62016CC0363
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
ELEANOR SHARPSTON
10 päivänä lokakuuta 2017 (
1
)
Asia C-363/16
Euroopan komissio
vastaan
Helleenien tasavalta
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Valtiontuki – Takaisinperimisvelvollisuus – SEUT 108 artiklan 2 kohta – Toimenpiteet, jotka jäsenvaltioiden on toteuttava – Konkurssimenettely – Sääntöjenvastaisen valtiontuen merkitseminen velkojien saatavista laadittavaan luetteloon – Yrityksen toiminnan lopettaminen – Yrityksen varojen myyntiä koskevan julkisen huutokaupan lykkääminen
1.
Euroopan komissio antoi helmikuussa 2012 päätöksen, (
2
) jossa se totesi tietyt Kreikan toteuttamat taloudelliset tukitoimet Enomeni Klostoyfantourgia A.E.:lle (jäljempänä United Textiles) sisämarkkinoille soveltumattomiksi ja vaati Kreikkaa perimään tuen takaisin. Komissio vaatii nyt SEUT 108 artiklan 2 kohdan perusteella, että Kreikan todetaan jättäneen noudattamatta tätä päätöstä asetetussa määräajassa.
2.
Kreikka väittää, että koska tuensaaja oli asetettu konkurssiin heinäkuussa 2012 annetulla tuomioistuimen päätöksellä ja koska sen toiminta oli lakannut, tuensaajalle annetulla sääntöjenvastaisella valtiontuella aiheutettu kilpailun vääristyminen on lopetettu. Tästä seuraa, että Kreikka on toteuttanut kaikki päätöksen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet ja että se ei ole jättänyt noudattamatta sitä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
3.
SEUT 108 artiklan 2 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Jos komissio vaadittuaan niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa, toteaa, että valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty tuki ei 107 artiklan mukaan sovellu sisämarkkinoille taikka että tällaista tukea käytetään väärin, se tekee päätöksen siitä, että asianomaisen valtion on komission asettamassa määräajassa poistettava tuki tai muutettava sitä.
Jos kyseinen valtio ei noudata päätöstä asetetussa määräajassa, komissio tai mikä tahansa jäsenvaltio, jota asia koskee, voi 258 ja 259 artiklan määräyksistä poiketen saattaa asian suoraan Euroopan unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi.
– –”
4.
Asetuksessa N:o 659/1999 (
3
) vahvistettiin sääntöjenvastaisesta valtiontuesta annetun lainsäädännön soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
5.
Kyseisen asetuksen johdanto-osan kuudennessa perustelukappaleessa todettiin, että ”[SEU 4 artiklan 3 kohdan] mukaisesti jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä komission kanssa ja toimitettava sille kaikki tarvittavat tiedot, jotta komissio voi toteuttaa tämän asetuksen mukaiset tehtävänsä”.
6.
Johdanto-osan 13 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Yhteismarkkinoille soveltumattoman sääntöjenvastaisen tuen tapauksessa olisi palautettava tehokkaan kilpailun tilanne; tämän vuoksi on tarpeen, että tuki, korot mukaan lukien, peritään takaisin viipymättä; takaisinperiminen on toteutettava kansallisen lainsäädännön menettelyjen mukaisesti; näiden menettelyjen soveltaminen ei saisi vaikeuttaa tehokkaan kilpailun tilanteen palauttamista estämällä komission päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano; tämän tavoitteen saavuttamiseksi jäsenvaltioiden olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet komission päätöksen tehokkaan vaikutuksen varmistamiseksi.”
7.
Kyseisen asetuksen 14 artiklassa, jonka otsikkona on ”Tuen takaisinperiminen”, säädettiin seuraavaa:
”1.
Sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta – –. Komissio ei saa vaatia tuen takaisinperimistä, jos tämä olisi [unionin] lainsäädännön jonkin yleisen periaatteen vastaista.
– –
3.
Takaisinperiminen on toteutettava viipymättä ja asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön menettelyjen mukaisesti, jos ne mahdollistavat komission päätöksen välittömän ja tehokkaan täytäntöönpanon, sanotun kuitenkaan rajoittamatta [unionin] tuomioistuimen [SEUT 278] artiklan nojalla antamien määräysten soveltamista. Tämän toteuttamiseksi, ja jos asia on jonkin kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä, asianomaisten jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki oikeudellisissa järjestelmissään käytettävissä olevat tarpeelliset toimenpiteet, mukaan lukien tilapäiset toimet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta [unionin] lainsäädännön soveltamista.”
Oikeusriidan tausta ja takaisinperintäpäätös
8.
United Textiles on kreikkalainen tekstiilialan yritys, joka tuotti vaatteita, lankoja ja kankaita. Takaisinperintäpäätöksen johdanto-osan perustelukappaleissa todetaan, että sen tilanne huonontui jatkuvasti ainakin vuodesta 2004 lähtien, eivätkä sen tuotantoyksiköt olleet toiminnassa vuoden 2008 jälkeen käyttöpääoman puutteen vuoksi. Melkein kaikki yhtiön pankkilainat olivat olleet maksamatta vuodesta 2008. Yhtiön vuosikertomusten mukaan vuoden 2009 maaliskuusta lähtien tuotanto loppui lähes kokonaan ja helmikuusta 2010 kaupankäynti yhtiön osakkeilla lopetettiin Ateenan pörssissä. (
4
)
9.
Vuonna 2007 Kreikka myönsi United Textilesille valtiontakauksen, joka koski vanhan pankkilainan uudelleenjärjestelyä ja uuden pankkilainan myöntämistä (jäljempänä vuoden 2007 valtiontakaus). Vuonna 2009 Kreikka järjesteli uudelleen vuosilta 2004–2009 olevat yhtiön sosiaaliturvavelat (jäljempänä vuoden 2009 uudelleenjärjestely). (
5
)
10.
Komissio antoi 22.2.2012 takaisinperintäpäätöksen, jonka se antoi tiedoksi Kreikalle 23.2.2012. Kyseisen päätöksen 1 artiklan 1 kohdassa komissio totesi, että vuoden 2007 valtiontakaus ja vuoden 2009 uudelleenjärjestely ovat sääntöjenvastaisesti myönnettyä valtiontukea, joka ei sovellu sisämarkkinoille. (
6
) Sääntöjenvastaisen tuen kokonaismääräksi arvioitiin 30,57 miljoonaa euroa. (
7
)
11.
Päätöksen 2 artiklassa Kreikka velvoitettiin perimään takaisin sääntöjenvastainen valtiontuki korkoineen United Textilesilta.
12.
Sen 3 artiklassa määrättiin, että tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti ja että takaisinperintäpäätös on pantava täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta.
13.
Lisäksi 4 artiklan 1 kohdassa määrättiin, että Kreikan on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa päätöksen tiedoksi antamisesta seuraavat tiedot:
”a)
tuensaajalta takaisinperittävän tuen kokonaismäärä (tukisumma ja siitä perittävä korko);
b)
yksityiskohtainen kuvaus [takaisinperintäpäätöksen] noudattamiseksi jo toteutetuista ja toteutettavista toimenpiteistä;
c)
asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin.”
14.
Päätöksen 4 artiklan 2 kohdan mukaan ”Kreikan on ilmoitettava komissiolle [takaisinperintäpäätöksen] täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä säännöllisesti siihen saakka, kunnes – – tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Jos komissio sitä pyytää, Kreikan on toimitettava viipymättä kaikki tiedot toimenpiteistä, jotka se on jo toteuttanut tai joita se suunnittelee [takaisinperintäpäätöksen] täytäntöön panemiseksi. Sen on annettava myös tarkat tiedot tuensaajalta jo perityistä tukimääristä ja koroista”.
15.
Takaisinperintäpäätöksen tiedoksiannon seurauksena Kreikan toimivaltaiset viranomaiset vahvistivat 21.6.2012 velan suuruudeksi 19181729,10 euroa (joka vastasi vuoden 2007 valtiontakausta). Polymeles Protodikeio Athinon (ensimmäisen asteen tuomioistuin, Ateena) asetti 19.7.2012 antamallaan päätöksellä United Textilesin konkurssiin.
16.
Kreikan toimivaltaiset viranomaiset vahvistivat 29.8.2012 lisävelan suuruudeksi 15827427,78 euroa (joka vastasi vuoden 2009 uudelleenjärjestelyä).
17.
Velat valvottiin konkurssisaatavina 3.8.2012 (vuoden 2007 valtiontakaus) ja 14.9.2012 (vuoden 2009 uudelleenjärjestely).
18.
Ensimmäinen velkojainkokous pidettiin 18.12.2012. Viimeiset takaisinperittäviin tukiin perustuvat konkurssisaatavat valvottiin 7.2.2013. Velkojien saatavista laadittu luettelo vahvistettiin 11.9.2013.
19.
Vuoden 2013 alussa United Textilesin varat myytiin julkisella huutokaupalla.
20.
Komissio ja Kreikka kävivät vuoden 2012 toukokuun ja vuoden 2015 toukokuun välillä kirjeenvaihtoa, joka koski takaisinperintäpäätöksen täytäntöönpanoa ja konkurssimenettelyn kulkua.
21.
United Textilesin konkurssipesän pesänhoitaja ilmoitti 7. ja 17.12.2015 lähettämillään sähköpostiviesteillä komissiolle, että Kreikan pyrkimyksenä oli yrityksen liiketoiminnan uudelleen aloittaminen, ja kysyi, missä määrin komissio tuki tätä hanketta. Komissio pyysi 18.12.2015 päivätyllä kirjeellä Kreikkaa selventämään, oliko suunnitelmana lykätä United Textilesin konkurssimenettelyä ja aloittaa liiketoiminta uudelleen.
22.
Normatiivisella päätöksellä, joka annettiin 30.12.2015 (jäljempänä normatiivinen päätös), todettiin, että ”julkisen osakeyhtiön [United Textiles] varojen myyntiä varten järjestettävää julkista huutokauppaa lykätään kuudella kuukaudella virallisessa lehdessä julkaisemisesta lukien”. (
8
)
23.
Kreikka vastasi 18.12.2015 päivättyyn komission kirjeeseen 19.1.2016 ja vahvisti, että varojen myyntiä oli lykätty. Se antoi tästä komissiolle lisätietoja 11.4.2016 päivätyllä kirjeellä.
24.
Yhtiön varojen myyntiä julkisella huutokaupalla lykättiin normatiivisen päätöksen julkaisupäivästä kuudella kuukaudella 30.6.2016 saakka. Kreikan hallitus vahvisti istunnossa, että huutokauppa United Textilesin varojen myymiseksi oli aloitettu uudelleen syyskuussa 2016.
Asian käsittely ja vaatimukset
25.
Komissio nosti 30.6.2016 esillä olevan kanteen.
26.
Komissio vaatii unionin tuomioistuinta toteamaan, että Kreikka ei ole noudattanut takaisinperintäpäätöksen 2, 3 ja 4 artiklan sekä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisia velvoitteitaan, kun se ei ole toteuttanut asetetussa määräajassa kaikkia tarvittavia toimenpiteitä periäkseen tuensaajalta takaisin kyseisen päätöksen 1 artiklan 1 kohdassa sääntöjenvastaiseksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi todettua valtiontukea ja jättäessään ilmoittamatta komissiolle riittävällä tavalla toteutetuista toimenpiteistä päätöksen 4 artiklan mukaisesti.
27.
Kreikan hallituksen ja komission lausumat ja vastaukset unionin tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin kuultiin 21.6.2017 pidetyssä istunnossa.
28.
Komissio totesi kanteessaan, että ”muodollisesti” Kreikka ei ollut varmistanut sitä, että takaisinperintäpäätöksen mukaiset velvoitteet olisi täytetty asetetun määräajan päättyessä (ks. jäljempänä 39 kohta). Suurimmassa osassa kirjallisia ja suullisia huomautuksiaan se kuitenkin käsitteli yhtiön varojen myynnin lykkäämistä kolme vuotta myöhemmin eli 30.12.2015.
29.
Kun komissiota pyydettiin istunnossa täsmentämään, miten Kreikan katsottiin jättäneen velvoitteensa noudattamatta, komissio esitti seuraavat kolme pääasiallista perustetta, joilla Kreikka oli sen mukaan rikkonut takaisinperintäpäätöstä: i) se oli jättänyt perimättä tuen takaisin päätöksessä asetetussa neljän kuukauden määräajassa (United Textiles oli asetettu konkurssiin tämän määräajan päättymisen jälkeen), ii) se ei ollut antanut komissiolle täydellisiä tietoja sääntöjenvastaisen valtiontuen takaisinperinnän etenemisestä, kun se ei ollut antanut komissiolle takaisinperintäpäätöksen 4 artiklan 1 kohdassa vaadittuja tietoja kahden kuukauden kuluessa kyseisen päätöksen tiedoksiannosta ja kun se ei ollut ilmoittanut komissiolle julkisen huutokaupan lykkäämisestä joulukuussa 2015, ja iii) se oli lykännyt normatiivisella päätöksellä United Textilesin varojen julkista huutokauppaa.
Alustavat toteamukset
30.
Heti alkuun on syytä selventää SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn tiettyjä piirteitä, kyseisen menettelyn nojalla jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä arvioitaessa merkityksellinen päivämäärä ja takaisinperintäpäätöksessä jäsenvaltioille asetetun velvollisuuden luonne.
SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukainen menettely ja todistustaakka
31.
Kun jäsenvaltio ei noudata takaisinperintäpäätöstä, komissio tai jokin toinen jäsenvaltio voi SEUT 258 ja SEUT 259 artiklasta poiketen saattaa asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi SEUT 108 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. Toisin kuin SEUT 258 artiklassa, tässä viimeksi mainitussa mahdollisuudessa ei määrätä oikeudenkäyntimenettelyä edeltävää vaihetta. (
9
)
32.
Valinta tietyssä tapauksessa noudatettavasta menettelystä kuuluu komissiolle. (
10
) Unionin tuomioistuin on katsonut, että SEUT 108 artiklan 2 kohdassa määrätty kannekeino on vain yksi muunnelma jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, ja tämä kannekeino on erityisellä tavalla mukautettu niihin erityisongelmiin, joita valtiontuista aiheutuu sisämarkkinoilla käytävässä kilpailussa. (
11
) Esillä olevassa asiassa komissio on nostanut kanteen SEUT 108 artiklan 2 kohdan perusteella.
33.
Kyseisen määräyksen nojalla oikeudenkäyntimenettely voidaan aloittaa nopeammin ja helpommin, koska jäsenvaltiot ja (mahdolliset) muut osapuolet ovat jo keskustelleet asiasta virallisesti hallinnollisessa menettelyssä, jonka päätteeksi kyseinen komission päätös tehtiin. (
12
) Jäsenvaltion toimintaa, josta SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukainen kanne on nostettu, on arvioitava yksinomaan kyseiselle jäsenvaltiolle kyseisessä päätöksessä asetettujen velvoitteiden valossa. (
13
)
34.
Riippumatta siitä, minkä menettelyn komissio valitsee, vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä ”komission on näytettävä toteen väitteensä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä. Sen tehtävänä on toimittaa [unionin] tuomioistuimelle tarvittavat seikat, jotta tämä voi todeta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen, eikä se tällöin voi nojautua minkäänlaisiin olettamiin”. (
14
) Toisaalta sen jälkeen, kun sääntöjenvastaisen valtiontuen tai sen osan takaisin perimättä jättäminen on todettu, jäsenvaltion on esitettävä perusteet tälle laiminlyönnille. (
15
)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä arvioitaessa merkityksellinen ajankohta
35.
Esillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaisessa menettelyssä, jossa kansallinen menettely sääntöjenvastaisen valtiontuen takaisin perimiseksi on ollut vireillä useita vuosia, on ratkaisevan tärkeää vahvistaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä arvioitaessa merkityksellinen ajankohta. Tässä suhteessa se, valitaanko jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva yleinen menettely vai SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukainen menettely, ei ole vailla seurauksia. Koska jälkimmäisessä komission ei edellytetä antavan perusteltua lausuntoa, merkityksellinen ajankohta velvoitteiden noudattamatta jättämistä arvioitaessa ei voi olla (kuten SEUT 258 artiklan menettelyssä) tämän lausunnon noudattamiseksi vahvistettu ajankohta.
36.
Sitä vastoin vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 108 artiklan 2 kohdan menettelyjen kannalta merkityksellinen ajankohta on takaisinperintää koskevassa päätöksessä vahvistettu ajankohta tai komission mahdollisesti myöhemmin vahvistama ajankohta. (
16
) Merkityksellisen ajankohdan jälkeen tapahtuneita seikkoja ei voida ottaa huomioon arvioitaessa, onko jäsenyysvelvoitteita jätetty noudattamatta vai ei. (
17
)
37.
Esillä olevassa asiassa takaisinperintäpäätöksen 3 artiklan 2 kohdassa asetettiin neljän kuukauden määräaika päätöksen tiedoksi antamisesta. Komissio ei asettanut tämän jälkeen uutta määräaikaa. Näin ollen merkityksellisen ajankohdan pitäisi olla neljä kuukautta päivämäärästä 23.2.2012, jolloin päätös annettiin tiedoksi, eli 23.6.2012. (
18
) Koska kyseinen päivämäärä oli lauantai, asian kannalta merkityksellinen päivämäärä on 25.6.2012.
38.
Lisäksi takaisinperintäpäätöksen 4 artiklan 1 kohdassa Kreikka velvoitetaan toimittamaan komissiolle erityisiä lisätietoja kahden kuukauden kuluessa tiedoksi antamisesta, eli 23.4.2012 mennessä.
39.
Merkitykselliset ajankohdat arvioitaessa, onko Kreikka jättänyt noudattamatta velvollisuutta antaa tietoja ja velvollisuutta periä valtiontuki takaisin, ovat näin ollen 23.4.2012 ja 25.6.2012.
40.
Komissio väitti istunnossa, että United Textilesin varojen julkisella huutokaupalla myynnin lykkääminen 30.12.2015 annetulla normatiivisella päätöksellä on toinen merkityksellinen ajankohta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä arvioitaessa.
41.
Tässä suhteessa komissio väitti istunnossa vielä, että unionin tuomioistuimen käytäntönä on todeta, että jäsenvaltio, joka on jättänyt noudattamatta valtiontuen takaisinperimiseen velvoittavaa päätöstä merkityksellisenä ajankohtana, syyllistyy jatkuvaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen. (
19
)
42.
En hyväksy tätä tulkintaa oikeuskäytännöstä. Vaikka onkin totta, että joissakin näistä tapauksista unionin tuomioistuin totesi jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen jatkuneen merkityksellisen ajankohdan jälkeen aina istuntoon saakka, unionin tuomioistuimen varsinainen toteamus rajoittui jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen komission päätöksessä asetetun määräajan päättyessä. (
20
)
43.
Tuomion komissio v. Belgia (
21
) perusteella on myös selvää, että sääntöjenvastaisen valtiontuen takaisinperimiseen velvoittavassa päätöksessä täsmennetyn ajankohdan jälkeen tapahtuneilla seikoilla ei ole merkitystä selvitettäessä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä SEUT 108 artiklan 2 kohdan menettelyssä. Jäsenvaltiolla on vilpittömän yhteistyön velvollisuuden perusteella jatkuva velvollisuus periä sääntöjenvastainen tuki takaisin tämän ajankohdan jälkeen. (
22
)
Takaisinperimisvelvollisuuden luonne
44.
Velvollisuus periä sääntöjenvastainen valtiontuki takaisin perustuu SEUT 108 artiklan 2 kohtaan, sellaisena kuin sitä sovelletaan tässä tapauksessa asetuksessa N:o 659/1999. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ”sääntöjenvastaisen tuen poistaminen perimällä se takaisin on johdonmukainen seuraus tuen sääntöjenvastaiseksi toteamisesta”. (
23
) Takaisinperinnällä pyritään palauttamaan aikaisempi tilanne siltä osin kuin se on mahdollista ja poistamaan sääntöjenvastaisilla valtiontuilla luodut kilpailunvastaiset edut. (
24
)
45.
Takaisinperimisvelvollisuus tarkoittaa velvollisuutta saavuttaa tietty lopputulos. (
25
) Asetuksessa N:o 659/1999 jäsenvaltiot velvoitetaan perimään viipymättä takaisin sääntöjenvastaiset valtiontuet kansallisten menettelyjen mukaisesti, kun taas takaisinperintäpäätöksen täytäntöönpanon on oltava ”välitöntä ja tehokasta”. (
26
) Tässä suhteessa jäsenvaltiot voivat vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan valita keinot, joilla ne täyttävät takaisinperintäpäätöksen mukaisen velvollisuutensa, kunhan valitut toimenpiteet eivät vaikuta unionin oikeuden ulottuvuuteen ja tehokkuuteen. (
27
)
46.
Takaisinperimisen on paitsi oltava täysimääräistä, myös tapahduttava määräajassa, toisin sanoen päätöksessä vahvistetussa määräajassa (tai komission myöhemmin vahvistamana ajankohtana); asetettujen määräaikojen jälkeen tapahtunut viivästynyt takaisinperiminen ei täytä EUT-sopimuksessa asetettuja vaatimuksia. (
28
)
47.
Unionin tuomioistuin on vakiintuneesti todennut, että ainoastaan täydellinen mahdottomuus oikeuttaa jättämään sääntöjenvastaisen valtiontuen perimättä takaisin. (
29
) Oikeuskäytännössä tämä puolustautumisperuste ymmärretään tiukasti, ja siinä kieltäydytään hyväksymästä, että pelkkä sisäisten ”vaikeuksien uhka” merkitsisi täydellistä mahdottomuutta. (
30
) Jäsenvaltio ei voi vedota kansallisen lainsäädäntönsä vaatimuksiin, kuten takaisinperinnän mahdottomuuteen kansallisen oikeuden mukaan, (
31
) lainaukkoon, (
32
) hallinnollisiin tai teknisiin vaikeuksiin (
33
) tai päätöksen täytäntöönpanoon liittyviin oikeudellisiin, poliittisiin tai käytännön vaikeuksiin, jos se ei ryhdy todellisiin toimenpiteisiin kyseisiä yrityksiä vastaan periäkseen tuen takaisin ja jos se ei ehdota komissiolle sellaisia vaihtoehtoisia päätöksen täytäntöönpanotapoja, joiden avulla nämä vaikeudet voitaisiin voittaa. (
34
)
48.
Voiko jäsenvaltio väittää, että koska tuensaajan taloudellinen tilanne ei mahdollista tuen takaisinperintää, kyse on takaisinperinnän ”täydellisestä mahdottomuudesta”?
49.
Unionin tuomioistuimen mukaan kyseinen tilanne ei ole todiste täytäntöönpanon mahdottomuudesta, koska myös yrityksen konkurssiin asettamisella voidaan päästä tuen poistamista koskevaan tavoitteeseen. (
35
) Se, ettei realisoitavia varoja ole, on ainoa tapa, jolla voidaan osoittaa tukien perimisen täydellinen mahdottomuus, ja on valtion asiana vaatia yrityksen loppuselvitystä siten, että se voi vaatia saataviaan kyseessä olevista varoista, mikäli näitä on ja mikäli se on mahdollista näiden saatavien etuoikeusjärjestyksen perusteella. (
36
)
50.
Täydellistä mahdottomuutta koskeva puolustautumisperuste liittyy saavutettavaan lopputulokseen: sääntöjenvastaisen tuen takaisinperimiseen. Jos siihen voitaisiin vedota sen tavan osalta, jolla takaisinperiminen suoritettiin, jäsenvaltion olisi aivan liian helppoa valita sääntöjenvastaisen tuen takaisinperimiseen menetelmä, joka osoittautuisi mahdottomaksi, ja sen jälkeen väittää, että se on vapaa velvoitteestaan periä tuki takaisin. (
37
)
51.
Tiettyjä lisävelvoitteita syntyy silloin, jos jäsenvaltio kohtaa vaikeuksia tuen takaisinperimisessä. Jäsenvaltio voi nojautua täydellistä mahdottomuutta koskevaan puolustautumisperusteeseen vain siinä tapauksessa, että se on saattanut nämä ongelmat komission tietoon ja yrittänyt ratkaista esiin tulleet hankaluudet. (
38
) Siten jäsenvaltion, joka kohtaa ennalta-arvaamattomia ja odottamattomia vaikeuksia tai havaitsee sellaisia seurauksia, joita komissio ei ollut ottanut huomioon, pitäisi saattaa nämä ongelmat komission arvioitaviksi ja ehdottaa sopivia muutoksia kyseiseen päätökseen. Tällaisessa tilanteessa komission ja jäsenvaltion on sen säännön nojalla, joka asettaa jäsenvaltioille ja unionin toimielimille vilpitöntä yhteistyötä koskevan velvollisuuden ja joka on erityisesti SEU 4 artiklan 3 kohdan taustalla, toimittava yhdessä vilpittömässä mielessä näiden vaikeuksien voittamiseksi. (
39
)
Velvoitteiden noudattamatta jättäminen
Velvollisuus periä valtiontuki takaisin
Asianosaisten lausumat
52.
Komissio väittää kanteessaan, että Kreikka ei ole perinyt sääntöjenvastaista tukea asetetussa määräajassa takaisin.
53.
Komissio väittää, että silloin, kun sääntöjenvastaista tukea ei ole mahdollista periä täysimääräisesti takaisin, koska yritys on taloudellisissa vaikeuksissa tai konkurssissa, jäsenvaltion on edellytettävä, että tuen takaisinperintään liittyvä konkurssisaatava merkitään yrityksen velkojien saatavista laadittavaan luetteloon. Yrityksen on lopetettava toimintansa lopullisesti. Esillä olevassa asiassa Kreikka ei täyttänyt näitä velvoitteitaan asetetussa määräajassa eli 25.6.2012 mennessä.
54.
Kreikka vetoaa siihen, että United Textiles asetettiin konkurssiin 19.7.2012 ja että sen toiminta on lakannut. Sen vuoksi tuensaajan saaman kilpailuedun aiheuttama kilpailun vääristyminen on poistettu takaisinperintäpäätöksen mukaisesti.
Asian arviointi
55.
Esillä olevan kaltaisessa tapauksessa, jossa kyseessä olevalla yrityksellä ei ole sääntöjenvastaisen valtiontuen palauttamiseen tarvittavia varoja, takaisinperimisvelvollisuus säilyy. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä on selvästi todettu, että velvollisuus periä takaisin sääntöjenvastainen valtiontuki ulottuu takaisinperintään United Textilesin kaltaisilta tuensaajilta, jotka ovat taloudellisissa vaikeuksissa tai konkurssissa. (
40
)
56.
Tällaisessa tilanteessa ”aiemman tilanteen palauttaminen ja sääntöjenvastaisesti maksetusta tuesta johtuvan kilpailun vääristymän poistaminen voidaan lähtökohtaisesti toteuttaa siten, että kyseessä olevien tukien palauttamisesta johtuva saatava kirjataan velkojien saatavista laadittavaan luetteloon”. (
41
) Jäsenvaltion on itse tarvittaessa – yhtiön velkojana tai osakkeenomistajana – aloitettava menettely yhtiön purkamiseksi. (
42
)
57.
Siinä tapauksessa, että valtion viranomaiset eivät pysty perimään tukien määrää takaisin kokonaisuudessaan, pelkästään se, että konkurssisaatava merkitään velkojien saatavista laadittavaan luetteloon, ei ole riittävää. Konkurssimenettelyn täytyy ”johtaa sääntöjenvastaisten tukien saajayrityksen purkamiseen eli sen toiminnan lopulliseen lopettamiseen”. (
43
)
58.
Tästä seuraa, että kun valtio ei voi periä sääntöjenvastaisen tuen koko määrää takaisin yrityksen taloudellisen tilanteen vuoksi, i) yritys on asetettava konkurssiin ja ii) kyseisen tuen palauttamiseen liittyvä saatava on merkittävä velkojien saatavista laadittavaan luetteloon. Jos tuen koko määrää on edelleen mahdotonta periä takaisin, konkurssimenettelyn täytyy johtaa yrityksen purkamiseen ja sen toiminnan lopulliseen lopettamiseen. Takaisinperimisvelvollisuus katsotaan vasta silloin täytetyksi.
59.
Toinen kysymys liittyy ajankohtaan, jona takaisinperintäpäätös on pantava täytäntöön. On epätodennäköistä, että konkurssimenettelyn eri vaiheet, konkurssihakemuksesta konkurssiin asettamiseen, tuensaajan purkamiseen ja sen toiminnan lopulliseen lopettamiseen, yleensä tapahtuisivat neljän kuukauden määräajassa, jonka komissio tavallisesti asettaa sääntöjenvastaisen tuen takaisinperimiselle. Kuinka paljon tällaisessa tilanteessa voidaan kohtuudella odottaa jäsenvaltiolta, joka pyrkii noudattamaan takaisinperintäpäätöstä täysimääräisesti ja määräajassa?
60.
Unionin tuomioistuin katsoo, että sääntöjenvastaisesta valtiontuesta johtuvan saatavan merkitseminen velkojien saatavista laadittavaan luetteloon on asianmukainen keino poistaa kilpailun vääristyminen, ja edellyttää, että se tapahtuu takaisinperintäpäätöksessä asetetussa määräajassa. (
44
)
61.
Jäsenvaltion odotetaan siten panevan vireille konkurssimenettelyn (jollei jokin toinen velkoja ole sitä jo tehnyt) ja valvovan konkurssisaatavansa ilmoittamalla niistä konkurssipesän pesänhoitajalle niiden merkitsemiseksi velkojien saatavista laadittavaan luetteloon kansallisten menettelyjen mukaisesti takaisinperintäpäätöksessä asetetussa määräajassa.
62.
Jossakin yksittäistapauksessa sisäisiin menettelyihin liittyvät olosuhteet tai syyt voivat estää jäsenvaltiota valvomasta asetetussa määräajassa konkurssisaatavaansa sen merkitsemiseksi velkojien saatavista laadittavaan luetteloon. Tällaisessa tilanteessa jäsenvaltion pitäisi unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan saattaa tämä vaikeus komission arvioitavaksi ja ehdottaa sopivia muutoksia kyseiseen päätökseen. Sekä jäsenvaltion että komission on noudatettava vilpittömän yhteistyön velvollisuutta ja toimittava yhdessä vilpittömässä mielessä. (
45
)
63.
Tästä seuraa, että kun jäsenvaltiolla on vaikeuksia noudattaa takaisinperintäpäätöksessä vahvistettua aikataulua konkurssimenettelyn erityispiirteiden vuoksi, sen on annettava komissiolle täydelliset tiedot ja pyydettävä lisäaikaa kyseisen päätöksen noudattamiseksi, jolloin sen on perusteltava asianmukaisesti pyydetty määräajan jatkaminen. Mielestäni komissio, jota vilpittömän yhteistyön periaate niin ikään sitoo, on velvollinen myöntämään kohtuullisen lisäajan takaisinperinnälle asian olosuhteiden niin vaatiessa.
64.
Esillä olevassa asiassa on selvää, että United Textiles asetettiin konkurssiin vasta 19.7.2012. Takaisinperittävät summat valvottiin konkurssisaatavina 3.8.2012 (vuoden 2007 valtiontakaus) ja 14.9.2012 (vuoden 2009 uudelleenjärjestely). Kreikka totesi istunnossa, että viimeisin sääntöjenvastaiseen valtiontukeen liittyvä konkurssisaatava valvottiin 7.2.2013. Velkojien saatavista laadittu luettelo vahvistettiin 11.9.2013. Kaikki tämä tapahtui asian kannalta merkityksellisen päivämäärän 25.6.2012 jälkeen.
65.
Vaikka kaikki takaisinperintäpäätöksen täytäntöönpanoa koskevat toimenpiteet (United Textilesin konkurssiin asettaminen, konkurssisaatavien valvominen ja luettelon laatiminen velkojien saatavista, myös sääntöjenvastaisesta valtiontuesta johtuvista saatavista) toteutettiin komission säätämän takaisinperintäajan jälkeen, Kreikka ei pyytänyt komissiolta lisäaikaa takaisinperintäpäätöksen täytäntöön panemiseksi kansallisten menettelyjensä mukaisesti. Täytäntöönpanotoimenpiteet toteutettiin siten asian kannalta merkityksellisen ajankohdan jälkeen.
66.
Jäsenyysvelvoitteita on näin ollen katsottava jätetyn noudattamatta.
Velvollisuus antaa komissiolle tietoja
Asianosaisten lausumat
67.
Komissio väittää, että Kreikka ei ilmoittanut sille riittävällä tavalla takaisinperintäpäätöksen täytäntöön panemiseksi toteutetuista toimenpiteistä. Komission mukaan Kreikka jätti ilmoittamatta sille etukäteen siitä, että normatiivisella päätöksellä päätettiin lykätä United Textilesin varojen myyntiä julkisella huutokaupalla. Kreikka ei ole myöskään toimittanut tietoja tämän tilanteen kehittymisestä 11.4.2016 päivätyn kirjeen jälkeen.
68.
Kreikka väittää, että se on pitänyt komission riittävästi informoituna takaisinperintäpäätöksen täytäntöön panemiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä.
Asian arviointi
69.
Takaisinperintäpäätöksen 4 artiklassa asetettiin Kreikalle erityisiä raportointivelvoitteita. Ensinnäkin Kreikan oli toimitettava kahden kuukauden kuluessa päätöksen tiedoksi antamisesta kolme nimenomaista tietoa (4 artiklan 1 kohta). Toiseksi, Kreikalla oli velvollisuus ilmoittaa komissiolle tuen takaisin perimiseksi toteutettavien toimenpiteiden edistymisestä säännöllisesti siihen saakka, kunnes tuki olisi peritty kokonaisuudessaan takaisin (4 artiklan 2 kohta).
70.
Unionin tuomioistuin on katsonut, että kun jäsenvaltio ei ole ryhtynyt asetetuissa määräajoissa tarvittaviin toimenpiteisiin periäkseen takaisin valtiontuen, se ei ole myöskään noudattanut velvoitettaan ilmoittaa komissiolle toteutetuista toimenpiteistä. (
46
) Koska Kreikka ei ollut 23.4.2012 mennessä ryhtynyt toimenpiteisiin takaisinperintäpäätöksen täytäntöön panemiseksi, se ei ollut myöskään voinut ilmoittaa niistä komissiolle.
71.
Näin ollen myös tämän velvoitteen noudattamatta jättäminen on näytetty toteen.
72.
On syytä todeta, että Kreikan hallitus vahvisti istunnossa, että takaisinperintäpäätöksen 4 artiklan 1 kohdassa vaadittuja kolmea nimenomaista tietoa ei ollut toimitettu 23.4.2012 mennessä. Lisäksi asianosaisten välisestä kirjeenvaihdosta ilmenee, että Kreikan hallitus oli yhteydessä komissioon vasta toukokuussa 2012, eli jälleen määräajan jälkeen.
73.
Velvollisuudesta ilmoittaa komissiolle tuen takaisin perimiseksi toteutettavien toimenpiteiden edistymisestä säännöllisesti siihen saakka, kunnes tuki olisi peritty kokonaisuudessaan takaisin (takaisinperintäpäätöksen 4 artiklan 2 kohta), asianosaiset esittivät unionin tuomioistuimelle useita kirjeitä osoittaakseen Kreikan ja komission käyneen runsasta kirjeenvaihtoa toukokuusta 2012 lähtien. Näissä kirjeissä Kreikka ilmoitti komissiolle United Textilesin konkurssimenettelyn etenemisestä. Kreikka ei kuitenkaan ilmoittanut komissiolle etukäteen normatiivisen päätöksen antamisesta United Textilesin julkisen huutokaupan lykkäämiseksi. Vasta kun komissio oli pyytänyt (18.12.2015 päivätyllä kirjeellä) Kreikkaa selventämään tilannetta, Kreikka ilmoitti komissiolle (19.1.2016 päivätyllä kirjeellä), että se oli lykännyt julkista huutokauppaa United Textilesin varojen myymiseksi kuudella kuukaudella arvioidakseen suunnitelmaa aloittaa liiketoiminta uudelleen.
74.
Mielestäni tämä merkitsee takaisinperintäpäätöksen 4 artiklan 2 kohdan rikkomista.
75.
Tämän vuoksi katson, että Kreikka ei ole ilmoittanut komissiolle takaisinperintäpäätöksen 4 artiklassa edellytetyn mukaisesti riittävällä tavalla sääntöjenvastaisen tuen takaisin perimiseksi toteutetuista toimenpiteistä.
Julkisen huutokaupan lykkääminen ja mahdollisuus aloittaa United Textilesin toiminta uudelleen
76.
United Textilesin varojen julkista huutokauppaa lykättiin jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen arvioimisen kannalta merkityksellisen ajankohdan jälkeen (ks. edellä 35–43 kohta). Tämän vuoksi sitä ei voida ottaa tässä suhteessa huomioon. Koska merkittävä osa asianosaisten väitteitä koskee tätä aihetta, täydellisyyden nimissä käsittelen sitä kuitenkin lyhyesti.
77.
Komissio väittää, että takaisinperintä on suoritettava kansallisten menettelyjen mukaisesti ja että sen on oltava välitöntä ja tehokasta. Jos sääntöjenvastaista valtiontukea ei ole mahdollista periä kokonaan takaisin ja jäsenvaltio valitsee konkurssimenettelyn tien, tämän menettelyn on lopulta johdettava yrityksen purkamiseen ja sen toiminnan lopulliseen lopettamiseen. United Textilesin varojen myyntiä koskevan julkisen huutokaupan lykkääminen pysäyttää peruuttamattomaksi oletetun yrityksen likvidaatiomenettelyn ja viivästyttää sääntöjenvastaisen valtiontuen takaisinperintää.
78.
Kreikka väittää, että United Textiles on lopettanut toimintansa ja että sen saama kilpailuetu on näin ollen poistunut. Oikeuskäytännössä tai komission käytännössä ei kummassakaan edellytetä, että konkurssimenettely johtaa väistämättä asianomaisen yrityksen likvidaatioon ja purkautumiseen. Julkista huutokauppaa lykättiin vain kuudella kuukaudella, minkä jälkeen konkurssimenettely jatkui normaalisti. Lisäksi suunnitelma aloittaa uudelleen United Textilesin toiminta sisälsi määräyksen valtiontuen välittömästä takaisinperinnästä.
79.
Voiko jäsenvaltio, joka on perimässä takaisin sääntöjenvastaista valtiontukea konkurssimenettelyn yhteydessä, lykätä tätä menettelyä tutkiakseen suunnitelmaa tuensaajan toiminnan uudelleen aloittamisesta?
80.
Tähän kysymykseen vastattaessa on pidettävä mielessä useita eri periaatteita.
81.
Ensinnäkin takaisinperintä on toteutettava viipymättä, ja takaisinperintäpäätöksen täytäntöönpanon on oltava välitöntä ja tehokasta. (
47
)
82.
Toiseksi, jäsenvaltiot voivat valita keinot, joilla ne täyttävät takaisinperimisvelvollisuuden, kunhan valitut toimenpiteet eivät vaikuta unionin oikeuden ulottuvuuteen ja tehokkuuteen ja tee takaisinperintää käytännössä mahdottomaksi. Jäsenvaltioiden toteuttamilla toimenpiteillä on voitava palauttaa ennalleen normaalit kilpailuolosuhteet, jotka ovat vääristyneet sääntöjenvastaisen tuen myöntämisen vuoksi. (
48
)
83.
Kolmanneksi, erityiset velvollisuudet, jotka koskevat valtiontuen takaisinperimistä, ja yleisempi SEU 4 artiklan 3 kohdan mukainen vilpittömän yhteistyön velvollisuus liittyvät läheisesti toisiinsa, ja SEU 4 artiklan 3 kohta muokkaa tavan, jolla jäsenvaltion on toimittava takaisinperimisprosessin aikana. (
49
)
84.
Sääntöjenvastaisen valtiontuen takaisinperimisen yleistä tavoitetta, eli kilpailun vääristymisen poistamista, (
50
) on arvioitava SEU 3 artiklassa vahvistettujen unionin yleisten tavoitteiden yhteydessä, joita ovat erityisesti tasapainoinen talouskasvu ja täystyöllisyyttä tavoitteleva erittäin kilpailukykyinen sosiaalinen markkinatalous unionin kestävän kehityksen pilareina. (
51
)
85.
Tätä taustaa vasten en yhdy komission istunnossa esittämään kantaan, jonka mukaan takaisinperintä konkurssimenettelyn kautta on yksisuuntainen tie, jonka täytyy väistämättä johtaa tuensaajan purkamiseen.
86.
Ensinnäkin unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä todetaan nimenomaisesti, että takaisinperimisvelvollisuuden noudattamiseksi konkurssimenettelyn täytyy ”johtaa sääntöjenvastaisten tukien saajayrityksen purkamiseen eli sen toiminnan lopulliseen lopettamiseen”; mutta tämä velvollisuus on olemassa vain”siinä tapauksessa, että valtion viranomaiset eivät pysty perimään tukien määrää takaisin kokonaisuudessaan”. (
52
)Vastakkaispäätelmänä on todettava, että kun tuki voidaan periä kokonaisuudessaan takaisin konkurssimenettelyn kuluessa, yrityksen purkamista ja sen toiminnan lopullista lopettamista ei enää edellytetä.
87.
Toiseksi kanta, jonka mukaan valtiontukisäännöt edellyttäisivät talouskasvua ja täystyöllisyyttä tavoittelevassa järjestelmässä mekaanisesti sitä, että muutoin elinkelpoiset yritykset lopettavat toimintansa siitä seuraavine työpaikkojen menetyksineen, on luonnostaan soveltumaton.
88.
Kolmanneksi, kuten Kreikka aivan oikein huomauttaa, komissio itse toteaa, että ”jos – – ehdotetaan suunnitelmaa tuensaajan toiminnan jatkamiseksi, takaisinperintäpäätöksen täytäntöönpanosta vastaavat kansalliset viranomaiset voivat tukea tällaista suunnitelmaa vain silloin, kun se varmistaa, että tuki maksetaan kokonaisuudessaan takaisin komission takaisinperintäpäätöksessä säädetyssä määräajassa”. (
53
) On totta, että komissio jatkaa toteamalla, että ”jäsenvaltio ei etenkään voi luopua osasta takaisinperintävaateitaan, eikä se voi hyväksyä muuta ratkaisua, joka ei johtaisi tuensaajan toiminnan välittömään lopettamiseen. Jos sääntöjenvastaista ja yhteismarkkinoille soveltumatonta tukea ei ole maksettu välittömästi kokonaisuudessaan takaisin, takaisinperintäpäätöksen täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten olisi vastustettava kaikin käytettävissään olevin toimenpitein jatkamissuunnitelman hyväksymistä. Niiden olisi myös vaadittava, että tuensaajan toiminta lopetetaan takaisinperintäpäätöksessä asetetun määräajan kuluessa”. (
54
) Tämä ei muuta sitä, että komissio itse pitää aikaisemmin maksetun sääntöjenvastaisen valtiontuen täysimääräiseen ja määräajassa tapahtuvaan takaisinperintään johtavaa jatkamissuunnitelmaa hyväksyttävänä.
89.
Tämän vuoksi katson, että lähtökohtaisesti jäsenvaltio voi suunnitella säännönvastaisen valtiontuen tuensaajan toiminnan aloittamista uudelleen esillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa.
90.
Ehdotan kuitenkin, että ainakin seuraavia vähimmäisvaatimuksia olisi noudatettava: i) suunnitelman on mahdollistettava sääntöjenvastaisen valtiontuen periminen kokonaisuudessaan takaisin, ii) menettelyn on oltava kansallisen oikeuden mukainen, iii) komissiolle on annettava etukäteen täydelliset tiedot, iv) vilpittömän yhteistyön velvollisuutta ja unionin oikeuden tehokkuutta on kunnioitettava, v) komission on hyväksyttävä suunnitelma ja vahvistettava sitova aikataulu sen toteuttamiselle ja vi) jäsenvaltion on noudatettava komission asettamaa määräaikaa.
91.
Esillä olevassa asiassa konkurssimenettelyn lykkääminen normatiivisella päätöksellä koski ainoastaan United Textilesin varojen julkista huutokauppaa. Se ei vaikuttanut konkurssisaatavan merkitsemiseen velkojien saatavista laadittavaan luetteloon saati yhtiön toiminnan lopettamiseen. (
55
) Se ei näin ollen itsessään pitkittänyt United Textilesin saamaa kilpailunvastaista etua.
92.
Kreikka antoi komissiolle tiedon normatiivisesta päätöksestä kuitenkin vasta sen antamisen jälkeen ja komission pyynnöstä. En hyväksy Kreikan väitettä, jonka mukaan se ei voinut ilmoittaa komissiolle välittömästi suunnitelmasta, koska se oli vielä arvioitavana. Asiakirja-aineistoon ei myöskään sisälly mitään, joka viittaisi siihen, että Kreikka olisi ottanut komission mukaan menettelyyn, kuten sen olisi pitänyt tehdä vilpittömän yhteistyön velvollisuuden mukaisesti.
93.
Tämän vuoksi katson, että julkisen huutokaupan lykkääminen normatiivisella päätöksellä United Textilesin toiminnan uudelleen aloittamista koskevan suunnitelman arvioimiseksi oli vastoin takaisinperintäpäätöksen mukaisia Kreikan velvollisuuksia ja erityisesti SEU 4 artiklan 3 kohdan taustalla olevaa yhteistyön velvollisuutta.
Oikeudenkäyntikulut
94.
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujen korvaamista ja Kreikka on hävinnyt asian, viimeksi mainittu on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Ratkaisuehdotus
95.
Edellä esitetyn perusteella unionin tuomioistuimen pitäisi mielestäni
1)
todeta, että Kreikka ei ole noudattanut Kreikan Enomeni Klostoyfantourgia A.E.:lle myöntämästä valtiontuesta SA.26534 – C 27/2010 (ex NN 6/2009) 22.2.2012 annetun komission päätöksen 2012/541/EU 2, 3 ja 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se ei ole toteuttanut asetetussa määräajassa kaikkia tarvittavia toimenpiteitä periäkseen tuensaajalta takaisin kyseisen päätöksen 1 artiklan 1 kohdassa sääntöjenvastaiseksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi todettua valtiontukea ja jättäessään ilmoittamatta Euroopan komissiolle riittävällä tavalla toteutetuista toimenpiteistä päätöksen 2012/541 4 artiklan mukaisesti
2)
velvoittaa Kreikka korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: englanti.
(
2
)	Kreikan Enomeni Klostoyfantourgia A.E.:lle myöntämästä valtiontuesta SA.26534 – C 27/10 (ex NN 6/09) 22.2.2012 annettu komission päätös 2012/541/EU (EUVL 2012, L 279, s. 30; jäljempänä takaisinperintäpäätös).
(
3
)	Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL 1999, L 83, s. 1). Tämä asetus on sittemmin kumottu ja korvattu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annetulla neuvoston asetuksella (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9). Ensin mainittu asetus oli voimassa takaisinperintäpäätöksen antamisen ajankohtana ja jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä arvioitaessa merkityksellisenä ajankohtana. Jälkimmäinen asetus tuli voimaan 14.10.2015. Säännösten numerointia lukuun ottamatta jälkimmäisen asetuksen 16 artikla on joka tapauksessa sisällöltään samanlainen kuin asetuksen N:o 659/1999 14 artikla.
(
4
)	Takaisinperintäpäätöksen johdanto-osan 11–15 perustelukappale.
(
5
)	Takaisinperintäpäätöksen johdanto-osan 18–21 perustelukappale.
(
6
)	Takaisinperintäpäätöksen 1 artiklan 1 kohta.
(
7
)	Takaisinperintäpäätöksen johdanto-osan 98 ja 99 perustelukappale.
(
8
)	Normatiivisen päätöksen 17 §. Kyseisen päätöksen oikeusperustana oli Kreikan perustuslain 44 §:n 1 momentti, jonka mukaan ”tasavallan presidentti voi välittömissä ja ennalta-arvaamattomissa poikkeustilanteissa antaa hallituksen esityksestä normatiivisia päätöksiä – –”.
(
9
)	Tuomio 3.7.2001, komissio v. Belgia (C-378/98, EU:C:2001:370, 26 kohta).
(
10
)	Ks. tuomio 26.6.2003, komissio v. Espanja (C-404/00, EU:C:2003:373, 25 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Tämän vuoksi en voi hyväksyä komission istunnossa esittämää väitettä, jonka mukaan sen ainoa vaihtoehto tilanteessa, jossa jäsenvaltio on jättänyt noudattamatta SEUT 108 artiklan 2 kohdan nojalla annettua päätöstä, on saattaa asia unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi kyseisen määräyksen mukaisesti.
(
11
)	Tuomio 3.7.2001, komissio v. Belgia (C-378/98, EU:C:2001:370, 24 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
12
)	Julkisasiamies Wahlin ratkaisuehdotus komissio v. Saksa (C-527/12, EU:C:2014:90, 26 kohta).
(
13
)	Tuomio 2.2.1988, komissio v. Alankomaat (213/85, EU:C:1988:39, 8 kohta). Juuri takaisinperintäpäätöksessä rajataan SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn soveltamisala (täytäntöönpano täysimääräisesti ja määräajassa). Muilla perusteilla, kuten jäsenvaltion myöhemmän toiminnan perusteella, pitäisi nostaa kanne SEUT 258 artiklan nojalla (perustellun lausunnon antamisen jälkeen) tai SEUT 260 artiklan nojalla (kun unionin tuomioistuin on jo todennut jäsenvaltion jättäneen noudattamatta velvoitteitaan) niissä määriteltyjen menettelyjen mukaisesti.
(
14
)	Tuomio 26.6.2003, komissio v. Espanja (C-404/00, EU:C:2003:373, 26 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
15
)	Ks. tältä osin tuomio 12.2.2015, komissio v. Ranska (C-37/14, ei julkaistu, EU:C:2015:90, 71 kohta).
(
16
)	Tuomio 12.12.2013, komissio v. Italia (C-411/12, ei julkaistu, EU:C:2013:832, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Kyseessä olleet päätökset koskivat takaisinperimisvelvollisuutta. Samankaltaiset periaatteet koskevat mielestäni velvollisuutta antaa komissiolle tietoja.
(
17
)	Ks. tältä osin tuomio 3.7.2001, komissio v. Belgia (C-378/98, EU:C:2001:370, 28 kohta).
(
18
)	Esimerkiksi 9.7.2015 antamassaan tuomiossa komissio v. Ranska (C-63/14, EU:C:2015:458) unionin tuomioistuin totesi, että päätös oli annettu tiedoksi 3.5.2013 (14 kohta) ja asian kannalta merkityksellinen päivämäärä oli 3.9.2013 (46 kohta). Ks. myös tuomio 12.2.2015, komissio v. Ranska (C-37/14, ei julkaistu, EU:C:2015:90), jossa päätös oli annettu tiedoksi 29.1.2009 (15 kohta) ja päivämäärä päätöksen noudattamatta jättämisen arvioimiseksi oli 29.5.2009 (58 kohta).
(
19
)	Komission tämän kantansa tueksi mainitsemat kolme tapausta ovat tuomio 9.7.2015, komissio v. Ranska (C-63/14, EU:C:2015:458); tuomio 12.2.2015, komissio v. Ranska (C-37/14, ei julkaistu, EU:C:2015:90) ja tuomio 13.10.2011, komissio v. Italia (C-454/09, ei julkaistu, EU:C:2011:650).
(
20
)	Esimerkiksi 12.2.2015 antamassaan tuomiossa komissio v. Ranska (C-37/14, ei julkaistu, EU:C:2015:90) unionin tuomioistuin totesi tarkastellessaan velvollisuutta antaa komissiolle tietoja sääntöjenvastaisen tuen takaisinperimisestä, että jäsenvaltio ei ollut toimittanut kaikkia vaadittuja tietoja päätöksessä asetetussa alkuperäisessä kahden kuukauden määräajassa eikä myöskään myöhemmin ennen unionin tuomioistuimessa pidettyä istuntoa (88 kohta).
(
21
)	Tuomio 3.7.2001, komissio v. Belgia (C-378/98, EU:C:2001:370, 28 kohta); ks. edellä 36 kohta.
(
22
)	Ks. jäljempänä 80 kohta ja sitä seuraavat kohdat, erityisesti 83 kohta.
(
23
)	Ks. tuomio 9.7.2015, komissio v. Ranska (C-63/14, EU:C:2015:458, 44 kohta).
(
24
)	Ks. tältä osin tuomio 14.4.2011, komissio v. Puola (C-331/09, EU:C:2011:250, 56 kohta) ja ratkaisuehdotukseni komissio v. Ranska (C-214/07, EU:C:2008:343, 39 kohta).
(
25
)	Olen tästä samaa mieltä kuin julkisasiamies Wahl ratkaisuehdotuksessa komissio v. Saksa (C-527/12, EU:C:2014:90, 31–38 kohta).
(
26
)	Asetuksen N:o 659/1999 johdanto-osan 13 perustelukappale ja 14 artiklan 3 kohta.
(
27
)	Tuomio 11.9.2014, komissio v. Saksa (C-527/12, EU:C:2014:2193, 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
28
)	Tuomio 9.7.2015, komissio v. Ranska (C-63/14, EU:C:2015:458, 45 kohta).
(
29
)	Tuomio 26.6.2003, komissio v. Espanja (C-404/00, EU:C:2003:373, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
30
)	Tuomio 29.1.1998, komissio v. Italia (C-280/95, EU:C:1998:28, 14–16 kohta).
(
31
)	Tuomio 21.3.1991, Italia v. komissio (C-303/88, EU:C:1991:136, 60 kohta).
(
32
)	Tuomio 17.10.2013, komissio v. Kreikka (C-263/12, ei julkaistu, EU:C:2013:673, 36 kohta).
(
33
)	Tuomio 29.1.1998, komissio v. Italia (C-280/95, EU:C:1998:28, 18–26 kohta).
(
34
)	Tuomio 5.5.2011, komissio v. Italia (C-305/09, EU:C:2011:274, 33 kohta). Ks. täydellisen mahdottomuuden käsitteestä myös Karpenschif, M., Droit européen des aides d’État, Bruylant, Bryssel, 2015, s. 383–387.
(
35
)	Ks. tältä osin tuomio 2.7.2002, komissio v. Espanja (C-499/99, EU:C:2002:408, 37 ja 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
36
)	Tuomio 2.7.2002, komissio v. Espanja (C-499/99, EU:C:2002:408, 37 kohta).
(
37
)	Ks. ratkaisuehdotukseni komissio v. Ranska (C-214/07, EU:C:2008:343, 44 kohta).
(
38
)	Tuomio 14.2.2008, komissio v. Kreikka (C-419/06, ei julkaistu, EU:C:2008:89, 40 kohta) ja tuomio 12.2.2015, komissio v. Ranska (C-37/14, ei julkaistu, EU:C:2015:90, 67 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
39
)	Tuomio 26.6.2003, komissio v. Espanja (C-404/00, EU:C:2003:373, 46 kohta).
(
40
)	Tuomio 11.12.2012, komissio v. Espanja (C-610/10, EU:C:2012:781, 71 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
41
)	Tuomio 11.12.2012, komissio v. Espanja (C-610/10, EU:C:2012:781, 72 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
42
)	Ks. tuomio 6.12.2007, komissio v. Italia (C-280/05, ei julkaistu, EU:C:2007:753, 28 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
43
)	Tuomio 11.12.2012, komissio v. Espanja (C-610/10, EU:C:2012:781, 104 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
44
)	Tuomio 13.10.2011, komissio v. Italia (C-454/09, ei julkaistu, EU:C:2011:650, 38–42 kohta); tuomio 14.4.2011, komissio v. Puola (C-331/09, EU:C:2011:250, 60–65 kohta) ja tuomio 11.12.2012, komissio v. Espanja (C-610/10, EU:C:2012:781, 73–75 kohta).
(
45
)	Ks. edellä 51 kohta ja alaviite 38.
(
46
)	Ks. mm. tuomio 9.7.2015, komissio v. Ranska (C-63/14, EU:C:2015:458, 62 ja 63 kohta).
(
47
)	Ks. edellä 45 kohta.
(
48
)	Tuomio 11.9.2014, komissio v. Saksa (C-527/12, EU:C:2014:2193, 40–42 kohta).
(
49
)	Ks. mm. tuomio 12.2.2015, komissio v. Ranska (C-37/14, ei julkaistu, EU:C:2015:90, 67 kohta) ja ratkaisuehdotukseni komissio v. Ranska (C-214/07, EU:C:2008:343, 48 kohta).
(
50
)	Ks. edellä 44 kohta.
(
51
)	SEU 3 artiklan 3 kohta.
(
52
)	Tuomio 11.12.2012, komissio v. Espanja (C-610/10, EU:C:2012:781, 104 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
53
)	Komission tiedonanto, Sääntöjenvastaisen ja yhteismarkkinoille soveltumattoman valtiontuen takaisinperintää edellyttävien komission päätösten tehokas täytäntöönpano jäsenvaltioissa (EUVL 2007, C 272, s. 4, 67 kohta).
(
54
)	Komission tiedonanto, Sääntöjenvastaisen ja yhteismarkkinoille soveltumattoman valtiontuen takaisinperintää edellyttävien komission päätösten tehokas täytäntöönpano jäsenvaltioissa (EUVL 2007, C 272, s. 4, 67 kohta).
(
55
)	Komissio ei ole esittänyt unionin tuomioistuimelle mitään näyttöä siitä, että United Textilesin toiminta jatkuisi. Sitä vastoin takaisinperintäpäätöksen johdanto-osan 13 perustelukappaleessa todetaan, että yrityksen tuotantoyksiköt eivät ole olleet toiminnassa vuoden 2008 jälkeen käyttöpääoman puutteen vuoksi. Kreikka puolestaan väittää, että kun yritys on asetettu konkurssiin, Kreikan lain nojalla sen toimintaa voidaan jatkaa ainoastaan konkurssituomioistuimen luvalla tai velkojainkokouksen päätöksellä. Kreikka on ilmoittanut komissiolle 12.11.2014 ja 15.5.2015 päivätyillä kirjeillä, että niistä ei ollut kyse tässä tapauksessa. Tätä taustaa vasten katson, että komission istunnossa esittämät väitteet United Textilesin toiminnan tosiasiallisesta jatkamisesta eivät riitä sillä olevan todistustaakan täyttämiseksi (ks. edellä 34 kohta).