62020TJ0371_RES
Съединени дела T‑371/20 и T‑554/20
Pollinis France
срещу
Европейска комисия
Решение на Общия съд (шести разширен състав) от 14 септември 2022 година
„Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Постоянен комитет по растенията, животните, храните и фуражите — Насоки на ЕОБХ относно оценката на риска от продуктите за растителна защита за пчелите — Отделни позиции на държавите членки — Отказ за предоставяне на достъп — Член 4, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 — Изключение, свързано със защитата на процеса на вземане на решение“
Институции на Европейския съюз — Право на публичен достъп до документи — Регламент № 1049/2001 — Изключения от правото на достъп до документи — Защита на процеса на вземане на решения — Условия — Конкретно, действително и сериозно засягане на посочения процес
(член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 40—42, 116, 117 и 135)
Институции на Европейския съюз — Право на публичен достъп до документи — Регламент № 1049/2001 — Изключения от правото на достъп до документи — Защита на процеса на вземане на решения — Защита на документите, изготвени в рамките на вече приключила процедура — Обхват
(член 4, параграф 3, първа и втора алинея от Регламент № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 56—60)
Институции на Европейския съюз — Право на публичен достъп до документи — Регламент № 1049/2001 — Изключения от правото на достъп до документи — Защита на процеса на вземане на решения — Обхват — Документи, присъщи на дейността на комитетите по комитология — Достъп до документите, отразяващи отделните позиции на държавите членки — Допустимост — Граници
(член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета и съображение 19 и член 9, параграфи 1 и 2 от Регламент № 182/2001 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 93—107)
Резюме
Жалбоподателят, Pollinis France, е френска неправителствена организация, която работи за опазването на околната среда и има за цел защита на дивите и медоносните пчели и насърчаване на устойчивото селско стопанство с цел опазването на опрашителите.
На 27 януари и 8 април 2020 г. жалбоподателят подава до Европейската комисия две заявления за достъп (
1
) до някои документи относно Насоките на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) относно оценката на риска от продуктите за растителна защита за пчелите, приети от последния на 27 юни 2013 г. (наричани по-нататък „Насоките за пчелите от 2013 г.“).
С две решения от 19 юни 2020 г. и от 21 юли 2020 г. (
2
) Комисията отказва на жалбоподателя достъп до някои документи и му предоставя частичен достъп до други документи, отнасящи се до Насоките за пчелите от 2013 г. (наричани по-нататък „обжалваните решения“). Отказите за достъп се основават на изключението, свързано със защитата на личния живот и личната неприкосновеност (
3
), и на изключението, свързано със защитата на текущия процес на вземане на решения, и двете предвидени в Регламент № 1049/2001 (
4
).
Жалбоподателят подава пред Общия съд две жалби за отмяна на обжалваните решения.
С решението си, постановено в разширен състав, Общият съд отменя тези решения в частта, в която се отказва достъп до исканите документи на основание изключението, свързано със защитата на текущия процес на вземане на решения. По този повод той се произнася по квалифицирането на процес на вземане на решения като текущ или приключен и по достъпа до документи, отразяващи отделните позиции на държавите членки, изразени в рамките на комитет по комитология.
Съображения на Общия съд
Преди разглеждането на жалбите по същество Общият уточнява най-напред предмета на жалбата за отмяна на решението на Комисията от 19 юни 2020 г.
В случая това решение заменя мълчаливия отказ, като дава изричен отговор на потвърдителното заявление за достъп, подадено от жалбоподателя на 25 март 2020 г. Жалбоподателят прави изявление за изменение на жалбата (
5
), с което иска занапред да се приеме, че с нея се иска отмяна на това изрично решение.
Общият съд отбелязва, че изявлението за изменение не трябва да заменя изцяло жалбата, а трябва да съдържа изменените искания и ако е необходимо, изменените основания и доводи, както и доказателствата и доказателствените искания във връзка с изменението на исканията (
6
). В конкретния случай обаче изявлението за изменение допълва жалбата, което съответства на общото разбиране на страните. Така Общият съд счита, че съответната жалба има за предмет искане за отмяна на решението на Комисията от 19 юни 2020 г.
Що се отнася до съществото на спора, на първо място, Общият съд разглежда дали Комисията правилно е приложила изключението, свързано със защитата на текущия процес на вземане на решения. В това отношение той констатира, че процесът на вземане на решения, за който се отнасят исканите документи, не може да се счита за текущ към момента на приемане на обжалваните решения. Всъщност Общият съд отбелязва, че към този момент нито един процес на вземане на решения вече не цели прилагането на Насоките за пчелите от 2013 г. и че напротив, Комисията е решила имплицитно, но несъмнено, да не прилага повече Насоките за пчелите от 2013 г. и дори изрично е поискала от ЕОБХ да ги преразгледа. Това преразглеждане, което все още е било в ход към момента на приемане на обжалваните решения, предполага невъзможност да се определи съдържанието на евентуално преразгледаните насоки, формата на евентуалното им приемане и процедурата, която евентуално ще бъде следвана за тази цел, поради което Общият съд счита, че то води до самата липса на предмета на процес на вземане на решения от Комисията към момента на приемане на обжалваните решения.
Освен това Общият съд подчертава, че преразглеждането явно е било предвидено с оглед на невъзможността да се приемат Насоките за пчелите от 2013 г. и с цел да се позволи бързо приемане на „преразгледани насоки за пчелите“.
Според Общия съд от това следва, че процесът на вземане на решения на Комисията с предмет Насоките за пчелите от 2013 г. е бил приключен към момента на приемане на обжалваните решения и че следователно Комисията не е могла валидно да основе обжалваните решения на изключението, целящо да защити процеса на вземане на решение от институцията по въпрос, по който тя все още не е взела решение.
На второ място, ако се предположи, че посоченото изключение е приложимо, Общият съд разглежда мотивите, изложени от Комисията в обжалваните решения. В това отношение, доколкото Комисията посочва в обжалваните решения, че някои разпоредби на стандартния процедурен правилник (
7
) изключват изрично отделните позиции на държавите членки от публичния достъп, Общият съд отбелязва, че комитетите са подчинени на същите правила като тези на Комисията, що се отнася до публичния достъп до документите, а именно тези на Регламент № 1049/2001, и че няма специални правила относно публичния достъп до документи, свързани с работата на комитетите (
8
). Така разпоредбите на стандартния процедурен правилник, на които се позовава Комисията в обжалваните решения, не могат да позволят защита на застъпените от държавите членки позиции, която надхвърля предвиденото в Регламент № 1049/2001 (
9
).
Освен това от съдебната практика (
10
) следва, че правната уредба на Съюза в областта на достъпа до документите не може да обоснове принципния отказ на институция да предостави достъп до документи, свързани с нейните разисквания, с мотива, че те съдържат информация относно позицията, заета от представителите на държавите членки. От това следва, че що се отнася до публичния достъп до документите, присъщи на дейността на комитетите по комитология, Комисията не може да приеме, че релевантната правна уредба по принцип изключва достъпа на обществеността до отделните позиции на държавите членки.
Освен това Общият съд отбелязва, че разпоредбите на стандартния процедурен правилник, на които се позовава Комисията в обжалваните решения, не могат да се тълкуват в смисъл, че изключват достъпа на обществеността, при поискване, до отделните позиции на държавите членки. Общият съд уточнява, че обстоятелството, че съгласно стандартния процедурен правилник в обобщения протокол не се споменават отделните позиции на държавите членки, е без значение в областта на достъпа до документите и следователно не може да предопредели достъпа на обществеността, при поискване, до документи, които отразяват посочените отделни позиции.
Така Общият съд стига до извода, че противно на поддържаното от Комисията в обжалваните решения, процедурите по комитет, и по-специално стандартният процедурен правилник, сами по себе си не изискват достъпът до документи, показващи отделните позиции на държавите членки, да бъде отказан, за да се защити процесът на вземане на решения от съответния комитет (
11
), което по никакъв начин не е пречка в надлежно обосновани случаи Комисията да откаже достъпа до документи, отнасящи се до отделните позиции на държавите членки в рамките на посочения комитет, когато тяхното оповестяване би довело до опасност от конкретно засягане на интересите, защитени с изключенията, предвидени в Регламент № 1049/2001 (
12
).
След като разглежда останалите основания, изложени от Комисията в обжалваните решения, Общият съд счита, че те не позволяват да се докаже наличието на подобно засягане и следователно да се подкрепи позоваването на изключението, предвидено в член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001, дори ако се предположи, че то е приложимо в случая.
Поради това Общият съд заключава, че в обжалваните решения Комисията е нарушила член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001, като е отказала оповестяването на исканите документи с мотива, че това би довело до сериозно засягане на текущия процес на вземане на решения.
(
1
)	По силата на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76) и Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (OВ L 264, 2006 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).
(
2
)	Решение C(2020) 4231 final на Комисията от 19 юни 2020 г. и Решение C(2020) 5120 final на Комисията от 21 юли 2020 г.
(
3
)	Член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001
(
4
)	Член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001.
(
5
)	Съгласно член 86, параграфи 1 и 2 от Процедурния правилник на Общия съд, когато акт, чиято отмяна се иска, е заменен с друг акт със същия предмет, жалбоподателят може преди приключване на устната фаза на производството или преди решението на Общия съд да се произнесе, без да провежда устна фаза на производството, да измени жалбата, за да вземе предвид това ново обстоятелство, като внесе посоченото изменение с отделен акт и в срока, предвиден в член 263, шеста алинея ДФЕС, в който може да се иска отмяна на акта, обосноваващ изменението на жалбата.
(
6
)	Член 86, параграф 4 от Процедурния правилник на Общия съд.
(
7
)	Стандартен процедурен правилник за комитети (ОВ C 206, 2011 г., стр. 11, наричан по-нататък „стандартният процедурен правилник“), приет от Комисията.
(
8
)	Вж. съображение 19 и член 9, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, 2011 г., стр. 13).
(
9
)	Член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001.
(
10
)	Вж. в този смисъл решение от 10 октомври 2001 г., British American Tobacco International (Investments)/Комисия (T‑111/00, EU:T:2001:250, т. 52 и цитираната съдебна практика).
(
11
)	По смисъла на член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент № 1049/2001.
(
12
)	Член 4 от Регламент № 1049/2001.