62000CJ0123_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål C-123/00,
angående en begäran enligt artikel 234 EG, från Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgien), att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiga brottmålet mot
Christina Bellamy,
och
English Shop Wholesale SA, civilrättsligt ansvarig,
angående tolkningen av artiklarna 28 EG och 30 EG,
meddelar
DOMSTOLEN (tredje avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden C. Gulmann (referent) samt domarna F. Macken och J. N. Cunha Rodrigues,
generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
justitiesekreterare: R. Grass,
med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från:
- Christina Bellamy, genom advokaten G. Carnoy,
- Europeiska gemenskapernas kommission, genom M. Shotter och J. Adda, båda i egenskap av ombud,
med hänsyn till referentens rapport,
och efter att den 16 januari 2001 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1 Tribunal de première instance de Bruxelles har, genom beslut av den 28 mars 2000 som inkom till domstolen den 31 mars samma år, i enlighet med artikel 234 EG ställt tre frågor om tolkningen av artiklarna 28 EG och 30 EG.
2 Dessa frågor har ställts i samband med ett brottmål mot Christina Bellamy avseende överträdelser av nationella bestämmelser om dels saluföring av livsmedel, dels reklam för livsmedel.
Nationell lagstiftning
3 I artikel 1 i den kungliga förordningen av den 2 september 1985 om bröd och andra bageriprodukter (Moniteur belge av den 7 november 1985, nedan kallad 1985 års förordning) anges vilket bröd och vilka bageriprodukter som omfattas av förordningens tillämpningsområde. I artikel 3 i denna förordning föreskrivs följande:
"De varor som omfattas av denna förordning skall uppfylla följande innehållskrav:
...
2) När det gäller de varor som avses i artikel 1.1-1.3: salthalten uttryckt i natriumklorid och beräknad på torrvikten får inte överstiga 2,0 procent,
..."
4 I artikel 8 i 1985 års förordning föreskrivs följande:
"Överträdelser av bestämmelserna i denna förordning utreds, åtalas och är straffbelagda enligt lagen av den 24 januari 1977 om skydd för konsumenternas hälsa vad gäller livsmedel och andra varor, såvitt avser artiklarna 2, 3 och 5 ..."
5 I artikel 4 i den kungliga förordningen av den 17 april 1980 om reklam för livsmedel (Moniteur belge av den 6 maj 1980, nedan kallad 1980 års förordning), föreskrivs följande:
"I reklam för livsmedel är det förbjudet:
...
2. att låta det framstå som [om] en märkesvara har speciella egenskaper när i själva verket alla liknande livsmedel har sådana egenskaper,
..."
6 Enligt artikel 5 i 1980 års förordning gäller följande:
"I all reklam för livsmedel skall en beteckning på livsmedlet som eventuellt fastställts i lag eller andra författningar framgå tydligt, om ett utelämnande av denna beteckning kan innebära att konsumenterna vilseleds beträffande varans egenskaper."
Tvisten vid den nationella domstolen
7 Bolaget English Shop Wholesale SA (nedan kallat ESW), Anderlecht (Belgien), importerar livsmedel från Storbritannien som bolaget säljer i detaljhandelsledet i Belgien till en kundkrets som består av gemenskapstjänstemän.
8 Christina Bellamy, verkställande direktör för ESW, dömdes den 9 december 1998 i sin utevaro av Tribunal de première instance de Bruxelles för att i strid med 1980 och 1985 års förordningar ha
- sålt bröd med en salthalt överstigande 2,88 procent,
- låtit det framstå som om en märkesvara hade speciella egenskaper när i själva verket alla liknande livsmedel har sådana egenskaper, i förevarande fall genom att ha angett att mjölk varken innehöll tillsatser eller konserveringsmedel, och
- genom att i reklam för en vara ha underlåtit att tydligt ange varans beteckning "varför konsumenterna vilseleds beträffande varans egenskaper, i förevarande fall genom att ha använt varubeteckningen färsk pastöriserad helmjölk".
9 Sedan Christina Bellamy hade överklagat denna dom och gjort gällande att de nationella bestämmelser på grundval av vilka åtal hade väckts mot henne strider mot artikel 28 EG, vilandeförklarade Tribunal de première instance de Bruxelles målet och ställde följande tolkningsfrågor till domstolen:
"1) Är artiklarna 1, 3 och 8 i den [kungliga förordningen] av den 2 september 1985 om bröd och andra bageriprodukter och artikel 14 i lagen av den 24 januari 1977 om skydd för konsumenternas hälsa vad gäller livsmedel och andra varor förenliga med artikel 28 [EG], och kan de vara berättigade enligt artikel 30 [EG], såvitt de innehåller ett förbud mot saluföring av bröd med en salthalt av natriumklorid som överstiger 2,0 procent av torrvaran?
2) Är artiklarna 1, 3 och 8 i den [kungliga förordningen] av den 2 september 1985 om bröd och andra bageriprodukter och artikel 14 i lagen av den 24 januari 1977 om skydd för konsumenternas hälsa vad gäller livsmedel och andra varor förenliga med artikel 28 [EG], och kan de vara berättigade enligt artikel 30 [EG]?
3) Är artiklarna 4.2 och 5 i den [kungliga förordningen] av den 17 april 1980 om reklam för livsmedel och artikel 14 i lagen av den 24 januari 1977 om skydd för konsumenternas hälsa vad gäller livsmedel och andra varor förenliga med artikel 28 [EG], och kan de vara berättigade enligt artikel 30 [EG]?"
Tolkningsfrågorna
Den första frågan
10 Genom sin första fråga önskar den nationella domstolen i huvudsak få klarhet i om en nationell bestämmelse såsom artikel 3.2 i 1985 års förordning strider mot artikel 28 EG och om en sådan bestämmelse i så fall kan vara berättigad med stöd av artikel 30 [EG].
11 Det skall noteras att i en tvist om tillämpningen av samma nationella bestämmelse på bröd som lagligen framställts i en annan medlemsstat begärde Rechtbank van eerste aanleg te Gent (Belgien) förhandsavgörande från domstolen avseende tolkningen av artiklarna 30 och 36 i EG-fördraget (nu artiklarna 28 EG och 30 EG i ändrad lydelse). Domstolen har således i sin dom av den 14 juli 1994 i mål C-17/93, Van der Veldt (REG 1994, s. I-3537), redan undersökt om en nationell bestämmelse som den som är i fråga i målet vid den nationella domstolen strider mot dessa artiklar.
12 Det har inte förts fram något argument i detta mål genom vilket det svar som domstolen lämnade i domen i det ovannämnda målet Van der Veldt kan ifrågasättas. Målet skall därför få samma utgång och frågorna besvaras enligt följande:
- Tillämpningen av en nationell bestämmelse - enligt vilken saluföring av bröd och andra bageriprodukter med en salthalt som överstiger 2 procent av torrvaran är förbjuden - på varor som lagligen tillverkats och saluförts i en annan medlemsstat utgör en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ restriktion enligt artikel 28 EG, och
- en sådan bestämmelse kan hindra handeln mellan medlemsstater och kan inte med stöd av artikel 30 EG anses berättigad med hänsyn till skyddet av folkhälsan.
Den andra frågan
13 Mot bakgrund av svaret på den första frågan och med hänsyn till att den nationella domstolen inte har förklarat hur denna fråga skiljer sig från den första, skall den andra frågan inte besvaras.
Den tredje frågan
14 Genom den första delen av den tredje frågan önskar den nationella domstolen i huvudsak få klarhet i om en nationell bestämmelse, såsom artikel 4.2 i 1980 års förordning, enligt vilken det är förbjudet att låta det framstå som om en märkesvara har speciella egenskaper när i själva verket alla liknande livsmedel har sådana egenskaper, strider mot artikel 28 EG och om en sådan bestämmelse i så fall kan vara berättigad enligt artikel 30 EG.
15 Det skall i detta avseende erinras om att i målet vid den nationella domstolen har artikel 4.2 i 1980 års förordning tillämpats i ett fall där en märkesvara, mjölk, hade presenterats som om den varken innehöll tillsatser eller konserveringsmedel.
16 Christina Bellamy har hävdat att mjölk är en dagligvara vars egenskaper konsumenterna känner till väl. Risken för att en normalt klok konsument vilseleds är därför nästan obefintlig.
17 Kommissionen anser att den nationella bestämmelse som är i fråga i målet vid den nationella domstolen skall anses som ett införlivande av artikel 2.1 a iii i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel (EGT L 33, 1979, s. 1; svensk specialutgåva, område 15, volym 2, s. 130) och att den nationella bestämmelsen följaktligen inte strider mot artikel 28 EG.
18 Det skall i detta avseende noteras att åtgärder med motsvarande verkan som är förbjudna enligt artikel 28 EG innefattar sådana hinder för den fria rörligheten för varor som i avsaknad av en harmonisering av lagstiftningarna följer av det förhållandet att det på varor från andra medlemsstater, där de lagligen tillverkas och säljs, tillämpas bestämmelser rörande de villkor som sådana varor skall uppfylla (till exempel avseende benämning, form, storlek, vikt, sammansättning, utformning, märkning och förpackning). Detta gäller även om bestämmelserna tillämpas utan åtskillnad på alla varor såvitt de inte kan motiveras av ett mål av allmänt intresse som går före intresset av fri rörlighet för varor (se särskilt dom av den 20 februari 1979 i mål 120/78, Rewe-Zentral, kallat "Cassis de Dijon", REG 1979, s. 649, punkt 14, svensk specialutgåva, volym 4, s. 377, och av den 9 februari 1999 i mål C-383/97, Van der Laan, REG 1999, s. I-731, punkt 19).
19 Det skall även påpekas, vilket kommissionen har gjort, att när det gäller det område som regleras av den nationella bestämmelse som är i fråga i målet vid den nationella domstolen har gemenskapslagstiftaren antagit ett direktiv om harmonisering av nationella lagstiftningar. Direktiv 79/112 avser nämligen tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel, och detta med syftet att konsumenterna skall få information och skyddas.
20 I detta direktiv föreskrivs följande i artikel 2.1 a:
"Märkningen och dess närmare utformning får inte
a) vara sådan att den på ett avgörande sätt skulle kunna vilseleda köparen, i synnerhet
...
iii) genom att antyda att livsmedlet har speciella egenskaper, då i själva verket alla liknande livsmedel har sådana egenskaper."
21 Som kommissionen har anfört utgör inte en nationell bestämmelse, genom vilken en gemenskapsbestämmelse om harmonisering av nationella bestämmelser avseende skydd för konsumenter mot klart avgränsade bedrägliga åtgärder införlivas på ett korrekt sätt, ett hinder för den fria rörligheten i strid med artikel 28 EG.
22 Den första delen av den tredje frågan skall således besvaras så att en nationell bestämmelse, enligt vilken det är förbjudet att låta det framstå som om en vara har speciella egenskaper när i själva verket alla liknande livsmedel har sådana egenskaper, inte strider mot artikel 28 EG.
23 Genom den andra delen av den tredje frågan önskar den nationella domstolen i huvudsak få klarhet i om en nationell bestämmelse, såsom artikel 5 i 1980 års förordning i vilken föreskrivs att en eventuellt i lag eller annan författning fastställd beteckning på en vara skall framgå tydligt i reklam för livsmedel om ett utelämnande av denna beteckning skulle kunna vilseleda konsumenterna, strider mot artikel 28 EG och om en sådan bestämmelse i så fall kan vara berättigad med stöd av artikel 30 EG.
24 Det skall i detta hänseende erinras om att för att domstolen vid sin behandling av tolkningsfrågan skall kunna komma fram till en tolkning av gemenskapsrätten som är användbar för den nationella domstolen, är det nödvändigt att begäran om förhandsavgörande innehåller uppgifter om de faktiska omständigheter på vilka den omtvistade nationella bestämmelsen har tillämpats eller skall tillämpas (se, för ett liknande resonemang, dom av den 26 januari 1993 i de förenade målen C-320/90-C-322/90, Telemarsicabruzzo m.fl., REG 1993, s. I-393, punkt 6; svensk specialutgåva, volym 14, s. 1).
25 I detta mål har den nationella domstolen begränsat sig till att ange att den ifrågavarande nationella bestämmelsen tillämpas i ett brottmål i vilket Christina Bellamy står åtalad för "att i reklam för en vara ha underlåtit att tydligt ange varans beteckning varför konsumenterna vilseleds beträffande varans egenskaper, i förevarande fall genom att ha använt varubeteckningen färsk pastöriserad helmjölk".
26 Denna beskrivning av den överträdelse som Christina Bellamy läggs till last innebär inte alls att domstolen får tillräckliga uppgifter så att den kan lämna ett användbart svar till den nationella domstolen. Det har nämligen varken angivits om reklamen i fråga finns på varans förpackning eller vilket faktiskt utelämnande som Christina Bellamy har lagts till last. I detta hänseende är det av betydelse att de två som har yttrat sig i målet vid domstolen har olika uppfattning på den senare punkten. Christina Bellamy har förklarat att hon har åtalats för att ha använt beteckningen "färsk pastöriserad helmjölk" och således fått det att framstå som om mjölken var färsk när den i själva verket hade pastöriserats, och kommissionen har angett att vad som läggs henne till last är att hon har använt beteckningen "Breakfast Milk" och utelämnat den lagstadgade beteckningen "färsk pastöriserad helmjölk".
27 Under dessa förhållanden anser domstolen sig inte kunna lämna ett användbart svar på den andra delen av den tredje frågan.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
28 De kostnader som har förorsakats kommissionen, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN (tredje avdelningen)
- angående de frågor som genom beslut av den 28 mars 2000 har ställts av Tribunal de première instance de Bruxelles - följande dom:
1) Tillämpningen av en nationell bestämmelse - enligt vilken saluföring av bröd och andra bageriprodukter med en salthalt som överstiger 2 procent av torrvaran är förbjuden - på varor som lagligen tillverkats och saluförts i en annan medlemsstat utgör en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ restriktion enligt artikel 28 EG.
En sådan bestämmelse kan hindra handeln mellan medlemsstater och kan inte med stöd av artikel 30 EG anses berättigad med hänsyn till skyddet av folkhälsan.
2) En nationell bestämmelse enligt vilken det är förbjudet att låta det framstå som att en vara har speciella egenskaper när i själva verket alla liknande livsmedel har sådana egenskaper strider inte mot artikel 28 EG.