Ediție provizorie
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL
DOMNUL JEAN RICHARD DE LA TOUR
prezentate la 5 martie 2026(1)
Cauza C‑862/24
Satiksmes ministrija
cu participarea
A
[cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa (Senāts) (Curtea Supremă), Letonia]
„ Trimitere preliminară – Transporturi aeriene – Regulamentul (CE) nr. 216/2008 – Norme comune în domeniul aviației civile – Regulamentul (UE) nr. 1178/2011 – Personalul navigant din aviația civilă – Licență de pilot particular – Test de îndemânare – Comportament fraudulos al unui solicitant – Interdicție temporară de a susține din nou testul de îndemânare și de a obține licența – ARA.GEN.355 litera (e) – Măsuri executorii necesare pentru a preveni menținerea neconformității – Examen teoretic – ARA.FCL.300 litera (f) – Aplicare prin analogie a interdicției temporare de a susține din nou examenul teoretic – Principiul securității juridice – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 15 – Libertatea de alegere a ocupației ”
I.      Introducere
1.        Cererea de decizie preliminară privește interpretarea ARA.GEN.355 litera (e) și a ARA.FCL.300 litera (f), care figurează în anexa VI la Regulamentul (UE) nr. 1178/2011(2), precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene(3) și a principiului securității juridice.
2.        Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între A, pe de o parte, și Satiksmes ministrija (Ministerul Transporturilor, Letonia), pe de altă parte, în legătură cu o decizie a Civilās aviācijas aģentūra (Agenția Aviației Civile, Letonia) (denumită în continuare „Agenția”), confirmată de acest minister, prin care, în urma constatării unei fraude la testul de îndemânare săvârșită de A pentru obținerea unei licențe de pilot particular, această agenție a anulat rezultatele examenului respectiv și i‑a interzis pentru o perioadă de un an să susțină din nou examenul menționat, precum și să obțină o astfel de licență.
3.        Întrebarea adresată de Augstākā tiesa (Senāts) (Curtea Supremă, Letonia), care este instanța de trimitere, are ca obiect legalitatea acestei decizii de interdicție, care nu este prevăzută nici de Regulamentul nr. 1178/2011, nici de vreo dispoziție națională.
4.        Vom prezenta motivele pentru care considerăm că, în cazul prezentării unui carnet de zbor falsificat pentru îndeplinirea cerințelor testului de îndemânare care este obligatoriu pentru obținerea unei licențe de pilot particular, ARA.GEN.355 litera (e), care figurează în anexa VI la Regulamentul nr. 1178/2011, trebuie interpretat în sensul că nu permite autorității competente să adopte împotriva unui solicitant al unei astfel de licențe o măsură preventivă de interdicție referitoare la testul de îndemânare similară celei prevăzute de ARA.FCL.300 litera (f), inserat în anexa menționată, fără ca aceasta să fie prevăzută în mod expres de o dispoziție națională.
II.    Cadrul juridic
A.      Dreptul Uniunii
1.      Regulamentul (CE) nr. 216/2008
5.        Considerentele (3), (11) și (12) ale Regulamentului (CE) nr. 216/2008(4) enunță:
„(3)      Convenția [privind aviația civilă internațională, semnată la Chicago la 7 decembrie 1944(5)] prevede deja norme minime care să garanteze securitatea aviației civile și protecția mediului, precum și aspectele conexe de protecție a mediului. Cerințele esențiale ale [Uniunii Europene] și normele adoptate în vederea punerii în aplicare a acestora ar trebui să ofere siguranța îndeplinirii de către statele membre a obligațiilor care decurg din Convenția de la Chicago, inclusiv cele privind țări terțe.
[…]
(11)      Este necesar să se asigure suficientă flexibilitate pentru rezolvarea unor situații deosebite, cum ar fi măsuri de siguranță urgente, necesități operaționale neprevăzute sau restrânse, precum și capacitatea de a asigura atingerea unui nivel echivalent de siguranță prin alte mijloace. Statele membre ar trebui să aibă dreptul de a acorda derogări de la cerințele prezentului regulament și ale normelor sale de aplicare, cu condiția ca acestea să aibă un domeniu de aplicare limitat și să se supună unei supravegheri comunitare corespunzătoare.
(12)       […] [E]ste necesară înființarea unei Agenții Europene de Siguranță a Aviației (denumită în continuare «[AESA]») care să fie independentă cu privire la aspectele tehnice și să dispună de autonomie juridică, administrativă și financiară. În acest scop, ar fi necesar și adecvat ca [AESA] să fie un organism [al Uniunii] care să aibă personalitate juridică și care să‑și exercite atribuțiile de punere în aplicare conferite prin prezentul regulament.”
6.        Articolul 2 alineatul (1) din acest regulament prevede:
„Principalul obiectiv al prezentului regulament este stabilirea și menținerea unui nivel unitar ridicat de siguranță a aviației civile în Europa[(6)].”
7.        Articolul 7 alineatul (2) primul și al doilea paragraf din regulamentul menționat prevede:
„Cu excepția perioadei de instruire, o persoană poate acționa în calitate de pilot doar dacă deține o licență și un certificat medical adecvate pentru operațiunea care trebuie efectuată.
Unei persoane i se acordă o licență numai atunci când demonstrează că respectă normele stabilite pentru a se asigura conformitatea cu cerințele esențiale privind cunoștințele teoretice, abilitățile practice și lingvistice și experiența, prevăzute în anexa III.”
8.        Potrivit articolului 68 din Regulamentul nr. 216/2008:
„Statele membre stabilesc sancțiuni pentru încălcarea dispozițiilor prezentului regulament și ale normelor sale de aplicare. Sancțiunile sunt eficace, proporționale și descurajante.”
9.        Anexa III la acest regulament, intitulată „Cerințele esențiale pentru acordarea licențelor de pilot menționate la articolul 7”, precizează la punctul 1.a.1:
„O persoană care participă la un curs de instruire de piloți de aeronave trebuie să aibă un nivel suficient de educație și de aptitudini fizice și mentale pentru a dobândi, a reține și a demonstra cunoștințele teoretice și competențele practice necesare.”
2.      Regulamentul nr. 1178/2011
10.      Considerentul (5) al Regulamentului nr. 1178/2011 enunță:
„Regulamentul [nr. 216/2008] impune Comisiei [Europene] să adopte dispozițiile de aplicare necesare pentru stabilirea condițiilor de certificare a piloților și a persoanelor implicate în pregătirea, testarea sau verificarea acestora, de atestare a membrilor echipajului de cabină și de evaluare a aptitudinii lor din punct de vedere medical.”
11.      În conformitate cu articolul 1 punctul 1 din regulamentul menționat, acesta stabilește norme detaliate referitoare printre altele la „diferitele calificări asociate licențelor de pilot, condițiile de eliberare, menținere, modificare, limitare, suspendare sau revocare a licențelor”.
12.      Articolul 11b din regulamentul menționat, intitulat „Capacitățile de supraveghere”, prevede la alineatul (5) litera (f) și la alineatul (6):
„(5)      Personalul autorizat de autoritatea competentă să îndeplinească sarcini de certificare și/sau de supraveghere este împuternicit să exercite cel puțin următoarele sarcini:
[…]
(f)      să ia sau să dispună măsuri executorii în funcție de caz.
(6)      Sarcinile prevăzute la alineatul (5) se îndeplinesc în conformitate cu dispozițiile legale din statul membru în cauză.”
13.      Anexa I la același regulament corespunde „P[ărții] FCL”(7). În cadrul subpărții A din această anexă, intitulată „Cerințe generale”, FCL.030, referitor la „[t]est[ul] de îndemânare”, prevede:
„(a)      Înaintea susținerii unui test de îndemânare pentru eliberarea unei licențe, a unei calificări sau a unui certificat, solicitantul trebuie să fi promovat examenul teoretic necesar, cu excepția cazului solicitanților care urmează un curs integrat de pregătire practică.
În toate cazurile, pregătirea teoretică trebuie să se fi încheiat înainte de susținerea testelor de îndemânare.
(b)      Cu excepția cazului în care se eliberează o licență de pilot de linie, candidatul la un test de îndemânare este recomandat pentru susținerea acestui test de către organizația/persoana responsabilă cu pregătirea după încheierea acestei pregătiri. Evidența procesului de pregătire se pune la dispoziția examinatorului.”
14.      În cadrul subpărții C din anexa I la Regulamentul nr. 1178/2011, referitoare, printre altele, la licența de pilot particular (PPL)(8), secțiunea 1 stabilește „[c]erințe[le] comune”. FCL.235, care figurează în această secțiune, intitulat „Test de îndemânare”, prevede la litera (a):
„Solicitanții unei […] PPL trebuie să facă dovada, prin susținerea unui test de îndemânare, a capacității de a executa, ca PIC[(9)] pe categoria de aeronave corespunzătoare, procedurile și manevrele relevante la un nivel de competență corespunzător privilegiilor acordate.”
15.      Anexa VI la acest regulament stabilește „[c]erințe[le] aplicabile autorităților pentru personalul navigant”(10). În cadrul acestei anexe, în subpartea GEN(11) secțiunea III din regulamentul menționat, referitoare la „[s]upravegherea, certificarea și asigurarea aplicării legii”, ARA.GEN.355, intitulat „Constatări și măsuri executorii – persoane”(12), precizează la litera (e):
„Dacă, în cursul supravegherii sau prin alte mijloace, se găsesc dovezi care indică o neconformitate cu cerințele aplicabile din partea unei persoane care face obiectul cerințelor prevăzute în Regulamentul [nr. 216/2008] și în normele sale de aplicare și care nu deține o licență, un certificat, o calificare sau un atestat eliberat(ă) în conformitate cu respectivul regulament și normele sale de aplicare, autoritatea competentă care a identificat neconformitatea ia orice măsuri executorii necesare pentru a preveni menținerea acelei neconformități.”
16.      În cadrul anexei VI la Regulamentul nr. 1178/2011, subpartea FCL, intitulată „Cerințe specifice referitoare la licențierea echipajului de zbor”, secțiunea II, referitoare la „[l]icențe, calificări și certificate”, ARA.FCL.250, care reglementează „[l]imitarea, suspendarea sau revocarea licențelor, a calificărilor și a certificatelor”, prevede la litera (a):
„Autoritatea competentă limitează, suspendă sau revocă, după caz, o licență de pilot și calificările sau certificatele asociate în conformitate cu ARA.GEN.355 în următoarele situații, dar fără a se limita la acestea:
1.      obținerea licenței de pilot, a calificării sau a certificatului prin falsificarea documentelor doveditoare depuse;
2.      falsificarea carnetului de zbor și a înregistrărilor din licență sau din certificat;
[…]”
17.      În cadrul anexei VI la acest regulament, subpartea FCL, secțiunea III, referitoare la „[e]xamenele teoretice”, ARA.FCL.300, intitulat „Proceduri de examinare”(13), prevede la litera (f):
„Autoritatea competentă le interzice solicitanților despre care se dovedește că au copiat să mai participe la un alt examen pentru o perioadă de cel puțin 12 luni de la data examenului în cursul căruia au fost prinși copiind.”
B.      Dreptul leton
18.      Articolul 6 din likums „Par aviāciju” (Legea privind aviația)(14) din 5 octombrie 1994 prevede la al doilea paragraf punctul 5 și la al cincilea paragraf:
„Agenția […]:
[…]
5)      realizează certificarea și supravegherea personalului aeronautic civil, inclusiv eliberarea, prelungirea, suspendarea sau revocarea licențelor membrilor echipajului de zbor, ale controlorilor de trafic aerian, ale operatorilor serviciilor de informare privind traficul aerian și ale personalului de mentenanță tehnică a aeronavelor din aviația civilă.
[…]
Agenția […] poate emite acte administrative privind impunerea unor interdicții sau restrângeri ale activităților legate de certificarea personalului din aviația civilă și a instituțiilor de formare profesională a personalului din aviația civilă, de utilizarea spațiului aerian al Republicii Letonia sau de exploatarea aeronavelor din aviația civilă, a aerodromurilor și a altor instalații și echipamente de aviație civilă, pentru a asigura punerea în aplicare a cerințelor privind siguranța aviației civile și fiabilitatea zborurilor aeronavelor instituite prin reglementările Uniunii […] Actele administrative ale Agenției […] sunt supuse controlului jurisdicțional, fără posibilitatea unei căi de atac la o autoritate superioară. Atacarea unui act administrativ nu suspendă executarea acestuia.”
III. Situația de fapt din litigiul principal și întrebările preliminare
19.      A a desfășurat activități pentru obținerea unei licențe de pilot particular [PPL(A)](15). În acest scop, el trebuia, după obținerea unui certificat medical din clasa corespunzătoare, care constituie o condiție prealabilă pentru exercitarea privilegiilor de elev‑pilot, să susțină și să promoveze un examen teoretic, apoi un test de îndemânare la o organizație de pregătire aprobată.
20.      După ce s‑a adresat Agenției la 6 octombrie 2017 și a obținut un certificat medical, A a depus la aceasta la 6 decembrie 2017 un formular de solicitare a unui test de îndemânare și de desemnare a unui examinator. A a anexat un certificat emis de o academie de aviație bulgară, datat din 5 decembrie 2017, care atesta că absolvise cu succes cursul modular de pregătire practică de zbor pentru licența de pilot particular între 23 octombrie și 5 decembrie 2017. La 16 decembrie 2017, Agenția a primit pe cale electronică de la examinator un formular privind testul de îndemânare promovat de A la 12 decembrie 2017 în Spania, împreună cu o copie a carnetului său de zbor ca membru al echipajului de zbor.
21.      Cu ocazia verificărilor efectuate de Agenție începând de la 17 ianuarie 2018, aceasta a constatat nereguli referitoare la pregătirea practică prezentată de A. Pe de o parte, autoritatea națională bulgară competentă a comunicat că academia bulgară de aviație nu era abilitată să asigure pregătire practică în afara spațiului aerian al Bulgariei și că nu a fost posibil să se confirme că A a fost instruit acolo. Pe de altă parte, la 23 martie 2018, Agenția a primit informații de la o entitate de mentenanță tehnică autorizată care indicau că pregătirea practică a lui A nu a avut loc așa cum se indică în carnetul său de zbor. Fiind invitat să furnizeze explicații în fața Agenției, A s‑a limitat să depună ulterior o solicitare de retragere a cererii sale de acordare a unei licențe de pilot particular [PPL(A)] și și‑a exprimat îndoielile cu privire la competența Agenției de a verifica instruirea piloților organizată de academia bulgară de aviație.
22.      La 7 noiembrie 2018, Agenția a adoptat o decizie prin care, în primul rând, a anulat rezultatele testului de îndemânare susținut de A, în al doilea rând, i‑a interzis lui A să susțină din nou testul de îndemânare pentru obținerea licenței de pilot particular și să obțină o astfel de licență până la 7 noiembrie 2019 (denumită în continuare „interdicția în litigiu”) și, în al treilea rând, a informat Comisia, AESA și statele membre cu privire la aceasta din urmă (denumită în continuare „decizia în litigiu”). Agenția și‑a întemeiat decizia în special pe constatarea că A falsificase documentele privind pregătirea sa practică și că, în consecință, prezentarea unui carnet de zbor de pilot examinatorului trebuia considerată o transmitere de informații false și un fals în înscrisuri. Aceasta și‑a motivat de asemenea decizia invocând prevenirea unui potențial risc pentru siguranța aeronavelor aviației civile.
23.      A a sesizat Administratīvā rajona tiesa (Tribunalul Administrativ Districtual, Letonia) cu o acțiune împotriva deciziei din 17 mai 2019 a Ministerului Transporturilor de confirmare a deciziei Agenției. El a susținut că interdicția temporară de a obține o licență de pilot particular este, prin natura și prin efectele sale, o sancțiune pentru aplicarea căreia autoritatea competentă letonă trebuia să constate săvârșirea unei contravenții sau a unei infracțiuni. El a susținut de asemenea că a deduce prin analogie o astfel de interdicție din Regulamentul nr. 1178/2011 nu corespunde economiei și structurii acestui regulament. Instanța respectivă a declarat nelegală interdicția de a susține din nou testul de îndemânare.
24.      Pronunțându‑se cu privire la apelul formulat de Ministerul Transporturilor, Administratīvā apgabaltiesa (Curtea Administrativă Regională, Letonia) a confirmat hotărârea pronunțată de Administratīvā rajona tiesa (Tribunalul Administrativ Districtual). Aceasta a considerat că interdicția de un an de a susține din nou testul de îndemânare impusă de Agenție era o sancțiune cu caracter punitiv, care nu era prevăzută în mod expres de nicio dispoziție, ARA.FCL.300 litera (f) nefiind aplicabil. Instanța respectivă a reținut de asemenea că ARA.GEN.355 litera (e) nu abilitează autoritatea competentă să ia decizii fără un temei juridic național, această interpretare fiind confirmată de AESA în documentul său intitulat „Mijloace acceptabile de conformare. Partea FCL”.
25.      Ministerul Transporturilor a formulat recurs împotriva acestei hotărâri la Augstākā tiesa (Senāts) (Curtea Supremă). Ministerul menționat consideră că interpretarea dată de Administratīvā apgabaltiesa (Curtea Administrativă Regională) este formalistă și nu este conformă nici cu economia, nici cu obiectivul Regulamentului nr. 1178/2011. El susține că interdicția în litigiu nu este o sancțiune, ci un mijloc de a garanta nivelul ridicat de siguranță în domeniul aviației civile, impus în special pentru zborurile în simplă comandă(16) pe care A dorește să le efectueze. Ministerul susține de asemenea că această interpretare conduce la o scădere a nivelului de siguranță necesar și pune în pericol siguranța zborurilor, întrucât permite unei persoane să continue să activeze în aviația civilă, fără ca ea să fie instruită corespunzător pentru a efectua zboruri și fără să fie pregătită în conformitate cu cerințele stabilite(17).
26.      Augstākā tiesa (Senāts) (Curtea Supremă)
amintește că nici Regulamentul nr. 216/2008, nici Regulamentul nr. 1178/2011 nu precizează care sunt consecințele pentru un solicitant care, în cadrul testului de îndemânare, a furnizat examinatorului informații false cu privire la pregătirea urmată și la experiența sa de zbor pentru obținerea unei licențe de pilot particular. Ar reveni, prin urmare, autorității naționale competente în domeniul aviației civile sarcina de a stabili măsurile executorii adecvate în cazul falsificării licenței și/sau a carnetelor de zbor.
27.      În acest context, instanța menționată ridică problema interpretării ARA.GEN.355 litera (e), potrivit căruia autoritatea competentă ia orice măsuri executorii necesare pentru a preveni menținerea acelei neconformități, precum și a ARA.FCL.300 litera (f), care prevede că, în cazul fraudei la examenul teoretic, autoritatea competentă interzice unui solicitant să mai participe la un alt examen pentru o perioadă de cel puțin 12 luni.
28.      Aceasta consideră, având în vedere obiectivul de siguranță a aviației civile urmărit de Regulamentul nr. 1178/2011, că nu ar fi necesar să se rezerve fraudei la testul de îndemânare un tratament mai puțin strict decât cel prevăzut în cazul examenului teoretic.
29.      Întemeindu‑se pe articolul 52 alineatul (1) din cartă, instanța de trimitere exprimă totuși îndoieli cu privire la aspectul dacă interdicția în litigiu trebuie să fie exprimată în mod clar printr‑o normă de drept. Astfel, prezenta cauză ar privi libertatea de alegere a ocupației, protejată de articolul 15 din cartă, a unei persoane care intenționează să exercite această libertate obținând o licență de pilot particular pentru a putea efectua transporturi aeriene de persoane. Instanța menționată adaugă că, în temeiul principiului securității juridice, această interdicție ar trebui să rezulte în mod direct dintr‑o dispoziție specifică a Regulamentului nr. 216/2008 sau a Regulamentului nr. 1178/2011. Or, dispozițiile acestor regulamente referitoare la testul de îndemânare, spre deosebire de cele referitoare la examinarea teoretică, nu ar abilita în mod expres autoritatea competentă să pronunțe o asemenea interdicție. În plus, instanța menționată amintește că, totuși, Curtea a statuat că faptul că un act legislativ acordă o putere de apreciere autorităților responsabile de punerea sa în aplicare nu contravine în sine cerinței previzibilității, sub rezerva respectării anumitor garanții împotriva arbitrariului(18).
30.      În sfârșit, instanța de trimitere subliniază că, potrivit explicației din ARA.GEN.355 litera (e) publicată de AESA, tipul de măsuri executorii depinde de legislația națională aplicabilă și poate include, de exemplu, plata unei amenzi sau interdicția de exercitare a unor funcții(19). În această privință, ea observă, pe de o parte, că, întrucât un regulament al Uniunii este un act juridic direct aplicabil, autoritatea competentă ar trebui să aplice în mod direct ARA.GEN.355 litera (e). Pe de altă parte, în temeiul articolului 6 al doilea paragraf punctul 5 și al cincilea paragraf din Legea privind aviația, această autoritate ar putea adopta acte administrative referitoare la impunerea unor interdicții sau restrângeri ale activităților legate de certificarea personalului aeronautic civil pentru a asigura punerea în aplicare a cerințelor privind siguranța aviației civile și a zborurilor aeronavelor stabilite de reglementarea Uniunii. Cu toate acestea, competența conferită autorității menționate nu ar prevedea o interdicție temporară specifică referitoare la frauda în cadrul testului de îndemânare.
31.      De altfel, instanța de trimitere ridică problema aplicării, în acest context, a principiului general al dreptului Uniunii potrivit căruia justițiabilii nu se pot prevala în mod fraudulos sau abuziv de normele dreptului Uniunii.
32.      Această instanță deduce de aici următoarea interpretare: din moment ce, în anexa VI la Regulamentul nr. 1178/2011, ARA.GEN.355 litera (e) abilitează autoritatea competentă să ia orice măsuri de executare necesare și, în cadrul examinării teoretice, ARA.FCL.300 litera (f) prevede că o fraudă are drept consecință interdicția de a susține din nou examenul pentru o perioadă de cel puțin un an, atunci, dintr‑o perspectivă sistemică și pentru a atinge în mod uniform în toate domeniile de examinare și de competență obiectivele privind nivelul ridicat de siguranță a aviației civile stabilite de acest regulament, precum și pentru a realiza efectul util al dreptului Uniunii, nu ar fi justificat să nu se aplice aceleași măsuri de executare în cazul testului de îndemânare.
33.      În aceste condiții, Augstākā tiesa (Senāts) (Curtea Supremă) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)      În cazul în care se demonstrează că solicitantul a avut un comportament fraudulos, prezentând examinatorului, în timpul testului de îndemânare, documente false privind dobândirea formării practice, autoritatea aeronautică națională are dreptul, în temeiul ARA.GEN.355 litera (e) […], de a interzice temporar persoanei în cauză să susțină din nou testul de îndemânare pentru obținerea licenței de pilot particular și să obțină licența de pilot particular?
2)      Explicația referitoare la ARA.GEN.355 litera (e) […], astfel cum este prezentată în documentul publicat de [AESA] cu titlul «Mijloace acceptabile de conformare. Partea FCL», trebuie interpretată în sensul că tipul de măsuri executorii depinde de legislația națională aplicabilă și poate include, de exemplu, o interdicție de exercitare a unor funcții, în sensul că permite autorității competente să aleagă restrângeri adecvate [derivate din ARA.FCL.300 litera (f)], astfel încât să fie îndeplinite obiectivele [Regulamentului nr. 1178/2011], în cazul în care legislația națională nu prevede o interdicție temporară specifică privind desfășurarea testului de îndemânare pentru obținerea licenței de pilot particular?
3)      Este compatibilă cu principiul securității juridice și cu articolul 52 alineatul (1) din cartă interpretarea ARA.FCL.300 litera (f) […] în sensul că interdicția temporară de testare a cunoștințelor teoretice prevăzută la acest punct poate fi extinsă și la repetarea testului de îndemânare?”
34.      A, Ministerul Transporturilor, guvernele leton și maghiar, precum și Comisia au depus observații scrise. Cu excepția guvernului maghiar, aceștia au participat la ședința care a avut loc la 3 decembrie 2025, în cursul căreia au răspuns la întrebările cu solicitare de răspuns oral adresate de Curte.
IV.    Analiză
35.      Instanța de trimitere trebuie să se pronunțe cu privire la legalitatea unei decizii administrative prin care se interzice timp de un an unui solicitant al unei licențe de pilot particular să susțină din nou testul de îndemânare și să obțină o astfel de licență. În lipsa unei dispoziții atât europene, cât și naționale care să prevadă expres o asemenea interdicție, instanța de trimitere solicită Curții să se pronunțe în esență cu privire la interpretarea a două dispoziții din anexa VI la Regulamentul nr. 1178/2011, și anume ARA.GEN.355 litera (e) și ARA.FCL.300 litera (f).
36.      Analiza noastră va privi succesiv răspunsul care trebuie dat la prima dintre întrebările preliminare și ulterior la a treia. Înlăturăm examinarea celei de a doua întrebări, care este rămasă fără obiect, pentru motivul că avizul AESA referitor la ARA.GEN.355 litera (e) nu este obligatoriu din punct de vedere juridic.
37.      Vom prezenta, așadar, într‑o primă parte, cadrul legislativ în care se înscriu ARA.GEN.355 litera (e) și ARA.FCL.300 litera (f). A doua parte va fi dedicată calificării interdicției în litigiu. În a treia parte, ne vom pronunța cu privire la gradul de precizie necesar pentru aplicarea ARA.GEN.355 litera (e). În sfârșit, opinia noastră va privi aplicarea articolului 52 alineatul (1) din cartă.
A.      Evocarea cadrului legislativ al ARA.GEN.355 litera (e) și al ARA.FCL.300 litera (f)
38.      Aceste dispoziții figurează în anexa VI la Regulamentul nr. 1178/2011, care stabilește cerințele tehnice și procedurile administrative referitoare la personalul navigant din aviația civilă. Este vorba despre un regulament de punere în aplicare a Regulamentului nr. 216/2008, care definește normele comune ale Uniunii în domeniul aviației civile(20). În cadrul acestei anexe VI, sau partea „ARA”, sunt enunțate cerințele aplicabile autorităților naționale competente pentru personalul navigant. Ea cuprinde o subparte GEN în care figurează, în cadrul cerințelor generale, o secțiune III, referitoare la „[s]upravegherea, certificarea și asigurarea aplicării legii”, și printre altele ARA.GEN.355. Anexa VI menționată cuprinde în continuare o subparte FCL, denumită astfel deoarece privește echipajul de zbor(21). Secțiunea II din aceasta se referă la obligațiile autorității competente în materie de licențe, calificări și certificate. În cadrul secțiunii III, intitulată „Examenele teoretice”, figurează ARA.FCL.300, care reglementează procedurile acestor examinări.
39.      ARA.FCL.300 litera (f) prevede decizia pe care autoritatea competentă trebuie să o ia în caz de fraudă la examenul teoretic, și anume interdicția „[de a mai participa] la un alt examen pentru o perioadă de cel puțin 12 luni de la data examenului în cursul căruia [solicitanții] au fost prinși copiind”(22). Nu există niciun echivalent într‑o secțiune care ar fi dedicată testelor de îndemânare.
40.      FCL.030, care figurează în anexa I la Regulamentul nr. 1178/2011, intitulat „[t]est de îndemânare”, prevede că acesta trebuie să fie precedat în mod obligatoriu de un examen teoretic promovat și, în general, de o recomandare a organizației sau a persoanei responsabile cu pregătirea. În opinia noastră, acesta nu conține, în mod logic, nicio dispoziție referitoare la frauda care ar fi săvârșită cu ocazia testului de îndemânare. Într‑adevăr, acest test, definit în FCL.010 drept o demonstrare a abilităților și care include,
în funcție de necesități, o examinare orală, nu poate fi promovat prin fraudă. Astfel, un solicitant nu poate, cu ocazia examinării, să înșele examinatorul cu privire la nivelul său corespunzător de îndemânare.
41.      Singura fraudă imaginabilă este, așadar, o fraudare a documentelor. Legiuitorul Uniunii a avut‑o în vedere numai în cazul descoperirii acesteia după obținerea printre altele a licenței. Astfel, în cadrul subpărții FCL din anexa VI la Regulamentul nr. 1178/2011(23), ARA.FCL.250(24) vizează tocmai falsificarea documentelor doveditoare menționate la litera (a) punctul 1 și cea a carnetului de zbor sau a înregistrărilor din licență sau din certificat de la litera (a) punctul 2.
42.      Este vorba, așadar, despre singura altă dispoziție din această subparte FCL care are ca obiect o fraudă. Ea prevede limitarea, suspendarea sau revocarea, printre altele, a licenței. Nu este prevăzută nicio perioadă de interdicție. De asemenea, nu este stabilită nicio durată a deciziei de limitare sau de suspendare a licenței. Teoretic, o astfel de suspendare, echivalentă unei interdicții de zbor, ar putea fi, așadar, nelimitată în timp.
43.      În consecință, reținem că falsificarea unui carnet de zbor descoperită înainte de obținerea unei licențe nu a fost prevăzută în Regulamentul nr. 1178/2011 și că, atunci când licența a fost deja eliberată, autoritatea competentă își adoptă decizia „în conformitate cu ARA.GEN.355”(25), așa cum precizează ARA.FCL.250.
44.      ARA.GEN.355, intitulat „Constatări și măsuri executorii – persoane”, are ca obiect definirea procedurii care trebuie urmată de autoritatea competentă responsabilă cu verificarea conformității cu cerințele aplicabile persoanelor, așa cum este definită de ARA.GEN.300 litera (a), inserat în anexa VI la Regulamentul nr. 1178/2011. ARA.GEN.355 litera (e) privește în mod expres situația în care o persoană nu deține o licență. Acesta prevede că „autoritatea competentă care a identificat neconformitatea ia orice măsuri executorii necesare pentru a preveni menținerea acelei neconformități”. O expresie similară figurează la ARA.GEN.355 litera (b) punctul 2(26) atunci când a fost eliberată o licență și a fost identificată o neconformitate din partea titularului licenței respective. Autoritatea competentă este astfel autorizată să ia măsuri care se adaugă deciziilor luate de limitare sau de revocare temporară sau definitivă a utilizării unei licențe.
45.      În acest context, interpretarea ARA.GEN.355 litera (e), astfel cum a fost susținută de Ministerul Transporturilor, de guvernele leton și maghiar, precum și de Comisie, este suficientă pentru a fundamenta decizia de a interzice timp de un an susținerea din nou a testului de îndemânare și obținerea unei licențe? Altfel spus, în lipsa unei reglementări naționale care să prevadă în mod expres că această interdicție în litigiu poate fi adoptată, A susține în mod întemeiat că aceasta este nelegală?
46.      Răspunsul la această interogare, exprimată în prima întrebare preliminară, presupune să se stabilească dacă examinarea legalității deciziei administrative în litigiu privește o sancțiune(27)de natură penală(28) sau o măsură preventivă, în lumina jurisprudenței Curții și în a celei a Curții Europene a Drepturilor Omului(29) referitoare la punerea în aplicare a „criteriilor Engel”(30), din moment ce din Explicațiile cu privire la Carta drepturilor fundamentale(31) reiese că, potrivit articolului 52 alineatul (3) din aceasta, dreptul garantat la articolul 49 are același înțeles și același domeniu de aplicare ca și dreptul astfel garantat prin Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale(32). Astfel, o dispoziție imprecisă nu poate încălca principiul legalității pedepselor prevăzut la articolul 49 alineatul (1) prima teză din cartă(33) decât dacă stabilește o sancțiune de această natură (B). În schimb, dacă articolul 49 alineatul (1) prima teză din cartă nu este aplicabil, răspunsul pentru instanța de trimitere ar trebui dat, în opinia noastră, în temeiul principiului general al securității juridice (C).
B.      Cu privire la calificarea interdicției în litigiu
47.      În decizia în litigiu, depusă la dosarul aflat la dispoziția Curții, se arată că, „[a]vând în vedere cele de mai sus, în cazul în care frauda săvârșită cu ocazia unui examen teoretic conduce la interdicția ca solicitantul să susțină din nou examenul pentru o perioadă de cel puțin 12 luni, este proporțional să i se aplice acestuia o sancțiune similară în caz de fraudă și de furnizare cu intenție de informații inexacte examinatorului înainte de testul de îndemânare, și anume o interdicție de a susține din nou examenul de îndemânare și de a obține licența de pilot timp de cel puțin 12 luni”(34).
48.      Totuși, din moment ce este cert că Agenția a acționat în cadrul definit de ARA.GEN.355, această decizie este, în opinia noastră, o măsură, iar nu o sancțiune. În acest sens, subliniem expresiile „actions correctives” [măsuri executorii] sau „mesures nécessaires de mise en application” [măsuri executorii necesare] utilizate în versiunea în limba franceză a ARA.GEN.355, care reflectă în mod clar lipsa unei legături cu o procedură care conduce la o decizie coercitivă. Deși aceste expresii nu au echivalent în numeroase versiuni lingvistice, cu excepția versiunii în limba italiană,
și deși, în versiunea în limba engleză, expresia utilizată este cea de „enforcement measures”(35), împărtășim opinia Comisiei exprimată în ședință, potrivit căreia această expresie face trimitere la măsuri de executare(36).
49.      Totuși, această calificare nu exonerează de obligația de a stabili dacă interdicția în litigiu are natură penală. În această privință, este relevant să se facă referire, astfel cum a sugerat Comisia în ședință, la Decizia Curții EDO din 9 octombrie 2018, Seražin împotriva Croației(37), care avea ca obiect o interdicție de a asista la competiții sportive, completată cu o obligație de informare a poliției, impusă de o instanță unei persoane condamnate pentru huliganism. Fiind sesizată în temeiul articolului 4 din Protocolul nr. 7 la CEDO(38), care consacră principiul ne bis in idem sau al dublei incriminări, Curtea EDO a analizat această măsură de excludere pe baza criteriilor Engel pentru a stabili dacă a existat sau nu o „acuzație în materie penală” și o „pedeapsă”(39).
50.      În consecință, propunem Curții să facă trimitere la jurisprudența sa constantă întemeiată pe criteriile Engel, referitoare la interpretarea articolului 50 din cartă și transpusă în articolul 49 din aceasta, atât la alineatul (3), cât și la alineatul (1) ultima teză, considerând că această jurisprudență ar trebui extinsă la prima teză a dispoziției respective, care enunță principiul legalității infracțiunilor și pedepselor.
51.      Trebuie amintit, așadar, că primul dintre criteriile Engel este calificarea juridică a faptei ilicite în dreptul intern, al doilea, natura însăși a faptei ilicite, iar al treilea, gradul de severitate a sancțiunii pe care persoana în cauză riscă să o suporte(40).
52.      Deși este de competența instanței de trimitere să aprecieze, în lumina acestor criterii, dacă amenda aplicată lui A este de natură penală în sensul articolului 49 alineatul (1) din cartă, Curtea, pronunțându‑se asupra unei trimiteri preliminare, poate totuși să ofere precizări destinate să orienteze instanța respectivă în aprecierea pe care o va efectua(41).
53.      În legătură, mai întâi, cu primul criteriu, referitor la calificarea juridică a faptei ilicite, din indicațiile furnizate de instanța de trimitere reiese că, din cauza fraudării documentelor pe care a constatat‑o, Agenția a adoptat un act administrativ în condițiile prevăzute la articolul 6 al cincilea paragraf din Legea privind aviația. În temeiul dreptului leton care reglementează acțiunea Agenției, încălcarea în discuție în litigiul principal este considerată, totuși, contravenție(42).
54.      Cu toate acestea, este necesar să se verifice, în raport cu celelalte două criterii menționate la punctul 51 din prezentele concluzii, dacă aplicarea unei măsuri de interdicție precum cea în discuție în litigiul principal are caracter penal(43).
55.      În continuare, în legătură cu al doilea criteriu, întemeiat pe însăși natura încălcării, el implică să se verifice dacă măsura în cauză urmărește în special o finalitate represivă, ceea ce este propriu unei sancțiuni de natură penală în sensul articolului 49 din cartă, fără ca simpla împrejurare că ea urmărește și o finalitate preventivă să fie de natură să îi înlăture calificarea drept sancțiune penală. Astfel, este în însăși natura sancțiunilor penale să aibă ca obiect atât reprimarea, cât și prevenirea(44) comportamentelor ilicite. În schimb, o măsură care se limitează la repararea prejudiciului cauzat prin încălcarea în cauză nu are natură penală(45).
56.      În această privință, astfel cum a arătat Curtea EDO(46), este dificil să se stabilească în practică o distincție clară între descurajare, ca element al unei sancțiuni, și prevenție.
57.      Totuși, rezultă în mod clar, în opinia noastră, din Decizia Seražin împotriva Croației că trebuie să se ia în considerare aspectul de interes public al prevenției, și anume protecția viitoarelor victime(47), mai degrabă decât partea sa orientată către potențiali autori. În plus, faptul că măsura cauzează un prejudiciu părții interesate nu este de natură să modifice această analiză(48). Prin urmare, aceasta poate fi transpusă în mod direct în domeniul siguranței aviației civile, având în vedere obiectivul urmărit(49).
58.      Astfel, apropierea de Decizia Seražin împotriva Croației, care are ca obiect o interdicție de a asista la competiții sportive, completată cu o obligație de informare a poliției(50) impusă de o instanță unei persoane condamnate pentru huliganism, este interesantă din mai multe puncte de vedere. Pe de o parte, Curtea EDO a calificat această măsură de excludere nu ca „sancțiune penală” în sensul autonom al CEDO(51), adoptată în cadrul unei „proceduri penale”(52), ci ca măsură luată cu titlu preventiv pentru a împiedica realizarea unui risc de violență. Accentul este pus de această Curte mai degrabă pe protecția publicului decât pe pedepsirea unei persoane pentru comportamentul său violent anterior în cadrul unor competiții sportive(53).
59.      Pe de altă parte, în această Decizie Seražin împotriva Croației(54), Curtea EDO s‑a referit la jurisprudența sa privind procedura administrativă de revocare imediată sau de suspendare provizorie a permisului de conducere(55). Considerăm că această analogie este de asemenea relevantă în speță. Curtea EDO a statuat că fiecare dintre aceste măsuri constituie „o măsură preventivă de siguranță rutieră”(56) care nu presupune nicio examinare sau constatare a vinovăției(57), iar nu o „acuzație în materie penală”, în sensul articolului 6 din CEDO sau al articolului 4 din Protocolul nr. 7.
60.      Arătăm, așadar, două caracteristici în această jurisprudență a Curții EDO care sunt comune cu cele ale interdicției în litigiu în cauza principală. Este vorba, pe de o parte, despre faptul că această măsură poate fi decisă independent de orice urmărire penală. Pe de altă parte, ea este luată pentru a îndeplini rapid o cerință de siguranță generală și pentru o durată limitată în timp.
61.      Potrivit aceleiași logici bazate pe interesul general, considerăm că jurisprudența Curții referitoare la excluderea temporară a operatorilor economici în cadrul politicii agricole comune(58) prezintă de asemenea un anumit interes, cu titlu de comparație.
62.      De altfel, Curtea a considerat, mai general, că faptul că măsura în cauză nu vizează publicul în general, ci o categorie specifică de destinatari care, pentru că exercită o activitate reglementată în mod specific de dreptul Uniunii, sunt obligați să îndeplinească condițiile impuse de acest drept, poate tinde să indice că această măsură nu are o finalitate represivă și poate să contribuie astfel la stabilirea faptului că măsura menționată nu are natură penală, cu condiția ca aceeași măsură să se limiteze la privarea destinatarului său de anumite prerogative specifice care i‑au fost recunoscute de dreptul menționat, pentru motivul că autoritatea administrativă competentă a apreciat că nu mai sunt îndeplinite condițiile de acordare a prerogativelor menționate(59).
63.      În speță, acesta este obiectul atât al interdicției în litigiu de a susține din nou testul de îndemânare și de a obține o licență în termen de un an, cât și al deciziei pe care o completează, și anume anularea rezultatelor testului de îndemânare.
64.      În sfârșit, în cazul în care Curtea ar considera totuși necesar să examineze al treilea criteriu Engel(60), ar fi necesar să se arate că interdicția în litigiu care a fost aplicată de Agenție în cadrul ARA.GEN.355 litera (e) are ca unic efect privarea lui A pentru o perioadă limitată de perspectiva de a‑și obține licența(61). Considerăm, așadar, că această interdicție nu are un grad de severitate ridicat.
65.      În consecință, propunem Curții să considere, în concordanță cu jurisprudența Curții EDO(62), că interdicția în litigiu nu este o măsură de natură penală în sensul jurisprudenței sale, în măsura în care urmărește să combată neregularitățile care sunt săvârșite cu ocazia obținerii licențelor care afectează grav siguranța aeriană în domeniul aviației. Garantarea acesteia(63) pentru solicitantul unei licențe și pentru toți actorii din acest domeniu justifică respectarea unui grad ridicat de exigență în ceea ce privește probitatea și fiabilitatea solicitantului(64). Considerăm că interdicția impusă în cazul încălcării acestor norme constituie un instrument administrativ specific care face parte integrantă din regimul de acordare și de reînnoire a licențelor, destinat evitării unor riscuri majore în spațiul aerian.
66.      Deși considerăm că trebuie să se rețină că această interdicție nu constituie o sancțiune și nu are natură penală, propunem Curții, în continuarea analizei întemeiate pe Decizia Seražin împotriva Croației, să își extindă jurisprudența potrivit căreia o sancțiune, chiar fără caracter penal, nu poate fi aplicată decât dacă are la bază un temei juridic clar și neambiguu(65). Astfel, întrucât interdicția în litigiu împiedică exercitarea unui drept, se ridică problema dacă, având în vedere principiul general al securității juridice, ARA.GEN.355 litera (e) furnizează acestei interdicții un temei juridic suficient(66), în condițiile în care articolul 11b alineatul (6) din Regulamentul nr. 1178/2011 enunță că sarcinile prevăzute la alineatul (5), printre care cea care constă în luarea de „măsuri executorii”, se îndeplinesc de către personalul autorizat de autoritatea competentă în conformitate cu dispozițiile legale din statul membru în cauză.
C.      Cu privire la gradul de precizie necesar pentru aplicarea ARA.GEN.355 litera (e)
67.      Ținând seama de diversitatea situațiilor de neconformitate care pot apărea(67), pare coerent, la prima vedere, că, fără a face trimitere la dispoziții naționale, ARA.GEN.355 litera (e) acordă autorității competente toată libertatea în ceea ce privește alegerea măsurilor necesare pentru a preveni menținerea neconformității „cu cerințele aplicabile din partea unei persoane [care nu deține o licență] care face obiectul cerințelor prevăzute în Regulamentul [nr. 216/2008] și în normele sale de punere în aplicare”. În cazul în care persoana deține o licență, neconformitatea este mai ușor de gestionat, motiv pentru care ARA.FCL.250 este foarte precis.
68.      Prin urmare, împărtășim opiniile exprimate potrivit cărora trebuie evidențiate particularitățile domeniului siguranței aviației civile și diversitatea situațiilor care trebuie să fie acoperite de Regulamentul nr. 1178/2011. Caracterul tehnic al aspectelor care trebuie abordate și rolul autorităților naționale trebuie de asemenea să fie subliniate, așa cum a procedat Curtea EDO(68).
69.      Totuși, referitor la rolul autorităților naționale într0un domeniu similar, și anume cel al securității rutiere, Curtea EDO a făcut referire în jurisprudența sa amintită la punctul 59 din prezentele concluzii, la măsuri prevăzute de dreptul intern(69). Rezultă că nu este vorba despre dispoziții generale.
70.      Prin urmare, trebuie examinată următoarea problematică referitoare la gradul de precizie a ARA.GEN.355 litera (e): atunci când este impusă o măsură administrativă care interzice sau exclude temporar o persoană de la beneficiul unui drept, ARA.GEN.355 litera (e), în măsura în care prevede că „autoritatea competentă care a identificat neconformitatea ia orice măsuri executorii necesare pentru a preveni menținerea acelei neconformități”, îndeplinește cerințele de previzibilitate și de securitate juridică într‑un stat de drept?
71.      Faptul că, în concret, interdicția în litigiu este similară celei prevăzute în cazul examenului teoretic nu garantează, în lipsa unei dispoziții exprese, adoptarea unei decizii identice. În consecință, având în vedere domeniul de aplicare restrâns al ARA.FCL.300 litera (f) și corelarea dispozițiilor relevante ale Regulamentului nr. 1178/2011(70), o aplicare prin analogie nu ni se pare posibilă.
72.      Pe plan contextual, observăm că, de la intrarea în vigoare a Regulamentului 2018/1139(71), ARA.GEN.355 litera (e) nu a fost modificat. În plus, din câte știm, nu a fost introdusă nicio nouă dispoziție privind copiatul sau frauda.
73.      Or, potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, principiul securității juridice impune, pe de o parte, ca normele de drept să fie clare și precise și, pe de altă parte, ca aplicarea lor să fie previzibilă pentru justițiabili, în special atunci când ele pot produce consecințe defavorabile. Principiul menționat impune printre altele ca o reglementare să permită persoanelor interesate să cunoască cu exactitate întinderea obligațiilor pe care le instituie în sarcina lor și ca ele să aibă posibilitatea de a‑și cunoaște în mod neechivoc drepturile și obligațiile și de a acționa în consecință(72).
74.      Totuși, trebuie subliniată adaptarea principiului securității juridice în anumite condiții, admisă de Curte atunci când legiuitorul Uniunii adoptă o normă abstractă(73). În speță, este cert că toate ipotezele concrete de neconformitate nu pot fi determinate în avans de legiuitorul Uniunii. Cu toate acestea, întinderea și modalitățile de exercitare ale puterii discreționare conferite de ARA.GEN.355 litera (e) autorităților responsabile de punerea sa în aplicare ar trebui să fie definite cu o precizie suficientă, în special în cazul fraudării documentelor în vederea obținerii unei licențe, având în vedere scopul legitim în cauză, pentru a oferi o protecție adecvată împotriva arbitrariului(74). Or, articolul 6 al cincilea paragraf din Legea privind aviația nu este precis în această privință.
75.      În consecință, atunci când A a prezentat un carnet de zbor falsificat, el era perfect conștient, având în vedere prerogativele pe care intenționa să le exercite și faptul că fusese informat prin FCL.1030 de examinatorul supus acestei cerințe(75) că încălca reglementarea referitoare la calificarea de pilot de linie particular(76). Totuși, în stadiul dispozițiilor europene și naționale aplicabile, el nu poate cunoaște cu precizie care putea fi decizia Agenției, așa cum este cazul atunci când urmărirea penală poate fi efectuată de autoritățile judiciare(77).
76.      Prin urmare, pentru a răspunde la prima întrebare a instanței de trimitere, propunem Curții să statueze că ar trebui adoptate dispoziții naționale precise pentru a clarifica natura și durata măsurii luate de administrație împotriva unui solicitant al unei licențe în cazul unei neconformități prevăzute de ARA.GEN.355 litera (e), cum ar fi prezentarea unui carnet de zbor falsificat. În această privință, arătăm că anumite state membre(78) au pus în aplicare recomandarea AESA din documentul acesteia intitulat „Mijloace acceptabile de conformare. Partea FCL”, citat de instanța de trimitere(79).
D.      Cu privire la aplicarea articolului 52 alineatul (1) din cartă
77.      Această dispoziție este vizată în a treia întrebare preliminară, într‑un context specific. Amintim că, în temeiul prejudiciului pe care l‑ar fi suferit ca urmare a interdicției în litigiu impuse în Letonia(80), A susține că această interdicție constituie o restricție privind libertatea de alegere a ocupației consacrată la articolul 15 din cartă, întrucât nu a putut desfășura o activitate de pilot particular sau de instructor/examinator. Or, pe de o parte, așa cum au amintit Comisia, guvernul leton și Ministerul Transporturilor, potrivit FCL.010, „«[p]ilot particular» înseamnă un pilot care deține o licență care interzice pilotarea unei aeronave în cadrul unor operațiuni remunerate, cu excepția activităților de instruire și examinare, conform celor stabilite în prezenta parte”. Lipsa remunerării piloților particulari este confirmată de FCL.205.A(81). Pe de altă parte, astfel cum a subliniat Ministerul Transporturilor în ședință, activitatea de instruire practică pentru eliberarea unei licențe de pilot particular face obiectul unei calificări speciale(82), prevăzută de FCL.915.FI, care figurează în secțiunea 2 din subpartea J a anexei I la Regulamentul nr. 1178/2011. Ea este distinctă de licența de pilot particular, ceea ce justifică, în opinia noastră, expresia „cu excepția” utilizată în FCL.010. În consecință, considerăm că nu este necesar să se răspundă la a treia întrebare preliminară.
78.      Pe de altă parte, în ceea ce privește în speță o fraudă recunoscută de A, deși Regulamentul nr. 1178/2011 nu conține dispoziții care să reglementeze sancționarea abuzului săvârșit de un solicitant al unei licențe de pilot particular, considerăm oportun să amintim că din principiul general de drept potrivit căruia justițiabilii nu se pot prevala în mod fraudulos sau abuziv de normele dreptului Uniunii(83) rezultă că un stat membru trebuie să refuze, chiar și în lipsa unor dispoziții de drept național care să prevadă un asemenea refuz, beneficiul dispozițiilor de drept al Uniunii atunci când acestea sunt invocate de o persoană nu în vederea realizării obiectivelor acestor dispoziții, ci în scopul de a beneficia de un avantaj acordat acestei persoane de dreptul Uniunii, deși condițiile obiective necesare pentru a beneficia de avantajul urmărit prevăzute de dreptul Uniunii nu sunt îndeplinite decât formal(84).
79.      În consecință, în materie de eliberare a licenței de pilot particular, deși autoritatea competentă a unui stat membru poate refuza, pentru abuz de drept, producerea de efecte în cazul prezentării unui carnet de zbor falsificat pentru promovarea testului de îndemânare, ea nu poate, în lipsa unei reglementări naționale precise similare celei din ARA.FCL.300 litera (f), să justifice completarea acestui refuz cu o interdicție de a susține din nou un astfel de examen și de a obține o licență de pilot particular înainte de expirarea unui termen de un an.
V.      Concluzie
80.      Având în vedere ansamblul considerațiilor care precedă, propunem Curții să răspundă la întrebările preliminare adresate de Augstākā tiesa (Senāts) (Curtea Supremă, Letonia) după cum urmează:
În cazul falsificării unui carnet de zbor descoperite înainte de eliberarea unei licențe de pilot particular, ARA.GEN.355 litera (e), care figurează în anexa VI la Regulamentul (UE) nr. 1178/2011 al Comisiei din 3 noiembrie 2011 de stabilire a cerințelor tehnice și a procedurilor administrative referitoare la personalul navigant din aviația civilă în temeiul Regulamentului (CE) nr. 216/2008 al Parlamentului European și al Consiliului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2016/539 al Comisiei din 6 aprilie 2016,
trebuie interpretat în sensul că
nu autorizează autoritatea competentă să pronunțe împotriva unui solicitant al unei licențe de pilot particular o interdicție similară celei prevăzute de ARA.FCL.300 litera (f), care figurează în anexa VI la Regulamentul nr. 1178/2011, cu modificările ulterioare, fără ca această interdicție să fie prevăzută în mod expres de reglementarea națională. Este de competența fiecărui stat membru să stabilească cu suficientă precizie măsurile corespunzătoare.
1      Limba originală: franceza.
2      Regulamentul Comisiei din 3 noiembrie 2011 de stabilire a cerințelor tehnice și a procedurilor administrative referitoare la personalul navigant din aviația civilă în temeiul Regulamentului (CE) nr. 216/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2011, L 311, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2016/539 al Comisiei din 6 aprilie 2016 (JO 2016, L 91, p. 1), denumit în continuare „Regulamentul nr. 1178/2011”.
3      Denumită în continuare „carta”.
4      Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 20 februarie 2008 privind normele comune în domeniul aviației civile și instituirea unei Agenții Europene de Siguranță a Aviației și de abrogare a Directivei 91/670/CEE a Consiliului, a Regulamentului (CE) nr. 1592/2002 și a Directivei 2004/36/CE (JO 2008, L 79, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2016/4 al Comisiei din 5 ianuarie 2016 (JO 2016, L 3, p. 1), denumit în continuare „Regulamentul nr. 216/2008”. Începând de la 11 septembrie 2018, Regulamentul nr. 216/2008 a fost înlocuit de Regulamentul (UE) 2018/1139 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2018 privind normele comune în domeniul aviației civile și de înființare a Agenției Uniunii Europene pentru Siguranța Aviației, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 2111/2005, (CE) nr. 1008/2008, (UE) nr. 996/2010, (UE) nr. 376/2014 și a Directivelor 2014/30/UE și 2014/53/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 552/2004 și (CE) nr. 216/2008 ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CEE) nr. 3922/91 al Consiliului (JO 2018, L 212, p. 1) (a se vedea articolul 139).
5      Recueil des traités des Nations unies, vol. 15, p. 295, nr. 102, denumită în continuare „Convenția de la Chicago”.
6      A se vedea, în ceea ce privește legătura cu Convenția de la Chicago, considerentul (3) al Regulamentului nr. 216/2008.
7      „FCL”, pentru „Flight Crew License” în limba engleză, înseamnă „licență de echipaj”. A se vedea articolul 2 punctul 1 din Regulamentul nr. 1178/2011.
8      „PPL” pentru „private pilot licence” în limba engleză.
9      A se vedea definiția dată la FCL.010, care figurează în subpartea A din anexa I la Regulamentul nr. 1178/2011, intitulat „[d]efiniții” (denumit în continuare „FCL.010”):
„«Pilot comandant („Pilot‑in‑Command” – PIC)» înseamnă pilotul desemnat comandant și responsabil pentru derularea în siguranță a zborului.”
10      Această anexă corespunde părții „ARA” pentru „Authority Requirements for Aircrew”.
11      „GEN”, pentru „General” în limba engleză, înseamnă „general”.
12      Denumit în continuare „ARA.GEN.355”.
13      Denumit în continuare „ARA.FCL.300”.
14      Latvijas Vēstnesis, 1994, nr. 123.
15      PPL(A), pentru „private pilot licence aeroplanes” în limba engleză, înseamnă „licență de pilot particular avioane” (a se vedea FCL.205.A și urm., care figurează în subpartea C secțiunea 2 din anexa I la Regulamentul nr. 1178/2011). Denumită în continuare „licență de pilot particular”.
16      Potrivit FCL.010, „«timp de zbor în simplă comandă» înseamnă timpul de zbor în care un elev‑pilot este unicul ocupant al unei aeronave”.
17      Ministerul Transporturilor evidențiază, în plus, comportamentul lui A, care a săvârșit un fals în înscrisuri și a furnizat cu bună știință informații false, totodată fără a coopera cu autoritatea de supraveghere, eludând investigațiile și neconformându‑se instrucțiunilor acestei autorități.
18      Instanța de trimitere face referire la Hotărârea din 16 februarie 2022, Polonia/Parlamentul și Consiliul (C‑157/21, EU:C:2022:98, punctul 321 și jurisprudența citată).
19      Instanța de trimitere se referă la documentul intitulat „Mijloace acceptabile de conformare. Partea FCL”. Acesta poate fi consultat, în limba engleză, la următoarea adresă de internet: https://www.easa.europa.eu/en/document‑library/easy‑access‑rules/online‑publications/easy‑access‑rules‑aircrew‑regulation‑eu‑no?page= 24&kw=LAPL#_Toc256000674
20      A se vedea articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 216/2008 și anexa III la acesta, care stabilesc cerințele esențiale pentru acordarea licențelor de pilot menționate la acest articol. A se vedea de asemenea considerentul (7) al acestui regulament, în ceea ce privește conformitatea cerințelor stabilite de Uniune cu standardele și practicile recomandate de Convenția de la Chicago.
21      A se vedea nota de subsol 7 din prezentele concluzii.
22      Un termen identic este prevăzut în reglementarea americană. A se vedea articolul 61.37 din Code of Federal Regulations (Codul regulamentelor federale), care figurează în titlul 14, referitor la Federal Aviation Administration (Administrația federală a aviației), disponibil la următoarea adresă de internet: https://www.ecfr.gov/current/title-14/chapter‑I/subchapter‑D/part-61/subpart‑A/section-61.37. A se vedea de asemenea, în reglementarea australiană, articolul 298 A alineatul 5 literele a) și b) din Civil Aviation Regulations 1988 (Regulamentul din 1988 privind aviația civilă), disponibil la următoarea adresă de internet: https://www.legislation.gov.au/F1997B00935/latest/text
23      A se vedea punctul 38 din prezentele concluzii.
24      Denumit în continuare „ARA.FCL.250”.
25      A se vedea ARA.GEN.355 literele (a) și (b), cu privire la neconformitatea cu cerințele aplicabile din partea unei persoane care deține o licență.
26      ARA.GEN.355 litera (b) punctul 2 prevede că, „[c]ând se semnalează o astfel de constatare, autoritatea competentă efectuează o investigație. În cazul în care constatarea este confirmată, autoritatea competentă […] ia orice alte măsuri executorii necesare pentru a preveni menținerea neconformității”.
27      Acest termen este utilizat la articolul 68 din Regulamentul nr. 216/2008. În versiunea în limba engleză a acestui regulament, expresia utilizată este „penalties for infringement”. Termenul „infrigement” este utilizat și la articolul 10 alineatul (4) din Regulamentul nr. 216/2008, care prevede schimbul de informații între Comisie, AESA și statele membre. Acest articol este înlocuit de articolul 62 alineatul (9) din Regulamentul 2018/1139 începând de la 11 septembrie 2018. Trebuie adăugat că, în alte contexte, termenul „sancțiune” poate să includă de asemenea o decizie administrativă.
28      Instanța de trimitere a precizat că această calificare de sancțiune cu caracter punitiv a fost reținută în apel în hotărârea atacată prin recursul formulat de Ministerul Transporturilor. A se vedea punctul 24 din prezentele concluzii.
29      Denumită în continuare „Curtea EDO”.
30      A se vedea Hotărârea Curții EDO din 8 iunie 1976, Engel și alții împotriva Țărilor de Jos (CE:ECHR:1976:0608JUD000510071, §
82).
31      JO 2007, C 303, p. 17.
32      Semnată la Roma la 4 noiembrie 1950 (denumită în continuare „CEDO”).
A se vedea Hotărârea din 5 decembrie 2017, M.A.S. și M.B. (C‑42/17, EU:C:2017:936, punctele 53 și 54).
33      A se vedea printre altele, pentru evocarea principiilor aplicabile, Hotărârea din 29 iulie 2024, Belgian Association of Tax Lawyers ș.a. (C‑623/22, EU:C:2024:639, punctele 38-45 și jurisprudența citată), precum și, pentru aplicarea lor în cazul unui regulament, Hotărârea din 20 decembrie 2017, Vaditrans (C‑102/16, EU:C:2017:1012, punctele 55-58). A se vedea de asemenea, pentru considerații generale privind principiul legalității prevăzut la articolul 7 paragraful 1 din CEDO și la articolul 49 alineatul (1) din cartă, Concluziile avocatului general Spielmann prezentate în cauza Alchaster II (C‑743/24, EU:C:2025:88, punctele 47 și 48, în special cu privire la interdicția analogiei, precum și punctele 52 și 53).
34      Sublinierea noastră.
35      Aceasta este strict echivalentă în versiunile în limbile spaniolă, germană, lituaniană sau polonă, de exemplu, pe care le‑am putut verifica. Guvernul leton și Ministerul Transporturilor au formulat observații în același sens.
36      A se vedea în această privință articolul 11b alineatul (5) litera (f) din Regulamentul nr. 1178/2011, care prevede că personalul autorizat de autoritatea competentă să îndeplinească sarcini de certificare și/sau de supraveghere este împuternicit să ia sau să dispună „măsuri executorii” în funcție de caz. A se vedea de asemenea, pentru comparație cu reglementarea americană, Order 2150.3C (Ordonanța 2150.3C) a Administrației federale a aviației, capitolul 9 punctul 6 litera g) paragraful 6 (versiunea din luna septembrie 2018, disponibilă la următoarea adresă de internet: https://www.faa.gov/documentLibrary/media/Order/FAA_Order_2150.3C_with_CHG_1.pdf), în care figurează expresia „corrective action”, a cărei definiție corespunde măsurilor executorii [a se vedea capitolul 5 punctul 1 și punctul 4 litera d)], iar nu unor sancțiuni precum cele menționate de asemenea la punctul 4 din acest capitol 9, întrucât este vorba despre măsuri luate rapid pentru a preveni alte încălcări ale reglementării.
37      CE:ECHR:2018:1009DEC001912015, denumită în continuare „Decizia Seražin împotriva Croației”.
38      Semnat la Strasbourg la 22 noiembrie 1984, denumit în continuare „Protocolul nr. 7”.
39      A se vedea Decizia Seražin împotriva Croației (§
62-65).
40      A se vedea Hotărârea din 20 martie 2018, Menci (C‑524/15, EU:C:2018:197, punctul 26 și jurisprudența citată), precum și Hotărârea din 1 august 2025, BAJI Trans (C‑544/23, denumită în continuare „Hotărârea BAJI Trans”, EU:C:2025:614, punctul 63 și jurisprudența citată). A se vedea de asemenea, Decizia Seražin împotriva Croației (§ 65), în care Curtea EDO efectuează examinarea „faptei ilicite sau a măsurii în cauză”.
41      A se vedea hotărârea BAJI Trans (punctul 64).
42      Ea trebuie diferențiată de încălcarea calificată drept „penală”, care a justificat o urmărire penală în paralel. Astfel, din decizia în litigiu (punctul 6), transmisă Curții, reiese că la 22 februarie 2018 a fost inițiată o procedură penală în temeiul articolului 275 alineatul 2 din Krimināllikums (Codul penal). După cum a precizat Ministerul Transporturilor în observațiile sale scrise reiterate în ședință, procurorul din Riga (Letonia) a constatat prin decizia din 8 octombrie 2020 că, prin utilizarea unui carnet de zbor (logbook) falsificat care conferea dreptul de a obține o licență de pilot particular, A săvârșise delictul prevăzut la articolul 275 alineatul 1 din Codul penal. A a confirmat pronunțarea unei condamnări penale.
43      A se vedea printre altele Hotărârea BAJI Trans (punctul 66). A se vedea în plus Decizia Seražin împotriva Croației (§
65), în care se amintește că al doilea și al treilea criteriu sunt alternative și nu sunt neapărat cumulative și că acest lucru nu exclude totuși o abordare cumulativă atunci când analiza separată a fiecărui criteriu nu permite să se ajungă la o concluzie clară cu privire la existența unei acuzații penale.
44      Considerăm că acest termen trebuie înțeles în sensul că vizează efectul disuasiv pentru alte persoane tentate să săvârșească infracțiuni. A se vedea punctul 113 din Concluziile avocatului general Campos Sánchez‑Bordona prezentate în cauza Menci (C‑524/15, EU:C:2017:667), menționat în Hotărârea din 20 martie 2018, Menci (C‑524/15, EU:C:2018:197, punctul 31).
45      A se vedea Hotărârea BAJI Trans (punctul 67 și jurisprudența citată).
46      A se vedea Decizia Seražin împotriva Croației (§
82).
47      A se vedea §
82 din Decizia Seražin împotriva Croației: „măsura solicitată și aplicată în privința reclamantului era în principal de natură preventivă, în sensul că urmărea să elimine posibilitatea unui comportament violent în interesul siguranței publice” (traducere liberă). A se vedea de asemenea raportul celei de a 54-a reuniuni a Comitetului european pentru cooperare juridică al Consiliului Europei, care a precedat adoptarea de către Comitetul de Miniștri a Recomandării nr. (91)1 privind sancțiunile administrative (p. 57).
48      A se vedea în acest sens avizul judecătorului britanic ce figurează în hotărârea confirmată citată în Decizia Seražin împotriva Croației (§
52 și 53).
49      A se vedea punctul 65 din prezentele concluzii. În această privință, ar putea fi făcută de asemenea o apropiere, în ceea ce privește o interdicție profesională, cu Hotărârea Curții EDO din 4 iunie 2019, Rola împotriva Sloveniei (CE:ECHR:2019:0604JUD001209614, §
60-66), referitoare la revocarea autorizației lichidatorului în proceduri de insolvență, în măsura în care urmărește să garanteze încrederea publicului în profesie, care beneficiază de un statut special. Această măsură prevăzută de o lege privind operațiunile financiare, aplicată în mod complet distinct de procedura ordinară de stabilire a pedepsei, nu a fost considerată o sancțiune, în sensul autonom al articolului 7 din CEDO.
50      Este vorba despre obligația persoanei în cauză de a se prezenta la un post de poliție atunci când are loc competiția sportivă respectivă pentru a informa poliția cu privire la locul în care se află în timpul evenimentului și în cele două ore ulterioare încheierii acestuia. A se vedea Decizia Seražin împotriva Croației (§
76).
51      A se vedea articolul 4 din Protocolul nr. 7.
52      A se vedea Decizia Seražin împotriva Croației (§
62, 64, 88 și 91).
53      A se vedea Decizia Seražin împotriva Croației (§
70, 79 și 82).
54      A se vedea Decizia Seražin împotriva Croației (în special §
82).
55      A se vedea Hotărârea din 28 octombrie 1999, Escoubet împotriva Belgiei (CE:ECHR:1999:1028JUD002678095), denumită în continuare „Hotărârea Escoubet împotriva Belgiei”, și Decizia din 14 decembrie 1999, Mulot împotriva Franței (CE:ECHR:1999:1214DEC003721197), denumită în continuare „Decizia Mulot împotriva Franței”, cu privire la măsurile luate de Ministerul Public, în prima cauză, și de prefect, în a doua cauză, pe baza constatării de către serviciile de poliție a unei încălcări a dispozițiilor Codului rutier.
56      În Hotărârea Escoubet împotriva Belgiei (§
37), menționată în Decizia Seražin împotriva Croației (§
82), Curtea EDO constată, în ceea ce privește natura măsurii, că reglementarea națională în cauză „nu presupune nicio examinare sau constatare a vinovăției și că aplicarea sa este total independentă de urmărirea penală care ar putea fi desfășurată ulterior. Revocarea imediată pare a fi o măsură preventivă de siguranță rutieră care urmărește să retragă temporar de pe drumurile publice un conducător auto care pare să prezinte un potențial pericol pentru ceilalți utilizatori. Aceasta trebuie corelată cu procedura de acordare a permisului, al cărei caracter administrativ este indubitabil și care urmărește să asigure că o persoană întrunește capacitățile și calificările necesare pentru a circula pe drumurile publice. Revocarea imediată se analizează ca o măsură de prudență al cărei caracter urgent justifică aplicarea sa imediată și din care nu reiese scopul de a pedepsi. Măsura de revocare se distinge de decăderea din dreptul de a conduce autovehicule, pronunțată de instanțele penale în urma unei proceduri referitoare la o acuzație în materie penală. În această ipoteză, instanța penală apreciază faptele constitutive ale infracțiunii care pot conduce la decăderea din dreptul de a conduce autovehicule, le califică și pronunță decăderea pe durata pe care o consideră adaptată, cu titlu de sancțiune principală sau complementară (Hotărârea Malige împotriva Franței din 23 septembrie 1998, [CE:ECHR:1998:0923JUD002781295], §
38)”.
57      A se vedea nota de subsol 56 din prezentele concluzii și Decizia Mulot împotriva Franței (§
2). În ceea ce privește Hotărârea Seražin împotriva Croației, a se vedea §
78 și 81.
58      A se vedea Hotărârea din 5 iunie 2012, Bonda (C‑489/10, EU:C:2012:319, punctul 40).
59      A se vedea Hotărârea BAJI Trans (punctul 69 și jurisprudența citată).
60      A se vedea nota de subsol 43 din prezentele concluzii.
61      A se vedea prin analogie Hotărârea din 5 iunie 2012, Bonda (C‑489/10, EU:C:2012:319, punctul 43). A se vedea, în ceea ce privește jurisprudența Curții EDO, punctul 60 din prezentele concluzii și Hotărârea Curții EDO din 4 iunie 2019, Rola împotriva Sloveniei (CE:ECHR:2019:0604JUD001209614, §
66, referitoare la o măsură cu caracter permanent care nu afectează exercitarea altor activități).
62      A se vedea punctele 58 și 59 din prezentele concluzii.
63      A se vedea, în ceea ce privește acest obiectiv, articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul nr. 216/2008. În plus, punctul 1.d.1 din anexa III la acest regulament prevede că „[u]n pilot trebuie să dobândească și să mențină competențele practice adecvate pentru exercitarea funcțiilor sale la bordul aeronavei. Competențele în cauză trebuie să fie proporționale cu riscurile asociate tipului de activitate respectiv”. A se vedea, pentru zborurile în simplă comandă, punctul 25 din prezentele concluzii.
64      Potrivit FCL.010, termenul „«Abilități de zbor» (Airmanship)” înseamnă „utilizarea coerentă a bunei judecăți și a cunoștințelor, competențelor și atitudinilor bine fundamentate pentru atingerea obiectivelor zborului”. A se compara cu punctul 1.a.1 din anexa III la Regulamentul nr. 216/2008.
65      A se vedea în acest sens Hotărârea din 28 octombrie 2010, SGS Belgium ș.a. (C‑367/09, EU:C:2010:648, punctul 61, precum și jurisprudența citată).
66      Arătăm că măsura preventivă în cauză în Hotărârea Escoubet împotriva Belgiei, precum și în Deciziile Mulot împotriva Franței și Seražin împotriva Croației era prevăzută în mod expres de lege.
67      În această privință, a se vedea considerentul (11) al Regulamentului nr. 216/2008 și, în practică, anumite împrejurări care reies din cauza principală (a se vedea punctele 21 și 25 din prezentele concluzii) care pot fi evidențiate: lipsa aprobării organizației de pregătire, falsificări de natură diferită ale jurnalului de zbor, desfășurarea pregătirii în mai multe state membre (de exemplu, activități de pregătire într‑un alt stat membru decât cel de certificare, persoane sau organizații din mai multe state membre implicate în pregătire sau în verificare). A se vedea de asemenea împrejurările ulterioare solicitării licenței, amintite în decizia de trimitere la punctul 6.1.
68      A se vedea în acest sens Hotărârea din 16 aprilie 2024, Huci împotriva României (CE:ECHR:2024:0416JUD005500920, §
54). Arătăm de asemenea, în urma cercetărilor noastre privind anumite reglementări ale statelor membre (Republica Federală Germania, Irlanda, Republica Franceză, Ungaria, Regatul Țărilor de Jos, Republica Polonă și Republica Slovenia) sau internaționale (Regatul Unit, Australia și Statele Unite) că, cu excepția dispozițiilor penale, dispozițiile adoptate nu sunt mai precise, în afara cazului de fraudă la examenul teoretic și după obținerea unei licențe.
69      A se vedea de asemenea nota
de subsol
66 din
prezentele concluzii.
70      A se vedea punctele 38-43 din prezentele concluzii.
71      A se vedea nota de subsol 4 din prezentele concluzii.
72      A se vedea Hotărârea din 16 februarie 2022, Polonia/Parlamentul și Consiliul (C‑157/21, EU:C:2022:98, punctul 319 și jurisprudența citată), precum și Hotărârea din 4 octombrie 2024, Lituania ș.a./Parlamentul și Consiliul (Pachetul mobilitate) (C‑541/20-C‑555/20, EU:C:2024:818, punctul 158 și jurisprudența citată). A se vedea, în ceea ce privește jurisprudența Curții EDO, cu privire la funcția fundamentală a principiului securității juridice pentru interpretarea CEDO, Concluziile avocatului general Spielmann prezentate în cauza Associació Catalana de Víctimes d’Organitzacions Terroristes (ACVOT) (C‑666/24, EU:C:2025:891, nota de subsol 65).
73      A se vedea Hotărârea din 16 februarie 2022, Polonia/Parlamentul și Consiliul (C‑157/21, EU:C:2022:98, punctele 320 și 321, precum și jurisprudența citată), și Hotărârea din 4 octombrie 2024, Lituania ș.a./Parlamentul și Consiliul (Pachetul mobilitate) (C‑541/20-C‑555/20, EU:C:2024:818, punctele 159-161, precum și jurisprudența citată).
74      A se vedea, pentru o evocare recentă a obiectivului menționat în acești termeni, Hotărârea din 4 octombrie 2024, Lituania ș.a./Parlamentul și Consiliul (Pachetul mobilitate) (C‑541/20-C‑555/20, EU:C:2024:818, punctul 161 și jurisprudența citată).
75      FCL.1030 figurează în subpartea K din anexa I la Regulamentul nr. 1178/2011, referitoare la „[e]xaminatori”, secțiunea 1, care stabilește „[c]erințele comune”.
76      Astfel, trebuie să se țină seama de domeniul pe care legea în cauză trebuie să îl reglementeze, precum și de numărul și de statutul persoanelor cărora le este adresată aceasta.
77      A se vedea, de exemplu, formularul australian de solicitare a unei licențe de pilot, disponibil la următoarea adresă de internet: https://www.casa.gov.au/application‑pilot‑licence‑australian‑civil‑trained (punctul 12, ultimul paragraf). A se vedea de asemenea informațiile furnizate de organismele de pregătire, mai ales în Canada [în special manualul de admitere al Sea Land Air Flight Centre, disponibil la următoarea adresă de internet: https://www.sealandair.ca/pdf/Admission_Handbook.pdf (punctul 7, p. 7, precum și punctele 3, 4 și 6, p. 14)].
78      A se vedea de exemplu articolul 22 din capitolul 4 din luftfartslagen [Legea aviației din 3 iunie 2010 (SFS 2010, nr. 500)], la care a făcut referire A în ședință. A se vedea de asemenea reglementările spaniolă și italiană, la care am putut avea acces.
79      A se vedea punctul 30 din prezentele concluzii.
80      Nu aceasta este situația în Lituania. Instanța de trimitere precizează că Ministerul Transporturilor a subliniat că A a încălcat de asemenea interdicția temporară impusă de Agenție și a continuat să zboare în afara teritoriului Letoniei pentru a obține o licență de pilot particular în Lituania.
81      FCL.205.A, inserat în secțiunea 2, referitoare la „[c]erințe specifice pentru PPL pentru avioane – PPL(A)” din subpartea C a anexei I la Regulamentul nr. 1178/2011 precizează la litera (a) că „[p]rivilegiile titularului unei PPL(A) îi conferă acestuia dreptul de a acționa neremunerat ca PIC sau copilot pe avioane […] utilizate în operațiuni necomerciale” (a se vedea nota de subsol 9 din prezentele concluzii).
82      A se vedea punctul 1.i.2. din anexa III la Regulamentul nr. 216/2008.
83      A se vedea Hotărârea din 28 octombrie 2020, Kreis Heinsberg (C‑112/19, EU:C:2020:864, punctele 45 și 46, precum și jurisprudența citată).
84      A se vedea prin analogie Hotărârea din 30 octombrie 2025, Mercedes‑Benz Bank și Volkswagen Bank (C‑143/23, EU:C:2025:837, punctul 80).