Začasna izdaja
SODBA SODIŠČA (šesti senat)
z dne 21. maja 2026(*)
„ Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Državne pomoči – Skupinska izjema za nekatere pomoči v kmetijskem in gozdarskem sektorju – Uredba (EU) št. 702/2014 – Pomoč za nadomestilo škode zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami – Zmanjšanje zneska pomoči v primeru nesklenitve zavarovanja, ki krije najmanj 50 % povprečne letne proizvodnje ali dohodka od proizvodnje in najpogostejša podnebna tveganja v zadevni državi članici ali regiji – Člen 25(9) – Nemožnost upravičenca do pomoči, da sklene zahtevano zavarovanje “
V združenih zadevah C‑52/25, [Binanrier](i), in C‑53/25, [Beaudeluc]i,
katerih predmet sta predloga za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ju je vložilo cour d’appel de Mons (višje sodišče v Monsu, Belgija) z odločbama z dne 21. januarja 2025, ki sta na Sodišče prispeli 28. januarja 2025, v postopkih
RZ,
GT (C‑52/25),
AX,
UI (C‑53/25)
proti
Région wallonne,
SODIŠČE (šesti senat),
v sestavi A. Kumin, v funkciji predsednika senata, S. Gervasoni in M. Bošnjak (poročevalec), sodnika,
generalni pravobranilec: A. Biondi,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–        za belgijsko vlado P. Cottin, C. Pochet in M. Van Regemorter, agenti, skupaj z X. Drionom, avocat,
–        za Evropsko komisijo A. Bouquet, C. Kovács in S. Verschraegen, agenti,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 15. januarja 2026
izreka naslednjo
Sodbo
1        Predloga za sprejetje predhodne odločbe se nanašata na razlago člena 25(9) Uredbe Komisije (EU) št. 702/2014 z dne 25. junija 2014 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči v kmetijskem in gozdarskem sektorju ter na podeželju za združljive z notranjim trgom z uporabo členov 107 in 108 [PDEU] (UL 2014, L 193, str. 1).
2        Ta predloga sta bila vložena v okviru dveh sporov, in sicer med, v prvem, RZ in GT (zadeva C‑52/25) ter, v drugem, AX in UI (zadeva C‑53/25), kmeti, na eni strani in Région wallonne (Valonska regija, Belgija) na drugi
strani glede nadomestila za škodo, ki je tem kmetom nastala zaradi suše.
Pravni okvir
Pravo Unije
3        V uvodnih izjavah 10, 42 in 54 Uredbe št. 702/2014, ki je veljala v času dejanskega stanja sporov o glavni stvari in je bila pozneje nadomeščena, je bilo navedeno:
„(10)      Splošne pogoje za uporabo te uredbe bi bilo treba opredeliti na podlagi vrste skupnih načel, ki zagotavljajo, da je pomoč namenjena skupnemu interesu, ima jasen spodbujevalni učinek, je ustrezna in sorazmerna, povsem pregledno dodeljena, je predmet nadzornega mehanizma in rednega ocenjevanja ter ne škodi pogojem trgovanja v obsegu, ki je v nasprotju s skupnim interesom.
[…]
(42)      Navedene vrste pomoči bi morale zlasti zajemati […] pomoč za obvladovanje tveganja in krizno upravljanje, kot so pomoč za nadomestilo škode zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami […]. Navedene pomoči bi morale biti usmerjene predvsem h krepitvi konkurenčnosti in uspešnosti celotnega kmetijskega sektorja.
[…]
(54)      Dobro obvladovanje tveganja in krizno upravljanje sta ključna za trajnostni in konkurenčen kmetijski sektor. Primarna kmetijska proizvodnja je izpostavljena posebnim naravnim, podnebnim in zdravstvenim tveganjem ter krizam. Zato bi morali biti pomoč za obvladovanje tveganja in krizno upravljanje ter pomoč za živinorejski sektor omejeni na [mala in srednja podjetja (MSP)], ki so dejavna v primarni kmetijski proizvodnji. Državna pomoč za nadomestilo izgub zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami, pomoč za boj proti boleznim živali in škodljivim organizmom na rastlinah ter pomoč za plačilo zavarovalnih premij bi morale biti omejene na pomoč upravičencem, ki se spoprijemajo z določenimi težavami kljub ustreznemu prizadevanju, da bi ta tveganja čim bolj omejili. Državna pomoč ne bi smela spodbujati upravičencev k sprejemanju nepotrebnih tveganj. MSP, dejavna v primarni kmetijski proizvodnji, bi morala sama nositi posledice nepreudarne izbire proizvodnih metod ali proizvodov.“
4        Člen 3 te uredbe, naslovljen „Pogoji za izvzetje“, je določal:
„Sheme pomoči, individualna pomoč, dodeljena v okviru shem pomoči, in ad hoc pomoč so združljive z notranjim trgom v smislu člena 107(2) ali (3) [PDEU] in so izvzete iz obveznosti priglasitve iz člena 108(3) [PDEU] pod pogojem, da taka pomoč izpolnjuje vse pogoje iz poglavja I te uredbe ter posebne pogoje za ustrezno vrsto pomoči iz poglavja III te uredbe.“
5        Člen 25 navedene uredbe, naslovljen „Pomoč za nadomestilo škode zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami“, je določal:
„1.      Pomoč MSP, dejavnim v primarni kmetijski proizvodnji, za nadomestilo škode zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami, je združljiva z notranjim trgom v smislu člena 107(3)(c) [PDEU] in je izvzeta iz obveznosti priglasitve iz člena 108(3) [PDEU], kadar izpolnjuje pogoje iz odstavkov od 2 do 10 tega člena in iz poglavja I.
[…]
9.      Pomoč, dodeljena na podlagi tega člena, se zmanjša za 50 %, razen če se dodeli upravičencem, ki so sklenili zavarovanje, ki krije najmanj 50 % njihove povprečne letne proizvodnje ali dohodka od proizvodnje in statistično najpogostejša podnebna tveganja v zadevni državi članici ali regiji, za katera je zagotovljeno zavarovalno kritje.
[…]“
Belgijsko pravo
6        Člen 6 arrêté du gouvernement wallon, du 23 août 2018, considérant comme une calamité agricole la sécheresse d’août 2016 à juin 2017, délimitant l’étendue géographique de cette calamité et déterminant l’indemnisation des dommages (odlok valonske vlade z dne 23. avgusta 2018, s katerim se suša med avgustom 2016 in junijem 2017 obravnava kot naravna nesreča v kmetijstvu, omejuje geografski obseg te nesreče in določa nadomestilo za škodo, Moniteur belge z dne 4. septembra 2018, str. 68445, v nadaljevanju: odlok z dne 23. avgusta 2018) določa:
„Pri določitvi nadomestil se zneski, ki izhajajo iz uporabe člena [5], zmanjšajo za 50 %, če oškodovanec ni sklenil zavarovanja, ki najmanj 50 % njegove proizvodnje krije za podnebna tveganja“.
Spora o glavni stvari, vprašanja za predhodno odločanje in postopek pred Sodiščem
7        Tožečim strankam iz postopkov v glavni stvari, katerih kmetijska gospodarstva so sestavljena iz trajnega in začasnega travinja ter travnatih zemljišč, namenjenih krmljenju živine, je v obdobjih suše, do katerih je prišlo med avgustom 2016 in junijem 2017, nastala škoda. Valonska vlada (Belgija) je z odlokom z dne 23. avgusta 2018 ugotovila, da je ta suša naravna nesreča v kmetijstvu, ki na podlagi nacionalnega prava daje pravico do nadomestila. Tožeče stranke iz postopkov v glavni stvari so na tej podlagi vložile zahteve za nadomestilo.
8        Guverner pokrajine Luksemburg (Belgija) je 31. oktobra 2018 predlagal, naj se tožečim strankam iz postopkov v glavni stvari na podlagi člena 6 odloka z dne 23. avgusta 2018 dodelijo nadomestila v znesku, zmanjšanem za polovico, ker niso sklenile zavarovanja, ki bi najmanj 50 % njihove proizvodnje krilo za podnebna tveganja.
9        Tožeče stranke iz postopkov v glavni stvari so izpodbijale utemeljenost tega predloga in trdile, da zavarovanja, ki so na voljo v Belgiji, ne ponujajo možnosti zavarovanja kmetijskih gospodarstev za tveganje suše. Guverner pokrajine Luksemburg je z odločbama z dne 10. decembra 2018 tožečim strankam iz postopkov v glavni stvari kljub temu dodelil nadomestilo v znesku, zmanjšanem za polovico.
10      Cour d’appel de Liège (višje sodišče v Liègeu, Belgija) je s sodbama z dne 15. marca 2021 zavrnilo tožbi tožečih strank iz postopkov v glavni stvari zoper ti odločbi, z obrazložitvijo, da je člen 6 odloka z dne 23. avgusta 2018 v skladu s členom 25(9) Uredbe št. 702/2014, na podlagi katerega se pomoč zmanjša za 50 %, razen če se dodeli upravičencem, ki so sklenili zavarovanje, ki krije najmanj 50 % njihove povprečne letne proizvodnje ali dohodka od proizvodnje in statistično najpogostejša podnebna tveganja v zadevni državi članici ali regiji. Ker naj bi bil najpogostejši podnebni dogodek v Belgiji toča in ker naj bi v tej državi članici obstajala zavarovanja za kritje tveganj, povezanih s tovrstnimi podnebnimi dogodki, je to sodišče ugotovilo, da bi bile tožeče stranke iz postopkov v glavni stvari tako zavarovanje lahko sklenile.
11      Cour de cassation (kasacijsko sodišče, Belgija) je s sodbama z dne 19. januarja 2023 ti sodbi razveljavilo, z obrazložitvijo, da Cour d’appel de Liège (višje sodišče v Liègeu) ni upoštevalo argumentacije tožečih strank iz postopkov v glavni stvari, da niso mogle skleniti zavarovanja za točo, saj to zavarovanje ne zajema škode, povzročene trajnemu in začasnemu travinju.
12      Zadevi sta bili posredovani v ponovno odločanje Cour d’appel de Mons (višje sodišče v Monsu, Belgija), ki je predložitveno sodišče. Tožeče stranke iz postopkov v glavni stvari pred tem sodiščem trdijo, na eni strani, da v Belgiji v času, ko je prišlo do zadevnih suš, kmetijskega gospodarstva ni bilo mogoče zavarovati za tako tveganje. Na drugi strani, čeprav naj bi zavarovanja za kritje tveganja toče sicer obstajala, pa naj tožeče stranke iz postopkov v glavni stvari do njih ne bi imele dostopa, saj naj njihovih kmetijskih zemljišč glede na njihove posebne značilnosti ne bi bilo mogoče zavarovati za tako tveganje. Člen 6 odloka z dne 23. avgusta 2018 naj bi bil diskriminatoren, ker naj kmetom ne bi omogočal, da dokažejo, da več kot polovice svoje proizvodnje niso mogli zavarovati za zadevno tveganje ali celo za statistično najpogostejše podnebno tveganje v Belgiji.
13      Predložitveno sodišče se sprašuje o obsegu člena 25(9) Uredbe št. 702/2014 in o skladnosti člena 6 odloka z dne 23. avgusta 2018 s to določbo. V zvezi s tem ugotavlja, da v tem členu 6 ni upoštevano, da se bodisi oškodovanec morda ne bi mogel zavarovati za posebno podnebno tveganje, ki je povzročilo njegovo škodo, v obravnavani zadevi sušo, bodisi da oškodovanec
svojega kmetijskega gospodarstva ne bi mogel zavarovati za druga podnebna tveganja.
14      V teh okoliščinah je višje sodišče v Monsu (Belgija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.      Ali se člen 25(9) [Uredbe št. 702/2014], ki določa, da se pomoči za nadomestilo MSP, ki se ukvarjajo s primarno kmetijsko proizvodnjo, za škodo zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami, […] zmanjšajo za 50 %, razen če se dodelijo upravičencem, ki so sklenili zavarovanje, ki krije najmanj 50 % njihove povprečne letne proizvodnje ali dohodka od proizvodnje in statistično najpogostejša podnebna tveganja v zadevni državi članici ali regiji, za katera je zagotovljeno zavarovalno kritje, uporablja, če je pomoč namenjena nadomestilu škode, ki jo kmetom povzročijo vremenske razmere, ki se štejejo za naravno nesrečo (v tem primeru suša), ki ne spadajo med statistično najpogostejša podnebna tveganja v zadevni državi članici (v tem primeru [Kraljevini] Belgiji)?
2.      Ali se znižanje iz tega člena [25] uporabi, če je pomoč namenjena nadomestilu škode, ki jo kmetom povzročijo vremenske razmere, ki se štejejo za naravno nesrečo (v tem primeru suša), ki ne spadajo med podnebna tveganja, za katera je v zadevni državi članici (v obravnavanem primeru [Kraljevini] Belgiji)
na voljo zavarovalno kritje, tudi če obstajajo zavarovalne police, ki krijejo druga – statistično pogostejša – podnebna tveganja (v tem primeru točo), ki bi jih kmet, prejemnik pomoči, lahko sklenil?
3.      Ali isti člen zadevni državi članici dovoljuje, da ne zmanjša pomoči, namenjene nadomestilu za škodo, ki jo kmetom povzročijo vremenske razmere, ki se štejejo za naravno nesrečo, če upravičenec do pomoči dokaže, da vrste proizvodnje, s katero se ukvarja (v tem primeru trajno in začasno travinje ter travnate površine, namenjene krmljenju živine, in ne poljščine) v zadevni državi članici (v tem primeru [Kraljevini] Belgiji) ni mogoče zavarovati pred statistično najpogostejšimi podnebnimi tveganji do višine najmanj 50 % povprečne letne proizvodnje ali dohodka od proizvodnje njegove kmetije?“
15      S sklepom predsednika Sodišča z dne 24. februarja 2025 sta bili zadevi C‑52/25 in C‑53/25 združeni za pisni postopek in izdajo sodbe.
Vprašanja za predhodno odločanje
Prvo in drugo vprašanje
16      Predložitveno sodišče s prvim in drugim vprašanjem, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba člen 25(9) Uredbe št. 702/2014 razlagati tako, da je treba pomoč MSP, dejavnemu v primarni kmetijski proizvodnji, za nadomestilo škode zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami, zmanjšati za polovico, kadar to MSP ni zavarovano za statistično najpogostejša podnebna tveganja v zadevni državi članici ali regiji, v položaju, v katerem je namen zadevne pomoči nadomestiti škodo, povzročeno s takimi vremenskimi razmerami, ki, prvič, ne spadajo med ta tveganja in, drugič, ne pomenijo tveganja, ki bi ga bilo v tej državi članici ali v zadevni regiji
mogoče zavarovati.
17      V skladu s členom 25(1) Uredbe št. 702/2014 je pomoč MSP, dejavnim v primarni kmetijski proizvodnji, za nadomestilo škode zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami, združljiva z notranjim trgom v smislu člena 107(3)(c) PDEU in je izvzeta iz obveznosti priglasitve iz člena 108(3) PDEU, kadar izpolnjuje pogoje, določene zlasti v odstavkih od 2 do 10 tega člena 25.
18      Med temi določbami je tudi člen 25(9) Uredbe št. 702/2014, v skladu s katerim se pomoč, dodeljena na podlagi tega člena 25, zmanjša za 50 %, razen če se dodeli upravičencem, ki so sklenili zavarovanje, ki krije najmanj 50 % njihove povprečne letne proizvodnje ali dohodka od proizvodnje in statistično najpogostejša podnebna tveganja v zadevni državi članici ali regiji, za katera je zagotovljeno zavarovalno kritje.
19      Za odgovor na postavljena vprašanja je treba opozoriti, da je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso pri razlagi določbe prava Unije poleg izrazov iz te določbe upoštevati tudi njen kontekst in zlasti njen cilj (glej v tem smislu sodbo z dne 13. novembra 2025, JYSK, C‑117/24, EU:C:2025:872, točka 23 in navedena sodna praksa).
20      Kar zadeva besedilo člena 25(9) Uredbe št. 702/2014, je v njem pojasnjeno, da se pomoč, dodeljena na podlagi tega člena 25, načeloma zmanjša za polovico, razen če je upravičenec sklenil zavarovanje, ki krije „najmanj 50 % [njegove] povprečne letne proizvodnje ali dohodka od proizvodnje“, in – kar zadeva opredelitev kritih tveganj – „statistično najpogostejša podnebna tveganja v zadevni državi članici ali regiji […]“.
21      V tej določbi sta tako navedena dva kumulativna pogoja, ki ju mora izpolnjevati zavarovanje, ki ga je upravičenec do pomoči moral skleniti, da se zanj ne uporabi znižanje zneska te pomoči za polovico. V navedeni določbi pa ni nobenega sklicevanja na podnebno tveganje, ki je konkretno vzrok za škodo, za katero je bila dodeljena pomoč, ali na sklenitev zavarovanja, ki krije posebej to tveganje. Zato iz jezikovne razlage člena 25(9) Uredbe št. 702/2014 izhaja, da niti vprašanje, kakšna je narava podnebnega tveganja, zaradi katerega je konkretno nastala škoda, ki jo je treba povrniti, niti vprašanje, ali se je bilo za to posebno tveganje, v obravnavani zadevi tveganje suše, dejansko mogoče zavarovati, nista upoštevni pri preverjanju, ali je treba zadevno pomoč na podlagi te določbe zmanjšati za polovico. Edino preverjanje, ki ga morajo v tem okviru opraviti pristojni nacionalni organi, je, ali je potencialni upravičenec do pomoči sklenil zavarovanje, ki izpolnjuje zgoraj navedena pogoja, zlasti ali se je zavaroval za tveganje, ki je v zadevni državi članici ali regiji statistično najpogostejše.
22      Taka razlaga je popolnoma v skladu s ciljem člena 25(9) Uredbe št. 702/2014.
23      Kot je razvidno iz uvodne izjave 54 te uredbe, je pomoč za nadomestilo škode zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami, sestavni del dobrega obvladovanja tveganj in kriznega upravljanja ter je namenjena pomoči MSP, ki se spoprijemajo s posebnimi težavami kljub ustreznemu prizadevanju, da bi ta tveganja – zlasti podnebna, ki jim je izpostavljena primarna kmetijska proizvodnja – čim bolj omejila. Tudi iz uvodnih izjav 10 in 42 navedene uredbe je razvidno, da bi morale imeti take pomoči jasen spodbujevalni učinek, istočasno pa krepiti konkurenčnost in uspešnost celotnega kmetijskega sektorja Unije.
24      Cilj zmanjšanja, določenega v členu 25(9) te uredbe, je torej spodbuditi MSP, ki se ukvarjajo s primarno kmetijsko proizvodnjo, da sklenejo zavarovanje za kritje podnebnih tveganj, ki so jim statistično najbolj izpostavljena. Zakonodajalec Unije je s tem, da je dodelitev celotnega zneska pomoči pogojeval s tem, da so potencialni upravičenci do te pomoči sklenili zavarovanje, ki lahko čim bolj zmanjša finančne posledice podnebnih tveganj, predvidljivih za njihovo kmetijsko dejavnost, želel zmanjšati gospodarsko odvisnost zadevnih MSP od kmetijskih pomoči, dodeljenih v okviru shem nadomestil za škodo, nastalo zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami, hkrati pa na splošno omejiti skupni obseg teh pomoči.
25      To, da se v skladu s členom 25(9) Uredbe št. 702/2014 znesek pomoči, dodeljene za škodo zaradi vremenskih razmer, zmanjša za polovico v položaju, v katerem, na eni strani, take vremenske razmere ne spadajo med statistično najpogostejša podnebna tveganja v zadevni državi članici ali regiji in, na drugi strani, se za njih v tej državi ali regiji ni mogoče zavarovati, pa ni v nasprotju s tem ciljem. Nasprotno, če bi bilo treba šteti, da v takem položaju upravičencu do zadevne pomoči zneska te pomoči ni mogoče zmanjšati za polovico, bi to lahko zmanjšalo splošni učinek tega, da se celoten primarni kmetijski sektor spodbuja k sklenitvi čim bolj celovitega zavarovalnega kritja.
26      Glede na zgoraj navedene razloge je treba na prvo in drugo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 25(9) Uredbe št. 702/2014 razlagati tako, da je treba pomoč MSP, dejavnemu v primarni kmetijski proizvodnji, za nadomestilo škode zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami, zmanjšati za polovico, kadar to MSP ni zavarovano za statistično najpogostejša podnebna tveganja v zadevni državi članici ali regiji, v položaju, v katerem je namen zadevne pomoči nadomestiti škodo, povzročeno s takimi vremenskimi razmerami, ki, prvič, ne spadajo med ta tveganja in, drugič, ne pomenijo tveganja, ki bi ga bilo v tej državi članici ali v zadevni regiji mogoče zavarovati.
Tretje vprašanje
27      Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 25(9) Uredbe št. 702/2014 razlagati tako, da je treba pomoč MSP, dejavnemu v primarni kmetijski proizvodnji, za nadomestilo škode zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami, zmanjšati za polovico, kadar to MSP glede na ponudbo, ki je na voljo na upoštevnem zavarovalniškem trgu, za vrsto proizvodnje, s katero se ukvarja, ni moglo skleniti zavarovanja, ki izpolnjuje pogoja iz navedene določbe.
28      Iz točke 21 te sodbe je razvidno, da člen 25(9) Uredbe št. 702/2014 določa le dva pogoja, ki ju mora izpolniti zavarovanje, ki ga je moral skleniti upravičenec do pomoči, dodeljene na podlagi tega člena 25, da se ta pomoč v skladu s to določbo ne zmanjša za polovico.
29      Tako zgolj iz besedila člena 25(9) Uredbe št. 702/2014 ni mogoče ugotoviti, ali morajo pristojni nacionalni organi pred zmanjšanjem pomoči na podlagi te določbe preveriti, ali je glede na ponudbo, ki je na voljo na upoštevnem zavarovalniškem trgu, upravičenec do pomoči za vrsto proizvodnje, s katero se ukvarja, dejansko lahko sklenil zavarovanje, ki izpolnjuje pogoja iz te določbe. Natančneje, iz tega besedila ni mogoče nedvoumno sklepati, da se zmanjšanje pomoči za polovico, ki je določeno kot splošno pravilo, ne uporablja, če upravičenec nima dostopa do takega zavarovanja. V teh okoliščinah odgovor na tretje vprašanje zahteva teleološko razlago tega člena 25(9).
30      V zvezi s tem je, kot je razvidno iz točke 24 te sodbe, cilj zmanjšanja, predvidenega v tej določbi, spodbuditi MSP, ki so dejavna v primarni kmetijski proizvodnji, da sklenejo zavarovanja za kritje podnebnih tveganj, ki so jim statistično najbolj izpostavljena, tako da se zmanjša njihova ekonomska odvisnost od kmetijskih pomoči, dodeljenih v okviru shem nadomestil za škodo, nastalo zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami.
31      V okviru dobrega obvladovanja tveganja in kriznega upravljanja sklenitev zavarovanja, ki izpolnjuje pogoja iz člena 25(9) Uredbe št. 702/2014, spada med razumna prizadevanja, ki se lahko legitimno zahtevajo od MSP, dejavnih v primarnem kmetijskem sektorju, da se čim bolj zmanjšajo finančne posledice podnebnih tveganj, ki jih je mogoče predvideti za njihovo dejavnost. Če upravičenec do pomoči ni opravil takih razumnih prizadevanj in svojega gospodarstva ni ustrezno zavaroval, je znatno zmanjšanje pomoči, ki ga določa člen 25(9) te uredbe in ki je neposredna posledica tega ravnanja, upravičeno.
32      Vendar, kot je generalni pravobranilec v bistvu navedel v točkah 28 in 29 sklepnih predlogov, taka posledica ne more nastopiti v izjemnem primeru, ko zavarovanje, ki izpolnjuje zahteve iz člena 25(9) Uredbe št. 702/2014, na zadevnem trgu ni na voljo. V tem primeru upravičencu do pomoči ni mogoče očitati, da ni opravil vseh razumnih prizadevanj, da bi čim bolj zmanjšal finančne posledice podnebnih tveganj, ki jih je mogoče predvideti za njegovo dejavnost, tako da bi sklenil tako zavarovanje. Ta upravičenec namreč ni mogel na lastno pobudo zmanjšati svoje ekonomske odvisnosti od shem nadomestil, zaradi česar je cilj spodbujanja, na katerem sloni zmanjšanje pomoči, postal brezpredmeten. Taka ugotovitev velja še toliko bolj, ker je prejemnik pomoči še vedno izpostavljen vsem finančnim posledicam škode, ki mu je nastala in nadomestitvi katere je namenjena pomoč, ki jo lahko zahteva.
33      Iz tega sledi, da pomoči, dodeljene na podlagi člena 25 Uredbe št. 702/2014, ni treba zmanjšati v skladu z določbami odstavka 9 tega člena 25, če se ugotovi, da glede na ponudbo, ki je na voljo na upoštevnem zavarovalniškem trgu, upravičenec do pomoči za vrsto proizvodnje, s katero se ukvarja, ni mogel skleniti zavarovanja, ki bi izpolnjevalo pogoja iz te določbe. Upravičenec do pomoči mora po potrebi izkazati dejanske in pravne okoliščine, ki dokazujejo obstoj takega položaja.
34      V zvezi s tem je treba pojasniti, na eni strani, da taka razlaga člena 25(9) Uredbe št. 702/2014 ni v nasprotju z zahtevo po enotni razlagi te določbe. Kot je namreč generalni pravobranilec v bistvu navedel v točki 33 sklepnih predlogov, ta razlaga omogoča, da se zagotovi, da se zmanjšanje pomoči na podlagi navedene določbe uporabi na podlagi objektivnega merila in v skladu z zahtevo po dobrem obvladovanju tveganja in kriznem upravljanju.
35      Na drugi strani, na podlagi ničesar ni mogoče sklepati, da bi taka razlaga lahko povzročila izkrivljanje konkurence v primarnem kmetijskem sektorju Unije. Nasprotno, to, da se pomoč, dodeljena na podlagi člena 25 Uredbe št. 2014/702, ne sme zmanjšati v skladu z določbami odstavka 9 tega člena 25 v položaju, v katerem upravičenec do te pomoči ni mogel skleniti zavarovanja, ki bi izpolnjevalo pogoja iz tega odstavka, lahko za MSP, ki delujejo v tem sektorju, odpravi neugodnosti, ki so posledica tega, da ni evropskega zavarovalniškega trga, ki bi bil zmožen v vsaki državi članici ponujati celovite in enotne zavarovalne storitve.
36      V obravnavani zadevi je iz predložitvene odločbe razvidno, da je v Belgiji podnebno tveganje, ki je najpogostejše, tveganje toče in da je bilo v času dejanskega stanja spora o glavni stvari na belgijskem zavarovalniškem trgu dejansko na voljo zavarovalno kritje za to tveganje. Vendar tožeče stranke iz postopkov v glavni stvari trdijo, da glede na posebnosti svojih kmetijskih gospodarstev, ki so sestavljena iz trajnega in začasnega travinja ter travnatih zemljišč za krmljenje živine, niso mogle skleniti zavarovanja za točo, ki bi krilo vsaj 50 % njihove povprečne letne proizvodnje ali dohodka od proizvodnje.
37      Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je glede na vse elemente, ki jih ima na voljo, mogoče ugotoviti, da tožeče stranke iz postopkov v glavni stvari glede na ponudbo, ki je bila na voljo na upoštevnem zavarovalniškem trgu, dejansko niso mogle skleniti zavarovanja, ki bi izpolnjevalo pogoja iz člena 25(9) Uredbe št. 702/2014.
38      Glede na zgoraj navedene razloge je treba na tretje vprašanje odgovoriti, da je treba člen 25(9) Uredbe št. 702/2014 razlagati tako, da se pomoč MSP, dejavnemu v primarni kmetijski proizvodnji, za nadomestilo škode zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami, ne sme zmanjšati za polovico, kadar to MSP glede na ponudbo, ki je na voljo na upoštevnem zavarovalniškem trgu, za vrsto proizvodnje, s katero se ukvarja, ni moglo skleniti zavarovanja, ki izpolnjuje pogoja iz navedene določbe.
Stroški
39      Ker je ta postopek za stranke iz postopkov v glavni stvari ena od stopenj v postopkih pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (šesti senat) razsodilo:
1.      Člen 25(9) Uredbe Komisije (EU) št. 702/2014 z dne 25. junija 2014 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči v kmetijskem in gozdarskem sektorju ter na podeželju za združljive z notranjim trgom z uporabo členov 107 in 108 [PDEU]
je treba razlagati tako, da
je treba pomoč malemu ali srednjemu podjetju (MSP), dejavnemu v primarni kmetijski proizvodnji, za nadomestilo škode zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami, zmanjšati za polovico, kadar to MSP ni zavarovano za statistično najpogostejša podnebna tveganja v zadevni državi članici ali regiji, v položaju, v katerem je namen zadevne pomoči nadomestiti škodo, povzročeno s takimi vremenskimi razmerami, ki, prvič, ne spadajo med ta tveganja in, drugič, ne pomenijo tveganja, ki bi ga bilo v tej državi članici ali v zadevni regiji mogoče zavarovati.
2.      Člen 25(9) Uredbe št. 702/2014
je treba razlagati tako, da
se pomoč malemu ali srednjemu podjetju (MSP), dejavnemu v primarni kmetijski proizvodnji, za nadomestilo škode zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče enačiti z naravnimi nesrečami, ne sme zmanjšati za polovico, kadar to MSP glede na ponudbo, ki je na voljo na upoštevnem zavarovalniškem trgu, za vrsto proizvodnje, s katero se ukvarja, ni moglo skleniti zavarovanja, ki izpolnjuje pogoja iz navedene določbe.
Podpisi
*      Jezik postopka: francoščina.
i      Imeni teh zadev sta izmišljeni. Ne ustrezata resničnemu imenu nobene od strank v postopku.