62006CC0329
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL
YVES BOT
prezentate la 14 februarie 2008 (
1
)
Cauzele conexate C-329/06 și C-343/06
Arthur Wiedemann
Peter Funk
împotriva
împotriva
Land Baden-Württemberg
Stadt Chemnitz
„Directiva 91/439/CEE — Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere — Retragerea permisului într-un stat membru pentru uz de stupefiante sau de alcool — Nou permis emis în alt stat membru — Refuzul recunoașterii dreptului de a conduce în primul stat membru — Domiciliu neconform cu Directiva 91/439/CEE”
1.
Cauzele cu care este sesizată în prezent Curtea fac parte din contenciosul comunitar deja bine dezvoltat în domeniul recunoașterii reciproce a permiselor de conducere.
2.
În cele cinci cauze, Curții i se solicită să stabilească dacă un stat membru poate să refuze recunoașterea valabilității unui permis de conducere emis de un alt stat membru în cazul în care, pe teritoriul primului stat membru, posesorul acestui permis a făcut obiectul unei măsuri de retragere însoțite de o obligație de a reuși un test medico-psihologic în scopul obținerii unui nou permis.
3.
În acest context, va trebui definită întinderea obligațiilor ce revin statelor membre în temeiul Directivei 91/439/CEE a Consiliului (
2
) și în special în temeiul articolului 7 alineatul (1) literele (a) și (b) și al articolului 8 alineatele (2) și (4) din această directivă.
4.
În prezentele concluzii, vom propune Curții să declare că, în cazul în care unei persoane i-a fost retras permisul de conducere într-un stat membru, pentru motivul că aceasta conducea sub influența alcoolului sau a drogurilor și, ținând seama de pericolul reprezentat de aceasta, emiterea unui nou permis este condiționată de reușirea unui test medico-psihologic, acest stat membru are dreptul, în temeiul articolului 1 alineatul (2) și al articolului 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439, să refuze recunoașterea valabilității unui permis emis de un alt stat membru dacă în statul membru în care a fost emis permisul nu s-a efectuat un test de nivel comparabil cu cel impus în primul stat.
5.
Vom propune de asemenea Curții să declare că, în cazul în care posesorul permisului de conducere are un comportament potențial periculos, în special având în vedere motivele care au condus la retragerea primului permis, statul membru care a efectuat controlul are posibilitatea de a adopta măsuri provizorii, precum suspendarea acestui permis, pe perioada examinării de către statul membru care a emis permisul a condițiilor de obținere a acestuia.
6.
Precizăm că, întrucât aceste cinci cauze privesc aceeași problemă juridică, le vom examina împreună în prezentele concluzii.
I — Cadrul juridic
A — Reglementarea comunitară
7.
În scopul de a facilita circulația persoanelor în cadrul Comunității Europene sau stabilirea acestora într-un alt stat membru decât cel în care au obținut permisul de conducere, Directiva 91/439 a instituit principiul recunoașterii reciproce a permiselor de conducere (
3
).
8.
Stabilirea în această directivă a unor condiții minime pentru emiterea permisului are de asemenea ca obiectiv ameliorarea siguranței rutiere pe teritoriul Uniunii Europene (
4
).
9.
Articolul 7 alineatul (1) literele (a) și (b) din directiva menționată este formulat după cum urmează:
„(1)   Permisele de conducere mai pot fi emise doar acelor solicitanți:
(a)
care au luat proba de aptitudini și cunoștințe practice și o probă de cunoștințe teoretice și care îndeplinesc normele medicale, conform dispozițiilor din anexele II și III;
(b)
care au domiciliul stabil pe teritoriul statului membru care emite licența [a se citi «permisul de conducere»] sau pot prezenta documente doveditoare din care să rezulte că studiază pe teritoriul acestui stat de minimum șase luni[ (
5
)].”
10.
Directiva 91/439 prevede în special că nu se emit sau nu se reînnoiesc permise de conducere pentru solicitanții sau conducătorii auto care sunt dependenți de alcool sau de substanțe psihotrope.
11.
Într-adevăr, punctele 14.1 și 15.1 din anexa III la această directivă prevăd:
„Nu se emit sau reînnoiesc permise de conducere pentru solicitanții sau conducătorii auto care sunt dependenți de alcool și [a se citi «sau»] nu se pot abține de la băutură și conducere [a se citi «nu pot disocia conducerea unui autovehicul de consumul de alcool»].
După o perioadă dovedită de abstinență și sub rezerva avizului medical autorizat și a controalelor medicale regulate se pot emite sau reînnoi permise de conducere pentru solicitanții sau conducătorii auto care au fost dependenți de alcool în trecut.
[…]
Nu se emit sau reînnoiesc permise de conducere pentru solicitanții sau conducătorii auto care utilizează în mod regulat substanțe psihotrope, indiferent de formă, care pot stânjeni [a se citi «compromite»] capacitatea de conducere în siguranță, dacă se absorb cantități care pot avea un efect negativ asupra conducerii. Această măsură se aplică tuturor altor produse medicinale sau combinații de produse medicinale care afectează capacitatea de conducere.”
12.
Articolul 8 alineatul (2) din directiva menționată prevede că statele membre în care posesorul unui permis de conducere emis de un alt stat membru are domiciliul stabil pot să îi aplice acestuia propriile dispoziții de drept intern privind limitarea, suspendarea, retragerea sau anularea dreptului de conducere.
13.
În temeiul articolului 8 alineatul (4) primul paragraf din Directiva 91/439, un stat membru poate de asemenea să refuze recunoașterea valabilității oricărui permis de conducere emis de un alt stat membru unei persoane care este, pe teritoriul primului stat, subiectul uneia dintre măsurile sus-menționate.
14.
În sfârșit, articolul 12 alineatul (3) din această directivă prevede că „statele membre își acordă asistență reciprocă în aplicarea prezentei directive și, dacă este necesar, schimbă informații cu privire la permisele pe care le-au înregistrat.”
B — Reglementarea națională
15.
Articolul 28 alineatul 1 din Regulamentul privind accesul persoanelor la traficul rutier [Verordnung über die Zulassung von Personen zum Straßenverkehr, denumit în continuare „FeV”) prevede că posesorii unui permis de conducere emis de un stat membru al Uniunii sunt autorizați să conducă pe teritoriul Republicii Federale Germania.
16.
Cu toate acestea, potrivit articolului 28 alineatul 4 punctul 3 din FeV, această autorizație nu se aplică persoanelor al căror permis de conducere a făcut, pe teritoriul german, obiectul unei măsuri de retragere provizorie sau definitivă adoptate de un tribunal ori al unei măsuri de retragere executorii cu efect imediat ori al unei măsuri definitive adoptate de o autoritate administrativă.
17.
Pe de altă parte, în temeiul articolului 28 alineatul 5 din FeV, dreptul de a utiliza în Germania un permis de conducere obținut într-un stat membru al Uniunii după aplicarea uneia dintre măsurile menționate la articolul 28 alineatul 4 punctul 3 din FeV este acordat în cazul în care au dispărut motivele care au justificat retragerea dreptului de a conduce sau interdicția de a solicita acest drept.
18.
Articolul 11 din FeV prevede că persoanele care doresc să obțină un permis de conducere trebuie să îndeplinească condițiile fizice și psihice necesare în acest scop. Aceste condiții nu sunt îndeplinite mai ales atunci când persoanele în cauză se află sub influența stupefiantelor sau consumă canabis.
19.
În caz de îndoială în ceea ce privește capacitatea fizică sau psihică a persoanelor menționate, autoritățile competente le pot impune acestora prezentarea unui raport de expertiză medicală pentru a decide cu privire la acordarea sau la prelungirea permisului de conducere (
6
).
20.
Reglementarea germană prevede două tipuri de retragere. Un conducător auto poate face obiectul unei retrageri administrative a permisului său de conducere. În cazul în care un conducător auto face obiectul unei astfel de măsuri, pentru a dobândi dreptul de a conduce, acesta trebuie să demonstreze, prin prezentarea unui raport medico-psihologic, că este din nou apt să conducă. Verwaltungsgericht Sigmaringen (Germania) precizează că, într-o asemenea situație, nu este posibilă stabilirea unui termen-limită pentru efectul deciziei de retragere.
21.
În afară de retragerea administrativă, reglementarea germană prevede de asemenea retragerea penală a permisului de conducere, cu posibilitatea de a i se interzice posesorului permisului care a fost retras să solicite o nouă autorizație de a conduce într-un termen cuprins între șase luni și cinci ani (
7
).
II — Situația de fapt din acțiunea principală care se află la originea prezentelor cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare
A — Cauzele C-329/06 și C-343/06
1. Cauza C-329/06
22.
În luna aprilie 2004, domnului Wiedemann, resortisant german, i-a fost retras permisul de conducere pentru motivul că a condus sub influența stupefiantelor (heroină și canabis). Acțiunea administrativă formulată împotriva acestei măsuri de către domnul Wiedemann a fost respinsă prin Decizia din 16 august 2004, notificată la 18 august 2004 și devenită executorie la 20 septembrie 2004.
23.
La 19 septembrie 2004, într-o zi de duminică, domnului Wiedemann i-a fost acordat dreptul de a conduce de către autoritățile cehe competente. Permisul de conducere, pe care figurează o adresă din Germania, i-a fost predat la 1 octombrie 2004.
24.
La 11 octombrie 2004, domnul Wiedemann a provocat un accident pe teritoriul german și i-a fost confiscat permisul de conducere. Prin Decizia din 27 octombrie 2004, Landratsamt Ravensburg (Germania) l-a decăzut pe domnul Wiedemann din dreptul de a conduce pe teritoriul german pentru motivul că nu era în continuare apt să conducă din cauza consumului de droguri. În continuare, Landratsamt Ravensburg a restituit permisul menționat posesorului său, după ce a aplicat pe acest permis mențiunea „permisul de conducere nu autorizează conducerea de autovehicule în Germania”.
25.
În urma respingerii reclamației formulate, domnul Wiedemann a introdus o acțiune la Verwaltungsgericht Sigmaringen.
2. Cauza C-343/06
26.
Domnului Funk, resortisant german căruia i-a fost deja interzis să conducă o perioadă de nouă luni ca urmare a unei condamnări pentru conducere în stare de ebrietate, i-a fost din nou retras permisul de conducere, pentru aceleași motive, prin Decizia administrativă din 15 iulie 2003 a autorităților orașului Chemnitz (Germania). După prezentarea unui raport de expertiză medico-psihologică, cererea de restituire a permisului menționat formulată de domnul Funk în luna decembrie 2003 a fost respinsă.
27.
La 9 decembrie 2004, domnul Funk a dobândit un permis de conducere în Republica Cehă, fără a avea domiciliul în acest stat membru.
28.
Autoritățile germane, informate despre existența acestui permis, au constatat că domnul Funk nu demonstrase încă faptul că era apt să conducă. Întrucât acesta a refuzat să se supună unei expertize medico-psihologice, autoritățile administrative germane au amenințat cu retragerea permisului de conducere ceh al acestuia.
29.
Reclamația sa fiind respinsă, domnul Funk a introdus o acțiune la Verwaltungsgericht Chemnitz (Germania).
B — Cauzele C-334/06-C-336/06
30.
Pentru motivul că au condus sub influența alcoolului, domnilor Zerche, Schubert și Seuke, resortisanți germani, le-a fost retras permisul de conducere german prin ordonanță penală și li s-a interzis să obțină un nou permis înainte de expirarea unui termen de mai multe luni.
31.
În continuare, întrucât cele trei persoane menționate nu au prezentat un raport de expertiză medico-psihologică pozitiv, cererile de obținere a unui nou permis de conducere formulate de acestea au fost respinse.
32.
După expirarea perioadei de blocaj, domnii Zerche, Schubert și Seuke au obținut un permis de conducere în Republica Cehă. Adresa care figurează pe aceste trei permise este, în fiecare caz, o adresă din Germania.
33.
În momentul în care au aflat despre existența acestor noi permise de conducere, autoritățile germane au solicitat celor trei posesori să prezinte un raport de expertiză medico-psihologică. Întrucât cei trei posesori nu s-au conformat acestei solicitări, autoritățile administrative germane i-au decăzut din dreptul de a-și utiliza permisul ceh pe teritoriul german.
34.
Reclamațiile domnilor Zerche, Schubert și Seuke fiind respinse, aceștia au introdus o acțiune la Verwaltungsgericht Chemnitz.
III — Întrebările preliminare
35.
În cauza C-329/06, Verwaltungsgericht Sigmaringen a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
Articolul 1 alineatul (2) și articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439 trebuie interpretate în sensul că retragerea administrativă a permisului de conducere pronunțată în statul de domiciliu pentru motivul unei inaptitudini de a conduce nu se opune emiterii unui permis de conducere de către un alt stat membru, iar statul de domiciliu trebuie, în principiu, să recunoască și un astfel de permis de conducere?
2)
Dispozițiile articolului 1 alineatul (2) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (a), cu articolul 8 alineatele (2) și (4), precum și cu anexa III la Directiva 91/439 trebuie interpretate în sensul că nu există nicio obligație pentru statul de domiciliu de a recunoaște un permis de conducere pe care posesorul l-a obținut în mod fraudulos după retragerea permisului său de conducere în statul de domiciliu, prin înșelarea cu intenție a autorităților competente în domeniul permiselor de conducere din statul care a emis permisul, fără a dovedi că a redobândit aptitudinea de a conduce sau datorită cooperării coluzive a funcționarilor din statul care a emis permisul?
3)
Articolul 1 alineatul (2) și articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439 trebuie interpretate în sensul că, după retragerea permisului de conducere de către autoritățile administrative, statul de domiciliu poate suspenda provizoriu un permis de conducere emis în alt stat membru sau poate interzice utilizarea acestuia în timp ce statul care a emis permisul examinează dacă va retrage permisul de conducere obținut în mod abuziv?”
36.
În cauza C-343/06, Verwaltungsgericht Chemnitz a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
În temeiul dispozițiilor articolului 1 alineatul (2) coroborat cu articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439, un stat membru poate impune posesorului unui permis de conducere emis în alt stat membru să solicite propriilor autorități administrative recunoașterea dreptului de a utiliza acest permis pe teritoriul său în cazul în care, în același stat membru, posesorului permisului de conducere străin i s-a retras înainte permisul de conducere sau în cazul în care acesta a fost, în orice caz, anulat?
În cazul unui răspuns negativ la această întrebare:
2)
Dispozițiile articolului 1 alineatul (2) coroborat cu articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439 trebuie interpretate astfel încât un stat membru poate refuza recunoașterea pe teritoriul său a unui permis de conducere emis în alt stat membru în cazul în care permisul de conducere a fost retras înainte, în statul membru menționat, de la persoana interesată de către autoritatea administrativă [competentă], din moment ce, potrivit legislației din acest prim stat membru, în cazul unor măsuri administrative de retragere sau de anulare a permisului de conducere, nu există un termen de blocaj pentru o nouă emitere, iar una dintre condițiile de fond pentru ca persoana interesată să aibă dreptul la o nouă emitere a permisului său de conducere este ca aceasta, la solicitarea autorității administrative, să fi făcut dovada aptitudinii sale de a conduce, sub forma unui raport de expertiză medico-psihologică ale cărei modalități sunt precizate prin normele dreptului național?
În cazul unui răspuns negativ la această întrebare:
3)
Dispozițiile articolului 1 alineatul (2) coroborat cu articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439 trebuie interpretate astfel încât un stat membru poate refuza recunoașterea pe teritoriul său a unui permis de conducere emis în alt stat membru în cazul în care acest permis a fost retras înainte de la posesorul său de către autoritățile administrative pe teritoriul statului membru în cauză sau în cazul în care a fost anulat sau, pe baza unor elemente obiective (lipsa domiciliului în statul membru care a emis permisul de conducere și cerere de emitere a unui nou permis care a fost refuzată pe teritoriul statului membru în cauză), trebuie să se considere că obținerea unui permis de conducere [european emis de un alt stat membru] urmărește doar evitarea condițiilor materiale stricte ale procedurii naționale în cazul unei noi emiteri a unui permis de conducere, în special raportul de expertiză medico-psihologică?”
37.
În cauzele C-335/06 și C-336/06, Verwaltungsgericht Chemnitz a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
În conformitate cu dispozițiile articolului 1 alineatul (2) coroborat cu articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439, un stat membru poate impune posesorului unui permis de conducere emis în alt stat membru să solicite propriilor autorități administrative recunoașterea dreptului de a utiliza acest permis pe teritoriul său în cazul în care, în același stat membru, posesorului permisului de conducere [emis de un alt stat membru] i s-a retras anterior permisul de conducere sau în cazul în care permisul menționat a fost, în orice caz, anulat?
În cazul unui răspuns negativ la această întrebare:
2)
Dispozițiile articolului 1 alineatul (2) coroborat cu articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439 trebuie interpretate astfel încât un stat membru poate refuza recunoașterea unui permis de conducere emis în alt stat membru în cazul în care, înainte, permisul de conducere i-a fost retras persoanei interesate în statul membru menționat sau în cazul în care a fost anulat, deși perioada de blocaj anterioară emiterii unui nou permis care fusese dispusă în cadrul acestei măsuri a expirat înainte ca permisul de conducere să fie emis în celălalt stat membru și, pe baza unor criterii obiective (lipsa domiciliului în statul membru care a emis permisul de conducere și solicitarea fără rezultat de a i se emite din nou un permis de conducere în statul membru în cauză), trebuie să se considere că obținerea permisului de conducere european în al doilea stat membru urmărește numai evitarea condițiilor de fond stricte prevăzute în cadrul procedurii naționale având ca obiect o nouă emitere a permisului de conducere, în special raportul de expertiză medico-psihologică?”
38.
Întrebarea adresată de Verwaltungsgericht Chemnitz în cauza C-334/06 este identică cu a doua întrebare adresată de această instanță în cauzele C-335/06 și C-336/06.
IV — Analiză
39.
Problema care se pune în cauzele principale este dacă articolul 1 alineatul (2) și articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439 trebuie interpretate în sensul că se opun ca un stat membru să refuze recunoașterea valabilității unui permis de conducere emis de un alt stat membru pentru motivul că, în primul stat, posesorul acestui permis a făcut obiectul unei măsuri de retragere pentru conducere sub influența drogurilor sau a alcoolului, măsură însoțită sau neînsoțită de o perioadă de blocaj, iar emiterea unui nou permis este condiționată, în acest prim stat membru, de reușirea unui test medico-psihologic.
40.
Comisia Comunităților Europene consideră că statul membru gazdă nu are dreptul, în principiu, să verifice respectarea condițiilor de emitere a unui permis acordat de un alt stat membru în cazul în care acest permis a fost emis în conformitate cu articolul 1 alineatul (1) din această directivă. Totuși, Comisia adaugă că, în cazul în care statul care a emis permisul apreciază că acesta a fost emis cu încălcarea dreptului comunitar, posesorul respectivului permis nu poate, în această situație, să invoce principiul recunoașterii reciproce.
41.
În orice caz, Comisia consideră că statul membru gazdă dispune de alte măsuri pentru a se opune recunoașterii unui asemenea permis. Acest stat membru ar putea să retragă respectivul permis în temeiul articolului 8 alineatul (2) din directiva menționată, pe baza unui comportament culpabil al posesorului, ulterior emiterii celui de al doilea permis. În plus, în temeiul articolului 12 alineatul (3) din Directiva 91/439, statul membru gazdă ar putea să informeze statul membru care a emis permisul cu privire la carențele existente sau ar putea să inițieze o procedură împotriva acestui stat membru în temeiul articolului 227 CE.
42.
Nu împărtășim opinia Comisiei, și aceasta din următoarele motive.
43.
Directiva 91/439 are două obiective, respectiv cel de a asigura siguranța și cel de a facilita circulația persoanelor, fără ca unul să prevaleze asupra celuilalt, ceea ce nu este contestat, întrucât ar fi de neconceput să se admită că circulația persoanelor poate fi facilitată în detrimentul siguranței acestora.
44.
Raportate la prezentele cauze, dispozițiile cele mai semnificative ale acestei directive sunt cele care se referă la prevenirea riscului la care sunt expuși ceilalți utilizatori de drum de către cei care abuzează de alcool sau de droguri ori care sunt dependenți de acestea.
45.
Dispozițiile directivei menționate sau cele ale anexelor sale o demonstrează foarte clar prin modul în care sunt prevăzute și descrise măsurile destinate combaterii stării de pericol pe care o prezintă astfel de conducători auto, prin lipsirea acestora de dreptul de a conduce atât timp cât starea de pericol nu a încetat și cât timp nu au fost aplicate sau respectate măsurile destinate prevenirii apariției sau reapariției acesteia.
46.
Într-adevăr, articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Directiva 91/439 face trimitere la anexa III la această directivă. Or, potrivit punctelor 14 și 15 din această anexă, este interzisă emiterea sau reînnoirea unui permis de conducere unei persoane care este dependentă de alcool sau de droguri sau care, fără a fi dependentă, consumă sau abuzează de acestea în mod regulat (
8
).
47.
Aptitudinea medicală de a conduce este reglementată în Republica Cehă prin Legea nr. 361/2000 privind traficul rutier. Potrivit dispozițiilor acestei legi, aptitudinea medicală de a conduce constă în aptitudinea fizică și în cea psihică. Această aptitudine este evaluată, la cererea candidatului care intenționează să obțină un permis de conducere, de către un medic care emite un aviz medical cu privire la aptitudinea de a conduce a solicitantului.
48.
Avizul emis de medic trebuie să ia în considerare declarațiile solicitantului și examinarea stării de sănătate a acestuia.
49.
Legea nr. 361/2000 menționată exclude de la dreptul de a conduce persoanele care suferă de tulburări comportamentale cauzate de dependența de alcool sau de substanțe psihotrope.
50.
În cauzele principale, se pare că cei cinci posesori ai unor permise de conducere cehe au prezentat, așadar, autorităților cehe competente un simplu certificat medical care atestă aptitudinea acestora de a conduce.
51.
În opinia noastră, Directiva 91/439, care stabilește condiții minime în scopul obținerii permisului de conducere, nu impune statelor membre să solicite candidatului mai mult decât un simplu certificat medical privind aptitudinea de a conduce, emis de un medic.
52.
Într-adevăr, nu considerăm că este rezonabil să se impună fiecărui stat membru ca, în lipsa unor semne particulare descoperite la examenul clinic obișnuit, autoritățile competente ale statului respectiv să controleze în mod sistematic fiecare candidat, impunându-i, printre altele, să se supună unor analize ale sângelui pentru a se verifica faptul că acesta nu se află sub influența drogurilor sau a alcoolului.
53.
În schimb, considerăm că un examen mai aprofundat al capacității medicale de a conduce trebuie efectuat în cazul în care, de exemplu, în afară de situația precedentă, posesorul permisului de conducere a produs un accident pe fondul consumului de droguri sau de alcool, iar permisul i-a fost retras din aceste motive, sau în cazul în care este de notorietate, ori anumite comportamente tind să o demonstreze, că această persoană este probabil dependentă de substanțele menționate.
54.
În opinia noastră, având în vedere obiectivul îmbunătățirii siguranței rutiere, acesta este sensul pe care legiuitorul comunitar a dorit să îl dea punctelor 14 și 15 din anexa III la Directiva 91/439, și anume evitarea faptului ca persoane inapte să conducă întrucât consumă substanțe periculoase să poată obține dreptul de a conduce.
55.
Pentru a atinge obiectivele stabilite, directiva menționată a introdus o procedură de emitere a permisului de conducere comună tuturor statelor membre și a recunoscut permiselor astfel emise beneficiul aplicării principiului recunoașterii reciproce (
9
).
56.
Există însă o atenuare adusă acestei recunoașteri reciproce.
57.
Într-adevăr, articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439 prevede că, în cazul în care posesorul unui permis de conducere face obiectul unei măsuri de limitare, de suspendare, de retragere sau de anulare pe teritoriul unui stat membru, acesta din urmă poate refuza posesorului menționat recunoașterea valabilității oricărui permis emis de un alt stat membru.
58.
Această dispoziție urmărește să atingă obiectivul îmbunătățirii siguranței rutiere pe care îl stabilește directiva menționată. Aceasta permite unui stat membru să se asigure că persoanele pe care le consideră inapte de a conduce întrucât sunt periculoase nu pot să se prevaleze de un permis emis de un alt stat membru.
59.
Mai mult, în prelungirea principiului recunoașterii reciproce pe care îl prevede, directiva menționată impune de asemenea statelor membre o obligație de cooperare loială exprimată în special în două dispoziții deosebit de clare: articolul 2 alineatul (2), pe de o parte, și articolul 12 alineatul (3), pe de altă parte.
60.
Articolul 2 alineatul (2) din Directiva 91/439 prevede că statele membre iau toate măsurile necesare pentru a evita falsificarea permiselor de conducere.
61.
Articolul 12 alineatul (3) din această directivă impune statelor membre să își acorde asistență reciprocă în aplicarea dispozițiilor directivei menționate, dacă este necesar, prin schimbul de informații cu privire la permisele pe care le-au înregistrat.
62.
Sesizată în trecut cu privire la diferite probleme și în special cu privire la principiul recunoașterii reciproce, Curtea a avut ocazia să dezvolte o jurisprudență care precizează, printre altele, caracterul obligatoriu al recunoașterii reciproce care interzice statelor membre gazdă să controleze procedura statului care emite permisul.
63.
Într-adevăr, începând cu Hotărârea Skanavi și Chryssanthakopoulos (
10
), Curtea a declarat că recunoașterea reciprocă a permiselor de conducere se aplică fără îndeplinirea niciunei formalități, ceea ce a confirmat în Hotărârile Awoyemi (
11
) și Comisia/Țările de Jos (
12
).
64.
Pe de altă parte, Curtea a precizat în aceste două hotărâri că obligația recunoașterii reciproce a permiselor de conducere cuprinsă în Directiva 91/439 este o obligație clară și necondiționată și nu lasă nicio marjă de manevră statelor membre în ceea ce privește măsurile care trebuie adoptate pentru a i se conforma (
13
).
65.
Soluția contrară ar fi avut drept consecință să distrugă între statele membre încrederea reciprocă necesară pe care o presupune principiul recunoașterii reciproce (
14
).
66.
Cu toate acestea, cauzele cu care este sesizată Curtea în prezent sunt complet diferite de cele în care aceasta a trebuit să statueze până acum.
67.
În Hotărârea Kapper, citată anterior, Curtea a admis, desigur, că nu statul membru gazdă este cel care trebuie să verifice îndeplinirea tuturor condițiilor impuse pentru obținerea unui permis de conducere și în special a condiției referitoare la domiciliul stabil al posesorului permisului. Această verificare revine numai statului membru care a emis permisul și care posedă o competență exclusivă pentru a se asigura că permisele sunt emise cu respectarea condițiilor impuse (
15
).
68.
În ceea ce privește articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439, Curtea a statuat în Hotărârea Kapper, citată anterior, că un stat membru nu poate refuza să recunoască în mod indefinit unei persoane care, pe teritoriul său, a făcut obiectul unei măsuri de retragere sau de anulare a unui permis de conducere anterior emis de acest stat valabilitatea oricărui permis emis de un alt stat membru după perioada de interdicție temporară de a obține un nou permis (
16
).
69.
Cu toate acestea, trebuie arătat că în Hotărârea Kapper_citată anterior, statul membru gazdă refuza recunoașterea permisului emis de un alt stat membru pentru simplul motiv că nu era respectată condiția domiciliului înscrisă la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Directiva 91/439.
70.
În opinia noastră, o astfel de condiție nu poate avea aceeași valoare precum o condiție referitoare la aptitudinea medicală, astfel cum este cazul în prezentele acțiuni. Domiciliul, indiferent dacă este situat pe teritoriul statului membru gazdă sau pe cel al statului membru care a emis permisul, nu are nicio influență asupra siguranței utilizatorilor de drum, spre deosebire de un comportament periculos precum acela al celor cinci persoane interesate din prezentele cauze.
71.
Într-adevăr, în prezent este necesar să se statueze în ipoteze în care, prin nerespectarea unor măsuri care restrâng dreptul de a conduce adoptate împotriva posesorului unui permis de conducere din cauza dependenței sale de alcool sau de droguri, acesta a obținut într-un stat membru emiterea unui permis fără să țină seama de normele stabilite de directivă.
72.
Examinarea situației de fapt din cauzele principale demonstrează fără ambiguitate intenția de fraudă a posesorilor permiselor în litigiu.
73.
Într-adevăr, mai întâi, astfel cum explică domnul Wiedemann în observațiile sale, s-ar părea că persoanele interesate s-au deplasat în Republica Cehă întrucât știau că testul medico-psihologic solicitat în Germania la emiterea unui nou permis de conducere nu era necesar în primul stat și că nu era nevoie să precizeze motivele care au condus la retragerea permisului german.
74.
În această privință, trebuie să se observe că informația menționată este cunoscută de toată lumea, întrucât există site-uri internet specializate care arată, în limba germană, că acest test, numit „Idiotentest”, nu este necesar la emiterea unui permis de conducere în Republica Cehă (
17
).
75.
În continuare, domnul Wiedemann explică faptul că a început ședințe de terapie în grup pentru a-și rezolva problemele legate de droguri, dar că a încetat aceste ședințe atunci când a fost informat că în Republica Cehă nu este necesar testul medico-psihologic.
76.
Toate aceste elemente relevă că anumite dispoziții ale Directivei 91/439 care pot să pară accesorii atunci când formalitățile esențiale prevăzute de acestea pentru emiterea permisului de conducere sunt respectate devin, dimpotrivă, primordiale într-un context de fraudă, iar eludarea acestora a reprezentat condiția indispensabilă a realizării respectivei fraude.
77.
Aceasta este situația dispoziției referitoare la competența statului membru care a emis permisul stabilită la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Directiva 91/439.
78.
Această condiție privind domiciliul stabilit pentru cel puțin șase luni pe teritoriul statului membru care emite permisul înainte de obținerea permisului de conducere se dovedește indispensabilă pentru ca examenele medicale prevăzute de directivă să poată fi efectuate, la fel precum și solicitările și schimburile de informații necesare, în conformitate cu dispozițiile articolului 12 alineatul (3) din această directivă.
79.
Pentru aceste motive, jurisprudența Kapper citată anterior nu poate fi transpusă în mod valabil în prezenta situație, întrucât condițiile litigiului sunt total diferite.
80.
Pentru aceleași motive, în aceste ipoteze, principiul recunoașterii reciproce nu poate fi aplicat în mod normal și tradițional.
81.
În ipotezele menționate, o asemenea aplicare ar avea drept consecință facilitarea sau confirmarea fraudei și consolidarea în acest mod a stării de pericol potențial, îndreptându-se astfel direct împotriva obiectivului Directivei 91/439 exprimat de aceasta și care constă în îmbunătățirea siguranței rutiere.
82.
Într-o asemenea situație, nu numai dreptul, ci și simplul bun-simț, impun să se considere că frauda face să dispară încrederea reciprocă și să se recunoască statelor membre posibilitatea de a controla condițiile în care a fost obținută emiterea permisului de conducere.
83.
Într-adevăr, pentru ca obiectivul privind siguranța să fie atins, chiar natura dispozitivului introdus de Directiva 91/439 impune, cel puțin în domeniile esențiale menționate în mod expres în directivă, ca recunoașterii reciproce a permiselor de conducere să îi corespundă recunoașterea reciprocă a suspendărilor sau a anulărilor permiselor menționate sau alte restricții ale dreptului de a conduce adoptate pentru motivele pentru care această directivă impune statelor membre măsuri identice de control al aptitudinii de a conduce.
84.
Această formă complementară de recunoaștere reciprocă reprezintă, în opinia noastră, o obligație impusă statelor membre prin articolul 2 alineatul (2) din Directiva 91/439, care le obligă să ia toate măsurile necesare pentru a evita riscul falsificării permiselor de conducere. Într-adevăr, nu vedem de ce noțiunea de falsificare ar acoperi numai alterarea materială a unui document administrativ.
85.
Această noțiune, dacă este să nu fie lipsită de orice sens, trebuie înțeleasă ca privind de asemenea cazurile în care o persoană neonestă obține în mod fraudulos un document administrativ care, sub o aparență de autenticitate, pare să îi recunoască un drept de care aceasta este lipsită în realitate.
86.
Această obligație impusă statelor membre conduce, pe cale de consecință, la cea a schimbului de informații prevăzută la articolul 12 alineatul (3) din Directiva 91/439, ale cărei condiții de realizare trebuie puse în aplicare de statele membre.
87.
În caz contrar, în temeiul principiului subsidiarității, legiuitorului comunitar îi revine sarcina de a pune în aplicare aceste condiții de realizare, care nu ar trebui câtuși de puțin să fie mai complicate decât crearea unei rețele, deja realizată între anumite state membre, cu fișierele ce constituie cazierele judiciare care, în fond, trebuie să cuprindă în mod normal informațiile necesare privind deciziile judiciare referitoare la limitarea, suspendarea sau anularea dreptului de a conduce.
88.
Totuși, atât timp cât aceste condiții armonizate nu vor fi efective, apreciem că, fie și numai din precauție, un stat membru care poate considera în mod obiectiv că normele de protejare a terților adoptate prin Directiva 91/439 nu au fost aplicate are dreptul de a controla condițiile de aplicare a principiului recunoașterii reciproce.
89.
Acesta este cazul în special atunci când simpla lectură a permisului de conducere arată că nu este îndeplinită condiția domiciliului efectiv minim impusă de articolul 7 alineatul (1) litera (b) din această directivă și că persoana în cauză a făcut obiectul unei măsuri de retragere a permisului pe teritoriul statului membru care a efectuat controlul, măsură însoțită de o obligație de a reuși un test medico-psihologic în scopul emiterii unui nou permis.
90.
Credem că, în acest cadru, în caz de îndoială, statul membru care efectuează controlul are dreptul de a sesiza statul membru care a emis permisul pentru ca acesta să se poată pronunța, astfel cum numai el poate să o facă, asupra valabilității documentului pe care l-a emis.
91.
În prezentele cauze, aceasta ar însemna că statului membru care a emis permisul îi revine sarcina de a verifica dacă, având în vedere împrejurările care au condus la retragerea primului permis și pericolul pe care posesorul permisului de conducere îl reprezintă pentru ceilalți utilizatori de drum, acesta a făcut obiectul unui examen medical de un nivel comparabil cu cel al testului medico-psihologic.
92.
În cazul în care statul membru care a emis permisul a efectuat un test de un nivel comparabil cu cel impus în primul stat membru, prin verificarea capacității medicale a posesorului permisului de conducere și în special a dependenței acestuia de droguri și de alcool, considerăm că primul stat membru trebuie să recunoască permisul astfel emis în temeiul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 91/439.
93.
În schimb, dacă statul membru care emite permisul informează primul stat membru că nu are cunoștință de antecedentele posesorului acestui permis și că, din acest motiv, nu a fost efectuat niciun examen medical aprofundat care să dovedească faptul că acesta este din nou apt să conducă, credem că, în mod excepțional, în temeiul articolului 8 alineatele (2) și (4) din directiva menționată, primul stat membru are dreptul să refuze recunoașterea valabilității respectivului permis, având în vedere pericolul dovedit al posesorului în cauză.
94.
În opinia noastră, posibilitatea autorităților competente de a controla un conducător auto care posedă un permis emis de un alt stat membru și de a verifica, dacă este cazul, valabilitatea acestui permis la autoritățile statului membru care l-a emis nu este contrară principiului recunoașterii reciproce.
95.
Situația ar fi diferită numai în cazul în care statul membru care a efectuat controlul nu ar recunoaște din oficiu permisul de conducere sau dacă acest permis nu ar fi recunoscut ca valabil, deși controlul nu indica nimic anormal.
96.
Într-o recomandare, însăși Comisia a pus accentul pe faptul că un mijloc important și eficient de prevenire și de reducere a numărului de accidente îl reprezintă controlul și în special controlul transfrontalier (
18
).
97.
În opinia noastră, a nu recunoaște o asemenea posibilitate unui stat membru ar fi contrar obiectivului privind îmbunătățirea siguranței rutiere spre care tinde Directiva 91/439 și pe care îl promovează Comisia (
19
).
98.
De altfel, Comisia a amintit că lipsa de siguranță rutieră reprezintă prima preocupare a utilizatorilor de drum și că, dintre toate mijloacele de transport, automobilul este de departe cel mai periculos și cel care face cele mai multe victime (
20
).
99.
Comisia mai precizează că statelor membre le revine sarcina de a adopta măsurile necesare pentru a atinge obiectivul stabilit de Cartea Albă, care este de a reduce la jumătate numărul de morți pe drumuri (
21
).
100.
În această privință, cazul domnului Wiedemann ne arată că starea de pericol nu pare să fi fost îndepărtată, întrucât, la mai puțin de o lună după obținerea permisului de conducere ceh, acesta a produs din nou un accident pe teritoriul german.
101.
O asemenea soluție nu ni se pare contrară jurisprudenței Curții.
102.
Într-adevăr, am observat că în Hotărârea Kapper, citată anterior, era vorba numai de condiția domiciliului.
103.
S-ar putea de asemenea obiecta că în Ordonanța Halbritter, citată anterior, Curtea a admis din nou că statele membre nu au dreptul de a verifica încă o dată respectarea condițiilor de emitere și că era vorba, în speță, de condiția referitoare la aptitudinea medicală (
22
).
104.
Cu toate acestea, spre deosebire de prezentele cauze, autoritățile statului membru care a emis permisul în cauza în care s-a pronunțat Ordonanța Halbritter, citată anterior, verificaseră deja aptitudinea medicală a posesorului permisului de conducere, examinând chiar faptul dacă acesta se afla încă sub influența drogurilor (
23
).
105.
Întrucât verificarea era deja efectuată, iar autoritățile austriece considerau că solicitantul era apt din punct de vedere medical să conducă, Republica Federală Germania nu mai avea dreptul să impună posesorului permisului efectuarea unui test medico-psihologic și, prin urmare, să refuze recunoașterea acestui permis.
106.
În sfârșit, prezentele cauze se disting de asemenea de cauza Kremer (
24
), întrucât, în aceasta din urmă, Republica Federală Germania refuzase din oficiu să recunoască un permis de conducere emis de Regatul Belgiei, fără a se fi asigurat în prealabil că Regatul Belgiei efectuase verificările necesare cu privire la aptitudinea medicală.
107.
În plus, Verwaltungsgericht Sigmaringen solicită Curții să stabilească dacă, în timpul examinării de către statul membru care a emis permisul de conducere a condițiilor de obținere a acestuia, statul membru pe teritoriul căruia posesorul permisului a făcut obiectul unei măsuri de retragere a unui prim permis poate adopta măsuri provizorii în scopul suspendării celui de al doilea permis.
108.
În opinia noastră, în așteptarea deciziei statului membru care emite permisul, statul membru care efectuează controlul poate în mod valabil să retragă permisul de conducere în litigiu printr-o măsură considerată în acest caz necesară pentru protecția terților.
109.
Într-adevăr, în opinia noastră, este de neconceput să trebuiască să se aștepte un nou accident sau comiterea unei noi infracțiuni pentru a autoriza statul membru care efectuează controlul să acționeze.
110.
În realitate, o poziție diferită ar însemna negarea oricărei politici de prevenire a cărei importanță în materie de siguranță rutieră o cunoaștem însă. Aceasta ar fi de asemenea de natură să șocheze, pe bună dreptate, opinia publică și să pună la îndoială eficacitatea și utilitatea măsurilor comunitare.
111.
Pentru toate aceste motive, considerăm că trebuie să se răspundă după cum urmează la întrebările adresate.
112.
În cazul în care unei persoane i-a fost retras permisul de conducere într-un stat membru pentru motivul că aceasta conducea sub influența alcoolului sau a drogurilor și, ținând seama de pericolul reprezentat de aceasta, emiterea unui nou permis este condiționată de reușirea unui test medico-psihologic, acest stat membru are dreptul, în temeiul articolului 1 alineatul (2) și al articolului 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439, să refuze recunoașterea valabilității unui permis emis de un alt stat membru dacă, în statul membru în care a fost emis permisul, nu s-a efectuat un test de nivel comparabil cu cel impus în primul stat.
113.
Pe de altă parte, articolul 1 alineatul (2) și articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439 trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca un stat membru să adopte măsuri provizorii, precum suspendarea permisului de conducere, pe perioada examinării de către statul membru care a emis permisul a condițiilor de obținere a acestuia, în cazul în care posesorul permisului menționat are un comportament potențial periculos.
V — Concluzie
114.
Având în vedere considerațiile care precedă, propunem Curții să răspundă după cum urmează la întrebările adresate de Verwaltungsgericht Sigmaringen și de Verwaltungsgericht Chemnitz:
„Articolul 1 alineatul (2) și articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca un stat membru să refuze recunoașterea valabilității unui permis de conducere emis de un alt stat membru în cazul în care posesorului acestui permis i-a fost retras un permis de conducere în primul stat membru pentru motivul că acesta conducea sub influența alcoolului sau a drogurilor și, ținând seama de pericolul reprezentat de acesta, emiterea unui nou permis de conducere este condiționată de reușirea unui test medico-psihologic, iar în statul membru care a emis permisul nu s-a efectuat un test de un nivel comparabil cu cel impus în primul stat.
Pe de altă parte, articolul 1 alineatul (2) și articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439 trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca un stat membru să adopte măsuri provizorii, precum suspendarea permisului de conducere, pe perioada examinării de către statul membru care a emis permisul a condițiilor de obținere a acestuia, în cazul în care posesorul permisului menționat are un comportament potențial periculos.”
(
1
)	Limba originală: franceza.
(
2
)	Directiva din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere (JO L 237, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 62).
(
3
)	A se vedea articolul 1 din directiva menţionată.
(
4
)	A se vedea al patrulea considerent.
(
5
)	Potrivit articolului 9 primul paragraf din Directiva 91/436, domiciliul stabil reprezintă locul unde o persoană locuiește permanent, adică cel puțin 185 de zile din fiecare an calendaristic. În cazul în care posesorul permisului este student în statul membru respectiv, acesta trebuie să facă dovada că s-a stabilit de cel puţin șase luni în statul menţionat.
(
6
)	Articolul 11 alineatele 2 și 3 din FeV.
(
7
)	Articolele 69 și 69 bis din Codul penal german.
(
8
)	A se vedea punctul 14, punctul 14.1 primul paragraf, punctul 15 și punctul 15.1 din anexa III menţionată.
(
9
)	A se vedea articolul 1 alineatul (2) din Directiva 91/439.
(
10
)	Hotărârea din 29 februarie 1996 (C-193/94, Rec., p. I-929, punctul 26).
(
11
)	Hotărârea din 29 octombrie 1998 (C-230/97, Rec., p. I-6781, punctul 41).
(
12
)	Hotărârea din 10 iulie 2003 (C-246/00, Rec., p. I-7485, punctul 60).
(
13
)	A se vedea Hotărârile citate anterior Awoyemi (punctul 42) și Comisia/Ţările de Jos (punctul 61).
(
14
)	A se vedea punctele 35-40 din Concluziile prezentate de avocatul general Léger în cauza Kapper (Hotărârea din 29 aprilie 2004, C-476/01, Rec., p. I-5205).
(
15
)	Punctele 46-48 și jurisprudenţa citată.
(
16
)	A se vedea Hotărârea Kapper, citată anterior (punctul 76), și Ordonanţa din 6 aprilie 2006, Halbritter (C-227/05, nepublicată în Recueil, punctul 37).
(
17
)	A se vedea în special site-ul www.fahrschulvermittlung.com.
(
18
)	A se vedea Recomandarea Comisiei din 6 aprilie 2004 privind aplicarea reglementării în domeniul siguranţei rutiere (JO L 111, p. 75).
(
19
)	A se vedea Cartea Albă a Comisiei din 12 septembrie 2001, intitulată „Politica europeană a transporturilor la orizontul anului 2010: momentul deciziei” [COM(2001) 370 final]. Amintim publicaţia Comisiei „Să salvăm 20000 de vieţi pe drumurile noastre. O răspundere împărţită”, disponibilă pe site-ul http://ec.europa.eu/transport/roadsafety_library/rsap/rsap_fr.pdf, în cadrul Programului european de acţiune pentru siguranţa rutieră — Să reducem la jumătate numărul de victime ale accidentelor de circulaţie în Uniunea Europeană până în 2010: o răspundere împărţită [COM(2003) 311 final].
(
20
)	A se vedea Cartea Albă, op. cit. (p. 70).
(
21
)	Ibidem (p. 73).
(
22
)	A se vedea punctul 34 din ordonanţa menţionată.
(
23
)	A se vedea punctul 31 din aceeași ordonanţă.
(
24
)	Ordonanţa din 28 septembrie 2006 (C-340/05, nepublicată în Recueil, Rec., p. I-98*).