62004CC0509_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1. Förevarande mål rör två tolkningsfrågor som Hoge Raad der Nederlanden (Högsta domstolen i Nederländerna, nedan kallad Hoge Raad) har ställt till domstolen i enlighet med artikel 234 EG om tolkningen av artikel 7.1 i rådets direktiv 69/335/EEG av den 17 juli 1969 om indirekta skatter på kapitalanskaffning(2), i dess lydelse enligt direktiven 73/79/EEG(3) och 85/303/EEG(4) (nedan kallat direktiv 69/335 eller enbart direktivet).
I – Tillämpliga bestämmelser
De relevanta gemenskapsrättsliga bestämmelserna
2. Såsom anges i första skälet i direktiv 69/335 har detta till syfte att främja den fria rörligheten för kapital. Denna målsättning förutsätter särskilt att skatten i fråga ”på kapital som anskaffats till ett bolag ... endast får tas ut en gång inom den gemensamma marknaden och att denna beskattning, för att inte störa kapitalrörelserna, skall vara lika hög i alla medlemsstater” (sjätte skälet). I direktivet föreskrivs således i detta syfte en harmonisering av de ifrågavarande skatterna vad gäller såväl deras struktur som tillämpliga skattesatser (sjunde skälet).
3. Följaktligen föreskrivs i artikel 1 i direktivet att ”medlemsstaterna skall på kapitaltillskott till kapitalassociationer påföra en skatt som harmoniserats i enlighet med bestämmelserna i artiklarna 2–9 …”.
4. Såvitt här är av intresse skall vidare erinras om artikel 7, i vilken föreskrivs följande:
”1. …
a) Skattesatsen för skatt på kapitaltillskott får inte överstiga två procent eller understiga en procent.
b) Skattesatsen skall reduceras med 50 procent eller mer när en eller flera kapitalassociationer tillskjuter samtliga sina tillgångar och skulder – eller en eller flera verksamhetsgrenar – till en eller flera befintliga kapitalassociationer eller kapitalassociationer under bildande.
För denna reduktion krävs att
– vederlag för tillskotten uteslutande utgår genom tilldelning av andelar; medlemsstaterna får utsträcka beviljandet av reduktion till fall där vederlag för tillskotten utgår genom tilldelning av andelar i kombination med betalning av ett belopp motsvarande högst 10 procent av andelarnas nominella värde,
– de bolag som är parter i transaktionen har sitt faktiska driftställe eller sitt stadgeenliga säte i en medlemsstat.
…”
5. Genom direktiv 73/79/EEG ändrades lydelsen av artikel 7.1, genom att led b bis infördes, vari föreskrivs följande:
”b bis)	skattesatsen för skatt på kapitaltillskott kan reduceras med 50 procent eller mer när en kapitalassociation under bildande eller en befintlig kapitalassociation erhåller andelar motsvarande minst 75 procent av det sedan tidigare utgivna bolagskapitalet från en annan kapitalassociation. Om denna procentsats uppnås efter flera transaktioner åtnjuter endast den transaktion genom vilken denna procentsats uppnås efter flera transaktioner samt efterföljande transaktioner som ökar denna procentsats en reducerad skattesats.
Den del av skatten som enligt denna bestämmelse inte skall tas ut skall betalas om det förvärvande bolaget inte i fem år från den dag då den transaktion som åtnjuter reducerad skattesats ägde rum behåller alla andelar i det andra bolaget, och minst 75 procent av bolagskapitalet i detta bolag, som det förvärvande bolaget innehade till följd av transaktionen, samt andelar som tidigare förvärvats och som innehades vid tiden för denna transaktion. Rätten till reducerad skattesats kvarstår emellertid om dessa andelar överlåts under denna period inom ramen för en transaktion på vilken tillämpas reducerad skattesats enligt första stycket eller b) eller inom ramen för en likvidation av det förvärvande bolaget.
För denna reduktion krävs att
– vederlag för tillskotten uteslutande utgår genom tilldelning av andelar; medlemsstaterna får utsträcka beviljandet av reduktion till fall där vederlag för tillskotten utgår genom tilldelning av andelar i kombination med betalning av ett belopp motsvarande högst 10 procent av andelarnas nominella värde,
– det bolag som erhåller tillskottet och det bolag vars andelar tilldelas har sitt faktiska driftställe eller sitt stadgeenliga säte i en medlemsstat.”
6. Slutligen skall erinras om direktiv 85/303, genom vilket artikel 7 fick följande lydelse:
”1. Medlemsstaterna skall från skatt på kapitaltillskott undanta transaktioner som inte omfattas av artikel 9 och som den 1 juli 1984 var undantagna från skatt eller som då beskattades enligt en skattesats om högst 0,50 procent.
Undantaget gäller på de villkor som var tillämpliga ovannämnda datum vad avser förutsättningarna för undantag eller i förekommande fall för tillämpning av en skattesats om högst 0,50 procent.
...”
7. Eftersom det i den nya lydelsen av artikel 7.1, när det gäller undantaget från skatt på kapitaltillskott, hänvisas uttryckligen till ”de villkor som var tillämpliga [den 1 juli 1984] vad avser förutsättningarna för undantag eller i förekommande fall för tillämpning av en skattesats om högst 0,50 procent”, är följaktligen de villkor som föreskrivs i artikel 7.1 b och b bis i direktiv 69/335, i dess lydelse enligt direktiv 73/79, tillämpliga.
Den nationella lagstiftningen
8. I Nederländerna regleras skatten på kapitaltillskott i Wet op belastingen van rechtsverkeer (lag om beskattning av juridiska transaktioner, nedan kallad WBR).(5) Enligt artikel 32.1 i WBR tas skatt på kapitaltillskott ut på tillskott av bolagskapital till bolag som är etablerade i Nederländerna.
9. I artikel 37 i denna lag föreskrivs vidare följande:
”1. På villkor som skall fastställas i en allmän förordning är tillskott av bolagskapital undantagna från skatt i följande fall:
a. Vid fusion, fission och intern omstrukturering.
…
2. Undantaget enligt punkt 1 a är tillämpligt endast om
a. en juridisk person vars kapital består av aktier förvärvar, uteslutande efter tillskott av egna aktier, aktier i en annan juridisk person av samma slag och genom denna transaktion förvärvar minst 75 procent av aktierna i denna juridiska person eller uppnår en andel av bolagskapitalet uppgående till eller överstigande 75 procent,
b. en juridisk person vars kapital består av aktier förvärvar, uteslutande efter tillskott av egna aktier, samtliga tillgångar och skulder i en annan juridisk person av samma slag eller hela dess verksamhet eller en verksamhetsgren,
…”(6)
10. Det måste för detta mål också erinras om artikel 14 i verkställighetsförordningen för WBR(7), i vilken föreskrivs följande:
”1. Skatt som i enlighet med artikel 37.1 a i [WBR] inte tas ut vid en fusion enligt artikel 37.2 a i [WBR] skall dock betalas av den juridiska personen om den under de fem närmaste åren efter tillskottet upphör att inneha samtliga de aktier i den andra juridiska personen som den hade förvärvat eller som den vid den tidpunkten redan innehade, och minst 75 procent av aktierna i den andra juridiska personen.
2. Punkt 1 är emellertid inte tillämplig om aktierna avyttras vid en fusion eller intern omstrukturering enligt artikel 37.2 i [WBR] samt om den juridiska person som har förvärvat dessa aktier upplöses eller likvideras.”(8)
11. Slutligen skall artikel 2:311 i den nederländska civillagen nämnas, enligt vilken bestämmelse juridiska personer som deltar i en fusion, med undantag för förvärvaren, upphör att existera när fusionen träder i kraft.
II – Bakgrund och förfarandet
12. Under år 1998 bildade bolaget M.J. Hoffmann Beheer BV (nedan kallat Hoffmann eller det tillskjutande bolaget) och fyra andra bolag med begränsat ansvar tillsammans ett gemensamt bolag med firman Magnus Management Consultants. Vart och ett av dessa fem bolag (nedan kallade de gamla bolagen) hade en enda bolagsman, en fysisk person, som innehade samtliga andelar i bolaget.
13. I augusti 1998 bildades bolaget Magpar VI B.V. (nedan kallat Magpar eller det bolag till vilket tillskott skett) och fyra andra bolag med begränsat ansvar. Vart och ett av dessa fem bolag (nedan kallade de nya bolagen) förvärvade, i utbyte mot egna andelar, samtliga andelar i var sitt av de gamla bolagen. Vid dessa utbyten av andelar erhöll Magpar samtliga andelar i Hoffmann, ett av de gamla bolagen.
14. Tillskottet av andelar i Hoffmann till Magpar var undantaget från skatt på kapitaltillskott på grundval av artikel 37.1 a jämförd med artikel 37.2 a i WBR (nedan kallad den undantagna transaktionen).
15. Den 31 augusti 1998 bildades Magnus Holding N.V. (nedan kallat Magnus Holding) genom en fusion. Genom denna transaktion i) överfördes tillgångarna i de gamla bolagen (däribland Hoffmann) helt till Magnus Holding och ii) förvärvade de nya bolagen (däribland Magpar) – som vart och ett innehade samtliga andelar i ett av de gamla bolagen – aktier i Magnus Holding i förhållande till sina andelar i de gamla bolagen.
16. Samma dag bildades också Coöperatie Pym UA (nedan kallat kooperativet) till vilket 13 bolag med begränsat ansvar anslöt sig, däribland Magpar. Sistnämnda bolag överlät sina aktier i Holding till kooperativet, varvid det i utbyte erhöll medlemsrättigheter i kooperativet.
17. Den 27 november 1998 noterades Magnus Holding på Amsterdambörsen.
18. Den 5 februari 1999 erhöll Magpar ett beslut att bolaget skulle betala skatt på kapitaltillskotten om 87 782 NLG, från vilken skatt bolaget, såsom angetts, varit befriat inledningsvis.
19. Det lades närmare bestämt Magpar till last att bolaget hade åsidosatt överlåtelseförbudet i artikel 14 i verkställighetsförordningen för WBR, eftersom det inom fem år från den undantagna transaktionen upphört att inneha aktierna i Magnus Holding och således de aktier som erhållits vid fusionen som ersättning för de undantagna andelarna (andelarna i Hoffmann). Den nederländska skattemyndigheten ansåg med andra ord att den skyldighet att behålla andelarna i fem år som uppstått beträffande andelarna i Hoffmann skulle anses överförd till aktierna i Magnus Holding, förvärvaren av det tillskjutande bolaget, som innehades av Magpar innan de överläts till kooperativet.
20. Magpar begärde omprövning av detta beslut. Eftersom Inspecteur der Belastingdienst/Ondernemingen (nederländsk skattemyndighet) omprövade beslutet utan att ändra det, överklagade bolaget till Gerechtshof te Arnhem (domstolen i Arnhem).
21. Även detta överklagande avslogs emellertid. Magpar överklagade då till Hoge Raad. Eftersom den var tveksam om hur artikel 7.1 i direktivet skulle tolkas, beslöt sistnämnda domstol den 10 december 2004 att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till domstolen:
”1. Skall artikel 7.1 b bis i direktiv 69/335/EEG, i dess lydelse enligt direktiv 73/79/EEG, tolkas på så sätt att, om ett bolag inom fem år från ett förvärv av aktier vid en fusion i utbyte mot aktier som är undantagna från skatt på kapitaltillskott upphör att inneha dessa aktier på grund av att det bolag i vilket aktierna innehades fusionerats, villkoren i den ovannämnda bestämmelsen i direktivet skall gälla för aktierna i det förvärvande bolaget?
2. Är det för svaret på [ovannämnda] fråga ... av betydelse att det bolag i vilket aktierna innehades avvecklades till följd av en legal fusion (juridische fusie) med ett annat bolag (artikel 2:311.1 i civillagen) och att man därför inte kan tala om avyttring av aktier i bokstavlig mening?”
22. I förfarandet vid domstolen har den nederländska regeringen och kommissionen gett in skriftliga yttranden.
III – Rättslig bedömning
Den första frågan
23. Genom den första frågan önskar Hoge Raad få klarhet i omfattningen av det överlåtelseförbud som uppställs i artikel 7.1 b bis i direktivet, i dess lydelse enligt direktiv 73/79, till vilken den nu gällande lydelsen hänvisar. Såsom framgått föreskrivs i detta förbud att skatt på kapitaltillskott som inte tas ut vid en transaktion bestående i utbyte av bolagsandelar ”skall betalas om det [bolag som erhåller tillskottet] inte
i fem år från den dag då den transaktion som åtnjuter reducerad skattesats ägde rum behåller alla andelar i det [tillskjutande] bolaget, och minst 75 procent av bolagskapitalet i detta bolag”.
24. För att bättre förstå denna fråga anser jag det vara lämpligt att först kort gå igenom de olika transaktioner som har gett upphov till tvisten vid den nationella domstolen.
25. Genom den första av de ovannämnda transaktionerna förvärvade Magpar, såsom konstaterats, genom utbyte av andelar samtliga andelar i Hoffmann. Eftersom det var fråga om ett förvärv av andelar som motsvarade hela bolagskapitalet i ett bolag, var detta enli gt artikel 7.1 i direktivet undantaget från skatt på kapitaltillskott. Detta undantag var således bland annat förenat med ett förbud att överlåta andelarna i Hoffmann under de fem följande åren efter överlåtelsen till Magpar.
26. Mindre än en månad efter den undantagna transaktionen överfördes samtliga tillgångar och skulder i Hoffmann till Magnus Holding vid en fusion. Magpar innehade visserligen efter denna transaktion inte längre de andelar i Hoffmann som tidigare tillförts bolaget men behöll rätten till undantag eftersom fusionen utgjorde en transaktion som även den var undantagen enligt artikel 7.1 b.
27. Magpar överlät slutligen de aktier i Magnus Holding som bolaget hade erhållit vid fusionen till kooperativet.
28. Det är just sistnämnda aktieöverlåtelse som enligt den nationella domstolen skulle ha kunnat innebära ett åsidosättande av det nämnda överlåtelseförbudet.
29. Hoge Raad vill få klarhet i huruvida detta förbud är tillämpligt på aktier (i förevarande fall aktierna i Magnus Holding) som erhållits från ett bolag som omfattas av ett undantag från skatt på kapitaltillskott i utbyte mot de andelar som tillskjutits (i förevarande fall andelarna i Hoffmann). Hoge Raad önskar med andra ord få klarhet i huruvida skyldigheten enligt artikel 7.1 b bis att behålla aktier är överförbar till andra andelar än de som utgör det undantagna tillskottet. Enligt Hoge Raads uppfattning skulle emellertid en sådan tolkning innebära att Magpar för fortsatt rätt till undantaget skulle ha behållit aktierna i Magnus Holding i fem år, vilket villkor helt klart har åsidosatts genom överlåtelsen av de nämnda aktierna till kooperativet innan de fem åren gått.
30. Nederländerna och kommissionen har gett helt olika svar på den aktuella frågan med motiveringar som kommer att anges nedan i den mån det är nödvändigt. Enligt kommissionens uppfattning utgör nämligen tillämpningen av skyldigheten enligt artikel 7.1 att behålla andelar som förvärvats i utbyte mot dem som ursprungligen tillskjutits ett ytterligare villkor för tillämpningen av undantaget från skatt på kapitaltillskott som inte föreskrivs i denna bestämmelse. Den nederländska regeringen har emellertid hävdat att den tolkning av överlåtelseförbudet som den nationella domstolen har förespråkat överensstämmer med såväl direktivets ordalydelse som dess andemening, och främjar särskilt stabila investeringar.
31. Jag vill genast påpeka att jag inte delar de nederländska myndigheternas uppfattning. Jag anser nämligen i likhet med kommissionen att svaret på frågan med lätthet kan utläsas av själva ordalydelsen i artikel 7.1 i direktivet.
32. Som har framgått innehåller bestämmelsen i fråga exakta och detaljerade harmoniserade regler i fråga om undantag från skatt på kapitaltillskott (se ovan, punkterna 4–6). I denna fastställs närmare bestämt de kategorier av transaktioner som är undantagna från skatt, varefter fastställs villkoren för undantag, vilka villkor avser vederlag för tillskottet, platsen för de berörda bolagens säte samt den minsta tid som det bolag som åtnjuter undantaget skall behålla det tillskjutna kapitalet.
33. Vad gäller sistnämnda aspekt, vilken är av särskild relevans i detta mål, föreskrivs i artikel 7.1 b bis att, om bolagsandelar som erhållits genom en undantagen transaktion överlåts inom fem år från denna transaktion, rätten till undantaget kvarstår om andelarna i fråga har överlåtits ”inom ramen för en transaktion på vilken tillämpas reducerad skattesats enligt första stycket eller b) eller inom ramen för en likvidation av det förvärvande bolaget”.
34. För att undantaget skall fortsätta att gälla är det således tillräckligt att detta villkor är uppfyllt och således att den som åtnjuter undantaget inte längre förfogar över andelarna i fråga till följd av ett senare utbyte av andelar (artikel 7.1 b bis första stycket), till följd av en överföring av tillgångar och skulder eller verksamhetsgrenar i en kapitalassociation (artikel 7.1 b) eller till följd av sin egen likvidation.
35. Förutom detta villkor föreskrivs i direktivet inte någon annan materiell begränsning, i synnerhet inget sådant förbud mot en senare överlåtelse som den hänskjutande domstolen har föreslagit.
36. Till skillnad från vad de nederländska myndigheterna har gjort gällande anser jag att denna slutsats också står i överensstämmelse med syftet med direktivet, vilket särskilt syftar till att minska ”de ekonomiska verkningarna av skatt på kapitaltillskott [eftersom de] motverkar omstruktureringar och utveckling av företag” (andra skälet i direktiv 85/303).(9)
37. Jag anser nämligen att en för den skattskyldige ogynnsam lösning, enligt vilken uppställs ytterligare villkor för fortsatt rätt till undantaget, är föga förenlig med detta syfte. Detta gäller särskilt när, såsom i förevarande fall, det omtvistade ytterligare villkoret överförs och således belastar transaktioner avseende andra ombildningar och omstruktureringar av bolag än den som inledningsvis undantagits, varvid den som åtnjuter undantaget avskräcks från att delta i sådana transaktioner eller under alla förhållanden gör dess deltagande mer kostsamt.
38. Av ovan anförda skäl anser jag således att om, inom fem år från ett tillskott av andelar som är undantaget från skatt på kapitaltillskott, det bolag till vilket tillskott skett inte längre förfogar över dessa andelar på grund av att det tillskjutande bolaget har fusionerats, skall villkoren i artikel 7.1 i direktivet inte tillämpas på de aktier i förvärvaren av det tillskjutande bolaget som det bolag till vilket tillskott skett innehar efter fusionen.
Den andra frågan
39. Genom den andra frågan önskar den hänskjutande domstolen få klarhet i huruvida det för tillämpning av undantaget enligt artikel 7.1 i direktivet är av relevans att det tillskjutande bolaget (Hoffmann) har upplösts genom en fusion med ett annat bolag (Magnus Holding).
40. Den hänskjutande domstolen har när den ställt denna fråga särskilt hänvisat till artikel 2:311.1 i den nederländska civillagen, enligt vilken bestämmelse ett bolag som uppgår i ett annat genom en fusion ”upphör att existera” när denna transaktion träder i kraft. Mot bakgrund av detta förhållande har det under förfarandet vid den nationella domstolen uppkommit vissa tvivel huruvida artikel 7.1 b bis är tillämplig på fusioner av det slag som är i fråga, vad beträffar villkoren för att undantaget skall kvarstå. Frågan har sin orsak i det förhållandet att det i denna bestämmelse föreskrivs att, för fortsatt rätt till undantaget, de bolagsandelar som ursprungligen tillsköts skall ha ”överlåtits” inom ramen för en transaktion som är undantagen från skatteplikt. Enligt ett formellt synsätt kan emellertid andelar i ett bolag som skall upphöra efter en fusion inte ”överlåtas”. Enligt nederländsk rätt ger en fusion med upplösning av det införlivade bolaget inte upphov till en överlåtelse av andelar(10), varför det är möjligt att det behandlade villkoret inte är uppfyllt.
41. Jag delar för min del den nederländska regeringens och kommissionens uppfattning att svaret på den nu behandlade frågan skall vara nekande.
42. Det är visserligen riktigt att användningen av verbet ”överlåta” i artikel 7.1 b bis(11) andra stycket inte är helt entydig, men jag anser också att bestämmelsens hela lydelse gör det möjligt att med lätthet skingra eventuella tveksamheter om tolkningen.
43. Som jag just har konstaterat (se ovan, punkterna 33 och 34) föreskrivs i denna bestämmelse uttryckligen att den som åtnjuter undantag från skatt på kapitaltillskott kan avyttra bolagsandelar som det tillskjutits utan att avstå från denna förmån inte endast vid en senare transaktion med utbyte av andelar utan även vid transaktioner av annat slag, såsom överföring av samtliga tillgångar och skulder i en kapitalassociation eller av en eller flera verksamhetsgrenar inom denna. Även om det bolag till vilket tillskott skett i sådana fall formellt inte ”överlåter” de andelar som tillskjutits, är resultatet detsamma eftersom bolaget upphör att inneha dem vid en transaktion som även den är undantagen.
44. Sammanfattningsvis kan sägas att en andelsöverlåtelse i egentlig mening inte är det enda sättet för ”fortsatt rätt” till undantaget enligt artikel 7.1 b bis. Jag vill för övrigt påpeka att från direktivets utgångspunkt anses ovannämnda transaktioner med överföring av tillgångar och skulder som helt ”jämställbara, i ekonomiskt hänseende,” med utbyte av bolagsandelar (andra skälet i direktiv 73/79).(12)
45. Jag anser således att det förhållandet att en fusion inte innebär en överlåtelse av andelar inte i sig utgör en relevant omständighet för att undantaget skall fortsätta att gälla, om fusionen i fråga är en sådan transaktion som anges i artikel 7.1 b bis. Detta är enligt min uppfattning tveklöst fallet med fusioner, såsom den som är i fråga i förevarande fall, genom vilka en kapitalassociation förvärvar samtliga tillgångar och skulder i ett annat bolag.
46. Jag anser mig således kunna dra den slutsatsen att det förhållandet att det tillskjutande bolaget upplöses, genom en fusion såsom den som är i fråga i förfarandet vid den nationella domstolen, inte är av relevans för att rätten till undantag från skatt på kapitaltillskott enligt artikel 7.1 i direktivet skall bestå.
IV – Förslag till avgörande
47. Mot bakgrund av ovan anförda skäl föreslår jag att domstolen skall lämna följande svar till Hoge Raad der Nederlanden:
1) Om, inom fem år från ett tillskott av andelar som är undantaget från skatt på kapitaltillskott, det bolag till vilket tillskott skett inte längre förfogar över dessa andelar på grund av att det tillskjutande bolaget har fusionerats, skall villkoren i artikel 7.1 i rådets direktiv 69/335/EEG, i dess lydelse enligt rådets direktiv 85/303/EEG, inte tillämpas på de aktier i förvärvaren av det tillskjutande bolaget som det bolag till vilket tillskott skett innehar efter fusionen.
2) Det förhållandet att det tillskjutande bolaget upplöses, genom en fusion såsom den som är i fråga i förfarandet vid den nationella domstolen, är inte av relevans för att rätten till undantag från skatt på kapitaltillskott enligt artikel 7.1 i direktiv 69/335, i dess lydelse enligt direktiv 85/303, skall bestå.
(1) .
(2)
–	EGT L 249, s. 25.
(3)
–	Rådets direktiv 73/79/EEG av den 9 april 1973 om ändring av tillämpningsområdet för den lägre skattesatsen för skatt på kapitaltillskott som föreskrivs för vissa transaktioner avseende omstrukturering av bolag i artikel 7.1 b i direktivet om indirekta skatter på kapitalanskaffning (nedan kallat direktiv 73/79) (EGT L 103, s. 13).
(4)
–	Rådets direktiv 85/303/EEG av den 10 juni 1985 om ändring av direktiv 69/335/EEG om indirekta skatter på kapitalanskaffning (nedan kallat direktiv 85/303) (EGT L 156, s. 23).
(5)
–	Stb. 1970, 611. I dess lydelse enligt lag av den 13 december 1996, Stb. 1996, 652.
(6)
– Icke officiell översättning.
(7)
–	Förordning av den 22 juni 1971, Stb. 793. Senast ändrad, såvitt avser ändringar som är av relevans i förevarande fall, genom förordning av den 27 februari 1996, Stb. 144.
(8)
– Icke officiell översättning.
(9)
–	Se, för ett liknande resonemang, även dom av den 13 oktober 1992 i mål C-50/91, Commerz-Credit-Bank AG (REG 1992, s. I‑5225), punkt 11. Det kan noteras att i tredje skälet i direktiv 85/303 anges direkt att ”den bästa lösningen för att uppnå dessa mål [bestående i främjande av omstruktureringar och utveckling av företag samt incitament till investeringar] består i att undanröja skatt på kapitaltillskott”.
(10)
–	I sitt förslag till avgörande i förfarandet vid den nationella domstolen – till vilket den nationella domstolen har hänvisat i begäran om förhandsavgörande – har Procurateur-Generaal vid Hoge Raad förklarat att enligt nederländsk rätt medför en fusion av det slag som är i fråga i förfarandet vid den nationella domstolen inte en egentlig överföring av andelar. Efter en fusion blir aktieägarna i det införlivade bolaget automatiskt aktieägare i det eller de bolag som förstnämnda bolag införlivas i.
(11)
–	Jag syftar här på följande mening i artikel 7.1 b bis: ”Rätten till reducerad skattesats kvarstår emellertid om dessa andelar överlåts
under denna period inom ramen för en transaktion på vilken tillämpas reducerad skattesats enligt första stycket eller b) eller inom ramen för en likvidation av det förvärvande bolaget.”
(12)
–	Se, för ett liknande resonemang, även dom av den 13 december 1991 i mål C-164/90, Muwi Bouwgroep (REG 1991, s. I‑6049), punkt 23.