62024CJ0282_RES
Kohtuasi C‑282/24
Polismyndigheten
versus
Konkurrensverket
(eelotsusetaotlus, mille esitas Högsta förvaltningsdomstolen)
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 16. oktoobri 2025. aasta kohtuotsus
Eelotsusetaotlus – Riigihanked – Direktiiv 2014/24/EL – Artikkel 72 – Raamlepingu muutmine täitmise ajal – Muudatuse väärtus, mis on väiksem artikli 72 lõikes 2 sätestatud väärtustest – Raamlepingu tasustamismudeli muutmine – Raamlepingu oluline muutmine – Raamlepingu üldise olemuse muutmine
Õigusaktide ühtlustamine – Ehitustööde, asjade ja teenuste hankemenetlused – Direktiiv 2014/24 – Lepingu täitmine – Riigihankelepingute täitmise ajal nende muutmine uut hankemenetlust korraldamata – Muudatuse väärtus, mis on väiksem artikli 72 lõikes 2 sätestatud väärtustest – Raamlepingu üldise olemuse muutmine – Mõiste – Raamlepingu tasustamismudeli muutmine, mis toob kaasa vaid väga väikese muudatuse raamlepingu koguväärtuses – Väljaarvamine – Erand – Raamlepingu tasakaalu põhjalik muutmine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/24, artikli 72 lõige 2)
(vt punktid 21–23, 26–30, 34–37, 41 ja 46–49 ning resolutsioon)
Kokkuvõte
Kohtuvaidluses trahvi üle, mis määrati hankijale selle eest, et ta tegi raamlepingutesse täitmise ajal väikese väärtusega muudatusi ilma uut hankemenetlust korraldamata, tõlgendas Euroopa Kohus direktiivi 2014/24 artikli 72 lõikes 2 (
1
) kasutatud mõistet „hankelepingu üldise olemuse muutmine“, mis eeldab uue hankemenetluse korraldamist.
Pärast seda, kui Polismyndigheten (Rootsi politseiamet) oli korraldanud sõidukite pukseerimisteenuse hanke, sõlmis ta 2021. aastal Lidköpings Biltjänst Hyr AB-ga raamlepingu. Hanketeates oli ette nähtud kindlasummaline hind teenuste jaoks, mille korral sõiduk võetakse peale 10 kilomeetri raadiuses kohast, kuhu see tuli viia, ning ülejäänud vahemaa eest lisahind kilomeetri kohta.
Samal aastal leppis politseiamet Lidköpings Biltjänst Hyr AB-ga kokku raamlepingus ette nähtud tasustamistingimuste muutmises, et tasakaalustada kulude jagunemist eri politseipiirkondade vahel. Tehtud muudatuse tagajärjel muudeti kindlasummaliste hindade ja muutuvate hindade suhtelist tähtsust ning kohandati hinnataset nii, et lepingu kogumaksumus muutus vaid väga vähe.
Konkurrensverket (Rootsi konkurentsiamet) esitas Förvaltningsrätten i Stockholmile (Stockholmi halduskohus, Rootsi) nõude määrata politseiasutusele rahatrahv selle eest, et ta muutis raamlepingut ilma uut hankemenetlust korraldamata. Nimetatud kohus rahuldas selle nõude, leides, et muudatusi tuleb pidada olulisteks ja need muudavad Lidköpings Biltjänst Hyriga sõlmitud raamlepingu üldist olemust.
Kuna politseiameti apellatsioonkaebus jäeti rahuldamata, esitas ta kassatsioonkaebuse Högsta förvaltningsdomstolenile (Rootsi kõrgeim halduskohus), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus. Kõrgeim halduskohus tõdes, et politseiameti tehtud arvutuse kohaselt on raamlepingusse tehtud muudatuste väärtus väiksem kui direktiivi 2014/24 artikli 72 lõikes 2 ette nähtud väärtused. Seega oli vaja kindlaks teha, kas neid muudatusi võib käsitada nii, et need muutsid raamlepingu üldist olemust.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovis seega sisuliselt teada, kas madalaima hinna kriteeriumi alusel sõlmitud raamlepingus ette nähtud tasustamismudeli muutmist, mille puhul muudetakse kindlasummaliste ja muutuvate hindade vahelist tasakaalu ja kohandatakse hinnataset määral, mis muudab raamlepingu kogumaksumust väga vähe, tuleb pidada direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 2 tähenduses raamlepingu üldise olemuse muutmiseks.
Euroopa Kohus järeldas, et sellist muudatust ei saa pidada raamlepingu üldist olemust muutvaks, välja arvatud juhul, kui see toob kaasa raamlepingu tasakaalu põhjaliku muutmise.
Euroopa Kohtu hinnang
Direktiivi 2014/24 artikli 72 lõikes 2 kasutatud mõiste „raamlepingu üldise olemuse muutmine“ ulatuse kindlaksmääramisel võttis Euroopa Kohus arvesse selle sätte sõnastust, konteksti ja direktiiviga taotletavaid eesmärke.
Esiteks, selle mõistega selle tavatähenduses peetakse silmas üksnes raamlepingute muudatusi, mis oma ulatuselt toovad kaasa hankelepingu või raamlepingu kui terviku ümberkujundamise. Lisaks on direktiivi 2014/24 artikli 72 lõikes 2 täpsustatud, et seda kohaldatakse „ilma et oleks vaja kontrollida, kas lõike 4 punktides a–d sätestatud tingimused on täidetud“. Ent muudatust, mis vastab ühele neist tingimustest, tuleb vastavalt direktiivi artikli 72 lõikele 4 pidada oluliseks. Seega ei pidanud liidu seadusandja küsimust, kas raamlepingu muudatus on oluline või mitte, otsustavaks selle kindlakstegemisel, kas kõnealune muudatus muudab raamlepingu „üldist olemust“ direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 2 tähenduses.
Teiseks märkis Euroopa Kohus viimati nimetatud sätte konteksti kohta, et arvestades direktiivi 2014/24 artikli 72 lõiget 5, kujutab see endast erandit põhimõttest, mille kohaselt ei tohi raamlepingut ilma uut hankemenetlust korraldamata muuta, mistõttu tuleb artikli 72 lõikes 2 sätestatud muutmise võimalust tõlgendada kitsalt. Sellega seoses viitab direktiivi 2014/24 põhjenduse 107 esimene lõik küll kaudselt Euroopa Kohtu praktikale, mis käsitleb direktiivi 2014/24 kohaldamisest varasemaid olukordi ja mille kohaselt tuleb sisuliselt korraldada uus hankemenetlus, kui algsesse lepingusse tehakse olulisi muudatusi, nagu muudatused, mis võivad seada kahtluse alla hankelepingu sõlmimise.
Kuid nähes selle põhjenduse teises taandes ette, et „hankelepingu muutmine, mille tulemusena muutub hankelepingu maksumus teatava summani, peaks olema alati võimalik, ilma et oleks vaja korraldada uut hankemenetlust“, soovis liidu seadusandja seda kohtupraktikat nüansseerida. Ta on seega ette näinud võimaluse teha rohkem lihtsustatud korras muudatusi, mis tavaliselt nõuaksid uue hankemenetluse korraldamist, tingimusel et need muudatused jäävad allapoole teatud väärtuskünnise, isegi kui sellist võimalust ei pakkunud Euroopa Kohtu praktika, mis käsitleb direktiivi 2014/24 kohaldamisest varasemaid olukordi.
Veel nähtub direktiivi 2014/24 artikli 72 lõigete 1, 2 ja 4 võrdlusest, et liidu seadusandja otsustas kasutada erinevaid väljendeid, et hõlmata ühest küljest muudatusi, mis muudavad raamlepingu üldist olemust, ja teisest küljest raamlepingu olulisi muudatusi.
Liiati – arvestades direktiivi 2014/24 artikli 72 ülesehitust – võtaks selle sätte tõlgendus, mis samastab mõisted „olulised muudatused“ ja „muudatused, mis muudavad hankelepingu või raamlepingu üldist olemust“, direktiivi artikli 72 lõike 1 punktidelt a ja c ning lõikelt 2 igasuguse soovitava toime. Nimelt, kuna need sätted ei ole kohaldatavad muudatustele, mis muudavad asjaomase hankelepingu või raamlepingu üldist olemust, tähendaks selline samastamine, et need sätted lubavad teha üksnes mitteolulisi muudatusi, mida niikuinii võib teha direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 1 punkti e alusel, ilma et oleks vaja läbi viia uut hankemenetlust.
Viimaseks, mis puudutab direktiivi 2014/24 eesmärke, siis märkis Euroopa Kohus, et direktiivi artikli 72 eesmärk on tagada võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtte järgimine, võimaldades samal ajal hankijatel kasutada pragmaatilist lähenemisviisi, et reageerida ettenägematutele asjaoludele, mis nõuavad hankelepingu kohandamist täitmise ajal.
Kõigi nende asjaolude põhjal leidis Euroopa Kohus, et mõiste „raamlepingu üldise olemuse muutmine“ erineb mõistest „raamlepingu oluline muutmine“. Esimene mõiste hõlmab seega üksnes kõige olulisemaid sisulisi muudatusi, mis toovad kaasa raamlepingu eseme või liigi olulise muutmise või raamlepingu tasakaalu põhjaliku muutuse, mistõttu võib neid pidada ulatuselt niisuguseks, et nende tulemusel kujundatakse raamleping tervikuna ümber.
Sellest järeldub, et pelk asjaolu, et muudatus oleks võinud mõjutada raamlepingu esialgse hankemenetluse tulemust, nagu on silmas peetud direktiivi 2014/24 artikli 72 lõike 4 punktis a, ei ole iseenesest piisav tuvastamaks, et muudatus muudab raamlepingu üldist olemust.
Selles kontekstis rõhutas Euroopa Kohus, et raamlepingu tasustamismudeli muutmine, mis toob kaasa raamlepingu kogumaksumuse väga väikese muutuse, ei saa mingil juhul viia raamlepingu eseme või raamlepingu liigi olulise muutmiseni.
Seevastu ei saa täielikult välistada, et selline muutmine võib erandlikel asjaoludel kaasa tuua raamlepingu tasakaalu põhjaliku muutuse ja seega selle üldise olemuse muutmise. Nii on see juhul, kui raamlepingus ette nähtud tasustamismudeli muutmine toob kaasa raamlepingu ülesehituse täieliku muutmise, mistõttu pakkuja(d), kellega raamleping sõlmiti, asetatakse selgelt soodsamasse olukorda kui see, mis oleks tulenenud algselt kokku lepitud tasustamismudeli kohaldamisest.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2014, L 94, lk 65). Sisuliselt näeb selle direktiivi artikli 72 lõige 2 ette võimaluse teha hankelepingusse või raamlepingusse piiratud väärtusega muudatusi, ilma et oleks vaja uut hankemenetlust, kuid seda tingimusel, et muudatused ei muuda hankelepingu või raamlepingu üldist olemust.