YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (muutoksenhakujaosto)
22 päivänä toukokuuta 2008
Asia T-250/06 P
Martial Ott ym.
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Muutoksenhaku – Liitännäinen valitus – Tutkittavaksi ottaminen – Henkilöstö – Virkamiehet – Ylennys – Vuoden 2004 ylennyskierros – Etusijapisteiden antaminen – Henkilöstösääntöjen 45 artiklan yleiset täytäntöönpanosäännökset – Lainvastaisuusväite – Perustelujen korvaaminen uusilla – Valitus, joka on osin perusteeton ja osin perusteltu – Ratkaisukelpoinen asia – Kanteen hylkääminen
Aihe: Valitus, jossa vaaditaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa F-87/05, Ott ym. vastaan komissio,
30.6.2006 antaman määräyksen (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) kumoamista. Komission valituksenalaisesta määräyksestä
tekemä liitännäinen valitus
Ratkaisu: Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa F-87/05, Ott ym. vastaan komissio, 30.6.2006 antama määräys
kumotaan sikäli kuin sillä hylätään kanne siltä osin kuin kantajana on Francis Weiler. Valitus hylätään muilta osin. Liitännäinen
valitus hylätään. Virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-87/05 nostettu kanne hylätään sikäli kuin kantajana on Francis
Weiler. Martial Ott, Fernando Lopez Tola ja Francis Weiler vastaavat heille tässä oikeusasteessa käydystä menettelystä aiheutuneista
oikeudenkäyntikuluista, ja heidät velvoitetaan korvaamaan neljä viidesosaa komission oikeudenkäyntikuluista. Komissio vastaa
yhdestä viidesosasta sille tässä oikeusasteessa käydystä menettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista. Francis Weiler
ja komissio vastaavat niille virkamiestuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluistaan.
Tiivistelmä
1.      Muutoksenhaku – Tarkoitus – Virkamiestuomioistuimen tuomion kumoamista koskeva vaatimus siltä osin kuin siinä on todettu,
että ei ole tarpeen antaa ratkaisua oikeudenkäyntiväitteestä, joka on kohdistettu kanteeseen, joka on hylätty perusteettomana
– Hylkääminen
(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön liitteessä I oleva 9 artikla)
2.      Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Pelkkä virkamiestuomioistuimessa esitettyjen perusteiden ja perustelujen toistaminen –
Tutkimatta jättäminen – Virkamiestuomioistuimen esittämän tulkinnan tai yhteisön oikeuden soveltamisen riitauttaminen – Tutkittavaksi
ottaminen
(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön liitteessä I olevan 11 artiklan 1  kohta; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 138  artiklan 1 kohta)
3.      Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Uusien perustelujen käyttäminen – Tutkittavaksi ottaminen – Rajat
(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön liitteessä I olevan 11 artiklan 1  kohta; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 138  artiklan 1 kohta)
4.      Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu
(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)
5.      Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu
(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)
1.      Virkamiestuomioistuimen tehtävänä on arvioida, onko hyvän oikeudenhoidon vuoksi perusteltua hylätä kanteen asiakysymys antamatta
ratkaisua vastaajan esittämästä oikeudenkäyntiväitteestä, minkä ei voida katsoa olevan vastaajalle vastainen toimi. Näin ollen
tästä päätöksestä tehty valitus on hylättävä.
(ks. 75 ja 76 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia C-6/06 P, Cofradía de pescadores ”San Pedro” de Bermeo ym. v. neuvosto, 22.11.2007 (21 kohta,
ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa)
2.      Valituksessa on ilmaistava täsmällisesti tuomion riidanalaiset kohdat, joiden kumoamista vaaditaan, sekä oikeudelliset perustelut,
jotka tukevat erityisellä tavalla tätä vaatimusta. Tätä vaatimusta ei täytä valitus, johon ei edes sisälly perusteluja, joilla
pyrittäisiin nimenomaisesti yksilöimään valituksenalaista tuomiota rasittava oikeudellinen virhe, ja jossa yksinomaan toistetaan
sanatarkasti perusteet ja perustelut, jotka on jo esitetty ensimmäisessä oikeusasteessa.
Sitä vastoin silloin kun kantaja riitauttaa sen, miten virkamiestuomioistuin on tässä tapauksessa tulkinnut tai soveltanut
yhteisön oikeutta, ensimmäisessä oikeusasteessa tutkitut oikeudelliset seikat voidaan käsitellä uudelleen muutoksenhakumenettelyssä.
Jos näet kantaja ei saisi nojautua valituksessaan virkamiestuomioistuimessa jo esitettyihin perusteisiin ja perusteluihin
tällä tavoin, kyseinen menettely menettäisi osan merkityksestään.
(ks. 81 ja 82 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑41/00 P, Interporc v. komissio, 6.3.2003 (Kok. 2003, s. I‑2125, 17 kohta ); asia C‑68/05 P,
Koninklijke Coöperatie Cosun v. komissio, 26.10.2006 (Kok. 2006, s. I‑10367, 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja 55 kohta)
3.      Valittaja voi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen tehtävässä valituksessa esittää pätevästi ensi kertaa perusteen, vaikka
sitä ei olisi käsitelty ensimmäisessä oikeusasteessa, kunhan sillä ei muuteta millään tavoin virkamiestuomioistuimessa käsiteltyä
asiaa.
(ks. 88 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑229/05 P, PKK ja KNK v. neuvosto, 18.1.2007 (Kok. 2007, s. I‑439, 66 ja 67 kohta)
4.      Komission sisäisillä määräyksillä käyttöön otetussa ylennysjärjestelmässä, joka perustuu ansioiden ilmaisemiseen numeroina,
johon liittyy vuosittainen erityyppisten pisteiden myöntäminen virkamiehille, on nimittävän viranomaisen tehtävänä järjestää
siirtymäaikana ylennykseen liittyvien sääntöjen muutos siten, että otetaan huomioon hallinnointitavasta toiseen siirtymiseen
erottamattomasti liittyvät rajoitukset, joiden vuoksi sen on poikettava väliaikaisesti ja tietyin rajoituksin niiden pysyvien
sääntöjen ja periaatteiden tarkasta noudattamisesta, joita sovelletaan yleensä kyseisissä tilanteissa. Tällaiset poikkeamat
on kuitenkin perusteltava siirtymäkauteen liittyvällä pakottavalla tarpeella, eikä niillä saa mennä niiden keston tai ulottuvuuden
osalta pidemmälle kuin on välttämätöntä, jotta voitaisiin varmistaa asianmukainen siirtyminen järjestelmästä toiseen. Jotta
otettaisiin huomioon kyseisen järjestelmän voimaan tullessa virassa olleille virkamiehille palkkaluokassaan kertyneet ansiot,
siirtymäkautta koskevat yksityiskohtaiset säännöt kattavat tässä yhteydessä eri siirtymäpisteiden myöntämisen näille virkamiehille.
Niiden siirtymäkauden etusijapisteiden myöntäminen, joita myönnetään viran puolesta virkamiehille tiettyyn rajaan saakka sen
mukaan, miten pitkään he ovat olleet tietyssä palkkaluokassa, osoittaa sen, että se, miten pitkään asianomainen on ollut kyseisessä
palkkaluokassa, on otettu huomioon ylennysmenettelyihin normaalisti sovellettavien sääntöjen vastaisesti. Kun otetaan käyttöön
järjestelmä, johon liittyy ansioiden ilmaiseminen numeroina ja tietyn etusija- ja ansiopisteiden kumulatiivista määrää vastaavan
kynnyksen saavuttamisen välttämättömyys, mahdollisuus tulla ylennetyksi edellyttää sitä, että otetaan huomioon ansiot, joita
virkamiehille on kertynyt viimeisen ylennyksen jälkeen, myöntämällä tietty pistemäärä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta
vastaavan menetelmän mukaisesti. Toimenpide, jolla myönnetään automaattisesti etusijapisteitä sen mukaan, miten pitkään asianomainen
on ollut tietyssä palkkaluokassa, vastaa tätä siirtymäkauteen liittyvää pakottavaa tarvetta, ja sen ulottuvuutta rajoittavat
määräykset, kuten sen rajoittaminen koskemaan ainoastaan ensimmäistä ylennysvuotta uuden järjestelmän voimaantulon jälkeen,
näiden pisteiden hyvin vähäinen painoarvo verrattuna myönnettävien pisteiden kokonaismäärään sekä ylentämiselle asetettava
edellytys, jonka mukaan virkamiehen on pitänyt saada tietty määrä muita pisteitä viimeisimmässä urakehityskertomuksessaan,
antavat mahdollisuuden päätellä, että nimittävä viranomainen ei ole mennyt pidemmälle kuin oli välttämätöntä sen varmistamiseksi,
että siirtyminen järjestelmästä toiseen sujuu asianmukaisesti.
Tämä pätee sitä suuremmalla syyllä myös siirtymäkauden etusijapisteisiin, joita ei myönnetä automaattisesti ainoastaan sen
perusteella, miten pitkään asianomainen on ollut kyseisessä palkkaluokassa, vaan sen jälkeen kun on otettu huomioon myös asianomaisen
virkamiehen ansiot, sillä niiden määrä vaihtelee hänen saamansa arvosanan perusteella eikä niitä myönnetä, jos tämä arviointi
on erityisen heikko.
Siirtymäkauden etusijapisteet, joita nimittävä viranomainen voi myöntää ylennyskomiteoiden ehdotuksesta, on otettu käyttöön,
jotta voitaisiin ratkaista oikeudenmukaisesti erityisongelmat, joita liittyy siirtymiseen vanhasta järjestelmästä uuteen.
Tämä erityistavoite kuuluu välttämättä kaikkien siihen kuuluvien siirtymäkauden pisteiden tavoitteeseen eli siihen, että otetaan
huomioon virkamiehelle hänen viimeisimmän ylennyksensä jälkeen kertyneet ansiot, joten niiden myöntämisestä annettu määräys
ei ole sinänsä henkilöstösääntöjen 45 artiklan vastainen. Se, että pisteiden myöntäminen saattaisi johtaa mielivaltaisiin
ylennyksiin, perustuisi tämän määräyksen soveltamiseen yksittäistapauksessa eikä määräyksen lainvastaisuuteen.
Siirtymäkauden etusijapisteet, joita on saatettu myöntää edellisen ylennyskauden aikana ylennettäväksi ehdotetuille virkamiehille,
joita ei ole kuitenkaan ylennetty, eivät ole myöskään henkilöstösääntöjen 45 artiklan vastaisia. Nimittävällä viranomaisella
on näet lähtökohtaisesti oikeus ottaa huomioon ansioita vertailtaessa se, että virkamiestä on jo ehdotettu ylennettäväksi
aikaisemman ylennyskauden aikana, sillä edellytyksellä, että hänen ansionsa eivät ole heikentyneet ja että hänen ansioitaan
arvioidaan muiden ylennettäväksi ehdotettavien ansioihin nähden, mikä toteutuu komission käyttöön ottamissa siirtymäkauden
järjestelyissä.
(ks. 109–117 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑311/04, Buendía Sierra v. komissio, 19.10.2006 (Kok. 2006, s. II‑4137, 207,
210, 211, 212 ja 213 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen sekä 214–219 ja 222 kohta)
5.      Ylennysjärjestelmä, joka on otettu käyttöön komission sisäisellä säännöstöllä ja joka perustuu ansioiden ilmaisemiseen numeroina,
jossa yhteydessä virkamiehille annetaan vuosittain erityyppisiä pisteitä, joista jotkin – ”ansiopisteet” – perustuvat virkamiehen
henkilöstösääntöjen 43 artiklassa tarkoitetun säännöllisen arvioinnin yhteydessä saaman arvosanan muuntamiseen ja jotkin –
"etusijapisteet" – myönnetään näiden lisäksi eivätkä ne yksinään ratkaise ylennystä ja niiden tarkoituksena on palkita virkamiehiä,
jotka ovat ylittäneet omat tavoitteensa tai jotka ovat suorittaneet menestyksellisesti lisätehtäviä toimielimen edun nimissä,
ei ole henkilöstösääntöjen 45 artiklan vastainen, koska näiden kahden tyyppisten pisteiden tarkoituksena on palkita ansiot
ja niiden myöntäminen on aina perusteltava ansioihin perustuvilla seikoilla.
Tämä pätee myös täydentäviin etusijapisteisiin, joiden myöntäminen ei vaikuta pääosaston määräämien etusijapisteiden osuuteen,
sillä niitä voidaan myöntää ylennyskomitean ehdotuksesta sen jälkeen kun virkamies, joka arvioi, että hänen olisi pitänyt
saada enemmän etusijapisteitä, on nostanut kanteen ja kanne todetaan perustelluksi, koska ne myönnetään samojen perusteiden
mukaan kuin etusijapisteet, joita myönnetään kussakin pääosastossa, eli asianomaisten virkamiesten ansioiden perusteella.
(ks. 119–124 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: em. asia Buendía Sierra v. komissio, tuomion 136–138, 305 ja 306 kohta