Cauza C‑92/11
RWE Vertrieb AG
împotriva
Verbraucherzentrale Nordrhein‑Westfalen eV
(cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof)
„Directiva 2003/55/CE – Piața internă în sectorul gazelor naturale – Directiva 93/13/CEE – Articolul 1 alineatul (2) și articolele 3-5 – Contracte încheiate între vânzători sau furnizori și consumatori – Condiții generale – Clauze abuzive – Modificare unilaterală de către vânzător sau furnizor a prețului serviciului – Referire la o reglementare imperativă concepută pentru altă categorie de consumatori – Aplicabilitatea Directivei 93/13 – Obligația privind o redactare clară și inteligibilă și privind transparența”
Sumar – Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 martie 2013
1.        Protecția consumatorilor – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Directiva 93/13 – Domeniu de aplicare – Excludere prevăzută pentru clauzele contractuale care reflectă acte cu putere de lege sau norme administrative obligatorii – Clauze contractuale care preiau o normă din dreptul național aplicabilă altei categorii de contracte – Aplicarea directivei
[Directiva 93/13 a Consiliului, art. 1 alin. (2)]
2.        Protecția consumatorilor – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Directiva 93/13 – Norme comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale – Directiva 2003/55 – Clauză contractuală standard care rezervă întreprinderii de distribuție dreptul să modifice costurile furnizării gazelor – Admisibilitate – Condiții – Obligația de a respecta cerințele de bună‑credință, de echilibru și de transparență [Directiva 2003/55 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 3 alin. (3); Directiva 93/13 a Consiliului, art. 3 și 5]
3.        Întrebări preliminare – Interpretare – Efectul în timp al hotărârilor de interpretare – Efect retroactiv – Limite – Consecințele financiare ale hotărârii – Consecințe care nu justifică limitarea efectului în timp al hotărârii
(art. 267 TFUE)
1.        Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, potrivit căruia clauzele contractuale care reflectă acte cu putere de lege sau norme administrative obligatorii nu sunt supuse dispozițiilor acesteia, trebuie interpretat în sensul că această directivă se aplică clauzelor din condițiile generale inserate în contracte încheiate între un vânzător sau furnizor și un consumator, care preiau o normă din dreptul național aplicabilă altei categorii de contracte și care nu sunt supuse reglementării naționale în cauză.
Posibilitatea de excludere a aplicării Directivei 93/13 la clauzele contractuale pentru simplul fapt că acestea preiau acte cu putere de lege sau norme administrative naționale care nu sunt aplicabile contractului încheiat de către părți sau că se referă la astfel de dispoziții ar compromite regimul protecției consumatorilor instituit prin această directivă.
Astfel, în aceste condiții, un vânzător sau furnizor ar putea să se sustragă cu ușurință controlului caracterului abuziv al clauzelor care nu au făcut obiectul unei negocieri individuale cu un consumator prin redactarea clauzelor din contractele sale în același fel ca și cele prevăzute de reglementarea națională pentru anumite categorii de contracte. Or, ansamblul drepturilor și obligațiilor create prin contractul redactat astfel nu ar corespunde în mod necesar echilibrului pe care legiuitorul național a dorit să îl stabilească pentru contractele guvernate de reglementarea sa în materie.
(a se vedea punctele 25, 30, 31 și 39 și dispozitiv 1)
2.        Articolele 3 și 5 din Directiva 93/13 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii coroborate cu articolul 3 alineatul (3) din Directiva 2003/55 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 98/30 trebuie interpretate în sensul că o clauză prin care o întreprindere de distribuție își rezervă dreptul să modifice costurile furnizării gazelor naturale corespunde unui interes legitim al întreprinderii de distribuție de a putea să modifice costurile serviciului său.
O astfel de adaptare unilaterală trebuie să respecte însă cerințele de bună‑credință, de echilibru și de transparență impuse prin aceste dispoziții. Pentru a aprecia dacă această clauză respectă aceste cerințe, trebuie să se stabilească:
– aspectul dacă în contract se indică în mod transparent metoda în conformitate cu care variază respectivele costuri sau motivele acestei variații, astfel încât consumatorul să poată să prevadă, pe baza unor criterii clare și inteligibile, eventualele modificări ale acestor costuri. Lipsa unei informări în acest sens înaintea încheierii contractului nu poate, în principiu, să fie compensată prin simplul fapt că, în cursul executării contractului, consumatorii vor fi informați despre modificarea costurilor cu un preaviz rezonabil și despre dreptul lor de a rezilia contractul în cazul în care nu doresc să accepte această modificare și
– aspectul dacă facultatea de reziliere conferită consumatorului poate, în condițiile concrete, să fie realmente exercitată.
(a se vedea punctele 46, 47 și 55 și dispozitiv 2)
3.        A se vedea textul deciziei.
(a se vedea punctele 58-62)