62024CJ0367
SODBA SODIŠČA (osmi senat)
z dne 10. julija 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Elektronske komunikacije – Uredba (EU) 2015/2120 – Ukrepi v zvezi z dostopom do odprtega interneta – Člen 3(3) – Obveznost ponudnikov storitev dostopa do interneta, da promet obravnavajo enako in brez diskriminacije, omejevanja ali motenja – Možnost, da ti ponudniki izvajajo ukrepe za razumno upravljanje prometa – Tarifna opcija, ki vključuje omejitev pasovne širine za pretočne videoposnetke“
V zadevi C‑367/24,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (vrhovno kasacijsko sodišče, Romunija) z odločbo z dne 4. aprila 2024, ki je na Sodišče prispela 23. maja 2024, v postopku
Autoritatea Naţională pentru Administrare şi Reglementare în Comunicaţii
proti
Telekom România Mobile Communications,
SODIŠČE (osmi senat),
v sestavi S. Rodin, predsednik senata, O. Spineanu-Matei, sodnica, in N. Fenger (poročevalec), sodnik,
generalni pravobranilec: A. Rantos,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za Autoritatea Naţională pentru Administrare şi Reglementare în Comunicaţii M.-R. Rudnic, A. Vasile in V. Ş. Zgonea, agenti,
–
za Telekom România Mobile Communications I.-A. Hrisafi-Josan, avocată,
–
za romunsko vlado R. Antonie, E. Gane in M. Chicu, agentke,
–
za nemško vlado J. Möller in R. Kanitz, agenta,
–
za madžarsko vlado D. Csoknyai in Z. Fehér, agenta,
–
za Evropsko komisijo G. Conte, O. Gariazzo in E. A. Stamate, agenti,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 3 Uredbe (EU) 2015/2120 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o določitvi ukrepov v zvezi z dostopom do odprtega interneta in spremembi Direktive 2002/22/ES o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami ter Uredbe (EU) št. 531/2012 o gostovanju v javnih mobilnih komunikacijskih omrežjih v Uniji (UL 2015, L 310, str. 1).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Autoritatea Națională pentru Administrare și Reglementare în Comunicații (nacionalni organ za upravljanje in regulacijo komunikacij, Romunija) (v nadaljevanju: ANCOM) in družbo Telekom România Mobile Communications S.A. v zvezi z odločbo, s katero je ta organ ugotovil nezdružljivost tarifne opcije, ki jo je predlagala ta družba, z obveznostmi, ki izhajajo iz prava Unije, in navedeni družbi naložil, naj preneha s vsakršno diskriminatorno obravnavo pretočnih videoposnetkov v primerjavi z drugimi kategorijami prometa.
Pravni okvir
3
V uvodnih izjavah od 6 do 9, 11 in 15 Uredbe 2015/2120 je navedeno:
„(6)
Končni uporabniki bi morali imeti pravico dostopa do informacij in vsebin in njihovega razširjanja ter nediskriminatorne uporabe in zagotavljanja aplikacij in storitev prek svojih storitev dostopa do interneta. […]
(7)
Končni uporabniki bi morali imeti za uveljavljanje svojih pravic do dostopa do informacij in vsebin ter njihovega razširjanja in do uporabe ter zagotavljanja aplikacij in storitev po svoji izbiri možnost prostega sklepanja dogovorov s ponudniki storitev dostopa do interneta v zvezi s tarifami za določeno količino podatkov in podatkovne hitrosti storitve dostopa do interneta. Takšni dogovori in kakršne koli poslovne prakse ponudnikov storitev dostopa do interneta ne bi smeli omejevati uveljavljanja teh pravic ter tako zaobiti določb te uredbe o zaščiti dostopa do odprtega interneta. Nacionalni regulativni in drugi pristojni organi bi morali biti pooblaščeni za ukrepanje zoper dogovore ali poslovne prakse, ki bi zaradi svojega obsega privedli do tega, da bi bila izbira, ki je na voljo končnim uporabnikom, v praksi bistveno zmanjšana. V ta namen bi bilo treba pri ocenjevanju dogovorov in poslovnih praks med drugim upoštevati zadevne tržne položaje tistih ponudnikov storitev dostopa do interneta ter ponudnikov vsebin, aplikacij in storitev, ki jih to zadeva. Nacionalni regulativni in drugi pristojni organi bi morali v okviru svoje vloge spremljanja in izvrševanja posredovati, kadar bi dogovori ali poslovne prakse ogrozili bistvo pravic končnih uporabnikov.
(8)
Pri zagotavljanju storitev dostopa do interneta bi morali ponudniki teh storitev ves promet obravnavati enako, brez diskriminacije, omejevanja ali motenja in ne glede na pošiljatelja ali prejemnika, vsebino, aplikacijo ali storitev ali terminalsko opremo. V skladu s splošnimi načeli prava Unije in ustaljeno sodno prakso primerljivih primerov ne bi smeli obravnavati različno in različnih primerov ne bi smeli obravnavati enako, razen če je takšna obravnava objektivno utemeljena.
(9)
Cilj razumnega upravljanja prometa je prispevati k učinkoviti uporabi sredstev omrežja in čim boljši celotni kakovosti prenosa, ki bi ustrezala objektivno različnim zahtevam glede tehnične kakovosti storitev za posamezno vrsto prometa, in s tem za prenesene vsebine, aplikacije in storitve. Ukrepi za razumno upravljanje prometa, ki jih uporabljajo ponudniki storitev dostopa do interneta, bi morali biti pregledni, nediskriminatorni in sorazmerni ter ne bi smeli temeljiti na poslovnih razlogih. Zahteva, da ukrepi za upravljanje prometa ne smejo biti diskriminatorni, ponudnikom storitev dostopa do interneta ne preprečuje, da zaradi zagotavljanja čim boljše celotne kakovosti prenosa izvajajo ukrepe za upravljanje prometa, ki razlikujejo med objektivno različnimi vrstami prometa. Da bi dosegli čim boljšo celotno kakovost in čim večje zadovoljstvo uporabnikov, bi moralo biti vsako tovrstno razlikovanje dovoljeno samo na podlagi objektivno različnih zahtev glede tehnične kakovosti storitev (na primer z vidika prehodnega časa, trepetanja, izgube paketov in pasovne širine) za posamezno vrsto prometa, ne pa na podlagi poslovnih razlogov. Takšni razlikovalni ukrepi bi morali biti sorazmerni z zagotavljanjem čim boljše celotne kakovosti in bi morali enakovreden promet obravnavati enako. Takšni ukrepi se ne bi smeli izvajati dlje, kot je potrebno.
[…]
(11)
Kakršne koli prakse na področju upravljanja prometa, ki presegajo takšne ukrepe za razumno upravljanje prometa, in sicer tako, da onemogočajo, upočasnjujejo, spreminjajo, omejujejo, motijo ali poslabšujejo posamezne vsebine, aplikacije ali storitve oziroma posamezne vrste vsebin, aplikacij ali storitev ali diskriminirajo med njimi, bi morale biti prepovedane, razen v primeru upravičenih in opredeljenih izjem, določenih v tej uredbi. Te izjeme bi bilo treba razlagati ozko in v skladu z zahtevami glede sorazmernosti. Posamezne vsebine, aplikacije in storitve ter posamezne vrste vsebin, aplikacij in storitev bi bilo treba zaščititi zaradi negativnega učinka onemogočanja ali drugih omejevalnih ukrepov, ki ne spadajo med upravičene izjeme, na izbiro končnih uporabnikov in na inovacije. […]
[…]
(15)
[…] [U]krepi, ki presegajo takšne ukrepe za razumno upravljanje prometa, bi bili lahko potrebni tudi za preprečevanje neizbežne preobremenjenosti omrežja, tj. stanja, ko bo v kratkem prišlo do preobremenjenosti, in za blažitev posledic preobremenjenosti omrežja, kadar do tovrstne preobremenjenosti prihaja le občasno ali v izjemnih okoliščinah. Načelo sorazmernosti zahteva, da se pri ukrepih za upravljanje prometa na podlagi te izjeme enakovredne vrste prometa obravnavajo enako. Začasno preobremenjenost bi bilo treba razumeti tako, da se nanaša na posebne kratkotrajne okoliščine, v katerih lahko nenadno povečanje števila uporabnikov poleg rednih uporabnikov ali nenadno povečanje povpraševanja po posameznih vsebinah, aplikacijah ali storitvah preseže prenosno zmogljivost nekaterih delov omrežja in povzroči manjšo odzivnost preostalega omrežja. […] Izjemno preobremenjenost bi bilo treba razumeti tako, da se nanaša na nepredvidljive in neizogibne primere preobremenjenosti tako v mobilnih kot v fiksnih omrežjih. […] Potreba po uporabi ukrepov za upravljanje prometa, ki presegajo ukrepe za razumno upravljanje prometa, da bi preprečili ali ublažili posledice začasne ali izjemne preobremenjenosti omrežja, ponudnikom storitev dostopa do interneta ne bi smela omogočiti, da zaobidejo splošno prepoved onemogočanja, upočasnjevanja, spreminjanja, omejevanja, motenja ali poslabšanja posameznih vsebin, aplikacij ali storitev oziroma posameznih vrst vsebin, aplikacij ali storitev ali diskriminacije med njimi. Za ponavljajočo se in dolgotrajnejšo preobremenjenost omrežja, ki ni niti izjemna niti začasna, navedena izjema ne bi smela veljati, temveč bi jo bilo namesto tega treba odpraviti s povečanjem zmogljivosti omrežja.“
4
Člen 1 te uredbe, naslovljen „Predmet urejanja in področje uporabe“, v odstavku 1 določa:
„Ta uredba določa skupna pravila za zaščito enake in nediskriminatorne obravnave prometa pri zagotavljanju storitev dostopa do interneta ter sorodnih pravic končnih uporabnikov.“
5
Člen 3, od (1) do (3), navedene uredbe določa:
„1.   Končni uporabniki imajo prek storitve dostopa do interneta pravico do dostopa do informacij in vsebin ter njihovega razširjanja, do uporabe in zagotavljanja aplikacij in storitev ter do uporabe terminalske opreme po lastni izbiri, ne glede na svojo lokacijo ali lokacijo ponudnika storitve oziroma lokacijo, izvor ali cilj informacije, vsebine, aplikacije ali storitve.
[…]
2.   Sporazumi med ponudniki storitev dostopa do interneta in končnimi uporabniki o poslovnih in tehničnih pogojih ter značilnostih storitev dostopa do interneta, kot so cena, količina podatkov ali podatkovna hitrost, ter kakršnih koli poslovnih praksah ponudnikov storitev dostopa do interneta ne omejujejo uveljavljanja pravic končnih uporabnikov iz odstavka 1.
3.   Ponudniki storitev dostopa do interneta pri zagotavljanju storitev dostopa do interneta obravnavajo ves promet enako, brez diskriminacije, omejevanja ali motenja ter ne glede na pošiljatelja in prejemnika, vsebino, do katere se dostopa ali ki se razširja, aplikacije ali storitve, ki se uporabljajo oziroma zagotavljajo, ali terminalsko opremo, ki se uporablja.
Prvi pododstavek ponudnikom storitev dostopa do interneta ne preprečuje uvajanja ukrepov za razumno upravljanje prometa. Da bi se takšni ukrepi šteli za razumne, morajo biti pregledni, nediskriminatorni in sorazmerni ter ne smejo temeljiti na poslovnih razlogih, temveč na objektivno različnih zahtevah glede tehnične kakovosti storitev za posamezno vrsto prometa. Takšni ukrepi ne spremljajo posameznih vsebin in se ne izvajajo dlje, kot je to potrebno.
Ponudniki storitev dostopa do interneta ne izvajajo ukrepov za upravljanje prometa, ki presegajo ukrepe iz drugega pododstavka, zlasti pa ne onemogočajo, upočasnjujejo, spreminjajo, omejujejo, motijo ali poslabšujejo posameznih vsebin, aplikacij ali storitev oziroma posameznih vrst vsebin, aplikacij ali storitev ali diskriminirajo med njimi, razen kolikor je potrebno in le toliko časa, kot je potrebno za:
(a)
skladnost z zakonodajnimi akti […];
(b)
ohranitev celovitosti in varnosti omrežja […];
(c)
preprečitev neizbežne preobremenjenosti omrežja ter blažitev posledic izredne ali začasne preobremenjenosti omrežja, pod pogojem, da se enakovredne vrste prometa obravnavajo enako.“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
6
Telekom România Mobile Communications je podjetje, ki deluje v telekomunikacijskem sektorju.
7
Družba Telekom România Mobile Communications je od 15. oktobra 2017 v okviru storitve dostopa do interneta, ki se ponuja v okviru nekaterih naročnin mobilnih paketov, in od 13. novembra 2017 za nekatere ponudbe predplačniških kartic ponudila možnost, imenovano „Bonus Net Nelimitat“ („paket neomejenega interneta“).
8
Osnovna cena teh naročnin ali kartic vključuje mesečno količino podatkov, ki jo je mogoče uporabiti za dostop do vseh vrst prometa, vključno s pretočnimi videoposnetki, s hitrostjo do 150 megabitov na sekundo. Vklop „paketa neomejenega interneta“ s strani zadevne stranke poleg dostopa do neomejene količine podatkov, katerih uporaba se ne vračuna v to osnovno tarifo, pomeni omejitev hitrosti prometa s pretočnimi videoposnetki na največ 1,5 megabitov na sekundo. Ta omejitev pa povzroči zmanjšanje ločljivosti videoposnetkov. Če zadevna stranka ta paket izklopi, imajo kategorije prometa začetno hitrost, vendar se mesečni obseg uporabljenih podatkov odšteje od količine podatkov, dogovorjene v navedeni tarifi ali na računu.
9
ANCOM je z odločbo z dne 8. avgusta 2018 ugotovil, da tarifna opcija „paket neomejenega interneta“ uvaja ukrep za upravljanje prometa, ki ni združljiv s členom 3(3) Uredbe 2015/2120, in da ga mora družba Telekom România Mobile Communications odpraviti. V skladu s to odločbo so bile različne vrste prometa obravnavane različno brez objektivne utemeljitve, saj so bili pretočni videoposnetki diskriminirani z omejitvijo največje hitrosti, povezane s to vrsto prometa, in sicer na 1,5 megabitov na sekundo, medtem ko so lahko hitrosti, povezane z drugimi vrstami prometa, dosegle do 150 megabitov na sekundo. Vendar naj po eni strani ta omejitev hitrosti, povezana z določeno kategorijo prometa, ne bi temeljila na tehničnih preudarkih v smislu člena 3(3), drugi pododstavek, te uredbe, po drugi strani pa naj navedena omejitev ne bi mogla spadati v eno od izjem, določenih v členu 3(3), tretji pododstavek, navedene uredbe.
10
Curtea de Apel București (višje sodišče v Bukarešti, Romunija) je s sodbo z dne 26. maja 2021 ugodilo ničnostni tožbi, ki jo je zoper navedeno odločbo vložila družba Telekom România Mobile Communications. To sodišče je v bistvu razsodilo, da pretočni videoposnetki pomenijo kategorijo prometa, ki se objektivno razlikuje od drugih kategorij prometa, in da je tarifna opcija „paket neomejenega interneta“ pregleden, nediskriminatoren, sorazmeren in začasen ukrep za upravljanje prometa, ki temelji na tehničnih zahtevah glede kakovosti storitev za nekatere posebne kategorije prometa, ki se objektivno razlikujejo, in ne na poslovnih razlogih.
11
ANCOM je zoper to sodbo vložil pritožbo pri Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (vrhovno kasacijsko sodišče, Romunija), ki je predložitveno sodišče.
12
To sodišče meni, da sodbe z dne 15. septembra 2020, Telenor Magyarország (C‑807/18 in C‑39/19, EU:C:2020:708), z dne 2. septembra 2021, Vodafone (C‑854/19, EU:C:2021:675), z dne 2. septembra 2021, Vodafone (C‑5/20, EU:C:2021:676), in z dne 2. septembra 2021, Telekom Deutschland (C‑34/20, EU:C:2021:677), že zagotavljajo dovolj elementov v zvezi z vprašanji, ki jih je družba Telekom România Mobile Communications postavila v zvezi z razlago člena 3(2) Uredbe 2015/2120 v povezavi z njeno uvodno izjavo 7 ter razmerjem med to določbo in členom 3(3) te uredbe.
13
Vendar navedeno sodišče navaja, da mora ugotoviti, prvič, ali različno obravnavanje pretočnih videoposnetkov in drugih kategorij prometa, ki ga družba Telekom România Mobile Communications izvaja ob vklopu „paketa neomejenega interneta“, pomeni neenako obravnavanje v smislu člena 3(3), prvi pododstavek, Uredbe 2015/2120. Drugič, predložitveno sodišče se sprašuje, ali je v skladu s členom 3(3), drugi pododstavek, te uredbe v povezavi z njeno uvodno izjavo 9 upravljanje prometa, ki ga izvaja družba Telekom România Mobile Communications v okviru tega vklopa, razumen ukrep za upravljanje prometa. Tretjič, to sodišče se sprašuje, ali je tak ukrep upravljanja lahko zajet z izjemo iz člena 3(3), tretji pododstavek, točka (c), navedene uredbe, ki se nanaša na potrebo po preprečitvi začasne preobremenjenosti, ker vključuje omejitev hitrosti, povezane s posebno kategorijo prometa, in zmanjšanje ločljivosti video vsebin na največ 480p.
14
Navedeno sodišče meni, da se položaj, obravnavan v postopku v glavni stvari, razlikuje od položaja v zadevah, v katerih so bile izdane sodbe, navedene v točki 12 te sodbe. Zadnjenavedene zadeve so se namreč nanašale na tarifne opcije, s katerimi so bili različni ponudniki vsebin diskriminirani zaradi dajanja prednosti partnerjem zadevnega telekomunikacijskega podjetja ali zaradi omejevanja hitrosti prometa za aplikacije ali storitve, ki niso bile vključene v zadevno cenovno ponudbo, medtem ko se v obravnavani zadevi zadevno različno obravnavanje izvaja ne glede na to, kdo so ponudniki storitev za distribucijo pretočnih videoposnetkov, to je ne glede na to, ali so partnerji družbe Telekom România Mobile Communication ali ne.
15
V teh okoliščinah je Înalta Curte de Casație și Justiție (vrhovno kasacijsko sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člen 3 Uredbe [2015/2120] razlagati tako, da je tarifna opcija, ki jo ponuja telekomunikacijsko podjetje in ki končnim uporabnikom, ki so v tako opcijo privolili, omogoča brezplačno uporabo vseh storitev [predvajanja pretočnih videoposnetkov] ne glede na ponudnike, ki jih razširjajo, in ne glede na to, ali jih zagotavljajo partnerji zadevnega telekomunikacijskega podjetja, pri čemer se količina podatkov, porabljena z uporabo teh storitev, ne všteje v mesečno količino podatkov, ki je vključena v tarifi mobilnih storitev, ampak se omeji pasovna širina za pretakanje tovrstnih vsebin, združljiva z obveznostmi, ki izhajajo iz navedenega člena?“
Vprašanje za predhodno odločanje
16
Predložitveno sodišče z vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3 Uredbe 2015/2120 razlagati tako, da nasprotuje opciji neomejenega dostopa do interneta brez dodatnih stroškov, ki jo ponudnik storitev dostopa do interneta ponuja svojim strankam in ki, kadar je vklopljena, tem strankam omogoča uporabo storitev predvajanja pretočnih videoposnetkov, ne da bi se tako uporabljeni podatki odšteli od količine podatkov, vključenih v osnovni mesečni pavšalni znesek, vendar omejuje pasovno širino, ki se uporablja za te videoposnetke, ne glede na to, kdo so distributerji ali ponudniki, v primerjavi s pasovno širino, ki se uporablja za druge kategorije prometa, medtem ko ima, kadar navedene stranke te opcije ne vklopijo, celoten promet, vključno s pretočnimi videoposnetki, enako pasovno širino, vendar se količina uporabljenih podatkov odšteje od količine podatkov, za katero so se dogovorile te stranke.
17
Namen različnih določb člena 3 Uredbe 2015/2120 je, kot izhaja iz njenega člena 1, zagotoviti enako in nediskriminatorno obravnavo prometa pri zagotavljanju storitev dostopa do interneta ter sorodnih pravic končnih uporabnikov (sodbi z dne 15. septembra 2020, Telenor Magyarország, C‑807/18 in C‑39/19, EU:C:2020:708, točka 27, in z dne 2. septembra 2021, Telekom Deutschland, C‑34/20, EU:C:2021:677, točka 24).
18
Člen 3(1) Uredbe 2015/2120 v povezavi z uvodno izjavo 6 te uredbe določa pravice končnih uporabnikov, vključno s pravicami do dostopa do informacij in vsebin ter njihovega razširjanja, do uporabe in zagotavljanja aplikacij in storitev. V skladu s tem členom 3(2) uveljavljanje teh pravic ne sme biti omejeno s sporazumi, sklenjenimi med ponudniki storitev dostopa do interneta in končnimi uporabniki, ali s poslovnimi praksami teh ponudnikov.
19
V zvezi s členom 3(3) navedene uredbe je treba najprej opozoriti, da prvi pododstavek te določbe v povezavi z uvodno izjavo 8 iste uredbe ponudnikom storitev dostopa do interneta nalaga splošno obveznost enakega obravnavanja brez diskriminacije, omejevanja ali motenja prometa, od katere nikakor ni mogoče odstopati s poslovnimi praksami, ki jih izvajajo ti ponudniki, ali sporazumi, ki so jih ti sklenili s končnimi uporabniki (sodba z dne 15. septembra 2020, Telenor Magyarország, C‑807/18 in C‑39/19, EU:C:2020:708, točka 47).
20
Dalje, iz drugega pododstavka tega člena 3(3) in uvodne izjave 9 Uredbe 2015/2120, ob upoštevanju katere je treba brati ta drugi pododstavek, je razvidno, da navedeni ponudniki, čeprav morajo spoštovati to splošno obveznost, ohranijo možnost sprejetja ukrepov za razumno upravljanje prometa. Vendar je ta možnost med drugim pogojena s tem, da taki ukrepi ne veljajo dlje, kot je potrebno, in da temeljijo na „objektivno različnih zahtevah glede tehnične kakovosti storitev za posamezno vrsto prometa“, in ne na „poslovnih razlogih“ (glej v tem smislu sodbo z dne 15. septembra 2020, Telenor Magyarország, C‑807/18 in C‑39/19, EU:C:2020:708, točka 48).
21
Nazadnje, iz tretjega pododstavka člena 3(3) Uredbe 2015/2120 izhaja, da katerih koli ukrepov, s katerimi se onemogočajo, upočasnjujejo, spreminjajo, omejujejo, motijo ali poslabšujejo med drugim posamezne aplikacije ali storitve oziroma se diskriminira med njimi, če niso bili sprejeti za določen čas in niso potrebni za to, da se ponudniku storitev dostopa do interneta omogoči izpolnitev zakonske obveznosti, ohranitev celovitosti in varnosti omrežja ali preprečitev ali odprava njegovega zasipavanja, ni mogoče šteti za razumne v smislu drugega pododstavka te določbe in jih je treba zato kot takšne šteti za nezdružljive z navedeno določbo (glej v tem smislu sodbo z dne 15. septembra 2020, Telenor Magyarország, C‑807/18 in C‑39/19, EU:C:2020:708, točka 49).
22
Glede na te elemente je treba poudariti, da cilj splošne obveznosti iz prvega pododstavka člena 3(3) Uredbe 2015/2120 ni le zagotoviti, da ponudniki storitev dostopa do interneta ne izvajajo ukrepov, ki diskriminirajo med različnimi distributerji ali ponudniki vsebin, aplikacij ali storitev, ampak širše, zagotoviti, da se vse vsebine, do katerih se dostopa ali se razširjajo, in vse aplikacije ali storitve, ki se uporabljajo ali zagotavljajo prek storitve dostopa do interneta, obravnavajo enako.
23
Zato zgolj na podlagi okoliščine, da ukrep ponudnika storitev dostopa do interneta, ni namenjen temu, da bi nekatere distributerje ali ponudnike vsebin, aplikacij ali storitev, ki so njegovi partnerji, obravnaval drugače v primerjavi z drugimi distributerji ali ponudniki vsebin, aplikacij ali storitev, ki to niso, ni mogoče takoj ugotoviti, da je bila ta splošna obveznost izpolnjena.
24
Iz tega sledi, da se z ukrepom, s katerim je omejena pasovna širina, ki se v primeru vklopa tarifne opcije uporablja za pretočne videoposnetke v primerjavi z ukrepom, ki se uporablja za druge kategorije prometa, medtem ko ima v primeru izklopa te možnosti ves internetni promet, vključno s pretočnimi videoposnetki, enako pasovno širino, razlikuje znotraj prometa, kar bi lahko pomenilo kršitev navedene splošne obveznosti.
25
Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da takega različnega obravnavanja ni mogoče upravičiti na podlagi pogodbene svobode, priznane v členu 3(2) Uredbe 2015/2120, vključno s sporazumi, sklenjenimi med zadevnimi ponudniki storitev dostopa do interneta in končnimi uporabniki, kot so potrošniki, ali s poslovnimi praksami, katerih namen je zadovoljiti povpraševanje zadevne stranke (glej v tem smislu sodbi z dne 15. septembra 2020, Telenor Magyarország, C‑807/18 in C‑39/19, EU:C:2020:708, točki 36 in 47, in z dne 2. septembra 2021, Telekom Deutschland, C‑34/20, EU:C:2021:677, točki 26 in 32).
26
Kot pa izhaja iz člena 3(3), drugi pododstavek, te uredbe, se ukrep, ki razlikuje med objektivno različnimi kategorijami prometa, lahko izvede, če izpolnjuje pogoje za to, da ga je mogoče opredeliti kot „ukrep za razumno upravljanje prometa“ v smislu te določbe. Če ti pogoji niso izpolnjeni, se tak ukrep lahko uporabi tudi, če spada pod eno od treh izjem, ki so taksativno naštete v členu 3(3), tretji pododstavek, navedene uredbe, v obravnavanem primeru pod izjemo iz točke (c) zadnje navedene določbe.
27
Na prvem mestu, v zvezi s členom 3(3), drugi pododstavek, Uredbe 2015/2120 iz te določbe v povezavi z uvodno izjavo 9 te uredbe izhaja, da lahko ponudniki storitev dostopa do interneta izvajajo ukrepe za upravljanje prometa, ki vključujejo razlikovanje med posebnimi kategorijami prometa, zlasti če je namen teh ukrepov optimizacija splošne kakovosti prenosa in izkušenj uporabnikov ter če temeljijo na objektivno različnih zahtevah glede tehnične kakovosti storitev, značilnih za te kategorije, in ne na poslovnih razlogih.
28
Tako je mogoče šteti, da ukrep za upravljanje prometa temelji na takih objektivnih razlikah le, če tehnični pogoji, ki jih ta ukrep uporablja za posebno kategorijo prometa, izpolnjujejo tehnične zahteve glede kakovosti storitev, značilnih za to posebno kategorijo prometa.
29
Nasprotno pa je treba šteti, da vsak ukrep ponudnika storitev dostopa do interneta v razmerju do vseh končnih uporabnikov temelji na „poslovnih razlogih“ v smislu člena 3(3), drugi pododstavek, Uredbe 2015/2120, zaradi česar se vsebine, aplikacije ali storitve, ki jih ponujajo različni ponudniki vsebin, aplikacij ali storitev, ne obravnavajo enako in nediskriminatorno, ne da bi temeljile na takih objektivnih razlikah (glej v tem smislu sodbo z dne 15. septembra 2020, Telenor Magyarország, C‑807/18 in C‑39/19, EU:C:2020:708, točka 48). Natančneje, ukrep, ki vključuje razlikovanje med prometom, ki ga ponudnik storitev dostopa do interneta utemeljuje s preprostim obstojem razlike med kategorijami prometa, ne da bi bil predmet tega ukrepa povezan s to razliko, temelji na takih poslovnih razlogih.
30
Enako velja za ukrep, ki ne razlikuje le med različnimi kategorijami prometa ob vklopu tarifne opcije, ampak isto kategorijo prometa obravnava različno glede na ceno, ki jo plača končni uporabnik za določeno količino podatkov.
31
Iz tega sledi, da tarifna opcija, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki pasovno širino, ki se uporablja za pretočne videoposnetke, omejuje v primerjavi s tisto, ki velja za druge kategorije prometa, medtem ko se v primeru izklopa te opcije ista pasovna širina uporablja za ves promet, vključno s pretočnimi videoposnetki, v okviru internetnega prometa razlikuje na podlagi poslovnih razlogov. To velja še toliko bolj, ker se ne zatrjuje, da je za razširjanje in pretakanje videoposnetkov potrebna omejitev pasovne širine, da bi se optimizirale kakovost celotnega prenosa in izkušnje uporabnikov. Nasprotno, kot je razvidno iz predloga za sprejetje predhodne odločbe, taka omejitev zmanjšuje ločljivost video vsebin in torej njihovo kakovost.
32
Poleg tega, kadar taka opcija zadevnim strankam ponudnika storitev dostopa do interneta prepušča diskrecijo o njenem vklopu in izklopu, s čimer temu ponudniku preprečuje nadzor dejanskega obdobja uporabe ukrepa za upravljanje prometa, ki ga izvaja, za ta ukrep ni mogoče šteti, da se ni izvajal „dlje, kot je to potrebno“, v smislu člena 3(3), drugi pododstavek, Uredbe 2015/2120.
33
Na drugem mestu, v zvezi s členom 3(3), tretji pododstavek, točka (c), te uredbe je treba ugotoviti, da ta določba, ki jo je treba, kot je navedeno v uvodni izjavi 11 navedene uredbe, razlagati ozko, omogoča izvajanje ukrepov za upravljanje prometa, za katere je mogoče, da ne izpolnjujejo zahtev iz člena 3(3), drugi pododstavek, iste uredbe, če so ti ukrepi potrebni, in sicer le toliko časa, kolikor je potrebno za preprečitev neizbežne preobremenjenosti omrežja ali ublažitev posledic izredne ali začasne preobremenjenosti omrežja. Ker ponudnik storitev dostopa do interneta ne more nadzorovati dejanskega obdobja uporabe ukrepa za upravljanje prometa, ki ga je sprejel, kot je navedeno v prejšnji točki te sodbe, za ta ukrep prav tako ni mogoče šteti, da je omejen le na čas, potreben za preprečitev neizbežne preobremenjenosti omrežja ali ublažitev posledic izjemne ali začasne preobremenjenosti omrežja, kot to zahteva člen 3(3), tretji pododstavek, točka (c), Uredbe 2015/2120.
34
Iz vseh zgornjih preudarkov izhaja, da je tarifna opcija, ki na podlagi poslovnih razlogov razlikuje znotraj prometa, ki izhaja iz omejitve pasovne širine, ki se uporablja za pretočne videoposnetke, ne da bi bila zajeta s katero koli izjemo iz tega člena 3(3), tretji pododstavek, v nasprotju s splošno obveznostjo enakega obravnavanja, brez diskriminacije, omejevanja ali motenja prometa, ki je določena v navedenem členu 3(3), prvi pododstavek.
35
Zato je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3 Uredbe 2015/2120 razlagati tako, da nasprotuje opciji neomejenega dostopa do interneta – brez dodatnih stroškov – ki jo ponudnik storitev dostopa do interneta ponuja svojim strankam in ki, kadar je vklopljena, tem strankam omogoča uporabo storitev predvajanja pretočnih videoposnetkov, ne da bi se tako uporabljeni podatki odšteli od količine podatkov, vključenih v osnovni mesečni pavšalni znesek, vendar omejuje pasovno širino, ki se uporablja za te vsebine, ne glede na to, kdo so distributerji ali ponudniki, v primerjavi s pasovno širino, ki se uporablja za druge kategorije prometa, medtem ko ima, kadar navedene stranke te opcije ne vklopijo, celoten promet, vključno s pretočnimi videoposnetki, enako pasovno širino, vendar se količina uporabljenih podatkov odšteje od količine podatkov, za katero so se dogovorile iste stranke.
Stroški
36
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (osmi senat) razsodilo:
Člen 3 Uredbe (EU) 2015/2120 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o določitvi ukrepov v zvezi z dostopom do odprtega interneta in spremembi Direktive 2002/22/ES o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami ter Uredbe (EU) št. 531/2012 o gostovanju v javnih mobilnih komunikacijskih omrežjih v Uniji
je treba razlagati tako, da
nasprotuje opciji neomejenega dostopa do interneta – brez dodatnih stroškov – ki jo ponudnik storitev dostopa do interneta ponuja svojim strankam in ki, kadar je vklopljena, tem strankam omogoča uporabo storitev predvajanja pretočnih videoposnetkov, ne da bi se tako uporabljeni podatki odšteli od količine podatkov, vključenih v osnovni mesečni pavšalni znesek, vendar omejuje pasovno širino, ki se uporablja za te vsebine, ne glede na to, kdo so distributerji ali ponudniki, v primerjavi s pasovno širino, ki se uporablja za druge kategorije prometa, medtem ko ima, kadar navedene stranke te opcije ne vklopijo, celoten promet, vključno s pretočnimi videoposnetki, enako pasovno širino, vendar se količina uporabljenih podatkov odšteje od količine podatkov, za katero so se dogovorile iste stranke.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: romunščina.