Začasna izdaja
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
DEANA SPIELMANNA,
predstavljeni 5. marca 2026(1)
Zadeva C‑5/25, [Pilev](i)
Kazenski postopek
proti
WE,
ob udeležbi
Sofiyska gradska prokuratura
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Sofiyski gradski sad (mestno sodišče v Sofiji, Bolgarija))
„ Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v kazenskih zadevah – Dejanja obdelave, ki jih izvajajo sodišča, kadar delujejo kot sodni organ – Uporaba Direktive (EU) 2016/680 – Preverjanje istovetnosti obtoženca na javni obravnavi – Podatki o kraju rojstva, državljanstvu, prebivališču, izobrazbi, zakonskem stanu, predkaznovanosti in ‚narodnosti‘ “
Uvod
1.        Obravnavana zadeva se nanaša na obseg zbiranja osebnih podatkov obdolženca s strani nacionalnega kazenskega sodišča zgolj zato, da se preveri, ali je ta oseba dejansko oseba, na katero se nanaša obtožni akt. Ne nanaša pa se na vprašanje neodvisnosti sodišča v okviru njegove dolžnosti sodišča, ki odloča o glavni stvari, in njegovega manevrskega prostora pri postavljanju vprašanju obdolžencu v zvezi s tem.
2.        Ta zadeva tako daje Sodišču priložnost, da pojasni področje uporabe Direktive (EU) 2016/680(2) v razmerju do Uredbe (EU) 2016/679(3) in da utrdi svojo sodno prakso v zvezi s sorazmernostjo s ciljem, ki mu sledi obdelava osebnih podatkov s strani kazenskega sodišča.
Pravni okvir
Direktiva 2016/680
3.        Člen 1 te direktive, naslovljen „Predmet urejanja in cilji“, v odstavku 1 določa:
„V tej direktivi so določena pravila o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, vključno z varovanjem pred grožnjami javni varnosti in njihovim preprečevanjem.“
4.        Člen 2 navedene direktive, naslovljen „Področje uporabe“, v odstavku 1 določa:
„Ta direktiva se uporablja za obdelavo osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene iz člena 1(1).“
5.        Člen 3 Direktive 2016/680, naslovljen „Opredelitev pojmov“, določa:
„V tej direktivi:
[…]
7.      ‚pristojni organ‘ pomeni:
(a)      kateri koli javni organ, ki je pristojen za preprečevanje, preiskovanje, odkrivanje ali pregon kaznivih dejanj ali izvrševanje kazenskih sankcij, vključno z varovanjem pred grožnjami javni varnosti in njihovim preprečevanjem, ali
(b)      kateri koli drug organ ali subjekt, ki v skladu s pravom države članice lahko opravlja javne funkcije ali izvaja javna pooblastila za preprečevanje, preiskovanje, odkrivanje ali pregon kaznivih dejanj ali izvrševanje kazenskih sankcij, vključno z varovanjem pred grožnjami javni varnosti in njihovim preprečevanjem;
[…]“
6.        Člen 4 te direktive, naslovljen „Načela v zvezi z obdelavo osebnih podatkov“, določa:
„1.      Države članice zagotovijo, da se osebni podatki:
[…]
(c)      so ustrezni, relevantni in ne prekomerni glede na namene, za katere se obdelujejo;
[…]“
7.        Člen 8 navedene direktive, naslovljen „Zakonitost obdelave“, v odstavku 1 določa:
„Države članice zagotovijo, da obdelava velja za zakonito le, če je potrebna, in v obsegu, v katerem je potrebna, za opravljanje naloge, ki jo izvaja pristojni organ za namene iz člena 1(1) in temelji na pravu Unije ali države članice.“
8.        Člen 10 Direktive 2016/680, naslovljen „Obdelava posebnih vrst osebnih podatkov“, določa:
„Obdelava osebnih podatkov, ki razkrivajo rasno ali etnično poreklo, politično mnenje, vero ali filozofsko prepričanje ali članstvo v sindikatu, in obdelava genskih podatkov, biometričnih podatkov za namene edinstvene identifikacije posameznika, podatkov v zvezi z zdravstvenim ali spolnim življenjem in spolno usmerjenostjo je dovoljena le, če je nujno potrebna, če je zagotovljena ustrezna zaščita pravic in svoboščin posameznika, na katerega se podatki nanašajo, in le če:
(a)      to dovoljuje pravo Unije ali države članice
(b)      je to potrebno zaradi zaščite življenjskih interesov posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ali drugega posameznika ali
(c)      je takšna obdelava povezana s podatki, ki jih posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, sam objavi.“
Bolgarsko pravo
Zakonik o kazenskem postopku (NPK)
9.        Člen 138(2) in (3) nakazatelno-protsesualen kodeks (zakonik o kazenskem postopku)(4) z dne 29. aprila 2006 (v nadaljevanju: NPK) določa:
„[…]
(2)      Pred zaslišanjem pristojni organ ugotovi istovetnost obdolženca.
(3)      Zaslišanje obdolženca se začne z vprašanjem, ali razume obtožbo; nato se ga pozove, da, če tako želi, s svojimi besedami pove vse, kar ve o kazenski zadevi.“
10.      Člen 272(1) NPK določa:
„Predsednik senata preveri istovetnost obdolženca tako, da ga vpraša za njegovo polno osebno ime, datum in kraj rojstva, narodnost, državljanstvo, prebivališče, izobrazbo, zakonski stan in osebno identifikacijsko številko ter predkaznovanost.“
11.      Člen 311(1), točka 2, NPK določa:
„Sodni zapisnik obravnave […] vsebuje […] osebne podatke obdolženca.“
Zakon o matičnem registru (ZGR)
12.      Zakon za grazhdanskata registratsia (zakon o matičnem registru)(5) z dne 27. julija 1999 (v nadaljevanju: ZGR) v členu 8(1) določa, da so glavni podatki o osebnem stanju oseb njihovo polno osebno ime, datum (dan, mesec, leto) in kraj rojstva, spol, državljanstvo in osebna identifikacijska številka.
Zakon o bolgarskih osebnih dokumentih (ZBLD)
13.      Zakon za balgarskite lichni dokumenti (zakon o bolgarskih osebnih dokumentih)(6) z dne 1. aprila 1999 (v nadaljevanju: ZBLD) v členu 3(1) določa:
„S podatki na osebnih dokumentih se potrjuje istovetnost in po potrebi tudi državljanstvo.“
14.      Člen 6 ZBLD določa:
„Državljani so se dolžni identificirati na zahtevo pristojnih uradnih oseb, določenih z zakonom.“
15.      Člen 16(1) ZBLD določa:
„Bolgarski osebni dokumenti vsebujejo naslednje obvezne osebne podatke:
1.      polno osebno ime;
2.      datum rojstva,
3.      osebna identifikacijska številka (identifikacijska številka ali tuja identifikacijska številka);
4.      spol;
5.      državljanstvo.“
Zakon o sodiščih (ZSV)
16.      Zakon za sadebnata vlast (zakon o sodiščih)(7) (v nadaljevanju: ZSV) v členu 8(2) določa:
„Pri opravljanju sodnih funkcij […] se ne smejo omejevati pravice ali dajati prednosti, ki temeljijo na […] narodnosti […].“
Spor o glavni stvari, vprašanje za predhodno odločanje in postopek pred Sodiščem
17.      Pri Sofiyski gradski sad (mestno sodišče v Sofiji, Bolgarija), ki je predložitveno sodišče, je Sofiyska gradska prokuratura (državno tožilstvo mesta Sofija, Bolgarija) vložilo obtožni akt, v katerem je trdilo, prvič, da je fizična oseba 6. septembra 2023 v Sofiji podkupila policiste, da v zvezi z njo ne bi sestavili zapisnika o prekršku zaradi vožnje avtomobila brez potrebnega vozniškega dovoljenja, in drugič, da je ta oseba hkrati in na istem kraju opravljala poklic taksista brez potrebnega dovoljenja. Trdi se, da gre pri tem za kaznivi dejanji.
18.      Prve obravnave 5. julija 2024 so se udeležili predstavnik državnega tožilstva mesta Sofija, obdolženec in njegov odvetnik. Predložitveno sodišče je nadaljevalo postopek, predsednik senata pa je moral v skladu s členom 272(1) NPK preveriti istovetnost obdolženca, tako da ga je vprašal o okoliščinah iz te določbe.
19.      Predsednik senata se je na podlagi osebne izkaznice, ki jo je predložil obdolženec, prepričal, da je oseba, ki je bila navzoča pred njim, tista, ki je v obtožnem aktu navedena kot obdolženec. Vendar obdolžencu ni postavil vprašanj iz člena 272(1) NPK v zvezi z njegovo istovetnostjo, saj je bila obravnava zadeve prekinjena.
20.      Predložitveno sodišče je Konstitutsionen sad (ustavno sodišče, Bolgarija) predlagalo, naj ugotovi nezdružljivost člena 272(1) NPK z nekaterimi določbami Konstitutsia na Republika Bulgaria (ustava Republike Bolgarije).(8) Ker je to sodišče zavrnilo meritorno odločanje, se je predložitveno sodišče odločilo vložiti ta predlog za sprejetje predhodne odločbe.
21.      Predložitveno sodišče poudarja, da čeprav lahko, kot je storilo na prvi obravnavi, obdolženca dovolj zanesljivo identificira z vpogledom v njegov osebni dokument, ki vsebuje vse potrebne identifikacijske podatke, so vprašanja o identifikacijskih podatkih iz člena 272(1) NPK koristna zato, da oseba, ki je navzoča na sojenju, s svojimi odgovori z večjo gotovostjo dokaže, da je res obdolženec, se pravi, da uporabljeni osebni dokument ne pripada komu drugemu in da ni ponarejen. Vendar poudarja, da je za identifikacijo osebe, ki je navzoča, dovolj, da se ji postavijo vprašanja o njenem polnem osebnem imenu, datumu rojstva in osebni identifikacijski številki.
22.      Zato ima predložitveno sodišče pomisleke glede vprašanja, ali s tem, da osebo, ki je navzoča na sojenju, na javni obravnavi vpraša o drugih podatkih iz člena 272(1) NPK – in sicer o kraju rojstva, narodnosti, državljanstvu, prebivališču, izobrazbi, zakonskem stanju in predkaznovanosti – ter s tem, da se ustni odgovori zabeležijo v zapisniku, krši zahtevo po nujnosti obdelave osebnih podatkov iz Direktive 2016/680. Ker ti drugi podatki niso potrebni za zanesljivo in popolno identifikacijo obdolženca, bi bilo njihovo zbiranje prekomerno glede na namen člena 272(1) NPK, ki je ugotoviti istovetnost obdolženca.
23.      Predložitveno sodišče navaja, da se lahko del osebnih podatkov iz člena 272(1) NPK uporabi za druge namene. Tako se lahko prebivališče uporabi za določitev naslova, na katerega se pošiljajo vabila, predkaznovanost pa je lahko pomembna za individualizacijo kazni.
24.      Vendar predložitveno sodišče v bistvu poudarja, da se ti podatki, zbrani že pred začetkom sodne preiskave, ne nanašajo na identifikacijo obdolženca. Poleg tega naj vprašanja obdolžencu in beleženje njegovih odgovorov ne bi bila dovolj za zanesljivo ugotovitev teh okoliščin. Nazadnje, v skladu z nacionalnim pravom informacij, razkritih pri ugotavljanju istovetnosti osebe, ki je navzoča na sojenju, ni mogoče uporabiti za izdajo meritorne odločbe. Sodišče najprej ugotovi istovetnost osebe, ki je navzoča na sojenju, nato pa ji pojasni njene pravice. Zato naj ti podatki (narodnost, predkaznovanost, osebno stanje, raven izobrazbe) ne bi imeli dokazne vrednosti.
25.      Predložitveno sodišče zato dvomi, da člen 272(1) NPK izpolnjuje zahteve iz člena 4(1)(c) in člena 8(1) Direktive 2016/680. Po njegovem mnenju so zbiranje osebnih podatkov v zvezi s krajem rojstva, narodnostjo, državljanstvom, prebivališčem, izobrazbo, zakonskim stanom in predkaznovanostjo, njihovo beleženje v sodni zapisnik in nato hramba v spisu zadeve prekomerni glede na namene kazenskega postopka. Dvomi tudi o skladnosti člena 272(1) NPK s členom 10 Direktive 2016/680 v delu, v katerem se nanaša na podatke o narodnosti obdolženca, saj ti podatki razkrivajo etnično poreklo te osebe.
26.      V teh okoliščinah je Sofiyski gradski sad (mestno sodišče v Sofiji) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je v skladu s členom 4(1)[(c)], členom 8(1) in členom 10 […] Direktive 2016/680 nacionalni pravni predpis – člen 272(1) NPK– v skladu s katerim se za ugotovitev istovetnosti obdolženca obdelujejo (zbirajo, beležijo in hranijo) njegovi osebni podatki o kraju rojstva, narodnosti, državljanstvu, prebivališču, izobrazbi, zakonskem stanu in predkaznovanosti, če tako zbrani osebni podatki nikakor niso potrebni za kazenski postopek?“
27.      Pisno stališče je predložila Evropska komisija, ki je na javni obravnavi 3. decembra 2025 tudi ustno podala stališča.
Analiza
28.      Čeprav je iz predloga za sprejetje predhodne odločbe razvidno, da predložitveno sodišče šteje za nesporno, da sporna nacionalna ureditev spada na področje uporabe Direktive 2016/680, je treba pred vsebinsko obravnavo vprašanja, ki ga je postavilo predložitveno sodišče, analizirati vprašanje uporabe Direktive 2016/680, na katero se je poleg tega nanašal velik del obravnave.
Uporaba Direktive 2016/680
29.      Najprej, vprašanje, ali gre za „obdelavo osebnih podatkov“, se v sporu o glavni stvari ne postavlja. Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe je namreč razvidno, da so zadevni osebni identifikacijski podatki zbrani, zabeleženi v sodnem zapisniku in shranjeni v spisu. Poleg tega, tudi če bi se štelo, da je podatke pred tem zbral pristojni organ po nacionalnem pravu,(9) je pojem „obdelava“ širok in vključuje vpogled in hrambo s strani predložitvenega sodišča. Pogoj v zvezi z obstojem „obdelave osebnih podatkov“ je torej izpolnjen.
30.      Dalje, iz besedila člena 2(1) Direktive 2016/680 v povezavi s členom 1(1) te direktive je razvidno, da se za to, da obdelava osebnih podatkov spada na področje uporabe navedene direktive, zahtevata dva pogoja. Prvič, to obdelavo mora izvajati pristojni organ v smislu člena 3(7) te direktive, in drugič, navedena obdelava mora biti izvedena za enega od namenov, naštetih v členu 1(1) Direktive 2016/680, in sicer za namene „preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, vključno z varovanjem pred grožnjami javni varnosti in njihovim preprečevanjem“. Nasprotno pa SUVP, ki je lex generalis na področju obdelave osebnih podatkov, s svojega področja uporabe izključuje obdelave, ki jih za take namene izvajajo „pristojni organi“,(10) saj je Direktiva 2016/680 na tem področju lex specialis, ki se uporablja.(11)
31.      Na eni strani je odgovor na vprašanje, ali lahko sodišče spada na osebno področje uporabe Direktive 2016/680, po mojem mnenju pritrdilen. Člen 3(7)(a) te direktive lahko namreč z izrazom „javni organ, ki je pristojen“ zajema ne le policijske organe, ampak tudi nacionalna kazenska sodišča.(12) Taka ugotovitev, čeprav ne izhaja izrecno iz opredelitve pojma „pristojni javni organ“, je logično izpeljana iz konteksta, v katerega je umeščena ta določba, in zlasti iz več določb Direktive 2016/680.
32.      V skladu s členom 32(1) te direktive namreč države članice določijo, da upravljavec imenuje pooblaščeno osebo za varstvo podatkov, in lahko iz te obveznosti izvzamejo sodišča in druge neodvisne pravosodne organe, kadar delujejo „kot sodni organ“. Prav tako se člen 45(2) te direktive v povezavi z njeno uvodno izjavo 80(13) izrecno nanaša na nacionalna sodišča s tem, da izključuje vsakršno pristojnost nadzornega organa v zvezi z dejanji obdelave, ki jih izvajajo „sodišča, kadar delujejo kot sodni organ“,(14) da se ne bi posegalo v posebna pravila kazenskega postopka in neodvisnost sodstva.
33.      Te določbe potrjujejo, da za sodišča, kadar delujejo kot sodni organ, veljajo obveznosti, naložene z Direktivo 2016/680, pri čemer se v tem okviru ohranita njihova neodvisnost in nepristranskost.(15)
34.      Poleg tega so pravosodni organi izrecno omenjeni v uvodni izjavi 11 Direktive 2016/680, v kateri je navedeno, da lahko „[t]i pristojni organi […] vključujejo […] javne organe, kot so pravosodni organi“. Uvodne izjave 20, 49 in 107 ter člen 18 te direktive(16) se nanašajo tudi na obdelavo osebnih podatkov s strani „sodišč in drugih pravosodnih organov, zlasti kar zadeva osebne podatke, vsebovane v sodnih odločbah ali v evidencah, povezanih s kazenskimi postopki“.(17)
35.      Zato je treba šteti, da so nacionalna sodišča „pristojni javni organi“ v smislu Direktive 2016/680 in da zanje veljajo določbe te direktive, kadar obdelujejo osebne podatke v sodnih odločbah ali evidencah, povezanih s kazenskimi postopki.(18)
36.      Na drugi strani se postavlja bolj občutljivo vprašanje, ali je mogoče šteti, da obdelava, ki jo izvede sodišče v okviru kazenskega sodnega postopka, spada na stvarno področje uporabe Direktive 2016/680. Pri tem vprašanju, ki po mojem védenju še ni bilo obravnavano(19), gre za to, ali je namen te obdelave eden od namenov, naštetih v členu 1(1) in členu 3(7)(a) te direktive, in zlasti namen „pregona“ v kazenskih zadevah.
37.      Spomniti moram, da je Sodišče že v sodbi Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet (Nameni obdelave osebnih podatkov – Kazenska preiskava)(20) razsodilo, da so nameni iz člena 1 Direktive 2016/680 različni nameni „preprečevanja“, „odkrivanja“, „preiskovanja“ in „pregona“ kaznivih dejanj ter „izvrševanja kazenskih sankcij“. S to sodbo je bilo mogoče pojasniti, da je nameraval zakonodajalec Unije sprejeti pravila, ki ustrezajo posebnostim, značilnim za dejavnosti, ki jih opravljajo pristojni organi na področju, ki ga ta direktiva ureja, pri čemer je upošteval, da gre za ločene dejavnosti, od katerih ima vsaka svoj namen.(21)
38.      Res je, kot je v sklepnih predlogih navedel generalni pravobranilec M. Campos Sánchez-Bordona, da se pojem „pregon“ nanaša na dejavnost, ki se – razen v španski različici navedene direktive – izvaja pred sojenjem.(22) Poleg tega ob upoštevanju razlik v pravnih sistemih držav članic ta izraz običajno označuje vsa dejanja in postopke, ki jih državno tožilstvo (državno tožilstvo ali državni tožilec) začne zoper osebo, osumljeno storitve kaznivega dejanja, da bi se ji sodilo za ugotovitev njene krivde ali nedolžnosti.(23)
39.      Vendar se mi zdi, da je za določitev stvarnega področja uporabe Direktive 2016/680 bolj primerno, da se, namesto da bi poskusili ločevati med vlogo „organa pregona“ in vlogo sodnika v okviru kazenskega sodnega postopka, pojem „pregon“ razume z vidika namena pregona v kazenskih zadevah. Pravila iz te direktive se namreč uporabljajo za dejavnost obdelave osebnih podatkov „za namene“ kazenskega pregona.
40.      Tak finalistični pomen pa po mojem mnenju zahteva široko razlago pojma „dejavnost pregona kaznivih dejanj“, ki lahko zajema nekatere dejavnosti kazenskih sodišč, ki se opravljajo v okviru sodnega postopka. Za obdelave osebnih podatkov, ki jih izvede sodišče v okviru kazenskega sodnega postopka, je namreč v nekaterih okoliščinah, ki so odvisne zlasti od nacionalnih postopkovnih sistemov,(24) mogoče šteti, da omogočajo ugotovitev zadostne dokazne vrednosti dejanj, pripisanih obdolžencu, in pravilnosti kazenske kvalifikacije teh dejanj, tako da se nazadnje izreče sodba.(25) V tem smislu je mogoče šteti, da se te obdelave podatkov s strani sodišča, pristojnega za obdelavo, izvajajo „za namene pregona kaznivih dejanj“ v smislu upoštevnih določb Direktive 2016/680.
41.      V tem kontekstu lahko dejavnost „pregona kaznivih dejanj“ vključuje ne le preiskavo, ki jo vodi policija, in odločitev državnega tožilca o kazenskem pregonu, ampak tudi preiskavo, predložitev zadeve sodišču in po potrebi kazenski sodni postopek, kot je ta v sporu o glavni stvari.
42.      Poleg tega ugotavljam, kot je razvidno iz predloga za sprejetje predhodne odločbe, da predložitveno sodišče, pri katerem je državno tožilstvo vložilo obtožni akt, po policijski preiskavi nadaljuje postopek in samo izvaja sodno preiskavo,(26) ki se začne s preverjanjem istovetnosti obdolženca na podlagi člena 272 NPK in se nadaljuje z meritorno sodbo istega sodišča. Naloga slednjega je torej „voditi sodni postopek v okviru kazenskega pregona na podlagi obtožnice, ki jo vloži državni tožilec“. Po mnenju predložitvenega sodišča gre za sodno fazo kazenskega postopka, začetega za namene kazenskega pregona. V tem kontekstu pojem „dejavnost pregona kaznivih dejanj“, ki se izvaja v okviru kazenskega sodnega postopka, postane popolnoma smiseln.
43.      Naj dodam, da ta širok pristop k pojmu „dejavnost pregona kaznivih dejanj“ poleg ponašanja s to prednostjo, da ne prejudicira različnih nacionalnih kazenskih sistemov, ni v nasprotju z načelom, da je treba izjeme od uporabe SUVP, lex generalis, razlagati ozko.(27) Ta pristop namreč ne vodi do tega, da se za kazenski sodni postopek ne uporablja ureditev na področju varstva osebnih podatkov, temveč do tega, da zanj velja lex specialis na tem področju, ki je posebej določen v členu 2(2)(d) SUVP.
44.      Nazadnje, zdi se mi, da finalistični pristop k pojmu „dejavnost pregona kaznivih dejanj“ izhaja iz zgodovine nastanka Direktive 2016/680 in ustreza njenim ciljem.
45.      Prvič, v zvezi z zgodovino nastanka Direktive 2016/680 namreč ugotavljam, da se je z začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe člen 16 PDEU izkazal za upoštevno pravno podlago za revizijo Okvirnega sklepa 2008/977/PNZ(28). Kot je navedeno v uvodni izjavi 10 Direktive 2016/680, je medvladna konferenca, ki je sprejela Lizbonsko pogodbo,(29) v izjavi št. 21 o varstvu osebnih podatkov na področju pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja, ki je priložena Sklepni listini te konference, potrdila, da bi lahko bili zaradi posebne narave pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja na teh področjih potrebni posebni predpisi o varstvu osebnih podatkov in o prostem pretoku osebnih podatkov na podlagi člena 16 PDEU. Komisija je zato predlagala dve besedili, in sicer eno splošno v obliki uredbe, ki je postala SUVP, in drugo specifično za varstvo podatkov v kazenskih zadevah(30) – zanj je bilo ugotovljeno, da je občutljivejše, in je zato predmet direktive, ki zahteva prenos s strani držav članic – ki je postalo Direktiva 2016/680, ki se uporablja za vsa dejanja, ki jih lahko izvajajo akterji kazenskega pravosodja, ne glede na to, ali imajo ta dejanja čezmejno razsežnost ali ne.(31)
46.      Unija je torej v svojem pristopu razlikovala med obdelavo podatkov v policijskem in kazenskem kontekstu ter drugimi obdelavami osebnih podatkov, tako da se je upoštevala posebna narava področja, ki ga zajema Direktiva 2016/680, in sicer varstvo osebnih podatkov na področju pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja, kot je razvidno iz uvodnih izjav 10 in 11 te direktive.
47.      Drugič, kar zadeva cilje Direktive 2016/680, je njen namen, kot je razvidno iz njenih uvodnih izjav 4, 7 in 15, med drugim zagotavljanje dosledne in visoke ravni varstva osebnih podatkov posameznikov ter spodbujanje izmenjave takih podatkov med pristojnimi organi držav članic za zagotovitev učinkovitega pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja.
48.      Naj opozorim, da lahko, kot je poudarjeno v pravni teoriji, dvojna ureditev varstva podatkov povzroča nezanemarljive težave pri ugotavljanju, kateri instrument – SUVP ali Direktiva 2016/680 – je upošteven.(32)
49.      Zato je še toliko bolj pomembno, da v okviru istega kazenskega postopka za obdelavo osebnih podatkov ne veljata dve različni besedili zgolj zato, ker so te obdelave izvajali različni organi preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj v različnih fazah istega postopka. Če bi bila namreč kazenska sodišča, ki odločajo v kazenskem postopku, izključena s področja uporabe Direktive 2016/680, bi to, kot je Komisija poudarila na obravnavi, privedlo do razdrobljene ureditve, v kateri bi se lahko v istem kazenskem postopku uporabili dve besedili, in sicer odvisno od zadevne faze postopka.
50.      Tak pristop bi bil po mojem mnenju v nasprotju ne le z načelom pravne varnosti,(33) ampak tudi z enotnim in doslednim varstvom osebnih podatkov.
51.      Poleg tega imajo v nekaterih primerih organi preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj pri opravljanju svojih nalog več prožnosti v okviru Direktive 2016/680, kot bi je imeli v okviru SUVP.(34) Natančneje, obdelava „posebnih vrst osebnih podatkov“, ki vključujejo tako imenovane „občutljive“ podatke, je na podlagi člena 10 navedene direktive dovoljena le, če je nujno potrebna, medtem ko je z odstavkom 1 člena 9 SUVP prepovedana, razen v primeru izjem iz odstavka 2 tega člena. Podobno člen 4(1)(c) Direktive 2016/680, ki se nanaša na načelo najmanjšega obsega podatkov, določa, da morajo biti osebni podatki ustrezni, relevantni in ne prekomerni, medtem ko člen 5(1)(c) SUVP določa, da morajo biti osebni podatki ustrezni, relevantni in omejeni na to, kar je potrebno za namene, za katere se obdelujejo.
52.      Uporaba Direktive 2016/680 v celotnem kazenskem postopku je torej še toliko bolj upravičena, ker se lahko pravila o varstvu osebnih podatkov v nekaterih pogledih razlikujejo od pravil iz SUVP.
53.      Nazadnje, razdrobljen pristop h kazenskemu postopku je težko uskladiti s ciljem, navedenim v uvodni izjavi 7 Direktive 2016/680, ki je spodbujanje izmenjave osebnih podatkov med pristojnimi organi držav članic za zagotovitev učinkovitega pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja.
54.      Iz vsega navedenega izhaja, da obdelava osebnih podatkov, ki jo izvede nacionalno sodišče v okviru obravnave kazenske zadeve, spada na področje uporabe Direktive 2016/680 kot obdelava, ki jo izvaja pristojni organ za namene pregona kaznivih dejanj.
Vsebinska preučitev
55.      Predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali člen 4(1)(c), člen 8(1) in člen 10 Direktive 2016/680 nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki določa, da kazensko sodišče sistematično preveri vse informacije iz člena 272(1) NPK, in to zgolj zaradi ugotavljanja istovetnosti obdolženca v okviru kazenskega sodnega postopka.(35)
56.      Naj opozorim, da temeljni pravici do spoštovanja zasebnega življenja in varstva osebnih podatkov, zagotovljeni v členih 7 in 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), nista absolutni pravici. Torej so omejitve lahko dovoljene, če so v skladu s členom 52(1) Listine predpisane z zakonom ter spoštujejo bistveno vsebino temeljnih pravic in načelo sorazmernosti.(36)
57.      Načelo najmanjšega obsega podatkov iz člena 4(1)(c) Direktive 2016/680 in načelo zakonitosti obdelave iz člena 8(1) te direktive tako državam članicam nalagata, da določijo, da so zadevni osebni podatki ustrezni, relevantni in ne prekomerni glede na namene, za katere se obdelujejo, ter da je obdelava potrebna za uresničevane namene v skladu z načelom sorazmernosti.
58.      Poleg tega je namen člena 10 Direktive 2016/680, ki je posebna določba, ki ureja obdelavo posebnih vrst osebnih podatkov in zlasti podatkov, ki razkrivajo rasno ali etnično poreklo, zagotoviti večje varstvo posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ker lahko zadevni podatki zaradi njihove posebne občutljivosti in okoliščin njihove obdelave povzročijo, kot je razvidno iz uvodne izjave 37 te direktive, resno tveganje za temeljne pravice in svoboščine, kot sta pravica do spoštovanja zasebnega življenja in pravica do varstva osebnih podatkov, ki sta zagotovljeni s členoma 7 in 8 Listine.(37)
59.      V obravnavani zadevi je naloga predložitvenega sodišča voditi sodni postopek v okviru kazenskega pregona na podlagi obtožnice, ki jo je vložil državni tožilec. Za izpolnitev te naloge mora uradno ugotoviti istovetnost osebe, ki je navzoča na sojenju, in zlasti preveriti, ali gre res za obdolženca, zoper katerega je bila vložena obtožnica.(38) Za namene preverjanja istovetnosti obdolženca člen 272(1) NPK predložitvenemu sodišču nalaga, da od osebe, ki je bila navzoča v vsaki posamezni zadevi, sistematično zahteva nekatere osebne podatke, in sicer polno osebno ime, datum in kraj rojstva, narodnost, državljanstvo, prebivališče, izobrazbo, zakonski stan in osebno identifikacijsko številko ter predkaznovanost.
60.      Cilj preverjanja istovetnosti obdolženca je kot tak legitimen in je lahko v splošnem interesu, ki ga priznava Unija, v smislu člena 52(1) Listine, zlasti da se prepreči kakršna koli napaka v zvezi z osebo, ki je navzoča na sojenju.
61.      Predložitveno sodišče mora torej preveriti, ali zahteva po zbiranju zadevnih podatkov, prvič, lahko prispeva k uresničitvi zastavljenega cilja preverjanja istovetnosti, drugič, ali je potrebna, kar pomeni, da ne obstajajo alternativni ukrepi, ki bi manj posegali v pravico do spoštovanja varstva osebnih podatkov, vendar bi bili enako učinkoviti za uresničitev navedenega cilja,(39) in tretjič, ali je sorazmerna s tem ciljem, kar zahteva uravnoteženje med zastavljenim ciljem v splošnem interesu na eni strani in pravicami osebe, katere osebni podatki se zbirajo, na drugi strani,(40) pri čemer je Sodišče pristojno, da mu zagotovi koristne elemente razlage.
62.      Ugotavljam, da se postavljeno vprašanje ne nanaša na zbiranje nekaterih podatkov o osebnem stanju in identifikaciji, kot so polno osebno ime, datum rojstva in enotna identifikacijska številka. Poleg tega so ti podatki običajno identifikacijski elementi, in to tudi na podlagi bolgarske zakonodaje o osebnem stanju in osebnih dokumentih.(41)
63.      Nasprotno pa se predložitveno sodišče sprašuje o sorazmernosti sistematičnega zbiranja nekaterih informacij, kot so, prvič, kraj rojstva in državljanstvo, drugič, prebivališče, izobrazba, zakonski stan in predkaznovanost ter, tretjič, narodnost, ki jih je treba predstaviti zaporedoma.
64.      Prvič, nekateri od teh podatkov, kot sta kraj rojstva in državljanstvo, so „glavni podatki o osebnem stanju“.(42) Z njimi je torej mogoče preveriti istovetnost osebe, na katero se nanaša obtožni akt, in preprečiti kakršno koli zmoto. Poleg tega poseganje v pravico do zasebnosti in varstva osebnih podatkov, ki ga pomeni zbiranje takih informacij, ni tako, da bi se po tehtanju zadevnih interesov zdelo nesorazmerno glede na zastavljeni cilj preverjanja istovetnosti.
65.      Drugič, kot sta opozorila predložitveno sodišče in Komisija v svojem pisnem stališču, je zbiranje dodatnih podatkov o izobrazbi, zakonskem stanu, prebivališču in predkaznovanosti lahko upoštevno za druge namene kot za ugotavljanje istovetnosti. Izobrazba in zakonski stan sta namreč lahko pomembna za individualizacijo kazni. Pri premestitvi izvršitve kazni v drugo državo je lahko pomembno prebivališče. Prav tako lahko predkaznovanost omogoča ugotovitev obstoja ali neobstoja povratništva. Vendar na eni strani, kot izhaja iz bolgarskih postopkovnih pravil, teh informacij, ki jih je predsednik senata zbral v tej fazi preverjanja istovetnosti osebe, ki je navzoča na sojenju, ni mogoče uporabiti za izdajo meritorne odločbe in nimajo dokazne vrednosti. Na drugi strani vprašanja obdolžencu in beleženje njegovih odgovorov nikakor ne bi bila dovolj za ugotovitev zanesljivosti teh podatkov. Moralo bi se namreč vpogledati v uradne dokumente, kot so kazenska evidenca, listine o osebnem stanju ali pridobljena diploma, oziroma bi ti morali biti predloženi.
66.      V teh okoliščinah menim, da bi lahko ureditev, ki brez razlikovanja in na splošno nalaga, da je treba vsakega obdolženca sistematično vprašati o teh dodatnih podatkih, nato pa te odgovore zabeležiti v zapisnik, presegala to, kar je nujno zgolj za ugotavljanje njegove istovetnosti. Zahteva po identifikaciji po mojem mnenju ne zahteva sistematične obdelave vseh navedenih vrst podatkov, ampak le tistih, ki so glede na konkretne okoliščine potrebni za odpravo razumnega dvoma o istovetnosti osebe, ki je navzoča na sojenju, kar mora presoditi nacionalno sodišče.
67.      Poleg tega, tudi če bi se priznalo, da so lahko nekateri podatki o izobrazbi, zakonskem stanju, prebivališču in predkaznovanosti v nekaterih primerih potrebni za identifikacijo obdolženca, načelo sorazmernosti zahteva tudi tehtanje vseh upoštevnih elementov ter uravnoteženje pomena zastavljenega cilja v splošnem interesu in resnosti poseganja v temeljne pravice in v varstvo osebnih podatkov posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki.(43) Okoliščina, da se ti podatki sistematično zahtevajo, poleg tega, da se to zbiranje izvaja v okviru javne obravnave ter da so ti podatki zabeleženi v zapisniku in nato shranjeni v spisu, dostopnem strankam, pa lahko pomeni poseganje, ki presega to, kar se zahteva za identifikacijo v tej predhodni fazi kazenskega postopka.
68.      Tretjič, v zvezi s podatkom o „narodnosti“ je treba opozoriti, da člen 10 Direktive 2016/680 določa, da je obdelava občutljivih podatkov dovoljena „le, če je nujno potrebna“, kar je strožji pogoj za zakonitost obdelave takih podatkov in med drugim pomeni, da se z njim zahteva posebej strog nadzor nad spoštovanjem načela „najmanjšega obsega podatkov“, kot izhaja iz člena 4(1)(c) te direktive, pri čemer ta zahteva pomeni posebno uporabo za take občutljive podatke.(44) Tako po eni strani uporaba členka „le“ pred izrazom „če je nujno potrebna“ poudarja, da je obdelavo teh vrst podatkov mogoče šteti za sprejemljivo le v omejenem številu primerov, medtem ko je treba „nujnost“ potrebe presojati posebej strogo.(45)
69.      Sistematično vprašanje, ki se na javni obravnavi postavi vsakemu obdolžencu ter ki se nanaša na njegovo „narodnost“ in torej na etnično poreklo te osebe, nikakor ne izpolnjuje zahtev iz člena 10 Direktive 2016/680.(46) Identifikacijo obdolženca je namreč običajno mogoče zagotoviti s podatki o osebnem stanju in že razpoložljivimi identifikacijskimi elementi, zlasti z osebnimi dokumenti, ne da bi se uporabil kazalnik v zvezi z njegovim etničnim poreklom. Poleg tega zahteva po nujni potrebi pomeni, da je treba na podlagi konkretnih elementov dokazati, da zastavljenega cilja brez tega posebnega podatka ni mogoče doseči enako. Splošna in neselektivna obveznost zbiranja takega osebnega podatka, ki je naložena v tej fazi postopka za identifikacijo obdolženca in ki ni odvisna od posebne težave, povezane s to identifikacijo, pa se mi zdi načeloma v nasprotju z zahtevo po „nujni potrebi“ iz člena 10 navedene direktive.(47)
70.      Iz vsega navedenega izhaja, da menim, da je treba predložitvenemu sodišču odgovoriti, da je treba člen 4(1)(c), člen 8(1) in člen 10 Direktive 2016/680 razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, kot je člen 272(1) NPK, v delu, v katerem se z njo zahteva, da se osebni podatki obdolženca v zvezi s prebivališčem, ravnjo izobrazbe, zakonskim stanom, predkaznovanostjo in narodnostjo sistematično obdelujejo (zbirajo, beležijo in hranijo) pri preverjanju istovetnosti te osebe v okviru kazenske zadeve, čeprav ti podatki za to niso potrebni, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
Predlog
71.      Glede na vse navedeno Sodišču predlagam, naj na vprašanje za predhodno odločanje, ki ga je postavilo Sofiyski gradski sad (mestno sodišče v Sofiji, Bolgarija), odgovori:
Člen 4(1)(c), člen 8(1) in člen 10 Direktive (EU) 2016/680 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Okvirnega sklepa Sveta 2008/977/PNZ
je treba razlagati tako, da
nasprotujejo nacionalni ureditvi, kot je člen 272(1) nakazatelno-protsesualen kodeks (bolgarski zakonik o kazenskem postopku), v delu, v katerem se z njo zahteva, da se osebni podatki obdolženca v zvezi s prebivališčem, ravnjo izobrazbe, zakonskim stanom, predkaznovanostjo in narodnostjo sistematično obdelujejo (zbirajo, beležijo in hranijo) pri preverjanju istovetnosti te osebe v okviru kazenske zadeve, čeprav ti podatki za to niso potrebni, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
1      Jezik izvirnika: francoščina.
i      Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.
2      Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Okvirnega sklepa Sveta 2008/977/PNZ (UL 2016, L 119, in popravek v UL 2018, L 127, str. 20, str. 89).
3      Uredba Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL 2016, L 119, str. 1, in popravek v UL 2018, L 127, str. 2; v nadaljevanju: SUVP).
4      DV št. 86 z dne 28. oktobra 2005, kakor je bil spremenjen in dopolnjen z DV št. 39 z dne 1. maja 2024.
5      DV št. 67 z dne 27. julija 1999, kakor je bil spremenjen in dopolnjen z DV št. 85 z dne 8. oktobra 2024.
6      DV št. 93 z dne 11. avgusta 1998, kakor je bil spremenjen in dopolnjen z DV št. 67 z dne 4. avgusta 2023.
7      DV št. 64 z dne 7. avgusta 2007, kakor je bil spremenjen in dopolnjen z DV št. 67 z dne 9. avgusta 2024.
8      DV št. 56 z dne 13. julija 1991.
9      Tako je mogoče razpravljati o vprašanju, ali predložitveno sodišče sámo zbere podatke ali pa jih je že prej zbral pristojni organ (glej v zvezi s tem člen 138(2) NPK).
10      Glej člen 2(2)(d) SUVP.
11      Dejstvo ostaja, da se SUVP uporablja za obdelavo osebnih podatkov, ki jo izvede „pristojni organ“ v smislu člena 3(7) Direktive 2016/680, kadar deluje za druge namene, na primer v zvezi z zaposlitvijo, usposabljanjem osebja, arhiviranjem, raziskavami ali statistiko. Glej v tem smislu sodbo z dne 21. junija 2022, Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:491, točka 72 in navedena sodna praksa). Glej tudi Leiser, M., in Custers, B., „The Law Enforcement Directive: Conceptual Challenges of EU Directive 2016/680“, European Data Protection Law Review, zv. 5, št. 3, 2019, str. od 367 do 378, zlasti str. 371.
12      Nasprotno pa menim, da se člen 3(7)(b) Direktive 2016/680 ne nanaša na sodišča, temveč se z izrazom „kateri koli drug organ ali subjekt, ki v skladu s pravom države članice lahko opravlja javne funkcije ali izvaja javna pooblastila za preprečevanje, preiskovanje, odkrivanje ali pregon kaznivih dejanj ali izvrševanje kazenskih sankcij“, nanaša na zasebne organizacije. Tu lahko govorimo o privatiziranih policijskih silah ali zaporih, ki jih upravlja zasebni subjekt. Glej v zvezi s tem Purtova, N., „Between the GDPR and the Police Directive: navigating through the maze of information sharing in public–private partnerships“, International Data Privacy Law, zv. 8, št. 1, februar 2018, str. od 52 do 68. Glej tudi De Hert, P., in Sajfert, J., „Chapter 10: Variety, velocity and volume of personal data in criminal investigations and proceedings: the limits drawn by the purpose limitation and data minimization principles in Directive (EU) 2016/680“, v Research Handbook on EU Criminal Law, Mitsilegas, V., Bergström, M., in Quintel, T. (ur.), Edward Elgar Publishing, 2024, 2. izdaja, str. od 212 do 228.
13      V tej uvodni izjavi je navedeno, da „[č]eprav se ta direktiva uporablja tudi za dejavnosti nacionalnih sodišč in drugih pravosodnih organov, pa pristojnost nadzornih organov ne bi smela obsegati obdelave osebnih podatkov, kadar sodišča delujejo kot sodni organ, da se zaščiti neodvisnost sodnikov pri opravljanju njihovih sodnih nalog“.
14      Glej po analogiji v zvezi s podobno določbo SUVP sodbo z dne 24. marca 2022, Autoriteit Persoonsgegevens (C‑245/20, EU:C:2022:216, točka 26). Ta sodba se je nanašala na upravni spor v zvezi z obdelavo, ki jo je sodišče izvedlo v okviru začasne zagotovitve dostopa novinarjem do listin iz sodnega postopka, ki so vsebovale osebne podatke, pri čemer se je za to obdelavo štelo, da jo je sodišče izvajalo, ko je delovalo kot sodni organ v smislu SUVP.
15      V zvezi s tem glej Tosconi, L., in Bygrave, L. A., „Article 3 – Definitions“, v The EU Law Enforcement Directive (LED): A Commentary, Kosta, E., in Boehm, F., (ur.), Oxford University Press, 2024, str. od 79 do 132, zlasti str. 104, št. 7.2.4, kjer avtorja tudi citirata zapisnik 12. seje strokovne skupine Komisije o SUVP in Direktivi 2016/680 z dne 2. oktobra 2017, v katerem je omenjen dogovor držav članic, da se ta direktiva uporablja za kazenska sodišča (dokument je na voljo na tem naslovu: https://ec.europa.eu/transparency/expert-groups-register/screen/expert-groups/consult?lang=sl&groupID=3461).
16      Natančneje, člen 18 navedene direktive, naslovljen „Pravice posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, v kazenski preiskavi in kazenskem postopku“, se nanaša na uresničevanje pravic do obveščenosti, dostopa, popravka in izbrisa ter določa, da se te pravice uresničujejo v skladu s pravom države članice, kadar so osebni podatki navedeni „v sodni odločbi ali kazenski evidenci ali sodnem spisu, ki se obdela med kazensko preiskavo in kazenskim postopkom“.
17      Glej uvodno izjavo 20 Direktive 2016/680.
18      Dodati je treba, da to, kot je navedeno v uvodni izjavi 20 navedene direktive, državam članicam ne preprečuje, da v nacionalnih predpisih o kazenskih postopkih določijo dejanja in postopke obdelave.
19      Čeprav je bilo področje uporabe Direktive 2016/680 predmet sodb Sodišča, se te sodbe ne nanašajo na to vprašanje. Na primer, letalskih prevoznikov, tudi če zanje velja zakonska obveznost prenosa podatkov iz evidence podatkov o potnikih (PNR), ni mogoče šteti za pristojne organe v smislu člena 3(7) Direktive 2016/680 (glej sodbo z dne 21. junija 2022, Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:491, točka 81)) Glej tudi sklepne predloge generalnega pravobranilca P. Pikamäeja v zadevi Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C‑184/20, EU:C:2021:991, točka 28) v zvezi z Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (glavna komisija za vprašanja etičnega ravnanja uradnih oseb, Litva), za katero se je uporabila SUVP (glej sodbo z dne 1. avgusta 2022, Vyriausioji tarnybinės etikos komisija, C‑184/20, v nadaljevanju: sodba Vyriausioji tarnybinės etikos komisija, EU:C:2022:601) Prav tako Ceļu satiksmes drošības direkcija (direktorat za varnost v cestnem prometu, Latvija) ni „pristojni organ“ v smislu Direktive 2016/680 pri opravljanju dejavnosti iz postopka v glavni stvari, s katerimi se javnosti zaradi varnosti v cestnem prometu posredujejo osebni podatki v zvezi s kazenskimi točkami (glej sodbo z dne 22. junija 2021, Latvijas Republikas Saeima (Kazenske točke) (C‑439/19, EU:C:2021:504, točka 71)).
20      Sodba z dne 8. decembra 2022 (C‑180/21, EU:C:2022:967, v nadaljevanju: sodba Inspektor). V tej sodbi se je postavljalo vprašanje, ali je osebne podatke, ki so bili pridobljeni, ko je bila zadevna oseba obravnavana kot žrtev kaznivega dejanja, ki je bilo predmet preiskave, nato mogoče obdelovati proti tej osebi kot obdolžencu ali obtožencu, čeprav so bili prvotno zbrani in obdelani za druge namene, in sicer za namene odkrivanja in preiskovanja kaznivega dejanja. V tem kontekstu je Sodišče razsodilo, da kadar so bili osebni podatki zbrani za namene „odkrivanja“ kaznivega dejanja in njegovega „preiskovanja“ ter so bili pozneje obdelani zaradi „pregona“, sta namen navedenega zbiranja in namen navedene obdelave različna (točka 44), ter da je treba presojo spoštovanja sorazmernosti obdelave s strani upravljavca opraviti tako, da se vsak od teh namenov šteje za poseben in ločen (točka 56).
21      Sodba Inspektor (točka 59).
22      Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca M. Camposa Sánchez-Bordone v zadevi Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet (Nameni obdelave osebnih podatkov – Kazenska preiskava) (C‑180/21, EU:C:2022:406, opomba 15). Tako je med drugim v nemški, francoski, angleški, italijanski in nizozemski različici Direktive 2016/680, razen v španski različici, ki se nanaša na „enjuiciamiento“ (sojenje) v pravem pomenu besede, to pa je v izključni pristojnosti sodišč.
23      V zvezi z raznolikostjo nacionalnih sistemov in dopolnilno naravo funkcij sodišča in državnega tožilstva glej skupno mnenje Posvetovalnega sveta evropskih sodnikov (CCJE) in Posvetovalnega sveta evropskih tožilcev (CCPE) o odnosih med sodniki in tožilci (1075. seja) (CM(2009)192). Za primerjalni pristop glej tudi Pradel, J., Droit pénal comparé, Dalloz, Pariz, 2016, 4. izdaja, zlasti št. 145 naslednje. Glede prenosa Direktive 2016/680 v različne države članice glej tudi Franssen, V., in Corhay, M., „Article 18 – Rights of the data subject in criminal investigations and proceedings“, v The EU Law Enforcement Directive (LED): A Commentary, op. cit., str. od 321 do 330, zlasti podnaslov B.3., naslovljen „National legislation“, str. od 325 do 328.
24      Evropski odbor za varstvo podatkov (EOVP) je v svojem mnenju št. 6/2015, Nov korak k celovitemu evropskemu varstvu podatkov, z dne 28. oktobra 2015 v točki VI, ki se nanaša na pooblastila nadzornih organov, sam poudaril pomembnost razlik med nacionalnimi sistemi držav članic in dejstvo, da ni vedno jasno, ali in kdaj so tožilci „neodvisni pravosodni organi“ ter v kolikšni meri so njihove dejavnosti sodne dejavnosti. Glej tudi zapisnik 15. seje strokovne skupine Komisije za SUVP in Direktivo 2016/680 z dne 20. februarja 2018, v katerem so v točki 5 navedene težave pri prenosu Direktive v zvezi s tem, saj nekatere države članice poudarjajo, da njihovi tožilci uživajo enako raven neodvisnosti kot njihovi sodniki (na voljo na tem naslovu: https://ec.europa.eu/transparency/expert-groups-register/screen/meetings/consult?lang=en&meetingId=3656&fromExpertGroups=true).
25      Glej sodbo Inspektor (točka 53), v kateri je Sodišče poudarilo, da „je v okviru obdelave osebnih podatkov za namene ‚pregona‘ namen teh podatkov ugotoviti zadostno dokazno vrednost dejanj, pripisanih obdolžencem, in pravilnost kazenske kvalifikacije teh dejanj, da se pristojnemu sodišču omogoči, da o zadevi odloči“.
26      Kot je bilo navedeno na obravnavi, v bolgarskem kazenskem pravu ni preiskovalnega sodnika, obstaja pa „sodna preiskava“, ki sledi policijski preiskavi.
27      Glede ozke razlage izjem pri uporabi SUVP glej sodbo Inspektor (točka 78), iz katere izhaja, da kadar državno tožilstvo deluje za namene obrambe države v okviru tožbe za ugotavljanje upravne odgovornosti, njegov cilj ni zagotoviti opravljanje nalog, ki jih ima to državno tožilstvo za namene iz člena 1(1) Direktive 2016/680; torej se uporablja SUVP. Prav tako to, da davčna uprava države članice zbira osebne podatke, ki se nanašajo na oglase za prodajo vozil, objavljene na spletnem mestu gospodarskega subjekta, spada na stvarno področje uporabe SUVP, ker se ti podatki ne zbirajo s specifičnim namenom izvajanja kazenskega pregona ali v okviru dejavnosti države na področjih kazenskega prava (glej sodbo z dne 24. februarja 2022, Valsts ieņēmumu dienests (Obdelava osebnih podatkov v davčne namene) (C‑175/20, EU:C:2022:124, točke od 44 do 46)).
28      Okvirni sklep Sveta z dne 27. novembra 2008 o varstvu osebnih podatkov, ki se obdelujejo v okviru policijskega in pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah (UL 2008, L 350, str. 60). Njegovo področje uporabe je bilo omejeno na čezmejno obdelavo osebnih podatkov.
29      Konferenca predstavnikov vlad držav članic, Sklepna listina, sprejeta 3. decembra 2007 v Bruslju (IGC 15/07), na voljo na tem naslovu: https://data.consilium.europa.eu/doc/document/CG-15-2007-INIT/sl/pdf.
30      Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov, z dne 25. januarja 2012 (COM(2012) 0010).
31      Glej De Hert, P., in Papakonstantinou, V., „The New Police and Criminal Justice Data Protection Directive. A First Analysis“, New Journal of European Criminal Law, zv. 7, št. 1, 2016, str. od 7 do 19; ter Brière, C., „Défaut de transposition de la directive sur la protection des données dans le domaine pénal: vers une application ordinaire de l’article 260, paragraphe 3, TFUE. CJUE (8e ch.), 25 février 2021, Commission européenne/Royaume d’Espagne (Directive données à caractère personnel – Domaine pénal), aff. C‑658/19, EU:C:2021:138“, Revue des affaires européennes, zv. 1, 2021, str. od 223 do 233.
32      Glej v zvezi s tem Sajfert, J., in Quintel, T., „Data Protection Directive (EU) 2016/680 for Police and Criminal Justice Authorities“, SSRN Electronic Journal, 2017, zlasti podnaslov I.1 „Meandering between the Directive and the GDPR“, kjer avtorja menita, da razlikovanje med področjema uporabe SUVP in Direktive 2016/680 ni očitno. Avtorja navajata primer policista, ki obdeluje osebne podatke za namene arhiviranja, in v tem primeru spada na področje uporabe SUVP, vendar pravita, da je instrument, ki se uporablja, manj očiten, kadar ta policist deluje za namene identifikacije na področju migracij in nadzora meja: nezakonit prehod schengenske meje se lahko včasih šteje za kaznivo dejanje, če pa migrant brez urejenega statusa zaprosi za azil, lahko obdelava spada na področje uporabe SUVP ali drugega ustreznega sektorskega okvira ne glede na uvedeni kazenski postopek. To dokazuje, kako kompleksna je za pristojne organe uporaba dveh pravnih ureditev, ki se razlikujeta glede na namen obdelave. Glej tudi Vogiatzoglou, P., „Article 2 – Scope“, v The EU Law Enforcement Directive (LED): A Commentary, op. cit., str. od 67 do 78, zlasti podnaslov C.2 „Between the LED and the GDPR“, str. 74 in 75. Glej tudi Purtova, N., „Between the GDPR and the Police Directive: navigating through the maze of information sharing in public–private partnerships“, op. cit.
33      Načelo varnosti zahteva, da je uporaba pravnih pravil predvidljiva za pravne subjekte (glej sodbo z dne 4. oktobra 2024, Bezirkshauptmannschaft Landeck (Poskus dostopa do osebnih podatkov, shranjenih v mobilnem telefonu) (C‑548/21, EU:C:2024:830, točka 76)).
34      Glej v zvezi s tem Sajfert, J., in Quintel, T., „Data Protection Directive (EU) 2016/680 for Police and Criminal Justice Authorities“, op. cit., zlasti podnaslov I.4 „Croquis of the Directive“, str. 7, po mnenju katerih ima na primer upravljavec več možnosti za omejitev pravice do dostopa in pravice do pridobitve informacij o morebitni zavrnitvi popravka, izbrisa ali omejitve obdelave na podlagi člena 13(3), člena 15(3) in člena 16(4) Direktive 2016/680 kot v okviru člena 23 SUVP. Gre namreč za „preprečitev oviranja uradnih ali zakonitih preiskav, poizvedb ali postopkov“ in preprečitev vplivanja na, med drugim, pregon kaznivih dejanj (glej člen 13(3)(a) in (b) Direktive 2016/680). Glej tudi Purtova, N., „Between the GDPR and the Police Directive: navigating through the maze of information sharing in public–private partnerships“, op. cit., zlasti str. 60; ter De Hert, P., in Sajfert, J., „Chapter 10: Variety, velocity and volume of personal data in criminal investigations and proceedings: the limits drawn by the purpose limitation and data minimization principles in Directive (EU) 2016/680“, op. cit., str. 222.
35      V vednost naj omenim, da predložitveno sodišče navaja, da je zadevo predložilo Konstitutsionen sad (ustavno sodišče), da bi to ugotovilo nezdružljivost nacionalne določbe iz postopka v glavni stvari s Konstitutsia na Republika Bulgaria (ustava Republike Bolgarije). Vendar naj bi bil ta predlog zavržen kot nedopusten, ker naj predložitveno sodišče ne bi upoštevalo osmega poglavja Zakon za zashtita na lichnite danni (zakon o varstvu osebnih podatkov) z dne 1. januarja 2002 (DV št. 1 z dne 4. januarja 2002), kakor je bil spremenjen in dopolnjen z DV št. 70 z dne 20. avgusta 2024 (v nadaljevanju: ZZLD), s katerim je bila prenesena Direktiva 2016/680. Predložitveno sodišče pa meni, da je ureditev ZZLD splošna in da se, ker je člen 272(1) NPK posebni zakon, še naprej uporablja. Opozoriti moram, da je predložitveno sodišče pristojno za razlago svojega nacionalnega prava (glej sodbo z dne 30. aprila 2024, M. N. (EncroChat) (C‑670/22, EU:C:2024:372, točka 76)), zato menim, da je treba odgovoriti na vprašanje, kot je postavljeno in za katero se domneva, da je upoštevno (glej sodbo z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, v nadaljevanju: sodba Ministerstvo na vatreshnite raboti, EU:C:2023:49, točka 54)).
36      Glej sodbo z dne 30. januarja 2024, Direktor na Glavna direktsia „Natsionalna politsia“ pri MVR – Sofia (C‑118/22, v nadaljevanju: sodba Direktor na Glavna direktsia, EU:C:2024:97, točka 39).
37      Glej sodbo Ministerstvo na vatreshnite raboti (točka 116 in navedena sodna praksa). V zvezi s pojmom „etnično poreklo“ v drugem kontekstu glej sodbo z dne 18. decembra 2025, Slagelse Almennyttige Boligselskab, Afdeling Schackenborgvænge (C‑417/23, EU:C:2025:1017, točka 71 in naslednje), ki se nanaša na Direktivo Sveta 2000/43/ES z dne 29. junija 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 20, zvezek 1, str. 23).
38      Pri tem ne gre za zbiranje podatkov s strani policije med preiskavo za namene identifikacije ali prihodnje primerjave obdolženca, kot je bilo na primer v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 20. novembra 2025, Policejní prezidium (Hramba biometričnih in genetskih podatkov) (C‑57/23, EU:C:2025:905, točka 84).
39      Glej po analogiji sodbo z dne 22. junija 2021, Latvijas Republikas Saeima (Kazenske točke) (C‑439/19, EU:C:2021:504, točki 109 in 110).
40      Glej po analogiji sodbo Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (točka 98 in navedena sodna praksa). Glej tudi sodbo Direktor na Glavna direktsia (točka 62).
41      Glej točke od 12 do 15 teh sklepnih predlogov.
42      Glej člen 8(1) ZGR, katerega vsebina je navedena v točki 12 teh sklepnih predlogov.
43      Glej po analogiji sodbo Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (točka 98 in navedena sodna praksa). Glej tudi sodbo Direktor na Glavna direktsia (točka 62).
44      Glej sodbo Direktor na Glavna direktsia (točka 48 in navedena sodna praksa).
45      Glej sodbi Ministerstvo na vatreshnite raboti (točka 118 in naslednje) in z dne 20. novembra 2025, Policejní prezidium (Hramba biometričnih in genetskih podatkov) (C‑57/23, EU:C:2025:905, točka 78). Glej tudi sklepne predloge generalnega pravobranilca M. Szpunarja v zadevi Comdribus (C‑371/24, EU:C:2025:631, točka 43 in naslednje).
46      Poleg tega se sprašujem o smiselnosti tega vprašanja o „narodnosti“, ki je lahko problematično z vidika vrednot Unije v smislu člena 2 PEU.
47      Glej v tem smislu sodbo Ministerstvo na vatreshnite raboti (točki 128 in 129); Simon, D., „Données personnelles – Traitement des données sensibles dans les procédures pénales“, Revue Europe, LexisNexis, št. 3, 2023, komentar št. 112.