ORDONANȚA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PUBLICE (Ședință plenară)
27 septembrie 2011
Cauza F-55/08 DEP
Carlo De Nicola
împotriva
Băncii Europene de Investiții (BEI)
„Funcție publică – Procedură – Stabilirea cheltuielilor de judecată – Cheltuieli recuperabile – Cheltuieli necesare – Onorariu plătit de o instituție avocatului său – Obligația reclamantului care cade în pretenții de a suporta aceste onorarii – Principiul egalității de tratament – Protecție jurisdicțională efectivă – Condiții”
Obiectul:      Cerere de stabilire a cheltuielilor de judecată depusă de Banca Europeană de Investiții (BEI) ca urmare a Hotărârii Tribunalului
Funcției Publice din 30 noiembrie 2009, De Nicola/BEI (F-55/08, care face obiectul unui recurs aflat pe rolul Tribunalului
Uniunii Europene, cauza T-37/10 P)
Decizia:      Cuantumul cheltuielilor de judecată care pot fi recuperate de BEI în cauza F-55/08, De Nicola/BEI, se stabilește la 6 000
de euro.
Sumar
1.      Procedură – Cheltuieli de judecată – Stabilire – Cheltuieli recuperabile – Cheltuieli necesare efectuate de către părți –
Onorariu plătit de o instituție avocatului său – Condiții de rambursare
(Statutul Curții de Justiție, art. 19 primul paragraf)
2.      Procedură – Cheltuieli de judecată – Stabilire – Elemente care trebuie luate în considerare
[Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 47; Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice, art.
91 lit. (b)]
1.      În cazul în care un reclamant este obligat la plata integrală sau parțială a cheltuielilor de judecată efectuate de o instituție,
revine acesteia, în cazul în care înțelege să recupereze onorariul plătit avocatului său, sarcina de a dovedi că acel onorariu
a constituit „cheltuieli necesare” în legătură cu procedura. În această privință, o instituție ar putea să facă dovada caracterului
necesar al recurgerii la un avocat demonstrând în special că, pentru rațiuni conjuncturale și pasagere, legate în special
de o creștere punctuală a volumului de muncă sau de absențe neprevăzute ale personalului din cadrul serviciului său juridic,
în mod obișnuit competent să o reprezinte în justiție, a fost constrânsă să fie asistată de un avocat. Aceeași ar fi situația
unei instituții care, confruntată cu un reclamant care a introdus acțiuni importante din punctul de vedere al volumului și/sau
al numărului, ar dovedi că ar fi fost obligată, dacă nu ar fi făcut apel la un avocat, să consacre examinării respectivelor
acțiuni resursele serviciilor sale într-o măsură disproporționată.
În schimb, o instituție nu poate pretinde rambursarea în tot sau în parte a onorariului plătit avocatului său în cazul în
care s-ar limita să explice că a ales, pentru rațiuni bugetare sau organizaționale, să degreveze serviciul său juridic de
gestionarea contenciosului funcției publice. Astfel, dacă o instituție este liberă să facă o asemenea alegere, consecințele
acestei alegeri nu se pot repercuta asupra agenților săi, prin mecanismul cheltuielilor de judecată, fără riscul de a provoca
o încălcare a principiului egalității de acces la justiție între personalul instituțiilor al căror serviciu juridic asigură
reprezentarea în fața instanțelor Uniunii și personalul instituțiilor care au recurs în mod sistematic la un avocat.
(a se vedea punctele 37-39)
2.      Revine instanței Uniunii sarcina de a stabili cuantumul până la concurența căruia poate fi recuperat onorariul de avocat de
la partea obligată la plata cheltuielilor de judecată. Atunci când se pronunță cu privire la cererea de stabilire a cheltuielilor
de judecată, aceasta nu are obligația de a lua în considerare un tarif național prin care se stabilesc onorariile avocaților,
nici un eventual acord încheiat în această privință între partea interesată și agenții sau consilierii săi.
În lipsa unor dispoziții din dreptul Uniunii care să stabilească anumite tarife, instanța este cea care trebuie să aprecieze
în mod liber datele cauzei, ținând seama de obiectul și de natura litigiului, de importanța acestuia din perspectiva dreptului
Uniunii, precum și de dificultățile cauzei, de amploarea muncii agenților sau a consilierilor implicați pe care a putut-o
necesita procedura contencioasă și de interesele economice avute de părți în cadrul litigiului. Instanța trebuie de asemenea
să aibă în vedere, atunci când fixează cuantumul onorariului recuperabil, facultatea contributivă a părții obligate la plata
cheltuielilor de judecată, pentru a nu se aduce atingere în mod disproporționat dreptului acestei părți la o cale de atac
eficientă, consacrat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale. În sfârșit, cuantumul onorariului recuperabil al
avocatului instituției în cauză nu poate fi evaluat făcând abstracție de munca efectuată, înainte chiar de sesizarea Tribunalului
Funcției Publice, de serviciile acesteia.
Astfel, din moment ce admisibilitatea unei acțiuni este subordonată condiției introducerii unei reclamații și respingerii
acesteia de autoritatea împuternicită să facă numiri, serviciile instituției sunt, în principiu, implicate în examinarea litigiilor
chiar înainte ca acestea să fie aduse în fața Tribunalului. Rezultă de aici că, în cauzele în care o instituție a recurs la
un avocat, numărul total de ore de lucru ale acelui avocat care pot fi considerate obiectiv necesare în legătură cu procedura
trebuie evaluat, în principiu, la o treime din orele care ar fi fost necesare avocatului respectiv dacă acesta nu ar fi putut
să se sprijine pe munca efectuată anterior de serviciul juridic al instituției.
Această proporție ar putea fi totuși fixată la un nivel mai ridicat, în special în ipoteza în care o instituție, confruntată
cu un reclamant care a introdus un mare număr de acțiuni având un caracter vădit abuziv, ar fi fost pusă în situația de a
trebui să încredințeze unui avocat, în tot sau în parte, gestionarea acestor litigii, inclusiv în faza precontencioasă, pentru
a evita mobilizarea într-o măsură disproporționată a resurselor serviciului său juridic.
(a se vedea punctele 40-43)
Trimitere la:
Tribunalul de Primă Instanță: 9 septembrie 2002, Pannella/Parlamentul European, T-182/00 DEP, punctele 28 și 29