FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (avdelningen för överklaganden)
den 5 mars 2008
Mål T‑414/06 P
Philippe Combescot
mot
Europeiska gemenskapernas kommission
”Överklagande – Personalmål – Tjänstemän – Avvisning av talan vid personaldomstolen – Tidsfrist för väckande av talan”
Saken: Överklagande av Europeiska unionens personaldomstols dom (andra avdelningen) av den 19 oktober 2006 i mål F-114/05, Combescot
mot kommissionen (ännu ej publicerad i rättsfallssamlingen), med begäran om ogiltigförklaring av denna dom.
Avgörande: Överklagande ogillas. Philippe Combescot skall bära sin rättegångskostnad och ersätta kommissionens rättegångskostnad.
Sammanfattning
Tjänstemän – Talan – Tidsfrister – Uttryckligt beslut att avslå klagomålet som fattats inom svarsfristen men inte delgetts
(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 90.2 och 91.3)
Enligt det system av rättsmedel som inrättats genom artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna gäller, att om ett uttryckligt
avslagsbeslut som fattas inom den i artikel 90.2 angivna tidsfristen inte meddelas inom denna frist, ska detta anses vara
ett tyst avslag som innebär att en tidsfrist på tre månader för att anföra klagomål börjar löpa.
Den tolkningen är fullt förenlig med syftet med fristerna för att inge klagomål och väcka talan, som är att vid gemenskapsinstitutionerna
skydda rättssäkerheten, som är oundgänglig för deras goda funktion, genom att förhindra att gemenskapsrättsakter som medför
rättsverkningar kan komma att ifrågasättas ett obegränsat antal gånger. Dessa tidsfrister utgör tvingande rätt, vilken parterna
och rätten inte förfogar över.
En sådan tolkning är inte heller till nackdel för tjänstemannens rätt till rättsligt skydd eller för dennes rätt till försvar,
som tillgodoses i tillräcklig mån genom tjänstemannens möjlighet att väcka talan mot en rättsakt som går honom emot, inom
tre månader från det tysta avslaget på klagomålet.
(se punkterna 39, 43 och 44)
Hänvisning till domstolen den 7 juli 1971, 79/70, Müllers mot CES, REG 1971, s. 689, punkt 18; domstolen den 17 februari 1972,
40/71, Richez-Parise mot kommissionen, REG 1972, s. 73, punkt 6; domstolen den 12 juli 1984, 227/83, Moussis mot kommissionen,
REG 1984, s. 3133, punkt 12