R I I G I K O H U S 
 
TSIVIILKOLLEEGIUM 
 
 
KOHTUMÄÄRUS 
 
Kohtuasja number 2-20-715 
 
Otsuse kuupäev Tartu, 20. oktoober 2021. a 
 
Kohtukoosseis Eesistuja Tambet Tampuu, liikmed Ants Kull ja Kai Kullerkupp 
 
Kohtuasi Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Tolliteenistuse Loode 
Tollivalitsuse Kingissepa Tolliameti avaldus välisriigi 
kohtulahendi tunnustamiseks ja täidetavaks tunnistamiseks 
 
Vaidlustatud kohtulahend Tartu Ringkonnakohtu 11. märtsi 2021. a määrus 
 
Kaebuse esitaja ja kaebuse liik Osaühingu MÜRIN määruskaebus 
 
Menetlusosalised ja nende 
esindajad Riigikohtus 
Avaldaja Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Tolliteenistuse 
Loode Tollivalitsuse Kingissepa Tolliamet, esindaja juhataja 
I. P. Kožanov 
 
Puudutatud isik Osaühing M ÜRIN, lepinguline esindaja 
vandeadvokaadi abi Andrei Matvejev 
 
Asja läbivaatamine  kirjalik menetlus 
 
 
RESOLUTSIOON 
 
1. Jätta Tartu Ringkonnakohtu 11. märtsi 2021.  a määruse resolutsioon tsiviilasjas 
2-20-715 muutmata, täiendades määruse põhjendusi käesolevas määruses märgituga. 
2. Jätta Osaühingu MÜRIN määruskaebus rahuldamata. 
3. Jätta kassatsiooniastme menetluskulud Osaühingu MÜRIN kanda. 
 
ASJAOLUD JA MENETLUSE KÄIK 
 
1. Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Tolliteenistuse Loode Tollivalitsuse Kingissepa Tolliamet 
(avaldaja) esitas 15. jaanuaril 2020 Viru Maakohtule avalduse välisriigi kohtulahendi Eestis 
tunnustamiseks ja täidetavaks tunnistamiseks. Avaldaja palus tunnustada ja tunnistada Eesti Vabariigi 
territooriumil täidetavaks Venemaa Föderatsiooni Sankt -Peterburgi linna ja Leningradi oblasti 
Arbitraažikohtu 28. oktoobri 2014 otsus asjas nr  A56-41652/2014 (arbitraažikohtu otsus) , millega 
nõuti, et  Osaühing MÜRIN (puudutatud isik)  hüvitaks Venemaa Föderatsiooni Föderaalse 
Tolliteenistuse Loode Tollivalitsuse Kingissepa Tolliameti kasuks  materiaalse kahju 598 515 rubla 
66 kopikat.
2-20-715 
 2(5) 
 
2. Puudutatud isik vaidles avaldusele vastu ning taotles selle rahuldamata jätmist ning menetluskulude 
avaldaja kanda jätmist. 
 
Puudutatud isiku arvates ei saa arbitraažikohtu otsust Eestis tunnustada ega täidetavaks tunnistada, 
sest see on aegunud ning pole seetõttu Venemaa Föderatsioonis enam täidetav. Maakohtule esitatud 
dokumentidest nähtuvalt jõustus arbitraažikohtu otsus 27. veebruaril 2015. Venemaa Föderatsiooni 
2. oktoobri 2007 föderaalseaduse nr 229-ФЗ „Täitemenetluse kohta“ § 21 lg 1 esimese lause kohaselt 
võib kohtulahendite alusel väljaantud täiteleht olla esitatud täitmiseks kolme aasta jooksul 
kohtulahendi jõustumise päevast arvates. Avaldaja esitatud dokumentidest selgub, et kohtuotsust ei 
ole pööratud Venemaa Föderatsioonis täitmisele. 
 
3. Viru Maakohus rahuldas 27. novembri 2020 otsusega avalduse ning tunnustas ja tunnistas Eesti 
Vabariigi territooriumil täidetavaks Venemaa Föderatsiooni Sankt -Peterburgi linna ja Leningradi 
oblasti Arbitraažikohtu 28. oktoobri 2014. a otsuse asjas nr A56-41652/2014, millega nõuti, et  
Osaühing MÜRIN (registrikood 10054422) hüvita ks Venemaa Föderatsiooni Föderaalse 
Tolliteenistuse Loode Tollivalitsuse Kingissepa Tolliameti kasuks materiaalse kahju 598 515 rubla 
66 kopikat. Menetluskulud jättis maakohus menetlusosaliste endi kanda. 
 
Maakohus lähtus asja lahendamisel Eesti Vabariigi ja Vene Föderatsiooni lepin gust õigusabi ja 
õigussuhete kohta tsiviil-, perekonna- ja kriminaalasjades (õigusabileping) ning selle juurde kuuluvast 
3. oktoobri 2001 protokollist ning leidis, et esinevad kõik selle lepingu kohased tingimused kohtule 
esitatud otsuse tunnustamiseks ja täidetavaks tunnistamiseks Eesti Vabariigis. Maakohus leidis, et 
puudutatud isik sai välisriigis toimunud menetluses piisavalt oma õigusi kaitsta ja et esinesid 
formaalsed eeldused välisriigi kohtulahendi Eesti  Vabariigis tunnustamiseks ning täidetavaks 
tunnistamiseks. Maakohus ei andnud sisulist hin nangut puudutatud isiku esitatud aegumise 
vastuväitele, kuna õigusabilepingu  art 56 ei näe ette võimalust kontrollida välisriigi kohtulahendi 
tunnustamise või täidetavaks tunnistamise menetluse raames aegumise vastuväidet. 
 
Maakohus jättis kohaldamata puud utatud isiku viidatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 
(EL) 12. detsembri 2012. a määruse nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja 
täitmise kohta tsiviil - ja kaubandusasjades (nn Brüsseli I (uuesti sõnastatud) määrus ) sätted, kuna 
Venemaa Föderatsioon, kust vaidlusalune lahend pärit on, ei ole Euroopa Liidu liikmesriigiks. 
 
4. Puudutatud isik esitas määruskaebuse, milles taotle s maakohtu määruse tühistamist ning uue 
määruse tegemist, millega jäetakse avaldus rahuldamata. Maakohus jättis puudutatud isiku arvates 
Brüsseli I (uuesti sõnastatud) määruse alusetult tähelepanuta. Kõnealune arbitraažikohtu otsus ei ole 
enam Venemaa Föderatsioonis täidetav. Tegemist on aegunud kohtuotsusega. Sisuliselt on tegemist 
mittetäidetava otsusega. 
 
5. Avaldaja vaidles määruskaebusele vastu ning taotles selle rahuldamata jätmist. 
 
Ringkonnakohtu lahend ja põhjendused 
 
6. Tartu Ringkonnakohus jättis määruskaebuse rahuldamata ning maakohtu määruse  muutmata. 
Ringkonnakohus nõustus maakohtu määruse põhjendustega ega korranud neid kõiki oma määruses 
(tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) § 654 lg 6 ja § 659). 
 
Ringkonnakohus nõustus maakohtuga, et asjas kohald ub õigusabileping, mitte Brüsseli  I (uuesti 
sõnastatud) määrus. Õigusabilepingu ja selle juurde lisatud protokolli  art 52 kohaselt pidi maakohus
2-20-715 
 3(5) 
kontrollima, kas täitmise loa taotluse juurde olid lisatud selle lepingu art-s 52 nimetatud dokumendid. 
Lisaks eelnevale pidi maakohus kontrollima ka seda, kas esinesid õigusabilepingu art-s 56 nimetatud 
alused kohtuotsuse tunnustamisest või täitmise loa andmisest keeldumiseks. Ringkonnakohus nõustus 
maakohtuga, et õigusabilepingu art-s 52 nimetatud dokumendid  olid käesolevas asjas olemas ning 
maakohtu järeldus selle kohta, et kohtulahendi täidetavaks tunnistamise st keeldumise  aluseid 
õigusabilepingu art 56 mõttes ei esine, oli õige. 
 
Ringkonnakohus ei nõustu nud puudutatud isikuga, et välisriigi kohtulahend ei ole Eesti Vabariigis 
täidetav, sest seda ei saa enam Venemaa Föderatsioonis selle aegumise tõttu täita. Õigusabileping ei 
nimeta täidetavaks tunnistamisest keeldumise alusena aegumise vastuväidet või kohtulahendi 
vastuolu avaliku korraga. Eeltoodust tulenevalt jättis ringkonnakohus määruskaebuse rahuldamata. 
Menetluskulud jättis ringkonnakohus TsMS § 171 lg 1 alusel puudutatud isiku kanda. 
 
MENETLUSOSALISTE PÕHJENDUSED 
 
7. Puudutatud isik esitas Riigikohtule määruskaebuse, milles palus madalama astme kohtute määrused 
tühistada täies ulatuses ning teha asjas uus määrus, millega jätta avaldus arbitraažikohtu otsuse 
tunnustamiseks ja täidetavaks tunnistamiseks rahuldamata. 
 
Määruskaebuse kohaselt oleksid kohtud pidanud vastama küsimusele, kas välisriigi kohtulahendit, mida 
ei saa sundtäita koduriigis täitmise tähtaja möödalaskmise  tõttu, võib Eestis tunnustada ja täidetavaks 
tunnistada. Kõnealune arbitraažikohtu otsus jõustus 27. veebruaril 2015. Venemaa Föderatsiooni 
2. oktoobri 2007 föderaalseaduse  nr 229-ФЗ „Täitemenetluse koht a“ § 21 lõike 1 esimese lause 
kohaselt võib kohtulahendite alusel väljaantud täiteleht olla esitatud täitmiseks kolme aasta jooksul 
kohtulahendi jõustumise päevast arvates. Vaidlusalust arbitraažikohtu otsust  ei ole Vene maa 
Föderatsioonis täitmisele pööratud. Seega ei ole selle otsuse täitmine Venemaa Föderatsioonis enam 
võimalik, kuna see loetakse aegunuks. Sisuliselt on tegemist mittetäidetava otsusega. Brüsseli I (uuesti 
sõnastatud) määruse art 39 järgi täidetakse vaid sellist välisriigi kohtu otsust, mi da saab täita lahendi 
teinud kohtu asukohariigis. TsMS § 620 lg 1 p-st 1 tulenevalt ei tunnustata tsiviilasjas tehtud välisriigi 
kohtulahendit Eesti Vabariigis, kui lahendi tunnustamine oleks ilmselt vastuolus Eesti õiguse üldiste 
põhimõtetega (avaliku kor raga), eelkõige isikute põhiõiguste ja -vabadustega. Ka Brüsseli  I (uuesti 
sõnastatud) määruse kontekstis tuleb hinnata avaliku korraga vastuolu. 
 
8. Avaldaja vaidleb määruskaebusele vastu. 
 
KOLLEEGIUMI SEISUKOHT 
 
9. Kolleegium leiab, et määruskaebus ei anna alust ringkonnakohtu määruse resolutsiooni 
tühistamiseks TsM S § 701 lg 3 alusel, täiendades määruse põhjendusi. Määruskaebus jääb 
rahuldamata. 
 
10. Kohtud lähtusid vaidlusaluse Venemaa Föderatsiooni kohtulahendi t unnustamisel ning 
täidetavaks tunnistamisel õigesti õigusabilepingust.  Õigusabilepingu kui Riigikogus ratifitseeritud 
välislepingu prioriteet Eesti seaduste või muude aktide suhtes tuleneb põhiseaduse  § 123 lg-st 2 
(vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 11. jaanuari 2011 määrus tsiviilasjas  nr 3-2-1-141-10, p 10). 
Eeltoodust tulenevalt ei tule käesolevas asjas kohaldada ei Brüsseli I (uuesti sõnastatud) määrust ega 
ka TsMS -i sätteid välisriigi kohtulahendite tunnustamise ja t äitmisest keeldumise aluste kohta, 
sh TsMS § 620 lg 1 p 1. Brüsseli I (uuesti sõnastatud) määrus ei kohaldu ka põhjusel, et see määrus 
ei reguleeri välja stpoolt Euroopa Liitu pärinevate kohtulahendite tunnustamist ning täidetavaks 
tunnistamist.
2-20-715 
 4(5) 
 
11. Puudutatud isiku arvates ei saa Venemaa arbitraažikohtu otsust Eesti Vabariigis tunnustada ega 
täidetavaks tunnistada, kuna see jõustus 27. veebruaril 2015 ning kuna Venemaa Föderatsiooni 
2. oktoobri 2007 föderaalseaduse nr 229-ФЗ „Täitemenetluse kohta“ § 21 lg 1 esimese lause kohaselt 
võib kohtulahendite alusel väljaantud täiteleht olla esitatud täitmiseks kolme aasta jooksul 
kohtulahendi jõustumise päevast arvates ning kohtuotsust ei ole Venemaal selle aja jooksul täitmisele 
pööratud. 
 
12. Venemaa Föderatsioonist pärit kohtulahendi tunnustamise või täidetavaks tunnistamise menetluse 
raames peab Eesti Vabariigi kohus hindama, kas kohtulahendi tunnustamise või täidetavaks 
tunnistamise formaalsed eeldused on õigusabilepingu kohaselt täidetud ning kas e sineb 
õigusabilepingus sätestatud alus keeldumaks kohtulahendi tunnustamisest või täidetavaks 
tunnistamisest. Formaalsed eeldused kohtulahendi tunnustamiseks ning täidetavaks tunnistamiseks on 
reguleeritud õigusabilepingu ar t-tega 51 ja  52. Kohtulahendi tu nnustamisest või täidetavaks 
tunnistamisest keeldumise alused  tulenevad õigusabilepingu ar t-st 56. L isaks on võimalik 
kohtulahendi tunnustamisest või täidetavaks tunnistamisest keelduda õigusabilepingu  art 18 
(koostoimes art-ga 3) alusel juhul, kui tunnust amine või täidetavaks tunnistamine võib teha kahju 
Eesti Vabariigi suveräänsusele või julgeolekule või kui see on vastuolus Eesti Vabariigi 
seadusandluse põhiprintsiipidega. 
 
13. Kohtud tuvasta sid, et käesoleva l juhul  esinevad kohtulahendi tunnustamise ja täidetavaks 
tunnistamise formaalsed eeldused ning et puudusid õigusabilepingu ar t-s 56 nimetatud alused 
välisriigi kohtulahendi tunnustamisest või täidetavaks tunnistamisest keeldumiseks. Kohtulahendi 
täitmise aegumine ei ole õigusabilepingu  art 56 järgi välisriigi kohtulahendi tunnustamisest või 
täidetavaks tunnistamisest keeldumise aluseks. Ka ei ole kohtulahendi aegumine vastuväiteks, millele 
saaks tugineda õigusabilepingu art 18 alusel. 
 
Õigusabilepingu art 54 järgi reguleeritakse kohtulahendi täitmise korda selle lepingupoole 
seadusandlusega, kelle territooriumil tuleb otsust täita. Eeltoodu tähendab, et p ärast välisriigi 
täitedokumendi Eestis täitmisele pööramist saab puudutatud isik vajaduse korral esitada sundtäitmise 
lubamatuks tunnistamise hagi (täitemenetluse seadustiku (TMS)  § 221), tuginedes  asjaolule, et 
välisriigi õigusest tulenev täitedokumendi täitmisele pööramise tähtaja möödumine välistab 
täitedokumendi täitmise selle päritoluriigis. Kolleegium on varem leidnud, et TMS § 221 järgi võib 
sundtäitmise lubamatuks tunnistamise hagi aluseks mh olla ka asjaolu, et nõue on aegunud 
(vt Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 31. jaanuari 2008 kohtumäärus tsiviilasjas nr 3-2-1-134-07, p 11 ja 
Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 29. aprilli 2020 kohtuotsus  tsiviilasjas nr 2-16-9803, p 12). See 
põhimõte kohaldub kolleegiumi arvates ka täitedokumendist tuleneva nõude aegumise puhul. 
 
Kolleegium leiab, et välisriigi kohtulahendist tuleneva nõude aegumistähtaja hindamisel ei pea kohus 
lähtuma tsiviilseadustiku üldosa seaduse  § 157 lg-s 1 sätestatud tähtajast juhul, kui see tähtaeg on 
pikem välisriigis ettenähtud kohtulahendi täitmise tähtajast. Vajaduse korral peab puudutatud isik 
kohtule tõendama asjaolu, et välisriigi täitedokumenti ( sh täidetavaks tunnistatud välisriigi 
kohtulahendit) ei saa välisriigis sealse õiguse kohaselt enam täita (vt TsMS § 234). 
 
14. Kolleegium selgitab kohtupraktika  ühtlustamise huvides õigusabilepingu lisaprotokolli staatust , 
kuna sellele protokollile on kohtud käesolevas asjas viidanud. Eesti Vabariik on 17. aprillil 2002 
ratifitseerinud Eesti Vabariigi ja Vene maa Föderatsiooni vahel 26. jaanuaril 1993 sõlmitud lep ingu 
„Õigusabi ja õigussuhete kohta tsiviil -, perekonna- ja kriminaalasjades“ juurde kuuluva protokolli  
(protokoll). Protokoll on avaldatud Riigi Teatajas ilma jõustumismärketa, kuna Venemaa 
Föderatsioon ei ole seda protokolli ratifitseerinud. Eelnevast tu lenevalt ei ole protokoll jõustunud ,
2-20-715 
 5(5) 
mistõttu viitasid madalama astme kohtud protokollile  ekslikult. Sellel asjaolul ei ole aga käesoleva 
asja lahendamise jaoks tähtsust. 
 
15. Riigikohtu menetluse kulud jäävad TsMS § 171 lg 1 esimese lause järgi puudutatud isiku kanda. 
 
16. Määruskaebuse rahuldamata jätmise tõttu arvatakse kaebuselt tasutud kautsjon TsM S § 149 lg 4 
teise lause alusel riigituludesse. 
 
(allkirjastatud digitaalselt)