62018CJ0542_RES
Spojené veci C‑542/18 RX‑II a C‑543/18 RX‑II
Erik SimpsonprotiRade Európskej únie
a
HGprotiEurópskej komisii
Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 26. marca 2020
„Preskúmanie rozsudkov Všeobecného súdu Európskej únie Simpson/Rada (T‑646/16 P) a HG/Komisia (T‑693/16 P) – Verejná služba – Rozhodovacie zloženie, ktoré vydalo rozsudky v prvostupňovom konaní – Postup vymenovania sudcu na Súd pre verejnú službu – Článok 47 Charty základných práv Európskej únie – Súd zriadený zákonom – Incidenčné preskúmanie zákonnosti – Narušenie jednoty alebo vnútorného súladu práva Únie“
Právo Európskej únie – Zásady – Základné práva – Dodržiavanie zaručené súdom Únie – Zásada zákonného sudcu – Nezrovnalosť v postupe vymenovania sudcu na Súd pre verejnú službu – Preskúmanie ex offo súdom Únie
(Charta základných práv Európskej únie, článok 47)
(pozri body 55 – 58)
Súd pre verejnú službu – Postup vymenovania sudcu na Súd pre verejnú službu – Voľná úvaha Rady – Hranice – Dodržanie podmienok stanovených vo vyhlásení verejného výberového konania a prijatých procesných pravidlách pre výkon voľnej úvahy
(Článok 257 štvrtý odsek ZFEÚ; Štatút Súdneho dvora, príloha I, článok 3)
(pozri body 61, 68)
Právo Európskej únie – Zásady – Právo na účinnú súdnu ochranu – Zásada nezávislosti súdov – Rozsah
(Charta základných práv Európskej únie, článok 47 druhý odsek)
(pozri body 71, 73, 74, 80)
Základné práva – Právo na účinnú súdnu ochranu – Zakotvenie v článku 47 druhom odseku Charty základných práv Európskej a článku 6 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv – Rovnaký význam a pôsobnosť – Úroveň ochrany zaručená Chartou, ktorá neporušuje úroveň zaručenú uvedeným dohovorom
(Charta základných práv Európskej únie, článok 47 druhý odsek, článok 52 ods. 3 a článok 53)
(pozri bod 72)
Právo Európskej únie – Zásady – Základné práva – Dodržiavanie zaručené súdom Únie – Zásada zákonného sudcu – Nezrovnalosť v postupe vymenovania sudcu na Súd pre verejnú službu – Porušenie uvedenej zásady – Neexistencia
(Charta základných práv Európskej únie, článok 47 druhý odsek)
(pozri body 75, 77 – 79, 81 – 83)
Preskúmanie – Konštatovanie narušenia jednoty alebo vnútorného súladu práva Únie – Kritériá posúdenia – Dôsledky, ktoré z toho treba vyvodiť – Zrušenie rozsudku a vrátenie veci súdu, ktorý rozhodoval o odvolaní
(Štatút Súdneho dvora, článok 62b prvý odsek)
(pozri body 84 – 87, 89, 90)
Zhrnutie
Vo svojom rozsudku z 26. marca 2020, preskúmanie Simpson/Rada a HG/Komisia (spojené veci C‑542/18 RX II a C‑543/18 RX II), Súdny dvor rozhodujúci vo veľkej komore preskúmal (
1
) rozsudky Všeobecného súdu Európskej únie z 19. júla 2018, Simpson/Rada (T‑646/16 P) a HG/Komisia (T‑693/16 P) (
2
) (ďalej spoločne len „preskúmavané rozsudky“). Súdny dvor rozhodol, že Všeobecný súd tým, že usúdil, že nezrovnalosť týkajúca sa vymenovania sudcu na Súd pre verejnú službu spôsobuje porušenie zásady zákonného sudcu (
3
), narušil jednotu a vnútorný súlad práva Únie. Hoci Súdny dvor uznal, že v predmetnom postupe vymenovania došlo k nezrovnalosti, dospel k záveru, že samotná táto nezrovnalosť nemohla odôvodniť zrušenie rozhodnutí prijatých rozhodovacím zložením Súdu pre verejnú službu, do ktorého bol pridelený dotknutý sudca. Preskúmavané rozsudky boli zrušené a veci boli vrátené Všeobecnému súdu na ďalšie konanie.
V prejednávanej veci bolo vzhľadom na blížiace sa uplynutie funkčného obdobia dvoch sudcov Súdu pre verejnú službu, pánov Van Raepenbuscha a Kreppela, 3. decembra 2013 vyhlásené verejné výberové konanie. V nadväznosti na toto výberové konanie výberová komisia (
4
) vyhotovila zoznam šiestich kandidátov. Vzhľadom na blížiace sa uplynutie funkčného obdobia tretieho sudcu Súdu pre verejnú službu, pani Rofes i Pujol, nebolo vyhlásené žiadne verejné výberové konanie.
Rada Európskej únie vymenovala 22. marca 2016 troch sudcov na Súd pre verejnú službu: pánov Van Raepenbuscha, Sant’Annu a Kornezova. Rada na účely obsadenia týchto troch sudcovských miest použila zoznam kandidátov vytvorený na základe verejného výberového konania z 3. decembra 2013, vrátane voľného miesta, ktoré predtým zastávala pani Rofes i Pujol (ďalej len „tretie miesto“), a to aj napriek tomu, že toto výberové konanie sa netýkalo tohto miesta. Páni Sant’Anna a Kornezov boli pridelení do druhej komory Súdu pre verejnú službu na obdobie od 14. apríla do 31. augusta 2016.
V nadväznosti na odvolania podané na Všeobecný súd boli dve rozhodnutia vydané druhou komorou Súdu pre verejnú službu (
5
) (ďalej len „napadnuté rozhodnutia“) zrušené preskúmavanými rozsudkami, pretože rozhodovacie zloženie nebolo riadne vytvorené. Rozhodnutím zo 17. septembra 2018 (
6
) komora príslušná preskúmať rozhodnutie usúdila, že na účely určenia, či uvedené rozsudky narúšajú jednotu a vnútorný súlad práva Únie, nie je potrebné tieto rozsudky preskúmať.
Súdny dvor v prvom rade spresnil, že dôvod založený na protiprávnosti zostavenia rozhodovacieho zloženia, ktoré vydalo napadnuté rozhodnutia, musel Všeobecný súd preskúmať z úradnej povinnosti. Záruky prístupu k nezávislému a nestrannému súdu vopred zriadenému zákonom, a najmä záruky, ktoré vymedzujú pojem rovnako ako jeho zloženie, predstavujú základný kameň práva na spravodlivý proces. To znamená, že každý súd má povinnosť overiť, či jeho zloženie zodpovedá takémuto súdu, ak v tejto otázke vzniknú vážne pochybnosti. Takáto pochybnosť však existovala v prejednávanej veci, keďže protiprávnosť zostavenia rozhodovacieho zloženia bola konštatovaná v predchádzajúcom rozsudku Všeobecného súdu (
7
). Z toho vyplýva, že Všeobecný súd sa nedopustil žiadneho nesprávneho posúdenia, keď z úradnej povinnosti preskúmal správnosť tohto zloženia v preskúmavaných rozsudkoch.
V druhom rade Súdny dvor konštatoval, že nezrovnalosť v postupe vymenovania výlučne vyplývala zo skutočnosti, že Rada porušila verejné výberové konanie z 3. decembra 2013. V tejto súvislosti Súdny dvor potvrdil, že Rada porušila právny rámec, ktorý si sama stanovila pri uverejnení uvedeného výberového konania a ktorý bola povinná dodržať. Použitie zoznamu kandidátov na vymenovanie na tretie miesto sa však zdá byť vo zvyšnej časti v súlade s pravidlami upravujúcimi postup vymenovania sudcov na Súd pre verejnú službu. Konkrétne predmetný zoznam obsahoval šesť kandidátov, čo zodpovedá dvojnásobku počtu sudcov, ktorí boli vymenovaní na základe tohto zoznamu. Okrem toho žiadna skutočnosť neumožňuje spochybniť dodržanie požiadavky, podľa ktorej sudcovia Súdu pre verejnú službu musia byť vybratí spomedzi osôb, ktoré poskytujú záruku úplnej nezávislosti a ktoré spĺňajú predpoklady na vymenovanie do sudcovskej funkcie, alebo požiadavky, na základe ktorej zoznam vytvorený komisiou uvádza zoznam kandidátov s najvhodnejšou praxou na vysokej úrovni. Navyše predmetná nezrovnalosť vôbec neumožňuje dospieť k záveru, že vymenovanie sudcu na tretie miesto viedlo k nevyváženému zloženiu Súdu pre verejnú službu na zemepisnom základe alebo s ohľadom na zastúpenie vnútroštátnych právnych systémov.
V treťom rade Súdny dvor rozhodol, že uvedená nezrovnalosť nepredstavuje porušenie zásady zákonného sudcu zakotvenej v článku 47 druhom odseku prvej vete Charty základných práv Európskej únie. Nezrovnalosť, ku ktorej došlo pri vymenovaní sudcov v rámci príslušného súdneho systému, predstavuje porušenie tejto zásady, najmä ak má táto nezrovnalosť takú povahu a závažnosť, že vytvára skutočné riziko, že iné zložky moci, najmä výkonná moc, by mohli vykonávať nenáležitú diskrečnú právomoc, ktorá ohrozuje integritu výsledku, ku ktorému vedie proces vymenovania, a teda vyvoláva legitímnu pochybnosť v mysli osôb podliehajúcich súdnej právomoci, pokiaľ ide o nezávislosť a nestrannosť dotknutého sudcu alebo sudcov.
Vymenovanie sudcu na tretie miesto bolo vykonané v súlade so základnými pravidlami vymenovania sudcov na Súd pre verejnú službu. V tomto kontexte samotná okolnosť, že Rada vychádzala zo zoznamu zostaveného v nadväznosti na verejné výberové konanie z 3. decembra 2013 s cieľom obsadiť tretie miesto, nestačí na preukázanie existencie porušenia základného pravidla postupu vymenovania sudcov na Súd pre verejnú službu, ktoré má takú povahu a závažnosť, aby vyvolalo skutočné riziko, že Rada neodôvodnene použila svoje právomoci, čím ohrozila integritu výsledku, ku ktorému viedol proces vymenovania, a tým vyvolala legitímnu pochybnosť v mysli osôb podliehajúcich súdnej právomoci, pokiaľ ide o nezávislosť a nestrannosť sudcu vymenovaného na tretie miesto, prípadne komory, do ktorej bol pridelený. Všeobecný súd sa teda dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď zrušil napadnuté rozhodnutia len na základe nezrovnalosti, ku ktorej došlo v predmetnom postupe vymenovania.
V štvrtom rade Súdny dvor konštatoval, že nesprávne právne posúdenie, ku ktorému došlo v preskúmavaných rozsudkoch, porušuje jednotu a vnútorný súlad práva Únie. Uvedené rozsudky totiž môžu predstavovať precedensy, ktoré sa môžu odraziť v iných veciach spochybňujúcich vymenovanie člena rozhodovacieho zloženia a všeobecnejšie práva na nezávislý a nestranný súd zriadený zákonom. Toto právo má však zásadnú a prierezovú povahu v právnom poriadku Únie, ktorého výklad, ako aj vnútorný súlad musí Súdny dvor zabezpečiť.
(
1
)	Rozhodnutia vydané Všeobecným súdom Európskej únie v nadväznosti na odvolanie podané proti rozhodnutiam Súdu pre verejnú službu môžu byť na návrh generálneho advokáta výnimočne preskúmané Súdnym dvorom, v prípade vážneho ohrozenia jednoty alebo vnútorného súladu práva Únie. Konanie o preskúmaní je upravené v článku 256 ods. 2 ZFEÚ a v článku 62 a nasledujúcich Štatútu Súdneho dvora Európskej únie.
(
2
)	Rozsudky Všeobecného súdu Simpson/Rada (T–646/16 P, neuverejnený, EU:T:2018:493) a HG/Komisia (T‑693/16 P, neuverejnený, EU:T:2018:492).
(
3
)	Zásada zákonného sudcu je zakotvená v článku 47 druhom odseku prvej vete Charty základných práv Európskej únie. Tento článok stanovuje, že každý má právo na to, aby jeho záležitosť bola spravodlivo, verejne a v primeranej lehote prejednaná nezávislým a nestranným súdom zriadeným zákonom.
(
4
)	Výberová komisia je komisia uvedená v článku 3 ods. 3 prílohy I Štatútu Súdneho dvora Európskej únie. Táto komisia sa mala vyjadriť k vhodnosti kandidátov na výkon úloh sudcov Súdu pre verejnú službu a na základe tohto výberového konania vytvoriť zoznam kandidátov s najvhodnejšou praxou.
(
5
)	Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 24. júna 2016, Simpson/Rada (F‑142/11 RENV, EU:F:2016:136) a rozsudok Súdu pre verejnú službu z 19. júla 2016, HG/Komisia (F‑149/15, EU:F:2016:155).
(
6
)	Rozhodnutie Súdneho dvora zo 17. septembra 2018, Preskúmanie Simpson/Rada (C‑542/18 RX, EU:C:2018:763) a Preskúmanie HG/Komisia (C‑543/18 RX, EU:C:2018:764).
(
7
)	Rozsudok Všeobecného súdu z 23. januára 2018, FV/Rada (T‑639/16 P, EU:T:2018:22).