61996CC0159_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1 Portugalin tasavalta vaatii nyt käsiteltävässä kanteessa EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan "poikkeuksellisten joustojen" käytännön, jota komissio kantajana olevan valtion mukaan noudattaa hallinnoidessaan kolmansista maista peräisin olevien, yhteisöön tuotavien tekstiili- ja vaatetustuotteiden tuonnin määrällisiä rajoituksia, ja tarkemmin sanoen kumoamaan komission päätöksen Kiinasta peräisin olevien tekstiili- ja vaatetustuotteiden tuonnin määrällisten rajoitusten ylittämisen sallimisesta vuonna 1995.
I Asiaa koskevat oikeussäännöt
Kansainväliset sopimukset
Monenväliset sopimukset
2 Tekstiilialan ensimmäiset yleiset säännöt vahvistettiin kansainvälistä tekstiilikauppaa koskevalla 20 päivänä joulukuuta 1973 tehdyllä, yleisesti "monikuitusopimukseksi" kutsutulla monenvälisellä järjestelyllä.(1) Kyseinen sopimus tuli voimaan 1.1.1974 ja pysyi voimassa sen voimassaolon jatkamisesta tehtyjen useiden sopimusten(2) johdosta 31.12.1994 saakka.
3 Monikuitusopimuksen tavoitteena on "kaupan laajentaminen, tämän kaupan esteiden vähentäminen sekä tekstiilituotteiden maailmankaupan lisääntyvä vapauttaminen; samanaikaisesti on turvattava tämän kaupan tasainen ja tasapuolinen kehitys ja vältettävä häiriöitä kansallisilla markkinoilla ja tuoja- sekä viejämaiden yksittäisillä tuotantolinjoilla" (1 artiklan 2 kappale). Tätä varten sopimuksessa määrätään, että "osallistuvat maat voivat kuitenkin tämän sopimuksen perustavoitteiden ja periaatteiden mukaisesti solmia kahdenvälisiä sopimuksia keskinäisesti hyväksyttävissä olevilla ehdoilla toisaalta poistaakseen tosiasiallisen markkinahäiriön - - uhkan tuojamaissa ja häiriön viejämaiden tekstiilikaupalle, ja toisaalta turvatakseen tekstiilikaupan laajentumisen ja tasaisen kehityksen ja osallistuvien maiden tasapuolisen kohtelun" (4 artiklan 2 kappale).
4 Punta del Estessä 20.9.1986 annetun julistuksen seurauksena aloitettiin kansainväliset neuvottelut tekstiili- ja vaatetusalan sisällyttämiseksi Gattiin, mikä merkitsi Gattin yleisten sääntöjen soveltamista tällä alalla ja siten kansallisten markkinoiden avautumista.
5 Uruguayn kierroksen päätösasiakirja hyväksyttiin 15.4.1994 Marrakechissä. Se sisältää sopimuksen Maailman kauppajärjestön (jäljempänä WTO) perustamisesta sekä useita WTO-sopimukseen liitettyjä monenvälisiä sopimuksia, joista yksi on sopimus tekstiili- ja vaatetustuotteista (jäljempänä ATC). Yhteisö liittyi tähän sopimukseen Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa (1986-1994) laadittujen sopimusten tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa 22 päivänä joulukuuta 1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/800/EY.(3)
6 ATC sisältää määräyksiä tekstiilituotteiden kansainvälisestä kaupasta 10 vuoden siirtymäkauden aikana, jonka päätyttyä tämä ala sisältyy lopullisesti Gattiin (ATC:n 1 artikla).
7 ATC:n 2 artiklan 1 kappaleen mukaan kaikki kahdenvälisissä sopimuksissa olevat määrälliset rajoitukset on ilmoitettava ATC:lla perustetulle tekstiilitarkkailuelimelle 60 päivän kuluessa kyseisen sopimuksen voimaantulosta.(4) WTO-sopimuksen voimaantulopäivästä lukien jäsenten on sisällytettävä Gattiin ATC:n soveltamisalaan kuuluvat tuotteet, jotka vuonna 1990 kattoivat vähintään 16 prosenttia kokonaistuontimäärästä (2 artiklan 6 kappale). Jäljellä olevat tuotteet sisällytetään sopimukseen kolmessa vaiheessa, jotka alkavat WTO-sopimuksen voimassaolon 37. kuukauden ensimmäisenä päivänä, 85. kuukauden ensimmäisenä päivänä ja 121. kuukauden ensimmäisenä päivänä. Kolmannen vaiheen alussa "tekstiili- ja vaatetussektorin on oltava sisällytettynä GATT 1994 -sopimukseen kaikkien tämän sopimuksen alaisten rajoitusten tultua poistetuiksi" (2 artiklan 8 kappale, etenkin c alakohta).
8 ATC:n 2 artiklan 16 kappaleessa määrätään erilaisten joustojärjestelmien osalta, että "joustavuusmääräysten, toisin sanoen siirto tuoteryhmästä toiseen, siirto seuraavalle vuodelle ja kiintiöennakko, joita sovelletaan kaikkiin tämän artiklan mukaisesti voimassa oleviin rajoituksiin, on oltava samat kuin MFA-pohjaiset kahdenväliset sopimukset edellyttävät 12 kuukauden jakson aikana ennen WTO-sopimuksen voimaantuloa. Määrällisiä rajoituksia ei saa asettaa tai ylläpitää yhdistetylle käytölle, joka koskee siirtoa tuoteryhmästä toiseen, siirtoa seuraavalle vuodelle tai kiintiöennakkoa".
Euroopan talousyhteisön ja Kiinan kansantasavallan välinen sopimus
9
Yhteisö ja Kiinan tekivät 9.12.1988 monikuitusopimuksen 4 artiklan perusteella tekstiilituotteiden kauppaa koskevan sopimuksen (jäljempänä perussopimus), joka pantiin 1.1.1989 alkaen väliaikaisesti yhteisössä täytäntöön 19.12.1988 annetulla neuvoston päätöksellä 88/656/ETY.(5)
10 Perussopimuksen 3 artiklan 1 kappaleessa määrätään Kiinasta peräisin olevien tekstiilituotteiden tuonnin määrällisten rajoitusten käyttöön ottamisesta; rajoitukset mainitaan nimenomaisesti sopimuksen liitteessä III.(6) Kyseisten tuotteiden tuontia yhteisöön säädellään sopimuksen pöytäkirjassa A olevassa III osastossa määrätyn kaksinkertaisen tarkastuksen järjestelmän avulla. Näin ollen Kiinan viranomaiset myöntävät vientilisenssit ja yhteisön toimivaltaiset viranomaiset niitä vastaavat tuontiluvat viidessä päivässä siitä lukien, kun tuoja on esittänyt alkuperäiset vientilisenssit.
11 Perussopimuksen 5 artiklan mukaan määrällisiä rajoituksia on myös mahdollista soveltaa "joustavasti", sillä siinä määrätään, että kunakin vuonna voidaan käyttää etukäteen 5 prosenttia seuraavalle vuodelle vahvistetuista määristä, seuraavana vuonna käytettäviin määriin voidaan siirtää 7 prosenttia edellisen vuoden määristä, joita ei ole käytetty, ja tiettyjen tuoteluokkien osalta käytettävistä määristä voidaan siirtää 7 prosenttia toisissa luokissa käytettäviksi. Joustavan soveltamisen aiheuttama korotus saa kunkin luokan osalta olla kuitenkin enintään 17 prosenttia.
12 Jos vientilisenssit koskevat suurempaa tuotemäärää kuin mikä vastaa kyseisten tuotteiden määrällisiä rajoituksia ja joustavan soveltamisen nojalla saatuja määriä, yhteisön viranomaiset voivat lykätä tuontiluvan myöntämistä. Kiinan viranomaisille ilmoitetaan tällöin asiasta välittömästi ja ryhdytään perussopimuksen 16 artiklan mukaiseen kuulemismenettelyyn(7) sekakomiteassa, joka on perustettu Euroopan talousyhteisön ja Kiinan kansantasavallan välisestä kaupallisesta ja taloudellisesta yhteistyöstä 21.5.1985 tehdyllä sopimuksella.(8)
13 Perussopimuksen 20 artiklassa määrätään, että sen voimassaolo päättyy 31.12.1992.
14 Kyseisen sopimuksen voimassaoloa on pidennetty ja sitä on muutettu useaan otteeseen sekä eri tuoteluokkia koskevien vientimäärien että joustoprosenttien osalta.
15 Etenkin 8.12.1992 tehdyssä sopimuksessa on vahvistettu tuonnin määrälliset rajoitukset yhteisössä vuosille 1993, 1994 ja 1995 sekä muutettu perussopimuksen 5 artiklassa määrättyjä joustoprosentteja. Tämän muutoksen mukaan kunakin vuonna on mahdollista käyttää etukäteen 2-5 prosenttia seuraavalle vuodelle vahvistetuista määristä ja kunkin vuoden määriin voidaan siirtää 5-7 prosenttia edellisen vuoden määristä, jotka ovat jääneet käyttämättä. Enimmäisprosentteja voidaan kuitenkin soveltaa näissä kahdessa tapauksessa vain sillä edellytyksellä, että tekstiilikomiteaa on kuultu perussopimuksen 16 artiklan 2 kappaleessa tarkoitetussa menettelyssä.
16 Itävallan, Suomen ja Ruotsin liityttyä Euroopan unioniin muutettiin 14.12.1994 tehdyllä sopimuksella vain Kiinasta peräisin olevien, yhteisöön tuotavien tekstiilituotteiden tuontimääriä.
17 Samana päivänä eli 14.12.1994 allekirjoitettiin myös sopimus perussopimuksessa sovittujen korotuskerrointen ja joustojen muuttamisesta "Kiinan tulevan maailmankauppajärjestöön liittymisen huomioon ottamiseksi" (sopimuksen a kohdan 2 alakohta). Korotuskerrointen tosiasiallista soveltamista on kuitenkin lykätty liittymisen toteutumiseen asti.
18 Perussopimuksen voimassaoloaikaa, jonka oli sovittu päättyvän 1.1.1996, pidennettiin 31.12.1998 asti 13.12.1995 tehdyllä sopimuksella, jolla myös muutettiin perussopimuksen 5 artiklassa tarkoitettuja joustokertoimia. Tämän muutoksen mukaan kunakin vuonna on mahdollista käyttää etukäteen 1-2 prosenttia seuraavalle vuodelle vahvistetuista määristä ja kuluvan vuoden määriin voidaan siirtää 3-5 prosenttia edellisen vuoden määristä, joita ei ole käytetty. Näissä molemmissa tapauksissa voidaan kuitenkin soveltaa 5 ja 7 prosentin suuruisia enimmäisprosentteja, mutta vasta perussopimuksen 16 artiklan 2 kappaleessa tarkoitetussa menettelyssä tapahtuneen tekstiilikomitean kuulemisen jälkeen. Kyseisessä sopimuksessa rajoitetaan lisäksi mahdollisuutta eri tuoteluokkien välisiin joustoihin.
Yhteisön asetus N:o 3030/93
19 Tiettyjen kolmansista maista peräisin olevien tekstiilituotteiden tuontiin sovellettavasta yhteisestä menettelystä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3030/93(9) vahvistetaan tiettyjen kolmansista maista peräisin oleviin tekstiilituotteiden tuontiin sovellettavat yhteisön määrälliset rajoitukset ja säädetään kyseisen tuonnin valvontamenettelystä.
20 Kyseisen asetuksen 1 artiklan 1 kohdan, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 3289/94,(10) mukaan asetusta sovelletaan " - sellaisten liitteessä I lueteltujen tekstiilituotteiden tuontiin, jotka ovat peräisin kolmansista maista, joiden kanssa yhteisö on tehnyt liitteessä II mainittuja kahdenvälisiä sopimuksia, pöytäkirjoja tai muita järjestelyitä,(11) - sellaisten liitteessä X lueteltujen tekstiilituotteiden tuontiin, jotka eivät kuulu Maailman kauppajärjestöön (WTO) WTO:n sopimuksen tekstiili- ja vaatetustuotteista (ATC) 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti ja jotka ovat liitteessä XI mainituista kolmansista WTO:hon kuuluvista maista peräisin".
21 Kutakin tuoteryhmää ja kolmatta viejämaata koskevat yhteisön määrälliset rajoitukset mainitaan asetuksen N:o 3030/93 liitteessä V. Asetuksen 2 artiklassa säädetään, että "jos tuotteiden tuontia koskevat liitteessä V vahvistetut määrälliset rajoitukset, niiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää jäsenvaltioiden viranomaisten 12 artiklan mukaisesti antaman tuontiluvan esittämistä". Jotta sovittuja määriä ei ylitettäisi, kyseiset viranomaiset voivat antaa tuontiluvan "vasta saatuaan komissiolta vahvistuksen siitä, että yhteisön määrällisiin kokonaisrajoituksiin voidaan edelleen lukea niille tekstiilituotteiden luokille ja kyseisille kolmansille maille varattuja määriä, joiden osalta yksi tai useampi tuoja on jättänyt toimivaltaisille viranomaisille hakemuksen" tuontiluvan saamiseksi (2 artiklan 2 ja 7 kohta).
22 Tuontilupaa myönnettäessä noudatettava menettely vahvistetaan asetuksen N:o 3030/93
12 artiklassa, jossa säädetään seuraavaa: "Edellä 2 artiklan 2 kohtaa sovellettaessa jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava komissiolle ennen tuontilupien antamista vastaanottamiaan tuontilupahakemuksia vastaavat määrät todistettuina alkuperäisillä vientitodistuksilla. Komissio vahvistaa tällöin, että pyydetty määrä tai pyydetyt määrät ovat käytettävissä tuontia varten siinä aikajärjestyksessä, jossa se on vastaanottanut jäsenvaltioiden ilmoituksia (periaatteella 'ensimmäisenä tullutta palvellaan ensimmäiseksi'). Poikkeustapauksissa, joissa on perusteltua olettaa, että odotetut tuontilupahakemukset voivat johtaa määrällisten rajoitusten ylittämiseen, komissio voi kuitenkin 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen rajoittaa periaatteen 'ensimmäisenä tullutta palvellaan ensimmäiseksi' mukaan jaettavan määrän 90 prosenttiin kyseisistä määrällisistä rajoituksista. Tällaisissa tapauksissa tämän tason saavuttamisen jälkeen jäävän määrän jakamisesta päätetään 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen" (1 kohta). Lisäksi 12 artiklassa säädetään, että "edellisissä kohdissa tarkoitetut ilmoitukset on tavallisesti toimitettava elektronisesti tätä varten perustetussa integroidussa verkossa, jollei pakottavista teknisistä syistä ole välttämätöntä väliaikaisesti käyttää muuta toimitustapaa" (3 kohta), ja että "komissio vahvistaa mahdollisuuksien mukaan viranomaisille sen kokonaismäärän kunkin tuotteiden luokan ja kunkin kyseisen kolmannen maan osalta, joka on ilmoitettu tiedoksi annetuissa hakemuksissa. Komissio säilyttää ne jäsenvaltioiden ilmoitukset, joita ei voida vahvistaa siitä syystä, ettei pyydettyjä määriä enää voida lukea yhteisön määrällisiin rajoituksiin, siinä aikajärjestyksessä, jossa ne on vastaanotettu, ja vahvistaa ne samassa järjestyksessä sitä mukaa kuin uusia määriä vapautuu, esimerkiksi 7 artiklassa säädettyjen joustavien menettelyjen soveltamisen johdosta. Lisäksi komissio ottaa välittömästi yhteyttä kyseisen toimittajamaan viranomaisiin selvitysten saamiseksi ja nopean ratkaisun löytämiseksi tapauksissa, joissa ilmoitetut hakemukset ylittävät määrälliset rajoitukset" (4 kohta). Lopuksi 12 artiklan 8 kohdassa säädetään, että "komissio voi toteuttaa tämän artiklan soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen".
23 Asetuksen 7 ja 8 artikla koskevat tuontimääriin sovellettavien joustojen hallinnointia. Erityisesti 7 artiklassa säädetään, että ilmoitettuaan asiasta ennalta komissiolle kolmannet toimittajamaat voivat toteuttaa "siirtoja liitteessä V olevien määrällisten rajoitusten rajoissa" liitteessä VIII vahvistetussa laajuudessa ja siinä vahvistetuin edellytyksin. Näihin joustoihin voi sisältyä seuraavalle vuodelle vahvistetun määrän ennenaikainen käyttö (Kiinan osalta tämä jousto on vahvistettu enintään 2 prosentin suuruiseksi), mahdollisuus siirtää tietty osa käyttämättä jääneistä määristä seuraavalle kiintiövuodelle (Kiinan osalta enintään 5 prosenttia) sekä mahdollisuus eri tuoteluokkien välisiin siirtoihin. Kuhunkin luokkaan sovellettava määrällisen rajoituksen korotus ei kuitenkaan voi Kiinan osalta olla suurempi kuin 17 prosenttia.
24 Asetuksen 8 artiklassa, sellaisena kuin se oli voimassa riidanalaista päätöstä tehtäessä ja tätä kannetta nostettaessa, säädetään lisäksi seuraavaa:
"Sen estämättä, mitä liitteessä V määrätään, lisätuonnin osoittautuessa tietyissä olosuhteissa tarpeelliseksi komissio voi antaa mahdollisuuden lisätuontiin tietyksi kiintiövuodeksi. Tätä lisätuonnin mahdollisuutta ei oteta huomioon 7 artiklaa sovellettaessa.
Kiireellisessä tapauksessa komissio aloittaa neuvottelut 17 artiklan nojalla perustetussa komiteassa viiden työpäivän kuluessa jäsenvaltion hakemuksen vastaanottamispäivästä ja ratkaisee asian viidentoista työpäivän kuluessa mainitusta päivästä.
Tässä artiklassa säädetyt toimenpiteet toteutetaan 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen."(12)
25 Asetuksen 17 artiklassa perustetaan jäsenvaltioiden edustajista muodostuva tekstiilikomitea, jonka puheenjohtajana on komission edustaja, ja siinä säädetään tässä komiteassa käytävästä komission ja neuvoston välisestä yhteistoimintamenettelystä. Kyseisen artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa säädetään nimenomaisesti, että komissio "päättää suunnitelluista toimenpiteistä", jos ne ovat puheenjohtajan - eli komission - esityksestä annetun tekstiilikomitean lausunnon mukaiset.
II Tosiseikat
26 Portugalin tasavallan mukaan komissio toteutti vuoden 1995 aikana useita toimenpiteitä, joilla sallittiin niiden määrällisten rajoitusten ja prosenttiosuuksien ylittäminen, joita oli noudatettava sovellettaessa joustojärjestelmää tietyistä kolmansista maista, erityisesti Valko-Venäjältä, Kiinasta, Intiasta, entisestä Jugoslaviasta, Pakistanista, Sri Lankasta ja Vietnamista peräisin oleviin tekstiili- ja vaatetustuotteisiin.(13)
27 Riidanalaisessa niin sanottujen "poikkeuksellisten" joustojen soveltamispäätöksessä komissio ilmoitti kyseessä olevien kiinalaisten tuotteiden osalta Kiinan kansantasavallan edustustolle Euroopan yhteisössä 8.2.1996 suullisesti, että ne tekstiilituotteet, joille Kiinan viranomaiset olivat myöntäneet vientilisenssin kyseisiä tuotteita koskevien joustoprosenttien ylittymisestä huolimatta, oli jo viety yhteisöön ja odottivat jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten antamia tuontilupia. Komissio ilmaisi epäilyksensä siitä, että Kiinan kanssa tehdyssä sopimuksessa sovittuja rajoituksia ei ollut noudatettu, ja pyysi siten Kiinan viranomaisia "to refrain in future from further issuing of export licences in excess of the agreed quantitative".
28 Komissio pyysi yhteisön tuontikiintiöiden uuden ylityksen välttämiseksi hieman tämän jälkeen eli 4.3.1996 päivätyllä, Kiinan ulkomaankaupasta ja taloudellisesta yhteistyöstä vastaavan ministeriön ulkomaankauppa-asioita hoitavalle johtajalle osoittamallaan kirjeellä, että Kiinan ja yhteisön järjestelmät yhteen liittävää, vientilisenssien ja tuontilupien myöntämistä koskevien tietojen välittämiseen käytettävää tietoliikenneverkkoa parannettaisiin, ja ehdotti yhteistyön aloittamista sellaisen suoran yhteyden, josta näihin molempiin järjestelmiin syötetyt tiedot kävisivät välittömästi ilmi, asteittaiseksi käyttöön ottamiseksi.
29 Kiinan viranomaiset esittivät vastauksensa 5.3.1996 päivätyllä kirjeellään väittäen, että vaikka olisikin totta, että kiintiöiden ylitys olisi johtunut Kiinan hallintoviranomaisten tietojärjestelmässä olleesta häiriöstä, myös muut tekijät, tarkemmin sanottuna vientilisenssien väärentäminen ja tuontilupien hallinnointiin käytettävässä yhteisön tietojärjestelmässä olleiden tietojen virheellisyys, olivat vaikeuttaneet vientikiintiöiden noudattamisen valvontaa. Kiinan viranomaiset suostuivat kuitenkin parantamaan tietojärjestelmien välistä yhteyttä ja pyysivät jo vietyjen kiinalaisten tuotteiden vapauttamiseksi tavanomaisten joustojen soveltamista tiettyjen tuoteluokkien osalta (luokat 3A, 4, 7 ja 13) ja lupaa ottaa muiden luokkien osalta ennenaikaisesti käyttöön vuodelle 1996 vahvistetut tuontimäärät.
30 Samana päivänä komissio kutsui tekstiilikomitean kiireellisesti koolle seuraavana päivänä pidettävään kokoukseen. Tämän 6.3.1996 pidetyn kokouksen pöytäkirjasta(14) ilmenee, että komissio oli ehdottanut Kiinan viranomaisille tiettyjä toimenpiteitä, joilla Kiinan ja yhteisön tietojärjestelmien välistä yhteyttä pyrittäisiin parantamaan, ja että Kiinan viranomaiset olivat suostuneet ehdotukseen. Näin ollen komissio ehdotti, että komitea soveltaisi vuonna 1995 vietyihin tuotteisiin tavanomaisia joustoja vähentäen liialliset määrät vuoden 1996 määristä ja toteuttaisi tuoteluokkien 3A ja 4 osalta luokkien välisiä siirtoja. Kyseisestä pöytäkirjasta ilmenee lisäksi, että "eräiden edustajien esittämien varausten vuoksi komissio ehdotti vuoden 1996 kiintiöiden käyttämistä kaikkien niiden tuoteluokkien osalta, joiden kiintiöt oli 6.3.1996 mennessä ylitetty". Tekstiilikomitea antoi ehdotuksesta puoltavan lausunnon jäsentensä määräenemmistöllä. Belgian kuningaskunta, Espanjan kuningaskunta ja Kreikan tasavalta esittivät varauksia, koska "ylitykset olivat olleet merkittäviä ja toistuvia". Portugalin tasavalta äänesti ehdotusta vastaan, "koska se vastustaa periaatesyistä poikkeuksellisia joustoja yhteisön teollisuuden kärsimän haitan takia".(15)
31 Tekstiilikomitean 12.3.1996 pidetyn kokouksen pöytäkirjan mukaan(16) vastaajana oleva toimielin antoi komitean puoltavan lausunnon johdosta luvan tuoda vuonna 1995 Kiinasta peräisin olevia tekstiili- ja vaatetustuotteita kahdenvälisessä sopimuksessa ja asetuksessa N:o 3030/93 vahvistettuja määriä enemmän pienentäen samalla vastaavasti vuodelle 1996 vahvistettuja tuontimääriä. Kiintiöiden lisäys koski kahdeksaa tuoteluokkaa, eli luokkia 3A, 4, 5, 6s, 21, 26, 73 ja 78, ja vaihteli 1,1 ja 11,7 prosentin välillä.
III Kanteen tutkittavaksi ottaminen
32 Komission mukaan kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi siltä osin kuin sillä pyritään "kumoamaan poikkeuksellisten joustojen käytäntö", jota noudatettiin tekstiilituotteiden tuontikiintiöiden hallinnoinnissa. Vastaajana oleva toimielin väittää, että kanteessa ei esitetä riittävää näyttöä tällaisen käytännön olemassaolosta, sillä Portugalin tasavalta on vain luetellut joukon komission päätöksiä, joiden perustana olevat tosiseikat ja oikeudelliset seikat ovat aivan erilaisia. Sitä paitsi kantaja ei ole kiistänyt kyseisten päätösten laillisuutta millään tavalla, mikä riistää komissiolta mahdollisuuden puolustautua.
33 Kanteen tämän osan yleisluonteisuus on mielestäni kiistatonta. Kantaja ei tuo esiin mitään erityistä perustetta kiistääkseen vaatimuksensa yleisluontoisuuden ja tuntuu vetoavan käytännön laittomuuteen vain voidakseen paljastaa ne epäsäännönmukaisuudet, jotka liittyvät komission toimintaan sen valvoessa tekstiilituotteiden tuonnille vahvistettuja määrällisiä rajoituksia.
34 Joka tapauksessa se, että nyt käsiteltävä kumoamisvaatimus on jätettävä tutkimatta, johtuu mielestäni ennen kaikkea siitä, että perustamissopimuksen 173 artiklan mukaista kannetta ei voida nostaa toimielinten noudattaman käytännön lainmukaisuuden kiistämiseksi. Komissio on vedonnut tähän kanteen tutkimatta jättämisen perusteeseen, mutta vasta vastauskirjelmässään ja ilman, että olisi esittänyt sen tueksi mitään muita perusteita. Vastaajan esittämä kanteen tutkimatta jättämisen peruste on myöhäisestä esittämisajankohdastaan ja yleisluonteisuudestaan huolimatta kuitenkin merkityksellinen, sillä kyse on ehdottomasta prosessinedellytyksestä, jonka yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia omasta aloitteestaan (Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 92 artiklan 2 kohta).
35 Tältä osin riittää, kun huomautetaan, että yhteisöjen tuomioistuimessa voidaan nostaa kanne vain sellaisista toimielinten toimista, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia,(17) ja että sen lisäksi, että käytäntö ei ole yhteisön oikeusjärjestyksen oikeuslähde, se ei sido edes toimielintä, jonka toteuttamissa toimenpiteissä tai toiminnassa voidaan havaita tiettyä säännönmukaisuutta. Tyydyn tässä yhteydessä muistuttamaan, että yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimielimen määrätty käytäntö, jossa on kyse kaksinkertaisen oikeudellisen perustan valinnasta, "ei voi luoda ennakkotapausta, joka sitoisi yhteisön toimielimiä määritettäessä
oikeaa oikeudellista perustaa".(18) Tähän voidaan lisätä, että mahdollisuus nostaa kanne tiettyä käytäntöä ja siten useaa peräkkäistä toimenpidettä vastaan mahdollistaisi niiden kanneaikojen kiertämisen, joita on noudatettava nostettaessa jokaisesta toimesta erillinen kanne, mikä olisi selvästi vastoin oikeusvarmuuden periaatetta.
IV Asiakysymys
Kanneperusteet
36 Portugalin hallitus on esittänyt kanteensa tueksi viisi kanneperustetta, eli asetuksen N:o 3030/93 ja etenkin sen 7, 8 ja 12 artiklan rikkominen, Euroopan talousyhteisön ja Kiinan kansantasavallan välisen perussopimuksen rikkominen, erityistoimivaltaa koskevan periaatteen loukkaaminen, toimielinten välisen tasapainon periaatteen loukkaaminen sekä luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen.
37 Tutkiessani näitä eri perusteita en noudata sitä järjestystä, jossa kantaja on ne esittänyt, sillä kolmas ja neljäs kanneperuste koskevat komission toimivaltaa tehdä riidanalainen päätös ja liittyvät siten tiiviisti ensimmäiseen kanneperusteeseen.
Asetuksen N:o 3030/93 rikkominen
38 Ensimmäisen kanneperusteen osalta Portugalin hallitus huomauttaa aluksi, että asetuksen N:o 3030/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 3289/94, 1 artiklan 7 kohdassa säädetään ATC:n 7 artiklan mukaisesti tapahtuvasta tekstiilituotteiden asteittaisesta sisällyttämisestä WTO:hon kymmenen vuoden aikana. Portugalin hallituksen mukaan päätös toteuttaa "poikkeuksellisia joustoja" on vastoin näitä säännöksiä, jotka on annettu yhteisön tekemän sopimuksen täytäntöönpanemiseksi.
39 Tältä osin riittää, kun todetaan, että asetuksen N:o 3030/93
7 ja 8 artiklaa, jotka koskevat mahdollisuutta tekstiilituotteiden tuontikiintiöiden väliaikaiseen muuttamiseen, ei muutettu asetuksella N:o 3289/94 (kuten edellä on mainittu, 8 artiklaa muutettiin asetuksella N:o 824/97) ja että näiden artiklojen, sellaisena kuin ne ovat voimassa tällä hetkellä, mukaan komissio on edelleen toimivaltainen toteuttamaan tietyissä olosuhteissa niissä nimenomaisesti mainittuja toimenpiteitä. Kun lisäksi otetaan huomioon kyseisten toimenpiteiden väliaikaisuus, en ymmärrä, miten ne voisivat sen kymmenen vuoden siirtymäkauden aikana, jolloin tekstiilituotteet sisällytetään Gattiin, vaikuttaa näiden tuotteiden tuonnin asteittaiseen vapauttamiseen yhteisössä.(19)
40 Portugalin hallituksen mukaan riidanalaista päätöstä ei voida perustella asetuksen N:o 3030/93
7 artiklalla, sillä tässä artiklassa säädetään mahdollisuus eri tuoteluokkien välisiin siirtoihin ainoastaan "liitteessä VIII vahvistetussa laajuudessa ja siinä vahvistetuin edellytyksin" ja siis vain kutakin joustomuotoa varten säädettyjen enimmäisprosenttien rajoissa.
41 Komissio ei kiistä tätä väitettä, mutta vahvistaa hyväksyneensä kyseisen päätöksen asetuksen N:o 3030/93
8 artiklan ja/tai 12 artiklan 4 ja 8 kohdan perusteella eikä 7 artiklan perusteella.
42 Portugalin hallitus arvostelee myös tätä oikeudellista perustaa väittäen, että poikkeuksellisia joustoja koskevaa päätöstä ei voida tehdä sen seurauksena, että yhteisön tuontikiintiöt on ylitetty kolmansien maiden myöntäessä vientilisenssejä. Portugalin hallitus väittää erityisesti, että asetuksen N:o 3030/93
8 artiklaa, joka koskee määrällisten rajoitusten ylittämisen sallivia poikkeuksellisia toimia, ei voida tulkita laajasti, sillä tämä merkitsisi sen tunnustamista, että neuvoston asetuksessa vahvistettuja tuontimääriä hallinnoitaessa voidaan tehdä harkinnanvaraisia ratkaisuja. Kyseisessä 8 artiklassa hyväksytyt rajoitusten ylitykset sallitaan kuitenkin vain poikkeustapauksissa, joihin ei voi kuulua se, että jokin kolmas maa laiminlyö rajoitusten noudattamisen. Jos 8 artiklassa nimittäin sallittaisiin kiintiöiden korottaminen nyt kyseessä olevan kaltaisessa tapauksessa, siinä vahvistettaisiin myös korotuksen taso, mitä ei kuitenkaan tehdä. Tämä tulkintatapa on vahvistettu 8 artiklaa koskevalla 12.3.1993 päivätyllä neuvoston ja komission yhteisellä julistuksella,(20) jonka mukaan kyseisessä artiklassa tarkoitetut "tietyt olosuhteet" koskevat "kaupallisia messuja (esim. Berliinin messut) tai - - tilanteita, jolloin yhteisön teollisuuden tarpeet edellyttävät lisätuontia".
43 Portugalin hallitus toteaa vielä, että komission toimivalta kyseisten kiintiöiden hallinnoinnissa on pelkästään toimeenpanovaltaa, joten sitä on käytettävä niissä säännöksissä, joita kyseinen toimielin on velvollinen noudattamaan, asetetuissa rajoissa ja ilmaistuin edellytyksin. Tämän näkökannan mukaan komissio ei siis voi tehdä sellaisia rajoitusten ylittämistä koskevia päätöksiä, jotka eivät ainoastaan ole vailla oikeudellista perustaa vaan joilla myös muutetaan neuvoston vahvistamia kiintiöitä. Vaikka komissiolle siirrettyyn toimivaltaan sovellettaisiinkin implisiittista toimivaltaa koskevaa teoriaa, tämä toimielin olisi kuitenkin edelleen velvollinen hoitamaan vain niitä tehtäviä, jotka liittyvät välittömästi ja ehdottomasti sille nimenomaisesti siirrettyyn toimivaltaan.(21) Sitä paitsi kauppapolitiikassa, jossa komissio vastaa kansainvälisten sopimusten täytäntöönpanosta, näiden tehtävien hoitaminen vaikuttaa paitsi yhteisöön, myös sen ulkosuhteisiin, minkä vuoksi komission täytäntöönpanovallan on pakostakin oltava tällöin rajoitetumpaa kuin siinä tapauksessa, että kyse on jostain muusta yhteisön politiikasta, esimerkiksi maatalouspolitiikasta.
44 Portugalin hallituksen mukaan riidanalaisen päätöksen antamista ei voida perustella myöskään 12 artiklalla, joka sen sijaan vahvistaa Portugalin hallituksen esittämän järjestelmän tulkintatavan, sillä siinä annetaan komissiolle mahdollisuus varautua etukäteen kolmannen maan kiintiöiden noudattamatta jättämisestä syntyviin seurauksiin; tällainen tilanne ei kantajan mukaan ole itse asiassa yllättävä vaan sitä vastoin yleinen ja siten ennustettava. Kyseisen 12 artiklan mukaan komissio voi määrien ylitystä epäillessään etenkin keskeyttää lupien myöntämisen automaattisesti, kun 90 prosenttia kiintiöstä on saavutettu. Sitä paitsi 12 artiklan 4 ja 8 kohta, joihin komissio on vedonnut riidanalaisen päätöksen oikeudellisena perusteena, on tarkoitettu määrällisten rajoitusten noudattamisen varmistamiseksi eikä ylimääräisten lupien sallimiseksi. Kyseisessä 4 kohdassa mainittu nopea ratkaisu voi tarkoittaa etenkin tuontilupien peruuttamista tai valvontajärjestelmän vahvistamista.
45 Komissio väittää sen sijaan, että sille asetuksen N:o 3030/93
8 artiklassa annettuun toimivaltaan sisältyy etenkin nyt käsiteltävän kaltaisessa tapauksessa väistämättä toimivalta ylimääräisten tuontilupien myöntämiseen. Sitä paitsi kaikki edellytykset tällaisen toimenpiteen perustelemiseksi täyttyvät tässä tapauksessa: ensinnäkin yhteisön alueelle on saapunut Kiinan viranomaisilta vientilisenssin saaneita tekstiilituotteita, toiseksi asianomaiset taloudelliset toimijat olivat kyseisten lisenssien saannin osalta vilpittömässä mielessä, ja lopuksi tietyt jäsenvaltiot ovat vaatineet rajalle pysäytettyjen tavaroiden vapauttamista. Näin ollen komissio katsoo päätöksen olleen tarpeen, jotta kyseisiin tuonteihin osallistuneita taloudellisia toimijoita, joiden vilpitöntä mieltä Portugalin hallitus ei kiistä, ei rangaistaisi, jotta niille ei aiheutuisi liiketoimintaa vahingoittavia tappioita ja jotta tietyt jäsenvaltiot eivät ryhtyisi yhteisön tasolla käyttöön otettua määrällisten rajoitusten järjestelmää vahingoittaviin toimiin. Tämä 8 artiklan tulkintatapa vahvistetaan komission mukaan kyseisen artiklan uudessa versiossa, jonka toisen alakohdan mukainen erityisten olosuhteiden käsite laajennetaan koskemaan myös tapauksia, joissa määrälliset rajoitukset ylitetään vientilisenssejä myönnettäessä.
46 Lisäksi komissio huomauttaa, että esillä olevassa asiassa ei ole mahdollista jättää huomioon ottamatta sitä epätavallista tilannetta, että määrällisten rajoitusten ylittäminen johtui tekstiilituotteiden vientilisenssien myöntämiseen liittyvät tiedot sisältävässä Kiinan viranomaisten tietojärjestelmässä olleesta viasta ja ylittäminen oli niin äkillinen, ettei ennalta ehkäiseviin toimenpiteisiin voitu ryhtyä.
47 Vastaaja korostaa vielä, että riidanalaisessa päätöksessä ei ainoastaan korotettu vuoden 1995 kiintiöitä, vaan myös rajoitettiin vuoden 1996 kiintiöitä vastaavasti.
48 Päinvastoin kuin kantaja väittää, 8 artiklaa on komission mukaan tulkittava laajasti ottaen huomioon etenkin asetuksen N:o 3030/93
12 artiklan 4 ja 8 kohdan säännökset. Kyseisessä 4 kohdassa komissio velvoitetaan määrällisten rajoitusten ylittyessä ottamaan yhteyttä kolmannen maan viranomaisiin ratkaisun löytämiseksi niille seurauksille, jotka syntyvät toimittajamaan mahdollisesti ylitettyä nämä rajoitukset. Tämä ratkaisu sisältää 12 artiklan 8 kohdan mukaan mahdollisuuden sallia lisätuonti. Tavanomaisten joustojen soveltaminen ei siis ole ainoa mahdollinen toimenpide, sillä muussa tapauksessa 8 kohdalla ei olisi mitään merkitystä. Tämä tulkintatapa on vahvistettu yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä, jonka mukaan neuvoston komissiolle siirtämää toimeenpanovaltaa on tulkittava laajasti, ja se voi nyt käsiteltävän kaltaisessa tapauksessa siis muodostaa eräänlaisena "turvaventtiilinä" käytettävän itsenäisen hallinnointikeinon.(22)
49 Jos 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu toimenpide, eli tuontilupien myöntämisen keskeyttäminen heti kun 90 prosenttia kiintiöstä on jaettu, olisi ollut tarkoituksenmukainen, Kiinan viranomaisten myöntämien liiallisten vientilisenssien ongelmaan ei esillä olevassa asiassa olisi ollut mahdollista löytää mitään ratkaisua.
50 Arvioitaessa Portugalin hallituksen väitteiden perusteluja on tarpeen määritellä neuvoston komissiolle EY:n perustamissopimuksen asiaankuuluvien määräysten (145 artiklan kolmas luetelmakohta ja 155 artiklan neljäs luetelmakohta) perusteella siirtämä toimivalta ja sen erityinen ulottuvuus.
51 Asetuksella N:o 3030/93 neuvosto on antanut komissiolle nimenomaisesti tiettyjä yhteisen kauppapolitiikan täytäntöönpanoon liittyviä tehtäviä, jotka koskevat tekstiilituotteiden tuontia yhteisön alueelle. Nyt käsiteltävän asian kannalta on merkityksellistä, että neuvosto on siirtänyt komissiolle valtuudet hallinnoida tuontikiintiöitä.
52 Tämän toimivallan siirron merkityksen ymmärtämiseksi on palautettava mieliin kiintiöiden valvontamenettelyä koskevat kyseisen asetuksen säännökset.
53 Asetuksen 12 artiklassa säädetään, että kansallisten viranomaisten on ilmoitettava komissiolle tuontilupahakemuksia vastaavat määrät ja että komissio vahvistaa, "että pyydetty määrä tai pyydetyt määrät ovat käytettävissä tuontia varten siinä aikajärjestyksessä, jossa se on vastaanottanut jäsenvaltioiden ilmoituksia" (1 kohta).(23) Jos on perusteltua olettaa, että odotetut tuontilupahakemukset voivat johtaa asetuksessa vahvistettuja kiintiöitä suurempaan tuotteiden määrään, komissio voi tekstiilikomitean puoltavan lausunnon saatuaan - eli asetuksen 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen - rajoittaa hyväksytyn tuonnin määrän 90 prosenttiin kyseisestä kiintiöstä (12 artiklan 1 kohta). Komissio säilyttää ne ilmoitukset, joita ei voida vahvistaa siitä syystä, ettei pyydettyjä määriä enää voida lukea yhteisön määrällisiin rajoituksiin, siinä aikajärjestyksessä, jossa ne on vastaanotettu, ja vahvistaa ne samassa järjestyksessä sitä mukaa kuin uusia määriä vapautuu "esimerkiksi 7 artiklassa säädettyjen joustavien menettelyjen soveltamisen johdosta". Tällaisessa tapauksessa komissio ottaa välittömästi yhteyttä toimittajamaan viranomaisiin "selvitysten saamiseksi ja nopean ratkaisun löytämiseksi" (12 artiklan 4 kohta). Lisäksi komissio voi 12 artiklan 8 kohdan mukaan toteuttaa 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen sille 12 artiklassa nimenomaisesti annetun toimivallan "soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet".
54 Asetuksessa säädetään lisäksi, että komissio valvoo kolmansilla valtioilla olevaa oikeutta myöntää yhteisön kiintiöitä jonkin verran enemmän tuontilupia noudattaen neuvoston vahvistamia - ja tavanomaisesti yhteisön ja eri toimittajamaiden välisissä kansainvälisissä sopimuksissa sovittuja - joustoprosentteja (7 artikla).
55 Asetuksen 8 artiklan mukaan neuvosto on lisäksi siirtänyt komissiolle valtuudet siihen, että se voi "lisätuonnin osoittautuessa tietyissä olosuhteissa tarpeelliseksi" sallia eri kiintiöissä vahvistettuja määriä ja 7 artiklassa tarkoitettuja, joustojärjestelmän nojalla sallittuja lisämääriä suuremman tuonnin. Kyseiset toimenpiteet toteutetaan asetuksen 17 artiklassa säädetyssä komiteamenettelyssä. "Kiireellisessä tapauksessa komissio aloittaa neuvottelut - - [tekstiili]komiteassa viiden työpäivän kuluessa jäsenvaltion hakemuksen vastaanottamispäivästä ja ratkaisee asian viidentoista työpäivän kuluessa mainitusta päivästä" (8 artiklan toinen kohta).
56 Kyseisten säännösten sanamuodosta ilmenee selkeästi, että tekstiilituotteita koskevien yhteisön tuontikiintiöiden osalta komissiolle siirretty toimivalta ei ole pelkästään toimeenpanoa, vaan sisältää laajaa harkintavaltaa, vaikka siinä onkin kyse neuvoston antamien säännösten täytäntöönpanosta.(24) Kuten tiedämme, perustamissopimuksen 145 artiklan kolmannessa luetelmakohdassa ja 155 artiklan neljännessä luetelmakohdassa tarkoitettua neuvoston komissiolle siirtämää toimivaltaa on tulkittava laajasti, sillä siihen on sisällytettävä kaikki ne toimet, jotka ovat tarpeen neuvoston säännösten täytäntöönpanemiseksi. Kuten yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä todetaan, tämän toimivallan rajoja on arvioitava pikemminkin täytäntöönpantavan säännöksen olennaisten yleisten tavoitteiden perusteella kuin valtuutuksen tarkan sanamuodon mukaan. Toimivallan käyttäminen ei siis voi aiheuttaa muutoksia neuvoston määrittelemään perusjärjestelmään.(25)
57 Päinvastoin kuin Portugalin hallitus väittää, en näe esillä olevassa asiassa mitään tulkintaan liittyvää estettä sille, että komissiolla katsottaisiin olevan toimivalta tehdä tiettyjä "poikkeuksellisia joustoja" koskevia päätöksiä. Kyse on päätöksistä, joissa sallitaan neuvoston kyseisessä asetuksessa vahvistamien määrällisten rajoitusten ylittämisen lisäksi tämän asetuksen 7 artiklassa tarkoitettujen joustoprosenttien ylittäminen.
58 Lisätuontia koskevassa 8 artiklassa viitataan nimenomaisesti, vaikkakin vain yleisellä tavalla, muita kuin 7 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä koskeviin päätöksiin, joihin on sisällytettävä kiintiöissä ja joustojärjestelmässä sallituissa lisäkiintiöissä tarkoitetut määrät ylittävien tuontilupien myöntäminen.
59 Sitä vastoin olen epävarma siitä, voidaanko tätä toimivaltaa perustella kyseisen asetuksen 12 artiklan 4 ja 8 kohdalla, joihin komissio viittaa riidanalaisen asetuksen oikeudellisena perustana. Mielestäni 12 artikla koskee nimittäin vain kiintiöiden noudattamisen valvontajärjestelmää eikä myös komission mahdollisuutta muuttaa näitä kiintiöitä. Tarkemmin sanoen 12 artiklan 4 kohdassa viitataan ainoastaan komission ja toimittajamaan viranomaisten väliseen yhteydenpitoon kyseisten viranomaisten myönnettyä vientilisenssejä sellaisten kiintiöiden osalta, jotka eivät enää ole käytettävissä. Yhteydenpito ei voi johtaa siihen, että kolmannen maan kanssa tehtäisiin sopimus neuvoston vahvistamien määrällisten rajoitusten ylittämisestä, sillä komissiolle ei 12 artiklan sanamuodon tai koko järjestelmän perusteella ole annettu tällaisia valtuuksia. Myöskään 12 artiklan 8 kohta ei sisällä tällaista valtuutusta: kyseinen säännös on itse asiassa yleinen loppusäännös, jossa mielestäni annetaan komissiolle vain toimivalta toteuttaa 12 artiklan soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet, eli siis käytettävissä olevien kiintiöiden hallinnointia koskevat menettelysäännöt.
60 Riidanalaisen päätöksen oikeudellisena perustana voi siten olla vain asetuksen N:o 3030/93
8 artikla.
61 Näin ollen on määriteltävä 8 artiklan ilmaisun "tietyissä olosuhteissa" merkitys. Tarkemmin sanoen on määriteltävä, onko lainsäätäjä halunnut tarkoittaa tällä ilmaisulla poikkeuksellisia olosuhteita, mikä merkitsisi, että kyseistä säännöstä ei voitaisi tulkita laajasti.
62 Ei ole epäilystäkään siitä, että tarkasteltava säännös koskee poikkeuksellisten toimien toteuttamista. Kyseisellä säännöksellä nimittäin poiketaan asetuksen kokonaisjärjestelmästä sallimalla tekstiilituotteiden tuontikiintiöiden ylitykset. Säännöksen poikkeuksellisuus vahvistetaan sen muotoilussa: siinä nimittäin viitataan nimenomaisesti tiettyihin olosuhteisiin, joissa lisätuonti suhteessa liitteessä V tarkoitettuun tuontiin, eli siihen, mitä neuvosto on säätänyt, on perusteltua. Tältä osin on lisäksi korostettava, että päinvastoin kuin komissio huomautti istunnossa, asetuksessa N:o 824/97 säädetty 8 artiklan muutos, jolla sen toiseen kohtaan lisättiin tietyt menettelysäännökset, jotka koskevat lisätuonnin sallimista esillä olevan asian kaltaisessa tapauksessa, ei poista säännöksen poikkeuksellisuutta, vaan jopa vahvistaa sen; neuvosto on nimittäin maininnut vain tietyt lisätuonnin sallimista koskevat edellytykset ja menettelysäännökset, jotka rajoittavat neuvoston antaman valtuutuksen ulottuvuutta eivätkä lisää sitä. Jos siis 8 artiklassa olevat säännökset ovat poikkeuksellisia, lisätuonnin sallimiselle asetettuja edellytyksiä ei voida tulkita laajasti.
63 On siis määriteltävä, vallitsevatko esillä olevassa asiassa edellä täsmennetyn kaltaiset tietyt olosuhteet eli voidaanko ylimääräisten vientilisenssien myöntäminen sallia niiden perusteella. Toisin sanoen on määriteltävä, onko asetuksen N:o 3030/93
8 artiklassa tarkoitettuna tiettynä olosuhteena pidettävä sitä, että toimittajamaana oleva Kiinan kansantasavalta on myöntänyt liikaa vientilisenssejä sen tietojärjestelmässä olleen vian johdosta. Vastaan tähän kysymykseen kieltävästi useasta eri syystä.
64 Ensinnäkin ylitys johtuu kolmannen valtion järjestelmän hallinnoinnista. Kyseessä ei siis ole asianomaisten tuotteiden kansainvälisen kaupan valvontajärjestelmän ulkopuolinen satunnainen tapahtuma, joka vastaajan esittämällä tavalla olisi ollut odottamaton, vaan pikemminkin valvontamenettelyyn olennaisesti kuuluva riski. Toiseksi komissio ei ole osoittanut millään tavalla, että Kiinan viranomaisten sääntöjenvastaisella lisenssien myöntämisellä olisi ollut välittömiä ja tuhoisia vaikutuksia, jotka olisivat täydellisesti yllättäneet tämän toimielimen, joka ei siis olisi voinut toteuttaa tarvittavia korjaavia toimenpiteitä varmistaakseen kiintiöiden noudattamisen. Asetuksessa N:o 3030/93 ja etenkin sen 12 artiklassa nimittäin annetaan komissiolle keinoja nopean ratkaisun löytämiseksi esillä olevan kaltaisessa tilanteessa; muistutan, että komissio voi "poikkeustapauksissa", joissa se epäilee, että toimittajamaat ovat vientilisenssejä myöntäessään ylittäneet asetuksessa säädetyt määrät, "rajoittaa - - jaettavan määrän 90 prosenttiin kyseisistä määrällisistä rajoituksista" jakaen jäljellä olevat 10 prosenttia 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ja siis tekstiilikomitean puoltavan lausunnon saatuaan (12 artiklan 1 kohta). Lisäksi komissio voi ottaa välittömästi yhteyttä kyseisen toimittajamaan viranomaisiin selvitysten saamiseksi ja nopean ratkaisun löytämiseksi (12 artiklan 4 kohta). Kyseinen toimielin voi joka tapauksessa toteuttaa kiintiöiden hallinnoimiseksi tarvittavat toimenpiteet neuvoston tätä varten vahvistamissa rajoissa (12 artiklan 8 kohta).(26)
65 Edellä esitetyn perusteella katson, että esillä olevassa asiassa vallinneet olosuhteet eivät olleet "tiettyjä olosuhteita", jotka yksinään olisivat voineet oikeuttaa 8 artiklassa tarkoitetun lisätuonnin, ja että komissiolla ei siis ollut toimivaltaa tehdä riidanalaista päätöstä.
66 Tätä johtopäätöstä ei voida komission esittämällä tavalla kiistää vetoamalla yritysten vilpittömään mieleen, joka johtuu siitä, että ne ovat toimineet Kiinan viranomaisten myöntämien vientilisenssien nojalla. Minusta on aivan selvää, että huolellinen toimija ei voi olla tuntematta järjestelmää ja siten pelkän vientilisenssin oikeusvaikutuksia. Vaikka onkin totta, että vientilisenssiä seuraa periaatteessa automaattisesti jäsenvaltioiden viranomaisten myöntämä tuontilupa, kolmannen maan myöntämän vientilisenssin ei voida katsoa perustavan mahdollisuutta tai vielä vähemmän oikeutta tuoda kiintiöityjä tuotteita yhteisöön.
Erityistoimivaltaa koskevan periaatteen ja toimielinten välisen tasapainon periaatteen loukkaaminen
67 Portugalin hallitus väittää, että tehdessään kyseessä olevan kaltaisen "poikkeuksellisia joustoja" sallivan päätöksen komissio on loukannut EY:n perustamissopimuksen 4 artiklan 1 kohtaan kirjattua erityistoimivaltaa koskevaa periaatetta, sillä se on suorittanut tehtäviä, jotka eivät kuulu sille perustamissopimuksessa tai johdetussa oikeudessa annettuun toimivaltaan. Kyseisen periaatteen mukaan yhteisön toimielimet eivät nimittäin saa suorittaa niiden toimivaltaan kuulumattomia tehtäviä edes siinä tapauksessa, että ne pitäisivät niitä tarpeellisina jonkin yhteisön politiikan ensisijaisten tavoitteiden toteuttamiseksi.
68 Portugalin hallituksen mukaan komissio on lisäksi rikkonut laillisuusperiaatteesta välittömästi johtuvaa toimielinten välisen tasapainon periaatetta käyttämällä hallinnointitehtäviä suorittaessaan toimivaltaa, joka perustamissopimuksessa (113 artiklan 2 kohta ja 115 artiklan 1 ja 4 kohta) on varattu selkeästi neuvostolle.
69 Komissio tyytyy tältä osin huomauttamaan, että nämä perusteet ovat vain liitännäisiä ja niiden on siten katsottava olevan osa ensimmäistä kanneperustetta. Lisäksi komissio toteaa, että koska riidanalaisella päätöksellä ei muuteta neuvoston vahvistamien tuontirajoitusten yleistä tasoa ja koska komissiolle annetaan asetuksessa N:o 3030/93 valtuudet poikkeussäännösten toteuttamiseen, toimielinten välisen tasapainon periaatetta ei ole loukattu esillä olevassa asiassa.
70 Yhdyn komission näkökantaan tältä osin. Erityistoimivaltaa koskevan periaatteen ja toimielinten välisen tasapainon periaatteen loukkaamista koskevat perusteet liittyvät esillä olevassa asiassa tosiasiallisesti siihen kysymykseen, onko komissio jättänyt noudattamatta säännöksiä, joissa sille on annettu toimivalta riidanalaisen päätöksen tekemiseen. Siten niiden perusteluja on mielestäni tutkittava samassa yhteydessä kuin asetuksen N:o 3030/93 rikkomista.
71 Erityistoimivaltaa koskevan periaatteen loukkaamisen osalta viittaan ainoastaan asetuksen N:o 3030/93 ja etenkin sen 8 artiklan rikkomisesta edellä esitettyihin huomioihin.
72 Toimielinten välisen tasapainon periaatteen osalta riittää, kun todetaan, että tällaisessa oikeuskäytäntöön perustuvassa yleisessä säännössä on pääasiassa kyse toimielinten välisistä suhteista ja tarkemmin sanoen kunkin toimielimen toimivallan kunnioittamisesta. Vaikka onkin totta, että vailla toimivaltaa olevan toimielimen toiminta merkitsee sellaisenaan toimielinten välisen tasapainon loukkaamista, kyseinen periaate on tosiasiassa merkityksellinen päinvastaisessa tapauksessa, eli silloin kun toimielin oman toimivaltansa rajoissa toimiessaan tavalla tai toisella rajoittaa muiden toimielinten toimivallan käyttöä.(27)
73 Koska on todettu, että edellytykset sallia ylimääräinen tuonti Kiinasta eivät ole esillä olevassa asiassa täyttyneet ja koska komissiolla ei siis ollut toimivaltaa tehdä riidanalaista päätöstä, myös kahta kyseistä periaatetta, eli erityistoimivaltaa koskevaa periaatetta ja toimielinten välisen tasapainon periaatetta, on loukattu.
Euroopan talousyhteisön ja Kiinan kansantasavallan välisen sopimuksen rikkominen
74 Portugalin hallituksen mukaan riidanalainen päätös on ristiriidassa Euroopan talousyhteisön ja Kiinan kansantasavallan välisen tekstiilituotteiden kauppaa koskevan sopimuksen kanssa, sillä sen lisäksi, että päätöksessä ylitetään kyseisessä sopimuksessa nimenomaisesti sovitut, seuraaville vuosille vahvistettujen kiintiöiden mahdollista ennenaikaista käyttöä koskevat rajat,(28) päätös on myös ristiriidassa sen johdonmukaisen linjan kanssa, jota neuvosto on noudattanut sopimuksen voimassaolon jatkamista koskevat sopimukset tehdessään: Portugalin hallituksen esittämällä tavalla tulkittuina näissä sopimuksissa nimittäin rajoitetaan yhteisöön tuotavien määrien vuosittaista kasvuprosenttia asteittain sekä vähennetään joustoprosentteja yleisesti.
75 Myös tämä kanneperuste tarkoittaa lopulta väitettä siitä, että komissio on ylittänyt sille esillä olevan kaltaisen kauppapoliittisen päätöksen tekemiseksi annetun toimivallan.
76 Kun tarkastellaan sitä ristiriitaa, joka kantajan mukaan vallitsee yhteisön päätöksen, jossa sallitaan tuoda yhteisöön suurempi määrä kiinalaisia tekstiilituotteita kuin mitä toimittajamaan kanssa tehdyssä sopimuksessa on sovittu, sekä kyseisen sopimuksen välillä, voidaan täydellä syyllä ajatella, että yhteisön yksipuolinen toimi, jolla suositaan kolmatta maata ja jonka taustalla ovat vaikuttaneet tekstiilituotteiden kauppaa koskevalle sopimukselle ominaiset vapauttamispyrkimykset, ei ole vastoin kyseisen sopimuksen määräyksiä.
77 Itse asiassa kansainvälinen sopimus toimii tässä tapauksessa vertailuperusteena tutkittaessa, onko päätös lainmukainen ottaen huomioon sen vaikutukset yhteisössä, eli sen vaikutukset jäsenvaltioihin, joille riidanalainen päätös on myös osoitettu. Ei ole epäilystäkään siitä, että tällainen tarkastelu on suoritettava, sillä jäsenvaltiot eivät ole osallistuneet kyseisen toimenpiteen toteuttamiseen, paitsi epäsuoralla tavalla asetuksen N:o 3030/93
17 artiklassa säädetyssä komiteamenettelyssä. Neuvoston päätös, jossa Kiinan kansantasavallalle annettaisiin - yksipuolisella toimenpiteellä tai kyseisen maan kanssa tehdyllä sopimuksella - mahdollisuus tuoda yhteisöön komission esillä olevassa tapauksessa sallimat määrät tuotteita, olisi sitä vastoin itsenäinen kauppapoliittinen toimenpide suhteessa Kiinan kansantasavallan kanssa tehtyyn sopimukseen ja siten tästä sopimuksesta riippumaton oikeuslähde.
78 Pääasiaa koskeva ongelma liittyy siis jälleen kerran siihen, onko neuvosto, joka EY:n perustamissopimuksen 113 artiklan nojalla on toimivaltainen elin toteuttamaan kyseiset toimenpiteet, antanut tällaisen valtuutuksen, sekä siihen, mikä on valtuutuksen ulottuvuus. Tämän kysymyksen tarkastelun osalta viittaan ensimmäisen riitauttamisperusteen osalta esitettyihin huomioihin etenkin edellä 50-66 kohdassa.
Luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen
79 Portugalin hallitus vetoaa lopuksi luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen erityisesti Portugalin tekstiiliteollisuudessa toimivien tuottajien osalta sekä muista toimittajamaista peräisin olevien tuotteiden tuojien osalta, sillä päätös, jolla sallitaan kolmannen maan kanssa tehdyssä sopimuksessa sääntelemätön tuonti, heikentää Kiinan kansantasavallan kanssa tehtyyn sopimukseen perustuvia odotuksia. Se, että päätökset tällaisista "poikkeuksellisista joustoista" ovat yleisiä, ei vähennä niiden odottamattomuutta.
80 Komissio toteaa tältä osin, että yhtäältä Portugalin tasavalta ei ole osoittanut, että riidanalainen toimi on vahingoittanut kyseisen alan taloudellisia toimijoita, ja toisaalta riidanalaista päätöstä ei voida pitää odottamattomana huolellisen toimijan kannalta. Komissio huomauttaa, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan toimijat eivät voi perustellusti luottaa sellaisen olemassa olevan tilanteen säilymiseen, jota voidaan muuttaa.
81 Tämä kanneperuste on mielestäni perusteeton. Kuten komissio on perustellusti todennut, kyseessä olevan kaltaisen säännöksen, jossa eri toimittajamaista peräisin oleville tuotteille vahvistetaan niiden luokkien mukaan yleiset tuontimäärät, ei voida katsoa muodostavan taloudellisille toimijoille sellaisia konkreettisia ja erityisiä odotuksia, joiden nojalla ne voisivat perustellusti luottaa siihen, että voimassa olevaa säännöstöä ei muuteta. Tältä samalta kannalta katsoen on lisäksi muistutettava vakiintuneesta oikeuskäytännöstä, jonka mukaan luottamuksensuojan periaatteen noudattaminen ei voi olla perusteena säännöksen muuttumattomuudelle etenkään sellaisilla aloilla - kuten tekstiilituotteiden tuonti - joissa säännöksiä on välttämättä jatkuvasti mukautettava taloudellisen tilanteen kehitykseen.(29)
V Kumoamistuomion oikeusvaikutusten rajoittamista koskeva vaatimus
82 Komissio vaatii toissijaisesti, että mikäli kanne hyväksytään, riidanalaisen päätöksen lopulliset oikeusvaikutukset pysytetään voimassa sillä perusteella, että tuomion ajallisten oikeusvaikutusten rajoittaminen estäisi vaarantamasta niiden oikeuksien toteuttamista, joita lisätuontien salliminen vuonna 1995 on voinut luoda taloudellisten toimijoiden oikeusasemaan, ja lisäksi loukkaamasta sitä perusteltua luottamusta, joka muun muassa kansallisille viranomaisille on syntynyt päätöksen tekemisestä ja sen lainmukaiseksi olettamisesta.
83 Tämä pyyntö on mielestäni hylättävä, sillä sellaisia mahdollisia oikeuksia tai muita subjektiivisia seikkoja, joita riidanalaisen päätöksen taannehtiva kumoaminen voisi vahingoittaa, ei näytä olevan olemassa. Riidanalaisen päätöksen perusteella yhteisöön jo tuotuja, yhteisön alueella vapaassa vaihdannassa olevia tuotteita ei nimittäin voida enää jäljittää. Vielä käyttämättä olevat tuontioikeudet, mikäli niitä katsotaan olevan, perustuvat puolestaan lainvastaiseen päätökseen, jonka kumoamisella ei ole sellaisia vaikutuksia, että perustamissopimuksen 174 artiklan toisen kohdan soveltaminen olisi perusteltua. On nimittäin katsottava, että tuontijärjestelmän muuttaminen on taloudellisen toimijan toimintaan olennaisesti kuuluva riski ja että samalla kun toimija saa voittoa tästä toiminnastaan, sen on vastattava siihen liittyvistä tavanomaisista riskeistä (tunnetun sanonnan "ubi commoda ibi incommoda" mukaan). Se, että kumoamisen vaikutuksia rajoitettaisiin perustamissopimuksen 174 artiklan toisen kohdan mukaisesti, merkitsisi nimittäin, että tuomioistuin ei voisi poistaa taannehtivasti riidanalaisten säännösten lainvastaisuudesta johtuvia seurauksia silloin, kun kyseiset säännökset saattaisivat vaikuttaa taloudellisten toimijoiden oikeusasemaan.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että, että yhteisöjen tuomioistuin:
- jättää kanteen tutkimatta siltä osin kuin siinä vaaditaan komission noudattaman, yhteisöön tuotavien tekstiilituotteiden tuonnin määrällisten rajoitusten hallinnointiin liittyvän "poikkeuksellisten joustojen" käytännön kumoamista;
- kumoaa Kiinan kansantasavallasta peräisin olevia tekstiilituotteita koskevan, 6.3.1996 kokoontuneen tekstiilikomitean puoltavan lausunnon johdosta tehdyn komission päätöksen;
- hylkää komission pyynnön riidanalaisen päätöksen oikeusvaikutusten pysyttämisestä voimassa perustamissopimuksen 174 artiklan toisen alakohdan mukaisesti;
- velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) - Yhteisö liittyi monikuitusopimukseen tekstiilituotteiden kansainvälistä kauppaa koskevan sopimuksen tekemisestä 21 päivänä maaliskuuta 1974 tehdyllä neuvoston päätöksellä 74/214/ETY (EYVL L 118, s. 1).
(2) - Monikuitusopimuksen voimassaolon jatkamista koskevat pöytäkirjat tehtiin 14.12.1977, 22.12.1981, 31.7.1986, 31.7.1991, 9.12.1992 ja 9.12.1993. Yhteisö liittyi kaikkiin näihin pöytäkirjoihin.
(3) - EYVL L 336, s. 1.
(4) - ATC:n 8 artiklan 1 kappaleessa määrätään seuraavaa: "Tämän sopimuksen täytäntöönpanon valvomiseksi, kaikkien tämän sopimuksen nojalla suoritettujen toimenpiteiden ja niiden määräysten mukaisuuden tutkimiseksi ja ryhtyäkseen tässä sopimuksessa erityisesti siltä edellytettäviin toimenpiteisiin perustetaan tekstiilitarkkailuelin (TMB). TMB koostuu puheenjohtajasta ja 10 jäsenestä. Sen jäsenyyden on oltava tasapainoinen ja laajasti jäsenistöä edustava ja mahdollistettava jäsenten vaihtuminen asianmukaisin aikavälein. Jäsenet, jotka tavarakauppaneuvosto nimeää toimimaan TMB:ssä, nimittävät jäsenet, jotka suorittavat tehtävänsä henkilökohtaisessa ominaisuudessa".
(5) - Euroopan talousyhteisön ja Kiinan kansantasavallan välisen tekstiilituotteiden kauppaa koskevan sopimuksen väliaikaisesta täytäntöönpanosta 19 päivänä joulukuuta 1988 tehty neuvoston päätös 88/656/ETY (EYVL L 380, s. 1).
(6) - Vastineeksi kyseisestä mahdollisuudesta viedä tuotteita yhteisöön Kiinan kansantasavalta on sitoutunut edistämään ja helpottamaan yhteisöstä peräisin olevien tekstiilituotteiden (mainittu sopimuksen liitteessä I ja II) tuontia Kiinaan. Perussopimuksen 12 artiklan 1 kohdassa määrätään nimittäin, että Kiinan kansantasavalta "will take such measures as are necessary to avoid exacerbating and if possible to reduce, during the period of application of the Agreement, the disequilibrium in its textile trade balance with the Community".
(7) - Ks. perussopimuksen pöytäkirjassa A oleva 13 artikla. Noudatettavan menettelyn osalta 16 artiklan 2 ja 3 kappaleessa määrätään seuraavaa: "2. The consultation procedures referred to in this Agreement shall be governed by the following rules:
- any request for consultations shall be notified in writing to the other Party,
- the request for consultations shall be followed within a reasonable period (and in any case not later than 15 days following the notification) by a statement setting out the reasons and circumstances which, in the opinion of the requesting Party, justify the submission of such a request,
- the Parties shall enter into consultations within one month at the latest of notification of the request, with a view to reaching agreement on a mutually acceptable conclusion within one further month at the latest.
3. The community may request consultations in accordance with paragraph 2 when it ascertains that during a particular year of application of the Agreement difficulties arise in the Community or one of its regions from a sharp and substantial increase, by comparison to the preceding year, in imports of given category of Group I subject to the quantitative limits set out in Annex III."
(8) - Sopimus hyväksyttiin yhteisössä Euroopan talousyhteisön ja Kiinan kansantasavallan välistä kaupallista ja taloudellista yhteistyötä koskevan sopimuksen tekemisestä 16 päivänä syyskuuta 1985 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2616/85 (EYVL L 250, s. 1). Kyseisen sopimuksen 15 artiklassa määrätään perustettavaksi sekakomitea, "joka muodostuu molempien sopimuspuolten edustajista".
(9) - EYVL L 275, s. 1.
(10) - Asetuksen N:o 3030/93 muuttamisesta 22 päivänä joulukuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 3289/94 (EYVL L 349, s. 85).
(11) - Kiinan kansantasavalta mainitaan viejämaiden luettelossa.
(12) - Kyseisen 8 artiklan 1 ja 2 kohdan, sellaisina kuin ne ovat muutettuina 29 päivänä maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 824/97 (EYVL L 119, s. 1), uudessa versiossa säädetään seuraavaa: "Kun liitteessä V tarkoitetut määrät ylittävä lisätuonti erityisissä olosuhteissa osoittautuu tarpeelliseksi yhden tai useamman tuoteluokan osalta, komissio voi antaa mahdollisuuden lisätuontiin tietyksi kiintiövuodeksi omasta aloitteestaan tai yhden tai useamman jäsenvaltion pyynnöstä 17 artiklan menettelyä noudattaen. Kun tällainen lisätuontimahdollisuus annetaan toimittajamaan viranomaisten antamien ylimääräisten tuontilupien nojalla, sen edellytyksenä on oltava lisämäärää vastaavan määrän vähentäminen määrällisestä rajoituksesta:
- yhdessä tai useammassa tuoteluokassa, jotka kuuluvat samaan kuuluvaa kiintiövuotta koskevaan tuoteryhmään tai alatuoteryhmään (edellyttäen, että tämä määrä on enintään 3 prosenttia sen tuoteryhmän määrällisestä rajoituksesta, johon lisätuontimahdollisuus kohdistuu)
ja/tai
- samassa seuraavaa kiintiövuotta koskevassa tuoteluokassa."
(13) - Ks. tältä osin kanteen liite 1.
(14) - Ks. tekstiilikomitean 6.3.1996 pidetyn 413. kokouksen pöytäkirja (kanteen liite III).
(15) - Ks. 12.3.1996 pidetyn tekstiilikomitean 414. kokouksen pöytäkirja, s. 2 (kanteen liite VI).
(16) - Ks. alaviite 15.
(17) - Viittaan esim. asiaan 22/70, komissio v. neuvosto, tuomio 31.3.1971 (Kok. 1971, s. 263, 38-43 kohta; Kok. Ep. I, s. 553) ja yhdistettyihin asioihin C-181/91 ja C-248/91, parlamentti v. neuvosto ja komissio, tuomio 30.6.1993 (Kok. 1993, s. I-3685).
(18) - Asia 131/86, Yhdistynyt kuningaskunta v. neuvosto, tuomio 23.2.1988 (Kok. 1988, s. 905, 29 kohta); ks. myös asia 68/86, Yhdistynyt kuningaskunta v. neuvosto, tuomio 23.2.1988 (Kok. 1988, s. 855, 24 kohta); asia C-426/93, Saksa v. neuvosto, tuomio 9.11.1995 (Kok. 1995, s. I-3723, 21 kohta); asia C-271/94, parlamentti v. neuvosto, tuomio 26.3.1996 (Kok. 1996, s. I-1689, 34 kohta) ja asia C-84/94, Yhdistynyt kuningaskunta v. neuvosto, tuomio 12.11.1996 (Kok. 1996, s. I-5755, 19 kohta). Huomautan lisäksi, että yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa C-327/91, Ranska v. komissio, 9.8.1994 antamassaan tuomiossa (Kok. 1994, s. I-3641, 36 kohta), että "pelkkä käytäntö ei voi mennä perustamissopimuksen määräysten edelle".
(19) - Tältä osin korostan, että ATC:ssä itsessään ei kielletä joustojen toteuttamista, vaan ainoastaan velvoitetaan sopimuspuolina olevat valtiot olemaan muuttamatta niitä valvontaelimelle ilmoitettuja määräyksiä, joista määrätään "MFA-pohjaisissa kahdenvälisissä sopimuksissa 12 kuukauden jakson aikana ennen WTO-sopimuksen voimaantuloa", ja kielletään määrällisten rajoitusten asettaminen "yhdistetylle käytölle, joka koskee siirtoa tuoteryhmästä toiseen, siirtoa seuraavalle vuodelle tai kiintiöennakkoa" (2 artiklan 16 kohta).
(20) - Portugalin hallitus ei ole esittänyt kyseistä julistusta, koska neuvosto ei ole suostunut siihen.
(21) - Asia 121/83, Zuckerfabrik Franken, tuomio 15.5.1984 (Kok. 1984, s. 2039, 13 kohta) ja asia C-27/89, Scarpe, tuomio 2.5.1990 (Kok. 1990, s. I-1701).
(22) - Asia C-478/93, Alankomaat v. komissio, tuomio 17.10.1995 (Kok. 1995, s. I-3081, 30 ja 32 kohta).
(23) - Ilmoitukset toimitetaan elektronisesti tätä varten perustetussa integroidussa verkossa (asetuksen 12 artiklan 3 kohta).
(24) - Yhteisöjen tuomioistuin on todennut useaan otteeseen, että toimivallan, joka ei ole pelkkää toimeenpanoa, siirtäminen on lainmukaista: ks. asia 188/80-190/80, Ranska, Italia ja Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio, tuomio 6.7.1982 (Kok. 1982, s. 2545, 6 kohta); asia 16/88, komissio v. neuvosto, tuomio 24.10.1989 (Kok. 1989, s. 3457, 11 kohta) sekä asia C-240/90, Saksa v. komissio, tuomio 27.10.1992 (Kok. 1992, s. I-5383).
(25) - Ks. vastaavasti asia 23/75, Rey Soda ym., tuomio 30.10.1975 (Kok. 1975, s. 1279, 14 kohta; Kok. Ep. II, s. 509) ja asia C-303/90, Ranska v. komissio, tuomio 13.11.1991 (Kok. 1991, s. I-5315). Kuten julkisasiamies Tesauro perustellusti totesi jälkimmäisessä asiassa antamassaan ratkaisuehdotuksessa, mikään ei estä sitä, että komissio sille siirrettyä toimivaltaa käyttäessään täydentää neuvoston toimen normatiivista sisältöä; "säädöksen täytäntöönpanosäännökset sisältävät ainakin säädöksen sisältämien velvoitteiden määrittelyn ja siten tiettyjä erityisiä velvoitteita määrittelevän täydellisen säännöstön", mutta niillä ei voida muuttaa perussäännöksiä.
(26) - Tällaisesta menettelystä, jossa lykätään tuontilupien myöntämistä ja otetaan yhteyttä toimittajamaan viranomaisiin, määrätään myös Euroopan talousyhteisön ja Kiinan kansantasavallan välisessä sopimuksessa (perussopimuksen liitteenä olevassa pöytäkirjassa A olevan 13 artiklan 1 kohta).
(27) - Viittaan tältä osin yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, joka koskee vaatimusta kuulla parlamenttia lainsäädäntömenettelyssä, jota pidetään perustamissopimuksessa edellytetyissä tilanteissa "olennaisena
muotomääräyksenä, jonka laiminlyönti on säädöksen kumoamisperuste" siltä osin kuin parlamentin todellista
osallistumista lainsäädäntömenettelyyn pidetään "olennaisena osana perustamissopimuksessa tavoiteltua toimielinten välistä tasapainoa": ks. mm. asia C-392/95, parlamentti v. neuvosto, tuomio 10.6.1997 (Kok. 1997, s. I-3213, 14 kohta).
(28) - Sopimuksen 5 artiklassa määrätään, että kullekin vuodelle vahvistetuista määristä on mahdollista käyttää etukäteen enintään 5 prosenttia.
(29) - Ks. tältä osin viimeksi asia C-315/96, Lopex Export, tuomio 29.1.1998 (Kok. 1998, s. I-317, 28-30 kohta).