. prosince 1981, Foglia, 244/80, EU:C:1981:302, bod 18; ze dne 26. února 2013, Åkerberg Fransson, C‑617/10, EU:C:2013:105, bod 42, a ze dne 1. prosince 2022, DELID, C‑409/21, EU:C:2022:946, bod 37). Z toho vyplývá, že třetí otázka je nepřípustná.
K první a druhé otázce
Úvodní poznámky
31      Úvodem je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury platí, že v rámci postupu spolupráce mezi vnitrostátními soudy a Soudním dvorem zavedeného článkem 267 SFEU přísluší Soudnímu dvoru poskytnout vnitrostátnímu soudu užitečnou odpověď, která mu umožní rozhodnout spor, jenž mu byl předložen. Z tohoto hlediska může Soudní dvůr zohlednit i normy unijního práva, na které vnitrostátní soud ve své otázce neodkázal (viz rozsudky ze dne 20. března 1986, Tissier, 35/85, EU:C:1986:143, bod 9, a ze dne 22. února 2024, Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date, C‑491/21, EU:C:2024:143, bod 23). Okolnost, že předkládající soud ve svých otázkách formálně odkázal na určitá konkrétní ustanovení unijního práva, totiž nebrání tomu, aby Soudní dvůr předkládajícímu soudu poskytl všechny prvky výkladu, které mohou být pro rozhodnutí věci v původním řízení užitečné, přičemž ze všech poznatků předložených tímto soudem, zejména z odůvodnění předkládacího rozhodnutí, vytěží ty prvky unijního práva, které je s přihlédnutím k předmětu sporu třeba vyložit (viz rozsudky ze dne 29. listopadu 1978, Redmond, 83/78, EU:C:1978:214, bod 26, a ze dne 1. srpna 2025, Alace a Canpelli, C‑758/24 a C‑759/24, EU:C:2025:591, bod 45).
32      V této souvislosti je třeba uvést, že první a druhou otázkou, které je třeba zkoumat společně, se předkládající soud táže Soudního dvora na výklad článku 9 SEU, článků 8, 10 a 21 SFEU, jakož i článku 7 Listiny.
33      Jak bylo konstatováno v bodě 27 tohoto rozsudku, ve věci v původním řízení je nesporné, že K. M. H. jakožto občanka Unie využila v souladu s článkem 21 SFEU práva svobodně se pohybovat a pobývat v jiném členském státě, než je členský stát jejího původu. Může se tedy dovolávat práv, která jí tento článek přiznává, s výhradou omezení a podmínek stanovených ve Smlouvách a v opatřeních přijatých k jejich provedení v souladu s jeho odstavcem 1. Tato omezení a podmínky jsou stanoveny ve směrnici 2004/38, jejímž předmětem je mimo jiné stanovit podmínky výkonu těchto práv a jejich omezení (rozsudek ze dne 22. února 2024, Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date, C‑491/21, EU:C:2024:143, bod 27).
34      V tomto ohledu je třeba uvést, že čl. 4 odst. 3 této směrnice členským státům ukládá, aby svým státním příslušníkům v souladu se svými právními předpisy vydávaly průkaz totožnosti nebo cestovní pas s uvedením jejich státní příslušnosti, s cílem umožnit jim výkon práva svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (v tomto smyslu rozsudek ze dne 22. února 2024, Direcția pentru Evidența Persoanelor și Administrarea Bazelor de Date (C‑491/21, EU:C:2024:143, bod 35).
35      Změna údajů o genderu, které se K. M. H. domáhá v rámci původního řízení, by přitom podle čl. 9 odst. 1 zákona o bulharských osobních dokladech ve spojení s čl. 13 odst. 1 tohoto zákona měla za následek povinnost K. M. H. požádat o nové bulharské doklady totožnosti.
36      Za těchto podmínek, aniž je třeba se vyjadřovat k výkladu článku 9 SEU, jakož i článků 8 a 10 SFEU, je třeba mít za to, že podstatou první a druhé otázky předkládajícího soudu je, zda článek 21 SFEU a čl. 4 odst. 3 směrnice 2004/38 ve spojení s článkem 7 Listiny musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, jež neumožňuje změnu údajů zapsaných v matrikách tohoto členského státu, které se týkají genderu, jako je pohlaví, příjmení, patronymikum, osobní jméno a osobní identifikační číslo státního příslušníka uvedeného členského státu, jenž využil práva svobodně se pohybovat a pobývat v jiném členském státě.
K věci samé
37      Osobní stav, do jehož rámce spadají normy týkající se změny příjmení, patronymika, osobního jména nebo genderové identity osoby, je za současného stavu unijního práva záležitostí spadající do pravomoci členských států. Unijní právo do této pravomoci nezasahuje. Při výkonu této pravomoci však musí všechny členské státy dodržovat unijní právo, a zvláště ustanovení Smlouvy o FEU týkající se práva svobodného pohybu a pobytu na území členských států přiznaného každému občanovi Unie [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 26. června 2018, MB (Změna pohlaví a starobní důchod), C‑451/16, EU:C:2018:492, bod 29; ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rajon „Pančarevo“, C‑490/20, EU:C:2021:1008, bod 52, a ze dne 4. října 2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, bod 53].
38      Výkonu práva svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států zakotveného v článku 21 SFEU však může bránit odmítnutí členského státu uznat změnu genderové identity provedenou na základě řízení stanovených za tímto účelem v členském státě, v němž občan Unie využil tohoto práva bez ohledu na to, zda je tato změna spojena se změnou příjmení nebo osobního jména. Gender podobně jako příjmení nebo osobní jméno totiž definuje osobní identitu a osobní status osoby. Odmítnutí změnit a uznat genderovou identitu státního příslušníka členského státu, které legálně dosáhl v jiném členském státě, proto může být způsobilé vyvolat na straně dotyčné osoby značné administrativní, profesní a soukromé obtíže (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 4. října 2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, bod 55).
39      Pro občana Unie, který využil práva volného pohybu a pobytu v jiném členském státě a při svém pobytu v posledně uvedeném státě si změnil své osobní jméno a genderovou identitu, existuje konkrétní riziko, že z důvodu, že bude mít dvě různá osobní jména a budou mu přiznány dvě odlišné genderové identity, bude muset rozptylovat pochybnosti o své totožnosti, jakož i o pravosti dokladů, které má, nebo pravdivosti údajů v nich obsažených, což představuje okolnost, která může narušit výkon práva vyplývajícího z článku 21 SFEU (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 14. října 2008, Grunkin a Paul, C‑353/06, EU:C:2008:559, bod 28; ze dne 22. prosince 2010, Sayn-Wittgenstein, C‑208/09, EU:C:2010:806, body 69 a 70, a ze dne 4. října 2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, bod 56 a citovaná judikatura).
40      Na rozdíl od situace uvedené v předchozím bodě nemá K. M. H. doklady hostitelského členského státu, na jehož území má bydliště, a sice Italské republiky, které by uváděly údaje o její genderové identitě odlišné od údajů uvedených v matrice členského státu, jehož je státním příslušníkem, a sice Bulharské republiky.
41      Jak však zdůraznil generální advokát v bodě 60 svého stanoviska, je nesporné, že K. M. H. musí řešit pochybnosti vyvolané rozpory mezi údajem o svém pohlaví v jediném průkazu totožnosti, který má, na straně jedné a prožívanou genderovou identitou na straně druhé.
42      Z jejího písemného vyjádření totiž vyplývá, že skutečnost, že průkaz totožnosti nebo cestovní doklady, které jí byly vydány, uvádějí mužskou identitu, jí způsobuje značné obtíže pokaždé, když musí prokázat totožnost u zaměstnanců letecké společnosti, hotelů, ale také u donucovacích orgánů, zejména při překračování hranice.
43      Soudní dvůr ostatně v tomto ohledu již několikrát rozhodl, že mnohé činnosti každodenního života ve veřejné i soukromé oblasti vyžadují předložení důkazu o vlastní totožnosti, tj. důkazu, který se obvykle podává prostřednictvím cestovního pasu nebo občanského průkazu (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 22. prosince 2010, Sayn-Wittgenstein, C‑208/09, EU:C:2010:806, bod 61; ze dne 12. května 2011, Runevič-Vardyn a Wardyn, C‑391/09, EU:C:2011:291, bod 73, a ze dne 2. června 2016, Bogendorff von Wolffersdorff, C‑438/14, EU:C:2016:401, bod 43).
44      Rozpory mezi vzhledem osoby a údaji o genderu, které jsou uvedeny v jejím občanském průkazu nebo cestovním pasu, mohou vést k tomu, že tato osoba musí rozptýlit pochybnosti o své totožnosti, jakož i pravosti dokladu totožnosti, který předkládá, nebo pravdivosti údajů v něm uvedených, což může bránit výkonu práva vyplývajícího z článku 21 SFEU.
45      Přitom platí, že omezení svobody pohybu osob, jako je omezení, o které se jedná ve věci v původním řízení, může být v souladu s ustálenou judikaturou odůvodněné pouze, pokud se zakládá na objektivních hlediscích obecného zájmu a je přiměřené cíli legitimně sledovanému vnitrostátním právem (rozsudky ze dne 22. prosince 2010, Sayn-Wittgenstein, C‑208/09, EU:C:2010:806, bod 81; ze dne 5. června 2018, Coman a další, C‑673/16, EU:C:2018:385, bod 41, a ze dne 25. listopadu 2025, Wojewoda Mazowiecki, C‑713/23, EU:C:2025:917, bod 55).
46      V projednávané věci se bulharská vláda omezila na tvrzení, že právní uznání genderové identity spadá do výlučné pravomoci členských států. Předkládající soud poukázal na vnitrostátní judikaturu, která odkazuje na výlučné uznání pohlaví v biologickém smyslu, jakož i na morální nebo náboženská pravidla a principy jakožto regulátory chování.
47      I když v tomto ohledu vystavení takových dokladů totožnosti, jako je občanský průkaz nebo cestovní pas, spadá do výlučné pravomoci orgánů členského státu, jehož je dotyčná osoba státním příslušníkem, nic to nemění na tom, že tyto doklady musí být vydány v souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice 2004/38, aby tato osoba mohla vykonávat právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 22. února 2024, Direcția pentru Evidența Persoanelor și Administrarea Bazelor de Date, C‑491/21, EU:C:2024:143, bod 35).
48      Mimoto, pokud je opatření členského státu, které omezuje základní svobodu zaručenou Smlouvou o FEU, odůvodněno naléhavým důvodem obecného zájmu uznaným unijním právem, pak se takovým opatřením uplatňuje unijní právo ve smyslu čl. 51 odst. 1 Listiny, takže musí být v souladu se základními právy zakotvenými Listinou a zejména s právem na respektování soukromého a rodinného života uvedeným v článku 7 Listiny (viz rozsudek ze dne 25. listopadu 2025, Wojewoda Mazowiecki, C‑713/23, EU:C:2025:917, body 55 a 63 a citovaná judikatura).
49      Jak přitom vyplývá z vysvětlení k Listině základních práv (Úř. věst. 2007, C 303, s. 17), práva zaručená článkem 7 Listiny mají v souladu s jejím čl. 52 odst. 3 stejný smysl a stejný rozsah jako práva zaručená článkem 8 EÚLP, jelikož posledně uvedený článek představuje minimální úroveň ochrany (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 14. prosince 2021, Stolična obština, rajon „Pančarevo“, C‑490/20, EU:C:2021:1008, bod 60; ze dne 4. října 2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, bod 63, a ze dne 25. listopadu 2025, Wojewoda Mazowiecki, C‑713/23, EU:C:2025:917, bod 64).
50      V souladu s judikaturou Evropského soudu pro lidská práva chrání článek 8 EÚLP genderovou identitu osoby jako konstitutivní prvek a jeden z nejintimnějších aspektů jejího soukromého života. Tento článek 8 tedy zahrnuje právo každého na zjištění podrobností o jeho identitě jako lidské bytosti, což pojímá právo transgender osob na duševní pohodu a fyzickou a morální integritu a na respektování a uznání jejich genderové identity. Za tímto účelem ukládá uvedený článek 8 státům zejména pozitivní povinnosti, které zahrnují zavedení účinných a dostupných řízení zaručujících účinné dodržování jejich práva na genderovou identitu, přičemž uznání genderové identity osoby nemůže být podmíněno provedením chirurgického zákroku, který si tato osoba nepřeje. S ohledem na zvláštní význam tohoto práva mají mimoto státy v této oblasti pouze omezený prostor pro uvážení (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 4. října 2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, body 64 a 65, jakož i citovaná judikatura Evropského soudu pro lidská práva, a ze dne 13. března 2025, Deldits, C‑247/23, EU:C:2025:172, body 47 a 48, jakož i citovaná judikatura Evropského soudu pro lidská práva).
51      Z judikatury Evropského soudu pro lidská práva tedy vyplývá, že podle článku 8 EÚLP jsou státy povinny stanovit jasný a předvídatelný postup pro právní uznání genderové identity umožňující změnu genderu, a tedy příjmení, patronymika, osobního jména nebo osobního identifikačního čísla v úředních dokumentech rychle, transparentně a přístupným způsobem (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 4. října 2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, bod 66 a citovaná judikatura Evropského soudu pro lidská práva).
52      V projednávané věci z judikatury Evropského soudu pro lidská práva, zejména z rozsudku ESLP ze dne 9. července 2020, Y. T. v. Bulharsko (CE:ECHR:2020:0709JUD004170116), jehož dosah nebyl v tomto ohledu dotčen jeho revizí na základě rozsudku ESLP ze dne 4. července 2024, Y. T. v. Bulharsko (CE:ECHR:2024:0704JUD004170116, body 42 a 43), a rozsudku ESLP ze dne 27. září 2022, P. H. v. Bulharsko (CE:ECHR:2022:0927JUD004650920),
vyplývá, jak konstatoval generální advokát v bodech 91 a 92 svého stanoviska,
že bulharská právní úprava, o kterou se jedná ve věci v původním řízení musí být považována za neslučitelnou s článkem 8 EÚLP.
53      V každém případě je třeba v této souvislosti rovněž připomenout, že vnitrostátní právní úprava, která brání tomu, aby transgender osoba
kvůli tomu, že nebyla uznána její genderová identita,
mohla splnit podmínku nezbytnou pro požívání práva chráněného unijním právem, musí být v zásadě považována za neslučitelnou s unijním právem (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 7. ledna 2004, K. B., C‑117/01, EU:C:2004:7, body 30 až 34; ze dne 27. dubna 2006, Richards, C‑423/04, EU:C:2006:256, bod 31, a ze dne 4. října 2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, bod 60).
54      Tolerovat diskriminaci na základě rozdílu mezi biologickým pohlavím a genderovou identitou by totiž ve vztahu k transgender osobě znamenalo nerespektování důstojnosti a svobody, na kterou má tato osoba nárok a kterou má Soudní dvůr povinnost chránit (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 30. dubna 1996, P./S., C‑13/94, EU:C:1996:170, bod 22).
55      Z toho vyplývá, že taková právní úprava členského státu, která neumožňuje změnu údajů o genderu jednoho z jeho státních příslušníků, který využil práva svobodně se pohybovat a pobývat na území jiného členského státu, je rovněž v rozporu se základními právy, která článek 7 Listiny zaručuje transgender osobám. Nelze mít za to, že tato právní úprava umožňuje těmto osobám účinně uplatnit práva, která jim přiznává článek 21 SFEU.
56      S ohledem na výše uvedené důvody je třeba na první a druhou otázku odpovědět tak, že článek 21 SFEU a čl. 4 odst. 3 směrnice 2004/38 ve spojení s článkem 7 Listiny musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, jež neumožňuje změnu údajů zapsaných v matrikách tohoto členského státu, které se týkají genderu, jako je pohlaví, příjmení, patronymikum, osobní jméno a osobní identifikační číslo státního příslušníka uvedeného členského státu, jenž využil práva svobodně se pohybovat a pobývat v jiném členském státě.
Ke čtvrté otázce
57      Podstatou čtvrté otázky předkládajícího soudu je, zda musí být unijní právo vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby byl soud členského státu vázán výkladem vnitrostátní právní úpravy podaným ústavním soudem tohoto členského státu, který může představovat právní překážku zápisu změny údajů o genderu do matrik uvedeného členského státu, v rozporu s výkladem unijního práva podaným Soudním dvorem.
58      Na úvod je třeba předeslat, že vnitrostátní soud, který využil možnosti, kterou mu přiznává čl. 267 druhý pododstavec SFEU, musí případně odmítnout posouzení vnitrostátního soudu vyššího stupně, pokud má s ohledem na výklad podaný Soudním dvorem za to, že tato posouzení nejsou v souladu s unijním právem, a v případě potřeby upustit od použití vnitrostátního pravidla, které mu ukládá povinnost řídit se rozhodnutími tohoto vyššího soudu [viz rozsudky ze dne 16. ledna 1974, Rheinmühlen-Düsseldorf, 166/73, EU:C:1974:3, body 4 a 5; ze dne 5. října 2010, Elčinov, C‑173/09, EU:C:2010:581, body 30 a 31; ze dne 22. února 2022, RS (Účinek rozsudků ústavního soudu), C‑430/21, EU:C:2022:99, bod 75, a ze dne 26. září 2024, Energotehnica, C‑792/22, EU:C:2024:788, bod 61].
59      Tato povinnost se uplatní v případě, kdy je obecný soud vázán rozhodnutím vnitrostátního ústavního soudu, o němž má za to, že je v rozporu s unijním právem [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 15. ledna 2013, Križan a další, C‑416/10, EU:C:2013:8, body 70 a 71; ze dne 22. února 2022, RS (Účinek rozsudků ústavního soudu), C‑430/21, EU:C:2022:99, bod 76, a ze dne 26. září 2024, Energotehnica, C‑792/22, EU:C:2024:788, bod 62].
60      Uvedená povinnost se vskutku uplatní, jelikož z ustálené judikatury vyplývá, že nelze připustit, aby pravidla vnitrostátního práva, i kdyby byla ústavní povahy, narušovala jednotu a účinnost unijního práva (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 17. prosince 1970, Internationale Handelsgesellschaft, 11/70, EU:C:1970:114, bod 3; ze dne 8. září 2010, Winner Wetten, C‑409/06, EU:C:2010:503, bod 61, a ze dne 15. ledna 2013, Križan a další, C‑416/10, EU:C:2013:8, bod 70).
61      Kromě toho, jak v podstatě zdůraznil generální advokát v bodě 95 svého stanoviska, ustanovení bulharského práva, o které se jedná ve věci v původním řízení, lze podle všeho vykládat v souladu s řešením přijatým Soudním dvorem v bodě 56 tohoto rozsudku. Z výše uvedených rozsudků Evropského soudu pro lidská práva ze dne 9. července 2020, Y. T. v. Bulharsko (CE:ECHR:2020:0709JUD004170116, body 24 až 30), a ze dne 27. září 2022, P. H. v. Bulharsko (CE:ECHR:2022:0927JUD004650920, bod 6), totiž vyplývá, že před vydáním výkladového rozhodnutí bylo bulharské právo v rámci jednoho judikatorního směru vykládáno v tom smyslu, že umožňovalo uznání právní změny pohlaví.
62      V této souvislosti je třeba rovněž připomenout, že požadavek konformního výkladu s sebou nese povinnost vnitrostátních soudů změnit případně ustálenou judikaturu, vychází-li z výkladu vnitrostátního práva, který je neslučitelný s unijním právem, i kdyby tato judikatura byla vydána soudem vyššího stupně. Předkládající soud proto nemůže mít ve věci v původním řízení legitimně za to, že nemůže vyložit dotčená ustanovení vnitrostátního práva v souladu s unijním právem, pouze z toho důvodu, že tato ustanovení bylo předtím konstantně vykládána v rozporu s unijním právem (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. dubna 2016, DI, C‑441/14, EU:C:2016:278, body 33 a 34).
63      Nakonec je třeba ještě uvést, že jak čl. 21 odst. 1 SFEU, tak článek 7 Listiny jsou samy o sobě dostačující a nemusí být upřesňovány ustanoveními unijního práva nebo vnitrostátního práva k tomu, aby byla jednotlivcům přiznána práva uplatnitelná jako taková. Pokud tedy předkládající soud dospěje k závěru, že nemůže vyložit vnitrostátní právo v souladu s unijním právem, bude povinen v rámci svých pravomocí zajistit soudní ochranu vyplývající pro jednotlivce z těchto článků a zajistit jejich plný účinek tím, že v případě potřeby upustí od uplatnění dotyčných vnitrostátních ustanovení (rozsudek ze dne 25. listopadu 2025, Wojewoda Mazowiecki, C‑713/23, EU:C:2025:917, bod 76).
64      S ohledem na výše uvedené důvody je třeba na čtvrtou otázku odpovědět tak, že unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby byl soud členského státu vázán výkladem vnitrostátní právní úpravy podaným ústavním soudem tohoto členského státu, který může představovat právní překážku zápisu změny údajů o genderu do matrik uvedeného členského státu v rozporu s výkladem unijního práva podaným Soudním dvorem.
K nákladům řízení
65      Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:
1)      Článek 21 SFEU a čl. 4 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS ve spojení s článkem 7 Listiny základních práv Evropské unie
musí být vykládány v tom smyslu, že
brání právní úpravě členského státu, jež neumožňuje změnu údajů zapsaných v matrikách tohoto členského státu, které se týkají genderu, jako je pohlaví, příjmení, patronymikum, osobní jméno a osobní identifikační číslo státního příslušníka uvedeného členského státu, jenž využil práva svobodně se pohybovat a pobývat v jiném členském státě.
2)      Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby byl soud členského státu vázán výkladem vnitrostátní právní úpravy podaným ústavním soudem tohoto členského státu, který může představovat právní překážku zápisu změny údajů o genderu do matrik uvedeného členského státu, v rozporu s výkladem unijního práva podaným Soudním dvorem.
Podpisy
*      Jednací jazyk: bulharština.
i      Název projednávané věci je fiktivní. Neodpovídá skutečnému jménu žádné ze zúčastněných stran.