62004CJ0135_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I mål C‑135/04,
angående en talan om fördragsbrott enligt artikel 226 EG, som väckts den 12 mars 2004,
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av G. Valero Jordana och M. van Beek, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,
sökande,
mot
Konungariket Spanien, företrätt av N. Díaz Abad och Muñoz Pérez, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,
svarande,
meddelar
DOMSTOLEN (andra avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden C.W.A. Timmermans, samt domarna R. Silva de Lapuerta, C. Gulmann (referent), R. Schintgen och G. Arestis,
generaladvokat: L.A. Geelhoed,
justitiesekreterare: avdelningsdirektören M. Ferreira,
efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 24 februari 2005,
med beaktande av de skriftliga yttranden som har avgetts av parterna,
och efter att den 7 april 2005 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1. Europeiska gemenskapernas kommission har yrkat att domstolen skall fastställa att Konungariket Spanien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 7.4 i rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar (EGT L 103, s. 1; svensk specialutgåva, område 15, volym 2, s. 161, nedan kallat direktivet), genom att i Guipúzcoaprovinsen tillåta jakt på ringduva enligt metoden ”a contrapasa”.
Tillämpliga bestämmelser
Direktivet
2. Artikel 7 i direktivet har följande lydelse:
”1. De arter som anges i bilaga 2 får med hänsyn tagen till deras populationsnivå, geografiska spridning och reproduktion inom gemenskapen jagas i enlighet med nationell lagstiftning. Medlemsstaterna skall säkerställa att jakten på dessa arter inte äventyrar ansträngningarna att bevara arterna i deras utbredningsområde.
…
4. Medlemsstaterna skall säkerställa att jakt, även falkenering om sådan bedrivs, som äger rum i enlighet med gällande nationella bestämmelser överensstämmer med principerna om ett förnuftigt utnyttjande och en ekologiskt balanserad kontroll av de berörda fågelarterna och är förenlig med de åtgärder som vidtas enligt artikel 2 med avseende på populationen av dessa arter, särskilt flyttfåglar. De skall särskilt se till att de arter på vilka jaktlagstiftning tillämpas inte jagas under uppfödningssäsongen eller under häckningens olika stadier. Beträffande flyttfåglar skall medlemsstaterna särskilt se till att de arter som berörs av jaktbestämmelser inte jagas under häckningen eller under återvändandet till häckningsplatserna. Medlemsstaterna skall till kommissionen lämna all relevant information om den praktiska tillämpningen av sina gällande jaktbestämmelser.”
3. Ringduva omnämns i bilaga 2 till direktivet.
4. I artikel 9.1 i direktivet föreskrivs följande:
”Medlemsstaterna får, om det inte finns någon annan lämplig lösning, medge undantag från bestämmelserna i artiklarna 5, 6, 7 och 8 av följande anledningar:
…
c) För att under strängt kontrollerade förhållanden och på selektiv grund tillåta fångst, hållande i fångenskap eller annan förnuftig användning av vissa fåglar i litet antal.”
Den nationella lagstiftningen
5. Enligt tilläggsartikel 8 i lag 40/97 av den 5 november 1997 om ändring av lag 4/89 av den 27 mars 1989 om bevarande av naturområden, flora och fauna (B.O.E. av den 6 november 1997) kan den behöriga myndigheten bevilja undantag från jaktförbudet under häckningens olika stadier och under återvändandet till häckningsplatserna, under förutsättning att det rör sig om flyttfåglar som inte är utrotningshotade, för att under strängt kontrollerade former och på selektiv grund tillåta fångst, hållande i fångenskap eller annan förnuftig användning av vissa jagade arter i litet antal och inom ramen för de gränser som krävs för att garantera arternas bevarande.
6. Varje år godkänner ministeriet för jordbruks- och miljöfrågor föreskrifter antagna av Diputación Foral de Guipúzcao (Orden Foral) om att godkänna jakt på ringduva under återvändandet till häckningsplatserna (jakt enligt metoden ”a contrapasa”) under en period som i normalfallet löper mellan den 15 februari och den 25 mars.
Bakgrund till tvisten
7. Kommissionen mottog i februari 1998 ett klagomål över att det i Guipúzcoaprovinsen gavs tillstånd till jakt på ringduva enligt jaktmetoden ”a contrapasa”.
8. De spanska myndigheterna hävdade den 30 juni 1998, efter att ha blivit tillfrågade av kommissionen om saken i skrivelse av den 23 mars 1998, att det var motiverat att lämna tillstånd för denna jaktmetod av följande skäl:
– Det finns en efterfrågan och ett socialt tryck till följd av den karaktär av tradition som jakt enligt metoden ”a contrapasa” har.
– Jakten påverkan möjligheten att bevara arten i fråga i mycket liten eller obefintlig utsträckning.
– Det föreskrivs restriktiva villkor för jakt på ringduva i de föreskrifter som antas av Diputación Foral de Guipúzcoa.
– Det finns ingen annan lämplig lösning som kan ersätta att det under vissa omständigheter medges tillstånd för fångst, hållande i fångenskap eller annan förnuftig användning av vissa fåglar i litet antal.
9. Kommissionen skickade den 30 april 1999 en formell underrättelse till den spanska regeringen eftersom kommissionen ansåg att Konungariket Spanien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt bestämmelserna i artikel 7.4 i direktivet genom att i Guipúzcoaprovinsen tillåta jakt på ringduva enligt metoden ”a contrapasa”.
10. Den spanska regeringen har i skrivelse av den 23 juli 1999 gjort gällande att år 1998 deltog 23 875 jägare under endast 39 dagar i jaktsäsongen enligt denna metod, viket är ett uttryck för att det finns ett behov av och ett socialt tryck för denna typ av jakt i Guipúzcoaprovinsen. Det är mot bakgrund av detta tryck tillrådligt att tillåta jakt, med alla de begränsningar som det innebär, på ringduva enligt metoden ”a contrapasa”. Denna art är dessutom inte utrotningshotad. Den spanska regeringen förtydligade slutligen i skrivelsen att endast 1 013 duvor hade skjutits år 1998 och att 1 158 duvor hade skjutits år 1999. Det sätt på vilket jakt ”a contrapasa” genomförs respekterar även principerna om ett förnuftigt utnyttjande och en ekologiskt balanserad kontroll av den berörda arten.
11. Kommissionen ansåg att de spanska myndigheternas förklaringar visade att de hade åsidosatt sina skyldigheter enligt artikel 7.4 i direktivet. Kommissionen skickade därför ett motiverat yttrande till Konungariket Spanien den 8 februari 2000 i vilket Konungariket Spanien uppmanades att vidta nödvändiga åtgärder inom en frist på två månader från delgivningen av det motiverade yttrandet.
12. Konungariket Spanien bevarade inte det motiverade yttrandet, varför kommissionen ansåg att det påstådda fördragsbrottet fortfarande bestod, och kommissionen beslutade därför att väcka förevarande talan.
Talan
Parternas argument
13. Kommissionen har anfört att den jakt som aktualiserats i detta mål har skett när ringduvorna återvände till häckningsplatserna och omfattas av det förbud som föreskrivs i artikel 7.4 i direktivet. Den kritiserade jakten omfattas därför inte heller av undantagsbestämmelserna i artikel 9 i direktivet. I själva verket har tillståndet att jaga ringduva enligt metoden ”a contrapasa” som syfte att förlänga den ordinarie jaktperioden för denna art på ett område där ringduvan redan finns. Villkoret att det inte skall finnas några andra lämpliga lösningar är inte uppfyllt i förevarande fall.
14. Den spanska regeringen har härvidlag påpekat att det krav som föreskrivs i artikel 9.1 i direktivet, det vill säga att det inte finns någon annan lämplig lösning, endast gäller för andra undantag än dem som föreskrivs i artikel 9.1 c. I själva verket finns det inte, förutom jaktförbud, någon annan lämplig lösning som kan ersätta att det, under vissa förutsättningar, medges undantag för att under vissa förhållanden tillåta fångst, hållande i fångenskap eller annan förnuftig användning av vissa fåglar i litet antal, såsom det föreskrivs i artikel 9.1 c i direktivet. Den spanska regeringen har i varje fall gjort gällande att den jakt på ringduvor som sker när dessa återvänder till häckningsplatserna sker på ett annat område än det område där de jagas under den ordinarie jaktsäsongen. Det är dessutom så att de jaktposter i inlandet som används för jakten i oktober och november (flyttperioden) huvudsakligen finns i andra områden än de jaktposter som används i februari och mars (återvändandeperioden). De sistnämnda jaktposterna finns huvudsakligen längs kusten på platser som ringduvorna inte besöker vid flyttningen i oktober och november. Det finns således ingen annan lämplig lösning som kan utgöra ett alternativ till att jaga ringduva när den återvänder till häckningsplatserna. Jakten i fråga utgör för övrigt inte på något sätt ett hot mot att ringduvebeståndet även i framtiden kommer att hållas på en lämplig nivå.
Domstolens bedömning
15. Enligt artikel 7.1 i direktivet får de arter som anges i bilaga 2 jagas i enlighet med nationell lagstiftning. I artikel 7.4 föreskrivs emellertid att flyttfåglar inte får jagas under häckningen eller under återvändandet till häckningsplatserna.
16. Ringduva omfattas av dessa båda bestämmelser och får följaktligen inte jagas när den återvänder till häckningsplatserna.
17. Enligt artikel 9.1 c i direktivet får det emellertid, om det inte finns någon annan lämplig lösning, medges undantag för att jaga de arter som anges i bilaga 2 under de perioder som anges i artikel 7.4 i direktivet, och detta även när dessa arter återvänder till häckningsplatserna ( se, för ett liknande resonemang, dom av den 16 oktober 2003 i mål C‑182/02, Ligue pour la protection des oiseaux m.fl., REG 2003, s. I‑12105, punkterna 9–11).
18. Bland de villkor som skall vara uppfyllda för att en sådan jakt skall tillåtas enligt artikel 9.1 c i direktivet finns villkoret att det inte skall finnas någon annan lämplig lösning (se domen i det ovannämnda målet Ligue pour la protection des oiseaux m.fl., punkt 15).
19. Detta villkor anses inte vara uppfyllt när en jaktperiod som har inletts med stöd av undantaget i onödan sammanfaller med perioder under vilka ett extra starkt skydd skall råda. Villkoret är således inte uppfyllt när det jakttillstånd som beviljats med stöd av undantaget endast har till syfte att förlänga jaktperioden för vissa fågelarter på områden där dessa befann sig under de jaktperioder som fastställts i enlighet med artikel 7 i direktivet (se domen i det ovannämnda målet Ligue pour la protection des oiseaux m.fl. punkt 16).
20. Domstolen erinrar om att jaktperioden på ringduva i Guipúzcoaprovinsen med stöd av undantaget i onödan sammanfaller med perioder under vilka ett extra starkt skydd skall råda.
21. Det följer av vad som anförts under den muntliga förhandlingen i domstolen att de områden i Guipúzcoaprovinsen som besöks av ringduva under den ordinarie jaktperioden inte ligger långt ifrån de områden som ringduvan besöker enbart när den återvänder till häckningsplatserna. De förstnämnda områdena är således lättillgängliga för jägare som bor i de sistnämnda områdena.
22. Det kan vidare konstateras att de föreskrifter som antas varje år av behöriga myndigheter i Guipúzcoaprovinsen och enligt vilka det medges undantag för att jaga ringduva i provinsen, och då särskilt i ett antal kustkommuner som endast besöks av denna art endast när den återvänder till häckningsplatserna, i själva verket innebär att jaktperioderna för ringduva förlängs i Guipúzcoaprovinsen. Denna provins bör, mot bakgrund av vad som anförts ovan, betraktas som ett särskilt område som redan besöks av fågelarten i fråga under den jaktperiod som anges i artikel 7 i direktivet.
23. Eftersom villkoret om en annan lämplig lösning är följaktligen inte uppfyllt i detta fall är det således inte tillåtet att jaga ringduva när den återvänder till häckningsplatserna enligt artikel 9.1 c i direktivet.
24. En sådan jakt strider följaktligen mot artikel 7.4 i direktivet.
25. Denna fastställelse påverkas inte av de argument som den spanska regeringen har anfört och enligt vilka ringduva för det första inte är en utrotningshotad art och för det andra jagas hela året i Förenade kungariket. Den spanska regeringen har slutligen anfört att spanska domstolar anser att de föreskrifter enligt vilka jakt på ringduva enligt metoden ”a contrapasa” är tillåten i Guipúzcoaprovinsen överensstämmer med spansk jaktlagstiftning, vilken i sin tur överensstämmer med direktivet.
26. I själva verket har de två första argumenten inget samband med villkoret att det inte finns något annat lämpligt alternativ och påverkar följaktligen inte vad domstolen fastställt i punkt 22 i denna dom.
27. Vad gäller det tredje argumentet saknar det relevans, eftersom det är utrett att jakt enligt metoden ”a contrapasa” strider mot artikel 7.4 i direktivet.
28. Domstolen konstaterar avslutningsvis att Konungariket Spanien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 7.4 i direktivet genom att i Guipúzcoaprovinsen tillåta jakt på ringduva ”a contrapasa”.
Rättegångskostnader
29. Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna om så har yrkats. Kommissionen har yrkat att Konungariket Spanien skall ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Konungariket Spanien har tappat målet skall kommissionens yrkande bifallas.
Domslut
På dessa grunder beslutar domstolen (andra avdelningen) följande dom:
1) Konungariket Spanien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 7.4 i rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar genom att i Guipúzcoaprovinsen tillåta jakt på ringduva enligt metoden ”a contrapasa”.
2) Konungariket Spanien skall ersätta rättegångskostnaderna.