62009CJ0481_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑481/09,
jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 27. listopadu 2009,
Evropská komise, zastoupená S. Pardo Quintillán a M. Thomannovou-Körnerovou, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
žalobkyně,
proti
České republice, zastoupené M. Smolkem a J. Jirkalovou, jako zmocněnci,
žalované,
SOUDNÍ DVŮR (pátý senát),
ve složení E. Levits, předseda senátu, M. Safjan (zpravodaj), a M. Berger, soudci,
generální advokát: Y. Bot,
vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Česká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/7/ES ze dne 15. února 2006 o řízení jakosti vod ke koupání a o zrušení směrnice 76/160/EHS (Úř. věst. L 64, s. 37; Zvl. vyd. 15/01, s. 26), nebo v každém případě tím, že je nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice.
2. V souladu s článkem 18 směrnice 2006/7 měly členské státy uvést v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 24. března 2008 a uvědomit o nich Komisi.
3. Jelikož Komise nebyla uvědomena o předpisech, které Česká republika přijala pro zajištění provedení směrnice 2006/7 do svého vnitrostátního práva a jelikož neměla k dispozici jiné informace, které by jí umožnily dospět k závěru, že tyto předpisy byly přijaty, zahájila řízení podle článku 226 ES. Dopisem ze dne 23. května 2008 vyzvala Českou republiku k předložení vyjádření ve lhůtě dvou měsíců od obdržení tohoto dopisu.
4. Ve své odpovědi ze dne 22. července 2008 Česká republika uvedla, že za účelem provedení směrnice 2006/7 budou v nejbližší době Parlamentu předloženy ke schválení legislativní návrhy a bude přijata ministerská vyhláška.
5. Dopisem ze dne 19. března 2009 zaslala Komise České republice odůvodněné stanovisko, kterým tento členský stát vyzvala k přijetí opatření nezbytných k tomu, aby tomuto stanovisku vyhověl ve lhůtě dvou měsíců od jeho obdržení.
6. V dopise ze dne 26. května 2009 sdělila Česká republika Komisi, že úplné provedení směrnice 2006/7 bude zajištěno přijetím zákona, jehož návrh již byl předložen Parlamentu dne 16. dubna 2009, a přijetím ministerské prováděcí vyhlášky.
7. Jelikož Komise následně od České republiky neobdržela žádnou informaci a jelikož neměla k dispozici žádné poznatky, které by jí umožňovaly dospět k závěru, že opatření nezbytná k provedení směrnice 2006/7 do vnitrostátního práva byla tímto členským státem přijata, podala projednávanou žalobu.
8. Ve své žalobní odpovědi Česká republika nezpochybňuje uváděné nesplnění povinnosti. Tvrdí pouze, že právě probíhá proces přijímání opatření nezbytných k provedení směrnice, a že jakmile bude ukončen, budou příslušné předpisy řádně sděleny Komisi, v důsledku čehož se projednávaná žaloba stane bezpředmětnou.
9. V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury se existence nesplnění povinnosti musí posuzovat vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku, a že změny, ke kterým došlo následně, nemohou být Soudním dvorem brány v úvahu (viz zejména rozsudky ze dne 17. ledna 2008, Komise v. Německo, C‑152/05, Sb. rozh. s. I‑39, bod 15; ze dne 20. května 2010, Komise v. Španělsko, C‑158/09, bod 7, a ze dne 24. června 2010, Komise v. Řecko, C‑478/09, bod 9).
10. Krom toho je pouze věcí Komise, aby posoudila, v jakých případech je vhodné podat žalobu pro nesplnění povinnosti a na této žalobě trvat (viz v tomto smyslu zejména rozsudek ze dne 22. června 1993, Komise v. Dánsko, C‑243/89, Recueil, s. I‑3353, bod 30).
11. V projednávané věci je nesporné, že k okamžiku uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku Česká republika opatření nezbytná k zajištění provedení směrnice 2006/7 do vnitrostátního práva nepřijala.
12. Žalobu podanou Komisí je tudíž třeba považovat za opodstatněnou.
13. V důsledku toho je třeba určit, že Česká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí 2006/7, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
K nákladům řízení
14. Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise náhradu nákladů řízení od České republiky požadovala a Česká republika neměla ve věci úspěch, je důvodné jí uložit náhradu nákladů řízení.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:
1) Česká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/7/ES ze dne 15. února 2006 o řízení jakosti vod ke koupání a o zrušení směrnice 76/160/EHS, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
2) České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.