62022CO0495_INF
Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 27. aprila 2023 –Ministero della Giustizia/SP (Natečaj za notarje)
(zadeva C‑495/22)
„Predhodno odločanje – Člena 53 in 99 Poslovnika Sodišča – Člen 267 PDEU – Obseg obveznosti predložitve, ki jo imajo nacionalna sodišča, ki odločajo na zadnji stopnji – Izjeme od te obveznosti – Merila – Položaji, v katerih je pravilna razlaga prava Unije tako očitna, da ne dopušča nobenega razumnega dvoma – Pogoj za nacionalno sodišče, ki odloča na zadnji stopnji, da je prepričano, da je to enako očitno tudi za sodišča drugih držav članic, ki odločajo na zadnji stopnji, in za Sodišče“
Vprašanja za predhodno odločanje – Predložitev Sodišču – Vprašanja o razlagi – Obveznost predložitve – Neobstoj – Pogoji – Neobstoj razumnega dvoma – Merila
(člen 267 PDEU)
(Glej točke od 17 do 20, od 26 do 36 in izrek.)
Izrek
Člen 267 PDEU je treba razlagati tako, da lahko nacionalno sodišče, zoper odločitve katerega po nacionalnem pravu ni pravnega sredstva, opusti predložitev vprašanja glede razlage prava Unije Sodišču in ga reši v okviru lastne odgovornosti, kadar je pravilna razlaga prava Unije tako očitna, da ne dopušča nobenega razumnega dvoma. Obstoj take možnosti je treba presoditi glede na značilnosti, ki so posebnost prava Unije, posebne težave, ki jih pomeni njegova razlaga, in nevarnosti razhajanj sodne prakse v Evropski uniji.
Temu nacionalnemu sodišču ni treba celovito dokazati, da druga sodišča držav članic, ki odločajo na zadnji stopnji, in Sodišče prevzemajo enako razlago, ampak mora biti po presoji, v kateri so upoštevani ti elementi, prepričano, da taka očitnost obstaja tudi za ta druga nacionalna sodišče in Sodišče.