62019CJ0684
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (tizedik tanács)
2020. július 2. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Védjegyek – 2008/95/EK irányelv – Az 5. cikk (1) bekezdése – Más védjegyével azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés gazdasági tevékenység körében történő használata a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal azonos vagy azokhoz hasonló áruk, illetve szolgáltatások vonatkozásában – A »használat« kifejezés terjedelme – Gazdasági tevékenységet végző személy megrendelésére valamely internetes oldalon közzétett, majd más internetes oldalak által átvett hirdetés”
A C‑684/19. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális felsőbíróság, Németország) a Bírósághoz 2019. szeptember 17‑én érkezett, 2019. szeptember 9‑i határozatával terjesztett elő
az mk advokaten GbR
és
az MBK Rechtsanwälte GbR
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (tizedik tanács),
tagjai: I. Jarukaitis tanácselnök, M. Ilešič (előadó) és C. Lycourgos bírák,
főtanácsnok: M. Szpunar,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
az MBK Rechtsanwälte GbR képviseletében M. Boden Rechtsanwalt,
–
a német kormány képviseletében J. Möller, M. Hellmann és U. Bartl, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében É. Gippini Fournier és W. Mölls, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2008. október 22‑i 2008/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 299., 25. o.) 5. cikke (1) bekezdésének értelmezésére irányul.
2
E kérelmet az mk advokaten GbR és az MBK Rechtsanwälte GbR között, az „mbk” betűcsoport gazdasági tevékenység körében történő használatára vonatkozóan az mk advokaten számára előírt tilalom tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
3
A 2008/95 irányelv 5. cikke értelmében:
„(1)   A védjegyoltalom a jogosult számára kizárólagos jogokat biztosít. A kizárólagos jogok alapján a jogosult bárkivel szemben felléphet, aki engedélye nélkül gazdasági tevékenység körében használ
a)
a védjeggyel azonos megjelölést olyan árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, amelyek azonosak a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal;
b)
olyan megjelölést, amelyet a fogyasztók a védjeggyel összetéveszthetnek a megjelölés és a védjegy azonossága vagy hasonlósága, valamint az érintett áruk, illetve szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága miatt; az összetéveszthetőség magában foglalja azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést gondolati képzettársítás (asszociáció) útján kapcsolhatják a védjegyhez.
(2)   Bármelyik tagállam előírhatja továbbá, hogy a jogosult bárkivel szemben felléphet, aki hozzájárulása nélkül gazdasági tevékenység körében a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést használ az árujegyzékben szereplő árukhoz, illetve szolgáltatásokhoz nem hasonló árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, feltéve, hogy a védjegy a tagállamban jóhírnevet élvez, és a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét.
(3)   Az (1) és a (2) bekezdésben szabályozott feltételek megvalósulása esetén tilos különösen
a)
a megjelölés elhelyezése az árun vagy csomagolásán;
b)
a megjelölést hordozó áru eladásra való felkínálása, forgalomba hozatala, valamint forgalomba hozatal céljából történő raktáron tartása, illetve szolgáltatás kínálása vagy annak nyújtása a megjelölés alatt;
c)
a megjelölést hordozó áruk behozatala vagy kivitele;
d)
a megjelölés használata az üzleti iratokon vagy a reklámozásban.
[…]”
4
A 2008/95 irányelvet 2019. január 15‑i hatállyal hatályon kívül helyezte és felváltotta a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2015. december 16‑i (EU) 2015/2436 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 336., 1. o.; helyesbítések: HL 2016. L 71., 325. o.; HL 2016. L 110., 5. o.). A 2008/95 irányelv 5. cikkének tartalma ezentúl lényegében a 2015/2436 irányelv 10. cikkében szerepel, módosításokkal együtt. Az alapügy tényállását képező események megvalósulásának idejére figyelemmel azonban a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelmet a 2008/95 irányelv alapján kell vizsgálni.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
5
A mönchengladbachi (Németország) székhelyű MBK Rechtsanwälte ügyvédi társulás a megnevezéséből, az „MBK Rechtsanwälte”‑ból álló német védjegy jogosultja. E védjegyet jogi szolgáltatások tekintetében lajstromozták.
6
A kleve‑i (Németország) székhelyű mk advokaten szintén ügyvédi társulás. Kezdetben „mbk rechtsanwälte” megnevezéssel és az annak megfelelő holland nyelvű „mbk advokaten” megnevezéssel folytatott tevékenységet. Az MBK Rechtsanwälte által benyújtott védjegybitorlási keresetet követően azonban a Landgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális bíróság, Németország) 2016. október 17‑i határozatával pénzbírság terhe mellett megtiltotta az mk advokatennek, hogy az „mbk” betűcsoportot gazdasági tevékenység körében jogi szolgáltatások vonatkozásában használja. E határozat jogerőre emelkedett.
7
Ezt követően bebizonyosodott, hogy a Google társaság által működtetett keresőmotor használatakor az „mbk Rechtsanwälte” kifejezésre való keresés több cégböngészős weboldalra vezetett, így például a www.kleve‑niederrhein‑stadtbranchenbuch.com weboldalra, amely az mk advokaten jogi szolgáltatásaira vonatkozó hirdetést jelenített meg.
8
Mivel az MBK Rechtsanwälte úgy ítélte meg, hogy a Landgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális bíróság) által megállapított tilalmat nem tartották tiszteletben, pénzbírság kiszabását kérte e bíróságtól az mk advokatennel szemben.
9
Védekezésül az mk advokaten azt állította, hogy az internetes hirdetéseket illetően az egyetlen célja a Das Örtliche online telefonkönyvbe való felvétel volt, és hogy a Landgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális bíróság) 2016. október 17‑i határozatát követően az „mbk” betűcsoportot tartalmazó valamennyi megjelölés tekintetében visszavonta e bejegyzést. Álláspontja szerint semmilyen más kötelezettség nem terhelte őt, mivel soha nem kérte, hogy más internetes oldalakon szerepeljen.
10
A Landgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális bíróság) helyt adott az MBK Rechtsanwälte kérelmének. E bíróság megállapította, hogy a szóban forgó internetes oldalakon közzétett hirdetés az mk advokaten javát szolgálta, és azon a hirdetésen alapult, amelyet ez utóbbi a Das Örtliche telefonkönyvben helyeztetett el. Az említett bíróság bírságot szabott ki az mk advokatennel szemben, mivel az a 2016. október 17‑i határozatot követően arra szorítkozott, hogy az e telefonkönyvben szereplő hirdetést töröltette.
11
Az mk advokaten fellebbezést nyújtott be e határozattal szemben a kérdést előterjesztő bírósághoz, az Oberlandesgericht Düsseldorfhoz (düsseldorfi regionális felsőbíróság, Németország).
12
Ez utóbbi bíróság megítélése szerint az előtte folyamatban lévő jogvita elbírálása a 2008/95 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének értelmezésétől függ.
13
Kifejti, hogy a megszilárdult német ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy ha az internetes oldalon közzétett hirdetés más jogát sérti, az e hirdetést megrendelő személynek nem csak töröltetnie kell a hirdetést erről az oldalról, hanem a szokásos keresőmotorok segítségével meg kell győződnie arról, hogy más internetes oldalak üzemeltetői nem vették‑e át az említett hirdetést, és ha igen, komoly kísérletet kell tennie e további hivatkozások eltávolíttatására.
14
Ezen ítélkezési gyakorlat azon a megfontoláson alapul, hogy a hirdetés bármely megjelenítése annak a személynek a javát szolgálja, akinek az áruit vagy szolgáltatásait ily módon reklámozza. Következésképpen más jogainak megsértése esetén e személynek kell megtennie a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy az érintett hirdetés valamennyi előfordulását töröljék az internetről.
15
A kérdést előterjesztő bíróságnak kétségei vannak azzal kapcsolatban, hogy e német ítélkezési gyakorlat összeegyeztethető‑e a 2016. március 3‑iDaimler ítéletből (C‑179/15, EU:C:2016:134) következő elvekkel, mivel abban a Bíróság más megközelítést alkalmazott a más védjegyét sértő hirdetésekkel kapcsolatban. E megközelítés a kérdést előterjesztő bíróság szerint átültethető lehet az előtte folyamatban lévő ügyre.
16
Kétségtelen, hogy a Bíróság ezen ítéletének alapjául szolgáló ügyben felmerült jogvita tárgyát képező hirdetés először jogszerű volt, míg a jelen ügyben az a hirdetés, amelynek az interneten való közzétételét az mk advokaten megrendelte, kezdettől fogva sérti más védjegyét. Mindazonáltal e különbségnek a 2008/95 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „használat” kifejezés értelmezése szempontjából fennálló relevanciája nem tűnik ki egyértelműen.
17
E körülmények között az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális felsőbíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Az a harmadik személy, akit egy olyan internetes honlapon közzétett bejegyzésben említenek, amely a védjeggyel azonos megjelölést tartalmaz, a 2008/95 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében használja‑e ezt a védjegyet, ha a bejegyzést nem ő maga helyezte el, azt azonban a honlap üzemeltetője egy másik olyan bejegyzésből vette át, amelyet a harmadik személy a védjegyet sértő módon helyezett el?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
18
Kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2008/95 irányelv 5. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az a személy, aki gazdasági tevékenységet folytat, és egy internetes oldalon más védjegyét sértő hirdetést helyeztet el, e védjeggyel azonos megjelölést használ, amikor más internetes oldalak üzemeltetői ezt a hirdetést – annak más oldalakon való közzétételével – átveszik.
19
E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy az áruk vagy szolgáltatások más védjegyével azonos vagy ahhoz hasonló megjelöléssel való eladásra való felkínálása és ezen áruk vagy szolgáltatások e megjelöléssel történő reklámozása a megjelölés „használatának” minősül (lásd ebben az értelemben: 2010. március 23‑iGoogle France és Google ítélet, C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 45. és 61. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
20
Egyébként az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a más védjegyével azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés ilyen használatára akkor kerül sor, ha a hirdető által internetes reklámszolgáltatás keretében kulcsszóként választott e megjelölés az az eszköz, amelyet hirdetése megjelenítésének előidézésére használ, még akkor is, ha az említett megjelölés nem jelenik meg magában a hirdetésben (lásd ebben az értelemben: 2011. szeptember 22‑iInterflora és Interflora British Unit ítélet, C‑323/09, EU:C:2011:604, 30. és 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
21
Következésképpen, ha a gazdasági tevékenységet végző személy az internetes hirdetési oldal üzemeltetőjétől olyan hirdetés közzétételét rendeli meg, amelynek a megjelenítése harmadik személy védjegyével azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést tartalmaz, vagy azt idézi elő, e személyt úgy kell tekinteni, mint aki e megjelölést a 2008/95 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében használja (lásd ebben az értelemben: 2016. március 3‑iDaimler ítélet, C‑179/15, EU:C:2016:134, 29. és 30. pont).
22
Ezzel szemben a 2008/95 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szempontjából nem tudhatók be az említett személynek más gazdasági szereplők önálló cselekményei, mint például az internetes hirdetési oldalak üzemeltetőinek olyan önálló cselekményei, amelyekkel e személy nem áll semmilyen közvetlen vagy közvetett kapcsolatban, és akik nem megrendelésére és javára járnak el, hanem saját kezdeményezésükre és saját nevükben (lásd analógia útján: 2016. március 3‑iDaimler ítélet, C‑179/15, EU:C:2016:134, 36. és 37. pont).
23
A 2008/95 irányelv 5. cikkének (1) bekezdésében szereplő „használat” kifejezés ugyanis aktív magatartást és a használatnak minősülő cselekmény közvetlen vagy közvetett meghatározását jelenti. Márpedig nem ez az eset áll fenn akkor, ha a független gazdasági szereplő e cselekményt a hirdető engedélye nélkül hajtja végre (2016. március 3‑iDaimler ítélet, C‑179/15, EU:C:2016:134, 39. pont).
24
E rendelkezés tehát nem értelmezhető úgy, hogy valamely személy – magatartásától függetlenül – kizárólag azon az alapon, hogy e használat gazdasági előnnyel járhat a számára, úgy tekinthető, hogy más védjegyével azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést használ (lásd ebben az értelemben: 2016. március 3‑iDaimler ítélet, C‑179/15, EU:C:2016:134, 42. pont).
25
A Bíróság ezen ítélkezési gyakorlatának megfelelően a jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy az mk advokaten által a közte és a szóban forgó internetes oldalak üzemeltetői közötti közvetlen vagy közvetett kapcsolat keretében tanúsított magatartásból következik‑e, hogy ezen üzemeltetők az mk advokaten megrendelésére és javára internetes hirdetést tettek közzé. Ilyen magatartás hiányában meg kell állapítani, hogy az MBK Rechtsanwälte a 2008/95 irányelv 5. cikkének (1) bekezdésében foglalt kizárólagos jog alapján nem jogosult keresetet indítani az mk advokatennel szemben amiatt, hogy a hirdetést a Das Örtliche telefonkönyvtől eltérő internetes oldalakon közzétették.
26
Ez nem befolyásolja az MBK Rechtsanwälte azon lehetőségét, hogy adott esetben a nemzeti jog alapján az mk advokatentől a gazdasági előnyök megtérítését követelje, sem pedig azon lehetőségét, hogy a szóban forgó internetes oldalak üzemeltetőivel szemben fellépjen (lásd analógia útján: 2016. március 3‑iDaimler ítélet, C‑179/15, EU:C:2016:134, 43. pont).
27
Ez utóbbi tekintetben meg kell jegyezni, hogy abban az esetben, ha az internetes oldalak üzemeltetői saját kezdeményezésükre és saját nevükben átvesznek egy hirdetést, nem tekinthető úgy, hogy az a gazdasági szereplő, akinek az áruit vagy szolgáltatásait ily módon reklámozták, az ő ügyfelük lenne. Ilyen esetben következésképpen nem alkalmazandó a Bíróság azon ítélkezési gyakorlata, amely szerint egy hirdetési oldal üzemeltetője maga nem használja a más védjegyeivel azonos vagy azokhoz hasonló olyan megjelöléseket, amelyeket ügyfelei hirdetései tartalmaznak, vagy amelyek e hirdetések megjelenítését idézik elő (lásd különösen: 2010. március 23‑iGoogle France és Google ítélet, C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 56. pont; 2020. április 2‑iCoty Germany ítélet, C‑567/18, EU:C:2020:267, 39. és 40. pont).
28
Ebben az esetben az internetes oldalak üzemeltetői a 2008/95 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében a mások védjegyeivel azonos vagy azokhoz hasonló olyan megjelöléseket használnak, amelyeket az értékesítési ajánlatok vagy az általuk megjelenített hirdetések tartalmaznak, vagy amelyek e hirdetések megjelenítését idézik elő (lásd analógia útján: 2020. április 2‑iCoty Germany ítélet, C‑567/18, EU:C:2020:267, 48. pont). E védjegyek jogosultjai ezért az említett 5. cikk (1) bekezdésében foglalt kizárólagos jog alapján felléphetnek ezen üzemeltetőkkel szemben, amennyiben ezek az ajánlatok vagy hirdetések az említett védjegyek árujegyzékében szereplő árukkal vagy szolgáltatásokkal azonos vagy azokhoz hasonló árukat vagy szolgáltatásokat reklámoznak.
29
E rendelkezés ilyen értelmezése összeegyeztethető annak céljával, amely arra irányul, hogy a védjegyjogosult számára olyan jogi eszközt biztosítson, amely lehetővé teszi számára, hogy fellépjen védjegye harmadik személy általi bármely használatával szemben, és így megszüntettesse azt, amennyiben e használatra az engedélye nélkül kerül sor (2020. április 2‑iCoty Germany ítélet, C‑567/18, EU:C:2020:267, 38. pont).
30
Végül, ami az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban felidézett azon körülményt illeti, hogy a 2016. március 3‑iDaimler ítélet (C‑179/15, EU:C:2016:134) alapjául szolgáló ügyben a más védjegyét sértő hirdetés eredetileg jogszerű volt, míg az alapügyben szóban forgó hirdetés már eleve sértette más védjegyét, elegendő rámutatni arra, hogy e körülmény nem releváns a jelen előzetes döntéshozatalra utalás keretében vizsgált egyetlen kérdés keretében, amely arra irányul, hogy a mások védjegyét sértő hirdetés átvétele esetén ki ezen védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés használója.
31
A fenti megfontolásokra tekintettel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2008/95 irányelv 5. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az a személy, aki gazdasági tevékenységet folytat, és egy internetes oldalon más védjegyét sértő hirdetést helyeztet el, nem használja az e védjeggyel azonos megjelölést, amennyiben más internetes oldalak üzemeltetői ezt a hirdetést – annak e más oldalakon saját kezdeményezésükre és saját nevükben való közzétételével – átveszik.
A költségekről
32
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (tizedik tanács) a következőképpen határozott:
A védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2008. október 22‑i 2008/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az a személy, aki gazdasági tevékenységet folytat, és egy internetes oldalon más védjegyét sértő hirdetést helyeztet el, nem használja az e védjeggyel azonos megjelölést, amennyiben más internetes oldalak üzemeltetői ezt a hirdetést – annak e más oldalakon saját kezdeményezésükre és saját nevükben való közzétételével – átveszik.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.