62024CJ0296_RES
Asia C‑296/24 [Jouxy] (
i
)
SM ja PX
vastaan
Caisse pour l’avenir des enfants
(ennakkoratkaisupyyntö – Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luxemburg))
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 18.12.2025
Ennakkoratkaisupyyntö – SEUT 45 artikla – Työntekijöiden vapaa liikkuvuus – Yhdenvertainen kohtelu – Asetus (EU) N:o 492/2011 – 7 artiklan 2 kohta – Sosiaaliset edut – Perheavustus – Ulkomailla asuvalle työntekijälle hänen puolisonsa tai rekisteröidyn kumppaninsa lapsesta maksettavan perheavustuksen myöntämisedellytys – Vaatimus, jonka mukaan työntekijän on ”huolehdittava” kyseisen lapsen ”elatuksesta” – Arviointiperusteet – Yhteisen kotipaikan olemassaoloon perustuva olettama – Direktiivi 2004/38/EY – 2 artiklan 2 alakohdan c alakohta – Perheenjäsenen käsite
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Yhdenvertainen kohtelu – Sosiaaliset edut – Henkilöt, jotka hyötyvät yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta – Siirtotyöläisen lapset – Käsite – Mainitun työntekijän puolison tai rekisteröidyn kumppanin lapset – Kuuluminen soveltamisalaan
(SEUT 45 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohta)
(ks. 27, 29, 31 ja 32 kohta)
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Yhdenvertainen kohtelu – Sosiaaliset edut – Käsite – Perheavustus, joka liittyy siihen, että rajatyöntekijä tekee palkkatyötä jäsenvaltiossa – Kuuluminen soveltamisalaan
(SEUT 45 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohta)
(ks. 28 kohta)
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Yhdenvertainen kohtelu – Sosiaaliset edut – Perheavustus, joka liittyy siihen, että rajatyöntekijä tekee palkkatyötä jäsenvaltiossa – Edellytys tämän avustuksen myöntämiselle rajatyöntekijälle hänen aviopuolisonsa tai rekisteröidyn kumppaninsa lapsesta – Lapsen elatukseen liittyvä vaatimus – Näyttö – Ulkomailla asuvan työntekijän ja lapsen yhteisen kotipaikan olemassaolo – Olettama lapsen elatuksesta – Vaatimus yhteisestä kokoaikaisesta kotipaikasta – Vaatimusta ei ole
(SEUT 45 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 883/2004 1 artiklan i alakohta ja 67 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38 2 artiklan 2 kohta)
(ks. 33–39, 44 ja 45 kohta sekä tuomiolauselma)
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Yhdenvertainen kohtelu – Sosiaaliset edut – Perheavustus, joka liittyy siihen, että rajatyöntekijä tekee palkkatyötä jäsenvaltiossa – Edellytys tämän avustuksen myöntämiselle rajatyöntekijälle hänen aviopuolisonsa tai rekisteröidyn kumppaninsa lapsesta – Lapsen elatukseen liittyvä vaatimus – Näyttö – Rajatyöntekijän ja lapsen yhteisen kotipaikan puuttuminen – Mahdollisuus esittää muuta objektiivista näyttöä kuten osallistuminen mainitun lapsen asumis-, matka- ja/tai päivittäisiin elinkustannuksiin
(SEUT 45 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 883/2004 1 artiklan i alakohta ja 67 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38 2 artiklan 2 kohta)
(ks. 40 kohta)
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Yhdenvertainen kohtelu – Sosiaaliset edut – Perheavustus, joka liittyy siihen, että rajatyöntekijä tekee palkkatyötä jäsenvaltiossa – Edellytys tämän avustuksen myöntämiselle rajatyöntekijälle hänen aviopuolisonsa tai rekisteröidyn kumppaninsa lapsesta – Lapsen elatukseen liittyvä vaatimus – Näyttö – Ulkomailla asuvan työntekijän puolison tai rekisteröidyn kumppanin lapsen toisen biologisen vanhemman tai adoptiovanhemman maksama elatusapu tai tapaamisoikeus – Vaikutuksettomuus
(SEUT 45 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 883/2004 1 artiklan i alakohta ja 67 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38 2 artiklan 2 kohta)
(ks. 41–43 kohta)
Tiivistelmä
Asioissa, jotka koskevat Caisse pour l’avenir des enfantsin (Luxemburg) (jäljempänä CAE) kieltäytymistä maksamasta perheavustuksia rajatyöntekijöille, unionin tuomioistuin, jolle on esitetty ennakkoratkaisupyyntö, selventää vaatimusta, jonka mukaan ulkomailla asuvan työntekijän on huolehdittava puolisonsa tai rekisteröidyn kumppaninsa lapsen elatuksesta voidakseen saada unionin oikeuden mukaisesti tällaisen avustuksen kyseisestä lapsesta.
Pääasian kantajat ovat rajatyöntekijöitä, jotka asuvat Belgiassa, Saksassa tai Ranskassa ja tekevät palkkatyötä Luxemburgissa.
CAE:n päätöksillä valittajilta joko evättiin perheavustuksia heidän puolisoidensa tai rekisteröityjen kumppaniensa lapsista tai lakkautettiin 1.8.2016 lukien tällaisista lapsista saadut avustukset. CAE:n mukaan näillä lapsilla ei ole lapsi-vanhempisuhdetta kyseisiin rajatyöntekijöihin eivätkä he siis ole perheenjäseniä, joilla on oikeus Luxemburgin lainsäädännössä säädettyyn perheavustukseen.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin, joka käsitteli heidän näistä päätöksistä nostamiaan kanteita, hyväksyi ne, mutta muutoksenhakutuomioistuin vahvisti CAE:n päätökset.
Pääasian valittajat tekivät tämän jälkeen kassaatiovalituksen ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen.
Se toteaa, että unionin tuomioistuin on tuomiossa Caisse pour l’avenir des enfants (
1
) todennut, että rajatyöntekijän oikeus perheavustukseen puolisonsa tai rekisteröidyn kumppaninsa lapsesta, johon hänellä ei ole vanhempi-lapsisuhdetta, edellyttää näyttöä siitä, että hän huolehtii lapsen elatuksesta (
2
).
Koska muutoksenhakutuomioistuin katsoi pääasioissa, että tällaista näyttöä ei ole esitetty, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, mitkä objektiiviset seikat voivat näyttää toteen tämän elatuksen.
Tässä yhteydessä se tiedustelee lähinnä, onko SEUT 45 artiklaa ja asetuksen N:o 883/2004 1 artiklan i alakohtaa ja 67 artiklaa, luettuina yhdessä asetuksen N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohdan ja direktiivin 2004/38 (
3
) 2 artiklan 2 alakohdan kanssa, tulkittava siten, että ulkomailla asuvalle työntekijälle työskentelyjäsenvaltiossa hänen puolisonsa tai rekisteröidyn kumppaninsa lapsesta maksettavan perheavustuksen myöntämisedellytys eli se, että kyseinen työntekijä huolehtii kyseisen lapsen elatuksesta, täyttyy jo sillä perusteella, että työntekijällä ja lapsella on sama kotipaikka, vai onko tällaisen elatuksen olemassaolon toteamiseksi otettava huomioon muita objektiivisia seikkoja.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi unionin tuomioistuin toteaa pääasiassa kyseessä olevasta perheavustuksesta, että se on jo todennut tuomiossa Caisse pour l’avenir des enfants (
4
) yhtäältä, että tällainen perheavustus on asetuksen N:o 492/2011 (
5
) 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu sosiaaliturvaetuus. Toisaalta se on todennut tämän säännöksen vastaiseksi jäsenvaltion säännökset, joiden mukaan ulkomailla asuvat työntekijät voivat saada perheavustusta vain omista lapsistaan, mutta eivät puolisonsa lapsista, joihin heillä ei ole vanhempi-lapsisuhdetta mutta joiden elatuksesta he huolehtivat, kun taas kaikilla kyseisessä jäsenvaltiossa asuvilla lapsilla on oikeus saada tätä avustusta.
Käsiteltävässä tapauksessa muutoksenhakutuomioistuin katsoi mainitun tuomion johdosta, että CAE oli perustellusti evännyt perheavustuksen valittajilta sillä perusteella, että he eivät huolehtineet puolisoidensa tai rekisteröityjen kumppaniensa lasten elatuksesta kokonaan.
Tältä osin unionin tuomioistuin muistuttaa, että oikeuskäytännön (
6
) mukaan lasten oletetaan olevan huollettavina 21-vuotiaiksi saakka ja että rajatyöntekijän puolison tai rekisteröidyn kumppanin lapsella oleva huollettavana olevan perheenjäsenen asema voi objektiivisesti ilmetä siitä, että tällä työntekijällä ja kyseisellä lapsella on yhteinen kotipaikka.
Unionin tuomioistuin päättelee tästä, että ulkomailla asuvan työntekijän ja tämän puolison tai rekisteröidyn kumppanin lapsen yhteinen kotipaikka riittää lähtökohtaisesti yksinään osoittamaan, että tämä työntekijä huolehtii kyseisen lapsen elatuksesta, koska yhteinen kotipaikka muodostaa heidän välilleen vakaan yhteyden. Muunlainen tulkinta olisi unionin tuomioistuimen mukaan paitsi vastoin periaatetta, jonka mukaan unionin oikeuden määräyksiä ja säännöksiä, joissa vahvistetaan työntekijöiden vapaa liikkuvuus, on tulkittava laajasti, myös vastoin unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä (
7
), jonka mukaan direktiivin 2004/38 2 artiklan 2 alakohdassa säädetty perheenjäsenen määritelmä, joka kattaa puolison tai kumppanin jälkeläiset suoraan etenevässä polvessa, on otettava huomioon arvioinnissa, jossa pyritään määrittämään, voiko rajatyöntekijä hyötyä välillisesti yhdenvertaisesta kohtelusta asetuksen N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohdan nojalla.
Unionin tuomioistuin päättelee tästä, että ulkomailla asuvan työntekijän ja hänen puolisonsa tai rekisteröidyn kumppaninsa lapsen yhteinen kotipaikka riittää osoittamaan, että kyseisen lapsen elatukseen liittyvää vaatimusta noudatetaan. Voidaan nimittäin olettaa, että kyseinen työntekijä osallistuu ainakin osittain kotitalouden kustannusten eli muun muassa asumiseen ja perhe-elämiseen liittyvien kustannusten kattamiseen ja näin ollen sen jäsenten tarpeiden täyttämiseen, mukaan lukien puolison tai rekisteröidyn kumppanin lapsen tarpeet. Unionin tuomioistuin täsmentää kuitenkin, että yhteisen kotipaikan ei tarvitse välttämättä olla kokoaikainen. Yhtäältä on niin, että kun otetaan huomioon uusperheiden ilmiön merkittävyys, lapsi voi myös asua osan ajasta toisen vanhempansa, biologisen tai adoptiovanhempansa, kanssa. Toisaalta lapsi voi opintojensa vuoksi asua osan ajasta kyseisen kotipaikan ulkopuolella.
Kun otetaan huomioon ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymykset, unionin tuomioistuin lisää ensinnäkin, että hallintoviranomaiset tai tarvittaessa kansalliset tuomioistuimet eivät voi vaatia ulkomailla asuvaa työntekijää osoittamaan tällaisen kotipaikan olemassaolon toteen näyttämisen lisäksi erityisesti, että hän osallistuu kyseisen lapsen päivittäisiin kustannuksiin tai hänen erityistarpeidensa täyttämiseen. On kuitenkin niin, että kun ulkomailla asuvan työntekijän ja kyseisen lapsen yhteinen kotipaikka puuttuu täysin erityisesti kyseisen lapsen opintojen vuoksi, on voitava ottaa huomioon muita objektiivisia seikkoja, joilla on tietty vakiintuneisuus, kuten muun muassa osallistuminen mainitun lapsen asumis-, matka- ja/tai päivittäisiin elinkustannuksiin, jotta kyseinen työntekijä voi osoittaa, että hän huolehtii edelleen lapsen elatuksesta.
Toiseksi se, että ulkomailla asuvan työntekijän puolison tai rekisteröidyn kumppanin lapsen toisen biologisen vanhemman tai adoptiovanhemman on maksettava elatusapua, tai se, että tällä vanhemmalla on tapaamisoikeus, ei ole sellainen seikka, jonka perusteella voitaisiin sulkea pois se, että tämä työntekijä huolehtii kyseisen lapsen, jonka kanssa hänellä on sama kotipaikka, elatuksesta. Tällainen poissulkeminen olisi vastoin työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevien määräysten ja säännösten laajaa tulkintaa koskevaa periaatetta. Näin on sitäkin suuremmalla syyllä sen vuoksi, että toisen biologisen vanhemman tai adoptiovanhemman maksama elatusapu ei ole edellytys, jonka vuoksi perheavustusta ei voida myöntää maassa asuvan työntekijän puolison tai rekisteröidyn kumppanin lapselle, jonka kanssa kyseisellä työntekijällä on sama kotipaikka.
Kolmanneksi perheavustus voidaan evätä ulkomailla asuvalta työntekijältä vain poikkeuksellisissa olosuhteissa. Tällainen epääminen voi olla oikeutettua vain, jos asiasta ilmenee, että kyseinen työntekijä on antanut vääriä tietoja tai että hän ei tosiasiallisesti millään tavoin osallistu lapsen elatukseen liittyviin kustannuksiin, koska kolmas osapuoli vastaa niistä kokonaisuudessaan.
Näin ollen unionin oikeuden (
8
) nojalla ulkomailla asuvalle työntekijälle työskentelyjäsenvaltiossa hänen puolisonsa tai rekisteröidyn kumppaninsa lapsesta maksettavan perheavustuksen myöntämisedellytys eli se, että kyseinen työntekijä huolehtii kyseisen lapsen elatuksesta, täyttyy, kun tämän työntekijän ja hänen puolisonsa tai rekisteröidyn kumppaninsa biologisen lapsen tai adoptiolapsen välillä on perheyhteys, joka ilmenee saman työntekijän ja kyseisen lapsen yhteisenä kotipaikkana.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
(
1
)	Tuomio 2.4.2020, Caisse pour l’avenir des enfants (Rajatyöntekijän puolison lapsi) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
2
)	Unionin tuomioistuin nojautui sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 /EUVL 2004, L 166, s. 1) 1 artiklan i alakohdan ja 67 artiklan, luettuina yhdessä työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 (EUVL 2011, L 141, s. 1) 7 artiklan 2 kohdan ja asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (EUVL 2004, L 158, s. 77, ja oikaisut EUVL 2004, L 220, s. 35 ja EUVL 2005, L 197, s. 34) 2 artiklan 2 alakohdan kanssa, tulkintaan.
(
3
)	Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EUVL 2004, L 158, s. 77, ja oikaisu EUVL 2004, L 220, s. 35).
(
4
)	Tuomio 2.4.2020, Caisse pour l’avenir des enfants (Rajatyöntekijän puolison lapsi) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
5
)	Tästä säännöksestä ilmenee, että ulkomailla asuvien työntekijöiden on syrjintäkiellon periaatteen mukaisesti saatava samat sosiaaliset ja verotukseen liittyvät edut kuin kotimaisten työntekijöiden.
(
6
)	Tuomio 15.12.2016, Depesme ym. (C‑401/15–C‑403/15, EU:C:2016:955).
(
7
)	Tuomio 15.12.2016, Depesme ym. (C‑401/15–C‑403/15, EU:C:2016:95) ja tuomio 2.4.2020, Caisse pour l’avenir des enfants (Rajatyöntekijän puolison lapsi) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
8
)	Unionin tuomioistuin tukeutuu SEUT 45 artiklaan, asetuksen N:o 883/2004 1 artiklan i alakohtaan ja 67 artiklaan, luettuina yhdessä asetuksen N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohdan ja direktiivin 2004/38 2 artiklan 2 alakohdan kanssa.