62024CJ0045_RES
Asia C-45/24
Verein für Konsumenteninformation
vastaan
Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
(Ennakkoratkaisupyyntö – Oberster Gerichtshof)
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 15.1.2026
Ennakkoratkaisupyyntö – Lentoliikenne – Asetus (EY) N:o 261/2004 – 8 artiklan 1 kohta – Lipun hinnan palauttaminen lennon peruuntuessa – Matkustajan ja lentoliikenteen harjoittajan välillä välittäjänä toimineen henkilön lippua ostettaessa perimä palkkio – Soveltamisalaan kuulumisen edellytykset – Palkkion määrän vahvistaminen väitetysti lentoliikenteen harjoittajan tietämättä – Todistustaakka
Liikenne – Lentoliikenne – Asetus N:o 261/2004 – Matkustajille annettava korvaus ja apu – Lipun hinnan palauttaminen lennon peruuntuessa – Laskutoimitus – Matkustajan ja lentoliikenteen harjoittajan välillä välittäjänä toimineen tahon lippua ostettaessa perimän palkkion huomioon ottaminen – Edellytykset – Lentoliikenteen harjoittajan ei tarvitse tietää palkkion tarkkaa määrää
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 261/2004 2 artiklan f alakohta, 5 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 8 artiklan 1 kohdan a alakohta)
(ks. 30–41 kohta sekä tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, jolle Oberster Gerichtshof (ylin tuomioistuin, Itävalta) on esittänyt ennakkoratkaisupyynnön, täsmensi oikeuskäytäntöään, joka koskee lentoliikenteen harjoittajan velvollisuutta korvata matkustajalle sellainen palkkio lennon peruuntuessa, jonka tämä on maksanut välittäjänä toimineelle kolmannelle osapuolelle ostaessaan lentolippua.
Kyseiset matkustajat olivat ostaneet lentoliput Opodon, joka on Kansainvälisen ilmakuljetusliiton (IATA) sertifioima matkatoimisto, jolla on oikeus kirjoittaa lentolippuja kyseessä olevat lennot suorittaneen lentoyhtiö Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV:n (jäljempänä KLM) puolesta, varausportaalin kautta. Matkustajien maksamaan kokonaissummaan sisältyivät lentolippujen hinta ja kyseisten lippujen ostamisesta Opodon varausportaalin kautta maksettava välityspalkkio.
KLM palautti näille matkustajille lippujen hinnan lentojen peruuttamisen seurauksena, muttei välityspalkkiota. Verein für Konsumenteninformation (kuluttajavalistusjärjestö, Itävalta; jäljempänä VKI), jolle matkustajat ovat luovuttaneet lentolipuista maksetun hinnan palauttamista koskevat oikeutensa, nosti KLM:ää vastaan kanteen, jossa se vaati, että KLM velvoitetaan maksamaan välityspalkkiota vastaava rahamäärä, ja väitti, että lippujen hinnan palauttamisen oli katettava myös välityspalkkio. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hyväksyi kanteen. Kyseinen tuomio kuitenkin kumottiin KLM:n Landesgericht Korneuburgiin (Korneuburgissa sijaitseva osavaltion tuomioistuin, Itävalta) tekemän valituksen johdosta.
Tässä yhteydessä VKI teki Revision-valituksen Oberster Gerichtshofiin, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin käsitellyssä asiassa. Koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin oli epävarma asetuksen N:o 261/2004 (
1
) 8 artiklan 1 kohdan a alakohdan tulkinnasta, se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedusteli unionin tuomioistuimelta, miten lentoliikenteen harjoittajalle on ilmoitettava välityspalkkion olemassaolosta ja sen määrästä, jotta kyseinen palkkio voidaan sisällyttää mainitun säännöksen nojalla palautettavaan lentolipun kokonaishintaan, ja kenellä on todistustaakka välityspalkkion olemassaoloa koskevasta tietoisuudesta.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin totesi aluksi, että asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa, mukaan on niin, että kun lento peruutetaan, lentoliikenteen harjoittajan on tarjottava asianomaisille lentomatkustajille apua antamalla heille mahdollisuus valita muun muassa lipusta maksetun hinnan palauttaminen. Kyseisen 8 artiklan 1 kohdan a alakohdan sanamuodossa perustetaan suora yhteys käsitteen ”lippu” ja ilmaisun ”lipusta maksetun hinnan” välillä; tällainen lippu voidaan ostaa joko suoraan lentoliikenteen harjoittajalta tai muun muassa kyseisen asetuksen 2 artiklan f alakohdassa tarkoitetun lentoliikenteen harjoittajan valtuuttaman edustajan kaltaisen välittäjän kautta.
Unionin tuomioistuin täsmensi lisäksi, että lipun eri osatekijöiden – sen hinta mukaan lukien – on, jos lippua ei kirjoita lentoliikenteen harjoittaja itse, joka tapauksessa oltava sen hyväksymiä. Ainoastaan lentolipusta maksetun hinnan osatekijöitä, kuten välityspalkkiota, on näin ollen pidettävä tarpeellisina ja siten ”pakollisina”, jotta lentoliikenteen harjoittajan tarjoamia palveluja voidaan käyttää.
Unionin tuomioistuin totesi seuraavaksi, että lentolipun ostaminen välittäjän kautta muodostaa yhden ja saman ostotapahtuman, koska välityspalkkio on osa asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua lipun hintaa. Välityspalkkiota ei näin ollen voida erottaa lentolipun hinnasta, koska matkustaja ei voi sivuuttaa sitä lippua ostaessaan. Tässä tilanteessa on katsottava, että lentoliikenteen harjoittaja on hyväksynyt tällaisen palkkion perimisen lentolipun hinnan pakollisena osatekijänä ja että välityspalkkio on näin ollen palautettava edellä mainitun säännöksen nojalla.
Unionin tuomioistuin lisäsi vielä, että kun lentoliikenteen harjoittaja hyväksyy sen, että välittäjä kirjoittaa ja luovuttaa lentolippuja sen nimissä ja lukuun, kyseisen lentoliikenteen harjoittajan voidaan olettaa olleen välttämättä tietoinen välittäjän harjoittamasta kaupallisesta menettelystä periä välityspalkkio lentomatkustajalta lentolipun ostamisen yhteydessä, vaikka tästä ei olisikaan olemassa nimenomaista sopimusehtoa.
Unionin tuomioistuin korosti lopuksi, ettei lentoliikenteen harjoittajan edellytetä tietävän välityspalkkion tarkkaa määrää, jotta lentomatkustaja, jonka lento on peruutettu, voisi saada sen palautetuksi. Jos näin olisi, tämä saattaisi johtaa siihen, että lentoliikenteen harjoittaja yrittää kieltäytyä palauttamasta matkustajan maksamaa rahamäärää sillä perusteella, ettei sille ole ilmoitettu välityspalkkion tarkkaa määrää. Tällaisessa tilanteessa matkustaja voisi joutua kääntymään välittäjän puoleen saadakseen välityspalkkion sisältävän lipun hinnan palautetuksi, ja tällainen menettely saattaa viivästyttää palautuksen saamista ja aiheuttaa kyseiselle matkustajalle ylimääräisiä, jopa kohtuuttomia kustannuksia. Tällainen lopputulos olisi siten vastoin asetuksen N:o 261/2004 johdanto-osan ensimmäisessä perustelukappaleessa mainittua tavoitetta taata lentomatkustajien suojelun korkea taso ja kyseisellä asetuksella käyttöön otettujen palautusmenettelyjen yksinkertaistamista.
Tällainen tulkinta voisi vastaavasti saada lentomatkustajat luopumaan mahdollisuudesta käyttää välittäjää ja tekemään varauksensa mieluummin suoraan lentoliikenteen harjoittajalta siitä huolimatta, että tällaisen välittäjän kirjoittaman lentolipun hinta saattaisi osoittautua taloudellisesti houkuttelevammaksi.
Unionin tuomioistuin totesi näin ollen, että asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että lentolipun hinta, jota on käytettävä sen määrän määrittämiseen, joka lentoliikenteen harjoittajan on palautettava matkustajalle lennon peruuttamisen seurauksena, sisältää myös kyseisen matkustajan maksaman summan ja lentoliikenteen harjoittajan saaman summan välisen erotuksen, joka vastaa kahden viimeksi mainitun välillä välittäjänä toimineen yhtiön perimää palkkiota, eikä ole tarpeen, että lentoliikenteen harjoittaja tietää kyseisen palkkion tarkan määrän.
(
1
)	Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).