62021TJ0377_RES
Vec T‑377/21
Eurecna SpA
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. júla 2023
„Prístup k dokumentom – Nariadenie (ES) č. 1049/2001 – Záverečná vyšetrovacia správa OLAF‑u týkajúca sa plnenia zmluvy o poskytnutí služieb, financovanej z ERF – Zamietnutie prístupu – Výnimka vzťahujúca sa na ochranu rozhodovacieho procesu – Výnimka vzťahujúca sa na ochranu účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly – Všeobecná domnienka – Povinnosť odôvodnenia“
Inštitúcie Európskej únie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Povinnosť inštitúcie vykonať konkrétne a individuálne preskúmanie dokumentov – Neexistencia povinnosti – Možnosť opierať sa o všeobecné domnienky, ktoré sa uplatňujú na určité kategórie dokumentov – Povinnosť odôvodnenia – Rozsah – Odôvodnenie obmedzené na uplatnenie dotknutej výnimky
(nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 2)
(pozri body 26 – 28, 40, 60, 61, 84)
Inštitúcie Európskej únie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly – Uplatňovanie na dokumenty týkajúce sa vyšetrovania Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) – Všeobecná domnienka narušenia ochrany záujmov dotknutých v takomto vyšetrovaní sprístupnením uvedených dokumentov – Uplatňovanie po ukončení týchto činností – Podmienky
(nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 2 tretia zarážka)
(pozri body 32 – 36, 43, 50 – 53, 57)
Inštitúcie Európskej únie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana rozhodovacieho procesu – Ochrana dokumentov vypracovaných v rámci konania, ktoré sa už skončilo – Rozsah – Zamietnutie prístupu – Povinnosť odôvodnenia – Rozsah
(nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 3 druhý pododsek)
(pozri body 64 – 66, 68, 69)
Zhrnutie
Žalobkyňa, Eurecna SpA, je obchodnou spoločnosťou vykonávajúcou činnosť v odvetví poskytovania služieb spojených s informačnými technológiami. Združenie zámorských krajín a území Európskej únie (OCTA) podpísalo s touto spoločnosťou v roku 2014 zmluvu o poskytovaní služieb financovanú z Európskeho rozvojového fondu (ERF), ktorej cieľom bolo posilniť trvalo udržateľný rozvoj a hospodársku diverzifikáciu a zlepšiť konkurencieschopnosť zámorských krajín a území.
Európsky úrad pre boj proti podvodom (OLAF), na ktorý Európska komisia predložila žiadosť o kontrolu prípadných nezrovnalostí pri plnení tejto zmluvy, začal v roku 2020 vyšetrovanie.
Listom zo 4. decembra 2020 OLAF informoval žalobkyňu, že záverečná správa z vyšetrovania bola zaslaná prokuratúre v Benátkach (Taliansko) a Generálnemu riaditeľstvu Komisie pre medzinárodnú spoluprácu a rozvoj. K tejto správe boli priložené odporúčania týkajúce sa následných opatrení zahŕňajúcich najmä začatie trestného stíhania pre podvod a vymáhanie vyplatených súm, ktoré boli považované za neoprávnené z dôvodu, že žalobkyňa nevyúčtovala odmenu a neoprávnené výdavky. V roku 2021 požiadala o prístup k záverečnej správe OLAF‑u a jej prílohám. Krátko po podaní tejto žiadosti dostala od Komisie predbežný informačný list, ktorým ju informovala o začatí postupu vymáhania. Rozhodnutím z 26. apríla 2021 OLAF odmietol prístup k požadovaným dokumentom, pričom sa odvolal na uplatnenie všeobecnej domnienky dôvernosti priznanej dokumentom týkajúcim sa jeho vyšetrovaní (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).
Všeobecný súd, na ktorý bola podaná žaloba o neplatnosť tohto rozhodnutia, analyzuje vzťah medzi zásadami vyplývajúcimi z judikatúry týkajúcej sa povinnosti odôvodnenia a zásadami týkajúcimi sa všeobecnej domnienky dôvernosti priznanej dokumentom súvisiacim s vyšetrovaniami OLAF‑u na základe výnimky vzťahujúcej sa na ochranu účelu inšpekcií (
1
). Vychádzajúc z judikatúry, podľa ktorej sa ochrana takýchto vyšetrovaní vzťahuje na ich následné opatrenia, pokiaľ sa uskutočňuje v primeranej lehote, Všeobecný súd uviedol, že odôvodnenie rozhodnutia o zamietnutí prístupu musí obsahovať skutočnosti preukazujúce úvahy OLAF‑u, pokiaľ ide o časové uplatnenie tejto všeobecnej domnienky dôvernosti. (
2
) Vzhľadom na to, že Všeobecný súd v prejednávanej veci konštatoval nedostatok odôvodnenia napadnutého rozhodnutia v tomto bode, pristúpil v dôsledku toho k jeho zrušeniu.
Posúdenie Všeobecným súdom
V prvom rade Všeobecný súd konštatoval, že odôvodnenie napadnutého rozhodnutia umožňovalo žalobkyni pochopiť, že OLAF sa pri odmietnutí zverejniť požadované dokumenty odvolával na všeobecnú domnienku dôvernosti. Z napadnutého rozhodnutia totiž vyplýva, že OLAF sa domnieval, že na požadované dokumenty sa vzťahuje výnimka týkajúca sa ochrany účelu inšpekcií z dôvodu všeobecnej domnienky nesprístupnenia dokumentov týkajúcich sa jeho vyšetrovaní.
V druhom rade Všeobecný súd poznamenal, že v prípade neexistencie potrebných informácií žalobkyňa naopak nemohla pochopiť dôvody, pre ktoré sa OLAF ku dňu prijatia napadnutého rozhodnutia domnieval, že na požadované dokumenty sa vzťahuje táto všeobecná domnienka dôvernosti.
Hoci sa totiž v napadnutom rozhodnutí uvádza, že tieto dokumenty sú súčasťou vyšetrovacieho spisu OLAF‑u, OLAF sa v tomto rozhodnutí obmedzuje na konštatovanie, že uvedené vyšetrovanie bolo ukončené a že jeho záverečná správa bola zaslaná Komisii a Prokuratúre v Benátkach spolu s odporúčaniami k prípadným následným opatreniam. V odôvodnení napadnutého rozhodnutia sa však nespomína skutočnosť, že pred jeho prijatím, ku ktorému došlo po postúpení správy OLAF‑u, Komisia zaslala žalobkyni predbežný informačný list, v ktorom ju informovala, že si bude vymáhať väčšinu vyplatených súm, ktoré boli považované za neoprávnené. Ak Komisia začne toto konanie o vymáhaní, možno to podľa Všeobecného súdu považovať za opatrenie nadväzujúce na jedno z odporúčaní správy OLAF‑u, a teda za rozhodnutie vyjadrujúce ukončenie vyšetrovania. Vzhľadom na to, že napadnuté rozhodnutie v tejto súvislosti mlčí, možno predpokladať, že OLAF sa domnieval, že predbežný informačný list Komisie nemal za cieľ ani za následok ukončenie vyšetrovania a že ku dňu prijatia napadnutého rozhodnutia orgány, ktorým bola určená jeho záverečná správa, ešte nerozhodli v primeranej lehote o ďalších krokoch v nadväznosti na túto správu.
V tejto súvislosti Všeobecný súd uviedol, že OLAF mal v odôvodnení napadnutého rozhodnutia zaujať stanovisko k otázke, či lehota, ktorá uplynula medzi dátumom zaslania jeho správy orgánom, ktorým bola určená, a dátumom prijatia tohto rozhodnutia, mala byť považovaná za primeranú. V tejto súvislosti pripomína, že hoci sa na dokumenty týkajúce sa vyšetrovania OLAF‑u, ktoré bolo práve ukončené, vzťahuje všeobecná domnienka dôvernosti, pokiaľ príslušné orgány ešte nerozhodli o opatreniach, ktoré treba prijať v súvislosti s príslušnou vyšetrovacou správou, je to len pod podmienkou, že v deň prijatia rozhodnutia o odmietnutí sprístupniť uvedené dokumenty nemožno lehotu, ktorá uplynula od zaslania správy OLAF‑u príslušným orgánom, považovať za neprimeranú. (
3
) Hoci možno predpokladať, že OLAF sa v prejednávanej veci domnieval, že uplynutá lehota nebola neprimeraná, dôvody takéhoto výkladu nevyplývajú z napadnutého rozhodnutia.
V treťom a poslednom rade Všeobecný súd konštatoval, že vzhľadom na neúplné odôvodnenia uvedené v napadnutom rozhodnutí toto rozhodnutie neumožňuje Všeobecnému súdu posúdiť dôvodnosť druhého žalobného dôvodu žalobkyne, podľa ktorého OLAF nepreukázal existenciu domnienky dôvernosti požadovaných dokumentov na základe výnimky vzťahujúcej sa na ochranu účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly, a teda ani vykonať svoje preskúmanie zákonnosti.
V tejto súvislosti Všeobecný súd pripomenul, že neexistuje ani právo inštitúcií Únie opraviť svoje nedostatočne odôvodnené rozhodnutia pred súdom Únie, ani povinnosť súdu Únie zohľadniť doplňujúce vysvetlenia, ktoré až v priebehu konania poskytol autor dotknutého aktu na účely posúdenia dodržania povinnosti odôvodnenia. Takýto právny stav by mohol narušiť rozdelenie právomocí medzi administratívou a súdom Únie, oslabiť preskúmanie zákonnosti a ohroziť výkon práva na podanie opravného prostriedku. (
4
)
Okrem toho, aj keby sa pripustilo, že doplňujúce vysvetlenia poskytnuté Komisiou v priebehu konania nemožno považovať za doplnenie odôvodnenia napadnutého rozhodnutia, ale za vysvetlenia nevyhnutné na úplné pochopenie analýzy, z ktorej vychádza odôvodnenie OLAF‑u, Všeobecný súd konštatoval, že Komisia v konaní pred súdom nezaujala stanovisko k otázke, či predbežný informačný list predstavoval následné opatrenie znamenajúce ukončenie vyšetrovania, a v prípade kladnej odpovede ani neuviedla dôvody, prečo samotné zaslanie správy OLAF‑u Prokuratúre v Benátkach malo mať za následok rozšírenie všeobecnej domnienky dôvernosti. Komisia napokon ani nezaujala stanovisko k otázke, či v deň prijatia napadnutého rozhodnutia už uplynula primeraná lehota od zaslania požadovaných dokumentov Komisii a Prokuratúre v Benátkach.
(
1
)	Na základe článku 4 ods. 2 tretej zarážky nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).
(
2
)	Pozri v tomto zmysle rozsudky z 19. decembra 2019, BCE/Espírito Santo Financial (Portugalsko) (C‑442/18 P, EU:C:2019:1117, bod 55), a z 21. októbra 2020, BCE/Estate of Espírito Santo Financial Group (C‑396/19 P, neuverejnený, EU:C:2020:845, bod 62).
(
3
)	Pozri rozsudok z 1. septembra 2021, Homoki/Komisia (T‑517/19, neuverejnený, EU:T:2021:529, bod 63 a citovaná judikatúra).
(
4
)	Pozri rozsudok z 11. júna 2020, Komisia/Di Bernardo (C‑114/19 P, EU:C:2020:457, bod 58).