62021CJ0158_RES
C‑158/21. sz. ügy
Büntetőeljárás
kontra
Lluís Puig Gordi és társai
(a Tribunal Supremo [Spanyolország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (nagytanács), 2023. január 31.
„Előzetes döntéshozatal – A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség – Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Európai elfogatóparancs – 2002/584/IB kerethatározat – A tagállamok közötti átadási eljárások – Végrehajtási feltételek – A kibocsátó igazságügyi hatóság hatásköre – Az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének második bekezdése – A törvény által megelőzően létrehozott bírósághoz fordulás joga – Ugyanazon személyre vonatkozó új európai elfogatóparancs kibocsátásának lehetősége”
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – Gyorsított előzetes döntéshozatali eljárás – Feltételek – A gyors elbírálást indokoló körülmények – Hiány – A kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárásnak a Bíróság válaszáig történő felfüggesztése – Az alap‑büntetőeljárás alá vont személyek, akik jelenleg nincsenek fogva tartásban
(A Bíróság alapokmánya, 23a. cikk; a Bíróság eljárási szabályzata, 105. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 26–30. pont)
Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló kerethatározat – Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – Elfogadhatóság – Az európai elfogatóparancsot végrehajtó igazságügyi hatóság kötelezettségeire vonatkozó, a kibocsátó igazságügyi hatóság által előterjesztett kérdések – Elfogadható kérdések
(EUMSZ 267. cikk; a 2009/299 kerethatározattal módosított 2002/584 tanácsi kerethatározat)
(lásd: 53. és 54. pont)
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – Elfogadhatóság – Feltételek – A jogvita tényállásával vagy tárgyával összefüggő kérdések – Közvetlen hatállyal nem bíró uniós jogi rendelkezések értelmezésére vonatkozó kérdések – Hatás hiánya
(EUMSZ 267. cikk)
(lásd: 59. pont)
Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló kerethatározat – Az európai elfogatóparancs végrehajtásának megtagadására vonatkozó lehetőség – Kizárólag a végrehajtó tagállam jogából eredő ok alapján történő megtagadás – Megengedhetetlenség – Az uniós jog által biztosított valamely alapvető jog megsértésének esetére a végrehajtás megtagadását előíró nemzeti rendelkezés – A végrehajtó igazságügyi hatóság azon lehetősége, hogy ilyen rendelkezést alkalmazzon – Feltétel
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 4. cikk és 47. cikk; a 2009/299 kerethatározattal módosított 2002/584 tanácsi kerethatározat, 1. cikk, 3. cikk, 4. cikk, 4a. cikk, 6. cikk, (1) bekezdés, és 8. cikk)
(lásd: 69–76., 79. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló kerethatározat – Az európai elfogatóparancs végrehajtásának megtagadására vonatkozó lehetőség – A végrehajtásnak a végrehajtó igazságügyi hatóság által arra vonatkozóan végzett vizsgálaton alapuló megtagadása, hogy a kibocsátó igazságügyi hatóság nem rendelkezik hatáskörrel az ilyen elfogatóparancs kibocsátására – Megengedhetetlenség
(A 2009/299 kerethatározattal módosított 2002/584 tanácsi kerethatározat, (6) preambulumbekezdés, és 1. cikk, (1) és (2) bekezdés, 6. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 84–89. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló kerethatározat – Az elítélt vagy gyanúsított személyeknek a kibocsátó igazságügyi hatóságok részére történő átadása – Az alapvető jogok és jogelvek tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettség – Törvény által megelőzően létrehozott, független és pártatlan bírósághoz való fordulás joga – A végrehajtás azon veszéllyel indokolt megtagadása, hogy az átadott személy ügyét olyan bíróság bírálja el, amely erre nem rendelkezik hatáskörrel – Megengedhetetlenség – Kivétel – Feltételek – A kibocsátó tagállam igazságszolgáltatási rendszerét vagy a személyek objektíven azonosítható, az érintett személyt is magában foglaló csoportjának bírói jogvédelmét érintő rendszerszintű vagy általános hiányosságok – Az említett személlyel szembeni eljárás lefolytatására hivatott bíróság hatáskörének nyilvánvaló hiánya
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 47. cikk, második bekezdés; a 2009/299 kerethatározattal módosított 2002/584 tanácsi kerethatározat, 1. cikk, (3) bekezdés)
(lásd: 97., 98., 101–103., 105–111., 114., 115., 119., 120. pont és a rendelkező rész 3. pontja)
Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló kerethatározat – Az elítélt vagy gyanúsított személyeknek a kibocsátó igazságügyi hatóságok részére történő átadása – Az alapvető jogok és jogelvek tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettség – Törvény által megelőzően létrehozott, független és pártatlan bírósághoz való fordulás joga – A végrehajtás azon veszéllyel indokolt megtagadása, hogy az átadott személy ügyét olyan bíróság bírálja el, amely erre nem rendelkezik hatáskörrel – A végrehajtásnak az önkényes fogva tartással foglalkozó munkacsoport olyan jelentésével indokolt megtagadása, amely nem vonatkozik közvetlenül e személy helyzetére – Megengedhetetlenség – A kibocsátó tagállam igazságszolgáltatási rendszerét érintő rendszerszintű vagy általános hiányosságok végrehajtó igazságügyi hatóság általi értékelése – A személyek objektíven azonosítható, az érintett személyt is magában foglaló csoportjának bírói jogvédelmét érintő rendszerszintű vagy általános hiányosságok ugyanezen hatóság általi értékelése – Az ezen értékelések keretében figyelembe vehető jelentés
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 47. cikk, második bekezdés; a 2009/299 kerethatározattal módosított 2002/584 tanácsi kerethatározat, 1. cikk, (3) bekezdés)
(lásd: 122–126. pont és a rendelkező rész 4. pontja)
Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló kerethatározat – Az elítélt vagy gyanúsított személyeknek a kibocsátó igazságügyi hatóságok részére történő átadása – Az alapvető jogok és jogelvek tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettség – Törvény által megelőzően létrehozott, független és pártatlan bírósághoz való fordulás joga – A végrehajtás azon veszéllyel indokolt megtagadása, hogy az átadott személy ügyét olyan bíróság bírálja el, amely erre nem rendelkezik hatáskörrel – Kiegészítő információknak a kibocsátó igazságügyi hatóságtól való előzetes kérelmének hiánya – Megengedhetetlenség
(EUSZ 4. cikk, (3) bekezdés, első albekezdés; a 2009/299 kerethatározattal módosított 2002/584 tanácsi kerethatározat, 8. cikk, (1) bekezdés, és 15. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 131–136. pont és a rendelkező rész 5. pontja)
Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló kerethatározat – Az elítélt vagy gyanúsított személyeknek a kibocsátó igazságügyi hatóságok részére történő átadása – A keresett személlyel szemben kibocsátott első európai elfogatóparancs végrehajtásának megtagadása – Ugyanezen személlyel szemben egymást követően több európai elfogatóparancs kibocsátása – Megengedhetőség – Feltételek
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 47. cikk, második bekezdés; a 2009/299 kerethatározattal módosított 2002/584 tanácsi kerethatározat, 1. cikk, (3) bekezdés)
(lásd: 140–146. pont és a rendelkező rész 6. pontja)
Összefoglalás
A Katalónia autonóm közösség (Spanyolország) függetlenségéről és az e célból tartott népszavazásról szóló törvények elfogadását követően a kérdést előterjesztő bíróság, a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság, Spanyolország) előtt büntetőeljárás indult több személlyel szemben. Így 2019 őszén e bíróság több európai elfogatóparancsot bocsátott ki. A C. Puigdemont Casamajóval és A. Comín Oliveresszel szemben kibocsátott európai elfogatóparancsok végrehajtására irányuló eljárásokat az Európai Parlament tagjakénti megválasztásukat követően felfüggesztették. Az L. Puig Gordival szemben kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtását a Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (brüsszeli holland nyelvű elsőfokú bíróság, Belgium) a 2020 augusztusában hozott végzésével azzal az indokkal megtagadta, hogy véleménye szerint a kérdést előterjesztő bíróság nem rendelkezik hatáskörrel ezen európai elfogatóparancs kibocsátására. 2021 januárjában kihirdetett ítéletével a cour d’appel de Bruxelles (brüsszeli fellebbviteli bíróság, Belgium) elutasította az e végzéssel szemben benyújtott fellebbezést.
Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság egy sor kérdést terjeszt a Bíróság elé, amelyek lényegében annak meghatározására irányulnak, hogy a végrehajtó igazságügyi hatóság megtagadhatja‑e egy európai elfogatóparancs végrehajtását a kibocsátó igazságügyi hatóság ezen elfogatóparancs kibocsátására vonatkozó hatáskörének állítólagos hiányára, valamint a vádlott ügyében eljáró bíróság hatáskörének állítólagos hiányára hivatkozva, továbbá hogy a 2002/584 kerethatározattal (
1
) ellentétes‑e egy új európai elfogatóparancs kibocsátása azt követően, hogy egy első európai elfogatóparancs végrehajtását megtagadták.
Ítéletében a nagytanácsban eljáró Bíróság többek között pontosítja azokat a feltételeket, amelyek mellett a végrehajtó igazságügyi hatóság megtagadhatja az európai elfogatóparancs végrehajtását amiatt, hogy fennáll a veszélye annak, hogy a keresett személy átadása esetén a hatáskör ilyen hiánya okán sérül e személy tisztességes eljáráshoz való alapvető joga (
2
).
A Bíróság álláspontja
A Bíróság először is kimondja, hogy a végrehajtó igazságügyi hatóság nem tagadhatja meg az európai elfogatóparancs végrehajtását olyan megtagadási ok alapján, amely nem a 2002/584 kerethatározatból, hanem kizárólag a végrehajtó tagállam jogából ered. E tekintetben a Bíróság megjegyzi, hogy az ítélkezési gyakorlatában elfogadott valamennyi olyan ok, amelynek alapján az európai elfogatóparancs végrehajtását meg kell, illetve meg lehet tagadni, a 2002/584 kerethatározatból következik. Egyébiránt annak elismerése, hogy valamely tagállam kiegészítheti az említett okokat más olyan okokkal, amelyek lehetővé teszik az európai elfogatóparancs végrehajtásának megtagadását, akadályozná az e kerethatározat által létrehozott egyszerűsített átadási rendszer megfelelő működését. A Bíróság ugyanakkor hozzáteszi, hogy a tagállamok kivételes jelleggel hivatkozhatnak a végrehajtás megtagadásának olyan okára, amely az érintett személy számára az uniós jogban elismert alapvető jogok tiszteletben tartásának kötelezettségéből (
3
) ered, feltéve hogy tiszteletben tartják a Bíróság erre vonatkozó ítélkezési gyakorlatában kialakított szigorú feltételeket.
Másodszor, a Bíróság megállapítja, hogy a végrehajtó igazságügyi hatóság nem vizsgálhatja, hogy az európai elfogatóparancsot az erre hatáskörrel rendelkező igazságügyi hatóság bocsátotta‑e ki, és nem tagadhatja meg ezen európai elfogatóparancs végrehajtását, ha úgy véli, hogy nem ez a helyzet. (
4
) E tekintetben a 2002/584 kerethatározat 6. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy a kibocsátó igazságügyi hatóság a kibocsátó tagállamnak az az igazságügyi hatósága, amely ezen állam joga szerint az európai elfogatóparancs kibocsátására illetékes. Jóllehet a végrehajtó igazságügyi hatóságnak az európai elfogatóparancs végrehajtása előtt meg kell győződnie arról, hogy az európai elfogatóparancsot valóban igazságügyi hatóság bocsátotta ki, nem vizsgálhatja, hogy a szóban forgó hatóság a kibocsátó tagállam joga szerint hatáskörrel rendelkezik‑e ilyen elfogatóparancs kibocsátására. Az egyes tagállamok feladata ugyanis, hogy eljárási autonómiájuk keretében kijelöljék az európai elfogatóparancs kibocsátására hatáskörrel rendelkező igazságügyi hatóságokat, és az igazságügyi hatóságoknak ezt követően maguknak kell értékelniük az erre vonatkozó hatáskörüket a kibocsátó tagállam jogának fényében.
Harmadszor, a Bíróság rámutat, hogy az európai elfogatóparanccsal érintett személy átadásáról dönteni hivatott végrehajtó igazságügyi hatóság nem tagadhatja meg ezen elfogatóparancs végrehajtását azzal az indokkal, hogy e személy ki van téve azon veszélynek, hogy a kibocsátó tagállamnak történő átadását követően az ügyét olyan bíróság bírálná el, amely erre nem rendelkezik hatáskörrel, kivéve ha
– egyrészt ezen igazságügyi hatóság a törvény által létrehozott bíróság követelményét illetően a kibocsátó tagállam igazságszolgáltatási rendszerének működését vagy a személyek objektíven azonosítható, az érintett személyt is magában foglaló csoportjának bírói jogvédelmét érintő rendszerszintű vagy általános hiányosságokról tanúskodó, olyan objektív, megbízható, pontos és kellően aktuális adatokkal rendelkezik, amelyek arra utalnak, hogy az érintett jogalanyok e tagállamban általános jelleggel nem rendelkeznek olyan hatékony jogorvoslati lehetőséggel, amely lehetővé tenné számukra az ügyet elbírálni hivatott büntetőbíróság hatáskörének felülvizsgálatát,
– másrészt az említett igazságügyi hatóság megállapítja, hogy a szóban forgó ügy sajátos körülményei között komoly és bizonyítékokkal alátámasztott okokból vélelmezhető, hogy – különösen az európai elfogatóparanccsal érintett személy által a személyes helyzetére vonatkozóan előadottakra tekintettel – a kibocsátó tagállamban az e személlyel szemben indítandó eljárás lefolytatására hivatott bíróság nyilvánvalóan nem rendelkezik erre hatáskörrel.
A Bíróság különösen emlékeztet arra, hogy a bíróságnak az ügy elbírálására vonatkozó hatásköre a „törvény által létrehozott bíróság” Charta 47. cikkéből eredő követelményének részét képezi. Következésképpen, amennyiben az európai elfogatóparanccsal érintett személy azt állítja, hogy átadását követően sérülne a pártatlan bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz való joga, mivel az ügyét olyan bíróság bírálná el, amely erre nem rendelkezik hatáskörrel, a végrehajtó igazságügyi hatóság feladata, hogy ezen állítás megalapozottságát kétszakaszos vizsgálat keretében értékelje. Amennyiben a végrehajtó igazságügyi hatóság úgy véli, hogy a rendelkezésére álló információk nem bizonyíthatják a fent hivatkozott hiányosságok fennállását, e hatóság nem tagadhatja meg ezen európai elfogatóparancs végrehajtását ezen ok alapján. Amennyiben ugyanis a kibocsátó tagállam olyan jogorvoslati lehetőségeket biztosít, amelyek lehetővé teszik az ilyen személy ügyének elbírálására hivatott bíróság hatáskörének felülvizsgálatát (saját hatáskörének e bíróság általi vizsgálata vagy más bíróság előtt nyitva álló jogorvoslat formájában), annak veszélye, hogy ugyanezen személy ügyét e tagállam olyan bírósága bírálja el, amely erre nem rendelkezik hatáskörrel, főszabály szerint elhárítható azáltal, hogy az említett személy él e jogorvoslati lehetőségekkel. A fent hivatkozott hiányosságok fennállásának bizonyítására alkalmas adatok hiányában a végrehajtó igazságügyi hatóság nem vélelmezheti, hogy ilyen jogorvoslati lehetőségek nem állnak rendelkezésre, hiszen e hatóságnak – a kölcsönös bizalom elvének megfelelően – az elemzését az említett jogorvoslati lehetőségek fennállására és hatékonyságára kell alapoznia.
Végül negyedszer a Bíróság úgy ítéli meg, hogy a keresett személlyel szemben egymást követően több európai elfogatóparancs is kibocsátható valamely tagállamnak történő átadása céljából, mégpedig azt követően, hogy az e személlyel szemben kibocsátott első európai elfogatóparancs végrehajtását e tagállam megtagadta, feltéve hogy az új európai elfogatóparancs végrehajtása nem eredményezné az EUSZ 6. cikkben rögzített alapvető jogok és jogelvek (
5
) megsértését, és hogy az új európai elfogatóparancs kibocsátása arányos. Egy új európai elfogatóparancs kibocsátása ugyanis szükségesnek bizonyulhat, különösen azt követően, hogy a korábbi európai elfogatóparancs végrehajtását akadályozó tényezők elhárultak. Az új európai elfogatóparancs kibocsátása arányos jellegének vizsgálata keretében a kibocsátó igazságügyi hatóságnak mindazonáltal figyelembe kell vennie a keresett személy elleni büntetőeljárás alapjául szolgáló bűncselekmény jellegét és súlyát, a vele szemben korábban kibocsátott európai elfogatóparancs vagy elfogatóparancsok e személyre gyakorolt következményeit, illetve az esetleges új európai elfogatóparancs végrehajtásával kapcsolatos kilátásokat.
(
1
)	A 2009. február 26‑i 2009/299/IB tanácsi kerethatározattal (HL 2009. L 81., 24. o.) módosított, az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13‑i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat (HL 2002. L 190., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 34. o.; a továbbiakban: 2002/584 kerethatározat).
(
2
)	Ezt a jogot az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 47. cikkének második bekezdése biztosítja.
(
3
)	A 2002/584 kerethatározat 1. cikkének (3) bekezdése.
(
4
)	A Bíróság a 2002/584 kerethatározat 1. cikkének (1) és (2) bekezdése, valamint 6. cikkének (1) bekezdése alapján határoz.
(
5
)	E kötelezettséget a 2002/584 kerethatározat 1. cikkének (3) bekezdése írja elő.