62022CJ0339_RES
Дело C‑339/22
BSH Hausgeräte GmbH
срещу
Electrolux AB
(Преюдициално запитване, отправено от Svea Hovrätt)
Решение на Съда (голям състав) от 25 февруари 2025 година
„Преюдициално запитване — Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Член 4, параграф 1 — Обща компетентност — Член 24, точка 4 — Изключителна компетентност — Компетентност по дела във връзка с регистрацията или действителността на патенти — Иск за установяване на нарушение — Европейски патент, с признато действие в държави членки и в трета държава — Оспорване на действителността на патента чрез възражение — Международна компетентност на съда, сезиран с иска за установяване на нарушение“
Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент № 1215/2012 — Определяне на международната компетентност на съд на държава членка — Изключителна компетентност — Спорове във връзка с регистрацията или действителността на патенти — Автономни понятия на правото на Съюза — Еднакво тълкуване — Национална норма или процедура за тълкуване на разпоредба от правото на Съюза — Липса на последици
(член 24, точка 4 от Регламент № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 25 и 26)
Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент № 1215/2012 — Разпоредби на този регламент, смятани за еквивалентни на разпоредбите на Регламент № 44/2001 и на Брюкселската конвенция — Тълкуване на тези разпоредби съобразно практиката на Съда относно Регламент № 44/2001 и Брюкселската конвенция — Изключителна компетентност — Спорове във връзка с регистрацията или действителността на патенти — Понятие — Самостоятелно тълкуване — Стриктно тълкуване
(член 16, точка 4 от Конвенцията от 27 септември 1968 г.; член 24, точка 4 от Регламент № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета; член 22, точка 4 от Регламент № 44/2001 на Съвета)
(вж. т. 28 и 43)
Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент № 215/2012 — Определяне на международната компетентност на съд на държава членка — Изключителна компетентност — Спорове във връзка с регистрацията или действителността на патенти — Обхват — Инцидентен контрола на действителността на патент, издаден в държава членка, в рамките иск за установяване на нарушение на патент, подаден в друга държава членка — Изключване
(член 4, параграф 1, член 24, точка 4 и член 27 от Регламент № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 35—37)
Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент № 1215/2012 — Определяне на международната компетентност на съд на държава членка — Приложно поле — Компетентност на съда по местоживеенето на ответника — Иск за установяване на нарушение на европейски патент с признато действие в няколко държави членки — Оспорване от ответника на действителността на патента — Спорове във връзка с регистрацията или действителността на патенти — Изключителна компетентност — Задължение на съда по местоживеенето на ответника, сезиран с иска за установяване нарушение, да обяви, че не е компетентен — Липса
(член 4, параграф 1, член 24, точка 4 и член 27 от Регламент № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 38—42, 44—48 и 52; т. 1 от диспозитива)
Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент № 1215/2012 — Определяне на международната компетентност на съд на държава членка — Компетентност на съда по местоживеенето на ответника — Спорове относно регистрацията или действителността на патенти — Нарушение на патенти, издадени в трета държава — Обхват — Инцидентен контрол от съда, сезиран с действителността на патента, издаден в трета държава — Включване
(член 22, точка 4 от Конвенцията от 30 октомври 2007 г.; член 4, параграф 1, член 24, точка 4, членове 33 и 34 и член 73, параграфи 1 и 3 от Регламент № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 55—57, 61—76; т. 2 от диспозитива)
Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент № 1215/2012 — Приложно поле — Наличие на международен елемент — Спор между страни с местоживеене в държави членки — Международен елемент на територията на трета държава — Включване
(член 4, параграф 1 от Регламент № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 58—60)
Резюме
Сезиран с преюдициално запитване от Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (Апелативен съд Стокхолм, разглеждащ като въззивна инстанция спорове в областта на интелектуалната собственост и търговски спорове, Швеция), Съдът се произнася по приложното поле на Регламент № 1215/2012 (
1
). Той постановява, че съдът на държавата членка по местоживеенето на ответника, сезиран с иск за установяване на нарушение на патент, издаден в друга държава членка, запазва компетентността си да се произнесе по този иск, когато в рамките на производството по иска ответникът оспорва с възражение действителността на патента, макар компетентни да се произнесат по действителността да са единствено съдилищата на тази друга държава членка.
BSH е притежател на европейски патент, който защитава свързано с прахосмукачки изобретение. Този патент е с признато действие в Швеция и в редица други държави членки, както и в Обединеното кралство и в Турция, в резултат на което в тези държави са издадени национални патенти.
През 2020 г. BSH предявява пред Patent- och marknadsdomstolen (Патентен и търговски съд, Швеция) иск срещу Electrolux за установяване на нарушение на всички национални части на посочения европейски патент. Electrolux повдига възражение за недопустимост на исковете за установяване на нарушение на националните части на патента, различни от шведската част, като твърди както на основание на Регламент „Брюксел Ia“, така и на основание на шведското патентно право (
2
), че чуждестранните патенти са недействителни и че следователно шведските съдилища не са компетентни да се произнесат по нарушаването им.
Patent- och marknadsdomstolen (Патентен и търговски съд) обявява, че не е компетентен да разгледа иска за установяване на нарушение на патенти, освен на този, чието действие е признато в Швеция. BSH обжалва това решение пред запитващата юрисдикция.
Запитващата юрисдикция иска да се установи дали член 24, точка 4 (
3
) от Регламент „Брюксел Ia“ трябва да се тълкува в смисъл, че съдът на държавата членка по местоживеенето на ответника, сезиран на основание член 4, параграф 1 от този регламент с иск за установяване на нарушение на патент, издаден в друга държава членка, запазва компетентността си да разгледа този иск, когато в рамките на производството по иска ответникът оспорва с възражение действителността на патента. Запитващата юрисдикция иска да се установи и дали член 24, точка 4 от Регламент „Брюксел Ia“ трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага към съд на трета държава и следователно предоставя изключителна компетентност на този съд по отношение на преценката на действителността на патент, който е издаден или действието му е признато от тази държава.
Съображения на Съда
На първо място, Съдът се произнася по приложното поле на отделните правила за компетентност на съответните съдилища, които са установени в член 4, параграф 1 (
4
) и член 24, точка 4 от Регламент „Брюксел Ia“. Той констатира най-напред, че от текста на член 24, точка 4 от този регламент следва, че само съдилищата на държавата членка, в която е издаден патентът, са компетентни да разглеждат спорове относно регистрацията или действителността на този патент, независимо дали оспорването е направено чрез иск или чрез възражение като средство за защита в рамките на производство по иск за установяване нарушение пред съд на друга държава членка. Това разрешение се обосновава с обстоятелството, че издаването на патенти предполага участието на националната администрация, както и от обстоятелството, че посочените съдилища, които се произнасят съгласно националното си право, са в най-добра позиция да разглеждат такива спорове. Това съображение за добро правораздаване е от още по-голямо значение предвид факта, че много държави членки са въвели специална система за съдебна защита, като са запазили разглеждането на тези спорове за специализирани съдилища.
При това положение, когато съд на държавата членка по местоживеенето на ответника е сезиран по силата на Регламент „Брюксел Ia“ (
5
) с иск за установяване на нарушение на патент, издаден от друга държава членка, и в рамките на производството по този иск ответникът оспорва с възражение действителността на този патент, този съд не може да обяви инцидентно недействителността на патента, а в съответствие с член 27 от посочения регламент (
6
) трябва да обяви, че не е компетентен да се произнесе по въпроса за действителността на патента предвид установеното в член 24, точка 4 от посочения регламент правило за изключителна компетентност на съдилищата на държавата членка, в която е издаден патентът.
Тъй като обаче това правило за изключителна компетентност се отнася само до споровете „по дела във връзка с регистрацията или действителността на патенти“, съдът на държавата членка по местоживеенето на ответника, сезиран на основание член 4, параграф 1 от същия този регламент с иск за установяване на нарушение на патент, издаден в друга държава членка, запазва компетентността си да разгледа този иск, когато в рамките на производството по иска ответникът оспорва с възражение действителността на патента.
На второ място, що се отнася до въпроса дали член 24, точка 4 от Регламент „Брюксел Ia“ трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага към съд на трета държава и следователно предоставя изключителна компетентност на този съд по отношение на преценката на действителността на патент, който е издаден или има признато действие в тази държава, Съдът отбелязва, че текстът на тази разпоредба се отнася до изключителната компетентност на съдилищата на държавите членки и че режимът, предвиден в Регламент „Брюксел Ia“, е вътрешен за Европейския съюз режим на компетентност, който преследва собствени цели като правилното функциониране на вътрешния пазар и създаването на пространство на свобода, сигурност и правосъдие. Тъй като член 24, точка 4 от този регламент не може да се счита за приложим в хипотезата, при която съответните патенти са издадени или действието им е признато не в държава членка, а в трета държава (
7
), тази разпоредба не се прилага към съд на трета държава и следователно не предоставя на такъв съд никаква компетентност, била тя изключителна или не, по отношение на преценката на действителността на патент, който е издаден или има признато действие в тази държава.
Въпреки това, макар принципната компетентност на съда по местоживеенето на ответника, установена в член 4, параграф 1 от Регламент „Брюксел Ia“, да може да бъде ограничена, от една страна, от специални правила (
8
), и от друга страна, от общото международно право, в настоящия случай не изглежда необходимо да се взема предвид никакво такова ограничение.
Що се отнася до общото международно право, Съдът припомня, че акт, приет в рамките на правомощията на Съюза, какъвто е Регламент „Брюксел Iа“, трябва да се тълкува, и приложното му поле да се ограничи, в светлината на правилата и принципите на общото международно право, които обвързват институциите на Съюза. В това отношение компетентността на съда по местоживеенето на ответника да се произнесе по спор, който, поне отчасти, е свързан с трета държава, не противоречи на принципа на международното право за относително действие на договорите.
Освен това тази компетентност трябва да се упражнява, без да се нарушава принципът на ненамеса. Издаването от държава членка при упражняване на нейните правомощия на национален патент, който предоставя на своя притежател изключителни права върху интелектуална собственост на нейната територия, е израз на националния суверенитет на тази държава. Тъй като обаче едно съдебно решение относно патент засяга съществуването или съдържанието на тези изключителни права, само компетентните съдилища на тази държава могат да постановят такова решение.
За сметка на това съдът на държавата членка по местоживеенето на ответника, който на основание член 4, параграф 1 от Регламент „Брюксел Ia“ е сезиран с иск за установяване на нарушение и в рамките на производството по този иск с възражение е поставен въпросът за действителността на патент, който е издаден или има признато действие в трета държава, е компетентен да се произнесе по този въпрос, ако не е приложимо никакво ограничение. Всъщност, тъй като исканото решение по този въпрос има действие само inter partes, то не може да засегне съществуването или съдържанието на този патент в тази трета държава или да доведе до изменение в националния ѝ регистър.
В това отношение Съдът стига до извода, че член 24, точка 4 от Регламент „Брюксел Ia“ трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага към съд на трета държава и следователно не предоставя на такъв съд никаква компетентност, била тя изключителна или не, по отношение на преценката на действителността на патент, който е издаден или действието му е признато от тази държава.
(
1
)	Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1) (наричан по-нататък „Регламент „Брюксел Ia“).
(
2
)	Вж. член 61, втора алинея от patentlagen (1967:837) (Закон за патентите 1967:837).
(
3
)	Член 24 от Регламент „Брюксел Ia“ гласи: „[с]ледните съдилища на държава членка притежават изключителна компетентност независимо от местоживеенето на страните: […] 4) по дела във връзка с регистрацията или действителността на патенти, търговски марки, дизайни или други подобни права, за които се изисква да бъдат депозирани или регистрирани, независимо дали за това е предявен иск или насрещен иск — съдилищата на държавата членка, в която е подадена заявка за депозиране или регистрация, или депозирането или регистрацията са извършени или се смятат за извършени съгласно инструмент на Съюза или по силата на международна конвенция. Без да се засяга компетентността на Европейската патентна служба по силата на Конвенцията за предоставяне на европейски патенти, подписана в Мюнхен на 5 октомври 1973 г., съдилищата на всяка държава членка имат изключителна компетентност по дела във връзка с регистрацията или действителността на всеки европейски патент, предоставен на тази държава членка […]“.
(
4
)	Член 4, параграф 1 от Регламент „Брюксел Iа“ гласи: „[п]ри условията на настоящия регламент, искове срещу лица, които имат местоживеене в държава членка, независимо от тяхното гражданство, се предявяват пред съдилищата на тази държава членка“.
(
5
)	По силата на член 4, параграф 1 от Регламент „Брюксел IIа“.
(
6
)	Член 27 от Регламент „Брюксел Iа“ гласи: „[к]огато съд на държава членка е сезиран с иск, който основно засяга дело, по което съдилищата на друга държава членка имат изключителна компетентност по силата на член 24, той служебно прогласява, че не е компетентен“.
(
7
)	Вж. в този смисъл решение от 8 септември 2022 г., IRnova (C‑399/21, EU:C:2022:648, т. 35).
(
8
)	Член 73 от Регламент „Брюксел Iа“.