62024TJ0534
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (prejudiciálna komora)
z 9. júla 2025 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Spotrebné dane – Smernica 2008/118/ES – Článok 7 – Vznik daňovej povinnosti k spotrebnej dani – Uvedenie do daňového voľného obehu – Energetické výrobky – Vznik daňovej povinnosti k spotrebnej dani – Fiktívne dodanie tovaru podliehajúceho spotrebnej dani uvedeného na falošných faktúrach“
Vo veci T‑534/24, [Gotek] (
i
),
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný Upravni sud u Osijeku (Správny súd Osijek, Chorvátsko), rozhodnutím z 30. septembra 2024 a doručený Súdnemu dvoru 8. októbra 2024, ktorý súvisí s konaním:
MK
proti
Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak,
VŠEOBECNÝ SÚD (prejudiciálna komora),
v zložení: predseda komory S. Papasavvas, sudcovia N. Półtorak (spravodajkyňa), M. Sampol Pucurull, G. Steinfatt a D. Petrlík,
generálny advokát: J. Martín y Pérez de Nanclares,
tajomník: V. Di Bucci,
so zreteľom na to, že Súdny dvor 17. októbra 2024 postúpil návrh na začatie prejudiciálneho konania Všeobecnému súdu podľa článku 50b tretieho odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie,
so zreteľom na oblasť uvedenú v článku 50b prvom odseku písm. b) Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a vzhľadom na neexistenciu nezávislej otázky týkajúcej sa výkladu v zmysle článku 50b druhého odseku uvedeného štatútu,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
chorvátska vláda, v zastúpení: G. Vidović Mesarek, splnomocnená zástupkyňa,
–
Európska komisia, v zastúpení: M. Björkland a A. Koričić, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 7 a 8 smernice Rady 2008/118/ES zo 16. decembra 2008 o všeobecnom systéme spotrebných daní a o zrušení smernice 92/12/EHS (Ú. v. EÚ L 9, 2009, s. 12).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi fyzickou osobou MK a Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak (Ministerstvo financií Chorvátskej republiky, oddelenie poverené druhostupňovým správnym konaním) vo veci vymáhania spotrebnej dane, ktorú má zaplatiť MK.
Právny rámec
Právo Únie
3
Smernica 2008/118 bola s účinnosťou od 13. februára 2023 zrušená smernicou Rady (EÚ) 2020/262 z 19. decembra 2019, ktorou sa ustanovuje všeobecný systém spotrebných daní (Ú. v. EÚ L 58, 2020, s. 4), ktorá ju nahradila. Vzhľadom na to, kedy nastali skutkové okolnosti sporu vo veci samej, sa však návrh na začatie prejudiciálneho konania v prejednávanej veci musí preskúmať z hľadiska ustanovení smernice 2008/118.
4
Odôvodnenie 8 smernice 2008/118 uvádzalo:
„Keďže na riadne fungovanie vnútorného trhu je naďalej potrebné, aby koncepcia vzniku daňovej povinnosti k spotrebnej dani a s ňou súvisiace podmienky boli rovnaké vo všetkých členských štátoch, je dôležité vyjasniť na úrovni Spoločenstva, kedy je tovar podliehajúci spotrebnej dani uvedený do daňového voľného obehu a kto je povinný spotrebnú daň zaplatiť.“
5
Článok 7 smernice 2008/118 stanovoval:
„1.   Daňová povinnosť k spotrebnej dani vzniká v čase uvedenia tovaru do daňového voľného obehu a v členskom štáte, v ktorom je tento tovar do daňového voľného obehu uvedený.
2.   Na účely tejto smernice ‚uvedenie do daňového voľného obehu‘ znamená:
a)
prepustenie tovaru podliehajúceho spotrebnej dani, vrátane neoprávneného prepustenia, z režimu pozastavenia dane;
b)
držba mimo režimu pozastavenia dane tovaru podliehajúceho spotrebnej dani, z ktorého sa spotrebná daň nevyrubila podľa uplatniteľných ustanovení právnych predpisov Spoločenstva a vnútroštátnych právnych predpisov;
c)
výroba tovaru podliehajúceho spotrebnej dani, vrátane neoprávnenej výroby, mimo režimu pozastavenia dane;
d)
dovoz tovaru podliehajúceho spotrebnej dani, vrátane neoprávneného dovozu, pokiaľ nie je tovar podliehajúci spotrebnej dani bezodkladne po dovoze uvedený do režimu pozastavenia dane.
…“
6
Podľa článku 8 smernice 2008/118:
„1.   Osobou povinnou zaplatiť spotrebnú daň, ku ktorej vznikla daňová povinnosť, je:
a)
v súvislosti s prepustením tovaru podliehajúceho spotrebnej dani z režimu pozastavenia dane v zmysle článku 7 ods. 2 písm. a):
i)
oprávnený prevádzkovateľ daňového skladu, registrovaný príjemca alebo akákoľvek iná osoba, ktorá prepustí alebo v mene ktorej sa prepustí tovar podliehajúci spotrebnej dani z režimu pozastavenia dane, alebo v prípade neoprávneného odoslania z daňového skladu akákoľvek iná osoba, ktorá sa na takomto prepustení zúčastňuje;
ii)
v prípade nezrovnalosti, ku ktorej došlo počas prepravy tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v režime pozastavenia dane a ktorá je vymedzená v článku 10 ods. 1, 2 a 4, oprávnený prevádzkovateľ daňového skladu, registrovaný odosielateľ alebo akákoľvek iná osoba, ktorá zložila zábezpeku na spotrebnú daň podľa článku 18 ods. 1 a 2, alebo akákoľvek iná osoba, ktorá sa účastnila neoprávneného odoslania tovaru a ktorá si bola vedomá alebo si mala byť dostatočne vedomá neoprávnenosti tohto odoslania;
b)
v súvislosti s držbou tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v zmysle článku 7 ods. 2 písm. b) osoba, ktorá má tovar podliehajúci spotrebnej dani v držbe, alebo akákoľvek iná osoba, ktorá sa na jeho držbe zúčastňuje;
c)
v súvislosti s výrobou tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v zmysle článku 7 ods. 2 písm. c) osoba, ktorá tovar podliehajúci spotrebnej dani vyrába, alebo v prípade neoprávnenej výroby akákoľvek iná osoba, ktorá sa na jeho výrobe zúčastňuje;
d)
v súvislosti s dovozom tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v zmysle článku 7 ods. 2 písm. d) osoba, ktorá tovar podliehajúci spotrebnej dani uvádza v colnom vyhlásení alebo v mene ktorej je tovar uvedený v colnom vyhlásení pri dovoze, alebo v prípade neoprávneného dovozu akákoľvek iná osoba, ktorá sa na dovoze zúčastňuje.
2.   Ak je za zaplatenie jednej daňovej povinnosti zodpovedných niekoľko osôb, sú tieto osoby spoločne a nerozdielne zodpovedné za túto daňovú povinnosť.“
Chorvátske právo
7
Podľa § 7 Zakon o trošarinama (zákon o spotrebných daniach) z 21. novembra 2018 (Narodne novine, br. 106/18) v znení uplatňujúcom sa na spor vo veci samej s názvom „Výpočet spotrebných daní“:
„1.   Ak zákon nestanovuje inak, daňová povinnosť k spotrebnej dani vzniká v čase uvedenia tovaru do daňového voľného obehu na území Chorvátskej republiky…“
8
Podľa článku 12 zákona o spotrebných daniach s názvom „Výpočet a zaplatenie spotrebnej dane v prípade protiprávneho konania“:
„1.   Daňová povinnosť k spotrebnej dani vzniká tiež vtedy, keď sa zistí, že:
(1)
s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani sa nakladalo nezákonne;
(2)
výrobky podliehajúce spotrebnej dani boli nezákonne uvedené do daňového voľného obehu na území Chorvátskej republiky a
…
2.   Za nezákonné konanie sa na účely tohto zákona považuje: výroba, spracovanie, skladovanie, príjem, odoslanie, dovoz, uvedenie na trh, preprava, použitie, predaj, kúpa alebo držba tovaru podliehajúceho spotrebnej dani, z ktorého spotrebná daň nebola vypočítaná a zaplatená podľa ustanovení tohto zákona, alebo z ktorého nebola vypočítaná a zaplatená spotrebná daň v plnej výške, ako aj akékoľvek iné zneužitie práva prepravovať alebo nakladať s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani. Za nezákonné sa považuje aj konanie, ktoré je v ustanoveniach tohto zákona výslovne označené ako nezákonné. Za nezákonné nakladanie s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani sa považuje, ak osoba, ktorá s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani nakladá, nevie preukázať oprávnenosť jeho nadobudnutia, držby a iného skutočného alebo právneho nakladania s ním a z okolností prípadu vyplýva, že s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani bolo nakladané nezákonne.
3.   Povinnosť vypočítať a zaplatiť spotrebnú daň podľa tohto článku sa určí daňovým výmerom.
…“
9
Podľa § 124 zákona o spotrebných daniach:
„1.   Za zneužitie práva prepravovať tovar alebo nakladať s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani sa považuje akékoľvek konanie osôb, ktoré sa akýmkoľvek spôsobom priamo alebo nepriamo podieľajú na preprave alebo nakladaní s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani, zamerané na:
(1)
zatajenie skutočného zámeru, účelu alebo dôvodu na prepravu alebo nakladanie s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani
(2)
vyhýbanie sa plateniu spotrebnej dane alebo iných verejných odvodov vrátane vytvárania podmienok na vyhýbanie sa plateniu spotrebnej dane alebo iných verejných odvodov.
2.   Osoby, ktoré sa akýmkoľvek spôsobom priamo alebo nepriamo podieľajú na preprave alebo nakladaní s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani, sa považujú za osoby zneužívajúce svoje právo prepravovať alebo nakladať s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani, ak:
(1)
vykonávajú fiktívne alebo zdanlivé právne úkony v súvislosti s prepravou alebo nakladaním s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani alebo sa zúčastňujú na takýchto právnych úkonoch v akomkoľvek postavení;
(2)
organizujú, alebo sa priamo alebo nepriamo podieľajú na fiktívnych dodávkach, príjmoch, preprave, alebo nakladaní s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani;
(3)
zneužívajú systém prepravy a dohľadu nad tovarom podliehajúcim spotrebnej dani na preukázanie fiktívnej prepravy alebo fiktívneho nakladania;
(4)
sa priamo alebo nepriamo podieľajú na falšovaní obchodnej, prepravnej alebo inej dokumentácie v súvislosti s prepravou alebo nakladaním s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani, alebo na použití takejto falšovanej dokumentácie;
(5)
neoprávnene alebo svojvoľne používajú údaje iných fyzických alebo právnických osôb na účely vykonávania činností súvisiacich s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani, manipulovania, prepravy alebo nakladania s ním, alebo na vytváranie podmienok na tento účel;
(6)
zneužívaním dôvery, podvodom, klamstvom alebo uvedením do omylu vykonávajú činnosti vo vzťahu k tovaru podliehajúcemu spotrebnej dani, nakladaním s ním, jeho prepravou alebo manipulovaním, alebo vytvárajú na to podmienky.
3.   Za nakladanie s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani sa považuje akékoľvek skutočné alebo právne nakladanie s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani, vrátane výlučného vykonávania finančných transakcií, alebo činností, ktoré si vyžadujú vystavenie, potvrdenie alebo osvedčenie akéhokoľvek vyúčtovacieho alebo účtovného dokladu, uzavretie zmluvy alebo účasť na zmluvných vzťahoch alebo vystavenie, potvrdenie alebo osvedčenie prepravného dokladu, alebo iného v postavení kupujúceho, predávajúceho, sprostredkovateľa, prepravcu, príjemcu alebo dodávateľa vo vzťahu k tovaru podliehajúcemu spotrebnej dani.“
10
Podľa § 125 zákona o spotrebných daniach:
„1.   Ak je základom na určenie povinnosti vypočítať a zaplatiť spotrebnú daň zneužitie práva prepravovať alebo nakladať s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani a ak sa teda preukáže, že ide o predstierané alebo zdanlivé právne konanie alebo o fiktívne dodanie, prijatie, prepravu alebo nakladanie s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani, potom je základom na určenie daňovej povinnosti k spotrebnej dani fiktívny alebo zdanlivý právny úkon, teda fiktívne dodanie, prijatie, preprava alebo nakladanie s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani. Každý, kto sa priamo alebo nepriamo podieľa na zneužití práva pri uskutočňovaní alebo vykonaní fiktívneho alebo zdanlivého právneho konania alebo fiktívneho dodania, prijatia, prepravy alebo nakladania s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani, zodpovedá ako solidárny dlžník za vzniknutú povinnosť k spotrebnej dani.
2.   Osoba, u ktorej objektívne okolnosti preukazujú, že vedela alebo musela vedieť, že sa svojím konaním alebo opomenutím požadovaných činností podieľa na zneužití práva prepravovať alebo nakladať s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani, zodpovedá ako solidárny dlžník za vzniknutú povinnosť k spotrebnej dani.
…“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
11
MK je vlastníkom remeselného podniku podľa chorvátskeho práva vykonávajúceho činnosť ťažby dreva a poskytovania doplnkových služieb v odvetví lesného hospodárstva.
12
Porezna uprava, Područni ured Virovitica (Finančná správa, daňový úrad Virovitica, Chorvátsko) vydal 1. júla 2019 po vykonaní daňovej kontroly v podniku MK daňový výmer, ktorým MK vydala upomienku na daň z pridanej hodnoty (DPH) vo výške 135603,57 chorvátskej kuny (HRK) (približne 18000 eur) spolu s príslušnými úrokmi z omeškania. Daňová správa totiž zistila, že za obdobie od 1. októbra 2016 do 31. decembra 2017 MK odpočítal DPH na základe faktúr za dodanie ropných výrobkov, ktoré sa ukázali ako falošné doklady. Konkrétne sa zistilo, že v skutočnosti nedošlo k žiadnemu dodaniu ropných produktov. V dôsledku toho bolo MK odopreté právo na odpočítanie DPH zaplatenej na vstupe.
13
Okrem toho v správnom konaní, ktoré predchádzalo sporu vo veci samej, úradníci colnej správy vykonali kontrolu spotrebnej dane, ktorú mal zaplatiť MK najmä v súlade s ustanoveniami zákona o spotrebných daniach. Zistilo sa pritom, že počas kontrolovaného obdobia 36 faktúr vystavených v priebehu roka 2016 a 119 faktúr vystavených v priebehu roka 2017 na účely nákupu paliva Eurodiesel, ktoré predložil MK, bolo falošných a že príslušné dodania sa neuskutočnili. V tejto súvislosti sa colné orgány domnievali, že MK sa dopustil zneužitia práva pri preprave tovaru podliehajúceho spotrebnej dani, konkrétne ropných výrobkov, v množstve 63435,23 litra, v zmysle ustanovenia § 124 ods. 2 zákona o spotrebných daniach. V dôsledku toho colná správa platobným výmerom z 22. októbra 2019 stanovila, že MK je povinný zaplatiť spotrebnú daň z energetických výrobkov na obdobie od 10. októbra 2016 do 31. decembra 2017 vo výške 226837,09 HRK (približne 30125 eur).
14
Ministerstvo financií Chorvátskej republiky, oddelenie poverené druhostupňovým správnym konaním administratívnym rozhodnutím z 31. marca 2022 zamietlo sťažnosť, ktorú podal MK proti daňovému výmeru z 22. októbra 2019. MK následne podal proti tomuto rozhodnutiu o zamietnutí sťažnosti žalobu na vnútroštátny súd Upravni sud u Osijeku (Správny súd Osijek, Chorvátsko), ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
15
Vnútroštátny súd najskôr uvádza, že rozsudkom Općinski sud u Virovitici (Mestský súd Virovitica, Chorvátsko) z 19. marca 2019 bol MK trestnoprávne odsúdený za falšovanie listín a daňový alebo colný podvod na podmienečný trest odňatia slobody a súčasne mu bola v občianskoprávnom konaní uložená povinnosť zaplatiť sumu zodpovedajúcu jeho daňovému dlhu.
16
Vnútroštátny súd tiež uvádza, že bez ohľadu na uloženie spotrebnej dane colná správa 21. apríla 2021 uložila MK pokutu vo výške 45000 HRK (približne 6000 eur) na základe ustanovení zákona o spotrebných daniach a za spáchanie správneho deliktu, a to zneužitia práva pri preprave tovaru podliehajúceho spotrebnej dani.
17
Následne vnútroštátny súd spresňuje, že ustanovenia zákona o spotrebných daniach, ako ich vykladajú vnútroštátne súdy a správne orgány, umožňujú stanoviť spotrebné dane z energetických výrobkov nezávisle od všeobecných pravidiel týkajúcich sa vzniku spotrebnej dani, a najmä nezávisle od obehu tovaru podliehajúceho spotrebnej dani.
18
Napokon po uvedení, že MK tvrdí, že predmetné ropné výrobky nikdy neexistovali, vnútroštátny súd pripomína, že spotrebná daň predstavuje daň zaťažujúcu spotrebu konkrétneho tovaru. Vyjadruje preto pochybnosti o tom, či je vnútroštátna právna úprava, ako ju vykladajú vnútroštátne orgány, ktorá spočíva vo vyrubení spotrebnej dane v situácii, o akú ide vo veci samej, v ktorej nepochybne nedošlo k obehu tovaru podliehajúceho spotrebnej dani a v ktorej boli vystavené falošné faktúry s cieľom neoprávnene si uplatniť právo na odpočet DPH na vstupe, je v súlade s právom Únie.
19
Za týchto podmienok Upravni sud u Osijeku (Správny súd Osijek) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Majú sa ustanovenia smernice… 2008/118…, najmä články 7 a 8…, vykladať ako nezlučiteľné s vnútroštátnou praxou (a vnútroštátnymi právnymi predpismi), ktoré stanovujú povinnosť platiť spotrebnú daň z energetických výrobkov, ak tovar podliehajúci spotrebnej dani nebol uvedený do daňového voľného obehu a povinnosť k spotrebnej dani bola určená vo vzťahu k tovaru uvedenému na sfalšovaných faktúrach za nákup energetických výrobkov, pri ktorých práve z dôvodu, že faktúry boli sfalšované, nevzniká nárok na odpočítanie DPH zaplatenej na vstupe, keďže ide o fiktívne dodávky energetických výrobkov, čo bolo právoplatne zistené aj v trestnom konaní?“
O prejudiciálnej otázke
20
Na úvod treba konštatovať, že otázka vnútroštátneho súdu, tak ako je formulovaná, sa týka výkladu tak článku 7 smernice 2008/118, ako aj článku 8 uvedenej smernice, keďže toto posledné uvedené ustanovenie sa týka určenia „osoby povinnej zaplatiť [vzniknutú] spotrebnú daň“. Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania však nevyplýva, že by sa uvedený súd chcel obrátiť na Všeobecný súd s otázkou určenia osoby povinnej zaplatiť vzniknutú spotrebnú daň. Na účely poskytnutia užitočnej odpovede na otázku položenú Všeobecnému súdu je teda potrebné podať výklad len článku 7 smernice 2008/118.
21
Za týchto podmienok sa treba domnievať, že svojou jedinou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 7 smernice 2008/118 vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ako ju vykladajú vnútroštátne orgány, ktorá stanovuje vznik daňovej povinnosti k spotrebnej dani na základe fiktívneho dodania tovaru podliehajúceho spotrebnej dani uvedeného na falošných faktúrach.
22
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že článok 7 ods. 1 smernice 2008/118 stanovuje, že „daňová povinnosť k spotrebnej dani vzniká v čase uvedenia tovaru do daňového voľného obehu a v členskom štáte, v ktorom je tento tovar do daňového voľného obehu uvedený“. Článok 7 ods. 2 tejto smernice definuje „uvedenie do daňového voľného obehu“ na základe štyroch predpokladov.
23
Okrem toho z odôvodnenia 8 smernice 2008/118 vyplýva, že na správne fungovanie vnútorného trhu je potrebné, aby koncepcia „vzniku daňovej povinnosti k spotrebnej dani“ a s ňou súvisiace podmienky boli rovnaké vo všetkých členských štátoch.
24
V tejto súvislosti článok 7 smernice 2008/118 definuje na úrovni Únie okamih, keď sa tovar podliehajúci spotrebnej dani uvádza do daňového voľného obehu. Ako rozhodol Súdny dvor, táto harmonizácia v zásade umožňuje vylúčiť dvojité zdanenie vo vzťahoch medzi členskými štátmi (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. apríla 2024, Girelli Alcool, C‑509/22, EU:C:2024:341, bod 41; pozri tiež analogicky rozsudok z 24. februára 2021, Silcompa, C‑95/19, EU:C:2021:128, bod 44 a citovanú judikatúru).
25
Navyše pojem „uvedenie do daňového voľného obehu“, ktorý určuje okamih vzniku daňovej povinnosti k spotrebnej dani, sa má vykladať jednotne vo všetkých členských štátoch (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. februára 2018, Komisia/Nemecko, C‑590/16, EU:C:2018:77, bod 45).
26
Ako spresňuje vnútroštátny súd, spor vo veci samej patrí do kontextu fiktívneho dodania tovaru podliehajúceho spotrebnej dani a uvedeného na falošných faktúrach. Na základe informácií poskytnutých vnútroštátnym súdom sa treba domnievať, že v spore vo veci samej spotrebná daň nevznikla z dôvodu prepustenia tovaru z režimu pozastavenia dane, držby tovaru mimo režimu pozastavenia dane, výroby mimo režimu pozastavenia dane ani dovozu, čo sú predpoklady uvedenia do daňového voľného obehu upravené v článku 7 ods. 2 smernice 2008/118, uvedené v bode 22 vyššie. Neboli zdanené ani z dôvodu neoprávneného prepustenia, výroby alebo dovozu tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v prípadoch uvedenia do daňového voľného obehu upravených v článku 7 ods. 2 smernice 2008/118.
27
Ako totiž vyplýva z informácií poskytnutých vnútroštátnym súdom, v spore vo veci samej bola spotrebná daň vyrubená z dôvodu zneužitia práva v zmysle ustanovení § 124 zákona o spotrebných daniach, teda na základe toho, že v danom prípade boli v účtovníctve zaznamenané hospodárske udalosti na základe falošných faktúr, hoci energetické výrobky podliehajúce spotrebnej dani neboli uvedené do obehu ani dodané.
28
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že ako vyplýva z bodu 22 vyššie, článok 7 ods. 2 smernice 2008/118 upravuje prípady „uvedenia do daňového voľného obehu“ tovaru podliehajúceho spotrebnej dani. Zo znenia tohto ustanovenia pritom vyplýva, že tieto prípady sú vymenované taxatívne. Mimo týchto prípadov sa teda nemožno domnievať, že došlo k uvedeniu takéhoto tovaru do daňového voľného obehu. Tento výklad vyplýva aj z nevyhnutnosti, uvedenej v bodoch 24 a 25 vyššie, vykladať pojem „uvedenie do daňového voľného obehu“ jednotne vo všetkých členských štátoch.
29
Treba však konštatovať, že prípad uvedený v bode 27 vyššie nezodpovedá žiadnemu z prípadov uvedených v článku 7 ods. 2 smernice 2008/118 a nemožno ho považovať za taký, ktorý predstavuje uvedenie do daňového voľného obehu v zmysle tohto ustanovenia.
30
Vnútroštátny súd okrem iného uvádza, že vnútroštátna právna úprava dotknutá vo veci samej je odôvodnená najmä ochranou finančných záujmov Chorvátskej republiky s cieľom zabrániť zneužívaniu niektorých režimov spotrebnej dane a predísť veľkým daňovým podvodom.
31
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že členské štáty majú legitímny záujem na prijatí primeraných opatrení na ochranu svojich finančných záujmov a že boj proti podvodom, daňovým únikom a prípadnému zneužívaniu je cieľom sledovaným smernicou 2008/118 (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. júna 2017, Komisia/Portugalsko, C‑126/15, EU:C:2017:504, bod 59).
32
Nič to však nemení na tom, že regulačná právomoc členských štátov prijímať opatrenia, ako sú tie, ktoré sú uvedené v bode 31 vyššie, nemôže byť vykonávaná v rozpore s ustanoveniami smernice 2008/118, a najmä s jej článkom 7 ods. 1 a 2, pretože inak by bol ohrozený cieľ harmonizácie, ktorý sledoval normotvorca Únie a ktorý je uvedený najmä v odôvodnení 8 uvedenej smernice (rozsudok z 21. decembra 2023, CDIL, C‑96/22, EU:C:2023:1025, bod 68).
33
V tejto súvislosti chorvátska vláda tvrdí, že cieľom ustanovení článkov 124 a 125 zákona o spotrebných daniach je zabrániť používaniu nezákonne nadobudnutých energetických výrobkov. Pokiaľ ide o toto tvrdenie, stačí zdôrazniť, že ako vyplýva z bodov 26 a 27 vyššie, zdanenie, ktorého sa týka otázka položená vnútroštátnym súdom, sa netýkalo nezákonne nadobudnutých energetických výrobkov.
34
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na položenú otázku odpovedať tak, že článok 7 smernice 2008/118 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ako ju vykladajú vnútroštátne orgány, ktorá stanovuje vznik daňovej povinnosti k spotrebnej dani na základe fiktívneho dodania tovaru podliehajúceho spotrebnej dani uvedeného na falošných faktúrach.
O trovách
35
Vzhľadom na to, že konanie pred Všeobecným súdom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Všeobecnému súdu a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (prejudiciálna komora)
rozhodol takto:
Článok 7 smernice Rady 2008/118/ES zo 16. decembra 2008 o všeobecnom systéme spotrebných daní a o zrušení smernice 92/12/EHS
sa má vykladať v tom zmysle, že:
bráni vnútroštátnej právnej úprave, ako ju vykladajú vnútroštátne orgány, ktorá stanovuje vznik daňovej povinnosti k spotrebnej dani na základe fiktívneho dodania tovaru podliehajúceho spotrebnej dani uvedeného na falošných faktúrach.
Papasavvas
Półtorak
Sampol Pucurull
Steinfatt
Petrlík
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 9. júla 2025.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: chorvátčina.
(
i
)	Názov tejto veci je fiktívny. Nezodpovedá skutočnému menu ani názvu žiadneho z účastníkov konania.