62007CO0483
DOMSTOLENS BESLUT (sjätte avdelningen)
den 17 februari 2009 (
*1
)
I mål C-483/07 P,
angående ett överklagande enligt artikel 56 i domstolens stadga, som ingavs den 5 november 2007,
Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG, Trierweiler (Tyskland) företrätt av K. Bott, Rechtsanwalt,
klagande,
i vilket den andra parten är:
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av G. Braun och E. Montaguti, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg
svarande i första instans,
meddelar
DOMSTOLEN (sjätte avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden J.-C. Bonichot (referent) samt domarna P. Kūris och L. Bay Larsen,
generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
justitiesekreterare: R. Grass
efter att ha hört generaladvokaten,
följande
Beslut
1
Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG (nedan kallat Galileo Lebensmittel) har yrkat att domstolen ska upphäva det beslut som meddelades av Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt den 28 augusti 2007 i mål T-46/06, Galileo Lebensmittel mot kommissionen (nedan kallat det överklagade beslutet). Genom detta avvisade förstainstansrätten talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut att med tillämpning av artikel 9 i kommissionens förordning (EG) nr 874/2004 av den 28 april 2004 om allmänna riktlinjer för inrättandet och driften av toppdomänen.eu och allmänna principer för registrering (EUT L 162, s. 40) reservera Internetdomännamnet galilelo.eu under toppdomänen.eu som ett domännamn som är reserverat för gemenskapens institutioner och organ (nedan kallat det omtvistade beslutet).
Tillämpliga bestämmelser
2
De tillämpliga bestämmelserna återfinns i två förordningar, nämligen en grundförordning, Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 733/2002 av den 22 april 2002 om inrättande av toppdomänen.eu (EGT L 113, s. 1) och en genomförandeförordning, förordning nr 874/2004.
Förordning nr 733/2002
3
I artikel 5 i förordning nr 733/2002, som har rubriken ”Riktlinjer”, föreskrivs följande:
”1.   Kommissionen skall, efter samråd med registreringsenheten och i enlighet med det förfarande som avses i artikel 6.3, fastställa allmänna riktlinjer för inrättandet och driften av toppdomänen.eu och allmänna principer för registrering. Dessa riktlinjer och principer skall bland annat omfatta
a)
riktlinjer för tvistlösning utanför domstol,
b)
allmänna riktlinjer i fråga om spekulativ och oegentlig registrering av domännamn, inbegripet möjligheten att gradvis registrera domännamn för att säkerställa att innehavarna av tidigare rättigheter, som är erkända eller fastställda enligt nationell rätt och/eller gemenskapsrätt, och offentliga organ får lämpliga möjligheter att under en övergångsperiod registrera sitt namn,
c)
riktlinjer för eventuellt återkallande av domännamn, inklusive frågan om namn utan ägare (bona vacantia),
d)
frågor om språk och geografiska begrepp,
e)
behandling av immateriella rättigheter och andra rättigheter.
2.   Tre månader efter det att denna förordning träder i kraft kan medlemsstaterna till kommissionen och till de övriga medlemsstaterna anmäla en begränsad förteckning över allmänt erkända namn när det gäller geografiska och/eller geopolitiska begrepp som berör deras politiska eller territoriella organisation som antingen
a)
inte kan registreras, eller
b)
endast kan registreras under en huvuddomän enligt de allmänna riktlinjerna.
Kommissionen skall utan dröjsmål sända förteckningen med anmälda namn som motsvarar kriterierna till registreringsenheten. Kommissionen skall offentliggöra förteckningen samtidigt som den sänder denna till registreringsenheten.
Om en medlemsstat eller kommissionen inom 30 dagar efter offentliggörandet motsätter sig någon punkt i en anmäld förteckning skall kommissionen vidta åtgärder enligt förfarandet i artikel 6.3 för att avhjälpa situationen.
…”
4
Enligt lydelsen i artikel 7 i förordning nr 733/2002 ska ”[g]emenskapen … behålla alla rättigheter i anslutning till toppdomänen.eu, särskilt sådana immateriella rättigheter och andra rättigheter till registreringsenhetens databaser som krävs för att säkerställa genomförandet av denna förordning samt rätten att utse en ny registreringsenhet”.
Förordning nr 874/2004
5
I ingressen till förordning nr 874/2004 anges att grunden för denna utgörs av ”förordning [nr 733/2002], särskilt artikel 5.1 i denna”.
6
Skäl 9 i förordning nr 874/2004 har följande lydelse:
”En medlemsstat bör ha rätt att utse en operatör som registrerar dess officiella namn och det namn som allmänt används för landet som domännamn. Kommissionen bör också ha rätt att välja ut domännamn som skall användas av gemenskapens institutioner och utse operatörer för dessa domännamn. Registreringsenheten bör ha befogenhet att reservera ett antal specificerade domännamn för sina operativa funktioner.”
7
I artikel 9 i förordning nr 874/2004, som har rubriken ”Huvuddomännamn för geografiska och geopolitiska namn”, föreskrivs följande:
”Registrering av geografiska och geopolitiska begrepp som domännamn i enlighet med artikel 5.2 b i förordning (EG) nr 733/2002 får göras av en medlemsstat som anmält namnen. Registreringen får göras under alla huvuddomännamn som registrerats av den berörda medlemsstaten.
Kommissionen kan begära att registreringsenheten inför de domännamn som skall användas av gemenskapens institutioner och organ direkt under toppdomänen.eu. Efter det att denna förordning trätt i kraft, och senast en vecka innan den stegvisa registreringsperioden enligt kapitel IV inleds, skall kommissionen till registreringsenheten anmäla de namn som skall reserveras och de organ som företräder gemenskapens institutioner och organ vid registreringen av namnen.”
8
I artikel 10.1 i förordning nr 874/2004 anges följande:
”Innehavare av tidigare rättigheter som erkänns eller fastställs i nationell lagstiftning och/eller gemenskapslagstiftning och offentliga organ skall vara behöriga att ansöka om att registrera domännamn under en period av stegvis registrering innan den allmänna registreringen inleds för domänen.eu.
’Tidigare rättigheter’ skall bland annat förstås som registrerade nationella varumärken och registrerade gemenskapsvarumärken, geografiska beteckningar eller ursprungsbeteckningar och följande, i den mån som de skyddas av den nationella lagstiftningen i den medlemsstat där rättigheten innehas: oregistrerade varumärken, handelsbenämningar, affärsbeteckningar, företagsnamn, familjenamn och distinkta titlar på skyddade litterära och konstnärliga verk.
…”
9
I artikel 12.2 tredje stycket i förordning nr 874/2004 föreskrivs följande:
”I det första steget av den stegvisa registreringen får ansökningarna om domännamn endast avse registrerade nationella varumärken och registrerade gemenskapsvarumärken...”
10
Artikel 22.1 i förordning nr 874/2004 har följande lydelse:
”En alternativ tvistlösning kan initieras av varje part om
…
b)
ett beslut som fattats av registreringsenheten står i strid med denna förordning eller med förordning (EG) nr 733/2002.”
Faktiska omständigheter i målet
11
Bakgrunden till tvisten framställdes på följande sätt i punkterna 11–16 i det överklagade beslutet:
”Internationellt domännamnssystem på Internet
11
Domännamnssystemet (DNS) består av ett hierarkiskt strukturerat register som [omfattar] samtliga domännamn och tillhörande datorer som registrerats för vissa företag och personer som använder Internet. Domännamnet är en elektronisk text som leder Internetanvändaren till en viss sida. Toppdomänen (Top Level Domain) är den del av domännamnet som står till höger efter den sista punkten i namnet. Genom toppdomänen anges den högsta hierarkiska nivån i den strukturella och geografiska strukturen i det domännamnssystem som används för adresser. På Internet utgörs en toppdomän av antingen tvåställiga landskoder enligt ISO-standarden eller en engelskspråkig förkortning, såsom.com_.net eller.org. Tilldelningen av koder för olika toppdomäner (exempelvis ISO-landskoden.lu för Luxemburg) samordnas av organisationen Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (nedan kallad ICANN) som är en icke vinstdrivande organisation bildad enligt amerikansk rätt.
12
På grundval av detta system godkände ICANN:s styrelse den 21 maj 2005 tilldelningen av den nya toppdomänen.eu och bemyndigade ordföranden för ICANN att ingå avtal med European Registry for Internet Domains (nedan kallat EURid). EURid är en icke vinstdrivande organisation bildad enligt belgisk rätt som kommissionen utsett att förvalta toppdomänen.eu (se kommissionens beslut 2003/375/EG av den 21 maj 2003 om att utse en registreringsenhet för toppdomänen.eu (EGT L 128, s. 29)).
Bakgrund till tvisten
13
Klaganden är innehavare av en exklusiv användarlicens av den 13 februari 2006 avseende olika varumärken som registrerats för IFD Italian Food Distribution SA, Mertert (Luxemburg). Däribland återfinns ordmärket Galileo, som registrerats vid den tyska patent- och varumärkesbyrån under nr 2071982. IFD Italian Food Distribution, som äger klaganden är ett holdingbolag som inte bedriver någon rörelse.
14
Den 1 december 2005 ansökte klaganden på grundval av artikel 10.1 i förordning nr 874/2004 och genom det tyska företaget 1 & 1 Internet AG om registrering av domännamnet galileo.eu hos EURid. Den 7 december 2005 gav ombudet för 1 & 1 Internet elektroniskt in ansökan om registrering till EURid.
15
Klaganden ansökte dessutom om registrering av domännamnet galileo-food.eu. Klaganden erhöll härvid ett mottagningsbevis från EURid, vilket däremot inte utfärdats för ansökan om domännamnet galileo.eu.
16
EURid tog inte emot registreringsansökan och bekräftade inte heller att den mottagits, eftersom det sökta domännamnet galileo.eu var reserverat för kommissionen sedan den 7 november 2005. EURid upplyste klaganden om detta den 2 februari 2006. EURid har i sitt meddelande uppgett att detta domännamn reserverats i vederbörlig ordning i enlighet med artikel 9 i förordning nr 874/2004. Denna reservering hade inte beslutats av EURid utan av kommissionen. Eftersom kommissionen hade reserverat domännamnet galileo.eu, antecknades inte heller i vilken ordning ansökningarna om registrering av detta domännamn hade mottagits.”
Talan vid förstainstansrätten och det överklagade beslutet
12
Den 13 februari 2006 väckte Galileo Lebensmittel talan vid förstainstansrätten om ogiltigförklaring av kommissionens beslut att reservera domännamnet galileo.eu som ett domännamn som är reserverat för gemenskapens institutioner och organ.
13
Förstainstansrätten avvisade talan genom det överklagade beslutet och fann att klaganden, som inte var den som detta beslut riktades till, inte heller var direkt berörd av detta i den mening som avses i artikel 230 fjärde stycket EG.
14
Förstainstansrätten erinrade om den rättspraxis enligt vilken möjligheten att mer eller mindre exakt fastställa antalet rättssubjekt som berörs av en rättsakt, eller till och med deras identitet, inte innebär att dessa rättssubjekt ska anses personligen berörda av rättsakten, om det framgår att den är tillämplig i objektiva rättsliga eller faktiska situationer som anges i rättsakten i fråga.
15
Förstainstansrätten fortsatte med att ange att klaganden, för att vara personligen berörd av den angripna rättsakten, dels borde tillhöra en begränsad krets av ekonomiska aktörer, dels borde åtnjuta ett särskilt skydd. Förstainstansrätten fann att inget av dessa villkor var uppfyllt i förevarande mål.
16
Beträffande frågan om särskilt skydd fann förstainstansrätten att det inte fanns någon bestämmelse som ålade kommissionen att beakta klagandens intressen.
17
Beträffande frågan huruvida Galileo Lebensmittel tillhörde en begränsad krets av ekonomiska aktörer på grund av särskilda egenskaper hos denna grupps medlemmar, fann förstainstansrätten att antalet personer som potentiellt berördes av reserveringen och deras identitet inte var slutgiltigt känt vid den tidpunkt då förteckningen upprättades och inte heller kunde fastställas.
18
Varje domännamn som förs in i den ovannämnda förteckningen har nämligen reserverats inte enbart i förhållande till innehavare av äldre rättigheter, som klaganden påstår sig vara, och offentliga organ, vilka utgör en mycket omfattande grupp som emellertid kan identifieras, utan även i förhållande till allmänheten. Även om det kan antas att ingen ansökan inges under den föreskrivna tidsperiod under vilken privilegierade sökande i förväg kan ansöka om registrering är det möjligt att en ansökan inges under den allmänna ansökningstiden.
19
Förstainstansrätten preciserade härvid att den dag som ska beaktas för att avgöra om en begränsad krets av berörda aktörer föreligger är den dag då den omtvistade rättsakten antas.
Parternas yrkanden
20
Galileo Lebensmittel har i sitt överklagande yrkat att domstolen ska
—
upphäva det överklagade beslutet och ogiltigförklara det omtvistade beslutet,
—
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna i båda instanserna,
—
i andra hand upphäva det angripna beslutet, återförvisa målet till förstainstansrätten och förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna i målet om överklagande.
21
Kommissionen har yrkat att domstolen ska
—
ogilla överklagandet, och
—
förplikta klaganden att ersätta rättegångskostnaderna.
Prövning av överklagandet
22
I enlighet med artikel 119 i rättegångsreglerna kan domstolen, om det är uppenbart att överklagandet inte kan tas upp till prövning eller om överklagandet är uppenbart ogrundat, vid varje tidpunkt, med referentens rapport som underlag och efter att ha hört generaladvokaten, avvisa eller ogilla överklagandet genom motiverat beslut.
23
Galileo Lebensmittel har gjort gällande att förstainstansrätten genom sitt beslut gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den fann att Galileo Lebensmittel inte var personligen berört av kommissionens beslut att reservera domännamnet galileo.eu som ett domännamn som är reserverat för gemenskapens institutioner och organ.
24
Klagandeföretagets argument kan förstås så, att detta företag i huvudsak åberopar tre grunder.
Den första grunden: Det omtvistade beslutet saknar normativ karaktär
Parternas argument
25
Som första grund har klaganden åberopat att de särskilda omständigheterna i målet, i synnerhet den omständigheten att det omtvistade beslutet inte är en förordning, inte beaktades i erforderlig utsträckning i det överklagade beslutet.
26
Den rättspraxis som förstainstansrätten hänvisade till avser överklagande av gemenskapsförordningar. Det omtvistade beslutet är emellertid inte en sådan rättsakt, utan en rättsakt som innebär att en förordning tillämpas på ett särskilt fall. Det omtvistade beslutet utgör dessutom en rättsakt som syftar till att skydda kommissionens egna behov i fråga om domännamn. Den rättspraxis som förstainstansrätten hänvisade till är därför inte relevant i det förevarande fallet.
27
Kommissionen har svarat att det omtvistade beslutet är en rättsakt med allmän giltighet som får olika verkningar för olika berörda rättssubjekt, beroende på vilka domännamn dessa har för avsikt att registrera.
Domstolens bedömning
28
I enlighet med artikel 230 fjärde stycket EG har varje fysisk eller juridisk person möjlighet att väcka talan om ogiltigförklaring mot två typer av beslut, nämligen beslut som är riktade till personen i fråga och beslut som, även om de utfärdats i form av en förordning eller ett beslut riktat till en annan person, direkt och personligen berör denne.
29
Den huvudsakliga skillnaden ligger i huruvida det beslut som sökanden överklagar är riktat till honom. Om så inte är fallet måste sökanden vara direkt och personligen berörd av den angripna rättsakten för att kunna väcka talan om ogiltigförklaring av denna. Rättspraxis avseende begreppet personligen berörd är därför tillämplig då det beslut som sökanden väckt talan mot inte är riktat till honom.
30
Det saknas således skäl att slå fast beslutets exakta art. Det är tillräckligt att konstatera att det omtvistade beslutet inte var riktat till Galileo Lebensmittel. Förstainstansrätten hade i förevarande fall därför fog för att tillämpa rättspraxis avseende begreppet personligen berörd för att avgöra huruvida klaganden hade talerätt.
31
Det är således uppenbart att överklagandet inte kan bifallas på den första grunden.
Den andra grunden: Klagandens rätt till ett särskilt skydd för det ordmärke som klaganden påstått sig inneha beaktades inte i det överklagade beslutet
Parternas argument
32
Klaganden har hävdat att domännamnet galileo.eu utgör en unik och omsättningsbar ekonomisk tillgång och att det omtvistade beslutet i huvudsak innebär att detta domännamn dras undan från marknaden utan ersättning.
33
Klaganden är, i egenskap av användare och ensamrättsinnehavare av en licens avseende ordmärket Galileo, personligen berörd av det omtvistade beslutet, som gör intrång i hans varumärkesrätt, eftersom det hindrar honom från att låta registrera domännamnet galileo.eu. Det överklagade beslutet innebär en felaktig rättstillämpning i detta avseende.
34
Galileo Lebensmittel har härvid åberopat den rättspraxis som följer av dom av den 17 januari 1985 i mål 11/82, Piraiki–Patraiki m.fl. mot kommissionen (REG 1985, s. 207), och har även nämnt dom av den 18 maj 1994 i mål C-309/89, Codorniu mot rådet (REG 1994 s. I-1853; svensk specialutgåva, volym 15, s. I-141), samt generaladvokatens förslag till avgörande i mål C-125/06 P, kommissionen mot Infront WM, där domstolen meddelade dom den 13 mars 2008 (REG 2008, s. I-1451).
35
Klaganden har tillagt att förstainstansrätten saknade fog för att bedöma kriteriet personligen berörd mot bakgrund av faktiska och rättsliga omständigheter som förelåg på dagen för det omtvistade beslutet och att det inte föreligger något hinder för att bedöma huruvida någon är personligen berörd mot bakgrund av omständigheter som inträffat efter denna dag.
36
Klaganden har slutligen hävdat att förordning nr 874/2004 innebär att klaganden i egenskap av innehavare av det tyska ordmärket Galileo har en särskild rättslig ställning i registreringsförfarandet. Klaganden har härvid åberopat skälen 6 och 16 i förordning nr 733/2002, artikel 5.1 b i samma förordning samt skäl 11 och artiklarna 10.1, 10.2 och 12.2 i förordning nr 874/2004.
37
Enligt Galileo Lebensmittel syftar dessa bestämmelser till att skydda innehavarna av varumärkesrättigheter när det gäller möjligheten att låta registrera ett namn som är skyddat enligt varumärkesrätten som ett namn under toppdomänen.eu. Enligt förordning nr 874/2004 ska en första registreringsperiod förbehållas innehavarna av äldre rättigheter och äga rum innan allmänheten får möjlighet att ansöka om registrering. Detta utgör ett privilegium som andra sökande, vilka i likhet med svaranden inte är innehavare av någon äldre rättighet, saknar.
38
Enligt kommissionen kan klaganden förmodligen påverkas av det omtvistade beslutet, men klaganden påverkas då på samma sätt som andra aktörer och kan inte påstå sig vara ”personligen” berörd.
39
Kommissionen har vidare hävdat att de bestämmelser som Galileo Lebensmittel har åberopat inte innebär att detta företag har en särskild rättslig ställning i förfarandet för registrering av ett varumärke. Kommissionen har tillagt att klaganden därigenom inte ifrågasätter det omtvistade beslutet, utan förordning nr 874/2004 i sig och att tidsfristen för att väcka talan om ogiltigförklaring mot denna förordning har löpt ut.
40
Kommissionen har slutligen hävdat att klaganden inte har någon ensamrätt till namnet Galileo som återfinns i åtminstone 60 gemenskapsvarumärken, varav 29 innehåller detta namn avskilt.
Domstolens bedömning
41
En fysisk eller juridisk person kan göra anspråk på att vara personligen berörd endast om det omtvistade beslutet angår denne på grund av vissa egenskaper som är utmärkande för den personen eller på grund av en faktisk situation som särskiljer denne från alla andra personer och därigenom försätter denne i en ställning motsvarande den som gäller för den person som en rättsakt är riktad till (se domstolens dom av den 15 juli 1963, i mål 25/62, Plaumann mot kommissionen, REG 1963. s. 197, s. 223).
42
Såsom erinras om i det överklagade beslutet, har domstolen i detta avseende slagit fast att när den överklagade rättsakten berör en grupp av personer som med hjälp av kriterier som är utmärkande för gruppmedlemmarna kunde identifieras eller skulle ha kunnat identifieras när rättsakten antogs, kan dessa personer vara personligen berörda av rättsakten då de ingår i en begränsad krets av ekonomiska aktörer (domen i det ovannämnda målet Piraiki-Patraiki m.fl. mot kommissionen, punkt 31, och av den 22 juni 2006 i de förenade målen C-182/03 och C-217/03, Belgien och Forum 187 mot kommissionen, REG 2006, s. I-5479, punkt 60).
43
I denna fråga hade förstainstansrätten fog för att finna att antalet personer som potentiellt berördes av reserveringen av domännamnet och deras identitet inte kunde vara slutgiltigt kända vid den tidpunkt då förteckningen upprättades och inte heller kunde fastställas. Förstainstansrätten angav nämligen efter en korrekt bedömning av det förfarande som föreskrivs i förordning nr 874/2004 att varje domännamn som är infört i förteckningen har reserverats inte enbart i förhållande till innehavare av äldre rättigheter, utan även i förhållande till allmänheten.
44
Klaganden kan härvid inte göra gällande att denna befinner sig i en situation som är jämförbar med den som var aktuell i det ovannämnda målet Piraiki–Patraiki m.fl. mot kommissionen. I det målet prövade domstolen en talan om ogiltigförklaring mot ett beslut som kommissionen fattat om tillstånd för en medlemsstat att införa skyddsåtgärder vid import av en vara, vilken väckts av sökande som hade slutit avtal om försäljning av den ifrågavarande varan innan detta beslut fattades. Det ovannämnda beslutet innebar att dessa avtal inte kunde genomföras eller endast kunde genomföras delvis. I förevarande mål utgör det omtvistade beslutet emellertid inte hinder mot att klagandens avtal genomförs. De förhållanden som klaganden har gjort gällande innebär därför inte att den rättspraxis ska tillämpas som följer av domen i det ovannämnda målet.
45
Galileo Lebensmittel kan inte heller göra gällande att domstolen i domen i det ovannämnda målet Codorniu mot rådet till förmån för det företag som var i fråga i detta mål fann att en situation förelåg som, med avseende på den ifrågavarande normativa bestämmelsen med allmän giltighet, skilde detta företag från alla andra ekonomiska aktörer, eftersom bestämmelsen innebar att det ovannämnda företaget hindrades från att använda sitt grafiska varumärke i handeln. Det är härvid tillräckligt att ange att det omtvistade beslutet inte utgör hinder mot att klaganden använder sitt varumärke, varför denne inte kan göra gällande att företaget befinner sig i en situation som är jämförbar med den som var aktuell i det ovannämnda målet Codorniu mot rådet.
46
Enligt rättspraxis kan en person visserligen anses vara personligen berörd av en rättsakt på grund av att denne ingår i en begränsad krets av ekonomiska aktörer vid den tidpunkt då den ifrågavarande rättsakten medför att de rättigheter som den ovannämnda personen förvärvat innan rättsakten antogs ändras genom denna (se dom av den 1 juli 1965 i de förenade målen 106/63 och 107/63, Toepfer och Getreide-Import Gesellschaft mot kommissionen, REG 1965, s. 525, s. 533, och domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Infront, punkt 72). Det omtvistade beslutet innebär i förevarande fall inte att någon förvärvad rättighet ändras till nackdel för klaganden, eftersom den enda rättighet som denne har åberopat är rätten till varumärket Galileo, som omfattas av annan lagstiftning.
47
Galileo Lebensmittel har visserligen i sak gjort gällande att dess ekonomiska intressen skadas allvarligt av det omtvistade beslutet. Denna omständighet är emellertid inte ensam tillräcklig för att Galileo Lebensmittel ska anses vara personligen berört i den mening som avses i domen i det ovannämnda målet Plaumann mot kommissionen och, följaktligen, för att ifrågasätta förstainstansrättens bedömning, som endast innebar en tillämpning av denna rättspraxis.
48
Under dessa förhållanden kan klaganden inte med framgång hävda att förstainstansrättens bedömning, att klaganden inte utgjorde en del av en begränsad krets av ekonomiska aktörer i den mening som avses i ovannämnda rättspraxis, var felaktig.
49
Det är således uppenbart att överklagandet inte kan vinna bifall på den andra grundens första del.
50
Förstainstansrätten hade på samma sätt fog för att bedöma frågan huruvida de personer som berördes av det omtvistade beslutet kunde identifieras eller hade kunnat identifieras den dag då detta beslut utfärdades (se, analogt, dom av den 21 maj 1987 i mål 97/85, Union Deutsche Lebensmittelwerke m.fl. mot kommissionen, REG 1987, s. 2265, punkt 11).
51
Det är således uppenbart att överklagandet inte kan vinna bifall på den andra grundens andra del.
52
Galileo Lebensmittel kan slutligen inte hävda att förstainstansrätten genom det överklagade beslutet åsidosatte en rätt till särskilt skydd som klaganden påstår sig ha haft vid förfarandet för antagande av det omtvistade beslutet.
53
Domstolen har slagit fast att den omständigheten att en person träder in i förfarandet då en gemenskapsrättsakt antas innebär att denna person särskiljs i förhållande till den ifrågavarande rättsakten endast om garantier avseende förfarandet har föreskrivits i gemenskapslagstiftningen till förmån för denne. När en gemenskapsrättslig bestämmelse innehåller föreskrifter om ett förfarande som ska följas när ett beslut fattas och en fysisk eller juridisk person kan göra gällande eventuella rättigheter under detta förfarande, bland annat rätten att yttra sig, innebär den särskilda rättsliga ställning som denne befinner sig i att han särskiljs i den mening som avses i artikel 230 fjärde stycket EG (se, analogt, dom av den 4 oktober 1983 i mål 191/82, Fediol mot kommissionen, REG 1983, s. 2913, punkt 31, svensk specialutgåva, volym 7, s. 275, och av den 1 april 2004 i mål C-263/02 P, kommissionen mot Jégo-Quéré, REG 2004, s. I–3425, punkterna 47 och 48).
54
Vad gäller förevarande mål är det visserligen riktigt att förordning nr 874/2004 innehåller föreskrifter om en tidsperiod för registrering i förväg av domännamn till förmån för innehavare av äldre rättigheter, vilket klaganden har påstått sig vara. Denna förordning innehåller emellertid inte några garantier avseende förfarandet som kan anses utgöra en rättighet för Galileo Lebensmittel. Klaganden kan därför inte åberopa bestämmelserna i förordning nr 874/2004 till stöd för att dessa innebär att klaganden särskiljs på det sätt som avses i artikel 230 fjärde stycket EG.
55
Det är således uppenbart att överklagandet inte kan vinna bifall på den andra grundens tredje del.
56
Av vad ovan anförts och oberoende av huruvida klaganden vid den tidpunkt då denne gav in en ansökan avseende domännamnet galileo.eu verkligen var innehavare av en äldre rättighet framgår att klaganden inte med framgång kan åberopa rätt till särskilt skydd för detta namn till stöd för att förstainstansrättens bedömning, att klaganden inte var personligen berörd av det omtvistade beslutet, var felaktig.
57
Det är därmed uppenbart att överklagandet inte kan vinna bifall på någon av den andra grundens tre delar.
Den tredje grunden: Rätten till ett effektivt domstolsskydd
Parternas argument
58
Galileo Lebensmittel har hävdat att förstainstansrätten genom att avvisa dess talan åsidosatte dess rätt till ett effektivt domstolsskydd. Klaganden saknar nämligen helt möjlighet att angripa det omtvistade beslutet vid en nationell domstol eller gemenskapsdomstol.
Domstolens bedömning
59
En sökandes tolkning av rätten till ett effektivt domstolsskydd äger inte företräde framför de villkor som gäller för att en talan om ogiltigförklaring ska kunna upptas till sakprövning (se, för ett motsvarande synsätt, dom av den 25 juli 2002 i mål C–50/00 P, Unión de Pequeños Agricultores mot rådet, REG 2002, s. I–6677, punkt 44, och domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Jégo-Quéré, punkt 36, samt beslut av den 8 mars 2007 i mål C-237/06 P, Strack mot kommissionen, REG 2007, s. I-33, punkt 108, och av den 13 mars 2007 i mål C-150/06 P, Arizona Chemical m.fl. mot kommissionen, REG 2007, s. I-39, punkt 40).
60
En enskild som inte är direkt och personligen berörd av ett kommissionsbeslut, och vars intressen således inte påverkas av denna åtgärd, kan vidare inte åberopa principen om domstolsskydd vad gäller ett sådant beslut (se, för ett motsvarande synsätt, beslut av den 1 oktober 2004 i mål C-379/03 P, Pérez Escolar mot kommissionen, punkt 41).
61
Eftersom klaganden inte styrkt att företaget är personligen berört av det omtvistade beslutet, kan klaganden inte med framgång göra gällande att det överklagade beslutet kränker klagandens rätt till ett effektivt domstolsskydd.
62
Det är således uppenbart att överklagandet inte kan bifallas på den tredje grunden.
63
Överklagandet kan inte vinna bifall på någon av grunderna och ska därför ogillas.
Rättegångskostnader
64
Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna, som enligt artikel 118 i samma regler ska tillämpas i mål om överklagande, ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att Galileo Lebensmittel ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Galileo Lebensmittel har tappat målet ska kommissionens yrkande bifallas.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjätte avdelningen) följande:
1)
Överklagandet ogillas.
2)
Galileo Lebensmittel ska ersätta rättegångskostnaderna.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.