62023CJ0035_RES
Vec C‑35/23 (
i
)
Otec
proti
Matke
(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Frankfurt am Main)
Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 20. júna 2024
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Súdna spolupráca v občianskych veciach – Rodičovské práva a povinnosti – Nariadenie (ES) č. 2201/2003 – Články 10 a 11 – Právomoc vo veciach neoprávneného premiestnenia dieťaťa – Obvyklý pobyt dieťaťa pred neoprávneným premiestnením v členskom štáte – Konanie o návrate medzi tretím štátom a členským štátom – Pojem žiadosť o návrat – Haagsky dohovor o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí z 25. októbra 1980“
Súdna spolupráca v občianskych veciach – Právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností – Nariadenie č. 2201/2003 – Právomoc vo veciach rodičovských práv a povinností – Právomoc v prípade únosu dieťaťa – Právomoc súdov členského štátu obvyklého pobytu dieťaťa pred jeho únosom – Pôsobnosť – Konanie o návrate, ktoré bolo bezúspešne začaté na základe Haagskeho dohovoru z roku 1980 medzi tretím štátom a členským štátom – Neexistencia vplyvu
[Nariadenie Rady č. 2201/2003, článok 2 bod 11, článok 10 písm. b) bod i), článok 11 ods. 6 a 7 a článok 60]
(pozri body 50 – 62, bod 1 výroku)
Súdna spolupráca v občianskych veciach – Právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností – Nariadenie č. 2201/2003 – Právomoc vo veciach rodičovských práv a povinností – Právomoc v prípade únosu dieťaťa – Právomoc súdov členského štátu obvyklého pobytu dieťaťa pred jeho únosom – Podmienka – Žiadosť o návrat – Pojem – Žiadosť o návrat dieťaťa do iného štátu, ako je členský štát obvyklého pobytu dieťaťa pred jeho únosom alebo návrh na zverenie dieťaťa do osobnej starostlivosti podaný na súdoch tohto prvého členského štátu – Vylúčenie
[Nariadenie Rady č. 2201/2003, odôvodnenie 17, článok 8 ods. 1, článok 10 písm. b) bod i) a článok 11]
(pozri body 66, 68 – 71, 73 – 79, 81, bod 2 výroku)
Súdna spolupráca v občianskych veciach – Právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností – Nariadenie č. 2201/2003 – Žiadosť o návrat dieťaťa – Rozhodnutie o nevrátení – Informačné a oznamovacie povinnosti a vykonateľnosť rozsudku, ktorým sa nariaďuje návrat dieťaťa – Pôsobnosť – Konanie o návrate na základe Haagskeho dohovoru z roku 1980 začaté medzi tretím štátom a členským štátom – Vylúčenie
(Nariadenie Rady č. 2201/2003, článok 11 ods. 6 až 8)
(pozri body 83 – 85, bod 3 výroku)
Zhrnutie
Súdny dvor, na ktorý podal Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vyšší krajinský súd Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) návrh na začatie prejudiciálneho konania, spresnil pôsobnosť určitých procesných pravidiel uplatniteľných na základe nariadenia č. 2201/2003 (
1
) v prípade medzinárodného únosu dieťaťa vo vzťahu k tretiemu štátu.
L sa narodila vo Švajčiarsku v roku 2014 a má nemeckú a poľskú štátnu príslušnosť. Jej otec má od júna 2013 bydlisko vo Švajčiarsku z pracovných dôvodov, zatiaľ čo jeho matka žila s L od januára 2015 do apríla 2016 v Nemecku, kde ich otec pravidelne navštevoval. V apríli 2016 sa matka a L presťahovali do Poľska, kde ich otec spočiatku navštevoval. Od apríla 2017 matka odmietla otcovi výkon jeho práva styku. Zapísala L do materskej školy v Poľsku bez súhlasu otca a informovala ho, že s ich dcérou zostáva v Poľsku.
Otec podal v júli 2017 prostredníctvom švajčiarskeho ústredného orgánu (
2
) žiadosť o návrat dieťaťa do Švajčiarska na základe Haagskeho dohovoru z roku 1980 (
3
). Poľský súd túto žiadosť zamietol z dôvodu, že otec súhlasil s presťahovaním matky a L do Poľska na neurčitý čas. Odvolanie podané otcom proti tomuto rozhodnutiu bolo zamietnuté.
Hoci otec netrval na druhej žiadosti o návrat podanej v Nemecku, podal v júli 2018 na nemecký súd návrh na zverenie dieťaťa do výlučnej starostlivosti, žiadal o právo určiť jeho pobyt, ako aj o návrat dieťaťa k nemu do Švajčiarska. Súd, ktorému bolo toto podanie doručené, zamietol tento návrh z dôvodu nedostatku medzinárodnej právomoci. Otec podal proti tomuto rozhodnutiu odvolanie na vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, pričom tvrdil, že právomoc nemeckých súdov vyplýva z článkov 10 a 11 nariadenia č. 2201/2003.
Vnútroštátny súd sa pýta na uplatniteľnosť týchto ustanovení, keďže otec neúspešne začal konanie o návrat dieťaťa podľa Haagskeho dohovoru z roku 1980 prostredníctvom ústredného orgánu Švajčiarska, tretej krajiny, ktorá nie je viazaná nariadením č. 2201/2003. Preto sa rozhodol podať na Súdny dvor návrh na začatie prejudiciálneho konania.
Posúdenie Súdnym dvorom
V prvom rade sa Súdny dvor vyjadril k pôsobnosti pravidla osobitnej právomoci vo veciach rodičovských práv a povinností stanoveného v článku 10 nariadenia č. 2201/2003. Podľa tohto článku si súdy členského štátu, v ktorom malo dieťa obvyklý pobyt pred neoprávneným premiestnením alebo zadržaním, v zásade a za určitých podmienok zachovávajú medzinárodnú právomoc.
Pokiaľ ide o „neoprávnené premiestnenie alebo zadržiavanie dieťaťa“, na ktorom je založený článok 10 nariadenia č. 2201/2003, v prvom rade konštatoval, že definícia tohto pojmu (
4
) nezávisí od nevyhnutne následného a prípadného začatia konania o návrate dieťaťa zo strany nositeľa opatrovníckeho práva na základe Haagskeho dohovoru z roku 1980.
Ďalej článok 10 písm. b) bod i) nariadenia č. 2201/2003, podľa ktorého súdy pôvodného obvyklého pobytu dieťaťa už v zásade nemajú právomoc, ak v lehote jedného roka nebola podaná žiadosť o návrat dieťaťa v členskom štáte, do ktorého bolo dieťa neoprávnene premiestnené alebo v ktorom je zadržiavané, nespresňuje, či žiadosť o návrat musí byť podaná podľa Haagskeho dohovoru z roku 1980, ani nevylučuje, že by mohla byť podaná prostredníctvom ústredného orgánu tretej krajiny. Na jednej strane totiž podľa článku 60 nariadenia č. 2201/2003 ustanovenia Haagskeho dohovoru z roku 1980 nemajú vo vzťahoch medzi členskými štátmi prednosť pred ustanoveniami tohto nariadenia. Na druhej strane neexistuje povinnosť odvolávať sa na tento dohovor na účely žiadosti o návrat dieťaťa, keďže konanie o návrate môže byť založené na iných pravidlách alebo iných zmluvných ustanoveniach, najmä bilaterálnych.
Napokon vzhľadom na to, že nariadenie č. 2201/2003 o tom mlčí, nemožno pripustiť, aby uplatnenie článku 10 tohto nariadenia podliehalo uplatneniu takých procesných pravidiel, aké sú uvedené v článku 11 ods. 6 a 7 uvedeného nariadenia, (
5
) ktorých hlavným cieľom je upraviť odovzdávanie a oznamovanie informácií. (
6
)
V druhom rade Súdny dvor najmä vzhľadom na ciele nariadenia č. 2201/2003 uviedol, že ani žiadosť o návrat dieťaťa do iného štátu než členského štátu, v ktorom malo toto dieťa obvyklý pobyt bezprostredne pred neoprávneným premiestnením alebo zadržaním, ani návrh na zverenie dieťaťa do osobnej starostlivosti podaný na súdy tohto členského štátu nespadajú pod pojem „žiadosť o návrat“ v zmysle článku 10 písm. b) bodu i) nariadenia č. 2201/2003.
V poslednom rade Súdny dvor spresnil, že zo znenia článku 11 nariadenia č. 2201/2003 jasne vyplýva, že toto ustanovenie sa uplatňuje len medzi členskými štátmi v spojení s Haagskym dohovorom z roku 1980. Informačné a oznamovacie povinnosti stanovené v článku 11 ods. 6 a 7 uvedeného nariadenia, ako aj vykonateľnosť rozhodnutia uvedeného v odseku 8 tohto článku 11 sa preto neuplatňujú v rámci konania o návrate, ktoré bolo podľa uvedeného dohovoru vykonávané medzi treťou krajinou a členským štátom, v ktorom sa dieťa nachádza po neoprávnenom premiestnení alebo zadržaní.
(
i
)	Názov tejto veci je fiktívny. Nezodpovedá skutočnému menu ani názvu žiadneho z účastníkov konania.
(
1
)	Nariadenie Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000 (Ú. v. EÚ L 338, 2003, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 243).
(
2
)	Spolkový úrad pre spravodlivosť v Berne (Švajčiarsko).
(
3
)	Dohovor o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí, uzatvorený v Haagu 25. októbra 1980 (ďalej len „Haagsky dohovor z roku 1980“).
(
4
)	Pozri článok 2 bod 11 nariadenia č. 2201/2003.
(
5
)	Článok 11 tohto nariadenia dopĺňa vykonávanie konania o návrate dieťaťa podľa Haagskeho dohovoru z roku 1980.
(
6
)	Ide o informácie týkajúce sa rozhodnutia prijatého podľa článku 13 Haagskeho dohovoru z roku 1980 o tom, že dieťa sa nevráti, o ktorých má informovať príslušný súd členského štátu, v ktorom malo dieťa obvyklý pobyt bezprostredne pred neoprávneným premiestnením alebo zadržaním.