62019TJ0825_RES
Spojené veci T‑825/19 a T‑826/19
Tazzetti SpAaTazzetti SA
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (prvá rozšírená komora) z 22. marca 2023
„Životné prostredie – Nariadenie (EÚ) č. 517/2014 – Fluórované skleníkové plyny – Elektronický register kvót na uvádzanie fluórovaných uhľovodíkov na trh – Podniky s rovnakým konečným užívateľom výhod – Jeden výrobca alebo dovozca – Akt spôsobujúci ujmu – Záujem na konaní – Prípustnosť – Návrh na úpravu žaloby – Neprípustnosť – Námietka nezákonnosti – Výklad vykonávacieho nariadenia v súlade so základným nariadením – Vykonávacia právomoc Komisie“
Žaloba o neplatnosť – Fyzické alebo právnické osoby – Záujem na konaní – Nevyhnutnosť skutočne existujúceho záujmu – Posúdenie v čase podania žaloby – Žaloba, ktorá môže priniesť žalobcovi prospech
(Článok 263 ods. 4 ZFEÚ)
(pozri body 45, 49 – 53, 111 – 122)
Žaloba o neplatnosť – Akty, ktoré možno napadnúť žalobou – Prípravné akty – Vylúčenie – Rozhodnutie Komisie priznávajúce spoločnosti právo na pridelenie kvót na fluórované uhľovodíky a odopierajúce toto právo inej spoločnosti s rovnakým konečným užívateľom výhod – Akt so záväznými právnymi účinkami – Zahrnutie
(Článok 263 ods. 1 ZFEÚ; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 517/2014)
(pozri body 75, 76, 87 – 92, 96 – 99, 104, 108)
Životné prostredie – Znečistenie ovzdušia – Zníženie emisií fluórovaných skleníkových plynov – Nariadenie č. 517/2014 – Prideľovanie kvót na uvádzanie fluórovaných uhľovodíkov na trh – Mechanizmus prideľovania spočívajúci na stanovení referenčných hodnôt – Postup prepočítania referenčných hodnôt – Vykonávacie nariadenie Komisie považujúce podniky s rovnakým konečným užívateľom výhod za jedného výrobcu alebo dovozcu na účely tohto prepočítania – Pôsobnosť
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 517/2012, článok 16 ods. 2 a 3; nariadenie Komisie č. 2019/2012, článok 7 ods. 1)
(pozri body 138 – 141)
Životné prostredie – Znečistenie ovzdušia – Zníženie emisií fluórovaných skleníkových plynov – Nariadenie č. 517/2014 – Prideľovanie kvót na uvádzanie fluórovaných uhľovodíkov na trh – Vykonávacia právomoc zverená Komisii – Rozsah – Prijatie vykonávacieho nariadenia, ktorým sa zmenili práva podnikov na pridelenie kvót a na prevedenie uvedených kvót – Nedostatok právomoci
(Článok 291 ods. 2 ZFEÚ; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 517/2014, článok 16 ods. 3, článok 17 ods. 2 a článok 18 ods. 1, a príloha VI bod 1; nariadenie Komisie 2019/661, článok 7 ods. 1)
(pozri body 154 – 161, 165, 166, 184 – 207, 210, 211)
Zhrnutie
V rámci boja proti emisiám skleníkových plynov Európsky parlament a Rada Európskej únie prijali nariadenie č. 517/2014 o fluórovaných skleníkových plynoch (
1
), ktorého cieľom je znížiť hodnoty fluórovaných uhľovodíkov (ďalej len „HFC“) uvádzaných na trh Európskej únie. Podľa tohto nariadenia je Komisia povinná stanoviť maximálne hodnoty HFC, ktoré možno uvádzať na trh každý rok a prideliť výrobcom a dovozcom kvóty podľa mechanizmu prideľovania, ktorý je založený najmä na stanovovaní referenčných hodnôt. Naradenie v tejto súvislosti stanovuje, že referenčné hodnoty sú najprv pridelené výrobcom a dovozcom, ktorí vyhlásili, že uviedli HFC na trh v rokoch 2009 až 2012. Od roku 2017 a následne každé tri roky má Komisia povinnosť prepočítať tieto referenčné hodnoty na základe priemerných ročných hodnôt HFC uvedených v súlade s právnymi predpismi na trh po 1. januári 2015.
Podľa nariadenia č. 517/2014 je Komisia tiež zodpovedná za elektronický register kvót na uvádzanie HFC na trh (ďalej len „register HFC“). S cieľom zabezpečiť bezproblémové fungovanie uvedeného registra Komisia prijala vykonávacie nariadenie 2019/661 (
2
).
Na zabránenie akéhokoľvek obchádzania alebo zneužívania systému prideľovania kvót HFC článok 7 ods. 1 vykonávacieho nariadenia 2019/661 okrem iného stanovuje, že všetky podniky s rovnakým konečným užívateľom, resp. užívateľmi výhod, sa považujú za jedného dovozcu alebo výrobcu na účely prepočítania referenčných hodnôt v zmysle nariadenia č. 517/2014.
Tazzetti SpA, spoločnosť založená podľa talianskeho práva, ktorá uvádza HFC na trh v Európskej únii, kúpila v roku 2008 inú spoločnosť španielskeho práva, ktorá rovnako uvádzala HFC na trh. Komisia informovala tieto dve spoločnosti listami z 27. a 30. septembra 2019 a 20. novembra 2019 (ďalej len spoločne „napadnuté rozhodnutia“), že vzhľadom na to, že tieto dva podniky majú rovnakého konečného užívateľa výhod, v súlade s článkom 7 ods. 1 vykonávacieho nariadenia 2019/661 iba spoločnosti Tazzeti SpA prislúchajú v budúcnosti kvóty HFC.
Keďže sa Tazzetti SpA a nadobudnutá spoločnosť domnievali, že Komisia prijatím článku 7 ods. 1 vykonávacieho nariadenia 2019/661 prekročila svoje právomoci, podali na Všeobecný súd dve žaloby o neplatnosť napadnutých rozhodnutí. Na podporu týchto žalôb žalobkyne uvádzajú, že hoci sa vykonávacia právomoc Komisie obmedzuje na bezproblémové fungovanie registra HFC, uvedený článok 7 ods. 1 vykonávacieho nariadenia 2019/661 zmenil samotné fungovanie mechanizmu kvót HFC zavedeného nariadením č. 517/2014.
Tieto žaloby boli vyhlásené za prípustné prvou rozšírenou komorou Všeobecného súdu, ktorá v tejto súvislosti spresnila rozsah vykonávacej právomoci Komisie v rámci systému prideľovania kvót HFC zavedeného nariadením č. 517/2014.
Posúdenie Všeobecným súdom
Všeobecný súd na úvod konštatoval, že na rozdiel od tvrdenia žalobkýň zo znenia článku 7 ods. 1 vykonávacieho nariadenia 2019/661 jasne a jednoznačne vyplýva, že toto ustanovenie sa uplatňuje na všetkých výrobcov a dovozcov, na ktorých sa vzťahuje postup prepočítania referenčných hodnôt, a že nie je stanovená nijaká výnimka v prospech etablovaných podnikov, teda podnikov, ktoré rovnako ako žalobkyne deklarovali uvedenie HFC na trh v rokoch 2009 až 2012.
Po tomto spresnení Všeobecný súd preskúmal, či prijatím článku 7 ods. 1 vykonávacieho nariadenia 2019/661 Komisia prekročila vykonávaciu právomoc, ktorú jej priznáva nariadenie č. 517/2014 a článok 291 ZFEÚ. (
3
) Všeobecný súd v tejto súvislosti skúmal argumenty žalobkýň, že Komisia doplnila alebo zmenila nariadenie č. 517/2014, pokiaľ ide jednak o práva podnikov na pridelenie kvót HFC a jednak o práva podnikov previesť kvóty HFC.
Najprv Všeobecný súd na jednej strane pripomína, že z článku 17 ods. 2 nariadenia č. 517/2014 vyplýva, že vykonávacia právomoc Komisie sa obmedzuje na bezproblémové fungovanie registra HFC, ktorý je nástrojom slúžiacim na spravovanie kvót, na uvádzanie HFC na trh a na vyhlásenie, vrátane vyhlásenia o zariadeniach uvedených na trh. Na druhej strane pokiaľ je Komisii zverená vykonávacia právomoc na základe článku 291 ods. 2 ZFEÚ, ustanovenia vykonávacieho aktu, ktorý prijíma, musia dodržiavať podstatné všeobecné ciele sledované uvedeným legislatívnym aktom a musia byť potrebné alebo užitočné na vykonanie uvedeného aktu, pričom ho nedopĺňajú ani nemenia, ani v nepodstatných prvkoch.
Pokiaľ ide o práva podnikov na pridelenie kvót HFC, Všeobecný súd ďalej zdôraznil, že podľa článku 16 ods. 3 nariadenia č. 517/2014 každý podnik chápaný ako jednotlivo posudzovaná fyzická alebo právnická osoba, ktorý v súlade s príslušnými právnymi predpismi uviedol HFC na trh po 1. januári 2015 a ktorý podal vyhlásenie stanovené v tomto nariadení, má právo na referenčnú hodnotu v súvislosti s prepočítaním referenčných hodnôt uskutočňovaným každé tri roky. Stanovením, že viaceré podniky s rovnakým konečným užívateľom výhod sa za určitých podmienok považujú na účely nariadenia č. 517/2014 za jeden podnik, článok 7 ods. 1 vykonávacieho nariadenia 2019/661 zmenil tento režim zavedený základným nariadením tým, že pridal podmienky pre určenie práva podnikov na získanie referenčných hodnôt, ktoré nie sú v základnom nariadení stanovené.
Tým Komisia tiež zmenila režim prideľovania kvót HFC zakotvený v nariadení č. 517/2014, (
4
) keďže jednému výrobcovi alebo dovozcovi v zmysle článku 7 ods. 1 vykonávacieho nariadenia 2019/661 sa prideľujú z titulu jeho jednej referenčnej hodnoty nielen kvóty HFC zodpovedajúce množstvám HFC, ktoré uviedol na trh skôr, ale aj kvóty zodpovedajúce množstvám HFC uvedeným na trh inými podnikmi s rovnakým konečným užívateľom výhod, hoci poslední uvedení sú zbavení práva na vlastnú referenčnú hodnotu a na kvóty s ňou súvisiace.
V dôsledku toho sú tieto podniky v konečnom dôsledku tiež zbavené práva previesť kvóty HFC po nadobudnutí účinnosti článku 7 ods. 1 vykonávacieho nariadenia 2019/661, keďže podľa nariadenia č. 557/2014 (
5
) je toto právo vyhradené podnikom, ktoré majú právo na kvóty z titulu referenčnej hodnoty.
Z toho vyplýva, že prijatím článku 7 ods. 1 vykonávacieho nariadenia 2019/661 Komisia zmenila práva, ktoré dotknutým podnikom vyplývajú z nariadenia č. 517/2014, pokiaľ ide o právo na referenčnú hodnotu, právo získať kvóty HFC, ako aj možnosť previesť uvedené kvóty, čím zmenila samotné fungovanie systému kvót HFC.
Vzhľadom na všetky vyššie uvedené skutočnosti Všeobecný súd dospel k záveru, že Komisia nemala právomoc prijať článok 7 ods. 1 vykonávacieho nariadenia 2019/661 a preto zrušil napadnuté rozhodnutia vydané na jeho základe.
(
1
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 517/2014 zo 16. apríla 2014 o fluórovaných skleníkových plynoch, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 842/2006 (Ú. v. EÚ L 150, 2014, s. 195).
(
2
)	Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2019/661 z 25. apríla 2019 o zabezpečení bezproblémového fungovania elektronického registra kvót na uvádzanie fluórovaných uhľovodíkov na trh (Ú. v. EÚ L 112, 2019, s. 11).
(
3
)	Podľa článku 291 ods. 2 ZFEÚ „ak sú potrebné jednotné podmienky na vykonávanie právne záväzných aktov Únie, tieto akty zveria vykonávacie právomoci Komisii…“.
(
4
)	Príloha VI bod 1 nariadenia č. 517/2014.
(
5
)	Článok 18 ods. 1 nariadenia č. 517/2014.