62000CJ0356_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-356/00,
jonka Tribunale amministrativo regionale per la Toscana (Italia) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Antonio Testa
ja
Lido Lazzeri
vastaan
Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob),
Banca Fideuram SpA:n osallistuessa asian käsittelyyn,
"ennakkoratkaisun sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10 päivänä toukokuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/22/ETY (EYVL L 141, s. 27) liitteessä olevan A osan 3 kohdan tulkinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet sekä tuomarit C. W. A. Timmermans, A. La Pergola, P. Jann ja S. von Bahr (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: L. A. Geelhoed,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
- Testa ja Lazzeri sekä Banca Fideuram SpA, edustajinaan avvocato G. de Nova, avvocato R. Ristuccia ja avvocato F. Barbieri,
- Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) ja Italian hallitus, asiamiehenään U. Leanza, jota avustaa avvocato dello Stato F. Quadri,
- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään C. Tufvesson ja A. Aresu,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan Testan ja Lazzerin sekä Banca Fideuram SpA:n, edustajinaan avvocato R. Ristuccia ja avvocato F. Barbieri, Commissione Nazionale per le Società e la Borsan (Consob) ja Italian hallituksen, asiamiehenään avvocato dello Stato G. de Bellis, ja komission, asiamiehinään C. Tufvesson ja A. Aresu, 8.11.2001 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,
kuultuaan julkisasiamiehen 7.2.2002 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Tribunale amministrativo regionale per la Toscana on esittänyt 18.1.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 25.9.2000, EY 234 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10 päivänä toukokuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/22/ETY (EYVL L 141, s. 27) liitteessä olevan A osan 3 kohdan tulkinnasta.
2 Nämä kysymykset on esitetty oikeudenkäynnissä, jossa asianosaisina ovat toisaalta Testa ja Lazzerri, joita tukee Banca Fideuram SpA (jäljempänä Fideuram), ja toisaalta Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (jäljempänä Consob) ja joka koskee Testan lopullista ja Lazzerin väliaikaista poistamista sijoitusneuvojan ammatin harjoittajien rekisteristä.
Yhteisön lainsäädäntö
3 Direktiivissä 93/22/ETY on sen johdanto-osan kolmannen perustelukappaleen mukaan nimenomaisesti omaksuttu se lähestymistapa, että tarkoituksena on saada ainoastaan sellainen olennainen yhdenmukaistaminen, joka on tarpeellinen ja riittävä varmistamaan toimilupien myöntämisen ja toiminnan vakauden valvontajärjestelmien vastavuoroisen tunnustamisen siten, että on mahdollista myöntää sijoituspalveluja tarjoaville yrityksille yksi koko yhteisön alueella hyväksytty toimilupa ja soveltaa kyseisten yritysten kotijäsenvaltion valvonnan periaatetta.
4 Direktiivin 93/22/ETY 14 artiklan 1 kohdan mukaan jokainen sijoituspalveluyritys, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, saa tarjota sijoituspalveluja jäsenvaltioiden alueella joko perustamalla sivuliikkeen tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella.
5 Direktiivin 93/22/ETY 1 artiklan 2 kohdan mukaan käsitteellä "sijoituspalveluyritys" tarkoitetaan tässä direktiivissä oikeushenkilöä ja eräin edellytyksin myös luonnollista henkilöä, jonka tavanomainen ammatti tai tavanomaista liiketoimintaa on sijoituspalvelujen ammattimainen tarjoaminen kolmansille.
6 Käsitteen "sijoituspalvelu" on direktiivin 93/22/ETY 1 artiklan 1 kohdassa määritelty tarkoittavan "liitteen A osassa lueteltuja palveluja, jotka liittyvät kolmansille tarjottuihin liitteen B osassa lueteltuihin rahoitusvälineisiin".
7 Direktiivin 93/22/ETY liitteessä olevan A osan 1 kohdan a alakohta koskee "yhtä tai useampaa B osassa lueteltua rahoitusvälinettä koskevien toimeksiantojen vastaanottami[sta] tai välittämi[stä] sijoittajien lukuun". Saman osan 3 kohta koskee "sijoitussalkkujen hoitami[sta] sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti, jos näihin sijoitussalkkuihin kuuluu yksi tai useampi B osassa tarkoitettu rahoitusväline".
8 Direktiivin liitteessä olevassa B osassa luetellaan "rahoitusvälineet", joista sen 1 kohdan a alakohdassa mainitaan "arvopaperit".
9 Direktiivin 93/22/ETY 1 artiklan 2 kohdan viidennessä alakohdassa säädetään, että jos henkilö harjoittaa liitteessä olevan A osan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua toimintaa ja jos tätä toimintaa harjoitetaan ainoastaan sijoituspalveluyrityksen lukuun ja sen täysimääräisellä ja rajoittamattomalla vastuulla, tätä toimintaa pidetään sijoituspalveluyrityksen toimintana eikä kyseisen henkilön toimintana.
10 Direktiivin 93/22/ETY 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, että tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin sijoituspalveluyrityksiin. Tämän säännöksen mukaan kuitenkin "ainoastaan tämän artiklan 4 kohtaa, 8 artiklan 2 kohtaa, 10 ja 11 artiklaa, 12 artiklan ensimmäistä kohtaa, 14 artiklan 3 ja 4 kohtaa sekä 15, 19 ja 20 artiklaa sovelletaan luottolaitoksiin, joiden toimintaa varten direktiivin 77/780/ETY ja 89/646/ETY mukaisesti myönnetty toimilupa kattaa yhden tai useamman tämän direktiivin liitteen A osassa luetelluista sijoituspalveluista".
Kansallinen lainsäädäntö
11 Decreto legislativo nro 415/1996, "Recepimento della direttiva 93/22/CEE del 10 maggio 1993 relativa ai servizi di investimento del settore dei valori mobiliari e della direttiva 93/6/CEE del 15 marzo 1993 relativa all'adeguatezza patrimoniale delle imprese di investimento e degli enti creditizi" (laki nro 415/1996 direktiivin 93/22/ETY ja sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä 15.3.1993 annetun direktiivin 93/6/ETY täytäntöönpanosta) (GURI nro 186, 9.8.1996, Supplemento ordinario nro 133, s. 3; jäljempänä laki nro 415/1996), on annettu 23.7.1996 ja se sisältää säännökset sijoituspalveluista ja sijoituspalveluyrityksistä.
12 Laissa nro 415/1996 tarkoitettuihin sijoituspalveluihin kuuluvat sen 1 §:n 3 momentin d kohdan nojalla muun muassa "sijoitussalkkujen asiakaskohtainen hoitaminen kolmannen henkilön lukuun".
13 Lain nro 415/1996
2 §:n 1 momentin mukaan sijoituspalveluja saavat ammattimaisesti tarjota yleisölle arvopaperinvälitysliikkeiden ohella myös luottolaitokset.
14 Saman lain 4 §:n 1 momentin mukaan Consobin ja Banca d'Italian harjoittamalla alaan kohdistuvalla valvonnalla pyritään takaamaan toiminnan läpinäkyvyys ja laillisuus ja valvonnan kohteena olevien henkilöiden asiallinen ja huolellinen liiketoiminta sekä suojelemaan sijoittajia ja takaamaan rahoitusjärjestelmän vakaus, kilpailukyky ja sääntöjenmukainen toiminta.
15 Lain nro 415/1996
17 §:n 2 momentissa säädetään, että "sijoituspalveluyritykset ja pankit voivat suorittaessaan sijoituspalveluja etukäteen annetun kirjallisen suostumuksen perusteella toimia omissa nimissään asiakkaan lukuun".
16 Saman lain 18 §:n 1 momentin mukaan "laissa mainittuja palveluja koskevat sopimukset on tehtävä kirjallisesti [ja] asiakkaalle annetaan yksi kappale sopimuksesta".
17 Lain nro 415/1996
20 §:n 1 momentin a kohdassa säädetään, että sijoitussalkun hoitosopimus on tehtävä kirjallisesti.
18 Kyseisen lain 22 §:n 1 momentin mukaan "toimipaikan ulkopuolella harjoitettavalla toiminnalla" on ymmärrettävä tarkoitettavan rahoitusvälineitä koskevan neuvonnan antamista yleisölle ja niiden sijoittamista sekä sijoituspalveluja muualla kuin sen yrityksen toimipaikassa, joka laskee liikkeelle näitä rahoitusvälineitä tai joka tarjoaa näitä palveluja.
19 Lain nro 415/1996
23 §:ään sisältyy sijoitusneuvojia koskeva erityissääntely. Sijoitusneuvoja määritellään tämän pykälän 2 momentissa luonnolliseksi henkilöksi, joka työntekijänä, asiamiehenä tai valtuutettuna harjoittaa toimintaa ammattimaisesti muualla kuin toimipaikassaan. Sijoitusneuvojana toimiminen on sallittua vain toimiluvan saaneen yrityksen lukuun.
Pääasian oikeudenkäynti ja ennakkoratkaisukysymykset
20 Testa ja Lazzeri ovat toimineet sijoitusneuvojina Fideuram-pankin lukuun. He ovat tarjonneet yleisölle Fideuramin toimipaikan ulkopuolella erilaisia sijoitusvälineitä ja sijoituspalveluja, muun muassa Luxemburgin oikeuden mukaan perustetun Fondoitalia-nimisen yleisen sijoitusrahaston osuuksia, joita Fideuram välittää. Tämä rahasto muodostuu useista rahasto-osuuksista, joista kukin käsittää tiettyjen markkinoiden arvopapereita ja joista kukin on riskipitoisuudeltaan erilainen. Osuuden omistava asiakas voi pyytää alun perin valitsemansa rahasto-osuuden vaihtamista toiseen omien erityisvaatimustensa mukaisesti.
21 Consob poisti kahdella 3.6.1998 tekemällään päätöksellä sijoitusneuvojan ammatin harjoittajien rekisteristä Testan kokonaan ja Lazzerin väliaikaisesti neljän kuukauden ajaksi. Consob totesi päätöksessään, että Testa ja Lazzeri olivat tehneet asiakaskuntansa merkittävän osan lukuun lyhyessä ajassa suuren määrän samankaltaisia kauppoja (switch) saman rahaston eri rahasto-osuuksien välillä. Vaikka Testan ja Lazzerin asiakkaat olivat allekirjoittaneet asianmukaiset vaihtotositteet ja antaneet käsin kirjoitetut selitykset, joiden mukaan heidän tarkoituksenaan ei ollut missään vaiheessa luopua päätösvallastaan, Consob katsoi, että nämä liiketoimet olivat tosiasiassa sijoitusneuvojien päättämiä. Consobin mukaan saman rahaston eri rahasto-osuuksien välinen siirto muodosti alun perin ostettuun rahoitusvälineeseen tehdyn investoinnin realisoinnin ja uuden investoinnin uuteen rahoitusvälineeseen. Näin ollen Consob katsoi, että Testan ja Lazzerin tekemät liiketoimet antoivat aihetta epäillä, että kysymys on peitellystä omaisuudenhoidosta. Koska Italian lainsäädännön mukaan ainoastaan tähän oikeuttavan asianmukaisen toimiluvan saaneilla henkilöillä on oikeus sijoitussalkkujen asiakaskohtaiseen hoitamiseen kolmannen henkilön lukuun, Consob katsoi, että Testa ja Lazzeri olivat törkeästi rikkoneet ammatin harjoittamisessa noudatettavia velvoitteitaan.
22 Testa ja Lazzeri nostivat näistä Consobin 3.6.1998 tekemistä päätöksistä kumoamiskanteet Tribunale amministrativo regionale per la Toscanassa. He vetoavat kanteissaan muun muassa siihen, etteivät mainitut päätökset ole direktiivin 93/22/ETY mukaisia. Testa ja Lazzeri nimittäin katsovat, että laissa nro 415/1996 säädetty sijoitussalkkujen hoitamisen määritelmä, jota Consob on noudattanut, eroaa direktiivissä 93/22/ETY esiintyvästä kyseisestä määritelmästä. Toisin kuin direktiivissä, laissa ei viitata omaisuudenhoitajan omaan harkintaan toiminnassaan eikä sijoittajien antamaan valtuutukseen. Testa ja Lazzeri vetoavat siihen, ettei heidän menettelynsä voida katsoa muodostavan direktiivissä 93/22/ETY tarkoitettua sijoitussalkkujen hoitamista, koska he olivat jokaisessa yksittäistapauksessa saaneet asiakkaiden allekirjoittamien normaalien vaihtotositteiden lisäksi selitykset, joissa asiakkaat vahvistivat suostumuksensa.
23 Consob vetoaa kansallisessa tuomioistuimessa kanteeseen vastatessaan erityisesti siihen, että Italian lainsäätäjällä on ollut oikeus poiketa yhteisön oikeuden mukaisesta sijoitussalkkujen hoitamisen määritelmästä ja omaksua kansallisella tasolla laajempi määritelmä, koska direktiivissä 93/22/ETY, jonka tarkoituksena on saada aikaan ainoastaan sellainen olennainen yhdenmukaistaminen, joka on tarpeellinen ja riittävä varmistamaan toimilupien myöntämisen ja toiminnan vakauden valvontajärjestelmien vastavuoroisen tunnustamisen, jätetään jäsenvaltioille tietty harkintavalta kansallisten täytäntöönpanosäädösten laatimisessa.
24 Tribunale amministrativo regionale per la Toscana katsoo pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan riidan ratkaisemisen edellyttävän direktiivin 93/22/ETY soveltamisalan määrittämistä. Kyseisen tuomioistuimen mielestä laissa nro 415/1996 säädetty sijoitussalkkujen hoitamisen käsitteen määritelmä eroaa direktiivissä 93/22/ETY esiintyvästä kyseisestä määritelmästä. Se toteaa, että jos Italian tasavallalla ei ole ollut oikeutta säätää tämän käsitteen määritelmästä toisin kuin siitä säädetään mainitussa direktiivissä, Consobin päätökset määrätä seuraamukset Testan ja Lazzerin menettelyn johdosta ovat lainvastaisia. Se haluaa sen vuoksi selvittää, onko ja jos niin missä laajuudessa Italian tasavallalla oikeus poiketa direktiivissä 93/22/ETY säädetystä sijoitussalkkujen hoitamisen käsitteen määritelmästä tätä direktiiviä täytäntöönpantaessa.
25 Tribunale amministrativo regionale per la Toscana päätti tämän vuoksi lykätä asian ratkaisemista ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
"1) Onko sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10 päivänä toukokuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/22/ETY liitteessä olevan A osan 3 kohtaa, jossa on määritelmä 'sijoitussalkkujen hoitamisesta sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti - - ', tulkittava siten, että tämän säännöksen vastaisena on pidettävä kansallista säännöstä, joka eroaa siitä ja jossa ei edellytetä sitä, että sijoitussalkkujen hoitaminen tapahtuu harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti, eikä sitä, että se tapahtuu 'sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti'?
2) Voiko kansallinen säännös, jolla on pantu täytäntöön yhdenmukaistava direktiivi, olla tämän yhteisön oikeussäännön mukainen, vaikka siinä ei säädetäkään mainituista edellytyksistä?"
Tutkittavaksi ottaminen
26 Consob ja Italian hallitus katsovat, että ennakkoratkaisupyyntö on jätettävä tutkimatta. Niiden mielestä direktiiviä 93/22/ETY ei sovelleta pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevaan asiaan. Sijoitusneuvojien toiminta nimittäin on nimenomaisesti jätetty direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle eikä direktiivin tarkoituksena oleva yhdenmukaistaminen siksi koske sitä. Tämä johtuu sekä direktiivin 93/22/ETY 2 artiklasta, jossa säädetään, että direktiiviä sovelletaan ainoastaan sijoituspalveluyrityksiin, että direktiivin johdanto-osan kahdeksannesta perustelukappaleesta, jossa todetaan, että tämä direktiivi ei koske arvopapereiden suoramyyntiä ja kotimyyntiä ja että niiden sääntely jää kansallisten säännösten varaan.
27 Tältä osin on ensimmäiseksi muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 234 artiklan mukaisessa yhteisöjen tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuimien yhteistyössä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityspiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Jos esitetyt kysymykset koskevat yhteisön oikeuden tulkintaa, yhteisöjen tuomioistuimen on siten yleensä ratkaistava esitetyt kysymykset. Yhteisöjen tuomioistuimen on mahdollista torjua kansallisen tuomioistuimen esittämä pyyntö vain, jos on ilmeistä, että pyydetyllä yhteisön oikeuden tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen (ks. mm. asia C-281/98, Angonese, tuomio 6.6.2000, Kok. 2000, s. I-4139, 18 kohta ja asia C-379/98, PreussenElektra, tuomio 13.3.2001, Kok. 2001, s. I-2099, 38 kohta).
28 Koska Consob on nimenomaisesti perustanut Testalle ja Lazzerille määrätyt seuraamukset siihen, että nämä ovat harjoittaneet lain nro 415/1996
1 §:n 3 momentin d kohdassa tarkoitettua "sijoitussalkkujen hoitamista", ja kun tämän lain tarkoituksena on direktiivin täytäntöönpano, kansallinen tuomioistuin on voinut katsoa, että siinä vireillä olevan oikeudenkäynnin lopputulos riippuu ratkaisevasti direktiivin 93/22/ETY liitteessä olevan A osan 3 kohtaan sisältyvän käsitteen "sijoitussalkkujen hoitaminen sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti" määritelmästä.
29 Ennakkoratkaisukysymyksiin on sen vuoksi vastattava.
Pääasia
30 Kansallinen tuomioistuin pyrkii esittämillään kahdella ennakkoratkaisukysymyksellä selvittämään, estääkö direktiivin 93/22/ETY liitteessä olevan A osan 3 kohta, jossa määritellään sijoitussalkkujen hoitamisen käsite, tästä määritelmästä poikkeamisen kansallisessa lainsäädännössä siten, että direktiiviä täytäntöönpantaessa ei edellytetä sijoitussalkkujen hoitamisen tapahtuvan "harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti" ja "sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti".
31 Sen sijaan kansallinen tuomioistuin ei ole pyytänyt selvittämään direktiivin 93/22/ETY henkilöllistä soveltamisalaa eikä myöskään toimittanut yhteisöjen tuomioistuimelle riittäviä tietoja, jotta tämä voisi tutkia, voidaanko puheena olevaa toimintaa nyt kysymyksessä olevien kaltaisissa olosuhteissa pitää direktiivin 93/22/ETY 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sijoituspalveluyrityksen harjoittamana toimintana.
32 Direktiivin 93/22/ETY piiriin kuuluvaa toimintaa koskevien tämän direktiivin säännösten tulkinnalla voi näin ollen olla merkitystä pääasian oikeudenkäynnissä vain, jos tätä toimintaa harjoittaa sijoituspalveluyritys, johon direktiiviä 93/22/ETY sovelletaan.
33 Täten rajattuihin ennakkoratkaisukysymyksiin vastaamiseksi on syytä muistuttaa, että direktiivin 93/22/ETY tarkoituksena on saada aikaan ainoastaan sellainen olennainen yhdenmukaistaminen, joka on tarpeellinen ja riittävä varmistamaan toimilupien myöntämisen ja toiminnan vakauden valvontajärjestelmien vastavuoroisen tunnustamisen siten, että on mahdollista myöntää sijoituspalveluja tarjoaville yrityksille yksi koko yhteisön alueella hyväksytty toimilupa ja soveltaa periaatetta, jonka mukaan valvonta kuuluu näiden yritysten kotijäsenvaltiolle.
34 Tämän vastavuoroisen tunnustamisen perusteella sijoituspalveluyritykset, joille niiden kotijäsenvaltio on myöntänyt toimiluvan, voivat tarjota kaikkialla yhteisössä joko kaikkia tai joitakin niistä direktiivin 93/22/ETY soveltamisalaan kuuluvista palveluista, joita varten niille on myönnetty toimilupa, perustamalla sivuliikkeitä tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella.
35 Näistä seikoista johtuu, että direktiivissä 93/22/ETY tarkoitettua toimintaa koskevien määritelmien noudattaminen on välttämätöntä direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen takaamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa. Kuten direktiivin kolmannesta perustelukappaleesta ilmenee, tällä direktiivillä järjestetyn vastavuoroisen tunnustamisen tulee koskea vain direktiivin soveltamisalaan kuuluvia palveluja.
36 Näin ollen kotijäsenvaltiolla on periaatteessa oikeus ulottaa direktiivin 93/22/ETY kaikki tai jotkin säännökset koskemaan myös tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäävää toimintaa varsinkin toimiluvan myöntämisedellytysten, toiminnan vakautta koskevien vaatimusten sekä ilmoitusvelvollisuutta ja läpinäkyvyyttä koskevien sääntöjen osalta, edellyttäen että asiayhteydestä ilmenee selvästi, ettei tällainen lainsäädäntö merkitse direktiivin 93/22/ETY täytäntöönpanoa, ja ettei se aiheuta muissa jäsenvaltioissa kyseisen sääntelyn kohteena olevalle toiminnalle ja toimijoille myönnetyn toimiluvan tunnustamiseen liittyvää sekaannusta.
37 Erityisesti direktiivin 93/22/ETY liitteessä olevan A osan 3 kohdassa olevasta sijoitussalkkujen hoitamisen käsitteen määritelmästä on todettava, että siihen sisältyy kolme tunnusmerkistötekijää.
38 Ensinnäkin sijoitussalkkujen hoitamisen on tapahduttava sellaisen valtuutuksen puitteissa, jolla sijoittaja valtuuttaa sijoituspalveluyrityksen tekemään sijoituspäätöksiä hänen lukuunsa. Lisäksi hoidettaviin sijoitussalkkuihin on kuuluttava yksi tai useampi direktiivin 93/22/ETY liitteessä olevassa B osassa tarkoitettu rahoitusväline, kuten arvopaperit. Lopuksi sijoitussalkkujen hoitamisen on tapahduttava harkinnanvaraisesti ja asiakaskohtaisesti. Kuten komissio toteaa, viimeksi mainittu seikka edellyttää, että sijoituspalveluyritys saa tehdä omaan harkintaansa perustuvia päätöksiä noudattaen kuitenkin sijoittajan strategisia valintoja.
39 Nämä direktiivissä 93/22/ETY määritellyn sijoitussalkkujen hoitamisen käsitteen kolme tunnusmerkistötekijää on otettava jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksiin tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi.
40 Lain nro 415/1996
1 §:n 3 momentin d kohdassa oleva sijoitussalkkujen hoitamisen käsitteen määritelmä ei vastaa sanatarkasti direktiivin 93/22/ETY liitteessä olevan A osan 3 kohdassa säädettyä tämän käsitteen määritelmää. Tässä kansallisen lain säännöksessä ei nimittäin viitata hoitamisen harkinnanvaraisuuteen eikä valtuutuksen välttämättömyyteen.
41 Tältä osin on kuitenkin syytä todeta, että Consob, Italian hallitus ja komissio katsovat, että Italian lainsäädäntö on direktiivissä 93/22/ETY säädetyn määritelmän mukainen. Ne vetoavat siihen, että lain nro 415/1996
1 §:n 3 momentin d kohdassa olevaa määritelmää on tulkittava tämän lain muiden säännösten valossa. Ne katsovat ensinnäkin tästä säännöksestä ilmenevän implisiittisesti, että sijoituspalveluyrityksellä on välttämättä oltava harkintavaltaa. Toiseksi ne vetoavat siihen, että vaatimus, jonka mukaan sijoitussalkkujen hoitamisen on tapahduttava valtuutuksen perusteella, seuraa lain nro 415/1996
17, 18 ja 20 §:stä, joissa säädetään muun muassa, että niiden hoitamisen on perustuttava kirjalliseen sopimukseen.
42 Tribunale amministrativo regionale per la Toscanan on tutkittava edellä esitettyjen seikkojen valossa, onko Italian lainsäädännöstä johtuva sijoitussalkkujen hoitamisen käsitteen määritelmä direktiivin 93/22/ETY mukainen.
43 Jos kansallisen tuomioistuimen tutkittua tämän kysymyksen on syytä epäillä yhteensopivuutta direktiivin 93/22/ETY kanssa, on syytä muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisen tuomioistuimen on kansallista lainsäädäntöä - sekä ennen direktiiviä että direktiivin antamisen jälkeen annettuja säännöksiä - soveltaessaan tulkittava sitä mahdollisuuksien mukaan siten, että direktiivin sisältö ja tavoite otetaan huomioon direktiivillä tavoitellun tuloksen saavuttamiseksi, ja noudatettava tällä tavoin EY 249 artiklan kolmatta kohtaa (ks. asia C-106/89, Marleasing, tuomio 13.11.1990, Kok. 1990, s. I-4135, Kok. Ep. X, s. 599, 8 kohta; asia C-334/92, Wagner Miret, tuomio 16.12.1993, Kok. 1993, s. I-6911, Kok. Ep. XIV, s. I-525, 20 kohta; asia C-91/92, Faccini Dori, tuomio 14.7.1994, Kok. 1994, s. I-3325, Kok. Ep. XVI, s. I-1, 26 kohta ja yhdistetyt asiat C-240/98-C-244/98, Océano Grupo Editorial ja Salvat Editores, tuomio 27.6.2000, Kok. 2000, s. I-4941, 30 kohta).
44 Lisäksi on syytä todeta, että jos Tribunale amministrativo regionale per la Toscana päätyy siihen lopputulokseen, ettei kysymyksessä olevaa toimintaa voida pitää direktiivin 93/22/ETY 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sijoituspalveluyrityksen harjoittamana toimintana, mikään ei estä jäsenvaltiota säätämästä sellaista sijoitussalkkujen hoitamisen käsitteen määritelmää, joka koskee laajempaa toimialaa kuin mitä direktiivin 93/22/ETY liitteessä olevan A osan 3 kohdassa määritellään.
45 Jäsenvaltio voi nimittäin kansallisella lainsäädännöllä vapaasti ulottaa direktiivin 93/22/ETY säännösten soveltamisen koskemaan myös muita kuin tässä direktiivissä tarkoitettuja liiketoimia, edellyttäen että asiayhteydestä ilmenee selvästi, ettei kyseinen kansallinen lainsäädäntö merkitse direktiivin täytäntöönpanoa vaan perustuu lainsäätäjän itsenäiseen tahtoon.
46 Edellä esitetyt seikat huomioon ottaen ennakkoratkaisukysymyksiin on vastattava siten, että direktiivin 93/22/ETY liitteessä olevan A osan 3 kohta, jossa määritellään sijoitussalkkujen hoitamisen käsite, estää tästä määritelmästä poikkeamisen kansallisessa lainsäädännössä siten, että direktiiviä täytäntöönpantaessa ei edellytetä sijoitussalkkujen hoitamisen tapahtuvan "harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti" ja "sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti". Mikään ei sen sijaan estä jäsenvaltiota ulottamasta kansallisella lainsäädännöllä direktiivin säännösten soveltamisen koskemaan myös muita kuin tässä direktiivissä tarkoitettuja liiketoimia, edellyttäen että asiayhteydestä ilmenee selvästi, ettei kyseinen kansallinen lainsäädäntö merkitse direktiivin täytäntöönpanoa vaan perustuu lainsäätäjän itsenäiseen tahtoon.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
47 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Italian hallitukselle ja komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(viides jaosto)
on ratkaissut Tribunale amministrativo regionale per la Toscanan 18.1.2000 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
Sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10 päivänä toukokuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/22/ETY liitteessä olevan A osan 3 kohta, jossa määritellään sijoitussalkkujen hoitamisen käsite, estää tästä määritelmästä poikkeamisen kansallisessa lainsäädännössä siten, että direktiiviä täytäntöönpantaessa ei edellytetä sijoitussalkkujen hoitamisen tapahtuvan "harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti" ja "sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti". Mikään ei sen sijaan estä jäsenvaltiota ulottamasta kansallisella lainsäädännöllä direktiivin säännösten soveltamisen koskemaan myös muita kuin tässä direktiivissä tarkoitettuja liiketoimia, edellyttäen että asiayhteydestä ilmenee selvästi, ettei kyseinen kansallinen lainsäädäntö merkitse direktiivin täytäntöönpanoa vaan perustuu lainsäätäjän itsenäiseen tahtoon.