Ideiglenes változat
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hatodik tanács)
2026. május 21.(*)
„ Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Állami támogatás – A mezőgazdasági és az erdészeti ágazatban nyújtott bizonyos támogatások csoportmentessége – 702/2014/EU rendelet – A természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenség által okozott károk ellentételezésére nyújtott támogatás – A támogatás összegének csökkentése abban az esetben, ha nem áll rendelkezésre az éves átlagtermelés vagy a termeléssel összefüggő jövedelem legalább 50%‑ára, valamint az érintett tagállamban vagy régióban a leggyakrabban előforduló éghajlati kockázatokra kiterjedő biztosítás – A 25. cikk (9) bekezdése – A megkövetelt biztosítás megkötésének a támogatás kedvezményezettje számára fennálló lehetetlensége ”
A C‑52/25. sz. [Binanrier](i) és C‑53/25. sz. [Beaudeluc]i egyesített ügyekben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott két előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyeket a cour d’appel de Mons (monsi fellebbviteli bíróság, Belgium) a Bírósághoz 2025. január 28‑án érkezett, 2025. január 21‑i határozataival terjesztett elő az
RZ,
GT (C‑52/25),
AX,
UI (C‑53/25)
és
a Région wallonne
között folyamatban lévő eljárásokban,
A BÍRÓSÁG (hatodik tanács),
tagjai: A. Kumin, tanácselnökként eljárva, S. Gervasoni és M. Bošnjak (előadó) bírák,
főtanácsnok: A. Biondi,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–        a belga kormány képviseletében P. Cottin, C. Pochet és M. Van
Regemorter, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: X. Drion avocat,
–        az Európai Bizottság képviseletében A. Bouquet, C. Kovács és S. Verschraegen, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2026. január 15‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek az [EUMSZ 107. és EUMSZ 108. cikk] alkalmazásában a mezőgazdasági és az erdészeti ágazatban, valamint a vidéki térségekben nyújtott támogatások bizonyos kategóriáinak a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánításáról szóló, 2014. június 25‑i 702/2014/EU bizottsági rendelet (HL 2014. L 193., 1. o.) 25. cikke (9) bekezdésének értelmezésére vonatkoznak.
2        E kérelmek előterjesztésére két jogvita keretében került sor, amelyek közül az első RZ és GT (C‑52/25. sz. ügy), a második pedig AX és UI (C‑53/25. sz. ügy) mezőgazdasági termelők, valamint a Région wallonne (Vallon régió, Belgium) között az aszály miatt keletkezett károk megtérítése tárgyában van folyamatban.
Jogi háttér
Az uniós jog
3        Az alapeljárások tényállásának időpontjában hatályos és azóta felváltott 702/2014 rendelet (10), (42) és (54) preambulumbekezdésének szövege a következő volt:
„(10)      E rendelet általános alkalmazási feltételeit olyan közös elvek alapján kell meghatározni, amelyek biztosítják, hogy a támogatás közös érdekű célt szolgáljon, egyértelmű ösztönző hatást fejtsen ki, megfelelő és arányos legyen, odaítélése teljes mértékben átlátható módon, ellenőrzési mechanizmus alkalmazása és rendszeres értékelés mellett történjék, és ne járjon a kereskedelmi feltételeknek a közös érdek szempontjából elfogadhatónál nagyobb mértékű torzulásával.
[…]
(42)      A szóban forgó támogatási kategóriáknak különösen a következőket kell magukban foglalniuk: […] a kockázatok és válságok kezeléséhez kapcsolódó támogatások, például természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenségek által okozott veszteségek ellentételezéséhez […] nyújtott támogatás. A támogatás céljai között kell szerepelnie különösen annak, hogy javuljon a mezőgazdasági ágazat egészének versenyképessége és életképessége.
[…]
(54)      A megfelelő kockázat‑ és válságkezelés alapvető fontosságú a mezőgazdasági ágazat fenntarthatóságának és versenyképességének biztosításához. Az elsődleges mezőgazdasági termelés sajátos természeti, időjárási, valamint egészségügyi kockázatoknak és válságoknak van kitéve. Ezért a kockázat‑ és válságkezeléshez, valamint az állattenyésztési ágazat számára nyújtott támogatásokat indokolt az elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó [kis‑ és középvállalkozásokra (kkv‑k)] korlátozni. A természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenségek által okozott veszteségek ellentételezéséhez, az állatbetegségek és növénykárosítók elleni küzdelemhez és a biztosítási díjak fizetéséhez nyújtott állami támogatásokat azon kedvezményezettek megsegítésére kell korlátozni, akik annak ellenére szembesülnek különleges nehézségekkel, hogy észszerű erőfeszítéseket tettek az ilyen kockázatok lehető legkisebbre csökkentésére. Az állami támogatásnak nem lehet az a hatása, hogy a kedvezményezetteket szükségtelen kockázatok vállalására csábítsa. Az elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó kkv‑knak maguknak kell viselniük a termelési módszerek vagy a termékek meggondolatlan megválasztásának következményeit.”
4        E rendeletnek „A mentesség feltételei” című 3. cikke kimondta:
„A támogatási programok, a támogatási program keretében nyújtott egyedi támogatások és az ad hoc támogatások az [EUMSZ] 107. cikkének (2), illetve (3) bekezdése értelmében összeegyeztethetők a belső piaccal, és mentesülnek az [EUMSZ] 108. cikkének (3) bekezdése szerinti bejelentési kötelezettség alól, feltéve, hogy a szóban forgó támogatás megfelel az e rendelet I. fejezetében megállapított valamennyi feltételnek, valamint az e rendelet III. fejezetében a vonatkozó támogatási kategória tekintetében megállapított konkrét feltételeknek.”
5        Az említett rendeletnek „A természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenség által okozott károk ellentételezésére nyújtott támogatás” című 25. cikke a következőket írta elő:
„(1)      A természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenség által okozott károk ellentételezésére elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó kkv‑k számára nyújtott támogatás az [EUMSZ] 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében összeegyeztethető a belső piaccal, és mentesül az [EUMSZ] 108. cikkének (3) bekezdése szerinti bejelentési kötelezettség alól, amennyiben megfelel az e cikk (2)–(10) bekezdésében és az I. fejezetben meghatározott feltételeknek.
[…]
(9)      Az e cikk alapján nyújtott támogatást 50%‑kal csökkenteni kell minden esetben, ha a támogatást nem olyan kedvezményezett számára ítélik oda, aki biztosítást kötött az éves átlagtermelésének vagy a termeléssel összefüggő jövedelmének legalább 50%‑ára és az érintett tagállamban vagy régióban statisztikailag leggyakrabban előforduló, biztosítással fedezhető éghajlati kockázatok ellen.
[…]”
A belga jog
6        A 2018. augusztus 23‑i arrêté du gouvernement wallon considérant comme une calamité agricole la sécheresse d’août 2016 à juin 2017, délimitant l’étendue géographique de cette calamité et déterminant l'indemnisation des dommages (a vallon kormánynak a 2016 augusztusától 2017 júniusáig tartó aszály mezőgazdasági katasztrófának minősítéséről, e katasztrófa földrajzi kiterjedésének körülhatárolásáról és a károk ellentételezésének meghatározásáról szóló rendelete) (Moniteur belge, 2018. szeptember 4., 68445. o.; a továbbiakban: 2018. augusztus 23‑i rendelet) 6. cikke szerint:
„[a] kárenyhítést illetően az [5]. cikk alkalmazásából eredő összegeket ötven százalékkal csökkenteni kell, ha a károsult nem kötött biztosítást a termelésének legalább ötven százalékára az éghajlati kockázatok ellen”.
Az alapeljárások, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések és a Bíróság előtti eljárás
7        Az alapeljárás felpereseit, akiknek mezőgazdasági üzemei állandó és időszakos gyepterületekből, valamint az állatok takarmányozására szolgáló füves területekből állnak, a 2016 augusztusa és 2017 júniusa közötti aszályos időszakokban kár érte. 2018. augusztus 23‑i határozatával a vallon kormány (Belgium) ezt az aszályt olyan mezőgazdasági katasztrófának ismerte el, amely a nemzeti jog alapján kárenyhítésre jogosít. Az alapeljárás felperesei e jogcímen kárenyhítés iránti kérelmet nyújtottak be.
8        2018. október 31‑én Luxembourg tartomány (Belgium) kormányzója kárenyhítésre vonatkozó javaslatot tett, amelyben a 2018. augusztus 23‑i rendelet 6. cikke alapján a kárenyhítés mértékét 50%‑kal csökkentette amiatt, hogy a károsultak nem kötöttek a termelésük legalább 50%‑ára kiterjedő biztosítást éghajlati kockázatok ellen.
9        Az alapeljárás felperesei vitatták e javaslat megalapozottságát, azt állítva, hogy a Belgiumban rendelkezésre álló biztosítások nem tették lehetővé a mezőgazdasági üzemeknek az aszály kockázata elleni biztosítását. Luxembourg tartomány kormányzója azonban 2018. december 10‑i két határozatával a felére csökkentett összegű kártérítést állapított meg az alapeljárás felpereseinek.
10      2021. március 15‑i két ítéletével a cour d’appel de Liège (liège‑i fellebbviteli bíróság, Belgium) elutasította az alapeljárás felperesei által e két határozattal szemben indított keresetet azzal az indokkal, hogy a 2018. augusztus 23‑i rendelet 6. cikke összhangban van a 702/2014 rendelet 25. cikkének (9) bekezdésével, amelynek értelmében a támogatást 50%‑kal csökkenteni kell, kivéve, ha azt olyan kedvezményezetteknek nyújtják, akik biztosítást kötöttek az éves átlagtermelésük vagy a termeléssel összefüggő jövedelmük legalább 50%‑ára és az érintett tagállamban vagy régióban statisztikailag leggyakrabban előforduló, biztosítással fedezhető éghajlati kockázatok ellen. Mivel Belgiumban a leggyakrabban előforduló éghajlati esemény a jégeső, és mivel e tagállamban léteznek olyan biztosítások, amelyek fedezik az ilyen típusú éghajlati eseményhez kapcsolódó kockázatokat, e bíróság úgy ítélte meg, hogy az alapeljárás felperesei számára lehetséges lett volna ilyen biztosítást kötni.
11      A Cour de cassation (semmítőszék, Belgium) 2023. január 19‑i ítéleteivel hatályon kívül helyezte e két ítéletet azzal az indokkal, hogy a cour d’appel de Liège (liège‑i fellebbviteli bíróság) nem vette figyelembe az alapeljárás felpereseinek azon érvelését, amely szerint lehetetlen volt számukra jégeső elleni biztosítás megkötése, mivel az nem terjed ki az állandó és ideiglenes gyepterületeken okozott károkra.
12      Az ügyeket visszautalták a cour d’appel de Mons (monsi fellebbviteli bíróság, Belgium), a kérdést előterjesztő bíróság elé. E bíróság előtt az alapeljárás felperesei egyrészt arra hivatkoznak, hogy Belgiumban a szóban forgó aszályok bekövetkezésének idején nem lehetett mezőgazdasági üzemre ilyen kockázattal szemben biztosítást kötni. Másrészt, bár kétségtelenül léteztek a jégeső kockázatát fedező biztosítások, az alapeljárás felperesei nem fértek hozzá ezekhez, mivel mezőgazdasági földterületeik – sajátos jellemzőikre tekintettel – nem voltak biztosíthatók az ilyen kockázattal szemben. A 2018. augusztus 23‑i rendelet 6. cikke hátrányosan megkülönböztető, mivel nem teszi lehetővé a mezőgazdasági termelők számára annak bizonyítását, hogy nem tudtak termelésük több mint felére az érintett kockázat, sőt, a Belgiumban statisztikailag leggyakrabban előforduló éghajlati kockázat ellen biztosítást kötni.
13      A kérdést előterjesztő bíróság a 702/2014 rendelet 25. cikke (9) bekezdésének hatályára, valamint a 2018. augusztus 23‑i rendelet 6. cikkének e rendelkezéssel való összeegyeztethetőségére kérdez rá. E tekintetben megjegyzi, hogy e 6. cikk nem veszi figyelembe azt a tényt, hogy a károsult esetleg nem volt abban a helyzetben, hogy akár biztosítást kössön a neki kárt okozó éghajlati kockázattal – a jelen esetben az aszállyal – szemben, akár mezőgazdasági üzemét más éghajlati kockázatok ellen biztosítsa.
14      E körülmények között a cour d’appel de Mons (monsi fellebbviteli bíróság) felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„(1)      Alkalmazandó‑e […] a [702/2014] bizottsági rendelet 25. cikkének (9) [bekezdése], amely úgy rendelkezik, hogy a természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenség által okozott károk ellentételezésére elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó kkv‑k számára nyújtott támogatást 50%‑kal csökkenteni kell minden esetben, ha a támogatást nem olyan kedvezményezett számára ítélik oda, aki biztosítást kötött az éves átlagtermelésének vagy a termeléssel összefüggő jövedelmének legalább 50%‑ára és az érintett tagállamban vagy régióban statisztikailag leggyakrabban előforduló, biztosítással fedezhető éghajlati kockázatok ellen, akkor, ha a támogatást valamely, természeti katasztrófának minősített olyan éghajlati jelenség (a jelen esetben aszály) által okozott károk ellentételezésére nyújtják a mezőgazdasági termelők számára, amely nem tartozik az érintett tagállamban (a jelen esetben [a Belga Királyságban]) statisztikailag leggyakrabban előforduló éghajlati kockázatok közé?
(2)      Alkalmazandó‑e az e [25.] cikkben előírt csökkentés akkor, ha a támogatást valamely, természeti katasztrófának minősített olyan éghajlati jelenség (a jelen esetben aszály) által okozott károk ellentételezésére nyújtják a mezőgazdasági termelők számára, amely nem tartozik azon éghajlati kockázatok közé, amelyek tekintetében az érintett tagállamban (a jelen esetben [a Belga Királyságban]) létezik elérhető biztosítási fedezet, noha vannak más – statisztikailag gyakrabban előforduló – éghajlati kockázatokat (a jelen esetben a jégesőt) fedező biztosítások, amelyeket a támogatás kedvezményezettjének minősülő mezőgazdasági termelő megköthetett volna?
(3)      Ugyanezen cikk lehetővé teszi‑e az érintett tagállam számára, hogy ne csökkentse a valamely, természeti katasztrófának minősített éghajlati jelenség által okozott károk ellentételezésére a mezőgazdasági termelőknek nyújtott támogatást, ha a támogatás kedvezményezettje bizonyítja, hogy az általa folytatott termeléstípus (a jelen esetben az állandó és időszakos gyepterületek, valamint az állatok takarmányozására szolgáló füves területek, és nem a növénytermesztés) az érintett tagállamban (a jelen esetben [a Belga Királyságban]) az éves átlagtermelés vagy a termeléssel összefüggő jövedelem legalább 50%‑ára kiterjedően nem biztosítható a statisztikailag leggyakrabban előforduló éghajlati kockázatok ellen?”
15      A Bíróság elnöke a 2025. február 24‑i végzésével az írásbeli és a szóbeli szakasz lefolytatása, valamint az ítélethozatal céljából egyesítette a C‑52/25. és C‑53/25. sz. ügyeket.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első és a második kérdésről
16      Első és második kérdésével, amelyeket célszerű együttesen vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a 702/2014 rendelet 25. cikkének (9) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy a természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenség által okozott károk ellentételezésére elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó kkv‑nak nyújtott támogatás összegét a felére kell csökkenteni, ha e kkv nem rendelkezik biztosítással az érintett tagállamban vagy régióban statisztikailag leggyakrabban előforduló éghajlati kockázatokkal szemben, olyan helyzetben, amikor az érintett támogatás olyan éghajlati jelenség által okozott kár ellentételezésére irányul, amely egyrészt nem tartozik e kockázatok körébe, másrészt pedig nem minősül az e tagállamban vagy az érintett régióban biztosítható kockázatnak.
17      A 702/2014 rendelet 25. cikkének (1) bekezdése értelmében a természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenség által okozott károk ellentételezésére elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó kkv‑k számára nyújtott támogatás az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében összeegyeztethető a belső piaccal, és mentesül az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdése szerinti bejelentési kötelezettség alól, amennyiben megfelel többek között az említett 25. cikk (2)–(10) bekezdésében meghatározott feltételeknek.
18      Az így említett rendelkezések között szerepel a 702/2014 rendelet 25. cikkének (9) bekezdése, amelynek értelmében az e 25. cikk alapján nyújtott támogatást 50%‑kal csökkenteni kell minden esetben, ha a támogatást nem olyan kedvezményezett számára ítélik oda, aki biztosítást kötött az éves átlagtermelésének vagy a termeléssel összefüggő jövedelmének legalább 50%‑ára és az érintett tagállamban vagy régióban statisztikailag leggyakrabban előforduló, biztosítással fedezhető éghajlati kockázatok ellen.
19      Az előterjesztett kérdések megválaszolása érdekében emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely uniós jogi rendelkezés értelmezéséhez annak kifejezésein kívül a szövegkörnyezetét, és különösen annak célját is figyelembe kell venni (lásd ebben az értelemben: 2025. november 13‑i JYSK ítélet, C‑117/24, EU:C:2025:872, 23. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
20      Ami a 702/2014 rendelet 25. cikke (9) bekezdésének szövegét illeti, az pontosítja, hogy az e 25. cikk alapján nyújtott támogatás főszabály szerint a felére csökken, kivéve, ha a kedvezményezett biztosítást kötött „az éves átlagtermelésének vagy a termeléssel összefüggő jövedelmének legalább 50%‑ára”, a fedezett kockázatok meghatározását illetően pedig a biztosítás kiterjed „az érintett tagállamban vagy régióban statisztikailag leggyakoribb éghajlati kockázatok[ra] […]”.
21      E rendelkezés tehát meghatározza azt a két együttes feltételt, amelyeknek meg kell felelnie a támogatás kedvezményezettje által kötött biztosításnak annak érdekében, hogy e támogatás összege ne csökkenjen a felére. Ez semmilyen utalást nem tartalmaz arra az éghajlati kockázatra, amely konkrétan a támogatás nyújtását indokoló kárt okozta, sem pedig arra, hogy kifejezetten ezt a kockázatot fedező biztosítást kell kötni. Következésképpen a 702/2014 rendelet 25. cikke (9) bekezdésének szó szerinti értelmezéséből az következik, hogy sem az a kérdés, hogy milyen jellegű a megtérítendő kárt konkrétan okozó éghajlati kockázat, sem pedig az, hogy e különös kockázat, a jelen esetben az aszály, ténylegesen biztosítható volt‑e, nem releváns annak vizsgálata során, hogy az érintett támogatást e rendelkezés értelmében a felére kell‑e csökkenteni, vagy sem. Az egyetlen vizsgálat, amelyet az illetékes nemzeti hatóságoknak ebben az összefüggésben el kell végezniük, az annak ellenőrzése, hogy a támogatás potenciális kedvezményezettje kötött‑e a fent említett feltételeknek megfelelő biztosítást, különösen azt, hogy olyan kockázat ellen biztosította‑e magát, amely az érintett tagállamban vagy régióban a statisztikailag leggyakrabban előforduló kockázatok közé tartozik.
22      Ez az értelmezés teljes mértékben megfelel a 702/2014 rendelet 25. cikkének (9) bekezdése által követett célnak.
23      Ahogyan az e rendelet (54) preambulumbekezdéséből kitűnik, a természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenségek által okozott károk ellentételezésére nyújtott támogatás a megfelelő kockázat‑ és válságkezelés keretébe illeszkedik, és célja azon kkv‑k megsegítése, amelyek annak ellenére szembesülnek különleges nehézségekkel, hogy észszerű erőfeszítéseket tettek az elsődleges mezőgazdasági termelést érintő, különösen éghajlati kockázatok lehető legkisebbre csökkentésére. Az említett rendelet (10) és (42) preambulumbekezdéséből az is következik, hogy az ilyen támogatásoknak egyértelmű ösztönző hatást kell kifejteniük, ugyanakkor javítaniuk kell az uniós mezőgazdasági ágazat egészének versenyképességét és életképességét.
24      Az e rendelet 25. cikkének (9) bekezdésében előírt csökkentés célja tehát az, hogy az elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó kkv‑kat arra ösztönözze, hogy biztosítást kössenek azon éghajlati kockázatok fedezésére, amelyeknek statisztikailag leginkább ki vannak téve. Az uniós jogalkotó azáltal, hogy a támogatás teljes összegének kifizetését ahhoz a feltételhez kötötte, hogy a támogatás potenciális kedvezményezettjei olyan biztosítással rendelkezzenek, amely minimalizálhatja az előre látható éghajlati kockázatoknak a mezőgazdasági tevékenységükre gyakorolt pénzügyi következményeit, csökkenteni kívánta az érintett kkv‑k gazdasági függőségét a természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenségek által okozott károk megtérítésére irányuló rendszerek keretében nyújtott mezőgazdasági támogatásoktól, miközben összességében korlátozza e támogatások teljes összegét.
25      Márpedig az, hogy a 702/2014 rendelet 25. cikkének (9) bekezdése alapján felére csökkentik a valamely éghajlati jelenség által okozott kár címén nyújtott támogatás összegét olyan helyzetben, amikor egyrészt az ilyen jelenség nem tartozik az érintett tagállamban vagy régióban statisztikailag leggyakrabban előforduló éghajlati kockázatok közé, másrészt pedig arra vonatkozóan nem köthető biztosítás e tagállamban vagy régióban, nem tűnik ellentétesnek ezzel a célkitűzéssel. Éppen ellenkezőleg, ha úgy kellene tekinteni, hogy ilyen helyzetben az érintett támogatás kedvezményezettjére nézve nem csökkenthetik a felére e támogatás összegét, az azzal a kockázattal járna, hogy csökkenne a lehető legteljesebb biztosítási fedezet irányába ható, az elsődleges mezőgazdasági ágazat egészére gyakorolt általános ösztönző hatás.
26      A fenti indokokra tekintettel az első és a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 702/2014 rendelet 25. cikkének (9) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenség által okozott károk ellentételezésére elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó kkv‑nak nyújtott támogatás összegét a felére kell csökkenteni, ha e kkv nem rendelkezik biztosítással az érintett tagállamban vagy régióban statisztikailag leggyakrabban előforduló éghajlati kockázatokkal szemben, olyan helyzetben, amikor az érintett támogatás olyan éghajlati jelenség által okozott kár ellentételezésére irányul, amely egyrészt nem tartozik e kockázatok körébe, másrészt pedig nem minősül az e tagállamban vagy az érintett régióban biztosítható kockázatnak.
A harmadik kérdésről
27      Harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a 702/2014 rendelet 25. cikkének (9) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy a természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenség által okozott károk ellentételezésére elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó kkv‑nak nyújtott támogatást felére kell csökkenteni, ha e kkv az érintett biztosítási piacon rendelkezésre álló kínálatra tekintettel nem tudott az általa folytatott termeléstípus az említett rendelkezésben foglalt feltételeknek megfelelő biztosítást kötni.
28      A jelen ítélet 21. pontjából kitűnik, hogy a 702/2014 rendelet 25. cikkének (9) bekezdése azon két feltétel előírására szorítkozik, amelyeknek az e 25. cikk alapján nyújtott támogatás kedvezményezettje által kötendő biztosításnak meg kell felelnie annak érdekében, hogy e támogatást ne csökkentsék e rendelkezés értelmében a felére.
29      Így a 702/2014 rendelet 25. cikke (9) bekezdésének szövege önmagában nem teszi lehetővé annak meghatározását, hogy a támogatás e rendelkezésnek megfelelő csökkentése előtt az illetékes nemzeti hatóságok kötelesek‑e megvizsgálni, hogy az érintett biztosítási piacon rendelkezésre álló kínálatra tekintettel a támogatás kedvezményezettje számára tényleges lehetséges volt‑e az általa folytatott típusú termelésre az e rendelkezésben előírt feltételeknek megfelelő biztosítást kötni. Közelebbről, e megfogalmazásból nem lehet egyértelműen arra következtetni, hogy a támogatás főszabályként előírt felére csökkentése nem alkalmazandó, ha a kedvezményezett nem fér hozzá ilyen biztosításhoz. E körülmények között a harmadik kérdésre adandó válaszhoz e 25. cikk (9) bekezdésének teleologikus értelmezésére van szükség.
30      E tekintetben, ahogyan az a jelen ítélet 24. pontjából kitűnik, az e rendelkezésben előírt csökkentés célja az elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó kkv‑k arra való ösztönzése, hogy biztosítást kössenek azon éghajlati kockázatok fedezésére, amelyeknek statisztikailag leginkább ki vannak téve, ily módon csökkentve gazdasági függőségüket a természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenségek által okozott károk megtérítésére irányuló rendszerek keretében nyújtott mezőgazdasági támogatásoktól.
31      A megfelelő kockázat‑ és válságkezelés keretében a 702/2014 rendelet 25. cikkének (9) bekezdésében előírt feltételeknek eleget tevő biztosítás megkötése olyan észszerű erőfeszítések közé tartozik, amelyek jogosan elvárhatók elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó kkv‑któl annak érdekében, hogy minimalizálják az előre látható éghajlati kockázatoknak a tevékenységükre gyakorolt pénzügyi következményeit. Amennyiben a támogatás kedvezményezettje nem tett ilyen erőfeszítéseket, és nem biztosította megfelelően az üzemét, a támogatás e rendelet 25. cikkének (9) bekezdésében előírt jelentős csökkentése e magatartás közvetlen következményeként indokolt.
32      Mindazonáltal, ahogyan arra a főtanácsnok az indítványának 28. és 29. pontjában lényegében rámutatott, ilyen következmény nem állhat fenn abban a kivételes esetben, ha az érintett piacon nem áll rendelkezésre a 702/2014 rendelet 25. cikkének (9) bekezdésében foglalt követelményeknek eleget tevő biztosítás. Ebben az esetben nem róható fel a támogatás kedvezményezettjének, hogy nem tett meg minden észszerű erőfeszítést annak érdekében, hogy az ilyen biztosítás megkötésével minimalizálja az előre látható éghajlati kockázatoknak a tevékenységére gyakorolt pénzügyi következményeit. E kedvezményezett ugyanis nem volt olyan helyzetben, hogy saját kezdeményezésére csökkenteni tudja a károk megtérítésére irányuló rendszerektől való gazdasági függőségét, így a támogatás csökkentésének alapjául szolgáló ösztönzés tárgytalanná válik. Ez a következtetés annál is inkább érvényes, mivel a támogatás kedvezményezettje továbbra is ki van téve az őt ért károk összes pénzügyi következményének, és mivel az általa igényelhető támogatás ellentételezésre irányul.
33      Ebből következik, hogy a 702/2014 rendelet 25. cikke alapján nyújtott támogatást nem kell csökkenteni e 25. cikk (9) bekezdése rendelkezéseinek megfelelően, ha megállapítást nyer, hogy az érintett biztosítási piacon rendelkezésre álló kínálatra tekintettel a támogatás kedvezményezettje számára nem volt lehetséges az általa folytatott termeléstípusra az e rendelkezésben előírt feltételeknek megfelelő biztosítást kötni. Adott esetben a támogatás kedvezményezettjének kell bizonyítania az ilyen helyzet fennállását alátámasztó ténybeli és jogi körülményeket.
34      E tekintetben pontosítani kell egyrészt, hogy a 702/2014 rendelet 25. cikke (9) bekezdésének ilyen értelmezése nem ellentétes e rendelkezés egységes értelmezésének követelményével. Amint ugyanis arra a főtanácsnok az indítványának 33. pontjában lényegében rámutatott, ezen értelmezés lehetővé teszi annak biztosítását, hogy a támogatásnak az említett rendelkezés alapján való csökkentése objektív kritérium alapján és a megfelelő kockázat‑ és válságkezelés követelményével összhangban történjen.
35      Másrészt semmi nem enged arra következtetni, hogy az ilyen értelmezés torzíthatná a versenyt az Unió elsődleges mezőgazdasági ágazatában. Éppen ellenkezőleg, az a tény, hogy a 2014/702 rendelet 25. cikke alapján nyújtott támogatást nem kell e 25. cikk (9) bekezdése rendelkezéseinek megfelelően csökkenteni olyan helyzetben, amikor e támogatás kedvezményezettje nem tudott az utóbbi bekezdésben előírt feltételeknek megfelelő biztosítást kötni, orvosolhatja az ezen ágazatban működő kkv‑kat érő azon hátrányokat, amelyek abból erednek, hogy nincs olyan európai biztosítási piac, amely képes lenne teljes körű és egységes biztosítási szolgáltatásokat nyújtani minden egyes tagállamban.
36      A jelen ügyben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy Belgiumban a leggyakoribb éghajlati kockázat a jégeső, és hogy az alapügy tényállásának időpontjában az e kockázattal szembeni biztosítási fedezet rendelkezésre állt a belga biztosítási piacon. Az alapeljárás felperesei ugyanakkor arra hivatkoznak, hogy az állandó és időszakos gyepterületekkel, valamint az állatok takarmányozására szolgáló füves területekkel jellemezhető mezőgazdasági üzemeik sajátosságaira tekintettel lehetetlen volt számukra, hogy az éves átlagtermelésük vagy a termeléssel összefüggő jövedelmük legalább 50%‑ára jégeső elleni biztosítást kössenek.
37      A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak megvizsgálása, hogy a rendelkezésére álló információk összességére tekintettel megállapítható‑e, hogy az érintett biztosítási piacon rendelkezésre álló kínálatra tekintettel az alapeljárás felperesei ténylegesen nem tudtak a 702/2014 rendelet 25. cikkének (9) bekezdésében előírt feltételeknek megfelelő biztosítást kötni.
38      A fenti indokokra tekintettel a harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 702/2014 rendelet 25. cikkének (9) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenség által okozott károk ellentételezésére elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó kkv‑nak nyújtott támogatást nem kell a felére csökkenteni, ha e kkv az érintett biztosítási piacon rendelkezésre álló kínálatra tekintettel nem tudott az általa folytatott típusú termelésre az említett rendelkezésben foglalt feltételeknek megfelelő biztosítást kötni.
A költségekről
39      Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpen határozott:
1)      Az [EUMSZ 107. és EUMSZ 108. cikk] alkalmazásában a mezőgazdasági és az erdészeti ágazatban, valamint a vidéki térségekben nyújtott támogatások bizonyos kategóriáinak a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánításáról szóló, 2014. június 25‑i 702/2014/EU bizottsági rendelet 25. cikkének (9) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
a természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenség által okozott károk ellentételezésére elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó kis- vagy középvállalkozásnak (kkv) nyújtott támogatás összegét a felére kell csökkenteni, ha e kkv nem rendelkezik biztosítással az érintett tagállamban vagy régióban statisztikailag leggyakrabban előforduló éghajlati kockázatokkal szemben, olyan helyzetben, amikor az érintett támogatás olyan éghajlati jelenség által okozott kár ellentételezésére irányul, amely egyrészt nem tartozik e kockázatok körébe, másrészt pedig nem minősül az e tagállamban vagy az érintett régióban biztosítható kockázatnak.
2)      A 702/2014 rendelet 25. cikkének (9) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
a természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenség által okozott károk ellentételezésére elsődleges mezőgazdasági termeléssel foglalkozó kis‑ vagy középvállalkozásnak (kkv) nyújtott támogatást nem kell a felére csökkenteni, ha e kkv az érintett biztosítási piacon rendelkezésre álló kínálatra tekintettel nem tudott az általa folytatott termeléstípusra az említett rendelkezésben foglalt feltételeknek megfelelő biztosítást kötni.
Aláírások
*      Az eljárás nyelve: francia.
i      A jelen ügyek neve fiktív. E nevek nem egyeznek az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.