62021TJ0403_RES
Vec T‑403/21
(výňatky)
Norddeutsche Landesbank – Girozentrale
proti
Jednotnej rade pre riešenie krízových situácií
Rozsudok Všeobecného súdu (ôsma rozšírená komora) zo 17. júla 2024
„Hospodárska a menová únia – Banková únia – Jednotný mechanizmus riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností (SRM) – Jednotný fond na riešenie krízových situácií (SRF) – Rozhodnutie SRB o výpočte príspevkov ex ante na rok 2021 – Povinnosť odôvodnenia – Rovnosť zaobchádzania – Proporcionalita – Miera voľnej úvahy SRB – Zjavne nesprávne posúdenie – Námietka nezákonnosti – Miera voľnej úvahy Komisie – Časové obmedzenie účinkov rozsudku“
Inštitúcie Európskej únie – Výkon právomoci – Právomoc priznaná Komisii na prijatie delegovaných aktov – Rozsah – Komplexné posúdenia a hodnotenia – Široká miera voľnej úvahy – Stanovenie metódy výpočtu príspevkov ex ante do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRF) – Stanovenie kritérií na úpravu uvedených príspevkov – Súdne preskúmanie – Hranice
(Článok 290 ZFEÚ; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 806/2014, odôvodnenie 41; nariadenie Komisie 2015/63; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59)
(pozri body 46 – 48)
Hospodárska a menová politika – Hospodárska politika – Jednotný mechanizmus riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností – Príspevky ex ante do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií – Výpočet koeficientu úpravy príspevkov podľa rizikového profilu inštitúcií – Klasifikácia uvedených inštitúcií podľa metódy intervalov pre výpočet tohto koeficientu úpravy
(Nariadenie Komisie 2015/63, článok 6, článok 9 ods. 3 a príloha I; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59, článok 103 ods. 7)
(pozri body 106 – 113, 115 – 120)
Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Poskytnutie vysvetlenia zo strany autora týkajúceho sa dôvodov aktu počas konania pred súdom Únie – Podmienky – Neexistencia rozporov a povinnosť súladu vysvetlení s uvedenými dôvodmi
(pozri body 156, 157)
Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií (SRB) o určení príspevkov ex ante do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRF) – Povinnosť SRB informovať dotknuté inštitúcie o metóde výpočtu týchto príspevkov a metóde stanovenia výšky ročnej cieľovej úrovne
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 806/2014; nariadenie Komisie 2015/81, článok 4; nariadenie Komisie 2015/63, článok 4 ods. 2 a príloha I]
(pozri body 159, 160)
Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií (SRB) o určení príspevkov ex ante do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRF) – Neexistencia potreby uvádzať v tomto rozhodnutí všetky údaje umožňujúce overiť správnosť výpočtu príspevkov – Vyváženie povinnosti odôvodnenia a všeobecnej zásady ochrany obchodného tajomstva dotknutých inštitúcií – Zákonnosť ustanovení týkajúcich sa metódy výpočtu príspevkov ex ante do SRF – Zásada dodržiavania obchodného tajomstva – Povinnosť SRB zverejniť a poskytnúť dotknutým inštitúciám v súhrnnej a anonymizovanej forme informácie týkajúce sa inštitúcií na účely výpočtu príspevku ex ante
(Článok 296 druhý odsek ZFEÚ; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 806/2014; nariadenie Komisie 2015/63, články 4 až 7 a 9 a príloha I; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59)
(pozri body 173 – 183)
Inštitúcie Európskej únie – Výkon právomoci – Právomoc priznaná Komisii na prijatie delegovaných aktov – Rozsah – Komplexné posúdenia a hodnotenia – Široká miera voľnej úvahy – Stanovenie metódy výpočtu príspevkov ex ante do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRF) – Uplatňovanie a váha ukazovateľa rizika systému inštitucionálneho zabezpečenia (IPS) – Súdne preskúmanie – Hranice
(Nariadenie Komisie 2015/63, článok 7 ods. 4)
(pozri body 296, 297)
Hospodárska a menová politika – Hospodárska politika – Jednotný mechanizmus riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností – Príspevky ex ante do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií – Výpočet koeficientu úpravy príspevkov podľa rizikového profilu inštitúcií – Porušenie slobody podnikania – Neexistencia
(Charta základných práv Európskej únie, článok 16; nariadenie Komisie 2015/63)
(pozri body 417 – 420, 423)
Zhrnutie
Všeobecný súd, na ktorý bola podaná žaloba o neplatnosť, ktorej vyhovel, zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií (ďalej len „SRB“) o stanovení príspevkov ex ante na rok 2021 do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií (ďalej len „SRF“) v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, Norddeutsche Landesbank – Girozentrale, z dôvodu, že SRB porušila svoju povinnosť odôvodnenia v súvislosti so stanovením ročnej cieľovej úrovne.
Všeobecný súd vo svojom rozsudku spresnil súlad metódy intervalov, ktorá sa používa na účely prispôsobenia základných ročných príspevkov skutočnému rizikovému profilu prispievajúcich inštitúcií, s normami vyššej právnej sily.
Žalobkyňa je úverovou inštitúciou so sídlom vo Nemecku. SRB prijala 14. apríla 2021 rozhodnutie, v ktorom stanovila (
1
) príspevky ex ante úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností, vrátane žalobkyne na rok 2021 do SRF (
2
).
Posúdenie Všeobecným súdom
Pokiaľ ide o nezákonnosť prílohy I k delegovanému nariadeniu 2015/63 (
3
) v časti s názvom „Krok 2“ (ďalej len „napadnuté ustanovenie“), žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia, keď prijala metódu intervalov, ktorá je v nej stanovená, pretože bráni SRB primerane prispôsobiť základné ročné príspevky skutočnému rizikovému profilu inštitúcií.
V tejto súvislosti Všeobecný súd v prvom rade vyvodil z tejto metódy tri etapy.
SRB musí najprv vypočítať počet intervalov s cieľom porovnať inštitúcie vzhľadom na rôzne ukazovatele a podukazovatele rizika, ďalej jej prináleží, aby v zásade určila rovnaký počet inštitúcií na každý interval, pričom najprv zapíše do prvého intervalu inštitúcie, pre ktoré sú hodnoty hrubého ukazovateľa najnižšie, a napokon jej prináleží, aby všetkým inštitúciám uvedeným v intervale pridelila to isté skóre, nazvané „diskretizovaný ukazovateľ“, ktorý musí zohľadniť vo zvyšnej časti výpočtu ich koeficientu úpravy.
V druhom rade Všeobecný súd zdôraznil, že z tejto metódy vyplývajú dva osobitné javy.
Na jednej strane nemožno vylúčiť, že uplatnenie tejto metódy môže skutočne viesť k situáciám, v ktorých inštitúcie, ktoré majú pre daný ukazovateľ rizika hodnoty, z ktorých vyplýva, že majú menej rizikové profily tohto ukazovateľa, ako je priemerná hodnota dotknutých inštitúcií, sú napriek tomu pre daný ukazovateľ zaradené do jedného z intervalov, v ktorom sa nachádzajú relatívne rizikovejšie inštitúcie. Tento dôsledok vyplýva najmä zo skutočnosti, že niektoré inštitúcie majú takzvané „extrémne“ hodnoty, teda hodnoty, ktoré sú veľmi odlišné od priemeru. Na druhej strane vzhľadom na existenciu týchto extrémnych hodnôt nie je možné vylúčiť, že uplatnenie metódy intervalov môže viesť k situáciám, v ktorých sú inštitúcie s hodnotami daného ukazovateľa rizika, ktoré sú blízke hodnotám inštitúcií zaradených do predchádzajúceho intervalu, napriek tomu zaradené do nasledujúceho intervalu, v ktorom sa nachádzajú inštitúcie, ktorých hodnoty rovnakého ukazovateľa rizika môžu byť niekedy podstatne vyššie.
To však neznamená, že metóda intervalov je poznačená zjavne nesprávnym posúdením.
V prvom rade Všeobecný súd v tejto súvislosti pripomenul, že delegované nariadenie 2015/63 stanovilo (
4
) metódu úpravy príspevkov ex ante podľa rizikového profilu inštitúcií, ktorá je založená na porovnaní ich rizikových profilov. Ako však vyplýva z empirickej štúdie vykonanej pred prijatím delegovaného nariadenia 2015/63, ktorej výsledky boli zhrnuté v technickej štúdii Joint Research Centre (Spoločné výskumné centrum, ďalej len „JRC“) Komisie, metóda intervalov sa nachádza medzi metódami, ktoré môžu umožniť takéto porovnanie, a dokonca sa považuje za najvhodnejšiu metódu na tento účel. Metóda intervalov je totiž uznávanou štatistickou metódou na účely spracovania extrémnych hodnôt, keďže v čo najväčšej miere bráni tomu, aby prítomnosť týchto hodnôt viedla k denaturovaným porovnaniam. Ako to vyplýva z technickej štúdie JRC v prejednávanej veci, uvedená metóda umožňuje vyhnúť sa tomu, aby inštitúcie s vysokými hodnotami pre niektoré ukazovatele rizika dostali skóre, ktoré pre tieto ukazovatele vykazuje nízky rizikový profil, pretože existujú niektoré inštitúcie s extrémnymi hodnotami.
V druhom rade Všeobecný súd uviedol, že metóda intervalov je jednoduchou metódou na porovnanie veľkého počtu údajov vykázaných inštitúciami, ktorých príspevok ex ante je prispôsobený ich rizikovému profilu. V tejto súvislosti spresnil, že napadnuté ustanovenie stanovuje pravidlo, podľa ktorého sa počet intervalov vypočíta na základe vzorca, ktorý je v ňom uvedený, ako aj pravidlo, podľa ktorého SRB v zásade určuje rovnaký počet inštitúcií na každý interval, pričom začína tým, že do prvého intervalu zapíše inštitúcie, pre ktoré sú hodnoty hrubého ukazovateľa najnižšie. Všeobecný súd dospel k záveru, že metóda intervalov stanovuje objektívne pravidlá, ktoré môže SRB ľahko uplatňovať, čo navyše predstavuje cieľ, ktorý môže byť legitímne sledovaný právnou úpravou Únie
V treťom rade Všeobecný súd usúdil, že dôsledky dvoch vyššie uvedených javov relativizujú štyri nasledujúce okolnosti. Po prvé sa úprava príspevkov ex ante podľa článku 9 ods. 3 delegovaného nariadenia 2015/63 môže vykonať len v rozsahu koeficientu od 0,8 do 1,5 (
5
). Základný ročný príspevok tak zostáva dominantným faktorom na určenie príspevku ex ante vzhľadom na rizikový profil inštitúcií.
Po druhé, ako v podstate vyplýva z technickej štúdie JRC, tieto javy sú obmedzené v tom zmysle, že sa môžu vyskytnúť najmä v posledných intervaloch, a nie vo veľkej väčšine intervalov.
Po tretie je nesporné, že inštitúcie, ktoré sa nachádzajú v týchto posledných intervaloch, majú vyššie hodnoty pre dotknutý ukazovateľ rizika než inštitúcie pridelené do nižších intervalov.
Po štvrté metóda úpravy príspevkov ex ante podľa rizikového profilu zohľadňuje množstvo ukazovateľov rizika (
6
). Inštitúcia je preto zaradená do viacerých intervalov na základe jej hodnôt a hodnôt ostatných inštitúcií pre každý ukazovateľ rizika. Ako však vyplýva z technickej štúdie JRC, inštitúcie majú tendenciu nachádzať sa v rôznych intervaloch pre rôzne ukazovatele rizika, čo umožňuje vykonať celkové porovnanie dotknutých inštitúcií.
Za týchto podmienok Všeobecný súd odmietol tvrdenie, že zavedením metódy intervalov je delegované nariadenie 2015/63 poznačené zjavne nesprávnym posúdením.
(
1
)	V súlade s článkom 70 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).
(
2
)	Rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií SRB/ES/2021/22 zo 14. apríla 2021 o výpočte príspevkov ex ante na rok 2021 do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií.
(
3
)	Delegované nariadenie Komisie z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).
(
4
)	Podľa článku 103 ods. 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 173, 2014, s. 190).
(
5
)	Podľa článku 9 ods. 3 delegovaného nariadenia 2015/63.
(
6
)	Ako vyplýva z článku 6 delegovaného nariadenia 2015/63.