Ediție provizorie
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL
DOMNUL ANDREA BIONDI
prezentate la 30 octombrie 2025(1)
Cauzele conexate C‑440/24 P și C‑441/24 P
Republica Letonia
împotriva
Petr Aven (C‑440/24 P)
și
Mikhail Fridman (C‑441/24 P)
„ Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei – Înghețarea fondurilor – Includerea pe lista persoanelor, entităților și organismelor în cauză – Articolul 2 alineatul (1) literele (a) și (d) din Decizia 2014/145/PESC – Criteriul privind sprijinul pentru acțiuni sau politici – Criteriul privind sprijinul material sau financiar acordat factorilor de decizie ruși responsabili – Criteriul privind beneficiile de pe urma acțiunilor factorilor de decizie ruși – Protecție jurisdicțională efectivă – Controlul complet exercitat de instanța Uniunii cu privire la măsurile restrictive – Relevanța contextului în aprecierea temeiniciei motivelor de includere – Lipsa distanțării ”
1.        Prezentele recursuri formulate de Republica Letonia, care a fost intervenientă în fața Tribunalului Uniunii Europene, oferă Curții ocazia de a reitera și de a preciza încă o dată întinderea puterii discreționare a Consiliului Uniunii Europene, sarcina probei care îi revine și standardul de control jurisdicțional pe care instanța Uniunii este obligată să îl garanteze.
2.        Astfel, Republica Letonia solicită anularea Hotărârilor Aven/Consiliul(2) și Fridman/Consiliul(3) (denumite în continuare împreună „hotărârile atacate”) prin care Tribunalul a admis acțiunile introduse de domnul Petr Aven și, respectiv, de domnul Mikhail Fridman, ambele având ca obiect anularea, pe de o parte, a Deciziei (PESC) 2022/337(4) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2022/336(5) (denumite în continuare împreună „actele inițiale în litigiu”) și, pe de altă parte, a Deciziei (PESC) 2022/1530(6) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2022/1529(7) (denumite în continuare împreună „actele de menținere în litigiu”), în măsura în care aceste acte (denumite în continuare împreună „actele în litigiu”) îi privesc.
3.        Domnii Aven și Fridman au fost incluși în listele persoanelor ale căror active trebuie să fie înghețate în temeiul a două criterii prevăzute la articolul 2 alineatul (1) din Decizia 2014/145/PESC a Consiliului din 17 martie 2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2014, L 78, p. 16), astfel cum a fost modificată prin Decizia (PESC) 2022/329 a Consiliului din 25 februarie 2022 (JO 2022, L 50, p. 1). Astfel, Consiliul a procedat la includerea în liste a domnilor Aven și Fridman pentru motivul că considera că „sprijin[eau] sau pun[eau] în aplicare” acțiuni ori politici care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei, precum și stabilitatea și securitatea acesteia [articolul 2 alineatul (1) litera (a) din Decizia 2014/145 modificată, denumit în continuare „criteriul de la litera (a)”] și sprijineau, „cu resurse materiale sau financiare, factorii de decizie ruși care sunt responsabili de anexarea Crimeii sau de destabilizarea Ucrainei”
sau „benefici[au] de pe urma acțiunilor acestora” [articolul 2 alineatul (1) litera (d) din Decizia 2014/145 modificată, denumit în continuare „criteriul de la litera (d)”].
I.      Istoricul litigiului și hotărârile atacate
4.        În ceea ce privește istoricul litigiului, facem trimitere la punctele 2-14 din Hotărârea Aven/Consiliul, precum și la punctele 2-14 din Hotărârea Fridman/Consiliul.
5.        În acțiunea sa în fața Tribunalului, domnul Aven a invocat două motive, primul întemeiat pe erori de apreciere ale Consiliului care l‑au determinat să îl includă și să îl mențină în mod eronat pe listele în litigiu, iar al doilea îndreptat împotriva actelor de menținere, întemeiat pe încălcarea obligației de reexaminare periodică a situației sale și a obligației de motivare. Tribunalul a efectuat examinarea temeiniciei includerii și a menținerii domnului Aven pe listele respective în temeiul criteriilor de la literele (a) și (d) având în vedere în special caracterul pretins eronat al aprecierii faptelor efectuate de Consiliu(8). La finalul analizei sale, el a concluzionat că niciunul dintre motivele care figurează în actele atacate în fața sa nu era susținut corespunzător cerințelor legale și că includerea, ca și menținerea domnului Aven pe liste nu erau, așadar, justificate(9). În consecință, Tribunalul a admis primul motiv și a anulat actele în litigiu în măsura în care îl priveau pe domnul Aven.
6.        Domnul Fridman, la rândul său, a invocat aceleași două motive în fața Tribunalului, care l‑a examinat doar pe primul, întemeiat pe erori de apreciere. Analizând caracterul pretins eronat al aprecierii faptelor efectuate de Consiliu, Tribunalul a ajuns la concluzia că niciunul dintre motivele invocate în actele atacate nu era susținut corespunzător cerințelor legale și că includerea și menținerea domnului Fridman pe listele în litigiu nu erau justificate(10). În consecință, Tribunalul a admis primul motiv și a anulat actele în litigiu în măsura în care îl priveau pe domnul Fridman.
II.    Procedura în fața Curții și concluziile părților
7.        În cauza C‑440/24 P, Republica Letonia solicită Curții anularea Hotărârii Aven/Consiliul și obligarea fiecărei părți la suportarea propriilor cheltuieli de judecată. Domnul Aven solicită Curții, cu titlu principal, respingerea recursului ca fiind în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat; cu titlu subsidiar, respingerea recursului și, în orice caz, obligarea Republicii Letonia la plata cheltuielilor de judecată.
8.        În cauza C‑441/24 P, Republica Letonia solicită Curții anularea Hotărârii Fridman/Consiliul și obligarea fiecărei părți la suportarea propriilor cheltuieli de judecată. Domnul Fridman solicită Curții, cu titlu principal, respingerea recursului ca fiind în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat; cu titlu subsidiar, respingerea recursului și, în orice caz, obligarea Republicii Letonia la plata cheltuielilor de judecată.
9.        Prin deciziile președintelui Curții din 29 octombrie 2024 și din 6 noiembrie 2024, au fost admise cererile de intervenție ale Republicii Estonia și Republicii Lituania în susținerea concluziilor Republicii Letonia în aceste cauze, care au fost ulterior conexate pentru buna desfășurare a procedurii orale, precum și în vederea pronunțării hotărârii(11).
III. Cu privire la recursuri
10.      În fiecare dintre cele două recursuri formulate, Republica Letonia invocă patru motive similare.
11.      Primul motiv este întemeiat pe încălcarea jurisprudenței rezultate din Hotărârea Kadi(12); al doilea motiv este întemeiat pe o denaturare a elementelor de probă prezentate de Consiliu; al treilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept în aplicarea criteriului de la litera (d) și al patrulea motiv este întemeiat pe o eroare de drept în măsura în care Tribunalul nu ar fi calificat lipsa distanțării drept sprijin, în sensul criteriului de la litera (a).
A.      Observații introductive
12.      Dorim ca analiza prezentelor recursuri să fie precedată de două serii de considerații introductive.
1.      Cu privire la intensitatea controlului jurisdicțional și la cadrul de analiză
13.      Diferitele motive invocate în cadrul prezentei acțiuni ar putea fi rezumate într‑o singură întrebare: cea a nivelului de control jurisdicțional pe care trebuie să îl exercite instanțele Uniunii cu privire la legalitatea măsurilor restrictive adoptate de Consiliu. Nu este o chestiune nouă. Se așteaptă ca instanțele Uniunii să ajungă la un echilibru delicat, dar în cele din urmă echitabil între principii și norme juridice diferite și potențial contradictorii.
14.      Cele două brațe ale balanței sunt, pe de o parte, competența Consiliului în materie de adoptare a măsurilor restrictive și, pe de altă parte, protecția drepturilor persoanelor afectate de aceste măsuri.
15.      Este de asemenea imposibil de ignorat că aceste recursuri se înscriu în contextul invadării Ucrainei, o încălcare flagrantă a dreptului internațional și a Cartei Organizației Națiunilor Unite(13), care constituie una dintre cele mai grave amenințări la adresa securității europene și a ordinii internaționale de la sfârșitul celui de Al Doilea Război Mondial. Aceasta este o preocupare omniprezentă în argumentația Republicii Letonia.
16.      Importanța obiectivelor urmărite de Consiliu, care se înscriu în obiectivul mai larg de menținere a păcii și a securității internaționale, în conformitate cu obiectivele acțiunii externe a Uniunii enunțate la articolul 21 TUE
și cu intensificarea progresivă a măsurilor restrictive, în funcție de efectivitatea acestora, adoptate de Consiliu ca reacție la acțiunile Federației Ruse de destabilizare a Ucrainei, a fost deja recunoscută(14). Regimurile de măsuri restrictive care rezultă din actele în litigiu vizează exercitarea unei presiuni maxime asupra Federației Ruse prin creșterea costului acțiunilor sale prin care se urmărește subminarea integrității teritoriale, a suveranității și a independenței Ucrainei.
17.      Nu avem nicio îndoială cu privire la marja largă de apreciere de care dispune Consiliul pentru a decide oportunitatea măsurilor restrictive și a defini condițiile acestora. Am adăuga că acea marjă de apreciere se extinde la nivelul de severitate a măsurilor menționate, precum și la caracterul lor, în practică, nelimitat, pentru a stabili dacă acestea sunt susceptibile să pună capăt încălcării grave a dreptului internațional de către Federația Rusă.
18.      O asemenea marjă de apreciere nu poate totuși dispensa Consiliul de a se asigura și de a demonstra caracterul întemeiat al motivelor care au condus la includerea și la menținerea persoanelor care fac obiectul unor măsuri restrictive, cu alte cuvinte al unor decizii individuale care le afectează negativ în mod considerabil(15).
19.      În această privință, arătăm că Tribunalul a precedat analiza sa cu privire la temeinicia includerii și a menținerii domnilor Aven și Fridman în temeiul criteriilor de la literele (a) și (d) de observații introductive care reflectă pe deplin cadrul de analiză elaborat de Curte pe parcursul jurisprudenței sale.
20.      Curtea a mai amintit recent, pe de o parte, că, „în cadrul controlului legalității motivelor pe care se întemeiază decizia de includere sau de menținere a numelui unei persoane în lista persoanelor care fac obiectul unor măsuri restrictive, efectivitatea controlului jurisdicțional garantat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene impune, printre altele, ca instanța Uniunii să se asigure că această decizie, care are o aplicabilitate individuală pentru persoana în cauză, să se întemeieze pe o bază factuală suficient de solidă. Aceasta presupune o verificare a faptelor invocate în expunerea de motive pe care se bazează decizia menționată, astfel încât controlul jurisdicțional să nu se limiteze la aprecierea verosimilității abstracte a motivelor invocate, ci să privească aspectul dacă acele motive – sau cel puțin unul dintre ele, considerat suficient în sine pentru susținerea actelor menționate – sunt întemeiate”(16).
21.      Pe de altă parte, aceasta a reafirmat că o asemenea apreciere „trebuie efectuată prin examinarea elementelor de probă nu în mod izolat, ci în contextul în care acestea se integrează, Consiliul achitându‑se de sarcina probei care îi incumbă dacă prezintă în fața instanței Uniunii o serie de indicii suficient de concrete, precise și concordante care să permită stabilirea existenței unei legături suficiente între persoana căreia i s‑a aplicat o măsură de înghețare a fondurilor și regimul combătut […]. În plus, în caz de contestare, autoritatea competentă a Uniunii este cea care are sarcina să demonstreze temeinicia motivelor reținute împotriva persoanei vizate, aceasta din urmă neavând obligația să facă dovada negativă a netemeiniciei acestor motive. Deși autoritatea menționată nu este obligată să prezinte instanței Uniunii toate informațiile și toate elementele de probă inerente motivelor invocate, se impune totuși ca informațiile sau elementele pe care le prezintă să susțină motivele reținute împotriva persoanei vizate”(17).
22.      Reiese de asemenea din jurisprudența Curții că, în cadrul controlului unor măsuri restrictive, instanțele Uniunii trebuie, în conformitate cu competențele cu care sunt învestite în temeiul tratatelor, să asigure un control, în principiu complet, al legalității actelor Uniunii, ceea ce este valabil și pentru controlul actelor prin care se instituie măsuri restrictive(18).
23.      Prin urmare, prezentele recursuri trebuie examinate ținând seama de acest cadru de analiză.
2.      Cu privire la criteriile de includere
24.      În continuare, trebuie să se revină pe scurt asupra criteriilor utilizate de Consiliu pentru includerea și menținerea numelor domnilor Aven și Fridman pe listele persoanelor ale căror active trebuie înghețate.
25.      Aceste criterii au fost definite de Consiliu, care a recurs în acest scop la larga putere de apreciere care îi este recunoscută în materie(19) și care nu este contestată în cauză. Decizia 2022/329 este cea care a modificat criteriile de includere, într‑un context caracterizat prin necesitatea urgentă de a adopta măsuri restrictive suplimentare în raport cu gravitatea situației(20).
26.      Tribunalul a înlăturat în mod explicit posibilitatea ca aceste includeri și aceste mențineri – așadar atât pentru domnul Aven, cât și pentru domnul Fridman – să se fi putut întemeia pe alte criterii(21), după cum lăsa să se înțeleagă Consiliul în cadrul procedurii în fața Tribunalului. Această concluzie nu este repusă în discuție în prezentele recursuri. Prin urmare, este necesar să se considere că singurele criterii relevante pentru analiză sunt criteriile de la literele (a) și (d).
27.      Reiese astfel din criteriul de la litera (a) că fondurile și resursele economice(22) ale persoanelor fizice care „sprijină sau pun în aplicare” acțiuni ori politici care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei sau stabilitatea ori securitatea acesteia trebuie înghețate.
28.      În ceea ce privește criteriul de la litera (d), acesta vizează în special înghețarea fondurilor persoanelor fizice fie pentru că acestea sprijină, cu resurse materiale sau financiare, factorii de decizie ruși responsabili de anexarea Crimeii sau de destabilizarea Ucrainei, fie pentru că beneficiază de pe urma acțiunilor acestora.
29.      Actele menționate nu conțin nicio definiție a noțiunilor de „sprijină”, „cu resurse materiale sau financiare”, „factorii de decizie ruși”, nici a ceea ce trebuie să se înțeleagă prin expresia „beneficiază”. Acestea nu cuprind nici informații referitoare la modul de dovedire(23).
30.      Din cuprinsul punctului 41 din hotărârile atacate reiese că Tribunalul a statuat că criteriul de la litera (a) „presupune să se stabilească existența unei legături, directe sau indirecte, între activitățile sau acțiunile persoanei […] vizate și situația din Ucraina aflată la originea adoptării măsurilor restrictive în cauză […] Aceste persoane trebuie, prin comportamentul lor, să fi sprijinit persoane care s‑au făcut responsabile de acțiuni sau de politici care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei”.
31.      Din cuprinsul punctului 42 din aceste hotărâri reiese că Tribunalul a statuat că criteriul de la litera (d) „privește în mod specific și selectiv persoanele fizice […] care, chiar [dacă] nu au ca atare nicio legătură cu anexarea Crimeii sau cu destabilizarea Ucrainei, sprijină, cu resurse materiale sau financiare, factorii de decizie ruși care sunt responsabili de acestea sau beneficiază de pe urma acțiunilor acestora”. Criteriul de la litera (d) se compune, potrivit Tribunalului, din două elemente, și anume sprijinul material sau financiar acordat factorilor de decizie ruși responsabili de această anexare sau de această destabilizare și faptul că se obține un beneficiu de pe urma acțiunilor acestor factori de decizie. Cele două criterii nu sunt cumulative și, în ceea ce privește beneficiul, este suficient ca persoana în cauză să beneficieze de pe urma acțiunilor factorilor de decizie ruși, fără a fi necesar să se stabilească o legătură între avantajele de care beneficiază persoanele sau entitățile desemnate și anexarea Crimeii sau destabilizarea Ucrainei.
B.      Cu privire la primul motiv în cauzele C‑440/24 P și C‑441/24 P, întemeiat pe o eroare de drept întrucât Tribunalul ar fi încălcat jurisprudența rezultată din Hotărârea Kadi
1.      Rezumatul argumentației părților
32.      Republica Letonia, susținută de Republica Estonia și Republica Lituania, își începe argumentația cu o serie de observații generale privind necesitatea de a stabili o jurisprudență uniformă și de a lua în considerare contextul mai larg al regimului rus și al influenței sale. O astfel de apreciere ar trebui efectuată ținând seama de cerințele care decurg din articolul 3 alineatele (1) și (5) și din articolul 21 alineatul (1) și alineatul (2) literele (a) și (c) TUE.
33.      Tribunalul ar fi făcut o aplicare incorectă a jurisprudenței amintite la punctul 31 din hotărârile atacate, care ar fi constat într‑o singură examinare individuală și izolată a elementelor de probă prezentate de Consiliu, deși această examinare ar fi trebuit să fie completată printr‑o analiză comună globală, ținând seama de contextul în care se integrau aceste elemente de probă.
34.      Astfel, Republica Letonia susține că controlul jurisdicțional al măsurilor restrictive ar trebui să se desfășoare în trei etape. Mai întâi, Tribunalul ar fi trebuit să examineze dacă unul dintre motivele invocate de Consiliu justifica în sine includerea. Dacă niciunul dintre motive, luat individual, nu putea justifica includerea, Tribunalul ar fi trebuit să examineze probele în ansamblu. În continuare, ar trebui să se recurgă la informațiile existente în afara limitelor elementelor de probă prezentate, care ar constitui un element esențial în aprecierea legalității măsurilor restrictive. Contextul extern ar fi un instrument aflat la dispoziția Tribunalului care îi permite să aprecieze elementele de probă atunci când acestea sunt indisociabile de o situație determinată(24) și atunci când Consiliul întâmpină dificultăți în strângerea de probe, cum ar fi cazul în contextul rus. Elemente de probă privind apropierea unei persoane față de un guvern și statutul său de „oligarh” într‑un regim autoritar ar trebui să fie apreciate în lumina acestui context specific, inclusiv supunerea mediului de afaceri sprijinului politicilor unui regim autoritar. Tribunalul nu ar fi ținut seama de informațiile care clarifică acest context, furnizate prin memoriul în duplică al Consiliului în fața Tribunalului. Republica Letonia citează în special un articol de presă din anul 2012, un raport al Bank of Finland Institute for Emerging Economies, precum și o declarație a domnului Aven privind mediul economic rus și implicarea factorilor de decizie în evoluția sa. În sfârșit, prin analogie cu Hotărârea Consiliul/Bamba(25), Tribunalul ar fi trebuit să concluzioneze că, având în vedere contextul care susține legătura indisociabilă dintre mediul economic rus și factorii de conducere politici, motivarea actelor atacate se dovedea suficientă.
35.      Cu titlu introductiv, domnii Aven și Fridman sugerează Curții să utilizeze articolul 181 din Regulamentul de procedură. În plus, aceștia susțin, cu titlu principal, că argumentația dezvoltată de Republica Letonia în cadrul primului motiv al recursului său nu este clară și concluzionează în sensul inadmisibilității sale. Cu titlu subsidiar, aceștia consideră că argumentația recurentei echivalează cu a solicita Tribunalului să substituie motivarea emitentului actului atacat cu propria motivare, ceea ce este exclus de jurisprudență(26). Motivarea Consiliului ar trebui apreciată doar pe baza elementelor pe care s‑a întemeiat Consiliul la momentul adoptării deciziei sale(27). Domnii Aven și Fridman susțin că Tribunalul nu poate depăși baza documentară a Consiliului pentru a ține seama de funcționarea regimului rus. În orice caz, chiar dacă Tribunalul ar fi trebuit să efectueze o asemenea analiză, concluzia ar fi rămas neschimbată.
2.      Analiză
36.      De la bun început, trebuie să se declare că, contrar celor susținute de domnii Aven și Fridman, prezentele recursuri nu sunt nici vădit inadmisibile, nici vădit nefondate și nu se pretează la o examinare printr‑o ordonanță adoptată în temeiul articolului 181 din Regulamentul de procedură.
37.      De asemenea, trebuie respinsă critica întemeiată pe inadmisibilitatea acestui prim motiv. Astfel, contrar celor susținute de domnii Aven și Fridman, argumentația recurentei este pe deplin clară și se înțelege cu ușurință, după cum dovedește de altfel faptul că domnii Aven și Fridman au reușit să ia poziție cu privire la fondul motivului menționat pentru a concluziona în sensul caracterului său nefondat.
38.      În ceea ce privește examinarea pe fond a primului motiv, Republica Letonia intenționează să conteste în general modul în care Tribunalul și‑a efectuat analiza. Aceasta îi reproșează că a izolat motivele de includere și elementele de probă presupuse a le susține, în loc să efectueze o analiză comună și globală a motivelor și a elementelor respective, în lumina contextului în care se înscriau. În acest sens, primul motiv este strâns legat de al doilea motiv pe care l‑a formulat.
39.      Propunem regruparea argumentelor Republicii Letonia cu privire la acest prim motiv în două problematici: în primul rând, problema luării în considerare a obiectivelor urmărite de măsurile restrictive; în al doilea rând, critica întemeiată pe încălcarea jurisprudenței Kadi ca urmare a unei examinări izolate a elementelor de probă și a neluării în considerare a contextului extern.
40.      În primul rând, în ceea ce privește argumentul Republicii Letonia care constă în a susține că aprecierea legalității măsurilor restrictive trebuie efectuată ținând seama de cerințele care decurg din articolele 3 și 21 TUE, nu este vorba în cauză despre negarea importanței măsurilor restrictive pentru realizarea obiectivelor și acțiunilor Uniunii pe scena internațională. Cu toate acestea, dorim să subliniem că rigoarea controlului jurisdicțional exercitat de instanța Uniunii, astfel cum este definită de jurisprudența Curții, răspunde de asemenea unei cerințe normative de prim plan, din moment ce decurge din articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale. Cu alte cuvinte, chiar și atunci când se invocă articolele 3 și 21 TUE, se menține caracterul pe deplin efectiv al controlului jurisdicțional.
41.      De altfel, trebuie amintit că acest control jurisdicțional urmărește să se asigure că Consiliul și‑a îndeplinit obligațiile. În această privință, amintim că, atunci când adoptă măsuri restrictive, Consiliul este ținut să respecte drepturile fundamentale(28), printre care figurează dreptul la o bună administrare, din care rezultă dreptul oricărei persoane de a beneficia de un tratament imparțial și echitabil(29).
42.      În al doilea rând, în ceea ce privește obligațiile care revin Tribunalului la momentul pronunțării cu privire la temeinicia motivelor de includere sau de menținere a unei persoane pe lista persoanelor ale căror active trebuie înghețate, amintim că acestuia îi revine sarcina de a se asigura că deciziile de includere sau de menținere se întemeiază pe o bază factuală suficient de solidă. Faptele invocate în expunerea de motive trebuie verificate și nu ne putem limita doar la aprecierea verosimilității lor abstracte. Informațiile și elementele de probă prezentate de Consiliu trebuie să poată susține cel puțin unul dintre motivele de includere pe listă, iar instanța Uniunii trebuie să verifice exactitatea materială și să aprecieze forța probantă a acestora în funcție de împrejurările speței și în lumina observațiilor prezentate de persoana vizată.
43.      Pe de altă parte, aprecierea legalității motivelor de includere poate fi de asemenea efectuată prin examinarea elementelor de probă nu în mod izolat, ci în contextul în care acestea se integrează, Consiliul achitându‑se de sarcina probei care îi incumbă dacă prezintă în fața instanței Uniunii o serie de indicii suficient de concrete, precise și concordante care să permită stabilirea existenței unei legături suficiente între persoana căreia i s‑a aplicat o măsură de înghețare a fondurilor și regimul combătut(30). Astfel, recurgerea la context permite Consiliului să îndeplinească sarcina probei în situații în care accesul la informații este dificil, după cum este cazul, de exemplu, în Hotărârea Anbouba/Consiliul(31).
44.      În mod incontestabil, se poate recurge la context pentru a aprecia legalitatea criteriilor de includere(32), dar și temeinicia motivelor de includere. În schimb, dacă contextul poate întotdeauna să completeze un motiv sau un element de probă, el nu poate niciodată să le înlocuiască.
45.      În Hotărârea Anbouba/Consiliul, motivele includerii persoanei în cauză vizau o serie de indicii care priveau printre altele unele dintre funcțiile ocupate de persoana în cauză în economia siriană. Aceste motive se bazau pe fapte recunoscute și relevante la momentul includerii. Examinate în mod izolat, aceste fapte nu indicau un sprijin; luate împreună și clarificate prin contextul lor, ele deveneau o serie de indicii suficient de concrete, precise și concordante care permiteau să se stabilească faptul că această persoană acorda sprijin economic regimul sirian(33).
46.      În opinia noastră, toată dificultatea în prezentele recursuri constă în faptul că motivele includerii domnilor Aven și Fridman și probele care le susțineau se întemeiau pe elemente care nu puteau indica un sprijin în sensul criteriului de la litera (a) sau (d) sau un beneficiu în sensul criteriului de la litera (d). Cu alte cuvinte, la finalul analizei efectuate de Tribunal în hotărârile atacate, nu mai rămânea nimic de clarificat prin prisma contextului.
47.      Poziția Republicii Letonia este următoarea: întrucât domnii Aven și Fridman sunt oligarhi ruși, ei au putut atinge un asemenea nivel de reușită economică numai prin faptul că au sprijinit sau au fost sprijiniți – și, așadar, au beneficiat – de pe urma regimului rus în general și a domnului Putin în special.
48.      Este mai mult decât probabil ca această afirmație să fie corectă din punct de vedere factual.
49.      Nu este mai puțin adevărat că standardul european de protecție jurisdicțională este mai exigent și că, în cazul în care controlul trebuie să fie complet, acesta trebuie să țină seama de conținutul criteriilor de includere și să se asigure de corespondența dintre motivele de includere, dovezile care le susțin și criteriul însuși. Controlul complet nu poate fi conciliat cu stabilirea unei prezumții prin recurgerea la context.
50.      O interpretare a elementelor de probă în lumina contextului nu poate fi atât de constructivă încât să denatureze criteriul însuși.
51.      Pe de altă parte, elementele de context invocate de Republica Letonia, care le reiau în parte pe cele întemeiate pe memoriul în duplică al Consiliului în fața Tribunalului, nu pot ascunde că acest context nu a fost prezentat în actele în litigiu(34). Prin urmare, Consiliul era obligat să invoce motivele precise și concrete – după caz, o serie de indicii concrete, precise și concordante – care se raportează la fapte de natură să caracterizeze un comportament precum cele vizate de criteriile de la literele (a) și (d), astfel cum le‑am amintit la începutul analizei.
52.      Prin urmare, în opinia noastră, Tribunalul a statuat în mod întemeiat că diferitele motive enunțate la punctul 44 din hotărârile atacate erau, desigur, de natură să stabilească o formă de apropiere față de domnul Putin sau de anturajul său, dar nu permiteau să se demonstreze nici că domnii Aven și Fridman sprijiniseră acțiuni sau politici care subminau Ucraina, în sensul criteriului de la litera (a), nici că beneficiaseră de pe urma acțiunilor acestor factori de decizie în sensul criteriului de la litera (d)(35).
53.      În măsura în care criteriile reținute au o natură generală, iar dispozițiile care le stabilesc nu conțin nici o definiție a ceea ce trebuie să se înțeleagă prin „sprijin” pentru acțiuni sau politici care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei, prin „sprijină, cu resurse materiale sau financiare, factorii de decizie ruși care sunt responsabili de anexarea Crimeii sau de destabilizarea Ucrainei” sau prin termenul „beneficiază” de pe urma acțiunilor factorilor de decizie respectivi și nici precizări referitoare la modalitățile de dovedire a acestor elemente, nu există, în opinia noastră, motive să se îndepărteze de linia de jurisprudență potrivit căreia aprecierea temeiniciei includerii unei persoane pe lista persoanelor și a entităților care fac obiectul unor măsuri restrictive necesită întotdeauna dovedirea unor elemente care permit să se demonstreze că persoana în cauză a acordat sprijin economic regimului sau că a beneficiat de pe urma acestuia(36). Într‑adevăr, din formularea criteriilor de la literele (a) și (d) nu rezultă nicio prezumție de sprijin pentru regimul rus și niciun beneficiu de pe urma acțiunilor factorilor de decizie ruși, doar ca urmare a statutului domnilor Aven și Fridman în economia rusă(37).
54.      În ceea ce privește argumentul întemeiat pe faptul că controlul jurisdicțional al măsurilor restrictive ar fi un control în trei etape, precum cele descrise de recurentă, constatăm că acesta nu găsește niciun sprijin în jurisprudența Curții.
55.      În special, afirmația potrivit căreia, în cazul în care niciunul dintre motive luate individual nu poate justifica includerea, este de competența Tribunalului să examineze toate probele ne pare greu de conciliat cu principiul, reiterat în repetate rânduri, potrivit căruia, dacă instanța Uniunii consideră că cel puțin unul dintre motivele menționate este suficient de precis și de concret, că este întemeiat și că reprezintă prin el însuși un temei suficient pentru susținerea acelei decizii, împrejurarea că altele dintre acele motive nu ar îndeplini aceste condiții nu poate justifica anularea deciziei menționate(38). Dacă un singur motiv poate fi suficient, este necesar ca cel puțin un motiv să fie fondat. Or, atunci când niciunul dintre motive nu este întemeiat, concluzia unei analize care le‑ar lua în considerare împreună nu ar putea fi diferită.
56.      În ceea ce privește argumentul întemeiat pe Hotărârea National Iranian Oil Company/Consiliul(39), acesta nu poate fi considerat convingător. Republica Letonia înțelege să susțină că Curtea ar fi recunoscut, la punctul 78 din hotărârea menționată, că contextul numit „extern” este un instrument aflat la dispoziția Tribunalului pentru a‑i permite să aprecieze elementele de probă atunci când acestea nu pot fi separate de o anumită situație și atunci când Consiliul se confruntă cu dificultăți în strângerea probelor, după cum ar fi cazul în contextul rus.
57.      Or, pe de o parte, la punctul 78 din Hotărârea National Iranian Oil Company/Consiliul, deși Curtea recunoaște posibilitatea de a recurge la context pentru interpretarea deciziilor adoptate în domeniul politicii externe și de securitate comună, acest lucru se întâmplă în cadrul examinării legalității criteriilor de includere, iar nu a elementelor de probă presupuse a susține motivele de includere. Pe de altă parte, din hotărârile atacate nu reiese că Consiliul ar fi intenționat să invoce dificultăți în obținerea probelor(40).
58.      În ceea ce privește argumentul potrivit căruia Tribunalul ar fi trebuit să ia în considerare contextul extern al măsurilor restrictive care îi privesc pe domnii Aven și Fridman, iar informațiile furnizate de Consiliu în memoriul în duplică în fața Tribunalului ar fi trebuit luate în considerare ca elemente susceptibile să demonstreze că, având în vedere contextul, motivarea actelor atacate se dovedea a fi suficientă, acesta rezultă, în mod evident, dintr‑o confuzie între, pe de o parte, controlul respectării obligației de motivare și, pe de altă parte, examinarea temeiniciei includerii, care impune verificarea aspectului dacă elementele invocate de Consiliu în vederea includerii sunt stabilite și sunt de natură să justifice adoptarea acestor măsuri(41). Or, controlul exercitat de Tribunal în cele două hotărâri atacate a privit numai această examinare.
59.      Pentru toate motivele care precedă, propunem respingerea primului motiv ca nefondat.
C.      Cu privire la al doilea motiv în cauzele C‑440/24 P și C‑441/24 P, întemeiat pe o denaturare a elementelor de probă prezentate de Consiliu
1.      Rezumatul argumentației părților
60.      Prin intermediul celui de al doilea motiv, pe care îl consideră strâns legat de primul, Republica Letonia, susținută de interveniente, afirmă în esență că Tribunalul a denaturat probele prezentate de Consiliu prin faptul că nu le‑a examinat în contextul lor.
61.      În ceea ce privește punctul 74 din Hotărârea Aven/Consiliul, interpretarea reținută a probelor nr. 3 și 7 ar fi contrară obiectivului urmărit de măsurile adoptate de Consiliu, iar aspectul dacă sancțiunile americane au fost sau nu adoptate în cele din urmă nu ar avea importanță pentru determinarea valorii probante a elementelor prezentate de Consiliu, care vizau evidențierea relației strânse dintre domnul Aven și domnul Putin și faptul că domnul Aven ar fi devenit parte integrantă a regimului rus.
62.      În ceea ce privește probele nr. 4 și 12, Tribunalul s‑a limitat la o interpretare mecanică a faptelor, în timp ce atât comisia de anchetă numită „Salié”, cât și lobby‑ul domnului Putin în favoarea Alfa Bank, una dintre principalele bănci private din Rusia, ar ilustra relațiile strânse, vechi și speciale dintre domnul Aven și regimul rus, precum și un sprijin reciproc și indisociabil.
63.      Probele nr. 10 și 11 ar ilustra din nou apropierea dintre domnul Aven și domnul Putin, având în vedere că era vizată fiica acestuia din urmă.
64.      În ceea ce privește probele nr. 2 și 3, acestea ar atesta participarea domnului Aven la eforturile Kremlinului de a ridica sancțiunile occidentale și implicarea domnului Aven într‑o serie de discuții cu guvernul rus.
65.      Din ansamblul acestor elemente de probă ar rezulta că domnul Aven nu ar acționa independent de guvernul rus, ci, dimpotrivă, ar face parte din regimul rus de care ar fi legat în mod indisociabil și nu ar putea ignora politicile, orientările și prioritățile acestui regim în condițiile în care ar fi acționat ca emisar al regimului respectiv. Responsabilitățile și sarcinile încredințate domnului Aven ar demonstra acest lucru.
66.      În ceea ce privește probele nr. 8 și 9, o examinare a acestor probe în contextul lor ar fi permis Tribunalului să constate că nu era vorba despre simpla exercitare a unei căi de atac garantate constituțional, având în vedere erodarea statului de drept și a independenței procurorului general și concentrarea puterilor în mâinile președintelui rus. Tribunalul pare să fi fost mai degrabă convins de valoarea probantă a unui aviz juridic de evaluare a scrisorii trimise de domnul Aven președintelui rus fără a lua în considerare condițiile în care a fost obținut acest aviz.
67.      În ceea ce privește Hotărârea Fridman/Consiliul, Republica Letonia consideră că Tribunalul a respins în mod eronat valoarea probantă a probei nr. 7, care ar demonstra totuși că domnul Putin a făcut lobby în favoarea Alfa Group Turcia, recompensând loialitatea Alfa Group – conglomerat creat în 1989, care include Alfa Bank – în favoarea regimului rus. Or, un astfel de lobby ar ilustra în mod clar relațiile strânse, vechi și speciale dintre domnul Fridman și regimul rus. Contrar celor statuate de Tribunal la punctul 49 din Hotărârea Fridman/Consiliul, motivul întemeiat pe un sprijin politic în anul 2005 ar trebui luat în considerare pentru a justifica includerea domnului Fridman.
68.      Având în vedere că probele nr. 1 și 2 priveau calitatea de acționar miliardar al Alfa Bank a domnului Fridman, Tribunalul ar fi ignorat, încă o dată, contextul mai larg pe care era obligat să îl ia în considerare(42), în timp ce aceste probe ar dovedi statutul domnului Fridman în economia rusă.
69.      Apropierea domnului Fridman de președintele rus ar fi ilustrată și de probele nr. 5 și 6.
70.      Proba nr. 2 ar indica în mod clar că domnul Fridman a participat la eforturile Kremlinului de a ridica sancțiunile occidentale. S‑ar susține că domnul Fridman nu ar acționa independent de guvernul rus, ci, dimpotrivă, ar face parte din regimul rus de care ar fi în mod indisociabil legat. El nu ar putea ignora politicile, orientările și prioritățile acestui regim în condițiile în care a acționat ca emisar al regimului respectiv. Responsabilitățile și sarcinile încredințate domnului Fridman ar susține existența unor relații strânse și indisociabile între domnul Putin și domnul Fridman.
71.      În cele din urmă, examinarea tuturor probelor ar fi fost viciată, din moment ce Tribunalul nu le‑ar fi luat în considerare decât dintr‑o perspectivă fundamental alterată.
72.      Domnii Aven și Fridman concluzionează, cu titlu principal, în sensul inadmisibilității acestui al doilea motiv și, cu titlu subsidiar, în sensul caracterului său vădit nefondat.
2.      Analiză
73.      Trebuie amintită jurisprudența iterativă a Curții potrivit căreia, în conformitate cu articolul 256 alineatul (1) TFUE și cu articolul 58 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, recursul se limitează la chestiuni de drept. Tribunalul este singurul competent, pe de o parte, să constate faptele, cu excepția cazului în care inexactitatea materială a constatărilor sale ar rezulta din înscrisurile aflate la dosar care i‑au fost prezentate, și, pe de altă parte, să aprecieze aceste fapte, precum și elementele de probă. Aprecierea acestor fapte și a acestor elemente de probă nu constituie, așadar, cu excepția cazului denaturării lor, o chestiune de drept supusă ca atare controlului Curții în cadrul unui recurs. În plus, atunci când invocă o denaturare a faptelor sau a elementelor de probă de către Tribunal, recurentul trebuie să indice în mod precis elementele care ar fi fost denaturate de acesta și să demonstreze erorile de analiză care, în opinia sa, ar fi condus Tribunalul la această denaturare. În sfârșit, o denaturare trebuie să evidențieze în mod evident caracterul eronat al aprecierii elementelor existente, fără a fi necesară o nouă apreciere a faptelor și a probelor(43).
74.      Contrar celor susținute de domnii Aven și Fridman, al doilea motiv este admisibil întrucât argumentația Republicii Letonia îndeplinește cerințele pe care tocmai le‑am amintit, aceasta invocând, în mod precis și detaliat, denaturarea unei întregi serii de elemente de probă ca urmare a faptului că Tribunalul nu ar fi luat în considerare contextul în care se integrează.
a)      Cu privire la susținerea unei denaturări a elementelor de probă referitoare la domnul Aven
75.      În ceea ce privește elementele de probă care decurg din înscrisurile nr. 3 și 7, Tribunalul a examinat motivul potrivit căruia domnul Aven ar fi avut o întrevedere cu domnul Putin în anul 2016, care l‑ar fi prevenit cu privire la posibila adoptare de către Statele Unite a unor sancțiuni suplimentare împotriva sa și împotriva Alfa Bank. Tribunalul a considerat în acest caz că elementele respective urmăreau să stabilească că domnul Aven beneficiase de pe urma acțiunilor factorilor de decizie ruși în sensul criteriului de la litera (d)(44). Cu toate acestea, Tribunalul a concluzionat, la punctul 74 din Hotărârea Aven/Consiliul, că, deși domnul Aven nu contestă faptele, din probele aflate la dosar nu reiese că sancțiunile americane suplimentare au fost adoptate în cele din urmă.
76.      Or, simpla informare cu privire la o eventualitate, fără realizarea concretă a avantajului, nu a fost considerată de natură să stabilească beneficiul, iar luarea în considerare a contextului nu ar modifica această concluzie. Criteriul de la litera (d) nu este formulat în sensul că ar acoperi simpla posibilitate a unui beneficiu. Trebuie să se constate că concluzia la care a ajuns Tribunalul la punctul 74 din Hotărârea Aven/Consiliul nu este vădit eronată și, prin urmare, nu constituie o denaturare.
77.      După cum susține Republica Letonia, s‑ar putea, desigur, susține că o eficacitate sporită a măsurilor restrictive și o realizare mai rapidă a obiectivelor pe care le urmăresc impun să se permită includerea persoanelor, inclusiv în astfel de cazuri. Cu toate acestea, ar fi de competența Consiliului să formuleze criteriul în acest sens.
78.      În ceea ce privește elementele de probă care decurg din înscrisurile nr. 4 și 12, Republica Letonia reproșează Tribunalului că a efectuat o interpretare mecanică a faptelor. Nu înțelegem cum o interpretare mecanică a faptelor – cu alte cuvinte excesiv de apropiată de fapte – s‑ar putea dovedi vădit eronată.
79.      În orice caz și în primul rând, în legătură cu motivul întemeiat pe faptul că domnul Putin ar fi recompensat Alfa Group, în cadrul căruia domnul Aven ar fi un acționar important, pentru loialitatea sa, aducând, în anul 2005, sprijin politic pentru planurile de investiții ale grupului în Turcia, Tribunalul a reținut că acest motiv urmărea să stabilească faptul că domnul Aven a beneficiat de pe urma acțiunilor factorilor de decizie ruși în sensul criteriului de la litera (d). Tribunalul a statuat că factorii de decizie ruși aflați la originea beneficiilor vizate de acest criteriu trebuiau să fi început pregătirea anexării Crimeii
și a destabilizării Ucrainei pentru a se putea considera că beneficiarii avantajelor respective nu puteau ignora implicarea acestor factori de decizie în acea pregătire. Având în vedere că politicile și acțiunile respective au fost puse în aplicare începând cu sfârșitul lunii februarie 2014, Tribunalul a statuat că motivul sprijinului politic obținut în anul 2005 nu putea fi luat în considerare. Problema dacă aprecierea Tribunalului care decurge din cuprinsul punctului 48 din Hotărârea Aven/Consiliul este fondată este o chestiune de drept care face obiectul celui de al treilea motiv, la analiza căruia facem trimitere. În ceea ce privește restul aprecierii elementului de probă nr. 12, nu a fost indicată nicio denaturare ca urmare a neluării în considerare a contextului.
80.      În al doilea rând, Tribunalul a statuat de asemenea că motivul întemeiat pe faptul că domnul Aven l‑ar fi ajutat pe domnul Putin în cadrul comisiei de anchetă Salié urmărea să stabilească un sprijin material sau financiar pentru factorii de decizie ruși în sensul criteriului de la litera (d).
81.      Constatând că faptele datau din anii 1991 și 1992, Tribunalul a respins motivul, apreciind că acesta se raporta la o perioadă prea îndepărtată de cea a includerii și a menținerii domnului Aven pentru a putea fi luată în considerare, în special pentru că la acea dată nu începuse pregătirea anexării Crimeii și a destabilizării Ucrainei. Luarea în considerare a contextului nu este de natură să poată modifica o asemenea concluzie.
82.      Sub rezerva examinării celui de al treilea motiv, trebuie să se concluzioneze în sensul lipsei unei denaturări în ceea ce privește elementele de probă nr. 4 și 12.
83.      În ceea ce privește elementele de probă care decurg din înscrisurile nr. 8 și 9, trebuie să se observe de la bun început că analiza Tribunalului nu a privit elementul de probă nr. 9(45).
84.      În ceea ce privește motivul întemeiat pe faptul că domnul Aven ar fi scris o scrisoare domnului Putin pentru a se plânge cu privire la o decizie a Curții de Arbitraj din Moscova pronunțată în cadrul unei proceduri care viza interesele întreprinderii sale și pe faptul că domnul Putin ar fi dat instrucțiuni procurorului general al Rusiei să investigheze această cauză, Tribunalul a considerat că acesta urmărea să stabilească că domnul Aven beneficiase de pe urma acțiunilor factorilor de decizie ruși, în sensul criteriului de la litera (d)(46).
85.      Elementul de probă nr. 8 constă într‑un articol publicat pe un site internet în anul 2019, al cărui conținut este detaliat la punctul 62 din Hotărârea Aven/Consiliul. Din cuprinsul punctului următor din această hotărâre reiese că domnul Aven nu contestă informațiile respective.
86.      Cu toate acestea, Tribunalul nu a considerat că un astfel de element era de natură să caracterizeze un beneficiu, în sensul criteriului de la litera (d), întrucât posibilitatea de a se adresa președintelui rus în aceste împrejurări și în acest scop este prevăzută de constituție, iar elementul de probă nr. 8 nu a permis să se stabilească că domnul Aven obținuse un avantaj deosebit din acest demers.
87.      Poate părea naiv să se statueze că faptele prezentate de elementul de probă nr. 8 nu sunt, în cele din urmă, nimic altceva decât exercitarea unei căi de atac, în condițiile în care Federația Rusă nu mai este un stat de drept. Înțelegem perfect ceea ce Republica Letonia încearcă să susțină în argumentația sa. Totuși, în opinia noastră, acest lucru face ca neîndeplinirea obligației sale de către Consiliu să fie și mai flagrantă. Acestuia îi revenea sarcina de a consolida motivul prin recurgerea la elemente susceptibile să ilustreze lipsa separării puterilor, lipsa independenței judiciare sau erodarea statului de drept, pentru a relua termenii recurentei, la care ar fi putut probabil să ajungă cu ușurință.
88.      Prin urmare, aprecierea Tribunalului cu privire la elementul de probă nr. 8 nu pare să implice o denaturare.
89.      În sfârșit, în ceea ce privește valoarea probantă a avizului juridic prezentat de domnul Aven, trebuie să se constate că Republica Letonia efectuează o interpretare eronată a punctului 66 din Hotărârea Aven/Consiliul, din moment ce rezultă pur și simplu din cuprinsul acestui punct că simpla împrejurare că un document a fost prezentat de o parte în apărare nu este de natură să îi înlăture orice valoare probantă. A judeca diferit ar însemna să se reducă considerabil mijloacele de apărare ale persoanelor în cauză. Un asemenea document pare să aibă o forță probantă relativă, ceea ce Tribunalul a recunoscut perfect. În orice caz, Tribunalul nu a concluzionat doar pe baza acestui aviz că motivul nu era întemeiat. Astfel, Tribunalul a apreciat că faptele stabilite de Consiliu erau insuficiente pentru a demonstra că cererea domnului Aven și consecințele care au rezultat din aceasta constituiau un avantaj care depășea exercitarea unei căi de atac ordinare nu numai ca urmare a avizului juridic prezentat, ci și a informațiilor disponibile pe site‑ul internet al președinției ruse(47). Elementul de probă nr. 8 a fost confruntat cu elemente contrare, ceea ce este însuși principiul dreptului la apărare, dar nu a fost totuși denaturat.
90.      În ceea ce privește elementele de probă nr. 10 și 11, acestea urmăreau să susțină motivul potrivit căruia existau legături între Alfa Group și domnul Putin prin intermediul fiicei acestuia din urmă(48).
91.      Din aceste elemente de probă reiese că fiica mai mare a domnului Putin a animat un proiect caritabil condus de centrul de cercetare în care era doctorandă și care avea drept scop ajutarea copiilor bolnavi. Acest proiect era finanțat de Alfa Bank(49).
92.      Fără a denatura aceste elemente, Tribunalul a considerat că ele nu erau suficiente nici pentru a stabili un act de sprijin material sau financiar sau un beneficiu obținut de domnul Aven în cadrul relațiilor sale cu domnul Putin în sensul criteriului de la litera (d)(50), nici pentru a stabili un sprijin în sensul criteriului de la litera (a)(51), din moment ce eventuale relații cu fiica domnului Putin ar fi, în cel mai bun caz, susceptibile să susțină o anumită apropiere a domnului Aven de acesta din urmă. Or, nu rezultă nici din criteriul de la litera (a), nici din criteriul de la litera (d) că simpla apropiere de factorii de decizie ruși constituie un motiv de includere.
93.      În ceea ce privește elementele de probă nr. 2 și 3(52), Republica Letonia susține în esență că aceste probe ar demonstra că domnul Aven nu acționează independent de guvernul rus, din care ar face parte, întrucât ar fi în mod indisociabil legat de acesta.
94.      O asemenea argumentație nu reușește să convingă de denaturarea elementelor de probă nr. 2 și 3 din moment ce motivul includerii domnului Aven nu trebuie găsit în faptul că revine guvernului rus, nici chiar în faptul că el are cu acesta din urmă o relație atât de strânsă încât ar fi indisociabil. Amintim că singurele criterii examinate de Tribunal în Hotărârea Aven/Consiliul sunt criteriile de la literele (a) și (d) și că asocierea are un alt temei juridic(53).
95.      În plus, din elementul de probă nr. 2 rezultă că reuniunea de la Washington DC s‑a desfășurat în anul 2018, și anume cu 4 ani înainte de adoptarea actelor inițiale. Având în vedere distanța în timp care separă acest eveniment de prima includere a domnului Aven(54), numai acest fapt nu putea susține caracterul actual al comportamentului reproșat la momentul includerii(55).
96.      Prin urmare, trebuie să se concluzioneze în sensul lipsei unei denaturări în ceea ce privește elementele de probă care îl vizează pe domnul Aven.
b)      Cu privire la susținerea unei denaturări a elementelor de probă referitoare la domnul Fridman
97.      În ceea ce privește criticile întemeiate pe o denaturare a elementelor de probă nr. 7, 5 și 6, facem referire, mutatis mutandis, la analiza noastră cu privire la aceste elemente în măsura în care îl vizau pe domnul Aven.
98.      În ceea ce privește elementele de probă nr. 1 și 2, Republica Letonia susține că era dovedită calitatea de acționar miliardar a domnului Fridman. Tribunalul ar fi ignorat, în special la punctul 53 din Hotărârea Fridman/Consiliul, contextul din care ar rezulta că numai această calitate este suficientă pentru a dovedi un sprijin pentru acțiuni politice, în sensul criteriului de la litera (a), sau un sprijin acordat factorilor de decizie ruși ori un beneficiu de pe urma acțiunilor acestora din urmă, în sensul criteriului de la litera (d). Aceste probe ar dovedi statutul domnului Fridman în cadrul economiei ruse și locul său în cadrul regimului rus.
99.      Aceste argumente reflectă în mod clar primul motiv, la a cărui analiză facem referire.
100. Din cuprinsul punctului 51 din Hotărârea Fridman/Consiliul reiese că elementele de probă nr. 1 și 2 indică faptul că domnul Fridman este un acționar important al Alfa Group, care include Alfa Bank, al cărei acționar este și domnul Fridman. Domnul Fridman este desemnat drept unul dintre miliardarii grupului și unul dintre administratorii Alfa Group.
101. Fără o denaturare, Tribunalul a dedus din aceste elemente că ele dovedeau că domnul Fridman era un acționar important al Alfa Group(56) și tot fără a le denatura le‑a confruntat cu criteriile de includere pentru a deduce de aici că nu permiteau să se susțină că domnul Fridman sprijinise acțiuni sau politici în sensul criteriului de la litera (a), nici nu sprijinise, cu resurse materiale sau financiare, factorii de decizie ruși sau nu beneficiase de pe urma acțiunilor acestora din urmă în sensul criteriului de la litera (d)(57). Astfel, în lipsa unor elemente în actele în litigiu de natură să stabilească o legătură între locul ocupat de un om de afaceri în economia rusă și existența necesară a unui sprijin pentru a ajunge să ocupe acest loc și a rămâne acolo, faptele susținute de elementele de probă nr. 1 și 2 nu confirmă motivele de includere și nu par să aibă legătură cu criteriile de la literele (a) și (d) care sunt singurele care au motivat includerea domnului Fridman pe lista persoanelor ale căror active trebuie înghețate.
102. Rezultă din ansamblul analizei care precedă că al doilea motiv trebuie respins din cauza caracterului său nefondat.
D.      Cu privire la al treilea motiv în cauzele C‑440/24 P și C‑441/24 P, întemeiat pe o eroare de drept în interpretarea și aplicarea criteriului de la litera (d)
103. Republica Letonia, susținută în argumentația sa de Republica Estonia și de Republica Lituania, împarte acest al treilea motiv în două aspecte. Prin intermediul primului aspect, se reproșează Tribunalului că a statuat că criteriul de la litera (d) nu se putea aplica decât cu condiția ca factorii de decizie ruși să fi început deja pregătirea anexării Crimeii sau a destabilizării Ucrainei. Al doilea aspect este întemeiat pe o eroare de drept în măsura în care Tribunalul nu ar fi luat în considerare legătura indisociabilă dintre regimul rus și oligarhi.
1.      Cu privire la primul aspect al celui de al treilea motiv
104. Republica Letonia susține în esență că Tribunalul a reținut o interpretare prea strictă a Hotărârii Rotenberg/Consiliul(58) care ar fi contrară jurisprudenței privind aprecierea validității motivelor de includere. O astfel de apreciere ar impune ca elementele de probă să fie examinate în contextul lor. Ar decurge în plus din această jurisprudență că Consiliul îndeplinește sarcina probei care îi incumbă dacă prezintă o serie de indicii concrete, precise și concordante care să permită stabilirea unei legături suficiente între persoana vizată și regim(59). În cazul în care elementele de probă ar trebui luate în considerare numai din momentul în care factorii de decizie au început pregătirea anexării Crimeii sau a destabilizării Ucrainei, nu s‑ar ține seama de contextul măsurilor restrictive. Acțiunile și politicile vizate la criteriul de la litera (d) ar fi fost planificate înainte de 2014. În plus, nu ar fi necesar să se aplice Hotărârea Rotenberg/Consiliul măsurilor adoptate după 22 februarie 2022. Înainte de invazia rusă în Ucraina, criteriul relevant era cel al „sprijinului activ”. Decizia 2022/329 a modificat criteriul care nu ar mai viza în prezent decât un sprijin. Jurisprudența citată anterior ar privi, așadar, un criteriu de includere distinct.
105. Domnii Aven și Fridman susțin că acest prim aspect este în parte inadmisibil, întrucât Republica Letonia nu a susținut niciodată până atunci că politicile și acțiunile Rusiei erau deja planificate înainte de sfârșitul lunii februarie 2014. În rest, domnii Aven și Fridman concluzionează în sensul caracterului nefondat al acestui aspect.
106. Argumentul întemeiat pe inadmisibilitatea acestui prim aspect trebuie respins, din moment ce Curtea a statuat în mod repetat că un recurent poate să formuleze un recurs invocând motive derivate din hotărârea atacată prin care să conteste temeinicia în drept a acesteia(60). Prin urmare, se poate considera că critica recurentei urmărește să conteste interpretarea de către Tribunal a Hotărârii Rotenberg/Consiliul în vederea stabilirii conținutului criteriului de la litera (d).
107. Pe fond, la punctul 48 din hotărârile atacate, Tribunalul a apreciat că, pentru ca criteriul de la litera (d) să se poată aplica, factorii de decizie ruși aflați la originea avantajelor de care beneficiază persoanele vizate trebuie cel puțin să fi început deja pregătirea anexării Crimeii și destabilizarea estului Ucrainei. Tribunalul a statuat că numai din momentul în care factorii de decizie au început această pregătire se poate considera că beneficiarii avantajelor menționate cunoșteau implicarea factorilor de decizie și se puteau aștepta ca resursele lor să fie vizate de măsuri restrictive pentru a împiedica furnizarea de sprijin factorilor de decizie respectivi. Întemeindu‑se pe Hotărârea Rotenberg/Consiliul,
potrivit căreia politicile și activitățile vizate au fost puse în aplicare începând cu sfârșitul lunii februarie 2014, Tribunalul a dedus din aceasta că motivul întemeiat pe sprijinul politic acordat în 2005 de domnul Putin nu putea, chiar presupunând că ar fi dovedit, să fie luat în considerare pentru a justifica includerea domnilor Aven și Fridman pe listele în litigiu(61).
108. Din modul de redactare a criteriului de la litera (d) reiese că acesta privește în special persoanele fizice care „sprijină, cu resurse materiale sau financiare, factorii de decizie ruși care sunt responsabili de anexarea Crimeii sau de destabilizarea Ucrainei” sau care „beneficiază de pe urma acțiunilor acestora”. Astfel cum a statuat Tribunalul la punctul 42 din hotărârile atacate, „[acest] criteriu privește în mod specific și selectiv persoanele fizice […] care, chiar [dacă] nu au ca atare nicio legătură cu anexarea Crimeii sau cu destabilizarea Ucrainei”, acordă un asemenea sprijin sau obțin un astfel de beneficiu de pe urma acțiunilor acestor factori de decizie, cele două elemente nefiind cumulative. De asemenea, Tribunalul a statuat în mod corect că criteriul respectiv „nu impune ca persoanele […] să beneficieze personal de pe urma anexării Crimeii sau a destabilizării Ucrainei”(62), ci este suficient ca acestea să beneficieze de pe urma acțiunilor unuia dintre factorii de decizie ruși responsabili de aceste evenimente, fără a fi necesar să se stabilească o legătură între beneficiile și evenimentele respective.
109. Definiția reținută de Tribunal cu privire la criteriul de la litera (d) este corectă.
110. Din formularea criteriului de la litera (d) rezultă că sprijinul material și financiar trebuie să fi fost furnizat factorilor de decizie ruși responsabili de anexarea Crimeii sau de destabilizarea Ucrainei. Beneficiul trebuie să fi fost obținut de pe urma acțiunilor acelorași factori de decizie. Or, pentru ca factorii de decizii respectivi – nedefiniți de altfel – să poată fi considerați responsabili, este necesar efectiv ca faptele pentru care ei sunt considerați responsabili să fi avut loc.
111. Întemeindu‑se pe Hotărârea Rotenberg/Consiliul, Tribunalul a considerat că „politicile și activitățile” vizate de criteriul de la litera (d) au fost puse în aplicare începând cu sfârșitul lunii februarie 2014(63), fără a se pronunța cu privire la data de la care se putea aprecia că factorii de decizie ruși pregătiseră anexarea Crimeii și destabilizarea Ucrainei. Cu toate acestea, din moment ce a considerat că elementele în legătură cu comisia de anchetă Salié (în ceea ce îl privește pe domnul Aven) și cele în legătură cu sprijinul politic furnizat în anul 2005 de domnul Putin investițiilor în străinătate ale Alfa Group (în ceea ce îi privește pe domnii Aven și Fridman) nu erau susceptibile să susțină includerea domnilor Aven și Fridman în temeiul criteriului menționat ca urmare a faptului că ar fi survenit la o dată la care pregătirea anexării Crimeii și a destabilizării Ucrainei nu începuse, Tribunalul a situat în mod necesar la o dată ulterioară anului 2005 începuturile pregătirii anexării Crimeii și ale destabilizării Ucrainei.
112. Fără a fi necesar, în opinia noastră, ca Curtea să se pronunțe cu privire la data exactă de începere a pregătirii acestor evenimente, este necesar să se constate următoarele.
113. Curtea a statuat deja că „Consiliul [poate] ține seama, pentru a aprecia dacă o persoană îndeplinește un criteriu de includere precum criteriul (a) sau criteriul (d), de informații sau de elemente de probă referitoare la împrejurări anterioare datei adoptării actului prin care se impun sau se mențin măsuri restrictive, în măsura în care aceste informații sau elemente susțin motivele care stau la baza acestui act și contribuie la stabilirea faptului că, în pofida trecerii timpului și ținând seama de ansamblul împrejurărilor relevante proprii fiecărui caz, persoana vizată îndeplinește criteriul de includere în cauză […]. În particular, nu se poate exclude ca asemenea informații și elemente de probă să poată fi luate în considerare pentru a stabili, în raport cu criteriul de includere în cauză, o continuitate între, pe de o parte, situația anterioară a persoanei vizate și, pe de altă parte, situația sa actuală”(64).
114. Astfel, seria de indicii suficient de concrete, precise și concordante care permit să se stabilească o legătură suficientă între persoana vizată de măsurile de înghețare a fondurilor și regimul combătut pe care Consiliul le poate invoca se poate întemeia, desigur, pe elemente vechi, anterioare datei adoptării actelor de includere, cu condiția ca, în orice caz, o continuitate între aceste elemente și situația la data includerii să fie de asemenea dovedită.
115. Adăugăm că, asemenea celor arătate de Tribunal cu privire la criteriul de la litera (a)(65), criteriul de la litera (d) presupune, dată fiind utilizarea indicativului prezent, ca sprijinul material sau financiar să fie acordat factorilor de decizie ruși responsabili la data includerii și a menținerii. Situația este aceeași în ceea ce privește beneficiul obținut.
116. Astfel, chiar dacă sprijinul politic acordat Alfa Group în anul 2005 de domnul Putin în ceea ce privește investițiile sale în străinătate ar fi trebuit să fie considerat că s‑a produs într‑o perioadă în care începuse pregătirea anexării Crimeii și a destabilizării Ucrainei, nu ar fi mai puțin adevărat că Consiliul ar fi trebuit să stabilească faptul că, în pofida trecerii timpului, domnii Aven și Fridman continuau să obțină beneficii, în sensul criteriului de la litera (d), la momentul includerii și al menținerii lor.
117. În consecință, acest prim aspect al celui de al treilea motiv este, în opinia noastră, inoperant.
2.      Cu privire la al doilea aspect al celui de al treilea motiv
118. Prin intermediul celui de al doilea aspect al prezentului motiv, Republica Letonia susține în esență că Tribunalul ar fi interpretat prea strict termenul „beneficiază” care decurge din criteriul de la litera (d). Apropierea de factorii de decizie ruși ar constitui deja un beneficiu în contextul rus ca urmare a legăturii indisociabile dintre guvernul rus și elita rusă. Mediul economic rus și exemplele de cooperare ale domnilor Aven și Fridman cu domnul Putin ar constitui două indicii ale acestei situații. Indisociabilitatea dintre mediul economic rus și conducătorii politici ar fi fost evidențiată de Consiliu la punctele 89 și 91 din memoriul său în apărare în fața Tribunalului și la punctele 14 și 16 din memoriul său în duplică în fața Tribunalului. Elementele de probă examinate împreună cu informațiile extrase din context ar atesta o legătură indisociabilă între domnii Aven și Fridman și factorii de decizie ruși. Această apropiere ar fi dezvăluită și recunoscută printre altele la punctul 45 din hotărârile atacate. Aceasta ar fi susținută și de exercitarea pe o perioadă îndelungată a unor activități care au ca efect sprijinirea sau avantajarea domnului Putin, astfel cum ar ilustra elementele de probă nr. 3, 4, 10 și 11 referitoare la domnul Aven, precum și nr. 2, 5 și 6, referitoare la domnul Fridman. Acțiunea favorabilă a domnilor Aven și Fridman în privința domnului Putin le‑ar fi permis să obțină un tratament preferențial. Chiar dacă elementele de probă nr. 12, referitor la domnul Aven,
și nr. 7, referitor la domnul Fridman, se încadrează într‑o perioadă nerelevantă, acestea ar informa cu privire la situația relației lor cu factorii de decizie ruși, la apropierea lor de aceștia din urmă și la beneficiile pe care le obțin de pe urma acțiunilor lor. Această apropiere prelungită și întreținută ar fi permis obținerea unui sprijin pentru investiții, a unui ajutor pentru desfășurarea procedurii în curs și furnizarea de consiliere și de informații de către domnul Putin.
119. La rândul lor, domnii Aven și Fridman consideră că, la punctul 84 din Hotărârea Aven/Consiliul și la punctul 66 din Hotărârea Fridman/Consiliul, Tribunalul ar fi concluzionat numai în sensul caracterului nefondat al unei afirmații în raport cu criteriul de la litera (d), după ce a respins temeinicia aceleiași afirmații în raport cu criteriul de la litera (a). În rest, acest aspect nu ar formula nicio critică în drept și ar urmări pur și simplu să impună Curții să efectueze o nouă examinare a faptelor.
120. În măsura în care Republica Letonia intenționează să revină asupra aprecierii elementelor de probă nr. 3, 4, 10, 11 și 12, referitoare la domnul Aven,
și nr. 2, 5, 6 și 7, referitoare la domnul Fridman, facem referire la analiza celui de al doilea motiv.
121. În rest, amintim că criteriul de la litera (d) stabilește un motiv de includere ca urmare a unui beneficiu care trebuie obținut de persoana în cauză de pe urma acțiunilor factorilor de decizie ruși și al cărui caracter concret trebuie susținut. Argumentația recurentei constă în a susține că trebuie să se considere că elementele care stabilesc o apropiere a domnilor Aven și Fridman de acești factori de decizie susțin un beneficiu în sensul criteriului de la litera (d). În această privință, amintim că din modul de redactare a criteriului de la litera (d) nu reiese că apropierea este un motiv de includere. Acest lucru nu reiese nici din mediul normativ imediat din jurul dispoziției care prevede criteriul respectiv.
122. Întrucât criteriul de la litera (d) este formulat în general și nu conține nici precizări referitoare la modalitățile de dovedire a acestor elemente, aprecierea temeiniciei includerii unei persoane în lista persoanelor care fac obiectul unor măsuri restrictive necesită întotdeauna dovedirea unor elemente care permit să se demonstreze că persoana în cauză a beneficiat de pe urma acțiunilor factorilor de decizie ruși(66).
123. Contrar celor susținute de Republica Letonia, în formularea acestui criteriu nu există nicio prezumție potrivit căreia apropierea de factorii de decizie ruși aduce în mod necesar beneficii în sensul criteriului de la litera (d). Argumentația Republicii Letonia urmărește să convingă că legătura dintre guvernul rus și elita economică rusă eventual întreținută cu regimul de personalități care ocupă o poziție economică de prim‑plan în Rusia este indisociabilă(67). Sarcina probei care revenea Consiliului nu privea însă această legătură indisociabilă. Era de competența Consiliului să prezinte elemente de probă, înscrise într‑o temporalitate pertinentă, de natură să caracterizeze un beneficiu individual în privința domnilor Aven și Fridman pe care îl obțineau de la factorii de decizie ruși.
124. Or, punctul 89 din memoriul în apărare al Consiliului în fața Tribunalului în cauza Aven/Consiliul(68) prezintă conținutul articolului care constituie elementul de probă nr. 1 într‑o secțiune din acest memoriu consacrată credibilității și fiabilității elementelor de probă. Din cuprinsul punctului 21 din hotărârile atacate reiese că acest articol stabilește controlul exercitat de domnii Aven și Fridman asupra Alfa Group și faptul că aceștia ar fi urmăriți penal pentru acuzații de corupție și de comportament ilegal. Recursul nu contestă această prezentare a înscrisului nr. 1. Ca atare, nici controlul asupra Alfa Group, nici acuzațiile de corupție sau de comportament ilegal nu par de natură să caracterizeze un beneficiu de pe urma acțiunilor factorilor de decizie ruși în sensul criteriului de la litera (d).
125. În ceea ce privește punctul 91 din memoriul în apărare al Consiliului în fața Tribunalului în cauza Aven/Consiliul(69), acesta se referă la anexa A.23 la cererea introductivă a domnului Aven în fața Tribunalului și la anexa B.13 la memoriul în apărare al Consiliului în fața Tribunalului în această cauză(70), care menționează puterea economică și chiar politică a domnilor Aven și Fridman, prin intermediul unor afirmații din nou de natură generală și care nu privesc o perioadă apropiată de cea a includerii.
126. În ceea ce privește punctele 14 și 16 din memoriile în duplică ale Consiliului în fața Tribunalului în cauzele Aven/Consiliul și Fridman/Consiliul, acestea enunță generalități cu privire la legăturile existente între Kremlin și oligarhii ruși care, chiar dacă au fost enunțate de domnul Aven(71), nu indică nimic cu privire la caracterul concret și individual al beneficiului obținut. Aceeași constatare se impune în urma lecturii punctului 16 din memoriile menționate.
127. Rezultă din cele ce precedă că Tribunalul a putut concluziona fără a săvârși o eroare de drept că anumite motive erau eventual de natură să stabilească o apropiere a domnilor Aven și Fridman de factorii de decizie ruși responsabili – care uneori nu este nici măcar contestată – fără a reuși să demonstreze că aceștia au beneficiat de pe urma acțiunilor acestor factori de decizie ruși, în sensul criteriului de la litera (d).
128. Dacă s‑ar judeca altfel, respectiv dacă beneficiul ar trebui să decurgă în mod necesar din poziția persoanei în economia rusă, fără altă formă de demonstrare, s‑ar putea ridica problema diferenței care ar subzista între criteriul de la litera (d) și criteriul de la litera (g)(72).
129. În ceea ce privește caracterul indisociabil invocat, considerăm că acesta vizează și un alt criteriu, care a fost respins de Tribunal în hotărârile atacate, fără ca acest lucru să fie contestat în cadrul recursurilor(73).
130. Prin urmare, propunem Curții să considere acest al doilea aspect ca fiind nefondat și, în consecință, să statueze că al treilea motiv este nefondat.
E.      Cu privire la al patrulea motiv în cauzele C‑440/24 P și C‑441/24 P, întemeiat pe o eroare de drept în măsura în care Tribunalul nu ar fi examinat în context afirmația referitoare la lipsa distanțării
131. Republica Letonia, susținută de Republica Estonia și de Republica Lituania, afirmă în esență că Tribunalul ar fi efectuat o interpretare eronată a jurisprudenței menționate la punctul 82 din Hotărârea Aven/Consiliul și la punctul 64 din Hotărârea Fridman/Consiliul(74), din moment ce nu ar fi examinat afirmația Consiliului potrivit căreia domnii Aven și Fridman nu s‑ar fi distanțat față de regimul rus în contextul celorlalte elemente de probă. Distanțarea unei persoane față de regimul rus ar constitui unul dintre mijloacele prin care o persoană vizată de măsuri restrictive ar putea limita aplicabilitatea acestora. Efectul produs de distanțare ar justifica reținerea unei concepții stricte, cu alte cuvinte încetarea oricărui sprijin sau cooperări cu regimul vizat care rezultă dintr‑o alegere a persoanei vizate de măsurile restrictive ale căror consecințe sunt ireversibile într‑un viitor apropiat. Deși Republica Letonia recunoaște că lipsa distanțării nu poate justifica în sine instituirea unor măsuri restrictive, jurisprudența Tribunalului ar distinge cazuri particulare. Probele prezentate de Consiliu ar demonstra o legătură atât de strânsă între domnii Aven și Fridman și regim încât ar fi imposibil să se ridice măsurile restrictive în lipsa distanțării față de acesta din urmă. Prin urmare, Tribunalul nu ar fi apreciat lipsa distanțării domnilor Aven și Fridman față de regimul rus în situația specială a persoanelor care au un statut special în cadrul acestui regim și în contextul indisociabilității dintre regimul politic și cel economic rus. Inacțiunea unor asemenea persoane nu poate fi considerată altfel decât ca un sprijin acordat regimului. Republica Letonia adaugă că participarea domnului Aven la reuniunea oligarhilor în urma invadării Ucrainei, convocată de domnul Putin la 24 februarie 2022, ar fi de asemenea un element care trebuie luat în considerare. Republica Letonia invită instanțele Uniunii să înțeleagă amploarea provocării în fața situației geopolitice actuale și să constate că o apreciere a situației doar formală și izolată de contextul său nu este adaptată la această provocare.
132. După ce au amintit că făceau parte dintre puținii oameni de afaceri ruși care au luat poziție publică împotriva războiului, domnii Aven și Fridman susțin, în primul rând, că hotărârea menționată la punctul 82 din Hotărârea Aven/Consiliul și la punctul 64 din Hotărârea Fridman/Consiliul nu ar impune nicio obligație de a examina argumentul Consiliului potrivit căruia nu s‑ar fi distanțat de regimul rus. Din cuprinsul acelorași puncte ar reieși că Tribunalul ar fi examinat totuși argumentul Consiliului pentru a concluziona că pretinsa lipsă a unei luări de poziție împotriva invadării Ucrainei nu putea fi considerată un act de sprijin în sensul criteriului de la litera (a). În orice caz, domnii Aven și Fridman consideră acest al patrulea motiv ca suplimentar, din moment ce critica Consiliului la care răspund punctele 82 și 64 din hotărârile atacate nu ar fi susceptibilă să repună în discuție aprecierea efectuată de Tribunal cu privire la elementul de probă referitor la participarea lor la o delegație trimisă la Washington. Întrucât restul motivului nu este decât o nouă invitație a Curții de a efectua o nouă examinare a faptelor, domnii Aven și Fridman solicită respingerea acestui motiv ca fiind în parte inadmisibil și în parte vădit nefondat.
133. Motivul de inadmisibilitate invocat de domnii Aven și Fridman trebuie respins de la bun început. Astfel, Republica Letonia nu solicită Curții să efectueze o nouă examinare a faptelor. Al patrulea motiv privește chestiunea de drept referitoare la aspectul dacă lipsa distanțării poate fi calificată drept „sprijin” în cadrul controlului temeiniciei includerii pe lista persoanelor care trebuie să facă obiectul unor măsuri restrictive în temeiul criteriului de la litera (a)(75). În ceea ce privește calificarea juridică a unei asemenea abțineri în raport cu criteriul de la litera (a), motivul trebuie considerat admisibil.
134. Pe fond, din hotărârile atacate rezultă că Tribunalul a examinat argumentul Consiliului potrivit căruia domnii Aven și Fridman nu luaseră o poziție fermă împotriva invadării Ucrainei în contextul analizei motivului potrivit căruia participaseră la eforturile Kremlinului în vederea ridicării sancțiunilor occidentale prin participarea la reuniunea Atlantic Council din mai 2018. Amintim că Tribunalul a considerat că această participare nu putea constitui un sprijin(76), la data adoptării actelor inițiale, al domnilor Aven și Fridman pentru acțiunile și politicile care subminau suveranitatea Ucrainei.
135. Tribunalul a amintit că lipsa distanțării putea fi un element care trebuia luat în considerare „în sprijinul menținerii măsurilor restrictive”(77), cu condiția ca această lipsă să constituie numai unul dintre indiciile seriei pe care Consiliul trebuia să le invoce. Hotărârea recentă a Curții în cauza Timchenko/Consiliul pare să confirme acest lucru(78). Or, în acest stadiu al analizei Tribunalului, niciunul dintre motivele examinate nu era susținut. În consecință, a statua altfel decât a procedat Tribunalul la punctul 82 din Hotărârea Aven/Consiliul și la punctul 64 din Hotărârea Fridman/Consiliul ar fi condus în mod necesar la a face din lipsa distanțării un comportament individual echivalent unui act pozitiv și actual de sprijin. Or, nu acesta este conținutul criteriului de la litera (a), iar Republica Letonia recunoaște acest lucru(79).
136. Argumentul Consiliului cu privire la lipsa distanțării nu poate avea ca efect prelungirea efectelor pretinsului sprijin din anul 2018 la data includerii.
137. Deși înțelegem atașamentul recurentei față de realizarea obiectivelor urmărite de măsurile restrictive pe care le reiterează aici, o asemenea realizare nu poate justifica faptul ca lipsa distanțării de regimurile sau situațiile combătute să fie per se, în mod automat, culpabilă sau, în orice caz, să indice un sprijin în sensul criteriului de la litera (a), în special ca urmare a faptului că aceste regimuri se caracterizează în general prin reprimarea brutală a oricărei exprimări a unui aviz divergent.
138. Pe de altă parte, în opinia noastră, o bază factuală constituită numai din lipsa distanțării nu ar fi suficient de solidă și nu ar îndeplini standardele stabilite de jurisprudență(80).
139. În sfârșit, în ceea ce privește participarea domnului Aven la reuniunea din 24 februarie 2022 de la Kremlin, aceasta nu este menționată în motivarea actelor în litigiu. Ca element de probă, aceasta ar fi putut susține motivul referitor la statutul de oligarh al domnului Aven(81) ca urmare a apropierii de Kremlin și a coluziunii dintre sferele politice și economice pe care le ilustrează, dar este un sprijin care trebuia dovedit. Participarea la această reuniune sugerează de asemenea că domnul Aven ar fi asociat unor persoane vizate de măsuri restrictive, însă Tribunalul a considerat că din motivarea actelor în litigiu reieșea că singurele criterii pe baza cărora a fost decisă includerea domnilor Aven și Fridman sunt criteriile de la literele (a) și (d)(82). Mai ales, din cuprinsul punctului 144 din memoriul în apărare al Consiliului în fața Tribunalului reiese că Consiliul a evocat participarea domnului Aven la reuniunea din 24 februarie 2022 în esență pentru a contracara negațiile acestuia din urmă, care intenționa să se apere de acuzația că făcea parte din grupul celor 50 de oligarhi.
140. Propunem, așadar, să se concluzioneze în sensul respingerii celui de al patrulea motiv ca urmare a caracterului său nefondat.
F.      Observații concluzive
141. Din analiza recursurilor formulate în cauzele conexate respective rezultă că acestea ar trebui respinse. Prin urmare, trebuie să se constate că domnii Aven și Fridman au fost, după cum a statuat Tribunalul, incluși și ulterior menținuți în mod nejustificat pe listele persoanelor care fac obiectul unor măsuri restrictive prin actele în litigiu.
142. Preeminența dreptului Uniunii, a comunității de drept pe care o întemeiază și a valorilor Uniunii pe care le întruchipează trebuie reafirmată cu obstinație atunci când spiritele beligerante bat la ușile noastre.
143. Trebuie să se precizeze în mod clar că ceea ce se aștepta din partea Consiliului nu este nici un standard excesiv, nici o probă imposibilă(83). Analiza Tribunalului din hotărârile atacate se înscrie în linia dreaptă a angajamentului asumat de Curte, începând cu Hotărârea Kadi, de a exercita un control complet al măsurilor restrictive și de a menține un just echilibru. Încă de la adoptarea deciziilor individuale prin care se impun măsuri restrictive persoanelor, aparența politică a acestor măsuri se fisurează pentru a permite desfășurarea întregii forțe de protecție a individului oferite de dreptul Uniunii. Iar această forță nu poate varia în funcție de importanța economică sau politică a persoanelor în cauză și nici chiar de implicațiile existente(84).
IV.    Cu privire la cheltuielile de judecată
144. Din articolul 138 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții, aplicabil procedurii de recurs prin articolul 184 din acest regulament, rezultă că partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată.
145. Întrucât domnii Aven și Fridman au solicitat obligarea Republicii Letonia la plata cheltuielilor de judecată, aceasta din urmă este obligată la plata cheltuielilor de judecată în cauzele conexate C‑440/24 P
și C‑441/24 P.
146. Conform articolului 140 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, aplicabil de asemenea procedurii de recurs în temeiul articolului 184 din acest regulament, Republica Estonia și Republica Lituania vor suporta propriile cheltuieli de judecată.
V.      Concluzie
147. Având în vedere considerațiile care precedă, propunem Curții să declare:
1)      Respinge recursurile.
2)      Obligă Republica Letonia la plata cheltuielilor de judecată în aceste cauze conexate.
3)      Republica Estonia și Republica Lituania vor suporta propriile cheltuieli de judecată.
1      Limba originală: franceza.
2      Hotărârea din 10 aprilie 2024 (T‑301/22, denumită în continuare „Hotărârea Aven/Consiliul”, EU:T:2024:214).
3      Hotărârea din 10 aprilie 2024 (T‑304/22, denumită în continuare „Hotărârea Fridman/Consiliul”, EU:T:2024:215).
4      Decizia Consiliului din 28 februarie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 59, p. 1).
5      Regulamentul de punere în aplicare al Consiliului din 28 februarie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 58, p. 1).
6      Decizia Consiliului din 14 septembrie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 239, p. 149).
7      Regulamentul de punere în aplicare al Consiliului din 14 septembrie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 239, p. 1).
8      A se vedea punctul 39 și urm. din Hotărârea Aven/Consiliul.
9      A se vedea punctul 87 din Hotărârea Aven/Consiliul.
10      A se vedea punctul 69 din Hotărârea Fridman/Consiliul.
11      În conformitate cu decizia președintelui Curții din 31 ianuarie 2025.
12      Hotărârea din 18 iulie 2013, Comisia ș.a./Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P
și C‑595/10 P, denumită în continuare „Hotărârea Kadi”, EU:C:2013:518).
13      A se vedea Rezoluția Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite, intitulată „Agresiunea împotriva Ucrainei” din 1 martie 2022 (A/ES-11/L.1).
14      A se vedea Hotărârea din 25 iunie 2020, VTB Bank/Consiliul (C‑729/18 P, EU:C:2020:499, punctele 59 și 82).
15      Astfel, Curtea a statuat – într‑un domeniu, desigur, foarte diferit – că „un astfel de control jurisdicțional, chiar dacă are o aplicabilitate limitată, necesită ca instituțiile Uniunii autoare ale actului în discuție să fie în măsură să demonstreze în fața Curții că actul a fost adoptat prin exercitarea efectivă a puterii lor de apreciere, care presupune că au fost luate în considerare toate elementele și circumstanțele pertinente ale situației pe care acest act era menit să o reglementeze. Rezultă de aici că aceste instituții trebuie cel puțin să poată prezenta și expune în mod clar și neechivoc datele de bază care au trebuit luate în considerare pentru a fundamenta măsurile contestate din actul respectiv și de care depindea exercitarea puterii lor de apreciere” [Hotărârea din 3 decembrie 2019, Republica Cehă/Parlamentul și Consiliul (C‑482/17, EU:C:2019:1035, punctul 81 și jurisprudența citată)].
16      Hotărârea din 1 august 2025, Timchenko/Consiliul (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, punctul 38). În același sens, a se vedea punctul 30 din hotărârile atacate.
17      Hotărârea din 1 august 2025, Timchenko/Consiliul (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, punctul 39 și jurisprudența citată). A se vedea în același sens punctele 31-33 din hotărârile atacate.
18      A se vedea, pentru o reafirmare recentă, Hotărârea din 3 iulie 2025, Grodno Azot și Khimvolokno Plant/Consiliul (C‑326/24 P, EU:C:2025:522, punctul 34 și jurisprudența citată).
19      A se vedea între altele Hotărârea din 1 martie 2016, National Iranian Oil Company/Consiliul (C‑440/14 P, EU:C:2016:128, punctul 77 și jurisprudența citată), Hotărârea din 7 aprilie 2016, Akhras/Consiliul (C‑193/15 P, EU:C:2016:219, punctul 51 și jurisprudența citată), și Hotărârea din 17 septembrie 2020, Rosneft ș.a./Consiliul (C‑732/18 P, EU:C:2020:727, punctele 91 și 105).
20      A se vedea considerentele (8)-(11) ale Deciziei 2022/329. Cu privire la contextul de urgență, a se vedea de asemenea Concluziile avocatei generale Medina prezentate în cauza Khudaverdyan/Consiliul (C‑704/23 P, EU:C:2025:410, punctul 84).
21      A se vedea punctul 27 din hotărârile atacate.
22      Pentru continuarea analizei, prin „înghețarea fondurilor” vom desemna înghețarea fondurilor și a resurselor economice.
23      Pare să fie în acest caz o practică curentă a Consiliului în materie: a se vedea de exemplu Hotărârea din 21 aprilie 2015, Anbouba/Consiliul (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, punctul 42).
24      Republica Letonia invocă în cauză Hotărârea din 1 martie 2016, National Iranian Oil Company/Consiliul (C‑440/14 P, EU:C:2016:128, punctul 78 și jurisprudența citată).
25      Hotărârea din 15 noiembrie 2012 (C‑417/11 P, EU:C:2012:718, punctele 59-62).
26      Domnii Aven și Fridman se întemeiază aici în special pe Hotărârea din 4 iunie 2020, Ungaria/Comisia (C‑456/18 P, EU:C:2020:421, punctele 70-73), și Hotărârea din 6 octombrie 2021, World Duty Free Group și Spania/Comisia (C‑51/19 P
și C‑64/19 P, EU:C:2021:793, punctul 70).
27      Domnii Aven și Fridman se întemeiază aici pe Hotărârea din 6 septembrie 2013, Bateni/Consiliul (T‑42/12 și T‑181/12, EU:T:2013:409, punctele 47-56).
28      A se vedea în special Hotărârea din 19 decembrie 2018, Azarov/Consiliul (C‑530/17 P, EU:C:2018:1031, punctul 27), Hotărârea din 11 iulie 2019, Azarov/Consiliul (C‑416/18 P, EU:C:2019:602, punctul 28), precum și Hotărârea din 26 septembrie 2019, Klymenko/Consiliul (C‑11/18 P, EU:C:2019:786, punctul 22).
29      A se vedea Hotărârea din 29 noiembrie 2018, Bank Tejarat/Consiliul (C‑248/17 P, EU:C:2018:967, punctul 85).
30      Hotărârea din 1 august 2025, Timchenko/Consiliul (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, punctul 39 și jurisprudența citată).
31      A se vedea Hotărârea din 21 aprilie 2015 (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, punctul 46).
32      A se vedea Hotărârea din 1 martie 2016, National Iranian Oil Company/Consiliul (C‑440/14 P, EU:C:2016:128, punctul 78).
33      A se vedea Hotărârea din 21 aprilie 2015, Anbouba/Consiliul (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, punctul 51).
34      În cadrul unui alt regim de măsuri restrictive, contextul fusese prezentat în actele Consiliului pentru a explica conținutul criteriului însuși. Acest context a putut constitui astfel un parametru aflat la dispoziția instanței Uniunii. Curtea a statuat atunci că din acest criteriu, citit în lumina contextului evocat în act, nu rezulta că Consiliul era obligat să facă dovada unei asocieri între statutul de om de afaceri important și regimul sirian: a se vedea Hotărârea din 9 iulie 2020, Haswani/Consiliul (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, punctul 69).
35      A se vedea punctul 45 din hotărârile atacate.
36      A se vedea prin analogie Hotărârea din 9 iulie 2020, Haswani/Consiliul (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, punctul 62 și jurisprudența citată).
37      A se vedea prin analogie Hotărârea din 9 iulie 2020, Haswani/Consiliul (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, punctul 63 și jurisprudența citată).
38      A se vedea Hotărârea din 28 noiembrie 2013, Consiliul/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft (C‑348/12 P, EU:C:2013:776, punctul 72).
39      Hotărârea din 1 martie 2016, National Iranian Oil Company/Consiliul (C‑440/14 P, EU:C:2016:128).
40      Aceste dificultăți, dacă ar fi invocate, ar putea justifica perfect o anumită adaptare a sarcinii probei care revine Consiliului ca urmare a liniei de demarcație pe care se situează măsurile restrictive în general și a căutării permanente a unui anumit echilibru între, pe de o parte, menținerea păcii și securității internaționale și, pe de altă parte, protecția drepturilor și a libertăților fundamentale ale persoanelor și entităților incluse [a se vedea Hotărârea din 18 iulie 2013, Comisia ș.a./Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P
și C‑595/10 P, EU:C:2013:518, punctul 131)]. Cu privire la admisibilitatea unei adaptări a sarcinii probei, a se vedea Concluziile avocatului general Bot prezentate în cauzele Anbouba/Consiliul (C‑605/13 P
și C‑630/13 P, EU:C:2015:2, punctul 204 și urm.). Este interesant de observat în această privință că reclamantul însuși admitea că situația siriană „complic[a] administrarea probei” (a se vedea punctul 204 din aceste concluzii). De altfel, Curtea a luat în considerare această situație la momentul aprecierii dacă Consiliul îndeplinise sarcina probei care îi incumba în acest caz [Hotărârea din 21 aprilie 2015, Anbouba/Consiliul (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, punctul 52)].
41      A se vedea în special Hotărârea din 15 noiembrie 2012, Consiliul/Bamba (C‑417/11 P, EU:C:2012:718, punctul 61). Din această hotărâre reiese că Curtea a recurs la contextul măsurilor restrictive care privesc persoana în cauză, astfel cum a ilustrat Consiliul în anexa la recursul său pentru a aprecia caracterul suficient al motivării măsurilor respective [a se vedea Hotărârea din 15 noiembrie 2012, Consiliul/Bamba (C‑417/11 P, EU:C:2012:718, punctul 62)].
42      Pe baza jurisprudenței rezultate din Hotărârea din 20 iulie 2017, Badica și Kardiam/Consiliul (T‑619/15, EU:T:2017:532).
43      A se vedea Hotărârea din 28 aprilie 2022, Yieh United Steel/Comisia (C‑79/20 P, EU:C:2022:305, punctele 52 și 53), și Hotărârea din 13 martie 2025, Shuvalov/Consiliul (C‑271/24 P, EU:C:2025:180, punctele 33 și 34).
44      Tribunalul pare să fi urmat, în acest sens, indicațiile Consiliului, care a stabilit el însuși, încă din memoriul său în apărare în fața Tribunalului, criteriul corespunzător fiecărui motiv.
45      A se vedea punctul 21 din Hotărârea Aven/Consiliul.
46      A se vedea punctul 61 din Hotărârea Aven/Consiliul.
47      A se vedea punctul 63 din Hotărârea Aven/Consiliul.
48      A se vedea punctul 58 din Hotărârea Aven/Consiliul.
49      A se vedea punctul 57 din Hotărârea Aven/Consiliul.
50      A se vedea punctele 58 și 59 din Hotărârea Aven/Consiliul.
51      A se vedea punctul 60 din Hotărârea Aven/Consiliul.
52      A se vedea punctul 77 și, respectiv, punctul 72 din Hotărârea Aven/Consiliul.
53      A se vedea punctul 26 din prezentele concluzii. Criteriul asocierii este prevăzut la articolul 2 alineatul (1) in fine din Decizia nr. 2014/145 modificată.
54      A se vedea într‑un sens similar Hotărârea din 18 iulie 2013, Comisia ș.a./Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P
și C‑595/10 P, EU:C:2013:518, punctul 156).
55      A se vedea în schimb analiza Tribunalului cu privire la elementele de probă împotriva RT France în Hotărârea din 27 iulie 2022, RT France/Consiliul (T‑125/22, EU:T:2022:483, punctele 176-188).
56      A se vedea punctul 52 din Hotărârea Fridman/Consiliul.
57      A se vedea punctul 53 din Hotărârea Fridman/Consiliul.
58      Hotărârea din 30 noiembrie 2016 (T‑720/14, denumită în continuare „Hotărârea Rotenberg/Consiliul”, EU:T:2016:689).
59      Recurenta invocă aici în special Hotărârea din 21 aprilie 2015, Anbouba/Consiliul (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, punctele 50-52), și Hotărârea din 21 aprilie 2015, Anbouba/Consiliul (C‑630/13 P, EU:C:2015:247, punctele 51-53).
60      A se vedea Hotărârea din 11 iunie 2024, Comisia/Deutsche Telekom (C‑221/22 P, EU:C:2024:488, punctul 29 și jurisprudența citată).
61      A se vedea punctul 49 din hotărârile atacate.
62      A se vedea punctul 42 din hotărârile atacate.
63      A se vedea punctul 48 din hotărârile atacate. Vizând „politicile și activitățile”, această literă ține mai degrabă de câmpul lexical al criteriului de la litera (a) decât de cel de la litera (d), care era însă cel analizat.
64      A se vedea Hotărârea din 13 martie 2025, Shuvalov/Consiliul (C‑271/24 P, EU:C:2025:180, punctul 40 și jurisprudența citată).
65      A se vedea punctul 80 din Hotărârea Aven/Consiliul și punctul 62 din Hotărârea Fridman/Consiliul.
66      A se vedea prin analogie Hotărârea din 9 iulie 2020, Haswani/Consiliul (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, punctul 62 și jurisprudența citată).
67      A se vedea prin analogie Hotărârea din 9 iulie 2020, Haswani/Consiliul (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, punctul 63).
68      Respectiv punctul 87 din memoriul în apărare al Consiliului în fața Tribunalului în cauza Fridman/Consiliul.
69      Respectiv punctul 89 din memoriul în apărare al Consiliului în fața Tribunalului în cauza Fridman/Consiliul.
70      Respectiv anexa A.23 la cererea introductivă a domnului Fridman în fața Tribunalului și anexa B.6 la memoriul în apărare al Consiliului în fața Tribunalului în cauza Fridman/Consiliul.
71      Potrivit afirmațiilor Consiliului: a se vedea punctul 14 din memoriul în duplică al Consiliului în fața Tribunalului.
72      Amintim că acest criteriu de la litera (g) viza „oameni de afaceri importanți sau persoane juridice, entități sau organisme implicate în sectoarele economice care îi furnizează o sursă substanțială de venituri guvernului Federației Ruse, care este responsabil de anexarea Crimeii și de destabilizarea Ucrainei”. Legătura stabilită de Consiliu între oamenii de afaceri importanți și regimul rus este precizată în Decizia 2025/904 a Consiliului din 13 mai 2025 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC (JO 2025, L 904, p. 1) [a se vedea în special considerentele (1) și (2) ale acestei decizii].
73      A se vedea punctul 26 din prezentele concluzii.
74      Și anume Hotărârea din 27 aprilie 2022, Ilunga Luyoyo/Consiliul (T‑108/21, EU:T:2022:253).
75      A se vedea în același sens Hotărârea din 1 august 2025, Timchenko/Consiliul (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, punctul 27), și Concluziile avocatei generale Medina prezentate în această cauză (C‑702/23 P, EU:C:2025:273, punctul 33).
76      Referirea la caracterul activ al sprijinului, la punctul 81 din Hotărârea Aven/Consiliul, menține o confuzie regretabilă întrucât dintr‑o analiză istorică a criteriului de la litera (a) reiese că o asemenea referire era eliminată la momentul adoptării măsurilor restrictive împotriva domnului Aven. Punctul 63 din Hotărârea Fridman/Consiliul nu face referire la caracterul activ al sprijinului.
77      A se vedea punctul 82 din Hotărârea Aven/Consiliul și punctul 64 din Hotărârea Fridman/Consiliul. Lipsa distanțării ar putea fi de asemenea luată în considerare la momentul includerii inițiale.
78      Hotărârea din 1 august 2025, Timchenko/Consiliul (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, punctul 36). De altfel, acest lucru este valabil și în domeniul înțelegerilor ilicite, în care lipsa distanțării publice a unei întreprinderi „nu constituie decât unul dintre elementele care trebuie luate în considerare pentru a stabili dacă o întreprindere a continuat efectiv să participe la o încălcare sau, dimpotrivă, a încetat să facă acest lucru” [a se vedea Hotărârea din 17 septembrie 2015, Total Marketing Services/Comisia (C‑634/13 P, EU:C:2015:614, punctul 23 și jurisprudența citată)].
79      A se vedea punctul 76 din recursul în cauza C‑440/24 P
și punctul 66 din recursul în cauza C‑441/24 P.
80      A se vedea în special Hotărârea din 19 decembrie 2018, Azarov/Consiliul (C‑530/17 P, EU:C:2018:1031, punctul 28).
81      Prin aceasta înțelegem considerațiile introductive din expunerea de motive, cu alte cuvinte primele patru teze.
82      A se vedea punctul 26 din prezentele concluzii.
83      Constatăm că motivele care îi vizează în prezent pe domnii Aven și Fridman au fost în mod considerabil actualizate și completate prin Regulamentul (UE) 2025/527 al Consiliului din 14 martie 2025 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 269/2014 (JO 2025, L 527, p. 1).
84      Nu am putea spune mai bine decât a făcut-o recent, într‑o ordine juridică diferită însă de a noastră, Lordul Leggatt în opinia sa disidentă cu privire la hotărârea Curții Supreme a Regatului Unit în cauza Shvidler v. Secretary of State for Foreign, Commonwealth and Development Affairs [2025] UKSC 30 din 29 iulie 2025): „[t]he courts are failing in their duty if they simply rubber‑stamp assertions made by the executive to justify invading individual liberties without subjecting those assertions to critical scrutiny” (traducere liberă: „Instanțele nu își îndeplinesc obligația dacă se limitează să aprobe fără discuții aprecierile executivului pentru a justifica o atingere adusă libertăților individuale, fără a supune aceste aprecieri unei examinări critice”).