62006CJ0310_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I mål C‑310/06,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Gerechtshof te Amsterdam (Nederländerna) genom beslut av den 15 juni 2006, som inkom till domstolen den 14 juli 2006, i målet
F.T.S. International BV
mot
Belastingdienst – Douane West,
meddelar
DOMSTOLEN (tredje avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden A. Rosas samt domarna J. Klučka, J.N. Cunha Rodrigues, P. Lindh (referent) och A. Arabadjiev,
generaladvokat: P. Mengozzi,
justitiesekreterare: förste handläggaren M. Ferreira,
efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 19 april 2007,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
– F.T.S. International BV, genom H.C. de Bie och M. Ouwehand, advocaten,
– Nederländernas regering, genom H.G. Sevenster och P. van Ginneken, båda i egenskap av ombud,
– Italiens regering, genom I.M. Braguglia, i egenskap av ombud, biträdd av G. Albenzio, avvocato dello Stato,
– Europeiska gemenskapernas kommission, genom J. Hottiaux och S. Schonberg, båda i egenskap av ombud, biträdda av F. Tuytschaever och F. Wijckmans, advocaten,
med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet utan förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1. Begäran om förhandsavgörande avser giltigheten av rådets förordning (EG) nr 1223/2002 av den 8 juli 2002 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen (EGT L 179, s. 8).
2. Begäran har framställts i ett mål mellan F.T.S. International BV (nedan kallat FTS) och Belastingdienst – Douane West (den behöriga tullmyndigheten i västra Nederländerna) och avser tullklassificeringen av styckningsdelar av kyckling, benfria, frysta som saltats.
Tillämpliga bestämmelser
Internationell rätt
3. Internationella konventionen om systemet för harmoniserad varubeskrivning och kodifiering (nedan kallat Harmoniserade systemet eller HS), vilken ingicks i Bryssel den 14 juni 1983, samt ändringsprotokollet därtill av den 24 juni 1986 (nedan kallad HS-konventionen), godkändes i Europeiska ekonomiska gemenskapens namn genom rådets beslut 87/369/EEG av den 7 april 1987 (EGT L 198, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 12, s. 3).
4. Enligt artikel 3.1 i HS-konventionen förbinder sig varje fördragsslutande part att se till att dess tulltaxenomenklatur och statistik överensstämmer med Harmoniserade systemet, använda alla nummer och undernummer i Harmoniserade systemet, utan tillägg eller förändring, och därtill hörande nummerkoder, och följa den numeriska ordningsföljden i Harmoniserade systemet. I samma bestämmelse föreskrivs att varje fördragsslutande part också förbinder sig att tillämpa de allmänna reglerna för tolkningen av Harmoniserade systemet och alla anmärkningar till avdelningar, kapitel och undernummer samt att inte ändra omfattningen av desamma.
5. Tullsamarbetsrådet (nu Världstullorganisationen), upprättad genom en internationell konvention, undertecknad i Bryssel den 15 december 1950, godkände, enligt villkoren i artikel 8 i HS-konventionen, de förklarande anmärkningarna till HS som HS-kommittén antagit, enligt artikel 6 i densamma.
6. Förklarande anmärkning till HS-nummer 0207 med rubriken ”Kött och ätbara slaktbiprodukter av fjäderfä enligt nr 0105, färska, kylda eller frysta” har följande lydelse:
”Detta nummer omfattar endast kött och ätbara slaktbiprodukter, färska, kylda eller frysta, av sådant fjäderfä som i levande tillstånd klassificeras enligt nr 0105. …”
7. I förklarande anmärkning till HS-nummer 0210 med rubriken ”Kött och ätbara slaktbiprodukter, saltade, i saltlake, torkade eller rökta; ätbart mjöl av kött eller slaktbiprodukter” anges följande:
”Detta nummer omfattar alla slag av kött och ätbara slaktbiprodukter som har behandlats på de sätt som beskrivs i numret, med undantag av svinfett, inte innehållande magert kött och fjäderfäfett inte utsmält eller på annat sätt extraherat (nr 0209) …”
De gemenskapsrättsliga bestämmelserna
8. Den version av Kombinerade nomenklaturen (nedan kallad KN eller Kombinerade nomenklaturen) som gäller från och med den 1 januari 2003 är den som framgår av kommissionens förordning (EG) nr 1832/2002 av den 1 augusti 2002 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EGT L 290, s. 1). Del 2 i Kombinerade nomenklaturen innehåller en avdelning I med rubriken ”Levande djur; animaliska produkter” och kapitel 2 i samma avdelning har rubriken ”Kött och andra ätbara slaktbiprodukter”.
9. KN-nummer 0207 har följande lydelse:
”0207	Kött och ätbara slaktbiprodukter av fjäderfä enligt nr 0105, färska, kylda eller frysta:
– Av höns av arten Gallus domesticus :
…
0207 14 	– – Styckningsdelar samt slaktbiprodukter, frysta:
– – – Styckningsdelar:
0207 14 10	– – – – Benfria
– – – – Med ben:
...”
10. KN-nummer 0210 har följande lydelse:
”0210	Kött och ätbara slaktbiprodukter, saltade, i saltlake, torkade eller rökta; ätbart mjöl av kött eller slaktbiprodukter:
– Kött av svin:
…
0210 20	– Kött av nötkreatur eller andra oxdjur:
…
– Andra slag, inbegripet ätbart mjöl av kött eller slaktbiprodukter:
…
0210 99 	– – Annat:
– – – Kött:
0210 99 10– – – – Kött av häst, saltat, i saltlake eller torkat
– – – – Kött av får eller get:
…
0210 99 31	– – – – Av ren
0210 99 39	– – – – Annat
…”
11. I kompletterande anmärkning 7 till kapitel 2 i dess lydelse enligt förordning nr 1832/2002 anges följande:
”Med kött och ätbara slaktbiprodukter, saltade, i saltlake, i nr 0210 förstås kött och ätbara slaktbiprodukter som saltats djupgående och enhetligt i alla delar, med ett totalt saltinnehåll av minst 1,2 viktprocent.”
12. Europeiska gemenskapernas kommission har enligt rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EGT L 256, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 13, s. 22) behörighet att klarlägga innehållet i ett tulltaxenummer. I artikel 9.1 i förordningen föreskrivs således följande:
”Åtgärder som hänför sig till de frågor som anges nedan skall vidtas i enlighet med det förfarande som definieras i artikel 10:
a) Tillämpning av den kombinerade nomenklaturen och Taric [integrerad tulltaxa för Europeiska gemenskaperna], särskilt beträffande
– klassificeringen av varor i de nomenklaturer som avses i artikel 8,
– de förklarande kommentarerna.
b) Ändringar av den kombinerade nomenklaturen för att tillgodose ändrade behov vad gäller statistik eller handelspolitik.
...
d) Ändringar av den kombinerade nomenklaturen och anpassningar av tullsatser i enlighet med de beslut som fattats av rådet eller kommissionen.
e) Ändringar av den kombinerade nomenklaturen för att anpassa denna i enlighet med teknologisk eller kommersiell utveckling eller för harmonisering eller förtydligande av texter.
…”
13. Artikel 9 i förordning nr 2658/87 utgör grunden för förordning nr 1223/2002. I förordning nr 1223/2002 föreskrivs att följande varor skall klassificeras enligt KN-nummer 0207:
>lt>1
14. Genom kommissionens förordning nr 1871/2003 av den 23 oktober 2003 om ändring av bilaga I till förordning nr 2658/87 (EUT L 275, s. 5), som trädde i kraft den 14 november 2003 ersattes kompletterande anmärkning 7 i kapitel 2 i avdelning I i del 2 i Kombinerade nomenklaturen med följande text:
”Med kött och ätbara slaktbiprodukter, saltade, i saltlake i nr 0210 förstås kött och ätbara slaktbiprodukter som saltats djupgående och enhetligt i alla delar och som har ett totalt saltinnehåll av minst 1,2 viktprocent förutsatt att det är saltningen som säkerställer varaktig konservering.”
15. Världshandelsorganisationens (WTO) tvistelösningsorgan angav den 27 september 2005 att styckningsdelar av kyckling, benfria, frysta med ett saltinnehåll på 1,2–3 viktprocent borde klassificeras enligt KN-nummer 0210. Kommissionen antog till följd av ovannämnda rekommendation förordning (EG) nr 949/2006 av den 27 juni 2006 om ändring av bilaga I till förordning nr 2658/87 (EUT L 174, s. 3). Genom förordning nr 949/2006, som trädde i kraft samma dag den antagits, upphävdes förordning nr 1223/2002, och kompletterande anmärkning 7 i kapitel 2 i avdelning I i del 2 i Kombinerade nomenklaturen ersattes med följande bestämmelse:
”Med kött och ätbara slaktbiprodukter, saltade, i saltlake, enligt undernummer 0210 11–0210 93 avses kött och ätbara slaktbiprodukter som saltats djupgående och enhetligt i alla delar och som har ett totalt saltinnehåll av minst 1,2 viktprocent, förutsatt att det är saltningen som säkerställer varaktig konservering. Med kött och ätbara slaktbiprodukter, saltade, i saltlake, enligt undernummer 0210 99 avses kött och ätbara slaktbiprodukter som saltats djupgående och enhetligt i alla delar och som har ett totalt saltinnehåll av minst 1,2 viktprocent.”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
16. FTS importerade den 5 augusti 2003–11 augusti 2003 styckningsdelar av kyckling, benfria, frysta från Brasilien med ett saltinnehåll på 1,4–2,9 viktprocent till Nederländerna.
17. I enlighet med förordning nr 1223/2002 klassificerade de nederländska tullmyndigheterna varorna enligt undernummer 0207 14 10. Belastingdienst – Douane West avslog FTS:s klagomål att varorna skulle klassificeras enligt undernummer 0210 99 39. FTS väckte därför talan mot tullmyndighetens beslut vid tullavdelningen vid Gerechtshof te Amsterdam.
18. Gerechtshof te Amsterdam bedömde att förordning nr 1223/2002, som var tillämplig vid den tidpunkt när de faktiska omständigheterna i målet vid den nationella domstolen ägde rum, var oförenlig med kompletterande anmärkning 7 i kapitel 2 i avdelning I i del 2 i Kombinerade nomenklaturen, i dess vid denna tidpunkt gällande lydelse enligt förordning nr 1832/2002, och beslutade därför att vilandeförklara målet och att hänskjuta följande tolkningsfråga till domstolen med begäran om förhandsavgörande:
”Är förordning nr 1223/2002 … giltig? ”
Prövning av tolkningsfrågan
19. FTS har hävdat att förordning nr 1223/2002 är ogiltig och har bland annat påpekat att förordningen är oförenlig med kompletterande anmärkning 7 i kapitel 2 i bilaga I i del 2 i Kombinerade nomenklaturen samt med de förklarande anmärkningarna till HS-numren 0207 och 0210. I dessa HS-nummer anges att kött som har saltats skall klassificeras enligt nummer 0210, vilket även överensstämmer med den bedömning som gjordes av WTO:s tvistelösningsorgan.
20. Den nederländska och den italienska regeringen samt kommissionen anser däremot att förordning nr 1223/2002 är giltig. De har hävdat att styckningsdelar av kyckling, benfria, frysta som saltats djupgående och enhetligt i alla delar och som har ett saltinnehåll på 1,2–1,9 viktprocent skall klassificeras enligt KN‑nummer 0207. Kommissionen har tillfogat att det saknar betydelse för frågan huruvida förordning nr 1223/2002 är gemenskapsrättsligt giltig om den är oförenlig med WTO-reglerna. WTO-reglerna har nämligen inte direkt effekt och kommissionen har i detta sammanhang hänvisat till dom av den 23 november 1999 i mål C‑149/96, Portugal mot rådet, REG 1999, s. I‑8395, och av den 1 mars 2005 i mål C‑377/02, Van Parys, REG 2005, s. I‑1465.
21. Domstolen erinrar inledningsvis om att rådet enligt fast rättspraxis har tillerkänt kommissionen ett stort utrymme för att, i samarbete med tullexperter från medlemsstaterna, efter eget skön precisera innehållet i de tulltaxenummer som skall beaktas vid klassificeringen av en viss vara. Den behörighet som kommissionen har att besluta om åtgärder i enlighet med artikel 9.1 a, b, d och e i förordning nr 2658/87 innebär emellertid inte att den har behörighet att ändra innehållet i de tulltaxenummer som har fastställts på grundval av HS, som har inrättats genom konventionen, vars räckvidd gemenskapen enligt artikel 3 har åtagit sig att inte ändra (se dom av den 14 december 1995 i mål C‑267/94, Frankrike mot kommissionen, REG 1995, s. I‑4845, punkterna 19 och 20, och av den 27 april 2006 i mål C‑15/05, Kawasaki Motors Europe, REG 2006, s. I‑3657, punkt 35).
22. Frågan är således huruvida kommissionen genom att anta förordning nr 1223/2002 har ändrat KN-nummer 0210 och därmed överskridit sin behörighet enligt artikel 9 i förordning nr 2658/87.
23. I kompletterande anmärkning 7 i kapitel 2 i bilaga I i del 2, i den lydelse som var gällande vid den tidpunkt när de faktiska omständigheterna i målet vid den nationella domstolen ägde rum, föreskrivs endast att med ”saltade” i den mening som avses i KN-nummer 0210 skall förstås ”kött och ätbara slaktbiprodukter som saltats djupgående och enhetligt i alla delar, med ett saltinnehåll av minst 1,2 viktprocent”. Följaktligen skall styckningsdelar av kyckling, benfria, frysta som saltats i alla delar och vars saltinnehåll är åtminstone 1,2 viktprocent klassificeras enligt nummer 0210 enligt denna bestämmelse.
24. Om varor vars saltinnehåll ligger mellan 1,2–1,9 viktprocent skall klassificeras enligt undernummer 0207 14 10 medför det att tröskeln för saltinnehåll hos varor som skall klassificeras enligt nummer 0210 har höjts genom förordning nr 1223/2002 till ett saltinnehåll över 1,9 viktprocent, så att varor vars saltinnehåll ligger mellan 1,2–1,9 viktprocent och som hittills klassificerats enligt nummer 0210 inte längre skall göra det utan klassificeras enligt undernummer 0207 14 10 med höjd tullsats som följd.
25. Genom att klassificera kycklingkött vars saltinnehåll ligger mellan 1,2–1,9 viktprocent enligt undernummer 0207 14 10 har kommissionen begränsat räckvidden för nummer 0210 och följaktligen överskridit sin behörighet enligt artikel 9 i förordning nr 2658/87. Förordning nr 1223/2002 skall således ogiltigförklaras.
26. För att den hänskjutande domstolen skall få ett användbart svar, som möjliggör för den att döma i målet skall det prövas hur de berörda varorna i målet vid den nationella domstolen skall klassificeras.
27. Det framgår av fast rättspraxis att, av hänsyn till rättssäkerheten och i syfte att underlätta kontroll, det avgörande kriteriet för klassificering av varor i allmänhet skall vara deras objektiva kännetecken och egenskaper, såsom de definieras i rubriken till numret i KN och i anmärkningarna till avdelningarna eller kapitlen (dom av den 16 september 2004 i mål C‑396/02, DFDS, REG 2004, s. I‑8439, punkt 27, och av den 15 september 2005 i mål C‑495/03, Intermodal Transports, REG 2005, s. I‑8151, punkt 47).
28. Det framgår av den första allmänna bestämmelsen för tolkning av Kombinerade nomenklaturen att varors rättsenliga klassificering bestäms med ledning av lydelsen av HS-numren, av anmärkningarna till avdelningarna eller kapitlen och, om inte annat föreskrivs i HS-numren eller i anmärkningarna, med ledning av de andra allmänna bestämmelserna för tolkning. I den tredje allmänna bestämmelsen för tolkning av Kombinerade nomenklaturen, som avser just den situation att varor kan klassificeras enligt flera nummer, anges att ”[d]et HS-nummer som har den mest specificerade varubeskrivningen skall tillämpas framför ett HS-nummer som har en mera allmän varubeskrivning”.
29. I nummer 0207 avses ”[k]ött och ätbara slaktbiprodukter av fjäderfä enligt nr 0105 färska, kylda eller frysta”. Det varken föreskrivs eller utesluts genom numrets rubrik eller innehåll att det skall tillämpas på saltat kött.
30. I nummer 0210 däremot avses ”[k]ött och ätbara slaktbiprodukter, saltade, i saltlake, torkade eller rökta; ätbart mjöl av kött eller slaktbiprodukter” För dessa varor föreskrivs det i kompletterande anmärkning 7 i kapitel 2 i bilaga I i del 2 i Kombinerade nomenklaturen, i dess lydelse enligt förordning nr 1832/2002, att varorna skall ha ett totalt saltinnehåll av minst 1,2 viktprocent, och det föreskrivs dessutom att de skall ha ”saltats djupgående och enhetligt i alla delar”.
31. Vid den tidpunkt när de faktiska omständigheterna i målet vid den nationella domstolen ägde rum klassificerades de styckningsdelar av kyckling, benfria, frysta, som saltats djupgående och enhetligt i alla delar, med ett totalt saltinnehåll av minst 1,2 viktprocent enligt undernummer 0210 99 39 i Kombinerade nomenklaturen.
32. Kommissionen ansåg emellertid att nummer 0210 endast avser kött som har saltats i konserveringssyfte. Om konserveringen däremot möjliggörs av frysningen skall köttet klassificeras enligt nummer 0207, oavsett om det är saltat eller inte. Kommissionen har i detta sammanhang hänvisat till dom av den 17 mars 1983 i mål 175/82, Dinter, REG 1983, s. 969, och av den 27 maj 1993 i mål C‑33/92, Gausepohl-Fleisch, REG 1993, s. I‑3047.
33. Argumentet kan inte godtas. Det föreskrivs nämligen inte uttryckligen i någon bestämmelse i Kombinerade nomenklaturen, som var tillämplig vid den tidpunkt när de faktiska omständigheterna i målet vid den nationella domstolen ägde rum, att klassificering enligt nummer 0210 var avhängig av om syftet med saltningen var en varaktig konservering av det berörda köttet. Vad beträffar relevansen av domarna i de ovannämnda målen Dinter och Gausepohl-Fleisch skall det påpekas att dessa avgöranden avsåg andra faktiska omständigheter än dem som gäller i målet vid den nationella domstolen, såtillvida att det inte har antagits någon bestämmelse som motsvarar kompletterande anmärkning 7 i kapitel 2 i avdelning I i del 2 i Kombinerade nomenklaturen för att klargöra räckvidden av termen ”saltade” i den mening som avses i nummer 0210 (se analogt dom av den 8 februari 1990 i mål C‑233/88, van de Kolk, REG 1990, s. I‑265, punkterna 14 och 15).
34. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att klassificera de varor som avses i målet vid den nationella domstolen mot bakgrund av vad som anförts ovan.
35. Svaret till den hänskjutande domstolen är således att förordning nr 1223/2002 är ogiltig.
Rättegångskostnader
36. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Domslut
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (tredje avdelningen) följande:
Kommissionens förordning (EG) nr 1223/2002 av den 8 juli 2002 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen är ogiltig.