62000TO0228_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A T‑228/00., a T‑229/00., a T‑242/00., a T‑243/00., a T‑245/00–T‑248/00., a T‑250/00., a T‑252/00., a T‑256/00–T‑259/00., a T‑265/00., a T‑267/00., a T‑268/00., a T‑271/00., a T‑274/00–T‑276/00., a T‑281/00., a T‑287/00. és a T‑296/00. sz. egyesített ügyekben,
a Gruppo ormeggiatori del porto di Venezia Soc. coop. rl (székhelye: Velence [Olaszország], képviseli: F. Munari ügyvéd, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑228/00. sz. ügy),
a Gruppo ormeggiatori del porto di Chioggia Piccola Soc. coop. rl
(székhelye: Velence, képviselik: S. Carbone, A. Taramasso és F. Munari ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑229/00. sz. ügy),
a Compagnia lavoratori portuali Soc. coop. rl
és a Società cooperativa lavoratori portuali San Marco Venezia Soc. coop. rl (székhelye: Velence, képviselik: A. Bortoluzzi és C. Montagner ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felpereseknek (T‑242/00. sz. ügy),
a Portabagagli del porto di Venezia Soc. coop. rl (székhelye: Velence, képviselik: A. Bortoluzzi és C. Montagner ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑243/00. sz. ügy),
az Abibes SpA
(székhelye: Velence, képviselik: G. Orsoni, G. Simeone és A. Schmitt ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑245/00. sz. ügy),
a Fluvio Padana Srl (székhelye: Velence, képviselik: G. Orsoni, G. Simeone és A. Schmitt ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑246/00. sz. ügy),
a Serenissima motoscafi Srl (székhelye: Velence, képviselik: G. Orsoni, A. Pavanini és A. Schmitt ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑247/00. sz. ügy),
az Integrated Shipping Co. SpA (ISCO) (székhelye: Velence, képviselik: G. Orsoni, G. Simeone és A. Schmitt ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑248/00. sz. ügy),
a Società cooperativa veneziana motoscafi, Soc. coop. rl,
a Cooperativa „San Marco” motoscafi in servizio pubblico Soc. coop. rl
és a Cooperativa serenissima taxi Soc. coop. rl (székhelye: Velence, képviselik: G. Orsoni, A. Pavanini és A. Schmitt ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felpereseknek (T‑250/00. sz. ügy),
a Cooperativa ducale fra gondolieri di Venezia, Soc. coop. rl
és a Gondolieri Bauer Soc. coop. rl (székhelye: Velence, képviseli: M. Giantin ügyvéd, kézbesítési cím: Luxembourg)
felpereseknek (T‑252/00. sz. ügy),
a Sacra Srl (székhelye: Velence, képviselik: M. Marinoni, G. M. Roberti és F. Sciaudone ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑256/00. sz. ügy),
a Fondamente nuove servizio taxi e noleggio, Soc. coop. rl
és a Bucintoro motoscafi servizio taxi e noleggio Soc. coop. rl (székhelye: Velence, képviselik: R. Vianello, A. Bortoluzzi és C. Montagner ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felpereseknek (T‑257/00. sz. ügy),
a Multiservice Srl (székhelye: Velence, képviselik: A. Bortoluzzi és C. Montagner ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑258/00. sz. ügy),
a Veneziana di navigazione SpA (székhelye: Velence, képviselik: A. Bortoluzzi és C. Montagner ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑259/00. sz. ügy),
a Cooperativa traghetto S. Lucia Soc. coop. rl
(székhelye: Velence, képviselik: A. Bortoluzzi,  C. Montagner és F. Stivanello Gussoni ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑265/00. sz. ügy),
a Comitato „Venezia vuole vivere”
(székhelye: Velence, a T‑265/00. és a T‑267/00. sz. ügyekben képviselik: A. Bortoluzzi és C. Montagner, illetve a T‑274/00–T‑276/00., T‑281/00., T‑287/00. és T‑296/00. sz. ügyekben képviseli: A. Bianchini ügyvéd, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑265/00., T‑267/00., T‑274/00–T‑276/00., T‑281/00., T‑287/00. és T‑296/00. sz. ügyek),
a Cooperativa Daniele Manin fra gondolieri di Venezia Soc. coop. rl (székhelye: Velence, képviselik: A. Bortoluzzi, C. Montagner és F. Stivanello Gussoni ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑267/00. sz. ügy),
a Conepo servizi Soc. coop. rl (székhelye: Velence, képviselik: A. Biagini, S. Scarpa és P. Pettinelli ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑268/00. sz. ügy),
a Ligabue Catering SpA
(székhelye: Velence, képviselik: A. Vianello, M. Merola és A. Sodano ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑271/00. sz. ügy),
a Verde sport SpA (székhelye: Velence, képviseli: A. Bianchini ügyvéd, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑274/00. sz. ügy),
a Cooperativa carico scarico e trasporti scalo fluviale Soc. coop. rl
(székhelye: Velence, képviseli: A. Bianchini ügyvéd, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑275/00. sz. ügy),
a Cipriani SpA (székhelye: Velence, képviseli: A. Bianchini ügyvéd, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑276/00. sz. ügy),
a Cooperativa trasbagagli Soc. coop. rl
(székhelye: Velence, képviseli: A. Bianchini ügyvéd, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑281/00. sz. ügy),
a Cooperativa fra portabagagli della stazione di Venezia Srl (székhelye: Velence, képviseli: A. Bianchini ügyvéd, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑287/00. sz. ügy),
a Cooperativa braccianti mercato ittico „Tronchetto” Soc. coop. rl
(székhelye: Velence, képviseli: A. Bianchini ügyvéd, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek (T‑296/00. sz. ügy),
a T‑228/00., T‑229/00., T‑242/00., T‑243/00., T‑247/00., T‑250/00., T‑252/00., T‑256/00–T‑259/00., T‑265/00., T‑267/00., T‑268/00. és T‑271/00. sz. ügyekben támogatja őket:
az Olasz Köztársaság
(képviseli: U. Leanza, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)
beavatkozó,
az Európai Közösségek Bizottsága (képviseli: V. Di Bucci, meghatalmazotti minőségben, segítője: A. Dal Ferro ügyvéd, kézbesítési cím: Luxembourg)
alperes ellen
a Velence és Chioggia területén letelepedett vállalkozások javára a szociális terhek csökkentéséről szóló, 30/1997 és 206/1995 törvényekben előírt támogatási intézkedésekről szóló, 1999. november 25‑i 2000/394/EK bizottsági határozat (HL 2000. L 150., 50. o.) megsemmisítése iránti kérelme tárgyában,
AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG (kibővített második tanács),
tagjai: J. Pirrung tanácselnök, A. W. H. Meij, N. J. Forwood, I. Pelikánová és S. S. Papasavvas bírák,
hivatalvezető: H. Jung,
meghozta a következő
Végzést
Az ítélet indoklása
Tényállás és eljárás
1. A Velence és Chioggia területén letelepedett vállalkozások javára a szociális terhek csökkentéséről szóló, 30/1997 és 206/1995 törvényekben előírt támogatási intézkedésekről szóló, 1999. november 25‑i 2000/394/EK határozatával (HL 2000. L 150., 50. o., a továbbiakban: a megtámadott határozat) a Bizottság megállapította, hogy a fent említett törvények és az 1994. augusztus 5‑i miniszteri rendelet 2. cikkében előírt szociális terhek csökkentése a közös piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősül, amennyiben ezeket a csökkentéseket az olyan, ezen területekre telepített vállalkozások számára biztosították, amelyek a kis‑ vagy közepes vállalkozásokra (KKV) vonatkozó állami támogatásokat érintő közösségi keretek szerint nem minősülnek kis‑ vagy közepes vállalkozásnak, sem olyan vállalkozásnak, mely jogosult az EK 87. cikk (3) bekezdése c) pontja szerinti eltérések igénybevételére, sem pedig a munkaerő‑piaci beilleszkedés vagy újrabeilleszkedés területén különös nehézségekkel küzdő munkavállalókat alkalmazó vállalkozásnak,
összhangban a foglalkoztatási támogatásokra vonatkozó iránymutatásokkal (a megtámadott határozat 1. cikkének második mondata). Ugyanezen határozat szerint az 1994. augusztus 5‑i miniszteri rendelet 2. cikkében előírt, az ASPIV, Consorzio Venezia nuova, ACTV, Panfido SpA és AMAV önkormányzati vállalkozások kivételével Velence és Chioggia területén letelepedett vállalkozásoknak juttatott szociális tehercsökkentés szintén összeegyeztethetetlen a közös piaccal (a megtámadott határozat 2. cikke).
2. A megtámadott határozat 5. cikkében a Bizottság kötelezte az Olasz Köztársaságot az ezen határozat 1. cikkének második mondatában és 2. cikkében említett, a közös piaccal összeegyeztethetetlen támogatásoknak a kedvezményezettektől való visszatéríttetésére.
3. A megtámadott határozatban szereplő adatok szerint a Bizottság az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást megindítására vonatkozó döntését 1997. december 17‑i levelével közölte az Olasz Köztársasággal (harmadik preambulumbekezdés), és a vizsgált támogatási rendszereket 1997. december 1‑jével függesztették fel (tizennegyedik preambulumbekezdés).
4. A megtámadott határozatot az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának
2000. június 23‑i számában tették közzé. Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2000. augusztus 30. és szeptember 18‑a között érkezett beadványaikkal a felperesek a jelen kereseteket terjesztették elő.
5. Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2001. január 19‑én érkezett beadványával a Bizottság ezen keresetek elfogadhatatlansága iránti kifogást terjesztett elő.
6. Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2001. március 7‑én érkezett beadványával az Olasz Köztársaság a T‑256/00., a T‑268/00. és a T‑271/00. sz. ügyek felperesei kérelmeinek támogatójaként kívánt beavatkozni. 2001. április 10‑én érkezett beadványával a T‑228/00., a T‑229/00., a T‑242/00., a T‑243/00., a T‑247/00., a T‑250/00., a T‑252/00., a T‑257/00., a T‑259/00., a T‑265/00., és a T‑267/00. sz. ügyek felperesei kérelmeinek támogatójaként kívánt beavatkozni. A kibővített második tanács elnöke 2001. június 19‑i végzéseivel, a felek meghallgatását követően megengedte a beavatkozásokat a T‑256/00., a T‑268/00. és a T‑271/00. sz. ügyek esetén az írásbeli szakaszban, míg a többi ügyben, figyelemmel az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 116. cikke 6. §‑ára, a szóbeli szakaszban.
7. Az eljárási szabályzat 64. cikkében előírt pervezető intézkedések keretein belül az Elsőfokú Bíróság, tekintettel a megtámadott határozatban megfogalmazott
és lényegében annak 1. pontjában meghatározott megfelelőségi feltételek összetettségére, felhívta az Olasz Köztársaságot annak pontosítására, hogy a jelen ügyek minden egyes felperese, valamint a másik 35, szintén a megtámadott határozat megsemmisítésére irányuló ügy felperesei tekintetében vissza kívánja‑e követelni a vitatott nyújtott támogatásokat. Az Elsőfokú Bíróság Hivatalánál 2003. szeptember 25‑én nyilvántartásba vett levelével az Olasz Köztársaság az Elsőfokú Bíróság kérelmére kiegészítve 2004. március 24‑én nyilvántartásba vett levelével jelezte, hogy a kérdéses támogatások visszatéríttetésére irányuló eljárás alól kivonta mindazon vállalkozásokat, amelyek a jelen keresetet indították. Szintúgy bemutatott két, egy 2001. június 29‑i és egy október 29‑i levelet, amelyekben az Olasz Köztársaság kérelmére a Bizottság a megtámadott határozat végrehajtása céljából javaslatokat tett a bizonyos tevékenységi területeken működő vállalkozásoknak biztosított, kérdéses csökkentett szociális terhek állami támogatásnak minősülése tekintetében.
8. Az Elsőfokú Bíróság felkérte a Bizottságot, hogy foglaljon állást az olasz kormány fenti válaszai tekintetében, ami a megtámadott határozat végrehajtása során a visszatéríttetés eljárása alól mentesített felperes vállalkozások eljáráshoz fűződő érdekét illeti, kereseteik elfogadhatóságának vizsgálata szempontjából. A Bizottság e kérésnek az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2004. május 14‑én érkezett levelével tett eleget.
9. A Bizottság válaszát követően ugyanezt a kérést intézték a felperesek felé is. Ezt meghaladóan a felpereseket, csakúgy mint a Bizottságot, felkérték észrevételeik megtételére az ügyek egy esetleges egyesítése tekintetében. A T‑228/00., a T‑229/00., a T‑245/00., a T‑248/00., a T‑250/00., a T‑252/00., a T‑256/00., a T‑274/00., a T‑276/00., a T‑281/00., a T‑287/00. és a T‑296/00. sz. ügyek felperesei az Elsőfokú Bíróság Hivatalánál 2004. június 25. és július 5‑e között nyilvántartásba vett leveleikkel válaszoltak. A Bizottság az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2004. július 5‑én érkezett levelével foglalt állást egy esetleges egyesítés tekintetében.
A felek kérelmei
10. A felperesek azt kérik az Elsőfokú Bíróságtól, hogy:
– semmisítse meg a megtámadott határozat 1., 2. és 5. cikkét, amelyek az 1994. augusztus 5‑i miniszteri rendelet 1. és 2. cikke szerinti szociális terhek csökkentését összeegyeztethetetlennek találták a közös piaccal, és elrendelték azok visszatéríttetését;
– kötelezze az alperest a költségek megfizetésére.
11. A Bizottság azt kéri az Elsőfokú Bíróságtól, hogy:
– a kereseteket mint elfogadhatatlanokat utasítsa el;
– kötelezze a felpereseket a költségek megfizetésére.
A jogkérdésről
12. A felek meghallgatását követően, valamint tekintettel arra, hogy a jelen ügyek között összefüggés van, az Elsőfokú Bíróság úgy találta, hogy a jelen ügyek az eljárási szabályzat 50. cikkének alkalmazásával az eljárás céljából egyesíthetők.
13. Az Elsőfokú Bíróság az eljárási szabályzat 113. cikke szerint hivatalból bármikor vizsgálhatja, hogy a kereset eljárásgátló okok fennállása miatt nem elfogadhatatlan‑e; ezt a határozatát a szabályzat 114. cikke 3. és 4. §‑ának megfelelően hozza meg.
14. A jelen ügyben az Elsőfokú Bíróság úgy találta, hogy az aktában lévő iratok megfelelően világosak, és következésképpen úgy döntött – a pergazdaságossági szempontokat is figyelembe véve, valamint tekintettel a jelen ügyek részleteire és a Bizottság által benyújtott elfogadhatatlansági kifogások ellenére –, hogy hivatalból megállapítja, az alábbi 22. és 38. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlattal egyezően, a eljárás folytatásának nélkülözhetetlen feltételei fenn nem állása miatti elfogadhatatlanságát, mely az eljáráshoz fűződő érdek hiányából és a perfüggőségből következik.
A felperes vállalkozások eljáráshoz fűződő érdekéről
A felek érvei
15. A jelen ügyben a Bizottság – az Elsőfokú Bíróság az olasz kormány által benyújtott, és a felperes vállalkozásoknak a kérdéses állami támogatások visszatéríttetési eljárása alól történő mentesítésére, valamint ezen felperesek eljáráshoz fűződő érdekére vonatkozó adatok tekintetében feltett kérdésére adott válaszában – előzetesen felhívta a figyelmet arra, hogy a számára megszabott határidőn belül nem tud véleményt alkotni az olasz hatóságok e tekintetben megfogalmazott megítéléseinek pontosságáról. A Bizottság illetékes szolgálataira tartozik szükség esetén e hatóságoktól kiegészítő tájé koztatás követelése, és végső soron a bizottsági tagok testületének feladata egy esetleges határozat meghozatala arról, hogy az ügyben a Bírósághoz fordul az EK 88. cikk (2) bekezdésének megfelelően annak megállapítása iránt, hogy adott esetben az Olasz Köztársaság nem teljesítette a megtámadott határozatból eredő kötelezettségeit.
16. A Bizottság mindenesetre azon az állásponton van, hogy a szóban forgó felperesek nem igazolták a keresindításhoz fűződő érdeküket sem a múltban – amikor, az olasz kormány által szolgáltatott adatok szerint, nem voltak alanyai egy visszatéríttetési eljárásnak –, sem pedig a jövő tekintetében, mivel az érintett támogatási rendszerek már nem voltak alkalmazandók a megtámadott határozat időpontjában.
17. A felperesek úgy vélik, hogy az olasz kormánynak a megtámadott határozat végrehajtása érdekében hozott, a támogatások visszatéríttetési eljárásából való kizárásukra vonatkozó döntése semmilyen kihatással nincs eljáráshoz fűződő érdekükre, egy olyan intézkedés során, ahol a Bizottság ellenőrizni tudja a végrehajtásra vonatkozó ezen nemzeti határozatot, és adott esetben keresetet indíthat az EK 88. cikk (2) bekezdése szerint az Olasz Köztársaság ellen.
18. Különösen a T‑228/00. és a T‑229/00. sz. ügyek felperesei hivatkoznak arra, hogy ha sikerrel indítottak volna egy ilyen keresetet, a hivatkozott támogatásokat vissza kellett volna téríteniük, anélkül hogy bármilyen jogorvoslatot vehettek volna igénybe.
19. A T‑228/00., a T‑229/00., a T‑245/00. és a T‑250/00. sz. ügyek felperesei úgy vélik, hogy nem fosztották meg őket a eljáráshoz fűződő érdeküktől, mivel tekintetükben a hivatkozott támogatások mindenfajta visszatéríttetése végérvényesen kizárt. Ugyanez lenne a helyzet, ha a Bizottság kijelentené, hogy nem kíván többé ellenőrzést gyakorolni az olasz kormány mérlegelései tekintetében. A T‑256/00. sz. ügy felperese azt állítja, hogy kizárólag abban az esetben nem lenne igazolt a eljáráshoz fűződő érdek fennállása, ha az Elsőfokú Bíróság véglegesen úgy határozna, hogy azok a támogatások, melyekben részesült, nem minősülnek állami támogatásnak az EK 87. cikk (1) bekezdése értelmében.
20. A T‑252/00. sz. ügy felperesei észrevételeiket a T‑253/00. sz. ügy felperesével együttesen terjesztették elő. Úgy vélik, hogy a kérdéses támogatások visszatéríttetésére irányuló eljárásokból azért zárták ki őket, mert olyan munkavállalókat alkalmaztak, akiknek különös nehézségei voltak a munkaerő‑piaci beilleszkedéssel vagy újrabeilleszkedéssel, egyezően a Bizottság 2001. június 29‑i levelében az Olasz Köztársaság irányában tett útmutatásaival. Vitatja, hogy az olasz kormány által végzett ilyen értékelés a bizottsági ellenőrzés tárgya lehetne. Másrészt a felperesek igazolták a kérdéses, a Velence területén alapított KKV‑k (kis‑ és középvállalkozások) számára nyújtott támogatásoknak a közös piaccal való összeegyeztethetőségéhez fűződő érdeküket.
21. A T‑274/00., a T‑276/00., a T‑281/00., a T‑287/00. és a T‑296/00. sz. ügyek felperesei szerint az olasz kormánynak az Elsőfokú Bíróság kérdéseire adott válaszai, amelyek szerint a kérdéses támogatások visszatéríttetésére irányuló eljárásból kizárták őket, nem véglegesek, és nem támadhatatlanok. Nem akadályozták meg a nemzeti hatóságok állítólagos támogatásokra vonatkozó visszatérítési eljárását a Società per l'industria alberghiera SpA‑nál, a T‑286/00. sz. ügy felperesénél.
A Elsőfokú Bíróság álláspontja
22. A kereset elfogadhatóságának feltételei, különösen a eljárás folytatásának nélkülözhetetlen feltételei hiánya miatt az eljáráshoz fűződő érdek hiánya (a Bíróság 108/86. sz., D.M. kontra Tanács és CES ügyben 1987. október 7‑én hozott végzése [EBHT 1987., 3933. o.] és az Elsőfokú Bíróság elnökének a T‑398/02. R. sz., Linea GIG kontra Bizottság ügyben 2003. március 27‑én hozott végzésének [EBHT 2003., II‑1139. o.] 45. pontja) tekintetében az Elsőfokú Bíróság feladata annak hivatalból történő vizsgálata, hogy a felpereseknek érdekük fűződik‑e a megtámadott határozat megsemmisítéséhez.
23. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint egy természetes vagy jogi személy által indított megsemmisítés iránti kereset csak akkor elfogadható, ha igazolja, hogy valós és létező érdeke fűződik a megtámadott jogi aktus megsemmisítéséhez. Az érdek meglétét a kereset benyújtásának napjára tekintettel kell megítélni (az Elsőfokú Bíróság T‑16/96. sz., Cityflyer Express kontra Bizottság ügyben 1998. április 30‑án hozott ítéletének [EBHT 1998., II‑757. o.] 30. pontja). Nem értékelhető egy jövőbeni vagy feltételezett esemény függvényében. Különösen akkor, ha a felperes által hivatkozott érdek egy jövőbeni jogi helyzetet érint, a felperesnek bizonyítania kell, hogy a sérelmes helyzet jelenleg is bizonyosan előre látható (az Elsőfokú Bíróság T‑138/89. sz., NBV és NBV kontra Bizottság ügyben 1992. szeptember 17‑én hozott ítéletének [EBHT 1992., II‑2182. o.] 33. pontja).
24. A jelen ügyben az Olasz Köztársaságnak az Elsőfokú Bíróság kérdéseire adott válaszaiból kiderül, hogy úgy vélte, a megtámadott határozat végrehajtása során nem kell visszatéríttetnie a felperes társaságoktól a kérdéses támogatásokat. E tekintetben mellesleg az Olasz Köztársaság megerősítette, hogy a határozat végrehajtása céljából kérésére a Bizottság 2001. június 29‑i és október 29‑i, az iratok között található levelében szolgáltatott adatokra támaszkodott a bizonyos tevékenységi területeken működő vállalkozások számára jóváhagyott kérdéses szociális tehercsökkentések állami támogatásként való minősülése vonatkozásában.
25. Ezt követően tudomásul kell venni, hogy az érintett tagállam – amelynek a nemzeti bíróság, illetve adott esetben az EK 88. cikk (2) bekezdése szerint a Bíróság ellenőrzése alatt kell végrehajtania a megtámadott határozatot – úgy határozott, a megtámadott határozat rendelkező része és az általa végzett végrehajtás tekintetében a Bizottság által szolgáltatott útmutatások (lásd a fenti 7. pont utolsó mondatát) alapján, hogy a felperes társaságokkal szemben nem jár el a kérdéses támogatások visszatérítése végett.
26. Ebben a jogi és tényállásszerű összefüggésben a felperesek, akik azáltal, hogy kizárólag a Bizottság hatáskörére támaszkodnak a megtámadott határozatnak az érintett tagállam általi végrehajtásának elfogadása és adott esetben az EK 88. cikk (2) bekezdése alapján a Bírósághoz való fordulás tekintetében, jövőbeni és bizonytalan eseményekre való hivatkozásra szorítkoznak a eljáráshoz fűződő érdekük igazolására, egy olyan feltételezésre tudniillik, amely szerint a Bizottság más értelmezést tulajdoníthat az Olasz Köztársaság által kibocsátott határozatnak, és kötelezheti arra, hogy a felperes társaságokkal szemben is járjon el a kérdéses támogatások visszatéríttetése miatt.
27. Ami a T‑274/00. sz., a T‑276/00. sz., a T‑281/00. sz., T‑287/00. sz., T‑288/00. sz., T‑296/00. sz. ügyek felperesei állítását illeti, amely szerint az Olasz Köztársaság azon válaszának ellenére, hogy a T‑286/00. sz. ügy felperesét kizárták a kérdéses támogatások visszatérítése iránti eljárásból, a nemzeti hatóságok mindazonáltal eljártak a visszatéríttetés miatt e vállalkozással szemben, ezt semmilyen bizonyító adattal nem támasztotta alá. Másrészt a T‑274/00., a T‑276/00., a T‑281/00., a T‑287/00., a T‑288/00. és T‑296/00. sz. ügy felpereseinek eljárása szerint nem került sor egy ilyen visszatéríttetésre, és kilátásba sem helyezték azt.
28. Végül, a T‑252/00. sz. ügy felpereseinek érvelése – akiket, az olasz kormány válaszai szerint, a T‑253/00. sz. ügy felperesétől eltérően mentesítettek a vitatott támogatások visszatéríttetése iránti eljárás alól – teljes mértékben helytelen, ami a megtámadott határozat megsemmisítéséhez fűződő valós és létező érdek meglétét illeti, amely szerint a Bizottság megállapította, hogy a kérdéses szociális terhek csökkentése összeegyeztethető a közös piaccal, ha azokat a KKV‑k számára juttatják (lásd a fenti 1. pontot).
29. Ezen körülmények között először is meg kell állapítani, hogy a felperesek nem bizonyították a megtámadott határozat megsemmisítéséhez fűződő valós és létező érdeküket egy olyan intézkedéssel, amely, mint a jelen esetben, csak a Bizottság egy jövőbeni és bizonytalan, az Olasz Köztársaságnak a végrehajtás iránti határozatát vitató határozatának lehet olyan következménye, mely jogi helyzetükre kihatással van.
30. Ezt meghaladóan, még ha az előző pontban körülírt feltételezés meg is valósul, a felpereseket, állításukkal ellentétben, nem fosztanák meg minden hatékony bírói védelemtől. Ugyanis e vállalkozások nem kérhették volna a megtámadott határozat megsemmisítését, tekintettel a eljáráshoz fűződő érdekük hiányára, és ez a határozat nem kötheti a nemzeti bírót sem, tekintettel az attól a tényállástól való különbözőségére, melynek alapján a Bíróság a C‑188/03. sz. TWD ügyben 1994. március 9‑én hozott ítéletet [EBHT 1994., I‑833. o., 24–26. pont], amely a Bizottság egy egyéni támogatást érintő határozatával kapcsolatos, és ennélfogva nyilvánvalóan megtámadható volt a felperes által, az EK 230. cikk negyedik mondata alapján. A jelen ügyben a felperesek számára megengedhető, hogy adott esetben a nemzeti bírósághoz forduljanak az illetékes hatóság esetleges döntése ellen, amellyel a kérdéses támogatások visszafizetésére kötelezik őket, és előtte hivatkozzanak kifogásként a megtámadott határozat jogellenességére.
31. A Bíróság ítélkezési gyakorlatából következik (lásd e tekintetben a C‑241/95. sz., Accrington Beef és társai ügyben 1996. december 12‑én hozott ítélet [EBHT 1996., I‑6699. o.] 15. és 16. pontját és a C‑408/95. sz., Eurotunnel és társai ügyben 1997. november 11‑én hozott ítélet [EBHT 1997., I‑6315. o.] 28. pontját), hogy egy, az állami támogatások rendszerének a közös piaccal való összeegyeztethetetlenségét megállapító és a folyósított támogatások visszatéríttetését elrendelő bizottsági határozat jogerős jellegét, tekintettel a jogbiztonság elvére, csak a nemzeti bíróság vitathatja, mégpedig az ezen támogatások kedvezményezettei által előterjesztett, e határozatra vonatkozó jogellenességi kifogás alapján, amennyiben a kedvezményezettek erre vitathatatlanul jogosultak voltak, és korábban tájékoztatták őket arról a jogosultságukról, hogy megtámadhatják a Bizottság határozatát az EK 230. cikk negyedik mondata alkalmazásával, továbbá elmulaszották ezen jog igénybevételét az ebben a cikkben előírt határidőn belül. E tekintetben másrészt fel kell hívni a figyelmet arra, hogy a fent hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében és a gondos igazságszolgáltatás elvének megfelelően egy támogatási rendszer kedvezményezettjei, akik az előírt határidőben nem támadták meg közvetlenül a Bizottság határozatát, nem zárhatók ki az ezen határozat jogellenességi kifogás útján való, a nemzeti bíróság előtt történő megtámadásából, amikor – tekintettel a jelen ügy különleges körülményeire, vagy azon körülmények összetettségére, amelyektől a Bizottság határozata függővé teszi a visszatéríttetési kötelezettséget – a kezdetektől joggal merülhettek fel bizonyos kétségek azon kérdés tekintetében, hogy a kedvezményezetteknek vissza kell‑e fizetniük az érintett támogatásokat a Bizottság határozatának végrehajtása során, és hogy ily módon az eljáráshoz fűződő érdekük nyilvánvalóan fennáll‑e a nevezett határozattal szemben.
32. Másrészt, a fent említett feltételezésben az a körülmény, hogy a Bizottság egy határozata, mely a támogatások rendszerének összeférhetetlenségét és a nyújtott támogatások bizonyos feltételek melletti visszatéríttetését rendeli el, és amely az Elsőfokú Bíróság előtt indított megsemmisítés iránti kereset vagy több kapcsolódó megsemmisítés iránti kereset tárgya, jellegéből adódóan nem fogja veszélyeztetni a rendszer olyan kedvezményezettjeinek a hatékony bírói jogvédelemhez való jogát, akik, mint a jelen ügy felperesei, nem igazolják a eljáráshoz fűződő jogukat, mivel a nemzeti hatóságok mentesítik őket a visszatérítési eljárás alól. Ugyanis amennyiben a kedvezményezettekkel szemben mégis olyan határozatot hoznának a nemzeti hatóságok, mely a nyújtott támogatások visszafizetését rendelné el, különösen ha az a Bizottság ellenőrzésének következménye, adott esetben jogosultak arra, hogy a nemzeti bírósághoz forduljanak ezen esetleges nemzeti határozat megsemmisítése iránt, és jogellenességi kifogás útján hivatkozhatnak a Bizottság határozatának jogellenességére.
33. Ebben az esetben a nemzeti bíróság elrendelheti az eljárás felfüggesztését akár azért, hogy az EK 234. cikk szerint a Bizottság fent említett határozatának érvényességére vonatkozó előzetes döntéshozatali kérdést terjesszen a Bíróság elé, akár azért, a gondos igazságszolgáltatásnak megfelelően, hogy a közösségi bíróság előtti ügyben megvárja az érdemi döntés megszületését (lásd e tekintetben az Elsőfokú Bíróság elnökének a T‑34/02. R. sz., B kontra Bizottság ügyben 2002. június 25‑én hozott végzésének [EBHT 2002., II‑2803. o.] 92. pontját). Ha a nemzeti bíróság arra a következtetésre jut, hogy a felperesek által előadott, jogellenességi kifogásuk alátámasztására irányuló bizonyos fontos jogalapokat nem terjesztettek elő az Elsőfokú Bíróság előtt a megsemmisítés iránti egy vagy több kereset támogatásaként, bármikor élhet azzal a lehetőséggel, hogy a Bíróságot előzetes döntéshozatal iránti kérdéssel keresi meg az érvényesség megítélése vonatkozásában, tekintettel ezen jogalapokra, ily módon a felperesek minden feltételezés esetén teljes és mindenre kiterjedő bírói jogvédelmet élveznek.
34. Másodsorban, a megtámadott határozat jövőbeni hatásait vizsgálva, ami az érintett támogatási rendszerek közös piaccal való összeegyeztethetetlenségét és jövőbeni alkalmazásának megtiltását illeti, elegendő arra felhívni a figyelmet, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint egy támogatási rendszer esetleges kedvezményezettei csupán ezen minőségük miatt nem tekinthetők a rendszernek a közös piaccal való összeegyeztethetetlenségét megállapító bizottsági határozat által személyükben érintetteknek (lásd e tekintetben a Bíróság 67/85., 68/85. és 70/85. sz., Van der Kooy és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 1988. február 2‑án hozott ítéletének [EBHT 1988., 219. o.] 15. pontját és az Elsőfokú Bíróság T‑9/98. sz., Mitteldeutsche Erdöl‑Raffineire kontra Bizottság ügyben 2001. november 22‑én hozott ítéletének [EBHT 2001., II‑3367. o.] 77. pontját).
35. Ebben az összefüggésben egy kizárólag arra a jogcímre alapított esetleges eljáráshoz fűződő érdek, hogy a megtámadott határozat ellentétes az érintett támogatási rendszerek újbóli alkalmazásával, amelyeket 1997. december 1‑jével felfüggesztettek, egy teljesen eredménytelen feltevést valósít meg a jelen kereset elfogadhatóságának megítélése tekintetében, melyet a felek másutt nem támadtak.
36. Mindezekből az következik, hogy a T‑228/00. sz., a T‑229/00. sz., a T‑242/00. sz., a T‑243/00. sz., a T‑245/00–T‑248. sz., a T‑250/00. sz., a T‑252/00. sz., a T‑256/00–T‑259/00. sz., a T‑268/00. sz. és a T‑271/00. sz. ügyek, tekintettel a felperesek eljáráshoz fűződő érdekének hiányára, elfogadhatatlanok.
37. Ugyanakkor a T‑265/00. sz., a T‑267/00. sz., a T‑274/00–T‑276/00. sz., a T‑281/00. sz., a T‑287/00. sz. és a T‑296/00. sz. ügyekben a Comitato „Venezia vuole vivere” által benyújtott keresetek részben elfogadhatatlanok, amennyiben olyan felperes vállalkozások terjesztették őket elő, amelyek nem rendelkeznek a eljáráshoz fűződő érdekkel.
A perfüggőségről
38. Mivel egy kereset elfogadhatósága az eljárás folytatásának feltétele, és a T‑265/00. sz., a T‑267/00. sz., a T‑274/00. sz., a T‑276/00. sz., a T‑281/00. sz., a T‑287/00. sz. és a T‑296/00. sz. ügyekben a Comitato „Venezia vuole vivere” által benyújtott keresetek ugyanazon felek ellen és ugyanazon döntés megsemmisítésére irányulnak, az Elsőfokú Bíróság feladata annak hivatalból történő vizsgálata, hogy a fenti bizonyos keresetek elfogadhatósága nem ütközik‑e a perfüggőségbe (lásd a Bíróság 45/70. és 49/70. sz., Bode kontra Bizottság egyesített ügyekben 1971. május 26‑án hozott ítéletének [EBHT 1971., 465. o.] 11. pontját és az 58/72. és 75/72. sz., Perinciolo kontra Tanács egyesített ügyekben 1973. május 17‑én hozott ítéletének [EBHT 1973., 511. o.] 5. pontját).
39. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a T‑265/00. és a T‑267/00. sz. ügyekben a Comitato „Venezia vuole vivere” ugyanazokra a jogalapokra hivatkozik. Továbbá ugyanazokra a jogalapokra hivatkozik a T‑274/00–T‑276/00., a T‑281/00., a T‑287/00. és a T‑296/00. sz. ügyekben is.
40. Ilyen körülmények között, az állandó ítélkezési gyakorlatnak megfelelően (a Bíróság Hoogovens Groep kontra Bizotsság ügyben 1985. szeptember 19‑én hozott ítéletének [EBHT 1985., 2831. o.] 9. pontja, és a 358/85. és 51/86. sz. egyesített ügyekben 1988. szeptember 22‑én hozott ítéletének [EBHT 1988., 4821. o.] 12. pontja) meg kell állapítani, hogy a T‑267/00. sz. ügyben, a T‑265/00. sz. ügyben benyújtott keresettel egyező napon benyújtott keresetet, mint elfogadhatatlant, el kell utasítani, tekintettel arra, hogy a két kereset ugyanazon felek ellen és ugyanazon határozat megsemmisítésére irányul, ugyanazon jogalapok alapján.
41. Ugyanilyen indokok alapján, a T‑275/00. sz., a T‑276/00. sz., a T‑281/00. sz., a T‑287/00. sz. és a T‑296/00. sz. ügyekben a T‑274/00. sz. ügyben benyújtott keresettel egyező napon benyújtott kereseteket, melyek ugyanazon felek ellen és ugyanazon határozat megsemmisítésére irányulnak ugyanazon jogalapok alapján, hasonlóképpen elfogadhatatlannak kell nyilvánítani.
42. Ennek következtében a T‑228/00. sz., a T‑229/00. sz., a T‑242/00. sz., a T‑243/00. sz., a T‑245/00–T‑248/00. sz., a T‑250/00. sz., a T‑252/00. sz., a T‑256/00–T‑259/00. sz., a T‑267/00. sz., a T‑268/00. sz., a T‑271/00. sz., a T‑275/00. sz., a T‑276/00. sz., a T‑281/00. sz. és a T‑287/00–T‑296/00. sz. ügyekben benyújtott keresetek elfogadhatatlanok.
43. Másrészt a T‑265/00. sz. és a T‑274/00. sz. keresetek részben elfogadhatatlanok, amennyiben azokat a Cooperativa traghetto S. Lucia, Soc. Coop. Rl (a T‑265/00. sz. ügy) és a Verde sport SpA (a T‑274/00. sz. ügy) terjesztették elő.
44. Végül utalni kell arra, hogy az Elsőfokú Bíróság úgy véli, hogy ebben a szakaszban nem kell igazolni a Comitato „Venezia vuola vivere” kereshetőségi jogát a T‑265/00. sz. és a T‑274/00. sz. ügyekben.
A költségekről
45. Az eljárási szabályzat 87. cikkének 2. §‑a alapján az Elsőfokú Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte, 3. §‑a alapján pedig kivételes okból elrendelheti a költségeknek a felek közötti megosztását, vagy azt, hogy a felek mindegyike maga viselje saját költségeit. Másrészt az eljárási szabályzat 87. cikkének 4. §‑a alapján az eljárásba beavatkozó tagállamok és intézmények maguk viselik saját költségeiket.
46. A jelen ügyben számításba kell venni azt a körülményt, hogy az elfogadhatóságra vonatkozó jogalapok tekintetében elutasított felperes vállalkozások eljáráshoz fűződő érdekének hiánya nem volt nyilvánvaló az Olasz Köztársaságnak az Elsőfokú Bíróság kérdéseire adott válaszáig. Figyelemmel arra a bizonytalan helyzetre, melyben ezek a vállalkozások kezdetben voltak, és ami a megtámadott határozat jogi helyzetükre való kihatását illeti, valamint annak veszélyére, hogy ezen határozat jogerős jellegét később megtámadni kényszerülnek, nem róható fel nekik a jelen keresetek benyújtása. Ezért viselni kell a felperes vállalkozásokat illető költségeket. Ugyanakkor semmilyen különleges körülmény nem igazolja a Comitato „Venezia vuole vivere” által a T‑267/00. sz., a T‑275/00. sz., a T‑276/00. sz., a T‑281/00. sz., a T‑287/00. és a T‑296/00. sz. ügyekben benyújtott kereseteket, amelyek tárgya ugyanaz, és ugyanazokra a jogalapokra támaszkodnak, mint a megelőző (T‑265/00. sz. és T‑274/00. sz.) ügyek, melyek ezen bizottság és a Bizottság között folynak.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján
AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG (kibővített második tanács)
A következőképpen határozott:
1) Az Elsőfokú Bíróság a T‑228/00., T‑229/00., T‑242/00., T‑243/00., T‑245/00–T‑248/00., T‑250/00., T‑252/00., T‑256/00–T‑259/00., T‑265/00., T‑267/00., T‑268/00., T‑271/00., T‑274/00–T‑276/00., T‑281/00., T‑287/00. és T‑296/00. sz. ügyeket az eljárás lefolytatása végett egyesíti.
2) Az Elsőfokú Bíróság a T‑228/00., T‑229/00., T‑242/00., T‑243/00., T‑245/00–T‑248/00., T‑250/00., T‑252/00., T‑256/00–T‑259/00., T‑267/00., T‑268/00., T‑271/00., T‑275/00., T‑276/00., T‑281/00., T‑287/00. és T‑296/00. sz. ügyekben előterjesztett kereseteket, mint elfogadhatatlanokat, elutasítja.
3) Az Elsőfokú Bíróság a T‑265/00. és a T‑274/00. sz. ügy keresetét a Cooperativa traghetto S. Lucia Soc. coop. rl (T‑265/00. sz. ügy) és a Verde Sport SpA (T‑274/00. sz. ügy) által benyújtott részében, mint elfogadhatatlant, elutasítja.
4) A T‑228/00., T‑229/00., T‑242/00., T‑243/00., T‑245/00–T‑248/00., T‑250/00., T‑252/00., T‑256/00–T‑259/00., T‑268/00. és T‑271/00. sz. ügyekben mind a felperesek, mind a Bizottság maguk viselik saját költségeiket.
5) A T‑267/00., T‑275/00., T‑276/00., T‑281/00., T‑287/00. és T‑296/00. sz. ügyekben a Cooperativa Daniele Manin fra gondolieri di Venezia Soc. coop. rl, a Cooperativa carico scarico e trasporti scalo fluviale Soc. coop. rl, a Cipriani SpA, a Cooperativa trasbagagli Soc. coop. rl, a Cooperativa fra portabagagli della stazione di Venezia Srl és a Cooperativa braccianti mercato ittico „Tronchetto” Soc. coop. rl maga viseli saját költségeit. Ezekben az ügyekben a Bizottság maga viseli a keresetek e társaságok által benyújtott részével összefüggésben felmerült saját költségeit. A Comitato „Venezia vuole vivere” saját költségein túl viseli a Bizottság részéről a T‑267/00., T‑275/00., T‑276/00., T‑281/00., T‑287/00. és T‑296/00. sz. ügyben a kereset Comitato „Venezia vuole vivere” által benyújtott részével összefüggésben a mai napig felmerült költségeket.
6) A T‑265/00. sz. ügy felperese, a Cooperativa traghetto S. Lucia Soc. coop. rl és a T‑274/00. sz. ügy felperese, a Verde Sport SpA maguk viselik saját költségeiket. E két ügyben a Bizottság maga viseli a mai napig az e két társaság által benyújtott keresettel összefüggésben felmerült saját költségeit.
7) Az Olasz Köztársaság maga viseli a T‑228/00., T‑229/00., T‑242/00., T‑243/00., T‑247/00., T‑250/00., T‑252/00., T‑256/00–T‑259/00., T‑267/00., T‑268/00. és T‑271/00. sz. ügyben felmerült saját költségeit, valamint a T‑265/00. sz. ügyben a Cooperativa traghetto S. Lucia Soc. coop. rl által benyújtott részével összefüggésben a mai napig felmerült költségeket.
8) Az Elsőfokú Bíróság a T‑265/00. és a T‑274/00. sz. ügyben a költségekről ezt meghaladóan jelenleg nem határoz.
Kelt Luxembourgban, 2005. március 10‑én.