62022TJ0323_RES
Kohtuasi T‑323/22
(avaldatud väljavõtetena)
PH jt
versus
Euroopa Keskpank
Üldkohtu (neljas koda) 10. juuli 2024. aasta otsus
Majandus- ja rahapoliitika – Krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve – EKP vastuväide krediidiasutuses olulise osaluse omandamisele – Tühistamishagi – Põhjendatud huvi – Otsene puutumus – Osaline vastuvõetamatus – Kavandava omandaja hea maine ja ametialane pädevus – Finantsseisundi tugevus – Usaldatavusnõuete täitmine – Rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamine – Proportsionaalsus
Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid – Otsene puutumus – Euroopa Keskpanga (EKP) otsus, millega keelduti kavandaval omandajal omandada krediidiasutuses oluline osalus – Asjaomases krediidiasutuses osalust müüva äriühingu tühistamishagi – Puudumine – Vastuvõetamatus
(ELTL artikli 263 neljas lõik)
(vt punktid 60–63, 67, 68, 70–72, 75 ja 76)
Majandus- ja rahapoliitika – Majanduspoliitika – Liidu finantssektori järelevalve – Ühtne järelevalvemehhanism – Krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve – Euroopa Keskpangale (EKP) antud eriülesanded – Olulise osaluse omandamise hindamise menetlus – Osaluse omandaja hea maine – Mõiste – Nimetatud omandaja ametialase pädevuse hindamine – Hõlmamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/36, artikli 23 lõike 1 punktid a ja b ning artikli 91 lõige 1)
(vt punktid 362–368)
Kokkuvõte
Üldkohus jättis rahuldamata tühistamishagi, mis esitati Euroopa Keskpanga (EKP) otsuse peale, millega ei antud luba omandada krediidiasutuses olulist osalust, ning andis hinnangu varem tõstatamata küsimusele, milline on niisugust osalust müüva äriühingu põhjendatud huvi esitada tühistamishagi otsuse peale, millega keeldutakse kavandaval omandajal seda osalust omandada. Lisaks andis Üldkohus vastuse küsimusele, kas EKP võib kavandava omandaja hea maine hindamisel hinnata viimase ametialast pädevust.
HKB Bank GmbH (edaspidi „sihtpank“) on „vähem oluline krediidiasutus“ (
1
), mille üle teostab otsest usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht (BaFin, föderaalne finantsinspektsioon, Saksamaa). PH, PI ja PJ (edaspidi „kavandavad omandajad“) teatasid 9. aprillil 2020 ja 9. juulil 2020 BaFinile, et nad kavatsevad omandada sihtpangas olulise osaluse, mis moodustaks üle 50% sihtpanga kapitalist ja hääleõigustest (edaspidi „kavandatav omandamine“), omandades kõik Socrates Capitalile kuuluvad aktsiad. EKP teavitas 22. märtsil 2022 vaidlustatud otsusega kavandavaid omandajaid, et ta ei ole kavandatava omandamisega nõus, kuna kavandavad omandajad ei vasta hea maine, finantsseisundi tugevuse, usaldatavusnõuete täitmise ning rahapesu ja terrorismi rahastamise ohu vastu võitlemise kriteeriumidele.
Üldkohtu hinnang
Mis puudutab Socrates Capitali ja kavandavate omandajate poolt Üldkohtusse esitatud hagi vastuvõetavust, siis tuletas Üldkohus meelde – võttes arvesse, et tegemist on ühe ja sama hagiga –, et kuna PH-l, PI-l ja PJil on põhjendatud huvi, ei ole Socrates Capitali põhjendatud huvi vaja analüüsida. Üldkohus peab korrakohase õigusemõistmise huvides ja EKP esitatud vastuvõetamatuse vastuväite vastuvõetavuse küsimuse erilise tähtsuse tõttu siiski vajalikuks anda sellele hinnang.
Üldkohus tõdes sellega seoses – olles meenutanud eeskirju, mille täitmisest sõltub selle füüsilise või juriidilise isiku põhjendatud huvi tunnustamine, kes esitab hagi akti peale, mille adressaat ta ei ole –, et käesolevas asjas ei ole Socrates Capitali vaidlustatud otsusest teavitatud. Ka ükski säte ei nõua, et hagejat kui kõnealuse olulise osaluse võõrandajat tuleb sellest teavitada. Kuna vaidlustatud otsus ei ole üldkohaldatav akt, analüüsis Üldkohus, kas hagi – kuivõrd selle esitas Socrates Capital – vastab otsese puutumuse tingimusele.
Üldkohus märkis selle kohta kõigepealt, et olulise osaluse kontrollimehhanismi eesmärk on hinnata enne sellise osaluse omandamist, kas kavandavad omandajad, kes soovivad omanikena pangandussektoris tegutsema asuda, on selleks sobivad. Seega tuleb krediidiasutuses olulise osaluse omandamise suhtes esitatud vastuväidet käsitada nii, et see ei muuda sellist osalust müüva äriühingu õiguslikku olukorda. Nimelt, kuigi niisugune vastuväide seab kahtluse alla kavandavate omandajate võimaluse sõlmida leping olulise osaluse müüjaga, ei sea see seevastu kahtluse alla müüja õigust teha võõrandamistehing, mille ta võib nimelt sõlmida teise potentsiaalse omandajaga. Vastuväide vastab üksnes kavandavate omandajate keeldumisele siseneda omanikena pangandussektorisse.
Seejärel sedastas Üldkohus, et seda järeldust kinnitab vaidlustatud otsuse õiguslik kontekst. Direktiiv 2013/36 (
2
) ei maini krediidiasutuses olulise osaluse omandamisest teatamise avaldamist, võimalust, et haldusmenetluses võiksid osaleda kolmandad isikud, ega ka pädeva asutuse otsuse automaatset avaldamist. Juhul, kui olulise osaluse omandamise kohta esitatud vastuväitega ei arvestata, on selles ette nähtud üksnes sanktsioonid, mis puudutavad selliste hääleõiguste kasutamist, mis vastavad kavandavate omandajate omandatud osaluse suurusele. Käesolevas asjas on niisiis vaidlustatud otsuses hinnatud kavandavate omandajate sobivust, mitte müügilepingu õiguspärasust.
Lisaks märkis Üldkohus, et lepingupooled lisasid vabatahtlikult müügilepingusse tingimuse, mille kohaselt ei jõustu see leping ilma EKP loata. Lepingutingimus võib aga peegeldada õigusnorme. Käesolevas asjas peegeldab see tingimus siiski neid õigusnorme, mis panevad individuaalselt kavandavale omandajale kohustuse saada haldusluba, mille eesmärk on hinnata, kas ta on sobiv sisenemaks omanikuna pangandussektorisse. EKP ei võtnud sellest omandamisest teatamise hindamisel seega seisukohta küsimuses, kas leping, mis võib olla sõlmitud kavandavate omandajate ja krediidiasutuses osaluse müüja vahel, vastab õigusnormidele.
Lõpuks, kuigi vaidlustatud otsus kujutab endast sekkumist kavandavate omandajate omandiõigusesse ja ettevõtlusvabadusse, ei saa seda pidada nendesse õigustesse sekkumiseks Socrates Capitali puhul. Nimelt ei riiva vaidlustatud otsus otseselt Socrates Capitali õigust müüa oma aktsiaid sihtpangas.
Üldkohus jõudis järeldusele, et vaidlustatud otsus ei ole samaväärne Socrates Capitali üldise keeluga müüa oma osalus sihtpangas ning seetõttu ei puuduta vaidlustatud otsus Socrates Capitali otseselt. Järelikult tuleb hagi Socrates Capitali puudutavas osas rahuldamata jätta.
Mis puudutab EKP võimalust kavandavate omandajate hea maine kaalumisel hinnata nende ametialast pädevust, siis leidis Üldkohus, et direktiivi 2013/36 artikli 23 lõike 1 punktis a on mainitud üksnes kavandava omandaja mainet (
3
), samas kui sama artikli punktis b on mainitud kavandatava omandamise tulemusel krediidiasutuse majandustegevust juhtima asuva juhtorgani iga liikme ja iga kõrgema juhtkonna liikme head mainet, teadmisi (
4
) ja kogemusi (
5
).
Ta märkis siiski, et tavatähenduse kohaselt seondub väljend „maine“„kellegagi, kellest peetakse lugu“ või „kelle auväärsus on üldteada“. Selline määratlus, mis viitab eelkõige avalikkuse arvamusele, ei välista, et isiku hea maine sõltub tema ametialasest pädevusest. Veel nähtub direktiivi 2007/44 (
6
), mille sätted on üle võetud direktiivi 2013/36, põhjendusest 8, et „kavandava omandaja maine“ kriteeriumi kohaldamine eeldab selle kindlaks määramist, kas kavandava omandaja aususe ja „ametialase pädevuse“ suhtes on teatavaid kahtlusi ning kas need on põhjendatud.
Üldkohus leidis lisaks, et kavandava omandaja ametialase pädevuse arvessevõtmine tema maine hindamisel on kooskõlas kavandava omandaja „sobivuse“ hindamisega, samuti olulise osaluse omandamise kontrollimise eesmärgiga, milleks on tagada omandatava krediidiasutuse kindel ja usaldusväärne juhtimine. Kuna olulise osaluse omanik võib mõjutada asjaomast krediidiasutust, aitab tema ametialane pädevus krediidiasutuse kindlale ja usaldusväärsele juhtimisele kaasa. Seda tõlgendust toetavad lisaks ka ühissuunised (
7
), kuna neis on märgitud, et kavandava omandaja maine peaks hõlmama ka tema usaldusväärsust ja ametialast pädevust. Pealegi ei võimalda Saksa õiguses kasutatud sõnastus sellist tõlgendust välistada, kuna direktiivi 2007/44 üle võtva Saksa seaduse seletuskirjas on mainitud, et usaldusväärsuse kriteerium hõlmab selle kontrollimist, kas kavandava omandaja aususe „ja ametialase pädevuse“ suhtes on kahtlusi ning kas need on põhjendatud.
Üldkohus jõudis järeldusele, et direktiivi 2013/36 artikli 23 lõikes 1 nimetatud hea maine kriteeriumi tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab kavandava omandaja ametialase pädevuse hindamist.
(
1
)	Nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määruse (EL) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga (ELT 2013, L 287, lk 63), artikli 6 lõike 4 tähenduses.
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv 2013/36/EL, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (ELT 2013, L 176, lk 338).
(
3
)	Direktiivi 2013/36 artikli 23 lõike 1 punkt a.
(
4
)	Direktiivi 2013/36 artikli 23 lõike 1 punkt b.
(
5
)	Direktiivi 2013/36 artikli 91 lõige 1.
(
6
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. septembri 2007. aasta direktiiv 2007/44/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/49/EMÜ ning direktiive 2002/83/EÜ, 2004/39/EÜ, 2005/68/EÜ ja 2006/48/EÜ seoses finantssektoris osaluse omandamise ja selle suurendamise tehingute suhtes rakendatava usaldusväärsuse hindamise menetluskorra ja kriteeriumidega (ELT 2007, L 247, lk 1).
(
7
)	Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA), Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve (EIOPA) ning Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA) vastu võetud akt „Ühissuunised finantssektoriga seotud olulise osaluse omandamise ja suurendamise usaldatavushindamiseks“, mis on avaldatud 20. detsembril 2016.