61996CC0207_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
A Tosiseikat
1 Komissio pyrkii esillä olevalla kanteellaan siihen, että Italian tasavallan todettaisiin rikkoneen miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annettua neuvoston direktiiviä 76/207/ETY.(1)
2 Naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteella, sellaisena kuin se on ilmaistu kyseisessä direktiivissä, kielletään 2 artiklan 1 kohdan mukaan kaikki sukupuoleen perustuva välitön ja välillinen syrjintä. Tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamiseksi työoloissa jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet
sen varmistamiseksi, että kaikki tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaiset säännökset kumotaan (5 artiklan 2 kohdan a alakohta) ja että sellaiset tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaiset säännökset muutetaan, joiden alkuperäisenä tarkoituksena ollut suojelu ei enää ole perusteltu (5 artiklan 2 kohdan c alakohta). Direktiivin 9 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioille asetettu määräaika tarvittavien toimenpiteiden toteuttamiseksi on 30 kuukautta direktiivin tiedoksi antamisesta. Kuitenkin 9 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on ensimmäisen kerran tarkastettava ja tarvittaessa ensimmäisen kerran muutettava 5 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja säännöksiä neljän vuoden kuluessa direktiivin tiedoksi antamisesta.
3 Italian lainsäädännöstä on todettava, että 9 päivänä joulukuuta 1977 annetun lain nro 903 (jäljempänä Italian laki) 5 §:n ensimmäisessä momentissa säädetään seuraavaa: "Tehtaissa ja käsiteollisuusliikkeissä työn teettäminen naisilla on kielletty kello 00:n ja 06:n välisenä aikana. Tämä kielto ei koske naisia, jotka toimivat johtotehtävissä tai yrityksen terveydenhuoltoyksikössä." Italian lain 5 §:n toisen momentin mukaan tätä kieltoa voidaan lieventää tai sen soveltamista rajoittaa erityisestä tuotannollisesta syystä työehtosopimuksella tai yrityskohtaisella sopimuksella, jolloin on otettava huomioon työolojen kannalta soveltuvat edellytykset ja yksikön toiminta. Italian lain 5 §:n kolmannen momentin mukaan ensimmäisessä momentissa asetetusta kiellosta ei voida poiketa ajanjaksona, joka alkaa raskauden alkamisesta ja päättyy, kun lapsi täyttää seitsemän kuukautta.
4 Italian säännökset annettiin Kansainvälisen työjärjestön (jäljempänä ILO) 9 päivänä heinäkuuta 1948 tekemän yleissopimuksen nro 89 täytäntöönpanemiseksi; Italian tasavalta ratifioi yleissopimuksen 22 päivänä joulukuuta 1952 annetulla lailla nro 1305, jossa kielletään naisten yötyö poikkeuksia lukuun ottamatta. Italian tasavalta irtisanoi tämän yleissopimuksen helmikuusta 1993 alkaen.
5 Komissio, joka piti Italian lainsäädäntöä yhteensopimattomana yhteisön oikeuden kanssa, aloitti 2.3.1994 päivätyllä virallisella huomautuksellaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn. Koska Italian tasavalta ei vastannut sille asetetussa kahden kuukauden määräajassa, komissio antoi 19.6.1995 perustellun lausunnon, jossa se katsoi Italian tasavallan olevan velvollinen tekemään tarvittavat muutokset ILO:n yleissopimuksen nro 89 irtisanomisen johdosta. Koska Italian tasavalta ei noudattanut tätä lausuntoa sille asetetussa kahden kuukauden määräajassa, komissio nosti 19.6.1996 nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
6 Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut yhteisön oikeuden mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa direktiivin 76/207/ETY noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja koska se on pitänyt voimassa sisäisessä oikeusjärjestyksessään kyseisen direktiivin 5 artiklan vastaisesti lainsäädännön, jossa kielletään naisten yötyö.
7 Vastaaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
hylkää kanteen.
B Kannanotto
8 Koska Italian hallitus katsoo, että komission väite siitä, että Italian tasavalta ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, on esitetty vasta kannekirjelmässä eikä komission aikaisemmissa kirjelmissä, on aluksi määritettävä oikeudenkäynnin kohde. Se on rajattu virallisessa huomautuksessa esitetyillä väitteillä.(2)
9 Sekä komission virallinen huomautus että perusteltu lausunto ovat tosiasiassa siltä osin epäselviä kuin niissä viitataan ainoastaan tarvittavien toimenpiteiden toteuttamatta jättämiseen Italian lain 5 §:n osalta eikä yleisesti tarvittavien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten antamatta jättämiseen. Kyseessä ei kuitenkaan ole luvaton oikeudenkäynnin kohteen laajentaminen jälkikäteen. Komission vaatimuksissa esitetyt kaksi perustetta koskevat sitä vastoin samaa oikeudenkäynnin kohdetta, koska Italian tasavaltaa moititaan lopulta samasta jäsenyysvelvoitteen noudattamatta jättämisestä. Italian tasavalta on komission mukaan jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitettaan toisaalta siitä syystä, että se on pitänyt voimassa Italian lain 5 §:n, ja toisaalta siitä syystä, että se ei ole antanut tämän säännöksen kumoamiseksi tarvittavia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä. Koska Italian lain 5 §:n voimassa pitämistä koskeva peruste on yksilöidympi, käsiteltävässä asiassa voidaan keskittyä tarkastelemaan pelkästään tätä perustetta ilman, että kanne pitäisi muilta osin hylätä.
10 Nyt käsiteltävänä oleva kanne kuuluu asiasisällöltään samaan tuomioiden sarjaan kuin äskettäin annettu yhteisöjen tuomioistuimen tuomio,(3) jossa sen ratkaistavana oli kanne, jossa vaadittiin toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ollut noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan, koska se oli irtisanottuaan ILO:n yleissopimuksen nro 89 pitänyt voimassa yötyökiellon direktiivin 76/207/ETY 5 artiklan vastaisesti.
11 Italian tasavallan esittämät perustelut antavat aihetta väärinkäsityksiin, koska Italian hallitus myöntää toisaalta, että kyseiset Italian säännökset saattavat olla yhteensopimattomia yhteisön oikeuden kanssa, ja toisaalta hyväksyy sen, että vaikka näissä säännöksissä vahvistetaan yleinen naisten yötyökielto, tämä kielto on kuitenkin melkein poistettu laissa säädettyjen eri poikkeusmahdollisuuksien vuoksi. Sen sijaan, että kahden sukupuolen välillä vahvistettaisiin muodollinen tasa-arvoinen kohtelu määritettäessä työaikaa koskevia ehtoja, Italian lainsäätäjä on halunnut ennemmin taata sukupuolten välisen tosiasiallisen tasa-arvon pitämällä voimassa jo olemassaolevan erityisen joustavan kieltojärjestelmän. Näin on tehty direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 3 kohdassa(4) ja Italian perustuslain 37 §:n 1 momentissa(5) korostettujen henkilön ja perheen suojelua koskevien vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi.
12 Siltä osin kuin tämä perustelu on ymmärrettävä siten, että sillä pyritään kiistämään direktiivin 76/207/ETY 5 artiklassa tarkoitetun tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaisen säännöksen olemassaolo, on viitattava asiassa Stoeckel annettuun tuomioon, johon komissio on perustellusti vedonnut ja jossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että direktiivin 5 artikla velvoittaa jäsenvaltiot olemaan sisällyttämättä lainsäädäntöönsä naisten yötyökieltoa koskevaa periaatetta - vaikka tämä kielto sisältää poikkeuksia - jos miesten yötyötä ei ole ollenkaan kielletty.(6)
13 Italian tasavalta väittää lisäksi, että vaikka lainsäätäjä ei ole puuttunut asiaan, Italian lainsäädäntö on yhteisön oikeuden mukainen. Italian tuomioistuimet jättävät sen mukaan sisällöltään ehdottomien ja riittävän täsmällisten direktiivien välittömän sovellettavuuden perusteella Italian lain 5 §:n soveltamatta katsoen, että siinä ilmaistu sääntö on kumottu ja korvattu direktiivin 76/207/ETY 5 artiklan ylemmäntasoisella ja välittömästi sovellettavalla säännöksellä.
14 Tältäkin osin on hyväksyttävä komission kanta, jossa se viittaa yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneeseen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan silloin, kun jäsenvaltion lainsäädäntöön otetaan tai siinä pidetään muuttumattomana voimassa yhteisön oikeuden säännöksen kanssa ristiriidassa oleva säännös, vaikka yhteisön oikeuden säännös olisi välittömästi sovellettavissa jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksissä, päädytään epäselvään tosiasialliseen tilanteeseen, jossa asianomaiset oikeussubjektit eivät tiedä mahdollisuudestaan vedota yhteisön oikeuteen.(7) Näin ollen kansallisen lain yhteensopimattomuus yhteisön oikeuden kanssa, vaikka yhteisön oikeuden säännös olisi välittömästi sovellettavissa, voidaan lopullisesti poistaa ainoastaan pakottavilla kansallisilla oikeussäännöillä, joilla on sama asema lainsäädännöllisessä hierarkiassa kuin niillä oikeussäännöillä, joita on muutettava.(8) Direktiivin välitön sovellettavuus ei siten vapauta jäsenvaltiota velvollisuudesta toteuttaa tarvittavat toimenpiteet direktiivin asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi.
15 Lopuksi Italian hallitus päätyy itsekin tähän ilmoittaessaan, että se valmistelee parhaillaan muodollisia toimenpiteitä Italian lainsäännösten yhteensovittamiseksi täysin yhteisön oikeuden kanssa.
16 Direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa täytäntöönpanolle säädetty määräaika päättyi 5 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden osalta vuonna 1978 ja 5 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden osalta vuonna 1980. Siihen asti kunnes ILO:n yleissopimuksen nro 89 irtisanominen tuli voimaan, ei kuitenkaan voitu odottaa, että Italian tasavalta kumoaisi Italian lain 5 §:n, koska tämän säännöksen voimassa pitäminen oli tarpeen tähän ennen ETY:n perustamissopimuksen voimaantuloa ratifioituun yleissopimukseen perustuvien,
kolmansia maita kohtaan olevien velvoitteiden täyttämiseksi. Tältä osin yhteisöjen tuomioistuin on sisällöllisesti katsonut asiassa C-158/91, Levy antamassaan tuomiossa, että kansallinen tuomioistuin voi jättää direktiivin 5 artiklaan perustuvat velvoitteet EY:n perustamissopimuksen 234 artiklan(9) perusteella täyttämättä, kunnes todettu yhteensopimattomuus on poistettu.(10) Näin ollen on selvitettävä se, onko täytäntöönpanolle asetettu määräaika alkanut kulua uudelleen helmikuusta 1993, jolloin irtisanominen tuli voimaan, siten että komission nyt nostama kanne olisi ennenaikainen.
17 Tällainen johtopäätös on mielestäni hylättävä. Myös niissä tapauksissa, kuten esillä olevassa asiassa, joissa jäsenvaltion ennen ETY:n perustamissopimuksen voimaantuloa tekemät kansainväliset sitoumukset estävät aluksi tätä jäsenvaltiota panemasta direktiiviä täydellisesti täytäntöön, täytäntöönpanolle asetettu määräaika, joka alkaa kulua direktiivin tiedoksi antamisesta, jättää asianomaiselle jäsenvaltiolle riittävän mahdollisuuden tarvittavien yhteensovittamistoimenpiteiden valmisteluun. Kyseisen jäsenvaltion on näin ollen ryhdyttävä näihin myös yhteisön oikeuden täytäntöönpanovelvoitteiden kannalta seuraaviin yhteensovittamistoimenpiteisiin välittömästi EY:n perustamissopimuksen 234 artiklan toisen kohdan mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden jälkeen. Italian tasavallalla on sitä paitsi ollut irtisanomisen voimaantulon helmikuussa 1993 ja perustellussa lausunnossa asetetun määräajan loppumisen elokuussa 1995 välillä riittävästi aikaa kumota muodollisesti Italian lain 5 §.
18 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan hävinnyt osapuoli velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
C Ratkaisuehdotus
19 Edellä olevien perustelujen vuoksi ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:
Italian tasavalta ei ole noudattanut yhteisön oikeuden mukaisia velvoitteitaan, koska se pitänyt voimassa sisäisessä oikeusjärjestyksessään miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY 5 artiklan vastaisesti naisten yötyökieltoa koskevat säännökset.
Vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) - EYVL L 39, s. 40.
(2) - Asia 211/81, komissio v. Tanska, tuomio 15.12.1982 (Kok. 1982, s. 4547, 8 kohta).
(3) - Asia C-197/96, komissio v. Ranska, tuomio 13.3.1997 (Kok. 1997, s. I-1489).
(4) - Direktiivin 2 artiklan 3 kohta kuuluu seuraavasti: "Tämän direktiivin estämättä saadaan soveltaa säännöksiä, jotka koskevat naisten suojelua erityisesti raskauden ja synnytyksen perusteella."
(5) - Italian perustuslain 37 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa: "Työssä käyvällä naisella on samat oikeudet ja samasta työstä sama palkka kuin työssä käyvällä miehellä. Työehtojen on mahdollistettava hänelle kuuluvien olennaisten tehtävien täyttäminen kotona ja taattava äidille ja lapselle asianmukainen erityissuojelu."
(6) - Asia C-345/89, Stoeckel, tuomio 25.7.1991 (Kok. 1991, s. I-4047, 20 kohta).
(7) - Asia 74/86, komissio v. Saksa, tuomio 26.4.1988 (Kok. 1988, s. 2139, 10 kohta; asia 168/85, komissio v. Italia, tuomio 15.10.1986 (Kok. 1986, s. 2945, 11 kohta ja asia 167/73, komissio v. Ranska, tuomio 4.4.1974 (Kok. 1974, s. 359, 22 kohta).
(8) - Ks. edellä alaviitteessä 7 mainittu asia komissio v. Italia, tuomion 13 kohta.
(9) - Perustamissopimuksen 234 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään seuraavaa: "Tämän sopimuksen määräykset eivät vaikuta sellaisiin oikeuksiin tai velvollisuuksiin, jotka johtuvat yhden tai useamman jäsenvaltion yhden tai useamman kolmannen maan kanssa ennen tämän sopimuksen voimaantuloa tekemästä sopimuksesta." Toisessa kohdassa määrätään siten seuraavaa: "Siltä osin kuin tällaiset sopimukset eivät ole sopusoinnussa tämän sopimuksen kanssa, asianomaiset jäsenvaltiot käyttävät kaikkia aiheellisia keinoja todettujen ristiriitojen poistamiseksi."
(10) - Asia C-158/91, Levy, tuomio 2.8.1993 (Kok. 1993, s. I-4287, 22 kohta).