null
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
ANDREY BIONDIHO
přednesené dne 26. března 2026(1)
Věc C‑505/24 P
Condor Flugdienst GmbH
proti
Ryanair DAC,
Evropské komisi
„ Kasační opravný prostředek – Státní podpory – Německý trh letecké dopravy – Podpora poskytnutá Spolkovou republikou Německo letecké společnosti v souvislosti s pandemií covidu‑19 – Dočasný rámec pro opatření státní podpory – Rekapitalizace společnosti Condor Flugdienst GmbH – Rozhodnutí Evropské komise nevznášet námitky – Žaloba na neplatnost – Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Bod 67 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci nefinančních podniků v obtížích – Sdílení nákladů“
I.      Úvod
1.        Podpora na záchranu a restrukturalizaci (dále jen „podpora na záchranu a restrukturalizaci“) patří mezi typy státní podpory poskytované na základě unijního práva, které nejvíce narušují hospodářskou soutěž. Jak je uvedeno v bodě 6 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci nefinančních podniků v obtížích(2), odstoupení neefektivních podniků je běžným a žádoucím prvkem funkčního tržního hospodářství, díky kterému mohou růst efektivnější a technologicky vyspělejší konkurenti. Zasahováním do tohoto procesu může podpora na záchranu a restrukturalizaci oddalovat nezbytné tržní změny a výrazně zpomalit hospodářský růst dotčených odvětví, což bude mít negativní dopad na hospodářství jako celek a vyvolá škodlivé účinky na vnitřním trhu. Vzhledem k takovým potenciálně závažným narušením hospodářské soutěže je podpora na záchranu a restrukturalizaci odůvodněná pouze za úzce vymezených okolností.
2.        Pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, které stanoví podmínky, za nichž lze podporu na záchranu a restrukturalizaci považovat za slučitelnou s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, jasně rozlišují mezi podporou na záchranu, která poskytuje dočasnou pomoc, a podporou na restrukturalizaci, jejímž cílem je obnovení dlouhodobé životaschopnosti podniku(3), aby mohl konkurovat na trhu vlastními silami bez pokračující státní podpory(4).
3.        Pokud jde o podporu na restrukturalizaci, oddíl 3.5.2 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci stanoví zvláštní požadavky s cílem zajistit, aby byly částka a intenzita podpory omezeny na úplné minimum nutné k provedení restrukturalizace. Za tímto účelem je nutné zajistit významnou úroveň „vlastního přispění“ na náklady na restrukturalizaci(5) a rovnoměrné „sdílení nákladů“.
4.        Sdílení nákladů je poměrně novým požadavkem v oblasti práva státních podpor. Poprvé se objevil v pokynech pro státní podporu pro bankovnictví z roku 2009(6) a následně se dostal do popředí ve sdělení o bankovnictví z roku 2013(7). Později byl zahrnut do revidovaných pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci z roku 2014, které byly přijaty v rámci širšího programu modernizace státní podpory. Podle ustanovení v oddíle 3.5.2.2 zmíněných revidovaných pokynů z roku 2014 sdílení nákladů zaprvé vyžaduje, aby akcionáři a v případě potřeby též podřízení věřitelé převzali vzniklé ztráty v plném rozsahu před tím, než dojde k poskytnutí veřejných prostředků(8). Sdílení nákladů zajišťuje, že podpora nebude využívána k ochraně investorů před důsledky předchozích obchodních rozhodnutí, neboť tím by mohl vzniknout morální hazard a dojít k oslabení tržní disciplíny(9). Nejvýznamnější obavou, z níž vychází rámec pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, je totiž riziko morálního hazardu, kdy podniky mohou očekávat, že dostanou-li se do obtíží, budou zachráněny, a proto se pouštějí do nadmíru rizikových a neudržitelných obchodních strategií(10).
5.        Rovnoměrné sdílení nákladů podle pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci vyžaduje nejen, aby byly minulé ztráty převzaty v plném rozsahu před jakýmkoli zásahem ze strany státu. Jak je uvedeno v bodě 67 pokynů, takové sdílení nákladů též vyžaduje, aby státní podpora, která posiluje kapitálové postavení příjemce, byla „udělena za podmínek, které státu zajistí přiměřený podíl na budoucích kapitálových ziscích příjemce, odpovídající objemu vlastního kapitálu vloženého státem v poměru k ostatnímu vlastnímu kapitálu společnosti po započtení ztrát“. Uplatnění uvedeného zvláštního požadavku je jádrem sporu
projednávaného kasačního opravného prostředku.
II.    Skutečnosti předcházející sporu, sporné rozhodnutí, napadený rozsudek a návrhová žádání účastnic řízení
6.        V období let 2019 až 2021 využívala navrhovatelka, společnost Condor Flugdienst GmbH (dále jen „společnost Condor“), několika opatření státní podpory, která lze rozdělit do dvou skupin: na jedné straně se jednalo o opatření podpory, jejichž účelem bylo vyřešit finanční obtíže společnosti Condor způsobené platební neschopností její bývalé mateřské společnosti, Thomas Cook Group plc (dále jen „společnost Thomas Cook“), a na druhé straně se jednalo opatření podpory určená k nápravě škod, které společnost Condor utrpěla v důsledku uložení cestovních omezení souvisejících s pandemií covidu-19 v období od 17. března do 31. prosince 2020 (dále jen „podpora související s covidem-19 z roku 2020“) a od 1. ledna do 31. května 2021 (dále jen „podpora související s covidem-19 z roku 2021“)(11).
7.        Rozhodnutím ze dne 26. dubna 2020 schválila Evropská komise podporu související s covidem-19 z roku 2020, a to ve formě dvou úvěrů v celkové výši 550
milionů eur (dále jen „úvěry poskytnuté v souvislosti s covidem-19 z roku 2020“), zajištěné státní zárukou, na základě čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU(12).
8.        Rozsudkem ze dne 9. června 2021, Ryanair v. Komise (Condor; Covid‑19)(13), Tribunál uvedené rozhodnutí zrušil z důvodu nesplnění povinnosti uvést odůvodnění.
9.        Dne 26. července 2021 Komise zaprvé znovu schválila podporu související s covidem-19 z roku 2020. Aby však bylo vyhověno výše uvedenému rozsudku, rozhodnutí Komise v prvé řadě vyloučilo z výpočtu škody vzniklé společnosti Condor náklady, které jí vznikly v důsledku prodloužení insolvenčního řízení. Ve druhé řadě a na základě údajů poskytnutých německými orgány ex post Komise konstatovala, že společnosti Condor byla poskytnuta nadměrná náhrada ve výši 91,745 milionu eur navýšená o úroky(14).
10.      Zadruhé Komise schválila podporu související s covidem-19 z roku 2021, a to ve formě částečného odepsání dluhů ve výši 60
milionů eur, které vyplývaly z úvěrů poskytnutých v souvislosti s covidem-19 z roku 2020, jakožto podporu slučitelnou s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU(15).
11.      Konečně Komise na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci schválila opatření podpory, které mělo podpořit restrukturalizaci a pokračování činností společnosti Condor a skládalo se ze dvou částí (dále jen „dotčené opatření“). První část spočívala ve změně podmínek úvěrů poskytnutých v souvislosti s covidem-19 z roku 2020 a v částečném odepsání dluhů vyplývajících z těchto úvěrů ve výši 90 milionů eur. Druhá část spočívala v odepsání dluhu ve výši 20,2 milionu eur, která odpovídala úrokům, které měla společnost Condor splatit na základě pozměněného rozhodnutí o podpoře v souvislosti s covidem-19 z roku 2020(16) (dále jen „sporné rozhodnutí“). Obě části byly součástí finančního balíčku dohodnutého mezi Spolkovou republikou Německo, novým soukromým akcionářem společnosti Condor, kterým byla společnost Attestor Limited (dále jen „společnost Attestor“), a německou veřejnou rozvojovou bankou Kreditanstalt für Wiederaufbau (dále jen „banka KfW“), a to za účelem podpory restrukturalizace a pokračování činností společnosti Condor (dále jen „kupní smlouva“).
12.      Společnost Ryanair DAC (dále jen „Ryanair“) podala žalobu na neplatnost sporného rozhodnutí, v níž zejména tvrdila, že její procesní práva jakožto zúčastněné strany byla porušena tím, že Komise nezahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU navzdory závažným obtížím při posuzování slučitelnosti podpory(17). V napadeném rozsudku Tribunál většinu žalobních důvodů uplatněných společností Ryanair zamítl, s výjimkou dvou výtek vznesených v rámci šestého žalobního důvodu, které vycházely z toho, že Komise neprokázala přiměřenost podpory. Tribunál měl za to, že společnost Ryanair právně dostačujícím způsobem prokázala, že Komise měla mít pochybnosti odůvodňující zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a to zaprvé o otázce, zda dotčené opatření splňuje požadavek rovnoměrného sdílení nákladů stanovený v bodě 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, a zadruhé o souladu působnosti opatření, jejichž cílem je omezit narušení hospodářské soutěže, s požadavky stanovenými zejména v bodě 3.6.2.2 zmíněných pokynů.
13.      Tribunál tudíž sporné rozhodnutí zrušil, aniž přezkoumával zbývající dva žalobní důvody vycházející z porušení zásad zákazu diskriminace, volného pohybu služeb a svobody usazování, jakož i z porušení povinnosti uvést odůvodnění(18).
14.      V návaznosti na rozsudek Tribunálu podala společnost Condor dne 18. července 2024 kasační opravný prostředek k Soudnímu dvoru. Společnosti Condor a Ryanair, Spolková republika Německo a Komise byly vyslechnuty na jednání, které se konalo dne 20. listopadu 2025.
15.      Kasačním opravným prostředkem se společnost Condor domáhá, aby Soudní dvůr zrušil napadený rozsudek, zamítl žalobu společnosti Ryanair v plném rozsahu a uložil společnosti Ryanair náhradu nákladů řízení vynaložených v prvostupňovém řízení i v řízení o kasačním opravném prostředku.
16.      Komise i Spolková republika Německo navrhují, aby Soudní dvůr kasačnímu opravnému prostředku vyhověl, zrušil napadený rozsudek a uložil společnosti Ryanair náhradu nákladů řízení.
17.      Společnost Ryanair navrhuje, aby Soudní dvůr kasační opravný prostředek zamítl a uložil společnosti Condor náhradu veškerých nákladů, které společnost Ryanair vynaložila v rámci řízení v projednávané věci.
III. Kasační opravný prostředek
18.      Na podporu kasačního opravného prostředku vznáší společnost Condor tři důvody. V prvním důvodu kasačního opravného prostředku zpochybňuje společnost Condor výklad Tribunálu týkající se působnosti bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku tvrdí, že sporné rozhodnutí je v každém případě v souladu s bodem 67 a že Tribunál v podstatě neposoudil obsah uvedeného rozhodnutí. V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku společnost Condor tvrdí, že údajná vada v posouzení provedeném Komisí neměla vliv na výsledek sporného rozhodnutí.
19.      Na žádost Soudního dvora se v tomto stanovisku zaměřím výlučně na druhý důvod kasačního opravného prostředku.
A.      Ke druhému důvodu kasačního opravného prostředku
20.      V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku společnost Condor, podporovaná Komisí a Spolkovou republikou Německo, zpochybňuje body 207, 232 a 233 napadeného rozsudku.
21.      V uvedených bodech Tribunál konstatoval, že Komise neposoudila, zda dotčené opatření splňuje požadavky stanovené v bodě 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Tribunál konstatoval, že žádná skutečnost ve sporném rozhodnutí nenaznačovala, že se Komise zabývala otázkou, zda bylo dotčené opatření poskytnuto podle podmínek, které zajistily Spolkové republice Německo přiměřený podíl na budoucích kapitálových ziscích společnosti Condor(19). V bodě 232 uvedeného rozsudku Tribunál odmítl argument společnosti Condor, podle něhož lze budoucí splacení zbývající části dluhů vyplývajících z úvěrů v souvislosti s covidem-19 z roku 2020 považovat za zajištění „přiměřeného podílu na budoucích kapitálových ziscích“ společnosti Condor ve prospěch
státu ve smyslu bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Zaprvé podle Tribunálu tento argument doplňoval odůvodnění sporného rozhodnutí. Zadruhé Tribunál rozhodl, že připuštěním argumentu společnosti Condor by hrozilo, že požadavek stanovený v bodě 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci by byl zbaven veškerého užitečného účinku. Vysvětlil, že částečné odepsání dluhů ze své podstaty znamená splacení jejich neodepsané části. Argument společnosti Condor tak de facto vylučoval částečné odepsání dluhů z působnosti bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
22.      Společnost Condor tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného posouzení, když měl za to, že Komise měla mít pochybnosti o tom, zda dotčené opatření splňuje požadavek stanovený v bodě 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Podle společnosti Condor obsahuje sporné rozhodnutí dostatek informací k tomu, aby bylo možné mít za to, že uvedený požadavek splněn je, byť neobsahuje výslovný odkaz na bod 67.
23.      Úvodem si dovoluji připomenout, že podle ustálené judikatury nemohou unijní soudy v rámci přezkumu legality podle článku 263 SFEU v žádném případě nahradit odůvodnění autora napadeného aktu vlastním odůvodněním(20). V návaznosti na závěr Tribunálu, že Komise neposuzovala, zda je dotčené opatření v souladu s bodem 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, nepříslušelo Tribunálu, aby takové posouzení prováděl sám prostřednictvím určení, zda na základě informací obsažených ve sporném rozhodnutí bylo dotčené opatření poskytnuto za podmínek, které by Spolkové republice Německo poskytly přiměřený podíl na budoucích kapitálových ziscích společnosti Condor.
24.      Je pravda, jak tvrdí společnost Condor, že Soudní dvůr v rozsudku ze dne 28. září 2023, Ryanair v. Komise(21), konstatoval, že Tribunál má pravomoc připomenout obsah rozhodnutí, které před ním bylo napadeno, a vyvodit závěry ze skutečností v něm obsažených. To však Tribunál neopravňuje, ani mu neukládá povinnost, aby sám z vlastní iniciativy provedl posouzení, které Komise neprovedla, zejména pokud takové posouzení obnáší i výkon posuzovací pravomoci. Podle judikatury představuje zjištění nedostatečného nebo neúplného přezkumu indicii existence závažných obtíží při posuzování dotčeného opatření, což samo o sobě zpochybňuje legalitu takového rozhodnutí, jako je sporné rozhodnutí, nevznášet námitky(22).
25.      Společnost Condor sice je oprávněna zpochybňovat závěr Tribunálu, podle kterého sporné rozhodnutí neobsahovalo posouzení, zda byl dodržen bod 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, nicméně nemůže Tribunálu vytýkat, že neposoudil, zda s ohledem na skutečnosti obsažené ve sporném rozhodnutí bylo dotčené opatření s uvedeným bodem v souladu.
26.      Po vyjasnění uvedené otázky nyní přikročím k posouzení zmíněných dvou samostatných tvrzení uplatněných společností Condor. Následně se budu zabývat konkrétními argumenty předloženými Komisí a Spolkovou republikou Německo na podporu druhého důvodu kasačního opravného prostředku.
1.      K první výtce v rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku
27.      V první výtce uplatněné v rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku společnost Condor uvádí, že Tribunál tím, že odmítl argument, podle něhož budoucí splacení zbývající části dluhů vyplývajících z úvěrů v souvislosti s covidem-19 z roku 2020 lze považovat za zajištění „přiměřeného podílu na budoucích kapitálových ziscích“ společnosti Condor ve prospěch státu ve smyslu bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, zjevně zkreslil jak tvrzení společnosti Condor, tak tvrzení Komise. Tribunál měl nesprávně za to, že společnost Condor odůvodnění sporného rozhodnutí „dopln[ila] v průběhu řízení“(23). Komise i společnost Condor ve svých tvrzeních ve skutečnosti uváděly, že bod 126 odůvodnění uvedeného rozhodnutí jasně dokládá, že nabídka společnosti Attestor nabízí nejlepší podmínky pro splácení veřejných úvěrů a že finanční balíček nabídnutý společností Attestor rovněž odráží potenciální budoucí zisky, které by společnost Condor mohla získat(24).
28.      Ve výše uvedeném bodě 126 odůvodnění uvedeného rozhodnutí Komise poté, co stručně nastínila jednotlivé prvky dotčeného opatření, uvedla, že podmínky kupní smlouvy a restrukturalizace úvěrů v souvislosti s covidem-19 z roku 2020 tvoří balíček zaměřený na maximalizaci prospěchu pro společnost Attestor a optimalizaci splácení úvěru, přičemž jsou na sobě vzájemně závislé. Ačkoli celková výše úroků z restrukturalizovaného úvěru byla nižší než částka z původního úvěru, „byla součástí sjednaného balíčku, jehož cílem bylo maximalizovat výnos pro společnost Attestor, jakož i pro německou vládu, a lze ji tedy považovat za přiměřené protiplnění za podporu“.
29.      Není mi jasné, na základě čeho lze mít za to, že se uvedený bod odůvodnění zabývá otázkou, zda prvek dotčeného opatření, který podle Tribunálu spadá do působnosti bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, a sice částečné odepsání dluhů, splňuje požadavek stanovený v uvedeném bodě. Posouzení uvedené v bodě 126 odůvodnění se týká podmínek, za nichž bude za část dluhu, která nebyla odepsána, poskytnuto protiplnění. Týká se spíše požadavku stanoveného v bodě 54 pokynů, podle kterého musí být za podporu podnikům v obtížích poskytnuto řádné protiplnění. V uvedeném bodě odůvodnění není nic, co by naznačovalo, že Komise posuzovala, zda částečné odepsání dluhů zakotvené v dotčeném opatřením poskytlo Spolkové republice Německo přiměřený podíl na budoucích kapitálových ziscích příjemce.
30.      Tribunál nezkreslil argument společnosti Condor vycházející z bodu 126 odůvodnění sporného rozhodnutí. Uvedený argument Tribunál pouze odmítl poté, co konstatoval, že nic ze
sporného rozhodnutí, tedy ani bod 126 jeho odůvodnění, nenaznačuje, že se Komise zabývala otázkou, zda dotčené opatření, u něhož se mělo za to, že posiluje kapitálové postavení společnosti Condor, zajistilo státu přiměřený podíl na budoucích kapitálových ziscích společnosti Condor, jak vyžaduje bod 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. První výtku v rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku tak musí být podle mého názoru zamítnuto.
2.      Ke druhé výtce v rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku
31.      Ve druhé výtce druhého důvodu kasačního opravného prostředku společnost Condor tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že dosažení nejlepších podmínek splácení veřejných úvěrů prostřednictvím balíčku nabídnutého společností Attestor nelze považovat za skutečnost, která státu zajistí přiměřený podíl na budoucích kapitálových ziscích ve smyslu bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Uvedený balíček zahrnoval částečné odepsání dluhů, jakož i mechanismus platby závislé na hospodářském výsledku ve vztahu k částem restrukturalizovaných úvěrů, podle kterého by v případě, že by se společnosti dařilo, byla větší část úvěru splacena. Argument Tribunálu, podle kterého „[č]ástečné odepsání dluhů […] ze své podstaty znamená splacení jejich neodepsané části“(25), se nevypořádal s argumenty společnosti Condor a Komise vycházejícími z bodu 126 odůvodnění sporného rozhodnutí.
32.      Jak jsem již uvedl v bodě 29 tohoto stanoviska, bod 126 odůvodnění sporného rozhodnutí se vůbec nezabývá otázkou souladu odepsání dluhů s bodem 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Pouhé konstatování, že finanční balíček sjednaný se společností Attestor představoval přiměřené protiplnění za podporu, nemohl vést Tribunál k závěru, že Komise uvedený požadavek řádně posoudila a správně dospěla k závěru, aniž bylo nutné provádět důkladnější šetření, že tím byl Spolkové republice Německo poskytnut přiměřený podíl na budoucích kapitálových ziscích společnosti Condor výměnou za částečné odepsání dluhů zahrnuté do dotčeného opatření.
33.      Pokud jde o mechanismus platby závislé na hospodářském výsledku stanovený ve výše zmíněném balíčku, není předmětem sporu, že uvedený mechanismus představuje podmínku spjatou se splacením zbývající části restrukturalizovaného úvěru, a není tedy relevantní pro účely určení, zda bylo částečné odepsání dluhů sjednané Spolkovou republikou Německo v souladu s bodem 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Jak uvedl Tribunál v bodě 232 napadeného rozsudku, opačný závěr by měl za následek faktické vyloučení částečného odepsání dluhů z působnosti bodu 67 zmíněných pokynů.
34.      Tribunál se tudíž nedopustil nesprávného právního posouzení ani neopomněl odpovědět na argumenty společnosti Condor a Komise vycházející z bodu 126 odůvodnění sporného rozhodnutí. Připuštění uvedeného argumentu by představovalo vyplňování mezer v odůvodnění sporného rozhodnutí, resp. v posouzení dodržení požadavků stanovených pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci provedeného Komisí. Obojí je v rámci přezkumu legality rozhodnutí Komise podle článku 263 SFEU zakázáno.
35.      Jsem tedy toho názoru, že druhá výtka
druhého důvodu kasačního opravného prostředku musí být rovněž zamítnuta.
3.      K argumentům předloženým Komisí a Spolkovou republikou Německo na podporu druhého důvodu kasačního opravného prostředku
36.      Na podporu druhého důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Condor Komise uvádí, že posouzení prokazující soulad podpory s bodem 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci je obsaženo v bodech 135 a 136 odůvodnění sporného rozhodnutí, v nichž dospěla Komise k závěru, že z důvodu úplného zániku práv stávajícího akcionáře(26) a téměř úplného zániku pohledávek věřitelů společnosti Condor(27) představovalo dotčené opatření rovnocenné sdílení nákladů(28). Podle Komise Tribunál nezohlednil uvedené posouzení ani hlavní argumenty Komise vznesené v tomto ohledu v žalobní odpovědi a duplice, čímž Tribunál nesprávně vyložil sporné rozhodnutí(29) a nesplnil povinnost uvést odůvodnění.
37.      Komise rovněž tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil bod 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Tvrdí, že účelem bodů 66 a 67 uvedených pokynů je snížit riziko morálního hazardu ve vztahu ke stávajícím investorům tím, že se zabrání tomu, aby je podpora na restrukturalizaci chránila před důsledky jejich volby investovat do příjemce. „Stávajícími investory“ jsou stávající akcionáři a do určité míry podřízení věřitelé. Společnost Attestor, jejíž vstup do společnosti Condor byl umožněn schválením oznámeného opatření, nelze považovat za akcionáře ve smyslu bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Sdílení nákladů požadované na základě bodu 67 je úměrné „ostatnímu vlastnímu kapitálu společnosti po započtení ztrát“. Pokud tedy, jako je tomu v projednávané věci, dojde k úplnému zániku práv stávajícího akcionáře a téměř úplnému zániku pohledávek věřitelů, je jakýkoli podíl státu na budoucím prospěchu z restrukturalizace přiměřený, včetně podílu ve výši 0 %. Spolková republika Německo předkládá podobný argument v kasační odpovědi.
38.      S
uvedenými tvrzeními se ztotožnila společnost Condor v replice a na jednání.
39.      Komise a Spolková republika Německo rovněž uvádějí, že Tribunál nerespektoval posuzovací pravomoc Komise ve vztahu ke složitým hospodářským nebo sociálním posouzením. Spolková republika Německo Tribunálu zejména vytýká, že rozšířil meze soudního přezkumu rozhodnutí nevznášet námitky ve smyslu článku 4 nařízení Rady (EU) 2015/1589(30). Spolková republika Německo dodává, že pro účely zodpovězení otázky, zda Komise měla mít pochybnosti o slučitelnosti dotčené podpory s bodem 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, je irelevantní, zda sporné rozhodnutí výslovně odkazuje na bod 67 uvedených pokynů, popřípadě v jakém rozsahu tak činí. To by bylo relevantní nanejvýš pro otázku, zda sporné rozhodnutí obsahuje dostatečné odůvodnění. Tribunál uvedené aspekty zaměnil, čímž se dopustil nesprávného právního posouzení. Komise tvrdí, že Tribunál nerespektoval posuzovací pravomoc, kterou má Komise při výkladu pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
40.      Na jednání před Soudním dvorem vznesla společnost Ryanair námitku nepřípustnosti, když tvrdila, že argument Komise týkající se bodů 135 a 136 odůvodnění měl být uplatněn v rámci vedlejšího kasačního opravného prostředku, neboť se jedná o důvod, který společnost Condor v kasačním opravném prostředku nevznesla.
41.      Je třeba připomenout, že podle článků 172 a 174 jednacího řádu Soudního dvora mohou účastníci řízení, kteří mají právní zájem na vyhovění kasačnímu opravnému prostředku, nebo na jeho odmítnutí či zamítnutí, v dotčené věci před Tribunálem předložit kasační odpověď, jejíž návrhová žádání směřují k vyhovění tomuto kasačnímu opravnému prostředku, nebo k jeho úplnému nebo částečnému odmítnutí či zamítnutí. Tito účastníci řízení mohou rovněž na základě článku 176 a čl. 178 odst. 1 a 3 tohoto jednacího řádu předložit vedlejší kasační opravný prostředek, který musí být předložen samostatným podáním odděleně od kasační odpovědi a jehož návrhová žádání musí směřovat k úplnému nebo částečnému zrušení rozhodnutí Tribunálu a opírat se o právní důvody a argumenty odlišné od důvodů a argumentů uplatněných v kasační odpovědi. Podle judikatury Soudního dvora z těchto ustanovení vyplývá, že kasační odpověď zmíněná v článku 172 tohoto jednacího řádu nemůže směřovat ke zrušení rozhodnutí Tribunálu z důvodů, které se liší od důvodů uplatněných v tomto kasačním opravném prostředku, nebo z důvodů na nich nezávislých, neboť takové důvody lze předkládat pouze v rámci vedlejšího kasačního opravného prostředku(31).
42.      V projednávané věci se důvod kasačního opravného prostředku vznesený Komisí, vycházející z toho, že Tribunál nezohlednil posouzení uvedené v bodě 135 odůvodnění sporného rozhodnutí, nevztahuje k žádnému důvodu uplatněnému společností Condor na podporu jejího kasačního opravného prostředku. Formálně je sice vznášen na podporu druhého důvodu kasačního opravného prostředku, nicméně je jím uplatňována zcela nová výtka směřující proti úvahám Tribunálu. Podle Komise je posouzení dodržení bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci uvedeno v bodě 135 odůvodnění uvedeného rozhodnutí, v němž Komise konstatovala, že neexistuje žádný ostatní vlastní kapitál, který by Spolkové republice Německo umožňoval získat prospěch z přiměřeného podílu na budoucím zvýšení hodnoty společnosti Condor. Naproti tomu společnost Condor v kasačním opravném prostředku tvrdila, že se Komise bodem 67 zabývala v bodě 126 odůvodnění sporného rozhodnutí a že finanční balíček dohodnutý se společností Attestor takový podíl Spolkové republice Německo přiznává.
43.      Důvod kasačního opravného prostředku uplatněný Komisí vychází rovněž z výkladu bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, který se liší od výkladu zastávaného společností Condor a je s ním v rozporu. Zatímco společnost Condor v prvním důvodu kasačního opravného prostředku výslovně odmítla předpoklad, že riziko morálního hazardu je příčinou zakotvení bodu 67 do pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, a tvrdí, že Tribunál riziko morálního hazardu, které je ve skutečnosti příčinou zakotvení bodů 65 a 66, přenesl na bod 67, Komise trvá na tom, že snížení takového rizika je skutečně hlavním cílem bodu 67 dotčených pokynů. Komise dále tvrdí, že bod 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci se netýká nových investorů, zatímco společnost Condor v kasačním opravném prostředku uvádí, že finanční balíček nabídnutý společností Attestor představuje přiměřené protiplnění za podporu a poskytuje státu přiměřený podíl na budoucích ziscích, které by společnost Condor mohla získat, přičemž implicitně uznává, že výše uvedený bod 67 může mít dopad na nové investory.
44.      V neposlední řadě a jako nejdůležitější poznámku uvádím, že zpochybněním závěru Tribunálu, podle kterého sporné rozhodnutí neobsahovalo posouzení dodržení bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, se společnost Condor v kasačním opravném prostředku a Komise v kasační odpovědi dovolávají odlišných nesprávných právních posouzení. Zatímco Komise vytýká Tribunálu nesprávný výklad výše uvedeného bodu 67 a bodu 135 odůvodnění sporného rozhodnutí, společnost Condor tvrdí, že bylo zkresleno její tvrzení týkající se relevance bodu 126 odůvodnění a že úvahy Tribunálu při zamítnutí uvedeného tvrzení, které vycházely z bodu 126 odůvodnění rozhodnutí, byly stiženy vadou a byly nepřiměřené nebo jinak nedostatečné.
45.      Jsem tedy toho názoru, že Komise v kasační odpovědi vznesla odlišný a samostatný důvod, který by měl být prohlášen za nepřípustný. Stejný závěr platí i pro obdobný důvod vznesený Spolkovou republikou Německo, jakož i pro důvody vznesené Komisí a Spolkovou republikou Německo a zmíněné v bodě 39 tohoto stanoviska. V tomto ohledu podotýkám, že společnost Condor tvrdila, že Tribunál nezohlednil prostor pro uvážení Komise, přičemž ve vztahu k otázce, zda se bod 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci použije na odepsání dluhů, toto tvrdila v rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku a ve vztahu k vhodnosti opatření, která by zabránila narušení hospodářské soutěže, toto tvrdila v rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku, nikoli však v rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku.
46.      Naproti tomu výtka Komise, podle které Tribunál nezohlednil její hlavní argument vznesený v její žalobní odpovědi a
v duplice v prvním stupni, který se týkal bodů 135 a 136 odůvodnění sporného rozhodnutí, je přípustná.
47.      Soudní dvůr totiž upřesnil, že v rámci kasačního opravného prostředku je účelem přezkumu zejména ověření, zda Tribunál právně dostačujícím způsobem odpověděl na soubor argumentů uplatněných navrhovatelem, a důvod vycházející z nedostatečné odpovědi Tribunálu na argumenty uvedené v prvním stupni v podstatě znamená, že je tvrzeno porušení povinnosti uvést odůvodnění(32). Chybějící nebo nedostatečné odůvodnění představuje nepominutelný důvod, který může, nebo dokonce musí být uplatněn Soudním dvorem i bez návrhu(33).
48.      Uvedený důvod je ovšem podle mého názoru neopodstatněný.
49.      Na podporu uvedeného důvodu odkazuje Komise na body 122 a 123 své žalobní odpovědi a na body 94 a 95 své dupliky v řízení v prvním stupni.
50.      V uvedených dvou bodech žalobní odpovědi, v nichž se vyjadřuje k šestému žalobnímu důvodu společnosti Ryanair, předložila Komise argument, podle kterého byl dodržen požadavek na sdílení nákladů. Konkrétně uvádí zaprvé, že akcie společnosti Condor byly vloženy do svěřenského fondu, přičemž předchozí vlastník společnosti Condor pozbyl veškeré hodnoty svého podílu a neměl žádný prospěch z případných výnosů dosažených úspěšnou restrukturalizací příjemce. Zadruhé uvádí, že věřitelé příjemce rovněž odepsali téměř všechny své pohledávky v rámci insolvenčního řízení. Bod 135 odůvodnění sporného rozhodnutí, který je v žalobní odpovědi Komise uveden pouze jednou, je na podporu uvedeného argumentu zmíněn v poznámce pod čarou 164. Odkaz na bod 135 odůvodnění sporného rozhodnutí ani argument předložený Komisí v bodech 122 a 123 žalobní odpovědi se konkrétně netýkají bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
51.      V bodech 94 a 95 dupliky Komise tvrdila, že společnost Ryanair nepředložila důkazy na podporu svého tvrzení, že prodejní cena společnosti Condor neodrážela potenciální budoucí zisky, které by příjemce mohl získat, a připomněla, že „účelem sdílení nákladů je zajistit, aby stávající vlastníci (a podřízení věřitelé) nezískali neoprávněný prospěch z kapitálové podpory poskytnuté státem, ale aby pokud možno nesli ztráty v plném rozsahu“(34).
52.      Připomínám, že podle judikatury Tribunál není povinen poskytnout vysvětlení, ve kterém by se vyčerpávajícím způsobem postupně zabýval každou z úvah uvedených účastníky sporu. Odůvodnění Tribunálu tedy může být implicitní za podmínky, že umožní zúčastněným stranám seznámit se s důvody, proč Tribunál nepřijal jejich argumenty, a Soudnímu dvoru disponovat poznatky dostatečnými k tomu, aby mohl vykonat přezkum(35).
53.      V projednávané věci nelze pouhý odkaz na bod 135 odůvodnění sporného rozhodnutí ve spisech Komise v řízení v prvním stupni důvodně kvalifikovat jako „hlavní argumenty“. Za těchto okolností nebyl Tribunál povinen jít nad rámec pouhého konstatování, že sporné rozhodnutí neobsahuje posouzení problematiky dodržení bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
54.      Je třeba rovněž uvést, že výklad bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci zastávaný Komisí v její kasační odpovědi na projednávaný kasační opravný prostředek, podle kterého nemá být uvedený bod uplatňován na nové investory a umožňuje podíl státu ve výši 0 %, pokud po zohlednění ztrát nezbývá žádný vlastní kapitál společnosti, se neobjevuje ve sporném rozhodnutí ani ve spisech Komise v řízení před Tribunálem. Podle všeho byl uplatněn až v průběhu řízení o projednávaném kasačním opravném prostředku. Komise svou argumentací neusiluje o zpochybnění zjištění Tribunálu ani nevytýká nesplnění povinnosti uvést odůvodnění, ve skutečnosti se spíše snaží odůvodnění sporného rozhodnutí doplňovat, což ve fázi žaloby na neplatnost podané k Tribunálu, natož ve fázi kasačního opravného prostředku před Soudním dvorem, není přípustné.
55.      Za těchto okolností nelze Tribunálu vytýkat, že neuvedl konkrétní důvody k zodpovězení bodů, které před ním nebyly jasně formulovány ani věcně rozvinuty. Nelze mu ani vytýkat, že se zaměřil na argument vycházející z nepoužitelnosti bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci na odepsání dluhů, který Komise uplatnila až v průběhu řízení v prvním stupni(36).
56.      Ze všech výše uvedených skutečností vyplývá, že důvody uplatněné Komisí a Spolkovou republikou Německo na podporu druhého důvodu kasačního opravného prostředku musí být podle mého názoru zčásti odmítnuty jako nepřípustné a zčásti zamítnuty jako neopodstatněné.
57.      Následující úvahy týkající se merita důvodů kasačního opravného prostředku, které by podle mého názoru měly být prohlášeny za nepřípustné, tedy uvádím pouze pro případ, že by se Soudní dvůr s mým návrhem neztotožnil.
58.      Úvodem považuji za vhodné odpovědět na dvě výtky vznesené Spolkovou republikou Německo a Komisí, jak jsou zmíněny v bodě 39 tohoto stanoviska.
59.      Spolková republika Německo kritizuje konstatování Tribunálu uvedené v bodě 35 napadeného rozsudku, podle kterého soudní přezkum existence „pochybností“(37) o slučitelnosti dotčeného opatření s vnitřním trhem v rozsahu, v němž uvedené opatření spadá do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, ze své podstaty překročí rámec zkoumání existence zjevně nesprávného posouzení. Spolková republika Německo tvrdí, že takový přístup vede k rozsáhlejšímu přezkumu rozhodnutí Komise nezahájit formální vyšetřovací řízení podle článku 4 nařízení 2015/1589, než je přezkum rozhodnutí Komise přijatého na konci takového řízení.
60.      Připomínám, že posouzení slučitelnosti opatření podpory s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 SFEU spadá do výlučné pravomoci Komise(38), která má, a to i při předběžném přezkumu daného opatření, širokou posuzovací pravomoc, jejíž výkon zahrnuje komplexní hodnocení hospodářského a sociálního charakteru. Podle ustálené judikatury Soudního dvora je tedy přezkum takových hodnocení omezený(39).
61.      Je ovšem nutno mít na paměti, že otázka, zda ve fázi předběžného šetření existují závažné obtíže, které odůvodňují rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, se liší od věcného posouzení slučitelnosti opatření. Jak Tribunál správně uvedl v bodě 35 napadeného rozsudku, pojem „pochybnosti“ uvedený v čl. 4 odst. 3 a 4 nařízení 2015/1589, který nabývá podoby existence závažných obtíží, s nimiž se Komise potýkala při zkoumání otázky, zda dotčené opatření představuje podporu, nebo zda je slučitelné s vnitřním trhem, má objektivní povahu(40). Unijní soud musí být schopen objektivně určit, a to na základě srovnání odůvodnění rozhodnutí nevznášet námitky s informacemi, které měla Komise k dispozici v okamžiku jeho přijetí, zda byl uvedený orgán schopen vyřešit všechny relevantní otázky, aniž zahájil formální vyšetřovací řízení. Zatímco věcná hodnocení hospodářského a sociálního charakteru na podporu závěru, že zahájení formálního vyšetřovacího řízení není nezbytné, podléhají omezenému soudnímu přezkumu, otázka, zda uvedený závěr splňuje právní kritérium „neexistence závažných obtíží“, mu nepodléhá. Tvrzení předkládané Spolkovou republikou Německo musí být tedy podle mého názoru zamítnuto.
62.      Pokud jde o tvrzení Spolkové republiky Německo, podle kterého Tribunál nesprávně zaměnil nesplnění povinnosti uvést dostatečné odůvodnění ve sporném rozhodnutí a existenci závažných obtíží, připomínám, jak jsem již uvedl, že podle judikatury konstatování nedostatečné nebo neúplné povahy přezkumu zpochybňuje legalitu rozhodnutí nevznášet námitky, neboť představuje indicii existence závažných obtíží při posuzování dotčeného opatření(41). I toto tvrzení by tudíž mělo být zamítnuto.
63.      Komise tvrdí, že pokyny mají jinou povahu než závazné akty unijního práva(42) a je nesprávné používat na jejich výklad stejné výkladové metody. Pokud Komise při uplatňování svých pokynů zjistí, že jejich znění lze vykládat různě, měla by si zachovat prostor pro uvážení, aby zvolila takový výklad, který nejlépe odráží její politiku státní podpory. Soudní přezkum prováděný unijními soudy by se měl tudíž omezit na zjištění, zda je výklad Komise stižen zjevně nesprávným posouzením. Jakmile je zjištěno, že výklad uvedených pokynů Komisí je přinejmenším přesvědčivý, nelze mít za to, že Komise svou posuzovací pravomoc překročila.
64.      S
uvedenou argumentací nesouhlasím. Výklad právního nástroje je bez ohledu na jeho povahu činností odlišnou od přezkumu otázky, zda byl takový právní nástroj použit soudržným a zákonným způsobem. Proces výkladu zahrnuje určení významu toho, co je předmětem výkladu, a to i v případě, že se jedná o výkon posuzovací pravomoci autora.
65.      Připustíme-li, že unijní soudy jsou oprávněny vykládat pokyny Komise k použití čl. 107 odst. 3 SFEU, což je podle mne správná hypotéza, musí být takový úkol vykonáván v souladu s předem stanovenými kritérii objektivní povahy, a to i ve vztahu ke zjištění úmyslu jejich autora. Uvedená kritéria lze nalézt v judikatuře.
66.      Soudní dvůr opakovaně konstatoval, že pro výklad ustanovení unijního práva je třeba vzít v úvahu nejen jeho znění, ale i jeho kontext a cíle sledované právní úpravou, jejíž je součástí(43). Citovaná judikatura byla – podle mého názoru správně – použita při výkladu rozhodnutí Komise(44) i jejích pokynů, právě v oblasti státních podpor, a to i přímo Soudním dvorem(45). Ve stejném duchu je třeba mít za to, že na pokyny Komise lze rovněž použít i ostatní zavedené zásady výkladu ustanovení unijního práva. Mezi ně patří i zásada, podle které platí, že pokud lze určité ustanovení vykládat několika způsoby, je třeba upřednostnit takový výklad, který zajistí jeho užitečný účinek(46).
67.      Na rozdíl od toho, co tvrdí Komise, nejednoznačnost spíše zvyšuje nutnost soudního výkladu, než aby ji snižovala, a to i pokud jde o takové nástroje, jako jsou pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Je na unijních soudech, aby se vypořádaly s veškerými nejasnostmi nebo nesouladem ve znění uplatněním systematického, a především teleologického výkladu. Teleologický výklad obnáší zohlednění nejen účelu a obecné systematiky takových nástrojů, ale též cílů sledovaných článkem
107 odst. 3 SFEU a obecně pravidly v oblasti státních podpor, aby byla zajištěna soudržnost s uvedenými cíli a zaručena jejich účinnost. Pokud bychom měli za to,
že kdykoli lze znění souboru pokynů vykládat několika různými způsoby, má Komise neomezenou posuzovací pravomoc k tomu, aby si zachovala vlastní výklad, je-li přesvědčivý, byla by tím podle mého názoru snížena účinnost soudního přezkumu a narušen právní jistota, neboť by Komisi bylo potenciálně umožněno využívat nepřesností k obcházení vlastních pravidel, která si sama stanovila.
68.      Nyní se budu zabývat opodstatněností tvrzení předložených Komisí a Spolkovou republikou Německo, která jsou podrobně rozvedena v bodech 36 a 37 tohoto stanoviska. Uvedená tvrzení vycházejí z výkladu bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, podle kterého se požadavek stanovený v uvedeném bodě týká pouze stávajících akcionářů nebo podřízených věřitelů, a nikoli nových investorů ani samotného příjemce.
69.      Bod 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci se použije na „[jakoukoli] státní podpor[u], která posiluje kapitálové postavení příjemce“ a vyžaduje, aby byl v takových situacích státu zajištěn „přiměřený podíl na budoucích kapitálových ziscích příjemce, odpovídající objemu vlastního kapitálu vloženého státem v poměru k ostatnímu vlastnímu kapitálu společnosti po započtení ztrát“ (kurzivou zvýraznil autor stanoviska). Bod 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci se má použít, jakmile byly uplatněny požadavky na sdílení nákladů stanovené v bodě 66 uvedených pokynů a za podmínky, že ostatní vlastní kapitál, ve vztahu k němuž lze takové srovnání provést, má kladnou hodnotu. Bod 67 by představoval další krok podmíněný existencí ostatního vlastního kapitálu po splnění bodu 66. Odkaz na „ostatní vlastní kapitál“ však ani zdaleka není jednoznačný, zejména pokud uvážíme, že požadavek „přiměřeného podílu na budoucích kapitálových ziscích“ se týká jiného okamžiku než převzetí ztrát a uplatní se až po obnovení životaschopnosti příjemce. Uvedený odkaz sám o sobě neumožňuje dospět k závěru, že se bod 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci týká výlučně stávajících akcionářů a podřízených věřitelů, a nikoli investorů zapojených do plánu restrukturalizace společně se státem.
70.      Pokud jde o analýzu kontextu, je nutno uvést, že bod 67 je obsažen v oddílu 3.5.2.2 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, který se týká sdílení nákladů, a navazuje na body 65 a 66, které jsou výslovně formulovány tak, že se vztahují na stávající investory. Uvedené body výslovně označují stávající akcionáře a podřízené věřitele jako osoby, které nesou primární odpovědnost za převzetí ztrát před poskytnutím státní podpory. Bod 67 však k požadavkům uvedeným v bodě 66 rovněž doplňuje další samostatný a kumulativní požadavek, jak jasně vyplývá z jeho úvodních slov, že „[r]ovnoměrné sdílení nákladů bude rovněž znamenat“ (kurzivou zvýraznil autor stanoviska)(47). Body 65 až 67 jsou navíc součástí oddílu 3.5 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, nadepsaného „Přiměřenost podpory
/
podpora omezená na minimum“. Bod 61 uvedeného oddílu uvádí, že částka a intenzita podpory na restrukturalizaci se musí omezit na úplné minimum nutné k provedení restrukturalizace a zejména musí být zaručena dostačující úroveň vlastního přispění na náklady na restrukturalizaci a sdílení nákladů. Z toho vyplývá, že z kontextu, jehož je bod 67 součástí, nelze vyvodit závěr, že je uvedený bod zjevně omezen na stávající akcionáře a podřízené věřitele stejně jako body 65 a 66.
71.      Pokud jde o cíle sledované požadavkem stanoveným v bodě 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, z bodu 65 uvedených pokynů jasně vyplývá, že sdílení nákladů podle pododdílu 3.5.2.2 má za cíl snížit morální hazard zajištěním toho, aby stávající investoři neunikli důsledkům riskování v minulosti na úkor veřejných prostředků. Považuji však za zřejmé
(a v bodě 11 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci(48) je to ostatně výslovně uvedeno), že bod 67 se neomezuje výlučně (dokonce ani hlavně) na řešení obav týkajících se morálního hazardu. Zaprvé z umístění uvedeného bodu v rámci oddílu pokynů, který se týká proporcionality, vedle vlastního přispění
vyplývá, že sdílení nákladů sleduje doplňkový a obecný cíl, kterým je zajistit, aby byla státní podpora omezena na nezbytné minimum, a tím snížit zatížení daňových poplatníků(49). Zadruhé logika, z níž vychází bod 67, se mírně liší od logiky, z níž vychází bod 66. Bod 67 neukládá povinnosti konkrétním kategoriím soukromých akcionářů nebo věřitelů příjemce, ale spíše upravuje podmínky, za nichž musí být poskytnuta státní podpora, která posiluje kapitálové postavení. V tomto smyslu lze podle všeho říci, že se týká spíše stanovení požadavku na vlastní přispění než požadavku na sdílení nákladů a je primárně koncipován jako pobídka k omezení výše požadované podpory na restrukturalizaci(50). Podle mého názoru tedy nelze zcela vyloučit, že se má bod 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci podobně jako bod 62 týkající se vlastního přispění,
na rozdíl od bodu 66, použít i na nové investory, kteří se podílejí na restrukturalizaci a mají prospěch z budoucích kapitálových zisků příjemce, které jsou přinejmenším zčásti zajištěny díky státní podpoře. Jak zdůrazňuje Spolková republika Německo, vstup společnosti Attestor do společnosti Condor by nebyl možný bez podpory poskytnuté na základě dotčeného opatření. Je tedy důvodné očekávat, že budoucí zisky společnosti Condor budou spravedlivě sdíleny s daňovými poplatníky.
72.      Komise a společnost Condor nicméně přesto tvrdily, že rozšíření působnosti bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci na nové investory by mohlo odradit soukromé investory od účasti na restrukturalizacích, při nichž je využívána státní podpora. Nahrazení takto ušlých investic by tudíž vyžadovalo více podpory, nikoli méně, což by nebylo v souladu se zásadou proporcionality. Předejití takovému riziku vyžaduje, aby Komise při uplatňování bodu 67 za takových okolností, jako jsou okolnosti dané v projednávané věci, nastolila rovnováhu mezi nutností přiznat státu přiměřený podíl na budoucích kapitálových ziscích příjemce a potřebou zabránit nepřiměřenému dopadu na nové investory.
73.      Vzhledem k tomu, že bod 135 odůvodnění sporného rozhodnutí neobsahuje žádnou analýzu tohoto druhu, přikláním se k závěru, že pokud by Soudní dvůr dospěl k závěru, že důvody uplatněné v tomto ohledu Komisí a Spolkovou republikou Německo jsou přípustné, měly by být zamítnuty z meritorního hlediska.
B.      Závěry ke druhému důvodu kasačního opravného prostředku
74.      Ze všech výše uvedených úvah vyplývá, že druhý důvod kasačního opravného prostředku musí být podle mého názoru zamítnut.
IV.    Závěry
75.      S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji, aby Soudní dvůr druhý důvod kasačního opravného prostředku zamítl.
1      Původní jazyk: angličtina.
2      Úř. věst. 2014, C 249, s. 1; dále jen „pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci“.
3      Body 26 a 27 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
4      Viz bod 52 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
5      Viz body 62 až 64 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Takové přispění musí být poskytnuto z vlastních zdrojů příjemce podpory, jeho akcionářů nebo věřitelů, popřípadě skupiny, do níž patří, nebo novými investory, přičemž musí být skutečné, účinné a přiměřené a nesmí obsahovat podporu, tedy musí za běžných okolností dosáhnout alespoň 50 % nákladů na restrukturalizaci.
6      Sdělení Komise o návratu k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru v současné krizi podle pravidel pro státní podporu (Úř. věst. 2009, C 195, s. 9).
7      Sdělení Komise o použití pravidel pro poskytování státní podpory ve prospěch bank v souvislosti s finanční krizí od 1. srpna 2013 („Sdělení o bankovnictví“) (Úř. věst. 2013, C 216, s. 1).
8      Podle bodu 66 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci „[r]ovnoměrné sdílení nákladů bude zpravidla znamenat, že stávající akcionáři a v případě potřeby též podřízení věřitelé musí převzít ztráty v plném rozsahu. Podřízení věřitelé by měli k pokrytí ztrát přispět buď konverzí na vlastní kapitál, nebo odpisem jistiny příslušných nástrojů. Stát by měl proto zasahovat teprve tehdy, když ztráty byly v plném rozsahu zúčtovány a rozděleny mezi stávající akcionáře a držitele podřízeného dluhu. […]“
9      Viz bod 65 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
10      Viz zejména body 9 a 11 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
11      Viz rozsudek ze dne 8. května 2024, Ryanair v. Komise (Condor; podpora na restrukturalizaci) (T‑28/22, EU:T:2024:301, body 3 až 9) (dále jen „napadený rozsudek“).
12      Rozhodnutí C(2020) 2795 final ze dne 26. dubna 2020 o státní podpoře SA.56867 (2020/N, ex 2020/PN) – Německo – Náhrada škod způsobených společnosti Condor pandemií COVID-19.
13      T‑665/20, EU:T:2021:344.
14      Rozhodnutí C(2021) 5731 final ze dne 26. července 2021 o státní podpoře SA.63617 (2021/N) – Německo – COVID-19 – Náhrada škod způsobených společnosti Condor II.
15      Rozhodnutí C(2021) 5731 final ze dne 26. července 2021 o státní podpoře SA.63617 (2021/N) – Německo – COVID-19 – Náhrada škod způsobených společnosti Condor II.
16      Rozhodnutí C(2021) 5729 final ze dne 26. července 2021 o státní podpoře SA.63203 (2021/N) – Německo – Podpora na restrukturalizaci společnosti Condor.
17      Společnost Condor a Spolková republika Německo vstoupily do řízení před Tribunálem jako vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání Komise.
18      V návaznosti na napadený rozsudek informovala Komise Spolkovou republiku Německo o svém rozhodnutí zahájit dne 29. července 2024 formální vyšetřovací řízení za účelem přijetí nového rozhodnutí o podpoře na restrukturalizaci společnosti Condor; viz rozhodnutí C(2024) 5322 final ze dne 29. července 2024 o státní podpoře SA.63203 (2024/C) (ex 2021/N) – Německo – Podpora na restrukturalizaci společnosti Condor (Úř. věst. C, C/2024/5533). Od té doby bylo v dubnu 2025 přijato rozhodnutí o opakovaném schválení, viz rozhodnutí C(2025) 2294 final ze dne 28. dubna 2025 o státní podpoře SA.63203 (2024/C) (ex 2021/N) provedené Německem do vnitrostátního práva pro [společnost Condor] (Úř. věst. L, 2025/2178) (dále jen „nové rozhodnutí“). Nové rozhodnutí nebylo před Tribunálem napadeno.
19      Viz body 207 a 232 napadeného rozsudku. V bodě 212 uvedeného rozsudku dospěl Tribunál k závěru, že dotčené opatření, které má formu zejména částečného odepsání dluhů, musí být kvalifikováno jako „státní podpora, která posiluje kapitálové postavení příjemce“ ve smyslu bodu 67 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Společnost Condor uvedený závěr zpochybňuje v rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku.
20      Mimo jiné viz rozsudky ze dne 6. října 2021, World Duty Free Group a Španělsko v. Komise (C‑51/19 P a C‑64/19 P, EU:C:2021:793), a ze dne 28. září 2023, Ryanair v. Komise (C‑321/21 P, EU:C:2023:713).
21      C‑321/21 P, EU:C:2023:713, bod 104 a násl.
22      Viz mimo jiné rozsudek ze dne 2. září 2021, Komise v. Tempus Energy a Tempus Energy Technology (C‑57/19 P, dále jen „rozsudek Tempus“, EU:C:2021:663, bod 41).
23      Viz bod 232 napadeného rozsudku.
24      Ve vztahu k bodu 126 odůvodnění sporného rozhodnutí Komise v žalobní odpovědi uvedla, že požadavek na sdílení nákladů byl dodržen, neboť společnost Attestor získala společnost Condor prostřednictvím nabídkového řízení, v němž byla právě její nabídka přijata ze tří dostupných nabídek, jelikož nabídla nejlepší podmínky pro splacení veřejných úvěrů. Na podporu tvrzení Komise v řízení u Soudního dvora společnost Condor ve spise vedlejšího účastníka uvedla, že bez nabídky společnosti Attestor, která zohlednila potenciální budoucí zisky ve svých cenách, by byla šance na splacení předchozích úvěrů Spolkové republiky Německo mnohem menší, pokud vůbec nějaká. Za takové situace
by s přihlédnutím ke všem ztrátám a potenciálním ztrátám mohlo být splacení předchozích úvěrů pro Spolkovou republiku Německo považováno za přiměřený podíl na budoucích kapitálových ziscích společnosti Condor. Podle společnosti Condor byly uvedené úvahy zohledněny v bodě 126 odůvodnění sporného rozhodnutí.
I když byl uvedený argument ústředním bodem spisu vedlejšího účastníka společnosti Condor, byl bod 126 odůvodnění sporného rozhodnutí v žalobní odpovědi Komise nicméně zmíněn pouze jednou, a to v poznámce pod čarou 165.
25      Viz bod 232 napadeného rozsudku.
26      Bod 19 odůvodnění a násl. a bod 135 odůvodnění sporného rozhodnutí.
27      Bod 33 odůvodnění a bod 132 a násl. odůvodnění sporného rozhodnutí.
28      Podle bodu 135 odůvodnění, „pokud jde o sdílení nákladů na restrukturalizaci bývalými akcionáři a podřízenými věřiteli, je zjevné, že bývalý ovládající akcionář společnosti Condor, společnost TCG, byl zrušen a probíhá jeho likvidace, zatímco akcie společnosti Condor byly převedeny do svěřenského fondu (body 12 a 19 odůvodnění). Společnost TCG ztrácí veškerou hodnotu svého podílu a nebude mít v žádném případě prospěch z jakéhokoli výhody dosažené úspěšnou restrukturalizací společnosti Condor. Stejně tak věřitelé společnosti Condor odepíší téměř všechny své pohledávky v rámci insolvenčního řízení, a přispějí tak k plánu restrukturalizace. Příspěvek na odepsání dluhů přesahuje částku podpory na restrukturalizaci, a to jak pokud jde o částečné odepsání dluhů, tak pokud jde o další trvání restrukturalizovaných úvěrů banky KfW poskytnutých společnosti Condor. Bývalí akcionáři a věřitelé společnosti Condor účinně přispívají k restrukturalizaci, čímž snižují nezbytnost státní podpory a omezují morální hazard.“ Komise v důsledku výše uvedeného dospěla v bodě 136 odůvodnění k závěru, že podpora zahrnuje přiměřené sdílení nákladů.
29      Nesprávný výklad napadeného aktu představuje nesprávné právní posouzení a takováto otázka je v rámci kasačního opravného prostředku přípustná, viz rozsudky ze dne 10. března 2022, Komise v. Freistaat Bayern a další (C‑167/19 P a C‑171/19 P, EU:C:2022:176, bod 47 a citovaná judikatura), a ze dne 10. září 2024, Komise v. Irsko a další (C‑465/20 P, EU:C:2024:724, bod 112).
30      Nařízení ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 [SFEU] (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).
31      Viz rozsudky ze dne 14. září 2023, Land Rheinland-Pfalz v. Deutsche Lufthansa (C‑466/21 P, EU:C:2023:666, body 50 a 51 a citovaná judikatura), a ze dne 1. srpna 2025, Francie a Komise v. CWS Powder Coatings a další (C‑71/23 P a C‑82/23 P, EU:C:2025:601, bod 57).
32      V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 14. září 2023, Land Rheinland-Pfalz v. Deutsche Lufthansa (C‑466/21 P, EU:C:2023:666, bod 93 a citovaná judikatura).
33      Viz rozsudek ze dne 9. března 2023, Les Mousquetaires a ITM Entreprises v. Komise (C‑682/20 P, EU:C:2023:170, bod 39 a citovaná judikatura).
34      Komise výslovně odkázala pouze na body 65 a 66 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Dodala, s odkazem na body 122 a 123 své žalobní odpovědi, že společnost Ryanair „netvrdila (natož aby prokázala), že by stávající vlastníci nebo podřízení věřitelé společnosti Condor získali neoprávněné výhody“.
35      Viz rozsudek ze dne 14. září 2023, Land Rheinland-Pfalz v. Deutsche Lufthansa (C‑466/21 P, EU:C:2023:666, bod 94 a citovaná judikatura).
36      Tento argument, který se neobjevuje ve spisech Komise v prvním stupni, byl podle odpovědi Spolkové republiky Německo přednesen na jednání Tribunálu, které se konalo dne 22. září 2023.
37      Pojem „pochybnosti“ se objevuje v čl. 4 odst. 3 a 4 nařízení 2015/1589 a rozumí se jím existence závažných obtíží, s nimiž se Komise potýkala při zkoumání dotčeného opatření.
38      Viz mimo jiné rozsudek ze dne 19. července 2016, Kotnik a další (C‑526/14, EU:C:2016:570, bod 37).
39      Uvedený přezkum je omezen na zjištění, že procesní pravidla a pravidla týkající se povinnosti uvést odůvodnění byla dodržena, jakož i na ověření správnosti dovolávaných skutkových okolností a na ověření toho, že nedošlo k žádnému nesprávnému právnímu posouzení, zjevně nesprávnému posouzení skutkového stavu ani zneužití pravomoci. Viz rozsudek ze dne 4. října 2024, E. Breuninger v. Komise (C‑124/23 P, EU:C:2024:860, bod 30).
40      Viz mimo jiné rozsudek ze dne 2. dubna 2009, Bouygues a Bouygues Télécom v. Komise (C‑431/07 P, EU:C:2009:223, bod 63).
41      Viz mimo jiné rozsudek Tempus, bod 41.
42      Je obecně známo, že v rámci výkonu posuzovací pravomoci podle čl. 107 odst. 3 SFEU může Komise přijímat nástroje „soft law“ za účelem objasnění kritérií, na jejichž základě hodlá posuzovat slučitelnost vnitrostátních opatření s vnitřním trhem podle pravidel pro poskytování státní podpory, přičemž musí současně dodržovat ustanovení vyšší právní síly (ustanovení primárního nebo sekundárního práva Unie). Pokyny představují omezení posuzovací pravomoci Komise, které si uložila ona sama. Komise se v zásadě nemůže od uvedených pravidel odchýlit, jinak jí hrozí sankce z důvodu porušení obecných právních zásad, jako je zásada rovného zacházení nebo ochrana legitimního očekávání (viz rozsudek ze dne 19. července 2016, Kotnik a další, C‑526/14, EU:C:2016:570, body 39, 40 a 43). Pokyny sice nemohou zakládat samostatné právní povinnosti členským státům, nicméně jejich ustanovení se mohou stát závaznými na základě rozhodnutí Komise, které je uplatňuje (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. října 2023, Est Wind Power, C‑11/22, EU:C:2023:765, body 30 až 38, jakož i stanovisko generálního advokáta A. Rantose ve věci Est Wind Power, C‑11/22, EU:C:2023:241, body 28 až 32).
43      Ex multis viz rozsudky ze dne 17. listopadu 1983, Merck (292/82, EU:C:1983:335, bod 12); ze dne 7. března 2018, SNCF Mobilités v. Komise (C‑127/16 P, EU:C:2018:165, bod 29); a ze dne 12. října 2023, Est Wind Power (C‑11/22, EU:C:2023:765, bod 46).
44      V tomto smyslu viz rozsudky ze dne 7. března 2018, SNCF Mobilités v. Komise (C‑127/16 P, EU:C:2018:165, bod 29), a ze dne 17. prosince 2015, SNCF v. Komise (T‑242/12, EU:T:2015:1003, bod 88 a násl.).
45      V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. října 2023, Est Wind Power (C‑11/22, EU:C:2023:765, bod 46 a násl.).
46      Viz, mimo jiné, rozsudky ze dne 22. září 1988, Land de Sarre a další (187/87, EU:C:1988:439, bod 19); ze dne 10. září 2014, Holger Forstmann Transporte (C‑152/13, EU:C:2014:2184, bod 26 a citovaná judikatura); a ze dne 15. června 2000, Komise v. Německo (C‑348/97, EU:C:2000:317, bod 53).
47      Jak správně uvedl Tribunál v bodě 223 napadeného rozsudku.
48      Bod 11 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci stanoví, že „[b]yl zaveden pojem sdílení nákladů, mj. s ohledem na řešení problému morálního hazardu“.
49      Obdobně viz rozsudek ze dne 19. července 2016, Kotnik a další (C‑526/14, EU:C:2016:570, body 55 až 58).
50      V tomto smyslu viz Soltész, U. a Maier-Rigaud, F., „Rescue and restructuring aid“, in Werner, P. a Verouden, V. (eds), EU State Aid Control: Law and Economics, 2025, s. 553 a 554.