61995CC0171_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1 Onko turkkilaisella työntekijällä oikeus saada oleskelulupa jäsenvaltiossa ETY:n ja Turkin assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 nojalla, kun hän on omasta pyynnöstään irtisanonut työsopimuksensa ja kun hän aikoo hakea aikaisemman työsuhteensa päätyttyä työpaikkaa kyseisessä jäsenvaltiossa? Tällainen on lyhyesti selostettuna yhteisöjen tuomioistuimelle tässä asiassa esitetty ennakkoratkaisukysymys.
Asiaa koskevat yhteisön säännökset
2 Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisen assosiaatiosopimuksen(1) tarkoituksena on sen 2 artiklan 1 kohdan mukaan "edistää osapuolten välisten kaupallisten ja taloudellisten suhteiden jatkuvaa ja tasapainoista lujittamista ottaen täysin huomioon tarpeen turvata Turkin talouden nopeutuva kehitys sekä Turkin kansan työllisyyden ja elinolojen kohentaminen".
Assosiaatiosopimuksen 12 artiklan mukaan sopimuspuolet "pitävät lähtökohtanaan yhteisön perustamissopimuksen 48, 49 ja 50 artiklaa toteuttaessaan välillään asteittain työntekijöiden vapaan liikkuvuuden".
3 Assosiaatiosopimukseen liitetyn 23.11.1970 tehdyn lisäpöytäkirjan(2) 36 artiklan mukaisesti assosiaationeuvosto tekee päätökset tarpeellisista yksityiskohtaisista säännöistä työvoiman vapaan liikkuvuuden asteittaiseksi toteuttamiseksi yhteisön jäsenvaltioiden ja Turkin välillä assosiaatiosopimuksen 12 artiklassa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti.
4 Assosiaationeuvosto on tehnyt näiden määräysten nojalla 19.9.1980 päätöksen N:o 1/80, joka on tullut voimaan 1.7.1980.(3) Päätöksen 6 artiklan 1 ja 2 kohdassa määrätään seuraavaa:
"1. - - turkkilaisella työntekijällä, joka kuuluu tietyn jäsenvaltion yleisiin työmarkkinoihin, on oikeus
- -
-
työskenneltyään säännönmukaisesti neljä vuotta tehdä vapaasti tässä jäsenvaltiossa minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä.
2. Vuosiloma ja äitiysloma sekä poissaolo työtapaturman tai lyhytaikaisen sairauden vuoksi rinnastetaan säännönmukaisiin työskentelykausiin. Toimivaltaisen viranomaisen asianmukaisesti toteamat työntekijän omasta tahdosta riippumattomat työttömyyskaudet ja poissaolo pitkäaikaisen sairauden vuoksi, vaikka niitä ei rinnasteta säännönmukaisiin työskentelykausiin, eivät vaikuta haitallisesti niihin oikeuksiin, jotka on saatu aikaisempien työskentelykausien perusteella."
Päätöksen N:o 1/80
13 artiklassa määrätään seuraavaa:
"Yhteisön jäsenvaltiot ja Turkki eivät voi ottaa käyttöön voimassa olevaan lainsäädäntöön nähden uusia rajoituksia sellaisten turkkilaisten työntekijöiden ja heidän yhteisön alueella asuvien perheenjäsentensä osalta, joilla on oleskelu- ja työlupa jäsenvaltiossa."
Asiaa koskevat tosiseikat
5 Vuonna 1958 syntynyt Recep Tetik on Turkin kansalainen, joka työskenteli syksystä 1980 alkaen merimiehenä eri saksalaisilla aluksilla. Hän sai tätä tarkoitusta varten ulkomaalaisia koskevan Saksan lainsäädännön mukaisesti määräaikaisia oleskelulupia (viimeksi 4.8.1988 asti), joissa hänelle myönnettiin oikeus työskennellä merenkulkualalla. Oleskeluluvissa oli seuraavat nimenomaiset ehdot: "ei oikeuta kotipaikkaan maissa" ja "oleskelulupa päättyy luvan haltijan työskentelyn loppuessa Saksan meriliikenteessä". Tetik irtisanoutui 20.7.1988 ja on siitä lähtien ollut työtön.
6 Tetik muutti itse ilmoittamiensa tietojen perusteella 1.8.1988 Berliiniin ja haki samana päivänä pysyvää oleskelulupaa hakeakseen tarkemmin täsmentämätöntä työpaikkaa. Hän ilmoitti tässä yhteydessä aikovansa oleskella Saksassa noin vuoteen 2020. Land Berlinin ulkomaalaisvirasto hylkäsi Tetikin oleskelulupaa koskevan hakemuksen 19.1.1989 tekemällään päätöksellä sillä perusteella, ettei hänen oleskelulleen ollut enää perusteita ja ettei hänelle ollut mahdollista myöntää oleskelulupaa muuta kuin merenkulkualalla työskentelyä varten.
Tetik valitti tästä päätöksestä. Valitus hylättiin 12.10.1989 annetulla päätöksellä sillä perusteella, että monivuotisen käytännön mukaan, joka on nimenomaisesti vahvistettu maaliskuussa 1989 ulkomaalaisviraston virkamiehille osoitetulla ohjeella, ulkomaalaisilla merimiehillä ei ole oikeutta työskennellä maissa työsuhteen päätyttyä Saksan meriliikenteessä. Tällaisen järjestelmän tarkoituksena on ehkäistä ulkomaisen työvoiman saapumista työmarkkinoille tilapäisen merenkulkualalla tehdyn työn kautta sen jälkeen, kun syyskuussa 1973 ulkomaisen työvoiman työhönotto keskeytettiin yleisesti.
7 Tetik nosti Verwaltungsgerichtissä 27.7.1989 Land Berliniä vastaan kanteen, joka hylättiin 10.12.1991 annetulla ratkaisulla. Tetik valitti tästä ratkaisusta, mutta Oberverwaltungsgericht hylkäsi valituksen 24.3.1992 antamallaan tuomiolla. Perusteluna oli muun muassa se, ettei Tetikillä ollut oikeutta assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan mukaan saada oleskelulupaa.
8 Tetik haki tämän jälkeen Bundesverwaltungsgerichtin myöntämän valitusluvan perusteella muutosta Oberverwaltungsgerichtin päätökseen. Tetik väitti tässä yhteydessä tuomioistuimen tulkinneen virheellisesti päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdassa määrättyjä oleskeluluvan myöntämisen edellytyksiä.
Ennakkoratkaisukysymykset
9 Bundesverwaltungsgericht lykkäsi 11.4.1995 tekemällään päätöksellä ratkaisun antamista ja esitti yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
"1. Kuuluuko turkkilainen merimies, joka on vuodesta 1980 vuoteen 1988 työskennellyt jäsenvaltion aluksilla, assosiaation kehittämiseksi perustetun ETY:n ja Turkin välisen assosiaationeuvoston tekemän päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla tämän jäsenvaltion yleisiin työmarkkinoihin ja onko hän niillä säännönmukaisesti työssä, kun hänen työsuhteeseensa sovellettiin kansallista lainsäädäntöä, kun hän maksoi palkastaan veron jäsenvaltioon ja kuului sen sairausvakuutukseen, vaikka hänelle myönnetty oleskelulupa oli rajattu merenkulkualan ammatin harjoittamiseen eikä oikeuttanut kotipaikkaan maissa?
Onko sillä merkitystä, että Saksan lain mukaan tämän ammatin harjoittamiseen ei vaadita työlupaa ja että merimiehiin sovelletaan työ- ja sosiaalivakuutusoikeudessa osittain erityisiä säännöksiä?
2. Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
Menettääkö turkkilainen merimies oikeuden vaatia oleskelulupaa, jos hän päättää työsuhteensa omasta pyynnöstään eikä esimerkiksi terveydellisistä syistä, hakee 11 päivää oleskelulupansa päättymisen jälkeen oleskelulupaa maissa harjoitettavaa ammattia varten ja jos hänestä tulee työtön tämän oleskeluluvan epäämisen jälkeen?"
10 Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys koskee assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun käsitteen "kuulua jäsenvaltion yleisiin työmarkkinoihin" tulkintaa. Yhteisöjen tuomioistuin on aikaisemmin asiassa Bozkurt 6.6.1995 antamassaan tuomiossa(4) ottanut kantaa samankaltaiseen kysymykseen. Tämän vuoksi yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamo toimitti 26.6.1995 päivätyllä kirjeellä Bundesverwaltungsgerichtille yhteisöjen tuomioistuimen tässä asiassa antaman tuomion ja tiedusteli tältä tuomioistuimelta, haluaako se edelleen esittää kysymyksensä. Bundesverwaltungsgericht luopui 30.8.1995 tekemällään päätöksellä ensimmäisestä esitetystä kysymyksestä.
Kannanotto
11 Näin ollen on syytä lausua vain toisesta alunperin esitetystä ennakkoratkaisukysymyksestä. Tämä kysymys on esitetty siltä varalta, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi. Vastauksen kannalta on siten pidettävä selvänä, että Tetik on kuulunut vuosien 1980 ja 1988 välisenä ajanjaksona Saksan yleisiin työmarkkinoihin siten, että hänellä on päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan kolmannen luetelmakohdan nojalla ollut oikeus tehdä vapaasti minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä. Ennakkoratkaisupyynnön tekemistä koskevasta päätöksestä ilmenee lisäksi kansallisen tuomioistuimen pitävän selvänä, että Tetikin työ merimiehenä on päättynyt omasta tahdosta eikä terveydellisistä tai muista syistä.
12 Ennakkoratkaisupyynnön tehnyt tuomioistuin haluaa siten tosiasiassa yhteisöjen tuomioistuimen ratkaisevan, onko turkkilaisella työntekijällä, jolla on päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmannen luetelmakohdan mukainen oikeus tehdä vapaasti minkälaista tahansa valitsemaansa työtä, oikeus saada oleskelulupa työn hakemista varten silloin, kun hän on omasta tahdostaan irtisanoutunut ja on sen vuoksi työtön.
13 Tetik väittää, että työskenneltyään säännönmukaisesti jäsenvaltiossa lähes kahdeksan vuotta hänellä on päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan kolmannen luetelmakohdan mukaisesti oikeus tehdä vapaasti minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä. Se, että hän on ollut tietyn ajanjakson työttömänä, ei voi riistää häneltä tätä oikeutta. Hänellä on lisäksi oltava, kuten jäsenvaltion kansalaisilla, oikeus oleskella tietty aika uuden työn hakemista varten.
14 Komission mielestä 6 artiklan 1 kohdan kolmas luetelmakohta merkitsee välttämättä, että tämän määräyksen soveltamisalaan kuuluvat turkkilaiset työntekijät voivat päättää työsuhteensa omasta tahdostaan tehdäkseen muuta työtä. Jotta kyseisellä määräyksellä olisi tehokas vaikutus (effet utile), turkkilaisella työntekijällä on oltava myös mahdollisuus päättää työsuhde omasta tahdostaan hakeakseen uutta työtä. Näin on siten oltava erityisesti kysymyksen ollessa, kuten käsiteltävänä olevassa asiassa, merimiehestä, jonka voidaan olettaa joutuvan erityisiin käytännön vaikeuksiin hakiessaan työpaikkaa maissa. Turkkilaisen työntekijän on siten voitava saada sopivan pituinen oleskelulupa työn hakemista varten.
15 Sitä vastoin Land Berlin, Yhdistynyt kuningaskunta sekä Ranskan ja Saksan hallitukset väittävät, että päätöksen N:o 1/80 tavoitteena ei ole turkkilaisten työntekijöiden vapaan liikkuvuuden täydellinen toteuttaminen ja että päätöksen N:o 1/80 mukaisella oleskeluoikeudella on ainoastaan työsuhteeseen liittyvän oikeuden luonne. Turkkilainen työntekijä, jolla on päätöksen N:o 1/80
1 kohdan kolmannen luetelmakohdan mukaan oikeus tehdä vapaasti minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä, menettää työsuhteen lakattua olemasta voimassa oleskeluoikeutensa, joka on hänen työsuhteensa välitön seuraus.
16
Aluksi on huomattava, että päätöksen N:o 1/80
13 artikla merkitsee, että päätöksen N:o 1/80 tultua voimaan sopimuspuolet pidättyvät ottamasta käyttöön uusia työhönpääsyä koskevia rajoituksia sellaisten työntekijöiden osalta, jotka ovat saaneet voimassa olevan lainsäädännön nojalla oleskelu- ja työluvan. Saksan hallitus on tältä osin ilmoittanut, että maahanmuuttoviranomaisten käytäntö olla myöntämättä ulkomaalaisille merimiehille oleskelu- ja työlupaa, jotta he voisivat työskennellä maissa työn päätyttyä Saksan meriliikenteessä, perustuu 28.4.1965 annetun Ausländergesetzin täytäntöönpanoon. Kyse ei siten ole uusista oleskelu- ja työluvan jo saaneiden työntekijöiden työhön pääsyä koskevista rajoituksista päätöksen N:o 1/80
1.8.1980 tapahtuneen voimaantulon jälkeen.
17 Päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan sellaisenaan sovellettavat määräykset(5) koskevat pelkästään sanamuotonsa perusteella turkkilaisen työntekijän työskentelyn jatkamista koskevaa oikeutta silloin, kun hän on työskennellyt säännönmukaisesti jäsenvaltiossa tiettynä ajanjaksona. Tämän oikeuden jatkaa työskentelyä täytyy välttämättä merkitä sitä, että näiden edellytysten täytyttyä työntekijällä on myös työskentelyyn liittyvä oleskeluoikeus.
18 Määräys ei sen sijaan koske sellaisten turkkilaisten työntekijöiden oikeutta työskennellä ja oleskella jäsenvaltioissa, jotka eivät täytä määräyksessä vahvistettuja aikaan liittyviä edellytyksiä. Jäsenvaltioiden lainsäädännössä määritellään siten, onko Turkin kansalaisilla, ja mahdollisesti millä edellytyksillä,
oikeus saapua jäsenvaltion alueelle sekä oleskella ja työskennellä siellä.
Yhteisöjen tuomioistuin on edellä mainitussa asiassa Sevince 20.9.1990 antamassaan tuomiossa katsonut tämän kannan mukaisesti, että päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdassa
" - - määrätään turkkilaisen työntekijän asemasta työskentelyn osalta viittaamatta hänen oleskeluoikeuteensa.
On kuitenkin totta, että nämä turkkilaisen työntekijän henkilökohtaiseen tilanteeseen vaikuttavat seikat ovat tiukasti toisiinsa sidottuja ja että kun kyseisissä määräyksissä myönnetään tälle työntekijälle tietyn säännönmukaisen työskentelykauden jälkeen jäsenvaltiossa oikeus tehdä vapaasti mitä tahansa valitsemaansa palkattua työtä, se merkitsee välttämättä, että työntekijälle on myönnettävä ainakin tänä ajankohtana oleskelulupa, jottei määräyksessä turkkilaiselle työntekijälle tunnustettuja oikeuksia tehtäisi täysin merkityksettömiksi."
Edellä esitetyn perusteella Tetik, jolla oli heinäkuussa 1988 oikeus tehdä mitä tahansa valitsemaansa palkattua työstä Saksassa, joko merenkulkualalla tai maissa, olisi hyväksyttyään muun kuin silloista merimiehen toimeaan koskevan työtarjouksen voinut irtisanoa voimassa olevan työsopimuksensa ja aloittaa uuden työn ja siis vaatia oleskeluluvan myöntämistä kyseisen työn tekemistä varten. Kysymys on kuitenkin siitä, onko Tetik voinut irtisanoa voimassa olevan työsopimuksensa - jolloin hän on jäänyt omasta tahdostaan työttömäksi - ja sen jälkeen vaatia oleskeluluvan myöntämistä ilman, että hän on saanut uuden työpaikan.
19 Yhteisöjen tuomioistuin on aikaisemmin useassa yhteydessä tulkinnut päätöstä N:o 1/80 ja todennut yleisesti tämän päätöksen työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevien määräysten osalta, esimerkiksi edellä mainitussa asiassa Bozkurt, seuraavaa:
" - - tavoitteena, johon assosiaationeuvosto on pyrkinyt hyväksyessään päätöksen N:o 1/80 sosiaaliset määräykset, oli saavuttaa uusi vaihe toteutettaessa työntekijöiden vapaata liikkuvuutta pitäen lähtökohtana perustamissopimuksen 48, 49 ja 50 artiklaa" (tuomion 19 kohta).
Siten on pidettävä selvänä, ettei päätöksen N:o 1/80 tarkoituksena ole turkkilaisten työntekijöiden täysin vapaan liikkuvuuden toteuttaminen, kuten yhteisön kansalaisia koskevissa perustamissopimuksen 48 ja sitä seuraavissa artikloissa edellytetään, vaan sen tavoitteet ovat sen sijaan paljon vaatimattomammat. Päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan tavoitteena ei siten ole samastaa turkkilaisia työntekijöitä täysin neljän vuoden säännönmukaisen työskentelykauden jälkeen yhteisön työntekijöihin. Näillä perusteilla ei voida olettaa, että kun yhteisön työntekijöillä on oikeus oleskella tietty aika jäsenvaltiossa työn hakemista varten, turkkilaisilla työntekijöillä pitäisi olla sama oikeus.
20 Kuten edellä on todettu, yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi asiassa Sevince katsonut, että oleskeluoikeus on työn tekoa koskevasta oikeudesta johdettu oikeus. Johtopäätös, jonka mukaan oleskeluoikeus annettaisiin työn teosta riippumatta työn hakemista varten, vaikuttaa ensi arviolta päätöksen N:o 1/80
6 artiklan mukaista työn tekoon liittyvää oleskeluoikeutta koskevan yhteisöjen tuomioistuimen nykyisen oikeuskäytännön vastaiselta, koska oleskeluoikeudesta, joka on johdettu oikeus, tulisi itsenäinen oikeus, joka ei ole välttämättä riippuvainen palkatun työn tekemisestä, mikä olisi täysin ristiriidassa päätöksen N:o 1/80 tavoitteiden kanssa.
21 Lisäksi päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 2 kohdassa määrätään siitä, miten poissaolot otetaan huomioon aikana, jolloin esimerkiksi vaatimus palkatun työn tekemisestä neljän vuoden ajan täyttyy. Asiassa Bozkurt antamassani ratkaisuehdotuksessa, joka koski muun muassa kysymystä siitä, onko jäsenvaltiossa säännönmukaisesti työskennelleellä turkkilaisella työntekijällä oikeus jäädä tämän jäsenvaltion alueelle sen jälkeen, kun hänelle on sattunut pysyvän työkyvyttömyyden aiheuttava työtapaturma, katsoin 6 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen osalta seuraavaa:
"Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä määrätään, että omasta tahdosta riippumattomia työttömyyskausia ja poissaoloa pitkäaikaisen sairauden vuoksi ei rinnasteta säännönmukaisiin työskentelykausiin. Siten 6 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja eri kausia laskettaessa ei oteta huomion omasta tahdosta riippumattomia työttömyyskausia ja poissaoloa pitkäaikaisen sairauden vuoksi. Tällä 6 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen osalla halutaan tarkentaa - samalla tavoin kuin 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisellä virkkeellä - niitä aikaan liittyviä edellytyksiä, joilla 6 artiklan 1 kohtaan sisältyvät oikeudet voivat syntyä, mutta se ei vaikuta mitenkään tämän oikeuden sisältöön sellaisena kuin se on määritelty 1 kohdassa.
Kuitenkin 6 artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä määrätään, että omasta tahdosta riippumattomat työttömyyskaudet ja poissaolo pitkäaikaisen sairauden vuoksi eivät vaikuta haitallisesti niihin oikeuksiin, jotka on saatu aikaisempien työskentelykausien perusteella. Tämän täytyy merkitä sitä, että turkkilainen työntekijä ei menetä 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti saamiaan oikeuksia, jos hän esimerkiksi on pitkäaikaisesti sairas. Mielestäni ei voida katsoa, että ilmaisuun 'poissaolo pitkäaikaisen sairauden vuoksi' sisältyisi pysyvä työkyvyttömyys - - .
Riippumatta niistä tilanteista, jotka kuuluvat 6 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen soveltamisalaan, on kuitenkin painotettava, että tällä määräyksen osalla ei myöskään lisätä mitään 6 artiklan 1 kohdassa määriteltyyn oikeuteen. Oikeus, jota turkkilainen työntekijä ei menetä pitkäaikaisen sairauden vuoksi työskenneltyään jäsenvaltiossa säännönmukaisesti neljä vuotta, säilyy ainoastaan oikeutena 'tehdä vapaasti minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä' ja tästä oikeudesta johdettuna oleskeluoikeutena työskentelyn ajan."(6)
22 Yhteisöjen tuomioistuin katsoi vastaavasti asiassa Bozkurt antamassaan tuomiossa seuraavaa:
"Edellä olevan perusteella päätöksen N:o 1/80
6 artiklaa sovelletaan turkkilaiseen työntekijään, joka joko työskentelee tai on tilapäisesti työkyvytön. Sitä vastoin siinä ei tarkoiteta turkkilaista työntekijää, joka on lopullisesti poistunut jäsenvaltion työmarkkinoilta esimerkiksi sen vuoksi, että hän on saavuttanut eläkeiän tai, kuten tässä tapauksessa, tullut pysyvästi ja täydellisesti työkyvyttömäksi.
Tämän vuoksi sellaisen erityismääräyksen puuttuessa, jossa turkkilaiselle työntekijälle myönnettäisiin oikeus jäädä jäsenvaltion alueelle työskenneltyään siellä, Turkin kansalaisen säännönmukaiseen työskentelyyn liittyvä oleskeluoikeus, sellaisena kuin se on taattu epäsuorasti, mutta välttämättömänä päätöksen N:o 1/80
6 artiklassa, lakkaa, jos työtä ei voida tehdä kokonaisuudessaan ja pysyvästi."
23 Yhteisöjen tuomioistuin totesi lisäksi asiassa Bozkurt antamansa tuomion 40 kohdassa jäsenvaltion työmarkkinoilta poistumaan joutuneen turkkilaisen työntekijän osalta nimenomaisesti, ettei 6 artiklaan sisälly sääntöä, jonka mukaan turkkilaisilla työntekijöillä olisi oikeus jäädä jäsenvaltion alueelle "työskenneltyään siellä". Näin on siten oltava suuremmalla syyllä käsiteltävänä olevan asian kaltaisessa tilanteessa, jossa turkkilainen työntekijä on täysin vapaaehtoisesti poistunut kyseisen jäsenvaltion työmarkkinoilta. Päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan kolmannesta luetelmakohdasta ilmenevän johdetun oleskeluoikeuden jäsenvaltiossa voidaan olettaa olevan voimassa ainoastaan niin kauan kuin turkkilainen työntekijä kuuluu tosiasiallisesti kyseisen jäsenvaltion työmarkkinoihin. Tetik on irtisanouduttuaan omasta pyynnöstään 20.7.1988 ja sitä seuranneen työttömyyden johdosta lakannut kuulumasta Saksan työmarkkinoihin ja sitä kautta hänen oikeutensa oleskella Saksassa on lakannut.
24 Kuten aiemmin on todettu, komissio katsoo, että edellisen työsuhteen päätyttyä uuden työn hakemista varten täytyy olla oleskeluoikeus erityisesti silloin, jos kysymys on merimiehestä, jonka voidaan olettaa joutuvan erityisiin käytännön vaikeuksiin hakiessaan työpaikkaa maissa. Tältä osin on huomattava, että riippumatta siitä, pidetäänkö tällaista sääntöä kohtuullisena, assosiaationeuvoston päätökseen ei sisälly mitään sellaista, joka puoltaisi tällaisen oikeuden olemassaoloa. Lisäksi kaikkien työntekijöiden on haettava uutta työpaikkaa vapaa-aikanaan, ja jos tämän vuoksi joutuu työaikana käymään neuvotteluja, asianomaisen olisi otettava lomaa senhetkisestä työstään. Saksan hallitus ilmoitti sitä paitsi istunnossa, että merimiehillä on tällä hetkellä voimassa olevien säännösten mukaan oikeus noin neljän ja puolen kuukauden pituiseen lomaan. Siten Tetikin ei ole ollut tarpeen irtisanoutua hakeakseen uutta työtä. Hänellä on ollut mahdollisuus hakea lomiensa aikana uutta työpaikkaa ja käydä tässä yhteydessä henkilökohtaisia neuvotteluja, vaikka hän haluaisi - erotukseksi hänen aikaisempiin työsuhteisiinsa nähden - hakea työtä maissa.
25 Näillä perusteilla katson, että esitettyyn kysymykseen on vastattava niin, että päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan kolmatta luetelmakohtaa on tulkittava siten, että turkkilaisella työntekijällä ei siitä huolimatta, että hän on saanut oikeuden tehdä vapaasti mitä tahansa valitsemaansa palkattua työtä tässä jäsenvaltiossa, ole kyseisessä jäsenvaltiossa oleskeluoikeutta uuden työpaikan hakemista varten, silloin kun hän on omasta pyynnöstään irtisanoutunut ja on siitä syystä työtön.
Ratkaisuehdotus
26 Euroopan talousyhteisön ja Turkin välillä 12.9.1963 Ankarassa allekirjoitetulla ja yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY hyväksytyllä assosiaatiosopimuksella perustetun assosiaationeuvoston 19.9.1980 tekemän päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan kolmatta luetelmakohtaa on tulkittava siten, että turkkilaisella työntekijällä ei siitä huolimatta, että hän on saanut oikeuden tehdä vapaasti mitä tahansa valitsemaansa palkattua työtä tässä jäsenvaltiossa, ole kyseisessä jäsenvaltiossa oleskeluoikeutta uuden työpaikan hakemista varten, silloin kun hän on omasta pyynnöstään irtisanoutunut ja on siitä syystä työtön.
(1) - Euroopan talousyhteisön ja Turkin välinen assosiaatiosopimus, joka on allekirjoitettu Ankarassa 12.9.1963 ja tehty, hyväksytty ja vahvistettu yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY (EYVL 1964, 217, s. 3685).
(2) - EYVL 1972 L 293, s. 3.
(3) - Päätöstä ei ole julkaistu.
(4) - Asia C-434/93, Bozkurt, tuomio 6.6.1995 (Kok. 1995, s. I-1475).
(5) - Ks. asia C-192/89, Sevince, tuomio 20.9.1990 (Kok. 1990, s. I-3461).
(6) - Ks. julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksen 30 ja 31 kohta.