62022CJ0639
EUROOPA KOHTU OTSUS (neljas koda)
5. september 2024 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Ühine käibemaksusüsteem – Direktiiv 2006/112/EÜ – Maksuvabastused – Artikli 135 lõike 1 punkt g – Eriotstarbeliste investeerimisfondide haldamine – Mõiste – Pensionifond – Võrreldavus vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaga (eurofondid) – Investorite investeerimisrisk – Ulatus – Vajadus võrrelda pensionifondiga, mida asjaomane liikmesriik peab eriotstarbeliseks investeerimisfondiks
Liidetud kohtuasjades C‑639/22–C‑644/22,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel rechtbank Gelderlandi (Gelderlandi esimese astme kohus, Madalmaad) 5. ja 6. oktoobri 2022. aasta otsustega esitatud eelotsusetaotlused, mis saabusid Euroopa Kohtusse 12. oktoobril 2022, menetlustes
X (C‑639/22),
Stichting BPL Pensioen (C‑643/22),
Stichting Bedrijfstakpensioensfonds voor het levensmiddelenbedrijf (BPFL) (C‑644/22)
versus
Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht (C‑639/22, C‑643/22 ja C‑644/22),
ja
Fiscale Eenheid Achmea BV (C‑640/22),
Y (C‑641/22)
versus
Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (C‑640/22 ja C‑641/22),
ja
Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten (C‑642/22)
versus
Inspecteur van de Belastingdienst Maastricht (C‑642/22),
EUROOPA KOHUS (neljas koda),
koosseisus: koja president C. Lycourgos, kohtunikud O. Spineanu‑Matei (ettekandja), J.‑C. Bonichot, S. Rodin ja L. S. Rossi,
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: ametnik A. Lamote,
arvestades kirjalikku menetlust ja 5. oktoobri 2023. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
X, Y, Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten ja Stichting BPL Pensioen, esindajad: belastingadiseurs K. R. Carton, E. M. van Kasteren ja J. P. A. Vermeer,
–
Fiscale Eenheid Achmea BV ja Stichting Bedrijfstakpensioensfonds voor het levensmiddelenbedrijf (BPFL), esindajad: belastingadiseurs U. N. C. Boy ja G. J. van Norden,
–
Madalmaade valitsus, esindajad: M. K. Bulterman ja A. Hanje ning J. Langer,
–
Taani valitsus, esindajad: D. Elkan, J. F. Kronborg ja C. A. S. Maertens,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: J. Jokubauskaitė ja W. Roels,
olles 14. märtsi 2024. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlused puudutavad nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT 2006, L 347, lk 1; edaspidi „käibemaksudirektiiv“), artikli 135 lõike 1 punkti g tõlgendamist.
2
Need taotlused esitati kuue kohtuvaidluse raames, mille pooled on esiteks ühelt poolt kohtuasjas C‑639/22, kohustuslik kutseala pensionifond X ning kohtuasjades C‑643/22 ja C‑644/22 valdkondlikud pensionifondid vastavalt Stichting BPL Pensioen ja Stichting Bedrijfstakpensioensfonds voor het levensmiddelenbedrijf (BPFL) ning teiselt poolt Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht (Utrechti maksuameti inspektor, Madalmaad); teiseks ühelt poolt kohtuasjades C‑640/22 ja C‑641/22 vastavalt ettevõtja Fiscale Eenheid Achmea BV, kes osutas teenuseid valdkondlikule tööandjapensionifondile, ja tööandjapensionifond Y ning teiselt poolt Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (Amsterdami maksuameti inspektor, Madalmaad), ning lõpuks ja kolmandaks ühelt poolt kohtuasjas C‑642/22 kohustuslik kutseala pensionifond Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten ja teiselt poolt Inspecteur van de Belastingdienst Maastricht (Maastrichti maksuameti inspektor, Madalmaad), ja mis puudutavad käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punktis g ette nähtud käibemaksuvabastuse kohaldamist nende pensionifondide suhtes.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Käibemaksudirektiiv
3
Käibemaksudirektiivi artikli 2 lõike 1 punkt c sätestab:
„1.   Käibemaksuga maksustatakse järgmisi tehinguid:
[…]
c)
teenuste osutamine tasu eest liikmesriigi territooriumil maksukohustuslase poolt, kes sellena tegutseb“.
4
Selle direktiivi artikli 135 lõike 1 punktis g on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid vabastavad käibemaksust järgmised tehingud:
[…]
g)
liikmesriikide määratletud eriotstarbeliste investeerimisfondide haldamine“.
Eurofondide direktiiv
5
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivi 2009/65/EÜ vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (ELT 2009, L 302, lk 32) (edaspidi „eurofondide direktiiv“) artiklis 1 on sätestatud:
„1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjatele (eurofondid), kes on asutatud liikmesriikide territooriumil.
2.   Võttes arvesse artiklit 3, on eurofond käesoleva direktiivi tähenduses ettevõtja:
a)
kelle ainus eesmärk on avalikkuselt saadud kapitali ühine investeerimine artikli 50 lõikes 1 osutatud vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ja/või muudesse likviidsetesse finantsvaradesse ning mis tegutsevad riski hajutamise põhimõttel, ja
b)
kelle osakud ostetakse või võetakse tagasi osakuomanike nõudmisel otse või kaudselt nende ettevõtjate varast. Meetmeid, mida eurofond võtab kindlustamaks, et tema osakute börsiväärtus ei erineks oluliselt nende puhasväärtusest, vaadeldakse võrdväärsena sellise tagasiostmise või tagasivõtmisega.
Liikmesriigid võivad lubada, et eurofond koosneb mitmest investeerimisüksusest.
[…]“.
Madalmaade õigus
6
28. juuni 1968. aasta seaduse, millega asendatakse olemasolev käibemaks käibemaksuga vastavalt lisandväärtusmaksu korrale (käibemaksuseadus) (Wet houdende vervanging van de bestaande omzetbelasting door een omzetbelasting volgens het stelsel van heffing over de toegevoegde waarde (Wet op de omzetbelasting)) (Stb. 1968, nr 329), põhikohtuasjas kohaldatava redaktsiooni artikli 11 lõike 1 punkti i alapunkt 3 näeb ette:
„1.   Määrusega kindlaksmääratavatel tingimustel vabastatakse käibemaksust:
[…]
i) […] järgmised teenused:
[…]
3.
investeerimisfondide ja ühiseks investeeringuks loodud investeerimisühingute kogutud vara valitsemine“.
Põhikohtuasjad ja eelotsuse küsimused
7
Põhikohtuasja hagejad kohtuasjades C‑639/22 ja C‑641/22–C‑644/22, nimelt X, Y, Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten, Stichting BPL Pensioen ja Stichting Bedrijfstakpensioensfonds voor het levensmiddelenbedrijf (BPFL), on Madalmaade pensionifondid, kes on ostnud fondivalitsemise teenuseid väljaspool Madalmaid asuvalt fondivalitsejalt. Kohtuasjas C‑640/22 osutas põhikohtuasja kaebaja, kelleks on Madalmaade õiguse alusel asutatud äriühing Fiscale Eenheid Achmea, fondivalitseja teenuseid valdkondlikule pensionifondile.
8
Need kaebajad vaidlustavad rechtbank Gelderlandis (Gelderlandi esimese astme kohus, Madalmaad), kes on eelmises punktis nimetatud igas kohtuasjas eelotsusetaotluse esitanud kohus, Utrechti, Amsterdami ja Maastrichti maksuasutuste (edaspidi „maksuhaldur“) arvutatud käibemaksu summa kõnealuste varahaldusteenuste ostmise suhtes. Nad väidavad, et pensionifond, kes need teenused ostis või kellele neid osutati, kujutab endast „eriotstarbelist investeerimisfondi“ käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punkti g tähenduses. Järelikult on nimetatud teenuste ostmine või osutamine seaduse, millega asendatakse olemasolev käibemaks käibemaksuga vastavalt lisandväärtusmaksu korrale (käibemaksuseadus), põhikohtuasjas kohaldatava redaktsiooni artikli 11 lõike 1 punkti i alapunkti 3 alusel maksust vabastatud.
9
Eelotsusetaotlustest nähtub, et Madalmaade vanaduspensionisüsteem koosneb kolmest sambast: põhipension, tööandjate korraldatud pensioniskeemid ja vabatahtlikud individuaalsed pensioniskeemid. Teine sammas, mida reguleerib pensioniseadus (Wet houdende regels betreffende pensioenen) (edaspidi „pensioniseadus“), hõlmab tööandjapensionifonde ja valdkondlikke pensionifonde. Kohustuslikud kutseala pensionifondid kohustusliku kutseala pensioniskeemi seaduse (Wet verplichte beroepspensioenregeling) tähenduses kuuluvad eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul samuti teise samba alla.
10
Põhikohtuasjades kõne all olevad pensionifondid on kohtuasjades C‑639/22 ja C‑642/22 kohustuslikud kutseala pensionifondid, kohtuasjades C‑640/22, C‑643/22 ja C‑644/22 valdkondlikud pensionifondid ja kohtuasjas C‑641/22 tööandjapensionifond.
11
Eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitab igas eelotsusetaotluses, et asjaomaste pensionifondide rakendatav pensioniskeem põhineb „pensionihüvitiste lepingul“, mida iseloomustab kindlate pensionihüvitiste maksmine. See on üks pensioniseaduses ette nähtud kolmest lepinguliigist. See leping erineb „kindlustusmaksete lepingust“, mis põhineb kindlaksmääratud sissemaksetel, mis hiljem konverteeritakse kindlasummalisteks või muutuvateks pensionihüvitisteks, ja „kapitalilepingust“, mis puudutab konkreetset kapitali, mis hiljem konverteeritakse fikseeritud või muutuvateks pensionihüvitisteks.
12
Pensionifondide üle tehakse riiklikku järelevalvet selles, kas nad järgivad kindlustuskaitse strateegilist kattemäära, mis on seotud nendele fondidele kuuluvate varade ja nende pensionikohustuste nüüdisväärtuse suhtega. Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et kindlustuskaitse strateegiline kattemäär ja pensionifondi omavahendid määravad kindlaks selle fondi rahalise olukorra ning suures osas sissemaksete taseme ja nende võimaliku vähendamise, samuti pensionihüvitiste tingimusliku täiendamise (indekseerimine) või nende ja pensioniõiguste võimaliku vähendamise.
13
Tasumisele kuuluvate sissemaksete summa määrab pensionifond kindlaks nii, et see katab omavahendite suurenemise, mida nõuab pensionikohustuste suurendamine, võttes arvesse ka investeeringute oodatavat tootlust.
14
Teatavate pensionifondide, st kohtuasjades C‑640/22, C‑643/22 ja C‑644/22 kõne all olevate pensionifondide puhul määrab iga fondi valitseja neisse fondidesse makstavate osamaksete summa kindlaks pärast tööandjate ja töötajate organisatsioonidega konsulteerimist. Sissemakseid teeb tööandja ja need peetakse osaliselt kinni töötaja töötasust. Pensionifondi Y puhul, mis on kõne all kohtuasjas C‑641/22, määratakse sissemaksed kindlaks iga üksiku liikme kohta, kuid sellele kohaldatakse siiski ülempiiri. Viimati nimetatud kohtuasjas täpsustab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et aastatel 2014–2020 tagasid tööandjad 250 miljoni euro ulatuses sissemakseid, mida oli võimalik kasutada sissemaksete täiendamiseks, kui need ei ole piisavad eeldatavate pensioniõiguste tagamiseks. Kohtuasjades C‑639/22 ja C‑642/22 teevad liikmed sissemakseid oma ettevõtte kutsetegevusest saadud tulu või kasumi alusel.
15
Kõigis põhikohtuasjades, välja arvatud kohtuasjas C‑639/22, arvutatakse pensioniõigused ja pensionihüvitised kõnealustes pensioniskeemides iga töötaja töötasu ja töötatud aastate arvu alusel. Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et nende pensioniõiguste ja pensionihüvitiste summa neis kohtuasjades kõne all olevates pensioniskeemides võib muutuda. Seda summat võib suurendada, näiteks tarbijahinnaindeksi muutumise alusel. Iga pensionifondi valitseja otsustab selle lisa andmise. Kohtuasjas C‑644/22 täpsustab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et võimaliku lisa maksmist rahastatakse täielikult asjaomase pensionifondi tehtud investeeringute tootlusest.
16
Kohtuasjas C‑639/22 kõne all oleva pensioniskeemi puhul märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et vanaduspension määratakse kindlaks kvartalite arvu alusel, milles tehakse sissemakseid. Tegemist on võrdluspensioniga, mille summat võib pensionifondi valitseja võrreldes eelmise aastaga konkreetsel viisil suurendada, kui selleks on piisavad rahalised vahendid.
17
Kohtuasjas C‑641/22 kõne all olevas pensioniskeemis otsustab pensionifondi valitseja igal aastal, kui fondi varaline seisund seda võimaldab, kas ja millises ulatuses määratakse pensioniõigustele ja pensionihüvitistele täiendav summa. Kohtuasjas C‑642/22 kõne all olevas pensioniskeemis lisatakse pensioniõigustele ja pensionihüvitistele igal aastal 2% täiendav summa. Fondivalitseja võib olenevalt pensionifondi finantsseisundist otsustada maksta suurema täiendava summa, mida rahastatakse osaliselt sissemaksest ja osaliselt investeeritud kapitali ületootlusest.
18
Seevastu võib pensionifondi kohustada vähendama nende õiguste ja hüvitiste summat, nagu kohtuasjas C‑641/22 osas, mis puudutab 2020. aasta pensioniõiguste omandamise määra. Sellist vähendamist ja suurendamist reguleerib pensioniseadus. Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kui kindlustuskaitse strateegiline kattemäär on teatud tasemeni langenud, ei saa mingit täiendavat summat määrata. Seega sai pensionifond kohtuasjas C‑644/22 täiendava summa määrata alles 2009. aastal. Lisaks, kuna fondi rahaline olukord halvenes, esitati Nederlandsche Bankile (Madalmaade keskpank) tervendamiskava, mis nägi ette kogutud pensionide vähendamise 0,85%.
19
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus, kas põhikohtuasjades kõne all olevaid pensionifonde tuleb pidada „eriotstarbelisteks investeerimisfondideks“, mille suhtes võib kohaldada käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punktis g ette nähtud käibemaksuvabastust.
20
Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, viidates 7. märtsi 2013. aasta kohtuotsusele Wheels Common Investment Fund Trustees jt (C‑424/11, EU:C:2013:144), 13. märtsi 2014. aasta kohtuotsusele ATP PensionService (C‑464/12, EU:C:2014:139) ja 9. detsembri 2015. aasta kohtuotsusele Fiscale Eenheid X (C‑595/13, EU:C:2015:801), et pensionifondi, mis nagu selle kohtu lahendatavates kohtuasjades kõne all olevad pensionifondid ei ole eurofond eurofondide direktiivi tähenduses, võib siiski pidada „eriotstarbeliseks investeerimisfondiks“ käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punkti g tähenduses, kui sel on kindlad tunnused.
21
Nimetatud kohtul on tekkinud eelkõige küsimus, kuidas tõlgendada ühte neist tunnustest, nimelt nõuet, et investeerimisriski kannavad fondi liikmed. Ta märgib, et maksuhalduri hinnangul, kes viitab selles küsimuses Hoge Raadi (Madalmaade kõrgeim kohus) otsusele, ei ole selle kohtu lahendatavates kohtuasjades kõne all olevate pensionifondide liikmetel lasuv risk, mis on seotud pensionifondi tehtud investeeringutega, piisavalt oluline.
22
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et põhikohtuasjades kõne all olevad pensioniskeemid ei ole täielikult võrreldavad skeemidega, mida käsitleti 7. märtsi 2013. aasta kohtuotsuses Wheels Common Investment Fund Trustees jt (C‑424/11, EU:C:2013:144) ja 13. märtsi 2014. aasta kohtuotsuses ATP PensionService (C‑464/12, EU:C:2014:139), ega nendega, mida käsitleti Hoge Raadi (kõrgeim kohus) otsuses, millele ta eelotsusetaotluses viitab.
23
Ta on nimelt seisukohal, et põhikohtuasjades kõne all olevatest pensioniskeemidest tulenevate pensioniõiguste ja pensionihüvitiste tase arvutatakse kutsetegevusest saadava sissetuleku ja fondiliikmete töötatud aastate või võrdluspensioni alusel.
24
Sellest järeldub esiteks, et olukord erineb 7. märtsi 2013. aasta kohtuotsuses Wheels Common Investment Fund Trustees jt (C‑424/11, EU:C:2013:144) käsitletud olukorrast, kuna ei saa asuda seisukohale, et eelotsusetaotluse esitanud kohtus käsitletavad pensioniõigused ja pensionihüvitised ei sõltu kuidagi varade väärtusest ega pensionifondi tehtud investeeringute tootlusest. Kuigi nende pensioniõiguste ja pensionihüvitiste tase ei sõltu otseselt investeeringute tootlusest, ei ole pensioni eeldatav summa tagatud. Varade väärtuse muutumise risk peegeldub kindlustuskaitse strateegilises kattemääras ja määrab seega koos muude arvutuse aluseks olevate parameetritega kindlaks, kas ja millises ulatuses võib määrata täiendavaid summasid või kas pensioniõigusi ja pensionihüvitisi tuleb hoopis vähendada. Seega väljendub eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul investeeringute tootlus ja varade väärtuse muutus pensioniõiguste ja pensionihüvitiste tasemes.
25
Teiseks erinevad selles kohtus kõne all olevad pensioniskeemid ka 13. märtsi 2014. aasta kohtuotsuses ATP PensionService (C‑464/12, EU:C:2014:139) käsitletud pensioniskeemist, milles pensioni suurus määratakse kindlaks kindlaksmääratud sissemaksete summa ja nendest saadud tulu põhjal, mis vastab selle sama kohtu sõnul pigem pensioniskeemile, mis on loodud „kindlustusmaksete lepingute“ alusel pensioniseaduse tähenduses. See ei takista siiski seda, et kõigi eelotsusetaotluse esitanud kohtus kõne all olevate skeemide puudujäägi ja ülejäägi riski kannavad kõik fondi liikmed koos kas kogunenud õiguste vähenemise või vähendamise kohaldamise kaudu või vastupidi, täiendavate summade maksmise või varem tehtud vähendamiste kompenseerimise kaudu.
26
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib kindlaks teha, kas asjaolu, et investeeringu riski kannavad fondi liikmed koos, takistab seda, et sellist pensionifondi, nagu on kõne all põhikohtuasjades, tuleb käsitada eriotstarbelise investeerimisfondina, ja kas piisab sellest, kui fondi liikmed kannavad sellega seoses mis tahes riski või peavad nad seda riski kandma olulisel määral.
27
Lisaks nähtub eelotsusetaotlustest, et kohtuasjades C‑640/22 ja C‑644/22 väidavad põhikohtuasja hagejad, Fiscale Eenheid Achmea ja Stichting Bedrijfstakpensioensfonds voor het levensmiddelenbedrijf (BPFL), et neutraalse maksustamise põhimõte eeldab võrdlust teatavate pensionifondidega, kes täidavad kindlustusmaksete lepinguid ja keda maksuhaldur, sõltumata sellest, et need ei ole eurofondid, käsitleb eriotstarbeliste investeerimisfondidena. Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et Staatssecretaris van Financiëni (rahanduse riigisekretär, Madalmaad) kirja kohaselt käsitleb maksuhaldur teatavaid pensionifonde, kes täidavad kindlustusmaksete lepinguid, eriotstarbeliste investeerimisfondidena.
28
Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb siiski, kas selline võrdlus on vajalik, kuna 7. märtsi 2013. aasta kohtuotsuses Wheels Common Investment Fund Trustees jt (C‑424/11, EU:C:2013:144) ja 13. märtsi 2014. aasta kohtuotsuses ATP PensionService (C‑464/12, EU:C:2014:139) sõnastatud kriteeriumid, mille võimaldavad hinnata, kas ettevõtjad teevad samu tehinguid kui eurofondid, on välja töötatud neutraalse maksustamise põhimõttest lähtudes. Lisaks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas üksiktöötaja puhul, kellel ei ole alati võimalik valida pensionilepingu liiki, esineb nende eri liiki pensionilepingute vahel oluline erinevus.
29
Neil asjaoludel otsustas rechtbank Gelderland (Gelderlandi esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule kohtuasjas C‑644/22 järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punkti g tuleb tõlgendada nii, et saab lähtuda sellest, et põhikohtuasjas kõne all oleva pensionifondi liikmed kannavad investeerimisega seotud riske, ja kas see tähendab, et pensionifond kujutab endast eriotstarbelist investeerimisfondi selle sätte tähenduses? Kas seejuures on tähtis,
–
kas liikmed kannavad individuaalseid investeerimisriske, või piisab sellest, et investeeringute tulemustel on tagajärjed liikmete ühendusele ja mitte ühelegi muule isikule;
–
kui suured on kollektiivsed või individuaalsed riskid;
–
kuivõrd on pensionihüvitiste suuruse seisukohast määrava tähtsusega ka muud tegurid, nagu pensioni kogumise periood, töötasu suurus ja diskontotegur?
2.
Kas neutraalse maksustamise põhimõte tähendab, et käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punkti g kohaldamisel fondide suhtes, mis ei ole […] eurofondid, ei tule hinnata ainult seda, kas neid saab võrrelda eurofondiga, vaid ka seda, kas neid saab keskmise tarbija arusaama kohaselt võrrelda muude fondidega, mis ei ole küll eurofondid, kuid mida liikmesriik käsitab eriotstarbeliste investeerimisfondidena?“
30
Kohtuasjades C‑639/22, C‑642/22 ja C‑643/22 otsustas rechtbank Gelderland (Gelderlandi esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimuse, mis on identne kohtuasjas C‑644/22 esitatud esimese küsimusega.
31
Kohtuasjas C‑640/22 täpsustab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et alates 1. jaanuarist 2018 ei ole pensionifondi, kellele selle kohtuasja kaebaja fondivalitseja teenuseid osutas, rohkem pensioniõiguseid aktiivselt kogutud, kuna selles kohtuasjas kõne all olev pensionifond oli kindlustuskaitse strateegilise kattemäära madaluse tõttu sunnitud oma varad üle kandma. Seetõttu on samal kohtul tekkinud küsimus, kas see asjaolu on oluline, hinnates riski, mida kannavad selle pensionifondi tehtud investeeringutega seoses selle fondi liikmed.
32
Neil asjaoludel otsustas rechtbank Gelderland (Gelderlandi esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule samad eelotsuse küsimused, mis esitati kohtuasjas C‑644/22, täpsustades siiski esimest küsimust järgmiselt:
„[…] Kas seejuures on tähtis,
[…]
–
et pensionifond ei tegele alates 1. jaanuarist 2018 enam aktiivse pensionide kogumisega ja on madala strateegilise kattemäära tõttu kohustatud kogu vara üle andma kindlustusandjale või mõnele muule pensionifondile?
[…]“.
33
Lõpuks küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus kohtuasjas C‑641/22, kas asjaolu, mida on juba mainitud käesoleva kohtuotsuse punktis 14 ja mille kohaselt on tööandjad andnud teatud ajavahemiku jooksul garantiisid pensioniõiguste kogumise tagamiseks, mõjutab pensionifondi tehtud investeeringutega kaasneva riski olemasolu, mida kannavad selle fondi liikmed.
34
Neil asjaoludel otsustas rechtbank Gelderland (Gelderlandi esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimuse, mis on identne kohtuasjas C‑644/22 esitatud esimese küsimusega, kuid sisaldab siiski järgmist täpsustust:
„[…] Kas seejuures on tähtis,
[…]
–
et tööandja tagas ajavahemikul 2014–2020 kuni 250 miljoni euro suuruse summa pensionide taotletud kogumise realiseerimiseks?“
35
Euroopa Kohtu presidendi 15. novembri 2022. aasta otsusega liideti kohtuasjad C‑639/22–C‑644/22 menetluse kirjaliku ja suulise osa ning kohtuotsuse huvides.
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
36
Esimese küsimusega, mis on ühine kõigis liidetud kohtuasjades, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punkti g tuleb tõlgendada nii, et sellise pensionifondi liikmeid, mis rakendab kollektiivse pensioniskeemi raames pensionilepingut, milles on ette nähtud pensioniõigused ja pensionihüvitised, mille summa – kuigi see on määratletud võrdluspensioni või kutsetegevusest saadud tulu ja iga liikme töötatud aastate alusel – võib teatavatel tingimustel selle pensionifondi tehtud investeeringute tulemuslikkuse tõttu muutuda, saab pidada investeerimisriski kandjateks. Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib samuti, kas seejuures on asjakohased kantava riski ulatus, see, kas risk on individuaalne või kollektiivne, pensionisaaja pensioniõiguste kogumise aastate arv, asjaolu, et pensionifondi puhul on pensioniõiguste kogumine teatud hetkel katkenud, või ka asjaolu, et tööandja tagas teatud ajavahemikul pensioniõiguste eeldatava omandamise.
37
Käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punkti g kohaselt vabastavad liikmesriigid käibemaksust liikmesriikide määratletud eriotstarbeliste investeerimisfondide haldamise.
38
Sellega seoses tuleb meenutada, et kuigi liidu seadusandja on usaldanud mõiste „eriotstarbelised investeerimisfondid“ määratlemise liikmesriikidele, tuleb sellistena käsitada fonde, mis on eurofondid eurofondide direktiivi tähenduses (vt selle kohta 13. märtsi 2014. aasta kohtuotsus ATP PensionService, C‑464/12, EU:C:2014:139, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika).
39
Nagu nähtub selle direktiivi artikli 1 lõikest 2, on eurofondid fondid, mille ainus eesmärk on avalikkuselt kaasatud kapitali ühine investeerimine riski hajutamise põhimõttel väärtpaberitesse ja mille osakud ostetakse või võetakse tagasi osakuomanike nõudmisel otse või kaudselt nende ettevõtjate varast (9. detsembri 2015. aasta kohtuotsus Fiscale Eenheid X, C‑595/13, EU:C:2015:801, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
40
Konkreetselt on eurofondide näol tegu ühisfondidega, milles investeeringud on jagatud ja jaotatud hulga väärtpaberite peale, mida saab tõhusalt hallata optimaalsete tulemuste saavutamiseks ja milles üksikud investeeringud võivad olla küllaltki tagasihoidlikud. Sellised fondid haldavad oma investeeringuid enda nimel ja arvel, samas kui iga investorist klient omab fondist osa, kuid mitte fondi investeeringuid kui selliseid (13. märtsi 2014. aasta kohtuotsus ATP PensionService, C‑464/12, EU:C:2014:139, punkt 50 ja seal viidatud kohtupraktika).
41
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb eriotstarbeliste investeerimisfondidena käsitada ka fonde, mis ei ole küll ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjad eurofondide direktiivi tähenduses, kuid millel on viimastega identsed tunnused ja mis seega teevad samu tehinguid või vähemalt on neil viimastega võrreldavad tunnused, et olla omavahel konkureerivad (vt 9. detsembri 2015. aasta kohtuotsus Fiscale Eenheid X (C‑595/13, EU:C:2015:801, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
42
Tuleb meenutada, et Euroopa Kohus on leidnud, et üks neist tunnustest, mis on nõutavad selleks, et üksust saaks pidada eurofondiga võrreldavate tunnustega üksuseks ja seega eriotstarbeliseks investeerimisfondiks, millele võib kohaldada käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punktis g ette nähtud käibemaksuvabastust, on see, et osakuomanikel on õigus kasumile või nad kannavad fondi haldamisega seotud riski. Teisisõnu on nõutav, et fondi liikmed kannaksid investeerimisriski (vt selle kohta 7. märtsi 2013. aasta kohtuotsus Wheels Common Investment Fund Trustees jt, C‑424/11, EU:C:2013:144, punkt 27; 13. märtsi 2014. aasta kohtuotsus ATP PensionService, C‑464/12, EU:C:2014:139, punkt 59, ja 9. detsembri 2015. aasta kohtuotsus Fiscale Eenheid X, C‑595/13, EU:C:2015:801, punktid 51 ja 52).
43
Sellega seoses on Euroopa Kohus täpsustanud, et pensioniskeemiga liitunud isikud ei kanna selle investeerimisfondi haldamisega seotud riske, kuhu on nende vara kogumiks ühendatud, kui töötaja pension ei sõltu kuidagi pensioniskeemi varade väärtusest ja pensioniskeemi haldajate tehtud investeeringute tulemuslikkusest, vaid see määratakse eelnevalt kindlaks vastavalt tööstaažile tööandja juures ja palgasummale, erinevalt tulust, mida võivad oodata isikud, kes ostavad avatud investeerimisfondi osakuid, ja mis sõltub fondivalitsejate tehtud investeeringute tulemuslikkusest perioodil, mil nad oma osakuid omavad (7. märtsi 2013. aasta kohtuotsus Wheels Common Investment Fund Trustees jt, C‑424/11, EU:C:2013:144, punkt 27).
44
Sellest järeldub, et tuvastamaks, kas pensionifondi liige kannab nõutavat investeeringuriski, on vaja, et pension, mida kindlustatu saab, sõltuks fondi tehtud investeeringutest ja seda ulatuses, mis on võrreldav sellega, mille puhul ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja osakuomaniku tulud sõltuvad fondi tehtud investeeringutest.
45
Järelikult selleks, et pensionifondi saaks pidada eriotstarbeliseks investeerimisfondiks, mille suhtes võib kohaldada käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punktis g ette nähtud maksuvabastust, peab risk, mis selle pensionifondi liikmetel tekib fondi investeeringute tõttu, olema võrreldav riskiga, mis on ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja osakuomanikel varade suhtes, mida nad selles ettevõtjas hoiustavad.
46
Kuna selline risk peab kajastuma pensioniõiguste ja pensionihüvitiste tasemes, tuleb selleks, et teha kindlaks, kas pensionifondi liikmed kannavad ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja osakuomanikega võrreldavat riski, tõendada, et pensionifondi tehtud investeeringute tulemuslikkus mõjutab oluliselt pensioniõiguste ja pensionihüvitiste summa suurust.
47
Nimelt, kuna tulu, mida investeerimisfondi osakuomanikud võivad loota, sõltub peamiselt investeerimisfondi tehtud investeeringute tulemuslikkusest perioodil, mil nad neid osakuid omavad, mis mõjutab vahetult nende osakute väärtust, eeldab käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punktis g ette nähtud maksuvabastuse kohaldamine pensionifondi suuhtes seda, et asjaomase pensionilepingu alusel maksmisele kuuluvate pensioniõiguste ja pensionihüvitiste summa ei ole tagatud, vaid sõltub peamiselt, kas positiivselt või negatiivselt, selle fondi tehtud investeeringute tulemuslikkusest.
48
Selleks et oleks võimalik tuvastada, et pensionifondi liikmete investeerimisrisk on võrreldav sellega, mida kannavad ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate osakuomanikud, ei saa pensioniõiguste ja pensionihüvitiste summat seega suures osas ette kindlaks määrata lähtuvalt tööstaažist tööandja juures ja iga liikme palga suurusest. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 44 sisuliselt märkis, on liikmesriigi kohtu ülesanne kindlaks teha, kas pensioniõigused ja pensionihüvitised sõltuvad peamiselt asjaomase pensionifondi tehtud investeeringute tulemuslikkusest.
49
Käesoleval juhul märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et põhikohtuasjades kõne all olevates pensioniskeemides arvutatakse pensioniõigused ja pensionihüvitised põhimõtteliselt võrdluspensioni või kutsetegevusest saadava sissetuleku ja iga kindlustatu töötatud aastate arvu alusel, et nende tase ei sõltu otseselt pensionifondi tehtud investeeringute tulemuslikkusest, kuid et see ei ole ka tagatud. Kindlustuskaitse strateegiline kattemäär võimaldab kindlaks teha, kas ja millises ulatuses võib liikmetele anda täiendavaid summasid või kas pensioniõigusi ja pensionihüvitisi tuleb vastupidi vähendada. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul kajastub investeeringute tulemuslikkus pensionide suuruses. Lisaks jagatakse puudujäägi ja võimaliku ülejäägi risk kõikide fondi liikmete vahel.
50
Nendest asjaoludest näib tulenevat, et pensioniõiguste või pensionihüvitiste suurus määratakse suures osas eelnevalt kindlaks vastavalt tööstaaži kestusele tööandja juures ja iga kindlustatud isiku palgale. Lisaks sõltub selle summa muutumine kindlustuskaitse strateegilisest kattemäärast, mis on määratletud eelkõige viitega pensionikohustuste nüüdisväärtusele. Seega, kuigi seda summat võib vähendada või suurendada ning kuigi täiendavate summade andmist rahastatakse teatud juhtudel täielikult pensionifondi tehtud investeeringute tulemustest, näib seesama summa sõltuvat mitmest tegurist, mille hulgas kõnealuste investeeringute tulemused ei näi olevat peamine tegur, kuid seda peab siiski kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus, võttes arvesse asjaomaste pensionilepingute kõiki tunnuseid.
51
Selleks et teha kindlaks, kas põhikohtuasjas kõne all olevate pensionifondide liikmed kannavad investeerimisriski, mis on võrreldav ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja osakuomanike riskiga, ei piisa tõdemusest, et liikmed individuaalselt või kollektiivselt kannavad pensionifondi tehtud investeeringute riski, välistades teised isikud või üksused. Nimelt, kuigi nendel investeeringutel on pensioniõigustele ja pensionihüvitistele üksnes marginaalne mõju, ei ole kindlustatute risk võrreldav ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja osakuomanike riskiga nende hoiustatud varade suhtes.
52
Seevastu juhul, kui pensionifondi tehtud investeeringuga kaasnev risk mõjutab oluliselt pensionilepingu alusel maksmisele kuuluvate pensioniõiguste ja pensionihüvitiste suurust, ei ole oluline, et see risk jaotatakse pensionifondi kõigi liikmete vahel ja et selle mõju on seetõttu mõõdukas. See asjaolu tuleneb nimetatud fondi ühendatusest ega takista asjaomase riski kajastumist sama fondi kõikide liikmete õigustes.
53
Samuti ei oma tähtsust fondi liikme pensioniõiguste kogumise aastate arv või asjaolu, et pensionifondi puhul on pensioniõiguste kogumine teatud ajavahemikul katkenud, nagu see on kohtuasjas C‑640/22. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 46 märkis, on oluline vaid see, kuidas pensioniõigused ja pensionihüvitised on paika pandud fondi liikme pensionilepingus ning mil määral sõltuvad need pensioniõigused ja pensionihüvitised pensionifondi tehtud investeeringute tulemuslikkusest. Asjaolu, et pensionifondi tegevus on lõppenud või et ta on oma finantsseisundi tõttu kohustatud oma varad teisele üksusele üle andma, ei mõjuta investeerimisriski olemasolu, mida kannavad selle fondi liikmed, välja arvatud juhul, kui selle üleandmisega kaasneb riski üleandmine kolmandale üksusele.
54
Nii võib see olla pensionifondi pankroti korral, mis kujutab endast kollektiivset riski, mida tuleb eristada võimalusest, et pensioniõiguste ja pensionihüvitiste summa muutub. Sellisel juhul peab liikmesriigi kohus kontrollima, kas asjaomase pensionifondi jaoks on kehtestatud teatav riigigarantii või edasikindlustussüsteem, et teha kindlaks, kas fondi liikmed kannavad ka fondi pankrotiga kaasnevat riski.
55
Lisaks ei ole välistatud, et asjaolu, et tööandja on andnud eeldatavate pensioniõiguste kogumisele garantii teatud ajavahemikul, võib mõjutada pensioniõigusi ja pensionihüvitisi, kuna sellisel juhul võivad tehtud sissemaksed tuua kaasa tagatud pensionisumma, mis ei sõltu asjaomase pensionifondi tehtud investeeringute tulemuslikkusest, mis võib välistada nõutava riski olemasolu, et seda fondi saaks käsitada fondina, millel on eurofondiga võrreldavad omadused. Samas, välja arvatud juhul, kui see tagatis on täielik, peab liikmesriigi kohus siiski kontrollima, mil määral mõjutab nende investeeringute tulemuslikkus nende pensionide kogusummat.
56
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punkti g tuleb tõlgendada nii, et sellise pensionifondi liikmeid, mis rakendab kollektiivse pensioniskeemi raames pensionilepingut, milles on ette nähtud pensioniõigused ja pensionihüvitised, mille summa – kuigi see on määratletud võrdluspensioni või kutsetegevusest saadud tulu ja iga liikme töötatud aastate alusel – võib teatavatel tingimustel selle pensionifondi tehtud investeeringute tulemuslikkuse tõttu muutuda, saab pidada investeerimisriski kandjateks üksnes siis, kui see summa sõltub peamiselt nende investeeringute tulemuslikkusest. Sellise hinnangu andmiseks ei ole tähtsust ei fondi liikme pensioniõiguste kogumise aastate arvul ega asjaolul, et pensionifondi puhul on pensioniõiguste kogumine teatud hetkel katkenud. Asjaolu, et risk kantakse individuaalselt või kollektiivselt, eelkõige pankroti korral, või et tööandja on andnud eeldatavate pensioniõiguste kogumisele garantii teatud ajavahemikul, on asjakohased tegurid, olemata iseenesest määravad.
Teine küsimus kohtuasjades C‑640/22 ja C‑644/22
57
Teise küsimusega kohtuasjades C‑640/22 ja C‑644/22 palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punkti g koostoimes neutraalse maksustamise põhimõttega tuleb tõlgendada nii, et selleks et teha kindlaks, kas selles sättes ette nähtud maksuvabastust võib kohaldada pensionifondi suhtes, mis ei ole eurofond, ei tule ainult seda fondi niisuguse fondiga võrrelda, vaid tuleb ka hinnata, kas fondi liikme õiguslikust ja finantsilisest olukorrast lähtuvalt võrreldes pensionifondiga, on see pensionifond võrreldav teiste fondidega, mis ei ole küll eurofondid, kuid mida asjaomane liikmesriik käsitab eriotstarbeliste investeerimisfondidena selle sätte tähenduses.
58
Käesoleva kohtuotsuse punktidest 38 ja 41 tuleneb, et selle maksuvabastuse kohaldamisel on liikmesriigid kohustatud käsitama fonde, mis on eurofondid eurofondide direktiivi tähenduses, eriotstarbeliste investeerimisfondidena ja et eriotstarbeliste investeerimisfondidena tuleb käsitada ka fonde, mis ei ole küll ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjad selle direktiivi tähenduses, kuid mis teevad samu tehinguid või millel on vähemalt nendega võrreldavad tunnused, et olla omavahel konkureerivad.
59
Nimelt, isegi kui käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punktis g ette nähtud maksuvabastust tuleb tõlgendada kitsalt, nõuavad nii neutraalse maksustamise põhimõte kui ka eesmärk lihtsustada investorite jaoks investeerimisfondide abil investeerimist, et selle täielik toime oleks tagatud (vt selle kohta 17. juuni 2021. aasta kohtuotsus K ja DBKAG, C‑58/20 ja C‑59/20, EU:C:2021:491, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
60
Eelkõige on neutraalse maksustamise põhimõttega vastuolus omavahel konkureerivate sarnaste kaupade või teenuste erinev kohtlemine käibemaksuga maksustamisel (vt selle kohta 3. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Finanzamt A, C‑515/20, EU:C:2022:73, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika).
61
Eelotsusetaotlusest nähtub, et rahanduse riigisekretäri kirja kohaselt peab maksuhaldur teatavaid kindlustusmaksete lepinguid täitvaid pensionifonde käsitama eriotstarbeliste investeerimisfondidena käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punkti g tähenduses.
62
Selles kirjas leidis rahanduse riigisekretär, et kindlaksmääratud individuaalsete sissemaksetega pensioniskeem kujutab endast eriotstarbelist investeerimisfondi põhjusel, et sisuliselt kannavad sellises pensioniskeemis fondi liikmed investeerimisriski. Lisaks võib teatavaid kindlaksmääratud kollektiivsete sissemaksetega skeeme pidada eriotstarbelisteks investeerimisfondideks, kui pensioniõiguste kogumine on võrreldav selliste õiguste kogumisega kindlaksmääratud individuaalsete sissemaksetega pensioniskeemides.
63
Selles kontekstis tuleb pensionifondi liiget käsitada keskmise tarbijana, kellele eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab. Käsitletaval juhul peab eelotsusetaotluse esitanud kohus seega tegema konkreetse analüüsi, et teha kindlaks, kas fondi liikme õiguslikust ja finantsilisest olukorrast lähtuvalt võrreldes pensionifondiga on pensioniõigused, mis on omandatud sellise pensionifondi sõlmitud pensionilepingute alusel, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis eelotsusetaotluse kohaselt kujutavad endast „pensionihüvitiste lepinguid“, võrreldavad pensioniõigustega, mis on omandatud pensionilepingu alusel, mis puudutab „kindlustusmakseid“ ja mida täidab pensionifond, mille liikmesriik on kvalifitseerinud eriotstarbeliseks investeerimisfondiks käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punkti g tähenduses ja mida iseloomustab eelkõige asjaolu, et investeerimisriski kannavad fondi liikmed.
64
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele kohtuasjades C‑640/22 ja C‑644/22 vastata, et käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punkti g koostoimes neutraalse maksustamise põhimõttega tuleb tõlgendada nii, et selleks, et teha kindlaks, kas selles sättes ette nähtud maksuvabastust võib kohaldada pensionifondi suhtes, mis ei ole eurofond, ei tule ainult seda fondi niisuguse fondiga võrrelda, vaid tuleb ka hinnata, kas lähtuvalt fondi liikme õiguslikust ja finantsilisest olukorrast selle pensionifondi suhtes, on see pensionifond võrreldav teiste fondidega, mis ei ole küll eurofondid, kuid mida asjaomane liikmesriik käsitab eriotstarbeliste investeerimisfondidena selle sätte tähenduses.
Kohtukulud
65
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:
1.
Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 135 lõike 1 punkti g
tuleb tõlgendada nii, et
sellise pensionifondi liikmeid, mis rakendab kollektiivse pensioniskeemi raames pensionilepingut, milles on ette nähtud pensioniõigused ja pensionihüvitised, mille summa – kuigi see on määratletud võrdluspensioni või kutsetegevusest saadud tulu ja iga liikme töötatud aastate alusel – võib teatavatel tingimustel selle pensionifondi tehtud investeeringute tulemuslikkuse tõttu muutuda, saab pidada investeerimisriski kandjateks üksnes siis, kui see summa sõltub peamiselt nende investeeringute tulemuslikkusest. Sellise hinnangu andmiseks ei ole tähtsust ei fondi liikme pensioniõiguste kogumise aastate arvul ega asjaolul, et pensionifondi puhul on pensioniõiguste kogumine teatud hetkel katkenud. Asjaolu, et risk kantakse individuaalselt või kollektiivselt, eelkõige pankroti korral, või et tööandja on andnud eeldatavate pensioniõiguste kogumisele garantii teatud ajavahemikul, on asjakohased tegurid, olemata iseenesest määravad.
2.
Direktiivi 2006/112 artikli 135 lõike 1 punkti g koostoimes neutraalse maksustamise põhimõttega
tuleb tõlgendada nii, et
selleks, et teha kindlaks, kas selles sättes ette nähtud maksuvabastust võib kohaldada pensionifondi suhtes, mis ei ole vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtja, ei tule ainult seda fondi niisuguse fondiga võrrelda, vaid tuleb ka hinnata, kas lähtuvalt fondi liikme õiguslikust ja finantsilisest olukorrast selle pensionifondi suhtes, on see fond võrreldav teiste fondidega, mis ei ole küll vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjad, kuid mida asjaomane liikmesriik käsitab eriotstarbeliste investeerimisfondidena selle sätte tähenduses.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hollandi.