62019CJ0819_RES
Mål C‑819/19
Stichting Cartel CompensationochEquilib Netherlands BV
mot
Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV m.fl.
(begäran om förhandsavgörande från Rechtbank Amsterdam)
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 11 november 2021
”Begäran om förhandsavgörande – Artiklarna 81, 84 och 85 EG – Artikel 53 i EES-avtalet – Konkurrensbegränsande samverkan – Beteenden av företag inom luftfartssektorn mellan Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och tredjeland enligt artiklarna 84 och 85 EG – Skadeståndstalan – Nationella domstolars behörighet att tillämpa artikel 81 EG och artikel 53 i EES-avtalet”
Konkurrens – Transport – Konkurrensregler – Lufttransport – Rådets förordningar om genomförande av unionens konkurrensregler – Tillämpningsområde – Lufttransporter mellan flygplatser i unionen och flygplatser i tredjeland – Omfattas sedan maj 2004 – Konsekvens – Övergångsbestämmelsernas tillämplighet före detta datum
(Artiklarna 81, 83, 84 och 85 EG; artikel 101 FEUF; rådets förordningar nr 17, 141, 3975/87, 3976/87, 1/2003 och 411/2004)
(se punkterna 36–42)
Konkurrens – Transport – Konkurrensregler – Lufttransport – Luftfartsavtalet mellan Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet – Schweiziska flygplatser som anses utgöra flygplatser i unionen
(Artikel 81 EG; luftfartsavtalet mellan Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet, artikel 1.2 och bilagan)
(se punkt 36)
Konkurrensbegränsande samverkan – Förbud – Direkt effekt – Enskildas rätt att begära skadestånd – Närmare villkor för utövandet – Överträdelser på lufttrafikområdet – Överträdelser som begåtts innan förordningarna om tillämpning av unionens konkurrensregler trädde i kraft på detta område – Överträdelser som varken omfattas av ett beslut som meddelats av behöriga nationella myndigheter eller av ett beslut som meddelats av kommissionen – Nationella domstolars behörighet att tillämpa artikel 81 EG – Gränser – Iakttagande av rättssäkerhetsprincipen – Iakttagande av unionsinstitutionernas besluts- eller lagstiftningsbefogenheter – Räckvidd
(Artiklarna 81, 83, 84 och 85 EG; artikel 101.1 FEUF, rådets förordning nr 1/2003, artiklarna 6 och 16.1)
(se punkterna 45–67 samt domslutet)
Internationella avtal – Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet – Konkurrensregler – Förbud mot konkurrensbegränsande samverkan och konkurrensbegränsande affärsmetoder – Samma juridiska räckvidd som unionsbestämmelserna
(EES -avtalet, artikel 53)
(se punkterna 68–74 samt domslutet)
Resumé
Genom beslut av den 17 mars 2017 konstaterade Europeiska kommissionen att 19 flygbolag hade överträtt artikel 101 FEUF och/eller artikel 53 i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (nedan kallat EES-avtalet) (
1
) samt artikel 8 i avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om luftfart (nedan kallat avtalet med Schweiz) (
2
), vilket förbjuder konkurrensbegränsande samverkan och konkurrensbegränsande affärsmetoder, genom att samordna olika delar av sin prispolitik avseende flygfrakt. (
3
)
Kommissionen ansåg att den tillämpliga lagstiftningen inte gjorde det möjligt för den att redan från början vidta sanktionsåtgärder mot flygbolagens förfaranden på flyglinjer som inte var begränsade till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och bestämde därför att överträdelserna skulle anses ha inletts vid olika datum, beroende på vilka flyglinjer det rörde sig om. Medan den överträdelseperiod som fastställts för flyglinjer mellan flygplatser belägna inom EES sträckte sig från december 1999 till februari 2006, fastställdes den 1 maj 2004 som startdatum för överträdelseperioden vad rör flyglinjer mellan flygplatser belägna inom Europeiska unionen och flygplatser utanför EES. För flyglinjer mellan flygplatser belägna i länder som är parter i EES-avtalet, men som inte är medlemsstater eller tredjeländer, fastställdes detta datum till den 19 maj 2005. För flyglinjer mellan flygplatser belägna i unionen och flygplatser belägna i Schweiz fastställdes detta datum till den 1 juni 2002.
Efter antagandet av detta beslut väckte Stichting Cartel Compensation och Equilib Netherlands, som är två juridiska personer som är specialiserade på att utkräva ersättning för skada till följd av överträdelser av konkurrensrätten, talan vid Distriktsdomstolen i Amsterdam och yrkade att den domstolen dels skulle fastställa att de 19 flygbolagen, genom att mellan år 1999 och år 2006 samordna sin prispolitik avseende flygfraktstjänster, hade agerat på ett rättsstridigt sätt gentemot de varutransportörer som hade köpt dessa tjänster, dels förplikta dessa flygbolag att ersätta den skada som dessa varutransportörer hade lidit till följd av detta beteende.
Distriktsdomstolen i Amsterdam ställde sig emellertid tveksam till huruvida den är behörig att tillämpa artikel 81 EG (nu artikel 101 FEUF) eller artikel 53 i EES-avtalet i en privaträttslig tvist avseende de 19 flygbolagens påtalade beteenden vad rör flyglinjer som inte är begränsade till EES, i den mån dessa beteenden ägt rum innan de överträdelseperioder som fastställts i kommissionens beslut inletts. Den beslutade därför att hänskjuta denna fråga till domstolen genom en begäran om förhandsavgörande.
Domstolens bedömning
Vad gäller flygbolagens konkurrensbegränsande förfaranden vad rör flyglinjer mellan flygplatser i unionen och flygplatser i tredjeländer, påpekar domstolen inledningsvis att de bestämmelser som rådet antagit med stöd av artikel 83.1 EG (nu artikel 103.1 FEUF) för att genomföra artikel 81 EG inte trädde i kraft förrän den 1 maj 2004. Det är således endast de regelverk som föreskrivs i artiklarna 84 och 85 EG (nu artiklarna 104 och 105 FEUF) – enligt vilka medlemsstaternas (administrativa) myndigheter är ansvariga för att genomföra principerna i artikel 81 EG – som är tillämpliga på dessa tjänster före detta datum, detta i avsaknad av bestämmelser som antagits med stöd av artikel 83.1 EG. Detsamma gäller för flygbolagens beteenden mellan år 1999 och det datum då avtalet med Schweiz trädde i kraft, det vill säga den 1 juni 2002, såvitt dessa beteenden direkt avsåg lufttransporttjänster mellan flygplatser i unionen och flygplatser i Schweiz.
Detta konstaterande innebär emellertid inte att lufttransporttjänster mellan flygplatser i unionen och flygplatser i tredjeländer eller i Schweiz var undantagna från tillämpningen av artikel 81 EG till och med den 1 maj 2004, vad gäller tredjeländer, eller till och med den 1 juni 2002, vad gäller Schweiz, och inte heller att de nationella domstolarna skulle vara förhindrade att tillämpa denna bestämmelse i avsaknad av ett beslut meddelat av de nationella behöriga myndigheterna eller av kommissionen.
Det framgår nämligen av domstolens praxis att lufttransport ska anses omfattas av fördragens allmänna regler, inbegripet konkurrensreglerna, från och med fördragens ikraftträdande.
Domstolen erinrar även om att artikel 81.1 EG har direkt effekt i förhållandena mellan enskilda och ger upphov till rättigheter för enskilda som de nationella domstolarna måste skydda. De nationella domstolarna är således behöriga att tillämpa artikel 81 EG bland annat i privaträttsliga tvister, eftersom denna behörighet följer av artikelns direkta effekt.
Denna behörighet påverkas inte av tillämpningen av artiklarna 84 och 85 EG, eftersom ingen av dessa bestämmelser begränsar de nationella domstolarnas tillämpning av artikel 81 EG, däribland i privaträttsliga tvister.
De nationella domstolarnas behörighet att tillämpa artikel 81 EG i privaträttsliga tvister kan emellertid begränsas, bland annat av rättssäkerhetsprincipen, i synnerhet av behovet av att förhindra att dessa domstolar och enheter som har anförtrotts det administrativa genomförandet av unionens konkurrensregler meddelar motstridiga avgöranden samt behovet av att bevara besluts- eller lagstiftningsbefogenheter för de unionsinstitutioner som har till uppgift att genomföra dessa regler och att säkerställa att deras rättsakter får bindande verkan.
När det gäller flygbolagens konkurrensbegränsande förfaranden avseende flyglinjer mellan flygplatser i unionen och flygplatser i tredjeländer eller flygplatser i Schweiz som ägde rum innan de överträdelseperioder som kommissionen hade fastställt i sitt beslut av den 17 mars 2017 började, finns det emellertid inte någon risk för att en nationell domstols beslut i en privaträttslig tvist strider mot ett administrativt beslut om genomförande av unionens konkurrensregler eller att unionsinstitutionernas besluts- eller lagstiftningsbefogenheter hindras.
Vad slutligen gäller tillämpningen av artikel 53 i EES-avtalet på de 19 flygbolagens beteende, erinrar domstolen om att nämnda avtal, som bland annat syftar till att utvidga den inre marknad som upprättats inom unionens territorium till att även omfatta staterna i Europeiska frihandelssammanslutningen, utgör en integrerad del av unionsrätten. Det ankommer härvidlag på EU-domstolen att se till att de regler i EES-avtalet som i sak är identiska med bestämmelserna i EUF-fördraget tolkas på ett enhetligt sätt i medlemsstaterna.
Av detta följer att artikel 53 i EES-avtalet, som i sak är identisk med artikel 81 EG, ska tolkas på samma sätt som den artikeln.
Mot bakgrund av det ovan anförda bekräftar domstolen således att en nationell domstol, såsom Distriktsdomstolen i Amsterdam, är behörig att tillämpa artikel 81 EG och artikel 53 i EES-avtalet i en privaträttslig tvist som rör flygbolags konkurrensbegränsande förfaranden avseende flyglinjer mellan flygplatser i unionen och flygplatser i tredjeländer eller flygplatser i Schweiz som ägt rum före ikraftträdandet av avtalet med Schweiz respektive de bestämmelser som rådet antagit med stöd av artikel 83.1 EG, vilka sedermera blivit tillämpliga på de förstnämnda flyglinjerna.
(
1
)	Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EGT L 1, 1994, s. 3; svensk specialutgåva, område 2, volym 11, s. 37), artikel 1.1.
(
2
)	Avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om luftfart, undertecknat den 21 juni 1999 i Luxemburg och godkänt på Europeiska gemenskapens vägnar genom rådets och, i fråga om avtalet om vetenskapligt och tekniskt samarbete, kommissionens beslut 2002/309/EG, Euratom av den 4 april 2002 om ingående av sju avtal med Schweiziska edsförbundet (EGT L 114, 2002, s. 1).
(
3
)	Beslut C(2017) 1742 final av den 17 mars 2017 om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF, artikel 53 i EES‑avtalet och artikel 8 i avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om luftfart (ärende COMP/39258 – Flygfrakt).