62024CJ0489
SODBA SODIŠČA (deseti senat)
z dne 5. marca 2026 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Azilna politika – Direktiva 2013/32/EU – Člen 31(3), tretji pododstavek, točka (b) – Postopki za priznanje in odvzem mednarodne zaščite – Možnost podaljšanja šestmesečnega roka za sprejetje odločbe v primeru velikega števila hkrati vloženih prošenj za mednarodno zaščito – Zaporedne odločbe o podaljšanju – Pogoji in omejitve – Člen 4(1) – Obveznost držav članic, da zagotovijo, da ima organ za presojo na voljo ustrezna sredstva za opravljanje svojih nalog“
V zadevi C‑489/24, [Safita] (
i
),
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložil Raad van State (državni svet, Nizozemska) z odločbo z dne 10. julija 2024, ki je na Sodišče prispela 11. julija 2024, v postopku
Staatssecretaris voor Justitie en Veiligheid
proti
X,
SODIŠČE (deseti senat),
v sestavi J. Passer (poročevalec), predsednik senata, E. Regan in D. Gratsias, sodnika,
generalna pravobranilka: L. Medina,
sodna tajnica: A. Lamote, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 9. julija 2025,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za X V. M. Oliana, advocate, in S. Rafi, strokovnjakinja,
–
za nizozemsko vlado M. K. Bulterman in A. Hanje, agentki,
–
za madžarsko vlado Zs. Biró-Tóth in M. Z. Fehér, agenta,
–
za Evropsko komisijo A. Azema, A. Baeckelmans, F. Blanc in M. Debieuvre, agentke,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalne pravobranilke, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (UL 2013, L 180, str. 60) v povezavi s členom 4(1) te direktive.
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (državni sekretar za pravosodje in varnost, Nizozemska) in X, sirskim državljanom, ker ta organ v zakonskem šestmesečnem roku ni sprejel odločbe o prošnji zadevne osebe za izdajo dovoljenja za začasno prebivanje na podlagi azila.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
V uvodnih izjavah 3 in 18 Direktive 2013/32 je navedeno:
„(3)
Evropski svet je na posebnem zasedanju v Tampereju dne 15. in 16. oktobra 1999 soglašal, da si bo prizadeval za oblikovanje skupnega evropskega azilnega sistema, ki bo temeljil na popolni in skupni uporabi [Konvencije o statusu beguncev, podpisane v Ženevi] 28. julija 1952 [Recueil des traités des Nations unies, zv. 189, str. 150, št. 2545 (1954)], kakor je bila spremenjena z Newyorškim protokolom z dne 31. januarja 1967 (v nadaljnjem besedilu: Ženevska konvencija), s čimer se bo potrdilo načelo nevračanja in se bo zagotovilo, da nihče ne bo poslan nazaj na območje, kjer je trpel preganjanje.
[…]
(18)
V interesu držav članic in prosilcev za mednarodno zaščito je, da se o prošnjah za mednarodno zaščito odloči, kakor hitro je to mogoče, brez poseganja v ustreznost in celovitost obravnave, ki je v teku.“
4
Člen 4 te direktive, naslovljen „Odgovorni organi“, v odstavku 1 določa:
„Države članice za vse postopke imenujejo organ za presojo, ki bo odgovoren za ustrezno obravnavanje prošenj v skladu s to direktivo. Države članice zagotovijo, da ima tak organ na voljo ustrezna sredstva, vključno z dovolj usposobljenega osebja, za izvedbo svojih nalog v skladu s to direktivo.“
5
Člen 31 navedene direktive, naslovljen „Postopek obravnavanja“, določa:
„1.   Države članice obravnavajo prošnje za mednarodno zaščito v postopku obravnavanja, ki je v skladu s temeljnimi načeli in jamstvi iz poglavja II.
2.   Države članice zagotovijo, da se takšen postopek obravnavanja zaključi v najkrajšem možnem času, ne da bi to vplivalo na ustreznost in celovitost obravnave.
3.   Države članice zagotovijo, da se postopek obravnavanja zaključi v šestih mesecih od vložitve prošnje.
Kadar se prošnja obravnava po postopku, določenem v Uredbi (EU) št. 604/2013 [Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL, 2013, L 180, str. 31)], šestmesečni rok začne teči takrat, ko se v skladu z navedeno uredbo ugotovi, katera država članica je odgovorna za njeno obravnavanje, prosilec pa je na ozemlju te države članice in pod nadzorom pristojnega organa.
Države članice lahko šestmesečni rok iz tega odstavka podaljšajo za največ devet mesecev kadar:
[…]
(b)
veliko državljanov tretjih držav ali oseb brez državljanstva hkrati zaprosi za mednarodno zaščito, zaradi česar je postopek v praksi zelo težko zaključiti v šestmesečnem roku;
[…]
Izjemoma lahko države članice v ustrezno utemeljenih okoliščinah za največ tri mesece prekoračijo roke iz tega odstavka, da bi zagotovile ustrezno in celovito obravnavo prošnje za mednarodno zaščito.
[…]
5.   Države članice postopek obravnavanja v vsakem primeru zaključijo najpozneje v roku 21 mesecih od vložitve prošnje.
6.   Kadar o prošnji ni mogoče odločiti v šestih mesecih, države članice zagotovijo, da zadevni prosilec:
(a)
prejme obvestilo o zamudi ter
(b)
na njegovo zahtevo prejme informacije o razlogih za zamudo in roku, v katerem lahko pričakuje odločbo v zvezi s svojo prošnjo.
[…]“
Nizozemsko pravo
Zakon o tujcih iz leta 2000
6
Člen 42 Wet tot algehele herziening van de Vreemdelingenwet (Vreemdelingenwet 2000) (zakon o splošni reviziji zakona o tujcih (zakon o tujcih iz leta 2000)) z dne 23. novembra 2000 (Stb. 2000, št. 495) določa:
„1.   Odločba o prošnji za izdajo dovoljenja za začasno prebivanje v smislu člena 28 ali dovoljenja za neomejeno prebivanje v smislu člena 33 se sprejme v šestih mesecih od prejema prošnje.
[…]
4.   Rok iz odstavka 1 se lahko podaljša za največ devet mesecev, če:
[…]
(b)
veliko število tujih državljanov hkrati vloži prošnjo, zaradi česar je postopek v praksi zelo težko končati v šestmesečnem roku; […]
[…].“
WBV 2022/22
7
Državni sekretar za pravosodje in varnost je 21. septembra 2022 sprejel Besluit houdende wijziging van de Vreemdelingencirculaire 2000 (odlok o spremembi okrožnice o tujcih iz leta 2000; v nadaljevanju: WBV 2022/22), ki je začel veljati 27. septembra 2022.
8
Z WBV 2022/22 je bila spremenjena Vreemdelingencirculaire 2000 (okrožnica o tujcih iz leta 2000), da bi se med drugim podaljšal rok za obravnavanje prošenj za azil, določen v zakonu o tujcih iz leta 2000. V tej okrožnici je bilo zdaj navedeno:
„[…]
2.13 Odločba
Rok za sprejetje odločbe
[Immigratie- en Naturalisatiedienst (služba za priseljevanje in naturalizacijo, Nizozemska) (v nadaljevanju: IND)] o prošnji izda odločbo v šestih mesecih od vložitve prošnje za izdajo ali podaljšanje dovoljenja za začasno prebivanje na podlagi azila. Ta rok se lahko podaljša na podlagi člena 42 [zakona o tujcih iz leta 2000].
IND od začetka veljavnosti WBV 2022/22 uporabi možnost iz člena 42(4)(b) [zakona o tujcih iz leta 2000] za podaljšanje devetmesečnega roka na področju azila. To pomeni, da IND podaljša zakonski rok za odločanje o vseh prošnjah za izdajo dovoljenja za začasno prebivanje na podlagi azila za devet mesecev, če se zakonski rok za odločitev o prošnji na dan začetka veljavnosti WBV 2022/22 še ni iztekel. To podaljšanje roka za odločitev se uporablja za vloge, vložene do 1. januarja 2023.
[…]“
WBV 2023/3
9
Državni sekretar za pravosodje in varnost je 26. januarja 2023 sprejel Besluit houdende wijziging van de Vreemdelingencirculaire 2000 (odlok o spremembi okrožnice o tujcih iz leta 2000, v nadaljevanju: WBV 2023/3), s katerim je bila okrožnica o tujcih iz leta 2000 ponovno spremenjena tako:
„[…]
2.13 Izdaja odločbe
IND bo o prošnji odločila v šestih mesecih po vložitvi prošnje za izdajo ali podaljšanje dovoljenja za začasno prebivanje na podlagi azila. Ta rok se lahko podaljša v skladu s členom 42 [zakona o tujcih iz leta 2000].
[…]
Po objavi WBV 2023/3 se devetmesečno podaljšanje roka za sprejetje odločbe uporablja tudi za prošnje za azil, vložene med 1. januarjem 2023 in 1. januarjem 2024.
[…]“
WBV 2023/26
10
Državni sekretar za pravosodje in varnost je 27. decembra 2023 sprejel Besluit houdende wijziging van de Vreemdelingencirculaire 2000 (odlok o spremembi okrožnice o tujcih iz leta 2000, v nadaljevanju: WBV 2023/26), s katerim je bila okrožnica o tujcih iz leta 2000 ponovno spremenjena tako:
„[…]
2.13 Izdaja odločbe
[IND] bo o prošnji odločila v šestih mesecih po vložitvi prošnje za izdajo ali podaljšanje dovoljenja za začasno prebivanje na podlagi azila. Ta rok se lahko podaljša v skladu s členom 42 [zakona o tujcih iz leta 2000].
[…]
Po objavi WBV 2023/26 se devetmesečno podaljšanje roka za sprejetje odločbe uporablja tudi za prošnje za azil, vložene med 1. januarjem 2024 in 1. januarjem 2025.
[…]“
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
11
X je 17. februarja 2023 na Nizozemskem vložil prošnjo za mednarodno zaščito.
12
X je 23. avgusta 2023 državnemu sekretarju za pravosodje in varnost poslal opomin, ker odločba ni bila sprejeta v šestmesečnem roku iz člena 42(1) zakona o tujcih iz leta 2000.
13
Ker se državni sekretar za pravosodje in varnost na ta opomin ni odzval v dveh tednih po tem, ko je bil ta opomin poslan, je X vložil tožbo pri rechtbank Den Haag (sodišče v Haagu, Nizozemska).
14
Navedeno sodišče je s sodbo z dne 12. decembra 2023 to tožbo razglasilo za nedopustno v delu, v katerem se je nanašala na neobstoj pravočasno sprejete odločbe, pri čemer je ugotovilo, da je bil šestmesečni rok za sprejetje odločbe, ki se uporablja za to prošnjo, po sprejetju WBV 2023/3 pravilno podaljšan za devet mesecev. Vendar je navedeno sodišče razsodilo, da je bilo trajanje tega podaljšanja omejeno na devet mesecev po začetku veljavnosti WBV 2022/22. Iz tega naj bi izhajalo, da se WBV 2023/3 in podaljšanje roka, ki je v njem določeno, ne uporabljata za prošnje za azil, vložene po 26. juniju 2023.
15
Državni sekretar za pravosodje in varnost je zoper to sodbo vložil pritožbo pri Raad van State (državni svet, Nizozemska), ki je predložitveno sodišče. X je zoper navedeno sodbo vložil nasprotno pritožbo.
16
Državni sekretar za pravosodje in varnost pred predložitvenim sodiščem trdi, da je rechtbank Den Haag (sodišče v Haagu) neupravičeno ugotovilo, prvič, da je WBV 2023/3 v nasprotju s členom 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32, kar zadeva prošnje za azil, vložene po 26. juniju 2023, to je devet mesecev po začetku veljavnosti WBV 2022/22, in drugič, da morajo biti zaporedna podaljšanja ob upoštevanju člena 4(1) Direktive 2013/32 časovno omejena. Državni sekretar za pravosodje in varnost meni, da lahko uporabi možnost podaljšanja roka za sprejetje odločbe za devet mesecev, tudi če je to storil že prej, če je pritok prosilcev za azil tak, da je ta podaljšani rok potreben za ustrezno in izčrpno obravnavanje prošenj za azil. Sklicuje se na povečanje števila prošenj za azil leta 2023 v primerjavi z letom 2022 in trdi, da se kljub ukrepom, sprejetim za skrajšanje časa obravnavanja teh prošenj in povečanje števila izdanih odločb, še vedno sooča z zamudami pri obravnavanju prošenj za azil.
17
X v utemeljitev nasprotne pritožbe trdi, da je rechtbank Den Haag (sodišče v Haagu, Nizozemska) neupravičeno razsodilo, da se člen 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32 lahko uporabi za razmere, s katerimi naj bi se soočal državni sekretar za varnost in pravosodje. Postopno povečevanje števila prošenj za azil naj namreč ne bi spadalo na področje uporabe te določbe. Zato naj podaljšanje roka za sprejetje odločbe tako na podlagi WBV 2022/22 kot na podlagi WBV 2023/3 ne bi bilo zakonito.
18
Predložitveno sodišče meni, da čeprav se je predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je predhodno vložilo pri Sodišču in v zvezi s katerim je bila izdana sodba z dne 8. maja 2025, Zimir (C‑662/23, EU:C:2025:326), nanašal na razlago istih določb prava Unije, je treba Sodišču postaviti dodatna vprašanja, da bi se ugotovilo, ali lahko državni sekretar za pravosodje in varnost na podlagi WBV 2023/3 ponovno podaljša rok za sprejetje odločbe o prošnjah za azil.
19
Natančneje, predložitveno sodišče se sprašuje, ali in – če je odgovor pritrdilen – pod katerimi pogoji lahko država članica večkrat in zaporedoma uporabi možnost iz člena 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32, da podaljša rok za odločbo za obravnavanje prošenj za azil, zlasti ob upoštevanju svoje obveznosti iz člena 4(1) te direktive, da zagotovi, da ima organ, pristojen za obravnavanje prošenj za azil, na voljo ustrezna sredstva, vključno z zadostnim številom usposobljenega osebja, za opravljanje svojih nalog. V zvezi s tem navaja, da se okoliščine, ki so pripeljale do podaljšanja roka za sprejetje odločbe na podlagi WBV 2022/22 in WBV 2023/3, v bližnji prihodnosti verjetno ne bodo spremenile, in pojasnjuje, da je državni sekretar za pravosodje in varnost medtem s sprejetjem WBV 2023/26 sprejel tretjo odločitev o podaljšanju.
20
V teh okoliščinah je Raad van State (državni svet) prekinil odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložil ti vprašanji:
„1.
Ali lahko organ za presojo člen 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32 uporabi zaporedoma?
2.
Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
(a)
Pod katerimi pogoji lahko organ za presojo zaporedoma uporabi člen 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32 in ali je pri tem skupno trajanje obdobja, v katerem lahko organ za presojo zaporedoma uporabi to določbo, omejeno?
(b)
V kolikšni meri sme ali mora sodišče pri odgovoru na vprašanje, ali je organ za presojo lahko podaljšal rok za odločitev po predhodnem odloku o podaljšanju in neposredno navezujoče se nanj, upoštevati povečanje števila prošenj za azil, tudi v primerjavi z obdobjem pred predhodnim odlokom o podaljšanju, in morebitna prizadevanja organa za presojo za povečanje nezadostne zmogljivosti za odločanje, da bi se – ob upoštevanju člena 4(1) Direktive 2013/32 – zagotovila ustrezna in celovita obravnava prošenj za azil?“
Vprašanji za predhodno odločanje
21
Predložitveno sodišče z vprašanjema, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba člen 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32 v povezavi s členom 4(1) te direktive razlagati tako, da lahko država članica – in če je odgovor pritrdilen, pod katerimi pogoji – večkrat in zaporedoma podaljša rok, ki se uporablja za postopek obravnavanja prošenj za mednarodno zaščito, o katerih odloča, za največ devet mesecev.
22
Člen 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32 določa, da lahko države članice rok za obravnavanje prošenj za mednarodno zaščito podaljšajo za največ devet mesecev, kadar veliko državljanov tretjih držav ali oseb brez državljanstva hkrati zaprosi za mednarodno zaščito, zaradi česar je postopek v praksi zelo težko končati v šestmesečnem roku iz člena 31(3), prvi pododstavek, te direktive.
23
Tako morajo biti za možnost držav članic, da na podlagi te določbe podaljšajo šestmesečni rok za obravnavanje prošenj za mednarodno zaščito, izpolnjeni trije pogoji, ki so med seboj tesno povezani in kumulativni, in sicer, prvič, da se take prošnje vložijo „hkrati“, drugič, da te prošnje vloži „veliko“ državljanov tretjih držav ali oseb brez državljanstva, in tretjič, da je „za organe države članice postopek v praksi zelo težko zaključiti v šestmesečnem roku“. Te pogoje, ki so medsebojno odvisni, je treba razlagati skupaj (sodba z dne 8. maja 2025, Zimir, C‑662/23, EU:C:2025:326, točka 33).
24
Sodišče je večkrat razsodilo, da lahko država članica v skladu s členom 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32 šestmesečni rok za obravnavanje prošenj za mednarodno zaščito iz člena 31(3), prvi pododstavek, te direktive podaljša za devet mesecev v primeru občutnega porasta števila teh prošenj v kratkem obdobju v primerjavi z običajnim in predvidljivim trendom v tej državi članici, kar izključuje razmere, v katerih pride do postopne rasti števila navedenih prošenj v daljšem obdobju (glej v tem smislu sodbo z dne 8. maja 2025, Zimir, C‑662/23, EU:C:2025:326, točka 49).
25
Kar zadeva vprašanje, ali in pod katerimi pogoji člen 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32 državi članici omogoča, da večkrat in zaporedoma odloči o podaljšanju roka za postopek obravnavanja, je treba opozoriti, da je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso pri razlagi določbe prava Unije upoštevati ne le njeno besedilo, ampak tudi njen kontekst in cilje, ki jim sledi ureditev, katere del je (glej sodbi z dne 17. novembra 1983, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, točka 12, in z dne 11. decembra 2025, GKV-Spitzenverband, C‑743/23, EU:C:2025:954, točka 41).
26
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da na podlagi besedila člena 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32 kot takega ni mogoče ugotoviti, ali se lahko država članica večkrat in zaporedoma odloči podaljšati rok, ki se uporablja za postopek obravnavanja, če so izpolnjeni trije pogoji, našteti v točki 23 te sodbe.
27
V zvezi s kontekstom, v katerega je umeščena ta določba, je treba navesti, da morajo države članice v skladu s členom 31(2) Direktive 2013/32 zagotoviti, da se postopek obravnavanja konča v najkrajšem možnem času, ne da bi to vplivalo na ustreznost in celovitost obravnave. Poleg tega iz člena 31(3), prvi pododstavek, te direktive izhaja, da države članice zagotovijo, da se postopek obravnavanja konča v šestih mesecih od vložitve prošnje. Poleg tega člen 31(3), četrti pododstavek, navedene direktive določa, da lahko države članice izjemoma v ustrezno utemeljenih okoliščinah za največ tri mesece prekoračijo roke iz tega odstavka, da bi zagotovile ustrezno in celovito obravnavo prošnje za mednarodno zaščito. Iz člena 31(5) iste direktive izhaja, da države članice postopek obravnavanja vsekakor končajo najpozneje v 21 mesecih od vložitve prošnje.
28
Upoštevati je treba tudi člen 4(1) Direktive 2013/32, v skladu s katerim države članice zagotovijo, da ima organ, ki ga imenujejo, za ustrezno obravnavanje prošenj za mednarodno zaščito na voljo ustrezna sredstva, vključno z zadostnim številom usposobljenega osebja, za opravljanje svojih nalog v skladu s to direktivo (glej v tem smislu sodbo z dne 8. maja 2025, Zimir, C‑662/23, EU:C:2025:326, točka 40).
29
Kar zadeva cilj, ki mu sledi Direktiva 2013/32, je iz njenih uvodnih izjav 3 in 18 razvidno, da je njen namen vzpostaviti skupni evropski azilni sistem, v katerem bi bilo treba o prošnjah za mednarodno zaščito odločiti čim hitreje po ustrezni in celoviti obravnavi teh prošenj, brez poseganja v možnost, da se v skladu s členom 31(3), tretji pododstavek, te direktive šestmesečni rok iz člena 31(3), prvi pododstavek, navedene direktive podaljša za odziv na posebne razmere, ki upravičujejo daljši rok za obravnavanje, da bi se lahko zagotovila taka ustrezna in celovita obravnava (glej v tem smislu sodbo z dne 8. maja 2025, Zimir, C‑662/23, EU:C:2025:326, točki 43 in 44).
30
Tako iz konteksta, v katerega je umeščen člen 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32, kot iz cilja, ki mu sledi ta direktiva, izhaja, da na podlagi ničesar ni mogoče a priori izključiti, da se lahko država članica večkrat in zaporedoma odloči podaljšati rok za postopek obravnavanja prošenj za mednarodno zaščito, o katerih odloča, če so izpolnjeni trije pogoji, našteti v točki 23 te sodbe, in če se postopek obravnavanja posamične prošnje za mednarodno zaščito konča najpozneje v 21 mesecih od vložitve prošnje.
31
Vendar, kot je bilo opozorjeno v točki 24 te sodbe, bi razlaga člena 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32, ki bi državi članici omogočila, da ta rok podaljša v primeru postopne rasti števila teh prošenj v daljšem obdobju, ogrozila cilj te direktive.
32
Poleg tega, če število prošenj za mednarodno zaščito ostaja nenehno visoko, mora zadevna država članica v skladu z obveznostjo iz člena 4(1) te direktive organu za presojo dodeliti ustrezna in zadostna sredstva, da lahko obravnava prošnje za mednarodno zaščito v skladu z Direktivo 2013/32 (glej v tem smislu sodbo z dne 8. maja 2025, Zimir, C‑662/23, EU:C:2025:326, točka 55).
33
Zato, čeprav se lahko država članica večkrat in zaporedoma odloči podaljšati rok, ki se uporablja za postopek obravnavanja prošenj za mednarodno zaščito, o katerih odloča, skupno trajanje teh zaporednih podaljšanj vseeno ne sme presegati časa, ki ga ta država članica potrebuje za izpolnitev obveznosti iz člena 4(1) Direktive 2013/32 in za zagotovitev več sredstev organu za presojo, tako da lahko ta ponovno obravnava prošnje za mednarodno zaščito v šestmesečnem roku iz člena 31(3), prvi pododstavek, te direktive. Ta potrebni čas je torej treba presojati glede na čas, ki je potreben za zaposlitev in usposabljanje osebja, pristojnega za ustrezno in celovito obravnavanje prejetih prošenj za mednarodno zaščito (glej v tem smislu sodbo z dne 8. maja 2025, Zimir, C‑662/23, EU:C:2025:326, točka 48).
34
Tako bo zadevna država članica po tem, ko je prvič podaljšala rok, ki se uporablja za postopek obravnavanja na podlagi člena 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32, lahko uporabila to možnost za ponovno podaljšanje tega roka, zlasti da bi upoštevala povečanje, čeprav neznatno, števila prošenj za azil glede na obdobje, na katero se nanaša prejšnja odločba o podaljšanju, le če z ustrezno obrazložitvijo svoje odločbe v zvezi s tem s konkretnimi dokazi dokaže, da kljub prizadevanjem za obvladovanje hkratnega prejema prošenj za mednarodno zaščito ni imela na voljo dovolj časa, da bi organu za presojo zagotovila ustrezna in zadostna sredstva, zlasti z zaposlovanjem in usposabljanjem pristojnega osebja, da bi lahko ustrezno in celovito obravnaval prošnje za mednarodno zaščito v šestmesečnem roku iz člena 31(3), prvi pododstavek, te direktive.
35
Poleg tega mora organ za presojo v skladu s členom 31(6) Direktive 2013/32 zadevne prosilce za mednarodno zaščito na eni strani obvestiti o tem, da se je njegova država članica odločila podaljšati rok za postopek obravnavanja njihove prošnje, in na drugi strani na njihovo zahtevo prejeti vse informacije o razlogih za to podaljšanje in o roku, v katerem lahko pričakujejo odločbo v zvezi s svojo prošnjo.
36
Glede na zgornje preudarke je treba na postavljeni vprašanji odgovoriti, da je treba člen 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32 v povezavi s členom 4(1) te direktive razlagati tako, da lahko država članica večkrat in zaporedoma podaljša rok, ki se uporablja za postopek obravnavanja prošenj za mednarodno zaščito, o katerih odloča, če lahko ta država članica dokaže, prvič, da kljub prizadevanjem za obvladovanje hkratnega prejema prošenj za mednarodno zaščito ni imela na voljo dovolj časa za izpolnitev svoje obveznosti, da organu za presojo zagotovi ustrezna in zadostna sredstva, da bi lahko ta ustrezno in celovito obravnaval te prošnje, in drugič, da skupno trajanje zaporednih podaljšanj ne presega niti časa, ki ga potrebuje za izpolnitev te obveznosti, niti najdaljšega roka 21 mesecev od vložitve posamične prošnje za mednarodno zaščito.
Stroški
37
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (deseti senat) razsodilo:
Člen 31(3), tretji pododstavek, točka (b), Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite v povezavi s členom 4(1) te direktive
je treba razlagati tako, da
lahko država članica večkrat in zaporedoma podaljša rok, ki se uporablja za postopek obravnavanja prošenj za mednarodno zaščito, o katerih odloča, če lahko ta država članica dokaže, prvič, da kljub prizadevanjem za obvladovanje hkratnega prejema prošenj za mednarodno zaščito ni imela na voljo dovolj časa za izpolnitev svoje obveznosti, da organu za presojo zagotovi ustrezna in zadostna sredstva, da bi lahko ta ustrezno in celovito obravnaval te prošnje, in drugič, da skupno trajanje zaporednih podaljšanj ne presega niti časa, ki ga potrebuje za izpolnitev te obveznosti, niti najdaljšega roka 21 mesecev od vložitve posamične prošnje za mednarodno zaščito.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nizozemščina.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.