62002CJ0472_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C-472/02,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Cour d’appel de Bruxelles (Belgie) ze dne 20. prosince 2002, doručeným Soudnímu dvoru dne 27. prosince 2002, v řízení
Siomab SA
proti
Institut bruxellois pour la gestion de l'environnement
SOUDNÍ DVŮR (pátý senát),
ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, C. Gulmann (zpravodaj) a S. von Bahr, soudci,
generální advokát:  P. Léger,
vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 10. června 2004,
s přihlédnutím k vyjádřením předloženým:
– za Siomab SA J. Vanden Eyndem a J.-M. Wolterem, avocats,
– za Institut bruxellois pour la gestion de l’environnement (IBGE) J. Sambonem, avocat,
– za Spolkovou republiku Německo W.-D. Plessingem, M. Lummou a C.‑D. Quassowskim, jako zmocněnci,
– za Italskou republiku I. M. Bragugliou, jako zmocněncem, ve spolupráci s F. Fiorillim, avvocato dello Stato,
– za Nizozemské království  H. Sevenster, jako zmocněnkyní,
– za Komisi Evropských společenství F. Simonetti a M. Konstantinidisem, jako zmocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 15. července 2004,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole (Úř. věst. L 30 s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 176), ve znění rozhodnutí Komise 98/368/ES ze dne 18. května 1998 (Úř. věst. 1998, L 165, s. 20) a rozhodnutí Komise 1999/816/ES ze dne 24. listopadu 1999 (Úř. věst. 1999, L 316, s. 45; Zvl. vyd. 15/04, s. 338, dále jen „nařízení“).
2. Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Siomab SA (dále jen „Siomab“) a Institut bruxellois pour la gestion de l’environnement (dále jen „IBGE“) ve věci přepravy odpadů, kterou Siomab zamýšlela provést do Německa.
I – Právní rámec
Právo Společenství
3. Směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39; Zvl. vyd. 15/01, s. 23), ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 (Úř. věst. L 78, s. 32; Zvl. vyd. 15/02, s. 3) a rozhodnutí Komise 96/350/ES ze dne 24. května 1996 (Úř. věst. L 135, s. 32; Zvl. vyd. 15/03, s. 59, dále jen „směrnice“) má za základní cíl ochranu lidského zdraví a ochranu životního prostředí před škodlivými účinky způsobenými sběrem, přepravou, zpracováním, uskladňováním a uložením odpadů.
4. Směrnice definuje ve svém čl. 1 písm. e) „odstraňování“ jako „kterýkoli z postupů uvedených v příloze II A“ a v písm. f) „využití“ jako „kterýkoli z postupů uvedených v příloze II B“.
5. Nařízení zřizuje zejména dozor a kontrolu přepravy odpadů mezi členskými státy.
6. Článek 2 písm. i) nařízení definuje „odstraňování“ tak, že „odstraňování odpadu definuje v čl. 1 písm. e) směrnice 75/442/EHS“, a písm. k) definuje „využití“ tak, že „‚využití‘ definuje v čl. 1 písm. f) směrnice 75/442/EHS“.
7. Hlava II nařízení, nazvaná „Přeprava odpadů mezi členskými státy“, obsahuje zejména dvě odlišné kapitoly, z nichž jedna upravuje postup použitelný na přepravu odpadů určených k odstranění (kapitola A, články 3 až 5) a druhá upravuje postup použitelný na odpady určené k využití (kapitola B, články 6 až 11).
8. Na základě ustanovení čl. 3 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 nařízení, zamýšlí-li původce nebo držitel odpadů (dále jen „oznamovatel“) přepravit odpad určený k odstranění nebo využití z jednoho členského státu do jiného členského státu nebo provést tranzit přes jeden nebo více členských států, oznámí to příslušnému orgánu členského státu, na jehož území je přeprava ukončena (dále jen „příslušný orgán pro příjem“). Kopii tohoto oznámení zašle příslušným orgánům členského státu, z jehož území je odpad odesílán (dále jen „příslušný orgán pro odesílání“) a příslušnému orgánu státu, přes jehož území odpad prochází (dále jen „příslušný orgán pro tranzit“), stejně jako osobě nebo podniku, pro které je odpad přepravován (dále jen „příjemce“).
9. Podle čl. 3 odst. 3 a čl. 6 odst. 3 nařízení se oznámení provádí pomocí nákladního listu vydaného příslušným orgánem pro odesílání. Odstavce 5 citovaných článků upřesňují informace, které musí být podány oznamovatelem v nákladním listu, k nimž patří informace o operacích odstraňování nebo využití.
10. Na základě čl. 3 odst. 6 a čl. 6 odst. 6 téhož nařízení oznamovatel musí uzavřít s příjemcem smlouvu a kopie této smlouvy musí být na požádání zaslána příslušnému orgánu.
11. Podle čl. 3 odst. 8 prvního pododstavce a čl. 6 odst. 8 uvedeného nařízení příslušný orgán pro odesílání může v souladu s vnitrostátními právními předpisy rozhodnout, že oznámení příslušnému orgánu pro příjem předá namísto oznamovatele sám a kopii zašle příjemci a příslušnému orgánu pro tranzit.
12. Článek 3 odst. 8 druhý pododstavec nařízení, který se týká odpadu určeného k odstranění, dodává: „Příslušný orgán pro odesílání může v souladu s čl. 4 odst. 3 rozhodnout, že neprovede oznámení, má-li sám proti přepravě bezprostřední námitky. O těchto námitkách příslušný orgán pro odesílání neprodleně uvědomí oznamovatele.“
13. Podle čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 nařízení zašle příslušný orgán pro příjem oznamovateli potvrzení o přijetí oznámení ve lhůtě tří pracovních dnů od obdržení oznámení o záměru přepravy a kopii tohoto dokumentu zašle ostatním dotčeným příslušným orgánům, jakož i příjemci.
14. Článek 7 odst. 2 nařízení stanoví lhůtu 30 dnů od odeslání potvrzení, která musí být dodržována příslušnými orgány pro příjem, odesílání a tranzit k uplatnění námitek proti oznámenému záměru přepravy odpadu určeného k využití. Uvedené ustanovení zejména předpokládá, že námitky musí vycházet z odstavce 4 téhož článku.
15. Článek 7 odst. 4 písm. a) nařízení vyjmenovává případy, v nichž příslušné orgány pro příjem a pro odesílání mohou uplatnit odůvodněné námitky proti zamýšlené přepravě.
Vnitrostátní právní úprava
16. Podle čl. 3 nařízení ze dne 7. července 1994 vlády Région de Bruxelles-Capitale týkajícího se mezinárodního dovozu a vývozu odpadu IBGE sám předává v souladu s čl. 6 odst. 8 nařízení oznámení o vývozu odpadu příslušným orgánům pro příjem s kopií pro příjemce.
Spor v původním řízení a předběžná otázka
17. Společnost Siomab provozuje v Bruselu továrnu na spalování domácího odpadu a podobných produktů. Tato činnost s sebou přináší produkci zbytkového materiálu, zejména solí.
18. Společnost Siomab uzavřela dne 30. listopadu 2001 smlouvu s GTS-Grunde Teutschenthal Sicherungs Gmbh & co. KG o hlubinném ukládání solí ve štolách solných dolů Teutschenthal v Německu.
19. K provedení přepravy tohoto odpadu zaslala Siomab dne 4. prosince 2001 IBGE oznamovací složku k předání příslušnému orgánu pro příjem, a sice Landesamt für Geologie und Bergwesen Sachsen-Anhalt.
20. V dokumentu takto zaslaném IBGE společnost Siomab kvalifikovala zamýšlenou přepravu jako přepravu odpovídající operaci využití typu „R 5 Recyklace nebo zpětné získávání ostatních anorganických materiálů“, uvedené v příloze II B směrnice. IBGE měl za to, že se tato operace týká přepravy odpadu určeného k odstranění typu „D 12 Trvalé uložení (např. uložení kontejnerů v dole apod.)“, uvedené v příloze II A směrnice. Po konzultaci se společností Siomab IBGE pozměnil v tomto smyslu oznamovací formulář a dne 20. prosince 2001 informoval Siomab, že její žádost o vývoz byla zaslána příslušnému orgánu v Německu. Tento orgán žádost zamítl z toho důvodu, že podle vnitrostátního horního práva je v dole Teutschenthal přípustné pouze využití, a nikoliv odstranění.
21. Společnost Siomab zaslala znovu svou složku IBGE dne 9. dubna 2002 s tím, že setrvala na kvalifikaci operace jako operace týkající se přepravy typu R 5 a s odvoláním na judikaturu Soudního dvora (rozsudek ze dne 27. února 2002, ASA, C-6/00, Recueil, s. I-1961) tvrdila, že IBGE je povinen předat oznámení příslušnému orgánu pro příjem v té podobě, v jaké je obdrží, aniž by mohl změnit kvalifikaci účelu přepravy.
22. IBGE setrval na svém posouzení a dne 29. dubna 2002 zaslal společnosti Siomab její složku s odůvodněním, že kvalifikace operace je nesprávná.
23. Společnost Siomab poté podala žalobu ke Conseil d’État, kterou se domáhala zrušení rozhodnutí IBGE spočívajícího v tom, že IBGE odmítl předat oznámení o přepravě odpadu příslušnému orgánu pro příjem.
24. Dne 14. května 2002 Siomab podala předsedovi Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) návrh na předběžné opatření, kterým by bylo uloženo IBGE předat beze změn oznámení o přepravě odpadu příslušnému orgánu pro přijetí. Tento návrh byl zamítnut usnesením ze dne 8. července 2002.
25. Společnost Siomab podala proti tomuto nařízení odvolání ke Cour d’appel de Bruxelles, uplatňujíc zejména, že IBGE nepřísluší změnit z úřední povinnosti kvalifikaci účelu přepravy odpadu a že nařízení v rámci zvláštního postupu ohledně využití odpadu neopravňuje příslušný orgán pro odesílání odmítnout předání oznámení. IBGE naopak tvrdil, že je jeho povinností přezkoumat kvalifikaci záměru, a že tedy není povinen postoupit oznámení v případě obcházení nařízení.
26. Za těchto okolností Cour d’appel de Bruxelles, maje za to, že výsledek sporu, jenž mu byl předložen, závisí na výkladu nařízení, rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Za předpokladu, že se členský stát uchýlí k postupu oznámení nákladního listu příslušným orgánem pro odesílání za použití článků 3.8 a 6.8 nařízení […], musí být články 3.8, 4.3, 6.8, 7.4 a 26 nařízení vykládány v tom smyslu,
a) že příslušný orgán pro odesílání ve smyslu tohoto nařízení oprávněný k přezkoumání, zda záměr přepravy kvalifikovaný v oznámení jako ‚přeprava odpadů za účelem využití‘ odpovídá skutečně této kvalifikaci, může, má-li za to, že kvalifikace je nesprávná,
– odmítnout předání nákladního listu z důvodu této nesprávné kvalifikace a vyzvat oznamovatele k předání nového nákladního listu,
– provést předání nákladního listu poté, co změnil kvalifikaci záměru přepravy na ‚přepravu odpadu za účelem odstranění‘,
– provést  předání nákladního listu obsahujícího nesprávnou kvalifikaci přepravy s bezprostředním přiložením námitky založené na této nesprávné kvalifikaci?
b) nebo naopak, že příslušný orgán pro odesílání je povinen zaslat oznámení takto kvalifikované oznamovatelem příslušnému orgánu pro příjem, přičemž si ovšem zachovává oprávnění, domnívá-li se, že účel přepravy byl nesprávně kvalifikován, vznést kromě toho současně nebo následně námitku odůvodněnou touto chybou v odůvodnění?“
K předběžné otázce
27. Úvodem je na místě připomenout, že v systému zavedeném nařízením všechny příslušné orgány, které jsou příjemci oznámení o záměru přepravy odpadu, musí přezkoumat, zda kvalifikace provedená oznamovatelem je v souladu s ustanoveními nařízení a zamítnout přepravu, pokud je tato kvalifikace nesprávná (výše uvedený rozsudek ASA, bod 40, a rozsudek ze dne 13. února 2003, Komise v. Lucembursko, C-458/00, Recueil, s. I-1553, bod 21).
28. Pokud příslušný orgán pro odesílání usoudí, že účel přepravy byl v oznámení kvalifikován nesprávným způsobem, musí založit svou námitku vůči přepravě na důvodu vycházejícím z této nesprávné kvalifikace, aniž by odkazoval na některé ze zvláštních ustanovení nařízení definujících námitky, které členské státy mohou uplatňovat vůči přepravě odpadu. Tato námitka má za následek, stejně jako ostatní námitky upravené nařízením, zamezení přepravy (výše uvedený rozsudek ASA, bod 47). Naproti tomu příslušnému orgánu pro odesílání nepřísluší změnit z úřední povinnosti kvalifikaci účelu přepravy odpadu, jelikož tato jednostranná změna kvalifikace by měla za následek, že by jedna a tatáž přeprava byla přezkoumávána různými příslušnými orgány s ohledem na ustanovení spadající do odlišných kapitol nařízení, což by bylo neslučitelné se systémem zavedeným tímto nařízením (výše uvedený rozsudek ASA, bod 48).
29. Dále je třeba připomenout, že Soudní dvůr rozhodl, že postup definovaný nařízením zaručuje oznamovateli, že jeho záměr přepravy bude přezkoumán ve lhůtě stanovené tímto nařízením a že bude informován nejpozději ke dni uplynutí této lhůty o tom, zda a případně za jakých podmínek bude moci být přeprava provedena. Námitka příslušného orgánu pro odesílání týkající se nesprávné kvalifikace přepravy oznámené jako přeprava odpadů určených k využití musí být tudíž vznesena ve lhůtě stanovené v čl. 7 odst. 2 nařízení (výše uvedený rozsudek ASA, bod 49).
30. Tento výklad nařízení se uplatní rovněž v situacích, kdy, jako v projednávaném případě, byl příslušnému orgánu pro odesílání, jenž má za to, že musí vznést námitku vůči přepravě odpadu de klarovaného jako odpad určený k využití, předložen záměr v rámci zvláštního postupu podle čl. 6 odst. 8 nařízení, podle něhož uvedený orgán sám zajistí namísto oznamovatele oznámení takového záměru ostatním orgánům a příjemci.
31. Nic totiž neopravňuje k závěru, že samotná skutečnost, že postup, jenž má být dodržen k oznámení záměru zúčastněným stranám, je jiný než obvykle stanovený postup, musí mít za následek to, že příslušný orgán pro odesílání je oprávněn z úřední povinnosti změnit kvalifikaci účelu přepravy.
32. V této souvislosti je na místě připomenout, že druhý pododstavec čl. 3 odst. 8 nařízení týkající se postupu přepravy odpadu určeného k odstranění ponechává příslušnému orgánu pro odesílání možnost odmítnout provést předání oznámení záměru, „má-li sám proti přepravě bezprostřední námitky v souladu s čl. 4 odst 3“. Zákonodárce Společenství tudíž tím, že neposkytl tuto možnost příslušnému orgánu pro odesílání v rámci postupu přepravy odpadu určeného k využití, sice implicitně, ale nutně zamýšlel vyloučit tento orgán z tohoto postupu.
33. Za těchto podmínek je namístě mít za to, že v situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, nemůže příslušný orgán pro odesílání, který usoudí, že kvalifikace účelu přepravy je nesprávná, změnit z úřední povinnosti kvalifikaci tohoto účelu a odmítnout provést předání nákladního listu ostatním orgánům a příjemci. Přísluší mu pouze nejpozději ke dni uplynutí lhůty 30 dnů, která začíná běžet dnem odeslání potvrzení o přijetí oznámení přepravy orgánem pro příjem, oznámit všemi prostředky oznamovateli a ostatním příslušným orgánům, kterých se to týká, svou námitku založenou na nesprávnosti zmíněné kvalifikace.
34. Z důvodů vyjádřených generálním advokátem v bodech 37 a 38 svého stanoviska takový výklad nařízení neohrožuje v ničem pravomoci, které má na základě nařízení příslušný orgán pro odesílání k uplatnění námitek vůči přepravě v případě nesprávné kvalifikace operace ze strany oznamovatele při současném plném zachování zájmu oznamovatele na tom, aby se dozvěděl stanoviska ostatních orgánů k tomuto záměru.
35. Vzhledem k výše uvedenému je třeba odpovědět na předběžnou otázku tak, že nařízení je třeba vykládat v tom smyslu, že pokud se členský stát uchýlí, v souladu s ustanoveními čl. 6 odst. 8 tohoto nařízení, ke zvláštnímu postupu oznámení, ze strany příslušného orgánu pro odesílání, nákladního listu vyhotoveného pro účely přepravy odpadu určeného k využití, pak tento orgán, usoudí-li, že musí vznést námitku vůči přepravě z důvodu nesprávnosti kvalifikace operace učiněné oznamovatelem, nemůže z úřední povinnosti změnit kvalifikaci přepravy a je povinen oznámit nákladní list ostatním příslušným orgánům a příjemci. Přísluší mu pak všemi prostředky, a nejpozději ke dni uplynutí lhůty stanovené v čl. 7 odst. 2 nařízení, oznámit svou námitku oznamovateli a ostatním příslušným orgánům.
K nákladům řízení
36. Výdaje vzniklé německé, italské a nizozemské vládě, jakož i Komisi Evropských společenství, které předložily Soudnímu dvoru vyjádření, se nenahrazují. Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před postupujícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:
Nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole, ve znění rozhodnutí Komise 98/368/ES ze dne 18. května 1998 a rozhodnutí Komise 1999/816/ES ze dne 24. listopadu 1999, musí být vykládáno v tom smyslu, že pokud se členský stát uchýlí, v souladu s ustanoveními čl. 6 odst. 8 tohoto nařízení, ke zvláštnímu postupu oznámení, ze strany příslušného orgánu pro odesílání, nákladního listu vyhotoveného pro účely přepravy odpadu určeného k využití, pak tento orgán, usoudí-li, že musí vznést námitku vůči přepravě z důvodu nesprávnosti kvalifikace operace učiněné oznamovatelem, nemůže z úřední povinnosti změnit kvalifikaci přepravy a je povinen oznámit nákladní list ostatním příslušným orgánům a příjemci. Přísluší mu pak všemi prostředky, a nejpozději ke dni uplynutí lhůty stanovené v čl. 7 odst. 2 nařízení, oznámit svou námitku oznamovateli a ostatním příslušným orgánům.