62024CJ0058_RES
Asia C‑58/24
NEjaMYjaHJjaXFjaWBjaUVjaVKjaJUjaRJjaDZ
vastaan
IrlantijaThe Attorney GeneraljaMinister for Housing, Local Government and HeritagejaAn Coimisiún Pleanála, aiemmin An Bord Pleanála
(Ennakkoratkaisupyyntö – High Court (ylempi piirituomioistuin, Irlanti))
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 16.4.2026
Ennakkoratkaisupyyntö – Ympäristö – Direktiivi 92/43/ETY – Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu – 12 artikla – Tiettyjä eläinlajeja koskeva tiukka suojelujärjestelmä – 16 artikla – Päätös myöntää poikkeus direktiivin 2011/92/EU soveltamisalaan kuuluvaa hanketta koskevaa rakennuslupahakemusta ennakoiden – 11 artikla – Århusin yleissopimus – 9 artikla – Menettelyllinen itsemääräämisoikeus – Vastaavuus- ja tehokkuusperiaate – Erilliseksi oikeudelliseksi toimeksi luokiteltu poikkeamispäätös – Menettelysäännöt, joissa säädetään kolmen kuukauden määräajasta poikkeusluvan kumoamista koskevan vaatimuksen esittämiseksi
Ympäristö – Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Direktiivi 2011/92 – Toimivaltaisten viranomaisten velvollisuus toteuttaa arviointi ennen luvan myöntämistä – Luvan käsite – Monitahoinen päätöksentekomenettely – Päätös, jossa hankkeen toteuttajalle annetaan lupa poiketa direktiivin 92/43 mukaisista lajien suojelutoimenpiteistä – Soveltamisalaan kuuluminen – Edellytykset
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/92 1 artiklan 2 kohdan a ja c alakohta ja 2 artiklan 1 kohta; neuvoston direktiivin 92/43 12 ja 13 artikla ja 16 artiklan 1 kohta)
(ks. 26–28 kohta)
Ympäristö – Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Direktiivi 2011/92 – Siihen yleisöön kuuluvien muutoksenhakuoikeus, jota asia koskee – Kanne päätöksestä, jossa hankkeen toteuttajalle annetaan lupa poiketa direktiivin 92/43 mukaisista lajien suojelutoimenpiteistä – Kansalliset menettelysäännöt – Menettelyllisen itsemääräämisoikeuden periaate – Vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteiden noudattaminen – Kolmen kuukauden määräaika siitä ajankohdasta lähtien, jona asianomainen henkilö saa tiedon tällaisesta päätöksestä – Hyväksyttävyys
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla; Århusin yleissopimuksen 9 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/92, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/52, 1 artiklan 2 kohdan a alakohta ja 11 artikla; neuvoston direktiivin 92/43 16 artikla)
(ks. 29-40, 44, 45, 52 ja 53 kohta sekä tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, jolle High Court (ylempi piirituomioistuin, Irlanti) on esittänyt ennakkoratkaisupyynnön, lausuu sellaisen kansallisen menettelysäännön yhteensopivuudesta unionin oikeuden kanssa, jossa asetetaan kolmen kuukauden määräaika kanteen nostamiselle kansallisten viranomaisten luontodirektiivin (
1
) 16 artiklan 1 kohdan nojalla tekemästä poikkeamispäätöksestä.
Pääasiassa tietyt luonnolliset henkilöt vastustavat Irlannin viranomaisten luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdan nojalla tekemää poikkeamispäätöstä asuntorakentamisen helpottamiseksi Delganyssa (Irlanti) sijaitsevan entisen karmeliittaluostarin alueelle. Kyseiseen luostariin on tällä hetkellä asettautunut lepakoita, joka on eläinlaji, jota suojellaan tiukasti luontodirektiivin liitteen IV nojalla.
Pääasian kantajat eivät riitauttaneet kyseessä olevan poikkeamispäätöksen pätevyyttä Irlannin oikeudessa säädetyssä kolmen kuukauden määräajassa. Koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on epävarma siitä, onko kyseinen poikkeus luontodirektiiviin perustuvien vaatimusten mukainen, se pyrkii selvittämään, onko unionin oikeus esteenä tällaisen menettelyllisen määräajan soveltamiselle.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin aloittaa toteamalla, ettei YVA-direktiivissä (
2
) eikä muissa unionin oikeuden säännöksissä tai määräyksissä täsmennetä yksityiskohtaisia sääntöjä, jotka koskevat oikeutta hakea muutosta luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdan nojalla tehtyyn poikkeamispäätökseen tai YVA-direktiivin 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun lupapäätökseen. Unionin oikeudessa ei etenkään vahvisteta muutoksenhaun määräaikaa eikä tällaisen määräajan alkamisajankohtaa.
Näin ollen erityistapauksessa, jossa mahdollinen poikkeus on myönnettävä ennen hankkeen hyväksymistä, unionin oikeudessa ei edellytetä, että kyseisiä päätöksiä kohdellaan yhtenä päätöksenä, johon liittyy yksi ainoa määräaika, niitä koskevan muutoksenhakuoikeuden käyttämiseksi.
Unionin oikeudessa ei myöskään edellytetä, että kun luontodirektiivin 16 artiklan nojalla myönnetään poikkeus, joka kuuluu YVA-direktiivin 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun hankkeen lupamenettelyn piiriin, muutoksenhaun määräaika alkaa kulua vasta tällaisen luvan antamisesta tai julkaisemisesta.
Tämän osalta unionin tuomioistuin katsoo tehokkuusperiaatteesta, että kanteen nostamista koskeva kolmen kuukauden määräaika luontodirektiivin 16 artiklan mukaisen poikkeamispäätöksen tekopäivästä tai tarvittaessa siitä, kun kantaja on saanut tai hän olisi kohtuudella voinut saada tiedon päätöksen tekemisestä, ei vaikuta tekevän unionin oikeusjärjestyksessä vahvistettujen oikeuksien käyttämisestä käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa.
Unionin tuomioistuimen mukaan se, että tällainen kanteen nostamisen määräaika alkaa lähtökohtaisesti kulua ennen YVA-direktiivin 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun lupamenettelyn päättymistä, ei vaikuta olevan omiaan poistamaan tällä tavoin nostettavissa olevilta kanteilta niiden tehokkuutta.
Yhtäältä tämä seikka ei estä sitä, että yleisö, jota asia koskee, voi riitauttaa luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdan nojalla tehdyn poikkeamispäätöksen yhteensopivuuden kaikkien niiden vaatimusten kanssa, jotka kyseisessä säännöksessä asetetaan sen tekemiselle, ja että toimivaltainen tuomioistuin voi valvoa sitä.
Toisaalta on niin, että vaikka mainitun seikan välittömänä seurauksena on se, että tällainen poikkeus tulee lainvoimaiseksi kanteen nostamiselle asetetun määräajan päättyessä, kyseinen seikka ei kuitenkaan ole esteenä sille, että yleisö, jota asia koskee, voi riitauttaa YVA-direktiivin 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetulle hankkeelle myönnetyn luvan ja että tuomioistuin voi valvoa sitä tehokkaasti erityisesti hankkeen eri ympäristövaikutusten mahdollisen vuorovaikutuksen kannalta.
Unionin tuomioistuin korostaa kuitenkin, että jotta määräaika kanteen nostamiselle alkaa kulua, on tärkeää, että tämä tiedon saaminen tai mahdollisuus sen saamiseen liittyy paitsi kyseessä olevan päätöksen päätösosaan myös sen perusteluihin. Tällainen tiedonsaanti on nimittäin edellytyksenä muutoksenhakuoikeuden tehokkuudelle.
Tehokkuusperiaatteen noudattamiseksi on lisäksi tärkeää, että kantajat voivat kohtuudella ennakoida sovellettavat oikeussuojakeinot ja määräajat.
Tältä osin on todettava, että koska Århusin yleissopimuksen (
3
) 9 artiklan 5 kappaleessa määrätään, että kunkin sopimuspuolen on varmistettava, että yleisölle annetaan tietoa mahdollisuudesta käyttää hallinnollisia ja tuomioistuimessa tapahtuvia uudelleentarkastelumenettelyjä, mikä on vaatimus, joka on pantu täytäntöön YVA-direktiivin erityisessä asiayhteydessä sen 11 artiklan 5 kohdassa, on todettava, että näissä tiedoissa on täsmennettävä, että luontodirektiivin 16 artiklan mukaiseen poikkeamispäätökseen on haettava muutosta kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun kantaja on saanut tai olisi kohtuudella voinut saada tiedon kyseisen päätöksen tekemisestä.
Kuten Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 5 kappaleen ja YVA-direktiivin 11 artiklan 5 kohdan sanamuodosta ilmenee, tällaisen tiedon yleisön saataville antamatta jättäminen ei kuitenkaan itsessään riitä siihen, että tehokkuusperiaatetta katsottaisiin loukatun.
(
1
)	Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/43/ETY (EYVL 1992, L 206, s. 7; jäljempänä luontodirektiivi).
(
2
)	Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/92/EU (EUVL 2012, L 26, s. 1, jäljempänä YVA-direktiivi).
(
3
)	Tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa tehty yleissopimus, joka allekirjoitettiin Århusissa 25.6.1998 ja hyväksyttiin Euroopan yhteisön puolesta 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY (EUVL 2005, L 124, s. 1).