62007CC0505
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JULIANE KOKOTT
12 päivänä helmikuuta 2009 (
1
)
Asia C-505/07
Compañía Española de Comercialización de Aceite SA
”Ennakkoratkaisupyyntö — Rasva-alan yhteinen markkinajärjestely — Asetus N:o 136/66/ETY — 12 a artikla — Oliiviöljyn varastointi ilman yhteisön rahoitusta — Kansallisten kilpailuviranomaisten toimivalta”
I Johdanto
1.
Miten laajat toimivaltuudet kansallisilla kilpailuviranomaisilla on maatalouden alalla? Tämä kysymys on ensisijaisena mielenkiinnon kohteena nyt esillä olevassa asiassa ja antaa yhteisöjen tuomioistuimelle tilaisuuden täsmentää asiassa Milk Marque annettuun tuomioon (
2
) perustuvaa oikeuskäytäntöään.
2.
Espanjan kilpailuviranomaiset kielsivät yhteisyritys Compañía Española de Comercialización de Aceite SA:ta (jäljempänä Cecasa), joka vastaa suurimmasta osasta Espanjan oliiviöljytuotannosta, puuttumasta tarkoituksellisesti markkinoiden toimintaan tukiostoilla ja -myynneillä, joilla se pyrki vaikuttamaan oliiviöljyn markkinahintaan. Kielto perustui Espanjan kilpailuoikeuden yleisiin säännöksiin. On kuitenkin pohdittava, rajoittavatko tietyt maataloutta koskevat erityissäännökset tämän kilpailuoikeuden soveltamista tai ovatko ne joka tapauksessa päällekkäisiä.
3.
Tribunal Supremo (Espanja), jossa tämä asia on vireillä, on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle yhteensä viisi ennakkoratkaisukysymystä, joissa tiedustellaan, johtaako maatalouslainsäädäntö nyt esillä olevan kaltaisessa asiassa siihen, ettei yleisiä kilpailuoikeudellisia periaatteita voida soveltaa.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A Yhteisön oikeussäännöt
4.
Nyt esillä olevaa asiaa koskeviin yhteisön oikeussääntöihin lukeutuvat ensinnäkin kilpailusääntöjen sovellettavuutta maatalouden alalla koskevat säännöt ja toiseksi muutamat yhteisen maatalouspolitiikan säännökset, jotka ovat merkityksellisiä oliiviöljyalan kannalta.
1. Kilpailusääntöjen sovellettavuus maatalouden alalla
5.
EY:n perustamissopimuksen kilpailusääntöjen ja yhteisen maatalouspolitiikan välisen suhteen kannalta olennainen merkitys on EY 32 artiklan 2 kohdalla ja EY 36 artiklan ensimmäisellä kohdalla (entinen ETY-sopimuksen 38 artiklan 2 kohta ja 42 artikla). EY 32 artiklan 2 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Yhteismarkkinoiden toteuttamista koskevia määräyksiä sovelletaan maataloustuotteisiin, jollei 33–38 artiklassa toisin määrätä.”
6.
EY 36 artiklan ensimmäisen kohdan sanamuoto on seuraava:
”Maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan sovelletaan kilpailusääntöjä koskevan luvun määräyksiä vain siltä osin kuin neuvosto 37 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti ja niissä määrättyä menettelyä noudattaen sekä ottaen huomioon 33 artiklassa luetellut tavoitteet määrittää.”
7.
Jälkimmäisen määräyksen nojalla neuvosto antoi asetuksen N:o 26, (
3
) jonka johdanto-osan ensimmäiseen perustelukappaleeseen sisältyy seuraava perustava toteamus:
”perustamissopimuksen [36] artiklan mukaan yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluu siitä päättäminen, onko perustamissopimuksen kilpailusääntöjä sovellettava maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan – –”.
8.
Asetuksen N:o 26 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tämän asetuksen voimaantulosta perustamissopimuksen [81]–[86] artiklaa sekä niiden täytäntöönpanoa koskevia säännöksiä sovelletaan kaikkiin perustamissopimuksen [81] artiklan 1 kohdassa ja [82] artiklassa tarkoitettuihin sopimuksiin, päätöksiin ja menettelyihin, jotka koskevat perustamissopimuksen liitteessä [I] lueteltujen tuotteiden tuotantoa tai kauppaa, jollei 2 artiklasta muuta johdu.”
EY:n perustamissopimuksen liitteessä I (entinen ETY-sopimuksen liite II) lueteltuihin maataloustuotteisiin kuuluu oliiviöljy. (
4
)
9.
Asetuksen N:o 26 2 artiklassa täydennetään 1 artiklaa seuraavasti:
”1.   Perustamissopimuksen [81] artiklan 1 kohtaa ei sovelleta sellaisiin edellisessä artiklassa tarkoitettuihin sopimuksiin, päätöksiin ja menettelyihin, jotka kuuluvat olennaisena osana kansallisiin markkinoihin tai jotka ovat tarpeen perustamissopimuksen [33] artiklassa esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi. Sitä ei sovelleta sellaisiin yksittäisen jäsenvaltion maataloustuottajien, tuottajien yhteenliittymien tai tällaisten yhteenliittymien muodostamien yhteenliittymien sopimuksiin, päätöksiin ja menettelyihin, jotka koskevat maataloustuotteiden tuotantoa tai myyntiä taikka maataloustuotteiden yhteisten varastointi-, käsittely- tai jalostuslaitosten käyttöä sikäli kuin niihin ei sisälly velvoitetta noudattaa määrättyjä hintoja, jollei komissio totea, että kilpailu tällöin estyy tai että perustamissopimuksen [33] artiklassa mainittujen tavoitteiden saavuttaminen vaarantuu.
2.   Jollei yhteisön tuomioistuimen toimivallasta tutkia komission päätöksiä muuta johdu, ainoastaan komissiolla on toimivalta, sen jälkeen kun se on kuullut jäsenvaltioita ja niitä yrityksiä tai yritysten yhteenliittymiä, joita asia koskee, sekä muita luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, joiden kuulemista se pitää tarpeellisena, ratkaista päätöksellään, joka on julkaistava, mitkä sopimukset, päätökset ja menettelyt täyttävät 1 kohdassa säädetyt edellytykset.
3.   Komissio tekee tämän ratkaisun joko omasta aloitteestaan taikka jonkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tai sellaisen yrityksen tai yritysten yhteenliittymän pyynnöstä, jota asia koskee.
– –”
10.
Asetus N:o 26 kumottiin 24.8.2006 alkaen ja korvattiin samansisältöisellä asetuksella N:o 1184/2006. (
5
) Muun muassa oliiviöljy jätettiin alkaen asetuksen N:o 1184/2006 aineellisen soveltamisalan ulkopuolelle; oliiviöljyyn sovelletaan nykyisin asetuksen N:o 1234/2007 (
6
) 175 ja 176 artiklaa, luettuna yhdessä 1 artiklan 1 kohdan g alakohdan kanssa, jotka vastaavat sisällöllisesti niitä edeltäneitä säännöksiä. Pääasiassa riidanalainen Espanjan viranomaisten päätös tehtiin kuitenkin ennen kaikkia näitä lainsäädäntömuutoksia, minkä vuoksi asetus N:o 26 on edelleen merkityksellinen nyt esillä olevassa asiassa.
2. Oliiviöljyä koskevat maataloussäännökset
a) Rasva-alan yhteinen markkinajärjestely
11.
Rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annettuun asetukseen N:o 136/66, (
7
) sellaisena kuin se on ollut voimassa 1.11.1998 alkaen, (
8
) sisältyvässä 12 a artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jos markkinat häiriintyvät vakavasti tietyillä yhteisön alueilla, voidaan markkinoiden säätelemiseksi päättää – – valtuuttaa riittävät takeet tarjoavan ja valtion hyväksymät elimet tekemään sopimuksia niiden kaupan pitämän oliiviöljyn varastoinnista. Kyseeseen tulevista elimistä annetaan etusija asetuksen (EY) N:o 952/97 – – mukaisesti hyväksytyille tuottajaryhmille ja niiden liitoille.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet voidaan toteuttaa muun muassa silloin, kun markkinoiden todettu keskihinta on edustavana ajanjaksona 95 prosenttia markkinointivuosien 1997/98 aikana sovellettua interventiohintaa alempi.
Sopimusten tekemiseen myönnetyn tuen määrä samoin kuin tämän artiklan yksityiskohtaiset soveltamissäännöt sekä erityisesti kyseisten varastoitavien öljyjen määrä, laatu ja varastointiaika vahvistetaan 38 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti siten, että sillä on huomattava vaikutus markkinoihin. Tuki voidaan myöntää tarjouskilpailun kautta.”
12.
Tätä säännöstä selvennetään asetuksen (EY) N:o 1638/98 johdanto-osan 12 perustelukappaleessa seuraavasti:
”oliiviöljyn tarjonnan säätelyä koskevan tavoitteen saavuttamiseksi vakavan markkinahäiriön sattuessa olisi säädettävä yksityisten varastointisopimusten tukijärjestelmästä ja sopimusten osalta annettava etusija – – asetuksessa (EY) N:o 952/97 – – tarkoitetuille tunnustetuille tuottajaryhmille ja niiden liitoille”.
13.
Täydentävästi on syytä viitata lisäksi asetuksen (EY) N:o 1638/98 johdanto-osan 11 perustelukappaleeseen:
”julkisten interventio-ostojen järjestelmä kannustaa tuotantoon, joka saattaa aiheuttaa epätasapainoa markkinoilla; tämän vuoksi olisi lopetettava interventio-ostot ja viittaukset interventiohintaan olisi poistettava tai korvattava”.
14.
Asetus N:o 133/66 on sittemmin kumottu ja korvattu, nimittäin ensin markkinointivuodesta 2005/2006 alkaen oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien yhteisestä markkinajärjestelystä annetulla asetuksella (EY) N:o 865/2004 (
9
) ja 1.7.2008 alkaen maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä annetulla asetuksella (EY) N:o 1234/2007. (
10
) Jälkimmäisen asetuksen 31 ja 33 artiklaan sisältyvä sääntely koskee myös oliiviöljyn yksityiseen varastointiin myönnettävää vapaaehtoista tukea. Koska pääasiassa riidanalainen Espanjan viranomaisten päätös kuitenkin tehtiin ennen näitä muutoksia, nyt esillä olevassa asiassa on edelleenkin tarkasteltava asetusta N:o 133/66.
b) Tuottajaryhmiä koskevat säännökset
15.
Tuottajaryhmistä ja niiden liitoista 20.5.1997 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 952/97, (
11
) joka kumottiin alkaen ja jota ei korvattu toisella asetuksella, (
12
) oli tarkoitus sen 1 artiklan nojalla rohkaista tuottajaryhmien ja niiden liittojen perustamista tietyillä yhteisön alueilla, joihin myös Espanja saman asetuksen 2 artiklan nojalla kuuluu.
16.
Asetuksen (EY) N:o 952/97 5 artiklaan sisältyvät seuraavat käsitemääritelmät:
”1.   Tuottajaryhmät:
a)
perustetaan, jotta niissä jäseninä olevat tuottajat voivat yhdessä toimien mukauttaa tuotantonsa ja tarjontansa markkinoiden vaatimuksiin;
b)
muodostuvat:
—
yksittäisistä tuottajista tai
—
yksittäisistä tuottajista ja maataloustuotteiden tuotanto- tai jalostusjärjestöistä, joihin kuuluu ainoastaan maataloustuottajia.
’Tuottajalla’ tarkoitetaan yhteisön alueella maataloutta harjoittavaa yrittäjää:
—
joka tuottaa 3 artiklassa tarkoitettuja maan kasvutuotteita ja kotieläintalouden tuotteita, tai
—
joka tuottaa perustuotteita ja lisäksi 3 artiklassa tarkoitettuja näistä jalostettuja tuotteita.
2.   Kyseiset jäsenvaltiot voivat hyväksyä tuottajaryhmiä, joihin kuuluu muitakin kuin 1 kohdassa tarkoitettuja jäseniä, jos niiden kansallisissa säännöksissä tästä säädetään. Tällöin näiden ryhmien säännöissä on taattava, että 1 kohdassa tarkoitetut jäsenet valvovat ryhmiä ja niiden päätöksiä.
3.   Liitot muodostuvat tunnustetuista tuottajaryhmistä ja pyrkivät laajemmalla tasolla samoihin päämääriin kuin tuottajaryhmät.”
17.
Asetuksen (EY) N:o 952/97 6 artiklassa asetetaan yleiset edellytykset, jotka tuottajaryhmien ja niiden liittojen on täytettävä. Kyseisen artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla niiden on erityisesti
”– – määritettävä ja sovellettava 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden osalta:
—
yhteisiä tuotantosääntöjä, erityisesti tuotteiden laatuun tai luonnonmukaisiin tuotantomenetelmiin liittyen
—
yhteisiä markkinoille saattamista koskevia sääntöjä
—
tuotannon arviointia koskevia sääntöjä, erityisesti satoa ja sen käyttömahdollisuuksia koskevia tietoja.”
18.
Saman asetuksen 7 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on päätettävä tunnustamisen myöntämisestä kolmen kuukauden kuluessa hakemuksen jättämisestä ja ilmoitettava päätöksestään komissiolle kahden kuukauden kuluessa.
19.
Täydentävästi tässä yhteydessä on syytä viitata lisäksi oliiviöljyn yksityisen varastoinnin tukijärjestelmästä 21.12.1998 annettuun komission asetukseen (EY) N:o 2768/98. (
13
) Sen 1 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tuottajajäsenvaltioiden toimivaltaisten elinten on tehtävä irtotavarana olevan neitsytoliiviöljyn yksityistä varastointia koskevat sopimukset tässä asetuksessa säädetyillä edellytyksillä.”
20.
Asetuksen (EY) N:o 2768/98 1 artiklan 2 kohdan nojalla komissio voi toteuttaa kestoltaan rajoitettuja tarjouskilpailuja ja osittaisia tarjouskilpailuja yksityistä varastointia koskevien sopimusten toteuttamiseen myönnettävien tukien määrittelemiseksi. Näiden tarjouskilpailujen osanottajat määritellään saman asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa seuraavasti:
”Osittaisissa tarjouskilpailuissa voivat jättää tarjouksia asianomaisen jäsenvaltion tarkoitusta varten hyväksymät toimijat. Hyväksytty toimija voi olla:
a)
asetuksen (EY) N:o 952/97 mukaisesti tunnustettu tuottajaryhmä tai tuottajaryhmien liitto
tai
b)
asetuksen N:o 136/66/ETY 20 c artiklan mukaisesti tunnustettu tuottajaryhmittymä tai tuottajaryhmittymien liitto
tai
c)
– – yli kaksi markkinointivuotta sitten hyväksytty mylly – –
tai
d)
pakkausyritys – –.”
B Kansallinen lainsäädäntö
21.
Espanjan lainsäädännön osalta on syytä viitata kilpailun suojelemisesta 17.7.1989 annettuun lakiin 16/1989 (Ley de Defensa de la Competencia), (
14
) jonka 1 §:n 1 momentti – jossa määritellään ”kielletyt menettelytavat” – perustuu tiiviisti EY 81 artiklan 1 kohtaan (
15
) ja kuuluu seuraavasti:
”Kiellettyjä ovat kaikki sopimukset, päätökset tai yhteiset suositukset taikka yhdenmukaistetut tai tietoisesti samansuuntaiset menettelytavat, joiden tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua kansallisilla markkinoilla tai niiden osalla tai joista seuraa tai voi seurata, että kilpailu estyy, rajoittuu tai vääristyy kansallisilla markkinoilla tai niiden osalla, ja erityisesti sellaiset sopimukset, päätökset, suositukset tai menettelytavat:
a)
joilla suoraan tai välillisesti vahvistetaan hintoja tai muita kauppa- tai palveluehtoja,
b)
joilla rajoitetaan tai valvotaan tuotantoa, jakelua, teknistä kehitystä tai investointeja,
c)
joilla jaetaan markkinoita tai hankintalähteitä,
– –.”
22.
Lain 16/1989 3 §:ssä, jonka otsikkona on ”Hyväksymisedellytykset”, (
16
) säädetään lisäksi seuraavaa:
”1.   Edellä 1 §:ssä tarkoitetut sopimukset, päätökset, suositukset ja menettelytavat tai niiden ryhmät, jotka ovat omiaan tehostamaan tuotantoa tai edistämään tuotteiden ja palvelujen myyntiä tai teknistä tai taloudellista kehitystä, voidaan hyväksyä, silloin kun
a)
kuluttajat tai käyttäjät voivat saada kohtuullisen osuuden niillä saatavista eduista,
b)
niillä ei aseteta asianomaisille yrityksille rajoituksia, jotka eivät ole välttämättömiä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi,
c)
niillä ei anneta niihin osallistuville yrityksille mahdollisuutta poistaa kilpailua merkittävältä osalta kyseessä olevien tuotteiden tai palvelujen markkinoita.
2.   Samoin voidaan hyväksyä 1 §:ssä tarkoitetut sopimukset, päätökset, suositukset ja menettelytavat tai niiden ryhmät, edellyttäen että ne voidaan perustella yleisellä taloudellisella tilanteella ja yleisen edun mukaisilla syillä, silloin kun
a)
niillä on tarkoitus puolustaa ja edistää vientiä, edellyttäen että ne eivät vaikuta kilpailuun kansallisilla markkinoilla ja että ne ovat Espanjan ratifioimissa kansainvälisissä sopimuksissa vahvistettujen velvoitteiden mukaisia, tai
b)
niillä kohennetaan riittävästi epäedullisessa asemassa olevien alueiden tai alojen sosiaalista ja taloudellista tilannetta, tai
c)
ne eivät vähäisen merkityksensä vuoksi ole omiaan vaikuttamaan merkittävästi kilpailuun.”
III Tosiseikat ja pääasian käsittelyn vaiheet
23.
Cecasa on Espanjan oikeuden mukaan perustettu osakeyhtiö, jonka osakkaista 68 prosenttia on öljyntuottajia, öljynpuristamoita ja osuuskuntia sekä 32 prosenttia luottolaitoksia ja muita laitoksia. Yhtiön osakkaina olevien oliivinviljeliöiden osuus Espanjan kansallisesta oliiviöljyntuotannosta on 50–60 prosenttia. Cecasan toimiala on oliiviöljyn myynti, jota yritys haluaisi ennakkoratkaisupyynnön mukaan harjoittaa sekä kansallisilla oliiviöljymarkkinoilla että yhteisön markkinoilla ja maailmanmarkkinoilla.
24.
”Vakavien markkinahäiriöiden” ja erityisesti oliiviöljyn hintojen laskun välttämiseksi Cecasan tarkoituksena on ostaa ja varastoida oliiviöljyä, kun hinta laskee tietyn tason – noin 95 prosenttia yhteisössä aiemmin sovelletusta interventiohinnasta – alle. Hintojen palautuessa ennalleen oliiviöljy on tarkoitus saattaa jälleen markkinoille.
25.
Tämän suunnitelman toteuttamiseksi Cecasa haki 5.4.2001 lain 16/1989 3 §:ssä tarkoitettua yksittäistä lupaa. (
17
) Tribunal de Defensa de la Competencia (
18
) kuitenkin epäsi luvan tekemällään päätöksellä. Kilpailuviranomaiset perustelivat tätä sillä, että Cecasan suunnitelma on kilpailunvastainen. Kyseessä oli niiden mukaan kilpailijoiden välinen sopimus, jolla pyritään – kartellin tapaan – vaikuttamaan markkinahintoihin ja estämään ylituotannosta johtuva hintojen lasku. Lain 16/1989 3 §:ssä säädetty vapautus ei tule kilpailuviranomaisten mukaan kyseeseen erityisesti sen vuoksi, ettei väitettyjä etuja kuluttajille ole näytetty toteen.
26.
Cecasa nosti Tribunal de Defensa de la Competencian päätöksestä hallinto-oikeudellisen kanteen Audiencia Nacionalissa (hallinnollisia riita-asioita käsittelevä osasto (
19
)), joka hylkäsi kanteen 22.7.2005 antamallaan tuomiolla. Audiencia Nacional kuitenkin selvensi, ettei yksittäistä lupaa koskevan hakemuksen hylkääminen sinänsä johda kanteen nostaneen yhtiön kieltämiseen, kunhan yhtiö harjoittaa muita toimintoja kuin niitä, joihin se on hakenut yksittäistä lupaa, ja nämä muut toiminnot ovat sallittuja.
27.
Cecasan tuomiosta tekemän kassaatiovalituksen myötä asia on nyt vireillä espanjalaisessa ylimmässä tuomioistuimessa, Tribunal Supremossa (hallinnollisia riita-asioita käsittelevä osasto).
IV Ennakkoratkaisupyyntö ja menettely yhteisöjen tuomioistuimessa
28.
Tribunal Supremo (jäljempänä myös kansallinen tuomioistuin) on 22.10.2007 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen, lykännyt asian käsittelyä ja esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Sallitaanko asetuksen N:o 136/66/ETY 12 a artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1638/98, se, että osakeyhtiö, jonka osakkaina on suurimmaksi osaksi maataloustuottajia, öljypuristamoita ja oliivinviljelijöiden osuuskuntia sekä rahoitusyhtiöitä, luetaan ’elimiin’, joilla on valtuutus tehdä sopimuksia oliiviöljyn varastoinnista? Voidaanko katsoa, että tällainen yhtiö vastaa asetuksessa (EY) N:o 952/97 tarkoitettuja tunnustettuja tuottajaryhmiä ja niiden liittoja?
2)
Jos yhtiö on luokiteltavissa ’elimiin’, jotka voivat harjoittaa varastointia, voidaanko ’valtion antama hyväksyntä’, joka näiden elinten on saatava edellä mainitun asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan nojalla, saada yksittäisellä poikkeuslupahakemuksella (’valtuutus’), joka esitetään kansallisille kilpailuviranomaisille?
3)
Edellytetäänkö asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa ehdottomasti, että komissio hyväksyy jokaisessa tapauksessa oliiviöljyn yksityisen varastoimisen, vai onko sen sijaan tuottajien kyseisen oliiviöljyn ostamiseksi ja varastoimiseksi sopima yksityisesti rahoitettu mekanismi, jota käytetään yksinomaan samoin ehdoin ja edellytyksin kuin yhteisön rahoittamaa yksityistä varastointia ja jonka tarkoituksena on täydentää ja nopeuttaa tätä yhteisön rahoittamaa varastointia sen rajoja ylittämättä, yhteensopiva kyseisen artiklan kanssa?
4)
Onko yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-137/00, Milk Marque, 9.9.2003 antamassaan tuomiossa vahvistama oikeuskäytäntö, joka koskee sitä, että kansalliset viranomaiset soveltavat kansallisia kilpailusääntöjä sellaisiin tuottajien sopimuksiin, jotka voivat lähtökohtaisesti kuulua (tiettyjen kilpailusääntöjen soveltamisesta maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan annetun) neuvoston asetuksen N:o 26 2 artiklan soveltamisalaan, ulotettavissa koskemaan sopimuksia, jotka voivat ominaisuuksiensa tai kyseisen alan ominaisuuksien vuoksi vaikuttaa yhteisön oliiviöljymarkkinoihin kokonaisuutena arvioiden?
5)
Jos kansalliset kilpailuviranomaiset olisivat toimivaltaisia soveltamaan kansallisia oikeussääntöjä edellä mainittuihin sopimuksiin, jotka voivat vaikuttaa rasva-alan yhteiseen markkinajärjestelyyn, voivatko nämä viranomaiset kieltää ehdottomasti valittajan kaltaiselta yhtiöltä mahdollisuuden käyttää oliiviöljyn varastointimekanismeja myös asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitetuissa tilanteissa, joissa ’markkinat häiriintyvät vakavasti’?”
29.
Yhteisöjen tuomioistuimessa vireillä olevassa menettelyssä kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet Cecasa, Asociación española de la industria y comercio exportador de aceite de oliva (jäljempänä Asoliva), Asociación nacional de industriales envasadores y refinadores de aceites comestibles (jäljempänä Anierac) ja Euroopan yhteisöjen komissio. Yhteisöjen tuomioistuimessa 17.12.2008 pidettyyn suulliseen käsittelyyn osallistuivat ainoastaan Cecasa ja komissio.
V Asian arviointi
A Ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottaminen
1. Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen toinen osa
30.
Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen toisessa osassa Tribunal Supremo viittaa asetukseen N:o 952/97, jota ei enää sovellettu ajankohtana, jona pääasiassa riidanalainen päätös tehtiin. Tarkemmin sanottuna asetuksen voimassaolo oli jo päättynyt pääasian tosiseikkojen tapahtumahetkellä. Näin ollen on selvitettävä, onko ensimmäisen kysymyksen toinen osa merkityksellinen nyt esillä olevassa asiassa annettavan ratkaisun kannalta.
31.
On syytä huomauttaa, että lähtökohtaisesti on yksinomaan kansallisen tuomioistuimen asia harkita, onko sen esittämillä kysymyksillä merkitystä asian ratkaisemisen kannalta. Jos esitetyt kysymykset koskevat yhteisön oikeuden tulkintaa, yhteisöjen tuomioistuimen on siten lähtökohtaisesti ratkaistava ne. Yhteisöjen tuomioistuin voi kieltäytyä vastaamasta kansallisen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen vain, jos on ilmeistä, että yhteisön oikeuden tulkitsemisella, jota kansallinen tuomioistuin on pyytänyt, ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen tai jos yhteisöjen tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin. (
20
) Näin ei ole nyt esillä olevassa asiassa.
32.
Asetuksen N:o 952/97 kumoamisen yhteydessä ei annettu korvaavaa säädöstä. Yhteisön lainsäätäjä pikemminkin katsoi tuolloin, että tuottajaryhmille maaseudun kehittämisen osana annettava erityistuki ei vaikuta enää tarpeelliselta, ja totesi nimenomaisesti, että asetuksen N:o 952/97 mukaista tukijärjestelmää ei pitäisi näin ollen jatkaa. (
21
)
33.
Asetus N:o 952/97 ei ole kuitenkaan menettänyt voimassaolonsa päättymisen myötä kokonaan käytännön merkitystään. Siten yhteisön toimielinten myöhemmin antamissa säädöksissä viitataan nimenomaisesti asetukseen N:o 952/97. (
22
) Lisäksi käsitteitä ”hyväksytyt tuottajaryhmät” ja ”tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymät” käytetään edelleen myös viittaamatta konkreettisesti asetuksen N:o 952/97 säännöksiin. (
23
) Näin ollen kyseisen asetuksen tulkintaa ei voida pitää suoralta kädeltä ja pelkästään sen voimassaolon päättymisen vuoksi täysin merkityksettömänä.
34.
Erityisesti nyt esillä olevassa asiassa tunnustetuilla tuottajaryhmillä ja niiden liitoilla on merkitystä asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan yhteydessä. Tämän säännöksen, jota voidaan soveltaa ajallisesti pääasiaan, (
24
) tulkinta on keskeisessä asemassa käsiteltävänä olevassa ennakkoratkaisupyynnössä. Säännöstä laatiessaan yhteisön lainsäätäjä on nimenomaisesti viitannut asetukseen N:o 952/97. (
25
)
35.
Tätä taustaa vasten on joka tapauksessa niin, ettei ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen toinen osa, jossa pyydetään tulkitsemaan asetusta N:o 952/97, vaikuta ilmeisen merkityksettömältä pääasian ratkaisemisen kannalta. Yhteisöjen tuomioistuin on tällaisessa tapauksessa velvollinen vastaamaan sille esitettyihin yhteisön oikeuden tulkintaa koskeviin ennakkoratkaisukysymyksiin.
2. Asetuksen N:o 136/66 12 a artiklaa koskevat ennakkoratkaisukysymykset
36.
Yhteisöjen tuomioistuimessa on myös kyseenalaistettu Tribunal Supremon ennakkoratkaisukysymysten merkitys asian ratkaisemisen kannalta siltä osin kuin nämä kysymykset koskevat asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan tulkintaa. Käsittelyssä väitettiin, että koska Cecasa ei ole koskaan hyödyntänyt siinä säädettyä tukijärjestelmää eikä komissio ole myöskään antanut asianomaisessa säännöksessä tarkoitettua valtuutusta yksityiseen varastointiin, kysymyksillä ei ole vaikutusta pääasian ratkaisemiseen.
37.
Olen tästä eri mieltä. On totta, ettei yhteisön tukemaa oliiviöljyn yksityistä varastointia koskevaa mekanismia sovelleta nyt esillä olevaan asiaan. Asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan tulkinnalla ja ymmärtämisellä voi kuitenkin olla huomattava merkitys tämän tapauksen kilpailuoikeudellisen arvioinnin kannalta. Säännöksestä, sen tavoitteet ja lainsäädännöllinen asiayhteys mukaan lukien, voidaan nimittäin mahdollisesti päätellä seikkoja, joilla on merkittävä vaikutus kilpailusääntöjen tulkintaan ja soveltamiseen nyt esillä olevassa asiassa.
38.
Ennakkoratkaisupyyntö voidaan täten ottaa myös tältä osin tutkittavaksi.
B Ennakkoratkaisukysymysten sisällön arviointi
39.
Käsiteltävänä olevalla ennakkoratkaisupyynnöllä pyritään kokonaisuutena ottaen selvittämään, millainen liikkumavara kansallisilla viranomaisilla on kansallisen kilpailuoikeutensa soveltamisessa maatalouden alalla. Yhteisön oikeuden ensisijaisuudesta seuraa, että tämän liikkumavaran laajuus määräytyy yhteisön maatalouslainsäädännön perusteella.
40.
Jos siis osoittautuu, että Cecasan suunnittelemat oliiviöljyn tukiostot ja -myynnit ovat maatalouslainsäädännön säännösten perusteella oikeutettuja, tämä seikka olisi otettava huomioon myös kilpailusääntöjen soveltamista silmällä pitäen. Tätä taustaa vasten Tribunal Supremo pyytää yhteisöjen tuomioistuinta tulkitsemaan yhtäältä asetuksen N:o 136/66 12 a artiklaa ja säännöksiä, joita luetaan yhdessä sen kanssa, ja toisaalta asetuksen N:o 26 2 artiklaa.
1. Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
41.
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys koskee asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan henkilöllistä soveltamisalaa. Sillä pyritään selvittämään, voidaanko tätä säännöstä soveltaa Cecasan kaltaiseen yksityiseen osakeyhtiöön.
a) Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen ensimmäinen osa
42.
Ensimmäisen kysymyksensä ensimmäisellä osalla kansallinen tuomioistuin tiedustelee lähinnä, voiko Cecasan kaltainen yksityinen osakeyhtiö kuulua asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitettuihin elimiin, joilla on valtuutus tehdä sopimuksia oliiviöljyn varastoinnista.
43.
Elimen käsitettä ei ole määritelty 12 a artiklassa eikä myöskään muualla asetuksessa N:o 136/66. Nyt esillä olevassa asiassa herää ensinnäkin kysymys, voidaanko yksityinen yhtiö katsoa tässä säännöksessä tarkoitetuksi elimeksi. Toiseksi on tutkittava, onko asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitetuksi elimeksi katsomiselle esteenä se, että kyseisen yhtiön osakkaina on öljyntuottajien, öljynpuristamojen ja osuuskuntien ohella myös sijoittajia.
– Julkisiin tai valtiollisiin toimijoihin rajaamisen puuttuminen
44.
Kuten Cecasa perustellusti huomauttaa, asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitettua elimen käsitettä ei saa ymmärtää väärin siten, että tämän säännöksen soveltamisalaan kuuluvat ainoastaan julkiset tai valtiolliset toimijat. (
26
)
45.
Asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa ”elimestä” (Einrichtung) käytetty ilmaisu vastaa joissakin kieliversioissa ilmaisua, jota käytetään muualla – erityisesti asetuksen N:o 2768/98 1 artiklan 1 kohdassa – kuvaamaan nimenomaisesti valtiollisia toimijoita. (
27
) Pelkästään tämä ei kuitenkaan välttämättä tarkoita, että myös asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitetaan sanalla ”elin” yksinomaan julkisia tai valtiollisia toimijoita. On nimittäin otettava huomioon, että joidenkin muiden kieliversioiden käsitteenmuodostuksessa erotetaan asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan mukaiset ”elimet” ja asetuksen N:o 2768/98 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut ”jäsenvaltioiden elimet”. (
28
) Tällaisten sovellettavan maatalouslainsäädännön eri kieliversioiden erojen vuoksi säädöstä on tulkittava sen lainsäädännön yleisen systematiikan ja tavoitteen mukaan, jonka osa kyseinen säädös on. (
29
)
46.
Asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan tavoitteesta ottaa käyttöön yksityistä varastointia koskevien sopimusten tukijärjestelmä (
30
) seuraa, ettei säännöksen soveltamisala voi rajoittua pelkästään julkisiin toimijoihin. Pikemminkin siinä kuvatut elimet ovat yleensä yksityisiä.
47.
Myös lainsäädännöllisestä asiayhteydestä voidaan päätellä, että yksityiset toimijat voivat kiistatta olla asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitettuja elimiä. Nämä elimet on määrä valtuuttaa tekemään sopimuksia ”niiden kaupan pitämän oliiviöljyn” varastoinnista. Kaupan pitäminen on kuitenkin toimintaa, jota ei ole suinkaan varattu ainoastaan julkisille toimijoille vaan jota voivat harjoittaa myös yksityiset toimijat, kuten avoimessa markkinataloudessa (
31
) yleensä tapahtuukin. Lisäksi asetuksen N:o 136/66 12 a artiklaan sisältyvällä vaatimuksella ”riittävistä takeista” tarkoitetaan myös pikemminkin yksityisten kuin julkisten toimijoiden harjoittamaa toimintaa.
48.
Yksityiset yhtiöt voivat siten olla asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitettuja elimiä.
– Sijoittajien osallistuminen
49.
Lisäksi on tutkittava, onko asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitetuksi elimeksi katsomiselle esteenä se, että kyseisen yhtiön osakkaina on öljyntuottajien, öljynpuristamojen ja osuuskuntien ohella myös sijoittajia.
50.
Asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa ei ole mainintaa tästä. Yhteisön oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkitsemisessa on kuitenkin otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja lainsäädännöllä tavoitellut päämäärät. (
32
)
51.
Asetuksen N:o 136/66 ja muutosasetuksen N:o 1638/98 tavoitteet eivät estä sitä, että yhtiöt, joiden osakkaina on öljyntuottajien, öljynpuristamojen ja osuuskuntien ohella myös sijoittajia, katsotaan tällaisiksi elimiksi. Ei ole viitteitä siitä, että sijoittajien osakkuus voisi vaikuttaa tavoitteeseen eli oliiviöljyn tarjonnan säätelyyn yksityisen varastoinnin järjestelmällä ja sitä kautta vakavien markkinahäiriöiden korjaamiseen. (
33
) Erityisesti ei voida suoralta kädeltä olettaa, että sijoittajien osakkuus tarkoittaisi alhaisempia laatunormeja tai vähäisempää taitotietoa oliiviöljyn varastoinnissa. Tällaista päätelmää ei voida tehdä etenkään, kun sijoittajat ovat – kuten Cecasan tapauksessa – ainoastaan vähemmistöosakkaina kyseisessä yhtiössä. Tällainen osakkuus on päinvastoin omiaan vahvistamaan kyseisen yhtiön taloudellista kapasiteettia ja myötävaikuttamaan näin siihen, että se voi tarjota 12 a artiklassa vaaditut ”riittävät takeet”.
52.
Mitä tulee lopuksi lainsäädännölliseen asiayhteyteen, tällaisia yhtiöitä, joissa on osakkaina sijoittajia, ei mainita nimenomaisesti komission soveltamisasetuksen N:o 2768/98 3 artiklan 1 kohdassa. Pelkästään tästä seikasta ei kuitenkaan voida esimerkiksi johtaa, että tällaiset yhtiöt jäävät väistämättä asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan soveltamisalan ulkopuolelle. Kuten nimittäin komissio itsekin myöntää, sen antaman soveltamisasetuksen N:o 2768/98 3 artiklan 1 kohdassa mainittujen elinten luettelo ei ole tyhjentävä.
53.
Lisäksi asetus N:o 2768/98 on pelkkä komission soveltamisasetus, joka koskee yhtä neuvoston luomaa yhteistä markkinajärjestelyä, nyt esillä olevassa asiassa erityisesti asetuksen N:o 136/66 12 a artiklaa. Perusasetuksena tämä neuvoston asetus on ensisijainen soveltamisasetukseen nähden, eikä komissio voi rajoittaa sen soveltamisalaa ilman nimenomaista valtuutusta. Myöskään asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan kolmannessa kohdassa ei anneta komissiolle tällaista valtuutusta. Siinä pikemminkin annetaan komissiolle ainoastaan mahdollisuus määrittää yksityiseen varastointiin myönnettävän tuen suuruus, vahvistaa varastoitavan oliiviöljyn tekniset yksityiskohdat, kuten määrä, laatu ja varastointiaika, ja laatia menettely tukien myöntämiseksi. Soveltamissääntöjen antamista koskeva valtuutus ei sitä vastoin kohteensa eikä tavoitteensa perusteella ulotu asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan henkilöllisen soveltamisalan mahdolliseen rajoittamiseen.
54.
Edellä esitetyn perusteella myös yksityinen yhtiö, jonka osakkaina on öljyntuottajien, öljynpuristamoiden ja osuuskuntien ohella myös sijoittajia, tulee kyseeseen asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitettuna elimenä.
55.
Asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan tosiasiallinen soveltaminen tällaiseen yhtiöön edellyttää tietysti, että muut siinä asetetut edellytykset täyttyvät: Ensinnäkin kyseisen yhtiön on tarjottava ”riittävät takeet”, ja se tarvitsee asianomaisen jäsenvaltion hyväksynnän. (
34
) Toiseksi kyse on oltava markkinoiden vakavasta häiriintymisestä, ja komission on annettava asetuksen N:o 136/66 38 artiklassa säädetyn komitologiamenettelyn mukaisesti valtuutus yksityiseen varastointiin. Jos nämä edellytykset eivät täyty, oliiviöljyn yksityistä varastointia ei voida oikeuttaa vetoamalla asetuksen N:o 136/66 12 a artiklaan.
b) Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen toinen osa
56.
Ensimmäisen kysymyksensä toisessa osassa kansallinen tuomioistuin tiedustelee, voiko Cecasan kaltainen yksityinen osakeyhtiö vastata asetuksessa N:o 952/97 tarkoitettuja tunnustettuja tuottajaryhmiä ja niiden liittoja.
– Tuottajaryhmät
57.
Asetuksessa N:o 952/97 tarkoitetuksi tuottajaryhmäksi katsominen edellyttää, että kyseinen elin täyttää useat vaatimukset, jotka on mainittu saman asetuksen 5 ja 6 artiklassa.
58.
Ratkaisevia ovat tässä yhteydessä tuottajaryhmän perustamistarkoitusta koskevat edellytykset: asetuksen N:o 952/97 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla kyseinen elin on täytynyt perustaa, jotta siinä jäseninä olevat tuottajat voivat yhdessä toimien mukauttaa tuotantonsa ja tarjontansa markkinoiden vaatimuksiin. Cecasan kaltainen elin harjoittaa oliiviöljyn myyntiä, ja sen tavoitteena on erityisesti säädellä osakkaidensa tuottaman oliiviöljyn tarjontaa tukiostoilla ja -myynneillä. Sillä ei kuitenkaan ole – ainakaan käytettävissä olevien tietojen perusteella – toista vaadittavaa tavoitetta, joka on oliiviöljyn tuotannon mukauttaminen markkinoiden vaatimuksiin. Cecasan kaltaisen yhtiön perustamistarkoitus ei näin ollen täytä molempia asetuksen N:o 952/97 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan kumulatiivisia edellytyksiä.
59.
Täten ei ole tarpeen tutkia, voiko Cecasan kaltainen yhtiö täyttää muut asetuksen N:o 952/97 edellytykset. Jo ensimmäisen – 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaan sisältyvän – edellytyksen täyttymättä jäämisen vuoksi Cecasan kaltaista yhtiötä ei nimittäin voida katsoa asetuksessa N:o 952/97 tarkoitetuksi tuottajaryhmäksi.
– Tuottajaryhmien liitto
60.
Asetuksen N:o 952/97 5 artiklan 3 kohdan määritelmän mukaan liitot muodostuvat tunnustetuista tuottajaryhmistä ja pyrkivät laajemmalla tasolla samoihin päämääriin kuin tuottajaryhmät.
61.
Tuottajaryhmien liiton samoin kuin siihen kuuluvien tuottajaryhmien tavoitteena on siis oltava oliiviöljyn tuotannon ja tarjonnan mukauttaminen markkinoiden vaatimuksiin (asetuksen N:o 952/97 5 artiklan 1 kohdan a alakohta). Se, ettei tällaisen liiton toiminta saa rajoittua pelkästään oliiviöljyn tarjontaan ja siihen liittyvään myyntiin, käy ilmi varsinkin tarkasteltaessa asetuksen N:o 952/97 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan ensimmäistä luetelmakohtaa: sen mukaan tuottajaryhmien ja niiden liittojen on määritettävä ja sovellettava myös yhteisiä tuotantosääntöjä.
62.
Mikäli yhtiöllä, kuten nyt esillä olevassa asiassa Cecasalla, ei ole tällaista tavoitetta tai toimintaa siihen kuuluvien tuottajien ja osuuskuntien oliiviöljyntuotannon osalta, (
35
) sitä ei voida katsoa tuottajaryhmien liitoksi.
63.
Cecasan kaltaista yhtiötä ei näin ollen voida pääasian tosiseikkojen perusteella pitää asetuksessa N:o 952/97 tarkoitettuna tuottajaryhmänä eikä tuottajaryhmien liittona. Tämä kuitenkin tarkoittaa ainoastaan sitä, ettei sille tarvitse antaa etusijaa yksityisiä varastointisopimuksia tehtäessä (asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan ensimmäisen kohdan toinen virke). Se voi tästä huolimatta tehdä toimivaltaisille kansallisille viranomaisille hakemuksen, jossa se pyytää hyväksyntää asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetuksi (muuksi) elimeksi.
c) Välipäätelmä
64.
Yksityistä osakeyhtiötä, jonka tarkoituksena on myydä oliiviöljyä ja joka on asettanut tavoitteekseen vaikuttaa oliiviöljyn suunnitelmallisilla ostoilla ja myynneillä sen tarjontaan markkinoilla, voidaan pitää asetuksen N:o 136/66, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1638/98, 12 a artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuna elimenä. Tätä ei estä se, että kyseisen osakeyhtiön osakkaina on öljyntuottajien, öljynpuristamoiden ja osuuskuntien ohella myös sijoittajia. Tällaista osakeyhtiötä ei kuitenkaan voida pääasian tosiseikkojen perusteella katsoa asetuksessa N:o 952/97 tarkoitetuksi tuottajaryhmäksi tai tuottajaryhmien liitoksi.
2. Toinen ennakkoratkaisukysymys
65.
Ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen antamani vastausehdotuksen mukaisesti Cecasan kaltaista osakeyhtiötä voidaan pitää elimenä, johon voidaan soveltaa asetuksen N:o 136/66 12 a artiklaa. Näin ollen on vastattava myös toiseen ennakkoratkaisukysymykseen. Sillä kansallinen tuomioistuin tiedustelee lähinnä, voivatko kansalliset kilpailuviranomaiset antaa asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitetun hyväksynnän elimelle kilpailuoikeudellisessa menettelyssä.
66.
Asetuksessa N:o 136/66 tai asetuksissa N:o 952/97 ja N:o 2768/98 ei määritetä, mitkä jäsenvaltion viranomaiset ovat toimivaltaisia hyväksymään elimiä, jotka voidaan valtuuttaa tekemään sopimuksia oliiviöljyn yksityisestä varastoinnista.
67.
Lähtökohtana toiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastaamiselle on siten jäsenvaltioiden menettelyllinen itsemääräämisoikeus. Sen mukaisesti jäsenvaltioiden asiana on määrittää yhteisön oikeuden täytäntöönpanosta vastaavat kansalliset tuomioistuimet ja antaa sovellettavat menettelysäännöt, minkä yhteydessä niiden on noudatettava tehokkuus- ja vastaavuusperiaatetta. (
36
)
68.
Yhteisön oikeuden nojalla ei siis ole mitenkään mahdotonta, että jäsenvaltio antaa kilpailuviranomaisilleen tehtäväksi soveltaa kartellimenettelyssä myös maataloutta koskevia säännöksiä ja myöntää siinä yhteydessä lupia maatalouslainsäädännön mukaisesti. Siten esimerkiksi voidaan tilanteesta riippuen pitää tarkoituksenmukaisena, että tietyille luville luodaan ”yhden luukun” järjestelmä ja asianosaiset säästetään näin lukuisilta erilaisilta viranomaiskäynneiltä ja hallinnollisilta menettelyiltä. (
37
)
69.
Jos kansalliset kilpailuviranomaiset kuitenkin voivat kansallisen lainsäädännön nojalla antaa elimelle asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitetun hyväksynnän, tehokkuusperiaatteen mukaisesti on varmistettava, että kyseiset viranomaiset soveltavat tehokkaasti myös asian kannalta merkityksellisiä maatalouslainsäädännön säännöksiä. Nyt esillä olevassa asiassa tämä tarkoittaa erityisesti, että kilpailuviranomaisten on tehtävä menettelyssään kaikki selvitykset, jotka ovat tarpeen sen toteamiseksi, ”tarjoaako” hyväksyttävä elin asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitetut ”riittävät takeet”.
70.
Näin ollen voidaan tiivistäen todeta seuraavaa:
Yhteisön oikeuden vastaisena ei voida pitää kansallista lainsäädäntöä, jonka nojalla kansalliset kilpailuviranomaiset voivat antaa elimille asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitetun hyväksynnän myös kilpailuoikeudellisessa menettelyssä, mikäli varmistetaan, että tällaisessa menettelyssä sovelletaan tehokkaasti asian kannalta merkityksellisiä maatalouslainsäädännön säännöksiä ja tehdään kaikki tarvittavat selvitykset.
3. Kolmas ennakkoratkaisukysymys
71.
Kolmannella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko yksityisesti sovittu ja rahoitettu oliiviöljyn ostamista ja varastointia koskeva järjestelmä, joka ei ole komission valtuuttama, asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan vastainen.
72.
On syytä huomauttaa, että asetuksen N:o 136/66 12 a artiklalla otetaan käyttöön ainoastaan oliiviöljyn yksityistä varastointia koskeva yhteisön tukijärjestelmä. (
38
) Tässä säännöksessä ei ole esimerkiksi tarkoitus säätää tyhjentävästi oliiviöljyn yksityisen varastoinnin sallittavuudesta ja kieltää siten kaikenlainen yksityinen varastointi, joka ei perustu 12 a artiklaan. Säännöksen sanamuodosta tai sen tavoitteesta ja lainsäädännöllisestä asiayhteydestä ei käy ilmi, että yhteisön lainsäätäjän tarkoituksena olisi ollut rajoittaa yritystoiminnan vapautta tällä tavoin.
73.
Myös toissijaisuusperiaatteen (EY 5 artiklan toinen kohta) näkökulmasta on lähdettävä siitä, ettei yhteisön lainsäätäjän aikomuksena ollut poissulkea kokonaan hajautettuja aloitteita, joiden tavoitteena on yksityinen varastointi. Kuten suullisessa käsittelyssä todettiin, tällaisilla aloitteilla voidaan mahdollisesti reagoida yksittäisten jäsenvaltioiden ja alueiden markkinoiden tapahtumiin nopeammin ja joustavammin kuin yhteisön tasolla luodussa asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan mukaisessa mekanismissa, johon liittyy menettely- ja talousarvioteknisiä rajoitteita; niillä on mahdollista täydentää mielekkäästi toisiaan.
74.
Näin ollen yksityiset elimet voivat lähtökohtaisesti toteuttaa vapaasti oliiviöljyn yksityistä varastointia koskevia toimia myös asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan soveltamisalan ulkopuolella. Juuri tätä suunnittelee nyt esillä olevassa asiassa Cecasa, joka rahoittaa järjestelmänsä yksityisesti eikä aio käyttää tähän tarkoitukseen yhteisön tukia, mistä kaikki asianosaiset ovat samaa mieltä.
75.
Jos yksityisessä varastoinnissa, kuten nyt esillä olevassa asiassa, ei kuitenkaan ole tarkoitus hyödyntää asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa säädettyä tukijärjestelmää, tässä säännöksessä säädettyä markkinoiden vakavaa häiriintymistä tai komission valtuutusta ei luonnollisestikaan edellytetä. Kyseinen elin ei kuitenkaan voi myöskään vedota asetuksen N:o 136/66 12 a artiklaan perustellakseen yksityistä varastointia koskevaa suunnitelmaansa ja välttyäkseen oliiviöljymarkkinoiden yleisen sääntelyn soveltamiselta. Yksityisessä varastoinnissa on tällaisessa tapauksessa pikemminkin noudatettava muita yhteisön oikeuden säännöksiä ja määräyksiä sekä yhteisön oikeuden mukaisia kansallisia säännöksiä, erityisesti kussakin tapauksessa sovellettavia kilpailuoikeudellisia pelisääntöjä. Maatalous ei nimittäin ole tila, jossa ei ole kilpailua. (
39
)
76.
Välipäätelmänä voidaan näin ollen todeta seuraavaa:
Yksityisesti sovittu ja rahoitettu oliiviöljyn ostamista ja varastointia koskeva järjestelmä ei ole asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan vastainen. Tällaisessa järjestelmässä on kuitenkin noudatettava oliiviöljymarkkinoilla sovellettavaa yleistä sääntelyä, erityisesti asiaa koskevaa kilpailulainsäädäntöä.
4. Neljäs ennakkoratkaisukysymys
77.
Neljännellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee lähinnä, saavatko kansalliset kilpailuviranomaiset soveltaa kansallista kilpailulainsäädäntöään myös asetuksen N:o 26 2 artiklassa tarkoitettuun tuottajien sopimukseen, jos tämä sopimus voi vaikuttaa paitsi kansallisiin myös yhteisön oliiviöljymarkkinoihin.
a) Molempia kansallisen tuomioistuimen olettamuksia koskeva alustava huomautus
78.
Kansallisen tuomioistuimen kysymys perustuu kahteen perustavanlaatuiseen olettamaan: ensinnäkin Cecasan suunnittelema tukiostojen ja -myyntien järjestelmä voi sen mukaan ”olla yhteisönlaajuinen” ja vaikuttaa koko yhteisön oliiviöljymarkkinoihin (ensimmäinen olettama), toiseksi tämä suunnitelma saattaa sen mukaan kuulua asetuksen N:o 26 2 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen soveltamisalaan (toinen olettama).
79.
Cecasan suunnittelema järjestelmä olisi ”yhteisönlaajuinen” (ensimmäinen olettama), jos se olisi omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (vrt. EY 81 artiklan 1 kohtaan sisältyvä ”jäsenvaltioiden välistä kauppaa koskeva lauseke”). Tribunal Supremon tosiseikkoja koskevista toteamuksista käy tässä yhteydessä ilmi, että Cecasan osakkaina olevat öljyntuottajat edustavat 50–60:tä prosenttia Espanjan kansallisesta oliiviöljyntuotannosta, joten Cecasa saattaa suunnitelmallaan vaikuttaa suoraan yli puoleen Espanjan oliiviöljymarkkinoista. Asoliva toteaa lisäksi, että Espanjan markkinat muodostavat noin 45 prosenttia yhteisön markkinoista, siis lähes puolet. Näin ollen voidaan todellakin olettaa, että Cecasan suunnittelemat tukiostot ja -myynnit voivat vaikuttaa merkittävästi paitsi Espanjan oliiviöljymarkkinoihin myös koko yhteisön oliiviöljymarkkinoihin ja siten viime kädessä jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
80.
Jotta Cecasan suunnitelma lisäksi kuuluisi asetuksen N:o 26 2 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen soveltamisalaan (toinen olettama), sen olisi oltava maataloustuottajien, tuottajien yhteenliittymien tai tällaisten yhteenliittymien muodostamien yhteenliittymien sopimus, päätös tai menettely.
81.
Kuten edellä (
40
) totesin, Cecasan ei voida automaattisesti katsoa vastaavan tuottajaryhmää tai tuottajaryhmien liittoa, ainakaan siinä tapauksessa, että näitä käsitteitä tulkitaan asetuksen N:o 952/97 5 artiklaan sisältyvien määritelmien mukaisesti. Öljyntuottajat, öljynpuristamot ja osuuskunnat omistavat kuitenkin 68 prosenttia Cecasan osakkeista, joten Cecasan suunnitelma voitaisiin mahdollisesti katsoa asetuksen N:o 26 2 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä tarkoitetuksi maataloustuottajien sopimukseksi tai päätökseksi.
82.
Lopuksi todettakoon, ettei ennakkoratkaisukysymykseen vastaaminen kuitenkaan välttämättä edellytä molempien kansallisen tuomioistuimen olettamien oikeellisuuden tyhjentävää tutkimista. Kuten nimittäin jäljempänä osoitan, kansallisen kilpailulainsäädännön soveltaminen on mahdollista myös siinä tapauksessa, että Cecasan suunnitelma kuuluisi EY 81 artiklan 1 kohdan ja asetuksen N:o 26 2 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen soveltamisalaan.
b) Ennakkoratkaisukysymyksen arviointi
83.
Lähtökohtana neljänteen ennakkoratkaisukysymykseen vastaamiselle on se, etteivät maataloustuotantoalojen yhteiset markkinajärjestelyt saa aikaan tilaa, jossa ei ole kilpailua; toimivan kilpailun ylläpito maataloustuotemarkkinoilla pikemminkin kuuluu yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteisiin. (
41
)
84.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kilpailua koskevaa yhteisön oikeutta ja kansallista lainsäädäntöä sovelletaan rinnakkain, koska rajoittavia järjestelyjä tarkastellaan yhteisön oikeudessa ja kansallisessa oikeudessa eri näkökulmista. Kun EY 81 ja EY 82 artiklassa käsitellään kilpailunrajoituksia niiden esteiden kannalta, joita kyseisistä järjestelyistä voi aiheutua jäsenvaltioiden väliselle kaupalle, kansallisissa lainsäädännöissä, joihin vaikuttavat niille ominaiset näkökohdat, tarkastellaan kilpailunrajoituksia ainoastaan näiden kansallisille lainsäädännöille ominaisten näkökohtien kannalta. (
42
) Asiassa Milk Marque antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin on nimenomaisesti vahvistanut tämän periaatteen myös maatalouslainsäädännössä, yhteiset markkinajärjestelyt mukaan luettuina. (
43
)
85.
Se seikka, että kyseessä on rajat ylittävä tai ”yhteisönlaajuinen” tilanne, ei estä kansallisen kilpailulainsäädännön soveltamista. (
44
) Jos EY 81 artiklan 1 kohdan jäsenvaltioiden välistä kauppaa koskevassa lausekkeessa tarkoitetut sopimukset, päätökset tai menettelyt nimittäin ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, tämä ei suinkaan johda siihen, että asiaan sovelletaan yksinomaan EY:n kilpailuoikeutta eikä siihen voida soveltaa kansallista kilpailulainsäädäntöä, vaan päinvastoin niiden edellä mainittuun rinnakkaiseen soveltamiseen.
86.
Kansallisen kilpailulainsäädännön soveltamista ei estä myöskään se, että tilanne kuuluu mahdollisesti asetuksen N:o 26 2 artiklan soveltamisalaan. Tähän säännökseen sisältyy ainoastaan joitakin erityissäännöksiä yhteisön kilpailuoikeuden soveltamisesta maatalouden alalla: Aineellisoikeudelliselta kannalta asetuksen N:o 26 2 artiklan 1 kohdassa jätetään tietyt sopimukset, päätökset ja menettelyt EY 81 artiklan 1 kohtaan sisältyvän kiellon ulkopuolelle. Menettelyoikeudelliselta kannalta asetuksen N:o 26 2 artiklan 2 kohdassa, luettuna yhdessä 3 artiklan kanssa, annetaan ainoastaan komissiolle toimivalta ratkaista pyydettäessä, mitkä sopimukset, päätökset ja menettelyt kuuluvat 1 kohdan poikkeuksen piiriin. (
45
)
87.
Asetuksen N:o 26 2 artiklassa ei sitä vastoin säädetä EY:n kilpailuoikeuden ja kansallisen kilpailulainsäädännön suhteesta. Tämän artiklan 2 kohtaa ei erityisesti saa ymmärtää väärin tällaiseksi sääntelyksi. Siihen sisältyvä yksinomaista toimivaltaa koskeva sääntely ei nimittäin estä kansallisen kilpailulainsäädännön soveltamista, vaan sillä pelkästään määritetään viranomainen, jolla on toimivalta soveltaa yhteisön kilpailuoikeutta. Lisäksi asetuksen N:o 26 2 artiklan 2 kohta muistuttaa siihen sisältyvän yksinomaista toimivaltaa koskevan sääntelyn osalta asetuksen N:o 17, (
46
) sellaisena kuin se oli voimassa 30.4.2004 asti, (
47
) 9 artiklan 1 kohdan toimivaltaa koskevaa yleistä sääntelyä.
88.
Komission yksinomainen toimivalta soveltaa tiettyjä yhteisön kilpailuoikeuden säännöksiä ei estä sitä, että nimenomaan kansalliset viranomaiset soveltavat samaan tapaukseen rinnakkain myös kansallista kilpailulainsäädäntöä. Mikäli asetuksen N:o 26 2 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetty komission menettely ei ylipäätään ole tarpeen, kuten nyt esillä olevassa asiassa, kansallista kilpailulainsäädäntöä voidaan soveltaa myös yksinään.
89.
Pelkästään täydellisyyden vuoksi todettakoon, että kansallista kilpailulainsäädäntöä ei voitaisi soveltaa nyt esillä olevassa asiassa siinä tapauksessa, että Cecasa olisi yhteisönlaajuinen yrityskeskittymä (sulautuma-asetuksen (
48
) 1 artiklan 1 kohta, luettuna yhdessä 21 artiklan 2 kohdan ja 22 artiklan 1 kohdan kanssa). Tämä tosin edellyttäisi, että Cecasan perustaminen yhteisyritykseksi täyttäisi yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen 3 artiklan mukaisen keskittymän määritelmän ja että saman asetuksen 1 artiklan 2 tai 3 kohdassa asetetut liikevaihtoa koskevat raja-arvot saavutettaisiin; kansallisen tuomioistuimen asiana on tutkia tämä pääasiassa.
c) Kansallisen lainsäädännön soveltamista koskevat yhteisön säännökset
90.
Vaikka kansalliset kilpailuviranomaiset siis saavat soveltaa kansallista kilpailulainsäädäntöä nyt esillä olevan kaltaisessa asiassa, ne eivät voi aineellisoikeudelliselta kannalta soveltaa sitä täysin vapaasti, vaan niiden on vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan otettava yhteisön oikeuden ensisijaisen soveltamisen seurauksena huomioon tietyt yhteisön oikeuden säännökset. (
49
)
91.
Sekä EY 81 artiklan 1 kohdan että kansallisen kilpailulainsäädännön aineelliseen soveltamisalaan kuuluvassa tapauksessa kansalliset viranomaiset eivät saa tehdä komission päätöksen kanssa ristiriidassa olevia päätöksiä tai päätöksiä, jotka saattavat olla ristiriidassa sen kanssa. (
50
) Kansalliset viranomaiset ovat lisäksi 1.5.2004 lähtien olleet velvollisia soveltamaan EY 81 artiklan 1 kohtaa rinnakkain kansallisen kilpailulainsäädäntönsä kanssa, missä yhteydessä kansallisen kilpailulainsäädännön soveltaminen ei saa johtaa yhteisön oikeudessa sallittujen sopimusten, päätösten tai menettelytapojen kieltämiseen (asetuksen N:o 1/2003 3 artiklan 1 ja 2 kohta, luettuna yhdessä 45 artiklan toisen kohdan kanssa).
92.
Mikäli kyseessä ovat maataloustuotteet, kansallisten kilpailuviranomaisten on lisäksi pidätyttävä kaikkien sellaisten toimenpiteiden toteuttamisesta, jotka saattaisivat poiketa yhteisestä markkinajärjestelystä, vahingoittaa sitä tai haitata sen toimintaa; yleisesti ottaen ne eivät myöskään saa aiheuttaa haittaa yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteille. (
51
)
93.
Tiivistäen voidaan todeta seuraavaa:
Kansalliset kilpailuviranomaiset saavat soveltaa kansallista kilpailulainsäädäntöä myös asetuksen N:o 26 2 artiklassa tarkoitettuun tuottajien sopimukseen siinäkin tapauksessa, että tämä sopimus saattaa vaikuttaa paitsi kansallisiin myös yhteisön oliiviöljymarkkinoihin. Kansallisten kilpailuviranomaisten on kuitenkin pidätyttävä tässä yhteydessä kaikista toimista, joiden seurauksena niiden päätös voisi olla ristiriidassa yhteisön kilpailuoikeuden ja maatalouslainsäädännön säännösten kanssa.
5. Viides ennakkoratkaisukysymys
94.
Jos neljänteen kysymykseen vastataan ehdottamallani tavalla, on tarkasteltava myös viidettä kysymystä. Sillä kansallinen tuomioistuin tiedustelee lähinnä, saavatko kansalliset kilpailuviranomaiset kansalliseen kilpailulainsäädäntöön nojautuen kieltää yksityisesti sovitun ja rahoitetun oliiviöljyn ostamista ja varastointia koskevan järjestelmän myös siinä tapauksessa, että se on tarkoitettu sellaista asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa säädettyä tilannetta varten, jossa ”markkinat häiriintyvät vakavasti”.
95.
Toisin sanoen Tribunal Supremo pyrkii selvittämään, onko Cecasan suunnitteleman kaltainen järjestelmä mahdollisista kilpailuun liittyvistä epäilyistä huolimatta hyväksyttävä ainakin siltä osin kuin sillä on tarkoitus estää markkinoiden vakava häiriintyminen.
96.
On totta, että kansallisten kilpailuviranomaisten on kilpailusääntöjä soveltaessaan otettava huomioon yhteisön maatalouslainsäädännön arvot ja säännökset. Jos sovelletaan yhteisön kilpailuoikeutta (EY 81 ja EY 82 artikla), maatalouspolitiikan ensisijaisuus EY:n perustamissopimuksen kilpailusääntöjä koskevaan lukuun nähden ilmenee EY 32 artiklan 2 kohdasta, luettuna yhdessä EY 36 artiklan ensimmäisen kohdan kanssa. (
52
) Jos sitä vastoin sovelletaan kansallista kilpailulainsäädäntöä, jo yhteisön oikeuden ensisijaisen soveltamisen periaatteesta (
53
) seuraa, että etusijalla ovat yhteisen maatalouspolitiikan arvioinnit.
97.
Mikäli yhteisön maatalouslainsäädännöstä siis kävisi ilmi, että yksityinen varastointi on aina ja ehdoitta sallittua joka tapauksessa markkinoiden vakavan häiriintymisen estämiseksi, kilpailuviranomaisten olisi otettava tällainen säännös huomioon myös kilpailusääntöjä soveltaessaan.
98.
Juuri tällaista säännöstä ei kuitenkaan sisälly yhteisön maatalouslainsäädäntöön, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin. Asetuksen N:o 136/66 12 a artiklasta ilmenee ainoastaan, että komissio voi tiettyjen, kyseisessä säännöksessä tarkemmin mainittujen edellytysten täyttyessä ottaa käyttöön yhteisön tukeman yksityistä varastointia koskevan järjestelmän. Rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä ei sitä vastoin käy ilmi oliiviöljyn yksityisen varastoinnin yleistä ensisijaisuutta, myöskään markkinoiden vakavan häiriintymisen tapauksessa.
99.
Kuten on jo todettu, (
54
) tämä ei estä sellaisen asetuksen N:o 136/66 12 a artiklaan perustumattoman yksityisen varastointijärjestelmän olemassaoloa, joka ei saa yhteisön tukea. Tällaisen järjestelmän perustamisessa ja toteuttamisessa on kuitenkin noudatettava kilpailuoikeuden pelisääntöjä; se ei ole laisinkaan vapautettu kulloinkin kyseeseen tulevien kilpailua koskevien kieltojen soveltamisesta.
100.
Mikäli kansalliset kilpailuviranomaiset eivät soveltaisi asian kannalta merkityksellisiä kilpailuoikeuden säännöksiä tai soveltaisivat niitä ainoastaan lievemmässä muodossa yksityisesti sovittuun ja rahoitettuun oliiviöljyn varastointijärjestelmään, tämä saattaisi vaikuttaa yhteiseen maatalouspolitiikkaan. Asetuksen N:o 26 nojalla yhteiseen maatalouspolitiikkaan nimittäin kuuluu juuri kilpailusääntöjen soveltaminen maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan. (
55
) Tämä ilmentää etenkin yhteisen maatalouspolitiikan tavoitetta taata kohtuulliset kuluttajahinnat (EY 33 artiklan 1 kohdan e alakohta).
101.
On toki mahdollista, että asianomaisten kilpailusääntöjen konkreettisen soveltamisen yhteydessä annetaan poikkeuksellisesti oikeutus myös kilpailua rajoittaville yritysten käytännöille. Yhteisön tasolla EY 81 artiklan 3 kohdassa määrätään, että tiettyjen, tässä määräyksessä tarkemmin määriteltyjen edellytysten täyttyessä voidaan julistaa, että EY 81 artiklan 1 kohdan kielto ei koske tiettyjä tapauksia. Samaan tapaan Espanjan lainsäädännön osalta lain nro 16/1989 3 §:ssä säädetään tietyistä ”hyväksymisedellytyksistä”.
102.
Tällaisten asian kannalta merkityksellisiä kilpailuoikeudellisia kieltoja koskevien poikkeusten tai ”hyväksymisedellytysten” konkreettinen tulkinta ja soveltaminen eivät kuitenkaan saa johtaa tulokseen, joka on ristiriidassa yhteisön maatalouslainsäädännön arviointien kanssa. (
56
)
103.
Tässä yhteydessä on syytä muistuttaa, että asetuksella N:o 1638/98 purettiin siihen saakka käytössä ollut rasva-alan yhteiseen markkinajärjestelyyn sisältynyt julkisten interventio-ostojen järjestelmä, koska yhteisön lainsäätäjän mukaan se kannusti tuotantoon ja aiheutti epätasapainoa markkinoilla. (
57
)
104.
Yhteisön lainsäätäjä on näin ollen siis täsmentänyt yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteita rasva-alan osalta siten, että erityisesti markkinoiden vakauttaminen (EY 33 artiklan 1 kohdan c alakohta) ja kohtuulliset kuluttajahinnat (EY 33 artiklan 1 kohdan e alakohta) voidaan – ainakin nykytilanteessa – saavuttaa paremmin ilman julkisten interventio-ostojen järjestelmää.
105.
Jos yksityiset toimijat saisivat oma-aloitteisesti todeta, että kyseessä on markkinoiden vakava häiriintyminen, (
58
) ja tämän perusteella vaikuttaa selvästi markkinoiden toimintaan – nyt esillä olevassa asiassa oliiviöljyn tarjontaan ja hintaan – tämä voisi johtaa viime kädessä siihen, että interventio-ostojen järjestelmä – vaikkakin yksityisesti rahoitettu – otettaisiin vaivihkaa uudelleen käyttöön, mikä vesittäisi yhteisön lainsäätäjän toteuttaman interventio-ostojen järjestelmän purkamisen.
106.
Tällaista kansalliset viranomaiset ja tuomioistuimet eivät saa sallia. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltioilla on nimittäin velvollisuus pidättyä sellaisten toimenpiteiden toteuttamisesta, jotka saattaisivat poiketa yhteisestä markkinajärjestelystä tai olla sen vastaisia. (
59
) Vaikka kyseistä alaa ei olisikaan säännelty tyhjentävästi kyseisellä järjestelyllä, sen vastaisia ovat myös toimenpiteet, jotka voivat haitata järjestelyn toimintaa. (
60
)
107.
Tiivistäen voidaan näin ollen todeta seuraavaa:
Kansalliset kilpailuviranomaiset saavat kansallisen kilpailulainsäädännön perusteella kieltää yksityisesti sovitun ja rahoitetun oliiviöljyn ostamista ja varastointia koskevan järjestelmän myös siinä tapauksessa, että se on tarkoitettu sellaista asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa säädettyä tilannetta varten, jossa ”markkinat häiriintyvät vakavasti”.
VI Ratkaisuehdotus
108.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Tribunal Supremon esittämiin kysymyksiin seuraavasti:
1)
Yksityistä osakeyhtiötä, jonka tarkoituksena on myydä oliiviöljyä ja joka on asettanut tavoitteekseen vaikuttaa oliiviöljyn suunnitelmallisilla ostoilla ja myynneillä sen tarjontaan markkinoilla, voidaan pitää asetuksen N:o 136/66/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1638/98, 12 a artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuna elimenä. Tätä ei estä se, että kyseisen osakeyhtiön osakkaina on öljyntuottajien, öljynpuristamoiden ja osuuskuntien ohella myös sijoittajia. Tällaista osakeyhtiötä ei kuitenkaan voida pääasian tosiseikkojen perusteella katsoa asetuksessa (EY) N:o 952/97 tarkoitetuksi tuottajaryhmäksi tai tuottajaryhmien liitoksi.
2)
Yhteisön oikeuden vastaisena ei voida pitää kansallista lainsäädäntöä, jonka nojalla kansalliset kilpailuviranomaiset voivat antaa elimille asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa tarkoitetun hyväksynnän myös kilpailuoikeudellisessa menettelyssä, mikäli varmistetaan, että tällaisessa menettelyssä sovelletaan tehokkaasti asian kannalta merkityksellisiä maatalouslainsäädännön säännöksiä ja tehdään kaikki tarvittavat selvitykset.
3)
Yksityisesti sovittu ja rahoitettu oliiviöljyn ostamista ja varastointia koskeva järjestelmä ei ole asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan vastainen. Tällaisessa järjestelmässä on kuitenkin noudatettava oliiviöljymarkkinoilla sovellettavaa yleistä sääntelyä, erityisesti asiaa koskevaa kilpailulainsäädäntöä.
4)
Kansalliset kilpailuviranomaiset saavat soveltaa kansallista kilpailulainsäädäntöä myös asetuksen N:o 26 2 artiklassa tarkoitettuun tuottajien sopimukseen siinäkin tapauksessa, että tämä sopimus saattaa vaikuttaa paitsi kansallisiin myös yhteisön oliiviöljymarkkinoihin. Kansallisten kilpailuviranomaisten on kuitenkin pidätyttävä tässä yhteydessä kaikista toimista, joiden seurauksena niiden päätös voi olla ristiriidassa yhteisön kilpailuoikeuden ja maatalouslainsäädännön säännösten kanssa.
5)
Kansalliset kilpailuviranomaiset saavat kansallisen kilpailulainsäädännön perusteella kieltää yksityisesti sovitun ja rahoitetun oliiviöljyn ostamista ja varastointia koskevan järjestelmän myös siinä tapauksessa, että se on tarkoitettu sellaista asetuksen N:o 136/66 12 a artiklassa säädettyä tilannetta varten, jossa ”markkinat häiriintyvät vakavasti”.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: saksa.
(
2
)	Asia C-137/00, Milk Marque ja National Farmers’ Union, tuomio 9.9.2003 (Kok., s. I-7975).
(
3
)	Tiettyjen kilpailusääntöjen soveltamisesta maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan 4.4.1962 annettu neuvoston asetus N:o 26 (EYVL 1962, 30, s. 993), sellaisena kuin se on muutettuna annetulla neuvoston asetuksella N:o 49 (EYVL 1962, 53, s. 1571).
(
4
)	Ks. kyseisessä liitteessä mainittu Brysselin tullitariffin nimike 15.07, joka koskee kasviöljyjä.
(
5
)	Tiettyjen kilpailusääntöjen soveltamisesta maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan 24.7.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1184/2006 (EUVL L 214, s. 7).
(
6
)	Maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä 22.10.2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1234/2007 (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) (EUVL L 299, s. 1); tämän asetuksen ajallinen soveltamisala oliiviöljyn osalta käy ilmi sen 200 artiklasta, luettuna yhdessä 204 artiklan 2 kohdan a alakohdan kanssa.
(
7
)	Rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 22.9.1966 annettu neuvoston asetus N:o 136/66/ETY (EYVL 1966, 172, s. 3025).
(
8
)	Merkityksellinen on rasva-alan yhteinen markkinajärjestely, sellaisena kuin se ilmenee rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 136/66/ETY muuttamisesta 20.7.1998 annetusta neuvoston asetuksesta (EY) N:o 1638/98 (EYVL L 210, s. 32).
(
9
)	Oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien yhteisestä markkinajärjestelystä ja asetuksen (ETY) N:o 827/68 muuttamisesta 29.4.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 865/2004 (EUVL L 161, s. 97).
(
10
)	Ks. asetuksen (EY) N:o 1234/2007 201 artiklan 1 kohdan c alakohta, luettuna yhdessä 204 artiklan 2 kohdan a alakohdan kanssa.
(
11
)	EYVL L 142, s. 30.
(
12
)	Ks. Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 (EYVL L 160, s. 80) 55 artiklan 1 kohdan toinen luetelmakohta, luettuna yhdessä 56 artiklan ensimmäisen kohdan kanssa.
(
13
)	EYVL L 346, s. 14.
(
14
)	BOE 170, 18.7.1989, s. 22747. Laki 16/1989 on sittemmin kumottu ja korvattu uudella kilpailun suojelemisesta annetulla lailla 15/2007 (Ley de Defensa de la Competencia; BOE 159, , s. 28848). Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen antamien tietojen perusteella pääasian tosiseikkojen kannalta merkityksellinen on kuitenkin edelleen laki 16/1989.
(
15
)	Asia C-217/05, Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, tuomio 14.12.2006 (Kok., s. I-11987, 7 kohta).
(
16
)	Supuestos de autorización.
(
17
)	Kuten asiakirja-aineistosta lisäksi ilmenee, Espanjan kilpailuviranomaisten hallinnollinen yksikkö, niin kutsuttu Subdirección General sobre Conductas Restrictivas de la Competencia, oli aloittanut jo 16.6.2000 tutkimuksen tästä asiasta.
(
18
)	Tribunal de Defensa de la Competencia käytti tuolloin kilpailuviranomaisen toimivaltaa tietyissä asioissa.
(
19
)	Sala de lo Contencioso-Administrativo.
(
20
)	Vakiintunut oikeuskäytäntö, ks. esim. asia C-344/04, IATA ja ELFAA, tuomio 10.1.2006 (Kok., s. I-403, 14 kohta); asia C-11/07, Eckelkamp ym., tuomio (Kok., s. I-6845, 27 ja 28 kohta) ja asia C-213/07, Michaniki, tuomio (Kok., s. I-9999, 32–34 kohta).
(
21
)	Asetuksen N:o 1257/1999 johdanto-osan 44 perustelukappale.
(
22
)	Ks. esim. oliiviöljyn yksityistä varastointia koskevien sopimusten tekemisen sallimisesta ja niihin liittyviä tukia koskevan kestoltaan rajoitetun tarjouskilpailun avaamisesta 16.2.2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 327/2001 johdanto-osan seitsemäs perustelukappale ja 3 artikla (EYVL L 48, s. 9).
(
23
)	Ks. esim. komission tiedonanto ”Yhteisön suuntaviivat maatalousalan valtiontuesta” (EYVL 2000, C 28, s. 2) ja erityisesti sen 10 luku; ks. lisäksi oliiviöljyn yksityisen varastoinnin tukijärjestelmästä 23.12.2005 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2153/2005 3 artikla (EUVL L 342, s. 39).
(
24
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 14 kohta.
(
25
)	Ks. asetuksen N:o 136/66 12 a artiklan ensimmäisen kohdan sanamuoto ja sen selventämiseksi muutosasetuksen N:o 1638/98 johdanto-osan 12 perustelukappale.
(
26
)	Ts. valtiolliset toimijat tai julkisoikeudelliset toimijat taikka joka tapauksessa valtiolta tai julkisoikeudellisilta toimijoilta erityisen toimeksiannon saaneet elimet.
(
27
)	Näin on erityisesti espanjankielisessä (”organismos”), vironkielisessä (”asutused”), kreikankielisessä (”οργανισμοί”), englanninkielisessä (”bodies”), ranskankielisessä (”organismes”), italiankielisessä (”organismi”), maltankielisessä (”korpi”), portugalinkielisessä (”organismos”), slovakinkielisessä (”orgány”), suomenkielisessä (”elimet” tai ”elinten”) ja ruotsinkielisessä versiossa (”organ” tai ”organen”).
(
28
)	Saksankielisen version ohella tämä koskee nimittäin tšekinkielistä (”hospodářské subjekty” ja ”orgány”), tanskankielistä (”organisationer” ja ”organer”), latviankielistä (”organizācijas” ja ”iestādes”), liettuankielistä (”istaigos” ja ”institucijos”), unkarinkielistä (”szervezetek[et]” ja ”szerve[k]”), hollanninkielistä (”organismen” ja ”instanties”), puolankielistä (”instytucje” ja ”organy”) ja sloveniankielistä versiota (”teles[a]” ja ”organi”).
(
29
)	Vastaavasti vakiintunut oikeuskäytäntö, ks. esim. asia C-372/88, Cricket St. Thomas, tuomio 27.3.1990 (Kok., s. I-1345, 19 kohta); asia C-1/02, Borgmann, tuomio (Kok., s. I-3219, 25 kohta) ja asia C-279/06, CEPSA, tuomio (Kok., s. I-6681, 50 kohta).
(
30
)	Ks. muutosasetuksen N:o 1638/98 johdanto-osan 12 perustelukappale, jolla 12 a artikla lisättiin direktiiviin N:o 136/66.
(
31
)	Jäsenvaltioiden ja yhteisön on EY 4 artiklan 1 kohdan ja EY 98 artiklan nojalla noudatettava talouspolitiikassaan avoimen markkinatalouden periaatetta; ks. tästä myös asia C-198/01, CIF, tuomio 9.9.2003 (Kok., s. I-8055, 47 kohta).
(
32
)	Vakiintunut oikeuskäytäntö; ks. esim. asia C-17/03, VEMW ym., tuomio 7.6.2005 (Kok., s. I-4983, 41 kohta) ja asia C-76/06 P, Britannia Alloys & Chemicals v. komissio, tuomio (Kok., s. I-4405, 21 kohta).
(
33
)	Näistä tavoitteista ks. vielä muutosasetuksen N:o 1638/98 johdanto-osan 12 perustelukappale, jolla 12 a artikla lisättiin asetukseen N:o 136/66.
(
34
)	Ks. toisesta ennakkoratkaisukysymyksestä esittämäni toteamukset (tämän ratkaisuehdotuksen 65–70 kohta).
(
35
)	Jo asian luonteesta ilmenee, että yhteisiä tuotantosääntöjä voidaan määrittää ja soveltaa ainoastaan kulloiseenkin liittoon kuuluvien tuottajien tai tuottajaryhmien osalta. Tätä myös selvennetään asetuksen N:o 952/97 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan johdantosanoilla seuraavasti: ”déterminer et appliquer, pour les personnes visées à l’article 5 paragraphe 1” (ranskankielinen versio) tai ”decide on and apply, in respect of persons covered by Article 5(1)” (englanninkielinen versio) tai ”determinar y aplicar, para las personas mencionadas en el apartado 1 del artículo 5” (espanjankielinen versio); saksankieliseen versioon sitä vastoin sisältyy monimerkityksinen, väärinymmärrykset mahdollistava muotoilu ”soweit es sich um unter Artikel 5 Absatz 1 fallende Personen handelt”.
(
36
)	Vakiintunut oikeuskäytäntö, ks. esim. asia 13/68, Salgoil, tuomio 19.12.1968 (Kok., s. 680 ja 693, Kok. Ep. I, s. 365); asia 33/76, Rewe-Zentralfinanz, tuomio (Kok., s. 1989, Kok. Ep. III, s. 271, 5 kohta) ja asia C-268/06, Impact, tuomio (Kok., s. I-2483, 46–48 kohta).
(
37
)	Yhteisön tasolla yhden luukun periaatetta on noudatettu esimerkiksi keskittymien valvonnassa, tosin pelkästään puhtaasti kilpailuoikeudellisten kysymysten tarkastelussa; ks. yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (EUVL L 24, s. 1) 21 artikla ja johdanto-osan kahdeksas perustelukappale.
(
38
)	Muutosasetuksen N:o 1638/98, jolla 12 a artikla lisättiin asetukseen N:o 136/66, johdanto-osan 12 perustelukappale.
(
39
)	Edellä alaviitteessä 2 mainittu asia Milk Marque, tuomion 61 kohta.
(
40
)	Tämän ratkaisuehdotuksen 57–63 kohta.
(
41
)	Edellä alaviitteessä 2 mainittu asia Milk Marque, tuomion 57 ja 61 kohta.
(
42
)	Asia 14/68, Wilhelm ym., tuomio 13.2.1969 (Kok., s. 1, Kok. Ep. I, s. 377, 3 ja 4 kohta); yhdistetyt asiat 253/78 ja 1/79–3/79, Giry ja Guerlain ym., tuomio (Kok., s. 2327, 15 kohta) ja yhdistetyt asiat C-295/04–C-298/04, Manfredi ym., tuomio (Kok., s. I-6619, 38 kohta).
(
43
)	Edellä alaviitteessä 2 mainittu asia Milk Marque, tuomion 62–67 kohta, esimerkkinä maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä.
(
44
)	Myös asia Milk Marque, jossa yhteisöjen tuomioistuin totesi kansallisen kilpailulainsäädännön soveltamisen olevan sallittua, koski rajat ylittävää tilannetta; ks. edellä alaviitteessä 2 mainittu asia Milk Marque, tuomion 110–120 kohta.
(
45
)	Vaikka komissiolla onkin yksinomainen toimivalta esittää asetuksen N:o 26 2 artiklassa säädettyjä toteamuksia, kansallisten tuomioistuinten on mahdollisesti sovellettava samaa säännöstä; ks. yhdistetyt asiat C-319/93, C-40/94 ja C-224/94, Dijkstra ym., tuomio 12.12.1995 (Kok., s. I-4471, 25–36 kohta).
(
46
)	Neuvoston asetus (ETY) N:o 17, perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus (EYVL 1962, 13, s. 204).
(
47
)	Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1) 43 artiklan 1 kohta, luettuna yhdessä 45 artiklan toisen kohdan kanssa.
(
48
)	Yrityskeskittymien valvonnasta 21.12.1989 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4064/89 (EYVL L 395, s. 1 ja oikaisu EYVL 1990, L 257, s. 13), muutettu neuvoston annetulla asetuksella (EY) N:o 1310/97 (EYVL L 180, s. 1 ja oikaisut EYVL 1998, L 3, s. 16 ja EYVL 1998, L 40, s. 17). Uutta EY:n sulautuma-asetusta (asetus N:o 139/2004) ei sen 26 artiklan 2 kohdan nojalla sovelleta nyt esillä olevaan asiaan.
(
49
)	Asia 6/64, Costa v. Enel, tuomio 15.7.1964 (Kok., s. 1253 ja 1270, Kok. Ep. I, s. 211); edellä alaviitteessä 31 mainittu asia CIF, tuomion 48 kohta ja yhdistetyt asiat C-295/04–C-298/04, Manfredi ym., tuomio (Kok., s. I-6619, 39 kohta).
(
50
)	Edellä alaviitteessä 42 mainittu asia Wilhelm, tuomion 4–8 kohta; ks. myös edellä alaviitteessä 42 mainitut yhdistetyt asiat Giry ja Guerlain ym., tuomion 16 kohta ja asia C-344/98, Masterfoods, tuomio 14.12.2000 (Kok., s. I-11369, tuomion 51 ja 52 kohta).
(
51
)	Ks. tältä osin asia C-1/96, Compassion in World Farming, tuomio 19.3.1998 (Kok., s. I-1251, 41 kohta); edellä alaviitteessä 2 mainittu asia Milk Marque, tuomion 63, 80 ja 94 kohta ja asia C-283/03, Kuipers, tuomio (Kok., s. I-4255, 37 kohta); ks. tästä myös viidettä ennakkoratkaisukysymystä koskevat toteamukset (tämän ratkaisuehdotuksen 94–107 kohta).
(
52
)	Asia 139/79, Maizena v. neuvosto, tuomio 29.10.1980 (Kok., s. 3393, 23 kohta); asia C-280/93, Saksa v. neuvosto, tuomio (Kok., s. I-4973, Kok. Ep. XVI, s. I-173, 61 kohta) ja edellä alaviitteessä 2 mainittu asia Milk Marque, tuomion 81 kohta; ks. lisäksi edellä alaviitteessä 51 mainittu asia Kuipers, tuomion 32 ja 34 kohta.
(
53
)	Yhteisön oikeuden ensisijaisuudesta ks. edellä alaviitteessä 49 mainittu oikeuskäytäntö.
(
54
)	Ks. tästä edellä kolmatta ennakkoratkaisukysymystä koskevat toteamukseni (tämän ratkaisuehdotuksen 71–76 kohta).
(
55
)	Asetuksen N:o 26 johdanto-osan ensimmäinen perustelukappale.
(
56
)	Ks. vielä edellä tämän ratkaisuehdotuksen 96 kohta.
(
57
)	Asetuksen N:o 1638/98 johdanto-osan 11 perustelukappale.
(
58
)	Cecasa vahvisti suullisessa käsittelyssä aikovansa itse arvioida, milloin ”markkinat häiriintyvät vakavasti”, minkä perusteella se ottaisi käyttöön suunnittelemansa yksityistä varastointia koskevan järjestelmän ja toteuttaisi siihen sisältyvät tukiostot ja -myynnit.
(
59
)	Edellä alaviitteessä 2 mainittu asia Milk Marque, tuomion 63 ja 80 kohta ja edellä alaviitteessä 51 mainitut asia Compassion in World Farming, tuomion 41 kohta ja asia Kuipers, tuomion 37 kohta.
(
60
)	Edellä alaviitteessä 51 mainitut asia Compassion in World Farming, tuomion 41 kohta ja asia Kuipers, tuomion 37 kohta.