62022CJ0776_RES
Asia C‑776/22 P
Studio Legale Ughi e Nunziante
vastaan
Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 4.9.2025
Muutoksenhaku – Kumoamiskanne – Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artikla – Muiden kuin etuoikeutettujen asianosaisten edustaminen kanneasiassa Euroopan unionin tuomioistuimissa – Asianajotoimiston osakkaan toimiminen tämän asianajotoimiston edustajana – Asianajaja, joka on kantajaan nähden kolmannen osapuolen asemassa – Olettama riippumattomuudesta – Olettaman kumoaminen – Edellytykset
Tuomioistuinmenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset – Allekirjoittajaa koskevat edellytykset – Ulkopuolisuus asianosaisiin nähden – Riippumattomuuden vaatimus – Asianajotoimiston osakkaan toimiminen tämän asianajotoimiston edustajana – Hyväksyttävyys
(Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan kolmas ja neljäs kohta; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 51 artiklan 1 kohta)
(ks. 49–52, 58–62 ja 64–69 kohta)
Tuomioistuinmenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset – Allekirjoittajaa koskevat edellytykset – Ulkopuolisuus asianosaisiin nähden – Asianajajan toimiminen oikeushenkilön edustajana – Riippumattomuuden vaatimuksen noudattamatta jättäminen – Oikeusjärjestyksen perusteita koskeva peruste – Unionin yleisen tuomioistuimen velvollisuus ilmoittaa kantajalle virheellisyydestä – Mahdollisuus korjata virhe uuden asianajajan nimeämisellä
(Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 ja 21 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 51 artiklan 2–4 kohta ja 78 artiklan 1–6 kohta)
(ks. 70–80 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, joka käsittelee suuressa jaostossa valitusasiaa, kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa Studio Legale Ughi e Nunziante v. EUIPO (
1
) antaman määräyksen. Unionin tuomioistuin täsmentää tuomiossaan sitä, missä määrin asianajotoimiston osakas voi edustaa kyseistä asianajotoimistoa unionin tuomioistuimissa. Se lausuu myös muiden kuin etuoikeutettujen asianosaisten edustajien riippumattomuutta koskevan vaatimuksen ulottuvuudesta ja asianosaisen mahdollisuudesta korjata virheet kanteessa, joka ei täytä tätä vaatimusta.
Studio Legale Ughi e Nunziante, joka on Italian oikeuden mukaan perustettu ammatillinen yhteenliittymä (jäljempänä asianajotoimisto), esitti 26.9.2017 Euroopan unionin teollis- ja tekijänoikeusvirastolle (EUIPO) EU-sanamerkin UGHI E NUNZIANTE menettämisvaatimuksen kaikkien niiden palveluiden osalta, joita varten tämä tavaramerkki on rekisteröity.
EUIPOn mitättömyysosasto hyväksyi tämän vaatimuksen 23.2.2021 päivätyllä päätöksellä kaikkien palveluiden osalta ”oikeudellisia palveluita” (
2
) lukuun ottamatta. Asianajotoimisto nosti 1.3.2021 tästä päätöksestä kanteen EUIPO:ssa, jonka viides valituslautakunta hylkäsi sen 8.4.2022 päivätyllä päätöksellä.
Asianajotoimisto nosti tässä tilanteessa unionin yleisessä tuomioistuimessa kanteen, jossa se vaati kyseisen päätöksen kumoamista. Valituksenalaisella määräyksellä unionin yleinen tuomioistuin jätti kanteen tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuivat. Se nimittäin totesi, että asianajotoimiston edustajina toimi kolme asianajajaa, jotka olivat sen osakkaita ja että tämä ominaisuus ei ollut yhteensopiva niiden riippumattomuuden vaatimusten kanssa, joita kyseisen asianajotoimiston edustamiselta unionin tuomioistuimissa edellytettiin. Konkreettisemmin unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että nämä asianajajat eivät olleet kolmansien osapuolten asemassa kantajaan nähden. Lisäksi se katsoi, että tätä laiminlyöntiä ei voitu korjata. Tässä yhteydessä asianajotoimisto valitti tästä määräyksestä unionin tuomioistuimeen.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensimmäiseksi unionin tuomioistuin muistuttaa, että muiden kuin etuoikeutettujen asianosaisten edustamisen unionin tuomioistuimissa on täytettävä kaksi kumulatiivista edellytystä. Yhtäältä näiden asianosaisten edustajan on oltava asianajaja ja toisaalta vain asianajaja, jolla on oikeus esiintyä jonkin jäsenvaltion tai jonkin Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimuspuolena olevan valtion tuomioistuimessa, voi edustaa tai avustaa jotain asianosaista unionin tuomioistuimissa. (
3
)
Siltä osin kuin on kyse edellytyksestä, joka koskee asianajajan oikeutta esiintyä jäsenvaltion tuomioistuimissa, unionin tuomioistuin toteaa, että se on jo katsonut, että tämän edellytyksen merkitystä ja ulottuvuutta on tulkittava tukeutumalla asianomaiseen kansalliseen oikeuteen. (
4
) Koska käsiteltävässä asiassa asianajajilla, joille asianajotoimisto oli antanut valtuutuksen, oli oikeus esiintyä italialaisissa tuomioistuimissa, unionin tuomioistuin katsoi, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että kannetta ei nostettu tämän edellytyksen mukaisesti.
Siltä osin kuin on kyse edellytyksestä, joka koskee muiden kuin etuoikeutettujen asianosaisten velvollisuutta käyttää edustajana asianajajaa, unionin tuomioistuin muistuttaa, että tällä edellytyksellä asetetaan velvollisuus noudattaa kahta vaatimusta. Yhtäältä siinä kielletään itsensä edustaminen, toisin sanoen asianosaiset eivät missään tapauksessa voi edustaa itseään eikä unionin tuomioistuimen perussäännössä tai työjärjestyksessä määrätä minkäänlaisesta tätä velvollisuutta koskevasta erivapaudesta tai poikkeuksesta. Toisaalta siinä edellytetään tällaisten asianosaisten edustajilta, että he noudattavat riippumattomuuden vaatimusta, joka määritellään sekä negatiivisesti eli siten, että minkäänlaista työ- tai palvelussuhdetta, jolle on ominaista alisteisuussuhde asianosaisen ja sen edustajan välillä, ei ole, että positiivisesti eli viitaten ammattieettisiin sääntöihin ja velvollisuuksiin. Tältä osin sovellettavien lakien sekä ammatillisten ja ammattieettisten sääntöjen mukaan sallitusta ammattinsa harjoittamisen muodosta riippumatta asianajajan oletetaan täyttävän tästä edellytyksestä johtuvan riippumattomuuden vaatimuksen paitsi jos asianomaisen osapuolen ja sen itseään edustamaan valtuuttamaan kyseisen asianajajan välillä on alisteisuussuhde.
Tämä riippumattomuuden vaatimus nimittäin edellyttää kuitenkin välttämättä, että asianosaisen ja hänen valtuuttamansa edustajan välillä ei ole minkäänlaista työsuhdetta, jolle on ominaista alisteisuussuhde. Näin ollen riippumattomuutta koskevaa olettamaa ei sovelleta silloin, kun tällainen työsuhde on olemassa. Näin on muun muassa sellaisessa tilanteessa, jossa asianajajat, jotka sovellettavan kansallisen oikeuden mukaisesti harjoittavat ammattiaan työnantajanaan olevan asianajotoimiston palkattuina työntekijöinä, joutuvat edustamaan tätä asianajotoimistoa unionin tuomioistuimissa. Sama pätee tilanteessa, jossa yritysjuristit (in-house lawyers), jotka ovat jonkin jäsenvaltion asianajajayhteisön jäseniä ja joilla on kyseisen jäsenvaltion kansallisen oikeuden nojalla oikeus edustaa kansallisissa tuomioistuimissa oikeushenkilöä, johon he ovat työsuhteessa, joutuvat edustamaan tätä oikeushenkilöä unionin tuomioistuimissa. Lukuun ottamatta tapauksia, joissa on olemassa työsuhde, tätä riippumattomuutta koskevaa olettamaa sovelletaan ja se voidaan kumota vain, jos konkreettisista seikoista ilmenee, että asianosaisen ja hänen valtuuttamansa edustajan välillä on yhteyksiä, jotka selvästi haittaavat kyseisen edustajan kykyä täyttää tehtävänsä palvellen asiakkaansa etuja parhaalla mahdollisella tavalla, tai jos kyseinen edustaja ei noudata sovellettavia kansallisia ammatillisia ja ammattieettisiä sääntöjä. (
5
)
Unionin tuomioistuimen mukaan silloin, kun asianajajilla on osakkaan asema siinä asianajotoimistossa, jota he edustavat unionin tuomioistuimissa, tämän seikan ei kuitenkaan sellaisenaan voida katsoa olevan ristiriidassa riippumattomuutta koskevan vaatimuksen kanssa. Yhtäältä nimittäin tällaista tilannetta ei voida rinnastaa tilanteeseen, jossa on olemassa työsuhde. Toisaalta on niin, että sellaisten konkreettisten seikkojen puuttuessa, jotka osoittaisivat, että asianajotoimiston ja sen edustajakseen nimeämän osakkaan välillä on yhteyksiä, jotka selvästi haittaavat tämän viimeksi mainitun kykyä hoitaa edustustehtäväänsä palvellen asianomaisen osapuolen etuja parhaalla mahdollisella tavalla tai että kyseinen osakas ei noudata sovellettavia kansallisia ammatillisia ja ammattieettisiä sääntöjä, ei voida katsoa, että olettama asianajajan, joka on osakas, riippumattomuudesta olisi kumottu.
Unionin tuomioistuin katsoo näin ollen, että käsiteltävässä asiassa unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon riippumattomuutta koskevan vaatimuksen ulottuvuutta ja teki oikeudellisen virheen.
Toiseksi unionin tuomioistuin muistuttaa, että mikä tahansa unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetun kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttymiseen liittyvä seikka, kuten se, että oikeushenkilöä edustaa asianajaja tämän kanteen nostamiseksi, voi olla oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluva peruste, joka unionin tuomioistuinten on otettava huomioon viran puolesta. (
6
) Tällaisena seikkana on pidettävä sitä, ettei tällaista kannetta ole nostettu unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan kolmannessa kohdassa, sellaisena kuin sitä on tulkittu unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä, asetettujen vaatimusten mukaisesti. Velvollisuus ottaa viran puolesta huomioon oikeusjärjestyksen perusteita koskeva peruste ei kuitenkaan vaikuta puolustautumisoikeuksien kunnioittamiseen, ja näin ollen tuomioistuimen on lähtökohtaisesti kehotettava asianosaisia ensin esittämään huomautuksensa kyseisestä perusteesta.
Unionin tuomioistuin tyytyi toteamaan käsiteltävässä asiassa, että kantajana ollut asianosainen oli asianajotoimisto, joka oli valtuuttanut edustajikseen kolme asianajajaa, jotka harjoittivat toimintaansa sen osakkaina, ja teki tämän perusteella oikeudellisesti virheellisen päätelmän, jonka mukaan nämä asianajajat eivät voineet edustaa kyseistä asianajotoimistoa, koska se ei sovi yhteen Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklassa asetettujen edellytysten kanssa, eikä tällaista yhteensoveltumattomuutta voida unionin yleisen tuomioistuimen mukaan korjata kanteen nostamisen määräajan päättymisen jälkeen.
Unionin tuomioistuimen mukaan unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt tutkia työjärjestyksensä 64 artiklan mukaisiin prosessinjohtotoimiin mahdollisesti turvautumalla ensinnäkin, oliko näiden kolmen asianajajan ja asianajotoimiston välillä työsuhde. Jos tällaista työsuhdetta ei ole, vain sellaisten konkreettisten seikkojen perusteella, jotka osoittavat, että asianajotoimiston ja sitä edustaneiden, sen osakkaina olevien asianajajien väliset yhteydet olivat omiaan selvästi heikentämään heidän kykyään hoitaa tehtäviään tai että kyseiset asianajajat eivät noudattaneet sovellettavia kansallisia ammatillisia tai ammattieettisiä sääntöjä, olisi voitu päätellä, ettei kyse ollut unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitetusta riippumattomuudesta.
Tämän jälkeen unionin tuomioistuin katsoo, että unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt ennen tämän kysymyksen ratkaisemista kehottaa kantajaa esittämään huomautuksensa puolustautumisoikeuksiensa tehokkuuden varmistamiseksi. Lopuksi on todettava, että jos unionin yleinen tuomioistuin katsoi, ettei riippumattomuutta koskeva vaatimus täyttynyt, sen olisi pitänyt ennen kanteen tutkimatta jättämistä kehottaa kantajaa nimeämään uusi asianajaja. Kun otetaan huomioon Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan rikkomisesta kantajalle aiheutuvien seurausten vakavuus eli sen toteaminen lopullisesti, että kanne jätetään tutkimatta, kantajan on voitava nimetä uusi asianajaja sen jälkeen, kun se on voinut saada tietoonsa seikat, joiden vuoksi tutkimatta jättämistä koskeva päätös on unionin yleisen tuomioistuimen mukaan perusteltu, ja ilmaista kantansa näistä seikoista.
Unionin tuomioistuin toteaa lisäksi, että unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksestä (
7
) seuraa, että asianosaisen kannetta ei saa jättää tutkimatta ilman, että häntä on ensin kehotettu korjaamaan tilanne, koska kannekirjelmä ei täytä asetettuja edellytyksiä. (
8
) Tästä työjärjestyksestä ilmenee myös, (
9
) että asian laita on samalla tavoin asianajajan sellaisen käyttäytymisen vuoksi, jonka katsotaan olevan ristiriidassa unionin yleisen tuomioistuimen arvokkuuden tai hyvän lainkäytön kanssa menettelyn aikana. Tällaisissa tapauksissa kyseisen työjärjestyksen merkityksellisillä määräyksillä nimittäin varmistetaan tällaisissa tapauksissa menettelyn jatkuvuus säätämällä tapauksen mukaan, että asianomainen asianosainen voi toimittaa vaaditut asiakirjat tai nimetä uuden edustajan kirjaamon asettamassa kohtuullisessa määräajassa. Lisäksi unionin tuomioistuin täsmentää, että Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artiklassa ei vahvisteta tyhjentävästi tilanteita, joissa kannetta voidaan korjata, ja se huomauttaa lisäksi, että sillä on jo ollut tilaisuus katsoa ilman, että tämä artikla olisi tälle esteenä, että kantajaa oli kehotettava korjaamaan kanteensa puutteet siinä tapauksessa, että kantaja esittää itse allekirjoittamansa kannekirjelmän. (
10
)
Unionin tuomioistuin korostaa lisäksi, että jäsenvaltioiden nykykäytännöstä ilmenee, että jos kansallisessa oikeudessa säädetään, että jonkin asianosaisen menettelyllisten toimien pätevyys kyseenalaistetaan sen vuoksi, ettei ole noudatettu tämän asianosaisen edustajan riippumattomuuden vaatimusta koskevia sääntöjä, tämä noudattamatta jättäminen voidaan korjata ainakin oikeudenkäynnin kuluessa.
Näin ollen unionin tuomioistuin kumosi valituksenalaisen määräyksen ja palautti asian unionin yleiseen tuomioistuimeen.
(
1
)	Määräys 10.10.2022, Studio Legale Ughi e Nunziante v. EUIPO - Nunziante ja Ughi (UGHI E NUNZIANTE) (T 389/22, EU:T:2022:662) (jäljempänä riidanalainen määräys).
(
2
)	Kyse on tavaroiden ja palvelujen kansainvälisestä luokituksesta tavaramerkkien rekisteröimistä varten 15.6.1957 tehdyllä Nizzan sopimuksella, sellaisena kuin se on tarkistettuna ja muutettuna, vahvistetun luokitusjärjestelmän luokkaan 45 kuuluvista palveluista.
(
3
)	Näihin edellytyksiin viitataan Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön (jäljempänä perussääntö) 19 artiklan kolmannessa ja neljännessä kohdassa.
(
4
)	Ks. vastaavasti tuomio 4.2.2020, Uniwersytet Wrocławski ja Puola v. REA (C‑515/17 P ja C‑561/17 P, EU:C:2020:73, 56 kohta) ja tuomio 14.7.2022, Universität Bremen v. REA (C‑110/21 P, EU:C:2022:555, 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
5
)	Ks. vastaavasti tuomio 4.2.2020, Uniwersytet Wrocławski ja Puola v. REA (C‑515/17 P ja C‑561/17 P, EU:C:2020:73, 64 kohta).
(
6
)	Ks. vastaavasti tuomio 8.2.2024, Pilatus Bank v. EKP (C‑256/22 P, EU:C:2024:125, 34 ja 36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
7
)	Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 78 artiklan 6 kohta, luettuna yhdessä sen 51 artiklan 2–4 kohdan kanssa.
(
8
)	Näistä edellytyksistä määrätään unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 78 artiklan 1–5 kohdassa.
(
9
)	Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 55 artiklan 1 ja 3 kohta.
(
10
)	Ks. vastaavasti määräys 5.12.1996, Lopes v. yhteisöjen tuomioistuin (C‑174/96 P, EU:C:1996:473, 3 kohta).