62016CJ0059
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (desiata komora)
z 11. mája 2017 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Colná únia — Nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 — Colný kódex Spoločenstva — Článok 32 ods. 1 písm. e) bod i) — Colná hodnota — Prevodná hodnota — Určenie — Pojem ‚náklady na dopravu‘“
Vo veci C‑59/16,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Najvyšší súd Holandska) z 29. januára 2016 a doručený Súdnemu dvoru 3. februára 2016, ktorý súvisí s konaním:
The Shirtmakers BV
proti
Staatssecretaris van Financiën,
SÚDNY DVOR (desiata komora),
v zložení: M. Berger, predsedníčka desiatej komory, A. Borg Barthet (spravodajca) a F. Biltgen,
generálna advokátka: J. Kokott,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
—
The Shirtmakers BV, v zastúpení: B. J. B. Boersma, adviseur,
—
holandská vláda, v zastúpení: C. S. Schillemans a M. K. Bulterman, splnomocnené zástupkyne,
—
Európska komisia, v zastúpení: L. Grønfeldt a F. Wilman, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude prejednaná bez jej návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 32 ods. 1 písm. e) bodu i) nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307, ďalej len „colný kódex“).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi The Shirtmakers BV na jednej strane a Staatssecretaris van Financiën (Štátny tajomník ministerstva financií, Holandsko) na druhej strane vo veci platobného výmeru na zaplatenie dodatočného cla, ktoré štátny tajomník ministerstva financií zaslal spoločnosti The Shirtmakers na základe článku 32 ods. 1 písm. e) bodu i) colného kódexu z dôvodu, že dodatočná suma naúčtovaná zasielateľom mala byť zahrnutá do nákladov na dopravu.
Právny rámec
Právo Únie
3
Článok 29 ods. 1 colného kódexu stanovuje:
„Colnou hodnotou dovezeného tovaru je jeho prevodná hodnota, t. j. cena skutočne zaplatená alebo ktorá sa má zaplatiť za tovar predávaný na vývoz na colné územie spoločenstva, podľa potreby upravená podľa článk[ov] 32 a 33…“
4
Článok 32 ods. 1 uvedeného kódexu stanovuje:
„Pri určovaní colnej hodnoty podľa článku 29 sa pripočítajú k cene, ktorá bola skutočne zaplatená alebo ktorá m[á] byť za dovážaný tovar zaplatená:
…
e)
i)
náklady na dopravu a poistenie dovezeného tovaru, a
ii)
náklady za nakládku, vykládku a manipuláciu s tovarom spojené s dopravou dovezeného tovaru
až na miesto, kde tovar vstupuje na colné územie spoločenstva.“
Holandské právo
5
§ 8:20 Burgerlijk Wetboek (Občiansky zákonník) stanovuje, že zmluva o preprave tovaru je zmluva, ktorou sa jedna zmluvná strana (dopravca) zaväzuje druhej zmluvnej strane (odosielateľ), že prepraví vec.
6
Podľa § 8:60 uvedeného Občianskeho zákonníka zasielateľská zmluva je zmluva, ktorou sa jedna zmluvná strana (zasielateľ) zaväzuje druhej zmluvnej strane (príkazca), že na jej účet uzatvorí s dopravcom jednu alebo niekoľko zmlúv o preprave vecí, ktoré mu príkazca odovzdá, alebo že na tieto účely zahrnie toto ustanovenie na jeho účet do jednej alebo niekoľkých takýchto zmlúv o preprave.
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
7
The Shirtmakers dováža textilné výrobky z Ázie. V období od 1. januára 2007 do 30. júna 2009 boli v mene a na účet tejto spoločnosti viackrát podané colné vyhlásenia na prepustenie textilných výrobkov do voľného obehu.
8
The Shirtmakers sa obrátila na spoločnosť Fracht FWO BV (ďalej len „Fracht“), aby jej obstarala prepravu textilných výrobkov do Európskej únie, ich uskladnenie v Holandsku a zabezpečila splnenie potrebných formalít týkajúcich sa dovozu. Na uskutočnenie prepravy uvedených výrobkov na colné územie Únie Fracht uzavrela v jej mene zmluvy s prepravnými spoločnosťami. Fracht zaslala spoločnosti The Shirtmakers faktúry zahrňujúce sumy, ktoré jej boli naúčtované za uskutočnenú prepravu a ktoré boli navýšené o jej výdavky a jej maržu, pričom medzi týmito jednotlivými sumami nebol urobený nijaký rozdiel.
9
Colní zástupcovia, ktorí na účet The Shirtmakers vystavili colné deklarácie, zohľadnili na účely colnej hodnoty cenu, ktorá bola skutočne zaplatená alebo ktorá sa má zaplatiť za textilné výrobky, navýšenú o náklady naúčtované prepravnými spoločnosťami za uskutočnenú prepravu uvedených výrobkov.
10
Na základe výsledkov kontroly účtovníctva spoločnosti The Shirtmakers správnymi orgánmi vykonanej po dovoze textilných výrobkov, holandský colný inšpektor konštatoval, že pre textilné výrobky bola určená oveľa nižšia colná hodnota. Podľa neho mali byť sumy, ktoré Fracht účtovala spoločnosti The Shirtmakers, pripočítané ku kúpnej cene podľa článku 32 ods. 1 písm. e) bodu i) colného kódexu. Z tohto dôvodu tento inšpektor požadoval od The Shirtmakers zaplatenie dodatočného cla, o ktorom sa domnieval, že ho treba zaplatiť.
11
The Shirtmakers sa v súvislosti s platobnými výmermi na zaplatenie cla, ktoré jej boli zaslané, obrátila na Rechtbank te Haarlem (súd v Haarleme, Holandsko). Keďže jej žaloba bola zamietnutá, podala odvolanie na Gerechtshof Amsterdam (Odvolací súd Amsterdam, Holandsko).
12
Gerechtshof Amsterdam (Odvolací súd Amsterdam) odkazom na bod 30 rozsudku zo 6. júna 1990, Unifert (C‑11/89, EU:C:1990:237) konštatoval, že „náklady na dopravu“ uvedené v článku 32 ods. 1 písm. e) bode i) colného kódexu zahŕňajú všetky hlavné či vedľajšie náklady, ktoré súvisia s prepravou dovezeného tovaru, a preto zamietol tvrdenie The Shirtmakers, podľa ktorého sumy súvisiace s obstaraním spoločnosti Fracht, ktoré sú zahrnuté do súm, ktoré jej boli naúčtované, nepredstavujú náklady na dopravu v zmysle uvedeného ustanovenia.
13
Vnútroštátny súd, ktorý rozhoduje o dovolaní podanom proti rozhodnutiu Gerechtshof Amsterdam (Odvolací súd Amsterdam) a ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, pripomína, že článok 32 ods. 1 písm. e) colného kódexu sa zakladá na článku 8 Dohody o uplatňovaní článku VII Všeobecnej dohody o clách a obchode z roku 1994 [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 336, 1994, s. 119). Uvádza, že dopravcovia uskutočňujúci prepravu prepravili textilné výrobky na colné územie Únie letecky alebo po mori za vyplatenie niektorých súm spoločnosťou Fracht, ktorá ich následne naúčtovala spoločnosti The Shirtmakers a ku ktorým pripočítala odmenu za svoj výkon, pričom výslovne neodlíšila náklady, ktoré jej naúčtovali dopravcovia uskutočňujúci prepravu, od odmien zaplatených za jej obstaranie.
14
Kladie si teda otázku, či pojem „náklady na dopravu“ v zmysle článku 32 ods. 1 písm. e) bodu i) colného kódexu zahŕňa len sumy naúčtované dopravcami uskutočňujúcimi prepravu alebo či tento pojem zahŕňa tiež sumy, ktoré jej naúčtujú sprostredkovatelia ako odmenu za svoje úkony pri obstaraní uskutočnenej prepravy.
15
Vnútroštátny súd sa domnieva, že náklady na dopravu tovaru dovezeného námornou, pozemnou alebo leteckou cestou pozostávajú z nákladov, ktoré súvisia s uskutočnenou prepravou tohto tovaru, t. j. z nákladov, ktoré boli nevyhnutne vynaložené na túto prepravu. Tieto náklady možno odlíšiť od nákladov vynaložených na úkony, ktoré síce súvisia s uskutočnením prepravy, ale nie sú nevyhnutné. Toto tvrdenie by bolo možné potvrdiť zbierkou textov týkajúcich sa colnej hodnoty, ktorú zostavil výbor pre colný kódex (TAXUD/800/2002‑FR), podľa ktorého sa článok 32 ods. 1 písm. e) colného kódexu nevzťahuje na odmeny vyplatené vo výške 5 % z nákladov na dopravu leteckej spoločnosti, ktorá uskutočnila prepravu, za služby súvisiace s pokrytím nákladov zo strany príjemcu, ktoré táto letecká spoločnosť poskytla.
16
Ak však dovozca na to, aby došlo k uskutočneniu prepravy, využije služby sprostredkovateľa, ktorý si na tieto účely účtuje odmenu, podľa vnútroštátneho súdu by bolo možné tvrdiť, že zjavná súvislosť s uskutočnenou prepravou vyžaduje, aby všetky tieto účtované sumy boli kvalifikované ako náklady na dopravu, takže by sa mali uvedené sumy pripočítať ku kúpnej cene dovezeného tovaru.
17
Vnútroštátny súd sa okrem toho domnieva, že na účely určenia, či sa má suma účtovaná poskytovateľom dopravných služieb zohľadniť, aby bolo možné určiť colnú hodnotu, je potrebné rozlišovať podľa toho, aká zmluva bola uzavretá s dovozcom. V rámci zmluvy o preprave tovaru v zmysle článku 8:20 Občianskeho zákonníka takýto poskytovateľ služieb sa teda môže zaviazať kupujúcemu, že prepraví tovar na územie Únie bez toho, aby kupujúci vedel, či túto prepravu uskutočnil tento poskytovateľ služieb alebo iný subjekt. Podľa vnútroštátneho súdu by sa mali všetky sumy, ktoré naúčtuje poskytovateľ služieb kupujúcemu, kvalifikovať ako náklady na dopravu a mali by byť pripočítané ku kúpnej cene dovezeného tovaru. Naopak, pokiaľ ide o zasielateľskú zmluvu v zmysle článku 8:60 Občianskeho zákonníka, podľa ktorého sa poskytovateľ služieb zaväzuje plniť úlohu sprostredkovateľa alebo obstarať prepravu, odmeny za jeho činnosť by bolo možné nepovažovať za „náklady na dopravu“ v zmysle článku 32 ods. 1 písm. e) bodu i) colného kódexu.
18
Za týchto podmienok Hoge Raad der Nederlanden (Najvyšší súd Holandska) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Má sa článok 32 ods. 1 písm. e) bod i) colného kódexu vykladať v tom zmysle, že pod pojmom ‚náklady na dopravu‘ sa majú rozumieť náklady účtované dopravcami uskutočňujúcimi prepravu dovezeného tovaru aj v prípade, že títo dopravcovia tieto sumy priamo neúčtovali kupujúcemu dovezeného tovaru, ale inému subjektu, ktorý na účet kupujúceho dovezeného tovaru uzatvoril zmluvy o preprave veci s dopravcami uskutočňujúcimi prepravu, a tomuto kupujúcemu za svoje úkony v súvislosti s obstaraním prepravy účtoval vyššie sumy?“
O prejudiciálnej otázke
19
Vnútroštátny súd sa svojou otázkou v podstate pýta, či sa má článok 32 ods. 1 písm. e) bod i) colného kódexu vykladať v tom zmysle, že pojem „náklady na dopravu“ v zmysle tohto ustanovenia zahŕňa dodatočnú sumu, ktorú účtuje zasielateľ dovozcovi a ktorá zodpovedá marži a výdavkom tohto zasielateľa za jeho služby v súvislosti s obstaraním prepravy tovaru dovezeného na colné územie Únie.
20
Na úvod treba uviesť, že colný kódex nedefinuje pojem „náklady na dopravu“ ani neobsahuje nijaký odkaz na právo členských štátov v súvislosti s určením zmyslu a obsahu tohto pojmu.
21
V tejto súvislosti treba najskôr uviesť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora z požiadavky jednotného uplatňovania práva Únie, ako aj zo zásady rovnosti vyplýva, že znenie ustanovenia práva Únie, ktoré neobsahuje nijaký výslovný odkaz na právo členských štátov s cieľom určiť jeho zmysel a rozsah pôsobnosti, v zásade vyžaduje v celej Únii autonómny a jednotný výklad, ktorý musí zohľadňovať kontext ustanovenia a cieľ sledovaný príslušnou právnou úpravou (rozsudky z 3. septembra 2014, Deckmyn a Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, bod 14, ako aj z 12. decembra 2013, Christodoulou a i., C‑116/12, EU:C:2013:825, bod 34 a citovaná judikatúra).
22
Pojem „náklady na dopravu“ uvedený v článku 32 ods. 1 písm. e) bode i) colného kódexu sa preto musí jednak považovať za autonómny pojem práva Únie a jednak sa musí vykladať s prihliadnutím na cieľ sledovaný príslušnou právnou úpravou, ako aj kontext, do ktorého tento článok spadá.
23
Ďalej treba uviesť, že Súdny dvor v rozsudku zo 6. júna 1990, Unifert (C‑11/89, EU:C:1990:237) podal výklad tohto pojmu, ktorý sa nachádzal v článku 8 ods. 1 písm. e) bode i) nariadenia Rady (EHS) č. 1224/80 z 28. mája 1980 o colnej hodnote tovaru [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 134, 1980, s. 1) a ktorého znenie bolo prebrané do článku 32 ods. 1 písm. e) bodu i) colného kódexu.
24
V bode 30 uvedeného rozsudku Súdny dvor konštatoval, že „výraz ‚náklady na dopravu‘ sa majú chápať tak, že zahŕňajú všetky náklady, či už hlavné alebo vedľajšie, súvisiace s prepravou tovaru na colné územie [Únie]“. Rozhodol tiež, že „výdavky, ktoré predstavujú náhradu určenú pre majiteľa lode dohodnutú v zmluve o lodnej preprave a na kompenzáciu omeškaní z dôvodu nakládky lode, sa majú považovať za náklady, na ktoré sa vzťahuje pojem ‚náklady na dopravu‘“.
25
Ako tvrdí holandská vláda a Európska komisia, na jednej strane z bodu 30 rozsudku zo 6. júna 1990, Unifert (C‑11/89, EU:C:1990:237) a osobitne z použitia výrazov „všetky“ a „hlavné a vedľajšie“ vyplýva, že pojem „náklady na dopravu“ sa má vykladať v širšom zmysle. Na druhej strane určujúcim kritériom na to, aby bolo možné určité náklady považovať za „náklady na dopravu“ v zmysle článku 32 ods. 1 písm. e) bodu i) colného kódexu, je, že tieto náklady musia súvisieť s prepravou tovaru na colné územie Únie nezávisle od otázky, či tieto náklady skutočne súvisia alebo sú nevyhnutné na uskutočnenie prepravy tohto tovaru.
26
Preto „náklady na dopravu“ v zmysle uvedeného ustanovenia nevyhnutne nepredstavujú len sumy účtované dopravcami, ktorí sami uskutočnia prepravu dovezeného tovaru. Sumy účtované ostatnými poskytovateľmi služieb, akým je zasielateľ, môžu predstavovať takéto náklady, pokiaľ súvisia s prepravou tovaru na colné územie Únie.
27
Vzhľadom na to, že vo veci samej dodatočná suma, ktorú spoločnosti The Shirtmakers účtoval zasielateľ, zodpovedá nákladom, ktoré tento zasielateľ vynaložil na obstaranie prepravy tovaru na colné územie Únie, ako aj jeho marži, táto dodatočná suma sa musí považovať za náklady súvisiace s prepravou tohto tovaru na colné územie Únie. Tieto náklady preto predstavujú náklady na dopravu v zmysle článku 32 ods. 1 písm. e) bodu i) colného kódexu.
28
Napokon takýto výklad je v súlade s cieľmi sledovanými právnou úpravou Únie týkajúcou sa určenia colnej hodnoty. Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora cieľom tejto právnej úpravy je totiž vytvorenie spravodlivého, jednotného a nestranného systému, ktorý vylučuje uplatňovanie svojvoľných alebo fiktívnych colných hodnôt. Colná hodnota musí teda odrážať skutočnú hospodársku hodnotu dovezeného tovaru a zohľadňovať všetky zložky tohto tovaru, ktoré majú hospodársku hodnotu (rozsudok z 19. marca 2009, Mitsui & Co. Deutschland, C‑256/07, EU:C:2009:167, bod 20 a citovaná judikatúra).
29
Navyše na rozdiel od toho, čo zrejme navrhuje vnútroštátny súd, pojem „náklady na prepravu“ v zmysle článku 32 ods. 1 písm. e) bodu i) colného kódexu nemôže závisieť od kategórie zmluvy definovanej vnútroštátnym právom, do ktorej patrí posudzovaná zmluva, uzavretá medzi dovozcom a zasielateľom, lebo tento pojem je autonómnym pojmom práva Únie.
30
Okrem toho záver č. 8 zbierky textov týkajúcich sa colnej hodnoty (TAXUD/800/2002‑FR), na ktorú odkazuje vnútroštátny súd, nemôže svojou povahou spochybniť záver uvedený v bode 24 tohto rozsudku. Situácia, ku ktorej sa tento záver vzťahuje, sa totiž týka osobitnej formy poskytnutia služieb, a to pokrytia nákladov na dopravu, ktoré nie je vo veci samej spochybnené.
31
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na otázku položenú vnútroštátnym súdom odpovedať tak, že článok 32 ods. 1 písm. e) bod i) colného kódexu sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „náklady na dopravu“ v zmysle tohto ustanovenia zahŕňa dodatočnú sumu, ktorú účtuje zasielateľ dovozcovi a ktorá zodpovedá marži a výdavkom tohto zasielateľa za jeho služby v súvislosti s obstaraním prepravy tovaru dovezeného na colné územie Únie.
O trovách
32
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (desiata komora) rozhodol takto:
Článok 32 ods. 1 písm. e) bod i) nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „náklady na dopravu“ v zmysle tohto ustanovenia zahŕňa dodatočnú sumu, ktorú účtuje zasielateľ dovozcovi a ktorá zodpovedá marži a výdavkom tohto zasielateľa za jeho služby v súvislosti s obstaraním prepravy tovaru dovezeného na colné územie Európskej únie.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: holandčina.