62003TO0253(02)_RO
Părţi
Motivele
Dizpozitiv
Părţi
În cauza T‑253/03,
Akzo Nobel Chemicals Ltd,
cu sediul în Surrey (Regatul Unit),
Akcros Chemicals Ltd, cu sediul în Surrey,
reprezentate de C. Swaak și M. Mollica, avocați,
reclamante,
susținute de
Conseil des barreaux européens (CCBE),
cu sediul în Bruxelles (Belgia), reprezentat de domnul J. Flynn, QC,
de
Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten,
cu sediul în Haga (Țările de Jos), reprezentat de O. Brouwer, avocat,
de
Association européenne des juristes d’entreprise (AEJE)/(ECLA),
cu sediul în Bruxelles, reprezentată de M. Dolmans, K. Nordlander, avocați, și de domnul J. Temple Lang, solicitor,
și de
American Corporate Counsel Association (ACCA) – European Chapter,
cu sediul în Paris (Franța), reprezentată de G. Berrisch, avocat, și de domnul D. Hull, solicitor,
intervenienți,
împotriva
Comisiei Comunităților Europene,
reprezentată inițial de domnul R. Wainwright și de doamna C. Ingen‑Housz, și ulterior de domnii R. Wainwright și F. Castillo de la Torre, în calitate de agenți,
pârâtă,
având ca obiect o cerere de intervenție introdusă de International Bar Association în susținerea concluziilor reclamantelor în prezenta cauză, care are ca obiect cererea de anulare a Deciziei C (2003) 1533 final din 8 mai 2003 de respingere a cererii de aplicare a regimului secretului profesional care protejează comunicarea cu avocații (legal professional privilege) cu privire la anumite documente ridicate în cadrul procedurii de verificare dispuse conform articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 17 al Consiliului din 6 februarie 1962, Primul regulament de punere în aplicare a articolelor [81] și [82] din tratat (JO 1962, 13, p. 204),
PREȘEDINTELE CAMEREI ÎNTÂI A TRIBUNALULUI DE PRIMĂ INSTANȚĂ AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE
pronunță prezenta
Ordonanță
Motivele
Situația de fapt și procedura
1. La 30 ianuarie 2003, Comisia a adoptat Decizia C (2003) 85/4, în temeiul articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 17 al Consiliului din 6 februarie 1962, Primul regulament de punere în aplicare a articolelor [81] și [82] din tratat (JO 1962, 13, p. 204), prin care se dispune ca Akzo Nobel Chemicals Ltd și Akcros Chemicals Ltd (denumite în continuare „reclamantele”) și filialele acestora să facă obiectul unei verificări pentru a strânge probe referitoare la eventuale practici anticoncurențiale (decizie denumită în continuare „decizia din 30 ianuarie 2003”). La 10 februarie 2003, Comisia a adoptat Decizia C (2003) 559/4, întemeiată de asemenea pe articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 17 (denumită în continuare „decizia din 10 februarie 2003”), care modifică decizia din 30 ianuarie 2003.
2. La 12 și 13 februarie 2003, pe baza deciziilor menționate anterior, s‑au efectuat verificări la fața locului în localurile reclamantelor situate în Eccles, Manchester (Regatul Unit). Pe durata acestei verificări, agenții Comisiei au fotocopiat un număr important de documente. În cursul acestor operațiuni, reprezentanții reclamantelor au indicat agenților Comisiei faptul că anumite documente erau susceptibile de a beneficia de secretul profesional care protejează comunicarea cu avocații. Pe parcursul examinării documentelor în cauză, a apărut un diferend cu privire la cinci documente, care au făcut obiectul a două tipuri de tratament. Într‑adevăr, agenții Comisiei nu au ajuns pentru moment la o concluzie definitivă în ceea ce privește protecția de care, eventual, ar fi trebuit să beneficieze două dintre documente. Așadar, aceștia le‑au fotocopiat și le‑au introdus într‑un plic sigilat, pe care l‑au ridicat la încheierea verificării. Referitor la alte trei documente controversate, agentul Comisiei responsabil cu verificarea a considerat că documentele nu sunt protejate de secretul profesional și, în consecință, le‑a fotocopiat și le‑a adăugat la dosar alături de celelalte, fără să le separe într‑un plic sigilat.
3. Prin cererea depusă la grefa Tribunalului la 11 aprilie 2003, reclamantele au introdus o acțiune având ca obiect, în esență, o cerere de anulare a deciziei din 10 februarie 2003 și, în măsura în care este necesar, a deciziei din 30 ianuarie 2003, ce impun acestor societăți și filialelor acestora să se supună verificării în cauză (cauza T‑125/03, Akzo Nobel Chemicals și Akros Chemicals/Comisia).
4. La 8 mai 2003, Comisia a adoptat Decizia C (2003) 1533 final, în temeiul articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 17 (denumită în continuare „decizia din 8 mai 2003”), prin care se respinge cererea reclamantelor de a se respecta confidențialitatea documentelor aflate în discuție.
5. Prin cererea depusă la grefa Tribunalului la 4 iulie 2003, reclamantele au introdus o acțiune în anularea deciziei din 8 mai 2003, în temeiul articolului 230 al patrulea paragraf CE.
6. Prin cererile depuse la 30 iulie, 7 și 18 august, respectiv 25 noiembrie 2003, Conseil des barreaux européens (CCBE), Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten („Ordinul Avocaților Olandezi”), Association européens des juristes d’entreprise (AEJE) și American Corporate Counsel Association (ACCA) – European Chapter au solicitat să intervină în susținerea concluziilor reclamantelor. Prin ordonanțele președintelui Camerei a cincea din 4 noiembrie 2003 și din 10 martie 2004, au fost admise intervențiile formulate de CCBE, Ordinul Avocaților Olandezi, ECLA și ACCA.
7. La 25 noiembrie 2003, Section on Business Law of the International Bar Association a solicitat să intervină în susținerea concluziilor reclamantelor. Prin ordonanța din 28 mai 2004, Tribunalul a respins această cerere de intervenție.
8. La 20 februarie 2006, International Bar Association (denumită în continuare „IBA”), reprezentată prin J. Buhart, avocat, a depus o cerere de intervenție în susținerea concluziilor formulate de reclamante.
9. În cererea sa de intervenție, IBA invocă faptul că are un interes direct și specific în prezenta cauză și că îndeplinește condițiile stabilite de jurisprudență cu privire la cererile de intervenție formulate de asociații. În primul rând, IBA evidențiază faptul că este o organizație internațională, cu personalitate juridică și că este reprezentativă pentru un număr important de operatori activi în sectorul relevant. Aceasta ar constitui, de fapt, cea mai importantă asociație mondială care reprezintă profesiile juridice. În al doilea rând, IBA arată că obiectivele sale cuprind protecția, apărarea și reprezentarea intereselor membrilor săi – printre acestea numărându‑se și principiul secretului profesional al comunicării –, dacă este necesar în fața unei instanțe, în special în scopul de a garanta că membrii săi își pot exercita profesia în mod liber și nestingherit. În al treilea rând, IBA subliniază faptul că prezenta cauză ridică probleme fundamentale privind principiul secretului profesional și semnalează că punctul de vedere pe care îl poate adopta Tribunalul cu privire la problemele amintite îi va afecta în mod indubitabil pe membrii săi de la toate nivelele – membri individuali, barouri și asociații de consilieri juridici.
10. Cererea de intervenție a fost comunicată părților, conform articolului 116 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul de procedură al Tribunalului.
11. Printr‑un înscris din 11 aprilie 2006, reclamantele au arătat că IBA a demonstrat că are un interes în soluționarea prezentei cauze și au solicitat Tribunalului să declare admisibilă cererea de intervenție. Printr‑un înscris separat depus la aceeași dată, reclamantele au introdus o cerere de aplicare a regimului de confidențialitate cu privire la IBA.
12. Printr‑un înscris din 27 martie 2006, Comisia a solicitat Tribunalului să respingă cererea de intervenție formulată de IBA. Comisia susține în special că obiectul de activitate al IBA, astfel cum este definit de articolul 1 din statutul său, nu cuprinde nici protecția intereselor membrilor săi, nici reprezentarea acestora, obiectivul acestei asociații constând doar în „sprijinirea” membrilor săi și în „promovarea” statului de drept și a funcționării justiției. Or, jurisprudența acordă cea mai mare importanță faptului ca obiectul asociației să fie clar formulat în statutul acesteia (ordonanța Tribunalului din 28 mai 2004, Akzo Nobel Chemicals și Akcros Chemicals/Comisia, T‑253/03, Rec., p. II‑1603, punctul 20, de respingere a cererii de intervenție a Section on Business Law of the International Bar Association). Comisia evidențiază, de altfel, faptul că Tribunalul pare să stabilească o distincție netă între „promovarea” și „reprezentarea și protejarea” de către o asociație a intereselor membrilor săi. O asociație care urmărește promovarea intereselor generale și colective ale unei profesii nu ar avea un interes suficient pentru a i se admite intervenția (ordonanța președintelui Camerei a treia a Tribunalului din 25 iunie 1999, Pfizer Animal Health/Consiliul, T‑13/99, nepublicată în Recueil, punctul 28).
13. Prin înscrisurile din 5, respectiv 10 aprilie 2006, CCBE și Ordinul Avocaților Olandezi s‑au exprimat în favoarea cererii de intervenție formulate de IBA. Ceilalți intervenienți nu au formulat obiecții împotriva acestei cereri de intervenție.
Aprecierea Tribunalului
14. Conform articolului 40 al doilea paragraf din Statutul Curții de Justiție, aplicabil Tribunalului în temeiul articolului 53 primul paragraf din același statut, dreptul de a interveni în litigiile din fața Tribunalului aparține nu doar statelor membre sau instituțiilor comunitare, ci și oricărei persoane care dovedește că are un interes în soluționarea litigiului.
15. Potrivit unei jurisprudențe constante, este admisă intervenția asociațiilor reprezentative care au ca obiect de activitate protecția membrilor acestora în cauzele în care se ridică probleme de principiu de natură să îi afecteze pe aceștia din urmă [ordonanța președintelui Curții din 17 iunie 1997, National Power și PowerGen C‑151/97 P(I) și C‑157/97P(I), Rec., p. I‑3491, punctul 66, și ordonanța președintelui Curții din 28 septembrie 1998, Pharos/Comisia, C‑151/98 P, Rec., p. I‑5441, punctul 6]. În special, se poate admite intervenția unei asociații într‑o cauză dacă aceasta este reprezentativă pentru un număr important de operatori activi din domeniul respectiv, dacă obiectul său de activitate cuprinde protecția intereselor membrilor săi, dacă în cauză se ridică probleme de principiu care pot afecta funcționarea domeniului respectiv și dacă, pe cale de consecință, interesele membrilor săi pot fi afectate într‑o măsură importantă prin hotărârea ce urmează a se pronunța (a se vedea în acest sens ordonanța Tribunalului din 8 decembrie 1993, Kruidvat/Comisia, T‑87/92, Rec., p. II‑1375, punctul 14, de respingere a cererii de intervenție formulate de Yves Saint Laurent Parfums SA, și ordonanța Akzo Nobels Chemicals și Akcros Chemicals/Comisia, citată anterior, punctul 18).
16. În primul rând, trebuie constatat, în speță, că IBA este o organizație reprezentativă pentru un număr important de operatori activi în domeniul vizat de prezenta cauză. În fapt, membrii săi cuprind peste 20 000 de juriști individuali – dintre aceștia aproximativ 3 000 fiind consilieri juridici –, precum și 195 de barouri și numeroase asociații de consilieri juridici, printre care Institutul Consilierilor Juridici.
17. În al doilea rând, din statutul IBA rezultă că obiectul de activitate al acestei asociații include și protecția intereselor membrilor săi. Astfel, conform articolului 1 alineatele 2 și 3 din statutul IBA, aceasta are ca obiectiv în special sprijinirea asociațiilor de barouri, a Law societies și a membrilor săi juriști în scopul dezvoltării și îmbunătățirii organizării și statutului profesiei, precum și sprijinirea membrilor săi juriști pretutindeni în lume în domeniul educației juridice, cât și în scopul dezvoltării și îmbunătățirii serviciilor juridice prestate publicului. Or, contrar celor susținute de Comisie, această referire la faptul că obiectivul IBA este în special de a‑i „sprijini” pe membrii săi trebuie înțeleasă în sensul că unul din scopurile acestei asociații este protejarea intereselor membrilor săi. Astfel, prevederile statutare în cauză depășesc simpla promovare a intereselor generale și colective ale unei profesii, în sensul ordonanței Pfizer Animal Health/Consiliul, citată anterior. De fapt, statutul IBA vizează probleme susceptibile să afecteze în mod direct interesele concrete ale membrilor săi, precum organizarea și statutul profesiei de avocat și prestarea de servicii juridice.
18. În al treilea rând, cu privire la faptul că în cauză se pun în discuție probleme fundamentale privind confidențialitatea comunicării dintre un avocat și clientul său, trebuie să se considere că hotărârea ce urmează a se pronunța poate să afecteze într‑o măsură importantă atât funcționarea domeniului vizat, cât și interesele membrilor IBA.
19. Rezultă din ceea ce precedă că IBA a dovedit interesul în soluționarea litigiului și, în consecință, conform articolului 40 al doilea paragraf din Statutul Curții, se impune a admite intervenția acesteia. Întrucât cererea de intervenție a fost introdusă după expirarea termenului de șase săptămâni prevăzut de articolul 115 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, intervenția IBA se va limita la a prezenta observații pe parcursul procedurii orale, în temeiul articolului 116 alineatul (6) din regulamentul menționat. Pentru acest motiv, intervenientei IBA îi va fi comunicat, la momentul corespunzător, numai raportul de ședință care va fi întocmit în prezenta cauză. Așadar, nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de aplicare a unui regim de confidențialitate introduse de reclamante în privința IBA.
Dizpozitiv
Pentru aceste motive,
PREȘEDINTELE CAMEREI ÎNTÂI A TRIBUNALULUI
dispune:
1) Admite intervenția International Bar Association în cauza T‑253/03 în susținerea concluziilor formulate de reclamante. Conform dispozițiilor articolului 116 alineatul (6) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, grefierul îi va comunica în timp util raportul de ședință în vederea prezentării eventualelor observații pe parcursul procedurii orale.
2) Cererea privind cheltuielile de judecată se va soluționa odată cu fondul.
Pronunțată la Luxemburg, la 26 februarie 2007.