62024CJ0570
DOMSTOLENS DOM (Syvende Afdeling)
20. november 2025 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – punktafgifter – direktiv 2008/118/EF – artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 8, stk. 2 – person, der hæfter for betaling af punktafgift – en mængde ethanol, der mangler i et selskabs lagerbeholdning – et selskabs administrerende direktør, der er skyldig i underslæb og manglende regnskabsføring – fastlæggelse af den person, der hæfter for betaling af punktafgift – flere personer, der hæfter for betalingen – betydningen af en dom afsagt af en straffedomstol på det civilretlige område, hvorved alene den administrerende direktørs ansvar anerkendes«
I sag C-570/24,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Curtea de Apel Cluj (appeldomstolen i Cluj, Rumænien) ved afgørelse af 16. marts 2024, indgået til Domstolen den 27. august 2024, i sagen
Transilvania Master Insolv IPURL, som kurator for Ecoserv SRL,
mod
Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj,
Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Bistriţa-Năsăud,
Serviciul Fiscal Orăşenesc Năsăud,
har
DOMSTOLEN (Syvende Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, F. Schalin (refererende dommer), og dommerne M. Gavalec og Z. Csehi,
generaladvokat: A. Biondi,
justitssekretær: A. Calot Escobar,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
Transilvania Master Insolv IPURL, som kurator for Ecoserv SRL, ved avocaţi H. Crişan, A. Şandru og T.D. Vidrean-Căpuşan,
–
den rumænske regering ved E. Gane, L. Ghiţă og A. Wellman, som befuldmægtigede,
–
den tjekkiske regering ved L. Březinová, M. Smolek og J. Vláčil, som befuldmægtigede,
–
den spanske regering ved S. Núñez Silva, som befuldmægtiget,
–
Europa-Kommissionen ved M. Björkland og T. Isacu de Groot, som befuldmægtigede,
og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), i Rådets direktiv 2008/118/EF af 16. december 2008 om den generelle ordning for punktafgifter og om ophævelse af direktiv 92/12/EØF (EUT 2009, L 9, s. 12), sammenholdt med samme artikel 8, stk. 2.
2
Anmodningen er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem på den ene side Ecoserv SRL, der er et insolvent rumænsk selskab repræsenteret ved en kurator, Transilvania Master Insolv IPURL, og på den anden side Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj (det regionale generaldirektorat for offentlige finanser i Cluj, Rumænien), Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bistrița-Năsăud (distriktsmyndigheden for offentlige finanser i Bistrița-Năsăud, Rumænien) og Serviciul Fiscal Orășenesc Năsăud (skatte- og afgiftsmyndigheden i Năsăud, Rumænien) (herefter samlet »skatte- og afgiftsmyndighederne«) vedrørende bl.a. gyldigheden af en afgiftsansættelse, hvorved Ecoserv blev pålagt punktafgifter for en manglende mængde ethanol for et samlet beløb på 798495 rumænske lei (RON).
Retsforskrifter
EU-retten
3
Direktiv 2008/118 blev med virkning fra den 13. februar 2023 ophævet af Rådets direktiv (EU) 2020/262 af 19. december 2019 om den generelle ordning for punktafgifter (EUT 2020, L 58, s. 4). Direktiv 2008/118 finder imidlertid fortsat anvendelse ratione temporis på de faktiske omstændigheder i tvisten i hovedsagen.
4
Artikel 4, nr. 1), i direktiv 2008/118 definerede en »godkendt oplagshaver« som »en fysisk eller juridisk person, der som led i udøvelsen af sit erhverv af de kompetente myndigheder i en medlemsstat har fået bevilling til at fremstille, forarbejde, oplægge, modtage eller afsende punktafgiftspligtige varer under en afgiftssuspensionsordning i et afgiftsoplag«.
5
Artikel 7, stk. 1, og artikel 7, stk. 2, litra a), i direktiv 2008/118 bestemte:
»1.   Punktafgiften forfalder ved overgangen til forbrug og i den medlemsstat, hvor denne finder sted.
2.   I dette direktiv forstås ved »overgang til forbrug« et af følgende:
a)
når punktafgiftspligtige varer forlader en afgiftssuspensionsordning, herunder uretmæssigt
[...]«
6
Artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i) og ii), og artikel 8, stk. 2, i direktiv 2008/118 havde følgende ordlyd:
»1.   Den person, der hæfter for betalingen af den forfaldne punktafgift, er:
a)
når punktafgiftspligtige varer forlader en afgiftssuspensionsordning i henhold til artikel 7, stk. 2, litra a):
i)
den godkendte oplagshaver, den registrerede modtager eller enhver anden person, som frigiver de punktafgiftspligtige varer, eller på hvis vegne de frigives fra afgiftssuspensionsordningen, eller i tilfælde af uretmæssig afgang fra afgiftsoplaget, enhver person, der har deltaget i denne afgang
ii)
ved en uregelmæssighed under en bevægelse af punktafgiftspligtige varer under en afgiftssuspensionsordning som fastlagt i artikel 10, stk. 1, 2 og 4: den godkendte oplagshaver, den registrerede afsender eller enhver anden person, som stillede sikkerhed for betaling i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1 og 2, eller enhver person, som deltog i den uretmæssige afgang, og som vidste eller med rimelighed burde have vidst, at afgangen var af uretmæssig art
[...]
2.   Når flere personer hæfter for betalingen af en og samme afgiftsskyld, hæfter disse solidarisk for denne skyld.«
7
Artikel 16, stk. 1, i direktiv 2008/118 bestemte:
»En godkendt oplagshavers oprettelse og drift af et afgiftsoplag er betinget af en bevilling fra de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor afgiftsoplaget er beliggende.
Bevillingen er omfattet af de betingelser, som myndighederne har ret til at fastsætte for at hindre enhver form for unddragelse og misbrug.«
Rumænsk ret
8
Artikel 2066, stk. 1 og 2, i Legea nr. 571/2003 privind Codul fiscal (lov nr. 571/2003 om skatter og afgifter) af 22. december 2003 (Monitorul Oficial al României, del I, nr. 927 af 23.12.2003) bestemmer følgende i den affattelse, der finder anvendelse på tvisten i hovedsagen (herefter »lov om skatter og afgifter«):
»(1)   Punktafgiften forfalder ved overgangen til forbrug og i den medlemsstat, hvor denne finder sted.
(2)   Betingelserne for punktafgiftens forfald og punktafgiftssatsen er dem, der gælder på forfaldsdatoen i den medlemsstat, hvor overgangen til forbrug finder sted.«
9
Denne lovs artikel 2067, stk. 1, litra a), og artikel 2067, stk. 5, er sålydende:
»(1)   I dette kapitel forstås ved overgang til forbrug et af følgende:
a)
når punktafgiftspligtige varer forlader en afgiftssuspensionsordning, herunder uretmæssigt
[...]
(5)   Fuldstændig ødelæggelse eller uigenkaldeligt tab af punktafgiftspligtige varer betragtes ikke som overgang til forbrug, hvis dette sker i den periode, hvor de er henført under en afgiftssuspensionsordning, og hvis:
a)
produktet ikke er tilgængeligt til brug i Rumænien på grund af udslip, brud, brand, kontaminering, oversvømmelse eller andre tilfælde af force majeure
b)
produktet ikke er tilgængeligt til brug i Rumænien på grund af fordampning eller andre årsager, der er et naturligt resultat af produktion, opbevaring eller omsætning af produktet
c)
ødelæggelsen er godkendt af den kompetente myndighed.
[...]«
10
Den nævnte lovs artikel 2069, stk. 1, fastsætter:
»(1)   Den person, der hæfter for betalingen af den forfaldne punktafgift, er:
a)
når punktafgiftspligtige varer forlader en afgiftssuspensionsordning i henhold til artikel 2067, stk. 1, litra a):
1.
den godkendte oplagshaver, den registrerede modtager eller enhver anden person, som frigiver de punktafgiftspligtige varer, eller på hvis vegne de frigives fra afgiftssuspensionsordningen, eller i tilfælde af uretmæssig afgang fra afgiftsoplaget enhver person, der har deltaget i denne afgang.«
11
Artikel 20622, stk. 2, i lov om skatter og afgifter bestemmer:
»For at opnå bevilling til at drive et sted som afgiftsoplag indgiver den person, der ønsker at være godkendt oplagshaver for dette sted, en ansøgning til den kompetente myndighed i den form og efter de nærmere regler, der er fastsat i gennemførelsesbestemmelserne.«
12
Artikel 49, stk. 1, litra c), i Legea nr. 207/2015 privind Codul de procedură fiscală (lov nr. 207/2015 om lov om skatte- og afgiftsprocedurer) af 20. juli 2015 (Monitorul Oficial al României, del I, nr. 547 af 23.7.2015) i den affattelse, der finder anvendelse på tvisten i hovedsagen (herefter »lov om skatte- og afgiftsprocedurer«), har følgende ordlyd:
»(1)   En skatte- og afgiftsretlig forvaltningsakt er ugyldig i følgende tilfælde:
[...]
c)
Den er behæftet med en alvorlig og åbenbar fejl, [...] når de grunde, der ligger til grund for dens vedtagelse, er behæftet med en fejl, der er så betydelig, at såfremt der var set bort herfra før eller under vedtagelsen af denne akt, ville den ikke være blevet vedtaget.«
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
13
Ecoserv, hvis virksomhed bl.a. består i fremstilling af organiske basiskemikalier, fik bevilling til at fremstille ethanol under punktafgiftssuspension som led i en teknologitestordning, der skulle finde sted i perioden fra februar til april 2013.
14
Den 12. november 2015 blev Ecoserv undergivet en uanmeldt kontrol i forbindelse med en undersøgelse af økonomiske lovovertrædelser. Ved denne lejlighed konstaterede det rumænske kriminalpoliti i samarbejde med de rumænske toldmyndigheder, at der manglede en mængde på 21909 liter ethanol i Ecoservs lagre, uden at selskabets repræsentanter kunne give nogen forklaring i denne henseende.
15
På grund af den manglende mængde ethanol pålagde distriktsmyndigheden for offentlige finanser i Bistrița-Năsăud Ecoserv ved afgiftsansættelse af 4. marts 2016 yderligere afgifter på 799655 RON (ca. 160719 EUR) i punktafgifter og 278244 RON (ca. 55923 EUR) i merværdiafgift (moms) (herefter »afgiftsansættelsen«). Ecoserv anfægtede hverken denne afgørelse administrativt eller retsligt, men fik ikke desto mindre tilkendt ratebetaling af restbeløbet af disse afgifter.
16
Ved dom af 8. august 2019 idømte Tribunalul Bistrița-Năsăud (retten i første instans i Bistrița-Năsăud, Rumænien), der traf afgørelse i straffesager, Ecoservs administrerende direktør bl.a. to fængselsstraffe for skattesvig og underslæb med den begrundelse, at han havde solgt mængden på 21909 liter ethanol i egen interesse og uden at bogføre beløbet i Ecoservs regnskab. Hvad angår den civile del af den sag, der førte til den nævnte dom, havde den rumænske stat, repræsenteret ved Agenția Națională de Administrare Fiscală (skattestyrelsen, Rumænien), interveneret som civil part og havde nedlagt påstand om, at Ecoserv og selskabets administrerende direktør blev pålagt solidarisk hæftelse for det tab, der var påført de offentlige finanser. Tribunalul Bistrița-Năsăud (retten i første instans i Bistrița-Năsăud) forkastede imidlertid denne påstand som ugrundet, for så vidt som den vedrørte Ecoserv. Denne ret fastslog, at Ecoservs administrerende direktør hverken havde handlet i Ecoservs navn eller interesse, således at han såvel ud fra et strafferetligt som et civilretligt synspunkt var eneansvarlig over for de skadelidte, hvilket Curtea de Apel Cluj (appeldomstolen i Cluj, Rumænien) efterfølgende bekræftede ved dom af 2. juni 2020.
17
Den 14. juli 2020 indgav Ecoserv en anmodning til skatte- og afgiftsmyndighederne med påstand om, at afgiftsansættelsen blev erklæret ugyldig, idet selskabet støttede sig på dommen af 8. august 2019 afsagt af Tribunalul Bistrița-Năsăud (retten i første instans i Bistrița-Năsăud). Ecoserv gjorde gældende, at afgiftsansættelsen var behæftet med en alvorlig og åbenbar fejl. Selskabet krævede i øvrigt tilbagebetaling af de beløb, der var betalt i form af de yderligere afgifter, som det var blevet pålagt. Skatte- og afgiftsmyndighederne anlagde sag ved Tribunalul Bistrița-Năsăud (retten i første instans i Bistrița-Năsăud), der traf afgørelse i straffesager, med henblik på at anfægte fuldbyrdelsen af den del af dommen, som sidstnævnte havde afsagt den 8. august 2019 i det civilretlige spørgsmål. De gjorde gældende, at det skulle afklares, hvilken rækkevidde domskonklusionen i denne dom havde, for så vidt som påstanden om, at Ecoserv blev dømt in solidum, var blevet forkastet, samt hvilken indvirkning dommen havde på Ecoservs afgiftsmæssige forpligtelser.
18
Den 17. maj 2021 fastslog Curtea de Apel Cluj (appeldomstolen i Cluj), for hvilken der var iværksat appel til prøvelse af dommen afsagt den 7. april 2021 af Tribunalul Bistrița-Năsăud (retten i første instans i Bistrița-Năsăud), i denne henseende, at Ecoservs administrerende direktør på det civilretlige plan var eneansvarlig for det tab, der var blevet påført den rumænske stat. Følgelig var de beløb, som Ecoserv havde betalt til skatte- og afgiftsmyndighederne inden den straffesag, der førte til domfældelsen af den administrerende direktør, uden grundlag og kunne kræves tilbagebetalt.
19
Henset til skatte- og afgiftsmyndighedernes afslag på at behandle selskabets anmodning om, at afgiftsansættelsen blev erklæret ugyldig, anlagde Ecoserv sag ved Tribunalul Bistrița-Năsăud (retten i første instans i Bistrița-Năsăud).
20
Ved dom af 29. oktober 2021 gav sidstnævnte på grundlag af artikel 49, stk. 1, litra c), i lov om skatte- og afgiftsprocedurer Ecoserv delvist medhold. Denne ret pålagde således skatte- og afgiftsmyndighederne at fastslå, at afgiftsansættelsen var delvis ugyldig, for så vidt som den vedrørte fastsættelsen af supplerende punktafgifter og moms. Den pålagde endvidere disse myndigheder at tilbagebetale Ecoserv det beløb, som selskabet havde betalt af disse supplerende afgifter, med tillæg af renter.
21
Såvel Ecoserv som skatte- og afgiftsmyndighederne iværksatte appel til prøvelse af dommen afsagt den 29. oktober 2021 af Tribunalul Bistrița-Năsăud (appeldomstolen i Bistrița-Năsăud) ved Curtea de Apel Cluj (appeldomstolen i Cluj), som er den forelæggende ret. Den forelæggende ret har anført, at den, i tilfælde af at punktafgiftspligtige varer uretmæssigt forlader en suspensionsordning, er i tvivl om, hvem der skal anses for at hæfte for betaling af punktafgift som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), i direktiv 2008/118, sammenholdt med direktivets artikel 8, stk. 2.
22
På denne baggrund har Curtea de Apel Cluj (appeldomstolen i Cluj) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Omfatter anvendelsesområdet for artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), i [direktiv 2008/118], sammenholdt med samme [artikels] stk. 2, vedrørende begrebet »person, der hæfter for betalingen af den forfaldne punktafgift«, også en juridisk person, der for at blive godkendt afgiftsoplagshaver har udøvet en aktivitet i form af fremstilling af [ethanol] under ordningen med tekniske forsøg under den lokale toldmyndigheds kontrol, og fra hvis aktiver der er blevet konstateret mangel på 21909 liter [ethanol] med et alkoholindhold på 96,16%?
2)
[Såfremt] det efter udstedelsen af en skatte- og afgiftsansættelse – hvorved den omhandlede juridiske person er blevet pålagt at betale supplerende punktafgifter og moms med hensyn til den manglende mængde [ethanol], og som ikke er blevet anfægtet ved en administrativ klage – ved endelig straffedom er blevet fastslået, at den eneste person, der hæfter for tabet for statskassen, er dette selskabs de facto administrator (administrerende direktør), som i perioden februar-juni 2013 inden for rammerne af samme strafbare forsæt dels solgte den omhandlede mængde på 21909 liter dobbeltraffineret alkohol tilhørende det selskab, hvori han var ansat, for et beløb på 219090 rumænske lei (RON), hvorved han begik underslæb som fastsat i artikel 295, stk. (1), i Codul penal (straffeloven), dels ikke bogførte provenuet fra salget af alkohol, hvilket forårsagede et tab for statskassen på 915562,74 RON, hvilken handling besidder de faktuelle elementer for skatteunddragelse som omhandlet i artikel 9, stk. 1, litra b), og stk. 2, i lov nr. 241/2005, har skatte- og afgiftsmyndighederne da begået en alvorlig og åbenbar fejl ved anvendelsen af den harmoniserede EU-lovgivning om punktafgifter og moms ved at pålægge også den juridiske person at betale disse afgifter ved skatte- og afgiftsansættelse nr. F-BN 77 af 4. marts 2016, der ikke er blevet anfægtet efter proceduren i [lov om skatte- og afgiftsprocedurer]?
3)
Er EU-retten til hinder for, at en national ret i en afgiftsretlig tvist vedrørende punktafgifter og moms anvender princippet om retskraft af en straffedom, når anvendelsen af dette princip udgør en hindring for, at der tages hensyn til EU-bestemmelserne på punktafgifts- og momsområdet, hvorefter også den omhandlede juridiske person hæfter solidarisk, og når disse bestemmelser ikke er blevet vurderet af straffedomstolene i de konkrete endelige domme?«
Om de præjudicielle spørgsmål
Det første spørgsmål
23
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), i direktiv 2008/118 skal fortolkes således, at en juridisk person, der for at blive godkendt afgiftsoplagshaver har fremstillet ethanol under punktafgiftssuspension, og i forhold til hvilken det er blevet konstateret, at en vis mængde af denne ethanol manglede på dennes lagre, er omfattet af begrebet »den person, der hæfter« for denne afgift som omhandlet i denne bestemmelse.
24
Med henblik på besvarelsen af det første spørgsmål skal det afgøres, om en juridisk person, der forsøger at blive godkendt oplagshaver, i henhold til artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), i direktiv 2008/118 kan anerkendes som betalingspligtig for punktafgifter på varer, der er omfattet af en afgiftssuspensionsordning, når disse varer uretmæssigt er blevet fjernet fra de lagre, som den juridiske person forvalter.
25
Artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), i direktiv 2008/118 fastsætter, hvilken eller hvilke personer der hæfter for betalingen af punktafgiften på punktafgiftspligtige varer, der forlader en suspensionsordning, når disse afgifter er forfaldne. Som personer, der hæfter for betalingen, udpeges således den godkendte oplagshaver, den registrerede modtager eller enhver anden person, som frigiver sådanne varer fra afgiftssuspensionsordningen, eller på hvis vegne de frigives herfra, eller i tilfælde af uretmæssig afgang fra afgiftsoplaget enhver person, der har deltaget i denne afgang.
26
I det foreliggende tilfælde skal det afgøres, om denne bestemmelse finder anvendelse, når en juridisk person endnu ikke er en officielt godkendt oplagshaver, men visse faktiske omstændigheder tyder på, at den, således som det er tilfældet med Ecoserv i hovedsagen, de facto handlede som oplagshaver.
27
I denne henseende bemærkes, at ifølge artikel 4, nr. 1), i direktiv 2008/118 er en godkendt oplagshaver »en fysisk eller juridisk person, der som led i udøvelsen af sit erhverv af de kompetente myndigheder i en medlemsstat har fået bevilling til at fremstille, forarbejde, oplægge, oplagre, modtage eller afsende punktafgiftspligtige varer under en afgiftssuspensionsordning i et afgiftsoplag«.
28
I det foreliggende tilfælde fremgår det af de sagsakter, som Domstolen råder over, at Ecoserv havde fået bevilling til at udøve virksomhed i forbindelse med fremstilling af ethanol inden for rammerne af en teknologitestordning under den rumænske toldmyndigheds kontrol, hvilket indebar, at selskabets lagre indeholdt visse mængder alkohol henført under punktafgiftssuspensionsordningen. En sådan situation kan sidestilles med en godkendt oplagshavers drift af et afgiftsoplag som omhandlet i artikel 16 i direktiv 2008/118, forudsat at den juridiske person, der fremstiller alkohol under en særlig ordning, har fået bevilling hertil af de kompetente nationale myndigheder, og at de pågældende produkter er omfattet af en ordning med suspension af punktafgifter. Henset til sådanne omstændigheder kan en sådan juridisk person anses for at befinde sig i en situation, der er sammenlignelig med situationen for en godkendt oplagshaver, og vedkommende skal derfor over for skatte- og afgiftsmyndighederne hæfte for de forpligtelser, der følger af denne situation.
29
I denne henseende er det uden betydning, at denne juridiske person, ligesom Ecoserv i hovedsagen, ikke er årsag til, at den mængde alkohol, der er henført under punktafgiftssuspensionsordningen, uretmæssigt forlader ordningen, idet denne afgang fra ordningen skyldes en person, der er ansat af den juridiske person eller dennes repræsentant, i lighed med Ecoservs administrerende direktør.
30
Domstolen har nemlig allerede fastslået, at hvis der i forbindelse med omsætningen af punktafgiftspligtige varer har fundet uregelmæssigheder eller overtrædelser sted, som medfører afgiftens forfald, herunder i tilfælde af svig begået af tredjemand, hæfter den godkendte oplagshaver fortsat for betalingen af punktafgiften (jf. analogt dom af 24.3.2022, TanQuid Polska, C-711/20, EU:C:2022:215, præmis 48 og den deri nævnte retspraksis).
31
Domstolen har allerede taget stilling til en situation, der omhandlede den bestemmelse i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT 1992, L 76, s. 1), som gik forud for artikel 8, stk. 1, litra a), nr. ii), i direktiv 2008/118. Den fastslog i det væsentlige, at den godkendte oplagshaver spiller en central rolle i forbindelse med proceduren for omsætning af punktafgiftspligtige varer, der er henført under en suspensionsordning. I tilfælde af uregelmæssigheder eller overtrædelser i forbindelse med omsætningen af disse varer, som medfører afgiftens forfald, skal den godkendte oplagshaver under alle omstændigheder udpeges som betalingspligtig for disse afgifter. I denne henseende skal oplagshaveren anses for at være underlagt en objektiv hæftelse, som ikke beror på den pågældendes godtgjorte eller formodede culpøse adfærd, men på dennes deltagelse i en økonomisk virksomhed (jf. analogt dom af 7.9.2023, KRI, C-323/22, EU:C:2023:641, præmis 55 og 56 og den deri nævnte retspraksis).
32
Det skal følgelig fastslås, at når en juridisk person som Ecoserv i hovedsagen befinder sig i en situation, der er sammenlignelig med situationen for en godkendt oplagshaver, er denne juridiske person forpligtet til at overholde forpligtelser svarende til dem, som en sådan godkendt oplagshaver har, bl.a. i tilfælde af at varer uretmæssigt forlader en punktafgiftssuspensionsordning som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), i direktiv 2008/118.
33
Punktafgiftens forfald følger nemlig direkte af, at varerne forlader en sådan suspensionsordning, og den juridiske person, der handler som godkendt oplagshaver, hæfter således for betalingen heraf.
34
Det første spørgsmål skal følgelig besvares med, at artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), i direktiv 2008/118 skal fortolkes således, at en juridisk person, der for at blive godkendt afgiftsoplagshaver har fremstillet ethanol under punktafgiftssuspension, og i forhold til hvilken det er blevet konstateret, at en vis mængde af denne ethanol manglede på dennes lagre, er omfattet af begrebet den person, der hæfter for denne afgift som omhandlet i denne bestemmelse.
Det andet og det tredje spørgsmål
35
Med det andet og det tredje spørgsmål, som skal behandles samlet, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 8, stk. 2, i direktiv 2008/118 skal fortolkes således, at en national ret med henblik på at fastslå, hvilken eller hvilke personer der hæfter for den forfaldne punktafgift som omhandlet i disse bestemmelser, er bundet af de civilretlige domskonklusioner i en dom afsagt af en straffedomstol, hvorved en fysisk person, der var ansat hos eller administrator for en juridisk person, endeligt er blevet dømt som eneansvarlig for det tab, der er påført statens budget som følge af underslæb begået med en mængde alkohol, der var oplagret under punktafgiftssuspension hos denne juridiske person.
36
Indledningsvis bemærkes, at det tilfælde, hvor der er flere solidarisk hæftende debitorer for den samme skyld forbundet med punktafgifter, udtrykkeligt er fastsat i artikel 8, stk. 2, i direktiv 2008/118, idet disse debitorer er betalingspligtige for en sådan skyld.
37
Det følger ligeledes af artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), i direktiv 2008/118, at »i tilfælde af [punktafgiftspligtige varers] uretmæssig[e] afgang fra afgiftsoplaget« kan enhver fysisk person, der anses for at være en »person, der har deltaget i denne afgang« i sin egenskab af solidarisk hæftende meddebitor for de forfaldne punktafgifter være forpligtet til at betale denne afgift sammen med den juridiske person, som vedkommende er repræsentant for i sin egenskab af administrator, administrerende direktør eller ansat.
38
Til forskel fra andre sprogversioner anvender den franske sprogversion af artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), i direktiv 2008/118 ganske vist den adskillende konjunktion »eller« med henblik på at udpege »enhver person, der har deltaget i denne afgang« som betalingspligtig. Princippet om solidarisk betaling af punktafgifter kan ikke desto mindre udledes af såvel dette direktivs generelle opbygning, navnlig dets artikel 8, stk. 2, som af det formål, som direktivet forfølger.
39
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at den godkendte oplagshavers ansvar er af objektiv karakter og vedrører dennes deltagelse i en økonomisk virksomhed. Den omstændighed, at en anden person end denne oplagshaver, såsom Ecoservs administrerende direktør i det foreliggende tilfælde, har kunnet handle i egen interesse og til skade for den nævnte oplagshaver, har alene betydning på det strafferetlige plan og ikke på det afgiftsmæssige plan (jf. i denne retning dom af 17.10.2019, Comida paralela 12, C-579/18, EU:C:2019:875, præmis 41).
40
Punktafgiftens forfald følger nemlig direkte af, at de punktafgiftspligtige varer forlader afgiftssuspensionsordningen, og i et sådant tilfælde hæfter den juridiske person, der handler som godkendt oplagshaver, for betalingen heraf.
41
Med hensyn til formålet med artikel 8 i direktiv 2008/118 bekræftes en fortolkning heraf, hvorefter en juridisk person kan hæfte solidarisk for punktafgiften sammen med bl.a. andre personer, der har medvirket til punktafgiftspligtige varers uretmæssige afgang fra en afgiftssuspensionsordning, i øvrigt ligeledes af forarbejderne til dette direktiv. Det oprindelige udkast til dette direktiv begrænsede listen over de personer, der hæftede for punktafgiften i tilfælde af en uretmæssig indførsel af varer på en medlemsstats område, til alene at omfatte de personer, der havde stillet sikkerhed for betaling af denne afgift. Rådet for Den Europæiske Union ønskede imidlertid at udvide denne liste til »enhver person, der deltog i uregelmæssigheden«, således som det fremgår af dette direktivs artikel 38, stk. 3. EU-lovgiver har således haft til hensigt at foretage en bred definition af de personer, der kan hæfte for betalingen af punktafgift i tilfælde af uregelmæssigheder, på en måde, der i videst muligt omfang sikrer inddrivelsen af disse afgifter (dom af 17.10.2019, Comida paralela 12, C-579/18, EU:C:2019:875, præmis 37).
42
Den omstændighed, at det i en dom afsagt af en straffedomstol blev anerkendt, at ansvaret på det civilretlige plan for det tab, som var blevet påført statens budget, udelukkende påhvilede en fysisk person, der repræsenterede en juridisk person, der handlede som godkendt oplagshaver, kan desuden ikke have betydning for fastlæggelsen af, hvem der hæfter for betalingen af punktafgiften. Det skal nemlig bemærkes, at den retskraft, der knytter sig til en sådan dom, når genstanden ikke er identisk, ikke må være til hinder for vedtagelsen og gennemførelsen af en afgørelse om pålæggelse af punktafgift, der er i overensstemmelse med EU-retten på området (jf. analogt dom af 16.7.2020, UR (Advokater undergives momspligt), C-424/19, EU:C:2020:581, præmis 34).
43
Det andet og det tredje spørgsmål skal følgelig besvares med, at artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 8, stk. 2, i direktiv 2008/118 skal fortolkes således, at en national ret med henblik på at fastslå, hvilken eller hvilke personer der hæfter for den forfaldne punktafgift som omhandlet i disse bestemmelser, ikke er bundet af de civilretlige domskonklusioner i en dom afsagt af en straffedomstol, hvorved en fysisk person, der var ansat hos eller administrator for en juridisk person, endeligt er blevet dømt som eneansvarlig for det tab, der er påført statens budget som følge af underslæb begået med en mængde alkohol, der var oplagret under punktafgiftssuspension hos denne juridiske person.
Sagsomkostninger
44
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Syvende Afdeling) for ret:
1)
Artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), i Rådets direktiv 2008/118/EF af 16. december 2008 om den generelle ordning for punktafgifter og om ophævelse af direktiv 92/12/EØF
skal fortolkes således, at
en juridisk person, der for at blive godkendt afgiftsoplagshaver har fremstillet ethanol under punktafgiftssuspension, og i forhold til hvilken det er blevet konstateret, at en vis mængde af denne ethanol manglede på dennes lagre, er omfattet af begrebet den person, der hæfter for denne afgift som omhandlet i denne bestemmelse.
2)
Artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 8, stk. 2, i direktiv 2008/118
skal fortolkes således, at
en national ret med henblik på at fastslå, hvilken eller hvilke personer der hæfter for den forfaldne punktafgift som omhandlet i disse bestemmelser, ikke er bundet af de civilretlige domskonklusioner i en dom afsagt af en straffedomstol, hvorved en fysisk person, der var ansat hos eller administrator for en juridisk person, endeligt er blevet dømt som eneansvarlig for det tab, der er påført statens budget som følge af underslæb begået med en mængde alkohol, der var oplagret under punktafgiftssuspension hos denne juridiske person.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: rumænsk.