Začasna izdaja
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
LAILE MEDINA,
predstavljeni 23. oktobra 2025(1)
Združene zadeve od C‑258/23 do C‑260/23
IMI – Imagens Médicas Integradas SA (C‑258/23),
Synlabhealth II S.A. (C‑259/23),
SIBS-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA,
SIBS, Cartões – Produção e Processamento de Cartões SA,
SIBS Processos – Serviços Interbancários de Processamento SA,
SIBS International SA,
SIBS Pagamentos SA,
SIBS Gest SA,
SIBS Forward Payment Solutions SA,
SIBS MB SA (C‑260/23)
proti
Autoridade da Concorrência
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (sodišče za konkurenco, regulacijo in nadzor, Portugalska))
„ Predhodno odločanje – Kršitev pravil o konkurenci – Zaseg poslovne dokumentacije – Odredba, ki jo izda državno tožilstvo – Listina o temeljnih pravicah – Člen 8 – Kršitev pravice do spoštovanja osebnih podatkov – Predhodna odobritev sodišča “
Uvod
1.        V sklepnih predlogih, ki sem jih v teh združenih zadevah predstavila 20. junija 2024,(2) sem (prejšnjemu) četrtemu senatu Sodišča predlagala, naj člen 7 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah(3) razlaga tako, da ne nasprotuje zakonodaji države članice, na podlagi katere nacionalni organ, pristojen za konkurenco, v okviru preiskave domnevne kršitve člena 101 ali člena 102 PDEU opravi zaseg elektronskih sporočil, katerih vsebina je povezana s predmetom pregleda, ne da bi imel predhodno odobritev sodišča. Vendar je ta ugotovitev odvisna od pogoja, da so določeni strog pravni okvir za pooblastila nacionalnega organa, pristojnega za konkurenco, ter ustrezna in zadostna jamstva zoper zlorabe in samovoljo. Taka jamstva morajo biti med drugim v obliki popolnega naknadnega sodnega nadzora zadevnih ukrepov.(4)
2.        Po sodbi z dne 4. oktobra 2024, izdani v zadevi Bezirkshauptmannschaft Landeck,(5) je Sodišče na predlog (prejšnjega) četrtega senata in v skladu s členom 60(3) Poslovnika odločilo, da te zadeve predodeli velikemu senatu. Sodišče je v tej sodbi med drugim razsodilo, da člen 4(1)(c) Direktive (EU) 2016/680(6) v povezavi s členoma 7 in 8 ter členom 52(1) Listine ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki pristojnim organom omogoča dostop do osebnih podatkov, shranjenih v mobilnem telefonu, za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja in pregona kaznivih dejanj. Vseeno je razsodilo, da mora biti izvajanje te možnosti, razen v ustrezno utemeljenih nujnih primerih, pogojeno – med drugim – s predhodnim nadzorom sodišča ali neodvisnega upravnega organa.(7)
3.        Sodišče me je v okviru teh dodatnih sklepnih predlogov pozvalo, naj preučim, ali bi bilo treba spoznanja iz sodbe Landeck upoštevati pri odgovoru, ki ga je treba predložitvenemu sodišču dati v teh zadevah, zlasti pri odgovoru na njegovo tretje vprašanje za predhodno odločanje. Sodišče namreč meni, da je treba ugotoviti, ali se zahteva po predhodnem nadzoru sodišča ali neodvisnega upravnega organa lahko prenese na preiskave, ki se opravljajo na področju konkurence, da bi se ugotovile kršitve člena 101 ali člena 102 PDEU, zlasti kadar elektronska pošta, ki jo je zasegel nacionalni organ, pristojen za konkurenco, in dokumentacija, ki izhaja iz te pošte, vsebujeta osebne podatke.
4.        Ti sklepni predlogi zato vključujejo razlogovanje, ki sem ga predstavila v prvih sklepnih predlogih, v skladu z novim predlogom Sodišča. V zvezi s podrobno predstavitvijo pravnega okvira, dejanskega stanja ter postopkov v glavni stvari in pred Sodiščem napotujem na točke od 3 do 19 prvih sklepnih predlogov. To predstavitev je treba dopolniti le z navedbo, da je veliki senat Sodišča 3. junija 2025 po ponovnem odprtju ustnega dela postopka opravil obravnavo. Obravnave so se udeležili stranke iz postopkov v glavni stvari, portugalska, grška, finska in švedska vlada, Evropska komisija in Nadzorni organ EFTA.
Presoja
5.        Naj spomnim, da želi predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem za predhodno odločanje, postavljenim v teh zadevah, v bistvu izvedeti, ali člen 7 Listine nasprotuje temu, da se brez predhodne odobritve pravosodnega organa zasežeta elektronska pošta, izmenjana med člani nadzornega ali upravnega organa in zaposlenimi v podjetju, in poslovna dokumentacija, ki izhaja iz te pošte, v okviru preiskave o sporazumih in praksah, prepovedanih s členoma 101 in 102 PDEU.(8) Natančneje, predložitveno sodišče se sprašuje, ali tak zaseg lahko odobri subjekt, kot je portugalsko državno tožilstvo, ki je po navedbah tega sodišča pristojno – med drugim – za zastopanje države, za obrambo interesov, določenih z zakonom, in za kazenski pregon na podlagi načela zakonitosti.(9)
6.        Najprej je treba navesti, da glede na besedilo vprašanja predložitveno sodišče sprašuje Sodišče zgolj glede razlage člena 7 Listine v kontekstu zasegov poslovne elektronske pošte, izmenjane med člani nadzornega ali upravnega organa in zaposlenimi v podjetjih, ki so predmet preiskave, ki jih običajno opravijo nacionalni organi, pristojni za konkurenco. Ker pa se ti zasegi lahko nanašajo ne le na komunikacije, ki so zajete s členom 7 Listine(10), temveč tudi in neločljivo povezano na osebne podatke, varovane s členom 8 Listine, je to vprašanje primerno preučiti tudi z vidika zadnjenavedene določbe, da bi predložitvenemu sodišču dali koristen odgovor.(11)
7.        V zvezi s tem je treba opozoriti, da člen 8 Listine v odstavku 1 določa pravico do varstva osebnih podatkov. Ta člen v odstavku 2 določa tudi, da se ti podatki obdelujejo ob spoštovanju nekaterih pogojev, od katerih je odvisna zakonitost zadevne obdelave.(12) Čeprav sta različne narave,(13) je pravica do varstva osebnih podatkov tesno povezana s pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja, potrjeno v členu 7 Listine, ki jo dopolnjuje.(14)
8.        Poleg tega pravica do varstva osebnih podatkov nasprotuje temu, da tretje osebe zbirajo informacije o fizičnih osebah, ki so določene ali jih je mogoče določiti, ali da imajo te tretje osebe dostop do njih, ne glede na to, ali gre za javne organe ali javnost na splošno, razen če do takega zbiranja ali dostopa pride v skladu z obdelavo, ki izpolnjuje zahteve iz člena 8(2) Listine.(15) Razen v tem primeru je treba šteti, da zbiranje osebnih podatkov in dostop do njih, ki pomenita obdelavo teh podatkov,(16) omejujeta pravico, zagotovljeno s členom 8(1) Listine.(17)
9.        V obravnavani zadevi je v zvezi z elektronsko pošto, izmenjano med člani nadzornega ali upravnega organa in zaposlenimi v podjetju, in poslovno dokumentacijo, ki izhaja iz te pošte, očitno, da ker lahko ta elektronska pošta in ta dokumentacija vsebujeta tudi osebne podatke v smislu člena 4, točka 1, splošne uredbe o varstvu podatkov,(18) zaseg, ki ga nacionalni organ, pristojen za konkurenco, opravi v okviru preiskave, pomeni omejevanje uresničevanja pravice, zagotovljene s členom 8 Listine.
10.      Vendar iz ustaljene sodne prakse izhaja, da temeljna pravica do varstva osebnih podatkov ni absolutna pravica, temveč jo je treba obravnavati glede na vlogo, ki jo ima v družbi, in jo uravnotežiti z drugimi temeljnimi pravicami.(19) Torej so omejitve take pravice lahko dovoljene, če so v skladu s členom 52(1) Listine predpisane z zakonom ter spoštujejo bistveno vsebino temeljne pravice in načelo sorazmernosti.(20)
11.      Na prvem mestu, zahteva po predpisanosti z zakonom pomeni, da je v pravni podlagi za omejitev temeljne pravice njen obseg določen dovolj jasno in natančno.(21)
12.      V zvezi s tem je treba navesti, da splošna uredba o varstvu podatkov, ki se uporablja za nacionalne organe, pristojne za konkurenco, v okviru preiskav, ki jih uvedejo,(22) med drugim v odstavku 6(1)(e) določa, da je obdelava podatkov zakonita, kadar je potrebna za opravljanje naloge pri izvajanju javne oblasti, dodeljene upravljavcu. V skladu s sodno prakso Sodišča ta določba v povezavi s členom 6(3) te uredbe(23) zahteva obstoj pravne podlage kot podlage za obdelavo osebnih podatkov s strani upravljavcev navedene obdelave, ki delujejo v okviru izvajanja naloge pri izvajanju javne oblasti.(24)
13.      V obravnavani zadevi mora predložitveno sodišče konkretno preučiti te elemente. Vendar je na eni strani jasno, da obdelava osebnih podatkov, kadar je del preiskave, ki jo opravlja nacionalni organ, pristojen za konkurenco, spada v okvir izvajanja javne oblasti.(25) Na drugi strani, kot sem ugotovila v prvih sklepnih predlogih,(26) ukrepi iz postopkov v glavni stvari temeljijo na členih lei no 19/2012 (novo regime jurídico da concorrência) (zakon št. 19/2012 o odobritvi nove pravne ureditve konkurence) z dne 8. maja 2012, ki omogočajo zaseg poslovne dokumentacije za namene pridobitve dokaza o protikonkurenčnem ravnanju.
14.      Iz tega izhaja, da če zaseg elektronske pošte, ki ga je v zadevah v glavni stvari izvedel nacionalni organ, pristojen za konkurenco, pomeni omejitev pravice, zagotovljene s členom 8 Listine, ta omejitev vključuje pravno podlago v skladu s prvo zahtevo iz člena 52(1) Listine.
15.      Na drugem mestu, glede zahteve v zvezi s spoštovanjem bistvene vsebine pravice do varstva osebnih podatkov je v akademski literaturi poudarjena težava pri opredeljevanju jedra te pravice.(27) Ob tej kompleksnosti obstaja še kompleksnost določitve jasne razmejitve med, na eni strani, pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja iz člena 7 Listine in, na drugi strani, pravico do varstva osebnih podatkov iz člena 8 Listine.(28)
16.      Vsekakor ugotavljam, da se Sodišče v sodni praksi nagiba k presoji, da lahko samo zbiranje brez omejitev ali splošen dostop s strani javnih organov do podatkov v elektronskih komunikacijah, ne da bi bila za varstvo teh podatkov določena posebna jamstva zoper nezakonito obdelavo, posega v bistveno vsebino temeljne pravice do varstva osebnih podatkov.(29)
17.      V obravnavani zadevi je treba brez poseganja v preverjanja, ki jih mora opraviti predložitveno sodišče, navesti, da zaseg poslovne korespondence članov nadzornega ali upravnega organa in zaposlenih v podjetju, ki je predmet preiskave, praviloma ne povzroči zbiranja osebnih podatkov brez omejitev ali splošnega dostopa do njih. Kot sem navedla v prvih sklepnih predlogih,(30) je zaseg take korespondence omejen s predmetom preiskave, kot je opredeljen v sklepu o pregledu, iz česar izhaja, da je zbiranje podatkov, ki jih vsebuje ta korespondenca, omejeno na podatke, ki so povezani s preiskovanimi protikonkurenčnimi praksami. Poleg tega se zbrani osebni podatki ne morejo uporabiti za druge namene kot
za ugotavljanje protikonkurenčnega ravnanja, ki je predmet preiskave. Nazadnje, kot bom pojasnila v nadaljevanju teh sklepnih predlogov,(31) je zaseg poslovne korespondence s strani nacionalnega organa, pristojnega za konkurenco, običajno urejen z dodatnimi postopkovnimi jamstvi, ki zagotavljajo med drugim varnost, celovitost in zaupnost teh podatkov.
18.      Iz tega sledi, da ker zaseg elektronske pošte, ki je predmet zadev v glavni stvari, ni privedel do splošnega zbiranja osebnih podatkov v smislu, omenjenem v sodni praksi Sodišča, za ta zaseg ni mogoče šteti, da lahko posega v bistveno vsebino člena 8 Listine.
19.      Na tretjem mestu, v zvezi z načelom sorazmernosti je treba opozoriti, da so v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča omejitve pravice do varstva osebnih podatkov dovoljene samo, če so potrebne in če dejansko ustrezajo ciljem splošnega interesa, ki jih priznava Unija, ali če so potrebne zaradi zaščite pravic in svoboščin drugih. Poleg tega morajo biti take omejitve omejene na tisto, kar je nujno, z ureditvijo, s katero se ureja tak poseg, pa morajo biti določena jasna in natančna pravila, ki urejajo obseg in uporabo zadevnega ukrepa.(32)
20.      Prvič, kot sem navedla v prvih sklepnih predlogih,(33) je namen zasegov, ki jih opravijo nacionalni organi, pristojni za konkurenco, kadar v skladu s členom 3(1) in členom 5 Uredbe (ES) št. 1/2003(34) uporabijo člena 101 in 102 PDEU, odkrivanje ravnanj, ki so v nasprotju s tema določbama, ki sta določbi javnega reda. Ta člena prepovedujeta omejevalne sporazume oziroma zlorabe prevladujočega položaja in uresničujeta cilj, ki je nedvomno v splošnem interesu, in sicer zagotoviti neizkrivljeno konkurenco na notranjem trgu. Ta formulacija, ki izhaja iz sodne prakse Sodišča v zvezi s členom 7 Listine,(35) se v celoti uporablja tudi na področju člena 8 te listine.
21.      Drugič, za uresničevanje cilja ugotavljanja protikonkurenčnih praks na notranjem trgu se mi zdi, da kot alternativa za zaseg elektronske pošte, izmenjane med člani nadzornega ali upravnega organa in zaposlenimi v podjetju prek internega elektronskega poštnega predala tega podjetja, ni na voljo nobeno drugo sredstvo, ki bi bilo enako učinkovito in bi manj posegalo v pravico do varstva osebnih podatkov.(36) Ta elektronska pošta je namreč eden od glavnih virov, ki jih imajo na voljo organi, pristojni za konkurenco, da lahko odkrijejo obstoj protikonkurenčnega ravnanja na notranjem trgu. Sam člen 20(2) Uredbe št. 1/2003 v okviru pooblastila Komisije za pregled omogoča opravljanje takih zasegov,(37) kar je evropski zakonodajalec s sprejetjem Direktive (EU) 2019/1(38), zlasti v njenem členu 6(1)(c), določil tudi za nacionalne organe, pristojne za konkurenco. Zato je treba zasege poslovne elektronske pošte in zbiranje osebnih podatkov, ki jih vsebuje ta pošta, šteti za nujne za namene uresničevanja cilja v splošnem interesu, ki je zaščititi konkurenco na notranjem trgu.
22.      Tretjič, kar zadeva sorazmernost omejitve, ki izhaja iz zasega elektronske pošte, izmenjane med člani nadzornega ali upravnega organa in zaposlenimi v podjetjih, zlasti za temeljno pravico, zagotovljeno s členom 8 Listine, je Sodišče razsodilo, da je treba to sorazmernost presojati v kontekstu, v katerega se taka omejitev umešča, pri čemer je treba pretehtati vse upoštevne elemente obravnavane zadeve.(39) V skladu s sodbo Landeck(40) med take elemente spadajo teža omejitve uresničevanja zadevne temeljne pravice, pomen cilja v splošnem interesu, ki se uresničuje s to omejitvijo, povezava med lastnikom zasežene dokumentacije in zadevnim kaznivim dejanjem ter upoštevnost podatkov za ugotavljanje dejanskega stanja.(41)
23.      Teža omejitve se mora v skladu s sodno prakso Sodišča presojati glede na naravo in občutljivost podatkov, do katerih lahko javni organi pridobijo dostop.(42) Zlasti če je mogoče na podlagi dostopa javnih organov do niza teh podatkov izpeljati „zelo natančne“ ugotovitve o zasebnem življenju zadevne osebe, kot so njene vsakodnevne navade, kraj stalnega ali začasnega prebivališča, poti, dejavnosti, ki jih opravlja, socialni odnosi te osebe in socialna okolja, ki jih obiskuje, je treba poseg v temeljno pravico, varovano s členom 8 Listine, šteti za resen ali celo posebno resen.(43) Tako je tudi, kadar ni mogoče izključiti, da lahko zadevni podatki vključujejo posebej občutljive podatke,(44) kot so podatki, ki razkrivajo rasno ali etnično poreklo, politična mnenja in verska ali filozofska prepričanja.(45)
24.      V obravnavani zadevi je treba navesti, da se glede na besedilo predloga za sprejetje predhodne odločbe vprašanje predložitvenega sodišča nanaša na zaseg poslovne elektronske pošte, izmenjane med člani nadzornega ali upravnega organa in zaposlenimi v podjetju, katerega službeni ali poslovni prostori se pregledujejo.(46) Kot je bilo že navedeno v teh sklepnih predlogih, je dobro znano – in zato te trditve ni več treba utemeljevati – da je v tej elektronski pošti ali v poslovni dokumentaciji, ki ji je priložena, mogoče najti osebne podatke.
25.      Vendar po mojem mnenju ta položaj ni primerljiv s položajem, ki ga je Sodišče preučilo v sodbi Landeck ter se je nanašal na zaseg osebnega mobilnega telefona fizične osebe, osumljene kaznivega dejanja, s strani policijskih organov v zasebnem prebivališču in „vseobsežen in nenadzorovan dostop“(47) do vseh podatkov, shranjenih v njem. Prav tako ga ni mogoče enačiti s položaji iz številnih sodb Sodišča, ki so se v bistvu nanašale na dostop javnih organov do podatkov o prometu ali podatkov o lokaciji, ki jih splošno in neselektivno hranijo ponudniki elektronskih komunikacijskih storitev.(48)
26.      Mobilni telefoni so namreč naprave, na katerih se trenutno na enem mestu hrani ogromna količina osebnih podatkov. Med drugim gre za identifikacijske podatke (neposredna identiteta, kontaktni podatki), podatke o lokaciji (geolokacija, dnevniki klicev in sporočil, brskanje), podatke o povezavi in plačilu (spletni identifikatorji, bančni podatki) ter podatke o aplikacijah in uporabi, vključno z osebnimi nastavitvami. Med temi podatki številni poleg tega spadajo v posebno vrsto osebnih podatkov v smislu člena 9 splošne uredbe o varstvu podatkov, na primer podatki, ki obveščajo o biometričnih značilnostih posameznika, na katerega se nanašajo, njegovem zdravju, življenju ali spolni usmerjenosti ali celo njegovem rasnem ali etničnem poreklu. Ob vseh teh podatkih obstajajo tudi drugi zelo osebni elementi, kot so komunikacije ali fotografije.(49) Vsi ti podatki lahko glede na njihovo številčnost in raznolikost(50) zagotovijo zelo podrobno in temeljito podobo skoraj vseh področij zasebnega življenja posameznika, na katerega se nanašajo, zlasti se če upoštevajo skupaj, kot je Sodišče sicer ugotovilo v sodbi Landeck.(51) Ta ugotovitev velja, kot sem že navedla, tudi za podatke, ki se splošno in neselektivno hranijo na digitalnih strežnikih ponudnikov elektronskih storitev.
27.      Vendar tako kot portugalska, grška, finska in švedska vlada ter Nadzorni organ EFTA in Komisija menim, da osebnih podatkov v poslovni elektronski pošti, zaseženi med preiskavo na področju konkurence, zlasti pošti, izmenjani med člani nadzornega ali upravnega organa in zaposlenimi v podjetju prek internega elektronskega poštnega predala tega podjetja, ni mogoče presojati podobno.
28.      Niti elektronska pošta, izmenjana med člani nadzornega ali upravnega organa in zaposlenimi v podjetju, niti poslovna dokumentacija, ki izhaja iz te pošte, namreč načeloma ne moreta vsebovati podatkov, na podlagi katerih bi bilo mogoče z enako natančnostjo in intenzivnostjo kot v primeru osebnega mobilnega telefona ugotoviti vsakodnevne navade posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki. V zvezi s tem je treba navesti, da na eni strani organi, pristojni za konkurenco, pri opravljanju preiskave v poslovnih prostorih podjetja ne iščejo osebnih podatkov kot takih, temveč poslovne informacije, s katerimi se lahko dokaže protikonkurenčno ravnanje tega podjetja. To pomeni, da se podatki, ki izhajajo iz poslovne pošte članov nadzornega ali upravnega organa in zaposlenimi v podjetju, razen kadar imajo poslovni pomen in so zato koristni za obdolžitev zadevnega podjetja, zbirajo samo postransko.(52) Na drugi strani se mi zdi, da se pri tej vrsti pošte prej lahko zgodi, da se osebni podatki med iskanjem poslovnih informacij podjetja pojavijo razpršeno. V tem kontekstu bi morali organi, pristojni za konkurenco, s proaktivnim delovanjem zunaj obsega preiskave(53) vzpostaviti sistem, ki bi združeval ali povezoval te osebne podatke, da bi se lahko štelo, da je na njihovi podlagi mogoče izrisati podrobno podobo posameznika, na katerega se nanašajo, zunaj njegove poklicne sfere,(54) kar nikakor ni cilj preiskave.(55)
29.      Poleg tega, tudi če elektronska pošta, izmenjana med člani nadzornega ali upravnega organa in zaposlenimi v podjetju, lahko res vsebuje sklicevanja na sestanke ali potovanja teh oseb – ki so načeloma poslovni – ne vsebuje podatkov o lokaciji ali brskalnem prometu, zbranih za namene izdelave profila, ki bi lahko omogočili pravo sledenje njihovemu brskanju.(56) Ta pošta tudi ne more na enaki ravni kot mobilni telefoni ali podobne osebne naprave dati informacij o zasebnih dejavnostih imetnika podatkov, ki jih vsebuje, ali socialnih odnosih in okoljih, ki jih obiskuje. Naj ponovim: ker ne obstaja sistem, ki bi lahko združeval ali povezoval vse te podatke in ki bi vsekakor ostal zunaj obsega preiskave, ne verjamem, da je zgolj na podlagi poslovne elektronske pošte mogoče izdelati natančen in podroben profil nekaterih osebnih vidikov življenja zadevnih fizičnih oseb.
30.      Iz tega sledi, da v nasprotju z ugotovitvami Sodišča v sodbi Landeck z zbiranjem podatkov, ki jih vsebujeta elektronska pošta, izmenjana med člani nadzornega ali upravnega organa in zaposlenimi v podjetju prek internega elektronskega poštnega predala tega podjetja, in poslovna dokumentacija, ki izhaja iz te pošte, načeloma ni mogoče izpeljati „zelo natančnih“ ugotovitev o zasebnem življenju posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, v smislu, zahtevanem v sodni praksi. Za poseg v pravico do varstva osebnih podatkov zato ni mogoče šteti, da je zelo resen,(57) in še manj, da je posebno resen, v nasprotju s tem, kar je veljalo v zadevi, v kateri je bila izdana sodba Landeck.(58)
31.      Kar zadeva druge elemente, ki se morajo v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 22 teh sklepnih predlogov, upoštevati pri presoji sorazmernosti omejitve uresničevanja temeljne pravice, zagotovljene s členom 8 Listine, je treba navesti, da je cilj pregona protikonkurenčnih praks evropskega obsega v skladu s členom 101 in členom 102 PDEU dovolj pomemben, da poseg v to pravico, do katerega pride zaradi zbiranja osebnih podatkov, ki jih vsebuje poslovna elektronska pošta, in poznejšega dostopa do navedenih podatkov, ni nesorazmeren.(59) Poleg tega, kot sem že navedla, sta to zbiranje in dostop v okviru iskanja informacij poslovne narave, ki so namenjene obdolžitvi podjetja, ki je predmet preiskave, načeloma postranska. Iz tega izhaja, da v nasprotju z ugotovitvijo Sodišča v sodbi Landeck zbiranje zadevnih osebnih podatkov in dostop do njih v okviru preiskave na področju konkurence nista a priori namenjena temu, da se odgovornost na področju konkurence ugotovi v zvezi s fizično osebo, ki ima te podatke, temveč le temu, da se ugotovi odgovornost pravne osebe, s katero je ta fizična oseba povezana z zaposlitvijo.(60)
32.      Preudarki, predstavljeni v prejšnji točki, govorijo v prid presoji, v skladu s katero poseg, kot je obravnavan v zadevah v glavni stvari, spoštuje načelo sorazmernosti. To toliko bolj drži z vidika cilja, ki mu sledi zaseg elektronske pošte, izmenjane med člani nadzornega ali upravnega organa in zaposlenimi v podjetju. Vendar je ta preudarek – kot je na obravnavi trdilo več strank – odvisen tudi od spoštovanja nekaterih dodatnih postopkovnih jamstev.(61) Gre za jamstva, ki se v bistvu skladajo z načeli iz člena 5 splošne uredbe o varstvu podatkov in običajno urejajo zasege, ki jih nacionalni organi, pristojni za konkurenco, opravljajo v skladu s pravom vsake države članice.(62) V obravnavani zadevi mora seveda predložitveno sodišče preveriti, ali je v zadevah v glavni stvari res tako.
33.      Prvič, v skladu z že dobro znanimi načeli mora tako vsaka preiskava, ki jo opravijo nacionalni organi, pristojni za konkurenco, temeljiti na ustrezno obrazloženem sklepu o pregledu, ki se mora, kot je poleg tega navedeno v sodbi Landeck,(63) opirati na utemeljen sum, da je podjetje kršilo pravila o konkurenci iz Pogodbe. Kot sem že navedla v teh sklepnih predlogih,(64) mora biti ta sklep o pregledu dovolj natančen, da dejansko opredeli obseg preiskave tako na stvarni kot na časovni ravni. Posebej v zvezi z osebnimi podatki mora sklep o pregledu zagotavljati, da sta njihovo zbiranje in dostop do njih, čeprav postranska pri iskanju poslovnih informacij, omejena na to, kar je nujno za predmet preiskave, in da sta namenjena izključno ciljem te preiskave.(65) Poleg tega, če se preiskava opravlja z uporabo preiskovalne programske opreme, kot je to sicer običajno,(66) je treba postopek indeksacije, ki se opravi pred iskanjem poslovnih informacij, upoštevnih za preiskavo, opraviti z uporabo ključnih besed, ki so strogo opredeljene glede na vnaprej določen predmet preiskave. Vsi ti ukrepi morajo omogočiti, da se preiskava opravi ob spoštovanju načela omejevanja namenov in načela najmanjšega obsega podatkov, ki urejata obdelavo teh podatkov.(67)
34.      Drugič, da bi izpolnil zahteve po lojalnosti in preglednosti, ki veljajo za obdelavo podatkov,(68) mora zadevni nacionalni organ, pristojen za konkurenco, zadevne fizične osebe obvestiti o morebitni obdelavi njihovih osebnih podatkov ter jih pregledno in dosledno seznaniti z njihovimi pravicami. Seveda je obseg te obveznosti obveščanja lahko omejen, kadar je to potrebno za zaščito cilja preiskave, kot je izrecno določeno v členu 23(1) splošne uredbe o varstvu podatkov. Kot pa je v Sklepu 2018/1927 določeno za preglede, ki jih opravi Komisija,(69) se mi zdi, da mora nacionalni organ, pristojen za konkurenco, vse te omejitve obravnavati pregledno in vsak primer omejitve zabeležiti v ustreznem sistemu evidentiranja.
35.      Tretjič, v skladu z načelom omejitve hrambe ter načelom celovitosti in zaupnosti(70) se morajo zbrani osebni podatki hraniti v varnem okolju. Pri tem je cilj preprečiti vsak nezakonit dostop ali prenos podatkov osebam, ki niso povezane s preiskavo, in preprečiti vsako spreminjanje teh podatkov. Poleg tega se morajo osebni podatki pri organih, ki so zadolženi za preiskavo, hraniti samo toliko časa, kot je strogo potrebno za to preiskavo, kar se določi na podlagi objektivnih meril,(71) zlasti v času trajanja upravnega postopka in vseh postopkov sodnega varstva. Povrhu morata biti zbiranje in zlasti dostop do osebnih podatkov omogočena čim bolj omejenemu številu pooblaščenih oseb ali inšpektorjev, za katere morajo veljati obveznosti zaupnosti in prepovedi uporabe teh podatkov za cilje, ki niso cilji preiskave.(72) Nazadnje, predviden mora biti varen izbris osebnih podatkov, bodisi zaradi njihove neupoštevnosti za predmet preiskave bodisi zaradi preteka sprejemljivega trajanja njihove hrambe, z uporabo mehanizma splošnega brisanja, ki preprečuje poznejšo obnovitev podatkov.
36.      Četrtič – in znova, da bi se upoštevala preglednost obdelave osebnih podatkov – pomembno je, da se zbiranje teh podatkov in dostop do njih z izbiro dokumentacije, koristne za preiskavo, opravita v navzočnosti predstavnikov podjetja. Ti morajo imeti možnost ponovno pregledati vse začasne dokumente, ki naj bi se vložili v spis, in tako ugotoviti, katere osebne podatke vsebujejo ti dokumenti. Omogočeno jim mora biti tudi, da vložijo pritožbe proti temu, da se v spis vložijo dokumenti, ki vsebujejo osebne podatke, v spis, ki brez dvoma niso upoštevni za preiskavo, in kadar so ti podatki posebni ali občutljivi, zaradi česar bi morali organi, odgovorni za preiskavo, navedenim podatkom zagotoviti večje varstvo.(73) Poleg tega morajo biti glede na že omenjeno načelo najmanjšega obsega osebni podatki, ki jih vsebujejo dokumenti, ki so dokončno dodani spisu, in ki sami niso upoštevni za preiskavo, predmet postopka anonimizacije. Nazadnje, v skladu z načelom odgovornosti(74) mora imeti pooblaščenec za varstvo podatkov pri organu, ki je zadolžen za preiskavo, možnost neodvisno preučiti uporabo omejitev pravice do varstva osebnih podatkov, da bi se zagotovilo njihovo upoštevanje.
37.      Jamstva, opisana v prejšnjih točkah, ki se pridružujejo obveznostim, ki jih morajo nacionalni organi, pristojni za konkurenco, spoštovati v skladu s splošno uredbo o varstvu podatkov, so predvsem taka, da preprečujejo vseobsežen in neselektiven dostop do vseh podatkov fizične osebe. Iz tega razloga bi se, če so ta jamstva jasno in natančno določena ter jim je zadoščeno, načelo sorazmernosti, zahtevano na podlagi člena 8 Listine, moralo šteti za spoštovano, zlasti v okviru zasega elektronske pošte, izmenjane med zaposlenimi in člani nadzornega ali upravnega organa podjetja, in poslovne dokumentacije, ki izhaja iz te pošte. To toliko bolj velja, če se, kot sem navedla v okviru prvih sklepnih predlogov,(75) upošteva dejstvo, da sta Evropsko sodišče za človekove pravice in Sodišče v svoji sodni praksi priznali, da gre lahko javno poseganje v primeru službenih ali poslovnih prostorov ali dejavnosti dlje kot v drugih primerih.(76)
38.      V takem kontekstu menim, da pravica do varstva osebnih podatkov iz člena 8 Listine v okviru preiskav na področju konkurenčnega prava zahteva predhodno odobritev pravosodnega organa.
39.      Kot sem navedla v uvodu teh sklepnih predlogov, je Sodišče v sodbi Landeck v bistvu ugotovilo, da člen 8 Listine ne nasprotuje nacionalni ureditvi, ki pristojnim organom omogoča dostop do podatkov, shranjenih v mobilnem telefonu, za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja in pregona kaznivih dejanj na splošno, če je izvajanje te možnosti, razen v ustrezno utemeljenih nujnih primerih, pogojeno – med drugim – s predhodnim nadzorom sodišča ali neodvisnega upravnega organa.(77) Sodišče je v zvezi s tem ugotovilo, da je, zlasti da bi se zagotovilo spoštovanje načela sorazmernosti v vsakem konkretnem primeru, tako da bi se pretehtali vsi upoštevni elementi, bistveno, da je dostop pristojnih nacionalnih organov do osebnih podatkov, kadar vključuje tveganje resnega ali celo posebno resnega posega v temeljne pravice posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, pogojen s predhodnim nadzorom.(78)
40.      V zvezi s tem želim najprej navesti, da je zahteva po predhodni odobritvi sodišča že določena v pravu Unije za primere, v katerih preiskava, ki jo opravi nacionalni organ, pristojen za konkurenco, poteka v prebivališču članov nadzornega ali upravnega organa ali zaposlenih v zadevnem podjetju ali celo v zasebnih prostorih, ki pripadajo tem osebam.(79) Namen tega pravila je zaščititi enega od najbolj občutljivih prostorov zasebnega življenja osebe, prav za to pa je šlo v zadevi, v kateri je bila izdana sodba Landeck, v kateri je bil zadevni zaseg opravljen na domu osebe, ki je bila osumljena storitve kaznivega dejanja.
41.      Poleg tega je iz sodne prakse razvidno, da se zahteve, ki so povezane z varstvom temeljne pravice iz Listine, lahko povečajo, kadar se v skladu z nacionalno zakonodajo dokazi, pridobljeni v okviru preiskave, lahko uporabijo za namene postopka, uvedenega zoper fizično osebo, da bi se dokazalo, da je storila kaznivo dejanje.(80) Iz tega v zvezi s pravico do varstva osebnih podatkov iz člena 8 Listine izhaja, da je zahteva po predhodni odobritvi sodišča lahko potrebna, kadar se osebni podatki v dokumentih, ki jih zaseže nacionalni organ, pristojen za konkurenco, uporabijo ne le za ugotovitev odgovornosti zadevnega podjetja za kršitev pravil Pogodbe o konkurenci, temveč tudi za ugotovitev kazenske odgovornosti fizične osebe za protikonkurenčna dejanja, če je tako določeno v nacionalnem pravu države članice.
42.      Vendar razen v primerih, ki se nanašajo, predvsem, na eni strani na zaseg elektronske pošte, ki vsebuje osebne podatke, zlasti na domu osebe, in na drugi strani na zaseg take dokumentacije, da bi se kazensko obdolžila fizična oseba, kot v sodbi Landeck, ne verjamem, da se v členu 8 Listine zahteva predhodna odobritev kot taka. Tu se lahko uporabijo isti preudarki, na podlagi katerih je bilo v sodni praksi Evropskega sodišča za človekove pravice in Sodišča ugotovljeno, da se v okviru člena 7 Listine za preglede na področju konkurence, ki se opravijo v prostorih družb, ne zahteva predhodna odobritev sodišča, kot sem pojasnila v prvih sklepnih predlogih,(81) na katere napotujem.
43.      Zlasti se mi ne zdi, da zaseg elektronske pošte, izmenjane med člani nadzornega ali upravnega organa in zaposlenimi v podjetju, s strani nacionalnega organa, pristojnega za konkurenco krši načelo sorazmernosti, ob upoštevanju naslednjih preudarkov. Za zaseg morajo na eni strani veljati postopkovna jamstva, kot so opisana v teh sklepnih predlogih, na drugi strani pa mora biti pogojen z naknadnim sodnim nadzorom, ki se lahko opravi med postopkom preiskave in je namenjen med drugim preverjanju spoštovanja teh jamstev z vidika člena 8 Listine.(82) Novejša sodna praksa Evropskega sodišča za človekove pravice v zvezi s členom 8 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu, govori v tej smeri, kot dokazujeta sodbi z dne 6. februarja 2025, Italgomme Pneumatici Srl in drugi proti Italiji(83), ter z dne 18. marca 2025, BRD – Groupe Société Générale S.A. proti Romuniji(84).
44.      Poleg tega je treba glede trditve, da bi predhodna odobritev sodišča lahko bolje zagotovila spoštovanje načela sorazmernosti, kot je Sodišče razsodilo v sodbi Landeck, navesti, da ugotovitev nacionalnega sodišča v okviru naknadnega nadzora, ki je na voljo med postopkom preiskave, da so nacionalni organi, pristojni za konkurenco, kršili to načelo zaradi nespoštovanja postopkovnih jamstev, lahko povzroči dvom v informacije, zbrane med preiskavo, in je posledično v celoti ali delno neveljaven predkazenski postopek.(85) Glede na možna tveganja se mi zato zdi, da imajo nacionalni organi, pristojni za konkurenco, zadostno spodbudo, da zagotovijo spoštovanje načela sorazmernosti. Temu je treba seveda dodati obveznost, da se posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, zagotovi ustrezna odprava nepravilnosti v primeru nezakonitega dejanja zadevnega nacionalnega organa.(86)
45.      Iz tega sledi, da bi bilo treba, kot sem predlagala v prvih sklepnih predlogih v zvezi s členom 7 Listine, člen 8 Listine razlagati tako, da ne nasprotuje zakonodaji države članice, v skladu s katero nacionalni organ, pristojen za konkurenco, med pregledom v prostorih podjetja, opravljenim v okviru preiskave zaradi kršitve člena 101 ali člena 102 PDEU, zaseže elektronsko pošto, katere vsebina je povezana s predmetom pregleda, ne da bi imel predhodno odobritev sodišča, pod pogojem, da so določeni na eni strani strog pravni okvir za pooblastila tega organa, kot je opisano v teh sklepnih predlogih, ter na drugi strani ustrezna in zadostna jamstva zoper zlorabe in samovoljo, zlasti naknadni sodni nadzor zadevnih ukrepov, tako med kot ob koncu preiskave.
46.      Kljub temu je treba navesti, da – kot izhaja iz prvih sklepnih predlogov – Direktiva 2019/1 zdaj državam članicam omogoča, da v svojih pravnih redih določijo mehanizem predhodne odobritve pravosodnega organa, vključno z javnim tožilcem,(87) za namene izvajanja preiskovalnih pooblastil nacionalnih organov, pristojnih za konkurenco.(88) To pomeni, da čeprav v skladu z analizo, predstavljeno v prejšnjih točkah, člen 8 Listine ne zahteva te predhodne odobritve, če so jamstva, opisana v teh sklepnih predlogih, spoštovana in je določen naknadni sodni nadzor, ta člen temu tudi ne nasprotuje. V tem kontekstu je treba ugotoviti, da ni mogoče ugotoviti nobene kršitve navedenega člena za države članice, ki se odločijo za tako možnost.
47.      Nazadnje, pripomniti želim, da ker ob koncu analize, opravljene v teh dodatnih sklepnih predlogih, menim, da se za spoznanja iz sodbe Landeck ne bi smelo šteti, da se uporabljajo za preiskave, ki se opravljajo na področju konkurence, zlasti v zvezi z zahtevo po predhodni odobritvi, ni treba odločiti o vprašanju, ali lahko tako odobritev da subjekt, kot je portugalsko državno tožilstvo. Vsekakor je v primeru, da se Sodišče ne bi strinjalo z mojo analizo, dovolj navesti, da je v svoji sodni praksi opredelilo pogoje, na podlagi katerih je mogoče ugotoviti, da je subjekt, ki preverja zakonitost posegov v temeljne pravice, neodvisen. Zlasti zahteva po neodvisnosti predpostavlja obstoj statusa, ki omogoča objektivno in nepristransko delovanje brez zunanjega vpliva.(89) V obravnavani zadevi opis, ki ga je predložitveno sodišče podalo v zvezi z lastnostmi portugalskega državnega tožilstva, izpolnjuje te pogoje, zato menim, da je treba ugotoviti, da je to tožilstvo neodvisen organ, ki je pristojen za podelitev predhodne odobritve pod pogoji, zahtevanimi v sodbi Landeck.
Predlog
48.      Glede na vse navedeno Sodišču predlagam, naj na tretje vprašanje za predhodno odločanje, ki ga je postavilo Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (sodišče za konkurenco, regulacijo in nadzor, Portugalska) v vsaki od združenih zadev od C‑258/23 do C‑260/23, odgovori:
Člena 7 in 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta zakonodaji države članice, v skladu s katero nacionalni organ, pristojen za varstvo konkurence, med pregledom v prostorih podjetja, opravljenim v okviru preiskave zaradi kršitve člena 101 ali 102 PDEU, opravi preiskavo in zaseg elektronskih sporočil, katerih vsebina je povezana s predmetom pregleda, ne da bi imel predhodno odobritev sodišča, če so določeni strog zakonski okvir za pooblastila tega organa ter ustrezna in zadostna jamstva zoper zlorabe in samovoljo, zlasti naknadni sodni nadzor zadevnih ukrepov, tako med kot ob koncu preiskave.
1      Jezik izvirnika: francoščina.
2      Sklepni predlogi generalne pravobranilke L. Medina v združenih zadevah IMI in drugi (od C‑258/23 do C‑260/23, v nadaljevanju: prvi sklepni predlogi, EU:C:2024:537).
3      V nadaljevanju: Listina.
4      Prvi sklepni predlogi, točka 63.
5      Sodba z dne 4. oktobra 2024, Bezirkshauptmannschaft Landeck (Poskus dostopa do osebnih podatkov, shranjenih v mobilnem telefonu) (C‑548/21, v nadaljevanju: sodba Landeck, EU:C:2024:830).
6      Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Okvirnega sklepa Sveta 2008/977/PNZ (UL 2016, L 119, str. 89).
7      Sodba Landeck, točka 1 izreka.
8      Prvi sklepni predlogi, točka 18.
9      Prvi sklepni predlogi, točka 40.
10      Glej v zvezi s tem točki 30 in 31 prvih sklepnih predlogov.
11      V zvezi s podobnim pristopom glej sodbo Landeck, točka 60 in navedena sodna praksa.
12      Glej med drugim sodbo z dne 4. septembra 2025, Quirin Privatbank (C‑655/23, EU:C:2025:655, točka 40).
13      Glej sodbo z dne 21. decembra 2016, Tele2 Sverige in Watson in drugi (C‑203/15 in C‑698/15, EU:C:2016:970, točka 129).
14      Glej v tem smislu sodbi z dne 24. novembra 2011, Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (C‑468/10 in C‑469/10, EU:C:2011:777, točka 41), in z dne 27. februarja 2025, Dun & Bradstreet Austria in drugi (C‑203/22, EU:C:2025:117, točka 51 in navedena sodna praksa).
15      Glej v tem smislu sodbo z dne 18. junija 2020, Komisija/Madžarska (Preglednost društev) (C‑78/18, EU:C:2020:476, točka 126).
16      Glej člen 4, točka 2, Uredbe (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL 2016, L 119, str. 1).
17      Glej v tem smislu sodbo z dne 2. oktobra 2018, Ministerio Fiscal (C‑207/16, EU:C:2018:788, točka 51).
18      Med osebnimi podatki, zbranimi in obdelanimi v okviru preiskav v zvezi s protikonkurenčnimi praksami, so med drugim, vendar ne izključno, imena, kontaktni podatki (službeni (elektronski) naslov, telefonska številka in številka telefaksa ter občasno tudi zasebni kontaktni podatki), položaj in funkcije fizične osebe v podjetju ter morebitne izjave in dokumenti, ki so jih pripravili posamezniki ali se jim pripišejo. Glej v zvezi s tem Evropska komisija, Generalni direktorat za konkurenco, „Izjava o varstvu podatkov“, str. 2, na voljo na https://competition-policy.ec.europa.eu/system/files/2021-05/privacy_statement_antitrust_sl.pdf.
19      Glej med drugim sodbo z dne 9. novembra 2010, Volker und Markus Schecke in Eifert (C‑92/09 in C‑93/09, EU:C:2010:662, točka 48 in navedena sodna praksa).
20      Glej sodbo z dne 7. marca 2024, Endemol Shine Finland (C‑740/22, EU:C:2024:216, točka 52 in navedena sodna praksa).
21      Glej sodbo z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točka 65 in navedena sodna praksa).
22      Glej v zvezi s tem člen 2(1) in člen 4, točka 7, splošne uredbe o varstvu podatkov. Glej v tem smislu tudi sodbo z dne 2. marca 2023, Norra Stockholm Bygg (C‑268/21, EU:C:2023:145, točka 29).
23      Glej tudi uvodno izjavo 45 splošne uredbe o varstvu podatkov.
24      Sodbi z dne 2. marca 2023, Norra Stockholm Bygg (C‑268/21, EU:C:2023:145, točka 32), in z dne 20. oktobra 2022, Koalitsia „Demokratichna Bulgaria – Obedinenie“ (C‑306/21, EU:C:2022:813, točka 52).
25      Glej v tem smislu in po analogiji sodbo z dne 24. maja 2023, Meta Platforms Ireland/Komisija (T‑451/20, EU:T:2023:276, točka 192).
26      Prvi sklepni predlogi, točka 34.
27      Glej v zvezi s tem González Fuster, G., „Study on the essence of the fundamental rights to privacy and to protection of personal data“, Law, Science, Technology & Society Research Group, Vrije Universiteit Bruselj, december 2022, str. od 17 do 23, na voljo na https://www.edps.europa.eu/data-protection/our-work/publications/papers/2023-11-08-study-essence-fundamental-rights-privacy-and-protection-personal-data_en, in Brkan, M., „The essence of the fundamental rights to privacy and data protection: finding the way through the maze of the CJEU’s constitutional reasoning“, German Law Journal, 2019, zv. 20, str. od 867 do 869.
28      Glej med drugim Kokott, J., in Sobotta, C., „The distinction between privacy and data protection in the jurisprudence of the CJEU and the ECtHR“, International Data Privacy Law, 2013, zv. 3, številka 4, str. 228.
29      Glej v tem smislu sodbe z dne 8. aprila 2014, Digital Rights Ireland in drugi (C‑293/12 in C‑594/12, EU:C:2014:238, točka 40);
z dne 21. decembra 2016, Tele2 Sverige in Watson in drugi (C‑203/15 in C‑698/15, EU:C:2016:970, točka 101), in z dne 21. junija 2022, Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:491, točka 120); ter mnenje 1/15 (Sporazum PNR med EU in Kanado) z dne 26. julija 2017 (EU:C:2017:592, točka 151). V zvezi s členom 7 Listine glej tudi sodbo z dne 6. oktobra 2015, Schrems (C‑362/14, EU:C:2015:650, točka 94 in navedena sodna praksa).
30      Prvi sklepni predlogi, točka 35.
31      Glej te sklepne predloge, točke od 34 do 38.
32      Sodba z dne 1. avgusta 2022, Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C‑184/20, EU:C:2022:601, točka 70 in navedena sodna praksa).
33      Prvi sklepni predlogi, točka 36.
34      Uredba Sveta z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).
35      Glej v zvezi s členom 101 PDEU sodbo z dne 22. marca 2022, Nordzucker in drugi (C‑151/20, EU:C:2022:203, točka 51 in navedena sodna praksa), v zvezi s členom 102 PDEU pa sodbo z dne 22. marca 2022, bpost (C‑117/20, EU:C:2022:202, točka 46 in navedena sodna praksa).
36      Glej med drugim sodbo z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točka 126 in navedena sodna praksa).
37      Glej sodbo z dne 16. julija 2020, Nexans France in Nexans/Komisija (C‑606/18 P, EU:C:2020:571, točka 63), in Evropska komisija, „Explanatory note on Commission inspections pursuant to Article 20(4) of Council Regulation (EC) No 1/2003“, pregledano marca 2024, točke 4, 9 in 18, na voljo na https://competition-policy.ec.europa.eu/document/download/c84d4245-ae08-492e-bffd-760fa0ca4df8_en?filename=inspections_explanatory_note_en.pdf.
38      Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o krepitvi vloge organov držav članic, pristojnih za konkurenco, da bodo učinkoviteje uveljavljali pravila konkurence, in o zagotavljanju pravilnega delovanja notranjega trga (UL 2019, L 11, str. 3). Glej tudi uvodno izjavo 32 te direktive.
39      Glej sodbo z dne 30. aprila 2024, La Quadrature du Net in drugi (Osebni podatki in boj proti ponarejanju) (C‑470/21, v nadaljevanju: sodba La Quadrature du Net, EU:C:2024:370, točka 107), in sodbo Landeck, točka 89.
40      Sodba Landeck, točka 90.
41      Tudi če se sodba Landeck nanaša na razlago Direktive 2016/680 zlasti v zvezi z varstvom podatkov v okviru preiskav v kazenskih zadevah, nimam pomislekov glede tega, da se ti elementi, na katerih nenazadnje temelji razlaga člena 8 Listine v povezavi s členom 52(1) te listine, upoštevajo v kontekstu preiskav na področju konkurence.
42      Sodba Landeck, točka 90.
43      Glej sodbo z dne 21. decembra 2016, Tele2 Sverige in Watson in drugi (C‑203/15 in C‑698/15, EU:C:2016:970, točka 99), ter sodbo Landeck, točka 93.
44      Sodba Landeck, točka 94.
45      Glej člen 9(1) splošne uredbe o varstvu podatkov. Glej tudi sodbo z dne 26. januarja 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vpis biometričnih in genetskih podatkov v evidenco, ki ga izvaja policija) (C‑205/21, EU:C:2023:49, točka 62).
46      Prvi sklepni predlogi, točke 32, 39 in 40.
47      Sodba Landeck, točke 26, 28 in 30.
48      Glej na primer sodbe z dne 6. oktobra 2020, La Quadrature du Net in drugi (C‑511/18, C‑512/18 in C‑520/18, EU:C:2020:791, točka 119); z dne 5. aprila 2022, Commissioner of An Garda Síochána in drugi (C‑140/20, EU:C:2022:258, točka 46); z dne 20. septembra 2022, SpaceNet in Telekom Deutschland (C‑793/19 in C‑794/19, EU:C:2022:702, točka 61),
in z dne 17. novembra 2022, Spetsializirana prokuratura (Hramba podatkov o prometu in lokaciji) (C‑350/21, EU:C:2022:896, točka 58 in navedena sodna praksa).
49      Glej v tem smislu sodbo Landeck, točka 26.
50      Glej v tem smislu sodbo z dne 20. septembra 2022, SpaceNet in Telekom Deutschland (C‑793/19 in C‑794/19, EU:C:2022:702, točka 87).
51      Sodba Landeck, točki 92 in 93.
52      Glej v tem smislu sodbo z dne 22. oktobra 2002, Roquette Frères (C‑94/00, EU:C:2002:603, točka 45).
53      Glej v zvezi s tem sodbo Landeck, točka 92, v kateri je Sodišče v bistvu presodilo, da je treba težo dostopa do osebnih podatkov, tudi ko gre za osebni mobilni telefon, presojati „glede na […] odločitve [javnih] organov“.
54      Glej v tem smislu sodbo La Quadrature du Net, točki 81 in 96. Glej a contrario sodbo Landeck, točka 92.
55      Glej v zvezi s tem sodbo La Quadrature du Net, točka 111, ki se nanaša na „neobičajne položaje“.
56      Glej v tem smislu sodbo La Quadrature du Net, točka 115.
57      Glej v zvezi s tem sodbo La Quadrature du Net, točka 113.
58      Sodba Landeck, točka 95. Za drugačno mnenje, izraženo v okviru postopka za izdajo začasne odredbe, glej sklep podpredsednika Sodišča z dne 11. aprila 2024, Komisija (C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, točke od 95 do 100).
59      Naj spomnim, da je Sodišče v sodbi Landeck v zvezi z domnevnim kaznivim dejanjem na področju trgovine s prepovedanimi drogami v bistvu presodilo, da boj proti ne nujno hudim oblikam kriminalitete lahko pomeni pomemben cilj v splošnem interesu, zaradi katerega je mogoče resen ali posebno resen poseg šteti za sorazmeren. Glej sodbo Landeck, točka 97.
60      Glej v zvezi s tem sodbo ESČP, 18. marec 2025, BRD – Groupe Société Générale S.A. proti Romuniji (CE:ECHR:2025:0318JUD003879813, točka 105).
61      Glej v tem smislu sodbo La Quadrature du Net, točka 115. Glej tudi sodbo ESČP, 18. marec 2025, BRD – Groupe Société Générale S.A. proti Romuniji (CE:ECHR:2025:0318JUD003879813, točke od 107 do 110).
62      V zvezi s preiskavami, ki jih opravlja Komisija, glej Sklep Komisije (EU) 2018/1927 z dne 5. decembra 2018 o določitvi notranjih pravil glede obdelave osebnih podatkov s strani Evropske komisije na področju konkurence v zvezi z zagotavljanjem informacij posameznikom, na katere se nanašajo osebni podatki, in omejevanjem nekaterih pravic (UL 2018, L 313, str. 39) ter
„Izjavo o varstvu podatkov“ Komisije (glej opombo 18 v teh sklepnih predlogih).
63      Glej v zvezi s tem sodbo Landeck, točka 101.
64      Glej točko 17 teh sklepnih predlogov.
65      Glej v tem smislu sodbo La Quadrature du Net, točka 113. To bi moralo pomeniti tudi, da se bosta zbiranje osebnih podatkov in dostop do njih nanašala samo na osebe, ki so vsaj posredno povezane z domnevno kršitvijo.
66      Za primere preiskav, ki jih je opravila Komisija, glej sodbi z dne 16. julija 2020, Nexans France in Nexans/Komisija (C‑606/18 P, EU:C:2020:571, točki 15 in 66), in z dne 24. septembra 2020, Prysmian in Prysmian Cavi e Sistemi/Komisija (C‑601/18 P, EU:C:2020:751, točki 29 in 60)_ter Evropska komisija, Generalni direktorat za konkurenco, „Explanatory note on Commission inspections pursuant to Article 20(4) of Council Regulation (EC) No 1/2003“, revidirano marca 2014, točka 10, na voljo na https://competition-policy.ec.europa.eu/document/download/c84d4245-ae08-492e-bffd-760fa0ca4df8_fr?filename=inspections_explanatory_note_en.pdf. Glej v zvezi s področjem boja proti goljufijam tudi sodbo z dne 28. oktobra 2021, Vialto Consulting/Komisija (C‑650/19 P, EU:C:2021:879, točki 65 in 75).
67      Glej člen 5(1)(b) in (c) splošne uredbe o varstvu podatkov in sodbo La Quadrature du Net, točka 113.
68      Glej člen 5(1)(a) splošne uredbe o varstvu podatkov.
69      Glej člen 3(2) Sklepa 2018/1927 in uvodno izjavo 15 tega sklepa.
70      Glej člen 5(1)(e) in (f) splošne uredbe o varstvu podatkov.
71      Glej sodbi z dne 8. aprila 2014, Digital Rights Ireland in drugi (C‑293/12 in C‑594/12, EU:C:2014:238, točka 64) in z dne 20. oktobra 2022, Digi (C-77/21, EU:C:2022:805, točka 53).
72      Glej sodbo La Quadrature du Net, točki 113 in 114.
73      Glej v tem smislu sodbo Landeck, točka 107.
74      Glej člen 5(2) splošne uredbe o varstvu podatkov in sodbo La Quadrature du Net, točka 113.
75      Prvi sklepni predlogi, točka 38.
76      Glej zlasti sodbo ESČP, 16. december 1992, Niemitz proti Nemčiji (CE:ECHR:1992:1216JUD001371088, točka 31); glej tudi sodbo z dne 18. junija 2015, Deutsche Bahn in drugi/Komisija (C‑583/13 P, EU:C:2015:404, točka 20).
77      Sodba Landeck, točka 1 izreka.
78      Sodba Landeck, točka 102.
79      Glej člen 7(2) Direktive 2019/1.
80      Glej v tem smislu sodbo z dne 2. februarja 2021, Consob (C‑481/19, EU:C:2021:84, točka 44).
81      Prvi sklepni predlogi, točki 42 in 44. Glej zlasti in med drugim sklicevanje na sodbo z dne 2. oktobra 2014, Delta Pekárny A.S. proti Češki republiki (CE:ECHR:2014:1002JUD000009711, točki 86 in 87 ter navedena sodna praksa).
82      Glej v tem smislu sodbi z dne 18. junija 2015, Deutsche Bahn in drugi/Komisija (C‑583/13 P, EU:C:2015:404, točke od 32 do 35), in z dne 9. marca 2023, Les Mousquetaires in ITM Entreprises/Komisija (C‑682/20 P, EU:C:2023:170, točka 57 in navedena sodna praksa).
83      CE:ECHR:2025:0206JUD003661718, točka 137.
84      CE:ECHR:2025:0318JUD003879813, točke od 111 do 116.
85      Glej v tem smislu sodbo z dne 2. marca 2021, Prokuratuur (Pogoji za dostop do podatkov o elektronskih komunikacijah) (C‑746/18, EU:C:2021:152, točki 43 in 44).
86      Glej v tem smislu sodbo z dne 9. marca 2023, Intermarché Casino Achats/Komisija (C‑693/20 P, EU:C:2023:172, točki 45 in 46).
87      Glej člen 6(3) Direktive 2019/1 in uvodno izjavo 34 te direktive.
88      Trenutno postopek predhodne odobritve za izvedbo pregledov in zasegov v poslovnih prostorih določa 21 držav članic, med katerimi so Nemčija, Avstrija, Belgija, Bolgarija, Hrvaška, Danska, Španija, Estonija, Francija, Madžarska, Irska, Latvija, Litva, Luksemburg, Malta, Poljska, Portugalska, Romunija, Slovaška, Slovenija in Švedska. Glej poročilo o raziskavi 25/005, ki ga je maja 2025 pripravil Direktorat Sodišča Evropske unije za raziskave in dokumentacijo.
89      Glej sodbo La Quadrature du Net, točki 125 in 126.