62024CJ0133
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (pátého senátu)
30. dubna 2026 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Hospodářská soutěž – Profesionální fotbal – Dohoda o nepřetahování hráčů uzavřená národní sportovní asociací a skupinou klubů v návaznosti na přerušení sportovní sezóny 2019/2020 z důvodu pandemie covidu-19 – Článek 101 odst. 1 SFEU – Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu nebo z hlediska důsledku – Trh práce – Nábor hráčů ze strany klubů – Jednostranné ukončení pracovní smlouvy ze strany hráčů – Uplynutí platnosti pracovní smlouvy – Obsah dohody – Hospodářský a právní kontext, do něhož je tato dohoda zasazena – Objektivní cíle, kterých má uvedená dohoda dosáhnout z hlediska hospodářské soutěže – Odůvodnění – Podmínky – Sledování legitimních cílů obecného zájmu – Nezbytnost – Přiměřenost“
Ve věci C‑133/24,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Soud pro hospodářskou soutěž, regulaci a dohled, Portugalsko) ze dne 18. prosince 2023, došlým Soudnímu dvoru dne 16. února 2024, v řízení
Liga Portuguesa de Futebol Profissional (LPFP),
CD Tondela – Futebol, SAD,
Clube Desportivo Feirense – Futebol, SAD,
Académico de Viseu Futebol Clube – Futebol, SAD,
Os Belenenses – Sociedade Desportiva de Futebol, SAD,
Boavista Futebol Clube – Futebol, SAD,
Sporting Clube de Braga – Futebol, SAD,
Sporting Clube da Covilhã – Futebol, SDUQ, Lda,
Estoril Praia – Futebol, SAD,
Gil Vicente Futebol Clube – Futebol, SDUQ, Lda.,
Leixões Sport Clube – Futebol, SAD,
Clube Desportivo de Mafra – Futebol, SDUQ, Lda.,
União Desportiva Oliveirense – Futebol, SAD,
Futebol Clube de Paços de Ferreira, SDUQ, Lda.,
Futebol Clube de Penafiel, SAD,
Portimonense Futebol, SAD,
Rio Ave Futebol Clube – Futebol, SDUQ, Lda.,
Santa Clara Açores – Futebol, SAD,
Varzim Sport Club – Futebol, SDUQ, Lda.,
União Desportiva Vilafranquense – Futebol, SAD,
Futebol Clube de Famalicão – Futebol, SAD,
Associação Académica de Coimbra – Organismo Autónomo de Futebol, SDUQ, Lda.,
Moreirense Futebol Clube – Futebol, SAD,
Marítimo da Madeira, Futebol, SAD,
Vitória Sport Clube – Futebol, SAD,
Futebol Clube do Porto – Futebol, SAD,
Sporting Clube de Portugal – Futebol, SAD,
Sport Lisboa e Benfica – Futebol, SAD,
proti
Autoridade da Concorrência,
SOUDNÍ DVŮR (pátý senát),
ve složení: M. L. Arastey Sahún, předsedkyně senátu, J. Passer (zpravodaj), E. Regan, D. Gratsias a B. Smulders, soudci,
generální advokát: N. Emiliou,
za soudní kancelář: L. Carrasco Marco, radová,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 13. února 2025,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za Liga Portuguesa de Futebol Profissional (LPFP), CD Tondela – Futebol, SAD, Clube Desportivo Feirense – Futebol, SAD, Académico de Viseu Futebol Clube – Futebol, SAD, Os Belenenses – Sociedade Desportiva de Futebol, SAD, Boavista Futebol Clube – Futebol, SAD, Sporting Clube de Braga – Futebol, SAD, Sporting Clube da Covilhã – Futebol, SDUQ, Lda., Estoril Praia – Futebol, SAD, Gil Vicente Futebol Clube – Futebol, SDUQ, Lda., Leixões Sport Clube – Futebol, SAD, Clube Desportivo de Mafra – Futebol, SDUQ, Lda., União Desportiva Oliveirense – Futebol, SAD, Futebol Clube de Paços de Ferreira, SDUQ, Lda., Futebol Clube de Penafiel, SAD, Portimonense Futebol, SAD, Rio Ave Futebol Clube – Futebol SDUQ, Lda., Santa Clara Açores – Futebol, SAD, Varzim Sport Club – Futebol, SDUQ, Lda., União Desportiva Vilafranquense – Futebol, SAD, Futebol Clube de Famalicão – Futebol, SAD, Associação Académica de Coimbra – Organismo Autónomo de Futebol, SDUQ, Lda.: A. Cantanhede Gonçalves, M. J. Faria a L. M. Soares Romão, advogados,
–
za Moreirense Futebol Clube – Futebol, SAD: G. Ribeiro Dias, advogado,
–
za Marítimo da Madeira, Futebol, SAD: J. A. Martins a J. Pinto de Almeida, advogados,
–
za Vitória Sport Clube – Futebol, SAD: G. Gama Lobo a J. Pinto de Almeida, advogados,
–
za Futebol Clube do Porto, Futebol, SAD: A. Domingues, advogado,
–
za Sporting Clube de Portugal – Futebol, SAD: G. Banha Coelho, C. Homem Ferreira Morais, L. D. Silva Morais a L. Tomé Feteira, advogados,
–
za Sport Lisboa e Benfica, Futebol, SAD: R. Bordalo Junqueiro, R. Pacheco Bettencourt a M. Stock da Cunha, advogados,
–
za Autoridade da Concorrência: D. Cardoso, A. Cruz Nogueira a A. C. Salgueiro, advogadas,
–
za portugalskou vládu: C. Alves a P. Barros da Costa, jako zmocněnkyně,
–
za řeckou vládu: K. Boskovits, jako zmocněnec,
–
za polskou vládu: B. Majczyna a D. Lutostańska, jako zmocněnci,
–
za Evropskou komisi: S. Baches Opi, P. Caro de Sousa a F. van Schaik, jako zmocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 15. května 2025,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článku 101 SFEU.
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Liga Portuguesa de Futebol Profissional (LPFP) [Portugalská profesionální fotbalová liga (LPFP)] a skupinou profesionálních fotbalových klubů usazených v Portugalsku na jedné straně a Autoridade da Concorrência (Úřad pro hospodářskou soutěž, Portugalsko) na straně druhé ve věci legality rozhodnutí, kterým tento orgán v podstatě konstatoval, že LPFP a tyto profesionální fotbalové kluby, které se účastní portugalské prvoligové a druholigové soutěže, porušily článek 101 SFEU a vnitrostátní právo hospodářské soutěže z důvodu dohody o nepřetahování hráčů uzavřené v kontextu pandemie covidu-19 a přerušení sportovní sezóny 2019/2020 na neurčito.
Právní rámec
3
Článek 101 SFEU stanoví:
„1.   S vnitřním trhem jsou neslučitelné, a proto zakázané, veškeré dohody mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků a jednání ve vzájemné shodě, které by mohly ovlivnit obchod mezi členskými státy a jejichž účelem nebo důsledkem je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu, zejména ty, které
a)
přímo nebo nepřímo určují nákupní nebo prodejní ceny anebo jiné obchodní podmínky,
b)
omezují nebo kontrolují výrobu, odbyt, technický rozvoj nebo investice;
c)
rozdělují trhy nebo zdroje zásobování,
d)
uplatňují vůči obchodním partnerům rozdílné podmínky při plnění stejné povahy, čímž jsou někteří partneři znevýhodněni v hospodářské soutěži,
e)
podmiňují uzavření smluv tím, že druhá strana přijme další plnění, která ani věcně, ani podle obchodních zvyklostí s předmětem těchto smluv nesouvisejí.
2.   Dohody nebo rozhodnutí zakázané podle tohoto článku jsou neplatné od počátku.
3.   Odstavec 1 však může být prohlášen za neúčinný pro:
–
dohody nebo kategorie dohod mezi podniky,
–
rozhodnutí nebo kategorie rozhodnutí sdružení podniků a
–
jednání ve vzájemné shodě nebo jejich kategorie,
které přispívají ke zlepšení výroby nebo distribuce výrobků anebo k podpoře technického či hospodářského pokroku, přičemž vyhrazují spotřebitelům přiměřený podíl na výhodách z toho vyplývajících, a které
a)
neukládají příslušným podnikům omezení, jež nejsou k dosažení těchto cílů nezbytná;
b)
neumožňují těmto podnikům vyloučit hospodářskou soutěž ve vztahu k podstatné části výrobků tímto dotčených.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
4
LPFP je asociací založenou podle portugalského soukromého práva, jejímž účelem je podle jejích stanov řídit a organizovat činnosti spojené s profesionálním fotbalem v Portugalsku. Konkrétně na základě pravomocí, které na ni přenesla Federação Portuguesa de Futebol (Portugalská fotbalová federace), LPFP řídí a organizuje profesionální fotbalové soutěže. Mezi tyto soutěže patří Primeira Liga (první celostátní liga) a Segunda Liga (druhá celostátní liga).
5
Během sezóny 2019/2020, která měla původně trvat od 1. července 2019 do 30. června 2020, se mělo v první celostátní lize utkat 18 profesionálních fotbalových klubů usazených v Portugalsku. Ve druhé celostátní lize se pak mělo utkat 13 klubů, rovněž usazených v Portugalsku.
6
Dne 11. března 2020 prohlásila Světová zdravotnická organizace (WHO) epidemii covidu-19 za pandemii.
7
Dne 12. března 2020 oznámily portugalské orgány přijetí souboru opatření určených k omezení rizika šíření pandemie covidu-19, mezi něž patřilo i omezení volného pohybu obyvatel a uzavření zařízení určených pro veřejnost. Téhož dne LPFP rozhodla, že bude na neurčito přerušena sportovní sezóna 2019/2020 a všechny soutěže organizované v rámci této sezóny, včetně první a druhé celostátní ligy. V obou těchto ligových soutěžích zbývalo k tomuto datu odehrát ještě deset kol.
8
Kvůli rychle se zhoršující zdravotní situaci vyhlásily portugalské orgány dne 18. března 2020 nouzový stav. Jeho vyhlášení mělo za následek částečné pozastavení řady práv, včetně práva pohybu v tuzemsku, práva vycestovat ze země a práv pracovníků. Zároveň bylo přijato několik souborů mimořádných opatření, zejména s cílem pomoci zaměstnavatelům a pracovníkům, na něž dopadly sociální, hospodářské a finanční důsledky této pandemie.
9
Dne 21. března 2020 zahájily LPFP a Sindicato de Jogadores Profissionais de Futebol (Odborová organizace profesionálních fotbalistů, Portugalsko) (dále jen „SJPF“) jednání, která jim měla umožnit společně nalézt možná řešení sportovních, sociálních, hospodářských a finančních obtíží, jimž portugalské odvětví profesionálního fotbalu čelilo v důsledku pandemie. Tato jednání se týkala zejména podmínek pro dokončení sportovní sezóny 2019/2020.
10
Dne 7. dubna 2020 vydaly LPFP i SJPF každá samostatnou tiskovou zprávu o stavu jednání, jež mezi sebou vedly. LPFP ve své tiskové zprávě nejprve uvedla, že obdržela souhlas SJPF se souborem právních opatření, která měla být začleněna do kolektivní pracovní smlouvy pro profesionální fotbalisty, mezi něž patřilo prodloužení pracovních smluv hráčů, jakož i smluv o hostování nebo přestupu hráčů platných ke dni uvedené tiskové zprávy, až do skončení sportovní sezóny 2019/2020, jež mělo nastat k datu odehrání posledního oficiálního utkání soutěží organizovaných v této sezóně. LPFP dále upřesnila, že naproti tomu nebylo dosaženo dohody se SJPF ohledně diskutovaných finančních otázek, mezi něž patřila možnost klubů a hráčů nebo případně sociálních partnerů dohodnout se na opatřeních vedoucích ke snížení platů. Skutečnost, že nebylo dosaženo dohody, byla rovněž zmíněna v tiskové zprávě vydané organizací SJPF téhož dne. LPFP závěrem připomněla, že vzhledem k nedosažení této dohody mohou kluby mimo jiné nadále využít institutu zjednodušené dočasné nezaměstnanosti nebo zahájit se svými hráči individuální jednání, a svou tiskovou zprávu zakončila slovy:
„[LPFP] nadále věří, že bude moci společně se [SJPF] písemně stvrdit opatření směřující k doplnění kolektivní pracovní smlouvy, která již byla se [SJPF] dohodnuta […]“
11
Téhož dne se LPFP a prvoligové kluby, zastoupené většinou svými předsedy, zúčastnily videokonference, během níž uzavřely dohodu týkající se angažování hráčů, kteří by jednostranně ukončili pracovní smlouvu z důvodu pandemie covidu-19. Po této videokonferenci vydala LPFP tiskovou zprávu nadepsanou „Předsedové [prvoligových] klubů stanoví pravidlo pro jednostranné ukončování smluv“, v níž se uvádělo:
„Předsedové [prvoligových] klubů, kteří se dnes sešli prostřednictvím videokonference s předsedou [LPFP], analyzovali současnou situaci a po poradě se rozhodli veřejně oznámit, že žádný klub nebude angažovat hráče, který jednostranně ukončí pracovní smlouvu s poukazem na obtíže způsobené pandemií covidu-19 nebo jakýmkoli mimořádným rozhodnutím vyplývajícím z této pandemie, a zejména prodloužením sportovní sezóny.“
12
Dne 8. dubna 2020 se LPFP a některé druholigové kluby, většinou zastoupené svými předsedy, zúčastnily videokonference, po jejímž skončení vydala LPFP tiskovou zprávu nadepsanou „Předsedové [druholigových] klubů se dohodli na pravidlu pro jednostranné ukončování smluv“. Tato tisková zpráva obsahuje první pododstavec, který má stejné znění jako tisková zpráva uvedená v předchozím bodě tohoto rozsudku, a za ním následují další dva pododstavce tohoto znění:
„Toto opatření bylo včera přijato a oznámeno předsedy [prvoligových] klubů, k nimž se nyní připojili odpovědní činitelé [druholigových] klubů. Předsedové druholigových klubů, sjednoceni v úsilí překonat tuto obtížnou situaci a vystupující jednotně, budou ve spolupráci s [LPFP] schopni překonat toto pro celé odvětví tak obtížné období.
Odpovědní činitelé klubů jsou více než kdy předtím přesvědčeni, že problémy a výzvy, kterým čelí, jsou společné a reakce na ně musí být bezpodmínečně také společná.“
13
Mezinárodní federace fotbalových asociací (FIFA) zveřejnila dne 7. dubna 2020 oběžník č. 1714, v němž je reprodukován dokument „Covid-19: Regulační otázky týkající se fotbalu“ vytvořený pracovní skupinou, jejímiž členy byli vedle zástupců FIFA také zástupci národních fotbalových asociací, které jsou členy FIFA, dále zástupci konfederací, Evropské klubové asociace, Mezinárodní federace profesionálních fotbalistů (FIFPro) a World Leagues Forum. V tomto dokumentu FIFA mimo jiné nastiňuje, že by národním fotbalovým asociacím mohlo být povoleno měnit data svých sportovních sezón a přestupních období hráčů (tzv. „přestupních oken“). FIFA rovněž navrhuje, aby byli kluby a hráči vybízeni ke spolupráci za účelem dosažení dohod o snížení platů nebo, alternativně, aby byly dohody uzavřené mezi kluby a hráči po dobu přerušení sportovní sezóny „pozastaveny“.
14
Dne 23. dubna 2020 zveřejnily portugalské orgány nařízení s mocí zákona, kterým byl zaveden soubor mimořádných a dočasných opatření v oblasti sportu; mimo jiné bylo portugalským sportovním asociacím povoleno měnit své předpisy v průběhu sezóny 2019/2020 a po dobu jejího trvání, a to za účelem řešení obtíží způsobených pandemií.
15
Dne 30. dubna 2020 přijaly tyto orgány usnesení, kterým se stanoví strategie pro zrušení omezujících opatření a byla v něm upravena možnost obnovení sezóny 2019/2020, aby mohla být dohrána prvoligová soutěž.
16
Dne 4. května 2020 uzavřely LPFP, SJPF a Associação Nacional de Treinadores de Futebol (Národní asociace fotbalových trenérů, Portugalsko) memorandum o porozumění. Důvodová zpráva, která předchází tomuto memorandu, zmiňuje atypickou a výjimečnou situaci zdravotního ohrožení a sociálních otřesů vyvolanou pandemií, následně zmiňuje možnost obnovení prvoligové soutěže předvídanou v usnesení zmíněném v předchozím bodě tohoto rozsudku a poté odkazuje na „[z]achování [této soutěže] při zvláštním dodržení zásady stability soutěží […] a zásady, že se o výsledku má rozhodnout na hřišti […]“ Pokud jde o samotné memorandum o porozumění, to mimo jiné stanoví, že „[s]portovní sezóna 2019/2020 skončí dnem následujícím po posledním oficiálním utkání této sezóny“ a že „[p]rofesionální hráčské smlouvy […] uzavřené mezi kluby […] a hráči […], jejichž platnost uplyne během probíhající sportovní sezóny […], se považují za automaticky prodloužené až do konce sezóny […]“
17
Dne 26. května 2020 Úřad pro hospodářskou soutěž nařídil, že opatření uvedená v tiskových zprávách vydaných LPFP ve dnech 7. a 8. dubna 2020 a zmíněných v bodech 10 až 12 tohoto rozsudku budou po dobu 90 dnů pozastavena. Dne 2. června 2020 LPFP a dotyčné kluby uvedly, že tomuto příkazu vyhověly.
18
Dne 8. června 2020 byla kolektivní pracovní smlouva uzavřená mezi LPFP a SJPF změněna stranami této smlouvy s cílem vložit do ní článek 7a, nadepsaný „Dopad změn rozpisu soutěží vyvolaných covidem-19 na sportovní pracovní poměr“, který zní následovně:
„1.   Strany kolektivní smlouvy uzavírají tuto dohodu v souladu s memorandem vypracovaným s [LPFP] […], které stanoví, že sportovní sezóna 2019/2020 skončí dnem následujícím po posledním oficiálním soutěžním utkání této sezóny.
2.   Nedohodnou-li se strany jinak, považují se profesionální hráčské smlouvy […] uzavřené mezi [prvoligovými] kluby a hráči, jejichž platnost uplyne během probíhající sportovní sezóny, jak je definována v nařízení, za automaticky prodloužené až do konce probíhající sezóny, jak je definována v předchozím bodě.
[…]4.   Při prodloužení smlouvy definované v bodě 1 jsou zachována všechna práva a povinnosti stran, včetně povinnosti sportovního zaměstnavatele vyplácet hráči měsíční odměnu stanovenou pro probíhající sportovní sezónu nebo částku úměrnou této odměně, pokud sportovní sezóna končí předtím, než se odměna stane splatnou v plném rozsahu, […]
[…]“
19
Dne 18. června 2020 stanovila Portugalská fotbalová federace nové datum konce sportovní sezóny 2019/2020 na 2. srpna 2020.
20
Dne 28. dubna 2022 přijal Úřad pro hospodářskou soutěž rozhodnutí, v němž konstatoval, že opatření uvedená v tiskových zprávách vydaných LPFP ve dnech 7. a 8. dubna 2020 a zmíněných v bodech 10 až 12 tohoto rozsudku musí být kvalifikována jako dohoda, jejímž účelem je omezení hospodářské soutěže, která by bez takovéto dohody mohla existovat mezi profesionálními fotbalovými kluby, jež jsou stranami této dohody, na trhu náboru hráčů způsobilých účastnit se prvoligových a druholigových soutěží.
21
LPFP a skupina prvoligových a druholigových profesionálních fotbalových klubů podaly k Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Soud pro hospodářskou soutěž, regulaci a dohled, Portugalsko), který je předkládajícím soudem, proti tomuto rozhodnutí žalobu.
22
V předkládacím rozhodnutí popsal předkládající soud právní rámec použitelný na nábor a registraci hráčů způsobilých účastnit se celostátních prvoligových a druholigových soutěží, jakož i dopady pandemie covidu-19 na sportovní, hospodářskou a finanční situaci portugalských profesionálních fotbalových klubů a poté na profesní situaci hráčů, načež v podstatě uvedl, že má pochybnosti o způsobu, jakým Úřad pro hospodářskou soutěž vyložil a uplatnil čl. 101 odst. 1 SFEU v rozhodnutí ze dne 28. dubna 2022.
23
V tomto ohledu má uvedený soud předně za to, že obecně a abstraktně musí být jednání, jehož prostřednictvím se podniky mezi sebou dohodnou, že si nebudou navzájem přebírat a zaměstnávat své pracovníky, a tudíž těmto pracovníkům omezí nebo znemožní vyhlídky na profesní mobilitu a oslabí jejich vyjednávací sílu vůči jejich zaměstnavatelům, kvalifikováno s ohledem na čl. 101 odst. 1 SFEU jako dohoda, na jejímž základě si hospodářské subjekty jednající jako „kupující“ na „trhu“ náboru pracovníků rozdělují pracovní sílu coby „zdroje“. Kromě toho je předkládající soud toho názoru, že takovou dohodu lze jejím obsahem připodobnit k dohodám uvedeným v čl. 101 odst. 1 písm. c) SFEU, a vzhledem ke stupni škodlivosti ji lze kvalifikovat jako dohodu, jejímž „účelem“ je omezení hospodářské soutěže, kterou by zúčastněné podniky mohly v případě neexistence této dohody vést na trhu náboru pracovníků a jež může hrát ústřední úlohu v některých odvětvích, jako je odvětví profesionálního sportu, kde je kvalifikace pracovníků zásadní.
24
Předkládající soud dále vysvětluje, že v projednávané věci má nicméně pochybnosti o tom, zda správný výklad čl. 101 odst. 1 SFEU umožňuje mít za to, že taková dohoda, jako je dohoda dotčená ve věci v původním řízení, vykazuje dostatečný stupeň škodlivosti pro hospodářskou soutěž, aby mohla být kvalifikována jako omezení hospodářské soutěže „z hlediska účelu“.
25
Předkládající soud má konkrétně za to, že hospodářský a právní kontext, v němž byla dohoda dotčená ve věci v původním řízení uzavřena, je v rozsahu, v němž může být zohledněn, charakterizován souborem prvků specifických pro odvětví profesionálního fotbalu, vedle nichž je třeba vzít v potaz situaci vyvolanou pandemií covidu-19, jakož i její sociální, hospodářské a finanční důsledky pro toto odvětví, profesionální fotbalové kluby a hráče. Předkládající soud v tomto ohledu v podstatě poznamenává, že pandemie covidu-19 a otřesy způsobené touto pandemií vedly příslušnou sportovní asociaci k tomu, že nařídila přerušení sportovní sezóny 2019/2020, a že dohoda dotčená ve věci v původním řízení spadá do rámce souboru opatření, která různé zúčastněné strany, jako jsou sportovní asociace, sociální partneři, kluby a orgány veřejné moci, vyjednaly nebo o nichž rozhodly v návaznosti na toto přerušení, aby bylo v co největším možném rozsahu možné tuto sportovní sezónu obnovit a – obecně vzato – aby se odvětví zotavilo.
26
Dále je předkládající soud toho názoru, že v tomto kontextu jsou objektivní cíle, kterých má dohoda dotčená v původním řízení dosáhnout z hlediska hospodářské soutěže, nejednoznačné. Tato dohoda totiž zajisté omezila hospodářskou soutěž, která by bez této dohody existovala mezi zúčastněnými kluby na trhu náboru hráčů. Uvedená dohoda však tímto způsobem usilovala o zachování stability hráčských kádrů během období přerušení sportovní sezóny 2019/2020 na neurčito, čímž sledovala také cíl obnovit v daný okamžik soutěže mezi těmito kluby, a tudíž opětovně nastolit hospodářskou soutěž „na stadionech“ za podmínek, které jsou způsobilé zachovat integritu prvoligové i druholigové soutěže.
27
A konečně se předkládající soud zamýšlí nad tím, zda bez ohledu na to, zda dohoda dotčená ve věci v původním řízení vykazuje dostatečný stupeň škodlivosti pro hospodářskou soutěž, aby mohla být kvalifikována jako dohoda, jejímž „účelem“ je omezení hospodářské soutěže, může být taková dohoda postavena na roveň jednáním, u nichž Soudní dvůr zejména v rozsudcích ze dne 19. února 2002, Wouters a další (C‑309/99, EU:C:2002:98), a ze dne 18. července 2006, Meca‑Medina a Majcen v. Komise (C‑519/04 P, EU:C:2006:492), připustil, že za určitých podmínek nemusí spadat pod zákaz stanovený v čl. 101 odst. 1 SFEU.
28
Za těchto okolností se Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Soud pro hospodářskou soutěž, regulaci a dohled) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Představuje dohoda, která byla uzavřena na dálku (prostřednictvím platforem Zoom nebo Microsoft Teams) dne 7. dubna 2020 všemi profesionálními prvoligovými fotbalovými sportovními společnostmi (v součinnosti s asociací, jejímž cílem je v tomto členském státě zajistit a regulovat činnosti profesionálního fotbalu) a k níž následující den stejnými prostředky přistoupila většina druholigových profesionálních fotbalových sportovních společností v členském státě (rovněž v součinnosti s výše uvedenou asociací), na základě které se tyto společnosti dohodly, že nebudou angažovat hráče některého z těchto ligových klubů, kteří by jednostranně ukončili pracovní smlouvy s poukazem na důvody související s pandemií covidu-19 nebo jakýmkoli mimořádným rozhodnutím z ní vyplývajícím, a zejména s prodloužením sportovní sezóny, a to za okolností popsaných v této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, sportovní pravidlo ve smyslu rozsudku ze dne 18. července 2006, Meca-Medina a Majcen v. Komise (C‑519/04 P, EU:C:2006:492)?
2)
Lze pro účely judikatury vyplývající z rozsudků ze dne 19. února 2002, Wouters a další (C‑309/99, EU:C:2002:98, bod 97), a ze dne 18. července 2006, Meca‑Medina a Majcen v. Komise (C‑519/04 P, EU:C:2006:492, bod 42), takové pravidlo, které je výsledkem dohody, která byla uzavřena na dálku (prostřednictvím platforem Zoom nebo Microsoft Teams) dne 7. dubna 2020 všemi profesionálními prvoligovými fotbalovými sportovními společnostmi (v součinnosti s asociací, jejímž cílem je v tomto členském státě zajistit a regulovat činnosti profesionálního fotbalu) a k níž následující den stejnými prostředky přistoupila většina druholigových profesionálních fotbalových sportovních společností v členském státě (rovněž v součinnosti s výše uvedenou asociací), na základě které se tyto společnosti dohodly, že nebudou angažovat hráče některého z těchto ligových klubů, kteří by jednostranně ukončili pracovní smlouvy s poukazem na důvody související s pandemií covidu-19 nebo jakýmkoli mimořádným rozhodnutím z ní vyplývajícím, a zejména s prodloužením sportovní sezóny, a to s charakteristikami, cíli a za okolností popsaných v této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, považovat za přiměřené a vhodné, a tudíž ve světle ustanovení článku 165 SFEU slučitelné a čl. 101 odst. 1 SFEU?
3)
Brání čl. 101 odst. 1 SFEU takovému výkladu, podle něhož lze dohodu s charakteristikami, cíli a za okolností popsaných v této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, která byla uzavřena na dálku (prostřednictvím platforem Zoom nebo Microsoft Teams) dne 7. dubna 2020 všemi profesionálními prvoligovými fotbalovými sportovními společnostmi (v součinnosti s asociací, jejímž cílem je v tomto členském státě zajistit a regulovat činnosti profesionálního fotbalu) a k níž následující den stejnými prostředky přistoupila většina druholigových profesionálních fotbalových sportovních společností v členském státě (rovněž v součinnosti s výše uvedenou asociací), na základě které se tyto společnosti dohodly, že nebudou angažovat hráče některého z těchto ligových klubů, kteří by jednostranně ukončili pracovní smlouvy s poukazem na důvody související s pandemií covidu-19, a zejména s prodloužením sportovní sezóny, kvalifikovat jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, jelikož vykazuje dostatečný stupeň škodlivosti pro hospodářskou soutěž?“
K předběžným otázkám
Úvodní poznámky
29
Na úvod je třeba připomenout, že v rozsahu, v němž výkon sportu představuje hospodářskou činnost, vztahují se na něj ustanovení unijního práva, která se použijí v případě takové činnosti (rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 83 a citovaná judikatura, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 75).
30
Pouze některá zvláštní pravidla, která byla přijata výlučně z jiných než hospodářských důvodů a týkají se záležitostí, které jsou v zájmu pouze sportu jako takového, je třeba považovat za pravidla, která stojí mimo jakoukoli hospodářskou činnost. Tak je tomu zvláště v případě pravidel, podle kterých zahraniční hráči nemohou nastupovat za družstva, která se účastní soutěží družstev reprezentujících svou zemi, nebo stanovení kritérií pro výběr sportovců, kteří se účastní soutěží na individuálním základě (rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 84 a citovaná judikatura, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 76).
31
S výjimkou těchto zvláštních pravidel spadají pravidla přijatá sportovními asociacemi a v širším rozsahu jednání těchto asociací do působnosti ustanovení Smlouvy o FEU týkajících se práva hospodářské soutěže, pokud jsou splněny podmínky pro použití těchto ustanovení (rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 87 a citovaná judikatura, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 78). Totéž platí pro taková pravidla a takové jednání, jež stanoví nebo jímž se prezentují profesionální fotbalové kluby, případně ve shodě s příslušnou národní sportovní asociací.
32
V projednávané věci taková opatření jako opatření, na která se odkazuje v tiskových zprávách vydaných LPFP ve dnech 7. a 8. dubna 2020 a zmíněných v bodech 10 až 12 tohoto rozsudku, nepatří mezi opatření, na která by bylo možné uplatnit výjimku uvedenou v bodě 30 tohoto rozsudku, v souvislosti s níž Soudní dvůr opakovaně připomněl, že musí zůstat omezena na svůj vlastní cíl a nelze se jí dovolávat za účelem vyloučení veškeré sportovní činnosti z působnosti ustanovení Smlouvy o FEU týkajících se hospodářského práva Unie (obdobně viz rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 89 a citovaná judikatura, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 79).
33
Naopak vzhledem k tomu, že složení týmů představuje jeden z podstatných parametrů soutěží, v nichž se střetávají profesionální fotbalové kluby, a že tyto soutěže vedou k hospodářské činnosti, je třeba považovat taková opatření, o jaká jde ve věci v původním řízení, jež se vztahují k náboru, případnému přestupu nebo vyhlídkám možné profesionální mobility hráčů, za opatření, která mají přímý dopad na podmínky výkonu této hospodářské činnosti a na hospodářskou soutěž mezi profesionálními fotbalovými kluby, které tuto činnost vykonávají (v tomto smyslu a obdobně viz rozsudek ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 81).
34
Taková opatření tudíž mohou spadat do působnosti článku 101 SFEU.
K třetí otázce
35
Podstatou třetí otázky předkládajícího soudu, kterou je třeba se zabývat na prvním místě, je, zda čl. 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že dohoda, kterou se kluby účastnící se profesionálních fotbalových ligových soutěží členského státu ve shodě s dotyčnou národní sportovní asociací zavázaly neangažovat hráče některého z těchto klubů v případě, že by tito hráči jednostranně ukončili svou pracovní smlouvu s poukazem na obtíže způsobené pandemií covidu-19 nebo jakýmkoli mimořádným rozhodnutím souvisejícím s touto pandemií, a zejména prodloužením sportovní sezóny, musí být kvalifikována jako dohoda, jejímž účelem je omezení hospodářské soutěže.
36
V tomto ohledu z ustálené judikatury vyplývá, že aby bylo možné mít v daném případě za to, že na dohodu, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě dopadá zákaz stanovený v čl. 101 odst. 1 SFEU, musí být v souladu se samotným zněním tohoto ustanovení prokázáno, že účelem tohoto jednání nebo jeho důsledkem je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže (rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 158 a citovaná judikatura, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 124).
37
Za tímto účelem je třeba nejprve posoudit účel daného jednání. Pokud toto posouzení ukáže, že jednání má protisoutěžní účel, není nutné zkoumat jeho důsledky pro hospodářskou soutěž. Pouze v případě, že není možné mít za to, že uvedené jednání má takový protisoutěžní účel, je třeba následně zkoumat jeho důsledky (rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 159 a citovaná judikatura, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 125).
38
Pojem protisoutěžní „účel“ sice nepředstavuje výjimku ve vztahu k pojmu protisoutěžní „důsledek“, nicméně musí být vykládán restriktivně (rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 161 a citovaná judikatura, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 126).
39
Tento pojem musí být tudíž chápán tak, že se vztahuje výlučně na určité druhy koordinace mezi podniky, které vykazují dostatečný stupeň škodlivosti pro hospodářskou soutěž, aby bylo možné mít za to, že přezkum jejich důsledků není nutný. Některé formy koordinace mezi podniky mohou být totiž považovány za škodlivé pro řádné fungování normální hospodářské soutěže již ze své povahy (rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 162 a citovaná judikatura, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 127).
40
Mezi druhy jednání, které je třeba za takové považovat, patří především určitá koluzivní jednání, která jsou obzvláště škodlivá pro hospodářskou soutěž, jako jsou horizontální kartely, které vedou k určení cen, rozdělení trhů, omezení výrobních kapacit nebo také rozdělení zákazníků. Tyto druhy jednání totiž mohou vést ke zvýšení cen nebo ke snížení výroby a tedy nabídky, což vede ke špatnému využívání zdrojů na úkor podniků uživatelů a spotřebitelů (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 163 a citovaná judikatura).
41
Aniž by nutně musely být stejně škodlivé pro hospodářskou soutěž, mohou být v určitých případech za protisoutěžní z hlediska účelu považovány i jiné druhy jednání. Tak je tomu zejména v případě určitých druhů horizontálních dohod jiných než kartelů, například těch, které vedou k vyloučení konkurenčních podniků z trhu, nebo také určitých druhů rozhodnutí sdružení podniků (rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 164 a citovaná judikatura, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 128). Aby bylo možné k takovéto kvalifikaci dospět, je však třeba prokázat, že taková jednání vykazují dostatečný stupeň škodlivosti pro hospodářskou soutěž v tom smyslu, že mají jasnou protisoutěžní logiku, jak uvedl generální advokát v bodě 28 svého stanoviska.
42
Jak plyne z čl. 101 odst. 1 SFEU písm. a) a c), který odkazuje zejména na určení „nákupní nebo prodejní ceny“ nebo na rozdělení „trhů nebo zdrojů zásobování“, mohou se takové kartelové dohody, takové horizontální dohody a taková rozhodnutí sdružení podniků týkat nejen zboží a služeb uváděných na trh dotyčnými podniky, a tedy nabídky, nýbrž i zdrojů všeho druhu, které tyto podniky potřebují, aby mohly toto zboží nebo služby vytvářet, a tedy poptávky. Koluzivní jednání uvedených podniků může spočívat například v rozdělení dodavatelů, využívání společné tržní síly za účelem stanovení ceny, za kterou budou nakupovat vstupy, nebo též v omezování nebo kontrole základního parametru hospodářské soutěže, kterým může v některých odvětvích nebo na některých trzích být nábor vrcholových pracovníků, jako jsou již hotoví hráči v odvětví profesionálního fotbalu (rozsudek ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 129 a citovaná judikatura).
43
Má-li být v daném případě určeno, zda dohoda, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě představují formu koordinace, která musí být ze své povahy považována za škodlivou pro řádné fungování normální hospodářské soutěže, je nutné posoudit zaprvé znění dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, zadruhé jejich hospodářský a právní kontext a zatřetí cíle, kterých mají dosáhnout (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 165 a citovaná judikatura, a ze dne 29. července 2024, Banco BPN v. BBIC Português a další, C‑298/22, EU:C:2024:638, bod 44).
44
V tomto ohledu je třeba nejprve uvést, že přezkum obsahu dohody, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě, o něž jde v dané věci, předpokládá, že bude s přihlédnutím k různým aspektům určeno, zda má předmětné jednání ve vzájemné shodě vlastnosti umožňující spojit ho s určitou formou koordinace mezi podniky, která musí být ze své povahy považována za škodlivou pro řádné fungování normální hospodářské soutěže, což nastává zejména tehdy, když jakákoli koordinace vykazující takové vlastnosti může právě z důvodu těchto vlastností vést k podmínkám hospodářské soutěže, které neodpovídají běžným podmínkám dotčeného odvětví nebo trhu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 29. července 2024, Banco BPN v. BBIC Português a další, C‑298/22, EU:C:2024:638, bod 45 a citovaná judikatura)
45
Pokud jde dále o hospodářský a právní kontext dotčeného jednání, je třeba zohlednit povahu dotyčných výrobků nebo služeb, jakož i skutečné podmínky, kterými se vyznačuje struktura a fungování dotčeného odvětví nebo trhu anebo dotčených odvětví nebo trhů. Naproti tomu není nikterak nutné zkoumat, natož prokazovat důsledky tohoto jednání pro hospodářskou soutěž, ať již skutečné nebo potenciální a negativní nebo pozitivní (rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 166 a citovaná judikatura; ze dne 27. června 2024, Komise v. Servier a další, C‑176/19 P, EU:C:2024:549, body 288 a 453, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 131).
46
S ohledem na úvahy předkládajícího soudu v tomto ohledu je třeba upřesnit, že i když je přezkum hospodářského a právního kontextu daného jednání v každém případě nezbytný, jak vyplývá z judikatury citované v bodě 43 tohoto rozsudku, míra zohlednění tohoto kontextu může nicméně záviset na druhu daného jednání, jak v podstatě uvedl generální advokát v bodech 42, 43 a 66 svého stanoviska.
47
Soudní dvůr rozhodl, že v případě koluzivních jednání, která mohou spadat pod určitou formu koordinace, která je pro hospodářskou soutěž obzvláště škodlivá, jako jsou horizontální kartely vedoucí k rozdělení trhů nebo k vyloučení podniků potenciálně konkurujících na těchto trzích, se přezkum hospodářského a právního kontextu takových jednání může omezit na to, co se jeví jako nezbytně nutné k učinění závěru, že došlo k omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 20. ledna 2016, Toshiba Corporation v. Komise, C‑373/14 P, EU:C:2016:26, body 28 a 29, a ze dne 26. října 2023, EDP – Energias de Portugal a další, C‑331/21, EU:C:2023:812, body 100 až 102.
48
Naproti tomu v případě jiných druhů jednání, která sice nejsou nutně stejně škodlivá pro hospodářskou soutěž, avšak mohla by vykazovat dostatečný stupeň škodlivosti, aby bylo možné mít za to, že mají protisoutěžní účel, je třeba provést důkladnější přezkum všech skutečností uvedených v bodě 45 tohoto rozsudku, což v případě potřeby znamená nutnost zohlednění relevantního právního a institucionálního rámce.
49
V obou případech musí přezkum skutečného hospodářského a právního kontextu dotčeného jednání umožnit ověření, že jsou splněny podmínky nutné pro učinění závěru, že toto jednání vykazuje dostatečný stupeň škodlivosti, aby mohlo být kvalifikováno jako protisoutěžní z hlediska „účelu“. Je totiž možné, že takovou kvalifikaci bude možné učinit pouze za určitých okolností souvisejících zejména s povahou dotčeného zboží nebo služeb, se skutečnými podmínkami fungování trhu nebo jeho struktury. Naopak zohlednění tohoto kontextu může vést ke konstatování, že zvláštní okolnosti uvedeného jednání mohou prokázat, že není dostatečně škodlivé k tomu, aby odůvodnilo takovou kvalifikaci (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 29. července 2024, Banco BPN v. BBIC Português a další, C‑298/22, EU:C:2024:638, bod 48).
50
Pokud jde konečně o cíle sledované dotčeným jednáním, je třeba určit objektivní cíle, kterých má toto jednání dosáhnout z hlediska hospodářské soutěže. Naproti tomu okolnost, že zúčastněné podniky jednaly bez subjektivního úmyslu vyloučit, omezit nebo narušit hospodářskou soutěž, a skutečnost, že sledovaly určité legitimní cíle, nejsou pro účely použití čl. 101 odst. 1 SFEU určující (rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 167 a citovaná judikatura, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 132).
51
Ze zohlednění všech požadovaných skutečností musí být v každém případě patrné přesné důvody, proč dotčené jednání vykazuje dostatečný stupeň škodlivosti pro hospodářskou soutěž, aby odůvodnilo závěr, že jeho účelem je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 168 a citovaná judikatura, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 133).
52
Pokud jde v projednávané věci na prvním místě o obsah dohody dotčené ve věci v původním řízení, ze samotného znění třetí otázky položené předkládajícím soudem, jakož i z úvah předkládajícího soudu připomenutých v bodech 11 a 12 tohoto rozsudku vyplývá, že se jedná o dohodu, kterou se skupina klubů účastnících se celostátních profesionálních fotbalových ligových soutěží členského státu ve shodě s dotyčnou národní sportovní asociací zavázala neangažovat hráče v případě, že by jednostranně ukončili pracovní smlouvu s poukazem na obtíže způsobené pandemií covidu-19 nebo jakýmkoli mimořádným rozhodnutím souvisejícím s touto pandemií, a zejména prodloužením sportovní sezóny.
53
Profesionální fotbalové kluby, které se této dohody účastní, jejím uzavřením koordinují v rozsahu a za společně stanovených podmínek, v projednávaném případě pro dvě vrcholné soutěže probíhající na úrovni členského státu, své chování na „předcházejícím trhu“, kterým je z hospodářského hlediska nábor hotových nebo vychovávaných hráčů. Touto koordinací se všechny tyto kluby vzdávají jakékoli možnosti nezávisle se rozhodnout pro angažování hráče, který by jednostranně ukončil pracovní smlouvu, kterou uzavřel s jiným klubem, z důvodů souvisejících s pandemií covidu-19, nebo si tuto možnost zakazují. Taková dohoda, která odpovídá dohodě o nepřetahování hráčů, představuje zjevné omezení jednoho parametru hospodářské soutěže, který hraje zásadní úlohu v oblasti vrcholového profesionálního sportu, a sice možnost angažovat hráče, kteří již byli angažováni daným klubem, přičemž neexistence tohoto omezení může právě uvedeným klubům umožnit, aby si na tomto trhu navzájem konkurovaly (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, body 138, 145 a 146).
54
Dohody o nepřetahování hráčů jsou přitom srovnatelné s horizontálními dohodami o rozdělení „zdrojů zásobování“ uvedenými v čl. 101 odst. 1 písm. c) SFEU, které jsou, jak vyplývá z bodu 42 tohoto rozsudku, škodlivé pro hospodářskou soutěž, jelikož směřují k umělé konzervaci rozdělení pracovníků jakožto „zdrojů“ mezi zúčastněnými podniky (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 146), což má za následek potenciálně neefektivní alokaci těchto zdrojů na trhu.
55
Kromě toho tyto dohody omezují možnosti těchto pracovníků nabízet své služby jiným podnikům, a tím omezují jejich vyjednávací sílu na trhu, a to i ve vztahu k podniku, který je zaměstnává. Ačkoli se tedy obsah dohod o nepřetahování hráčů liší od obsahu dohod, kterými se takové podniky přímo dohodly na stanovení odměn svým hráčům, tedy „nákupních cen“ jejich příslušných lidských zdrojů, což má za následek vyloučení nebo omezení hospodářské soutěže v tomto ohledu, mohou mít takovéto dohody o nepřetahování hráčů na tyto ceny nepřímý a potenciální dopad.
56
Nicméně jak vyplývá z ustálené judikatury připomenuté v bodech 43 a 49 tohoto rozsudku, nemůže přezkum obsahu dané dohody sám o sobě stačit k tomu, aby byla konstatována existence takové kvalifikace, i když tato dohoda souvisí s tím či oním druhem jednání, o němž lze obecně mít za to, že je způsobilé omezit hospodářskou soutěž samotným svým účelem.
57
Pokud jde na druhém místě o hospodářský a právní kontext dotčeného jednání, je třeba zaprvé připomenout, že při konkrétním přezkumu skutkového kontextu, do něhož jsou zasazeny hospodářské činnosti spojené s výkonem sportu, může být nezbytné zohlednit – mimo jiné a za předpokladu, že se tyto specifické rysy ukáží jako relevantní – povahu, organizaci nebo fungování daného sportu, způsob jeho výkonu, způsob interakce jednotlivých zúčastněných subjektů a úlohu, kterou zastávají příslušné struktury nebo subjekty odpovědné za něj na všech úrovních, s nimiž Unie podporuje spolupráci v souladu s čl. 165 odst. 3 SFEU (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, body 104 a 105 a citovaná judikatura).
58
V projednávané věci je dohoda dotčená ve věci v původním řízení, jak bylo zmíněno v bodě 52 tohoto rozsudku, dohodou o nepřetahování hráčů, kteří by jednostranně ukončili pracovní smlouvu z důvodů souvisejících s pandemií covidu-19, uzavřenou skupinou klubů účastnících se profesionálních fotbalových ligových soutěží členského státu ve shodě s dotyčnou národní sportovní asociací. Týká se tedy, jak bylo uvedeno v bodě 53 tohoto rozsudku, parametru hospodářské soutěže, který hraje zásadní úlohu v oblasti vrcholového profesionálního fotbalu.
59
Hospodářská soutěž, která může existovat mezi takovými podniky, jako jsou profesionální fotbalové kluby, přitom vykazuje určité specifické rysy. I když si tyto podniky mohou navzájem konkurovat na různých trzích, jako je prodej vstupenek umožňujících divákům přihlížet utkáním, vyhledávání a získávání sponzorů nebo využívání určitých právních nebo hospodářských práv spojených se soutěžemi, jichž se účastní, a s hráči, které zaměstnávají, jejich postavení vůči ostatním soutěžitelům na těchto trzích totiž do určité míry závisí na jejich prvořadé a hlavní činnosti, kterou je jejich účast na sportovních soutěžích.
60
Tyto sportovní soutěže se vyznačují mimo jiné tím, že i když je účast na nich vyhrazena týmům, které dosáhly určitých sportovních výsledků, a jejich průběh je založen na konfrontaci a postupném vyřazování těchto týmů, a jsou tak založeny na sportovní výkonnosti, závisí jejich řádné fungování, udržitelnost a úspěch rovněž na zachování určité sportovní a finanční rovnováhy, jakož i určité rovnosti příležitostí mezi profesionálními fotbalovými kluby, které se jich účastní, s přihlédnutím k vzájemné závislosti, která tyto kluby spojuje (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, body 143 a 235 a citovaná judikatura).
61
V tomto rozsahu udržitelnost hospodářské soutěže, které se mohou profesionální fotbalové kluby účastnit, předpokládá, že v každém okamžiku existuje dostatečný počet klubů, které se účastní různých soutěží organizovaných na vnitrostátní a mezinárodní úrovni, i když tyto kluby mohou v průběhu sportovní sezóny postupně z dané sportovní soutěže vypadnout a i když některé z nich mohou postoupit do vyšší ligy nebo naopak sestoupit do nižší ligy.
62
Zadruhé Soudní dvůr opakovaně uvedl, že s ohledem na tyto různé specifické rysy je legitimní, aby národní a mezinárodní sportovní asociace, které jsou odpovědné za danou sportovní disciplínu, v rámci své právní autonomie přijímaly a prováděly společná pravidla týkající se zejména organizace soutěží v této disciplíně, jejich řádného průběhu a účasti sportovců na nich a zajišťovaly jejich dodržování (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, body 75 a 142 a citovaná judikatura).
63
Taková společná pravidla, jejichž cílem je zaručit stejnorodost a koordinaci těchto soutěží v rámci společného kalendáře a v širším rozsahu náležitě a účinně podporovat pořádání sportovních soutěží založených na rovnosti příležitostí a na výkonnosti, mohou legitimně směřovat mimo jiné k vymezení podmínek, za kterých mohou profesionální fotbalové kluby sestavovat týmy pro účast v takových soutěžích, jakož i podmínky, za kterých se jich mohou účastnit sami hráči (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 143 a citovaná judikatura).
64
Konkrétně platí, že pokud se roční nebo sezonní průběh profesionálních fotbalových klubových soutěží opírá, jak bylo zmíněno v bodě 60 tohoto rozsudku, o konfrontaci a postupné vyřazování zúčastněných týmů, a tedy v základu spočívá na sportovní výkonnosti, což lze zaručit pouze tehdy, když se všechny zúčastněné týmy střetávají za jednotných regulatorních a technických podmínek, které zajišťují určitou rovnost příležitostí, může být legitimní, aby sportovní asociace do určité míry usilovala o zajištění stability hráčských kádrů, z nichž se sestavují týmy, které tyto kluby nasazují v průběhu dané sezony, a to například tím, že zakáže jednostranné ukončení pracovních smluv v průběhu sezóny, nebo dokonce daného roku (rozsudek ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 144 a citovaná judikatura).
65
Pokud však sportovní asociace taková pravidla přijme, musí být tato pravidla v souladu s unijním právem. Přijetí těchto pravidel zejména nesmí mít za následek, že by jejich dodržování členy této asociace, kteří jsou podniky, vedlo k porušení článků 101 a 102 SFEU. Kromě toho použití uvedených pravidel nemůže omezit výkon práv a svobod, které unijní právo přiznává jednotlivcům (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. prosince 2023, Royal Antwerp Football Club, C‑680/21, EU:C:2023:1010, bod 103 a citovaná judikatura).
66
V projednávané věci přitom dohoda dotčená ve věci v původním řízení, která byla přijata společně LPFP a skupinou fotbalových klubů, částečně konzervuje soutěžní vztahy mezi těmito kluby jakožto hospodářskými subjekty.
67
Zatřetí si předkládající soud klade otázku, jak vyplývá z bodů 24 a 25 tohoto rozsudku, zda některé další skutečnosti, které charakterizují hospodářský a právní kontext dohody dotčené v původním řízení, jej mohou vést k závěru, že tato dohoda nevykazuje dostatečný stupeň škodlivosti pro hospodářskou soutěž, aby mohla být považována za dohodu, jejímž účelem je omezení hospodářské soutěže, a aby tedy bylo odůvodněné upustit od přezkumu jejích skutečných nebo potenciálních důsledků pro hospodářskou soutěž.
68
Konkrétně, jak vyplývá z bodů 7 až 11, 14 až 16 a 18 tohoto rozsudku, odkazuje tento soud na pandemii covidu-19, na obecné důsledky této pandemie spojené zejména s omezením volného pohybu obyvatel a uzavřením zařízení pro veřejnost, jakož i na její specifické důsledky pro odvětví profesionálního fotbalu, jako je přerušení sportovní sezóny 2019/2020 a četné praktické, sportovní, sociální, hospodářské a finanční obtíže, kterým fotbalové kluby čelily v důsledku uvedené pandemie.
69
V tomto ohledu je třeba poukázat na to, že i když v konečném důsledku přísluší předkládajícímu soudu, aby kvalifikoval dohodu dotčenou ve věci v původním řízení s ohledem na čl. 101 odst. 1 SFEU, Soudní dvůr při rozhodování o předběžné otázce může nicméně na základě informací obsažených ve spise, který má k dispozici, podat upřesnění, aby tomuto soudu poskytl vodítko při výkladu a umožnil mu rozhodnout spor v původním řízení (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 13. července 2006, Manfredi a další, C‑295/04 až C‑298/04, EU:C:2006:461, bod 48, a ze dne 25. ledna 2024, Em akaunt BG, C‑438/22, EU:C:2024:71, bod 27).
70
V projednávané věci se předně jednání dotčené ve věci v původním řízení liší od pravidel, která národní nebo mezinárodní sportovní asociace odpovědné za danou sportovní disciplínu stanoví na základě svých stanov a úkolů, které jsou jim svěřeny nebo přiznány orgány veřejné moci. Z tiskových zpráv vydaných LPFP ve dnech 7. a 8. dubna 2020 a zmíněných v bodech 10 až 12 tohoto rozsudku totiž podle všeho vyplývá, že toto jednání bylo původně přijato nikoli takovou sportovní asociací, ale profesionálními fotbalovými kluby, které jsou podniky.
71
Dále vzhledem k tomu, že cílem čl. 101 odst. 1 SFEU je zakázat jakoukoli formu koordinace, která vědomě nahrazuje rizika hospodářské soutěže praktickou spoluprací mezi podniky, a v širším smyslu, že ustanovení Smlouvy o FEU týkající se hospodářské soutěže jsou založena na předpokladu, že každý hospodářský subjekt musí samostatně určovat politiku, kterou hodlá uplatňovat na trhu (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 14. července 1981, Züchner_172/80, EU:C:1981:178, bod 13, a ze dne 20. listopadu 2008, Beef Industry Development Society a Barry Brothers, C‑209/07, EU:C:2008:643, bod 34), nelze takové jednání stavět na roveň takovýmto pravidlům.
72
Z informací poskytnutých předkládajícím soudem však vyplývá, že i když původcem jednání dotčeného ve věci v původním řízení nebyla příslušná národní sportovní asociace, bylo toto jednání přijato za přítomnosti předsedy této asociace a lze mít za to, že bylo touto asociací podporováno, či dokonce schváleno, což však přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
73
Dále, jak je upřesněno v předkládacím rozhodnutí, k tomuto jednání došlo ve velmi specifickém kontextu vyvolaném pandemií covidu-19, která nejen ovlivnila dotyčné odvětví v mnoha ohledech, ale měla rovněž a především zásadní dopad na samotné fungování hospodářské soutěže v tomto odvětví. Konkrétně z důvodu této pandemie a po přerušení sportovní sezóny 2019/2020 v jejím důsledku bylo v okamžiku, kdy došlo k dohodě dotčené ve věci v původním řízení, nadále nejisté, zda budou dohrány zápasy, které v rámci prvoligové a druholigové soutěže ještě nebyly odehrány; taková nejistota se promítla jak do data skončení této sportovní sezóny v případě, že bude obnovena, tak do uplynutí platnosti pracovních smluv některých hráčů. Bez náležitých opatření by totiž hráči, kteří by jednostranně ukončili pracovní smlouvu z důvodu uvedené pandemie nebo jejichž pracovní smlouva by skončila ke dni, kdy měla uvedená sportovní sezóna původně skončit, tj. k 30. červnu 2020, mohli by být následně volně angažováni jiným klubem, což by nevyhnutelně a významně změnilo složení jednotlivých přítomných týmů a narušilo integritu soutěže. Kromě toho, jak v podstatě uvádí generální advokát v bodech 57 a 58 svého stanoviska, by se taková situace mohla ještě zhoršit, kdyby hospodářské a finanční obtíže klubů dotčených takovými odchody hráčů znemožnily těmto klubům angažování nových hráčů z důvodu nedostatku finančních prostředků.
74
Je pravda, že výskyt takové události, jako je pandemie covidu-19, nemůže jako takový odůvodnit výjimku z kogentního ustanovení, kterým je čl. 101 odst. 1 SFEU (v tomto smyslu a obdobně viz rozsudky ze dne 26. září 2013, ÖBB-Personenverkehr, C‑509/11, EU:C:2013:613, body 49 a 50, a ze dne 8. června 2023, UFC – Que choisir a CLCV, C‑407/21, EU:C:2023:449, bod 57).
75
V rozsahu, v němž předkládající soud odkazuje na článek 165 SFEU, je třeba dodat, že tomu není jinak v případě, kdy je dohoda, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě přijato v oblasti sportu. Toto ustanovení totiž není zvláštním pravidlem, které by sport vyjímalo z působnosti všech nebo některých jiných ustanovení primárního unijního práva, jež na něj lze použít, nebo které by vyžadovalo, aby se mu v rámci tohoto použití dostalo zvláštního zacházení (rozsudek ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 101).
76
To však nemění nic na tom, že takové okolnosti, jako jsou okolnosti zmíněné v bodě 73 tohoto rozsudku, musí být předkládajícím soudem zohledněny pro účely určení, zda kontext jednání dotčeného ve věci v původním řízení, posuzovaný ve spojení s jeho obsahem a jeho objektivními cíli, umožňuje konstatovat, že účelem tohoto jednání je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže.
77
A konečně musí při zohlednění hospodářského a právního kontextu, do něhož je dotčené jednání v daném případě zasazeno, a konkrétně skutečných podmínek, které charakterizují fungování odvětví nebo trhů, na nichž k tomuto jednání došlo, v každém případě vyjít najevo přesné důvody, proč uvedené jednání nevykazuje s ohledem na zvláštnosti vlastní tomuto kontextu dostatečný stupeň škodlivosti pro hospodářskou soutěž, aby mohlo být považováno za jednání, jehož účelem je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže, což platí i v případě, že příslušný orgán nebo soud dospěje k opačnému závěru, jak vyplývá z bodu 51 tohoto rozsudku.
78
Ať již tedy předkládající soud po posouzení ostatních prvků hospodářského a právního kontextu, na které odkazuje, dospěje k jakémukoli závěru stran existence či neexistence omezení hospodářské soutěže „z hlediska účelu“, musí být takové posouzení založeno na analýze hospodářské soutěže, z níž vyplývají přesné důvody na podporu tohoto závěru s ohledem na všechny relevantní skutkové a právní okolnosti.
79
Pokud jde konečně na třetím místě o objektivní cíle, kterých má dohoda dotčená ve věci v původním řízení dosáhnout z hlediska hospodářské soutěže, je třeba učinit následující poznámky ke skutečnostem, jež v tomto ohledu uvedl předkládající soud.
80
Předkládající soud zaprvé v podstatě uvádí, že dohoda dotčená ve věci v původním řízení musí být s ohledem na svůj jasný a přesný obsah považována za dohodu, jejímž účelem je omezení hospodářské soutěže na trhu náboru hráčů, jíž by se při neexistenci této dohody mohly účastnit profesionální fotbalové kluby, které ji podepsaly.
81
Tyto úvahy, které dovozují předmětný cíl ze samotného obsahu uvedené dohody, potvrzují, že tato dohoda mohla ze své podstaty narušit jednu z různých forem hospodářské soutěže, a sice hospodářskou soutěž v náboru hráčů, která by mohla probíhat mezi kluby účastnícími se prvoligové soutěže, jež byla v té době na neurčito přerušena, ale přesto mohla být obnovena, jakmile by to vývoj situace vyvolané pandemií covidu-19 umožnil.
82
Zadruhé předkládající soud v podstatě uvádí, že dohoda dotčená ve věci v původním řízení nicméně zamýšlela za takových okolností, jako jsou okolnosti uvedené v bodě 73 tohoto rozsudku, zachovat rovněž stabilitu hráčských kádrů, z nichž mohly kluby sestavovat své týmy po celou dobu přerušení sportovní sezóny 2019/2020 na neurčito a tím v daném okamžiku umožnit obnovení ligy za podmínek zaručujících její integritu. V tomto ohledu předkládající soud zejména připomíná, že původně bylo stanoveno, že tato sportovní sezóna skončí dne 30. června 2020, že k tomuto datu měla uplynout platnost celé řady pracovních smluv mezi kluby a jejich hráči a v případě neexistence dohody dotčené ve věci v původním řízení by kluby byly oprávněny angažovat hráče svých konkurentů v průběhu ligové soutěže, a to i mezi původně stanoveným datem skončení uvedené sportovní sezóny a datem jejího obnovení, což by umožnilo finančně silnějším klubům posílit své týmy a současně oslabit týmy svých konkurentů, čímž by se nenapravitelně narušila soutěž a v konečném důsledku i hospodářská soutěž „na stadionech“.
83
Tyto úvahy, které vedou předkládající soud k závěru, že tato dohoda v tomto rozsahu sledovala cíl objektivně příznivý pro hospodářskou soutěž, se přitom jeví jako relevantní s ohledem na specifické rysy, které charakterizují její běžný průběh v odvětví profesionálního fotbalu, jak jsou připomenuty v bodech 60 až 64 tohoto rozsudku, jakož i na skutkový kontext, v němž byla uvedená dohoda uzavřena.
84
Jak totiž vyplývá z judikatury citované v těchto bodech, klubové fotbalové soutěže jsou založeny mimo jiné na zásadě sportovní výkonnosti, která předpokládá, že výsledky dosažené všemi kluby přítomnými v průběhu různých fází dané soutěže mohou být smysluplně srovnávány.
85
Jak v podstatě uvedl generální advokát v bodech 57 až 59 svého stanoviska, tato forma hospodářské soutěže mezi kluby nutně předpokládá, že bude zachována integrita soutěže a stabilita hráčských kádrů, z nichž kluby mohou sestavovat týmy, které v průběhu dané sezóny nasadí do soutěže, což v praxi znamená zabránit pozdním přestupům hráčů, které by mohly citelně změnit sportovní hodnotu toho či onoho týmu v průběhu soutěže, jakož i zakázat jednostranná ukončování pracovních smluv během sezóny (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 13. dubna 2000, Lehtonen a Castors Braine, C‑176/96, EU:C:2000:201, body 53 a 54, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, body 100 a 144), s výjimkou případů, kdy se ukončení těchto smluv opírají o řádné důvody, například když klub svému hráči nevyplácí odměnu nebo došlo-li k disciplinárnímu provinění zakládajícímu důvod pro takové ukončení smlouvy.
86
Předkládající soud může mít platně za to, že dohoda dotčená ve věci v původním řízení sledovala objektivně protisoutěžní cíl spočívající v omezení hospodářské soutěže na trhu náboru hráčů a zároveň objektivně prosoutěžní cíl spočívající v zajištění stability hráčských kádrů klubů účastnících se celostátní prvoligové a druholigové soutěže omezením praktiky klubů spočívající v přetahování hráčů prvoligových a druholigových klubů, jejichž pracovní smlouva by skončila nebo byla dotčenou osobou jednostranně ukončena z důvodu souvisejícího s pandemií covidu-19, a to i v období mezi datem, kdy měla sportovní sezóna 2019/2020 skončit, kdyby nebyla přerušena, a konečným datem skončení této sezóny v případě, že by byla obnovena.
87
S ohledem na vyjádření žalované v původním řízení a Komise v tomto ohledu je třeba dodat, že taková situace se zásadně liší od situace, kdy jednání, které sleduje objektivně protisoutěžní cíl, sleduje současně i jiné cíle, které mohou být legitimní, avšak neutrální z hlediska hospodářské soutěže (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 167 a citovaná judikatura).
88
Z úvah předkládajícího soudu a ze spisu, který má Soudní dvůr k dispozici, tedy vyplývá, že i když přezkum obsahu dohody dotčené ve věci v původním řízení ukazuje, že tato dohoda byla způsobilá zjevně omezit hospodářskou soutěž, která může existovat mezi fotbalovými kluby účastnícími se trhu náboru hráčů, přezkum skutečného hospodářského a právního kontextu, do něhož je tato dohoda zasazena, ukazuje, že byla uzavřena v odvětví, kde hospodářská soutěž vykazuje řadu specifických rysů, a ve velmi specifickém kontextu. Z toho dále plyne, že tato dohoda nesleduje pouze objektivně protisoutěžní cíl spočívající v omezení hospodářské soutěže na trhu náboru hráčů, ale směřuje rovněž k dosažení objektivně prosoutěžního cíle, a sice zajištění stability hráčských kádrů klubů účastnících se celostátní prvoligové a druholigové soutěže. Je tedy pouze na předkládajícím soudu, aby přesně určil a odůvodnil, zda s ohledem na všechny relevantní skutkové a právní okolnosti vykazuje uvedená dohoda dostatečný stupeň škodlivosti, aby bylo možné mít za to, že jejím účelem je omezení hospodářské soutěže.
89
S ohledem na všechny výše uvedené úvahy je třeba na třetí otázku odpovědět tak, že čl. 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že dohoda, kterou se kluby účastnící se profesionálních fotbalových ligových soutěží členského státu ve shodě s dotyčnou národní sportovní asociací zavázaly neangažovat hráče některého z těchto klubů v případě, že by tito hráči jednostranně ukončili pracovní smlouvu s poukazem na obtíže způsobené pandemií covidu-19 nebo jakýmkoli mimořádným rozhodnutím souvisejícím s touto pandemií, a zejména prodloužením sportovní sezóny, musí být kvalifikována jako dohoda, jejímž účelem je omezení hospodářské soutěže, ledaže z konkrétního přezkumu obsahu této dohody, jejích objektivních cílů z hlediska hospodářské soutěže, jakož i specifického hospodářského a právního kontextu, do něhož je tato dohoda zasazena, vyplývají přesné důvody, proč má příslušný orgán nebo soud za to, že ji takto kvalifikovat nelze.
K první a druhé otázce
90
Podstatou první a druhé otázky předkládajícího soudu, kterými je třeba se zabývat společně, je, zda čl. 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že se zákaz, který stanoví, nevztahuje na dohodu, kterou se kluby účastnící se profesionálních fotbalových ligových soutěží členského státu ve shodě s dotyčnou národní sportovní asociací zavázaly neangažovat hráče některého z těchto klubů v případě, že by tito hráči jednostranně ukončili pracovní smlouvu s poukazem na obtíže způsobené pandemií covidu-19 nebo jakýmkoli mimořádným rozhodnutím souvisejícím s touto pandemií, a zejména prodloužením sportovní sezóny.
91
V tomto ohledu z judikatury Soudního dvora vyplývá, že ne každá dohoda mezi podniky a ne každé rozhodnutí sdružení podniků omezující svobodu jednání podniků, jež jsou stranami této dohody nebo se musí podřídit tomuto rozhodnutí, spadají nezbytně pod zákaz stanovený v čl. 101 odst. 1 SFEU. Zkoumání hospodářského a právního kontextu, do něhož spadají některé z těchto dohod a rozhodnutí, totiž může vést k závěru, zaprvé že jsou odůvodněny sledováním jednoho nebo několika legitimních cílů obecného zájmu, které samy o sobě nejsou protisoutěžní, zadruhé že konkrétní prostředky použité k dosažení těchto cílů jsou skutečně nezbytné pro tento účel, a zatřetí že i když se jeví, že vlastním důsledkem těchto prostředků je přinejmenším potenciální omezení nebo narušení hospodářské soutěže, tento vlastní důsledek nepřekračuje meze toho, co je nezbytné, zejména pak tím, že by vylučoval veškerou hospodářskou soutěž (rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 183 a citovaná judikatura, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 149).
92
Tuto judikaturu však nelze použít v případě jednání, která se zdaleka neomezují pouze na to, že jejich inherentním „důsledkem“ je přinejmenším potenciálně omezit hospodářskou soutěž tím, že omezují svobodu jednání určitých podniků, ale z hlediska této hospodářské soutěže vykazují stupeň škodlivosti odůvodňující závěr, že jejich samotným „účelem“ je ji vyloučit, omezit nebo narušit (rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 186, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 150). Stupeň škodlivosti pro hospodářskou soutěž způsobený takovými jednáními, a tedy přímá nebo nepřímá škoda, kterou mohou způsobit uživatelům a zprostředkujícím nebo konečným spotřebitelům v různých dotčených odvětvích nebo trzích, je totiž příliš vysoký na to, aby mohla být považována za odůvodněná a přiměřená (rozsudek ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 150).
93
Pokud jde o jednání, jejichž účelem je vyloučit, omezit nebo narušit hospodářskou soutěž, lze jim tedy přiznat výjimku ze zákazu stanoveného v čl. 101 odst. 1 SFEU pouze na základě čl. 101 odst. 3 SFEU a za předpokladu, že jsou dodrženy všechny podmínky stanovené v tomto ustanovení (rozsudky ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 187, a ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, bod 151).
94
V projednávané věci tedy předkládající soud bude muset ověřovat, zda lze mít za to, že uvedená dohoda na základě judikatury připomenuté v bodě 91 tohoto rozsudku nespadá pod čl. 101 odst. 1. SFEU, pouze v případě, že po přezkumu dohody dotčené ve věci v původním řízení dospěje k závěru, že jejím účelem není omezit hospodářskou soutěž, a pokud může zjistit, že tato dohoda přesto takový účinek má; přitom je třeba poznamenat, že je na účastníku řízení, který se této judikatury dovolává, aby prostřednictvím přesvědčivých argumentů a důkazů prokázal, že jsou splněny všechny podmínky vyžadované pro její uplatnění (obdobně viz rozsudek ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, body 130, 191 a 205 a citovaná judikatura).
95
S ohledem na úvahy v předkládacím rozhodnutí, jakož i na vyjádření účastníků původního řízení a dalších osob zúčastněných v tomto řízení, je však třeba zaprvé poznamenat, že i když má jednání dotčené ve věci v původním řízení formu dohody uzavřené profesionálními fotbalovými kluby v součinnosti s dotyčnou národní sportovní asociací, a tudíž podniky, které jednaly ve shodě se sdružením podniků (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. prosince 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 90), může se na ně vztahovat judikatura připomenutá v bodě 91 tohoto rozsudku. Jak totiž vyplývá z jejího znění, tato judikatura je na rozdíl od toho, co tvrdí žalovaná v původním řízení a Komise, použitelná na každé jednání, kterým se sdružení podniků a podniky, které jsou jeho členy, vzájemně koordinují, bez ohledu na formu této koordinace, a nikoli pouze na jednání, která mají formu pravidel, jež mohou být kvalifikována jako rozhodnutí sdružení podniků.
96
Pokud jde zadruhé o existenci legitimního cíle obecného zájmu, Soudní dvůr již opakovaně poukázal na to, že cíl spočívající v zajištění regulérnosti sportovních soutěží představuje legitimní cíl obecného zájmu, který má v případě fotbalu zvláštní význam a který může zejména odůvodnit přijetí pravidel – co do jejich zásady, aniž je dotčen jejich konkrétní obsah – týkajících se lhůt pro přestup hráčů v průběhu soutěže, jakož i pravidel určených k zajištění zachování určitého stupně stability hráčských kádrů, z nichž kluby mohou sestavovat týmy, které nasadí v dané soutěži (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 4. října 2024, FIFA, C‑650/22, EU:C:2024:824, body 100 až 102 a citovaná judikatura).
97
Za těchto podmínek může sledování takového cíle odůvodnit pravidla – co do jejich zásady, aniž je dotčen jejich konkrétní obsah –zakotvená takovou dohodou, jako je dohoda dotčená ve věci v původním řízení.
98
Pokud jde konečně zatřetí o nezbytnost a přiměřenost této dohody v úzkém slova smyslu, je třeba poukázat na to, že při jejím přezkumu je třeba, jak vyplývá z judikatury uvedené v bodě 91 tohoto rozsudku, nejprve určit, zda jsou konkrétní prostředky, které jsou v daném případě použity ke sledování legitimního cíle obecného zájmu, způsobilé zaručit uskutečnění tohoto cíle, dále posoudit, zda je použití těchto prostředků nezbytné k dosažení uvedeného cíle, což předpokládá, že neexistují jiná opatření, která by byla pro tyto účely stejně účinná a zároveň by méně omezovala hospodářskou soutěž, a konečně ověřit, zda omezující účinky vyvolané přijatými opatřeními nejsou nepřiměřené ve vztahu k takovému cíli, zejména tím, že by vylučovaly veškerou hospodářskou soutěž na dotčeném trhu.
99
Je tedy na předkládajícím soudu, který v předkládacím rozhodnutí vyjádřil pochybnosti, zda je dohoda dotčená ve věci v původním řízení nezbytná a přiměřená, aby provedl zevrubný přezkum těchto tří podmínek, kterými jsou způsobilost, nezbytnost a přiměřenost této dohody v úzkém slova smyslu, s ohledem na argumenty a důkazy uplatněné účastníky řízení, jakož i na všechny relevantní skutkové a právní okolnosti.
100
S ohledem na všechny výše uvedené úvahy je třeba na první a druhou otázku odpovědět tak, že čl. 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že se zákaz, který stanoví, nevztahuje na dohodu, kterou se kluby účastnící se profesionálních fotbalových ligových soutěží členského státu ve shodě s dotyčnou národní sportovní asociací zavázaly neangažovat hráče některého z těchto klubů v případě, že by tito hráči jednostranně ukončili pracovní smlouvu s poukazem na obtíže způsobené pandemií covidu-19 nebo jakýmkoli mimořádným rozhodnutím souvisejícím s touto pandemií, a zejména prodloužením sportovní sezóny, za předpokladu, že tato dohoda nemůže být kvalifikována jako dohoda, jejímž účelem je omezení hospodářské soutěže, a že je prokázáno, že uvedená dohoda je odůvodněna sledováním legitimního cíle obecného zájmu, ve vztahu k němuž se jeví jako vhodná, nezbytná a přiměřená v úzkém slova smyslu.
K nákladům řízení
101
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:
1)
Článek 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že dohoda, kterou se kluby účastnící se profesionálních fotbalových ligových soutěží členského státu ve shodě s dotyčnou národní sportovní asociací zavázaly neangažovat hráče některého z těchto klubů v případě, že by tito hráči jednostranně ukončili pracovní smlouvu s poukazem na obtíže způsobené pandemií covidu-19 nebo jakýmkoli mimořádným rozhodnutím souvisejícím s touto pandemií, a zejména prodloužením sportovní sezóny, musí být kvalifikována jako dohoda, jejímž účelem je omezení hospodářské soutěže, ledaže z konkrétního přezkumu obsahu této dohody, jejích objektivních cílů z hlediska hospodářské soutěže, jakož i specifického hospodářského a právního kontextu, do něhož je tato dohoda zasazena, vyplývají přesné důvody, proč má příslušný orgán nebo soud za to, že ji takto kvalifikovat nelze.
2)
Článek 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že se zákaz, který stanoví, nevztahuje na dohodu, kterou se kluby účastnící se profesionálních fotbalových ligových soutěží členského státu ve shodě s dotyčnou národní sportovní asociací zavázaly neangažovat hráče některého z těchto klubů v případě, že by tito hráči jednostranně ukončili pracovní smlouvu s poukazem na obtíže způsobené pandemií covidu-19 nebo jakýmkoli mimořádným rozhodnutím souvisejícím s touto pandemií, a zejména prodloužením sportovní sezóny, za předpokladu, že tato dohoda nemůže být kvalifikována jako dohoda, jejímž účelem je omezení hospodářské soutěže, a že je prokázáno, že uvedená dohoda je odůvodněna sledováním legitimního cíle obecného zájmu, ve vztahu k němuž se jeví jako vhodná, nezbytná a přiměřená v úzkém slova smyslu.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: portugalština.