62013CO0028(01)
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (viides jaosto)
6 päivänä helmikuuta 2014 (
*1
)
”Muutoksenhaku — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 169 artiklan 2 kohta — Valituskirjelmän välttämätön sisältö”
Asiassa C‑28/13 P,
jossa on kyse Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan nojalla 16.1.2013 tehdystä valituksesta,
Gabi Thesing, kotipaikka Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta) ja
Bloomberg Finance LP, kotipaikka Wilmington (Yhdysvallat),
edustajinaan solicitor M. Stephens, solicitor R. Lands ja T. Pitt-Payne, QC,
valittajina,
ja jossa vastapuolena on
Euroopan keskuspankki (EKP), asiamiehinään M. López Torres ja S. Lambrinoc,
vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja T. von Danwitz (esittelevä tuomari) sekä tuomarit E. Juhász, A. Rosas, D. Šváby ja C. Vajda,
julkisasiamies: P. Mengozzi,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
päätettyään julkiasiamiestä kuultuaan ratkaista asian perustellulla määräyksellä unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artiklan nojalla,
on antanut seuraavan
määräyksen
1
Gabi Thesing ja Bloomberg Finance LP (jäljempänä Bloomberg) vaativat valituksellaan kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-590/10, Thesing ja Bloomberg Finance v. EKP, 29.11.2012 antaman tuomion (jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla se hylkäsi valittajien kanteen, jolla vaadittiin kumoamaan 21.10.2010 päivätyllä kirjeellä tiedoksi annettu Euroopan keskuspankin (EKP) johtokunnan päätös, jossa vahvistettiin se, että oikeus tutustua Helleenien tasavallan julkista alijäämää ja julkista velkaa koskeviin kahteen asiakirjaan evätään (jäljempänä riidanalainen päätös).
Asiaa koskevat oikeussäännöt
2
Euroopan keskuspankin (EKP) asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 4.3.2004 tehdyllä Euroopan keskuspankin päätöksellä 2004/258/EY (EUVL L 80, s. 42) pyritään sen 1 artiklan mukaan määrittelemään ”ne edellytykset ja rajoitukset, joiden mukaisesti EKP voi antaa EKP:n asiakirjoja yleisön tutustuttavaksi”.
3
Kyseisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan mukaan ”jokaisella unionin kansalaisella sekä jokaisella luonnollisella henkilöllä, joka asuu jossain jäsenvaltiossa, sekä jokaisella oikeushenkilöllä, jolla on sääntömääräinen kotipaikka jossain jäsenvaltiossa, on oikeus tutustua EKP:n asiakirjoihin tässä päätöksessä määriteltyjen edellytysten ja rajoitusten mukaisesti”.
4
Päätöksen 2004/258 4 artiklan 1–3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   EKP ei anna tutustuttavaksi asiakirjaa, jonka sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaisi
a)
sellaisen yleisen edun suojaa, joka koskee
—
EKP:n päätöksentekoelinten asioiden käsittelyn luottamuksellisuutta,
—
yhteisön tai jäsenvaltion finanssi-, raha- tai talouspolitiikkaa,
—
EKP:n tai kansallisten keskuspankkien sisäisiä raha-asioita,
—
euroseteleiden koskemattomuuden suojelemista,
—
yleistä turvallisuutta,
—
kansainvälisiä finanssi-, raha- tai talousasioihin liittyviä suhteita,
– –
2.   EKP kieltäytyy antamasta tutustuttavaksi asiakirjaa, jonka sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaisi
—
tietyn luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön taloudellisten etujen, mukaan lukien teollis- ja tekijänoikeudet, suojaa,
—
tuomioistuinkäsittelyn ja oikeudellisen neuvonannon suojaa,
—
tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojaa,
jollei ylivoimainen yleinen etu edellytä ilmaisemista.
3.   Tutustuttavaksi ei anneta asiakirjaa, joka sisältää sisäiseen käyttöön tarkoitettuja mielipiteitä osana EKP:n neuvotteluja ja alustavia keskusteluja, päätöksen tekemisen jälkeenkään, jollei ylivoimainen yleinen etu edellytä ilmaisemista.”
5
Kyseisen päätöksen 7 artiklan 2 kohdan mukaan on niin, että ”jos hakemus hylätään kokonaan tai osittain, hakija voi 20 työpäivän kuluessa siitä, kun hän on vastaanottanut EKP:n vastauksen, tehdä uudistetun hakemuksen ja pyytää EKP:n johtokuntaa tarkastelemaan päätöstä uudelleen”.
Asian tausta ja riidanalainen päätös
6
Gaby Thesing on toimittaja. Hän työskentelee Bloombergille, joka harjoittaa toimintaansa Lontoossa (Yhdistynyt kuningaskunta) nimellä Bloomberg News.
7
Thesing haki 20.8.2010 EKP:ltä oikeutta tutustua kahteen asiakirjaan, jotka koskivat johdannaisten käyttöön alijäämän rahoittamisessa ja julkisen velan hallinnoimisessa Kreikassa ja euroalueella liittyviä liiketoimia. EKP:n sihteeristön ja kielipalvelujen pääjohtaja ilmoitti Thesingille 17.9.2010 päivätyllä kirjeellä päätöksestä olla myöntämättä oikeutta tutustua pyydettyihin asiakirjoihin.
8
Valittajat esittivät 28.9.2010 EKP:lle uudistetun hakemuksen päätöksen 2004/258 7 artiklan 2 kohdan nojalla ja vaativat, että EKP:n johtokunta tarkastelee uudelleen EKP:n kantaa kyseessä oleviin asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epäämiseen.
9
EKP:n pääjohtaja antoi riidanalaisen päätöksen tiedoksi Thesingille 21.10.2010 päivätyllä kirjeellä. Päätös perustui sellaisen yleisen edun suojaan, joka koskee Euroopan unionin ja Helleenien tasavallan talouspolitiikkaa, sekä EKP:n päätöksentekoelinten asioiden käsittelyn luottamuksellisuuteen päätöksen 2004/258 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisen luetelmakohdan ja 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Toisen asiakirjan osalta epääminen perustui myös kyseisen päätöksen 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaiseen tietyn luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön taloudellisten etujen suojaan.
Menettely unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen tuomio
10
Valittajat nostivat unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 27.12.2010 toimittamallaan kannekirjelmällä kanteen, jolla vaadittiin riidanalaisen päätöksen kumoamista sekä EKP:n velvoittamista antamaan valittajille oikeus tutustua kyseessä oleviin asiakirjoihin ja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
11
EKP vaati kanteen hylkäämistä ja valittajien velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
12
Unionin yleinen tuomioistuin määräsi asian selvittämistoimina EKP:n esittämään kyseessä olevat kaksi asiakirjaa ja täsmensi, ettei niitä annettaisi tiedoksi valittajille. EKP noudatti selvittämistoimea asetetussa määräajassa.
13
Unionin yleinen tuomioistuin jätti kanteen osittain tutkimatta ja hylkäsi sen osittain perusteettomana sekä velvoitti valittajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
14
Se totesi muun muassa, että EKP saattoi perustellusti evätä oikeuden tutustua kyseessä oleviin asiakirjoihin päätöksen 2004/258 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetun tutustumisoikeudesta tehtävän poikkeuksen nojalla.
Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa ja asianosaisten vaatimukset
15
Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin
—
kumoaa valituksenalaisen tuomion
—
kumoaa riidanalaisen päätöksen
—
kumoaa valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin siinä velvoitetaan valittajat korvaamaan EKP:n oikeudenkäyntikulut ja
—
toissijaisesti palauttaa asian unionin yleiselle tuomioistuimelle, jotta tämä ratkaisisi asian siten, että se ottaa huomioon käsiteltävänä olevassa valituksessa esiin nostetut oikeudelliset seikat, joista unionin tuomioistuin lausuu.
16
EKP vaatii unionin tuomioistuinta hylkäämään valituksen ja velvoittamaan valittajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
17
Media Legal Defence Initiativen, Access Info Europen ja Guardian News and Media Ltd:n väliintulohakemukset hylättiin unionin tuomioistuimen presidentin 6.11.2013 antamalla määräyksellä.
Valitus
18
Työjärjestyksen 181 artiklan mukaan on niin, että jos valituksen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat kokonaan tai osaksi taikka valitus on kokonaan tai osaksi selvästi perusteeton, unionin tuomioistuin voi esittelevän tuomarin ehdotuksesta julkisasiamiestä kuultuaan milloin tahansa perustellulla määräyksellä jättää sen tutkimatta tai hylätä sen kokonaan tai osaksi.
19
Valittajat esittävät valituksensa tueksi viisi valitusperustetta, joista viimeinen koskee oikeudenkäyntikuluratkaisua.
Ensimmäinen, toinen, kolmas ja neljäs valitusperuste
Asianosaisten lausumat
20
Valittajat väittävät ensimmäisellä valitusperusteellaan, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se tulkitsi päätöksen 2004/258 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa. Toinen valitusperuste koskee unionin yleisen tuomioistuimen oikeudellista virhettä siinä, että se katsoi, että EKP saattoi perustellusti päättää, että valittajien pyytämien asiakirjojen ilmaiseminen olisi vahingoittanut unionin ja Helleenien tasavallan talouspolitiikkaa. Kolmas valitusperuste koskee ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen, joka on allekirjoitettu Roomassa 4.11.1950, 10 artiklan virheellistä tulkintaa. Neljännellä valitusperusteellaan valittajat katsovat, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se ei tutkinut päätöksen 2004/258 4 artiklan 2 ja 3 kohtaa koskevia valittajien väitteitä.
21
EKP väittää ensisijaisesti, että valitus on jätettävä tutkimatta. Se katsoo yhtäältä, ettei valitus täytä Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21, 56 ja 58 artiklan ja sen työjärjestyksen 169 artiklan mukaisia sisällöllisiä vaatimuksia. Sen mukaan valittajat eivät erityisesti ole maininneet täsmällisesti niitä valituksenalaisen tuomion perusteluja tai sen tiettyjä kohtia, jotka ne valituksellaan riitauttavat. EKP:n mukaan kyseisten kohtien mainitseminen valittajien vastauksessa ei korjaa tätä puutetta. Lisäksi EKP katsoo, että valittajat ainoastaan väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin teki useita oikeudellisia virheitä, esittämättä perusteluja väitteen tueksi.
22
Toisaalta EKP katsoo, ettei valitus täytä unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuja muotovaatimuksia, koska valittajat ovat sen mukaan esittäneet ainoastaan sellaisen ”tiivistelmän valittajien valitusperusteista ja pääasiallisista perusteluista”, joka ei sisällä oikeudellisia perusteita eikä perusteluja, joihin asiassa vedotaan.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
23
Valittajat arvostelevat ensimmäisellä, toisella, kolmannella ja neljännellä valitusperusteellaan unionin yleisen tuomioistuimen arvioinnin eri osia.
24
Valitusperusteisiin ei kuitenkaan sisälly mainintaa, jolla yksilöitäisiin ne valituksenalaisen tuomion kohdat, joita väitetysti rasittaa oikeudellinen virhe, eikä perusteita, joilla osoitettaisiin, mitä unionin yleisen tuomioistuimen tällainen virhe koskee. Siltä osin kuin valitus käsittää mainittujen valitusperusteiden yhteydessä muuta kuin niiden pelkän mainitsemisen, siinä rajoitutaan esittämään vaatimukset liittämättä mukaan muita selityksiä.
25
Kuten unionin tuomioistuin on toistuvasti todennut, valituksessa on ilmoitettava täsmällisesti sekä se, miltä kaikilta osin tuomion kumoamista vaaditaan, että ne oikeudelliset perusteet ja perustelut, joihin erityisesti halutaan vedota tämän vaatimuksen tueksi, tai muuten kyseinen valitus tai peruste jätetään tutkimatta (ks. mm. yhdistetyt asiat C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P-C-208/02 P ja C-213/02 P, Dansk Rørindustri ym. v. komissio, tuomio 28.6.2005, Kok., s. I-5425, 426 kohta; asia C-501/11 P, Schindler Holding ym. v. komissio, tuomio 18.7.2013, 43 kohta; asia C-120/12 P, Rintisch v. SMHV, tuomio 3.10.2013, 49 kohta ja asia C-560/12 P, Wam Industriale v. komissio, tuomio 7.11.2013, 42 kohta). Tätä edellytystä ei täytä valitus, johon ei sisälly perusteluja, joiden tarkoituksena olisi erityisesti osoittaa kyseessä olevaan tuomioon sisältyvä oikeudellinen virhe (ks. mm. asia C-566/12 P, Baleanu v. komissio, määräys 27.6.2013, 13 kohta ja em. asia Wam Industriale v. komissio, tuomion 42 kohta).
26
Oikeuskäytännössä on myös korostettu, ettei pelkkä valitusperusteen abstrakti esittäminen valituskirjelmässä täytä perussäännön 58 artiklassa ja työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohdassa asetettuja vaatimuksia (ks. mm. asia C-51/92 P, Hercules Chemicals v. komissio, tuomio 8.7.1999, Kok., s. I-4235, 113 kohta ja em. asia Wam Industriale v. komissio, tuomion 43 kohta).
27
Mainitun työjärjestyksen 169 artiklan 2 kohdassa täsmennetään tästä, että oikeudellisissa perusteluissa ja perusteissa, joihin vedotaan, on yksilöitävä täsmällisesti, mitkä unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun perustelujen kohdat riitautetaan.
28
Valitus, jolla ei ole tällaisia ominaisuuksia, ei voi olla sellaisen oikeudellisen arvioinnin kohteena, joka mahdollistaa sen, että unionin tuomioistuin suorittaa sille kyseessä olevalla alalla kuuluvan tehtävän ja harjoittaa laillisuusvalvontaansa (em. asia Wam Industriale v. komissio, tuomion 44 kohta).
29
Lisäksi työjärjestyksen 169 artiklan 2 kohdan mukaisella säännöllä voidaan säilyttää oikeussubjektien yhdenvertaisuus. Se, onko unionin tuomioistuimella mahdollisuus yksilöidä vaivattomasti riitautetut valituksenalaisen tuomion perustelujen kohdat, riippuu useista seikoista, kuten valituksenalaisen tuomion pituudesta, valituksen pituudesta, valitusperusteiden lukumäärästä sekä valituksenalaisessa tuomiossa ja valituksessa esitettyjen perustelujen monimutkaisuudesta. Valituksen tutkittavaksi ottaminen ei saa kuitenkaan riippua tällaisista tekijöistä.
30
Lisäksi on todettava, ettei valittajan vastauksella voida korjata sitä, ettei valituskirjelmässä ole noudatettu mainittua säännöstä, kun otetaan huomioon mainitun vastauksen tarkoitus sellaisena kuin se ilmenee työjärjestyksen 175 artiklan 1 kohdasta.
31
Kun otetaan huomioon unionin tuomioistuimelle esitettyjen perustelujen edellä todetun kaltainen luonne, ensimmäinen, toinen, kolmas ja neljäs valitusperuste on jätettävä tutkimatta, koska niiden tutkittaviksi ottamisen edellytykset puuttuvat näin ollen selvästi.
Viides valitusperuste, joka koskee oikeudenkäyntikuluratkaisussa tehtyä oikeudellista virhettä
32
Valittajat esittävät, ettei unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt velvoittaa niitä korvaamaan EKP:n oikeudenkäyntikuluja, koska ne eivät olleet vaatineet, että EKP velvoitettaisiin korvaamaan niiden oikeudenkäyntikuluja siinä tapauksessa, että kanne menestyy.
33
Tältä osin on riittävää muistuttaa, että oikeuskäytännössä on vakiintuneesti katsottu, että silloin kun kaikki muut valitusperusteet on hylätty, oikeudenkäyntikuluja koskevan unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun väitettyyn virheellisyyteen kohdistuva vaatimus on jätettävä tutkimatta perussäännön 58 artiklan toisen kohdan mukaan, jossa määrätään, että muutosta ei voida hakea vain oikeudenkäyntikulujen määrän osalta tai siltä osin, kuka niistä vastaa (ks. mm. yhdistetyt asiat C-57/00 P ja C-61/00 P, Freistaat Sachsen ym. v. komissio, tuomio 30.9.2003, Kok., s. I-9975, 124 kohta; asia C-263/09 P, Edwin v. SMHV, tuomio 5.7.2011, Kok., s. I-5853, 78 kohta ja yhdistetyt asiat C-514/11 P ja C-605/11 P, LPN ja Suomi v. komissio, tuomio 14.11.2013, 100 kohta).
34
Koska kaikki muut valittajien esittämät valitusperusteet on jätetty tutkimatta, oikeudenkäyntikulujen jakamista koskeva viimeinen valitusperuste on näin ollen jätettävä tutkimatta.
35
Koska yhtäkään niistä valitusperusteista, joihin valittajat ovat vedonneet, ei ole otettu tutkittavaksi, valitus on jätettävä kokonaan tutkimatta.
Oikeudenkäyntikulut
36
Työjärjestyksen 184 artiklan 2 kohdan mukaan on niin, että jos valitus on perusteeton, unionin tuomioistuin tekee ratkaisun oikeudenkäyntikuluista.
37
Saman työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan, jota sovelletaan sen 184 artiklan 1 kohdan nojalla valituksen käsittelyyn, asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska Thesing ja Bloomberg ovat hävinneet asian ja EKP on vaatinut valittajien velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut, ne on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (viides jaosto) on määrännyt seuraavaa:
1)
Valitus jätetään tutkimatta.
2)
Gabi Thesing ja Bloomberg Finance LP velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.