Kanne 11.4.2022 – Deutsche Bank ym. v. EKP
(asia T-182/22)
Oikeudenkäyntikieli: englanti
Asianosaiset
Kantajat: Deutsche Bank AG (Frankfurt am Main, Saksa), BHW Bausparkasse AG (Hameln, Saksa) ja norisbank GmbH (Bonn, Saksa) (edustajat: asianajajat H. Berger ja M. Weber)
Vastaaja: Euroopan keskuspankki
Vaatimukset
Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta
kumoamaan EKP:n 2.2.2022 tekemän päätöksen, mukaan lukien sen liitteet I ja II, kantajille kyseisen päätöksen 1.3 kohdassa asetettujen vaatimusten osalta ja
velvoittamaan EKP:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kolmeen kanneperusteeseen.
Ensimmäisellä kanneperusteella väitetään, että valittaja rikkoi unionin oikeutta ylittämällä sille neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/20131 4 ja 16 artiklassa annetun toimivallan ja loukkaamalla unionin oikeuden perusperiaatteita, sillä unionin oikeuteen ei kuulu säännöstä tai määräystä, jossa sallittaisiin riidanalaisen päätöksen 1.3 kohdan kaltainen peruuttamattomia maksusitoumuksia koskeva vakavaraisuusvalvonta, että EKP ei tehnyt yksilöllistä ja metodologisesti asianmukaista selvitystä kantajien tilanteesta ja että peruuttamattomia maksusitoumuksia koskeva vaatimus perustuu paikkaansa pitämättömiin tosiseikkoihin ja useisiin ilmeisiin arviointivirheisiin.
Toisella kanneperusteella väitetään, että vastaaja loukkasi suhteellisuusperiaatetta vaatimalla peruuttamattomien maksusitoumusten määrän vähentämistä kokonaan kantajien ydinpääoman (CET 1) konsolidoiduista ja/tai yksilöllisistä eristä ottamatta huomioon kantajien yksilöllistä tilannetta, määrittämättä kantajien yksilölliseen riskiprofiiliin ja likviditeettiasemaan nähden asianmukaista vähennystä ja arvioimatta asianmukaisesti riskiä pienentäviä seikkoja.
Kolmannella kanneperusteella väitetään, että vastaaja loukkasi hyvän hallinnon ja oikeusvarmuuden periaatteita sekä sovelsi neuvoston asetuksen N:o 1024/2013 4 artiklan 1 kohdan f alakohtaa sekä 16 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja 2 kohdan d alakohtaa virheellisesti asettamalla ensimmäiselle ja kolmannelle kantajalle yksilöllisen peruuttamattomia maksusitoumuksia koskevan vaatimuksen. Ensimmäinen ja kolmas kantaja oli vapautettu asetuksen (EU) N:o 575/20131 7 artiklan 1 kohdan nojalla vaatimuksesta eikä niihin siten voi kohdistua yksilöllisiä vakavaraisuutta koskevia pääomavaatimuksia.
____________
1     Luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15.10.2013 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1024/2013 (EUVL 2013, L 287, s. 63).
1     Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013 (EUVL 2013, L 176, s. 1).