62023CJ0623
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (desátého senátu)
15. května 2025 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 79/7/EHS – Rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení – Článek 4 odst. 1 a 2 – Článek 7 odst. 1 – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví příplatek k důchodu pro ženy, které pobírají příspěvkový starobní důchod a které měly jedno nebo více vlastních nebo osvojených dětí – Možnost poskytnout tento příplatek mužům, kteří podléhají dalším podmínkám – Přímá diskriminace na základě pohlaví – Článek 23 Listiny základních práv Evropské unie – Pozitivní opatření“
Ve spojených věcech C‑623/23 [Melbán]i a C‑626/23 [Sergamo] (
i
),
jejichž předmětem jsou dvě žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané na základě článku 267 SFEU, z nichž první byla podána rozhodnutím Juzgado de lo Social no 3 de Pamplona (Soud pro věci pracovněprávní a sociální č. 3 v Pamploně, Španělsko) ze dne 21. září 2023, došlým Soudnímu dvoru dne 6. října 2023, a druhá rozhodnutím Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Vrchní soud v Madridu, Španělsko) ze dne 13. září 2023, došlým Soudnímu dvoru dne 12. října 2023, v řízeních
UV (C‑623/23),
XXX (C‑626/23),
proti
Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
za účasti:
OP (C‑623/23),
Ministerio Fiscal (C‑623/23),
SOUDNÍ DVŮR (desátý senát),
ve složení: D. Gratsias, předseda senátu, E. Regan a B. Smulders (zpravodaj), soudci,
generální advokát: R. Norkus,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS): A. Álvarez Moreno a A. R. Trillo García, jako zmocněnci,
–
za španělskou vládu: M. Morales Puerta, jako zmocněnkyně,
–
za Evropskou komisi: I. Galindo Martín a E. Schmidt, jako zmocněnkyně,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce se týkají výkladu směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (Úř. věst. 1979, L 6, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 215), jakož i článků 20, 21, 23 a čl. 34 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).
2
Tyto žádosti byly předloženy v rámci dvou sporů zaprvé mezi UV (C‑623/23), otcem dvou dětí, a zadruhé XXX (C‑626/23), otcem tří dětí, na straně jedné a Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) (Národní institut sociálního zabezpečení, Španělsko) na straně druhé ve věci odmítnutí posledně uvedeným orgánem přiznat těmto otcům příplatek k důchodu (dále jen „dotčený příplatek k důchodu“), který podle vnitrostátního práva mohou pobírat ženy a muži, kteří měli jedno nebo více dětí, ale jehož přiznání mužům podléhá dalším podmínkám.
Právní rámec
Unijní právo
3
Článek 1 směrnice 79/7 uvádí:
„Účelem této směrnice je v oblasti sociálního zabezpečení a dalších složkách sociální ochrany uvedené v článku 3 postupné zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (dále jen ‚zásada rovného zacházení‘).“
4
Článek 2 této směrnice stanoví:
„Tato směrnice se vztahuje na pracující obyvatele včetně samostatně výdělečně činných osob, pracovníků, jejichž činnost je přerušena nemocí, úrazem nebo nedobrovolnou nezaměstnaností, a osob ucházejících se o zaměstnání, jakož i na starobní důchodce a invalidní pracovníky.“
5
Článek 3 odst. 1 uvedené směrnice stanoví:
„Tato směrnice se vztahuje na
a)
právní úpravu zajišťující ochranu pro případ:
–
nemoci,
–
invalidity,
–
stáří,
–
pracovních úrazů a nemocí z povolání,
–
nezaměstnanosti;
[…]“
6
V článku 4 téže směrnice se uvádí:
„1.   Zásada rovného zacházení znamená vyloučení jakékoli diskriminace na základě pohlaví buď přímo, nebo nepřímo, například s ohledem na manželský nebo rodinný stav, zejména pokud jde o:
–
oblast působnosti systémů a podmínek přístupu k nim,
–
povinnost přispívat a výpočet výše příspěvků,
–
výpočet dávek včetně zvýšení, na které vzniká nárok s ohledem na manželku nebo manžela nebo vyživované osoby, a podmínky trvání a zachování nároku na dávky.
2.   Zásada rovného zacházení se nedotýká opatření na ochranu žen z důvodu mateřství.“
7
Článek 7 směrnice 79/7 stanoví:
„1.   Tato směrnice se nedotýká práva členských států vyloučit z její oblasti působnosti:
[…]
b)
výhody poskytované v oblasti důchodového pojištění osobám, které vychovaly děti; nabytí nároku na dávky po obdobích přerušení zaměstnání v důsledku vychovávání dětí;
[…]
2.   Členské státy pravidelně zkoumají oblasti vyloučené podle odstavce 1, aby si ověřily s ohledem na sociální vývoj v dané oblasti, zda je i nadále důvod pro zachování dotyčných výjimek.“
Španělské právo
8
Článek 60 Ley General de la Seguridad Social (obecný zákon o sociálním zabezpečení) schválený v Real Decreto Legislativo 8/2015 (královské legislativní nařízení č. 8/2015) ze dne 30. října 2015 (BOE č. 261 ze dne 31. října 2015, s. 103291) (dále jen „dřívější LGSS“), nadepsaný „Příplatek za mateřství v příspěvkových důchodech ze systému sociálního zabezpečení“, v odstavci 1 stanovil:
„Ženám, které měly vlastní či osvojené děti a pobírají příspěvkový starobní důchod, vdovský/vdovecký důchod či důchod z důvodu trvalé invalidity z kteréhokoli režimu v rámci systému sociálního zabezpečení, se vzhledem k jejich demografickému přínosu k sociálnímu zabezpečení přiznává příplatek k důchodu.
Uvedený příplatek, který má pro všechny účely právní povahu příspěvkového veřejného důchodu, sestává z částky získané uplatněním určité procentní hodnoty na vyměřovací základ a to v závislosti na počtu dětí:
a)
v případě dvou dětí: 5 procent;
b)
v případě tří dětí: 10 procent;
c)
v případě čtyř či více dětí: 15 procent;
[…]“
9
V návaznosti na přijetí Real Decreto-Ley 3/2021, por el que se adoptan medidas para la reducción de la brecha de género y otras materias en los ámbitos de la Seguridad Social y économico (královské nařízení s mocí zákona č. 3/2021, kterým se přijímají opatření ke snížení rozdílů mezi pohlavími a které se týkají jiných záležitostí spadajících do oblasti sociálního zabezpečení a hospodářství), ze dne 2. února 2021 (BOE č. 29 ze dne 3. února 2021, s. 12268) (dále jen „královské nařízení s mocí zákona č. 3/2021“) bylo změněno dřívější LGSS (dále jen „pozměněné LGSS“). Článek 60 pozměněného LGSS, nadepsaný „Příplatek k příspěvkovým důchodům za účelem snížení rozdílů mezi muži a ženami“, stanoví:
„1.   Ženy, které měly jedno nebo více dětí a pobírají příspěvkový starobní důchod, důchod z důvodu trvalé invalidity nebo vdovský důchod, mají nárok na příplatek za každé dítě z důvodu dopadu, který má obecně rozdíl mezi muži a ženami na výši příspěvkových důchodů vyplácených ženám ze sociálního zabezpečení. Nárok na příplatek na každé dítě je přiznán nebo zachován ve vztahu k ženě, pokud o příplatek nepožádá druhý rodič a není mu přiznán, a pokud je tento posledně uvedený žadatel rovněž ženou, příplatek se přizná ženě, která pobírá nižší veřejný důchod.
Aby vznikl nárok na tento příplatek muži, musí být splněna jedna z následujících podmínek:
a)
dotyčný má nárok na vdovský důchod z důvodu úmrtí druhého rodiče ve vztahu ke společným dětem za podmínky, že jedno z těchto dětí má nárok na sirotčí důchod;
b)
dotyčný má nárok na příspěvkový starobní důchod nebo důchod z důvodu trvalé invalidity a musí být v situaci, kdy přerušil svou pracovní kariéru nebo kdy jeho kariéra byla přerušena nebo ovlivněna narozením či osvojením dítěte, a to za těchto podmínek:
1)
u dětí narozených nebo osvojených do 31. prosince 1994 neplatil příspěvky po dobu delší než 120 dnů v období od devíti měsíců předcházejících narození dítěte do tří let následujících po narození dítěte, nebo v případě osvojení v období ode dne vydání soudního rozhodnutí o osvojení do tří let následujících po vydání tohoto rozhodnutí, pokud je součet částek přiznaných důchodů nižší než součet částek důchodů, na které má nárok žena;
2)
u dětí narozených nebo osvojených od 1. ledna 1995 musí být součet základů pro výpočet příspěvků za 24 měsíců následujících po měsíci narození dítěte nebo po dni vydání soudního rozhodnutí o osvojení o více než 15 % nižší než součet základů pro výpočet příspěvků za 24 bezprostředně předcházejících měsíců, pokud je součet částek přiznaných důchodů nižší než součet částek důchodů, na které má nárok žena;
[…]
3)
Pokud jsou oba rodiče muži a oba splňují výše uvedené podmínky, příplatek se přizná tomu z rodičů, který pobírá nižší veřejný důchod.
[…]
2.   Přiznání příplatku druhému rodiči má za následek zánik příplatku již přiznaného prvnímu rodiči a má peněžité účinky k prvnímu dni měsíce následujícího po měsíci, v němž bylo vydáno toto rozhodnutí […].
Před vydáním rozhodnutí o přiznání práva druhému rodiči se vyslechne rodič, který příplatek pobírá.
3.   Tento příplatek má ve všech ohledech právní povahu příspěvkového veřejného důchodu.
Výše příplatku na dítě je stanovena v příslušném zákoně o obecném státním rozpočtu. Částka, která má být vyplacena, je omezena na čtyřnásobek měsíční částky stanovené na dítě a na začátku každého roku se zvyšuje o stejný procentní podíl, jaký stanoví příslušný zákon o obecném státním rozpočtu pro příspěvkové důchody.“
10
Třicáté sedmé dodatkové ustanovení pozměněného LGSS, které je nadepsáno „Časová působnost příplatku k příspěvkovým důchodům za účelem snížení rozdílů mezi muži a ženami“ zní:
„1. Nárok na příplatek k příspěvkovým důchodům za účelem snížení rozdílů mezi muži a ženami stanovený v článku 60 zůstává zachován po dobu, kdy je rozdíl mezi starobními důchody mužů a žen získanými v předchozím roce větší než 5 %.
2. Pro účely tohoto zákona se rozdíly mezi starobními důchody mužů a žen rozumí procentní podíl představující rozdíl mezi průměrnou výší příspěvkových starobních důchodů získaných během jednoho roku muži na straně jedné a ženami na straně druhé.
3. Aby byla zajištěna přiměřenost opravného opatření zavedeného za účelem snížení rozdílů mezi důchody mužů a žen, musí španělská vláda v rámci sociálního dialogu každých pět let provádět pravidelné hodnocení účinků tohoto opatření.
4. Pokud bude rozdíl mezi muži a ženami během jednoho roku nižší než 5 %, předá vláda [Cortes Generales (španělskému parlamentu)] po konzultaci se sociálními partnery návrh zákona, kterým má být článek 60 zrušen.“
11
Třicáté třetí přechodné ustanovení pozměněného LGSS, nadepsané „Prozatímní zachování příplatku za mateřství u příspěvkových důchodů ze systému sociálního zabezpečení“, uvádí:
„Osoby, které ke dni nabytí účinnosti změny uvedené v článku 60 pobíraly příplatek za mateřství z titulu demografického příspěvku, jej pobírají i nadále.
Pobírání tohoto příplatku za mateřství je neslučitelné s příplatkem poskytovaným k příspěvkovým důchodům s cílem snížit rozdíly mezi muži a ženami, na který by mohl vzniknout nárok z důvodu přiznání nového veřejného důchodu, přičemž dotčené osoby si mohou vybrat jeden nebo druhý.
Pokud druhý rodič jednoho z dětí, ve vztahu k němuž vznikl nárok na příplatek za mateřství z titulu demografického příspěvku, požádá o příplatek k příspěvkovým důchodům za účelem snížení rozdílů mezi muži a ženami a má nárok na jeho pobírání podle článku 60 tohoto zákona […], odečte se měsíční částka, která mu byla přiznána, od pobíraného příplatku za mateřství […].“
12
Článek 3 Ley Orgánica 3/2007 para la igualdad efectiva de mujeres y hombres (organický zákon č. 3/2007 o skutečné rovnosti žen a mužů) ze dne 22. března 2007 (BOE č. 71 ze dne 23. března 2007, s. 12611) zní takto:
„Zásada rovného zacházení se ženami a muži znamená vyloučení jakékoli diskriminace na základě pohlaví buď přímo, nebo nepřímo, zejména diskriminace vyplývající z mateřství, plnění rodinných povinností a rodinného stavu.“
13
Článek 11 odst. 1 tohoto zákona stanoví:
„S cílem zajistit účinnost ústavního práva na rovnost přijmou veřejné orgány zvláštní opatření ve prospěch žen, jejichž cílem je náprava zjevných situací faktické nerovnosti ve vztahu k mužům. Tato opatření, která se použijí po dobu trvání těchto situací, musí být v každém případě důvodná a přiměřená sledovanému cíli.“
Spory v původních řízeních, předběžné otázky a řízení před Soudním dvorem
Věc C‑623/23
14
UV, otci dvou dětí, přiznal INSS starobní důchod v hrubé měsíční výši 1637,08 eura s účinností od 1. července 2021.
15
Dne 16. června 2022 požádal UV INSS o to, aby od 1. července 2021 mohl pobírat příplatek k důchodu určený ke snížení rozdílů mezi muži a ženami, který je upraven v článku 60 pozměněného LGSS.
16
Rozhodnutím ze dne 14. listopadu 2022 zamítl INSS tuto žádost, neboť měl za to, že UV nesplňuje podmínky stanovené v tomto článku.
17
Kromě toho rozhodnutím ze dne 22. prosince 2022, které nabylo účinnosti dne 10. prosince 2022, přiznal INSS matce obou dotčených dětí předčasný starobní důchod v hrubé měsíční výši 2790,99 eura, navýšený o předmětný příplatek k důchodu ve výši 56 eur měsíčně.
18
UV podal proti rozhodnutí ze dne 14. listopadu 2022 žalobu k Juzgado de lo Social no 3 de Pamplona (Soud pro věci pracovněprávní a sociální č. 3 v Pamploně, Španělsko), který je předkládajícím soudem ve věci C‑623/23, přičemž tvrdil, že článek 60 pozměněného LGSS je v rozporu se směrnicí 79/7, jelikož zavádí diskriminaci na základě pohlaví.
19
INSS připomíná, že v rozsudku ze dne 12. prosince 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Příspěvek k důchodu pro matky) (C‑450/18, EU:C:2019:1075), Soudní dvůr rozhodl, že článek 60 dřívějšího LGSS je diskriminační, a má za to, že tento článek 60, který byl změněn za účelem zohlednění tohoto rozsudku, je nyní v souladu s požadavky směrnice 79/7.
20
Předkládající soud nejprve uvádí, že dotčený příplatek k důchodu se připočítává k výši starobního důchodu vypočtené na základě příspěvků zaplacených během pracovního života a spadá do oblasti působnosti směrnice 79/7, jelikož je součástí zákonného systému ochrany před některými z rizik uvedenými v čl. 3 odst. 1 této směrnice.
21
Kromě toho připomíná, že i když se UV skutečně věnoval výchově svých dvou dětí, INSS zamítl žádost o přiznání dotčeného příplatku k důchodu z důvodu, že nepřispívání UV do systému sociálního zabezpečení nedosáhlo minimální doby stanovené pro muže v článku 60 pozměněného LGSS, jelikož UV nepřestal přispívat po dobu delší než 120 dnů v období od devíti měsíců před narozením dítěte do tří let po něm.
22
Předkládající soud má tudíž za to, že je povinen rozhodnout o tom, zda tento článek 60 zavádí diskriminaci na základě pohlaví, která je v rozporu se směrnicí 79/7, a uvádí, že není pochyb o tom, že s ohledem na čl. 4 odst. 1 této směrnice uvedený článek 60 přiznává méně příznivé zacházení mužům než ženám, jelikož ženám, které pobírají starobní důchod a měly jedno nebo více dětí, je automaticky přiznán nárok na dotčený příplatek k důchodu, zatímco muži nacházející se ve srovnatelné situaci musí splňovat další podmínky týkající se zejména skutečného přerušení jejich kariéry a přerušení odvodu příspěvků do systému sociálního zabezpečení.
23
Předkládající soud si však zaprvé klade otázku, zda takové rozdílné zacházení na základě pohlaví nemůže být odůvodněno obecně známou skutečností, že ve Španělsku je výchova dětí převážně zajišťována ženami, což podle něj vyplývá z historické a strukturální diskriminace těchto žen a má nepříznivý dopad na jejich pracovní kariéru, a tudíž i na jejich přispívání do systému sociálního zabezpečení. Dotčený příplatek k důchodu, který je upraven v článku 60 pozměněného LGSS, má tedy za cíl nahradit újmu způsobenou ženám během jejich kariéry, jak vyplývá z důvodové zprávy ke královskému nařízení s mocí zákona č. 3/2021.
24
Předkládající soud však uvádí, že tento příplatek je přiznán bez rozdílu všem ženám, které měly děti, a to bez ohledu na to, zda se skutečně věnovaly výchově svých dětí, a bez ohledu na výši jejich důchodu, který může být vyšší než průměrný důchod, nebo dokonce odpovídat maximální přípustné výši důchodů ve Španělsku. Podle předkládajícího soudu tedy podle všeho toto opatření není skutečně způsobilé dosáhnout cíle spočívajícího ve snížení rozdílů mezi muži a ženami v oblasti starobních důchodů.
25
Za těchto okolností si předkládající soud zejména klade otázku, zda lze vzhledem k existenci takových rozdílů považovat přiznání dotčeného příplatku k důchodu za pozitivní opatření ve prospěch žen.
26
V tomto ohledu uvádí, že opatření stanovené v článku 60 pozměněného LGSS může spadat pod opatření přípustná podle čl. 157 odst. 4 SFEU, zejména s ohledem na rozsudek ze dne 12. prosince 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Příspěvek k důchodu pro matky) (C‑450/18, EU:C:2019:1075), který jej podle všeho vylučuje.
27
Předkládající soud však nevylučuje, že lze mít za to, že s ohledem na účel sledovaný článkem 60 pozměněného LGSS, který spočívá v kompenzaci finančních důsledků způsobených situací žen na trhu práce vyplývající ze skutečnosti, že historicky zastávaly hlavní úlohu při výchově dětí, se muži ve skutečnosti nenacházejí ve stejné situaci jako ženy, v důsledku čehož je vyloučena existence diskriminace mezi nimi.
28
Dále má za to, že dotčený příplatek k důchodu stanovený tímto článkem 60 nesouvisí se zvláštní ochranou ženy z důvodu těhotenství, porodu nebo mateřství, takže se na něj podle všeho nevztahuje výjimka stanovená v čl. 4 odst. 2 směrnice 79/7. Totéž platí pro výjimku stanovenou v čl. 7 odst. 1 písm. b) této směrnice, jelikož přiznání tohoto příplatku ženám právě není podmíněno výchovou jejich dětí.
29
Zadruhé pro případ, že by článek 60 pozměněného LGSS nebyl v souladu se zásadou rovného zacházení, si předkládající soud klade otázku, jaké by byly důsledky konstatování takového nesouladu s ohledem na tento článek 60, který stanoví, že dotčený příplatek k důchodu může být přiznán pouze jednomu z rodičů, a sice tomu rodiči, jehož výše příspěvkového starobního důchodu je nižší.
30
V projednávaném případě byl již dotčený příplatek přiznán matce obou dotčených dětí. INSS tedy tvrdil, že pokud bude konstatována diskriminace na základě pohlaví podle směrnice 79/7, přiznání dotčeného příplatku k důchodu ve prospěch otce by mělo vést k zastavení vyplácení tohoto příplatku, který byl dosud vyplácen matce, z důvodu, že výše jejího příspěvkového starobního důchodu převyšuje částku důchodu otce.
31
Předkládající soud, který poukázal na to, že matka byla předvolána k soudu jako vedlejší účastnice řízení, ačkoli se k soudnímu jednání nedostavila, je nicméně toho názoru, že přiznání tohoto příplatku pouze tomu důchodci pobírajícímu důchod, jehož výše je nižší, by mohlo zbavit konstatování existence diskriminace veškerého užitečného účinku v případě, kdy vyšší starobní důchod pobírá otec. Kromě toho má předkládající soud za to, že článek 60 pozměněného LGSS výslovně stanoví, že uvedený příplatek může být vyplacen pouze jednomu z obou rodičů v případě, kdy oba rodiče splňují zákonné podmínky pro jeho získání, takže ustanovení tohoto článku 60 by se nemělo použít, pokud se dotčený příplatek k důchodu přizná otci, který nesplňuje podmínky stanovené vnitrostátní právní úpravou zavádějící diskriminaci na základě pohlaví.
32
Za těchto podmínek se Juzgado de lo Social no 3 de Pamplona (Soud pro věci pracovněprávní a sociální č. 3 v Pamploně) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Musí být směrnice [79/7] vykládána v tom smyslu, že je v rozporu se zásadou rovného zacházení zakazující jakoukoli diskriminaci na základě pohlaví, která je stanovena v článcích 1 a 4 [této směrnice], taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava obsažená v článku 60 [pozměněného LGSS], který je nadepsán ‚Příplatek k příspěvkovým důchodům poskytovaný za účelem snížení rozdílů mezi muži a ženami‘ a přiznává nárok na příplatek k příspěvkovému starobnímu důchodu a příspěvkovému důchodu z důvodu trvalé invalidity ženám, které měly vlastní nebo osvojené děti a pobírají takové důchody, a to bez jakékoli další podmínky a bez ohledu na výši jejich důchodů, zatímco mužům nacházejícím se ve stejné situaci tento nárok za týchž podmínek nepřiznává, neboť podmínkou pro čerpání příplatku ke starobnímu nebo důchodu z důvodu trvalé invalidity je existence určitých období, v nichž nebyly po narození nebo osvojení dětí odváděny příspěvky nebo v nichž byly odváděny nižší příspěvky, a sice konkrétně v případě dětí narozených nebo osvojených do 31. prosince 1994 existence více než 120 dnů bez odvádění příspěvků v období od devíti měsíců předcházejících narození dítěte do tří let následujících po tomto datu, nebo v případě osvojení v období ode dne vydání soudního rozhodnutí o osvojení do tří let následujících po tomto datu, za předpokladu, že celková částka přiznaných důchodů je nižší než celková částka důchodů, na které by měla nárok žena, a v případě dětí narozených nebo osvojených od 1. ledna 1995 je nutné, aby výše vyměřovacích základů za 24 měsíců následujících po měsíci, ve kterém se dítě narodilo, nebo bylo vydáno soudní rozhodnutí o osvojení, byla o více než 15 % nižší než výše vyměřovacích základů za 24 měsíců, které tomu bezprostředně předcházejí, pokud celková částka přiznaných důchodů je nižší než částka důchodů, na které by měla nárok žena?
2)
V případě, že bude rozhodnuto, že se jedná o diskriminaci na základě pohlaví, ukládá směrnice [79/7], aby byl s ohledem na diskriminaci způsobenou vyloučením důchodce-muže tomuto důchodci přiznán příplatek ke starobnímu důchodu, přestože článek 60 LGSS stanoví, že tento příplatek může být přiznán pouze jednomu z rodičů, a přestože v důsledku rozsudku SDEU a rozporu mezi vnitrostátní právní úpravou a touto směrnicí nesmí přiznání příplatku důchodci-muži vést k odnětí příplatku přiznaného ženě pobírající starobní důchod, která je matkou nejméně jednoho dítěte a splňuje tím zákonné podmínky?“
Věc C‑625/23
33
Rozhodnutím INSS, které bylo XXX doručeno dne 6. dubna 2022, mu byl jakožto otci tří dětí přiznán starobní důchod s účinností od 11. ledna 2022.
34
XXX měl za to, že výše tohoto důchodu byla vypočtena nesprávně a že tato částka měla zahrnovat i dotčený příplatek k důchodu, a proto proti tomuto rozhodnutí podal stížnost k INSS.
35
Vzhledem k tomu, že tato stížnost zůstala bez odpovědi, podal XXX dne 16. září 2022 žalobu k Juzgado de lo Social no 4 de Madrid (Soud pro věci pracovněprávní a sociální č. 4 v Madridu, Španělsko), která byla rozsudkem ze dne 15. února 2023 zamítnuta v plném rozsahu.
36
XXX podal proti tomuto rozsudku odvolání k Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Vrchní soud v Madridu, Španělsko), který je předkládajícím soudem ve věci C‑626/23, přičemž tvrdil, že rozdílné zacházení s muži a ženami vyplývající z článku 60 dřívějšího LGSS přetrvává i v rámci článku 60 pozměněného LGSS, pokud jde o přiznání dotčeného příplatku k důchodu, jelikož požadavek na „přerušení pracovní kariéry“ je vyžadován pouze pro muže, a to v rozporu se směrnicí 79/7.
37
Předkládající soud má tedy za to, že je nezbytné určit, zda je článek 60 pozměněného LGSS slučitelný s touto směrnicí, jakož i s články 20, 21, 23 a čl. 34 odst. 1 Listiny.
38
V tomto ohledu tento soud uvádí, že článek 60 dřívějšího LGSS byl změněn tak, aby zohledňoval závěry vyplývající z rozsudku ze dne 12. prosince 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Příspěvek k důchodu pro matky) (C‑450/18, EU:C:2019:1075). Přiznání příplatku k důchodu, který je stanoven v článku 60 pozměněného LGSS a který již není kvalifikován jako „příplatek za mateřství k příspěvkovým důchodům ze systému sociálního zabezpečení, nýbrž jako „příplatek k příspěvkovým důchodům za účelem snížení rozdílů mezi muži a ženami“, je podmíněn existencí jednoho nebo více dětí a výše tohoto příplatku se liší v závislosti na počtu dětí.
39
Tento soud kromě toho uvádí, že v pozměněném LGSS bylo stanoveno, že uvedený příplatek již nebude přiznán, pokud procentní podíl představující rozdíl mezi průměrnou výší příspěvkových starobních důchodů získaných v průběhu roku muži na straně jedné a ženami na straně druhé přestane přesahovat 5 %.
40
Na rozdíl od žen, které pobírají starobní důchod a které měly jedno nebo více dětí a které mají automaticky nárok na příplatek k důchodu stanovený v článku 60 pozměněného LGSS, však muži mohou uplatňovat nárok na tento příplatek pouze za předpokladu, že jsou splněny určité další podmínky, které se týkají buď pobírání vdovského důchodu v důsledku úmrtí druhého z rodičů a přiznání sirotčího důchodu jednomu z dětí, anebo narušení jejich pracovní kariéře, a tudíž přerušení doby jejich přispívání do systému sociálního zabezpečení.
41
Předkládající soud má za to, že pokud jde o taková opatření, která zavádějí rozdílné zacházení na základě pohlaví, nemůže k jejich odůvodnění postačovat prohlášení, že tato opatření směřují k obnovení materiální rovnosti mezi ženami a muži, ale musí být mimoto prokázáno, že zásah do formálního práva na rovné zacházení, který tato opatření představují, je přiměřený sledovanému cíli.
42
V projednávané věci z důvodové zprávy ke královskému nařízení s mocí zákona č. 3/2021 vyplývá, že odůvodnění rozdílného zacházení uvedené v článku 60 pozměněného LGSS spočívá v cíli snížit existující rozdíly mezi muži a ženami v oblasti sociálního zabezpečení, které odrážejí situaci žen na trhu práce vyplývající ze skutečnosti, že historicky zastávaly hlavní úlohu při výchově dětí. Tento článek 60 tak podle jeho názoru zavádí pozitivní opatření ve prospěch žen, na které muži nicméně mohou uplatňovat nárok, pokud se nacházejí ve srovnatelné situaci.
43
Předkládající soud má však pochybnosti o tom, zda je toto odůvodnění dostatečné. Nejen že podmínky upravující přiznání dotčeného příplatku k důchodu ve skutečnosti brání většině mužů v jeho získání, ale navíc tyto podmínky nebrání tomu, aby byl uvedený příplatek přiznán rovněž ženám, jejichž pracovní kariéra nebyla výchovou jejich dětí dotčena. Vzhledem k tomu, že výše dotčeného příplatku k důchodu představuje procentní podíl z výše starobního důchodu, je tento příplatek výhodnější spíše pro osoby pobírající vysoké starobní důchody, ačkoli podle předkládajícího soudu je pravděpodobné, že tyto osoby budou nejméně poškozeny ve své pracovní kariéře v důsledku výchovy svých dětí, neboť mají zejména finanční prostředky na to, aby za tímto účelem zaměstnaly třetí osoby.
44
Předkládající soud konečně zdůrazňuje, že pozměněný LGSS nyní stanoví, že pokud mají nárok na dotčený příplatek k důchodu oba rodiče, doplňuje se tímto příplatkem pouze nižší ze starobních důchodů těchto rodičů. V tomto ohledu se v projednávané věci sice jedná pouze o nárok otce na uvedený příplatek, avšak vyvstává otázka, zda k dosažení cíle spočívajícího ve snížení rozdílů mezi ženami a muži v oblasti starobních důchodů, jaký sleduje pozměněný LGSS, jakož i k zajištění slučitelnosti článku 60 tohoto zákona s článkem 23 Listiny, nebo případně s čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice 79/7, nestačí přiznat příplatek k důchodu pouze rodiči, který pobírá nižší starobní důchod bez ohledu na pohlaví rodiče.
45
Za těchto podmínek se Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Vrchní soud v Madridu) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Musí být směrnice [79/7] a články 20, 21[, 23 a čl.] 34 odst. 1 [Listiny] vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava, o kterou se jedná v původním řízení a která stanoví nárok na příplatek k důchodu pro osoby pobírající příspěvkový starobní důchod, které měly vlastní nebo osvojené děti, přičemž je ale automaticky poskytován ženám, zatímco v případě mužů se požaduje, aby buď pobírali vdovecký důchod z důvodu úmrtí druhého rodiče a aby některé z dětí pobíralo sirotčí důchod, nebo aby narozením nebo osvojením dítěte došlo k přerušení nebo narušení jejich pracovní kariéry (za podmínek stanovených zákonem a výše popsaných)?“
46
Rozhodnutím předsedy Soudního dvora ze dne 13. prosince 2023 byly věci C‑623/23 a C‑626/23 spojeny pro účely písemné a ústní části řízení, jakož i pro účely rozsudku.
K předběžným otázkám
K první otázce předložené ve věci C‑623/23 a jediné otázce předložené ve věci C‑626/23
47
Úvodem je třeba konstatovat, že ve věci C‑626/23 předkládající soud svou otázkou žádá o výklad nejen směrnice 79/7, ale i článků 20, 21 a 23, jakož i čl. 34 odst. 1 Listiny.
48
Pokud jde o články 20 a 21 Listiny, tyto články zakotvují zaprvé zásadu rovnosti všech osob před zákonem a zadruhé zákaz jakékoli diskriminace zejména na základě pohlaví. Kromě toho se čl. 34 odst. 1 Listiny týká zejména uznání a dodržování práva na přístup k dávkám sociálního zabezpečení ze strany Evropské unie.
49
V tomto rámci je třeba připomenout, že směrnice 79/7 konkretizuje zásadu rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení, takže členské státy musí při přijímání opatření spadajících do oblasti působnosti této směrnice jednat v souladu s ní. Z toho vyplývá, že otázka předložená předkládajícím soudem ve věci C‑626/23 musí být posouzena s ohledem na uvedenou směrnici, a nikoli s ohledem na tato ustanovení Listiny [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 24. září 2020, YS (Podnikové důchody řídících pracovníků), C‑223/19, EU:C:2020:753, body 83 a 84, jakož i ze dne 2. září 2021, INPS (Dávky při narození dítěte a v mateřství pro držitele jednotného povolení), C‑350/20, EU:C:2021:659, body 46 a 47].
50
Za těchto podmínek je třeba mít za to, že podstatou první otázky předkládajících soudů předložené ve věci C‑623/23 a jediné otázky předložené ve věci C‑626/23, které je třeba zkoumat společně, je, zda směrnice 79/7, a to zejména její článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s článkem 23 Listiny musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které se za účelem snížení rozdílů mezi muži a ženami v oblasti dávek sociálního zabezpečení z titulu výchovy dětí přiznává příplatek k důchodu ženám, které mají nárok na příspěvkový starobní důchod a měly jedno nebo více dětí, zatímco přiznání tohoto příplatku mužům nacházejícím se ve stejné situaci podléhá dalším podmínkám týkajícím se skutečnosti, že jejich pracovní kariéra byla přerušena nebo ovlivněna v souvislosti s narozením nebo osvojením jejich dětí.
51
Podle čl. 3 odst. 1 písm. a) směrnice 79/7 se tato směrnice vztahuje na právní úpravu zajišťující ochranu mimo jiné pro případ stáří. Dále podle čl. 4 odst. 1 třetí odrážky uvedené směrnice zásada rovného zacházení znamená vyloučení jakékoli diskriminace na základě pohlaví buď přímo, nebo nepřímo, například s ohledem na manželský nebo rodinný stav, zejména pokud jde o výpočet dávek.
52
Jak uvádějí předkládající soudy, Soudní dvůr již v bodech 39, 41, 66 a 67 rozsudku ze dne 12. prosince 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Příspěvek k důchodu pro matky) (C‑450/18, EU:C:2019:1075), v podstatě rozhodl, že směrnice 79/7 musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví nárok na příplatek k důchodu pro ženy, které měly alespoň dvě vlastní či osvojené děti a pobírají příspěvkové důchody, a to zejména v případě trvalé invalidity v rámci vnitrostátního systému sociálního zabezpečení, kdežto muži nacházející se ve stejné situaci nemají na takový příplatek k důchodu nárok, neboť taková právní úprava zakládá přímou diskriminaci na základě pohlaví ve smyslu čl. 4 odst. 1 třetí odrážky této směrnice.
53
V projednávané věci z vysvětlení poskytnutých předkládajícími soudy vyplývá, že vnitrostátní právní úprava, která vedla k vydání uvedeného rozsudku, a sice právní úprava vycházející z čl. 60 odst. 1 dřívějšího LGSS, byla změněna zejména v tom smyslu, že napříště již mají nárok na takový příplatek k důchodu nejen ženy, ale i muži, pokud splňují další podmínky týkající se skutečnosti, že jejich pracovní kariéra byla přerušena nebo ovlivněna v souvislosti s narozením nebo osvojením jejich dětí, a to pokud jde o spory ve věcech v původních řízeních, zejména podmínku, že v období od devíti měsíců předcházejících narození jejich dětí až do tří let po tomto narození neodváděli příspěvky po dobu více než 120 dnů.
54
Jak upřesnili INSS a španělská vláda, pozměněný LGSS vychází – jak vyplývá z důvodové zprávy k tomuto zákonu – z domněnky, že výchovu dětí zajišťují v zásadě ženy na úkor jejich pracovní kariéry, přičemž tato domněnka spočívá na empirickém zjištění, že výchova dětí jejich matkou má převážně vliv na její pracovní kariéru. Taková domněnka by mohla být vyvrácena pouze tehdy, pokud by bylo prokázáno, že byly splněny podmínky použitelné na muže, stanovené v čl. 60 odst. 1 pozměněného LGSS, což by umožnilo posoudit, že to byl ve skutečnosti muž, kdo se věnoval výchově dětí.
55
V tomto ohledu je třeba zaprvé konstatovat, podobně jak to učinily předkládající soudy a Evropská komise, že změny provedené v dřívějším LGSS neukončily stav, kdy je s muži zacházeno méně příznivě než se ženami.
56
K tomu, aby měli nárok na dotčený příplatek k důchodu, musí totiž pouze muži splňovat další podmínky uvedené v bodě 53 tohoto rozsudku. Postavení rodiče tedy není dostačující k tomu, aby mužům pobírajícím starobní důchod mohl být takový příplatek přiznán, zatímco pro ženy ve stejném postavení to dostačující je.
57
Dále je třeba ověřit, zda se rozdílné zacházení s muži a ženami zavedené vnitrostátní právní úpravou dotčenou ve věcech v původních řízeních týká kategorií osob, které se nacházejí ve srovnatelných situacích, v souladu s úvahami připomenutými v bodech 42 až 45 rozsudku ze dne 12. prosince 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Příspěvek k důchodu pro matky) (C‑450/18, EU:C:2019:1075).
58
Posouzení srovnatelnosti situací musí být konkrétně provedeno nikoli globálním a abstraktním způsobem, ale způsobem specifickým a konkrétním s ohledem na veškeré prvky, které je charakterizují, zejména ve světle předmětu a cíle vnitrostátní právní úpravy, která dotčené rozlišování zavádí, jakož i případně zásad a cílů oblasti, do níž tato vnitrostátní právní úprava spadá [rozsudek ze dne 12. prosince 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Příspěvek k důchodu pro matky), C‑450/18, EU:C:2019:1075, bod 45 a citovaná judikatura].
59
V projednávané věci ze spisu, který má Soudní dvůr k dispozici, jakož i ze samotného znění této právní úpravy vyplývá, že jejím cílem je snížit rozdíly v sociálním zabezpečení mezi muži a ženami tím, že se vyrovná finanční znevýhodnění matek v jejich pracovní kariéře v důsledku jejich převažující úlohy při výchově svých dětí, které se projevuje zejména v placení nižších příspěvků do systému sociálního zabezpečení, a tedy v poskytování nižších dávek sociálního zabezpečení.
60
Soudní dvůr již přitom rozhodl, že s ohledem na takový cíl nelze vyloučit, že pracovnice a pracovníci, kteří se ujali výchovy svých dětí, se nachází ve srovnatelné situaci, neboť oba mohou být v důsledku účasti na výchově dětí stejně znevýhodněni ve svých kariérách, což je posouzení, které není zpochybněno okolností, kterou zdůrazňují INSS a španělská vláda, a sice že úkoly spojené s výchovou dětí v praxi přebírají především ženy [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. prosince 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Příspěvek k důchodu pro matky), C‑450/18, EU:C:2019:1075, body 50 až 52].
61
Z toho vyplývá, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je čl. 60 odst. 1 pozměněného LGSS, zavádí méně příznivé zacházení s muži ve srovnání se ženami, ačkoli se mohou nacházet ve srovnatelných situacích.
62
Taková právní úprava tak zakládá přímou diskriminaci na základě pohlaví ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice 79/7.
63
Zadruhé je třeba připomenout, že podle judikatury Soudního dvora je výjimka ze zákazu jakékoli přímé diskriminace na základě pohlaví stanoveného v čl. 4 odst. 1 směrnice 79/7 možná pouze v případech taxativně vyjmenovaných v ustanoveních této směrnice [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. prosince 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Příspěvek k důchodu pro matky), C‑450/18, EU:C:2019:1075, bod 54 a citovaná judikatura].
64
Pokud jde v tomto ohledu o čl. 4 odst. 2 směrnice 79/7, podle kterého se zásada rovného zacházení nedotýká opatření na ochranu žen z důvodu mateřství, je nutno konstatovat, že jak rovněž uvádí předkládající soud ve věci C‑623/23, čl. 60 odst. 1 pozměněného LGSS neobsahuje žádnou skutečnost, která by prokazovala souvislost mezi přiznáním dotčeného příplatku k důchodu a čerpáním mateřské dovolené nebo nevýhodami, které by žena utrpěla ve své kariéře v důsledku pracovní nepřítomnosti v období po porodu [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. prosince 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Příspěvek k důchodu pro matky), C‑450/18, EU:C:2019:1075, bod 57].
65
Jak uvádí Komise, samotná skutečnost, že dotčený příplatek k důchodu může být od nynějška s výhradou dalších podmínek uvedených v bodě 53 tohoto rozsudku přiznán rovněž mužům, takové konstatování potvrzuje.
66
Na takový příplatek k důchodu, jako je příplatek dotčený ve věcech v původních řízeních, se tedy nevztahuje výjimka ze zákazu diskriminace stanovená v čl. 4 odst. 2 směrnice 79/7.
67
Dále podle čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice 79/7 se tato směrnice nedotýká práva členských států vyloučit z oblasti její působnosti výhody poskytované v oblasti důchodového pojištění osobám, které vychovaly děti, a nabytí nároků na dávky po obdobích přerušení zaměstnání v důsledku vychovávání dětí.
68
V tomto ohledu však stačí uvést, že i když je pravda, že čl. 60 odst. 1 písm. b) body 1 a 2 pozměněného LGSS ukládá mužům podmínky, jejichž cílem je zejména omezit přiznání dotčeného příplatku k důchodu pouze na pracovníky mužského pohlaví, jejichž pracovní kariéra byla přerušena nebo ovlivněna v souvislosti s narozením nebo osvojením jejich dětí, z upřesnění poskytnutých předkládajícími soudy vyplývá, že pokud jde o ženy, toto ustanovení nadále nepodmiňuje přiznání takového příplatku výchovou dětí nebo existencí období přerušení jejich pracovní kariéry v důsledku výchovy jejich dětí [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. prosince 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Příspěvek k důchodu pro matky), C‑450/18, EU:C:2019:1075, bod 62].
69
V důsledku toho se čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice 79/7 na takový příplatek k důchodu nepoužije.
70
Zatřetí je třeba posoudit, zda diskriminace uvedená v bodě 62 tohoto rozsudku, která vyplývá z čl. 60 odst. 1 pozměněného LGSS, může být odůvodněna na základě článku 23 Listiny.
71
Tento článek 23 v druhém pododstavci stanoví, že zásada rovnosti nebrání zachování nebo přijetí opatření poskytujících zvláštní výhody ve prospěch nedostatečně zastoupeného pohlaví. V této souvislosti je třeba upřesnit, že toto ustanovení „ve zkrácené podobě“ přebírá čl. 157 odst. 4 SFEU, ale „nemění ho“, jak vyplývá z Vysvětlení k Listině základních práv (Úř. věst. 2007, C 303, s. 17).
72
Podle čl. 157 odst. 4 SFEU k zajištění úplné rovnosti mezi muži a ženami v profesním životě nebrání zásada rovného zacházení členskému státu zachovat nebo zavést opatření poskytující zvláštní výhody pro usnadnění pracovní činnosti méně zastoupeného pohlaví nebo pro předcházení či vyrovnávání nevýhod v pracovní kariéře.
73
V tomto kontextu INSS tvrdí, že čl. 60 odst. 1 pozměněného LGSS spadá pod uvedené ustanovení, jelikož musí být považován za pozitivní opatření, které spadá do rámce sledování cíle, jehož význam je uznán na úrovni Unie a který spočívá v odstranění rozdílů mezi muži a ženami v oblasti starobních důchodů, které vyplývají ze skutečnosti, že ženy historicky zastávaly hlavní úlohu při výchově dětí. INSS dodává, že dotčený příplatek k důchodu je součástí souboru opatření přijatých Španělským královstvím, která se týkají mimo jiné opatření určených k podpoře společné odpovědnosti rodičů při sladění rodinného a pracovního života, a tedy k dosažení cílů stanovených v čl. 157 odst. 4 SFEU. Článek 60 odst. 1 pozměněného LGSS tak umožňuje doplnit tato další opatření vyrovnáním nevýhod, které ženy utrpěly v pracovní kariéře v důsledku výchovy svých dětí a které se projevily v jejich starobních důchodech na konci kariéry.
74
V tomto ohledu je třeba připomenout, že Soudní dvůr v bodě 65 rozsudku ze dne 12. prosince 2019, Instituto Nacional de la Seguridad Social (Příspěvek k důchodu pro matky) (C‑450/18, EU:C:2019:1075), v podstatě rozhodl, že čl. 157 odst. 4 SFEU nelze použít na takovou vnitrostátní právní úpravu, jako je čl. 60 odst. 1 dřívějšího LGSS, který přiznává příplatek k důchodu ženám pouze v okamžiku přiznání důchodu, aniž napravuje problémy, s nimiž se mohou potýkat během pracovní kariéry, přičemž takový příplatek k důchodu se nejeví být způsobilý vyrovnat nevýhody, kterým jsou vystaveny ženy, tak, že by jim v této kariéře pomáhal, a konkrétně by tak zajistil úplnou rovnost mezi muži a ženami v pracovním životě.
75
Úvahy uvedené v předchozím bodě přitom platí rovněž pro čl. 60 odst. 1 pozměněného LGSS. V tomto ohledu okolnost, že toto ustanovení doplňuje, je-li to prokázáno, jiná ustanovení, která jsou určena k dosažení cílů uvedených v čl. 157 odst. 4 SFEU, nemůže jako taková mít na takový závěr vliv.
76
Je tudíž třeba konstatovat, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená ve věcech v původních řízeních, nemůže být odůvodněna na základě článku 23 Listiny.
77
S ohledem na předcházející úvahy je třeba na první otázku předloženou ve věci C‑623/23 a na jedinou otázku předloženou ve věci C‑626/23 odpovědět tak, že směrnice 79/7, a to zejména její článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. b), ve spojení s článkem 23 Listiny musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které se za účelem snížení rozdílů mezi muži a ženami v oblasti dávek sociálního zabezpečení z titulu výchovy dětí přiznává příplatek k důchodu ženám, které mají nárok na příspěvkový starobní důchod a měly jedno nebo více dětí, zatímco přiznání tohoto příplatku mužům nacházejícím se ve stejné situaci podléhá dalším podmínkám týkajícím se skutečnosti, že jejich pracovní kariéra byla přerušena nebo ovlivněna v souvislosti s narozením nebo osvojením jejich dětí.
Ke druhé otázce předložené ve věci C‑623/23
K přípustnosti
78
INSS a španělská vláda tvrdí, že druhá otázka ve věci C‑623/23, která se týká dopadu, který by přiznání dotčeného příplatku k důchodu otci mohlo mít na zachování příplatku již přiznaného matce, je nepřípustná, neboť případné odnětí tohoto příplatku matce dotčených dětí není předmětem sporu v původním řízení.
79
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury je v rámci spolupráce mezi Soudním dvorem a vnitrostátními soudy zavedené článkem 267 SFEU věcí pouze vnitrostátního soudu, kterému byl spor předložen a jenž musí nést odpovědnost za soudní rozhodnutí, které bude vydáno, aby s ohledem na konkrétní okolnosti věci posoudil jak nezbytnost rozhodnutí o předběžné otázce pro vydání rozsudku, tak relevanci otázek, které Soudnímu dvoru klade. Týkají-li se tedy položené otázky výkladu unijního práva, je Soudní dvůr v zásadě povinen rozhodnout [rozsudek ze dne 24. února 2022, TGSS (Nezaměstnanost zaměstnanců v domácnosti), C‑389/20, EU:C:2022:120, bod 23 a citovaná judikatura].
80
Z toho vyplývá, že k otázkám týkajícím se unijního práva se váže domněnka relevance. Odmítnout rozhodnutí o předběžné otázce položené vnitrostátním soudem je ze strany Soudního dvora možné pouze tehdy, je-li zjevné, že žádaný výklad unijního práva nemá žádný vztah k realitě nebo předmětu sporu v původním řízení, jestliže se jedná o hypotetický problém nebo také jestliže Soudní dvůr nedisponuje skutkovými nebo právními poznatky nezbytnými pro užitečnou odpověď na otázky, které jsou mu položeny [rozsudek ze dne 24. února 2022, TGSS (Nezaměstnanost zaměstnanců v domácnosti), C‑389/20, EU:C:2022:120, bod 24 a citovaná judikatura].
81
V projednávaném případě je pravda, že otázka odnětí příplatku k důchodu přiznaného matce se jako taková nejeví být předmětem sporu v původním řízení. Podle čl. 60 odst. 2 pozměněného LGSS však „[p]řiznání příplatku druhému rodiči má za následek zánik příplatku již přiznaného prvnímu rodiči“, přičemž tento rodič se vyslechne „před vydáním rozhodnutí o přiznání práva druhému rodiči“. Kromě toho z upřesnění poskytnutých předkládajícím soudem vyplývá, že matka byla předvolána k jednání v původním řízení jako vedlejší účastnice.
82
Za těchto okolností nelze vyloučit, že předkládající soud musí pro účely rozhodnutí sporu v původním řízení v souladu s platnými procesními pravidly zohlednit možnost takového odnětí. Není tudíž zjevné, že slučitelnost takového odnětí s unijním právem nemá žádný vztah k předmětu sporu v původním řízení.
83
Dále má španělská vláda za to, že směrnice 79/7 nemá žádný vztah k předmětu druhé otázky předložené ve věci C‑623/23, jelikož předkládající soud neupřesnil, která z ustanovení této směrnice by byla porušena, pokud by konstatování diskriminační povahy vnitrostátní právní úpravy dotčené v původním řízení vedlo k odnětí dotčeného příplatku k důchodu přiznaného matce.
84
V tomto ohledu stačí konstatovat, že pochybnosti předkládajícího soudu spočívají v tom, že má za to, že by takové odnětí mohlo zbavit konstatování diskriminační povahy této vnitrostátní právní úpravy, učiněné s ohledem na směrnici 79/7, veškerého užitečného účinku. Lze tedy pochopit souvislost, kterou tento soud spatřuje mezi odnětím dotčeného příplatku k důchodu přiznaného matce a požadavky vyplývajícími z této směrnice.
85
Z toho vyplývá, že druhá otázka předložená ve věci C‑623/23 je přípustná.
K věci samé
86
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu ve věci C‑623/23 je, zda musí být směrnice 79/7 vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby v případě, že je zamítnuta žádost o příplatek k důchodu podaná otcem na základě vnitrostátní právní úpravy, o níž bylo rozhodnuto, že představuje přímou diskriminaci na základě pohlaví ve smyslu této směrnice, a pokud tedy musí být otci přiznán tento příplatek za podmínek platných pro matky, má takové přiznání za následek odnětí příplatku k důchodu již přiznaného matce, neboť podle této právní úpravy může být uvedený příplatek přiznán pouze tomu z rodičů, který pobírá nižší starobní důchod, a tímto rodičem je otec.
87
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury platí, že pokud byla konstatována diskriminace v rozporu s unijním právem a dokud nebyla přijata opatření znovu nastolující rovné zacházení, lze dodržení zásady rovnosti zaručit pouze tím, že osobám patřícím do znevýhodněné kategorie jsou přiznány stejné výhody, jako jsou ty, jichž požívají osoby patřící do zvýhodněné kategorie. V takovém případě je vnitrostátní soud povinen nepoužít jakékoli diskriminační ustanovení vnitrostátního práva, aniž je předtím povinen žádat o jeho zrušení zákonodárcem či na něj musí čekat, a na příslušníky znevýhodněné skupiny uplatnit stejný režim, jaký využívají osoby druhé kategorie [rozsudek ze dne 14. září 2023, TGSS (Odmítnutí přiznat příplatek za mateřství), C‑113/22, EU:C:2023:665, bod 41 a citovaná judikatura].
88
I když v projednávaném případě, pokud jde o dotčený příplatek k důchodu, má použití stejného režimu, jako je režim použitelný na matku, i na otce za následek přiznání tohoto příplatku tomuto otci a současně odnětí příplatku již přiznaného této matce, neboť na jedné straně vnitrostátní právní úprava stanoví, že uvedený příplatek může být přiznán pouze jednomu z rodičů, tj. rodiči, který pobírá nižší důchod, a na druhé straně matka pobírá vyšší důchod, nelze mít za to, že toto odnětí zbavuje užitečného účinku konstatování diskriminační povahy vnitrostátní právní úpravy, podle níž byl otcům tento příplatek odňat.
89
Takové odnětí je totiž pouze důsledkem toho, že se na otce použijí stejné podmínky, jako jsou podmínky použitelné na matky, pokud jde o přiznání dotčeného příplatku k důchodu.
90
Totéž by platilo v případě, který zmiňuje předkládající soud a ve kterém by otec pobíral vyšší důchod a tento příplatek by byl z tohoto důvodu přiznán pouze matce.
91
Je na uvedeném soudu, aby podal výklad svého vnitrostátního práva a posoudil, zda tento nárok umožňuje zachování příplatku k důchodu již přiznaného matce, pokud otec může uplatňovat nárok na dotčený příplatek k důchodu za stejných podmínek, jako jsou podmínky použitelné na matky, přičemž uvedený soud má podle všeho za to, že podmínka, která stanoví, že tento příplatek je přiznán pouze rodiči, který pobírá nižší důchod, se nepoužije, „pokud je [uvedený] příplatek přiznán otci, který nesplňuje podmínky stanovené vnitrostátním právním předpisem, který zavádí diskriminaci na základě pohlaví“.
92
Pokud předkládající soud konstatuje, že jeho vnitrostátní právo zachování takového příplatku umožňuje, nic v unijním právu nevyžaduje, aby byl takový příplatek k důchodu, jako je příplatek dotčený ve věci v původním řízení, odňat kategorii osob, které jej již pobírají, jak správně uvedla Komise (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 22. června 2011, Landtová, C‑399/09, EU:C:2011:415, bod 53).
93
S ohledem na předcházející úvahy je třeba na druhou otázku položenou ve věci C‑623/23 odpovědět tak, že směrnice 79/7 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby v případě, že je zamítnuta žádost o příplatek k důchodu podaná otcem na základě vnitrostátní právní úpravy, o níž bylo rozhodnuto, že představuje přímou diskriminaci na základě pohlaví ve smyslu této směrnice, a pokud tedy musí být otci přiznán tento příplatek za podmínek platných pro matky, má takové přiznání za následek odnětí příplatku k důchodu již přiznaného matce, neboť podle této právní úpravy může být uvedený příplatek přiznán pouze tomu z rodičů, který pobírá nižší starobní důchod, a tímto rodičem je otec.
K nákladům řízení
94
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporům probíhajícím před předkládajícími soudy, jsou k rozhodnutí o nákladech řízení příslušné uvedené soudy. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl takto:
1)
Směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení, a to zejména její článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. b), ve spojení s článkem 23 Listiny základních práv Evropské unie
musí být vykládána v tom smyslu, že
brání vnitrostátní právní úpravě, podle které se za účelem snížení rozdílů mezi muži a ženami v oblasti dávek sociálního zabezpečení z titulu výchovy dětí přiznává příplatek k důchodu ženám, které mají nárok na příspěvkový starobní důchod a které měly jedno nebo více dětí, zatímco přiznání tohoto příplatku mužům nacházejícím se ve stejné situaci podléhá dalším podmínkám týkajícím se skutečnosti, že jejich pracovní kariéra byla přerušena nebo ovlivněna v souvislosti s narozením nebo osvojením jejich dětí.
2)
Směrnice 79/7
musí být vykládána v tom smyslu, že
nebrání tomu, aby v případě, že je zamítnuta žádost o příplatek k důchodu podaná otcem na základě vnitrostátní právní úpravy, o níž bylo rozhodnuto, že představuje přímou diskriminaci na základě pohlaví ve smyslu této směrnice, a pokud tedy musí být otci přiznán tento příplatek za podmínek platných pro matky, má takové přiznání za následek odnětí příplatku k důchodu již přiznaného matce, neboť podle této právní úpravy může být uvedený příplatek přiznán pouze tomu z rodičů, který pobírá nižší starobní důchod, a tímto rodičem je otec.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: španělština.
(
i
) – Název projednávané věci je fiktivní. Neodpovídá skutečnému jménu žádné ze zúčastněných stran.