R I I G I K O H U S
TSIVIILKOLLEEGIUM
KOHTUOTSUS
Eesti Vabariigi nimel
Kohtuasja number 2-16-2954
Otsuse kuupäev Tartu, 4. juuni 2018
Kohtukoosseis Eesistuja Jaak Luik, liikmed Ants Kull ja Tambet Tampuu
Kohtuasi Vjatšeslav Sereda hagi Anžela Nezentseva vastu ühisvara
jagamiseks
Vaidlustatud kohtulahend Tallinna Ringkonnakohtu 28. veebruari 2018. a otsus
Kaebuse esitaja ja kaebuse liik Vjatšeslav Sereda kassatsioonkaebus
Tsiviilasja hind Riigikohtus 3500 eurot
Menetlusosalised  ja  nende
esindajad Riigikohtus
Hageja Vjatšeslav Sereda, lepinguline esindaja vandeadvokaat
Viktor Turkin
Kostja Anžela Nezentseva (endine Sereda), lepinguline esindaja
vandeadvokaat Jevgeni Tverdohlebov
Asja läbivaatamise kuupäev 7. mai 2018, kirjalik menetlus
RESOLUTSIOON
1. Tühistada  Tallinna  Ringkonnakohtu  28.  veebruari  2018.  a  otsus  tsiviilasjas
nr 2-16-2954 ja saata asi uueks läbivaatamiseks samale ringkonnakohtule.
2. Kassatsioonkaebus rahuldada.
3. Tagastada kassatsioonkaebuselt tasutud kautsjon.
ASJAOLUD JA MENETLUSE KÄIK
1.  Vjatšeslav Sereda (hageja) esitas 23.  veebruaril  2016 Anžela  Nezentseva (kostja) vastu hagi
ühisvara jagamiseks, paludes lõpetada poolte ühisomand Tallinnas Õismäe tee  139–25 ja Õismäe
tee 139–26  asuvatele  korteritele  (korterid),  jätta  need  hageja  ainuomandisse,  asendada  kostja
tahteavaldus  kinnistusraamatus  omanikukande  muutmiseks,  kustutada  kostja  omanikuna
kinnistusraamatust  ja  kanda  omanikuna  kinnistusraamatusse  hageja  ning  mõista  hagejalt  kostja
kasuks välja enam saadud ühisvara eest hüvitisena 5650  eurot 92  senti. Hageja palus jätta tema
kanda poolte laenukohustuse AS SEB Pank vastu.
2-16-2954
Hagiavalduse  kohaselt  sõlmisid  pooled  8.  augustil  1998  Tallinna  perekonnaseisuametis  abielu.
Pooled kolisid 1999.  aastal püsivalt Suurbritanniasse, kus nad on senimaani elanud. Poolte abielu
lahutati  Suurbritannia  kohtus 12.  märtsil  2013. Suurbritannia  kohtuotsusega jagati  poolte abielu
kestel  Suurbritannias  ostetud  ühine  eluase,  kuid  jagamata  jäid  Tallinnas  asuvad  korterid.
Kinnistusraamatusse on alates 24.  aprillist 2006 korterite omanikuna kantud kostja, kuid korterid
kuuluvad poolte ühisvara hulka, sest abikaasad ei sõlminud abieluvaralepingut, nende vahel kehtib
varaühisuse varasuhe ning korterid soetati abielu kestel.
Pooled sõlmisid 12.  aprillil 2006 AS-ga  SEB Pank laenulepingu nr  L060012221, et korterid osta ja
renoveerida.  23. veebruari  2016. a  seisuga  oli  laenu  põhiosa  jääk  70 281 eurot  57 senti.  Abielu
lahutamisest  hagi  esitamiseni  tasus  laenumakseid  hageja,  kuid  see  oli  poolte  ühine  kohustus,
mistõttu peaks kostja hüvitama hagejale poole ehk 5870 eurot 14 senti.
2.  Kostja  vaidles  hagile  vastu  ja  leidis,  et  see  tuleks  jätta  läbi  vaatamata,  sest  Suurbritannia
kohtuotsusega jagati ka abikaasade Eestis asuvad korterid. Suurbritannia kohus jättis Eestis asuvad
korterid kostja ainuomandisse ja nende omandamiseks võetud laenukohustuse kostja kanda. Kõike
arvesse võttes otsustas kohus jätta ka Suurbritannias asuva kinnisasja kostjale ja anda hagejale
õiguse saada kinnisasja väärtusest 30% hüvitist.
Kostja leidis, et kui kohus siiski otsustab vaadata asja sisuliselt läbi, tuleks arvestada sellega, et
pooltevahelistele varasuhetele kohaldub Suurbritannia õigus, sest pooled kolisid sinna kohe pärast
abiellumist ja elasid seal kogu kooselu kestel. Suurbritannia õiguse  kohaselt on poolte abieluvara
jagatud.  Kui  kohus  kohaldab  sellele  vaatamata  Eesti  õigust,  on  kostjal  õigus  saada  hagejalt
hüvitisena 72 082 eurot 8 senti, mis vastab poolele nende kahe korteri keskmisest turuväärtusest.
3. Harju Maakohus rahuldas 28. veebruari 2017. a otsusega hagi osaliselt, lõpetas poolte ühisomandi
Tallinnas asuvatele korteritele, jättis korterid hageja ainuomandisse ja kohustas hagejat hüvitama
kostjale enamsaadud ühisvara eest 13  960 eurot. Maakohus tuvastas, et laenukohustus Aktsiaseltsi
SEB Pank vastu lasub poolte ühisvaral, ning jättis laenukohustuse 23.  veebruari 2016.  a seisuga
poolte kui solidaarvõlgnike sisesuhtes hageja kanda. Menetluskulud jättis kohus poolte endi kanda.
Maakohus  leidis,  et  hagi  läbi  vaatamata  jätmiseks  ei  ole  alust,  sest  Eestis  asuvad  korterid  on
jagamata, Eesti kohus on pädev asja menetlema ja kohaldada tuleb Eesti õigust. Maakohus leidis, et
Willesdeni ringkonnakohtuniku Middleton-Roy kinnitatud kohtuotsusega ei jagatud Suurbritannia
kohtus Eestis asuvaid kortereid ega laenukohustust.
Suurbritannia kohtuotsuse tõlke p  8 kohaselt oli abieluvaraks abikaasade ühine kodu. Kohtuotsuse
p-s 10 märkis kohus, et pooltel on kaks korterit Eestis ja lisas p -s 24, et korterid jäävad kohtu
jurisdiktsioonist välja. Sellest võib järeldada, et Suurbritannias kohus ei jaganud Eestis asuvaid
kortereid. Kuna korterid on jagamata, ei ole alust jätta hagi läbi vaatamata.
Õige ei ole kostja väide, et kohtualluvus on Suurbritannias. Riigikohus märkis 29.  novembri 2010. a
otsuses tsiviilasjas nr 3-2-1-107-10, et abielu lahutamise ja abikaasade varasuhtest tulenevate nõuete
rahvusvahelise kohtualluvuse määramisel ei ole tähendust asjaolul, millises riigis asub abikaasade
vara. Abieluasja rahvusvaheline kohtualluvus ei sõltu sellest, millise riigi õigust tuleb abikaasade
varasuhetele  kohaldada.  Isik  saab  abieluasjas  kaitsta  oma  õigusi  Eesti  kohtus,  kui  on  täidetud
tsiviilkohtumenetluse  seadustiku  (TsMS)  §-s 102  sätestatud  tingimused.  Kuna  kostja  on
rahvastikuregistri kandest nähtuvalt Eesti Vabariigi kodanik, allub asi Eesti kohtule. Abikaasade
varasuhtele  kohaldatav  õigus  tuleneb  rahvusvahelise  eraõiguse  seaduse  (REÕS)  §-st 58.  Kuna
pooled sõlmisid abielu Tallinnas, kohaldub asjas Eesti õigus.
2(6)
2-16-2954
Kinnisasjade puhul kehtib eriregulatsioon, mis on sätestatud Nõukogu määruses (EÜ) nr  1215/2012
kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (Brüssel  I
bis määrus) ning mille art  24 lg  1 p -de 1 ja  3 kohaselt allub poolte alalisest elukohast olenemata
kinnisasjaõigusega seotud vaidlus kinnisasja asukohariigile ning registrikannete kehtivusega seotud
vaidlus registri pidamise koha kohtule. Kuna korteriomandid asuvad Eestis ja kinnisasjade andmeid
peab Eesti kinnisvararegister, on Eesti kohus rahvusvahelise kohtualluvuse sätete järgi pädev asja
menetlema.
Ühisvara jagamisel tuleb juhinduda perekonnaseaduse (PKS) §-dest 210 ja 211 ning jagada ühisvara
PKS § 37 lg 3 järgi koostoimes asjaõigusseaduse  § 77 lg-s 2 sätestatuga võrdsetes osades, makstes
omandist  ilma  jäänud  abikaasale  õiglast  hüvitist  ja  määrates  jagatava  vara  väärtuse  kindlaks
võimalikult omandi kaotamise aja seisuga.
Pooled omandasid korterid abielu kestel ega vaidle selle üle, et need kuuluvad abikaasade ühisvara
hulka.  Kuna hageja soovib kortereid  enda ainuomandisse  ja kostja neid  endale  ei  soovi, tuleb
korterid anda hageja ainuomandisse ja hageja peab maksma kostjale omandi kaotuse eest hüvitist
49 100 eurot. Õiglase hüvitise maksmiseks kostjale tuleb tuvastada korteriomandite väärtus ühisvara
jagamise  kohtuotsuse  tegemise  aja  seisuga.  Väärtuse  määramisel  ei  saa  lähtuda  kostja  esitatud
hinnastatistikast, sest see ei kajasta konkreetsete korterite väärtust. Lähtuda saab ARCO VARA
hindamisaktis  1. oktoobri  2014. a  seisuga  märgitud  korteriomandite  väärtusest  50  200 eurot  ja
39 200 eurot, sest hinnangu on andnud eriteadmistega spetsialist ja see kajastab jagatavate korterite
turuväärtust,  arvestades  sealjuures,  et  hindamisaktis  märgitud  väärtus  peaks  olema  10%  võrra
suurem, sest pooleteist aasta jooksul on selle võrra kinnisvara hinnad tõusnud. Seega on korterite
turuväärtus kokku 98  340 eurot, millest pooles  ulatuses peab hageja peab tasuma kostjale hüvitist
(49 100 eurot).
Pooled  sõlmisid  abielu  ajal  12.  aprillil  2006  laenulepingu,  mille  alusel  said  pangast  laenu
93 370 eurot. Pooled on solidaarvõlgnikud panga ees. Laenu kasutati korterite ostmiseks. Laenujääk
70 281 eurot 57 senti tuleb PKS § 38 alusel jagada poolte vahel võrdselt. Laen jääb hageja kanda ja
kostja peab hüvitama hagejale 35  140 eurot. Asjas ei ole tõendatud, et alates abielu lahutamisest
kuni hagi esitamiseni  oleks laenumakseid  tasunud vaid hageja, seetõttu tuleb hageja 5870  euro
14 sendi suurune hüvitisnõue jätta rahuldamata.
Hageja  nõue  tagastada  8000 naela  ühisvarasse  ei  ole  põhjendatud.  Hageja  saab  esitada  nõude
kolmanda isiku vastu, kelle jaoks kinnisasi omandati. Kuna  hageja peab kostjale maksma poole
korterite  väärtusest  ehk  49  100 eurot,  kostja  aga  hagejale  35  140 eurot,  siis  pärast  nõuete
tasaarvestamist tuleb hagejal tasuda kostjale hüvitisena 13 960 eurot.
Kostja taotlus määrata kindlaks otsuse täitmise kord ja kohustada hagejat tasuma enam saadud
ühisvara eest hüvitis kohtu deposiiti tuleb jätta rahuldamata, sest kostja õigused on tagatud tema
kasuks seatud eelmärkega, mille kustutamiseks on kinnistusraamatu seaduse  § 341 lg 1 järgi vajalik
kostja nõusolek, mis on mõeldav pärast hüvitise saamist.
4. Kostja esitas maakohtu otsuse peale apellatsioonkaebuse, milles palus tühistada maakohtu otsuse
osas, millega  maakohus  rahuldas  hagi,  ja  jätta  uue  otsusega  hagi  läbi  vaatamata  või täielikult
rahuldamata. Alternatiivselt palus kostja mõista hagejalt kostja kasuks välja hüvitise 72  082 eurot
8 senti ja siduda korteriomandite jagamise nõude hüvitise hoiustamise tingimusega.
3(6)
2-16-2954
5. Hageja vaidles apellatsioonkaebusele vastu, palus jätta selle rahuldamata ja maakohtu otsuse
muutmata.
Ringkonnakohtu lahend ja põhjendused
6. Tallinna Ringkonnakohus tühistas 28.  veebruari 2018.  a otsusega maakohtu otsuse osas, milles
maakohus rahuldas hagi ja lõpetas selles osas tsiviilasja menetluse. Ringkonnakohus rahuldas kostja
apellatsioonkaebuse ja jättis menetluskulud maa- ja ringkonnakohtus hageja kanda.
Ringkonnakohus selgitas otsuse põhjendustes, et käsitles kostja taotlust jätta hagi läbi vaatamata
menetluse lõpetamise taotlusena TsMS § 428 lg 1 p 2 mõttes, tuues välja, et kohus ei saan jätta hagi
läbi vaatamata, kui ta on asja TsMS § 371 lg 1 p-le 4 vaatamata menetlusse võtnud.
TsMS § 428 lg  1 p  2 järgi lõpetab kohus menetluse otsust tegemata mh juhul, kui samade poolte
vahel samal alusel sama hagieseme üle on jõustunud Eestis tunnustamisele kuuluv välisriigi kohtu
lahend,  mis  välistab  samas  asjas  uue  kohtusse  pöördumise.  Pooled  ei  vaidle  selle  üle,  et
Suurbritannia kohtulahend tehti samade poolte vahel, kuid vaidlus on selle üle, kas Suurbritannia
kohus arvestas lahendi tegemisel poolte Eestis asuvaid kortereid ja nende soetamiseks võetud laenu.
Ringkonnakohus ei nõustunud maakohtuga, et Suurbritannia kohtuotsuse p -dest 8, 10 ja  24 tuleb
järeldada, et Suurbritannia kohus ei jaganud Eestis asuvaid kortereid.
Suurbritannia õiguses ei too abielu sõlmimine kaasa abikaasade varasuhet, sealjuures ei moodustu
abikaasadel  ühisomandit.  Abielu  lahutamisel  lahendab  kohus  ühtselt  õigluse  põhimõttel
pooltevahelised nõuded, sealhulgas ülalpidamiseks ja varalise seisundi tasakaalustamiseks, lähtudes
õigusakti  Matrimonial  Causes  Act  1973  (MCA)  §-st 25.  Kuigi  Suurbritannia  kohus  nentis
kohtulahendi p -des 24 ja 26, et abikaasade ühine kodu Suurbritannias on ainus, mille osas tal on
kohtualluvus, järeldas maakohus sellest ennatlikult, et Suurbritannia kohus Eestis asuvat vara ei
jaganud. Suurbritannia kohus jättis abikaasade ühise kodu kostjale ja andis hagejale 30% suuruse
hüvitisnõude  Eestis  asuvaid  kinnisasju  ja  laenukohustust  arvestades.  Sealjuures  välistas  kohus
poolte õiguse esitada teineteise vastu MCA alusel lisanõudeid.
Kuna  Suurbritannia  õiguse  kohaselt  abikaasadel  ühist  omandit  esemetele  ei  teki,  ei  saa
abielulahutuse tagajärgi käsitlev lahend sisaldada kõiki varaesemeid, mille kohta lahend tehakse.
Kohus  teeb  otsuse  vara  ülekandmiseks  vaid  mõne  üksiku  eseme  suhtes,  kui  peab  seda  kõiki
asjaolusid arvestades õiglaseks. Protokollist nähtub, et Suurbritannia kohus selgitas, et kuna pooled
ei ole teises riigis abielu lahutanud, on tema tehtaval lahendil kõrgem juriidiline jõud ning ta oleks
väga üllatunud, kui hageja üritaks esitada nende varaesemete kohta Eestis hagi. Kohtunik leidis, et
kui hageja seda teeks, peaksid hageja nõuded olema välistatud, kui kostja näitaks tehtud otsust Eesti
kohtus (II kd, tl 30; tõlge, tl  42). Ei ole põhjendatud hageja väide, et Suurbritannia otsust ei saaks
tunnustada, sest see on Eesti õiguse oluliste põhimõtetega vastuolus TsMS  § 602 lg 1 p  1 mõttes,
sest  Suurbritannia  kohus  leidis,  et  korterid  on  hageja  ainuomandis,  ega  arvestanud  võrdsuse
põhimõttega. Asjaolu et abikaasade varasuhetega seotud nõuded lahendati Suurbritannia, mitte Eesti
õiguse järgi, ei muuda lahendit avaliku korraga vastuolus olevaks.
MENETLUSOSALISTE PÕHJENDUSED
7. Hageja  esitas  ringkonnakohtu  otsuse  peale  kassatsioonkaebuse,  milles  palub  ringkonnakohtu
otsuse tühistada ja jätta jõusse maakohtu otsus või alternatiivselt tühistada ringkonnakohtu otsus ja
saata asi uueks lahendamiseks maakohtule.
4(6)
2-16-2954
Kassatsioonkaebuse  põhjenduste  kohaselt  kohaldub  REÕS § 58 lg  3  järgi  abikaasade  varalistele
suhetele  Eesti  õigus, sest  abikaasad  ei ole varasuhetele  kohaldatavat  õigust  valinud.  Arvestada
tuleks sellega, et korterite omandamise asjaõiguslepingus on öeldud, et need kuuluvad abikaasade
ühisvara hulka. Asjaolu, et abikaasad asusid elama Suurbritanniasse, ei tähenda seda, et ühisomand
Eestis asuvatele korteritele oleks lõppenud. Suurbritannia kohus ei jaganud otsuse resolutsioonis
poolte vahel Eesti kortereid ning täitmiseks kohustuslik on vaid otsuse resolutsioon. Suurbritannia
kohus tõi välja, et tal ei ole korterite jagamiseks kohtualluvust. Hinnates, kas samade poolte vahel
on sama nõue juba lahendatud, tuleb anda hinnang vaid otsuse resolutsioonile ning muuga ei saa
tunnustamismenetluses arvestada.
8. Kostja vaidleb kassatsioonkaebusele vastu, palub jätta selle rahuldamata ja ringkonnakohtu otsuse
muutmata, leides, et hagi jäeti õigesti läbi vaatamata, sest korterid on Suurbritannias tehtud abielu
lahutamise ja vara jagamise otsusega juba jagatud ja jäetud kostja ainuomandisse.
KOLLEEGIUMI SEISUKOHT
9.  Kolleegium  leiab,  et  ringkonnakohtu  otsus  tuleb  TsMS § 691  p 2  ja § 692  lg 1  p 2  kohaselt
menetlusnormi  olulise  rikkumise  tõttu  tühistada  ning  saata  asi  ringkonnakohtule  menetlemise
jätkamiseks. Kassatsioonkaebus tuleb rahuldada.
10. Pooled vaidlevad kassatsiooniastmes selle üle, kas poolte kui abikaasade ühisvarasse kuulunud
Eestis asuvate korterite ühisomand on Suurbritannias tehtud kohtulahendiga lõpetatud ja ühisvara
jagatud.  Hageja  leiab,  et  Suurbritannias  tehtud  kohtulahendiga  ei  määratud  Eestis  asuvate
korteriomandite  saatust,  ning  pöördus  seetõttu  Eesti  kohtusse  korteriomandite  ühisomandi
lõpetamiseks. Kostja leiab, et Suurbritannia kohus jagas ka Eestis asuvad korterid ja seetõttu on juba
olemas samas asjas samade poolte vahel tehtud kohtulahend.
11. Et vastata küsimusele, kas menetlus tuleks TsMS  § 428 lg 1 p 2 järgi lõpetada seetõttu, et samas
asjas on samade poolte vahel jõustunud tunnustamisele kuuluv välisriigis tehtud kohtulahend, on
vajalik esmalt analüüsida, millise nõude on hageja Eesti kohtusse esitanud.
Hagiavalduse  kohaselt  soovis  hageja  lõpetada  poolte  ühisomandi  korteritele,  jätta  need  hageja
ainuomandisse,  asendada  kostja  tahteavaldus  kinnistusraamatus  omanikukande  muutmiseks,
kustutada kostja omanikuna kinnistusraamatust ja kanda omanikuna kinnistusraamatusse hageja,
mõista hagejalt kostja kasuks välja enam saadud ühisvara eest hüvitisena 5650  eurot 92 senti ning
jätta hageja kanda poolte laenukohustus AS SEB Pank vastu.
12.  Kolleegium  leiab,  et  ringkonnakohus  rikkus  oluliselt  menetlusõigust,  kui  lõpetas  asjas
menetluse, sest Suurbritannias ei lahendatud kõiki hageja esitatud nõudeid.
Ringkonnakohus leidis otsuse p -s 10, et Suurbritannia kohus lahendas nii rahalise toetuse kui ka
varalise  seisundi  tasakaalustamise  nõuded,  juhindudes  MCA  §-st 25,  tuvastades  kummalegi
abikaasale kuuluva vara, sh Eestis asuvad kinnisasjad ja nende väärtuse. Ringkonnakohus lisas, et
Suurbritannia kohtulahendi põhjendustes antud selgitus, et nende osas ei ole Suurbritannia kohtul
kohtualluvust  (p  24),  tuleb  mõista  selliselt,  et  Suurbritannia  kohus  ei  saa  korteriomandi
omandiõigust ühelt abikaasalt teisele üle anda ega korraldada vara võõrandamist.
13.  Kolleegium leiab, et ringkonnakohtu tõlgendus Suurbritannia kohtulahendis öeldule ei pruugi
olla ekslik, kuid sellest nähtub, et isegi juhul, kui võtta aluseks ringkonnakohtu tõlgendus, tuleb
möönda, et Suurbritannia kohus ei pidanud võimalikuks lahendada korteriomandi omandiõiguse
üleminekuga seotud küsimusi. Suurbritannia kohtulahendist ei nähtu, et lahendatud oleks vähemasti
5(6)
2-16-2954
korteriomandi  omandiõiguse  hagejale  üleandmise  ja  sellega  seotud  kinnistusraamatu  kannete
muutmiseks  vajalike  tahteavalduste  asendamise  ja  kande  muutmise  nõuded.  Seetõttu  asus
ringkonnakohus ekslikult seisukohale, et menetlus tuleb lõpetada.
14.  Kolleegium  möönab,  et  välismaise  elemendiga  asjades  või  välisriigist  pärit  kohtulahendi
tunnustamisel  võib  asja  lahendamisel  põhjustada  raskusi  õigussüsteemide  erinevus,  mil  Eestis
moodustub  varaühisuse varasuhte valinud abikaasadel  ühisvara, kuid Suurbritannias  ühisvara ei
moodustu ning vara jaotatakse abikaasade vahel abielu lõppemisel õigluse põhimõttel MCA  §-s 25
toodud  kriteeriume  arvestades.  Kolleegium  leiab,  et  sellistele  raskustele  on  viidanud  ka
Suurbritannia kohus, kes on lahendi p -des 10, 24 ja  25 küll Eestis asuvat vara käsitlenud, kuid
märkinud  põhjendatult  vähemalt  seda,  et  ta  ei  saa  tagada  Eestis  asuvate  korteriomandite
omandiõiguse üleminekut.
15.  Kolleegium  lisab,  et  kohus  kohaldab  õigust  ise,  mistõttu  ei  ole  alust  jagada  poolte  vahel
tõendamiskoormist selles osas, kes peaks tõendama, et samas asjas on sama eseme üle vaidlus
tunnustamisele  kuuluva  välisriigi  kohtulahendiga  lahendatud.  Kolleegium  leiab,  et  Eesti  kohtu
kohustus  piirdub  siiski  välisriigi  kohtulahendi  tõlgendamisega.  Kui  välisriigi  kohtulahendist  ei
nähtu, et vaidlus samade poolte vahel sama hagieseme üle oleks lahendatud, siis saab eeldada, et
välisriigi kohus nõudeid ei käsitlenud.
16. Kolleegium leiab aga, et kuna Suurbritannia kohus lahendas varalise seisundi tasakaalustamise
nõuded, mis saavad abikaasadel tekkida abielu lõppemise järel sealse riigi õiguse kohaselt, on Eesti
kohtul võimalik korteriomandite ühisomandi lõpetamise nõuet lahendades arvestada Suurbritannia
kohtulahendit.
Asja uuel lahendamisel peab ringkonnakohus hindama, vajadusel menetlusosalistelt lisatõendeid ja
seisukohti  küsides,  kas  Suurbritannia  kohus  arvestas  varalise  seisundi  tasakaalustamise  nõude
ulatuse määramisel ka Eestis asuvaid kortereid. Sellest lähtudes saab ringkonnakohus otsustada, kas
hageja nõue korteriomandite ja laenukohustuse tema kanda jätmiseks on põhjendatud, ning võtta
seisukoha  hageja  nõuete  kohta  korteriomandi  omandiõiguse  üleandmiseks,  sellega  seotud
kinnistusraamatu  kannete  muutmiseks  vajalike  tahteavalduste  asendamiseks  ja  kinnistusraamatu
kannete muutmiseks.
17.  Kuna  asi  saadetakse  ringkonnakohtule  uueks  läbivaatamiseks,  jääb  menetluskulude  jaotus
TsMS § 173 lg 3 teise lause alusel ringkonnakohtu otsustada.
18. Kassatsioonkaebuse  rahuldamise  tõttu  tuleb  TsMS  § 149  lg  4  esimese  lause  alusel
kassatsioonkaebuselt  tasutud  kautsjon  tagastada.  TsMS  § 149  lg  8  esimese  lause  kohaselt
tagastatakse kautsjon menetlusosalisele, kes selle tasus või kelle eest see tasuti.
Jaak Luik Ants Kull Tambet Tampuu
6(6)