62008CC0141
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
ELEANOR SHARPSTON
esitatud 14. mail 2009 (
1
)
Kohtuasi C-141/08 P
Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd
versus
Euroopa Liidu Nõukogu
„Apellatsioonkaebus — Kaubanduspoliitika — Dumping — Hiinast pärit triikimislaudade import — Määrus (EÜ) nr 384/96 — Artikli 2 lõike 7 punkt c ja artikli 20 lõiked 4 ja 5 — Turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja — Kaitseõigused — Dumpinguvastane uurimine — Aeg, mille jooksul ettevõtjad saavad märkusi esitada”
1.
Lühidalt kirjeldatuna puudutab käesolev apellatsioonkaebus (
2
) dumpinguvastase uurimise all olevat Hiina eksportijat, kelle taotlus, milles paluti hinnata tema normaalhindu samamoodi nagu turumajanduses toimiva eksportija omi, lükati algul komisjoni poolt tagasi, sai hiljem soodsama hinnangu, kuid lükati lõpuks ootamatult uuesti tagasi.
2.
Esimese Astme Kohtus väitis nimetatud eksportija, et komisjon 1) asus väärale seisukohale, et ta ei saa oma algset hinnangut muuta, ja 2) ei andnud eksportijale piisavalt aega lõpphinnangule reageerimiseks.
3.
Nimetatud kohus tuvastas, et 1) komisjon oli kõigest kõrvaliselt märkinud, et ta ei saa vanu asjaolusid uuesti hinnata; ja sellest tulenevalt 2) isegi kui eksportijale oleks antud piisavalt aega reageerimiseks, oleks tema reaktsioon saanud olla seotud üksnes kõrvalise märkusega, mitte taotluse tagasilükkamise sisuliste põhjustega, ning seega ei avaldanud see mõju eksportija kaitseõigustele.
4.
Nüüd väidab eksportija, et komisjoni esitatud põhjendustest tulenev järeldus kujutab endast selget tõendite väärtõlgendamist, nii et piisava aja andmise korral oleks reageerimine olnud asjakohane.
5.
Euroopa Kohtul on vaja kõigepealt tuvastada, kas Esimese Astme Kohus „on tõendeid moonutanud”. Muidu puuduks tal põhimõtteliselt pädevus hinnata tõendite tõenduslikku väärtust. (
3
) Ainult siis, kui selline moonutamine on aset leidnud, saab Euroopa Kohus hinnata argumente seoses sellega, et reageerimiseks ei antud piisavalt aega.
Dumpinguvastased menetlused ja õigusnormid
6.
Ühenduse tööstuse kaitsmist dumpinguhinnaga impordi vastu reguleerib sisuliselt nõukogu määrus (EÜ) nr 384/96 (
4
) (edaspidi „algmäärus”).
7.
Nimetatud määruse artikli 1 lõigete 1 ja 2 kohaselt võidakse dumpinguvastast tollimaksu kohaldada dumpingtoote suhtes, mille vabasse ringlusse lubamine ühenduses tekitab kahju. Toodet käsitletakse dumpingtootena, kui selle hind ühendusse eksportimisel on väiksem kui tavapärase kaubandustegevuse käigus ekspordiriigi kindlaksmääratud samasuguse toote võrreldav hind.
8.
Artikli 5 lõike 1 kohaselt algatatakse uurimine dumpingu olemasolu, määra ja mõju tuvastamiseks ühenduse tootmisharu nimel esitatud kirjaliku kaebuse põhjal. Artikkel 6 reguleerib uurimismenetlusi, artiklites 2-4 on aga sätestatud kohaldatavad kriteeriumid.
9.
Artikkel 2 käsitleb dumpingu kindlaksmääramist. Selles on sätestatud õigusnormid, mille alusel määratakse kindlaks normaalväärtus (A osa, lõiked 1-7) ja ekspordihind (B osa, lõiked 8 ja 9), mida tuleb omavahel võrrelda (C osa, lõige 10), et teha kindlaks dumpingumarginaal (D osa, lõiked 11 ja 12). Käesolevas kohtuasjas on asjakohane ainult A osa.
10.
Artikli 2 lõike 1 esimese lõigu kohaselt võetakse normaalväärtuse aluseks ekspordiriigi sõltumatute klientide poolt tavapärases kaubandustegevuses makstud või makstavad hinnad. Normaalväärtus määratakse kindlaks vastavalt lõigetes 1-6 sisalduvatele ülejäänud õigusnormidele, mis on asjakohased turumajanduses tegutsevate ettevõtjate puhul.
11.
Muude ettevõtjate kohta on artikli 2 lõike 7 punktis a sätestatud: „Mitteturumajanduslikest riikidest pärineva impordi puhul määratakse normaalväärtus kolmandas turumajandusriigis kehtiva hinna või arvestusliku väärtuse alusel või hinna järgi, mis kehtib müügi puhul sellisest kolmandast turumajandusriigist teistesse riikidesse, k.a ühendusse, või kui see ei ole võimalik, siis mis tahes muul põhjendatud alusel, sealhulgas samasuguse toote eest ühenduses tegelikult makstud või makstava hinna alusel, mida on vajaduse korral nõuetekohaselt kohandatud, et sisse arvata põhjendatud kasumimarginaal.”
12.
Artikli 2 lõike 7 punkti b kohaselt aga on muu hulgas Hiina Rahvavabariigist (mida peetakse mitteturumajanduslikuks riigiks) tulevat importi käsitleva uurimise suhtes ette nähtud, et „normaalväärtus [määratakse] kooskõlas lõigetega 1-6, kui ühe või mitme uuritava tootja põhjendatud nõuete alusel ning vastavalt punktis c sätestatud kriteeriumidele ja menetlustele on näidatud, et nimetatud tootja või tootjate puhul toimub samasuguse toote valmistamine ja müük turumajanduse tingimustes. Muudel juhtudel kohaldatakse punktis a sätestatud eeskirju.”
13.
Artikli 2 lõike 7 punkt c, mis sai määravaks selle tuvastamisel, kas eksportija kvalifitseerub käesolevas asjas niisuguseks kohtlemiseks, mida kohaldatakse turumajanduse tingimustes tegutsevatele ettevõtjatele (edaspidi „turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatus”), näeb ette eri kriteeriumid, mis peavad kõik olema tõendatult täidetud, et ettevõtja kvalifitseeruks. Esimese lõigu teises taandes on üheks selliseks kriteeriumiks sätestatud see, et äriühingutel peab olema „üks selge peamiste raamatupidamisdokumentide kogum, mida auditeeritakse sõltumatult kooskõlas rahvusvaheliste raamatupidamisstandarditega ning kohaldatakse kõikidel eesmärkidel”. (
5
)
14.
Artikli 2 lõike 7 punkti c viimases lõigus on sätestatud: „Otsus selle kohta, kas tootja vastab eespool nimetatud kriteeriumidele, tehakse kolme kuu jooksul alates uurimise algatamisest pärast nõuandekomiteega konkreetset konsulteerimist ja pärast seda, kui ühenduse tootmisharule on antud võimalus esitada oma arvamus. Kõnealune otsus kehtib kogu uurimise ajal.” (
6
)
15.
Oma otsuses Nanjing Metalink (
7
) tõlgendas Esimese Astme Kohus seda sätet kui niisugust, mille „eesmärk on eelkõige tagada, et seda küsimust [kas käsitleda ettevõtjat kui sellist, kes tegutseb turumajanduse tingimustes] ei otsustataks selle põhjal, milline on tema mõju dumpingumarginaali arvutamisele”. Edasi märkis Esimese Astme Kohus, et „algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c viimast lauset [tuleb] tõlgendada nii, et see keelab institutsioonidel ümber hinnata turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse esialgse kindlaksmääramise ajal nende käes olevaid andmeid. Samas ei ole selle sättega vastuolus see, et turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatust edaspidi ei anta, kui sellise tegeliku olukorra muutumine, mille põhjal see staatus anti, ei võimalda enam kõnealust ettevõtjat käsitleda turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtjana.” (
8
)
16.
Vastavalt artiklile 7 võib komisjon uurimise käigus kehtestada ajutisi tollimakse. Siiski võib nõukogu kehtestada komisjoni poolt hiljemalt üks kuu enne ajutiste tollimaksude kehtivusaja lõppu ja pärast nõuandekomiteega konsulteerimist esitatud ettepaneku põhjal lõpliku dumpinguvastase tollimaksu alles siis, kui faktide põhjal on lõplikult kindlaks tehtud dumpingu ja sellest tuleneva kahju esinemine ning kui ühenduse huvid nõuavad sekkumist (artikli 9 lõige 4). Igal juhul tuleb kogu menetlus lõpliku tollimaksu kehtestamise korral lõpetada 15 kuu jooksul pärast selle algatamist (artikli 6 lõige 9).
17.
Viimased asjakohased sätted on artikli 20 lõiked 4 ja 5. Artikli 20 kohaselt võivad isikud, keda uurimine puudutab, taotleda komisjonilt selliste oluliste faktide ja kaalutlustega seotud üksikasjade avalikustamist, mille alusel ajutised meetmed kehtestati (lõige 1), ning selliste oluliste faktide ja kaalutluste „lõplikku avalikustamist”, mille alusel kavatsetakse soovitada lõplike meetmete kehtestamist (lõige 2). Artikli 20 lõiked 4 ja 5 on sõnastatud järgmiselt:
„4.   Lõplik avalikustamine toimub kirjalikult. Avalikustamine toimub konfidentsiaalse teabe kaitsmise vajadust nõuetekohaselt arvesse võttes nii kiiresti kui võimalik ning tavaliselt hiljemalt üks kuu enne lõpliku otsuse tegemist või komisjoni poolt artikli 9 kohast lõplikku meedet käsitleva ettepaneku esitamist. Kui komisjonil ei ole võimalik teatavaid asjaolusid ega seisukohti kõnealusel ajal avalikustada, siis avalikustatakse need esimesel võimalusel. Avalikustamine ei piira komisjoni või nõukogu võimaliku hilisema otsuse kohaldamist, aga kui nimetatud otsus toetub teistsugustele faktidele ja kaalutlustele, siis avalikustatakse need nii kiiresti kui võimalik.
5.   Märkusi, mis esitatakse pärast lõplikku avalikustamist, võib arvesse võtta ainult juhul, kui need esitatakse komisjoni poolt iga juhtumi kohta eraldi seatava aja jooksul, mille pikkus on vähemalt 10 päeva, kusjuures arvesse võetakse küsimuse kiireloomulisust.”
Vaidluse aluseks olevad asjaolud
18.
Vaidluse asjaolud on esitatud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 4-23. Järgnevalt teen sellest asjaolude kirjeldusest kokkuvõtte, viidates teatavatele Esimese Astme Kohtu käsutuses olevatele dokumentidele, millele on viidatud apellatsioonkaebuses, ja tsiteerides neid dokumente.
19.
Komisjon algatas 4. veebruaril 2006 uurimise seoses triikimislaudade, sealhulgas Hiina Rahvavabariigis Foshanis asuva ettevõtja Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd (edaspidi „Yongjian”) toodetavate ja eksporditavate triikimislaudade impordiga.
20.
Yongian taotles 23. veebruaril 2006, et teda käsitletaks kui turumajanduse tingimustes tegutsevat ettevõtjat. Pärast uurimist vastas komisjon, et tema arvates ei vasta hageja algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c esimese lõigu teises taandes nimetatud kriteeriumile, sest Yongjiani raamatupidamisdokumendid ja auditiaruanded ei vasta rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite (edaspidi „IAS”) nõuetele. Septembris 2006 vahetati veel kirju, kuid komisjon jäi oma seisukohale kindlaks.
21.
Seejärel võttis komisjon vastu määruse (EÜ) nr 1620/2006, (
9
) milles kinnitati Yongjiani turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse taotluse rahuldamata jätmine ja kehtestati hageja toodetud triikimislaudadele ajutine 18,1% suurune tollimaks.
22.
Yongjian esitas veel märkusi ja statistilisi andmeid, et põhjendada turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse taotlust. Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 13 on sõnastatud järgmiselt:
„20. veebruari 2007. aasta kirjas edastas komisjon hagejale üldist teavet avalikustava lõpliku dokumendi ja spetsiifilist teavet avalikustava dokumendi. Esimeses dokumendis teatas komisjon oma kavatsusest anda hagejale turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatus.[ (
10
)] Nimelt arvas komisjon esiteks, et ettevõtja raamatupidamistavades esinevatel puudustel, mis tulid ilmsiks ajutiste meetmete staadiumis, ei olnud olulist mõju raamatupidamisaruannetes kajastuvatele majandustulemustele ja teiseks, et raamatupidamisaruannete ebatäiuslikkusest ei tekkinud esiteks probleemi seoses teabega eksportmüügi kohta, kuna komisjon oli juba need andmed heaks kiitnud ajal, mil tal oli võimalik nende usaldusväärsust kontrollida, ja teiseks ei olnud see määrava tähtsusega seoses omamaise müügiga, kuna need andmed ei olnud piisavalt olulised, et neid pidada representatiivseks. Komisjon osutas, et neil asjaoludel tuleb normaalväärtus kindlaks teha tootmiskulude põhjal ja et terase hind on selle üks põhielement. Selles osas leidis komisjon, et Hiina ametlikud statistilised andmed, mis haldusmenetluse käigus teraseimpordi kohta esitati, kinnitasid ettevõtja raamatupidamisandmete usaldusväärsust seoses terase hinnaga ja võimaldasid seega arvutada normaalväärtuse Hiina arvestusliku väärtuse alusel.”
23.
Selle tulemusel nähtus lõplikku avalikustamist käsitlevast dokumendist, et Yongjiani triikimislaudade suhtes kehtiv lõplik tollimaksumäär on 0%.
24.
Märtsis 2007 sai komisjon märkusi kaebuse esitajatelt, kes vaidlustatud kohtuotsuse punkti 14 sõnade kohaselt „väitsid esiteks, et hageja ei vasta algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c esimese lõigu teises taandes nimetatud kriteeriumile, ja teiseks, et igal juhul on algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c viimase lausega vastuolus see, kui institutsioonid muudavad menetluse käigus turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja kindlaksmääramist.”
25.
Nõuandekomitee vaatas 6. ja läbi komisjoni poolt esitatud ettepanekud. Vaidlustatud kohtuasja punktis 15 on märgitud, et „[m]itu nõuandekomitee liiget vaidlustasid hagejale turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmise”.
26.
Siinkohal võib olla abiks esitada Itaalia valitsuse esimeses astmes esitatud menetlusse astuja seisukohtade punktid 13-18: (
11
)
„13
Dumpinguvastase komitee 6. ja . aasta koosolekutel olid mitu selle liiget taotluse esitanud ettevõtjale turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmise vastu.
14
Täpsemalt heideti komisjonile ette seda, et ta on rikkunud dumpinguvastase algmääruse artikli 7 lõike 2 punkti c [sic] koostoimes tõlgendusega, mille on sellele sättele andnud Esimese Astme Kohus oma 14. novembri 2006. aasta otsuses kohtuasjas T-138/02: Metalink.
15
Põhimõtteliselt ei saa turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatust anda nendele kolmandate riikide ettevõtjatele, kelle suhtes on algatatud dumpingut käsitlev uurimine, pärast seda, kui möödas on uurimise esimesed kolm kuud, kui asjaolud ei ole vastavalt muutunud.
16
Olukord ei olnud selline nende Hiina ettevõtjate puhul, kellele komisjon kavatses anda turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse hilinenult. Liiati oli põhjendus, millest lähtudes esialgu keelduti selle staatuse andmisest, väga tõsine ja selline, mille kiire lahendamine oli ebatõenäoline: korrapäratu raamatupidamine, mis ei vasta IAS-is ette nähtud põhimõtetele.
17
See oli seisukoht, mille Itaalia delegatsioon dumpinguvastase komitee 6. märtsi 2007. aasta koosolekul kindlalt esitas ning mida järgisid Portugali, Leedu, Prantsusmaa, Hispaania, Poola, Kreeka, Belgia ja Tšehhi Vabariigi delegatsioonid.
18
Pärast seda, kui liikmesriigid olid nii väljendanud tugevat vastuseisu, ja seistes vastamisi Metalinki kohtupraktika selge rikkumisega, kinnitas komisjon juba varem ajutises määruses võetud seisukohta ja lükkas 23. märtsi 2007. aasta lõplikku avalikustamist käsitlevas korrigeeritud dokumendis tagasi taotluse anda kolmele asjaomasele Hiina ettevõtjale, sealhulgas hagejale turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatus.”
27.
Reede, 23. märtsi 2007. aasta õhtul faksis komisjon Yongjianile üldise teabe lõplikku avalikustamist käsitleva korrigeeritud dokumendi ja spetsiifilise teabe lõplikku avalikustamist käsitleva korrigeeritud dokumendi. Nendes dokumentides kinnitas komisjon oma esialgset keeldumist turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmisest sisuliselt selle alusel, et Yongjiani raamatupidamine on selgelt vastuolus IAS-iga. Seetõttu tehti ettepanek kehtestada Yongjiani toodetele 18,1% suurune lõplik tollimaks. Komisjon viitas Yongjiani argumentidele, millega oli põhjendatud turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse taotlust, ja lükkas need argumendid tagasi, kuid ei viidanud oma varasemale kavatsusele teha ettepanek sellise staatuse andmiseks ning seega ei põhjendanud ka oma seisukoha muutust.
28.
Algselt anti Yongjianile märkuste või avalduste esitamiseks aega kuni neljapäeva, 29. märtsini 2007 (s.o kuus kalendripäeva). Esmaspäeval, avaldas ta soovi toimikuga tutvuda ning tal võimaldati seda teha teisipäeval, . Kolmapäeval, palus ta pikendada talle märkuste tegemiseks antud aega nädala võrra.
29.
Komisjon vastas 29. märtsil, märkides, et Yongjian on toimikuga juba neli korda tutvunud ning ainus lisandunud uus teave puudutab avalikustamist käsitlevaid korrigeeritud dokumente. Samuti märkis komisjon, et nendes dokumentides „ei esitatud sisuliselt uusi järeldusi […], vaid kinnitati [komisjoni] esialgseid järeldusi”. Komisjoni lõppjäreldus oli selline: „Seega ei pea me selle taotluse põhjenduseks esitatud aluseid piisavaks. Siiski võime erandkorras nõustuda pikendama tähtaega kuni esmaspäeva, .” Niisiis anti Yongjianile lõpuks 10 kalendripäeva märkuste või avalduste esitamiseks.
30.
Vahepeal oli komisjon 23. märtsil 2007 saatnud konsulteerimise eesmärgil nõuandekomiteele lõpliku korrigeeritud töödokumendi. Nimetatud komitee kiitis selle dokumendi heaks, pärast kirjalikku menetlust. Samuti oli komisjon esitanud nõukogule ettepaneku võtta üldise teabe lõplikku avalikustamist käsitleva dokumendi alusel lõplikud meetmed.
31.
Yongjian esitas 2. aprillil 2007 komisjonile oma märkused, vaidlustades järelduse, et ta ei vasta turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse saamise tingimustele, ning taotledes, et komisjon ei nõustuks kaebuse esitajate väitega, mille kohaselt algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c viimane lause ei võimalda komisjonil oma esialgset otsust muuta.
32.
Komisjon vastas Yongjiani õigusesindajale oma 4. aprilli 2007. aasta kirjas. Selle asjakohases osas märkis komisjon:
„Komisjoni talitused teatasid 20. veebruaril 2007 oma kavatsusest muuta turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatust käsitlevat otsust kolme Hiina eksportiva tootja, sealhulgas teie kliendi suhtes ja sellest tulenevalt muuta nende suhtes kohaldatavaid dumpingumarginaale ja tollimakse ning kutsusid asjassepuutuvaid isikuid üles esitama märkusi. See teade ei kujutanud endast mingil juhul uut otsust turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse kohta.
Nagu üldise teabe lõplikku avalikustamist käsitlevas dokumendis on selgelt märgitud, otsis ja kontrollis komisjon jätkuvalt kogu teavet, mida ta pidas vajalikuks lõplike järelduste tegemiseks (vt põhjendus 4). Nii ei jätnud komisjon ühtki huvitatud isikut ilma õigusest esitada nõuetekohaselt põhjendatud märkusi.
Kooskõlas eespool mainitud põhimõttega otsustasid komisjoni talitused pärast ühenduse tootjate asjakohaste märkuste saamist mitte hakata muutma turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatust, vaid kinnitada esialgsed järeldused. Tegelikult tuvastati lõpuks, et kõnealuseid raamatupidamistavasid, mis, nagu juba märgitud, leiti olevat vastuolus IAS-iga, ei saa pidada mõjult ebaolulisteks.
Teie kliendi poolt pärast esialgset avalikustamist esitatud selgitusi hinnati koos ühenduse tootjate märkustega, mis olid esitatud pärast 20. veebruari 2007, mil teave lõplikult avalikustati, ning tehti kindlaks, et teie kliendi raamatupidamist ei auditeerita kooskõlas rahvusvaheliste raamatupidamisstandarditega, kuna tuvastati, et teie klient ei kasuta tekkepõhist raamatupidamist (vastuolu IAS-i punktiga 1.25), kasutab tasaarvestust (vastuolu IAS-i punktiga 1.32) ning rühmitab tehinguid, esitamata neid eraldi (vastuolu IAS-i punktidega 1.13 ja 1.29). Audiitorid eespool mainitud vastuolude kohta märkusi ei teinud.
2. aprilli 2007. aasta märkustes kordab teie klient jätkuvalt samu, juba enne lõplikku avalikustamist esitatud väiteid raamatupidamise ebakorrapärasuse kohta ja selle kooskõla või vastuolu kohta IAS-iga, aga nagu te teate, ei luba turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse taotluse hindamist käsitlev kohtupraktika vanu asjaolusid ümber hinnata.
Teie kliendi poolt pärast lõplikku avalikustamist esitatud uusi andmeid terasehindade kohta hinnati samuti koos ühenduse tootjate märkustega, mis olid esitatud pärast 20. veebruari 2007, mil teave lõplikult avalikustati, ning tehti kindlaks, et see uus teave terasehindade kohta ei võimalda uuesti hinnata kõiki teie kliendi raamatupidamises leitud puudusi.
Kuna need terasehindu käsitlevad uued tõendid ei saanud mõjutada otsust turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse kohta, tuli teie kliendi normaalväärtus seega määrata kooskõlas algmääruse artikli 2 lõike 7 asjakohaste sätetega, st see tuli kindlaks määrata [analoogses] riigis kehtiva hinna või arvestusliku väärtuse põhjal.
Ekspordihinna määramise osas juhime tähelepanu sellele, et teie klient ei ole esialgset ega lõplikku avalikustamist puudutavates märkustes vaidlustanud komisjoni talituste otsuse aluspõhimõtteid seoses ekspordimüügiga otse sõltumatutele klientidele. Teie kliendi märkustes viidati üksnes kasutatud vahetuskursile või tehnilistele üksikasjadele seoses dumpingu arvutamiseks kasutatavate toote kontrollnumbrite rühmade esitamisega Excelis (mõlemat küsimust käsitleti kas üldist teavet avalikustavas lõplikus dokumendis või spetsiifilist teavet avalikustavas lõplikus dokumendis). Sellest tuleneb loogiline järeldus, et teie klient nõustus komisjoni talituste järeldustega. Sellepärast ei saa selles asjas nüüd esitatud märkusi arvesse võtta.
Algmääruse artikli 20 lõikes 4 on sätestatud, et lõplik avalikustamine ei piira komisjoni või nõukogu võimaliku hilisema otsuse kohaldamist, aga kui nimetatud otsus toetub teistsugustele faktidele ja kaalutlustele, avalikustatakse need nii kiiresti kui võimalik. See oli eesmärk, millest lähtudes võeti 23. märtsil 2007 vastu üldise teabe lõplikku avalikustamist käsitlev dokument muudetud kujul.
Siiski juhime teie tähelepanu sellele, et komisjon on valmis teie kliendile turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmise aasta pärast uuesti üle vaatama, kui selle kohta esitatakse piisavalt tõendeid.”
33.
Komisjoni seisukohamuutuse põhjuste osas võib olla abi märkimisest, et Esimese Astme Kohtu menetluses esitatud kostja vastuse (
12
) punktis 23 tõdes nõukogu:
„Tõepoolest kavatses komisjon 2007. aasta veebruaris muuta tõendite alusel, mida ta sel ajal pidas „oluliseks”, oma seisukohta turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmise kohta. Esimeses avalikustamist käsitlevas dokumendis märkis komisjon, et ta võib kavatseda sellist muudatusettepanekut, lähtudes andmete ümberhindamisest ja teatavate terase impordihindade kinnitamisest, mida käsitleti kui uusi tõendeid. Komisjon oli valmis järeldama, et nii on olemas piisavalt „uusi andmeid ja selgitusi”, mille põhjal saab põhjendatult ümber hinnata tehtud otsuse turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse kohta. Pärast huvitatud isikute märkuste saamist ja nõupidamist dumpinguvastase komiteega muutis komisjon nende kaalutluste osas siiski oma seisukohta ning kinnitas algselt vastu võetud otsuse, mille kohaselt taotluse esitajal ei ole õigust saada turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatust, arvestades artikli 2 lõike 7 punkti c teist taanet, piisavate uute asjaolude puudumist ning artikli 2 lõike 7 punkti c täiesti selgesõnalist teksti. Komisjon jõudis järeldusele, et esialgse lahenduse uuesti ülevaatamiseks nõutavad tingimused, nagu need on esitatud kohtuotsuses Nanjing Metalink International, ei ole täidetud ning sellepärast tuleb kohaldada artikli 2 lõike 7 punkti c viimases lauses sätestatud aluskohustust, nagu seda on nimetatud kohtuotsuses tõlgendatud. […]”
34.
Yongjian palus 5. aprilli 2007. aasta kirjas komisjonil pakkuda nõukogule lõplikke meetmeid, mis põhinevad . aasta üldise teabe lõplikku avalikustamist käsitleval dokumendil, kuna hageja arvates on turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatust puudutava järelduse puhul rikutud õigusnormi.
35.
Nõukogu võttis 23. aprillil 2007 vaidlustatud määruse (
13
) siiski vastu, kehtestades muu hulgas 18,1% määraga lõpliku dumpinguvastase tollimaksu Yongjiani toodetud triikimislaudade impordi suhtes.
Menetlus ja Esimese Astme Kohtu otsus
36.
Yongjian taotles selle määruse tühistamist teda puudutavas osas. Komisjon, ühenduse tootmisharu esindavad kolm kaebuse esitajat (
14
) ning Itaalia Vabariik astusid menetlusse nõukogu toetuseks.
37.
Yongjian esitas kaks õigusväidet: 1) algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c väärtõlgendamine ja 2) algmääruse artikli 20 ja kaitseõiguse rikkumine.
Esimene väide: algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c väärtõlgendamine
38.
Yongjian väitis, et ainus selgitus, millega komisjon põhjendas oma äkilist seisukohamuutust turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmise suhtes, sisaldub 4. aprilli 2007. aasta kirjas: kohtupraktika kohaselt ei ole lubatud vanu asjaolusid uuesti hinnata. (Kui tegelik põhjus oli siiski teistsugune, ei ole nõukogule esitatud ettepanekus põhjendatud selle ettepaneku aluseid, rikkudes EÜ artiklit 253.)
39.
Viide kohtupraktikale sai olla ainult viide kohtuotsusele Nanjing Metalink. Nimetatud kohtuotsuse kohaselt on algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c eesmärk aga tagada turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse kindlaksmääramise objektiivsus ja hoida ära selle küsimuse lahenduse sõltumine mõjust, mida see avaldab dumpingumarginaali arvutamisele. Nii ei saa institutsioonid hinnata ümber teavet, mis neil oli olemas turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse ajutisel kindlaksmääramisel, kuid nad võivad turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse ära võtta, kui muutunud asjaoludest või uutest tõenditest ilmneb, et asjaomane ettevõtja ei vasta vajalikele kriteeriumidele. Niisugune reegel eeldab, et otsus turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse kohta tehakse enne normaalväärtuse kohta otsuse tegemist.
40.
Käesolevas asjas aga tegi komisjon mõlemat ühel ajal. Seega ei olnud põhjust käsitleda erinevalt Yongjiani staatust vastavalt artikli 2 lõike 7 punktile c ja muid dumpingumarginaali ajutise kindlaksmääramise aspekte, mida võib uuesti läbi vaadata. Kuna komisjon järeldas, et esialgne otsus turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse kohta ei olnud lõplikku avalikustamist käsitlevas 20. veebruari 2007. aasta dokumendis esitatud põhjustel õigustatud, ja ei selgitanud, miks need põhjused võivad olla valed, oli komisjonil mitte ainult õigus, vaid ka kohustus selle staatuse kindlaksmääramise otsust korrigeerida. Seega rikkus lõplikke meetmeid käsitlev ettepanek algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c, muutes vaidlustatud määruse seega õigusvastaseks.
41.
Esimese Astme Kohus märkis kõigepealt, et vaidlustatud määruse põhjendustest 12-14 nähtub, et „põhjus, miks keelduti ajutises määruses esitatud turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse kindlaksmääramise muutmisest vaidlustatud määruses, ei olnud mitte algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c viimases lauses esitatud keeld hinnata ümber vanu asjaolusid, vaid see, et hageja raamatupidamine ei vastanud IAS standarditele ja et puudus uus asjaolu, mis võiks seda hinnangut mõjutada. Keeldumine tulenes järelikult selle määruse artikli 2 lõike 7 punkti c esimese lõigu teise taande sisuliste kriteeriumide kohaldamisest.” (
15
)
42.
Samuti ei tulenenud avalikustamist käsitlevatest korrigeeritud dokumentidest, et turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmisest keeldumise põhjuseks oli keeld hinnata ümber vanu asjaolusid; komisjoni väited olid seotud üksnes sellega, et hageja raamatupidamistavad ei vasta IAS-ile. (
16
)
43.
Seejärel viitas Esimese Astme Kohus komisjoni 4. aprilli 2007. aasta kirjale kui „[ainsale] dokumen[dile], milles komisjon toob välja, et turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse kindlaksmääramist käsitleva kohtupraktika kohaselt ei ole lubatud vanu asjaolusid ümber hinnata”. Esimese Astme Kohus tsiteeris asjakohast lõiku: „. aasta märkustes kordab teie klient jätkuvalt samu, juba enne lõplikku avalikustamist esitatud väiteid raamatupidamise ebakorrapärasuse kohta ja selle kooskõla või vastuolu kohta IAS standarditega, aga nagu te teate, ei luba turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse taotluse hindamist käsitlev kohtupraktika vanu asjaolusid ümber hinnata.” (
17
)
44.
Edasi märkis Esimese Astme Kohus oma otsuse punktides 47-50:
„47
Nagu kirjast tuleneb, viitas komisjon kohtupraktikale, mis keelab vanu asjaolusid ümber hinnata, hageja poolt juba enne lõpliku teabe edastamist esitatud väidete tagasilükkamiseks. Vastuseks kohtuistungil esitatud Esimese Astme Kohtu küsimusele täpsustas komisjon – ilma et hageja oleks selles osas väidetut ümber lükanud –, et selles märkuses nimetatud väited sisaldusid 1. septembri 2006. aasta kirjas, mille hageja oli saatnud enne turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse esialgset kindlaksmääramist, mis leidis aset ja mida rakendati ajutises määruses.
48
Siiski tuleb märkida, et 4. aprilli 2007. aasta kirjas tõi komisjon turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse tunnustamisest keeldumise aluseks selle, et hageja raamatupidamisaruannetes eirati IAS standardeid rikkudes tekkepõhisuse põhimõtet, tehti tasaarvestusi ja kajastati tehinguid nende eraldi esitamise asemel koos. Komisjon leidis selles osas, et läbiviidud auditite tulemusel ei ole selle kohta tehtud ühtegi märkust. Esimese Astme Kohus märgib, et komisjon on samuti osutanud, et terasehinda puudutav teave ei võimalda hageja raamatupidamisaruannetes leitud lünkade kohta uut hinnangut anda.
49
Kirjast tervikuna tuleneb, et komisjoni märkus, et vanu asjaolusid on võimatu uuesti hinnata, on kõrvaline, kuna selle aluseks, et institutsioon keeldus turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmise ettepaneku tegemisest, on hinnang hageja vastavuse kohta kohaldatavatele sisulistele kriteeriumidele.
50
Seega tuleb tõdeda, et hageja väitel, mille kohaselt komisjon tugines kõnesoleval juhul vanade asjaolude ümberhindamise keelule, puudub faktiline alus. Kuna sel põhjusel ei saa esimese väitega nõustuda, siis arutlus, mis puudutab algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c ja eespool viidatud kohtuotsuse Nanjing Metalink vs. nõukogu punkti 44 tõlgendamist, ei ole asjakohane.”
45.
Pärast teatavate apellatsioonimenetluses vaidlustamata küsimuste põgusat käsitlemist lükkas Esimese Astme Kohus Yongjiani esimese õigusväite sel põhjusel tagasi.
Teine väide: algmääruse artikli 20 ja kaitseõiguse rikkumine
46.
Yongjian väitis, et algmääruse artikli 20 lõigetest 4 ja 5 tulenevalt peab komisjon huvitatud isikutele edastama lõplikku avalikustamist käsitleva dokumendi oluliste asjaolude ja kaalutluste kohta, mille alusel kavatsetakse soovitada lõplike meetmete kehtestamist, vähemalt 10 päeva enne lõplikke meetmeid käsitleva ettepaneku edastamist nõukogule, et pooled saaksid selle aja jooksul märkusi esitada ja komisjon neid arvesse võtta. Komisjon aga edastas nõukogule lõplikul avalikustamisel põhineva lõplikke meetmeid käsitleva ettepaneku ainult kuus päeva pärast selle dokumendi saatmist Yongjianile ja neli päeva enne Yongjianile märkuste esitamiseks määratud tähtpäeva möödumist.
47.
Selles osas nõustus Esimese Astme Kohus sisuliselt Yongjianiga. Esimese Astme Kohus märkis, et kuigi algmääruse artikli 20 lõige 5 ei täpsusta, et komisjon peab nõukogule ettepaneku edastamiseks ootama kümnepäevase tähtaja möödumist, ei tohi seda lõiget tõlgendada vastuolus artikli 20 lõikega 4, mille kohaselt on komisjon kohustatud edastama lõplikku avalikustamist käsitleva dokumendi hiljemalt üks kuu enne lõplikku otsust käsitleva ettepaneku edastamist nõukogule. Seega ei saa komisjon oma ettepanekut nõukogule esitada enne nimetatud kümnepäevase tähtaja möödumist. (
18
)
48.
Seejärel lükkas Esimese Astme Kohus tagasi nõukogu argumendi, et komisjon võib märkusi arvesse võtta nii, et muudab nõukogule tehtavat ettepanekut. EÜ artikli 250 lõige 2 annab komisjonile õiguse muuta oma ettepanekut selleks, et hõlbustada institutsioonis või vajaduse korral otsustamisprotsessiga seotud erinevate institutsioonide vahel ühisele arusaamisele jõudmist, kuid see asjaolu ei ole sobilik poolte märkuste nõuetekohaseks arvessevõtmiseks. (
19
) Lisaks võib niisugustel märkustel olla olulisi tagajärgi lõppdokumendi sisu suhtes. See, et lõplikke meetmeid käsitlev ettepanek on nõukogule juba esitatud, võib iseenesest mõjutada tagajärgi, mis võivad nendest märkustest tuleneda. Seega ei saa välistada, et komisjoni võimalus edastada nõukogule oma ettepanek veel enne huvitatud isikute märkuste saamist kahjustab nende märkuste tegelikku arvessevõtmist. (
20
)
49.
Käesolevas asjas oli komisjon kohustatud teatama Yongjianile oma uuest seisukohast, mis põhines uuel või teistsugusel kaalutlusel algmääruse artikli 20 lõike 4 tähenduses, nimelt sellel, et andmed terase impordihinna kohta ei muuda järeldusi, mis hageja IAS standardite eiramise põhjal tuleb seoses turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmisega teha. Artikli 20 lõige 4 ei toetanud komisjoni seisukohta, et faktilistele asjaoludele antava hinnangu muutmise korral, kui need asjaolud on jäänud samaks, ei ole vaja huvitatud isikuid millestki teavitada. Kui asjakohaseid faktilisi asjaolusid kavatsetakse hinnata esmakordselt, tuleb huvitatud isikuid sellest teavitada, et nad saaksid oma märkused selle kohta teatavaks teha. Kuna lõplikku avalikustamist käsitlevad korrigeeritud dokumendid saadeti Yongjianile 23. märtsil 2007 ja lõplikke meetmeid käsitlev ettepanek edastati nõukogule, s.o kuus päeva hiljem, ei täitnud komisjon artikli 20 lõike 5 nõudeid. (
21
)
50.
Olles küll asunud sellele seisukohale, lükkas Esimese Astme Kohus Yongjiani teise väite siiski tagasi.
51.
Esimese Astme Kohus märkis, et algmääruse artikli 20 lõikes 5 ette nähtud kümnepäevase tähtaja eiramine võib viia vaidlustatud määruse tühistamiseni vaid juhul, kui on võimalik, et niisuguse eeskirjade eiramise tõttu jõuti haldusmenetluses teistsuguse tulemuseni, mõjutades seega konkreetselt Yongjiani kaitseõigust. (
22
) Lõplikku avalikustamist käsitlevad korrigeeritud dokumendid aga ei sisaldanud uut, Yongjianile varem esitamata faktilist teavet ning Yongjianil oli menetluse jooksul juba olnud võimalus teha teatavaks oma seisukoht 23. märtsi 2007. aasta lõplikku avalikustamist käsitlevates dokumentides uuesti väljendatud positsiooni suhtes. Peale algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c viimast lauset puudutavate argumentide ei olnud Yongjian oma . aasta kirjas esitanud uusi argumente vastuseks komisjoni uuele seisukohale. Igal juhul ei mõjutanud selles kirjas sisaldunud märkused, mis käsitlesid artikli 2 lõike 7 punkti c ja kohtuotsust Nanjing Metalink, vaidlustatud määruse sisu. Nagu seoses esimese väitega järeldatud, põhines turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmisest keeldumine artikli 2 lõike 7 punkti c esimese lõigu teises taandes ette nähtud sisuliste kriteeriumide kohaldamisel. (
23
)
Apellatsioonkaebus
52.
Yongjian on esitanud kaks apellatsioonkaebuse aluseks olevat väidet, mille kohta teen järgnevalt kokkuvõtte, mis käsitleb ka nõukogu, komisjoni ja kaebuse esitajate kirjalikke ja suulisi märkusi ning Itaalia Vabariigi kirjalikke märkusi.
Esimene väide: järelduse selge vastuolu toimiku sisuga
53.
Yongjian väidab sisuliselt seda, et järeldades, et algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c ja kohtuotsuse Nanjing Metalink punkti 44 tõlgendus on asjakohatu, rikkus Esimese Astme Kohus õigusnormi, kuivõrd see järeldus oli selgelt vastuolus toimiku sisuga. Sellest tulenevalt eksis Esimese Astme Kohus ka sellega, et ei teinud otsust põhjapanevas küsimuses, kas artikli 2 lõike 7 punkt c keelab komisjonil ümber hinnata oma esialgset otsust, mis seisnes turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmata jätmises.
54.
Yongjian keskendub oma argumentides selle märkuse esimesele osale ja tugineb nendes suuresti avaldustele, mida tegid Itaalia valitsus ja nõukogu esimese astme menetluses, (
24
) et komisjon pöördus oma algse seisukoha juurde tagasi väidete tõttu, mille kohaselt ümberhindamine oleks vastuolus algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c viimase lausega, nagu seda on tõlgendatud kohtuotsuses Nanjing Metalink. Yongjiani sõnul nähtub toimikust üsna selgelt, et see küsimus ei ole ebaoluline, vaid sellel on põhjapanev tähtsus seoses komisjoni seisukoha muutumisega viimasel hetkel ja seega seoses lõpliku otsusega kehtestada 18,1% määraga dumpinguvastane tollimaks nullmääraga tollimaksu asemel. Esimese Astme Kohtu vastupidine järeldus on selgelt tõendite moonutamine kohtupraktika tähenduses ning seega võib Euroopa Kohus seda kontrollida.
55.
Nõukogu, komisjon ja kaebuse esitajad juhivad kõik rõhutatult tähelepanu kohtupraktikale, mille kohaselt Esimese Astme Kohus on ainupädev asjaolusid tuvastama ja hindama, välja arvatud juhul, kui tema järelduste sisulise ebatäpsuse põhjuseks saab pidada talle esitatud dokumente või kui tõendeid on moonutatud, (
25
) ning kui apellant väidab, et tõendeid on moonutatud, peab ta täpselt osutama tõenditele, mida on väidetavalt moonutatud, ning hindamisvigadele, mis on tema arvates moonutamise põhjustanud. (
26
)
56.
Nõukogu märgib seejärel, et Yongjian viitab üksnes avaldustele, mida on menetluses teinud nõukogu (tegelikult põhineb see argument tõenditel, mis juba olid Esimese Astme Kohtu käsutuses) ja Itaalia valitsus (avaldus, mis kajastus nimetatud kohtu märkuses, et „mitu nõuandekomitee liiget vaidlustasid hagejale turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmise”). Yongjian ei viita Esimese Astme Kohtu järelduse aluseks olnud kirjalikele tõenditele, s.o vaidlustatud määruse põhjendustele, avalikustavas lõplikus dokumentides esitatud põhjendusele ja komisjoni 4. aprilli 2007. aasta kirjas antud selgitustele.
57.
Komisjon lisab, et nõukogu ja Itaalia valitsuse tähelepanekud ei saa tõendada komisjoni enda põhjendust selle kohta, miks ta algse seisukoha juurde tagasi pöördus. See põhjendus oli esitatud nõukogule tehtud ettepanekus ja põhines sellel, et Yongjian ei vasta kohaldatavatele sisulistele kriteeriumidele.
58.
Itaalia valitsus osutab, et Yongjian ei ole vaidlustanud asjaolusid ega asjaolude tuvastamist, mille põhjal Esimese Astme Kohus järeldas, et komisjon ei tuginenud oma algse seisukoha juurde tagasi pöördudes olulisel määral algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c viimasele lausele.
59.
Kohtuistungil väitsid kaebuse esitajad, et kõnealuse seisukohamuutuse tegelik põhjus oli see, et 20. veebruari 2007. aasta lõplikku avalikustamist käsitlevas dokumendis oli komisjon nõustunud Yongjiani seisukohaga, et rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite mittetäitmine takistab turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmist ainult siis, kui see mõjutab dumpinguarvutusi, kuid et seejärel kõigutas seda nende endi argument, et formaalne mittetäitmine, olenemata selle mõjust, kujutab endast takistust, ning see võeti korrigeeritud dokumendi aluseks.
60.
Nii Itaalia valitsus kui ka kaebuse esitajad toonitavad, et kohtuotsuse Nanjing Metalink kohaselt saab turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmisest keeldumise otsust muuta ainult siis, kui muutuvad teadaolevad asjaolud, Yongjian aga püüdis tõendada ainult seda, et raamatupidamise eeskirjade eiramine, mida ta tunnistas, ei mõjuta tema hindu.
Teine väide: ekslik järeldus algmääruse artikli 20 lõike 5 rikkumise mõju kohta
61.
Yongjian rõhutab, et õiguse olla ära kuulatud tagamine on ühenduse õiguses, eriti aga dumpinguvastastes menetlustes põhjapaneva tähtsusega. (
27
) Mööndes, et selle õiguse järgimata jätmine saab mõjutada vaidlustatud meetme õiguspärasust ainult siis, kui tulemus oleks – eeskirjade eiramist arvestamata – olnud teistsugune, (
28
) märgib Yongjian siiski, et see peab paika vaid siis, kui teistsugune tulemus ei ole üldse võimalik. (
29
)
62.
Yongjian kordab, et käesolevas asjas oli 18,1% määraga dumpinguvastase tollimaksu kehtestamise nullmäära asemel otsustamisel määrav algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c tõlgendus. Seetõttu kujutas Yongjiani ilmajätmine võimalusest tõendada komisjoni tõlgenduse ekslikkust endast õigusest olla ära kuulatud ilmajätmist. Selle õiguse kasutamine oleks võinud tulemust radikaalselt muuta.
63.
Nõukogu märgib, et Esimese Astme Kohtu otsuse kohaselt ei mõjutanud algmääruse artikli 20 lõike 5 rikkumine vaidlustatud määruse sisu ega seega ka Yongjiani õigust olla ära kuulatud. Seda arvestades on Yongjiani argument suuresti asjakohatu. Igal juhul põhineb see eeldusel, et esimene apellatsioonkaebuse aluseks olev väide on edukas. Yongjiani õigust olla ära kuulatud seoses turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmata jätmisega see ei mõjuta, sest Yongjianil oli varem olnud võimalus seda õigust kasutada. Liiati tuvastas Esimese Astme Kohus faktilise asjaolu – mida ei saa apellatsioonimenetluses vaidlustada –, et Yongjian ei ole esitanud uusi argumente vastuseks komisjoni seisukohale ega täpsustanud, milliseid argumente ta võinuks esitada.
64.
Komisjon märgib, et apellatsioonkaebuse aluseks olev väide rajaneb ekslikel eeldustel. Nimelt on selles eeldatud, et kui komisjon oleks oodanud nõukogule ettepaneku tegemisega 2. aprillini 2007, oleks Yongjian saanud esitada uusi ja otsustavaid argumente, ning et komisjon oli veendunud, et Yongjian väärib turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatust, kuid uskus, et ei saa seda anda kohtuotsuse Nanjing Metalink tõttu. Esimese Astme Kohus järeldas, et kumbki nimetatud eeldus ei pea paika, ent Yongjian ei ole vaidlustanud neid järeldusi kui tõendite moonutamist.
65.
Itaalia valitsus ja kaebuse esitajad on nõukogu ja komisjoni märkustega sisuliselt nõus.
Algmääruse artikli 20 lõigete 4 ja 5 tõlgendamine
66.
Lisaks ei nõustu nõukogu, komisjon ja kaebuse esitajad Esimese Astme Kohtu seisukohaga, et algmääruse artikli 20 lõikega 5 on ette nähtud 10-päevane tähtaeg märkuste esitamiseks kõikidel juhtudel, mil komisjon tugineb oma järelduses faktidele või kaalutlustele, mis erinevad lõplikku avalikustamist käsitlevates dokumentides sisalduvatest.
67.
Kohtuistungil eristasid nimetatud kaks institutsiooni 1) artikli 20 lõike 4 esimeses ja teises lauses viidatud lõplikku avalikustamist; 2) artikli 20 lõike 4 kolmandas lauses viidatud fakte ja kaalutlusi, mida komisjonil ei ole võimalik lõpliku avalikustamise ajal avalikustada; ja 3) kõnealuse lõike viimases lauses viidatud teistsuguseid fakte ja kaalutlusi, millele võib toetuda hilisem otsus. Nad on seisukohal, et 10-päevane tähtaeg kehtib ainult juhul 1, mis hõlmab kogu uurimise ulatuse ja on seega palju olulisem kui võimalikud hilisemad parandused. Juhtudel 2 ja 3 on alati olemas õigus vastata, (
30
) kuid seejuures kehtib ainult nõue, et selleks võimaldatav tähtaeg peab olema mõistlik, arvestades faktide ja kaalutluste laadi.
68.
Nii nimetatud institutsioonid kui ka kaebuse esitajad rõhutavad, et dumpinguvastaste menetluste suhtes kehtivad ranged tähtajad, (
31
) millest oleks keeruline kinni pidada, kui pisimuudatused võiksid viia tähtaja pikendamiseni. Komisjon lisab, et ta oleks saanud muuta ja muutnuks oma ettepanekut nõukogule, kui Yongjian oleks esitanud asjakohased märkused pärast algse ettepaneku esitamist. Kaebuse esitajad märgivad, et kui Yongjiani 2. aprilli 2007. aasta märkused oleksid pannud komisjoni tema seisukohta muutma, oleks tulnud ühenduse tootmisharule omakorda võimaldada 10-päevane tähtaeg märkuste esitamiseks, mille tagajärjel oleks ületatud menetluse tarvis ette nähtud üldine tähtaeg. Ainult siis, kui otsustavaks osutuvad uued asjaolud, mille kohta pooled ei ole saanud varem märkusi esitada, peab komisjon neid oma seisukoha muutmise korral teavitama ja andma neile 10 päeva aega märkuste esitamiseks_– mitte aga siis, kui kõik asjaolud, millele tuginetakse, on täielikult läbi arutatud.
Hinnang
Esimene väide: järelduse selge vastuolu toimiku sisuga
69.
Selle väite keskne ja põhiline element on, et vastupidi Esimese Astme Kohtu järeldusele rajas komisjon oma lõpliku seisukoha seoses turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatusega kaalutlusele, et algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c viimane lause ei luba tal algset otsust muuta.
70.
Yongjian ei ole vaidlustanud mitte Esimese Astme Kohtu poolt läbi viidud tegeliku faktide tuvastamise täpsust, vaid on vaidlustanud hinnangu, mille nimetatud kohus andis tuvastatud faktidele, ja järelduse, mille ta nende põhjal tegi.
71.
Rohke ja järjepideva kohtupraktika põhjal on selge, et Euroopa Kohtul „puudub pädevus tuvastada fakte ja üldjuhul uurida tõendeid, mis Esimese Astme Kohus on nende faktide tuvastamisel aluseks võtnud. Juhul kui need tõendid on saadud õiguspäraselt, kui on järgitud õiguse üldpõhimõtteid ning tõendamiskohustust ja tõendite esitamist puudutavaid menetlusnorme, on üksnes Esimese Astme Kohus pädev hindama talle esitatud tõendite tõenduslikku väärtust. Välja arvatud juhul, kui kohtule esitatud tõendeid on moonutatud, ei ole selline hindamine seega niisugune õigusküsimus, mille üle Euroopa Kohus võib kontrolli teostada”. (
32
)
72.
„Tõendite moonutamine” on mõiste, mida Euroopa Kohus esmakordselt kasutas kohtuasjas Hilti. (
33
) Seda näib olevat inspireeritud Prantsuse õiguse mõistest dénaturation, mis kujutab endast ühte kassatsioonkaebuse alust. Dénaturation leiab aset siis, kui asja sisuliselt käsitlev kohus ületab oma pädevuspiire, tõlgendades selgelt ja ühemõtteliselt sõnastatud dokumenti (näiteks lepingut, testamenti, aruannet, kohtuotsust või välisriigi õigust) vastuolus selle sõnastusega. Seevastu ebamääraselt või mitmemõtteliselt sõnastatud dokumendi tõlgendamine on kohtu pädevuses ning seda ei saa kassatsioonkaebuses vaidlustada. (
34
)
73.
Käesolevas asjas viitas Esimese Astme Kohus oma hinnangus vaidlustatud määruse põhjendustele, üldist teavet avalikustavale lõplikule dokumendile ja komisjoni 4. aprilli 2007. aasta kirjale.
74.
Esimese kahe dokumendi põhjal järeldas Esimese Astme Kohus, et lõplikku otsust turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse kohta põhjendati ainult seoses asjaoluga, et Yongjiani raamatupidamine ei ole kooskõlas IAS-iga. (
35
)
75.
See järeldus tundub olevat vaieldamatu ja kindlasti mitte tõendite moonutamine. Tõepoolest ei väida ka Yongjian midagi sellist.
76.
Kõnealuse 4. aprilli 2007. aasta kirja põhjal tuvastas Esimese Astme Kohus, et ehkki komisjon märkis: „nagu te teate, ei luba turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse taotluse hindamist käsitlev kohtupraktika vanu asjaolusid ümber hinnata”, põhjendas komisjon oma keeldumist turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmisest sellega, et Yongjiani raamatupidamine on vastuolus IAS-iga, kuivõrd Yongjian ei kasuta tekkepõhist raamatupidamist, kasutab tasaarvestamist ning rühmitab tehinguid, esitamata neid eraldi – tegu oli küsimustega, mille kohta audiitorid ei olnud märkusi teinud. Esimese Astme Kohus osutas ka komisjoni märkusele, mille kohaselt uued andmed terasehindade kohta ei võimalda uuesti hinnata hageja raamatupidamises leitud puudusi. Selle põhjal järeldas Esimese Astme Kohus, et komisjoni märkus, et ta ei tohi vanu asjaolusid ümber hinnata, oli kõrvaline, sest keeldumine turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse andmisest põhines hinnangul selle kohta, kas Yongjian vastab asjakohastele sisulistele kriteeriumidele. (
36
)
77.
Ma ei näe nendes tuvastustes ja järeldustes midagi, mis moonutaks 4. aprilli 2007. aasta kirja (
37
) asjakohaseid lõike Euroopa Kohtu praktikast tuleneva range kriteeriumi tähenduses.
78.
Võib väita, et 4. aprilli 2007. aasta kirjast saanuks järeldada sedagi, et komisjoni ootamatu seisukohamuutuse peamine põhjus oli tõesti tema arusaam, et ta ei tohi oma algsest otsusest taganeda. Selle hüpoteesi suhtes ei anna ma muud hinnangut peale märkuse, et on selge, et tegu ei ole ainsa võimaliku selle kirja sõnastusest tuletatava järeldusega. Esimese Astme Kohtu tegelik järeldus tuleneb seega tõendite hindamisest, mis juhul, kui neid tõendeid ei ole moonutatud, ei ole Euroopa Kohtus kontrollimisele kuuluv õigusküsimus.
79.
Seda ei saa mõjutada Itaalia valitsuse ja nõukogu poolt esimese astme menetluses esitatud märkuste sisu. Isegi kui viidatud avaldusi (
38
) saaks pidada tõenditeks, mitte argumentideks, on selge, et kumbki kõnealune menetlusosaline ei saanud teada, mis tegelikult põhjustas komisjoni seisukohamuutuse lõplikku avalikustamist käsitleva dokumendi ja lõplikku avalikustamist käsitleva korrigeeritud dokumendi vastuvõtmise vahelisel ajal.
80.
Tõepoolest märkis komisjon – kes ainsana sai anda kohtule nõuetekohaselt teavet oma motiivide kohta – esimese astme menetluses konkreetselt, et olles kohanud vastuväiteid mitmelt liikmesriigilt, jätkasid nii komisjoni liikmed kui ka komisjoni personal pärast lõplikku avalikustamist käsitlevate dokumentide esitamist küsimuse kaalumist ning jõudsid järeldusele, et puudused Yongjiani raamatupidamises ei võimaldanud pidada täidetuks algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c esimese lõigu teises taandes sätestatud kriteeriumi. 4. aprilli 2007. aasta kirjas sisalduv viide kohtuotsusele Nanjing Metalink oli mõeldud pelgalt osutama, et uusi fakte esitatud ei ole. (
39
)
81.
Sellest tulenevalt olen seisukohal, et esimene apellatsioonkaebuse aluseks olev väide tuleb tagasi lükata. Väitega, et Esimese Astme Kohus on tõendeid moonutanud, ei saa nõustuda. Kui nimetatud kohtu poolt tõenditele antud hinnang loetakse õigeks järelduse osas, et komisjoni seisukohamuutus ei põhinenud algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c viimasel lausel koostoimes sellele kohtuotsuses Nanjing Metalink antud tõlgendusega, on selge, et argument, mis käsitleb nimetatud õigusnormi ja kohtupraktika tõlgendamist, olgu siis esimeses astmes või apellatsiooniastmes, ei ole asjakohane.
82.
Ühtlasi kasutan võimalust märkida, et Esimese Astme Kohtu lähenemisviis kohtuotsuse Nanjing Metalink punktides 44 ja 47, mida on osundatud käesoleva ettepaneku punktis 15, tundub mulle õige kõikides küsimustes, milles seal on sõnaselgelt seisukohta väljendatud.
83.
Minu arvates on selles õigesti eristatud varem hinnatud tõendite ümberhindamist (mis on keelatud) ja teistsugusele järeldusele jõudmist asjakohase faktilise olukorra muutumise põhjal (mis on lubatud). Lisaksin, et – nagu komisjon oma kirjalikes märkustes tunnistas ja kohtuistungil kinnitas – võimalus jõuda sellisele teistsugusele järeldusele peab kehtima mõlemat pidi: see peab võimaldama muuta eksportijale soodsat või (nagu kohtuasjas Nanjing Metalink) ebasoodsat otsust.
84.
Seega, kui Yongjian oleks tõendanud faktiliste asjaolude muutumise, kuid komisjon oleks algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c viimasele lausele tuginedes keeldunud neid asjaolusid arvesse võtmast, oleks Yongjianil olnud veenev põhjus taotleda vaidlustatud määruses kajastuva turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse määramise kohtulikku kontrolli.
Teine väide: ekslik järeldus algmääruse artikli 20 lõike 5 rikkumise mõju kohta
85.
Minu järeldusest, et Yongjiani apellatsioonkaebuse aluseks olev esimene väide tuleks tagasi lükata, tuleneb see, et ka teine väide tuleks tagasi lükata.
86.
Esimese Astme Kohus otsustas faktide põhjal, et komisjoni seisukohamuutus lõplikku avalikustamist käsitlevate dokumentide ja lõplikku avalikustamist käsitlevate korrigeeritud dokumentide vastuvõtmise vahel põhines täielikult küsimustel, mille kohta Yongjian juba oli saanud märkusi esitada ja mida ei mõjutanud see, kuidas komisjon tõlgendas algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c viimast lauset.
87.
Kui see järeldus heaks kiita – nagu minu arvates tuleb teha –, ei jäetud Yongjiani ilma tema õigusest olla ära kuulatud üheski aspektis, mis oleks võinud lahendit mõjutada. Esimese Astme Kohtu järeldus, et ehkki rikuti algmääruse artikli 20 lõiget 5, ei mõjutanud see vaidlustatud määruse sisu ega seega ka hageja kaitseõigust ning seega ei saanud kõnealuse eeskirjade rikkumisega kaasneda vaidlustatud määruse õigusvastasus ega tühistamine, on täielikult kooskõlas kohtupraktikaga, millele see tugines. (
40
)
88.
Samuti ei ole Yongjian esitanud ühtki argumenti, mis ei tugine eeldusele, et komisjoni seisukohamuutus põhines tõepoolest arusaamal, et algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c viimane lause ei luba komisjonil uuesti läbi vaadata tema varasemat hinnangut turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse kohta, ja mille põhjal Yongjian oleks võinud esitada märkusi selle arusaama vaidlustamiseks. Yongjian püüab Alrosa (
41
) kohtuotsuse põhjal argumenteerida, et õiguse olla ära kuulatud rikkumist saab pidada pelgalt formaalseks ainult siis, kui tulemus ei oleks mingil juhul saanud olla teistsugune, kuid selle puhul on tegemist vastuvõetava meetme õiguspärasust mõjutava sisulise veaga, kui tulemusele avalduva võimaliku mõju täpset ulatust on lihtsalt võimatu kindlaks määrata. See argument aga ei saa olla asjakohane, kui ainsad märkused, mida asjaomane pool enda väitel esitada ei saanud, on seotud küsimustega, mille kohta on tuvastatud, et need ei saanuks tulemust mõjutada.
Algmääruse artikli 20 lõigete 4 ja 5 tõlgendamine
89.
Alles jääb nõukogu, komisjoni ja kaebuse esitajate tõstatatud küsimus, kas Esimese Astme Kohus tegi õigesti, asudes seisukohale, et algmääruse artikli 20 lõige 5 nõuab, et komisjon annaks enne nõukogule ettepaneku esitamist pooltele 10 päeva aega vastata uutele avaldatud faktidele või kaalutlustele.
90.
Selles küsimuses ei ole esitatud vastuapellatsioonkaebust, (
42
) samuti ei ole see küsimus asjakohane apellatsioonimenetluse lahendi suhtes. Kui märkused algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c viimase lause tõlgendamise kohta ei saanud mõjutada seda, milliseks kujuneb komisjoni hinnang turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse kohta ja seega vaidlustatud määruse sisu kohta, on asjakohatu ka see, et Yongjianil ei olnud võimalust selliseid märkusi esitada – olenemata sellest, kas selle võimaluse puudumine kujutas endast formaalselt algmääruse artikli 20 lõike 5 rikkumist või mitte.
91.
Siiski on sellel küsimusel ilmne tähtsus institutsioonide ja kõikide asjaomaste poolte jaoks, keda dumpinguvastased menetlused puudutavad. Sellepärast kommenteerin seda siin lühidalt.
92.
Esiteks ei veena mind eriti see, et institutsioonid ja kaebuse esitajad tuginevad dumpinguvastaste uurimiste suhtes kohaldatavale rangele üldisele tähtajale. Ühenduse seadusandja on kehtestanud selle tähtaja koos teatavate lühemate tähtaegadega, mida tuleb järgida üldise tähtaja raames. Institutsioonide ülesanne on astuda asjakohaseid samme selleks, et kõikidest nendest tähtaegadest kinni peetaks, ja ei ole ühtegi põhjust vabastada neid osalisest tähtajast kinnipidamisest sellepärast, et see muudaks keerukamaks üldisest tähtajast kinnipidamise.
93.
Teiseks nõustun Esimese Astme Kohtu järeldusega, et enne kui komisjon esitab oma ettepaneku nõukogule, tuleb saada huvitatud isikute avaldused, ja põhjenduskäiguga, mida kasutades nimetatud kohus sellele järeldusele jõudis. (
43
) On selge, et avaldused, mis puudutavad avalikustavas lõplikus dokumendis sisalduvatest erinevaid fakte ja kaalutlusi, mille põhjal on jõutud teistsugusele järeldusele, väärivad kaalumist vähemalt sama palju kui lõplikku avalikustamist ennast puudutavad avaldused. Nende staatust praktikas kahjustaks aga selgelt see, kui need saadakse alles pärast seda, kui komisjon on lõplikult vormistanud ja esitanud oma ettepaneku nõukogule: tekiks arvestatav oht, et neid ei võeta samal määral arvesse.
94.
Kolmandaks märgin, et käesolevas asjas nägi komisjon ette tähtaja, mille jooksul Yongjian sai esitada märkusi korrigeeritud dokumentide kohta, ning seega ei ole asjakohane, kas algmäärus teda selleks kohustas või mitte. Niisugust tähtaega seades allutas komisjon end siiski artikli 20 lõikes 5 sätestatud nõudele, et see tähtaeg peab olema vähemalt 10 päeva. Algselt jättis komisjon selle nõude täitmata, nähes ette ainult kuuepäevase tähtaja. Kui komisjon selle vea parandas, pikendades tähtaja 10 päevale, oli ta loogiliselt kohustatud enne nõukogule ettepaneku esitamist ootama ära märkused (ja neid arvesse võtma).
95.
Sellega seoses märgin, et ettepanek esitati 2. aprillil 2007 ehk pisut vähem kui 14 kuud pärast uurimise algatamist, mida oli tehtud, ning vaidlustatud määrus võeti vastu ehk 14 kuud ja 9 päeva pärast uurimise algatamist. Seega oli jätkuvalt aega „manööverdada” enne algmääruses ette nähtud 15-kuuse tähtaja lõppu. Igal juhul on kaunis selge, et komisjon, kes on teadlik talle kohustuslikest tähtaegadest, peab dumpinguvastases uurimises arvesse võtma nii neid piiranguid kui ka kaitseõiguse austamise vajadust. Vajaduse korral peab ta kehtestatud tähtaegu tahapoole arvutama, et võimaldada pooltel esitada vajalikke märkusi.
96.
Neljandaks näib mulle, et komisjoni tegevust käesolevas asjas (eriti arvestades, et avalikustamist käsitlevad korrigeeritud dokumendid sisaldasid radikaalset ja täiesti ette teatamata seisukohamuutust, mis oluliselt mõjutas Yongjiani huve, ja et need dokumendid saadeti faksiga reede õhtul pärast äripäeva lõppu) saab igal juhul pidada hea haldustava vastaseks. Olenemata sellest, kas algmääruse artikli 20 lõiget 5 rikuti või mitte, on selge, et komisjon võttis oma tegevuses väga vähe arvesse isikut, kelle huve ta ebasoodsalt mõjutas ja kellel oli õigus oodata ühenduse institutsioonilt suuremat tõhusust ja arvessevõttu.
97.
Lõpuks pean siiski nõustuma institutsioonidega ja kaebuse esitajatega selles, et mitte igasugune muudatus faktides või kaalutlustes, millel põhineb komisjoni ettepanek nõukogule, ei eelda tähtaja seadmist uute avalduste tegemiseks. Mõned niisugused muudatused on nii väikesed, et märkusi ei ole vaja või märkused ei saa mõjutada tulemust. Viimati nimetatud juhul on siiski suuresti asjakohatu, kas algmääruse artikli 20 lõike 5 rikkumist peetakse toime panduks või mitte, sest tulemuse mõjutamise võimaluse puudumine tähendab seda, et lõpliku meetme õiguspärasust ei mõjutata.
98.
Käesolevas asjas oli kõnealune seisukohamuutus piisavalt radikaalne ja ootamatu ning avaldas piisavalt mõju selleks, et vaja olnuks lisatähtaega märkuste esitamiseks. Ka siis, kui Yongjian ei suutnud esitada märkusi, mis oleks võinud tulemust mõjutada, ei oleks saanud seda eeldada algusest peale.
Kohtukulud
99.
Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 122 sätestab, et kui apellatsioonkaebus on põhjendamatu, otsustab Euroopa Kohus kohtukulude jaotuse. Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Artikli 69 lõike 4 kohaselt kannavad menetlusse astuvad liikmesriigid ja institutsioonid ise oma kohtukulud, samas kui Euroopa Kohus võib otsustada, et muud menetlusse astujad kannavad oma kohtukulud ise.
100.
Käesolevas asjas olen seisukohal, et apellatsioonkaebus tuleb jätta rahuldamata. Kaebuse esitajad on taotlenud kohtukulude hüvitamist ning nende osalemine apellatsioonimenetluses tundub olevat õigustatud, sest menetlus puudutab nende huve. Seega tuleks Yongjianilt välja mõista nõukogu ja kaebuse esitajate kohtukulud, Itaalia valitsus ja komisjon aga peaksid oma kohtukulud ise kandma.
Ettepanek
101.
Kõiki eespool kirjeldatud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
—
jätta apellatsioonkaebus rahuldamata;
—
mõista ettevõtjalt Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd välja Euroopa Liidu Nõukogu ning äriühingute Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA ja Colombo New Scal SpA kohtukulud;
—
jätta Itaalia Vabariigi ja Euroopa Ühenduste Komisjoni kohtukulud nende endi kanda.
(
1
)	Algkeel: inglise.
(
2
)	29. jaanuari 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas T-206/07: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware vs. nõukogu (EKL 2008, lk II-1; edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus”).
(
3
)	Vt kõige hiljutisemalt 22. detsembri 2008. aasta otsus kohtuasjas C-487/06 P: British Aggregates Association vs. komisjon ja Ühendkuningriik (EKL 2008, lk I-10505, punkt 97).
(
4
)	22. detsembri 1995. aasta määrus kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (EÜT 1996, L 56, lk 1; ELT eriväljaanne 11/10, lk 45), muudetud.
(
5
)	See näib seostuvat komisjoni 29. septembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1725/2003, millega võetakse vastu teatavad rahvusvahelised raamatupidamisstandardid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1606/2002 (ELT 2003, L 261, lk 1; ELT eriväljaanne 13/32, lk 4). Rahvusvaheline raamatupidamisstandard (IAS) 1 käsitleb raamatupidamisaruannete esitamist.
(
6
)	Algmääruse artikli 15 alusel asutatud nõuandekomitee koosneb iga liikmesriigi esindajatest ja selle eesistujaks on komisjoni esindaja.
(
7
)	14. novembri 2006. aasta otsus kohtuasjas Nanjing Metalink International vs. nõukogu (EKL 2006, lk II-4347, eeskätt punktid 44 ja 47).
(
8
)	Selles otsuses ei olnud Esimese Astme Kohtul põhjust kaaluda (ja sellepärast ta ka ei kaalunud) vastupidist olukorda, kus sellise staatuse andmisest keeldumise aluseks olevate faktiliste asjaolude muutumine ei pruugi enam võimaldada järeldust, et asjaomane tootja ei tegutse turumajanduse tingimustes.
(
9
)	30. oktoobri 2006. aasta määrus, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks Hiina Rahvavabariigist ja Ukrainast pärit triikimislaudade impordi suhtes (ELT 2006, L 300, lk 13; edaspidi „ajutine määrus”).
(
10
)	Spetsiifilist teavet avalikustav dokument käsitles üksnes dumpinguarvutusi, mitte käesolevas asjas esimeses astmes ega apellatsiooniastmes käsitletavaid küsimusi.
(
11
)	Tsiteeritud Yongjiani apellatsioonkaebuses; kohtujuristi tõlge itaaliakeelsest originaaltekstist.
(
12
)	Tsiteeritud Yongjiani apellatsioonkaebuses; kohtujuristi tõlge prantsuse keelest.
(
13
)	Määrus (EÜ) nr 452/2007, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist ja Ukrainast pärit triikimislaudade impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse selle suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT 2007, L 109, lk 12).
(
14
)	Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA ja Colombo New Scal SpA (edaspidi „kaebuse esitajad”).
(
15
)	Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 44.
(
16
)	Punkt 45.
(
17
)	Punkt 46; kirja asjakohast osa on kogu ulatuses tsiteeritud käesoleva ettepaneku punktis 32.
(
18
)	Punkt 65, milles viidatakse 19. novembri 1998. aasta otsusele kohtuasjas T-147/97: Champion Stationery jt vs. nõukogu (EKL 1998, lk II-4137, punktid 81-83).
(
19
)	Punkt 66, milles viidatakse 5. oktoobri 1994. aasta otsusele kohtuasjas C-280/93: Saksamaa vs. nõukogu (EKL 1994, lk I-4973, punkt 36).
(
20
)	Punkt 67.
(
21
)	Punktid 68–70.
(
22
)	Punkt 71, milles viidatakse 10. juuli 1980. aasta otsusele kohtuasjas Distillers Company vs. komisjon (EKL 1980, lk 2229, punkt 26) ja . aasta otsusele kohtuasjas T-35/01: Shanghai Teraoka Electronic vs. nõukogu (EKL 2004, lk II-3663, punkt 331).
(
23
)	Punktid 72–75.
(
24
)	Tsiteeritud vastavalt käesoleva ettepaneku punktides 26 ja 33.
(
25
)	28. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-390/95 P: Antillean Rice Mills jt vs. komisjon (EKL 1999, lk I-769, punkt 29).
(
26
)	7. jaanuari 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-217/00 P ja C-219/00 P: Aalborg Portland jt vs. komisjon (EKL 2004, lk I-123, punkt 50).
(
27
)	27. juuni 1991. aasta otsus kohtuasjas C-49/88: Al-Jubail Fertilizer vs. nõukogu (EKL 1991, lk I-3187, punkt 16).
(
28
)	Vt eespool 22. joonealuses märkuses viidatud kohtupraktika.
(
29
)	11. juuli 2007. aasta otsus kohtuasjas T-170/06: Alrosa vs. komisjon (EKL 2007, lk II-2601, punkt 203).
(
30
)	Algmääruse põhjendusest 5 nähtub, et see määrus põhineb WTO 1994. aasta dumpinguvastasel lepingul, mille artikli 6 lõige 9 on sõnastatud nii: „Enne lõpliku otsuse tegemist peavad võimuorganid kõigile huvitatud pooltele teatama olulised kaalumisel olevad faktid, mille põhjal otsustatakse, kas rakendada püsimeetmeid. Võimaldamaks pooltel oma huve kaitsta tuleb need faktid avaldada piisavalt aegsasti.”
(
31
)	Artikli 6 lõikega 9 on kehtestatud üldine 15-kuune tähtaeg uurimise suhtes ning artikli 7 lõikega 7 on kehtestatud 9-kuune tähtaeg ajutiste tollimaksude suhtes; artikli 9 lõige 4 nõuab, et nõukogule tuleb esitada ettepanek lõplike meetmete kohta hiljemalt üks kuu enne ajutiste tollimaksude kehtivusaja lõppu.
(
32
)	Eespool 3. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus British Aggregates, punkt 97; vt samuti käesoleva ettepaneku punktis 55 viidatud kohtupraktika.
(
33
)	2. märtsi 1994. aasta otsus kohtuasjas C-53/92 P: Hilti vs. komisjon (EKL 1994, lk I-667, punkt 42).
(
34
)	Vt nt määratlused teoses Cornu, Vocabulaire juridique, Pariis, 1987, või veebis aadressil http://www.dictionnaire-juridique.com
(
35
)	Vaidlustatud kohtuotsuse punktid 43–45.
(
36
)	Vaidlustatud kohtuotsuse punktid 46–49.
(
37
)	Esitatud sõna-sõnalt käesoleva ettepaneku punktis 32.
(
38
)	Viidatud vastavalt käesoleva ettepaneku punktides 26 ja 33.
(
39
)	Vt komisjoni esimeses astmes esitatud menetlusse astuja seisukohad, eeskätt nende seisukohtade punktid 10 ja 11.
(
40
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 51 ja 22. joonealune märkus.
(
41
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 61 ja 29. joonealune märkus.
(
42
)	Kohtuistungil märkis nõukogu – kui ma õigesti aru sain –, et ta esitab oma vastuväite Esimese Astme Kohtu poolt esitatud põhimõtteväljendusele, mitte järeldusele, et komisjon on rikkunud algmääruse artikli 20 lõiget 5.
(
43
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 48.