62021CJ0695
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (siedma komora)
z 2. marca 2023 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Slobodné poskytovanie služieb – Článok 56 ZFEÚ – Obmedzenia slobodného poskytovania služieb – Hazardné hry – Právna úprava členského štátu stanovujúca všeobecný zákaz pre herne s hazardnými hrami robiť reklamu – Výnimka z tohto zákazu pre herne, ktoré majú prevádzkovú licenciu vydanú orgánmi tohto členského štátu, vyplývajúca priamo zo zákona – Nemožnosť výnimky pre herne nachádzajúce sa v inom členskom štáte“
Vo veci C‑695/21,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Holandskojazyčný súd prvého stupňa Brusel, Belgicko) z 8. novembra 2021 a doručený Súdnemu dvoru 19. novembra 2021, ktorý súvisí s konaním:
Recreatieprojecten Zeeland BV,
Casino Admiral Zeeland BV,
Supergame BV
proti
Belgische Staat,
SÚDNY DVOR (siedma komora),
v zložení: sudca F. Biltgen, vykonávajúci funkciu predsedu siedmej komory (spravodajca), sudcovia N. Wahl a J. Passer,
generálny advokát: N. Emiliou,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní 16. novembra 2022,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Recreatieprojecten Zeeland BV, Casino Admiral Zeeland BV a Supergame BV, v zastúpení: T. Bauwens a J. Bocken, advocaten,
–
belgická vláda, v zastúpení: M. Jacobs, C. Pochet a L. Van den Broeck, splnomocnené zástupkyne, za právnej pomoci J. De fauw, G. Ryelandt, M. Ryś, R. Verbeke a P. Vlaemminck, advocaten,
–
česká vláda, v zastúpení: O. Serdula, M. Smolek a J. Vláčil, splnomocnení zástupcovia,
–
portugalská vláda, v zastúpení: P. Barros da Costa, C. Chambel Alves, P. de Sousa Inês a S. Veiga, splnomocnené zástupkyne,
–
fínska vláda, v zastúpení: H. Leppo, splnomocnená zástupkyňa,
–
nórska vláda, v zastúpení: K. Hallsjø Aarvik, F. Bergsjø, S. Hammersvik a K. Moe Winther, splnomocnení zástupcovia,
–
Európska komisia, v zastúpení: L. Armati, P.‑J. Loewenthal a M. Mataija, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 56 ZFEÚ.
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťami Recreatieprojecten Zeeland BV, Casino Admiral Zeeland BV a Supergame BV, ktoré sú tromi prevádzkovateľmi herní s hazardnými hrami so sídlom v Holandsku, na jednej strane a Belgische Staat (Belgické kráľovstvo) na strane druhej, ktorý sa týka sa pokút, ktoré uvedeným spoločnostiam uložila Kansspelcommissie (komisia pre hazardné hry, Belgicko) za to, že na území Belgicka robili reklamu na svoje herne.
Belgický právny rámec
3
V § 4 ods. 1 a 2 Wet op de kansspelen, de weddenschappen, de kansspelinrichtingen en de bescherming van de spelers (zákon o hazardných hrách, stávkach, herniach s hazardnými hrami a ochrane hráčov) zo 7. mája 1999 (Belgisch Staatsblad, 30. decembra 1999, s. 50040, ďalej len „zákon o hazardných hrách“) v znení Wet tot wijziging van de wetgeving inzake kansspelen (zákon, ktorým sa menia a dopĺňajú právne predpisy o hazardných hrách) z 10. januára 2010 (Belgisch Staatsblad, 1. februára 2010, s. 4309) sa uvádza:
„1.   Zakazuje sa akejkoľvek osobe prevádzkovať… herňu s hazardnými hrami, a to v akejkoľvek forme, na akomkoľvek mieste a akýmkoľvek priamym alebo nepriamym spôsobom, bez predchádzajúceho udelenia licencie komisiou pre hazardné hry v súlade s týmto zákonom a s výhradou výnimiek stanovených zákonom.
2.   Zakazuje sa akejkoľvek osobe… robiť reklamu na… herňu s hazardnými hrami…, keď dotknutá osoba vie, že ide o prevádzkovanie… herne s hazardnými hrami, ktorá nie je povolená podľa tohto zákona.“
4
Dôvodová správa k návrhu zákona, na základe ktorého bol prijatý zákon, ktorým sa menia a dopĺňajú právne predpisy o hazardných hrách, z 10. januára 2010, obsahovala tento text:
„Ciele belgickej politiky v oblasti hazardných hier sú zamerané na ochranu hráča, finančnú transparentnosť a kontrolu peňažných tokov, kontrolu hier a identifikáciu a kontrolu organizátorov.
Regulácia hazardných hier je založená na ‚usmerňovacom prístupe‘. Na uspokojenie zjavnej potreby osôb hrať hry sa protizákonná ponuka potiera prostredníctvom povolenia ‚obmedzenej‘ legálnej ponuky hier.
… Obmedzenie legálnej ponuky zodpovedá jednému z pilierov tejto politiky, ktorým je ochrana hráča pred závislosťou od hier.“
5
V § 15/3 ods. 1 zákona o hazardných hrách v znení vyplývajúcom z Wet tot wijziging van de wet van 7 mei 1999 op de kansspelen, de weddenschappen, de kansspelinrichtingen en de bescherming van de spelers, en tot invoeging van artikel 37/1 in de wet van 19 april 2002 tot rationalisering van de werking en het beheer van de Nationale Loterij (zákon, ktorým sa mení a dopĺňa zákon zo 7. mája 1999 o hazardných hrách, stávkach, herniach s hazardnými hrami a ochrane hráčov a ktorým sa dopĺňa § 37/1 do zákona z 19. apríla 2002 o racionalizácii prevádzky a správy Národnej lotérie) zo 7. mája 2019 (Belgisch Staatsblad, 15. mája 2019, s. 46589) sa stanovuje:
„Bez toho, aby boli dotknuté opatrenia stanovené v § 15/2, komisia [pre hazardné hry] ukladá v prípade porušenia [§] 4… osobám, ktoré sa porušenia dopustili, správnu pokutu.“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
6
Spoločnosti Recreatieprojecten Zeeland, Casino Admiral Zeeland a Supergame robili v období od 3. decembra 2018 do 25. júna 2019, pokiaľ ide o prvú uvedenú spoločnosť, a v období od 20. marca do 2. apríla 2019, pokiaľ ide o ostatné dve spoločnosti, reklamu v Belgicku na svoje herne nachádzajúce sa v Holandsku, blízko belgickej hranice, prostredníctvom oznámenia na fyzických nosičoch.
7
Dňa 11. decembra 2020 uložila komisia pre hazardné hry v súlade s § 15/3 zákona o hazardných hrách v znení zákona zo 7. mája 2019 každej zo žalobkýň vo veci samej správnu pokutu za porušenie § 4 ods. 2 tohto zákona, ktorý zakazuje reklamu na herne s hazardnými hrami, ktoré nemajú licenciu udelenú touto komisiou.
8
Žalobkyne vo veci samej podali proti týmto pokutám žalobu na vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, pričom tvrdili, že tento zákaz reklamy je v rozpore so slobodným poskytovaním služieb, tak ako ho zaručuje článok 56 ZFEÚ.
9
Vnútroštátny súd po prvé uvádza, že komisia pre hazardné hry nemôže udeliť prevádzkovú licenciu herniam nachádzajúcim sa mimo územia Belgicka. Po druhé belgické právo nestanovuje možnosť prevádzkovateľov herní, akými sú žalobkyne vo veci samej, mať povolenie robiť v Belgicku reklamu na svoje herne s hazardnými hrami nachádzajúcimi sa v inom členskom štáte. V Belgicku navyše existuje všeobecný zákaz robiť reklamu na herne s hazardnými hrami. Na tie herne s hazardnými hrami, ktoré majú sídlo v Belgicku a ktoré majú tamojšiu prevádzkovú licenciu, sa však zo zákona vzťahuje výnimka z tohto zákazu. Na takéto herne sa tak v Belgicku skutočne môže robiť reklama. Naopak, herne s hazardnými hrami so sídlom v inom členskom štáte podliehajú a v každom prípade naďalej podliehajú zákazu reklamy v Belgicku.
10
Tento súd sa pýta, či vnútroštátna právna úprava, o ktorú ide vo veci samej, má diskriminačný charakter, keďže hoci aj platí, že táto právna úprava sleduje legitímny cieľ, akým je predchádzanie nadmernému hraniu a hráčskej závislosti, výnimka zo všeobecného zákazu reklamy v Belgicku sa priznáva obmedzenému a kontrolovanému počtu herní s hazardnými hrami – výlučne vnútroštátnych – pokiaľ ide o ich činnosť, zatiaľ čo všetky podobné herne so sídlom v inom členskom štáte, a to bez rozdielu, nemajú možnosť takúto výnimku získať.
11
Za týchto okolností Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Holandskojazyčný súd prvého stupňa Brusel, Belgicko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Má sa článok 56 prvý odsek ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave členského štátu, ktorá priznáva prevádzkovateľom obmedzeného a kontrolovaného počtu herní s hazardnými hrami, ktorým bolo udelené povolenie na jeho území, výnimku zo všeobecného zákazu reklamy pre takéto herne, avšak súčasne prevádzkovateľom herní s hazardnými hrami so sídlom v iných členských štátoch neumožňuje získať pre tieto herne na jeho území rovnakú výnimku zo zákazu reklamy?“
O prejudiciálnej otázke
12
Svojou prejudiciálnou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 56 prvý odsek ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá prevádzkovateľom obmedzeného a kontrolovaného počtu herní s hazardnými hrami nachádzajúcich sa na území tohto členského štátu zo zákona priznáva výnimku zo zákazu reklamy, ktorý sa všeobecne uplatňuje na takéto herne, pričom vo vzťahu k prevádzkovateľom herní s hazardnými hrami nachádzajúcich sa v inom členskom štáte takúto možnosť získať výnimku na rovnaké účely nestanovuje.
13
Na účely poskytnutia odpovede na túto otázku treba predovšetkým pripomenúť, že článok 56 ZFEÚ vyžaduje odstránenie akýchkoľvek obmedzení slobodného poskytovania služieb, dokonca aj keď sa uplatňujú bez rozdielu na vnútroštátnych poskytovateľov a poskytovateľov z iných členských štátov, pokiaľ môžu zabraňovať, sťažovať alebo robiť činnosť poskytovateľa usadeného v inom členskom štáte, kde legálne poskytuje obdobné služby, menej atraktívnou. Okrem toho slobodné poskytovanie služieb prospieva tak poskytovateľovi, ako aj príjemcovi služieb (rozsudky z 8. septembra 2009, Liga Portuguesa de Futebol Profissional a Bwin International, C‑42/07, EU:C:2009:519, bod 51, ako aj z 3. decembra 2020, BONVER WIN, C‑311/19, EU:C:2020:981, bod 18).
14
Ďalej platí, že právna úprava hazardných hier je súčasťou tých oblastí, v ktorých existujú významné rozdiely morálneho, náboženského a kultúrneho charakteru medzi členskými štátmi. Ak v tejto oblasti neexistuje harmonizácia na úrovni Európskej únie, prináleží každému členskému štátu, aby v týchto oblastiach určil na základe vlastnej stupnice hodnôt požiadavky, ktoré si vyžaduje ochrana predmetných záujmov (rozsudok z 8. septembra 2009, Liga Portuguesa de Futebol Profissional a Bwin International, C‑42/07, EU:C:2009:519, bod 57, ako aj citovaná judikatúra).
15
Okrem toho je nesporné, že v rámci právnej úpravy zlučiteľnej so Zmluvou o FEÚ prináleží vnútroštátnym orgánom v rámci svojej voľnej úvahy vybrať spôsoby organizácie a kontroly činností prevádzkovania hazardných alebo peňažných hier a ich uvádzania do praxe (rozsudok z 28. februára 2018, Sporting Odds, C‑3/17, EU:C:2018:130, bod 21 a citovaná judikatúra).
16
Súdny dvor nakoniec spresnil, že v oblasti hazardných hier treba v zásade skúmať oddelene každé z obmedzení uložených vnútroštátnou legislatívou, najmä či je vhodné na zabezpečenie dosiahnutia cieľa alebo cieľov uvádzaných predmetným členským štátom a či nejde nad rámec toho, čo je potrebné na ich dosiahnutie (rozsudok z 28. februára 2018, Sporting Odds, C‑3/17, EU:C:2018:130, bod 22 a citovaná judikatúra).
17
V predmetnom prípade je nesporné, že vnútroštátna právna úprava, o ktorú ide vo veci samej, stanovuje pre herne s hazardnými hrami, ktoré nemajú prevádzkovú licenciu, ktorú by im vydala komisia pre hazardné hry, zákaz robiť reklamu v Belgicku, a to bez možnosti výnimky. Keďže však táto komisia môže takúto licenciu vydať len herniam s hazardnými hrami nachádzajúcim sa v Belgicku, dôsledkom uvedenej vnútroštátnej právnej úpravy je to, že zakazuje robiť reklamu v tomto členskom štáte všetkým herniam s hazardnými hrami nachádzajúcim sa v iných členských štátoch.
18
V tejto súvislosti platí, že v oblasti reklamy na hazardné hry už Súdny dvor rozhodol, že vnútroštátna právna úprava, ktorá v členskom štáte zakazuje propagáciu hazardných hier organizovaných v súlade s právnymi predpismi v inom členskom štáte, predstavuje obmedzenie slobodného poskytovania služieb (rozsudok z 12. júla 2012, HIT a HIT LARIX, C‑176/11, EU:C:2012:454, bod 17, ako aj citovaná judikatúra).
19
V predmetnom prípade tak vnútroštátna právna úprava, o ktorú ide vo veci samej, predstavuje takéto obmedzenie.
20
Z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že predpokladom slobodného poskytovania služieb je odstránenie akejkoľvek diskriminácie voči poskytovateľovi služieb z dôvodu jeho štátnej príslušnosti alebo okolnosti, že je usadený v inom členskom štáte, ako v členskom štáte, v ktorom poskytuje služby (rozsudok z 28. februára 2018, Sporting Odds, C‑3/17, EU:C:2018:130, bod 35).
21
V predmetnom prípade vnútroštátna právna úprava, o ktorú ide vo veci samej, obmedzuje možnosť herne s hazardnými hrami robiť reklamu v Belgicku len na tie herne, ktoré sa nachádzajú na území Belgicka a ktoré sú na tento účel držiteľmi prevádzkovej licencie, na základe ktorej je zo zákona povolené robiť reklamu.
22
Z ustálenej judikatúry v tejto súvislosti vyplýva, že režim koncesií a licencií na prevádzkovanie hazardných hier musí byť založený na objektívnych, nediskriminačných a vopred známych kritériách, čím sa vymedzí výkon voľnej úvahy vnútroštátnych orgánov tak, aby táto voľná úvaha nemohla byť využívaná svojvoľne (rozsudok z 28. februára 2018, Sporting Odds, C‑3/17, EU:C:2018:130, bod 38 a citovaná judikatúra).
23
Hoci v predmetnom prípade nie je spochybnené, že vydanie licencie na prevádzkovanie herne s hazardnými hrami na území Belgicka sa uskutočňuje na základe objektívnych a vopred známych kritérií, nič to nemení na skutočnosti, že podľa informácií poskytnutých vnútroštátnym súdom – overenie ktorých prináleží tomuto vnútroštátnemu súdu –, obmedzenie, o ktoré ide vo veci samej, t. j. absolútna nemožnosť herne s hazardnými hrami, ktorá sa nachádza v inom členskom štáte, získať povolenie robiť reklamu v Belgicku, vyplýva v podstate zo skutočnosti, že táto herňa má sídlo mimo územia Belgicka. Z uvedeného vyplýva, že obmedzenie tejto povahy má diskriminačný charakter.
24
Platí pritom, že obmedzenie, ktoré má diskriminačný charakter, je síce možné prípadne odôvodniť dôvodmi verejného poriadku, verejnej bezpečnosti a verejného zdravia, stanovenými v článku 52 ZFEÚ (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. februára 2018, Sporting Odds, C‑3/17, EU:C:2018:130, bod 39 a citovanú judikatúru), no nemožno ho odôvodniť naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu, akými sú ciele spočívajúce v ochrane spotrebiteľa, predchádzaní podvodom a navádzania občanov na nadmerné utrácanie peňazí súvisiace s hraním hier, ako aj v predchádzaní sociálnym problémom vo všeobecnosti (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. októbra 2009, Komisia/Španielsko, C‑153/08, EU:C:2009:618, bod 36 a citovanú judikatúru).
25
V predmetnom prípade z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že ciele belgickej politiky v oblasti hazardných hier sú zamerané na ochranu hráča, finančnú transparentnosť a kontrolu peňažných tokov, kontrolu hier, ako aj identifikáciu a kontrolu organizátorov. Okrem toho z písomných a ústnych pripomienok belgickej vlády vyplýva, že táto politika je odôvodnená aj cieľmi založenými na ochrane spotrebiteľa, ako aj na boji proti podvodom a činnosti nezákonných peňažných hier.
26
V tejto súvislosti predovšetkým platí, že na takto uvedené ciele, pokiaľ spadajú pod naliehavé dôvody všeobecného záujmu, sa, tak ako bolo pripomenuté v bode 24 tohto rozsudku, nemožno odvolávať na účely odôvodnenia obmedzenia slobodného poskytovania služieb, ktoré má diskriminačný charakter.
27
Za predpokladu, že odôvodnenie založené na ochrane spotrebiteľa má v skutočnosti za cieľ bojovať proti hráčskej závislosti a že tento boj spadá pod pojem „ochrana verejného zdravia“ v zmysle článku 52 ZFEÚ, treba uviesť, že na to, aby diskriminačné obmedzenie, o aké ide vo veci samej, mohlo byť povolené, musí byť preukázané, že predstavuje nevyhnutnú podmienku na dosiahnutie sledovaného cieľa (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. februára 2018, Sporting Odds, C‑3/17, EU:C:2018:130, bod 42 a citovanú judikatúru).
28
Je však zjavné, že takéto obmedzenie, ktoré znamená vyhradenie možnosti robiť reklamu v tomto členskom štáte len pre herne s hazardnými hrami nachádzajúce sa na území dotknutého členského štátu, ktoré majú v tejto súvislosti prevádzkovú licenciu, ide nad rámec toho, čo možno považovať za primerané, pretože existujú menej obmedzujúce opatrenia umožňujúce dosiahnuť ciele uvádzané belgickou vládou (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. februára 2018, Sporting Odds, C‑3/17, EU:C:2018:130, bod 43), ako napríklad povolenie udelené herniam nachádzajúcim sa v inom členskom štáte robiť reklamu pod podmienkou, že zákonné ustanovenia prijaté a kontrolované v tomto inom členskom štáte poskytujú záruky, ktoré sú v podstate rovnocenné zárukám vyplývajúcim zo zodpovedajúcich zákonných ustanovení platných a účinných v dotknutom členskom štáte (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. júla 2012, HIT a HIT LARIX, C‑176/11, EU:C:2012:454, bod 36).
29
Vzhľadom na všetky vyššie uvedené úvahy treba na prejudiciálnu otázku odpovedať tak, že článok 56 prvý odsek ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá prevádzkovateľom obmedzeného a kontrolovaného počtu herní s hazardnými hrami nachádzajúcich sa na území tohto členského štátu zo zákona priznáva výnimku zo zákazu reklamy, ktorý sa všeobecne uplatňuje na takéto herne, pričom vo vzťahu k prevádzkovateľom herní s hazardnými hrami nachádzajúcich sa v inom členskom štáte takúto možnosť získať výnimku na rovnaké účely nestanovuje.
O trovách
30
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (siedma komora) rozhodol takto:
Článok 56 prvý odsek ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá prevádzkovateľom obmedzeného a kontrolovaného počtu herní s hazardnými hrami nachádzajúcich sa na území tohto členského štátu zo zákona priznáva výnimku zo zákazu reklamy, ktorý sa všeobecne uplatňuje na takéto herne, pričom vo vzťahu k prevádzkovateľom herní s hazardnými hrami nachádzajúcich sa v inom členskom štáte takúto možnosť získať výnimku na rovnaké účely nestanovuje.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: holandčina.