62023CJ0650
SODBA SODIŠČA (osmi senat)
z dne 17. oktobra 2024 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Zračni promet – Paketno potovanje – Uredba (ES) št. 261/2004 – Člen 3(6) – Direktiva (EU) 2015/2302 – Člen 14(5) – Kumulativna uporaba – Meje – Uredba (ES) št. 261/2004 – Člen 3(2) – Člen 4(3) – Odškodnina potnikom v primeru zavrnitve vkrcanja – Potniki, ki so bili predhodno obveščeni o zavrnitvi vkrcanja – Napačna informacija – Organizator potovanja, ki potnike premesti na drug let – Let, ki ga vendarle opravi dejanski letalski prevoznik, kot je bil prvotno predviden – Obveznost plačila odškodnine, ki jo ima dejanski letalski prevoznik – Člen 13 – Možnost zahtevati odškodnino od organizatorja potovanja“
V združenih zadevah C‑650/23 [Hembesler] (
i
) in C‑705/23 [Condor Flugdienst],
katerih predmet sta predloga za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki sta ju vložili Landesgericht Korneuburg (deželno sodišče v Korneuburgu, Avstrija) (C‑650/23) in Landgericht Düsseldorf (deželno sodišče v Düsseldorfu, Nemčija) (C‑705/23) z odločbama z dne 22. avgusta 2023 in z dne 2. novembra 2023, ki sta na Sodišče prispeli 31. oktobra 2023 oziroma 17. novembra 2023, v postopkih
E EAD
proti
DW (C‑650/23)
in
Flightright GmbH
proti
Condor Flugdienst GmbH (C‑705/23),
SODIŠČE (osmi senat),
v sestavi N. Jääskinen, predsednik devetega senata v funkciji predsednika osmega senata, M. Gavalec (poročevalec), sodnik, in I. Ziemele, sodnica,
generalna pravobranilka: L. Medina,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za E EAD G. Dirnberger, Rechtsanwalt,
–
za DW A. Skribe, Rechtsanwalt,
–
za Flightright GmbH M. Michel in R. Weist, Rechtsanwälte,
–
za avstrijsko vlado A. Posch, J. Schmoll in G. Kunnert, agenti,
–
za madžarsko vlado D. Csoknyai in Z. Fehér, agenta,
–
za poljsko vlado B. Majczyna, agent,
–
za Evropsko komisijo B.-R. Killmann in N. Yerrell, agenta,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalne pravobranilke, da bo v zadevah razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predloga za sprejetje predhodne odločbe se nanašata na razlago člena 2, točka (j), člena 4 in člena 7(1) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).
2
Ta predloga sta bila vložena v okviru sporov, in sicer v zadevi C‑650/23 med E EAD (v nadaljevanju: E), letalskim prevoznikom, na eni strani in letalskim potnikom na drugi ter v zadevi C‑705/23 med Flightright GmbH, družbo za pravno pomoč, na katero sta letalska potnika prenesla morebitne pravice do odškodnine, na eni strani in letalskim prevoznikom Condor Flugdienst GmbH (v nadaljevanju: Condor) na drugi strani, in sicer v zvezi z odškodnino tem potnikom na podlagi Uredbe št. 261/2004.
Pravni okvir
Uredba št. 261/2004
3
V uvodni izjavi 1 Uredbe št. 261/2004 je navedeno:
„Ukrepanje [Evropske] [s]kupnosti na področju zračnega prevoza mora med drugim zagotavljati visoko raven varstva potnikov. Poleg tega je treba na splošno v celoti upoštevati zahteve o varstvu potrošnikov.“
4
Člen 2 te uredbe, naslovljen „Opredelitve pojmov“, določa:
„V tej uredbi:
[…]
(b)
‚dejanski letalski prevoznik‘ pomeni letalskega prevoznika, ki opravi ali namerava opraviti let na podlagi pogodbe s potnikom ali v imenu druge, pravne ali fizične osebe, ki ima s tem potnikom sklenjeno pogodbo;
[…]
(d)
‚organizator potovanja‘ pomeni, z izjemo letalskega prevoznika, organizatorja v smislu točke 2 člena 2 Direktive Sveta 90/314/EGS z dne 13. junija 1990 o paketnem potovanju, organiziranih počitnicah in izletih [(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 10, str. 132)];
[…]
(g)
‚rezervacija‘ pomeni dejstvo, da ima potnik vozovnico ali drugačen dokaz, ki navaja, da je letalski prevoznik ali organizator potovanja rezervacijo sprejel in registriral;
[…]
(j)
‚zavrnitev vkrcanja‘ pomeni zavrnitev prevoza potnikom na letu, čeprav se želijo vkrcati pod pogoji, določenimi v členu 3(2), razen kadar obstajajo upravičeni razlogi za zavrnitev vkrcanja, kot so zdravstveni in varnostni razlogi ter razlogi, ki so povezani z varovanjem, ali neustrezne potne listine;
[…]
(l)
‚odpoved‘ pomeni dejstvo, da let, ki je bil prvotno predviden, in na katerem je bilo rezervirano najmanj eno mesto, ni bil opravljen.“
5
Člen 3 iste uredbe, naslovljen „Področje uporabe“, določa:
„1.   Ta uredba se uporablja za:
(a)
potnike, ki odhajajo z letališča na ozemlju države članice, za katero se Pogodba uporablja;
[…]
2.   Odstavek 1 se uporablja pod pogojem, da:
(a)
imajo potniki potrjeno rezervacijo na zadevnem letu in, razen v primeru odpovedi leta iz člena 5, se prijavijo na let,
–
kakor je določeno in ob navedenem času vnaprej in pisno (vključno v elektronski obliki) z letalskim prevoznikom, organizatorjem potovanja ali pooblaščeno potovalno agencijo,
ali, če čas ni naveden,
–
najpozneje 45 minut pred objavljenim časom odhoda; ali
(b)
je potnike letalski prevoznik ali organizator potovanja premestil iz rezerviranega leta na drug let, ne glede na razlog.
[…]
6.   Ta uredba ne vpliva na pravice potnikov iz Direktive [90/314]. Ta uredba se ne uporablja v primerih, ko je paketno potovanje odpovedano zaradi drugih razlogov in ne zaradi odpovedi leta.“
6
Člen 4 te uredbe, naslovljen „Zavrnitev vkrcanja“, v odstavku 3 določa:
„Kadar je vkrcanje potnikom zavrnjeno proti njihovi volji, jim dejanski letalski prevoznik takoj izplača odškodnino v skladu s členom 7 in ponudi pomoč v skladu s členoma 8 in 9.“
7
Člen 5 Uredbe št. 261/2004, naslovljen „Odpoved leta“, v odstavku 1(c) določa:
„V primeru odpovedi leta:
[…]
(c)
imajo zadevni potniki pravico do odškodnine, ki jim jo mora plačati dejanski letalski prevoznik v skladu s členom 7, razen če:
(i)
so o odpovedi obveščeni najmanj dva tedna pred odhodom po voznem redu; ali
(ii)
so o odpovedi obveščeni dva tedna do sedem dni pred odhodom po voznem redu in jim je ponujena sprememba poti, ki jim zagotavlja odhod največ dve uri pred odhodom po voznem redu in prihod v njihov končni namembni kraj manj kot štiri ure po prihodu po voznem redu; ali
(iii)
so o odpovedi obveščeni manj kot sedem dni pred odhodom po voznem redu in jim je ponujena sprememba poti, ki jim zagotavlja odhod največ eno uro pred odhodom po voznem redu in prihod v njihov končni namembni kraj manj kot dve uri po prihodu po voznem redu.“
8
Člen 7 te uredbe, naslovljen „Pravica do odškodnine“, v odstavku 1 določa:
„Pri sklicevanju na ta člen potniki prejmejo odškodnino v višini:
(a)
250 EUR za lete do vključno 1500 kilometrov;
(b)
400 EUR za vse lete znotraj Skupnosti nad 1500 kilometrov ter za vse druge lete med 1500 in 3500 kilometri;
[…].“
9
Člen 13 navedene uredbe, naslovljen „Pravica do nadomestila“, določa:
„Kadar dejanski letalski prevoznik plača odškodnino ali izpolni druge obveznosti, ki so mu naložene na podlagi te uredbe, se nobena določba te uredbe ne sme razlagati kot omejevalna za njegovo pravico, da zahteva odškodnino od vsake osebe, vključno tretjih oseb, v skladu z veljavno zakonodajo. Zlasti ta uredba nikakor ne omejuje pravico dejanskega letalskega prevoznika, da zahteva povračilo stroškov od organizatorja potovanja ali druge osebe, s katero ima dejanski letalski prevoznik sklenjeno pogodbo. Prav tako se nobena določba te uredbe ne sme razlagati kot omejevalna za pravico organizatorja potovanja ali tretje osebe, razen potnika, s katerimi je dejanski letalski prevoznik sklenil pogodbo, da zahteva povračilo stroškov ali odškodnino od dejanskega letalskega prevoznika v skladu z veljavnimi zakoni.“
Direktiva 2015/2302
10
V Direktivi (EU) 2015/2302 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o paketnih potovanjih in povezanih potovalnih aranžmajih, spremembi Uredbe (ES) št. 2006/2004 in Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 90/314/EGS (UL 2015, L 326, str. 1) v členu 3(8) „organizator“„pomeni trgovca, ki bodisi neposredno ali prek drugega trgovca ali skupaj z drugim trgovcem kombinira in prodaja ali ponuja v prodajo turistične pakete, ali trgovca, ki podatke o potniku posreduje drugemu trgovcu v skladu s točko (b)(v) točke 2“.
11
Člen 14(5) te direktive določa:
„Kakršno koli nadomestilo ali znižanje cene po tej direktivi ne vpliva na pravice potnikov iz Uredbe [št. 261/2004] […] ter mednarodnih konvencij. Potniki so upravičeni do vložitve reklamacij v skladu s to direktivo in navedenimi uredbami ter mednarodnimi konvencijami. Nadomestila ali znižanja cen, odobrena v skladu s to direktivo, in nadomestila ali znižanja cen, odobrena v skladu z navedenimi uredbami in mednarodnimi konvencijami, se medsebojno odštevajo, da se prepreči prekomerno izplačilo nadomestil.“
12
V skladu s členom 29 navedene direktive se sklicevanja na Direktivo 90/314, ki je bila razveljavljena z Direktivo 2015/2032, razumejo kot sklicevanja na zadnjenavedeno direktivo.
Spora o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
Zadeva C‑650/23
13
Organizator potovanja, pri katerem je letalski potnik, DW, rezerviral paketno potovanje, je zadnjenavedenemu potrdil rezervacijo za (povratni) let iz Herakliona (Grčija) v Linz (Avstrija). Ta povratni let, predviden za 29. september 2019, je morala zagotoviti družba E, iz Herakliona pa vzleteti ob 18.00, da bi v Linz prispela ob 20. uri (v nadaljevanju: prvotno načrtovani povratni let).
14
Ta potnik je 28. septembra 2019 od organizatorja potovanja prejel obvestilo o spremembi voznih redov in namembnega kraja svojega povratnega leta. S tem obvestilom ga je obvestil, da je zdaj končni namembni kraj Wien-Schwechat (Avstrija) in da je odhod predviden 29. septembra 2019 ob 23.30. Nič ne kaže na to, da bi bilo navedeno obvestilo mogoče pripisati kakršnemu koli ravnanju družbe E.
15
Družba E, ki je članica International Air Transport Association (IATA), je čarterska družba in kot taka sama ne opravlja rezervacij letov. Približno 24 ur pred odhodom je prejela seznam potnikov z imeni in priimki vseh potnikov, ki jih mora prepeljati, drugih kontaktnih podatkov pa ji organizator potovanja ni posredoval. Na tem seznamu ni bilo navedeno ime osebe DW.
16
Glede na obvestilo z dne 28. septembra 2019 se oseba DW ni prijavila na prvotno načrtovani povratni let.
17
Oseba DW je na podlagi člena 7(1)(b) Uredbe št. 261/2004 od družbe E zahtevala odškodnino v višini 400 EUR skupaj z obrestmi. Oseba DW meni, da če lahko organizator potovanja izda letalsko vozovnico v imenu letalskega prevoznika, to nujno velja tudi za vse poznejše spremembe njene rezervacije. V zvezi s tem ji ni mogoče očitati, da se ni prijavila na prvotno načrtovani povratni let, ker je bila obveščena o svoji premestitvi na drug let. Tako naj bi ji bilo vkrcanje proti njeni volji zavrnjeno od trenutka, ko je bila spremenjena rezervacija, tako da bi morala oseba DW imeti pravico do odškodnine.
18
Družba E pa trdi, da je bil prvotno načrtovani povratni let v veliki meri zagotovljen, kot je bilo predvideno, in da je organizator potovanja spremenil rezervacijo osebe DW brez dogovora z njo. Na to spremembo rezervacije naj se torej ne bi bilo mogoče sklicevati za dokaz zavrnitve vkrcanja, ki bi jo bilo mogoče pripisati temu letalskemu prevozniku. Poleg tega naj oseba DW ne bi mogla uveljavljati pravice do odškodnine, ker se na let ni prijavila pravočasno. Ker je imela potrjeno rezervacijo za prvotno načrtovani povratni let, bi bila prepeljana, če bi se kljub spremembi te rezervacije pravočasno prijavila na let.
19
Bezirksgericht Schwechat (okrajno sodišče v Schwechatu, Avstrija) je s sodbo z dne 27. marca 2023 družbi E naložilo, naj osebi DW plača znesek 400 EUR, skupaj z obrestmi, ter stroške, ki so nastali tej osebi. Po mnenju tega sodišča je treba spremembo rezervacije pripisati družbi E, ne da bi bilo treba vedeti, kdo je opravil to spremembo, ali letalski prevoznik ali organizator potovanja. Meni, da dejstvo, da se oseba DW, ki jo je organizator potovanja obvestil o svoji premestitvi na drug let, ni pravočasno prijavila na let, ne vpliva na pravico do odškodnine, ki jo uveljavlja zaradi zavrnitve vkrcanja. V zvezi s tem naj ne bi bilo pomembno, ali je družba E v neposrednem pogodbenem razmerju z osebo DW ali ne ali da lahko sama spremeni rezervacije potnikov ali izda letalske vozovnice, saj lahko med drugim v skladu s členom 13 Uredbe št. 261/2004 od organizatorja potovanja zahteva odškodnino. Nazadnje, navedeno sodišče je poudarilo, da letalski prevoznik ni trdil, da obstajajo „upravičeni razlogi za zavrnitev vkrcanja“ v smislu člena 2(j) te uredbe.
20
Družba E je zoper to sodbo vložila pritožbo pri Landesgericht Korneuburg (deželno sodišče v Korneuburgu, Avstrija), ki je predložitveno sodišče. V utemeljitev te pritožbe v bistvu trdi, da zavrnitev vkrcanja ni podana in da ji ni mogoče pripisati spremembe rezervacije, ki jo je opravil organizator potovanja.
21
Po mnenju tega sodišča iz člena 4(3) Uredbe št. 261/2004 izhaja, da mora dejanski letalski prevoznik v primeru zavrnitve vkrcanja potniku izplačati odškodnino v skladu s členom 7 te uredbe. Navedeno sodišče v zvezi s tem pojasnjuje, da je v skladu z njegovo sodno prakso potnik oproščen obveznosti pravočasne prijave na let v primeru vnaprejšnje zavrnitve vkrcanja, povedano drugače, če je bil ta potnik predhodno, napačno ali pravilno, obveščen, da z rezerviranim letom ne bo prepeljan ali da ta let ne bo izveden, če ima navedeni potnik potrjeno rezervacijo in ne obstajajo razlogi, ki bi razumno upravičevali zavrnitev vkrcanja. Od potnika namreč ni mogoče zahtevati, da se zglasi za let, na katerega ni mogel.
22
Iz sodbe z dne 21. decembra 2021, Azurair in drugi (C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 in C‑270/20, EU:C:2021:1038, točka 47 in naslednje), naj bi izhajalo, da ima potnik „potrjeno rezervacijo“ v smislu člena 3(2)(a) Uredbe št. 261/2004, če organizator potovanja temu potniku, s katerim ima sklenjeno pogodbo, pošlje „drugačen dokaz“ v smislu člena 2(g) te uredbe, s katerim prevoznik obljublja določen let, opredeljen z navedbo kraja odhoda in kraja prihoda, časa odhoda in časa prihoda ter številke leta, tudi če ta organizator potovanja od zadevnega letalskega prevoznika ni prejel potrditve časa odhoda in prihoda za ta let. Zato bi moral tveganje, da organizatorji potovanj potnikom v okviru svojih dejavnosti zagotovijo netočne informacije, nositi letalski prevoznik. Vendar se predložitveno sodišče sprašuje, ali se ta pristop, v skladu s katerim se odgovornost za dejanja organizatorja potovanja naloži letalskemu prevozniku, lahko uporabi, če ta organizator potovanja, ki ni podrejen navodilom tega prevoznika, kot v obravnavanem primeru, spremeni rezervacijo, ki jo je sam opravil.
23
V teh okoliščinah je Landgericht Korneuburg (deželno sodišče v Korneuburgu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člene 7(1), 4(3) in 2(j) Uredbe [št. 261/2004] razlagati tako, da mora dejanski letalski prevoznik potniku plačati odškodnino, če ima potnik v okviru paketnega potovanja pri organizatorju potovanja potrjeno rezervacijo za let tja in nazaj; je ta organizator potovanja potnika dan pred načrtovanim (povratnim) letom obvestil, da se je načrt leta spremenil s spremembo številke leta, časa leta in končnega namembnega kraja; se potnik zato za prvotno rezervirani let ni želel vkrcati pod pogoji iz člena 3(2) [te] uredbe; vendar se je prvotno rezervirani let dejansko opravil, kot je bilo predvideno; in bi letalski prevoznik potnika tudi prepeljal, če bi se ta želel vkrcati pod pogoji iz člena 3(2) [navedene] uredbe […]?“
Zadeva C‑705/23
24
Dva letalska potnika sta prek organizatorja potovanj rezervirala paketno potovanje za obdobje od 18. julija 2020 do 30. julija 2020. Vključeval je povratna leta iz Düsseldorfa (Nemčija) in Fuerteventure (Španija), ki naj bi ju opravila družba Condor.
25
Organizator potovanja je ta potnika obvestil o odpovedi odhodnega leta in spremembi njune rezervacije, pri čemer naj bi bil odhod 20. julija 2020. Na podlagi tega obvestila navedena potnika na letališče nista prispela 18. julija 2020, ampak šele 20. julija 2020. Trdita, da ju je organizator potovanja o tem obvestil šele osem dni pred datumom odhodnega leta.
26
Družba Condor izpodbija to predstavitev dejstev in navaja, da je bil prvotni let 18. julija 2020 dejansko opravljen.
27
Zadevna potnika sta svoje terjatve odstopila družbi Flightright, družbi za pravno pomoč, ki je pri Amtsgericht Düsseldorf (okrajno sodišče v Düsseldorfu, Nemčija) na podlagi člena 4(3) in člena 7(1)(b) Uredbe št. 261/2004 ter člena 398 Bürgerliches Gesetzbuch (civilni zakonik) vložila tožbo za plačilo odškodnine v skupnem znesku 800 EUR.
28
Družba Flightright trdi, da je treba dejanja organizatorja potovanja pripisati letalskemu prevozniku in da pomenijo vnaprejšnje zavrnitev vkrcanja.
29
Družba Condor – nasprotno – meni, da v tej zadevi ni prišlo do zavrnitve vkrcanja, ker je bil prvotni let opravljen. Poleg tega naj bi bila zavrnitev vkrcanja pogojena z dejanjem letalskega prevoznika. V obravnavanem primeru pa naj bi obvestilo, s katerim je bil spremenjen datum odhodnega leta, opravil organizator potovanja.
30
Ker je Amtsgericht Düsseldorf (okrajno sodišče v Düsseldorfu) zahtevke družbe Flightright zavrnilo s sodbo z dne 3. novembra 2022, je ta družba vložila pritožbo pri Landgericht Düsseldorf (deželno sodišče v Düsseldorfu, Nemčija), ki je predložitveno sodišče.
31
To sodišče meni, da se v tej zadevi postavlja novo vprašanje, ali vnaprejšnja zavrnitev vkrcanja, ki jo je podal organizator potovanja, pomeni „zavrnitev vkrcanja“ v smislu člena 4 Uredbe št. 261/2004, glede na to, da je pojasnjeno, da v obravnavanem primeru ne obstaja noben upravičen razlog za zavrnitev vkrcanja, kot so določeni v členu 2(j) te uredbe. Ker je bila poleg tega v sodbi z dne 26. oktobra 2023, LATAM Airlines Group (C‑238/22, EU:C:2023:815, točka 40 in naslednje), izključena smiselna uporaba člena 5(1)(c), od (i) do (iii), navedene uredbe, ki se nanaša na odpovedi leta, za zavrnitev vkrcanja, naj ne bi bilo treba ugotavljati, ali sta bila zadevna potnika o spremembi rezervacije obveščena več kot osem dni pred datumom leta.
32
Poleg tega predložitveno sodišče iz sodbe z dne 21. decembra 2021, Azurair in drugi (C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 in C‑270/20, EU:C:2021:1038), sklepa, da se je v okoliščinah spora o glavni stvari za ta potnika štelo, da imata „potrjeno rezervacijo“ v smislu člena 3(2)(a) Uredbe št. 261/2004.
33
To sodišče meni, da lahko vnaprejšnja zavrnitev vkrcanja, ki jo organizator potovanja vroči z obvestilom o spremembi rezervacije ali odpovedi rezervacije, pomeni „zavrnitev vkrcanja“ v smislu člena 4 Uredbe št. 261/2004. V prid temu stališču bi lahko govorilo dejstvo, da v nasprotju s francosko in špansko različico te določbe, ki izrecno označujeta letalskega prevoznika kot tistega, ki zavrne vkrcanje potnikov, številne druge jezikovne različice navedene določbe, zlasti danska, nemška, angleška, italijanska, nizozemska, portugalska in švedska, puščajo odprto vprašanje, kdo je tisti, ki zavrne vkrcanje.
34
Poleg tega bi bila za potnika, ki se ni strinjal s spremembo rezervacije, taka sprememba enakovredna zavrnitvi vkrcanja na prvotno načrtovani let. Vključitev spremembe rezervacije med dogodke, ki povzročijo zavrnitev vkrcanja, bi bila torej lahko potrebna za zaščito potnika leta, ki je del paketnega potovanja, pred tveganjem, da bi bil prikrajšan za varstvo, ki mu je podeljeno z Uredbo št. 261/2004.
35
Nazadnje, iz sodbe z dne 21. decembra 2021, Azurair in drugi (C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 in C‑270/20, EU:C:2021:1038, točke od 46 do 51), naj bi izhajalo, da lahko organizator potovanja izda „potrjeno rezervacijo“ v smislu člena 3(2)(a) Uredbe št. 261/2004, in to celo, če ta organizator potovanja od zadevnega letalskega prevoznika ni prejel voznega reda za zadevni let in torej ne obstaja rezervacija „za potnika“. Namen Uredbe št. 261/2004 je namreč to, da tveganje, da organizatorji potovanja potnikom v okviru svojih dejavnosti zagotovijo napačne informacije, prevzame letalski prevoznik. V tem okviru potnik ni udeležen v razmerju med letalskim prevoznikom in organizatorjem potovanja ter od potnika ni mogoče zahtevati, da si priskrbi informacije v zvezi s tem.
36
Predložitveno sodišče meni, da je mogoče razlago iz te sodbe prenesti na spremembo rezervacije potnika, ki jo opravi organizator potovanja zaradi „odpovedi leta“.
37
V teh okoliščinah je Landgericht Düsseldorf (deželno sodišče v Düsseldorfu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člen 4 Uredbe [št. 261/2004] razlagati tako, da gre za zavrnitev vkrcanja potnika s strani letalskega prevoznika v obliki vnaprejšnje zavrnitve vkrcanja tudi, če organizator potovanja z obvestilom o spremembi rezervacije obvesti potnika, da je bil let odpovedan, pri čemer letalski prevoznik tega leta sploh ni odpovedal in je bil ta let tudi kot predvideno dejansko izveden?“
Vprašanji za predhodno odločanje
38
Predložitveni sodišči z vprašanjema, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašujeta, ali je treba člen 4(3) Uredbe št. 261/2004 v povezavi s členom 2(j) te uredbe razlagati tako, da lahko letalski potnik, ki je imel v okviru paketnega potovanja potrjeno rezervacijo za let, od dejanskega letalskega prevoznika zahteva odškodnino iz člena 7(1) te uredbe, če je organizator tega potovanja tega potnika, ne da bi o tem predhodno obvestil tega prevoznika, obvestil, da prvotno predvideni let ne bo zagotovljen, čeprav je bil ta let opravljen, kot je bilo predvideno.
39
Najprej, opozoriti je treba, prvič, da se lahko letalski potniki v okviru paketnega potovanja svobodno odločijo za sklicevanje na Uredbo št. 261/2004. Njihovega pravnega varstva namreč ni mogoče zagotoviti izključno z Direktivo 2015/2302 (glej v tem smislu sodbo z dne 26. marca 2020, Primera Air Scandinavia, C‑215/18, EU:C:2020:235, točka 35). S tega vidika člen 3(6) te uredbe med drugim določa, da navedena „uredba ne vpliva na pravice potnikov iz Direktive [90/314, ki je bila nadomeščena z Direktivo 2015/2302]“. Simetrično je v členu 14(5) zadnjenavedene direktive izrecno navedeno, da se nadomestila ali znižanja cen, odobrena v skladu z navedeno direktivo, in nadomestila ali znižanja cen, odobrena med drugim v skladu z Uredbo št. 261/2004, medsebojno odštevajo, da se prepreči prekomerno izplačilo nadomestil.
40
Iz člena 3(6) te uredbe in člena 14(5) Direktive 2015/2302 tako izhaja, da se področji uporabe teh dveh aktov sekundarne zakonodaje lahko prekrivata. V takem primeru ti določbi kot omejitev njune skupne uporabe določata zavrnitev prekomernega izplačila nadomestil za škodo, ki jo je utrpel potnik.
41
Drugič, iz obeh predlogov za sprejetje predhodne odločbe je jasno razvidno, da sta bila leta, na katerih temeljita spora o glavni stvari, opravljena, kot je bilo predvideno. Iz tega sledi, da za nobenega od obeh zadevnih letov ni mogoče šteti, da je bil odpovedan, saj je v členu 2(l) Uredbe št. 261/2004 „odpoved“ opredeljena kot „dejstvo, da let, ki je bil prvotno predviden in na katerem je bilo rezervirano najmanj eno mesto, ni bil opravljen“. Obvestila, ki so jih organizatorji potovanj poslali potnikoma iz postopkov v glavni stvari, je treba torej razumeti glede na pojem „zavrnitev vkrcanja“ v smislu člena 2(j) te uredbe.
42
Po tem pojasnilu je treba ugotoviti, prvič, ali ta pojem „zavrnitev vkrcanja“ zajema vnaprejšnjo zavrnitev vkrcanja na let, ki pa je bil vseeno opravljen, in drugič, ali je mogoče šteti, da je letalski prevoznik odgovoren za napačne informacije o preložitvi ali odpovedi leta, ki jih je organizator potovanja posredoval potnikom.
43
Na prvem mestu, iz sodbe z dne 26. oktobra 2023, LATAM Airlines Group (C‑238/22, EU:C:2023:815, točka 39), je razvidno, da je treba člen 4(3) Uredbe št. 261/2004 v povezavi s členom 2(j) te uredbe razlagati tako, da mora dejanski letalski prevoznik, ki je potnika vnaprej obvestil, da mu bo proti njegovi volji zavrnil vkrcanje na let, za katerega ima ta potnik potrjeno rezervacijo, navedenemu potniku plačati odškodnino, tudi če se ta ni prijavil na let pod pogoji, določenimi v členu 3(2) te uredbe.
44
Okoliščina, da informacije o zavrnitvi vkrcanja potniku ni vnaprej sporočil dejanski letalski prevoznik, ampak organizator potovanja, pa ne more pripeljati do drugačne razlage teh določb.
45
Na drugem mestu, iz sodne prakse Sodišča izhaja, da je dejanski letalski prevoznik lahko odgovoren za napačne informacije v zvezi s preložitvijo ali odpovedjo leta, ki jih je organizator potovanja sporočil potnikom.
46
Prvič, več določb Uredbe št. 261/2004 namreč za namene njihove uporabe ne razlikuje med dejanskim letalskim prevoznikom in organizatorjem potovanja. To velja zlasti za člen 2(g) te uredbe, v katerem je pojem „rezervacija“ opredeljen kot „dejstvo, da ima potnik vozovnico ali drugačen dokaz, ki navaja, da je letalski prevoznik ali organizator potovanja rezervacijo sprejel in registriral“. Tako je tudi v členu 3(2)(a), prva alinea, te uredbe, ki določa, da čas prijave na let lahko sporoči letalski prevoznik, organizator potovanja ali pooblaščena potovalna agencija. To velja tudi za člen 3(2)(b) iste uredbe, v skladu s katerim lahko tako letalski prevoznik kot tudi organizator potovanja potnika premestita na drug let (glej v tem smislu sodbo z dne 21. decembra 2021, Azurair in drugi, C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 in C‑270/20, EU:C:2021:1038, točka 47).
47
Iz te sodbe tako izhaja, da se lahko letalski potniki v okviru člena 3(2)(a) in (b) Uredbe št. 261/2004 brez razlikovanja zanesejo na informacije o uri vkrcanja ali njihovi premestitvi na drug let, ki jih predloži dejanski letalski prevoznik ali organizator potovanja.
48
Drugič, taka razlaga prispeva k zagotavljanju visoke ravni varstva letalskih potnikov, kot je navedeno v uvodni izjavi 1 Uredbe št. 261/2004. Namen te uredbe je namreč to, da tveganje, da organizatorji potovanja potnikom v okviru svojih dejavnosti zagotovijo napačne informacije, prevzame letalski prevoznik. V tem okviru potnik namreč ni udeležen v razmerju med letalskim prevoznikom in organizatorjem potovanja ter od njega ni mogoče zahtevati, da si priskrbi informacije v zvezi s tem (glej v tem smislu sodbo z dne 21. decembra 2021, Azurair in drugi, C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 in C‑270/20, EU:C:2021:1038, točki 48 in 49).
49
Vsekakor je treba opozoriti, da če bi moral dejanski letalski prevoznik potnikom plačati odškodnino na podlagi Uredbe št. 261/2004 zaradi ravnanja organizatorja potovanja, ima lahko ta prevoznik možnost, da od organizatorja potovanja zahteva odškodnino za nastalo škodo v skladu s členom 13 te uredbe. S tako odškodnino se lahko omili oziroma izniči finančno breme, ki ga nosijo navedeni prevozniki zaradi te obveznosti (glej v tem smislu sodbe z dne 10. januarja 2006, IATA in ELFAA, C‑344/04, EU:C:2006:10, točka 90; z dne 19. novembra 2009, Sturgeon in drugi, C‑402/07 in C‑432/07, EU:C:2009:716, točka 68, in z dne 21. decembra 2021, Azurair in drugi, C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 in C‑270/20, EU:C:2021:1038, točka 61).
50
Poleg tega je treba zavrniti trditev družbe E, ki se nanaša na smiselno uporabo sodbe z dne 4. julija 2018, Wirth in drugi (C‑532/17, EU:C:2018:527). Družba E v zvezi s tem trdi, da tako kot najemodajalec v primeru pogodbe o zakupu letala s posadko („wet lease“) čarterska družba, kot je ta letalski prevoznik, nima nobene pristojnosti za operativno odločanje o tem, ali bo let opravljen ter kdaj in s katerimi potniki.
51
V zvezi s tem zadostuje spomniti, da iz sodne prakse Sodišča izhaja, da je treba za letalskega prevoznika, ki je ponudbo zračnega prevoza, ki ustreza ponudbi organizatorja potovanja v okviru njegovega razmerja s potnikom, čeprav lahko pride do sprememb v primerjavi s to ponudbo, šteti, da „namerava opraviti let“ v smislu člena 2(b) Uredbe št. 261/2004, tako da ga je mogoče opredeliti kot „dejanskega letalskega prevoznika“ v smislu te določbe (glej v tem smislu sodbo z dne 21. decembra 2021, Azurair in drugi, C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 in C‑270/20, EU:C:2021:1038, točki 59 in 62, ter sklep z dne 10. marca 2023, Eurowings (Neobstoječi let), C‑607/22, EU:C:2023:201, točka 21).
52
Poleg tega želi družba E letalskemu prevozniku, na katerega se je obrnil organizator potovanja, dejansko zavrniti status „dejanskega letalskega prevoznika“ v smislu člena 2(b) Uredbe št. 261/2004. V členu 2(d) te uredbe pa je „organizator potovanja“ opredeljen kot organizator potovanja v smislu člena 3, točka 8, Direktive 2015/2302, „z izjemo letalskega prevoznika“. Zato bi sprejetje razlogovanja družbe E pripeljalo do paradoksalnega rezultata, da čarterskega leta ne bi zagotavljal dejanski letalski prevoznik, saj ta status torej ne bi bil priznan niti čarterski družbi niti organizatorju potovanja.
53
Glede na zgoraj navedene ugotovitve je treba na postavljeni vprašanji odgovoriti, da je treba člen 4(3) Uredbe št. 261/2004 v povezavi s členom 2(j) te uredbe razlagati tako, da lahko letalski potnik, ki je imel v okviru paketnega potovanja potrjeno rezervacijo za let, od dejanskega letalskega prevoznika zahteva odškodnino iz člena 7(1) te uredbe, če je organizator tega potovanja tega potnika, ne da bi o tem predhodno obvestil tega prevoznika, obvestil, da prvotno predvideni let ne bo zagotovljen, čeprav je bil ta let opravljen, kot je bilo predvideno.
Stroški
54
Ker je ta postopek za stranke v postopkih v glavni stvari ena od stopenj v postopkih pred predložitvenima sodiščema, ti odločita o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (osmi senat) razsodilo:
Člen 4(3) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 v povezavi s členom 2(j) Uredbe št. 261/2004
je treba razlagati tako, da
lahko letalski potnik, ki je imel v okviru paketnega potovanja potrjeno rezervacijo za let, od dejanskega letalskega prevoznika zahteva odškodnino iz člena 7(1) te uredbe, če je organizator tega potovanja tega potnika, ne da bi o tem predhodno obvestil tega prevoznika, obvestil, da prvotno predvideni let ne bo zagotovljen, čeprav je bil ta let opravljen, kot je bilo predvideno.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.