62006CC0458
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
Г-Н YVES BOT
представено на 3 април 2008 година (
1
)
Дело C-458/06
Skatteverket
срещу
Gourmet Classic Ltd
„Компетентност на Съда — Директива 92/83/ЕИО — Хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки — Член 20, първо тире — Алкохол, който е част от състава на виното за готвене — Освобождаване от облагане с хармонизирания акциз“
1.
С настоящото преюдициално запитване Regeringsrätten (Швеция) цели да установи дали алкохолът, който е част от състава на виното за готвене, трябва да се счита за етилов алкохол по смисъла на член 20 от Директива 92/83/EИO (
2
).
2.
Особеното в настоящия случай е, че всички страни в главното производство са съгласни, че съдържащият се във виното за готвене алкохол трябва да се счита за етилов алкохол по смисъла на тази разпоредба.
3.
Следователно посоченото дело поставя въпроса за наличието на спор, а оттук — за компетентността на Съда да се произнесе по преюдициалния въпрос.
4.
В настоящото заключение ще изложа причините, поради които считам, че Съдът не е компетентен да се произнесе по този преюдициален въпрос.
I — Правна уредба
A — Общностното право
5.
Директива 92/83 цели да хармонизира структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните продукти, и по-конкретно да даде за всички обхванати продукти общи определения, основани на тези, които се съдържат в Комбинираната номенклатура (КН), действаща към момента на приемане на тази директива (
3
).
6.
Член 20 от Директива 92/83 определя етиловия алкохол като:
„—
всички продукти с действително алкохолно съдържание в обемно изражение, надхвърлящо 1,2 % vol, включени в [позиции] по КН 2207 и 2208[ (
4
)], включително в случаите, когато тези продукти съставляват част от стока, попадаща в друга глава от КН;
—
продукти с действително алкохолно съдържание в обемно изражение, надхвърлящо 22 % vol, включени в [позиции] по КН 2204, 2205 и 2206[ (
5
)];
—
продукти, съдържащи спирт за хранителни цели, независимо дали е в разтворено състояние […]“.
7.
Освен това по силата на член 27, параграф 1, буква е) от Директива 92/83 държавите-членки освобождават продуктите, съдържащи етилов алкохол, от облагане с хармонизирания акциз, когато тези продукти „се използват директно като съставки на полуготови продукти за производството на хранителни продукти, с пълнеж или в друга форма, при условие че във всички случаи алкохолното съдържание не надхвърля 8,5 литра чист алкохол на 100 kg от стоката за шоколадови продукти и 5 литра чист алкохол на 100 kg от стоката за други продукти“.
Б — Националното право
8.
Шведският закон за акцизите върху алкохола (lagen om alkoholskatt) (
6
), който транспонира във вътрешния правов ред Директива 92/83, предвижда в член 1, първа алинея, че акцизи върху алкохола се дължат за бирите, вината и другите ферментирали напитки, за междинните продукти, както и за етиловия алкохол.
9.
По силата на член 3 от LAS виното, включено в позиции КН 2204 и 2205, се облага с акциз, като превръщането в алкохол трябва да е резултат изключително от ферментация, а алкохолното съдържание трябва да е по-високо от определени равнища, които същия член определя.
10.
Относно етиловия алкохол член 6 от LAS предвижда, че акцизи се дължат за продуктите, включени в позиции КН 2207 и 2208, чието алкохолно съдържание надвишава 1,2 % vol, дори когато тези продукти са част от стока, попадаща в друга глава от Комбинираната номенклатура.
11.
Въпреки това член 7, първа алинея, точка 5 от LAS постановява, че не се дължи никакъв акциз за продуктите, които се използват директно в храни или като съставки на полуготови продукти за производството на храни, с пълнеж или в друга форма, при условие че във всеки случай алкохолното съдържание не надвишава 8,5 l чист алкохол на 100 kg от стоката за шоколадови продукти и 5 l чист алкохол на 100 kg от стоката за други продукти.
II — Фактите и главното производство
12.
Gourmet Classic Ltd (наричано по-нататък „Gourmet Classic“) е британско предприятие, което желае да пусне в продажба на шведския пазар вино за готвене.
13.
Преди да пусне на пазара своя продукт, Gourmet Classic иска становище от Skatterättsnämnden (шведска комисия по данъчно право), с което този орган да му потвърди, че виното му за готвене не се облага с акциз, тъй като според него то е обхванато от освобождаването, предвидено в член 27, параграф 1, буква е) от Директива 92/83.
14.
Въпросното вино за готвене е съставено от смес на около 40 % обикновено червено или бяло вино с около 60 % обезалкохолено вино, към което е добавено малко количество сол. Алкохолното съдържание на това вино за готвене е 4,8 l алкохол на 100 kg завършен продукт.
15.
HM Customs and Excise, Tariff and Statistical Office (британска данъчна администрация) посочва на Gourmet Classic, че неговото вино за готвене е включено в код КН 2103909089.
16.
В рамките на процедурата, протекла пред Skatterättsnämnden, Skatteverket (шведска данъчна администрация) представя становището си и поддържа, че на основание член 6 от LAS виното за готвене, продавано от Gourmet Classic, се облага с данък върху алкохола, но същият продукт е обхванат от освобождаването, предвидено в член 7, първа алинея, точка 5 от LAS.
17.
Следователно според Skatteverket, акциз не би трябвало да се събира върху виното за готвене, пуснато в продажба от Gourmet Classic.
18.
Skatterättsnämnden издава становището си, следвайки препоръката на Skatteverket.
19.
Последната подава въззивна жалба пред Regeringsrätten с цел той да потвърди становището, издадено от Skatterättsnämnden. Gourmet Classic заявява, че също споделя становището на Skatterättsnämnden.
20.
Regeringsrätten счита, че за да може да се произнесе, е необходимо да получи разяснения относно основателността на искането виното за готвене да се смята за съдържащо етилов алкохол по смисъла на Директива 92/83.
III — Преюдициалният въпрос
21.
Regeringsrätten решава да спре производството и да постави на Съда следния въпрос:
„Трябва ли алкохолът, който е част от състава на виното за готвене, да бъде класиран в категорията на етиловите алкохоли, посочена в член 20, първо тире от Директива [92/83]?“
IV — Анализ
22.
В становището си, представено пред Съда, Комисията на Европейските общности е на мнение, че Съдът не може да се произнесе по преюдициалния въпрос, поставен от Regeringsrätten.
23.
Според нея обстоятелството, че Skatteverket е поискала от препращащата юрисдикция не изменение на становището, издадено от Skatterättsnämnden, а неговото потвърждаване, показвало, че не съществува никакъв спор между страните по главното производство. Комисията посочва също че всички страни в спора са съгласни, че виното за готвене е освободено от всякакви данъци върху алкохола.
24.
Комисията цитира Решение от 16 декември 1981 г. по дело Foglia (
7
), в което Съдът постановява, че член 234 ЕО му възлага мисия, която не е да формулира консултативни становища по общи или хипотетични въпроси, a да подпомага правораздаването в държавите-членки (
8
).
25.
Отново позовавайки се на посоченото по-горе Решение по дело Foglia, Комисията добавя, че Съдът не е компетентен да отговаря на въпрос за тълкуване като поставения по главното производство, тъй като той се вписвал в процесуална конструкция, уговорена между страните с цел Съдът да бъде накаран да се произнесе по определени проблеми на общностното право, които не съответстват на обективна необходимост, присъща за разрешаването на съдебен спор.
26.
Подобно на Комисията, аз съм на мнение, че Съдът не е компетентен да отговори на поставения от Regeringsrätten въпрос.
27.
Процедурата, предвидена в член 234 ЕО, е инструмент за сътрудничество между Съда и националните юрисдикции (
9
). Преюдициалното запитване позволява на националния съд, който има съмнения относно тълкуването на дадена общностна разпоредба, да отправи запитване до Съда с цел последния да постанови решение, което му е необходимо за разрешаването на даден спор.
28.
Макар да е истина, че в рамките на член 234 ЕО националният съд, сезиран със спора, трябва да прецени необходимостта от даден преюдициален въпрос и неговата релевантност, също така е вярно, че Съдът е този, който съобразно случая трябва да провери собствената си компетентност и условията, при които е бил сезиран (
10
).
29.
Така може да се наложи Съдът да провери дали запитването е отправено от национална юрисдикция на държава-членка (
11
), която е сезирана със спор (
12
) и счита, че заключението на Съда е необходимо за постановяване на нейното решение (
13
).
30.
Процедурата пред Skatterättsnämnden е особена. Комисията има за задача да издава предварителни становища по въпроси, засягащи по-конкретно взаимоотношенията на данъкоплатците с публичните органи по повод данъчните им задължения (
14
). Когато данъкоплатец отправя искане до Skatterättsnämnden, Skatteverket има възможност да представи становище досежно облагането на съответната сделка.
31.
След това Skatterättsnämnden формулира становище относно начина, по който поставеният пред него въпрос трябва да се разреши при облагането на тази сделка. Това становище може да се обжалва пред Regeringsrätten по инициатива на отправилия искането и/или на Skatteverket (
15
).
32.
В посоченото по-горе Решение по дело Victoria Film Съдът е постановил, че не е компетентен да се произнесе по преюдициалните въпроси, поставени от Skatterättsnämnden, като се е мотивирал с това, че същата изпълнява основно административни функции, и е напомнил, че националните юрисдикции имат право да сезират Съда само ако пред тях е висящ спор и ако трябва да се произнесат в рамките на производство, което има за цел да доведе до решение с правораздавателен характер (
16
).
33.
Въпреки това в същото решение Съдът добавя, че в случай че данъкоплатецът или Skatteverket подаде жалба срещу предварително становище, сезираният Regeringsrätten може да се счете като изпълняващ правораздавателни функции по смисъла на член 234 ЕО, имащи за цел контрол за законосъобразността на акт, уреждащ облагането на даден данъкоплатец (
17
).
34.
Следователно няма никакво съмнение, че Regeringsrätten е национална юрисдикция по смисъла на член 234 EО.
35.
В замяна на това считам, че в главното производство не е изпълнено условието за наличие на висящ спор пред националната юрисдикция.
36.
Удачно е най-напред да се отбележи, че понятието „спор“ се дефинира като оспорване, което е предмет на дело, с уточнението, че под оспорване трябва да се разбира разногласие (
18
).
37.
По-нататък, отново що се отнася до условието за наличие на спор, Съдът вече е приемал, че не е компетентен да се произнесе, когато спорът е изкуствено създаден от страните с цел да го накара да формулира консултативно становище по общ или хипотетичен въпрос (
19
) или пък когато исканията на ищеца или жалбоподателя по главното производство са били удовлетворени след изпращане на преюдициалното запитване от националната юрисдикция до Съда (
20
).
38.
В такива случаи Съдът приема, че не съществува същински спор или че спорът, довел до преюдициалния въпрос, вече не съществува, тъй като няма или вече няма оспорване между страните.
39.
Аз твърдя, че в главното производство е безспорно, че всички страни, а именно Gourmet Classic, Skatterättsnämnden и Skatteverket, са съгласни с решението, което трябва се вземе.
40.
Всъщност от акта за препращане е видно, че Gourmet Classic е поискало от Skatterättsnämnden потвърждение, че виното за готвене няма да бъде обложено с акциз върху алкохола, тъй като според него то попада в изключенията, предвидени в член 27, параграф 1, буква е) от Директива 92/83 и възпроизведени в член 7, първа алинея, точка 5 от LAS (
21
).
41.
В рамките на това дело Skatteverket поддържа пред Skatterättsnämnden, че виното за готвене действително може да се ползва от освобождаването, предвидено в последната разпоредба (
22
).
42.
Освен това Skatterättsnämnden издава становище, съответстващо на становищата на двете страни (
23
).
43.
Впрочем Regeringsrätten добавя в точка 22 от акта за препращане, че страните по главното производство са съгласни, че не трябва да бъде събиран никакъв акциз върху алкохола.
44.
От тези обстоятелства ясно следва, че няма разногласие между страните и следователно няма спор пред националната юрисдикция.
45.
Не за първи път Regeringsrätten иска Съдът да се произнесе по спор в главно производство, свързан със становище на Skatterättsnämnden (
24
). В предходните дела Съдът е постановявал, че е компетентен да се произнесе по преюдициални запитвания, отправени от Regeringsrätten, в съответствие със съдебната практика по посоченото по-горе дело Victoria Film.
46.
Всъщност в споменатите дела Regeringsrätten е бил сезиран с жалба срещу дадено предварително становище на Skatterättsnämnden и тогава е трябвало да разрешава спора с цел постановяване на решение с правораздавателен характер (
25
).
47.
За разлика от нашето дело, становището на Skatterättsnämden е било обжалвано, което е пораждало спор.
48.
Наистина в Решение от 9 февруари 1995 г. по дело Leclerc-Siplec (
26
) Съдът постановява, че е компетентен да се произнесе, въпреки че поддържаната от ответника по главното производство гледна точка е идентична с тази на жалбоподателя (
27
).
49.
Въпреки това трябва да се отбележи, че в посоченото по-горе Решение по дело Leclerc-Siplec при започване на главното производство е съществувал истински съдебен спор между страните. Всъщност дружествата TF1 Publicité и M6 Publicité са отказали да излъчат рекламно съобщение за разпространение на гориво в супермаркетите Leclerc. Тогава извършващото внос дружесто Édouard Leclerc-Siplec е завело дело срещу тези две дружества пред Tribunal de commerce de Paris [Търговски съд Париж] (Франция) (
28
).
50.
Следователно в нашето дело в основата на производството не е някакво разногласие между страните, а искането за потвърждаване на становище, с което всички страни са съгласни. Особеното в главното производство е, че Skatteverket може да обжалва пред Regeringsrätten становище, издадено от Skatterättsnämnden, дори обжалването да има за цел да се поиска потвърждаването на това становище.
51.
Следователно в нашия случай става въпрос не за симулативен или изкуствено създаден спор, както е било по делата, по които са постановени посочените по-горе Решение по дело Foglia и Решение от 21 януари 2003 г. по дело Bacardi-Martini и Cellier des Dauphins (
29
), а за искане за потвърждаване на становище при липса на какъвто и да било спор.
52.
Освен това препращащата юрисдикция уточнява в запитването си, че е била сезирана с цел „да се създаде съдебна практика“ по въпроса за освобождаването на виното за готвене от облагане с акциз и да му се придаде общ обхват.
53.
С други думи, според мен тази юрисдикция иска от Съда да формулира консултативно становище.
54.
Впрочем в Решение от 16 юли 1992 г. по дело Meilicke (
30
) Съдът е уточнил че духът на сътрудничество, който трябва да ръководи развитието на производството по постановяване на преюдициално заключение, предполага, че от своя страна националният съд трябва да отчита възложените на Съда правомощия (
31
). Тези правомощия се състоят не във формулирането на консултативни становища, а в това да се отговори на необходимост, присъща за ефективното разрешаване на съдебен спор (
32
).
55.
Според мен да се приеме, че Съдът е компетентен в случай като поставения за разглеждане пред нас, би означавало да се заобиколи целта, преследвана от член 234 ЕО, и да се пренебрегнат условията, според които сезирането на Съда в рамките на този член предполага, че е налице спор и че преюдициалният въпрос е обоснован от необходимостта от разрешаване на истински съдебен спор.
56.
Искам да добавя, че дори да се допусне, че накрая Regeringsrätten ще приеме становище обратно на становището на Skatterättsnämnden и на становището на всичките страни по главното производство, Gourmet Classic евентуално би могло да оспори пред националния съд решението, облагащо го с вносни сборове, а този съд би могъл в рамките на това, което би представлявало истински спор, да запита Съда за обхвата на член 20 от Директива 92/83.
57.
Предвид всички тези обстоятелства считам, че Съдът не е компетентен да се произнесе по поставения от Regeringsrätten въпрос.
V — Заключение
58.
Предвид изложените дотук съображения предлагам на Съда да постанови, че не е компетентен да се произнесе по преюдициалния въпрос, поставен от Regeringsrätten.
(
1
)	Език на оригиналния текст: френски.
(
2
)	Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (ОВ L 316, стp. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 152).
(
3
)	Вж. второто и третото съображение от посочената директива.
(
4
)	Според Регламент (ЕИО) № 2587/91 на Комисията от 26 юли 1991 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3), приложим към момента на влизане в сила на Директива 92/83, т.е. към 31 декември 1992 г., тарифна позиция КН 2207 съответства на „[е]тилов алкохол, неденатуриран, с алкохолно съдържание по обем 80 % vol или повече; етилов алкохол и дестилати, денатурирани, с всякакво алкохолно съдържание“. [неофициален превод] Що се отнася до тарифна позиция КН 2208, тя съответства на „[е]тилов алкохол, неденатуриран, с алкохолно съдържание по обем под 80 % vol; дестилати, ликьори и други спиртни напитки; сложни алкохолни препарати, използвани за производството на напитки“. [неофициален превод]
(
5
)	На основание Регламент № 2587/91 тези тарифни позиции съответстват респективно на „[в]ина от прясно грозде, включително обогатените с алкохол; мъст от грозде, различна от тази от № 2009“, [неофициален превод] на „[в]ермути и други вина от прясно грозде, ароматизирани с растения или ароматни вещества“, [неофициален превод] и накрая, на „[д]руги ферментирали напитки (например от ябълки, от круши, медовина); смеси от ферментирали напитки и смеси от ферментирали и безалкохолни напитки, неупоменати, нито включени другаде“. [неофициален превод]
(
6
)	SFS 1994, № 1564, наричан по-нататък „LAS“.
(
7
)	244/80, стр. 3045.
(
8
)	Точка 18.
(
9
)	Вж. по-конкретно Решение от 20 януари 2005 г. по дело García Blanco (C-225/02, Recueil, стр. I-523, точка 26).
(
10
)	Вж. по-конкретно Решение от 15 юни 1995 г. по дело Zabala Erasun и др. (C-422/93—C-424/93, Recueil, стр. I-1567, точки 13—17 и цитираната съдебна практика).
(
11
)	Вж. по-конкретно Решение от 31 май 2005 г. по дело Syfait и др. (C-53/03, Recueil, стр. I-4609, точка 21).
(
12
)	Вж. Решение от 21 април 1988 г. по дело Pardini (338/85, Recueil, стр. 2041, точки 10 и 11).
(
13
)	Вж. посоченото по-горе Решение по дело Zabala Erasun и др. (точки 28 и 29, както и цитираната съдебна практика), посоченото по-горе Решение по дело García Blanco (точки 27 и 28), Решение от 20 януари 2005 г. по дело Salgado Alonso (C-306/03, Recueil, стр. I-705, точки 41 и 42), както и Решение от 15 юни 2006 г. по дело Acereda Herrera (C-466/04, Recueil, стр. I-5341, точка 49).
(
14
)	Вж. точка 10 от заключението на генералния адвокат Fennelly по делото, по което е постановено Решение от 12 ноември 1998 г. по дело Victoria Film (C-134/97, Recueil, стр. I-7023).
(
15
)	Вж. бележка под линия 14.
(
16
)	Точки 14 и 15.
(
17
)	Точки 18 и 19. Вж. също така Решение от 18 ноември 1999 г. по дело X и Y (C-200/98, Recueil, стр. I-8261, точки 16 и 17).
(
18
)	Вж. Le Petit Robert, Dictionnaire de la langue française, Dictionnaires Le Robert, Paris, 2004.
(
19
)	Вж. посоченото по-горе Решение по дело Foglia.
(
20
)	Вж. посоченото по-горе Решение по дело García Blanco (точки 29—31).
(
21
)	Вж. акта за препращане (точка 11).
(
22
)	Вж. акта за препращане (точка 12).
(
23
)	Вж. акта за препращане (точка 13).
(
24
)	Вж. по-конкретно Решение от 29 март 2007 г. по дело Aktiebolaget NN (C-111/05, Сборник, стр. I-2697) и Определение от 10 май 2007 г. по дело A и B (C-102/05, Сборник, стр. I-3871).
(
25
)	Курсивът мой.
(
26
)	C-412/93, Recueil, стр. I-179.
(
27
)	Точки 3, 14 и 15.
(
28
)	Точки 2 и 3.
(
29
)	C-318/00, Recueil, стр. I-905.
(
30
)	C-83/91, Recueil, стр. I-4871.
(
31
)	Точка 25.
(
32
)	Посоченото по-горе Решение по дело Foglia (точки 18 и 20).