62024CJ0116
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (šestého senátu)
20. března 2025 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Společná zemědělská politika – Financování z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) – Národní program rozvoje venkova na období 2007 – 2013 – Opatření k rozvoji venkova – Platby na podporu dobrých životních podmínek zvířat – Chyby ve výpočtu – Snížení těchto plateb vnitrostátními orgány bez vyčkání konečného rozhodnutí Evropské komise – Důsledky uplynutí lhůty stanovené pro změnu tohoto programu a rozhodnutí Komise o schválení nebo změně uvedeného programu – Neexistence rozporu mezi rozsudkem Soudního dvora a rozsudkem Tribunálu Evropské unie – Odpovědnost dotyčného členského státu za porušení unijního práva“
Ve věci C‑116/24,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Curtea de Apel Piteşti (odvolací soud v Pitešti, Rumunsko) ze dne 28. listopadu 2023, došlým Soudnímu dvoru dne 12. února 2024, v řízení
Porcellino Grasso SRL
proti
Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale,
Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale,
Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură,
Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea,
SOUDNÍ DVŮR (šestý senát),
ve složení: A. Kumin (zpravodaj), předseda senátu, F. Biltgen, předseda prvního senátu, a I. Ziemele, soudkyně,
generální advokát: D. Spielmann,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za Porcellino Grasso SRL: C. S. Strătulă a O. Strătulă, avocaţi,
–
za Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale: F. I. Barbu a A. Popescu, jako zmocněnci,
–
za rumunskou vládu: R. Antonie, E. Gane a A. Rotăreanu, jako zmocněnkyně,
–
za Evropskou komisi: L. Radu Bouyon a M. Salyková, jako zmocněnkyně,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článků 288, 291 a 297 SFEU, zásady unijního práva, podle které má rozhodnutí Evropské komise právní účinky až do svého zrušení, článků 18 a 19 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2005, L 277, s. 1), ve znění nařízení Rady (ES) č. 74/2009 ze dne 19. ledna 2009 (Úř. věst. 2009, L 30, s. 100) (dále jen „nařízení č. 1698/2005“), jakož i čl. 9 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1974/2006 ze dne 15. prosince 2006, kterým se stanoví podrobná pravidla pro použití nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2006, L 368, s. 15), ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 335/2013 ze dne 12. dubna 2013 (Úř. věst. 2013, L 105, s. 1) (dále jen „nařízení č. 1974/2006“).
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Porcellino Grasso SRL na straně jedné, a Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale (Ministerstvo zemědělství a rozvoje venkova, Rumunsko), Agenția pentru Finanțarea Investițiilor Rurale (Agentura pro financování investic do venkova, Rumunsko), Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură (Zemědělská platební a intervenční agentura, Rumunsko) a Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură – Centrul Județean Vâlcea (Zemědělská platební a intervenční agentura – župní centrum ve Vâlcea, Rumunsko) (dále jen „APIA Vâlcea“), na straně druhé, ve věci snížení plateb na podporu dobrých životních podmínek zvířat.
Právní rámec
Nařízení č. 1698/2005
3
Článek 18 nařízení č. 1698/2005, nadepsaný „Příprava a schválení“, stanovil:
„1.   Členské státy stanoví programy pro rozvoj venkova v úzké spolupráci s partnery uvedenými v článku 6.
2.   Členské státy předloží Komisi návrh každého programu pro rozvoj venkova, jenž obsahuje informace uvedené v článku 16.
3.   Komise posoudí navržené programy na základě jejich souladu se strategickými směry Společenství, s národním strategickým plánem a s tímto nařízením.
Pokud se Komise domnívá, že program pro rozvoj venkova není v souladu se strategickými směry Společenství, národním strategickým plánem nebo s tímto nařízením, požádá členský stát, aby navrhovaný program odpovídajícím způsobem přepracoval.
4.   Programy pro rozvoj venkova se schvalují postupem podle čl. 90 odst. 2.“
4
Článek 19 tohoto nařízení, nadepsaný „Přezkum“, stanovil:
„1.   Programy pro rozvoj venkova členský stát přezkoumává a v případě potřeby upravuje pro zbytek období po schválení monitorovacím výborem. Tyto přezkumy zohlední výsledky hodnocení a zprávy Komise, zejména s cílem posílit nebo upravit způsob, jímž jsou zohledňovány priority Společenství.
2.   Komise přijme rozhodnutí o žádostech o přezkum programů pro rozvoj venkova po podání této žádosti členským státem postupem podle čl. 90 odst. 2. Změny vyžadující schválení ve formě rozhodnutí Komise budou vymezeny postupem podle čl. 90 odst. 2.“
5
Článek 40 uvedeného nařízení, nadepsaný „Platby na podporu dobrých životních podmínek zvířat“, stanovil:
„1.   Platby na podporu dobrých životních podmínek zvířat podle čl. 36 písm. a) bodu v) se poskytují zemědělcům, kteří dobrovolně přijmou závazky týkající se dobrých životních podmínek zvířat.
2.   Platby na podporu dobrých životních podmínek zvířat se vztahují pouze na závazky nad rámec odpovídajících závazných norem stanovených podle článku 4 a přílohy III nařízení [Rady] (ES) č. 1782/2003 [ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. 2003, L 270, s. 1)] a dalších odpovídajících závazných požadavků stanovených vnitrostátními právními předpisy a určených v programu.
Tyto závazky se přijímají zpravidla na období mezi pěti a sedmi lety. V nezbytných a odůvodněných případech se postupem podle čl. 90 odst. 2 pro určité typy závazků stanoví delší období.
3.   Platby jsou poskytovány ročně a kryjí dodatečné náklady a ušlé příjmy v důsledku přijatého závazku. V případě potřeby mohou krýt také transakční náklady.
Podpora je omezena maximální částkou stanovenou v příloze I.“
Nařízení č. 1974/2006
6
Článek 6 odst. 1 nařízení č. 1974/2006 stanovil:
„Změny v programech pro rozvoj venkova spadají do následujících kategorií:
a)
přezkumy podle čl. 19 odst. 1 nařízení [č. 1698/2005];
b)
přezkumy plynoucí z koordinačních postupů pro čerpání finančních prostředků podle čl. 77 odst. 3 nařízení [č. 1698/2005];
ba)
změny ve finančním plánu spojené s provedením čl. 70 odst. 4b nařízení [č. 1698/2005];
c)
další změny nespadající do písmen a), b) a ba) tohoto odstavce.“
7
Článek 9 odst. 1 až 3 tohoto nařízení stanovil:
„1.   Změny v programech provedené členskými státy podle čl. 6 odst. 1 písm. c) mohou zahrnovat změny rozdělení financí podle opatření v rámci osy, stejně jako nefinanční změny týkající se zavedení nových opatření a druhů operací, stažení stávajících opatření a druhů operací, změny výjimek uvedených v čl. 5 odst. 6 nařízení ([č. 1698/2005] nebo informace o stávajících opatřeních v programu a jejich popis.
2.   Členské státy jsou rovněž oprávněny činit změny uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. c) převodem v rámci jednoho kalendářního roku z kterékoli osy a do kterékoli osy až 3 % celkového příspěvku z EZFRV na program po celé programové období.
3.   Změny programů uvedené v odstavcích 1 a 2 mohou být učiněny nejpozději do 31. prosince 2015 za předpokladu, že členské státy tyto změny ohlásí nejpozději do 31. srpna 2015.“
Nařízení (EU) č. 1306/2013
8
Článek 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 549, a oprava Úř. věst. 2016, L 130, s. 13), nadepsaný „Výdaje z EZFRV“, stanoví:
„EZFRV se provádí v rámci sdíleného řízení mezi členskými státy a Unií. Poskytuje prostředky pro finanční příspěvek Unie pro programy rozvoje venkova prováděné v souladu s právem Unie týkajícími se podpory pro rozvoj venkova.“
9
Článek 52 tohoto nařízení, nadepsaný „Schvalování souladu“, v odstavci 1 stanoví:
„Pokud výdaje uvedené v čl. 4 odst. 1 a v článku 5 nebyly uskutečněny v souladu s právem Unie a v případě EZFRV nebyly uskutečněny v souladu s platným právem Unie a vnitrostátním právem podle článku 85 nařízení [Evropského parlamentu a Rady] (EU) č. 1303/2013 [ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 320)], přijme Komise prováděcí akty, kterými stanoví částky, které mají být vyloučeny z financování Unií. […]“
10
Článek 58 nařízení č. 1306/2013, nadepsaný „Ochrana finančních zájmů Unie“, v odstavci 1 stanoví:
„Členské státy přijmou v rámci [společné zemědělské politiky (SZP)] veškeré právní a správní předpisy a veškerá další opatření nezbytná k zajištění účinné ochrany finančních zájmů Unie, zejména k:
a)
kontrole legality a správnosti operací financovaných z [Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a EZFRV];
b)
zajištění účinné ochrany před podvody, především pokud jde o odvětví s vyšší úrovní rizika, přičemž tato ochrana musí mít odrazující účinek, a to s ohledem na náklady a přínos i přiměřenost opatření;
c)
předcházení nesrovnalostem a podvodům, jejich zjišťování a nápravě;
d)
ukládání sankcí, jež jsou účinné, odrazující a přiměřené v souladu s právem Unie nebo případně vnitrostátními právními předpisy, a dle potřeby k zahájení soudního řízení za tímto účelem;
e)
zpětnému získání neoprávněných plateb a úroku a dle potřeby k zahájení soudního řízení za tímto účelem.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
11
Po přijetí rozhodnutí Komise C(2008) 3831 ze dne 16. července 2008, kterým se schvaluje program rozvoje venkova z EZFRV pro Rumunsko na programové období 2007–2013, přijal tento členský stát předpisy ke zlepšení životních podmínek zvířat. Na žádost uvedeného členského státu Komise rozhodnutím C(2012) 3529 ze dne 25. května 2012 zahrnula do národního programu rozvoje venkova 2007–2013 (dále jen „NPRV 2007–2013“) podporu ve formě plateb určených ke kompenzaci ušlých příjmů, jakož i dodatečných nákladů zemědělců, kteří dobrovolně dodržují normy, jejichž cílem je zlepšení životních podmínek zvířat (dále jen „opatření 215“) Pokud jde o prasata na výkrm, podle tohoto opatření je stanovena roční platba ve výši 4,90 eura na „dobytčí jednotku“ (DJ) jakožto podpora na zlepšení životních podmínek zvířat během přepravy (dále jen „podpora na zlepšení přepravy“) a roční platba ve výši 16,80 eura/DJ jakožto podpora na snížení nepříznivých vlivů o 30 % ve srovnání s povinnou minimální úrovní (dále jen „podpora na snížení nepříznivých vlivů“).
12
Dne 13. srpna 2012 požádala Porcellino Grasso u APIA Vâlcea o několik nevratných podpor, mezi nimi podpor na zlepšení přepravy a snížení nepříznivých vlivů, za závazek dodržovat ve svých zemědělských podnicích po dobu nejméně pěti let opatření na podporu dobrých životních podmínek prasat na výkrm.
13
Dne 14. srpna 2015 předložila Porcellino Grasso k APIA Vâlcea žádost o vyplacení těchto podpor na období od 16. července 2015 do 15. července 2016, odpovídající čtvrtému roku jejího závazku.
14
Dne 8. března 2016 APIA Vâlcea oznámila společnosti Porcellino Grasso, že v návaznosti na audit provedený zástupci Evropského účetního dvora za rozpočtový rok 2015 byly zjištěny chyby, které vedly k nadměrným platbám, pokud jde o podpory na zlepšení dopravy a snížení nepříznivých vlivů vyplacené na základě opatření 215.
15
V důsledku těchto chyb APIA Vâlcea vysvětlila, že sníží výši podpor splatných společnosti Porcellino Grasso, a to na 1,43 eura/DJ u podpory na zlepšení přepravy a na 14,18 eura/DJ u podpory na snížení nepříznivých vlivů. Toto snížení se následně stalo konečným přijetím vyhlášky ministerstva zemědělství a rozvoje venkova.
16
Společnost Porcellino Grasso podala proti takto přijatým platebním rozhodnutím správní žaloby, které byly ke dni podání projednávané žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce stále projednávány.
17
Dne 31. ledna 2017 podala společnost Porcellino Grasso mimo jiné k APIA Vâlcea žádost o vyplacení podpor na zlepšení přepravy a snížení nepříznivých vlivů na období od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2017, odpovídající šestému roku jejího závazku.
18
Rozhodnutím ze dne 6. února 2018 APIA Vâlcea tuto žádost schválila, ovšem platby, které mají být provedeny z titulu těchto podpor, vypočítala na základě snížených částek uvedených v bodě 15 tohoto rozsudku.
19
Společnost Porcellino Grasso podala proti tomuto rozhodnutí stížnost, která byla dne 8. března 2018 zamítnuta.
20
Obrátila se tedy na Curtea de Apel Piteşti (odvolací soud v Pitešti, Rumunsko), který je předkládajícím soudem, u něhož se domáhá zejména zrušení uvedeného rozhodnutí a aktu, kterým byla zamítnuta její stížnost, jakož i náhrady škody ve výši odpovídající rozdílu mezi částkou, která je jí podle jejího názoru dlužná, a částkou, která jí byla skutečně vyplacena.
21
Předkládající soud předně uvádí, že Soudní dvůr v rozsudku ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), v podstatě rozhodl, že unijní právo nebrání tomu, aby vnitrostátní orgány, které se podílejí na provedení nevratných finančních podpor, přijaly z důvodu chyby ve výpočtu zjištěné Účetním dvorem akty, které snižují výši finanční podpory poskytnuté v rámci NPRV 2007–2013, jak je schválen Komisí, aniž vyčkají na přijetí rozhodnutí Komise, které částky vyplývající z této chyby ve výpočtu vyloučí z financování Unií.
22
Předkládající soud však nevylučuje, že tomu, aby rumunské orgány snížily výši finančních podpor dotčených ve věci v původním řízení, by mohly bránit normy a zásady Unie, kterých se dovolává společnost Porcellino Grasso, jiné než normy a zásady zohledněné v uvedeném rozsudku. Uvádí totiž, že tato částka byla stanovena prováděcím rozhodnutím C(2012) 3529, kterým se mění NPRV 2007–2013, a že toto rozhodnutí nebylo zrušeno a nemohlo být již změněno ke dni, kdy byly zjištěny chyby ve výpočtu uvedené v bodě 14 tohoto rozsudku.
23
Předkládající soud dále uvádí, že podle tvrzení společnosti Porcellino Grasso se rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), v podstatě týká skutkových a právních otázek, které jsou totožné se skutkovými a právními otázkami dotčenými ve věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899). Uvedený rozsudek Tribunálu je přitom patrně v rozporu s tímto druhým rozsudkem, jelikož Tribunál a Soudní dvůr dospěly k odlišným závěrům, zejména s ohledem na zásadu ochrany legitimního očekávání. Předkládající soud si tedy klade otázku, zda může uvedený rozsudek Tribunálu zohlednit při rozhodování sporu, který mu byl předložen.
24
Konečně si tento soud klade otázku, zda zásada odpovědnosti členských států v případě porušení unijního práva vyžaduje, aby rumunský stát vyplácel takovému příjemci, jako je společnost Porcellino Grasso, částky splatné z titulu podpor na zlepšení dopravy a snížení nepříznivých vlivů ve výši původně stanovené prováděcím rozhodnutím C(2012) 3529 po celou dobu trvání závazků přijatých tímto příjemcem.
25
Za těchto podmínek se Curtea de Apel Pitești (odvolací soud v Pitešti) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Brání články 288, 291 a 297 SFEU, zásada unijního práva, podle které má rozhodnutí […] Komise právní účinky až do svého zrušení – jak byla tato zásada stanovena v rozsudcích ze dne 8. července 1999, Chemie Linz v. Komise (C‑245/92 P, EU:C:1999:363), ze dne 5. října 2004, Komise v. Řecko (C‑475/01, EU:C:2004:585), ze dne 6. října 2015, Schrems (C‑362/14, EU:C:2015:650), ze dne 14. června 2012, CIVAD (C‑533/10, EU:C:2012:347), ze dne 22. října 1987, Foto-Frost (314/85, EU:C:1987:452), ze dne 3. července 2019, Eurobolt (C‑644/17, EU:C:2019:555), a ze dne 12. února 2008, CELF a Ministre de la Culture et de la Communication (C‑199/06, EU:C:2008:79) –, čl. 9 odst. 3 nařízení č. 1974/2006 a články 18 a 19 nařízení č. 1698/2005 praxi rumunských vnitrostátních orgánů spočívající v přijetí vnitrostátních aktů, jež jsou v rozporu s prováděcím rozhodnutím [C(2012) 3529], kterým se mění [NPRV 2007-2013], nebo v neuplatnění tohoto rozhodnutí, ačkoliv nebylo změněno ani zrušeno?
2)
S ohledem na obecnou povinnost členských států dodržovat unijní právo, je-li vnitrostátní soud v situaci, kdy musí respektovat rozsudek podávající výklad vydaný Soudním dvorem na základě článku 267 SFEU, [konkrétně rozsudek ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899)], který však neobsahuje posouzení platnosti a účinků prováděcích rozhodnutí Komise [prováděcí rozhodnutí C(2012) 3529 a prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/873 ze dne 13. června 2018, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. Věst. 2018, L 152, s. 29)], nýbrž pouze posouzení týkající se navrácení finančních prostředků v případě neexistence rozhodnutí Komise v tomto smyslu, je uvedený vnitrostátní soud oprávněn při rozhodování sporu, který mu byl předložen, zohlednit účinky a odůvodnění (provedené úvahy) rozsudku Tribunálu, vydaného v rámci žaloby na neplatnost podle článku 263 SFEU, kterým bylo zrušeno prováděcí rozhodnutí Komise v obdobné věci [konkrétně rozsudku ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5)]?
3)
Vyžaduje zásada odpovědnosti státu, aby v takové situaci, o jakou jde v projednávané věci, rumunský stát vyplácel příjemcům opatření 215 podpory ve výši sazby stanovené prováděcím rozhodnutím [C(2012) 3529] po celou dobu trvání závazků, které přijali?“
K předběžným otázkám
K první a druhé otázce
26
Podstatou první a druhé otázky předkládajícího soudu, kterými je třeba se zabývat společně, je, zda s ohledem na úvahy uvedené Tribunálem v rozsudku ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), mají některé normy a zásady unijního práva, které Soudní dvůr nezohlednil v rozsudku ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), za následek zpochybnění výroku posledně uvedeného rozsudku v rozsahu, v němž by tyto normy a zásady měly být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní orgány podílející se na provádění opatření v podobě nevratné finanční podpory přijaly z důvodu chyb ve výpočtu zjištěných Účetním dvorem akty, které snižují výši finanční podpory přiznané v rámci NPRV 2007–2013, jak byl schválen a změněn rozhodnutími Komise, ačkoli tento program již nemohl být ke dni zjištění těchto chyb přezkoumán ani změněn.
K přípustnosti
27
Ministerstvo zemědělství a rozvoje venkova v prvé řadě tvrdí, že první a druhá otázka jsou nepřípustné z důvodu, že první otázka již byla objasněna rozsudkem ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), a druhá otázka nespadá do předmětu žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podle článku 267 SFEU.
28
V tomto ohledu je třeba připomenout, že Soudní dvůr má pravomoc upřesnit dosah rozsudku podávajícího výklad, který vydal v řízení o předběžné otázce, s ohledem na ustanovení unijního práva nebo judikaturu, jimiž se tento rozsudek nezabýval (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 5. prosince 2017, M. A. S. a M. B., C‑42/17, EU:C:2017:936, bod 28).
29
První a druhou otázkou přitom předkládající soud žádá o výklad rozsudku ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), s ohledem na ustanovení unijního práva a rozsudek Tribunálu, které nebyly v prvně uvedeném rozsudku zkoumány. Za těchto podmínek jsou tyto otázky přípustné.
30
V druhé řadě je však třeba připomenout, že je nezbytné, jak uvádí čl. 94 písm. c) jednacího řádu Soudního dvora, aby žádost o rozhodnutí o předběžné otázce obsahovala uvedení důvodů, na základě kterých má předkládající soud pochybnosti o výkladu nebo platnosti určitých ustanovení unijního práva, jakož i vztah, který spatřuje mezi těmito ustanoveními a vnitrostátními právními předpisy použitelnými ve sporu v původním řízení.
31
Předkládající soud v první otázce odkazuje na články 288, 291 a 297 SFEU, jakož i na zásadu unijního práva, podle níž má rozhodnutí Komise právní účinky až do svého zrušení, avšak je nutno konstatovat, že v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce nijak nevysvětluje důvody, které jej vedly k pochybnostem týkajícím se těchto článků a této zásady. Zejména nevysvětluje, proč by podle jeho názoru uvedené články a uvedená zásada mohly, zejména s ohledem na jejich obsah, kontext nebo cíl, zneplatnit výklad uvedený ve výroku rozsudku ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899). Za těchto podmínek je první otázka nepřípustná v rozsahu, v němž se týká těchto článků a této zásady.
32
První otázka je naproti tomu přípustná v rozsahu, v němž se týká čl. 9 odst. 3 nařízení č. 1974/2006, jakož i článků 18 a 19 nařízení č. 1698/2005. Předkládající soud totiž s odkazem na úvahy uvedené Tribunálem v rozsudku ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), v podstatě uvádí, že podle těchto ustanovení nemohl NPRV 2007–2013, jak byl schválen rozhodnutím C(2008) 3831 a změněn prováděcím rozhodnutím C(2012) 3529, již ke dni, kdy Účetní dvůr konstatoval chyby ve výpočtu dotčené v původním řízení, být přezkoumán ani změněn. Předkládající soud si tedy v podstatě klade otázku, zda za takových okolností byly rumunské orgány oprávněny provést snížení uvedené v bodě 15 tohoto rozsudku. Předkládající soud přitom dostatečným způsobem uvádí důvody, které jej vedly k pochybnostem o výkladu uvedených ustanovení.
33
Z výše uvedených úvah vyplývá, že první otázka je přípustná v rozsahu, v němž se týká čl. 9 odst. 3 nařízení č. 1974/2006, jakož i článků 18 a 19 nařízení č. 1698/2005, a druhá otázka je přípustná v plném rozsahu.
K věci samé
34
Úvodem je třeba připomenout, že v rámci postupu spolupráce mezi vnitrostátními soudy a Soudním dvorem zavedeného článkem 267 SFEU přísluší Soudnímu dvoru poskytnout vnitrostátnímu soudu užitečnou odpověď, která mu umožní rozhodnout spor, který mu byl předložen. Z tohoto hlediska Soudnímu dvoru přísluší případně přeformulovat otázku, která mu je položena. Za tímto účelem může Soudní dvůr ze všech poznatků předložených vnitrostátním soudem, zejména pak z odůvodnění předkládacího rozhodnutí vyvodit, které normy a zásady unijního práva je s přihlédnutím k předmětu sporu třeba vyložit [rozsudek ze dne 21. března 2024, Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy (Možnost opravy v případě uplatnění nesprávné sazby), C‑606/22, EU:C:2024:255, body 19 a 20 a citovaná judikatura].
35
V projednávané věci je první otázka v podstatě založena na předpokladu, že NPRV 2007–2013, jak byl schválen rozhodnutím C(2008) 3831 a změněn prováděcím rozhodnutím C(2012) 3529, již nemohl být ke dni, kdy Účetní dvůr konstatoval chyby ve výpočtu dotčené v původním řízení, přezkoumán ani změněn. V tomto kontextu není článek 18 nařízení č. 1698/2005 pro účely odpovědi na tuto otázku relevantní, jelikož na rozdíl od článku 19 tohoto nařízení a článku 9 nařízení č. 1974/2006 se týká, podle svého nadpisu, nikoli přezkumu nebo změny programů pro rozvoj venkova v rámci EZFRV, ale jejich „přípravy a schválení“.
36
Je tedy třeba mít za to, že podstatou první a druhé otázky předkládajícího soudu je, zda s ohledem na úvahy uvedené Tribunálem v rozsudku ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), mají článek 19 nařízení č. 1698/2005 a čl. 9 odst. 3 nařízení č. 1974/2006 za následek zpochybnění výroku rozsudku ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), v rozsahu, v němž by tyto články měly být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní orgány podílející se na provádění opatření v podobě nevratné finanční podpory přijaly z důvodu chyb ve výpočtu zjištěných Účetním dvorem akty, které snižují výši finanční podpory přiznané v rámci NPRV 2007–2013, jak byl schválen a změněn rozhodnutími Komise, ačkoli tento program již nemohl být ke dni zjištění těchto chyb přezkoumán ani změněn.
37
Jak konstatoval předkládající soud, Tribunál v bodech 91 až 95 a v bodě 100 rozsudku ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), uvedl, že ke dni, kdy byly zjištěny chyby ve výpočtu týkající se jiné podpory v rámci opatření 215, než podpor dotčených v původním řízení, nemohl NPRV 2007–2013, jak byl schválen rozhodnutím C(2008) 3831 a změněn prováděcím rozhodnutím C(2012) 3529, již na základě článku 19 nařízení č. 1698/2005 a čl. 9 odst. 3 nařízení č. 1974/2006 být přezkoumán ani změněn. Tyto závěry jsou ratione temporis použitelné obdobně na věc v původním řízení.
38
Skutečnost, že podle těchto ustanovení již tento program nemohl být ke dni, kdy byly tyto chyby ve výpočtu zjištěny, přezkoumán ani změněn, však nemůže mít za následek zpochybnění výroku rozsudku ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), který byl vydán v kontextu odlišném od kontextu věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5).
39
V bodech 74, 86, 91, 92, 100, 102 a 113 posledně uvedeného rozsudku Tribunál v podstatě konstatoval, že i když z důvodu chyby ve výpočtu byla výše podpory spadající pod opatření 215 neslučitelná s čl. 40 odst. 3 nařízení č. 1698/2005, vzbudila Komise u rumunských orgánů legitimní očekávání, že platbu této částky pokrývá financování Unií. Tribunál totiž konstatoval, že Komise při schvalování této podpory a s ní související metody výpočtu měla v návaznosti na zvláštní jednání s rumunskými orgány k dispozici veškeré informace, které jí umožňovaly odhalit tuto chybu a posoudit soulad uvedené podpory s tímto ustanovením. Tribunál z toho vyvodil, že uvedená částka mohla být opravena jedině změnou NPRV 2007–2013 a rozhodnutím schvalujícím tuto změnu, a nikoli prováděcím rozhodnutím vylučujícím z financování nesprávnou část dotčené podpory, jak učinila Komise. Z těchto důvodů tedy Tribunál toto prováděcí rozhodnutí částečně zrušil.
40
Ve věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), se v souvislosti s jinými podporami spadajícími pod opatření 215 rovněž jednalo o částky, které z důvodu chyb ve výpočtu nebyly v souladu s čl. 40 odst. 3 nařízení č. 1698/2005 a které byly opraveny prováděcím rozhodnutím Komise, a sice prováděcím rozhodnutím 2018/873.
41
Ze spisu v této věci však vyplývá, že pokud jde o výpočet těchto částek, nebylo ve vztazích mezi Rumunskem a Komisí zjištěno legitimní očekávání, pokud jde o tyto částky. I když je pravda, že Rumunsko se žalobou ve věci, v níž bylo vydáno usnesení ze dne 30. dubna 2019, Rumunsko v. Komise (T‑530/18, EU:T:2019:269), domáhalo zrušení tohoto prováděcího rozhodnutí, přičemž tvrdilo, že metody výpočtu schválené Komisí v souvislosti s uvedenými částkami měly být chráněny na základě zásady ochrany legitimního očekávání, Tribunál tímto usnesením, potvrzeným v řízení o kasačním opravném prostředku rozsudkem ze dne 10. září 2020, Rumunsko v. Komise (C‑498/19 P, EU:C:2020:686), odmítl tuto žalobu jako nepřípustnou z důvodu, že byla podána opožděně.
42
V bodech 33 až 36 rozsudku ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), tedy Soudní dvůr konstatoval, že dotyčné částky, které nejsou v souladu s čl. 40 odst. 3 nařízení č. 1698/2005 a nejsou uznány za částky chráněné legitimním očekáváním ve vztazích mezi Rumunskem a Komisí, musí být opraveny jak Komisí na základě čl. 52 odst. 1 nařízení č. 1306/2013, a to přijetím prováděcího rozhodnutí vylučujícího chybnou část dotčených podpor z financování unií, tak vnitrostátními orgány na základě čl. 58 odst. 1 nařízení č. 1306/2013, přičemž tyto orgány nejsou povinny vyčkat, než Komise přijme takové prováděcí rozhodnutí.
43
V bodě 44 uvedeného rozsudku Soudní dvůr upřesnil, že ve vztazích mezi rumunskými orgány a zemědělci, kteří jsou příjemci dotyčných podpor, nemá zásada ochrany legitimního očekávání na toto posouzení vliv. Konstatoval, že vzhledem k tomu, že tyto částky byly stanoveny v rozporu s čl. 40 odst. 3 nařízení č. 1698/2005, nemohly rumunské orgány vzbudit u těchto zemědělců legitimní očekávání v tom smyslu, že s nimi bude zacházeno způsobem, jenž je v rozporu s unijním právem.
44
Ve věci v původním řízení z vysvětlení předkládajícího soudu vyplývá, že dotčené chyby ve výpočtu vedly v případě podpor, které rovněž spadají pod opatření 215, třebaže se liší od podpor posuzovaných Soudním dvorem a Tribunálem v rozsudcích ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), a ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), ke stanovení částek, které nejsou v souladu s čl. 40 odst. 3 nařízení č. 1698/2005. Předkládající soud kromě toho neuvádí, že by Komise nebo jiné orgány, instituce či jiné subjekty Unie uznaly, že tyto částky jsou chráněny legitimním očekáváním ve vztazích mezi Rumunskem a Komisí. Z toho vyplývá, že situace dotčená ve věci v původním řízení v podstatě odpovídá situaci dotčené ve věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899).
45
Předkládající soud však zaprvé s odkazem na tvrzení společnosti Porcellino Grasso uvádí, že úvahy Tribunálu v rozsudku ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), jsou použitelné na věc v původním řízení, jelikož zásada ochrany legitimního očekávání by se měla ve vztazích mezi Rumunskem a Komisí uplatnit na uvedené částky z důvodu, že Komise měla při schvalování změny NPRV 2007–2013 k dispozici informace, které jí umožňovaly posoudit soulad podpor dotčených v původním řízení a s nimi souvisejících metod výpočtu s článkem 40 odst. 3 nařízení č. 1698/2005. Kdyby tyto částky byly chráněny na základě této zásady, mohly by být v souladu s úvahami Tribunálu uvedenými v bodě 39 tohoto rozsudku opraveny pouze změnou NPRV 2007–2013 a rozhodnutím schvalujícím tuto změnu.
46
V tomto ohledu je třeba uvést, že i když se rozsudek ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), týká, stejně jako projednávaný případ, podpory spadající pod opatření 215, jednalo se o podporu odlišnou od podpor dotčených v původním řízení. Za těchto podmínek Tribunál nemohl v uvedeném rozsudku zkoumat otázku, zda měla Komise při schvalování změny NPRV 2007–2013 k dispozici informace, které jí umožňovaly posoudit soulad posledně uvedených podpor a s nimi souvisejících metod výpočtu s článkem 40 odst. 3 nařízení č. 1698/2005, takže jeho úvahy nelze obdobně použít na věc v původním řízení. Je ostatně třeba uvést, že rumunská vláda v písemném vyjádření netvrdí, že se ve svých vztazích s Komisí dovolává zásady ochrany legitimního očekávání, pokud jde o podpory dotčené v původním řízení.
47
Zadruhé předkládající soud uvádí, že podle tvrzení společnosti Porcellino Grasso jsou úvahy uvedené Tribunálem v bodě 113 rozsudku ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), v rozporu s body 42 a 44 rozsudku ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899). Klade si tedy otázku, zda by měl tyto úvahy zohlednit.
48
Jak jasně vyplývá z tohoto bodu 113, úvahy Tribunálu navazují na úvahy uvedené v bodech 75 až 86 rozsudku ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), podle kterých byly dotčené metody výpočtu a částky určené na jejich základě chráněny ve vztazích mezi Rumunskem a Komisí na základě zásady ochrany legitimního očekávání z důvodu, že tyto metody a částky byly předmětem „zvláštního jednání s rumunskými orgány“ a Komise měla v rámci tohoto jednání k dispozici všechny informace umožňující jí posoudit jejich soulad s čl. 40 odst. 3 nařízení č. 1698/2005.
49
Z bodu 42 tohoto rozsudku přitom vyplývá, že věc, ve které byl vydán rozsudek ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899), se týkala částek podpor, které nebyly chráněny legitimním očekáváním ve vztazích mezi Rumunskem a Komisí. Vzhledem k tomu, že uvedený rozsudek byl vydán ve zcela jiném kontextu, než byl kontext věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), úvahy vyjádřené v bodě 113 posledně uvedeného rozsudku nemohou být relevantní pro účely výkladu rozsudku ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899).
50
Z toho vyplývá, že částky podpor dotčených v původním řízení, stanovené v důsledku chyb ve výpočtu, nelze považovat, na základě rozsudku ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), a vzhledem k tomu, že ze spisu, který má Soudní dvůr k dispozici, nevyplývá opak, za částky, které jsou chráněny legitimním očekáváním ve vztazích mezi Rumunskem a Komisí, takže s ohledem na úvahy uvedené v bodě 44 tohoto rozsudku je situace, o niž jde v původním řízení, v podstatě stejná jako ve věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899).
51
V situaci, kdy byly částky stanoveny v důsledku chyby ve výpočtu způsobem, který není v souladu s unijním právem, a nejsou chráněny legitimním očekáváním ve vztazích mezi Komisí a dotyčným členským státem, jsou jak tento orgán, tak tento členský stát povinny, na základě čl. 310 odst. 5 SFEU, jakož i čl. 52 odst. 1 a čl. 58 odst. 1 nařízení č. 1306/2013, vyloučit částky dotčené touto chybou ve výpočtu z financování Unií, jak vyplývá z bodů 33 a 34 rozsudku ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms (C‑443/21, EU:C:2022:899).
52
Takové vyloučení v žádném případě neznamená nutnost přezkoumat nebo změnit dotčený program pro rozvoj venkova.
53
Oprava chyby ve výpočtu, který není v souladu s unijním právem, jakož i z ní vyplývajících sazeb a plateb totiž neznamená žádný přezkum či změnu dotčeného programu pro rozvoj venkova, ale představuje, jak vyplývá z ustanovení uvedených v bodě 51 tohoto rozsudku, prostý návrat k situaci, která měla od počátku být výsledkem tohoto programu, kdyby k této chybě nedošlo, aby tak nevznikla škoda rozpočtu Unie.
54
Okolnost, že na základě článku 19 nařízení č. 1698/2005, jakož i čl. 9 odst. 3 nařízení č. 1974/2006 již nemohl být NPRV 2007–2013 ke dni, kdy Účetní dvůr zjistil chyby ve výpočtu dotčené v původním řízení, přezkoumán ani změněn, tedy nebrání tomu, aby jak Komise, tak vnitrostátní orgány přijaly v rámci schvalování souladu opatření nezbytná k opravě částek a plateb dotčených těmito chybami.
55
S ohledem na výše uvedené důvody je třeba na první a druhou otázku odpovědět tak, že článek 19 nařízení č. 1698/2005 a čl. 9 odst. 3 nařízení č. 1974/2006 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní orgány podílející se na provádění opatření v podobě nevratné finanční podpory přijaly z důvodu chyb ve výpočtu zjištěných Účetním dvorem akty, které snižují výši finanční podpory přiznané v rámci NPRV 2007–2013, jak byl schválen a změněn rozhodnutími Komise, ačkoli tento program již nemohl být ke dni zjištění těchto chyb přezkoumán ani změněn. Úvahy uvedené Tribunálem v rozsudku ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), jsou v tomto ohledu irelevantní.
K třetí otázce
56
Podstatou třetí otázky předkládajícího soudu je, zda zásada odpovědnosti členských států za porušení unijního práva vyžaduje, aby rumunský stát vyplácel příjemcům podpory na zlepšení dopravy a podpory na snížení nepříznivých vlivů částky splatné z titulu těchto podpor ve výši stanovené v prováděcím rozhodnutí C(2012) 3529 po celou dobu trvání závazků, které přijali.
57
Je třeba připomenout, že unijní právo stanoví zásadu, podle které jsou členské státy povinny nahradit škodu způsobenou jednotlivcům porušením unijního práva, jež jim lze přičíst (rozsudek ze dne 5. března 1996, Brasserie du pêcheur a Factortame, C‑46/93 a C‑48/93, EU:C:1996:79, bod 17 a citovaná judikatura).
58
V projednávané věci ze zjištění předkládajícího soudu vyplývá, že z důvodu chyb ve výpočtu dotčených v původním řízení nebyly sazby stanovené prováděcím rozhodnutím C(2012) 3529 pro podporu na zlepšení dopravy a podporu na snížení nepříznivých vlivů v souladu s čl. 40 odst. 3 nařízení č. 1698/2005. Z těchto zjištění rovněž vyplývá, že rumunské orgány přijaly opatření nezbytná k opravě těchto sazeb tak, aby byly v souladu s tímto ustanovením, a tím ukončily porušování unijního práva, které jim bylo přičitatelné.
59
Za těchto podmínek se takový příjemce podpory, jako je společnost Porcellino Grasso, nemůže dovolávat zásady odpovědnosti členských států za porušení unijního práva s cílem domáhat se rozdílu mezi částkou plateb, které měl původně obdržet, a opravenou částkou těchto plateb, když posledně uvedená částka je v souladu s tímto právem a příjemce nemá na tento rozdíl žádný nárok.
60
Vyplacení části částek dotčených chybami ve výpočtu příjemci podpory, jako je společnost Porcellino Grasso, by se totiž rovnalo bezdůvodnému obohacení tohoto příjemce, zakázanému unijním právem, jelikož toto vyplacení by vedlo k obohacení tohoto příjemce bez platného právního důvodu a k ochuzení Unie v souvislosti s tímto obohacením (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 10. dubna 2008, Marks & Spencer, C‑309/06, EU:C:2008:211, bod 41 a citovaná judikatura, jakož i ze dne 28. července 2011, Agrana Zucker, C‑309/10, EU:C:2011:531, bod 53 a citovaná judikatura).
61
I za předpokladu, že by se společnost Porcellino Grasso v rámci své žaloby na náhradu škody chtěla před předkládajícím soudem dovolávat zásady ochrany legitimního očekávání ve vztazích s rumunskými orgány, je třeba připomenout, že tato zásada nemůže u jednotlivce založit legitimní očekávání v tom smyslu, že s ním bude zacházeno způsobem, jenž je v rozporu s unijním právem, jak bylo uvedeno v bodě 43 (rozsudek ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms, C‑443/21, EU:C:2022:899, bod 41).
62
S ohledem na výše uvedené důvody je třeba na třetí otázku odpovědět tak, že zásada odpovědnosti členských států za porušení unijního práva se nepoužije, jestliže sazby finančních podpor přiznaných na základě programu pro rozvoj venkova v rámci EZFRV byly stanoveny způsobem, který není v souladu s unijním právem, a příjemci těchto podpor obdrželi platby z titulu těchto podpor, vypočtené na základě opravených sazeb, které jsou v souladu s tímto právem.
K nákladům řízení
63
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl takto:
1)
Článek 19 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), ve znění nařízení Rady (ES) č. 74/2009 ze dne 19. ledna 2009 (Úř. věst. 2009, L 30, s. 100), a čl. 9 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1974/2006 ze dne 15. prosince 2006, kterým se stanoví podrobná pravidla pro použití nařízení Rady (ES) č. 1698/2006 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 335/2013 ze dne 12. dubna 2013,
musí být vykládány v tom smyslu, že
nebrání tomu, aby vnitrostátní orgány podílející se na provádění opatření v podobě nevratné finanční podpory přijaly z důvodu chyb ve výpočtu zjištěných Evropský účetním dvorem akty, které snižují výši finanční podpory přiznané v rámci programu pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu na rozvoj venkova (EZFRV) pro Rumunsko na programové období 2007–2013, jak byl schválen a změněn rozhodnutími Evropské komise, ačkoli tento program již nemohl být ke dni zjištění těchto chyb přezkoumán ani změněn. Úvahy uvedené Tribunálem v rozsudku ze dne 18. ledna 2023, Rumunsko v. Komise (T‑33/21, EU:T:2023:5), jsou v tomto ohledu irelevantní.
2)
Zásada odpovědnosti členských států za porušení unijního práva se nepoužije, jestliže sazby finančních podpor přiznaných na základě programu pro rozvoj venkova v rámci Evropského zemědělského fondu na rozvoj venkova (EZFRV) byly stanoveny způsobem, který není v souladu s unijním právem, a příjemci těchto podpor obdrželi platby z titulu těchto podpor, vypočtené na základě opravených sazeb, které jsou v souladu s tímto právem.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: rumunština.