62001CC0332_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1. Grekland har i förevarande mål yrkat delvis ogiltigförklaring av kommissionens beslut 2001/557/EG av den 11 juli 2001 om undantagande från gemenskapsfinansiering av vissa utgifter som verkställts av medlemsstaterna inom ramen för garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) (nedan kallat beslutet eller det ifrågasatta beslutet).(2)
2. Grekland har särskilt ifrågasatt kommissionens beslut att undanta utgifterna inom sektorerna för bomull, olivolja, torkade druvor samt tackor och getter från gemenskapsfinansiering.
3. Innan Greklands krav och argument granskas i detalj kan det vara till hjälp att beskriva huvuddragen i det regelverk som styr finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken och avslutet av fondens räkenskaper.
Tillämpliga bestämmelser
De väsentliga gemenskapsrättsliga bestämmelserna
4. De grundläggande reglerna om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken anges i förordning nr 729/70(3) där det föreskrivs att fonden skall finansiera gemensamma åtgärder som vidtas för att uppnå de mål som fastställs i artikel 33.1 a EG, inbegripet intervention för att stabilisera jordbruksmarknaderna som görs i enlighet med gemenskapsbestämmelser inom ramen för den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna.(4)
5. Artikel 5 i förordning nr 729/70 innehåller föreskrifter om godkännande av redovisningen från de nationella organ som är godkända att ombesörja utbetalningar för de transaktioner som finansieras av fonden (utbetalande organ). I artikel 5.2 c första stycket föreskrivs uttryckligen att kommissionen skall besluta att undanta utgifter från gemenskapens finansiering när den finner att utgifterna inte har betalats i överensstämmelse med gemenskapsreglerna.
6. I artikel 5.2 c föreskrivs vidare följande:
”Varje beslut om att vägra finansiering skall föregås av att resultaten av kommissionens undersökningar och den berörda medlemsstatens svar överlämnas skriftligen varefter de två berörda parterna skall sträva efter att nå en överenskommelse om vilka åtgärder som skall vidtas.
Om ingen överenskommelse nås får medlemsstaten begära att ett förfarande inleds, i syfte att medla mellan deras respektive ståndpunkter inom en tid av fyra månader. Resultaten härav skall anges i en rapport, vilken skall överlämnas till och granskas av kommissionen innan ett beslut om att vägra finansiering fattas.
Kommissionen skall fastställa de belopp som skall undantas med beaktande i synnerhet av hur betydande bristen på överensstämmelse är. Kommissionen skall i detta syfte beakta överträdelsens natur och betydelse och den ekonomiska förlust som gemenskapen förorsakats.
En vägran att finansiera får inte inbegripa utgifter som betalats före de tjugofyra månader som föregick kommissionens skriftliga meddelande till den berörda medlemsstaten om resultaten av undersökningarna. Denna bestämmelse skall inte tillämpas på de finansiella följderna. …”(5)
7. Enligt artikel 8.1 i förordning nr 729/70 skall medlemsstaterna försäkra sig om att transaktioner som finansieras av fonden genomförs korrekt, och förhindra och beivra oegentligheter och indriva belopp som förlorats till följd därav. Med avseende på de flesta jordbrukssektorer anges i detalj i särskilda gemenskapsbestämmelser vilka åtgärder medlemsstaterna skall vidta för att fullgöra sina allmänna skyldigheter enligt artikel 8.1.(6)
8. Kommissionen har enligt artikel 9 i förordning nr 729/70 rätt att vidta en rad åtgärder för att kontrollera och komplettera de uppgifter och handlingar som inkommer från myndigheterna i medlemsstaterna. Den kan exempelvis utföra undersökningar på platsen och har rätt att få tillgång till alla böcker och andra handlingar avseende utgifter som finansieras av fonden och att komma överens med medlemsstaterna om genomförandet av undersökningar eller utredningar.
9. I artikel 8.1 första stycket i kommissionens förordning (EG) nr 1663/95 av den 7 juli 1995 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 729/70 i fråga om förfarandet vid avslutande av räkenskaperna för garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ)(7) föreskrivs i här relevanta delar följande:
”När kommissionen, till följd av en eventuell undersökning anser att utgifter inte har verkställts i enlighet med gemenskapsreglerna, skall den meddela den berörda medlemsstaten sina iakttagelser, de korrigerande åtgärder som skall vidtas för att säkerställa framtida uppfyllande av reglerna och en utvärdering av de utgifter som den föreslår skall uteslutas enligt artikel 5.2 c i förordning (EEG) nr 729/70. Meddelandet skall innehålla en hänvisning till den här förordningen. …”
Domstolens tolkning av de väsentliga bestämmelserna
10. Domstolen har utvecklat en rad principer som är av betydelse för medlemsstaternas ifrågasättande av rättsenligheten i de avdrag som kommissionen påför.
11. Det framgår för det första klart att kommissionen enligt förordning nr 729/70 endast kan belasta EUGFJ med belopp som har utbetalats i enlighet med de bestämmelser som fastställts inom de olika sektorerna för jordbruksprodukter(8) och kommissionen är följaktligen skyldig att vägra finansiering av utgifter då den kunnat konstatera förekomsten av oegentligheter.(9) Syftet med förfarandet för avslut av räkenskaper ? nämligen att kontrollera att bidrag har utgått och interventionsåtgärder har vidtagits i enlighet med gemenskapsreglerna samt att på detta sätt garantera att samma konkurrensvillkor gäller för alla ekonomiska aktörer ? skulle hotas om kommissionen med stöd av ett utrymme för skönsmässig bedömning, efter att ha konstaterat att en medlemsstat handlat i strid med gemenskapsrätten, med utgångspunkt i den felaktiga åtgärdens mer eller mindre allvarliga effekter på EUGFJ:s budget kunde bevilja eller neka gemenskapsfinansiering av åtgärden.(10) Sålunda ansvarar medlemsstaterna för alla andra belopp, bland annat belopp som de nationella myndigheterna felaktigt har ansett sig behöriga att utbetala inom ramen för denna gemensamma organisation.(11)
12. Närmare bestämt ålägges medlemsstaterna genom artikel 8.1 i förordning nr 729/70 en allmän skyldighet att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att de transaktioner som finansieras av EUGFJ verkligen äger rum och att de genomförs korrekt, att förhindra och beivra oegentligheter samt att indriva belopp som förlorats till följd av oegentligheter eller försumlighet, även om det i gemenskapsrättsakten i fråga inte uttryckligen anges att någon närmare bestämd kontrollåtgärd skall göras. Dessutom följer det, mot bakgrund av den skyldighet till lojalt samarbete med kommissionen som föreskrivs i artikel 10 EG, av nämnda bestämmelse, vad närmare bestämt gäller korrekt användning av gemenskapens resurser, att medlemsstaterna är skyldiga att genomföra ett antal administrativa kontroller och kontroller på plats, som tillsammans är sådana att det kan säkerställas att de materiella och formella villkoren för beviljande av de ifrågavarande bidragen har uppfyllts korrekt. Kontrollerna skall vara sådana att de inte lämnar utrymme för något tvivel på att de utgifter som påförs EUGFJ är korrekta.(12) När det i en förordning föreskrivs att medlemsstaterna skall genomföra en viss kontrollåtgärd, skall de genomföra denna åtgärd utan att det är nödvändigt att undersöka om det finns andra system som är mer effektiva.(13)
13. Beträffande bevisbördan är kommissionen visserligen skyldig att motivera sitt beslut att vägra att belasta EUGFJ med utgifter som verkställts av en medlemsstat genom att visa att det föreligger skäl för allvarligt och skäligt tvivel beträffande dessa kontroller men den är inte skyldig att på ett uttömmande sätt visa att de kontroller som de nationella myndigheterna har utfört är otillräckliga eller att de sifferuppgifter som har lämnats av dem är oriktiga. Det är medlemsstaten som har lättast att samla in och kontrollera de uppgifter som är nödvändiga för avslut av EUGFJ:s räkenskaper och det åvilar följaktligen medlemsstaterna att inkomma med så detaljerade och fullständiga bevis som möjligt för att dess kontroller eller dess sifferuppgifter är riktiga samt, i förekommande fall, för att kommissionens påståenden inte är riktiga.(14) Den berörda medlemsstaten kan å sin sida inte vederlägga kommissionens iakttagelser utan att stödja sina egna påståenden på omständigheter som visar att det föreligger ett tillförlitligt och funktionsdugligt kontrollsystem.(15)
14. Det åligger vidare medlemsstaten att i förekommande fall visa att kommissionen har begått ett misstag när det gäller att dra de finansiella konsekvenserna av ett åsidosättande.(16) Kommissionen kan helt vägra att finansiera de utgifter som uppkommit om den anser att tillräckliga kontrollmekanismer inte finns.(17) När kommissionen i stället för att underkänna samtliga utgifter som berörs av åsidosättandet har bemödat sig om att skapa bestämmelser för att åstadkomma en differentierad behandling av de fall där oegentligheter förekommit med avseende på i vilken utsträckning kontrollerna varit bristfälliga och hur stor risken för förluster för fonden varit ankommer det på medlemsstaten att visa att kommissionens beräkningar är godtyckliga och oskäliga.(18)
15. När det gäller skyldigheten att motivera ett beslut angående avslutet av räkenskaperna, måste motiveringen till ett beslut anses vara tillräcklig då den medlemsstat till vilken det är riktat har varit nära knuten till den process i vilken beslutet har utarbetats och är medveten ? exempelvis genom den sammanfattande rapporten eller en skriftväxling med kommissionen ? om skälen till varför kommissionen ansett att EUGFJ inte skulle påföras det omtvistade beloppet.(19)
16. I fråga om kommissionens skyldigheter enligt artikel 8.1 i förordning nr 1663/95 och artikel 5.2 c i förordning nr 729/70, kompletteras artikel 5.2 c genom artikel 8.1 i vilken anges de krav som skall uppfyllas av kommissionens ”meddelande … om resultaten av dess undersökningar … i medlemsstaterna”.(20) Detta meddelande skall således innehålla uppgift om de korrigerande åtgärder som skall vidtas för att säkerställa att reglerna följs i framtiden och en utvärdering av de utgifter som kommissionen föreslår skall uteslutas samt en hänvisning till förordning nr 1663/95. Medlemsstaten skall medges en frist på två månader för att besvara meddelandet.
17. Syftet med det krav som följer av lagstiftningen är att göra det möjligt för de berörda medlemsstaterna att exakt konstatera från vilket datum den tidsmässiga begränsningen skall beräknas. Syftet med begränsningen är att skydda medlemsstaterna mot den bristande rättssäkerhet som skulle föreligga om kommissionen hade möjlighet att ifrågasätta utgifter som uppstått flera år innan ett beslut om överensstämmelse fattats.(21) En medlemsstat kan emellertid endast göra anspråk på det skydd som ges genom denna frist om medlemsstaten själv iakttar sina skyldigheter enligt gemenskapsbestämmelserna, särskilt vad avser frivilligt översändande av uppgifter som är nödvändiga för kontrollen. För att kontrollera om denna frist om 24 månader har iakttagits, kan en medlemsstat följaktligen inte endast beakta det datum då utgifterna verkställdes, utan att överhuvudtaget beakta det datum då den till kommissionen översände relevant och tillräcklig information avseende dessa utgifter, som gjorde det möjligt för kommissionen att avsluta räkenskaperna.(22)
Kommissionens riktlinjer
18. Kommissionens dokument VI/5330/97 av den 23 december 1997(23) (nedan kallat riktlinjerna) innehåller de riktlinjer som kommissionen avser att följa då den företar finansiella korrigeringar inom ramen för förfarandet vid avslutande av räkenskaperna för garantisektionen vid EUGFJ.
19. I riktlinjerna anges att när kommissionen finner att en viss utgiftspost inte överensstämmer med gemenskapsreglerna, skall den som allmän regel neka att finansiera den. Om en medlemsstat inte uppfyller gemenskapens regler om kontroll av om stödansökningar är berättigade, skulle en vägran från kommissionens sida att finansiera hela utgiften i vissa fall innebära att den nekade utgiften troligen överskrider gemenskapens ekonomiska förlust. I sådana fall är det lämpligt att göra en uppskattning av förlusten. Enligt artikel 5.2 c i förordning nr 729/70 skall korrigeringssatsen ha ett klart samband med den sannolika förlusten. Det skall föreligga en väsentlig brist i tillämpningen av uttryckliga gemenskapsregler som skall utsätta EUGFJ för en konkret risk för förluster eller oegentligheter.
20. I bilaga 2 behandlas de ekonomiska konsekvenserna av brister i de kontroller som medlemsstaterna utför för avslutet av dessa räkenskaper. I riktlinjerna skiljs i det avseendet mellan två kategorier av kontroller:
Grundläggande kontroller, som är de fysiska och administrativa kontroller som behövs för att verifiera sakinnehållet, i synnerhet att det som ansökan gäller existerar och att kvantitativa och kvalitativa förhållanden stämmer, att tidsgränserna har följts, att skördekraven är uppfyllda, tiden för magasinering osv. De genomförs på plats och genom korsvisa kontroller mot självständiga uppgifter, såsom fastighetsregister.
Stödkontroller, som gäller de administrativa rutiner som krävs för att behandla ansökningarna riktigt, till exempel kontroll av att tidsgränserna för inlämnande av ansökan har hållits, identifikation av dubbla ansökningar, riskanalyser, beslut om sanktionsåtgärder och övervakning av förfarandena.
21. I riktlinjerna anges att om en eller flera grundläggande kontroller inte har gjorts eller har gjorts så dåligt eller så sällan att de inte alls har räckt till för att avgöra om ansökningarna berättigade till stöd eller för att förhindra oegentligheter, är en korrigering på 10 procent berättigad, eftersom det med skäl kan antas att EUGFJ har löpt en betydande risk för stora förluster. Om alla grundläggande kontroller har utförts men in te varit tillräckligt många, inte utförts tillräckligt ofta eller inte varit så djupgående som krävs, är en korrigering på 5 procent berättigad, eftersom det med skäl kan antas att kontrollerna inte ger tillräcklig garanti för att ansökningarna är berättigade och att EUGFJ alltså har löpt en betydande risk för förlust. Om en medlemsstat har utfört de grundläggande kontrollerna på ett lämpligt sätt men helt har underlåtit att utföra en eller flera stödkontroller, är en korrigering på 2 procent berättigad eftersom risken för förlust för fonden är mindre och överträdelsen är mindre allvarlig. En korrigering på 25 procent är berättigad om en medlemsstat överhuvudtaget inte har infört ett kontrollsystem eller infört det på ett ytterst bristfälligt sätt och om det mycket ofta tycks förekomma oegentligheter och oaktsamhet vid bekämpandet av bedrägliga och felaktiga förfaranden, eftersom det faktum att oberättigade ansökningar ostraffat kan framställas kan antas innebära en extremt hög risk för förluster för EUGFJ.
22. De kriterier för tillämpningen av schablonkorrigeringar som anges i kommissionens riktlinjer har prövats vid en rad tillfällen av domstolen. Av domstolens rättspraxis följer att domstolen anser att dessa kriterier är giltiga.(24)
Förfarande
23. I förevarande mål angavs grunderna för kommissionens vägran att svara för utgifterna i Rapport de synthèse
(den sammanfattande rapporten) som utfärdades av kommissionen den 19 juni 2001,(25) sedan det medlingsförfarande som krävs enligt artikel 5.2 c i förordning nr 729/70 genomförts.
Underkännande av utgifter inom bomullssektorn
Tillämpliga bestämmelser
24. Vid den aktuella tiden reglerades systemet för stöd till bomull i huvudsak genom för det första förordning (EG) nr 1554/95 om fastställande av de allmänna reglerna för systemet med stöd till bomull och upphävande av förordning (EEG) nr 2169/81(26) och för det andra genom kommissionens förordning (EEG) nr 1201/89 om tillämpningsföreskrifter för stödsystemet för bomull.(27)
25. Artikel 8 i förordning nr 1554/95 har följande lydelse:
”… med hänsyn till beräknad skörd fastställs den förväntade bomullsproduktionen som avses i artikel 5.3 före den 1 oktober.
Med avseende på beräkningen av den förväntade produktionen skall det inrättas ett system med deklarationer om besådda arealer.”
26. I artikel 8.1 i förordning nr 1201/89 föreskrivs följande:
”Alla bomullsodlare skall före en dag som fastställs av den berörda medlemsstaten och, utom i fall av force majeure, senast den 1 juli ge in en årlig försäkran om besådd areal.
För året 1996 och för Greklands del skall datumet 1 juli ersättas med 1 augusti.”
27. Artikel 12.1 a i förordning nr 1201/89 har följande lydelse:
”Det organ som utses av medlemsstaten skall kontrollera … riktigheten av uppgifterna om besådd areal på grundval av slumpmässiga inspektioner som avser minst 5 % av försäkringarna.”
28. I skälen i förordning nr 1437/96,(28) genom vilken andra strecksatsen fogades till artikel 8.1 i förordning nr 1201/89, förklaras:
”I artikel 8.1 i kommissionens förordning (EEG) nr 1201/89 … föreskrivs att alla bomullsodlare skall före en dag som fastställs av den berörda medlemsstaten och, utom i fall av force majeure, senast den 1 juli varje år lämna in en försäkran om besådd areal. Strejker på de offentliga förvaltningarna i Grekland har allvarligt stört inlämnandet av dessa försäkringar för året 1996.
För året 1996 och för Greklands del bör det därför fastställas ett sista datum som ligger senare än den 1 juli.
…”(29)
Kommissionens iakttagelser och Greklands yrkanden
29. I den sammanfattande rapporten konstateras att i) kontroller på plats av deklarationerna av sådda arealer på grund av personalbrist inte utförts i förvaltningsområdena(30) Serres och Drama för regleringsåret 1995/1996 och ii) att kontrollerna i förvaltningsområdena Voiotia och Imathia för regleringsåret 1996/1997 var försenade på grund av att inspektörerna hade strejkat. Följaktligen har artikel 12.1 a i förordning 1201/89, enligt vilken kontroller avseende minst 5 procent av deklarationerna krävs, åsidosatts. Kommissionen föreslog följaktligen en korrigering med 4 163 259 550 GRD, motsvarande 10 procent av samtliga utgifter avseende vilka fel hade noterats.
30. Grekland har gjort gällande att beslutet skall ogiltigförklaras i den del ovannämnda avdrag inom bomullssektorn därigenom påförs eller, i andra hand, ändras så att avdraget minskas till 2 procent av de deklarerade utgifterna.
Frånvaron av inspektioner i Serres och Drama
31. Grekland har visserligen medgivit att kontroller inte har utförts i Serres och Drama, men anser att kommissionens tolkning av artikel 12.1 a i förordning nr 1201/89 är felaktig. I den sammanfattande rapporten förklarade kommissionen att de inspektioner som avses i artikel 12.1 a skall vara representativa och att inget förvaltningsområde således får undantas. Grekland har däremot gjort gällande att bestämmelsen endast innebär att inspektionerna skall avse 5 procent av deklarationerna angående sådda arealer. För regleringsåret 1995/1996 inkom 119 942 deklarationer och 8 299 inspektioner genomfördes, vilket motsvarade 6,9 procent av deklarationerna. Trots att det inte genomfördes några inspektioner i Serres och Drama, var inspektionerna följaktligen alltigenom representativa. Dessutom skulle det strida mot principen om likabehandling att tolka kravet så att det avser förvaltningsområdet, eftersom andra medlemsstater inte är uppdelade i motsvarande förvaltningsenheter. Även om det skulle stämma att det enligt artikel 12.1 a krävs att inspektionerna skall avse 5 procent av en viss förvaltningsenhet, skall den enheten inte utgöras av förvaltningsområdet, utan av regionen eller av ett geografiskt territorium.
32. Grekland har vidare påpekat att frånvaron av inspektioner i Serres och Drama förorsakades av tillfälligheter, eftersom det förelåg en temporär brist på personal. Problemet löstes senare varpå inspektionerna i dessa områden återupptogs. Av principerna om god tro och proportionalitet följer att de strikta korrigeringar som kommissionen utfört inte kan motiveras av en sådan tillfällig omständighet.
För sena inspektioner i Voiotia och Imathia
33. Grekland har gjort gällande att en sista tidpunkt för kontrollerna på plats inte anges i förordning nr 1201/89. Det enda krav som följer av lagstiftningen är att inspektionerna skall ske vid en lämplig tidpunkt, nämligen när det säkert kan konstateras att den kontrollerade arealen har besåtts. Den perioden kan löpa från augusti till april eftersom den besådda arealen kan fastställas även sedan bomullen har skördats, med utgångspunkt från de stammar som är kvar på marken. I princip samtliga inspektioner som genomfördes ägde rum i september, oktober och november.
34. Grekland har i andra hand gjort gällande att förseningar förekom i vissa områden, men har förklarat att detta berodde på force majeure, nämligen att mer än 95 procent av bomullsbyråns anställda gick ut i vilda strejker.
Bedömning
35. I fråga om avsaknaden av inspektioner i Serres och Drama delar jag Greklands uppfattning att den naturliga tolkningen av artikel 12.1 a är att byrån slumpvis skall välja åtminstone 5 procent av alla inkomna deklarationer. Kravet på slumpmässighet skall garantera att alla områden inom en viss byrås område med tiden sannolikt skall bli föremål för inspektioner. Den motsatta tolkningen har den nackdelen att det vore nödvändigt att avgöra vilken regional enhet som är den relevanta. Detta kan, som Grekland har påpekat, vara oskäligt. Artikel 12.1 a kan jämföras med artikel 6.2 i förordning nr 2911/90,(31) i vilken det uttryckligen anges att en kontroll skall göras inom sektorn för torkade druvor på ett representativt urval av inlämnade deklarationer ”inom varje administrativ enhet”.
36. Mot bakgrund av handlingarna i målet tycks dock inte Grekland ha tillämpat systemet på ett godtagbart sätt. Ansökan innehåller en tabell som visar att i de 6,9 procent av deklarationerna beträffande vilka inspektioner utförts, som angivits av den grekiska regeringen, ingick 1 101 deklarationer för Serres (av sammanlagt 10 874) och 325 för Drama (av sammanlagt 3 222) som slumpmässigt hade valts ut för inspektion. Det förefaller således som om de deklarationer som lämnats in avseende dessa två förvaltningsområden omfattades av den slumpmässiga urvalsprocessen. Det förefaller emellertid vara ostridigt att inget av de områden som omfattades av de på detta sätt utvalda deklarationerna faktiskt inspekterades. Det strider klart mot andan i denna lagstiftning, enligt vilken en viss andel av deklarationerna avseende sådda arealer skall kontrolleras, att en medlemsstat som slumpmässigt har valt ut deklarationer för kontroll undantar alla på så vis utvalda försäkringar avseende besådda arealer i två hela områden från kontrollförfarandet. Av domstolens rättspraxis följer att det åvilar den berörda medlemsstaten att inkomma med så detaljerade och fullständiga bevis som möjligt för att dess kontroller eller dess sifferuppgifter är riktiga och medlemsstaten kan inte vederlägga kommissionens iakttagelser utan att stödja sina egna påståenden på omständigheter som visar att det föreligger ett tillförlitligt och funktionsdugligt kontrollsystem.(32) Det skulle klart strida mot dessa principer om en medlemsstat kunde åberopa selektiva inspektioner när slumpmässiga inspektioner föreskrivs.
37. Beträffande de sena inspektionerna i Voiotia och Imathia har jag viss förståelse för Greklands ståndpunkt att det, eftersom en tidsgräns för kontrollerna inte uttryckligen anges i artikel 12.1 a, är en rimlig tolkning att dessa skall ske vid en tidpunkt när den inspekterade arealen säkert har besåtts. Inspektionerna behöver därför inte nödvändigtvis äga rum före skörden (som kommissionen tycks anse) eftersom en inspektion efter skörden, som Grekland har påpekat, kan ge samma resultat förutsatt att bomullsplantornas stammar finns kvar på marken.
38. Kommissionen tycks dock, trots upprepade förfrågningar, inte ha erhållit uppgifter eller handlingar som visade att inspektionerna överhuvudtaget, ens (enligt dess tolkning) sent, genomfördes. Eftersom det följer av fast rättspraxis att en medlemsstat inte kan vederlägga kommissionens iakttagelser utan att stödja sina egna påståenden på omständigheter som visar att det föreligger ett tillförlitligt och funktionsdugligt kontrollsystem,(33) kan inte denna delgrund som framförts av den grekiska regeringen godtas.
39. Beträffande argumentet avseende force majeure, tycks det råda en viss förvirring i fråga om tidpunkterna. Grekland har till sin ansökan fogat handlingar från bomullsarbetarnas fackförbund som bevis för en utannonserad strejk i vilken över 95 procent av de anställda deltog i fem dagar. Dessa handlingar tycks vara det enda beviset för den strejk som åberopats av Grekland som inlämnats till kommissionen, och detta först sedan ansökan givits in. Samtliga handlingar i denna bilaga härrör dock från år 1995, och gäller perioden från augusti till oktober det året, medan kommissionens klagomål gäller sena kontroller som genomfördes från december 1996 till februari/mars 1997. I den mån det är fråga om en strejk år 1996 kan det vidare vara relevant att en viss flexibilitet redan har introducerats i tidsschemat som helhet för att ta hänsyn till effekten av denna: se artikel 8.1 andra stycket i förordning nr 1201/89.(34) Under alla omständigheter, och oberoende av betydelsen av argumentet avseende force majeure
(som vid första påseendet inte ter sig övertygande), står det åter klart att Grekland inte har vederlagt kommissionens iakttagelser på ett tillfredsställande sätt. Följaktligen kan talan inte heller bifallas på denna delgrund.
Underkännande av utgifter inom olivoljesektorn
Tillämpliga bestämmelser
40. Förordning nr 154/75 innehåller föreskrifter om inrättandet av ett register över olivodlingar i de olivoljeproducerande medlemsstaterna.(35) Enligt artikel 1 i förordningen skall registret, beträffande Grekland senast den 31 oktober 1988, omfatta samtliga olivodlande företag inom respektive territorium och innehålla särskilt angivna uppgifter som skall uppdateras med jämna mellanrum.
41. I artikel 16.1 i förordning nr 2261/84(36) om allmänna bestämmelser om beviljande av stöd för framställning av olivolja och stöd till organisationer för producenter av olivolja föreskrivs att medlemsstaterna skall upprätta och underhålla permanenta dataregister innehållande uppgifter om produktionen av oliver och olivolja. De uppgifter som skall finnas i registren anges i artikel 16.2.
42. Enligt artikel 11.2 första stycket i förordning nr 3061/84(37) om tillämpningsföreskrifter för systemet med produktionsstöd för olivolja skall alla delar av de datoriserade registren fungera före den 31 oktober 1990.
Kommissionens iakttagelser och Greklands yrkanden
43. Av den sammanfattande rapporten och tidigare skriftväxling framgår att de granskningar som genomfördes i Grekland i maj 1996 avslöjade en rad brister, främst att de olivodlingsregister och datoriserade register som krävs enligt lagstiftningen fortfarande inte hade upprättats. Till följd av detta hade kommissionen (i tidigare beslut) föreslagit korrigeringar för regleringsåren 1992/1993, 1993/1994 och 1994/1995. Beträffande regleringsåren 1995/1996 och 1996/1997 slog kommissionen efter sammanträffanden med de grekiska myndigheterna fast att huvudproblemet kvarstod trots att kontrollsystemet hade förbättrats. I beslutet föreslog kommissionen således en korrigering med 5 procent, som uppgick till totalt 17 308 535 972 GRD, avseende de utgifter som Grekland deklarerat för dessa år.
44. Grekland har i första hand yrkat att det ifrågasatta beslutet skall ogiltigförklaras på grund av att kommissionen har tolkat och tillämpat artikel 5.2 c fjärde stycket i förordning nr 729/70(38) och riktlinjerna felaktigt.(39) Grekland anser att kommissionen gjorde sig skyldig till två felaktigheter.
45. För det första baserade kommissionen sin korrigering på inspektioner som genomfördes i Grekland år 1996 och som redan hade legat till grund för korrigeringar avseende tidigare år. Kommissionen antog således att den slutsats den kom fram till vid den tidpunkten var giltig även för påföljande år, inklusive perioder efter inspektionerna. Det är inte godtagbart att påföra korrigeringar på denna grund, särskilt som domstolen har godtagit att, om ett kontrollsystem av objektiva skäl inte kan tillämpas i en viss medlemsstat, denna brist kan avhjälpas genom att man tillämpar ett pålitligt alternativt system. Vidare innebär kommissionens synsätt att man vidtar en sanktionsåtgärd för ett försenat upprättande av olivodlingsregistret, något som kommissionen enligt artikel 5.2 c inte har befogenhet att göra. Om kommissionen ville bestraffa Grekland för förseningen med upprättandet av registret hade det korrekta tillvägagångssättet varit att inleda ett överträdelseförfarande.
46. För det andra påförde kommissionen en korrigering för samtliga år avseende vilka utgifter hade deklarerats inom den berörda sektorn enbart på grund av att kontrollsystemet inte tillämpats fullt ut, utan bevis för en ekonomisk förlust för gemenskapen, vilket krävs enligt artikel 5.2 c fjärde stycket. I riktlinjerna anges närmare bestämt att när en brist är en konsekvens av en medlemsstats underlåtenhet att införa ett lämpligt kontrollsystem, skall korrigeringen tillämpas på ”samtliga utgifter på vilka det systemet tillämpades”. Grekland anser att ”samtliga utgifter” skall tolkas som samtliga utgifter för det berörda regleringsåret och den period som var föremål för kontrol ler. Varje annan tolkning skulle innebära att man bortsåg från förbättringar som medlemsstaten vidtar avseende ett visst system. I förevarande mål godtog kommissionen visserligen att avsevärda förbättringar av Greklands kontrollsystem vidtogs åren efter granskningen år 1996, men den tillämpade ändå samma avdragssats som i fråga om föregående år.
47. Greklands andra huvudargument är att det ifrågasatta beslutet saknar motivering eller är bristfälligt motiverat, vilket strider mot artikel 253 EG. Den grekiska regeringen tycks grunda detta påstående på argumentet att de olika förbättringar av systemet som de grekiska myndigheterna hade anmält till kommissionen inte beaktades tillräckligt. Om kommissionen hade beaktat dessa uppgifter skulle den ha tvingats godta att det inte förelåg någon risk för EUGFJ:s medel och avdragen skulle inte ha påförts. Grekland har nämnt ett antal förbättringar men ingen av dessa tycks dock innebära att olivodlingsregistret och det datoriserade registret faktiskt färdigställts. Grekland har avslutningsvis förklarat att ingen del av dess utgifter inom olivoljesektorn bör undantas från finansiering och att de brister som kvarstår i alla händelser endast utgör isolerade tekniska problem som enligt proportionalitetsprincipen inte motiverar en korrigering med mer än 2 procent. Genom att inta en annan ståndpunkt gjorde kommissionen en felaktig bedömning av de omständigheter den fått kännedom om och åsidosatte det motiveringskrav som följer av artikel 253 EG.
Bedömning
48. Jag medger att det vid första påseendet kan finnas visst fog för Greklands argument att kommissionen inte skulle ha påfört en korrigering baserad på kontroller som tidsmässigt föregår de berörda utgifterna. Av nedan angivna skäl anser jag dock att argumentet inte kan godtas. Jag kommer följaktligen inte att granska dess allmänna giltighet närmare.
49. Greklands underlåtenhet att inrätta det olivodlingsregister och datoriserade register som krävs enligt lagstiftningen har en lång historia: skyldigheten att inrätta olivodlingsregistret härrör från år 1988 och skyldigheten att inrätta det datoriserade registret från 1990. De grekiska myndigheternas attityd i fråga om upprättandet av ett register över olivodlingar och upprättande av dataregister beskrevs av generaladvokaten Fennelly som ”håglös” i samband med en talan mot ett beslut som fattades av kommissionen år 1993 om att minska stödbeloppet för 1990 års utgifter, vilken inte bifölls.(40) Inom ramen för en annan framgångslös talan mot ett påföljande beslut av år 1994, genom vilket stödbeloppet för utgifterna år 1991 sattes ned, bekräftade domstolen sitt underkännande av den grekiska regeringens argument att det var omöjligt att upprätta ett register över olivodlingarna till den utsatta tidpunkten och slog fast att förseningen med att upprätta det datoriserade registret inte kunde berättigas på det sätt som gjorts gällande av den grekiska regeringen.(41) Senast ifrågasattes, utan framgång, beslut av år 1996 och år 1997 om nedsättning av stödbeloppen för utgifter för åren 1992 och 1993. Domstolen underkände därvid på nytt den grekiska regeringens argument att det var omöjligt att uppfylla lagstiftningens krav på att inrätta olivodlingsregistret och det datoriserade registret.(42)
50. Noteras kan att den grekiska regeringen inte har påstått att man nu har inrättat olivodlingsregistret och det erforderliga datoriserade registret. Under dessa omständigheter kan den inte invända mot att kommissionen inte upprepade de kontroller som ursprungligen visade att registren saknades. Man måste erinra sig att kommissionen inte är skyldig att uttömmande styrka de oegentligheter som den stöder sig på, förutsatt att den kan visa att det föreligger skäl för allvarligt och skäligt tvivel.(43) Beträffande argumentet att vidtagandet av korrigeringar i det beskrivna sammanhanget innebär att kommissionen vidtar en sanktionsåtgärd som sträcker sig utöver dess befogenhet, vill jag hänvisa till domen i målet C-247/98, Grekland mot kommissionen(44) i vilken domstolen slog fast att kommissionen är skyldig att göra en finansiell korrigering om de utgifter för vilka finansiering har begärts inte står i överensstämmelse med gemenskapsbestämmelserna och att en sådan korrigering syftar till att undvika att EUGFJ belastas med utgifter som avser belopp som har utgivits för att finansiera någonting som saknar samband med de ifrågavarande gemenskapsbestämmelsernas målsättning och således inte utgör en sanktionsåtgärd. Talan skall således inte bifallas på den första delen av den grekiska regeringens första grund.
51. Beträffande argumentet att kommissionen i avsaknad av bevis för att gemenskapen drabbats av en ekonomisk förlust inte hade rätt att påföra en korrigering för samtliga år för vilka utgifter deklarerats, hänvisar jag återigen till den rättspraxis av vilken det tydligt följer att det åvilar medlemsstaten att inkomma med så detaljerade och fullständiga bevis som möjligt för att kommissionens påståenden inte är riktiga.(45) Som kommissionen har påpekat förblir risken för förlust för gemenskapen nämligen hög så länge de två huvudkomponenterna i övervakningen av stödet, nämligen olivodlingsregistret och det datoriserade registret, inte har inrättats fullt ut. Enligt kommissionens riktlinjer som har åberopats av den grekiska regeringen är under alla omständigheter en korrigering på 10 procent motiverad ”när en eller flera grundläggande kontroller inte har gjorts”. Detta förefaller ge vid handen att 10 procent skulle vara den lämpliga avdragsnivån för underlåtenheten att tämligen lång tid efter den fastställda senaste tidpunkten inrätta två huvudkomponenter i kontrollsystemet inom olivoljesektorn. Kommissionen beaktade dock vissa förbättringar och minskade de ursprungligen föreslagna 10 procenten till 5 procent. Talan skall således inte heller bifallas på den andra delen av den grekiska regeringens första grund.
52. Beträffande den grekiska regeringens påstående att inga eller otillräckliga skäl, i strid mot artikel 253 EG, angivits för beslutet, följer av fast rättspraxis att motiveringen till ett beslut måste anses vara tillräcklig då den medlemsstat till vilken det är riktat är medveten om skälen till varför kommissionen ansett att EUGFJ inte skulle påföras det omtvistade beloppet.(46) Eftersom kommissionen inte har undanhållit skälen till att den mer eller mindre kontinuerligt sedan år 1990 påförde korrigeringar avseende utgifterna, är den grekiska regeringens hänvisning till bristande inblick i detta skede föga övertygande. Beträffande argumentet att förbättringarna av det grekiska systemet innebär att det inte förelåg någon risk för EUGFJ:s medel, har domstolen slagit fast att när det i en förordning föreskrivs att medlemsstaterna skall genomföra en viss kontrollåtgärd, skall de genomföra denna åtgärd utan att det är nödvändigt att undersöka om det finns andra system som är mer ? eller a fortiori lika ? effektiva.(47) Angående denna delgrund anser jag slutligen att Greklands argument att bristerna inom sektorn är begränsade till enstaka fall av tekniska problem behandlades tillräckligt uttömmande i föregående avsnitt. Följaktligen kan talan inte heller bifallas på den grekiska regeringens andra grund.
Underkännande av utgifter inom sektorn för torkade druvor
Tillämpliga bestämmelser
53. Enligt artikel 1.1 i förordning nr 2392/86 om upprättandet av ett gemenskapsregister över vinodlingar(48) skall de medlemsstater som odlar druvor som växer i det fria upprätta ett gemenskapsregister över vinodlingar för sitt respektive territorium. Enligt artikel 4.4 skall registret i Grekland upprättas senast den 31 december 2000.
54. I artikel 3.1 första stycket i förordning nr 2911/90 om tillämpningsföreskrifter för produktionsstöd för vissa druvsorter avsedda för torkning(49) föreskrivs följande:
”Odlingsdeklarationer skall lämnas av producenterna till den av medlemsstaten utsedda behöriga myndighet på vars territorium arealerna är belägna senast den 30 april varje år för följande produktionsår.”
55. Enligt artikel 3.2 i förordning nr 2911/900 skall odlingsdeklarationerna minst innehålla ett antal angivna uppgifter, inbegripet:
”b) De arealer där sådana plantor odlas som producerar de avsedda produkterna (i hektar och ar[(50) ]) med angivande av fastighetsbeteckning eller motsvarande som godtas av den tillsynsmyndighet som utför kontroll av arealen.
c) Den använda druvsorten och, i fråga om sultanrussin, uppgift om huruvida vinodlingen är angripen av phylloxera eller har återplanterats under de senaste fem åren.
d) En försäkran av producenten om att han inte ansökt om stöd för motsvarande areal eller produkter från den enligt någon annan ordning …
e) Beräknad avkastning.”
56. I artikel 6 i förordning nr 2911/90 föreskrivs i här relevanta delar:
”1. Medlemsstaterna skall genom undersökningar och kontroll på platsen kontrollera att de uppgifter som lämnas som underlag för stödansökningarna är korrekta, särskilt vad avser följande:
De arealer som uppges som arealer för produktion av druvor avsedda för torkning.
Att de avkastningar som deklareras i stödansökan är tillförlitliga.
Att minst 90 % av den produktion av färska druvor som skördats på dessa arealer faktiskt har torkats.
Medlemsstaterna skall i kontrollsyfte jämföra de uppgifter som lämnas av producenterna med uppgifterna i vingårdsregistret …
2. Medlemsstaten skall i enlighet med punkt 3 utföra kontroller på plats, som inom varje behörig administrativ enhets ansvarsområde skall göras på en representativ procentandel av odlingsdeklarationerna. …
3. När en ansökan kontrolleras skall samtliga arealer som planteras med druvor avsedda för torkning omfattas. De deklarerade arealerna skall mätas och kontroll göras av att de sorter som odlas är godkända.
…
Vid varje kontroll skall en rapport upprättas som dels redovisar de arealer och jordlotter som kontrollerats och mätts samt mätinstrumenten, dels resultaten.”
57. Artikel 1 i förordning nr 1663/95(51) innehåller föreskrifter om ackreditering av nationella utbetalningsställen med befogenhet att verkställa utbetalningar avseende transaktioner som är berättigade till finansiering via garantisektionen. I artikel 1.3 föreskrivs följande:
”Innan ett utbetalningsställe ackrediteras skall den behöriga myndigheten kontrollera att det aktuella organets förvaltnings- och redovisningsrutiner uppfyller kraven i artikel 4.1 a i förordning (EEG) nr 729/70. Kriterierna skall fastställas av medlemsstaten och tillämpas av den behöriga myndigheten vid ackrediteringen med beaktande av kommissionens riktlinjer som anges i bilagan. …”
58. I bilagan anges en mängd specifika riktlinjer för dessa kriterier, och det förklaras att kriterierna borgar för att utbetalningsstället erbjuder tillräckliga garantier för att den administrativa organisationen och systemet för internkontroll fungerar korrekt.
59. I artikel 1.2 i kommissionens förordning nr 1456/97 om fastställande av stöd till odling av druvor avsedda för framställning av vissa torkade druvsorter för regleringsåret 1997/98(52) föreskrivs att stöd inte skall utbetalas för odling av torkade druvor på arealer vars avkastning per hektar underskrider vissa gränsvärden. Enligt artikel 1.3 skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att kontrollera denna minimiavkastning.
60. I rådets förordning nr 1493/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin,(53) som trädde i kraft den 1 augusti 2000,(54) uppmuntras medlemsstaterna att inventera produktionskapaciteten på medlemsstatsnivå eller regional nivå.(55) Den i förordningen föreskrivna möjligheten att reglera olagligt planterade arealer, öka planteringsrätterna och bevilja stöd för omstrukturering och omställning villkoras av att en sådan inventering först inlämnats. Enligt artikel 16.2 skall alla regionala inventeringar upprättas före den 31 december 2001, när en medlemsstat har valt att göra inventeringar per region.
61. I artikel 2.3 i förordning nr 1621/1999 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2201/96 när det gäller stöd för odling av druvor avsedda för framställning av vissa torkade druvsorter(56) föreskrivs att för förvaltning av stödsystemet skall en alfanumerisk databas som innehåller vissa angivna uppgifter upprättas. Enligt artikel 13.1 skall medlemsstaterna ha upprättat databasen före början av regleringsåret 2002/2003. För regleringsåren 1999/2000, 2000/2001 och 2001/2002 anges ett övergångskrav på att lämna in en ansökan om registrering i databasen och det föreskrivs att uppgifterna om areal och identifiering av skiften skall vara uppgifterna ur fastighetsregistret ”eller andra uppgifter som anses som likvärdiga av det organ som ansvarar för kontroll av arealer”. I artikel 16 andra stycket föreskrivs att förordningen skall tillämpas från och med regleringsåret 1999/2000.
Kommissionens iakttagelser och Greklands yrkanden
62. I den sammanfattande rapporten anges att kontrollerna på plats för år 1998 i förvaltningsområdet Heraklion (Kreta) avslöjade oegentligheter beträffande för det första kontrollerna av arealer och stödberättigande druvsorter och för det andra beträffande kontrollerna av minimiavkastning för de stödberättigande druvsorterna samt för det tredje i fråga om införandet och tillämpningen av kontrollsystemen.
63. Kommissionen föreslog avdrag med 5 procent av de deklarerade utgifterna för sektorn för år 1997 (regleringsår 1996/1997), 1998 (regleringsår 1997/1998) och 1999 (regleringsår 1998/1999) i förvaltningsområdet Heraklion på grund av de första och andra anmärkningarna och med 2 procent av de deklarerade utgifterna för sektorn för år 1997, 1998 och 1999 (avseende ovannämnda regleringsår) för hela Grekland på grund av den tredje anmärkningen. Det sammanlagda avdraget är 3 144 838 970 GRD.
Oegentligheter beträffande kontrollerna av arealer och stödberättigande druvsorter
64. Enligt den sammanfattande rapporten förekom en mängd överträdelser av förordning nr 2911/90. Särskilt kontrollerna på plats visade att uppgifterna om arealer i kontrollrapporterna, odlingsdeklarationerna, stödansökningar och beräkningen av stöd inte överensstämde med den fysiska verkligheten på plats. Eftersom det inte fanns några indikationer på platsen som underlättade identifikationen av de arealer som nämndes i kontrollrapporterna, var det inte möjligt att identifiera skiftena utan stödmottagarens hjälp. Vidare saknades dokumentation med uppgifter om formen på de skiften som enligt uppgift hade mätts eller om mätresultaten eller mätmetoden. Särskilda problem rörande de nationella inspektörerna nämns även: en inspektör, i synnerhet, använde ett kvadratiskt mått trots att skiftets form inte var kvadratiskt eller rektangulärt när det mättes om. Vissa inspektörer kände inte till anvisningarna för sitt arbete, en del av kontrollarbetet utfördes i ett orealistiskt tempo (27 olika skiften kontrollerades tydligen under en enda dag), och två inspekterade skiften låg i träda. På en mer allmän nivå saknades dokumentation angående kontroller på plats av stödberättigande druvsorter och sjukdomar, kontrollrapporterna var daterade efter det att druvorna hade levererats och de kontrollrapporter som upprättades av de nationella inspektörerna överensstämde fullständigt med stödmottagarnas deklarationer, medan de kontroller som utfördes i närvaro av gemenskapens tjänstemän uppvisade skillnader i fråga om varje skifte som mättes i var och en av de tre jordbruk som besöktes. Slutligen saknades effektiva korsvisa kontroller för att förhindra att samma skifte deklarerades för stöd mer än en gång.
65. Den grekiska regeringen har gjort gällande att kommissionen gjorde en felaktig tolkning och tillämpning av artiklarna 2 och 13.1 i förordning nr 1621/1999, jämförda med varandra, och artikel 16.2 i förordning nr 1493/1999 och angav inkorrekta skäl för beslutet på grund av en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna och att det ifrågasatta beslutet därför skall ogiltigförklaras.
66. Beträffande de påstått otillräckliga kontrollerna av arealerna och de stödberättigande druvsorterna anges i artikel 16.2 i förordning nr 1493/1999 den 31 december 2001 som senaste tidpunkt för att göra en inventering av druvodlingspotentialen. I artikel 4.4 i förordning nr 2392/86 anges i fråga om Grekland den 31 december 2000 som senaste tidpunkt för att upprätta ett gemenskapsregister över vinodlingar. Enligt artiklarna 2.3 och 13.1 i förordning nr 1621/1999 skall medlemsstaterna före regleringsåret 2002/2003 upprätta en alfanumerisk databas för förvaltningen av stödsystemet. Genom artikel 13.1 ges medlemsstaterna uttryckligen rätt att använda ”andra uppgifter” vid kontrollen. Detta är precis vad Grekland har gjort genom att använda uppgifter som funnits i tolv år hos direktoraten för landsbygdsutveckling och deklarationer som producenter sedan år 1987 lämnat till dessa och som innehåller likvärdiga uppgifter som gör det möjligt att identifiera skiftena. Systemet garanterar en tillfredsställande skyddsnivå för gemenskapens medel. De skäl som kommissionen lägger till grund för sitt beslut att påföra avdrag är således uppenbart felaktiga, eftersom det vid den relevanta tidpunkten inte förelåg någon skyldighet för Grekland att ha upprättat ett register.
67. Eventuella administrativa brister eller brister avseende förfarandet, som frånvaron av dokumentation över mätningarna eller skiftenas form, äventyrade under alla omständigheter faktiskt in te garantisektionens medel och skall dessutom bedömas mot bakgrund av de ändringar och förbättringar som senare vidtagits. Skillnaderna beträffande uppgifterna om arealer i kontrollrapporterna, odlingsdeklarationerna och stödansökningarna utgör isolerade fall av uppenbara felaktigheter som beror på topografin och oklara ägandeförhållanden. Skiften kan identifieras av lokala lantmätare, i alla händelser är den regionala toponomin känd för lokalbefolkningen. Den mätmetod som användes är den som används i hela landet utan regionala variationer, och det var således inte nödvändigt att redogöra för den. Det nämnda fallet med en olämplig kvadratisk mätning är en isolerad händelse och problemet har under alla omständigheter lösts sedan dess. Den synbara kontrollintensiteten, även detta en isolerad händelse, förklaras av att kontrollrapporterna i allmänhet upprättas efter kontrollerna på plats, vilka förs in i dagböcker som lämnas in till det lokala registret och som nu skickats till kommissionen. En mängd kontroller, däribland kontroller på plats, genomförs avseende stödberättigande druvsorter och sjukdomar, och det finns ett system för att kontrollera stödmottagare mot deras identitetshandlingar.
Oegentligheter i fråga om kontrollerna av minimiavkastningen för de stödberättigande druvsorterna
68. I den sammanfattande rapporten noteras att kontrollerna på plats avslöjade åsidosättanden av artikel 3.2 e i förordning nr 2911/90 och av artikel 1.2 och 1.3 i förordning nr 1456/97. Stödmottagarna underlät närmare bestämt att lämna uppgift om den förväntade skörden. Vidare saknades tillräckliga kontroller för att garantera att stöd inte betalades om den fastställda minimiavkastningen för varje stödberättigad druvsort underskreds och att eventuella produktionsminskningar berodde på ogynnsamma väderförhållanden. Myndigheterna kunde inte, i avsaknad av uppskattningar av den förväntade skörden från producenterna, visa att de uppskattat skörden för varje stödberättigad druvsort och därmed kompenserat informationsbristen. Dessutom har de grekiska myndigheterna inte lagt fram bevis för att druvorna torkades och inte användes för andra ändamål.
69. Grekland har påstått att kommissionen gjorde en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna och att den åsidosatte artikel 253 EG genom att inte på ett tillfredsställande sätt motivera det ifrågasatta beslutet. Enligt artikel 3.1 i förordning nr 2911/90 skall producenterna senast den 30 april varje år lämna in odlingsdeklarationer, med uppgift om beräknad avkastning. Vid den tidpunkten är det emellertid för tidigt att göra denna uppskattning. De korsvisa kontrollerna genomfördes följaktligen i tre etapper. Bestämmelsen om minimiavkastning för de stödberättigade druvsorterna iakttogs således och kommissionen gjorde en felaktig bedömning när den kom till en annan slutsats. Det ifrågasatta beslutet skall följaktligen ogiltigförklaras.
Brister i samband med kontrollsystemens införande och tillämpning
70. I den sammanfattande rapporten noteras att det vid kontrollerna på plats framkom en mängd konkreta åsidosättanden av förordning nr 1663/95(57) i fråga om införandet och tillämpningen av kontrollsystemet. Kommissionen anser att dessa brister kan extrapoleras på hela Grekland, eftersom samma system tillämpas i hela landet.
71. Grekland har gjort gällande att kommissionens bedömning är behäftad med ett sakfel. De nämnda bristerna har en generell inverkan på hela systemet för intern kontroll som genomförs av utbetalningsstället (GEDIDAGEP) och inte bara på sektorn för torkade druvor. Kommissionen borde därför ha kontrollerat detta betalningsställe i stället för att, på grundval av en inspektion av stödsystemet inom sektorn för torkade druvor, dra slutsatsen att inte någon del av bilagan till förordning nr 1663/95 hade tillämpats. Kommissionen har dock de senaste åren utfört många sådana allmänna inspektioner, men aldrig påstått att den noterat de brister som nu påtalas inom sektorn för torkade druvor. I alla händelser har stödsystemet inom denna sektor förbättrats. Det ifrågasatta beslutet skall följaktligen ogiltigförklaras därför att kommissionen har gjort en uppenbart felaktig bedömning av alla de nödvändiga uppgifter som låg till grund för beslutet.
Bedömning
Oegentligheter beträffande kontrollerna av arealer och stödberättigande druvsorter
72. Även om åsidosättanden av förordning nr 2911/90 nämns i den sammanfattande rapporten har kommissionen i sitt svaromål, förmodligen för att bemöta de argument som framförts av Grekland,(58) förklarat att korrigeringarna är knutna till oegentligheter avseende identifieringen och mätningen av skiften, i strid med artikel 13 i förordning nr 1621/1999.
73. Det är dock uppenbart att ifrågavarande oegentligheter inte i sig kan utgöra ett åsidosättande av förordning nr 1621/1999, eftersom den förordningen är tillämplig först från regleringsår 1999/2000(59) medan det ifrågasatta beslutet avser utgifter för regleringsåren 1996/1997, 1997/1998 och 1998/1999. Korrigeringens rättsenlighet skall därför bedömas från en annan utgångspunkt än huruvida Grekland efterlevde förordning nr 1621/1999.
74. Förutom att denna förordning ålägger medlemsstaterna att upprätta en databas med vissa föreskrivna uppgifter om enskilda producenter eller producentorganisationer och bearbetningsföretag, upphäver och ersätter den förordning nr 2911/90. Såsom framgår av den sammanfattande rapporten var det följaktligen den senare förordningen som vid den aktuella tidpunkten innehöll de ifrågavarande kraven angående de uppgifter som skulle lämnas i odlingsdeklarationerna och medlemsstaternas skyldighet att kontrollera riktigheten i dessa uppgifter. Enligt artikel 3.2 i förordning nr 2911/90 krävs särskilt att odlingsdeklarationerna skall inkludera ”[d]e arealer där sådana plantor odlas som producerar de avsedda produkterna … med angivande av fastighetsbeteckning eller motsvarande som godtas av den tillsynsmyndighet som utför kontroll av arealen”.
75. Greklands huvudargument är att det beskrivna kontrollsystemet garanterar en tillfredsställande skyddsnivå för gemenskapens medel. Resultaten av kommissionens kontroller på plats leder dock, såsom de beskrivs i den sammanfattande rapporten, till allvarliga tvivel angående förekomsten av eller lämpligheten i de kontroller som skall utföras. Det framgår av domstolens rättspraxis att det under sådana omständigheter åvilar den berörda medlemsstaten att inkomma med så detaljerade och fullständiga bevis som möjligt för att kommissionens påståenden inte är riktiga. Den kan inte vederlägga kommissionens slutsatser enbart genom påståenden som inte stöds av bevis för att ett adekvat och effektivt system av övervaknings- och kontrollåtgärder har införts.(60) Eftersom den grekiska regeringen inte har lagt fram sådana bevis skall denna delgrund underkännas.
Oegentligheter i fråga om kontrollerna av minimiavkastningen för de stödberättigande druvsorterna
76. Jag vill inledningsvis framhålla att förordning nr 1456/97(61) (såsom framgår av titeln) endast är tillämplig på regleringsår 1997/1998, även om den påföljande år reproducerades genom kommissionens förordning (EG) nr 1594/98 av den 23 juli 1998 om fastställande av stöd till odling av druvor avsedda för framställning av vissa torkade druvsorter för regleringsåret 1998/99.(62) För den period som förordningen omfattade krävdes dock enligt artikel 13.1 att medlemsstaterna skulle vidta nödvändiga åtgärder för att kontrollera att den föreskrivna minimiavkastningen för vissa druvsorter hade uppnåtts. För hela den berörda perioden krävdes vidare enligt artikel 3.2 e i förordning nr 2911/90 att odlingsdeklarationerna skulle innehålla uppgift om beräknad avkastning. Den grekiska regeringen har inte förnekat att stödmottagarna underlät att lämna denna uppgift, utan den har endast påstått att det inte var möjligt att beräkna skörden vid den tidpunkt då odlingsdeklarationerna skulle inges och har uppgivit att korsvisa kontroller utfördes. Jag vill dock upprepa att en medlemsstat inte kan vederlägga kommissionens iakttagelser enbart genom påståenden som inte stöds på omständigheter som visar att det föreligger ett tillförlitligt och funktionsdugligt kontrollsystem.(63) Eftersom den grekiska regeringen inte heller härvidlag har lagt fram sådana bevis skall denna delgrund underkännas.
Brister i samband med kontrollsystemens införande och tillämpning
77. Den grekiska regeringens huvudargument tycks bygga på missuppfattningen att avdraget har tillämpats på andra sektorer än sektorn för torkade druvor. Den grekiska regeringen antar tydligen att kommissionen på grundval av de åsidosättanden av bilagan till förordning nr 1662/95 som konstaterats inom sektorn för torkade druvor antog att samma åsidosättanden förelåg inom andra sektorer. Kommissionen har däremot uppgivit att den på grundval av de åsidosättanden av bilagan som konstaterats inom sektorn för torkade druvor i ett enda förvaltningsområde (Heraklion) antog att motsvarande åsidosättanden förekom inom den sektorn i hela Grekland. Enligt kommissionens synsätt gäller åsidosättandena införandet och tillämpningen av kontrollsystemet på nationell nivå. Det är följaktligen rimligt att anta att de åsidosättanden som konstaterades i Heraklion återkommer på andra håll.
78. Enligt min uppfattning är detta synsätt helt rimligt. Den grekiska regeringen har dessutom inte bestridit att det förekommit överträdelser, utan den har tvärtom hänvisat till förbättringar i systemet, varav de flesta har genomförts efter regleringsåret 1998/1999. Därmed har man indirekt medgivit att systemet var otillfredsställande. Av fast rättspraxis följer att en medlemsstat inte kan vederlägga kommissionens iakttagelser enbart genom påståenden som inte stöds på omständigheter som visar att det föreligger ett tillförlitligt och funktionsdugligt kontrollsystem.(64) Greklands yrkande inom ramen för denna delgrund skall således avslås.
Underkännande av utgifter inom köttsektorn ? system för tack- och getbidrag
Tillämpliga bestämmelser
79. I artikel 5.1 i förordning nr 3887/92 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för det integrerade administrations- och kontrollsystemet för vissa av gemenskapens stödsystem(65) föreskrivs att ansökningar om ”djurbidrag” skall innehålla alla nödvändiga uppgifter och särskilt vissa angivna uppgifter, däribland ”i tillämpliga fall en förbindelse av jordbrukaren om att hålla [de djur som ansökan avser] på företaget under djurhållningsperioden och uppgifter om var djuren kommer att hållas …”
80. Enligt artikel 6.1 i förordning nr 3887/92 skall den administrativa kontrollen och kontrollen på plats genomföras på ett sådant sätt att en effektiv prövning säkerställs av att villkoren för att stöd och bidrag skall beviljas är uppfyllda. Enligt artikel 6.3 skall kontrollen ”minst täcka en betydande andel av ansökningarna [som minst skall omfatta] … 10 % av ansökningarna om djurbidrag …”. Enligt artikel 6.4 skall myndigheterna fastställa vilka ansökningar som skall omfattas av kontrollen på plats på grundval av en riskanalys vid vilken hänsyn skall tas till ett antal angivna omständigheter.
81. Artikel 10.5 i förordning nr 3887/92 har följande lydelse:
”Om jordbrukaren på grund av naturliga omständigheter inte kan fullfölja sitt åtagande att hålla de djur som anmälts för bidrag under hela den obligatoriska djurhållningsperioden, skall han vara berättigad till bidrag för det antal bidragsberättigade djur som faktiskt hållits under perioden, förutsatt att han skriftligen har underrättat den behöriga myndigheten inom 10 arbetsdagar från det att minskningen i antalet djur konstaterades.”
82. I artikel 12 första stycket i förordning nr 3887/92 föreskrivs att en rapport skall upprättas för varje kontrollbesök, som skall innehålla vissa angivna uppgifter. Artikel 12 andra stycket har följande lydelse:
”Jordbrukaren eller hans företrädare har möjlighet att underteckna rapporten …”
83. Artikel 1.3 första stycket i förordning nr 2700/93 om tillämpningsföreskrifter för bidrag till får- och getköttsproducenter(66) innehåller föreskrifter om en djurhållningsperiod under vilken producenten förbinder sig att på sitt jordbruksföretag hålla så många tackor eller getter som han sökt bidrag för. Artikel 1.3 andra stycket har följande lydelse:
”Innan alla eller en del av de tackor och/eller getter för vilka bidrag söks inhysts på bete under djurhållningsperioden skall de berörda djuren identifieras. …”
84. Enligt artikel 4.1 i förordning nr 2700/93 skall medlemsstaterna inrätta ett system för löpande registrering av förändringar i djurbesättningarna från regleringsåret 1994, samtidigt som medlemsstaterna genom en övergångsbestämmelse ges möjlighet att inrätta ett mindre betungande system enbart för regleringsåret 1994. Enligt artikel 4.2 skall medlemsstaterna för varje regleringsår upprätta en förteckning över de fårproducenter som saluför fårmjölk och fårmjölksprodukter.
Kommissionens anmärkningar
85. Enligt den sammanfattande rapporten genomförde kommissionen revisioner, inklusive kontroller på plats, av systemet för får- och getbidrag år 1997 och år 1998, vilka avslöjade ett antal allvarliga brister. I april 2000 framkom vid ytterligare en revision att de grekiska myndigheterna gjort föga för att förbättra situationen. Huvudproblemen var sammanfattningsvis följande: underlåtenhet att inrätta register över förändringar i djurbesättningarna i strid med artikel 4.1 i förordning nr 2700/93; mycket få eller inga kontroller på plats i strid med artikel 6.3 i förordning nr 3887/92; icke tillförlitlig statistik över kontrollerna, däribland inspektörer som tydligen genomfört 25 till 30 kontroller under en dag och kontrollrapporter som inte undertecknats av producenten i strid med artikel 12 i förordning nr 3887/92; kontrollrapporter av låg kvalitet; förseningar i fråga om bearbetningen av uppgifterna; frånvaro av riskanalys i strid med artikel 6.4 i förordning nr 3887/92; inexakta uppgifter om var djuren hållits i strid med artikel 5.1 i förordning nr 3887/92; frånvaro av märkning av djuren i strid med artikel 1.3 i förordning nr 2700/93; godtagande av muntliga (i stället för skriftliga) anmälningar om minskningar i strid med artikel 10.5 i förordning nr 3887/92; frånvaro av kontroller av mjölkproduktionen hos producenter av tunga tackor i strid med artikel 4.2 i förordning 2700/93 och motstridiga uppgifter om det antal får och getter som berättigade till förskottsbetalningar och slutliga betalningar.
86. Mer specifikt framgår av den sammanfattande rapporten att kommissionens tjänstemän ansåg att situationen i Rethymnon var helt oacceptabel, eftersom något kontrollsystem motsvarande kraven i förordning nr 3887/92 inte existerade: framför allt genomfördes under åren 1995, 1996 och 1997 nästan inga kontroller. Omedelbart efter den kontroll som genomfördes år 1997 av gemenskapens tjänstemän inställde de grekiska myndigheterna ensidigt utbetalningarna och senare, efter kontroller av 99,6 procent av producenterna i Rethymnon år 1998, vägrade dessa myndigheter att utbetala en betydande andel av bidragen, vilket innebar att antalet avslag ökade brant jämfört med tidigare år.
87. Kommissionen påförde avdrag med 5 procent av de nationella utgifter som deklarerats för åren 1995, 1996 och 1997, inklusive vissa utgifter avseende år 1997 som deklarerats år 1999. För vissa områden där statistiken visade otillräckliga kontrollnivåer, eller där kommissionens kontroller på plats motiverade en annan behandling, tillämpade den ett avdrag med 10 procent och i fråga om Rethymnon-området uppgick avdraget till 25 procent. Det sammanlagda avdragsbeloppet var 11 863 933 000 GRD.
Korrigeringen på 25 procent som tillämpades på de utgifter som verkställts i Rethymnon
88. Grekland har gjort gällande att kommissionen åsidosatte proportionalitetsprincipen, överskred sitt utrymme för skönsmässig bedömning och lämnade en otillräcklig motivering. Det är uppenbart att de rättsliga villkor som fastställs i riktlinjerna(67) för att påföra ett avdrag på 25 procent inte är uppfyllda: kommissionen stödde sig på en enda jämförelsepunkt, nämligen antalet avslag år 1998, vilket var högre än år 1997. Dessutom vidtog de grekiska myndigheterna omedelbart åtgärder för att ställa in alla utbetalningar och kontrollerade 99,6 procent av producenterna i Rethymnon. Grekland har begärt att avdraget på 25 procent skall upphävas eller, i andra hand, sättas ned till 2 procent.
89. Det kan inledningsvis konstateras att kommissionen helt kan vägra att finansiera de utgifter som uppkommit om den anser att tillräckliga kontrollmekanismer saknas.(68) När kommissionen i stället för att underkänna samtliga utgifter som berörs av åsidosättandet har bemödat sig om att skapa bestämmelser för att åstadkomma en differentierad behandling av de fall där oegentligheter förekommit med avseende på i vilken utsträckning kontrollerna varit bristfälliga och hur stor risken för förluster för fonden varit ankommer det på medlemsstaten att visa att kommissionens beräkningar är godtyckliga och oskäliga.(69)
90. Detta har Grekland enligt min uppfattning inte gjort. I kommissionens riktlinjer anges att korrigeringssatsen på 25 procent är berättigad om en medlemsstat överhuvudtaget inte har genomfört ett kontrollsystem eller om detta är ytterst bristfälligt och om det förefaller som om det mycket ofta förekommer oegentligheter och oaktsamhet vid bekämpandet av bedrägliga och felaktiga metoder. Det faktum att avslagsnivån plötsligt steg år 1998, när de grekiska myndigheterna kontrollerade praktiskt taget alla producenter, jämfört med år 1997, när det tycks vara ostridigt att i stort sett inga kontroller genomfördes, är en tydlig indikation på att bidragen utbetalades felaktigt år 1997. I alla händelser utgör det faktum att det förekom så få kontroller under åren 1995?1997 en allvarlig brist i tillämpningen av kontrollsystemet och tyder på oegentligheter och oaktsamhet vid bekämpandet av bedrägliga och felaktiga förfaranden, vilket till syvende och sist är syftet med kravet på kontroller. Följaktligen skall denna delgrund underkännas.
Korrigeringen på 10 procent som tillämpades på de utgifter som verkställts i vissa andra områden
91. Grekland har gjort gällande att kommissionen gjorde en felaktig tolkning och tillämpning av artiklarna 5.1, 6.3 och 12 i förordning nr 3887/92, artikel 1.3 i förordning nr 2700/93 och artikel 5.2 c femte stycket i förordning nr 729/70.(70) Grekland har gjort gällande att avdraget på 10 procent bör upphävas eller, i andra hand, sättas ned till 2 procent.
92. Grekland har för det första med avseende på inspektionerna på plats, förklarat att ingenting tydde på att kommissionen beaktade att uppgifterna för vissa områden, som hade matats in felaktigt på grund av inkörningsproblem i datoriseringens inledningsskede, hade granskats på nytt och anmälts till kommissionen. Dessa uppgifter visade att inspektioner på plats omfattande över 10 procent hade genomförts år 1995 och år 1996. Under alla omständigheter innebär en korrigering med 10 procent ett uppenbart åsidosättande av proportionalitetsprincipen.
93. Av den skriftväxling som ingivits till domstolen framgår att kommissionen i en skrivelse från juni eller juli 1997(71) begärde att de grekiska myndigheterna skulle inkomma med fullständig och reviderad statistik för åren 1995 och 1996. I december 1999 gick kommissionen med på att godta den reviderade kontrollstatistiken för åren 1995 och 1996 förutsatt att informationen var tydlig, ingavs på diskett eller annat datamedium, stöddes av fullständiga och korrekt upprättade inspektionsrapporter som dessförinnan granskats av de grekiska myndigheterna. Det är oklart om den reviderade statistik som därefter inlämnades av de grekiska myndigheterna uppfyllde dessa krav. Av den nya statistiken framgick tydligen att den statistik som ursprungligen lämnats in för åren 1995 och 1996 hade varit felaktig och att de procentsatser avseende kontroller på plats som ursprungligen angavs för flera områden (0 procent, 8,6 procent, 7,48 procent, 8,88 procent, 8,57 procent och 7,74 procent) faktiskt skulle ha varit högre (23,41 procent, 10,25 procent, 20,65 procent, 10,15 procent, 11,23 procent och 10,13 procent). I alla händelser har den grekiska regeringen inte visat att den reviderade statistiken utgjorde bevis för ett tillförlitligt och funktionsdugligt kontrollsystem.
94. Beträffande proportionalitetsprincipen har den grekiska regeringen endast hävdat att det procentuella avdrag som kommissionen tillämpade är mycket högt och uppenbarligen strider mot denna princip. Ett sådant knapphändigt påstående kan inte godtas utan stöd av något argument genom vilket det utvecklas.
95. För det andra har den grekiska regeringen, i fråga om det avdrag på 10 procent som tillämpades för utgifter som verkställdes i vissa andra förvaltningsområden, gjort gällande att skyldigheten enligt artikel 6.3 i förordning nr 3887/92 att genomföra kontroller på plats avseende minst 10 procent, är tillämplig på nationell nivå och inte inom varje område eller varje region där man föder upp får och getter.
96. Det kan påpekas att en liknande fråga aktualiserades i fråga om bomull.(72) I fråga om systemet för tack- och getbidrag krävs enligt artikel 6.4 i förordning nr 3887/92 snarare än ett rent slumpmässigt urval att myndigheterna skall fastställa vilka ansökningar som skall omfattas av en kontroll på plats på grundval av en riskanalys vid vilken hänsyn skall tas till ett antal angivna omständigheter. Jag har således viss förståelse för den grekiska regeringens ståndpunkt härvidlag. Kommissionen har dock även förklarat att den grekiska regeringen själv krävde kontroller på plats avseende minst 10 procent av ansökningarna i varje område, vilket inte har bestridits av den grekiska regeringen. Därför kan jag inte godta att kommissionens slutsats var felaktig.
97. Den grekiska regeringen har för det tredje förklarat att fallet med de 30 inspektioner som tydligen genomfördes under en enda dag var en isolerad händelse. I alla händelser var kontrollerna de facto fördelade över flera dagar, medan rapporterna formellt daterades och undertecknades den sista dagen. De fall där producenterna inte hade undertecknat rapporterna förklaras av vissa producenters oro, eller tvekan, inför att underteckna. I artikel 12 i förordning nr 3887/92 föreskrivs endast en möjlighet att underteckna.
98. Det stämmer visserligen att det enligt artikel 12 inte krävs att kontrollrapporterna skall undertecknas av jordbrukaren. Mot bakgrund av de sammantagna brister som kommissionen konstaterade vid sina kontroller anser jag dock att den har förebringat tillräckliga bevis för att det föreligger skäl för allvarligt och skäligt tvivel beträffande de kontroller som genomfördes i Grekland. Enligt domstolens rättspraxis åvilar det den berörda medlemsstaten att inkomma med så detaljerade och fullständiga bevis som möjligt för att den har genomfört kontroller.(73) Grekland tycks inte ha fullgjort den skyldigheten.
99. För det fjärde har den grekiska regeringen i fråga om skyldigheten att upprätta register över förändringar i djurbesättningar förklarat att tiden fram till den 1 januari 1997 utgjorde en första etapp i upprättandet av systemen. Det var oundvikligt att vissa problem förekom, med tanke på att får och getter föds upp i bergiga områden och på öar, och att producenterna således är utspridda och därmed inte lätt kan informeras om det nya systemet. Beträffande den påstådda bristen på riskanalyser, genomförs sådana, om än inte i datoriserad form, skriftligen i samtliga förvaltningsområden. Även när stickprov väljs utan en datoriserad riskanalys, har därför effektiva kontroller genomförts utan att någon risk föreligger för gemenskapens medel. I fråga om de påstådda förseningarna i databearbetningen skedde, trots att datoriseringen inte genomförts på samtliga nivåer (vilket i sig berodde på otillräcklig datorkapacitet), på motsvarande sätt en effektiv kontroll. I fråga om godtagandet av muntliga anmälningar om minskningar i djurbesättningarna kan detta tidigare ha inträffat i enskilda fall då producenterna befann sig i otillgängliga bergsområden.
100. Beträffande skyldigheten att upprätta register över förändringar i djurbesättningarna och godtagandet av muntliga anmälningar om minskningar tycks den grekiska regeringen således medge att oegentligheter förekommit. Beträffande den förstnämnda skyldigheten kan det särskilt noteras att skyldigheten att inrätta registren härrör från lagstiftning som antogs år 1993,(74) som skulle tillämpas med verkan från regleringsåret 1994, vid behov genom ett register som uppfyllde färre krav under det första året. Ytterligare två års försening kan inte godtas.
101. Beträffande den påstådda avsaknaden av riskanalys och förseningarna i databehandlingen upprepar jag dock att en medlemsstat inte kan vederlägga kommissionens iakttagelser enbart genom påståenden som inte stöds på omständigheter som visar att det föreligger ett tillförlitligt och funktionsdugligt kontrollsystem.(75) Ingenting tyder på att Grekland har lagt fram sådan bevisning.
102. För det femte har den grekiska regeringen beträffande påståendet att de uppgifter om var djuren hållits som krävs enligt artikel 5.1 i förordning nr 3887/92 lämnats på ett högst otillförlitligt sätt, gjort gällande att platsen angavs genom ett ortsnamn i avsaknad av en mer detaljerad beteckning (eftersom det saknas ett fastighetsregister i Grekland). Enligt lagstiftningen krävs endast en platsangivelse, inte en detaljerad beskrivning.
103. Emellertid krävde tydligen inte kommissionens inspektörer en detaljerad beskrivning, utan bara en klar angivelse av var djuren hölls, vilket inte lämnades i stödansökan. I avsaknad av bevisning om motsatsen kan den grekiska regeringens argument inte heller i detta fall godtas.
104. För det sjätte har den grekiska regeringen i fråga om avsaknaden av märkning av djuren förklarat att fallen gällde gemensamma hjordar tillhörande olika ägare och att märkning då inte krävs enligt artikel 1.3 i förordning nr 2700/93.
105. Enligt artikel 1.3 skall de tackor och/eller getter för vilka bidrag söks identifieras innan de inhyses på bete. Jag förstår inte varför detta krav inte skulle gälla hjordar som tillhör olika ägare. Som kommissionen har noterat kan man faktiskt anta att gemensamma hjordar medför just de identifikationsproblem som artikel 1.3 syftar till att lösa. Den grekiska regeringens argument skall följaktligen underkännas.
106. Den grekiska regeringen har för det sjunde förklarat att kommissionens kontroller ägde rum under åren 1997 och 1998, och att det skriftliga meddelandet om resultaten härrör från år 1998. Följaktligen började den 24-månadersperiod som nämns i artikel 5.2 c femte stycket i förordning nr 729/70 löpa år 1996 medan avdragen även avser utgifter som verkställdes år 1995. Vidare var det fel av kommissionen att anse att utgifter som verkställdes år 1995 och som deklarerades år 1996 var hänförliga till den 24-månadersperioden. Den avgörande faktorn är den faktiska tidpunkten för utbetalningen eller den tidpunkt då rätten till stöd uppkom och inte deklarationen.
107. Kommissionen har förklarat att inspektörernas iakttagelser avser budgetåren 1995, 1996 och 1997. De grekiska myndigheterna erhöll det skriftliga meddelandet genom en skrivelse av den 22 juli 1997, det vill säga inom 24‑månadersperioden.
108. Av denna skrivelse, som har ingivits till domstolen,(76) framgår att Grekland i juni eller juli 1997 underrättades om resultaten av åtminstone de kontroller som genomfördes år 1997.(77) I skrivelsen, som hade rubriken ”Avslutande av räkenskaperna för garantisektionen vid EUGFJ för åren 1996 och 1997 inom köttsektorn”, nämns kontrollerna på plats år 1997 och en sammanfattning ges av de många problem som konstaterades (särskilt underlåtenheten att upprätta register avseende förändringar i djurbesättningarna, det faktum att mycket få eller inga kontroller på plats genomfördes, avsaknaden av riskanalys, godtagandet av muntliga anmälningar om minskningar i djurbesättningarna och frånvaron av kontroller av mjölkproduktionen hos producenter av tunga tackor). Kommissionen gjorde därefter följande uttalande:
”Resultaten av denna utredning meddelas med hänvisning till artikel 8 i kommissionens förordning (EG) nr 1663/95. Kommissionen anser av de skäl som anges i punkterna 1, 2, 3 och 4 i denna skrivelse att de grekiska myndigheterna inte helt har uppfyllt kraven i förordningarna nr 3887/92 och nr 2700/93. De anser att korrigerande åtgärder och förbättringar i fråga om rutinerna skall genomföras inom följande områden …
Mot bakgrund av den allvarliga karaktären av dessa resultat har kommissionen för avsikt att föreslå att undanta vissa av de utgifter som deklarerats enligt artikel 7.1 i kommissionens förordning (EG) nr 296/96(78) från gemenskapsfinansiering under högst 24 månader före det formella mottagandet av denna skrivelse (på grekiska). Vilken del av utgifterna som skall undantas kommer mot bakgrund av ert svar på denna skrivelse att fastställas på grundval av de relevanta bestämmelserna i artikel 5.2 c i rådets förordning (EEG) nr 729/70. Enligt artikel 8 i kommissionens förordning (EG) nr 1663/95 skall ert svar på denna skrivelse inkomma inom en tvåmånadersperiod från det formella mottagandet av denna skrivelse (på grekiska). Efter utgången av denna period, och sedan ett eventuellt svar som mottagits inom denna period har granskats, kommer ett möte föreslås innan kommissionen formellt meddelar sina slutsatser.”
109. Enligt min uppfattning tillgodoses lagstiftningens krav, såsom de tolkats av domstolen, fullt ut genom denna skrivelse. Dels anges otvetydigt att skrivelsen är ett meddelande i den mening som avses i artikel 8.1 i förordning nr 1663/95, dels nämns uttryckligen att 24-månadersperioden har inletts.
110. Grekland har gjort gällande att kommissionens skrivelse av år 1997 endast gällde regleringsåren 1996 och 1997 och inte regleringsåret 1995. Detta är dock uppenbart felaktigt. I skrivelsen hänvisas upprepade gånger till regleringsåren 1995 och 1996. Visserligen har skrivelsen rubriken ”Avslutande av räkenskaperna för garantisektionen vid EUGFJ för åren 1996 och 1997 inom köttsektorn” men detta överensstämmer med vad som tycks vara en gängse praxis att hänvisa både till det budgetår som avslutet avser (EUGFJ:s budgetår löper från den 16 oktober till den 15 oktober) och regleringsåret för den berörda sektorn (i fråga om får- och getkött börjar regleringsåret den första måndagen i januari och slutar dagen före denna dag följande år(79) ).
111. Eftersom den relevanta dagen är dagen då utgifter verkställdes, kan det finnas fog för den grekiska regeringens argument att korrigeringarna avseende utgifterna för år 1995 inte påförts i rätt tid. Den grekiska regeringen kan dock inte endast utgå från den tidpunkt då utgiften verkställdes, utan att även beakta den tidpunkt då den tillställde kommissionen relevant och tillräcklig information om dessa utgifter, och därmed gjorde det möjligt för kommissionen att avsluta räkenskaperna. En medlemsstat kan endast göra anspråk på det skydd som ges genom denna 24-månaders uteslutningsperiod om medlemsstaten själv fullgör sina skyldigheter enligt gemenskapsbestämmelserna, särskilt i fråga om att frivilligt inkomma med uppgifter som är nödvändiga för kontrollen.(80) Av skrivelsen framgår klart att den grekiska regeringen vid den tidpunkt då skrivelsen upprättades (i juni eller juli 1997) inte hade tillhandahållit godtagbar statistik angående kontrollerna på plats, det enda relevanta området för anmärkningar som gällde regleringsåret 1995. Under dessa omständigheter kan inte den grekiska regeringen åberopa skydd enligt bestämmelsen om 24-månadersperioden.
112. Av ovan angivna skäl kan inget av de påståenden som framförts av den grekiska regeringen avseende det 10-procentiga avdrag som påfördes utgifterna inom får- och getsektorn i vissa andra områden än Rethymnon godtas.
Förslag till avgörande
113. Mot bakgrund av ovanstående överväganden föreslår jag att domstolen skall
1) ogilla talan, och
2) förplikta sökanden att ersätta rättegångskostnaderna.
(1) .
(2)
–	EGT L 200, s. 28.
(3)
–	Rådets förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april 1970 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken (EGT L 94, s. 13; svensk specialutgåva, område 3, volym 3, s. 23), i dess lydelse enligt bland annat rådets förordning (EG) nr 1287/95 av den 22 maj 1995 (EGT L 125, s. 1). Förordning nr 729/70 ersattes, med tillämpning på utgifter som betalas från och med den 1 januari 2000, av rådets förordning (EG) nr 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken (EGT L 160, s. 103).
(4)
–	Artiklarna 1.3 och 3.1.
(5)
– Artikel 5.2 c andra, tredje, fjärde och femte styckena.
(6)
–	De relevanta bestämmelserna för var och en av de sektorer som berörs av Greklands ansökan anges i rubriken till det berörda avsnittet i detta förslag till avgörande.
(7)
–	Kommissionens förordning (EG) nr 1663/95 av den 7 juli 1995 (EGT L 158, s. 6).
(8)
–	Se, exempelvis, dom av den 24 januari 2002 i mål C-118/99, Frankrike mot kommissionen (REG 2002, s. I-747), punkt 38.
(9)
–	Se, exempelvis, dom av den 9 januari 2003 i mål C-157/00, Grekland mot kommissionen (REG 2003, s. I-153), punkt 44.
(10)
–	Se, exempelvis, dom av den 18 april 2002 i mål C-332/00, Belgien mot kommissionen (REG 2002, s. I-3609), punkt 46.
(11)
–	Se, exempelvis, domen i målet Belgien mot kommissionen (ovan fotnot 10), punkt 35.
(12)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkterna 11 och 12.
(13)
–	Se, exempelvis, dom av den 21 mars 2002 i mål C-130/99, Spanien mot kommissionen (REG 2002, s. I-3005), punkt 87.
(14)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkterna 16?17, och dom av den 18 september 2003 i mål C-331/00, Grekland mot kommissionen (REG 2003, s. I-0000), punkt 66.
(15)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkt 18.
(16)
–	Se, exempelvis, domen i målet Spanien mot kommissionen (ovan fotnot 13), punkt 42.
(17)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkt 37.
(18)
–	Se, exempelvis, domen i målet Spanien mot kommissionen (ovan fotnot 13), punkt 44.
(19)
–	Se, exempelvis, domen i målet Frankrike mot kommissionen (ovan fotnot 8), punkt 54, och dom av den 14 mars 2002 i mål C-132/99, Nederländerna mot kommissionen (REG 2002, s. I-2709), punkt 39.
(20)
–	Dom av den 24 januari 2002 i mål C-170/00, Finland mot kommissionen (REG 2002, s. I-1007), punkt 27.
(21)
–	Domen i målet Spanien mot kommissionen (ovan fotnot 13), punkterna 133 och 134. Se även punkt 41 i förslag till avgörande av generaladvokaten Tizzano i mål C-158/00, Luxemburg mot kommissionen (REG 2002, s. I-5373), i vilket dom meddelades den 13 juni 2002, och punkterna 50 och 59 i förslag till avgörande av generaladvokaten Geelhoed i målet Finland mot kommissionen (ovan fotnot 20).
(22)
–	Dom av den 11 september 2003 i mål C-331/01, Spanien mot kommissionen (REG 2003, s. I‑0000), punkterna 60 och 65.
(23)
–	Som ersätter kommissionens dokument VI/216/93 av den 3 juni 1993. 1997 års riktlinjer är tillämpliga på beslut som fattas efter den 8 december 1997.
(24)
–	För nyligen avkunnade domar, se domen i målet Frankrike mot kommissionen (ovan fotnot 8), punkt 49, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkt 115, och domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 14), punkt 73, och för en genomgång av domstolens ståndpunkt punkterna 21?25 i generaladvokaten Geelhoeds förslag till avgörande i mål C-375/99, Spanien mot kommissionen, i vilket dom meddelades den 13 september 2001 (REG 2001, s. I-5983).
(25)
–	Dokument AGRI/17537/01-Fr-Slutlig.
(26)
–	Rådets förordning (EG) nr 1554/95 av den 29 juni 1995 (EGT L 148, s. 48).
(27)
–	Kommissionens förordning (EEG) nr 1201/89 av den 3 maj 1989 (EGT L 123, 1989, s. 23; svensk specialutgåva, område 3, volym 29, s. 40), ändrad särskilt genom kommissionens förordning (EEG) nr 1437/96 av den 23 juli 1996 (EGT L 184, s. 29).
(28)
–	Se fotnot 27.
(29)
– Första och andra skälen.
(30)
–	Nomos: Grekland är uppdelat i 52 nomoi.
(31)
–	Kommissionens förordning (EEG) nr 2911/90 av den 3 maj 1989 (EGT L 278, 1990, s. 35; svensk specialutgåva, område 3, volym 7, s. 40), ändrad särskilt genom kommissionens förordning (EEG) nr 2614/95 av den 9 november 1995 (EGT L 268, s. 29).
(32)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkterna 17 och 18.
(33)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkt 18.
(34)
–	Se punkt 26 ovan, se även punkt 28.
(35)
–	Rådets förordning (EEG) nr 154/75 av den 21 januari 1975 om inrättandet av ett register över olivodlingar i de olivoljeproducerande medlemsstaterna (EGT L 19, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 6, s. 42), i dess lydelse särskilt enligt rådets förordning (EEG) nr 3453/80 av den 22 december 1980 (EGT L 360, s. 15; svensk specialutgåva, område 3, volym 12, s. 248), och rådets förordning (EEG) nr 3788/85 av den 20 december 1985 (EGT L 367, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 20, s. 33).
(36)
–	Rådets förordning (EEG) nr 2261/84 av den 17 juli 1984 (EGT L 208, s. 3; svensk specialutgåva, område 3, volym 17, s. 252).
(37)
–	Kommissionens förordning (EEG) nr 3061/84 av den 31 oktober 1984 (EGT L 288, s. 52; svensk specialutgåva, område 3, volym 18, s. 59), ändrad särskilt genom kommissionens förordning (EEG) nr 98/89 av den 17 januari 1989 (EGT L 14, s. 14; svensk specialutgåva, område 3, volym 28, s. 113).
(38)
–	Återgiven i punkt 6 ovan.
(39)
–	Se punkterna 18?22 ovan.
(40)
–	Förslag till avgörande av den 14 mars 1996 i mål C-50/94, Grekland mot kommissionen (REG 1996, s. I-3331), punkt 49.
(41)
–	Dom av den 29 januari 1998 i mål C-61/95, Grekland mot kommissionen (REG 1998, s. I-207), punkterna 12 och 13.
(42)
–	Domar av den 13 juli 2000 i mål C-46/97, Grekland mot kommissionen (REG 2000, s. I-5719), punkterna 12 och 16, och i mål C-243/97, Grekland mot kommissionen (REG 2000, s. I-5813), punkt 14.
(43)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen, (ovan fotnot 9), punkt 16.
(44)
–	Dom av den 11 januari 2001 i mål C-247/98, Grekland mot kommissionen (REG 2001, I-1), punkterna 13 och 14.
(45)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkt 17.
(46)
–	Se, exempelvis, domen i målet Frankrike mot kommissionen (ovan fotnot 8), punkt 54.
(47)
–	Se, exempelvis, dom av den 21 mars 2002 i mål C-130/99, Spanien mot kommissionen (REG 2002, s. I-3005), punkt 87.
(48)
–	Rådets förordning (EEG) nr 2392/86 av den 24 juli 1986 om upprättandet av ett gemenskapsregister över vinodlingar (EGT L 208, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 21, s. 173), i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 1631/98 (EGT L 210, s. 14).
(49)
–	I dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 2475/94 av den 13 oktober 1994 (ovan fotnot 31) (EGT L 264, s. 6; svensk specialutgåva, område 3, volym 61, s. 118).
(50)
– I den engelska texten anges felaktigt ”areas”.
(51)
–	Se fotnot 7.
(52)
–	Kommissionens förordning (EG) nr 1456/97 av den 25 juli 1997 (EGT L 199, s. 4).
(53)
–	Rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 (EGT L 179, s. 1).
(54)
–	Se artikel 82.
(55)
–	Trettioförsta skälet och artiklarna 2.3, 6.2, 11.4 och 16.
(56)
–	Kommissionens förordning (EG) nr 1621/99 av den 22 juli 1999 (EGT L 192, s. 21).
(57)
–	Se punkterna 57 och 58 ovan.
(58)
–	Se punkterna 65 och 66 ovan.
(59)
–	Se artiklarna 13.1 och 16.
(60)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkt 18, och i målet Spanien mot kommissionen (ovan fotnot 13), punkt 42.
(61)
–	Se fotnot 52.
(62)
–	EGT L 208, s. 19.
(63)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkt 18, och i målet Spanien mot kommissionen (ovan fotnot 13), punkt 42.
(64)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkt 18.
(65)
–	Kommissionens förordning (EEG) nr 3887/92 av den 23 december 1992 (EGT L 391, s. 36; svensk specialutgåva, område 3, volym 47, s. 107).
(66)
–	Kommissionens förordning (EEG) nr 2700/93 av den 30 september 1993 (EGT L 245, s. 99; svensk specialutgåva, område 3, volym 52, s. 212), i dess lydelse särskilt enligt kommissionens förordning (EG) nr 279/94 av den 8 februari 1994 (EGT L 37, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 56, s. 34).
(67)
–	Se punkterna 18?22 ovan.
(68)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkt 37.
(69)
–	Se, exempelvis, domen i målet Spanien mot kommissionen (ovan fotnot 13), punkt 44.
(70)
–	Återgiven i punkt 6 ovan.
(71)
–	Se punkt 107 nedan.
(72)
–	Se punkt 35 ovan.
(73)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkterna 16 och 17.
(74)
–	Artikel 4 i förordning nr 2700/93.
(75)
–	Se, exempelvis, domen i målet Grekland mot kommissionen (ovan fotnot 9), punkt 18.
(76)
–	Bilaga 11 till svaromålet.
(77)
–	Handlingen tycks vara daterad två gånger, den 12 juni 1997 och den 3 juli 1997, medan kommissionen har hänvisat till den 22 juli 1997. Eventuellt avser de tre datumen det engelska utkastet, den grekiska översättningen och den dag skrivelsen inkom till de grekiska myndigheterna.
(78)
– Den bestämmelsen har följande lydelse: ”De utgifter som meddelas för en månad skall motsvara de faktiska utbetalningarna och inbetalningarna under den månaden. De kan omfatta justeringar av de uppgifter som meddelats för föregående månader under samma budgetår. För räkenskapsåret ’n’ skall de utbetalningar som verkställts av medlemsstaterna från och med den 16 oktober år ’n-1’ till och med den 15 oktober år ’n’ beaktas.”
(79)
–	Artikel 3.3 i rådets förordning (EEG) nr 3013/89 av den 25 september 1989 om den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött (EGT L 289, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 30, s. 151).
(80)
–	Domen i målet Spanien mot kommissionen (ovan fotnot 22), punkterna 60 och 65.