62010CC0224_SK
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Súdny dvor bol opätovne požiadaný o výklad ustanovení smernice Rady 91/439/EHS z 29. júla 1991 o vodičských preukazoch(2), zmenenej a doplnenej nariadením Európskeho parlamentu a Rady č. 1882/2003 z 29. septembra 2003(3) .
2. Predovšetkým Landgericht Baden-Baden (Nemecko) žiada Súdny dvor, aby vyložil článok 5 ods. 1 písm. a) smernice 91/439, ktorá stanovuje, že vodičský preukaz skupiny D môže byť vydaný len osobe, ktorá už je oprávnená viesť motorové vozidlá skupiny B.
3. V predmetnej veci bol žalovanému vo veci samej českými orgánmi vydaný vodičský preukaz skupiny B, zatiaľ čo na nemeckom území s ním prebiehalo konanie na účely overenia jeho schopností viesť motorové vozidlo v dôsledku jeho protiprávneho konania v cestnej premávke, ktorého sa dopustil pred vydaním tohto preukazu. Po odobratí jeho nemeckého vodičského preukazu a po uplynutí uloženého zákazu vydania nového vodičského preukazu vydal žalovanému vo veci samej ten istý český orgán vodičský preukaz skupiny D.
4. Vnútroštátny súd sa teda v podstate pýta Súdneho dvora, či sú nemecké orgány vzhľadom na ustanovenia smernice 91/439 a najmä na zásadu vzájomného uznávania vodičských preukazov, povinné uznať platnosť takto vydaných vodičských preukazov skupín B a D.
5. Táto vec poskytuje Súdnemu dvoru príležitosť vyjadriť sa k vzájomnému vzťahu medzi vodičskými preukazmi skupín B a D a najmä rozhodnúť, či neuznanie vodičského preukazu skupiny B spôsobuje neuznanie vodičského preukazu skupiny D.
6. V týchto návrhoch vysvetlím dôvody, pre ktoré sa domnievam, že členský štát je oprávnený odmietnuť uznať platnosť vodičského preukazu vydaného iným členským štátom, v ktorom sú uvedené skupiny B a D, ak po vydaní tohto vodičského preukazu skupiny B bol jeho držiteľovi na území prvého členského štátu odobratý vodičský preukaz ako sankcia za porušenie právnych predpisov konštatované pred uvedeným vydaním vodičského preukazu. Skutočnosť, že vodičský preukaz skupiny D bol vydaný po uplynutí zákazu vydania nového vodičského preukazu, ktorý bol udelený súčasne s odobratím vodičského oprávnenia, nemá v tejto súvislosti nijaký vplyv.
I – Právny rámec
A – Právo Únie
1. Smernica 91/439
7. S cieľom uľahčiť pohyb osôb na území Európskeho spoločenstva alebo ich usadenie v inom členskom štáte ako v tom, v ktorom tieto osoby získali vodičský preukaz, bola smernicou 91/439 zavedená zásada vzájomného uznávania vodičských preukazov.(4)
8. Cieľom stanovenia minimálnych požiadaviek na vydanie vodičského preukazu v uvedenej smernici je tiež zlepšiť bezpečnosť cestnej premávky na území Európskej únie.(5)
9. Článok 5 ods. 1 písm. a) smernice 91/439 znie:
„Vydanie vodičského preukazu je podriadené nasledovným podmienkam:
a) oprávnenie pre kategórie [skupiny – neoficiálny preklad ] C a D sa vydá len vodičom už oprávneným na riadenie vozidiel kategórie [skupiny – neoficiálny preklad ] B“.
10. Článok 7 ods. 1 písm. b) uvedenej smernice stanovuje:
„Vodičské preukazy sa okrem toho vydajú len tým žiadateľom:
…
b) ktorí majú zvyčajné bydlisko na území členského štátu vydávajúceho preukaz, alebo môžu poskytnúť dôkaz, že tam študovali po dobu aspoň šiestich mesiacov[(6) ].“
11. Podľa článku 7 ods. 5 smernice 91/439 žiadna osoba nesmie byť držiteľom viac než jedného vodičského preukazu.
12. Článok 8 ods. 2 tejto smernice stanovuje, že členský štát, v ktorom má držiteľ svoje zvyčajné bydlisko, môže uplatniť svoje vnútroštátne opatrenia na obmedzenie, pozastavenie, odobratie alebo zrušenie vodičského oprávnenia voči držiteľovi vodičského preukazu vydaného iným členským štátom.
13. Podľa článku 8 ods. 4 prvého pododseku uvedenej smernice môže členský štát tiež odmietnuť uznať platnosť akéhokoľvek vodičského preukazu vydaného iným členským štátom osobe, ktorej bolo na jeho území uložené jedno z vyššie uvedených opatrení.
2. Smernica 2006/126/ES
14. Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES z 20. decembra 2006 o vodičských preukazoch(7) prepracovala smernicu 91/439, ktorá bola mnohokrát zmenená a doplnená(8) .
15. Článok 11 ods. 4 druhý pododsek smernice 2006/126 stanovuje, že členský štát odmietne uznať platnosť vodičského preukazu vydaného v inom členskom štáte osobe, ktorej bol na území prvého členského štátu vodičský preukaz obmedzený, pozastavený alebo odobratý.
16. Podľa článku 17 prvého odseku tejto smernice sa smernica 91/439 zrušuje s účinnosťou od 19. januára 2013.
17. Článok 18 druhý odsek smernice 2006/126 stanovuje, že článok 11 ods. 4 tejto smernice sa uplatňuje od 19. januára 2009.
B – Vnútroštátne právo
18. § 28 ods. 1 prvá veta nariadenia o prístupe osôb do cestnej premávky (Verordnung über die Zulassung von Personen zum Straßenverkehr) stanovuje, že držitelia platného vodičského preukazu Európskej únie alebo Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP), ktorí majú svoje zvyčajné bydlisko v zmysle § 7 ods. 1 alebo 2 tohto nariadenia v Nemecku, sú oprávnení s výhradou obmedzení podľa odsekov 2 až 4 uvedeného § 28 viesť v tuzemsku motorové vozidlo v rozsahu svojho vodičského oprávnenia.
19. Podľa § 28 ods. 4 uvedeného nariadenia oprávnenie podľa odseku 1 toho istého paragrafu neplatí pre držiteľov vodičského preukazu EÚ alebo EHP, ktorým vodičský preukaz v Nemecku odobral predbežne či právoplatne súd, prípadne s okamžitou vykonateľnosťou či právoplatne správny orgán.
20. Podľa § 21 ods. 1 bodu 1 zákona o cestnej premávke (Straßenverkehrsgesetz) sa odňatím slobody až na jeden rok alebo peňažným trestom potrestá ten, kto vedie motorové vozidlo, hoci nie je držiteľom potrebného vodičského preukazu alebo mu je vedenie vozidla zakázané podľa § 44 trestného zákona alebo podľa § 25 tohto zákona.
II – Skutkové okolnosti sporu vo veci samej
21. L. Apelt, nemecký štátny príslušník, získal 14. decembra 1998 nemecký vodičský preukaz skupín 1a, 1b, 3, 4 a 5.(9)
22. Dňa 23. januára 2006 nemecké orgány pri cestnej kontrole zistili, že L. Apelt viedol motorové vozidlo pod vplyvom alkoholu. Jeho vodičský preukaz mu bol odobratý na druhý deň, čiže 24. januára 2006.
23. Trestným rozkazom z 31. mája 2006, ktorý sa stal právoplatným 2. júna 2006, odsúdil Amtsgericht Osterholz-Sharmbeck L. Apelta na peňažný trest z dôvodu vedenia motorového vozidla pod vplyvom alkoholu. Zároveň mu bol odobratý vodičský preukaz a bol mu uložený zákaz vydania nového vodičského preukazu, ktorý uplynul 29. novembra 2006.
24. Pred rozhodnutím o odobratí jeho vodičského preukazu vydali české orgány 1. marca 2006 L. Apeltovi vodičský preukaz skupiny B, na ktorom je uvedená adresa bydliska v Nemecku.
25. L. Apeltovi bol českými orgánmi 30. apríla 2007 vydaný vodičský preukaz skupiny D, na ktorom je uvedené miesto bydliska v Českej republike, ako aj dátum vydania vodičského preukazu skupiny B.
26. Pri cestnej kontrole 11. júla 2009 L. Apelt, ktorý viedol diaľkový autobus na nemeckom území, predložil orgánom svoj vodičský preukaz skupiny D vydaný českými orgánmi. Po tejto kontrole Staatsanwaltschaft Baden‑Baden navrhol Amtsgericht Achern, aby odsúdil L. Apelta za úmyselnú jazdu bez vodičského oprávnenia.
27. Amtsgericht Achern rozhodnutím z 30. decembra 2009 zamietol tento návrh s odôvodnením, že vodičské oprávnenie skupiny D, ktoré bolo vydané L. Apeltovi v Českej republike na vozidlá skupiny D, platí aj v Nemecku. Uviedol najmä, že nemecké orgány neboli oprávnené preskúmať dodržanie požiadaviek na vydanie uvedené v smernici 97/439. Okrem toho Amtsgericht Achern uviedol, že vodičský preukaz skupiny D bol L. Apeltovi vydaný po uplynutí zákazu vydania nového vodičského preukazu. Preto je podľa tohto súdu uvedený vodičský preukaz platný.
28. Staatsanwaltschaft Baden-Baden sa proti tomuto rozhodnutiu odvolal na vnútroštátny súd.
III – Prejudiciálne otázky
29. Landgericht Baden-Baden, ktorý má pochybnosti o výklade niektorých ustanovení smernice 91/439, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1. Smie členský štát – pri zohľadnení článku 5 ods. 1 písm. a) smernice 91/439…, podľa ktorého smie byť vodičský preukaz skupiny D vydaný len vodičom, ktorí už sú oprávnení na vedenie vozidiel skupiny B – v súlade s článkom 1 a článkom 8 ods. 2 a 4 tej istej smernice odmietnuť uznať platnosť vodičského preukazu zahŕňajúceho vodičské oprávnenia skupín B a D – predovšetkým vo vzťahu k skupine D –, ktorý vydal iný členský štát, ak držiteľovi tohto vodičského preukazu bolo vodičské oprávnenie skupiny B udelené pred súdnym odobratím vodičského oprávnenia, ku ktorému došlo v prvom členskom štáte, avšak vodičské oprávnenie skupiny D mu bolo udelené až po tomto súdnom odobratí a po uplynutí zákazu vydania nového vodičského preukazu, ktorý bol uložený zároveň s ním?
2. V prípade, ak by odpoveď na prvú otázku bola záporná:
Smie prvý členský štát odmietnuť uznanie uvedeného vodičského preukazu – predovšetkým vo vzťahu k skupine D – na základe článku 11 ods. 4 smernice 2006/126…, podľa ktorého členský štát odmietne uznať platnosť vodičského preukazu vydaného iným členským štátom osobe, ktorej bol vodičský preukaz odobratý na území prvého členského štátu, ak jej vodičské oprávnenie skupiny B bolo udelené 1. marca 2006, vodičské oprávnenie skupiny D 30. apríla 2007 a vodičský preukaz bol vydaný v posledný uvedený deň?“
IV – Posúdenie
30. Pred preskúmaním otázok položených vnútroštátnym súdom je podľa mňa nevyhnutné pripomenúť systém zavedený normotvorcom Únie na účely vydania vodičského preukazu.
A – Systém zavedený smernicou 91/439
31. Cieľom smernice 91/439 je harmonizovať podmienky vydania vodičského preukazu na účely zlepšenia bezpečnosti cestnej premávky a uľahčenia pohybu osôb usadených v iných členských štátoch, než je štát, v ktorom im bol vydaný ich vodičský preukaz.(10)
32. Na tento účel zákonodarca Únie zaviedol skupiny a podskupiny vodičských preukazov. Napríklad vodičský preukaz skupiny B oprávňuje viesť motorové vozidlá, v ktorých počet miest na sedenie okrem miesta na sedenie vodiča nepresahuje 8, a vodičský preukaz skupiny D oprávňuje viesť motorové vozidlá určené na prepravu osôb, ktoré majú počet miest na sedenie okrem miesta na sedenie vodiča väčší ako 8.(11)
33. Toto rozdelenie do skupín a podskupín umožňuje prispôsobiť pre každú zo skupín minimálne podmienky, za ktorých musí byť vodičský preukaz vydaný.
34. Podľa článku 5 ods. 1 písm. a) smernice 91/439 vydanie vodičského preukazu skupiny D podlieha podmienke, že vodič je oprávnený viesť motorové vozidlá skupiny B. Uchádzač, ktorý chce získať vodičský preukaz skupiny D, musí teda v prvom rade preukázať, že je oprávnený viesť motorové vozidlá, ktoré patria do skupiny B, teda že bol uznaný za spôsobilého viesť tieto vozidlá. Dôkaz môže byť podľa môjho názoru poskytnutý získaním vodičského preukazu skupiny B, ktorý je sám zárukou dodržania minimálnych požadovaných podmienok.
35. Rovnako existujú podmienky minimálneho veku na vydanie vodičského oprávnenia. Tento vek sa líši podľa skupiny, ktorej sa vodičský preukaz týka. Pre skupinu D je minimálny požadovaný vek 21 rokov.(12)
36. Ďalej musia uchádzači podľa článku 7 ods. 1 písm. a) smernice 91/439 zložiť testy zručnosti a chovania a teoretické testy a musia byť zdravotne spôsobilí.
37. Podľa príloh II a III tejto smernice existuje spoločný základ pre všetky skupiny vodičských preukazov.(13) Vydanie akéhokoľvek vodičského oprávnenia je podriadené splneniu minimálnych podmienok patriacich do spoločného základu. Ide napríklad o schopnosť riadiť vozidlo, aby nedošlo k vzniku nebezpečných situácií, a schopnosť vhodne reagovať, ak takéto situácie nastanú,(14) alebo poznanie bezpečnej vzdialenosti medzi vozidlami, brzdnej vzdialenosti a udržania dotknutého vozidla na ceste(15) .
38. Okrem minimálnych požiadaviek existujú špecifické testy pre každú skupinu, a najmä pre skupinu D.(16) Testy a požiadavky na zdravotnú spôsobilosť sa líšia podľa skupiny, ktorej sa týka vodičské oprávnenie, pričom minimálne požiadavky, ktoré musia byť splnené pre skupiny, akou je skupina D, sú prísnejšie ako požiadavky na vydanie vodičského preukazu skupiny B.
39. Uvedené rozdiely sa dajú jednoducho vysvetliť. Diaľkový autobus sa neriadi rovnakým spôsobom ako osobný automobil alebo motocykel. Ovládanie je náročnejšie, udržanie vozidla na ceste je veľmi odlišné. Rovnako zodpovednosť vodiča diaľkového autobusu je vyššia z dôvodu počtu prepravovaných pasažierov.
40. Preto ak uchádzač o vydanie vodičského preukazu skupiny D už v zásade preukázal, že splnil minimálne požiadavky vychádzajúce zo spoločného základu, lebo musí mať vodičský preukaz skupiny B, musí ešte uspieť v týchto špecifických testoch pred vydaním vodičského preukazu skupiny D.
41. V tejto súvislosti je vhodné uviesť, že smernica 91/439 stanovuje, že každý uchádzač o vodičský preukaz v jednotlivých skupinách, ktorý už má vodičský preukaz pre inú skupinu, môže byť oslobodený od týchto požiadaviek stanovených v bodoch 2 až 4 prílohy II tejto smernice.(17) Domnievam sa, že normotvorca Únie vychádzal zo zásady, že od okamihu, keď je dosiahnutý spoločný základ, nie je nutné uskutočniť nové preskúmanie tohto základu.
42. Nakoniec článok 7 ods. 1 písm. b) uvedenej smernice stanovuje, že vydanie vodičských preukazov je tiež podriadené požiadavke zvyčajného bydliska na území členského štátu vydávajúceho preukaz.
B – O prejudiciálnych otázkach
43. Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či článok 1 ods. 2 a článok 8 ods. 2 a 4 smernice 91/439 v spojení s článkom 5 ods. 1 písm. a) tejto smernice majú byť vykladané v tom zmysle, že členský štát je oprávnený odmietnuť uznať platnosť vodičského preukazu vydaného iným členským štátom, ktoré zahŕňa skupiny B a D, ak po vydaní tohto vodičského oprávnenia skupiny B bolo jeho držiteľovi na území prvého členského štátu odobraté vodičské oprávnenie ako sankcia za porušenie právnych predpisov konštatované pred uvedeným vydaním tohto vodičského preukazu a ak vodičské oprávnenie skupiny D bolo vydané po uplynutí zákazu vydania nového vodičského preukazu, ktorý bol udelený súčasne s odobratím vodičského oprávnenia.
44. Táto otázka ma v skutočnosti postupne vedie k preskúmaniu nasledujúcich dvoch bodov. Je vhodné po prvé určiť, či vzhľadom na ustanovenia smernice 91/439 sú nemecké orgány oprávnené odmietnuť uznať vodičský preukaz skupiny D vydaný českými orgánmi. V prípade kladnej odpovede je po druhé vhodné pýtať sa na vplyv, ktorý toto neuznanie môže mať na platnosť vodičského preukazu skupiny D, vzhľadom na pojmy použité v článku 5 ods. 1 písm. a) tejto smernice.
45. Domnievam sa, rovnako, ako aj vnútroštátny súd(18), že nemecké orgány sú oprávnené neuznať vodičský preukaz skupiny B vydaný českými orgánmi.
46. Z upresnení vnútroštátneho súdu vyplýva, že L. Apelt sa 23. januára 2006 dopustil porušenia právnych predpisov v oblasti cestnej premávky na nemeckom území. Jeho vodičský preukaz mu bol policajnými orgánmi odobratý na druhý deň. Dňa 31. mája 2006 mu Amtsgericht Osterholz-Sharmbeck trestným rozkazom odobral vodičský preukaz a zakázal mu požiadať o vydanie nového vodičského preukazu až do 29. novembra 2006. Tieto opatrenia sa stali právoplatnými 2. júna 2006.
47. Aj keď bol nemecký vodičský preukaz L. Apelta dočasne odobratý a tieto opatrenia neboli ešte uložené, vydali mu české orgány 1. marca 2006 vodičský preukaz skupiny B.
48. Podľa judikatúry Súdneho dvora sa v takomto prípade nemožno domnievať, že smernica 91/439 ukladá nemeckým orgánom povinnosť uznať platnosť vodičského preukazu vydaného českými orgánmi.(19)
49. Na základe ustanovení smernice 91/439 a predovšetkým jej článku 8 ods. 4 musí byť priznaná príslušným orgánom a súdom členského štátu možnosť absolútne a definitívne odmietnuť uznať platnosť vodičského preukazu získaného v inom členskom štáte osobou, ktorej bol dočasne pozastavený jej vodičský preukaz v prvom členskom štáte, ak jej po dočasnom pozastavení vodičského preukazu bolo za to isté konanie odobraté vodičské oprávnenie. V tejto súvislosti je irelevantná okolnosť, že k odobratiu vodičského oprávnenia došlo až po vydaní nového vodičského preukazu, pretože dôvody na takéto odobratie existovali už v čase dočasného pozastavenia.(20)
50. So zreteľom na tieto skutočnosti sa domnievam, že v predmetnej veci sú nemecké orgány oprávnené odmietnuť uznať vodičský preukaz skupiny B vydaný L. Apeltovi českými orgánmi.
51. Po tomto úvode pripomínam, že je otázkou, či sú nemecké orgány tiež oprávnené odmietnuť uznať vodičský preukaz skupiny D vydaný českými orgánmi po uplynutí obdobia zákazu vydania nového vodičského preukazu, keďže článok 5 ods. 1 písm. a) smernice 91/439 stanovuje, že vodičský preukaz skupiny D môže byť vydaný vodičom, ktorí sú už oprávnení viesť motorové vozidlá skupiny B.
52. Inými slovami, môže mať neuznanie vodičského preukazu skupiny B dosah na platnosť vodičského preukazu skupiny D vydaného českými orgánmi a zabrániť L. Apeltovi používať tento vodičský preukaz?
53. Európska komisia sa domnieva, že vodičský preukaz skupiny D vydaný českými orgánmi musí byť uznaný nemeckými orgánmi z dôvodu, že na rozdiel od vodičského preukazu skupiny B bol tento vodičský preukaz vydaný po uplynutí obdobia zákazu vydania nového vodičského preukazu a že uvádza bydlisko na českom území.
54. Domnieva sa, že hoci určite platí, že vodičský preukaz skupiny D môže byť vydaný len vodičom oprávneným na skupinu B, so zreteľom len na české právo bol L. Apelt spôsobilý viesť motorové vozidlá poslednej uvedenej skupiny v okamihu, keď mu bolo vodičské oprávnenie skupiny D vydané.
55. Rozumiem, že podľa Komisie napriek tomu, že vydanie vodičského preukazu skupiny B obsahuje nedostatky a že členský štát je oprávnený neuznať tento preukaz, musí byť vodičský preukaz skupiny D uznaný, lebo jeho držiteľ zložil teoretické testy, testy schopností a chovania, ktoré sú v každom prípade aspoň tak náročné ako testy vyžadované pre vodičský preukaz skupiny B, pričom všetky nevyhnutné overenia sa uskutočnili. Neuznanie vodičského preukazu skupiny B nemá preto nijaký vplyv na uznanie vodičského preukazu skupiny D.
56. S týmto názorom nesúhlasím, a to z nasledujúcich dôvodov.
57. Ako som už uviedol, vydanie vodičského preukazu skupiny D podlieha najmä podmienke, že vodič je oprávnený viesť motorové vozidlá skupiny B, že zložil testy schopností a chovania, ako aj teoretické testy, že je zdravotne spôsobilý a že má zvyčajné bydlisko na území vydávajúceho členského štátu.
58. Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora článok 1 ods. 2 smernice 91/439 stanovuje vzájomné uznávanie vodičských preukazov vydaných členskými štátmi bez akýchkoľvek formalít.(21) Keďže orgány členského štátu vydali vodičský preukaz podľa článku 1 ods. 1 tejto smernice, ostatné členské štáty nie sú oprávnené overiť dodržanie podmienok vydania stanovených v uvedenej smernici, pričom držba takéhoto vodičského preukazu musí byť považovaná za dôkaz, že držiteľ tohto preukazu splnil ku dňu vydania tieto podmienky.(22)
59. Existuje však zmiernenie tejto zásady vzájomného uznávania. Súdny dvor rozhodol v rozsudkoch z 26. júna 2008, Wiedemann a Funk(23), ako aj Zerche a i.(24), že členský štát bol oprávnený odmietnuť uznať na svojom území vodičské oprávnenie, ktorého základom bol vodičský preukaz vydaný neskôr iným členským štátom, ak je na základe údajov uvedených na samotnom vodičskom preukaze alebo iných nespochybniteľných informácií pochádzajúcich od členského štátu vydania preukázané, že v čase vydania tohto preukazu nemal jeho držiteľ, ktorému bol predtým na území prvého členského štátu odňatý skorší vodičský preukaz, zvyčajné bydlisko na území členského štátu vydania.(25)
60. Súdny dvor sa v týchto rozsudkoch domnieval, že požiadavka bydliska má zvláštnu dôležitosť preto, lebo je nevyhnutná na kontrolu dodržiavania podmienky schopnosti viesť motorové vozidlo, pričom ide o predbežnú podmienku umožňujúcu overenie dodržiavania ďalších podmienok uložených smernicou 91/439 uchádzačom.(26) Keďže požiadavka bydliska nebola pri vydaní vodičského preukazu dodržaná, zásada vzájomného uznávania vodičských preukazov nie je spochybnená.(27)
61. Domnievam sa, že z rovnakého dôvodu ako požiadavka bydliska je podmienka vyžadovaná v článku 5 ods. 1 písm. a) smernice 91/439 obzvlášť dôležitá, a že ak sa preukáže, že táto podmienka nie je splnená, je členský štát oprávnený odmietnuť uznať vodičský preukaz skupiny D vydaný iným členským štátom.
62. Ako som už uviedol, vydanie vodičského preukazu skupiny B je prvou z minimálnych podmienok, ktoré sa majú dodržiavať na účely vydania vodičského preukazu skupiny D. Podľa môjho názoru vychádza normotvorca Únie zo zásady, že vodičský preukaz skupiny B predstavuje nevyhnutný a predbežný základ pre vydanie vodičského preukazu skupiny D.(28)
63. V tejto súvislosti sa zdá byť koherentné, aby osoba pred tým, ako sa bude uchádzať o možnosť viesť motorové vozidlo patriace do skupiny diaľkových autobusov, musela ovládať vedenie motorových vozidiel v nižších skupinách. Vodičské oprávnenie skupiny D je svojím spôsobom rozšírením vodičského oprávnenia skupiny B, ktoré umožňuje prístup k vedeniu motorových vozidiel vyššej kategórie.
64. Vydanie vodičského preukazu skupiny B predstavuje základ, ktorý zaručuje dodržanie minimálnych požiadaviek uložených smernicou 91/439 členským štátom vydania, čiže schopnosti viesť motorové vozidlo, ako aj to, že držiteľ tohto oprávnenia nebude nebezpečný.
65. V prípade, ktorý mi bol predložený v tejto veci, tento základ, ktorý vytvára vodičský preukaz skupiny B, vykazuje nezrovnalosti. Ako som už uviedol, vodičské oprávnenie skupiny B bolo vydané českými orgánmi, aj keď sa pri tomto oprávnení preukázalo, že podmienka pobytu nebola dodržaná a hoci jeho držiteľovi bolo dočasne odobraté vodičské oprávnenie z dôvodu nebezpečného vedenia motorového vozidla. V tejto súvislosti pripomínam, že bydlisko má zvláštnu dôležitosť preto, lebo umožňuje kontrolu dodržiavania ostatných podmienok uložených uchádzačom smernicou 91/439.
66. Je preto úplne prirodzené sa domnievať, že české orgány pri vydávaní vodičského preukazu skupiny B neboli schopné overiť, či L. Apelt, ktorému bol odobratý jeho vodičský preukaz na nemeckom území, mal schopnosti a teoretické znalosti vyžadované na vedenie motorového vozidla a či vzhľadom na svoju minulosť nepredstavoval riziko pre cestnú bezpečnosť.
67. Komisia uvádza skutočnosť, že keďže vodičský preukaz skupiny D bol vydaný po uplynutí zákazu vydania nového vodičského preukazu a keďže požiadavky vydania tohto preukazu sú prísnejšie ako požiadavky vyžadované na vydanie vodičského preukazu skupiny B, bol držiteľ, a fortiori, oprávnený na skupinu B. Podľa Komisie sú vyžadované podmienky splnené.
68. Ako som už uviedol, normotvorca Únie stanovil, že každý uchádzač o jednu zo skupín vodičského preukazu, ktorý je držiteľom iného preukazu, môže byť oslobodený od spoločných požiadaviek stanovených v bodoch 2 až 4 prílohy II smernice 91/439.(29) V predmetnej veci to znamená, že uchádzač o vodičský preukaz skupiny D sa nebude musieť podrobiť testom, ktoré sú rovnaké pre vodičský preukaz skupiny B, lebo sa vychádza zo zásady, že tieto testy už úspešne zložil pri vydaní vodičského preukazu skupiny B.
69. Je preto o to dôležitejšie, aby vodičský preukaz skupiny B bol vydaný pri striktnom dodržaní minimálnych vyžadovaných podmienok.
70. Ešte raz, ak neboli dodržané, ako som už uviedol, podmienky vydania vodičského preukazu skupiny B, neexistuje nijaká záruka dodržania minimálnych požiadaviek spoločných obom skupinám vodičských preukazov.(30)
71. Bolo by teda v rozpore s cieľom cestnej bezpečnosti zaviazať členský štát, aby uznal vodičský preukaz skupiny D vydaný za týchto podmienok, zatiaľ čo sa nepreukázalo, že členský štát vydania sa mohol uistiť, že držiteľ vodičského preukazu splnil vyžadované minimálne požiadavky.
72. Preto akonáhle je členský štát oprávnený na základe článku 8 ods. 4 smernice 91/439 neuznať platnosť vodičského preukazu skupiny B vydaného orgánmi iného členského štátu, domnievam sa, že je tiež oprávnený neuznať platnosť vodičského preukazu skupiny D vydaného na základe prvého uvedeného vodičského preukazu.
73. Nebolo by koherentné pripustiť, že odobratie povolenia viesť motorové vozidlo platí v tomto prípade len pre vodičský preukaz skupiny B a nie pre vedenie diaľkových autobusov alebo autobusov napriek tomu, že neuznanie tohto preukazu je následkom nebezpečného správania jeho držiteľa, ktorý, pripomínam, viedol motorové vozidlo pod vplyvom alkoholu.
74. Preto vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy sa domnievam, že článok 1 ods. 2 a článok 8 ods. 2 a 4 smernice 91/439 v spojení s článkom 5 ods. 1 písm. a) tejto smernice sa majú vykladať v tom zmysle, že členský štát je oprávnený odmietnuť uznať platnosť vodičského preukazu vydaného iným členským štátom, ktoré zahŕňa skupiny B a D, ak po vydaní tohto vodičského preukazu skupiny B bol jeho držiteľovi na území prvého členského štátu odobratý vodičský preukaz ako sankcia za porušenie právnych predpisov konštatované pred uvedeným vydaním vodičského preukazu. Skutočnosť, že vodičský preukaz skupiny D bol vydaný po uplynutí zákazu vydania nového vodičského preukazu, ktorý bol udelený súčasne s odobratím vodičského preukazu, nemá v tejto súvislosti nijaký vplyv.
75. Keďže navrhujem kladne odpovedať na prvú otázku položenú vnútroštátnym súdom, nie je nevyhnutné odpovedať na druhú otázku.
76. V každom prípade zastávam názor, že Súdny dvor nemá právomoc rozhodnúť o tejto druhej otázke.
77. Ako som uviedol, článok 11 ods. 4 smernice 2006/126 sa uplatňuje od 19. januára 2009.(31)
78. Skutkové okolnosti vo veci samej sa odohrali v roku 2006, pokiaľ ide o odobratie nemeckého vodičského preukazu skupiny B L. Apeltovi, ako aj o vydanie jeho českého vodičského preukazu skupiny B, a v roku 2007, pokiaľ ide o vydanie jeho českého vodičského preukazu skupiny D.
79. Keďže tieto skutočnosti predchádzali dátumu uplatnenia článku 11 ods. 4 smernice 2006/126, zastávam názor, že Súdny dvor nemá právomoc rozhodnúť o druhej prejudiciálnej otázke.
V – Návrh
80. Vzhľadom na uvedené úvahy navrhujem Súdnemu dvoru, aby odpovedal na otázky položené Landgericht Baden‑Baden takto:
Článok 1 ods. 2 a článok 8 ods. 2 a 4 smernice Rady 91/439/EHS z 29. júla 1991 o vodičských preukazoch, zmenenej a doplnenej nariadením (ES) Európskeho parlamentu a Rady č. 1882/2003 z 29. septembra 2003, v spojení s článkom 5 ods. 1 písm. a) smernice 91/439 v znení zmien a doplnení sa majú vykladať v tom zmysle, že členský štát je oprávnený odmietnuť uznať platnosť vodičského preukazu vydaného iným členským štátom, ktorý zahŕňa skupiny B a D, ak po vydaní tohto vodičského preukazu skupiny B bol jeho držiteľovi na území prvého členského štátu odobratý vodičský preukaz ako sankcia za porušenie právnych predpisov konštatované pred uvedeným vydaním vodičského preukazu.
Skutočnosť, že vodičský preukaz skupiny D bol vydaný po uplynutí zákazu vydania nového vodičského preukazu, ktorý bol udelený súčasne s odobratím vodičského preukazu, nemá v tejto súvislosti nijaký vplyv.
(1) .
(2)  –	Ú. v. ES L 237, s. 1; Mim. vyd. 07/001, s. 317.
(3)  –	Ú. v. EÚ L 284, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 447, ďalej len „smernica 91/439“.
(4)  –	Pozri článok 1 tejto smernice.
(5)  –	Pozri štvrté odôvodnenie tejto smernice.
(6)  – Podľa článku 9 prvého odseku tejto smernice zvyčajné bydlisko znamená miesto, kde osoba obyčajne býva najmenej 185 dní v každom kalendárnom roku. Ak držiteľ vodičského preukazu v tomto členskom štáte študuje, musí poskytnúť dôkaz, že tam študoval aspoň počas obdobia šiestich mesiacov.
(7)  –	Ú. v. EÚ L 403, s. 18.
(8)  –	Pozri odôvodnenie č. 1 smernice 2006/126.
(9)  –	Tieto skupiny vodičských preukazov zodpovedajú najmä vodičským preukazom skupín A, A1 a B [pozri rozhodnutie Komisie 2008/766/ES z 25. augusta 2008 o rovnocennosti kategórií vodičských preukazov (Ú. v. EÚ L 270, s. 31)].
(10)  –	Pozri prvé odôvodnenie tejto smernice.
(11)  –	Pozri článok 3 ods. 1 tejto smernice.
(12)  –	Pozri článok 6 ods. 1 písm. c) smernice 91/439.
(13)  –	Pozri časť I body 1 a 2, ako aj titul II prílohy II tejto smernice.
(14)  –	Pozri časť II prvý pododsek druhú zarážku uvedenej prílohy II.
(15)  –	Pozri časť I bod 2.1.3 uvedenej prílohy.
(16)  –	Pozri časť I body 4 a 8 prílohy II smernice 91/439.
(17)  –	Pozri časť I bod 1 druhý odsek tejto prílohy.
(18)  – Pozri rozhodnutie vnútroštátneho súdu (bod 8).
(19)  –	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 20. novembra 2008, Weber, C‑1/07, Zb. s. I‑8571, body 30 a 31.
(20)  –	Tamže, bod 36 a citovaná judikatúra.
(21)  –	Pozri rozsudok z 19. mája 2011, Grasser, C‑184/10, Zb. s. I‑4057, bod 19.
(22)  –	Tamže, bod 21.
(23)  –	C‑329/06 a C‑343/06, Zb. s. I‑4635.
(24)  –	C‑334/06 až C‑336/06, Zb. s. I‑4691.
(25)  –	Rozsudky Wiedemann a Funk, už citovaný, bod 73, ako aj Zerche a i., už citovaný, bod 70.
(26)  –	Rozsudky Wiedemann a Funk, už citovaný, body 69 a 70, ako aj Zerche a i., už citovaný, body 66 a 67.
(27)  –	Pozri rozsudok Grasser, už citovaný, bod 24.
(28)  –	Pripomínam v tejto súvislosti, že v Českej republike podľa článku 82 ods. 2 zákona o prevádzke na pozemných komunikáciách a o zmenách niektorých zákonov (zákon o cestnej premávke) [zákon o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu), 361/2000 Sb.] v znení platnom v okamihu skutkového stavu vo veci samej v spojení s článkom 82 ods. 1 písm. e) a článkom 91 ods. 1 písm. a) tohto zákona, aby bol vodič oprávnený viesť motorové vozidlo skupiny D, musí byť naďalej držiteľom oprávnenia na skupinu B.
(29)  –	Pozri bod 41 týchto návrhov.
(30)  –	Podľa českého zákona o cestnej premávke môže byť povolenie viesť motorové vozidlo, napríklad skupiny D, predmetom obmedzenia, najmä ak vodič nie je držiteľom základnej skupiny vyžadovanej na vydanie povolenia na vedenie motorového vozidla vyššej skupiny.
(31)  –	Pozri body 15 až 17 týchto návrhov.