62023CJ0665_RES
Cauza C‑665/23
IL
împotriva
Veracash SAS
[cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation (Curtea de Casație, Franța)]
Hotărârea Curții (Camera a patra) din 1 august 2025
„Trimitere preliminară – Servicii de plată în piața internă – Directiva 2007/64/CE – Articolul 56 alineatul (1) litera (b) – Obligația utilizatorului serviciilor de plată de a informa «fără întârziere» prestatorul de servicii de plată cu privire la pierderea, furtul, deturnarea sau utilizarea neautorizată a instrumentului său de plată – Articolul 58 – Notificarea operațiunilor de plată neautorizate – Corectarea unei astfel de operațiuni de către prestatorul de servicii de plată supus obligației utilizatorului acestor servicii de a semnala operațiunea respectivă «în cel mai scurt timp […] și în cel mult treisprezece luni de la data debitării» – Articolele 60 și 61 – Răspunderea prestatorului de servicii de plată și, respectiv, a plătitorului în cazul unor operațiuni de plată neautorizate – Succesiune de operațiuni de plată neautorizate ca urmare a pierderii, a furtului, a deturnării sau a oricărei utilizări neautorizate a unui instrument de plată – Întârziere în notificare care nu s‑a produs în mod intenționat sau din neglijență gravă – Întinderea dreptului la rambursare”
Apropierea legislațiilor – Servicii de plată pe piața internă – Directiva 2007/64 – Răspunderea prestatorului de servicii de plată în cazul unor operațiuni de plată neautorizate – Utilizator care nu a notificat în cel mai scurt timp aceste operațiuni prestatorului, dar care le‑a notificat totuși în termenul de treisprezece luni de la data debitării – Privare în principiu de dreptul la o corectare a operațiunilor
(Directiva 2007/64 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 58)
(a se vedea punctele 37, 40-44, 46-51 și 56 și dispozitiv 1)
Apropierea legislațiilor – Servicii de plată pe piața internă – Directiva 2007/64 – Răspunderea prestatorului de servicii de plată în cazul unor operațiuni de plată neautorizate – Operațiune neautorizată ca urmare a utilizării unui instrument de plată pierdut, furat sau deturnat sau a oricărei utilizări neautorizate a unui astfel de instrument – Utilizator care a notificat această operațiune prestatorului în termen de treisprezece luni de la data debitării – Semnalare tardivă a operațiunii în mod intenționat sau care rezultă dintr‑o neglijență gravă – Privare de dreptul la o corectare a operațiunilor – Admisibilitate
[Directiva 2007/64 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 56 alin. (1) lit. (b), art. 58, art. 60 alin. (1) și art. 61 alin. (2)]
(a se vedea punctele 62-65, 67-71 și 76 și dispozitiv 2)
Apropierea legislațiilor – Servicii de plată pe piața internă – Directiva 2007/64 – Răspunderea prestatorului de servicii de plată în cazul unor operațiuni de plată neautorizate – Succesiune de operațiuni neautorizate ca urmare a unei utilizări a unui instrument de plată pierdut, furat sau deturnat sau oricărei utilizări neautorizate a unui asemenea instrument – Utilizator care a notificat aceste operațiuni prestatorului în termen de treisprezece luni de la data debitării – Operațiuni individuale semnalate tardiv în mod intenționat sau ca urmare a unei neglijențe grave – Privare de dreptul la o corectare doar a acestor operațiuni – Admisibilitate
[Directiva 2007/64 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 56 alin. (1) lit. (b), art. 58, art. 60 alin. (1) și art. 61 alin. (2)]
(a se vedea punctele 82-85 și 87-90 și dispozitiv 3)
Rezumat
În cadrul unui litigiu privind refuzul de a rambursa unui particular retrageri de bani pretins neautorizate, ca urmare a unei semnalări considerate tardive, Curtea clarifică anumite aspecte ale răspunderii pentru operațiuni neautorizate efectuate prin intermediul unui instrument de plată, în conformitate cu Directiva 2007/64 (
1
), ținând seama de echilibrul stabilit de legiuitor între interesele plătitorului și cele ale prestatorului de servicii de plată.
IL este o persoană fizică care deține un cont de depozit la Veracash. La 24 martie 2017, aceasta din urmă a trimis la adresa lui IL un nou card de retragere și de plată.
La 23 mai 2017, IL a semnalat Veracash că fuseseră efectuate retrageri zilnice din acest cont între 30 martie 2017 și 17 mai 2017, în condițiile în care el nici nu ar fi primit noul card de plată, nici nu ar fi autorizat aceste retrageri.
În aceste condiții, el a inițiat o procedură judiciară pentru a obține printre altele rambursarea sumelor corespunzătoare respectivelor retrageri.
În urma respingerii acțiunii sale de către cour d’appel de Paris (Curtea de Apel din Paris, Franța), care a considerat că semnalarea către Veracash a retragerilor în cauză era tardivă întrucât a intervenit la aproape două luni de la prima retragere contestată, IL a formulat recurs la Cour de cassation (Curtea de Casație, Franța), care este instanța de trimitere.
Potrivit instanței de trimitere, soluționarea acestui litigiu depinde în special de posibilitatea prestatorului de servicii de plată de a refuza rambursarea cuantumului unei operațiuni neautorizate în cazul în care plătitorul, deși a notificat respectiva operațiune înainte de expirarea termenului de treisprezece luni de la data debitării, astfel cum este prevăzut la articolul 58 din Directiva 2007/64 și de dreptul național (
2
), a întârziat să facă acest lucru fără ca această întârziere să fi fost intenționată sau să rezulte dintr‑o neglijență gravă din partea sa.
Constatând că dispozițiile relevante ale dreptului național trebuie interpretate în lumina Directivei 2007/64, instanța de trimitere a sesizat Curtea cu întrebări preliminare referitoare la interpretarea directivei menționate.
Aprecierea Curții
În primul rând, Curtea consideră că utilizatorul serviciilor de plată este în principiu privat de dreptul de a obține corectarea unei operațiuni dacă nu a semnalat în cel mai scurt timp prestatorului său de servicii de plată că a constatat o operațiune de plată neautorizată, chiar dacă i‑a semnalat‑o în termen de treisprezece luni de la data debitării.
Astfel, potrivit modului de redactare a articolului 58 din Directiva 2007/64, utilizatorul serviciilor de plată are o dublă condiție temporală: acesta trebuie, în același timp, să semnaleze în cel mai scurt timp prestatorului său de servicii de plată că a constatat o operațiune de plată neautorizată – obligație care se declanșează din momentul în care acest utilizator a luat cunoștință de respectiva operațiune și a cărei respectare trebuie apreciată în funcție de împrejurările în care se află – și să efectueze această semnalare în termen de treisprezece luni de la data debitării.
Obligația de semnalare „în cel mai scurt timp” se distinge, așadar, de obligația de semnalare în termenul de treisprezece luni de la data debitării, astfel cum sugerează și utilizarea expresiei „obligația de informare în cel mai scurt timp” în considerentul (31) al Directivei 2007/64.
În plus, în ipoteza în care obligația de informare cu privire la pierderea, la furtul, la deturnarea sau la orice utilizare neautorizată a unui instrument de plată, în conformitate cu prevederile articolului 56 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2007/64 (
3
), ia naștere concomitent cu obligația de notificare prevăzută la articolul 58 din aceasta, ar fi incoerent să se considere că obligația de notificare în temeiul acestui articol 58 poate fi realizată în mod corespunzător numai cu respectarea termenului de treisprezece luni de la data debitării, în timp ce obligația prevăzută de această dispoziție a articolului 56 trebuie efectuată mai rapid.
În sfârșit, obligația de notificare „în cel mai scurt timp” prevăzută la articolul 58 din Directiva 2007/64 urmărește un obiectiv preventiv de reducere a riscurilor și a consecințelor legate de operațiunile neautorizate. Or, acest obiectiv ar fi compromis dacă respectiva obligație ar putea fi executată numai în limita termenului de treisprezece luni de la data debitării. De altfel, obiectivul obligației de notificare în termenul de treisprezece luni, care este acela de a garanta securitatea juridică a părților (
4
), ar fi compromis și în cazul în care utilizatorul serviciilor de plată ar avea dreptul să obțină corectarea unei operațiuni de plată neautorizate de care ar fi avut cunoștință, dar pe care ar fi întârziat să o semnaleze prestatorului său de servicii de plată. Existența a două obiective distincte confirmă faptul că articolul 58 impune două condiții temporale distincte.
În al doilea rând, Curtea precizează însă că, atunci când este în discuție o operațiune de plată neautorizată ca urmare a utilizării unui instrument de plată pierdut, furat sau deturnat sau a oricărei utilizări neautorizate a unui astfel de instrument, iar această operațiune a fost semnalată de plătitor prestatorului său de servicii de plată în termen de treisprezece luni de la data debitării, acest plătitor nu este, în principiu și cu excepția cazului în care a acționat în mod fraudulos, privat de dreptul său de a obține corectarea efectivă a operațiunii menționate decât dacă a întârziat să o semnaleze prestatorului său de servicii de plată în mod intenționat sau din neglijență gravă constând într‑o încălcare gravă a unei obligații de diligență.
În această privință, din articolul 61 alineatul (2) prima teză, din articolul 56 alineatul (1) litera (b) și din articolul 60 alineatul (1) din Directiva 2007/64 reiese că numai atunci când acționează în mod fraudulos sau atunci când a întârziat, intenționat sau din neglijență gravă, să informeze prestatorul de servicii de plată sau entitatea desemnată de acesta cu privire la pierderea, furtul, deturnarea sau orice utilizare neautorizată a instrumentului de plată respectiv, prestatorul de servicii de plată este exonerat de obligația sa de a rambursa plătitorului valoarea operațiunilor de plată neautorizate ca urmare a unui astfel de eveniment.
În ultimul rând, Curtea precizează că, în cazul unei succesiuni de operațiuni de plată neautorizate ca urmare a utilizării unui instrument de plată pierdut, furat sau deturnat sau a oricărei utilizări neautorizate a unui astfel de instrument, plătitorul nu poate fi privat decât de dreptul la rambursarea pierderilor rezultate numai din operațiuni pe care, intenționat sau din neglijență gravă, a întârziat să le semnaleze prestatorului său de servicii de plată.
Astfel, mai întâi, modul de redactare a articolului 61 alineatul (2) stabilește o legătură de cauzalitate între, pe de o parte, comportamentul plătitorului și, pe de altă parte, pierderile suferite a căror corectare nu o va putea obține. În continuare, întrucât articolul 58 din Directiva 2007/64 vizează în mod expres notificarea unor operațiuni de plată individuale, caracterul tardiv al semnalării trebuie apreciat în mod distinct pentru fiecare operațiune.
Această interpretare literală este confirmată de contextul în care se înscriu dispozițiile relevante ale Directivei 2007/64, precum și de obiectivele urmărite de aceasta. Astfel, pe de o parte, atât articolul 61 alineatul (4) (
5
), cât și articolul 61 alineatul (5) (
6
) din directivă confirmă că plătitorul nu poate fi considerat răspunzător pentru pierderile pe care nu le‑ar fi putut evita. Pe de altă parte, în măsura în care directiva menționată impune o legătură de cauzalitate între comportamentul plătitorului și pierderile suferite, aceasta echilibrează interesele utilizatorilor și ale prestatorilor de servicii de plată. Astfel, utilizatorul este stimulat să semnaleze rapid orice operațiune neautorizată pe care o constată, în timp ce prestatorul trebuie să își îndeplinească obligațiile pentru a permite această constatare.
(
1
)	Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne, de modificare a Directivelor 97/7/CE, 2002/65/CE, 2005/60/CE și 2006/48/CE și de abrogare a Directivei 97/5/CE (JO 2007, L 319, p. 1).
(
2
)	Articolul L-133-24 din code monétaire et financier (Codul monetar și financiar), în versiunea rezultată din ordonnance no 2009-866, du 15 juillet 2009, relative aux conditions régissant la fourniture de services de paiement et portant création des établissements de paiement (Ordonanța nr. 2009-866 din 15 iulie 2009 referitoare la condițiile care reglementează prestarea serviciilor de plată și privind înființarea instituțiilor de plată, JORF din 16 iulie 2009, textul nr. 13, rectificare în JORF din 25 iulie 2009, textul nr. 18).
(
3
)	Potrivit acestui articol, utilizatorul serviciilor de plată care are dreptul să utilizeze un instrument de plată are obligația ca, atunci când ia cunoștință de pierderea, furtul, deturnarea sau utilizarea neautorizată a instrumentului său de plată, să informeze fără întârziere prestatorul său de servicii de plată sau entitatea desemnată de acesta.
(
4
)	A se vedea în acest sens Hotărârea din 2 septembrie 2021, (CRCAM, C‑337/20, EU:C:2021:671, punctele 48-52).
(
5
)	Potrivit acestui articol, plătitorul nu suportă nicio consecință financiară care rezultă din utilizarea unui instrument de plată pierdut, furat sau deturnat după notificarea realizată în conformitate cu articolul 56 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2007/64, exceptând cazul în care acesta a acționat în mod fraudulos.
(
6
)	Potrivit acestui articol, în cazul în care prestatorul de servicii de plată nu pune la dispoziție mijloacele adecvate care să permită notificarea în orice moment a unui instrument de plată pierdut, furat sau deturnat, astfel cum se prevede la articolul 57 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2007/64, plătitorul nu este răspunzător pentru consecințele financiare care rezultă din utilizarea unui astfel de instrument de plată, exceptând cazul în care acesta a acționat în mod fraudulos.