62016CC0093
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
MACIEJ SZPUNAR
prednesené 29. marca 2017 (
*1
)
Vec C‑93/16
Ornua Co‑operative Limited, predtým The Irish Dairy BoardCo‑operative Limited
proti
Tindale & Stanton Ltd España SL
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Alicante (Provinčný súd Alicante, Španielsko)]
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochranná známka Európskej únie – Nariadenie (ES) č. 207/2009 – Jednotný charakter – článok 1 – Pravdepodobnosť zámeny – Poškodenie dobrého mena – článok 9 ods. 1 písm. b) a c) – Kolidujúce ochranné známky obsahujúce údaj o zemepisnom pôvode – Pokojná koexistencia kolidujúcich ochranných známok na časti územia Únie“
Úvod
1.
Prejednávaný návrh na začatie prejudiciálneho konania bol podaný v rámci sporu vyplývajúceho z konfliktu medzi označeniami KERRYGOLD a KERRYMAID. Hoci dotknuté označenia, z ktorých prvé je chránené ako ochranná známka Európskej únie a druhé ako národné ochranné známky, pokojne existujú popri sebe v Írsku a v Spojenom kráľovstve už viac ako dvadsať rokov, prebiehajúci spor – vedený na španielskom súde v postavení súdu pre ochranné známky Európskej únie – sa vzťahuje na konflikt medzi týmito dvomi označeniami na zostávajúcej časti územia Európskej únie.
2.
Osobitný kontext prejednávanej veci ponúka Súdnemu dvoru príležitosť rozvinúť jeho judikatúru týkajúcu sa zásady jednotného charakteru ochrannej známky Európskej únie. (
*2
) Pôjde najmä o spresnenie, ako má analýza pravdepodobnosti zámeny a poškodenia dobrého mena podľa článku 9 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 (
*3
) skĺbiť dve hľadiská; teda na jednej strane skutočnosť, že kolidujúce ochranné známky pokojne existujú popri sebe na časti územia Únie, a na druhej strane skutočnosť, že tieto ochranné známky obsahujú označenie zemepisného pôvodu. (
*4
)
Právny rámec
3.
Článok 1 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 stanovuje:
„Ochranná známka [Európskej únie] má jednotný charakter. Má rovnaké účinky v celom Spoločenstve: môže byť zapísaná, prevedená, možno sa jej vzdať, zrušiť ju alebo vyhlásiť za neplatnú a jej používanie môže byť zakázané len na území celého Spoločenstva. Táto zásada platí, pokiaľ v tomto nariadení nie je uvedené inak.“
4.
Článok 9 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:
„K ochrannej známke [Európskej únie] vzniká majiteľovi výhradné právo. Majiteľ je oprávnený zabrániť všetkým tretím osobám, ktoré nemajú jeho súhlas, používať v obchodnom styku:
…
b)
akékoľvek označenie, kde vzhľadom na jeho zhodnosť alebo podobnosť s ochrannou známkou [Európskej únie] a zhodnosť alebo podobnosť s tovarmi alebo službami, ktoré sú chránené ochrannou známkou [Európskej únie] a označením, existuje pravdepodobnosť zámeny verejnosťou; pravdepodobnosť zámeny zahŕňa pravdepodobnosť asociácie označenia s ochrannou známkou;
c)
akékoľvek označenie, ktoré je zhodné alebo podobné ochrannej známke [Európskej únie], pokiaľ ide o tovary alebo služby, ktoré nie sú podobné tým tovarom alebo službám, pre ktoré je zapísaná ochranná známka [Európskej únie], pokiaľ ide o ochrannú známku, ktorá má v rámci [Únie] dobré meno a pokiaľ by používanie tohto označenia bez náležitého dôvodu neprávom ťažilo z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena ochrannej známky [Európskej únie] [alebo by bolo na ujmu rozlišovacej spôsobilosti či dobrého mena skoršej ochrannej známky – neoficiálny preklad].“
5.
Článok 12 toho istého nariadenia stanovuje:
„Ochranná známka [Európskej únie] neoprávňuje majiteľa zakázať tretej osobe používať v obchodnom styku:
…
b)
označenia týkajúce sa… zemepisného pôvodu…,
…
za predpokladu, že ich používa v súlade s čestnými praktikami v priemysle alebo obchode.“
Spor vo veci samej
6.
Írska spoločnosť Ornua Co‑operative Limited, predtým The Irish Dairy Board Co‑operative Limited (ďalej len „Ornua“), je majiteľkou slovnej ochrannej známky Európskej únie KERRYGOLD, zapísanej v roku 1998, ako aj dvoch obrazových ochranných známok obsahujúcich rovnaký slovný prvok, ktoré boli zapísané v rokoch 1998 a 2011 pre potravinárske výrobky (ďalej spolu len „ochranné známky KERRYGOLD“).
7.
Španielska spoločnosť Tindale & Stanton Ltd España SL (ďalej len „T&S“) dováža a predáva v Španielsku mliečne výrobky spoločnosti Kerry Group plc pod označením KERRYMAID.
8.
Spoločnosť Kerry Group je majiteľkou národných slovných ochranných známok KERRYMAID, zapísaných v Írsku a v Spojenom kráľovstve.
9.
Spoločnosť Ornua podala 29. januára 2014 na Juzgado de lo Mercantil de Alicante (Obchodný súd Alicante, konajúci ako súd pre ochranné známky Európskej únie, Španielsko) žalobu proti spoločnosti T&S pre údajné porušenie ochranných známok KERRYGOLD používaním označenia KERRYMAID. Táto žaloba sa zakladala na článku 9 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009.
10.
Tento súd zamietol žalobu z dôvodu, že jediná podobnosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami vyplývala zo spoločného prvku „Kerry“, ktorý sa vzťahuje na írske grófstvo známe chovom hovädzieho dobytka, a že bolo nesporné, že v Írsku a v Spojenom kráľovstve tieto ochranné známky pokojne existovali popri sebe.
11.
Podľa tohto súdu totiž dôsledky pokojnej koexistencie v týchto dvoch členských štátoch mali byť vzhľadom na jednotný charakter ochrannej známky Európskej únie zovšeobecnené na celú Úniu. Z rovnakého dôvodu nemôže existovať prospech neprávom získaný z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena uvádzaných ochranných známok, keďže označenie KERRYMAID sa v Španielsku používa pri predaji výrobku, ktorý sa už mnoho rokov predáva v iných členských štátoch bez námietky majiteľa ochranných známok KERRYGOLD.
12.
Spoločnosť Ornua podala proti tomuto rozsudku odvolanie na vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
13.
Vnútroštátny súd uvádza, že ochranné známky KERRYGOLD majú dobré meno v celej Únii. Poznamenáva, že majiteľ týchto ochranných známok uznáva ich pokojnú koexistenciu s ochrannou známkou KERRYMAID iba v Írsku a Spojenom kráľovstve. Vnútroštátny súd má preto pochybnosti o možnosti zohľadniť túto okolnosť pri analýze pravdepodobnosti zámeny a poškodenia dobrého mena na celom území Únie.
Prejudiciálne otázky a konanie pred Súdnym dvorom
14.
Za týchto okolností Audiencia Provincial de Alicante (Provinčný súd Alicante, Španielsko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Možno článok 9 ods. 1 písm. b) [nariadenia č. 207/2009], v zmysle ktorého môže majiteľ ochrannej známky [Európskej únie] zabrániť tretím osobám, ktoré nemajú jeho súhlas, používať v obchodnom styku označenie v prípadoch uvedených v tomto ustanovení, ak existuje pravdepodobnosť zámeny, vykladať v tom zmysle, že dovoľuje vylúčiť pravdepodobnosť zámeny v prípade, ak skoršia ochranná známka [Európskej únie] pokojne existovala už niekoľko rokov v dvoch členských štátoch Únie popri podobných národných ochranných známkach, lebo majiteľ skoršej ochrannej známky tieto podobné ochranné známky toleroval, takže neexistencia pravdepodobnosti zámeny v týchto dvoch štátoch sa vzhľadom na jednotné posudzovanie, ktoré vyžaduje ochranná známka [Európskej únie], prenesie na iné členské štáty alebo na celú Úniu?
2.
Možno v prípade uvedenom v predchádzajúcom bode na účely hodnotenia pravdepodobnosti zámeny vziať do úvahy zemepisné, demografické, hospodárske alebo iné okolnosti týkajúce sa štátov, v ktorých došlo k tejto koexistencii, a v dôsledku toho preniesť neexistenciu pravdepodobnosti zámeny v týchto štátoch na tretí štát alebo na celú Úniu?
3.
Pokiaľ ide o prípad uvedený v článku 9 ods. 1 písm. c) [nariadenia č. 207/2009], má sa toto ustanovenie vykladať v tom zmysle, že v prípade, keď skoršia ochranná známka existovala v dvoch členských štátoch Únie už niekoľko rokov popri kolidujúcom označení bez námietok zo strany majiteľa skoršej ochrannej známky, možno uvedené tolerovanie používania neskoršieho označenia týmto majiteľom v týchto dvoch štátoch, z dôvodu jednotného posudzovania, ktoré vyžaduje ochranná známka [Európskej únie], preniesť na zvyšok územia Únie s cieľom určenia, či má tretia osoba náležitý dôvod používať neskoršie označenie?“
15.
Návrh na začatie prejudiciálneho konania bol doručený do kancelárie Súdneho dvora 15. februára 2016. Písomné pripomienky predložili účastníčky konania vo veci samej, nemecká a francúzska vláda, ako aj Európska komisia.
16.
Súdny dvor adresoval vnútroštátnemu súdu žiadosť o vysvetlenie, na ktorú tento súd odpovedal 12. decembra 2016. Účastníčky konania vo veci samej a Komisia sa zúčastnili na pojednávaní, ktoré sa konalo 18. januára 2017.
Analýza
Úvodné pripomienky
17.
Prejednávaný spor vyžaduje výklad článku 9 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009 z dvoch hľadísk.
18.
Na jednej strane, keďže obe kolidujúce ochranné známky pokojne existujú popri sebe v Írsku a v Spojenom kráľovstve, vnútroštátny súd sa pýta – prostredníctvom svojich troch prejudiciálnych otázok – na prípadný záver, ktorý z tejto okolnosti treba vyvodiť na účely posúdenia pravdepodobnosti zámeny a poškodenia dobrého mena na zostávajúcej časti územia Únie.
19.
Na druhej strane prejednávaný spor umožní aj Súdnemu dvoru, aby spresnil podmienky analýzy pravdepodobnosti zámeny medzi ochrannými známkami, ktoré obsahujú ten istý údaj o zemepisnom pôvode. (
*5
)
20.
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu totiž vyplýva, že výraz „Kerry“ spoločný obom kolidujúcim ochranným známkam je menom írskeho grófstva známeho chovom hovädzieho dobytka. Význam tohto hľadiska – na ktoré sa výslovne nevzťahuje znenie prejudiciálnych otázok – bol potvrdený na základe žiadosti o vysvetlenie, ktorú adresoval Súdny dvor vnútroštátnemu súdu, pričom dotknuté osoby sa mohli k tejto otázke riadne vyjadriť na pojednávaní. Treba preto rozšíriť prejudiciálne otázky o toto hľadisko v súlade s ustálenou judikatúrou, ktorá povoľuje takýto postup s cieľom poskytnúť vnútroštátnemu súdu užitočnú odpoveď. (
*6
)
O uplatnení článku 9 nariadenia č. 207/2009 v prípade pokojnej koexistencie kolidujúcich ochranných známok v časti územia Únie
21.
Tromi prejudiciálnymi otázkami, ktoré navrhujem preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či a prípadne ako môže skutočnosť, že kolidujúce ochranné známky pokojne existujú popri sebe na časti územia Únie, ovplyvniť analýzu existencie pravdepodobnosti zámeny a poškodenia dobrého mena podľa článku 9 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009 na zostávajúcej časti územia Únie.
22.
Na úvod podotýkam, že pokojná koexistencia kolidujúcich ochranných známok je relatívne málo vysvetleným hľadiskom v judikatúre Súdneho dvora.
23.
Pokiaľ ide o analýzu pravdepodobnosti zámeny, z ustálenej judikatúry vyplýva, že existenciu takejto pravdepodobnosti zo strany príslušnej skupiny verejnosti treba posúdiť celkovo s prihliadnutím na všetky relevantné okolnosti danej veci. (
*7
)
24.
V tejto súvislosti Súdny dvor uznal, že nemožno vylúčiť, že pokojná koexistencia ochranných známok na určitom trhu môže spolu s inými skutočnosťami prípadne prispieť k zníženiu pravdepodobnosti zámeny medzi týmito ochrannými známkami. (
*8
)
25.
Táto úvaha bola rovnako zohľadnená v judikatúre Všeobecného súdu týkajúcej sa námietkového konania, podľa ktorej takáto koexistencia musí byť nielen pokojná, ale musí tiež spočívať na neexistencii pravdepodobnosti zámeny na strane príslušnej skupiny verejnosti. (
*9
)
26.
Hoci Súdny dvor ešte nemal možnosť spresniť podmienky vzťahujúce sa na uplatňovanie pojmu „pokojná koexistencia“, z tejto judikatúry napriek tomu vyplýva, že pokojná koexistencia kolidujúcich ochranných známok na dotknutom trhu predstavuje relevantnú skutočnosť, ktorú treba zohľadniť pri celkovom posúdení pravdepodobnosti zámeny.
27.
V tomto prípade nie je sporné, že pokojná a dlhodobá koexistencia kolidujúcich ochranných známok je spôsobilá vylúčiť pravdepodobnosť zámeny na dotknutom trhu v Írsku a v Spojenom kráľovstve.
28.
Prejednávaný spor sa tak sústreďuje na otázku, či túto okolnosť treba zohľadniť na účely posúdenia takejto pravdepodobnosti v Španielsku, teda na území, na ktorom došlo k údajnému porušeniu, ako aj na zostávajúcej časti územia Únie.
29.
Spoločnosť Ornua sa domnieva, že na to, aby mohla byť pokojná koexistencia zohľadnená pri posúdení pravdepodobnosti zámeny s ochrannou známkou Európskej únie, musí byť preukázaná na celom území Únie. Táto úvaha vyplýva podľa nej zo zásady jednotného charakteru ochrannej známky Európskej únie, ako aj z toho, že účinok takejto ochrannej známky sa vzťahuje na celé územie Únie. Koexistencia na časti územia Únie neumožňuje podľa spoločnosti Ornua vyvodiť žiadny záver pre zostávajúcu časť tohto územia.
30.
Tento výklad v podstate zastáva aj nemecká vláda a francúzska vláda. Komisia rovnako uvádza, že pokojná koexistencia kolidujúcich ochranných známok musí byť v zásade preukázaná na celom území, na ktorom dochádza k údajnému porušeniu, a teda v prípade ochrannej známky Európskej únie na celom území Únie. Dodáva však, že nemožno vylúčiť, že situácia na území, na ktorom kolidujúce ochranné známky existujú popri sebe, môže poskytnúť informácie, ktoré sú užitočné pre posúdenie pravdepodobnosti zámeny na iných trhoch.
31.
Poznamenávam, že podobný výklad – vyžadujúci preukázanie pokojnej koexistencie na celom území Únie – vyplýva aj z praxe Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), ktorá sa týka námietkového konania, (
*10
) a bola potvrdená Všeobecným súdom. (
*11
) Podľa tohto prístupu platí, že ak pravdepodobnosť zámeny pre rozsah ochrannej známky Európskej únie potenciálne existuje na celom území Únie, potom aj neexistencia pravdepodobnosti zámeny v dôsledku koexistencie musí byť preukázaná na celom území Únie.
32.
Spoločnosť T&S navrhuje odlišný výklad a domnieva sa, že pokojná koexistencia predstavuje relevantnú skutočnosť, aj keď sa týka iba časti územia Únie. Podľa tejto spoločnosti v prípade, keď kolidujúce ochranné známky existovali popri sebe v podstatnej časti územia Únie bez vyvolania pravdepodobnosti zámeny, možno z toho vyvodiť, že takáto pravdepodobnosť neexistuje v žiadnej časti Únie.
33.
Ani jeden z týchto dvoch názorov, ktoré sa nachádzajú na dvoch radikálne opačných póloch, ma nepresvedčil.
34.
Je pravda, že systém ochranných známok Európskej únie spočíva na zásade jednotného charakteru tejto ochrannej známky, ktorý vyžaduje jej jednotnú ochranu na celom území Únie.
35.
Z charakteristík systému zavedeného nariadením č. 207/2009 však vyplýva, že v určitých situáciách posúdenie pravdepodobnosti zámeny označenia s ochrannou známkou Európskej únie nevedie k jednotnému výsledku, ktorý platí pre celé územie Únie.
36.
V rozsudku combit Software Súdny dvor rozhodol, že táto zásada jednotného charakteru nebráni tomu, aby súd pre ochranné známky Európskej únie zistil, že používanie označenia vyvoláva pravdepodobnosť zámeny s ochrannou známkou Európskej únie v časti územia Únie, zatiaľ čo takúto pravdepodobnosť nevyvoláva v inej časti Únie, ani tomu, aby tento súd vyvodil dôsledky z tohto zistenia tak, že výnimočne a na základe dôkazov v zásade predložených žalovaným vysloví územne obmedzený zákaz používania. (
*12
)
37.
Keď sa totiž zistí, že v určitej časti Únie neexistuje žiadna pravdepodobnosť zámeny, legitímny obchod vyplývajúci z používania daného označenia v tejto časti Únie nemožno zakázať. (
*13
)
38.
Z toho istého rozsudku vyplýva, že zistenie porušenia výlučného práva priznaného ochrannou známkou Európskej únie môže byť výnimočne územne obmedzené. Vyplýva z neho tiež, že neexistencia pravdepodobnosti zámeny medzi kolidujúcimi ochrannými známkami na časti územia Únie nevylučuje zistenie takejto pravdepodobnosti v inej časti tohto územia.
39.
Na rozdiel od toho, čo tvrdí spoločnosť T&S, aj keď teda bolo na základe tvrdenia založeného na pokojnej koexistencii preukázané, že používanie kolidujúcich ochranných známok nevyvoláva žiadnu pravdepodobnosť zámeny v Írsku a vo Veľkej Británii, táto okolnosť samotná nebráni zisteniu, že takáto pravdepodobnosť existuje v inej časti Únie.
40.
Na rozdiel od stanoviska zastávaného spoločnosťou Ornua však z toho podľa môjho názoru nevyplýva ani to, že pokojná koexistencia na časti územia Únie je irelevantná pre analýzu pravdepodobnosti zámeny s ochrannou známkou Európskej únie.
41.
Posúdenie pravdepodobnosti zámeny v spore týkajúcom sa porušenia výlučného práva priznaného ochrannou známkou Európskej únie vyžaduje celkovú analýzu všetkých relevantných faktorov, ktoré sa potenciálne vzťahujú na celé územie Únie. V rámci tejto analýzy nemožno význam určitej skutočnosti vylúčiť iba preto, že sa vzťahuje na situáciu existujúcu iba v časti územia Únie.
42.
Pokojná koexistencia dvoch ochranných známok na národnej úrovni môže vyplývať z rôznych okolností. V tejto súvislosti nemožno vylúčiť, že neexistencia pravdepodobnosti zámeny v časti územia Únie, kde sa dotknuté ochranné známky dlhodobo a intenzívne používali, môže nasvedčovať neexistencii takejto pravdepodobnosti v iných častiach Únie v prípade, keď sa podmienky na trhu a vnímanie príslušnej skupiny verejnosti podstatne nelíšia. (
*14
)
43.
Keď je tak, ako v tomto prípade preukázané, že používanie daných označení nevyvoláva pravdepodobnosť zámeny v časti územia Únie, v ktorej tieto označenia už dlhodobo pokojne existujú popri sebe, táto skutočnosť môže mať vplyv na posúdenie pravdepodobnosti zámeny v iných oblastiach potenciálneho konfliktu.
44.
Myslím si, že takýto by mohol byť zámer španielskeho prvostupňového súdu, keď uviedol, že jediná podobnosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami vyplýva zo zemepisného údaja „Kerry“ a že navyše tieto ochranné známky pokojne existujú popri sebe v Írsku a v Spojenom kráľovstve, takže nie je dôvod domnievať sa, že by činnosť spoločnosti T&S vyvolávala zámenu v inej časti Únie.
45.
Ako totiž vyplýva z mojej analýzy nižšie, (
*15
) skutočnosť, že kolidujúce ochranné známky obsahujú údaj o zemepisnom pôvode, konkrétne odkaz na írske grófstvo – čo môže byť jedna z okolností vysvetľujúcich pokojnú koexistenciu v Írsku a v Spojenom kráľovstve –, predstavuje relevantnú skutočnosť na účely posúdenia pravdepodobnosti zámeny na úrovni Únie.
46.
Je pravda, ako to správne poznamenávajú nemecká vláda, francúzska vláda, ako aj Komisia, že pokojná koexistencia v niektorých členských štátoch nemôže byť zovšeobecnená na zostávajúcu časť Únie. Takéto automatické zovšeobecnenie treba vylúčiť. Zároveň však podľa môjho názoru platí, že okolnosti sprevádzajúce pokojnú koexistenciu v časti územia Únie môžu predstavovať nepriamy dôkaz pri posúdení pravdepodobnosti zámeny v celej Únii.
47.
Vzhľadom na uvedené sa preto domnievam, že pokojná koexistencia kolidujúcich označení na časti územia Únie predstavuje skutočnosť, ktorá síce nie je rozhodujúca, ale ktorú možno zohľadniť pri celkovom posúdení pravdepodobnosti zámeny s ochrannou známkou Európskej únie na inej časti tohto územia podľa článku 9 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.
48.
Rovnaká úvaha platí podľa môjho názoru pre analýzu, na ktorú odkazuje článok 9 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009, ktorý zavádza širšiu ochranu v prospech ochranných známok, ktoré majú dobré meno.
49.
Zistenie niektorého zo zásahov do rozlišovacej spôsobilosti alebo do dobrého mena skoršej ochrannej známky, na ktoré sa vzťahuje toto ustanovenie, sa musí zakladať najmä na existencii súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, ktorá je dôsledkom určitého stupňa podobnosti medzi nimi. Existencia takejto súvislosti sa má posudzovať celkovo so zohľadnením všetkých rozhodujúcich okolností prejednávanej veci, medzi ktorými sa nachádza pravdepodobnosť zámeny vo vnímaní verejnosti. (
*16
)
50.
Z rovnakých dôvodov, ktoré som uviedol s odkazom na článok 9 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, treba v rámci celkového posúdenia, ktoré vyžaduje písm. c) tohto článku, zohľadniť prípadnú skutočnosť, že ochranné známky pokojne existujú popri sebe v časti územia Únie.
51.
Hoci teda v znení tretej prejudiciálnej otázky vnútroštátny súd uvádza možnosť zohľadniť pokojnú koexistenciu ako náležitý dôvod používania, domnievam sa, že táto okolnosť musí byť zohľadnená v rámci celkového posúdenia existencie súvislosti medzi ochrannými známkami. Ak takáto súvislosť chýba, netreba skúmať existenciu náležitého dôvodu.
52.
V tejto súvislosti pripomínam, že podmienku týkajúcu sa dobrého mena treba považovať za splnenú, ak má ochranná známka Európskej únie dobré meno na podstatnej časti územia Únie, pričom takáto časť môže prípadne zodpovedať najmä územiu jediného členského štátu. (
*17
) Podľa môjho názoru môže byť okolnosť vzťahujúca sa na pokojnú koexistenciu ešte relevantnejšia v tomto kontexte, keď sa týka časti Únie, ktorá je referenčná pre vytvorenie dobrého mena skoršej ochrannej známky.
53.
Vzhľadom na všetky tieto pripomienky sa domnievam, že ustanovenia článku 9 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009 sa majú vykladať v tom zmysle, že skutočnosť, že kolidujúce ochranné známky pokojne existujú popri sebe na časti územia Únie bez toho, aby boli zamieňané, neznamená, že pravdepodobnosť zámeny je automaticky vylúčená na inej časti tohto územia. Táto koexistencia však napriek tomu predstavuje relevantnú skutočnosť, ktorú možno prípadne zohľadniť v rámci celkového posúdenia pravdepodobnosti zámeny a existencie súvislosti medzi danými ochrannými známkami, ktoré sú základom každého z týchto ustanovení.
O uplatnení článku 9 nariadenia č. 207/2009 v prípade ochranných známok obsahujúcich údaj o zemepisnom pôvode
54.
Podotýkam, že prijatím nariadenia č. 207/2009 normotvorca Únie uznal, že existuje všeobecný záujem na zachovaní dostupnosti údajov, ktoré môžu slúžiť na označenie zemepisného pôvodu dotknutých tovarov. Táto úvaha je v pozadí viacerých ustanovení tohto nariadenia, najmä ustanovení, ktoré sa týkajú absolútnych dôvodov zamietnutia, obmedzenia účinkov ochrannej známky, ako aj účinkov kolektívnej ochrannej známky. (
*18
)
55.
Podľa článku 12 písm. b) nariadenia č. 207/2009 majiteľ ochrannej známky Európskej únie nemôže zakázať tretím osobám používať v obchodnom styku označenia, ktoré sa týkajú okrem iného zemepisného pôvodu tovaru, ak je toto označenie používané v súlade s čestnými praktikami v priemysle alebo obchode. Podobné obmedzenie upravuje článok 6 ods. 1 písm. b) smernice 2008/95/ES. (
*19
)
56.
Toto obmedzenie výlučných práv priznaných ochrannou známkou má za cieľ zosúladiť záujmy majiteľa ochrannej známky so záujmami ostatných výrobcov na vnútornom trhu so zreteľom na axiológiu práva ochranných známok ako podstatného prvku nenarušenej hospodárskej súťaže, ktorú chce ZFEÚ zaviesť a udržať. (
*20
)
57.
Existencia všeobecného záujmu na zachovaní dostupnosti označení alebo údajov, ktoré môžu slúžiť na označenie zemepisného pôvodu, predovšetkým zemepisných názvov, bola uznaná v judikatúre Súdneho dvora. (
*21
)
58.
Na uplatnenie tohto všeobecného záujmu stačí, že zemepisný názov môže označovať pôvod dotknutých tovarov. Treba teda určiť, či zemepisný názov označuje miesto, ktoré má v danom čase v očiach zainteresovaných kruhov súvislosť s dotknutou kategóriou tovarov alebo či možno odôvodnene predpokladať, že v budúcnosti by takáto súvislosť mohla vzniknúť. (
*22
)
59.
V kontexte sporu, ktorý vznikol z konfliktu medzi označením „KERRY Spring“ a ochrannou známkou GERRI, zapísanou pre nealkoholické nápoje, tak Súdny dvor rozhodol, že majiteľ národnej ochrannej známky môže zakázať používanie údaja o zemepisnom pôvode vzťahujúceho sa na iný členský štát iba vtedy, keď toto používanie nie je v súlade s čestnými praktikami v priemysle alebo obchode. Samotná skutočnosť, že existuje pravdepodobnosť fonetickej zámeny medzi dvomi označeniami, nestačí pre záver, že používanie tohto údaja v obchodnom styku nie je v súlade s čestnými praktikami. (
*23
)
60.
Tieto úvahy uvádzané Súdnym dvorom s prihliadnutím na veľkú jazykovú rôznorodosť vtedajšieho Európskeho spoločenstva tvoreného pätnástimi členskými štátmi, sú ešte relevantnejšie dnes.
61.
Aj keby údaj o zemepisnom pôvode vzťahujúci sa na členský štát mohol byť v očiach spotrebiteľov v inom členskom štáte považovaný za podobný výrazu zahrnutému do ochrannej známky, majiteľ ochrannej známky nemôže zakázať takéto používanie, pokiaľ je toto používanie v súlade s čestnými praktikami. Podobnosť vyplývajúcu z tohto výrazu preto nemožno zohľadniť na účely zistenia existencie pravdepodobnosti zámeny.
62.
V tomto prípade, ako to vyplýva z rozhodnutia vnútroštátneho súdu, výraz „Kerry“, ktorý je spoločný obom kolidujúcim označeniam, je názvom írskeho grófstva známeho chovom hovädzieho dobytka, ktorý preto môže slúžiť ako údaj o pôvodne mliečnych výrobkov, o ktoré ide vo veci samej.
63.
Za týchto okolností súd pre ochranné známky Európskej únie nemôže zohľadniť túto podobnosť medzi označeniami, vyplývajúcu z používania tohto zemepisného údaja v súlade s čestnými praktikami na to, aby konštatoval existenciu pravdepodobnosti zámeny s ochrannou známkou Európskej únie alebo poškodenie dobrého mena tejto ochrannej známky.
64.
Tomuto súdu totiž prináleží dbať na to, aby zistenie porušenia výlučných práv priznaných ochrannou známkou Európskej únie za takýchto okolností neporušovalo obmedzenie účinkov tejto ochrannej známky uvedené v článku 12 písm. b) nariadenia č. 207/2009.
65.
Vzhľadom na uvedené sa domnievam, že článok 9 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že skutočnosť, že dané ochranné známky obsahujú ten istý výraz, predstavujúci údaj o zemepisnom pôvode používaný v súlade s čestnými praktikami, nemôže slúžiť ako základ pre konštatovanie existencie pravdepodobnosti zámeny s ochrannou známkou Európskej únie alebo poškodenia dobrého mena tejto ochrannej známky.
Návrh
66.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy navrhujem Súdnemu dvoru, aby na návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Alicante (Provinčný súd Alicante, Španielsko), odpovedal takto:
1.
Článok 9 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že skutočnosť, že kolidujúce ochranné známky pokojne existujú popri sebe na časti územia Únie bez toho, aby boli zamieňané, neznamená, že pravdepodobnosť zámeny je automaticky vylúčená na inej časti tohto územia. Táto koexistencia však predstavuje relevantnú skutočnosť, ktorú možno prípadne zohľadniť v rámci celkového posúdenia pravdepodobnosti zámeny a existencie súvislosti medzi dotknutými ochrannými známkami, ktoré sú základom každého z týchto ustanovení.
2.
Článok 9 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že skutočnosť, že dané ochranné známky obsahujú ten istý výraz, predstavujúci údaj o zemepisnom pôvode používaný v súlade s čestnými praktikami, nemôže slúžiť ako základ pre konštatovanie existencie pravdepodobnosti zámeny s ochrannou známkou Európskej únie alebo poškodenia dobrého mena tejto ochrannej známky.
(
*1
)	Jazyk prednesu: francúzština.
(
*2
)	Pozri rozsudky z 12. apríla 2011, DHL Express France (C‑235/09, EU:C:2011:238) a z 22. septembra 2016, combit Software (C‑223/15, EU:C:2016:719).
(
*3
)	Nariadenie Rady z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie (Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1) v znení, ktoré sa uplatňuje ratione temporis v tomto prípade. V podstate podobné ustanovenia sú prevzaté do článku 9 ods. 2 písm. b) a c) tohto nariadenia zmeneného a doplneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EU) 2015/2424 zo 16. decembra 2015 (Ú. v. EÚ L 341, 2015, s. 21).
(
*4
)	Používam výraz vyplývajúci zo znenia článku 12 nariadenia č. 207/2009. Rôzne medzinárodné právne nástroje a právne nástroje Únie používajú výrazy „údaj o pôvode“ a „zemepisné označenie“, pričom ich presný právny význam závisí od daného nástroja.
(
*5
)	Pozri rozsudky zo 4. mája 1999, Windsurfing Chiemsee (C‑108/97 a C‑109/97, EU:C:1999:230) a zo 7. januára 2004, Gerolsteiner Brunnen (C‑100/02, EU:C:2004:11).
(
*6
)	Pozri najmä rozsudky zo 7. decembra 2000, Telaustria a Telefonadress (C‑324/98, EU:C:2000:669, bod 59) a zo 7. marca 2013, Efir (C‑19/12, neuverejnený, EU:C:2013:148, bod 27).
(
*7
)	Pozri najmä rozsudok z 22. júna 1999, Lloyd Schuhfabrik Meyer (C‑342/97, EU:C:1999:323, bod 18).
(
*8
)	Rozsudok z 3. septembra 2009, Aceites del Sur‑Coosur/Koipe (C‑498/07 P, EU:C:2009:503, bod 82).
(
*9
)	Rozsudky z 11. mája 2005, Grupo Sada/ÚHVT – Sadia (GRUPO SADA) (T‑31/03, EU:T:2005:169, bod 86) a z 11. decembra 2007, Portela & Companhia/ÚHVT– Torrens Cuadrado a Sanz (Bial) (T‑10/06, neuverejnený, EU:T:2007:371, bod 76).
(
*10
)	Usmernenia EUIPO stanovujú, že ak skoršia ochranná známka uvádzaná na podloženie námietky je ochrannou známkou Európskej únie, musí prihlasovateľ preukázať koexistenciu v celej Únii. Pozri „Directives relatives à l’examen devant l’Office“, Časť C‑2‑6, s. 7 (https://euipo.europa.eu/ohimportal/fr/trade‑mark‑guidelines).
(
*11
)	Rozsudok z 10. apríla 2013, Höganäs/ÚHVT– Haynes (ASTALOY) (T‑505/10, neuverejnený, EU:T:2013:160, body 49 a 50).
(
*12
)	Rozsudok z 22. septembra 2016, combit Software (C‑223/15, EU:C:2016:719, bod 36).
(
*13
)	Rozsudok z 22. septembra 2016, combit Software (C‑223/15, EU:C:2016:719, body 31 a 32); pozri rovnako v tomto zmysle rozsudok z 12. apríla 2011, DHL Express France (C‑235/09, EU:C:2011:238, body 46 až 48).
(
*14
)	Podotýkam, že hoci Komisia vylučuje akékoľvek automatické zovšeobecnenie, zároveň uvádza, že nič nebráni tomu, aby vnútroštátny súd zohľadnil informácie týkajúce sa situácie v iných členských štátoch v prípade, keď sú jazykové a sociokultúrne charakteristiky, ako aj charakteristiky dotknutého trhu porovnateľné.
(
*15
)	Pozri bod 65 týchto návrhov.
(
*16
)	Pozri analogicky rozsudok z 27. novembra 2008, Intel Corporation (C‑252/07, EU:C:2008:655, body 30, 41 a 42, ako aj citovanú judikatúru).
(
*17
)	Pozri v tomto zmysle rozsudky zo 6. októbra 2009, PAGO International (C‑301/07, EU:C:2009:611, body 27 a 29) a z 3. septembra 2015, Iron & Smith (C‑125/14, EU:C:2015:539, bod 19).
(
*18
)	Článok 7 ods. 1 písm. c), článok 12 písm. b) a článok 66 ods. 2 nariadenia č. 207/2009.
(
*19
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. EÚ L 299, 2008, s. 25).
(
*20
)	V tomto zmysle v súvislosti so zhodným ustanovením obsiahnutým v článku 6 ods. 1 písm. b) prvej smernice Rady z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (89/104/EHS) (Ú. v. ES L 40, 1989, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92), pozri rozsudok zo 7. januára 2004, Gerolsteiner Brunnen (C‑100/02, EU:C:2004:11, bod 16).
(
*21
)	Pozri analogicky rozsudok zo 4. mája 1999, Windsurfing Chiemsee (C‑108/97 a C‑109/97, EU:C:1999:230, bod 26).
(
*22
)	Rozsudok zo 4. mája 1999, Windsurfing Chiemsee (C‑108/97 a C‑109/97, EU:C:1999:230, bod 31).
(
*23
)	Rozsudok zo 7. januára 2004, Gerolsteiner Brunnen (C‑100/02, EU:C:2004:11, body 25 a 27).