62021CJ0158_RES
Kohtuasi C‑158/21
Kriminaalasi järgmiste isikute suhtes:
Lluís Puig Gordi jt
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo)
Euroopa Kohtu (suurkoda) 31. jaanuari 2023. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Euroopa vahistamismäärus – Raamotsus 2002/584/JSK – Liikmesriikidevaheline üleandmiskord – Rakendamise tingimused – Vahistamismääruse teinud õigusasutuse pädevus – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 teine lõik – Õigus pöörduda seaduse alusel moodustatud kohtusse – Võimalus teha sama isiku suhtes uus Euroopa vahistamismäärus
Eelotsuse küsimused – Eelotsuse kiirendatud menetlus – Tingimused – Kiiret menetlemist õigustavad asjaolud – Puudumine – Eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva menetluse peatamine kuni Euroopa Kohtult vastuse saamiseni – Põhikohtuasja kriminaalmenetlusele allutatud isikud, kes ei ole praegu vahi all
(Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23a; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 105 lõige 1)
(vt punktid 26–30)
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Küsimused, mis puudutavad Euroopa vahistamismäärust täitva õigusasutuse kohustusi ja mille on esitanud vahistamismääruse teinud õigusasutus – Vastuvõetavad küsimused
(ELTL artikkel 267; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299)
(vt punktid 53 ja 54)
Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Tingimused – Kohtuasja faktiliste asjaolude või esemega seotud küsimused – Liidu õiguse selliste sätete tõlgendamise küsimused, millel ei ole vahetut õigusmõju – Mõju puudumine
(ELTL artikkel 267)
(vt punkt 59)
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Õigus keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest – Keeldumine üksnes vahistamismäärust täitva liikmesriigi õigusest lähtuval alusel – Lubamatus – Liikmesriigi õigusnorm, mis näeb ette täitmisest keeldumise liidu õigusega tagatud põhiõiguse rikkumise korral – Vahistamismäärust täitva õigusasutuse õigus sellist normi kohaldada – Tingimus
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artiklid 4 ja 47; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, artiklid 1, 3, 4, 4a, artikli 6 lõige 1 ja artikkel 8)
(vt punktid 69–76 ja 79 ning resolutsiooni punkt 1)
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Õigus keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest – Täitmisest keeldumine, mis põhineb vahistamismäärust täitva õigusasutuse kontrollil, kas vahistamismääruse teinud õigusasutus on pädev sellist vahistamismäärust tegema – Lubamatus
(Nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, põhjendus 6, artikli 1 lõiked 1 ja 2 ning artikli 6 lõige 1)
(vt punktid 84–89 ja resolutsiooni punkt 2)
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Süüdimõistetute või kahtlustatavate üleandmine vahistamismääruse teinud õigusasutustele – Kohustus austada põhiõigusi ja õiguse üldpõhimõtteid – Õigus pöörduda sõltumatusse ja erapooletusse seaduse alusel moodustatud kohtusse – Täitmisest keeldumine ohu alusel, et üleantud isiku üle mõistaks kohut selline kohus, kellel puudub selleks pädevus – Lubamatus – Erand – Tingimused – Süsteemsed või üldised puudused vahistamismääruse teinud liikmesriigi kohtusüsteemi toimimises või puudused, mis puudutavad niisuguse objektiivselt kindlaksmääratava isikute rühma kohtulikku kaitset, kuhu asjaomane isik kuulub – Selle kohtu ilmselge pädevuse puudumine, kes peab lahendama nimetatud isikut puudutavat kohtuasja
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 47 teine lõik; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 1 lõige 3)
(vt punktid 97, 98, 101–103, 105–111, 114, 115, 119 ja 120 ning resolutsiooni punkt 3)
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Süüdimõistetute või kahtlustatavate üleandmine vahistamismääruse teinud õigusasutustele – Kohustus austada põhiõigusi ja õiguse üldpõhimõtteid – Õigus pöörduda sõltumatusse ja erapooletusse seaduse alusel moodustatud kohtusse – Täitmisest keeldumine ohu alusel, et üleantud isiku üle mõistaks kohut selline kohus, kellel puudub selleks pädevus – Keeldumine, mida põhjendatakse meelevaldse kinnipidamise küsimustega tegeleva töörühma aruande olemasoluga, mis ei puuduta otseselt sellise isiku olukorda – Lubamatus – Vahistamismäärust täitva õigusasutuse poolt selle hindamine, kas vahistamismääruse teinud liikmesriigi kohtusüsteemi toimimises on süsteemseid või üldisi puudusi – Nimetatud asutuse poolt selle hindamine, kas on puudusi, mis puudutavad niisuguse objektiivselt kindlaksmääratava isikute rühma kohtulikku kaitset, kuhu asjaomane isik kuulub – Aruanne, mida võib selliste hindamiste käigus arvesse võtta
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 47 teine lõik; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 1 lõige 3)
(vt punktid 122–126 ja resolutsiooni punkt 4)
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Süüdimõistetute või kahtlustatavate üleandmine vahistamismääruse teinud õigusasutustele – Kohustus austada põhiõigusi ja õiguse üldpõhimõtteid – Õigus pöörduda sõltumatusse ja erapooletusse seaduse alusel moodustatud kohtusse – Täitmisest keeldumine ohu alusel, et üleantud isiku suhtes teeb kohtuotsuse selline kohus, kellel puudub selleks pädevus – Vahistamismääruse teinud õigusasutuselt eelnevalt lisateabe küsimata jätmine – Lubamatus
(ELL artikli 4 lõike 3 esimene lõik; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 8 lõige 1 ja artikli 15 lõige 2)
(vt punktid 131–136 ja resolutsiooni punkt 5)
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Süüdimõistetute või kahtlustatavate üleandmine vahistamismääruse teinud õigusasutustele – Tagaotsitava suhtes tehtud esimese Euroopa vahistamismääruse täitmisest keeldumine – Sama isiku suhtes mitme järjestikuse Euroopa vahistamismääruse tegemine – Lubatavus – Tingimused
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 47 teine lõik; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 1 lõige 3)
(vt punktid 140–146 ja resolutsiooni punkt 6)
Kokkuvõte
Pärast Kataloonia autonoomse piirkonna (Hispaania) iseseisvust käsitlevate seaduste vastuvõtmist ja sellekohase rahvahääletuse korraldamist alustati Tribunal Supremos (Hispaania kõrgeim kohus), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, mitme isiku suhtes kriminaalmenetlust. See kohus tegi 2019. aasta sügisel mitu Euroopa vahistamismäärust. C. Puigdemont Casamajó ja A. Comín Oliveresi suhtes tehtud Euroopa vahistamismääruste täitmise menetlused peatati pärast seda, kui nad olid valitud Euroopa Parlamendi liikmeteks. Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Brüsseli hollandikeelne esimese astme kohus, Belgia) keeldus L. Puig Gordi suhtes tehtud vahistamismääruse täitmisest oma 2020. aasta augustis tehtud määrusega põhjusel, et tema hinnangul ei olnud eelotsusetaotluse esitanud kohus pädev seda Euroopa vahistamismäärust tegema. Cour d’appel de Bruxelles (Brüsseli apellatsioonikohus, Belgia) jättis selle määruse peale esitatud määruskaebuse 2021. aasta jaanuaris tehtud otsusega rahuldamata.
Selles kontekstis esitas eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtule mitu küsimust, mille eesmärk on peamiselt kindlaks teha, kas vahistamismäärust täitev õigusasutus võib keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest väitega, et selle määruse teinud õigusasutus ei ole pädev seda vahistamismäärust tegema või menetlusaluse isiku üle kohut mõistma, ning kas Euroopa vahistamismäärust käsitleva raamotsusega (
1
) on vastuolus uue Euroopa vahistamismääruse tegemine pärast seda, kui esimese Euroopa vahistamismääruse täitmisest on keeldutud.
Euroopa Kohtu suurkoda täpsustas oma otsuses eelkõige tingimusi, mille korral võib vahistamismäärust täitev õigusasutus Euroopa vahistamismääruse täitmisest keelduda põhjusel, et sellise pädevuse puudumisel kaasneb tagaotsitava üleandmise korral oht, et rikutakse tema põhiõigust õiglasele kohtulikule arutamisele (
2
).
Euroopa Kohtu hinnang
Esiteks leidis Euroopa Kohus, et vahistamismäärust täitval õigusasutusel ei ole õigust keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest, tuginedes täitmata jätmise alusele, mis ei tulene raamotsusest 2002/584, vaid lähtub üksnes vahistamismäärust täitva liikmesriigi õigusest. Euroopa Kohus märkis selle kohta, et tema kohtupraktikas välja toodud alused, mis kohustavad jätma Euroopa vahistamismääruse täitmata või lubavad selle täitmata jätta, põhinevad kõik raamotsusel 2002/584. Kui aga nõustuda sellega, et liikmesriik võib nendele alustele lisada muid, riigisisesel õigusel põhinevaid aluseid, mis võimaldavad jätta Euroopa vahistamismääruse täitmata, takistaks see isikute üleandmise lihtsustatud süsteemi – mis on loodud selle raamotsusega – nõuetekohast toimimist. Euroopa Kohus lisas siiski, et liikmesriik võib erandkorras tugineda täitmata jätmise alusele, mis põhineb kohustusel austada asjaomasele isikule liidu õigusega (
3
) tagatud põhiõigusi, järgides seejuures Euroopa Kohtu praktikas selle kohta välja toodud rangeid tingimusi.
Teiseks otsustas Euroopa Kohus, et vahistamismäärust täitev õigusasutus ei või kontrollida, kas Euroopa vahistamismääruse on teinud õigusasutus, kes oli selleks pädev, ega keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest, kui ta leiab, et see nii ei ole (
4
). Raamotsuse 2002/584 artikli 6 lõige 1 näeb selle kohta ette, et vahistamismääruse teinud õigusasutus on vahistamismääruse teinud liikmesriigi õigusasutus, kes on pädev tegema Euroopa vahistamismäärust selle riigi õiguse alusel. Kuigi vahistamismäärust täitev õigusasutus peab enne Euroopa vahistamismääruse täitmist veenduma, et selle on tõepoolest teinud õigusasutus, ei saa vahistamismäärust täitev õigusasutus seevastu kontrollida, kas kõnealune õigusasutus on vahistamismääruse teinud liikmesriigi õigusnormide kohaselt pädev seda vahistamismäärust tegema. Iga liikmesriigi ülesanne on määrata oma menetlusautonoomia raames need õigusasutused, kes on pädevad Euroopa vahistamismäärust tegema, ning neil õigusasutustel tuleb seejärel endil hinnata oma sellekohast pädevust vahistamismääruse teinud liikmesriigi õiguse alusel.
Kolmandaks märkis Euroopa Kohus, et vahistamismäärust täitev õigusasutus, kes peab otsustama sellise isiku üleandmise üle, kelle suhtes on tehtud Euroopa vahistamismäärus, ei või keelduda vahistamismääruse täitmisest alusel, et on oht, et pärast selle isiku üleandmist vahistamismääruse teinud liikmesriigile mõistaks tema üle kohut selline kohus, kellel puudub selleks pädevus, välja arvatud juhul, kui
- ühelt poolt on sellel õigusasutusel objektiivsed, usaldusväärsed, täpsed ja nõuetekohaselt ajakohastatud andmed, mis tõendavad, et on süsteemseid või üldisi puudusi vahistamismääruse teinud liikmesriigi kohtusüsteemi toimimises või puudusi, mis puudutavad niisuguse objektiivselt kindlaksmääratava isikute rühma kohtulikku kaitset, kuhu asjaomane isik kuulub, arvestades seaduse alusel moodustatud kohtu nõuet, mis tähendab, et asjaomased õigussubjektid on selles liikmesriigis üldiselt jäetud ilma tõhusast õiguskaitsevahendist, mis võimaldab kontrollida nende suhtes otsust langetava kriminaalkohtu pädevust, ja
- teiselt poolt tuvastab nimetatud õigusasutus, et kõnealuse juhtumi konkreetsetel asjaoludel on põhjendatult alust arvata, et lähtudes selle isiku, kelle kohta on tehtud Euroopa vahistamismäärus, esitatud andmetest on ilmne, et kohtul, kes peab lahendama seda isikut puudutavat kohtuasja, puudub selleks pädevus.
Eelkõige tuletas Euroopa Kohus meelde, et kohtu pädevus asja lahendamiseks on seotud „seaduse alusel moodustatud kohtu“ nõudega, mis tuleneb harta artiklist 47. Järelikult juhul, kui isik, kelle suhtes on tehtud Euroopa vahistamismäärus, väidab, et pärast tema üleandmist rikutakse tema õigust tõhusale õiguskaitsevahendile erapooletus kohtus, kuna tema üle mõistaks kohut selline kohus, kellel puudub selleks pädevus, peab vahistamismäärust täitev õigusasutus hindama selle väite põhjendatust kaheetapilise kontrolli raames. Kui vahistamismäärust täitev õigusasutus leiab, et tema käsutuses olevad andmed ei võimalda eespool nimetatud puuduste olemasolu tõendada, ei saa see asutus keelduda selle Euroopa vahistamismääruse täitmisest sellel alusel. Kui vahistamismääruse teinud liikmesriigis võimaldavad õiguskaitsevahendid kontrollida sellise isiku üle kohut mõistva kohtu pädevust (kas nii, et see kohus hindab ise enda pädevust, või nii, et on võimalik pöörduda teise kohtu poole), siis saab ohtu, et selle isiku üle mõistab kohut selle liikmesriigi selline kohus, kellel puudub selleks pädevus, põhimõtteliselt vältida, kui isik kasutab neid õiguskaitsevahendeid. Kui aga puuduvad andmed, mis tõendaksid eespool nimetatud puuduste olemasolu, ei ole vahistamismäärust täitval õigusasutusel alust eeldada, et sellised õiguskaitsevahendid puuduvad, vaid see õigusasutus on vastupidi kohustatud vastastikuse usalduse põhimõtte kohaselt lähtuma oma analüüsis sellest, et need õiguskaitsevahendid on olemas ja on tõhusad.
Neljandaks ja viimaseks leidis Euroopa Kohus, et tagaotsitava suhtes võib teha mitu järjestikust Euroopa vahistamismäärust, et saavutada tema üleandmine liikmesriigi poolt pärast seda, kui see liikmesriik on keeldunud täitmast esimest Euroopa vahistamismäärust, tingimusel et uue Euroopa vahistamismääruse täitmine ei too kaasa ELL artiklis 6 sätestatud põhiõiguste ja õiguse üldpõhimõtete rikkumist (
5
) ning selle viimase Euroopa vahistamismääruse tegemine on proportsionaalne. Uue vahistamismääruse tegemine võib nimelt osutuda vajalikuks eelkõige pärast seda, kui asjaolud, mis takistasid varasema Euroopa vahistamismääruse täitmist, on ära langenud. Selle hindamise raames, kas uue Euroopa vahistamismääruse tegemine oleks proportsionaalne, tuleb vahistamismääruse teinud õigusasutusel siiski võtta arvesse selle süüteo laadi ja raskust, millega seoses toimub tagaotsitava suhtes kriminaalmenetlus, tagajärgi sellele isikule tema suhtes varem tehtud Euroopa vahistamismäärusest või vahistamismäärustest või ka võimaliku uue Euroopa vahistamismääruse täitmise tõenäosust.
(
1
)	Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsus 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT 2002, L 190, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 34), muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK (ELT 2009, L 81, lk 24; edaspidi „raamotsus 2002/584“).
(
2
)	See õigus on tagatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 teises lõigus (edaspidi „harta“).
(
3
)	Raamotsuse 2002/584 artikli 1 lõige 3.
(
4
)	Euroopa Kohus võttis seisukoha raamotsuse 2002/584 artikli 1 lõigete 1 ja 2 ning artikli 6 lõike 1 alusel.
(
5
)	See kohustus on ette nähtud raamotsuse 2002/584 artikli 1 lõikes 3.