YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)
7 päivänä kesäkuuta 2007
Asia C-362/05 P
Jacques Wunenburger
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Muutoksenhaku – Henkilöstö – Ylennys – Valintamenettely – Valittajan hakemuksen hylkääminen – Eläkkeelle siirtäminen – Perusteluvelvollisuus – Oikeudellinen virhe – Vastavalitus – Oikeudenkäynnin kohde – Oikeussuojan tarve
Aihe: Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T‑370/03, Wunenburger vastaan komissio, 5.7.2005 antamasta
tuomiosta (Kok. H. 2005, s. I‑A‑189 ja II‑853) tehty valitus, jossa vaaditaan tämän tuomion kumoamista.
Ratkaisu: Wunenburgerin tekemän päävalituksen ja komission tekemän vastavalituksen hylkääminen.
Tiivistelmä
1.        Muutoksenhaku – Kohde
(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan toinen kohta)
2.        Kumoamiskanne – Riidanalainen toimi menettää merkityksensä oikeudenkäynnin aikana – Kanne säilyttää kohteensa, kun riidanalaista
tointa ei ole peruutettu
(EY 230 artikla ja EY 233 artiklan ensimmäinen kohta; virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 29 artikla)
1.        Koska yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan toisen kohdan mukaan muutosta voivat hakea kaikki asianosaiset, joiden
vaatimukset on kokonaan tai osittain hylätty, valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiosta, jolla tämä on hylännyt
oikeudenkäyntiväitteen, jonka mukaan asiaa ei voida ottaa tutkittavaksi tai jonka mukaan lausunnon antaminen asiassa raukeaa,
voidaan ottaa tutkittavaksi, vaikka kanne on lopuksi hylätty perusteettomana. Tämän määräyksen osalta ei nimittäin ole syytä
tehdä eroa sen mukaan, pyrittiinkö ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyllä ja sen hylkäämällä väitteellä kanteen
jättämiseen tutkimatta sen takia, että tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat, vai sen takia, että kanne on menettänyt
kohteensa, sillä kyse on kahdesta oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvästä seikasta, jotka siinä tapauksessa, että ne menestyvät,
estävät sen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ratkaisee pääasian.
2.        Se, että kumottavaksi vaadittu riidanalainen toimi menettää merkityksensä oikeudenkäynnin aikana, ei sellaisenaan luo yhteisöjen
tuomioistuimille velvollisuutta todeta, että lausunnon antaminen asiassa raukeaa sen takia, että kohde tai oikeussuojan tarve
puuttuvat silloin, kun tuomio julistetaan. Oikeudenkäynnillä on siten edelleen kohde, kun henkilölle vastaista tointa ei ole
muodollisesti peruutettu, ja kantajalla voi säilyä intressi pyytää kyseisen toimen kumoamista, jotta voitaisiin välttää se,
että kyseistä tointa väitetysti rasittava lainvastaisuus toistuu tulevaisuudessa. Tällainen oikeussuojan tarve ilmenee EY
233 artiklan ensimmäisestä kohdasta, jonka nojalla toimielimen, jonka säädös on julistettu mitättömäksi, on toteutettava tuomion
täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet. Tällainen oikeussuojan tarve voi kuitenkin olla olemassa vain silloin, kun
väitetty lainvastaisuus voi toistua tulevaisuudessa riippumatta olosuhteista siinä asiassa, joka johti kantajan nostamaan
kanteeseen.
Asia on näin kumoamiskanteen osalta, jonka virkamies nostaa sen johdosta, että hänen avointa tointa koskeva hakemuksensa on
hylätty ja että toimeen on nimitetty toinen virkamies, kun hallinto on oikeudenkäynnin aikana toteuttanut henkilöstösääntöjen
50 artiklan mukaisen eläkkeelle siirtämisen ja järjestänyt uuden valintamenettelyn, mikä teki riidanalaiset päätökset siten
merkityksettömiksi siltä osin kuin kantaja riitautti menettelyn, joka johti alkuperäisen nimityksen tekemiseen. Haettavaksi
julistettua tointa koskevien hakemusten sisällöllisestä arvioinnista poiketen valintamenettelyä koskevat menettelytavat voivat
nimittäin toistua vastaavanlaisissa menettelyissä tulevaisuudessa, jolloin kantajalla on edelleen oikeussuojan tarve riidanalaisten
päätösten osalta, vaikka niillä ei ole vaikutusta häntä kohtaan, kun otetaan huomioon ne tulevat hakemukset, jotka koskevat
nyt kyseessä olevan toimen kaltaisia toimia.