62005A0437
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (šeštoji kolegija) SPRENDIMAS
2009 m. rugsėjo 9 d. (
*1
)
„Viešieji paslaugų pirkimai — Bendrijos viešųjų pirkimų konkurso procedūra — Liuksemburge esančių Komisijos pastatų saugumas ir priežiūra — Dalyvio pasiūlymo atmetimas — Vienodas požiūris — Galimybė susipažinti su dokumentais — Veiksminga teisminė gynyba — Motyvavimo pareiga — Įmonės perdavimas — Ieškinys dėl žalos atlyginimo“
Byloje T-437/05
Brink’s Security Luxembourg SA, įsteigta Liuksemburge (Liuksemburgas), atstovaujama advokatų C. Point ir G. Dauphin,
ieškovė,
prieš
Europos Bendrijų Komisiją, atstovaujamą E. Manhaeve, M. Šimerdová ir K. Mojzesowicz, padedamų advokato J. Stuyck,
atsakovę,
palaikomą
G4S Security Services SA, buvusios Group 4 Falck – Société de surveillance ir de sécurité SA, įsteigtos Liuksemburge, atstovaujamos advokatų M. Molitor, P. Lopes Da Silva, N. Cambonie ir N. Bogelmann,
įstojusios į bylą šalies,
dėl, pirma, prašymo panaikinti 2005 m. lapkričio 30 d. Komisijos sprendimą atmesti konkurso procedūroje 16/2005/OIL (pastatų saugumas ir priežiūra) ieškovės pateiktą pasiūlymą; Komisijos sprendimą pripažinti laimėtoju kitą dalyvį; tariamą implicitinį Komisijos sprendimą neatšaukti šių dviejų sprendimų bei du ir Komisijos laiškus, kuriais atsakoma į ieškovės prašymus suteikti informacijos, ir, antra, ieškinio dėl ieškovės tariamai patirtos žalos atlyginimo,
EUROPOS BENDRIJŲ PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (šeštoji kolegija),
kurį sudaro pirmininkas A. W. H. Meij, teisėjai V. Vadapalas ir L. Truchot (pranešėjas),
posėdžio sekretorė K. Pocheć, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2008 m. lapkričio 20 d. posėdžiui,
priima šį
Sprendimą
Teisinis pagrindas
A — Europos Bendrijų viešiesiems pirkimams taikomi teisės aktai
1
2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (OL L 248; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 74 ir klaidų ištaisymas OL L 99, 2007 4 14, p. 18; toliau – Finansinis reglamentas) 100 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Susitariančioji institucija [perkančioji organizacija] visiems kandidatams arba konkurso dalyviams, kurių pasiūlymai arba paraiškos buvo atmestos, praneša motyvus, kuriais remiantis buvo priimtas sprendimas, ir visiems konkurso dalyviams, kurių paraiškos yra priimtinos ir kurie raštu prašo tokios informacijos, praneša apie laimėjusios paraiškos charakteristikas ir santykinius pranašumus bei konkurso dalyvio, kuris laimėjo konkursą, pavadinimą.
Tačiau tam tikros informacijos negalima atskleisti, jei toks atskleidimas trukdytų taikyti teisės aktus, prieštarautų viešiesiems interesams arba kenktų teisėtiems valstybinių ar privačių įmonių verslo interesams, arba iškraipytų tarp jų sąžiningą konkurenciją.“
2
2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002, nustatančio išsamias finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles (OL L 357; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 145 ir klaidų ištaisymas OL L 357, 2002 12 31), iš dalies pakeisto Komisijos reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 1261/2005 (OL L 201, p. 3, toliau – Įgyvendinimo taisyklės) 149 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Susitariančiosios institucijos [perkančiosios organizacijos] kuo greičiau praneša kandidatams ir dalyviams apie priimtus sprendimus dėl viešųjų pirkimų sutarties ar pagrindų sutarties sudarymo arba leidimo dalyvauti dinaminėje pirkimo sistemoje, įskaitant tuos motyvus, dėl kurių jos priėmė sprendimą nesudaryti viešųjų pirkimų sutarties ar pagrindų sutarties ar netaikyti dinaminės pirkimo sistemos, dėl kurių įvyko konkursas arba dėl kurių jos priėmė sprendimą pradėti procedūrą iš naujo.“
3
Įgyvendinimo taisyklų 149 straipsnio 3 dalyje nustatyta:
„Visoms Bendrijos institucijoms savo sąskaita sudarant viešųjų pirkimų sutartis pagal finansinio reglamento 105 straipsnį, susitariančiosios institucijos [perkančiosios organizacijos] kaip įmanoma greičiau, vėliausiai per savaitę po sprendimo priėmimo, vienu metu individualiai kiekvienam nelaimėjusiam dalyviui ar kandidatui apie priimtą sprendimą praneša laišku ar faksu arba elektroniniu būdu, kad jų pasiūlymas ar prašymas dalyvauti neatrinkti, kiekvienu atveju nurodydamos pasiūlymo ar prašymo dalyvauti atmetimo priežastis.
Susitariančios institucijos [perkančiosios organizacijos], nelaimėjusiems kandidatams ar dalyviams siųsdamos pranešimus apie prašymų dalyvauti ar pasiūlymų atmetimą, kartu siunčia sprendimą apie konkurso laimėtoją, nurodydamos, kad pateikiamas sprendimas neįpareigoja atitinkamos susitariančiosios institucijos [perkančiosios organizacijos].
Nelaimėję dalyviai ar kandidatai gali prašyti papildomos informacijos apie atmetimo priežastis, pateikdami raštišką prašymą laišku, faksu ar elektroniniu būdu, o kiekvienas dalyvis, pateikęs priimtiną pasiūlymą, gali gauti informaciją apie laimėjusio pasiūlymo savybes bei [santykinius] pranašumus ir sužinoti laimėtojo pavadinimą, nepažeidžiant finansinio reglamento 100 straipsnio 2 dalies antros pastraipos nuostatų. Susitariančiosios institucijos [perkančiosios organizacijos] atsako ne vėliau kaip per 15 kalendorinių dienų, skaičiuojant nuo prašymo gavimo dienos.
Susitariančiosios institucijos [perkančiosios organizacijos] gali sudaryti sutartį su viešojo pirkimo ar pagrindų sutarties konkurso laimėtoju tik pasibaigus dviejų kalendorinių savaičių laikotarpiui, kuris skaičiuojamas nuo kitos dienos po tuo pat metu išsiųsto pranešimo apie pasiūlymų atmetimą ir laimėtoją. Prireikus jos gali sustabdyti sutarties sudarymą, kad galėtų atlikti papildomą nagrinėjimą, jei nelaimėjusių dalyvių ar kandidatų per dvi kalendorines savaites, skaičiuojamas nuo pranešimo apie paraiškų atmetimą ar laimėtoją išsiuntimo, raštu pateikti prašymai ar komentarai arba bet kokia kita svarbi per tą laikotarpį gauta informacija tai pateisina. Tokiu atveju visi kandidatai ar dalyviai apie tai informuojami per tris darbo dienas skaičiuojant nuo sprendimo sustabdyti sutarties sudarymą.“
B — Su teise susipažinti su institucijų dokumentais susiję teisės aktai
4
2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331) 4 straipsnyje nustatyta:
„1.   Institucijos nesuteikia galimybės susipažinti su dokumentais, dėl kurių atskleidimo nukentėtų apsauga:
<…>
b)
individo [privatumo] ir [neliečiamumo], ypač pagal asmens duomenų apsaugą reglamentuojančius Bendrijos teisės aktus.
<…>
6.   Jei kuri nors iš išimčių yra taikoma tiktai kai kurioms dokumento dalims, likusios dokumento dalys yra išduodamos.
<…>“
5
Reglamento Nr. 1049/2001 6 straipsnyje numatyta:
„1.   Paraiška dėl galimybės susipažinti su dokumentais pateikiama bet kuria raštiška forma, įskaitant elektronine, viena iš [EB] 314 straipsnyje minimų kalbų, bei pakankamai tiksliai nurodant dokumentą, kad institucija galėtų jį identifikuoti. Pareiškėjas nebūtinai turi nurodyti paraiškos pateikimo priežastį.
2.   Jei paraiška nėra pakankamai konkreti, institucija kreipiasi į pareiškėją, kad patikslintų paraišką, bei padeda jam tai padaryti, pavyzdžiui, suteikdama informaciją, kaip naudotis viešuoju dokumentų registru.
3.   Tuo atveju, kai paraiškoje prašoma labai ilgo dokumento, arba ji susijusi su labai dideliu skaičiumi dokumentų, atitinkama institucija gali neformaliai pasitarti su pareiškėju, kad būtų surastas teisingas sprendimas.
4.   Institucija teikia informaciją bei pagalbą piliečiams apie tai[,] kaip ir kur pateikti paraiškas dėl galimybės susipažinti su dokumentais.“
6
Reglamento Nr. 1049/2001 7 straipsnyje, įtvirtinančiame pirminių paraiškų tvarkymo taisykles, nustatyta:
„1.   Paraiška dėl galimybės susipažinti su dokumentais yra vykdoma nedelsiant. Prašytojui [pareiškėjui] išsiunčiamas patvirtinimas apie paraiškos gavimą. Per 15 darbo dienų nuo paraiškos užregistravimo <…> institucija arba duoda leidimą susipažinti su dokumentu ir per tą laikotarpį suteikia tokią galimybę pagal 10 straipsnį, arba pareiškėjui raštu nurodo visiško arba dalinio atsisakymo priežastį bei informuoja jį apie jo teisę pateikti kartotinę paraišką pagal šio straipsnio 2 dalį.
2.   Visiško arba dalinio atsisakymo atveju pareiškėjas gali per 15 darbo dienų nuo institucijos atsakymo gavimo pateikti kartotinę paraišką, prašydamas, kad institucija dar kartą peržiūrėtų savo poziciją.
3.   Ypatingais atvejais, pavyzdžiui, jei prašoma labai ilgo dokumento arba paraiška susijusi su labai dideliu dokumentų skaičiumi, straipsnio 1 dalyje numatytas terminas gali būti pratęstas 15 darbo dienų su sąlyga, kad pareiškėjui pranešama iš anksto ir nurodomos konkrečios priežastys.
4.   Institucijai neatsiuntus atsakymo per nurodytą laikotarpį, prašytojas turi teisę pateikti kartotinę paraišką.“
7
Reglamento Nr. 1049/2001 8 straipsnyje, susijusiame su kartotinių paraiškų tvarkymu, nustatyta:
„1.   Kartotinė paraiška yra vykdoma nedelsiant. Per 15 darbo dienų nuo tokios paraiškos užregistravimo institucija arba duoda leidimą susipažinti su dokumentu ir per tą laikotarpį suteikia tokią galimybę pagal 10 straipsnį, arba prašytojui [pareiškėjui] raštu nurodo visiško arba dalinio atsisakymo priežastį. Visiško arba dalinio atsisakymo atveju institucija informuoja prašytoją [pareiškėją] apie tai, kokiomis priemonėmis jis gali ginti savo teises, tai yra: jis gali pradėti teisminį procesą prieš instituciją ir (arba) paduoti skundą ombudsmenui atitinkamai [EB] 230 ir 195 straipsniuose numatytomis sąlygomis.
2.   Ypatingais atvejais, pavyzdžiui, jei prašoma labai ilgo dokumento arba paraiška susijusi su labai dideliu dokumentų skaičiumi, straipsnio 1 dalyje numatytas terminas gali būti 15 darbo dienų pratęstas su sąlyga, kad pareiškėjui pranešama iš anksto ir nurodomos konkrečios priežastys.
3.   Jei institucija per nurodytą laikotarpį neatsiunčia atsakymo, tai laikoma neigiamu atsakymu, ir prašytojas turi teisę pradėti teisminį procesą prieš instituciją ir (arba) paduoti skundą ombudsmenui pagal atitinkamas EB sutarties nuostatas.“
C — Su darbuotojų teisių apsauga įmonių perdavimo atveju susiję teisės aktai
8
2001 m. kovo 12 d. Tarybos direktyva 2001/23/EB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo arba įmonių ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo (OL L 82, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 98) kodifikuojama Tarybos direktyva 77/187/EEB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo arba įmonių ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo (OL L 61, p. 26), iš dalies pakeista Tarybos direktyva 98/50/EB (OL L 201, p. 88).
9
Direktyvos 2001/23 taikymo sritis apibrėžta jos 1 straipsnyje, kuriame nustatyta:
a)
Ši direktyva taikoma teisinio perdavimo arba susijungimo atveju perduodant įmonę, verslą arba įmonės ar verslo dalį kitam darbdaviui;
b)
atsižvelgiant į a punktą ir kitas šio straipsnio nuostatas, šioje direktyvoje nustatytas perdavimas yra perdavimas išlaikant ūkio subjekto tapatybę, t. y. išlaikant organizuotą išteklių grupę, kurios tikslas yra ūkinė veikla, nepriklausomai nuo to, ar ta veikla yra pagrindinė ar pagalbinė.
<…>“
10
2003 m. gruodžio 19 d. Liuksemburgo įstatymo dėl darbuotojų teisių apsaugos įmonių, verslo arba įmonių ar verslo dalių perdavimo atveju ir Direktyvos 2001/23 perkėlimo (Mém. A, 2003, p. 3678, toliau – įstatymas) 1 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nustatyta:
„a.
Šis įstatymas taikomas bet kokiu įmonės sutartinio perdavimo, susijungimo, perėmimo, skaidymo, restruktūrizavimo ar pertvarkymo į bendrovę atveju perduodant įmonę, verslą arba įmonės ar verslo dalį.
b.
Šiame įstatyme nustatytas perdavimas yra ūkio subjekto, kuris išlaiko savo tapatybę ir kurį sudaro organizuota išteklių grupė, visų pirma darbuotojai ir įrengimai, perdavimas suteikiant jam galimybę tęsti pagrindinę ar pagalbinę ūkinę veiklą.“
11
Pagal šio įstatymo 3 straipsnio 1 dalį:
„Perdavėjo teisės ir pareigos, kylančios iš darbo sutarties arba darbo santykių, galiojančių perdavimo dieną, yra perduodamos perėmėjui.“
Ginčo aplinkybės
12
Brink’s Security Luxembourg SA (toliau – Brink’s arba ieškovė), bendrovė, kurios buveinė Liuksemburge (Liuksemburgas), nuo aštuntojo dešimtmečio vidurio buvo atsakinga už Europos Bendrijų Komisijos pastatų priežiūrą ir apsaugą.
13
2000 m. ieškovė su Komisija sudarė jos Liuksemburge esančių pastatų, už kuriuos atsakingi Liuksemburgo infrastruktūros ir logistikos biuras (OIL), Europos Sąjungos leidinių biuras ir Europos Sąjungos įstaigų vertimo centras, priežiūros ir apsaugos sutartį. Ši sutartis, kurioje nebuvo numatyta galimybė ją pratęsti po penktų metų, baigė galioti 2005 m. gruodžio 31 dieną.
14
2005 m. kovo 19 d.Europos Sąjungos oficialiojo leidinio priede (OL S 56) paskelbtu išankstiniu informaciniu skelbimu Komisija pranešė, kad viešųjų pirkimų sutarties dėl 13 punkte nurodytų pastatų saugumo ir priežiūros sudarymo procedūrą numatyta pradėti .
15
2005 m. rugsėjo 1 d.Europos Sąjungos oficialiojo leidinio priede (OL S 168) paskelbtu skelbimu apie pirkimą Komisija paskelbė konkursą 16/2005/OIL ginčijamai saugumo ir priežiūros sutarčiai sudaryti (toliau – konkursas).
16
Pasiūlymų pateikimo terminas buvo 2005 m. spalio 13 diena. Vokų su pasiūlymais atplėšimas įvyko, o jų įvertinimas – .
17
2005 m. lapkričio 30 d. Komisija informavo ieškovę, kad ji nebuvo pripažinta laimėtoja, nes jos pasiūlymas nesurinko daugiausia balų atliekant kokybinį ir finansinį pasiūlymų vertinimą. Tame pačiame laiške (toliau – sprendimas atmesti pasiūlymą) Komisija informavo ieškovę, kad ji turi teisę gauti papildomos informacijos apie jos pasiūlymo atmetimo motyvus.
18
2005 m. gruodžio 1 d. ieškovė paprašė Komisijos pateikti jos pasiūlymo atmetimo motyvus, laimėjusio pasiūlymo charakteristikas ir santykinius pranašumus bei laimėtojo pavadinimą.
19
2005 m. gruodžio 5 d. laiške Komisija informavo ieškovę, kad viešąjį pirkimą laimėjo Group 4 Falck – Société de surveillance et de sécurité SA, tapusi G4S Security Services SA (toliau – Group 4 Falck arba į bylą įstojusi šalis), ir ieškovei nusiuntė jos ir Group 4 Falck pasiūlymų įvertinimo palyginimo duomenis.
20
Trimis 2005 m. gruodžio 5 d. laiškais ieškovė paprašė Komisijos pakartotinai išnagrinėti sprendimą sudaryti sutartį (toliau – sprendimas sudaryti sutartį) ir sudaryti sutartį su ja, nurodydama priežastis, dėl kurių, jos manymu, nebuvo galima pasirinkti Group 4 Falck pasiūlymo.
21
2005 m. gruodžio 7 d. laišku Komisija atsakė į ieškovės laiškus.
22
2005 m. gruodžio 8 d. laišku ieškovė paprašė Komisijos nurodyti pasiūlymų vertinimo komisijos narių pavardes, vardus, pareigų lygį, darbo stažą ir paskyrimo vietas bei papildomus motyvus, manydama, kad Komisijos pateiktos priežastys buvo nepakankamos.
23
2005 m. gruodžio 14 d. laiške Komisija atsisakė pateikti ieškovės prašytą informaciją dėl pasiūlymų vertinimo komisijos narių, remdamasi konfidencialumo ir asmenų privatumo bei neliečiamybės apsaugos pagrindais. Vis dėlto Komisija pateikė papildomos informacijos dėl ieškovės pasiūlymo atmetimo priežasčių.
24
2005 m. gruodžio 14 d.Group 4 Falck nurodė ieškovei ketinanti įdarbinti dalį jos personalo.
Procesas ir šalių reikalavimai
25
2005 m. gruodžio 15 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu pareiškimu ieškovė pareiškė šį ieškinį.
26
Tą pačią dieną Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu atskiru dokumentu ieškovė pateikė prašymą dėl vykdymo sustabdymo ir laikinųjų apsaugos priemonių taikymo pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 105 straipsnio 2 dalį.
27
2005 m. gruodžio 16 d. nutartimi Pirmosios instancijos teismo pirmininkas nurodė sustabdyti atitinkamos sutarties pagal konkursą pasirašymą, kol bus priimta nutartis dėl laikinųjų apsaugos priemonių.
28
Priėmus 27 punkte minėtą nutartį, galiojanti Brink’s ir Komisijos sutartis buvo pratęsta iki 2006 m. sausio 31 d., siekiant užtikrinti tolesnę atitinkamų pastatų priežiūrą ir apsaugą.
29
2005 m. gruodžio 22 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu dokumentu Group 4 Falck paprašė įstoti į bylą Komisijos pusėje. pagrindinės bylos šalys pateikė pastabas dėl Group 4 Falck prašymo įstoti į bylą.
30
2006 m. sausio 4 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu dokumentu ieškovė įteikė prašymą konfidencialiai nagrinėti su Group 4 Falck susijusį prašymą dėl vykdymo sustabdymo, kuris buvo patenkintas. ieškovė pateikė Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai nekonfidencialų prašymo dėl vykdymo sustabdymo variantą.
31
2006 m. sausio 9 d. nutartimi Group 4 Falck buvo leista įstoti į šią bylą.
32
2006 m. sausio 11 d. Komisija pateikė pastabas dėl prašymo dėl vykdymo sustabdymo ir Pirmosios instancijos teismo prašymu pagal Procedūros reglamento 64 straipsnio 3 dalį pateikė laikantis nagrinėjamo viešojo pirkimo specifikacijų 28 punkto Group 4 Falck Komisijai pateiktų dokumentų nekonfidencialius variantus.
33
2006 m. vasario 7 d. nutartimi Pirmosios instancijos teismo pirmininkas atmetė ieškovės prašymą dėl vykdymo sustabdymo, nes ji neįrodė galinti patirti sunkią ir nepataisomą žalą, jei nebus imtasi laikinųjų apsaugos priemonių (T-437/05 R, Rink. II-21).
34
2006 m. gegužės 12 d. ieškovė pateikė prašymą dėl konfidencialaus kai kurių ieškinio priedų nagrinėjimo. Group 4 Falck dėl šio prašymo pastabų nepateikė.
35
Remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu, Pirmosios instancijos teismas (šeštoji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį ir, taikydamas Procedūros reglamento 64 straipsnyje numatytas proceso organizavimo priemones, raštu pateikė šalims klausimus, į kuriuos jos atsakė per nustatytą terminą.
36
Per 2008 m. lapkričio 20 d. posėdį buvo išklausytos šalių žodinės pastabos ir atsakymai į Pirmosios instancijos teismo pateiktus klausimus.
37
Per posėdį Group 4 Falck paprašė Pirmosios instancijos teismo leisti pateikti laiškus, kuriais ji apsikeitė su Société nationale de certification et d’homologation (toliau – SNCH). Dėl šio prašymo pateikti dokumentus ieškovė ir Komisija pateikė savo pastabas.
38
Šiuo ieškiniu ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
—
panaikinti sprendimą atmesti pasiūlymą,
—
panaikinti sprendimą sudaryti sutartį,
—
panaikinti tariamą implicitinį Komisijos sprendimą neatšaukti sprendimo atmesti pasiūlymą ir sprendimo sudaryti sutartį,
—
panaikinti du 2005 m. gruodžio 7 d. ir Komisijos atsakomuosius laiškus,
—
priteisti jos tariamai patirtos moralinės ir materialinės žalos atlyginimą,
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
39
Ieškovė Pirmosios instancijos teismo taip pat prašo, taikant proceso organizavimo priemones, įpareigoti Komisiją pateikti šią informaciją:
—
pasiūlymų vertinimo komisijos sudėtį (narių pavardes, pareigų lygį, darbo stažą ir paskyrimo vietas),
—
konkurso datos ir Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbtame išankstiniame informaciniame skelbime nurodytos datos nesutapimo priežastis,
—
informaciją, kuri leistų patikrinti, ar Group 4 Falck vykdė su Komisija sudarytą sutartį, laikydamasi specifikacijų 22 ir 28 punktuose numatytų sąlygų.
40
Komisija, palaikoma į bylą įstojusios šalies, Pirmosios instancijos teismo prašo:
—
pripažinti ieškinį dėl panaikinimo nepagrįstu,
—
pripažinti ieškinį dėl žalos atlyginimo nepriimtinu,
—
jei ankstesnis reikalavimas nebūtų patenkintas, pripažinti ieškinį dėl žalos atlyginimo nepagrįstu,
—
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
A — Dėl proceso organizavimo priemonių
41
Dėl prašymo, susijusio su konkurso grafiku, Komisija triplike nurodė priežastis, dėl kurių skelbimas apie pirkimą buvo paskelbtas vėliau nei nurodyta išankstiniame informaciniame skelbime. Taigi šio klausimo spręsti nebereikia, nes neliko jo pagrindo.
42
Dėl prašymo patikrinti, ar Group 4 Falck laikėsi specifikacijų 28 punkte numatyto kriterijaus kaip sutarties įgyvendinimo sąlygos, iš nusistovėjusios teismų praktikos matyti, kad, nagrinėjant ieškinį dėl panaikinimo pagal EB 230 straipsnį, ginčijamo teisės akto teisėtumas vertinamas atsižvelgiant į faktines ir teisines aplinkybes, egzistavusias šio akto priėmimo dieną (1979 m. vasario 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo Prancūzija prieš Komisiją, 15/76 ir 16/76, Rink. p. 321, 7 punktas; Pirmosios instancijos teismo sprendimo Opel Austria prieš Tarybą, T-115/94, Rink. p. II-39, 87 ir 88 punktai).
43
Taigi pagrindo, kuriuo siekiama užginčyti minėtų aktų teisėtumą, negalima grįsti argumentais dėl Group 4 Falck ir Komisijos sudarytos sutarties įgyvendinimo, nes tai yra po ginčijamų aktų priėmimo įvykusios faktinės aplinkybės.
44
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad reikia atmesti su konkurso grafiku ir Group 4 Falck sutarties įgyvendinimu susijusius prašymus taikyti proceso organizavimo priemones.
45
Sprendimas dėl prašymo nurodyti vertinimo komisijos sudėtį bus priimtas nagrinėjant šio ieškinio dėl panaikinimo septintąjį pagrindą, susijusį su skaidrumo principo ir teisės susipažinti su institucijų dokumentais pažeidimu.
B — Dėl kaltinimo, susijusio su skelbimo apie pirkimą paskelbimu vėliau nei buvo nurodyta išankstiniame informaciniame skelbime, priimtinumo
1. Šalių argumentai
46
Ieškovė dublike pateikė naują argumentą, susijusį su skelbimo apie pirkimą paskelbimu vėliau nei buvo nurodyta išankstiniame informaciniame skelbime. Dėl tokio grafiko pasikeitimo ji pateko į sudėtingą padėtį, susijusią su Liuksemburgo socialinės teisės aktais, atsižvelgiant į juose numatytus išankstinio perspėjimo terminus atleidimo atveju. Pradinio grafiko laikymasis būtų suteikęs jai galimybę numatyti atleidimus ar perkėlimus dėl galimo viešojo pirkimo pralaimėjimo.
47
Be to, jei būtų laikytasi išankstiniame informaciniame skelbime numatyto grafiko, Group 4 Falck nebūtų galėjusi dalyvauti konkurse, nepažeisdama įsipareigojimo 6 mėnesius nuo 2004 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendime (Byla COMP/M.3396 – GROUP 4 FALCK/SECURICOR), kuriame pritarta Group 4 Falck A/S ir Securicor plc susijungimui (toliau – Komisijos sprendimas), nurodyto perdavimo aktyviai nesiekti perimti perduotų įmonių klientų.
48
Komisija ginčija šio argumento priimtinumą, nes teigia jį esant nauju pagrindu Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalies prasme.
2. Pirmosios instancijos teismo vertinimas
49
Vadovaujantis Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa, vykstant procesui negalima pateikti naujų pagrindų, išskyrus tuos atvejus, kai jie pagrindžiami teisinėmis arba faktinėmis aplinkybėmis, kurios tapo žinomos vykstant procesui.
50
Vis dėlto pagrindas, kuris toliau plėtoja anksčiau tiesiogiai ar numanomai ieškinyje nurodytą pagrindą ir yra glaudžiai su juo susijęs, turi būti pripažintas priimtinu (1999 m. spalio 14 d. Teisingumo Teismo sprendimo Atlanta prieš Europos Bendriją, C-104/97 P, Rink. p. I-6983, 29 punktas; Pirmosios instancijos teismo sprendimo France Télécom prieš Komisiją, T-340/04, Rink. p. II-573, 164 punktas). Be to, argumentai, kurių turinys yra glaudžiai susijęs su pradiniame ieškinyje nurodytu pagrindu, negali būti pripažįstami naujais pagrindais ir juos galima pateikti dublike ar per posėdį (šiuo klausimu žr. Teisingumo Teismo sprendimą Compagnie des hauts fourneaux de Chasse prieš Vyriausiąją valdybą, 2/57, Rink. p. 129, 146).
51
Šioje byloje ieškovės argumentas, kad skelbimas apie pirkimą buvo paskelbtas vėliau nei nurodyta išankstiniame informaciniame skelbime, nepagrįstas jokiomis teisinėmis arba faktinėmis aplinkybėmis, kurios tapo žinomos vykstant procesui.
52
Todėl kaltinimas, susijęs su sudėtinga padėtimi, į kurią ieškovė pateko dėl atleidimams taikomų Liuksemburgo socialinių teisės aktų, yra nepriimtinas, nes jis neplėtoja anksčiau ieškinyje nurodyto pagrindo ir nėra glaudžiai su tokiu pagrindu susijęs.
53
Kaltinimas, kad jei būtų laikytasi išankstiniame informaciniame skelbime numatyto grafiko, Group 4 Falck nebūtų galėjusi dalyvauti konkurse, atvirkščiai, yra glaudžiai susijęs su ketvirtuoju ieškinio pagrindu dėl 2004 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendimo pažeidimo. Taigi argumentas, kad skelbimas apie pirkimą buvo paskelbtas vėliau nei nurodyta išankstiniame informaciniame skelbime, yra iš dalies priimtinas, kiek juo patvirtinamas ieškovės ketvirtasis pagrindas, kartu su kuriuo jis ir bus nagrinėjamas.
C — Dėl ieškinio dėl panaikinimo
1. Dėl priimtinumo
54
Kadangi ieškinio priimtinumo sąlygos yra imperatyvūs nepriimtinumo pagrindai (žr. 1987 m. spalio 7 d. Teisingumo Teismo nutarties D.M. prieš Tarybą ir ESK, 108/86, Rink. p. 3933, 10 punktą ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo TV 2/Danmark prieš Komisiją, T-309/04, dar nepaskelbta Rinkinyje, 62 punktą ir nurodytą teismų praktiką), Pirmosios instancijos teismas turi savo iniciatyva patikrinti, ar šios sąlygos buvo įvykdytos.
a) Dėl implicitinio neigiamo Komisijos sprendimo egzistavimo
55
Iš teismų praktikos matyti, kad iš esmės nesant aiškių nuostatų, nustatančių terminą, kuriam pasibaigus laikoma, kad institucija, kurios buvo prašoma priimti sprendimą, priėmė implicitinį sprendimą, ir apibrėžiančių šio sprendimo turinį, paprastas institucijos neatsakymas negali būti prilygintas sprendimui, nes kitaip būtų pažeista Sutartyje numatyta teisių gynimo priemonių sistema (2004 m. gruodžio 9 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija prieš Greencore, C-123/03 P, Rink. p. I-11647, 45 punktas; Pirmosios instancijos teismo sprendimų SGA prieš Komisiją, T-189/95, T-39/96, T-123/96, Rink. p. II-3587, 27 punktas ir Sodima prieš Komisiją, T-190/95, T-45/96, Rink. p. II-3617, 32 punktas).
56
Tam tikromis specifinėmis aplinkybėmis šis principas gali būti netaikomas ir institucijos neatsakymas ar neveikimas išimtiniais atvejais gali būti laikomi implicitiniu neigiamu sprendimu (55 punkte minėto sprendimo Komisija prieš Greencore 45 punktas).
57
Šioje byloje ieškovė prašo panaikinti implicitinį Komisijos sprendimą neatšaukti sprendimų sudaryti sutartį ir atmesti pasiūlymą. Vis dėlto jokia Finansinio reglamento ar Įgyvendinimo taisyklių nuostata nenustato termino, kuriam suėjus perkančiosios organizacijos, kurios prašoma pakartotinai išnagrinėti sprendimus sudaryti sutartį ar atmesti pasiūlymą, implicitinis sprendimas laikomas priimtu.
58
Be to, ieškovė nesiremia jokia specifine aplinkybe, kai išimtiniu atveju Komisijos neatsakymą galima prilyginti implicitiniam neigiamam sprendimui.
59
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad ieškovės reikalavimai yra nepriimtini, kiek jais siekiama panaikinti tariamą implicitinį neigiamą Komisijos sprendimą.
b) Dėl privalomų teisinių pasekmių sukeliančių aktų egzistavimo
60
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką aktais ir sprendimais, dėl kurių galima pareikšti ieškinį dėl panaikinimo pagal EB 230 straipsnį, laikomos priemonės, sukeliančios privalomas teisines pasekmes, kurios gali daryti poveikį ieškovo interesams, aiškiai pakeisdamos jo teisinę padėtį (1981 m. lapkričio 11 d. Teisingumo Teismo sprendimo IBM prieš Komisiją, 60/81, Rink. p. 2639, 9 punktas ir Teisingumo Teismo sprendimas Bossi prieš Komisiją, 346/87, Rink. p. 303 ir 332).
61
Taip yra sprendimo sudaryti sutartį atveju.
62
Dėl 2005 m. lapkričio 30 d., ir Komisijos ieškovei adresuotų laiškų reikia įsitikinti, kad juose yra įtvirtintas sprendimas EB 230 straipsnio prasme.
63
Pagal teismų praktiką aplinkybės, kad laiškas, kuriuo atsakoma į asmens prašymą, Bendrijos institucijos yra išsiunčiamas jo adresatui, nepakanka tam, kad šis aktas būtų pripažįstamas sprendimu EB 230 straipsnio prasme ir todėl būtų galima pareikšti ieškinį dėl panaikinimo (1993 m. sausio 27 d. Teisingumo Teismo nutarties Miethke prieš Parlamentą, C-25/92, Rink. p. I-473, 10 punktas; Pirmosios instancijos teismo sprendimo AITEC prieš Komisiją, T-277/94, Rink. p. II-351, 50 punktas ir Pirmosios instancijos teismo nutarties Scottish Soft Fruit Growers prieš Komisiją, T-22/98, Rink. p. II-4219, 34 punktas). Atitinkamame laiške turi būti įtvirtintos šio sprendimo 60 punkte nurodytą apibrėžimą atitinkančios priemonės.
64
Šioje byloje 2005 m. lapkričio 30 d. laiškas, kuriuo Komisija tiksliai ir nedviprasmiškai informuoja ieškovę, kad jos kandidatūra buvo atmesta, aiškiai pakeičia ieškovės teisinę padėtį ir todėl yra sprendimas, kurį galima ginčyti.
65
2005 m. gruodžio 7 d. Komisijos laiške, atvirkščiai, ieškovei nurodoma, kad dėl vieno iš ieškovės pirmajame laiške pateiktų klausimų, susijusio su vienodo požiūrio į viešojo pirkimo dalyvius principo tariamu pažeidimu, buvo kreiptasi į Komisijos teisės tarnybą. Komisija taip pat atmetė kai kuriuos laiškuose ieškovės pateiktus argumentus, pagrindžiančius prašymą pakartotinai išnagrinėti sprendimus sudaryti sutartį ir atmesti pasiūlymą, susijusius su įstatymo, įgyvendinančio Direktyvą 2001/23, pažeidimu, ir ieškovės teiginį, kad Komisija esą nurodė Brink’s darbuotojui surinkti Brink’s personalo gyvenimo aprašymus ir motyvacinius laiškus, siekiant perduoti šiuos dokumentus Group 4 Falck.
66
Šis laiškas yra tik informacinio pobūdžio. Iš tiesų juo ieškovė tik informuojama, kad buvo kreiptasi į Komisijos teisės tarnybą ir kad, šios manymu, 2003 m. gruodžio 19 d. įstatymas negalėjo būti pažeistas, bei paneigiama, kad Brink’s personalui buvo duoti kokie nors nurodymai. Todėl laiškas nesukelia privalomų teisinių pasekmių, kurios galėtų daryti poveikį ieškovės interesams, ir jis aiškiai nepakeitė jos teisinės padėties.
67
Dėl 2005 m. gruodžio 14 d. Komisijos laiško reikia pažymėti, kad jam būdingi du skirtingi aspektai. Šiuo laišku Komisija, pirma, informuoja ieškovę apie atsisakymą jai nurodyti tikslią vertinimo komisijos sudėtį ir, antra, patikslina sprendimo atmesti pasiūlymą motyvus.
68
Dėl atsisakymo nurodyti vertinimo komisijos sudėtį reikia priminti, kad, pirma, Reglamentas Nr. 1049/2001 taikomas bet kokiai raštiška forma pateiktai paraiškai susipažinti su institucijų dokumentais ir, antra, šio reglamento 3 straipsnio a punkte dokumentas apibrėžiamas kaip „bet kuria forma (parašytas ant popieriaus, elektroninėje laikmenoje arba garso, vaizdo ar audiovizualiniame įraše) pateiktas turinys, susijęs su į institucijos atsakomybės sferą įeinančia politika, veikla ir sprendimais“. Taigi 2005 m. gruodžio 8 d. laiške ieškovės pateiktas prašymas nurodyti papildomą informaciją dėl vertinimo komisijos sudėties yra paraiška susipažinti su dokumentu Reglamento Nr. 1049/2001 3 straipsnio a punkto prasme.
69
Reglamento Nr. 1049/2001 6–8 straipsniuose ir 2001 m. gruodžio 5 d. Komisijos sprendimo 2001/937/EB, EAPB, Euratomas, iš dalies keičiančio jos darbo tvarkos taisykles (OL L 345, p. 94; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k.; 1 sk., 3 t., p. 408) priedo 2-4 straipsniuose įtvirtinta susipažinimo su Komisijos dokumentais procedūra yra iš dviejų etapų. Pirma, pareiškėjas turi pateikti Komisijai pirminę paraišką dėl galimybės susipažinti su dokumentais. Paprastai Komisija turi pateikti atsakymą į pirminę paraišką per 15 darbo dienų nuo minėtos paraiškos užregistravimo. Antra, visiško arba dalinio atsisakymo atveju pareiškėjas per 15 darbo dienų nuo pirminio Komisijos atsakymo gavimo gali pateikti kartotinę paraišką Komisijos generaliniam sekretoriui, į kurią jis paprastai turi atsakyti per 15 darbo dienų nuo minėtos paraiškos užregistravimo. Visiško arba dalinio atsisakymo atveju pareiškėjas turi teisę pradėti teisminį procesą prieš Komisiją arba paduoti skundą Europos ombudsmenui pagal, atitinkamai, EB 230 ir 195 straipsniuose įtvirtintas sąlygas.
70
Vadovaujantis teismų praktika, iš kartu taikomų Sprendimo 2001/937 priedo 3 ir 4 straipsnių bei Reglamento Nr. 1049/2004 8 straipsnio matyti, kad atsakymas į pirminę paraišką reiškia tik pirmąją poziciją šiuo klausimu, suinteresuotiesiems asmenims suteikiant galimybę Komisijos generalinio sekretoriaus paprašyti peržiūrėti šią poziciją (šiuo klausimu žr. 2006 m. liepos 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Franchet ir Byk prieš Komisiją, T-391/03 ir T-70/04, Rink. p. II-2023, 47 punktą ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo Internationaler Hilfsfonds prieš Komisiją, T-141/05, 56 ir 109 punktus).
71
Todėl tik Komisijos generalinio sekretoriaus priimta priemonė, kuri laikoma sprendimu ir visiškai pakeičia ankstesnę poziciją, gali sukelti teisinių pasekmių, galinčių daryti poveikį pareiškėjo interesams, ir todėl dėl jos gali būti pareikštas ieškinys dėl panaikinimo pagal EB 230 straipsnį (šiuo klausimu žr. 70 punkte minėtų sprendimų Franchet ir Byk prieš Komisiją 48 punktą ir Internationaler Hilfsfonds prieš Komisiją 57 ir 109 punktus).
72
Šioje byloje 2005 m. gruodžio 14 d. ieškovei nusiųstame laiške pateiktas atsakymas yra pirmoji Komisijos pozicija Reglamento Nr. 1049/2001 7 straipsnio 1 dalies prasme, kurioje ji pareiškė ketinanti atmesti ieškovės paraišką. Šis pirminis atsakymas suteikė ieškovei galimybę, laikantis nustatytų terminų, Komisijos generalinio sekretoriaus paprašyti peržiūrėti pirmąją poziciją, priimant galutinį sprendimą.
73
Tačiau gavusi pirminį atsakymą ieškovė nepateikė Komisijai kartotinės paraiškos. Kadangi ieškinį galima pareikšti tik dėl Generalinio sekretoriaus sprendimo, toks ieškinys dėl 2005 m. gruodžio 14 d. laiško iš esmės yra nepriimtinas.
74
Vis dėlto 2005 m. gruodžio 14 d. Komisijos laiškui būdingas formos trūkumas. Komisija neinformavo ieškovės apie jos teisę pateikti kartotinę paraišką, kaip ji įpareigota tai padaryti pagal Reglamento Nr. 1049/2001 7 straipsnio 1 dalį.
75
Dėl šio pažeidimo ieškinys dėl pirminės paraiškos panaikinimo išimties tvarka yra priimtinas. Kitaip Komisija galėtų išvengti Bendrijos teismo kontrolės, nesilaikydama jai nustatytų formalių reikalavimų. Tačiau iš teismo praktikos matyti, kad atsižvelgiant į tai, jog Europos bendrija yra teisinė bendrija, kurioje prižiūrima, ar jos institucijų priimti teisės aktai atitinka Sutartį, Bendrijos teisme pareikštiems ieškiniams taikomos procesinės nuostatos turi būti aiškinamos kiek įmanoma taip, kad šių nuostatų taikymas padėtų įgyvendinti tikslą užtikrinti veiksmingą iš Bendrijos teisės kylančių asmenų teisių teisminę gynybą (žr. 2008 m. liepos 17 d. Teisingumo Teismo sprendimo Athinaïki Techniki prieš Komisiją, C-521/06 P, Rink. p. I-5829, 45 punktą ir nurodytą teismų praktiką). Teisminės priežiūros reikalavimas yra bendrasis Bendrijos teisės principas, kylantis iš valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų ir įtvirtintas Romoje pasirašytos Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (EŽTK) 6 ir 13 straipsniuose ( Teisingumo teismo sprendimo Johnston, 222/84, Rink. p. 1651, 18 punktas; Teisingumo Teismo sprendimo Komisija prieš Austriją, C-424/99, Rink. p. I-9285, 45 punktas ir Teisingumo Teismo sprendimo Unión de Pequeños Agricultores prieš Tarybą, C-50/00 P, Rink. p. I-6677, 39 punktas). Teisė į veiksmingą teisinę gynybą taip pat buvo patvirtinta Nicoje paskelbtos Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (OL C 364, p. 1) 47 straipsnyje.
76
Be to, 2005 m. gruodžio 14 d. laiške tik patikslinami sprendimo atmesti pasiūlymą motyvai, pateikiant papildomą informaciją dėl kokybinio pasiūlymų vertinimo. Šiuo klausimu jis neturi jokio sprendžiamojo pobūdžio ir nėra aktas, kurį galima ginčyti, EB 230 straipsnio prasme.
77
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad reikalavimai dėl 2005 m. gruodžio 7 ir Komisijos laiškų yra nepriimtini, išskyrus dėl atsisakymo nurodyti vertinimo komisijos sudėtį.
78
Taigi šio ieškinio objektą reikia apriboti sprendimų sudaryti sutartį ir atmesti pasiūlymą panaikinimu ir 2005 m. gruodžio 14 d. laiške įtvirtintu Komisijos sprendimu atsisakyti nurodyti vertinimo komisijos sudėtį bei pripažinti nepriimtinais reikalavimus dėl tariamo implicitinio Komisijos sprendimo, kuriuo ji atsisakė atšaukti sprendimus sudaryti sutartį ir atmesti pasiūlymą, ir dėl dviejų ir Komisijos laiškų, išskyrus dėl atsisakymo nurodyti vertinimo komisijos sudėtį.
2. Dėl esmės
79
Grįsdama savo ieškinį dėl panaikinimo ieškovė pateikia septynis pagrindus, t. y. vienodo požiūrio principo pažeidimas, nes Komisija specifikacijose nenumatė priežiūros sutarčiai vykdyti ieškovės paskirtų darbuotojų darbo sutarčių perėmimo; 2003 m. gruodžio 19 d. įstatymo ir Direktyvos 2001/23, kurią jis įgyvendina, nuostatų pažeidimas; vienodo požiūrio principo pažeidimas, nes į bylą įstojusi šalis turėjo viešai neatskleistos informacijos; Komisijos sprendimo ir konkurencijos taisyklių pažeidimas; pareigos motyvuoti, skaidrumo principo ir teisės susipažinti su institucijų dokumentais pažeidimas; viešojo pirkimo ir specifikacijose įtvirtintų taisyklių pažeidimas, vertinant su pirmosios pagalbos ar ugniagesio savanorio pagrindų apmokymu susijusį kriterijų, ir akivaizdi vertinimo klaida bei skaidrumo principo ir teisės susipažinti su institucijų dokumentais pažeidimas.
80
Pirmiausia reikia pažymėti, kad visais ieškovės pagrindais, išskyrus septintąjį, kiek jie patenka į priimtinus ieškovės reikalavimus, siekiama sprendimų sudaryti sutartį ir atmesti pasiūlymą panaikinimo. Septintuoju pagrindu siekiama pagrįsti prašymą panaikinti 2005 m. gruodžio 14 d. Komisijos laišką.
81
Pirmosios instancijos teismo manymu, dėl pirmųjų šešių pagrindų, kuriais siekiama panaikinti sprendimus sudaryti sutartį ir atmesti pasiūlymą, pirmiausia reikėtų išnagrinėti sprendimo sudaryti sutartį teisėtumą.
82
Pirmuoju pagrindu daroma prielaida, kad jeigu 2003 m. gruodžio 19 d. įstatymas netaikytinas, Komisija, taikydama vienodo požiūrio principą, turėjo nurodyti naujam laimėtojui perimti visas ieškovės darbuotojų darbo sutartis. Taigi šis pagrindas papildo antrąjį pagrindą, todėl pirma reikia išnagrinėti antrąjį pagrindą.
a) Dėl antrojo pagrindo, susijusio su 2003 m. gruodžio 19 d. įstatymo, įgyvendinančio Direktyvą 2001/23, nuostatų pažeidimu
83
Šį pagrindą sudaro dvi dalys, paremtos, pirma, Group 4 Falck pasiūlymo neatitiktimi reikalavimams ir, antra, Komisijos specifikacijų neteisėtumu.
Dėl pirmos dalies, susijusios su Group 4 Falck pasiūlymo neatitiktimi reikalavimams
— Šalių argumentai
84
Ieškovė teigia, kad jei šioje byloje taikytinas 2003 m. gruodžio 19 d. įstatymas ir Direktyva 2001/23, kurią jis įgyvendina, Group 4 Falck pasiūlymas neatitinka reikalavimų, nes į jį nebuvo įtrauktas įsipareigojimas perimti Brink’s darbuotojų, paskirtų vykdyti su Komisija sudarytą priežiūros sutartį, darbo sutartis.
85
Ji nurodo, kad 2005 m. gruodžio 14 d. laiške ieškovei Group 4 Falck patvirtino ketinanti nesilaikyti įstatymo, nes Group 4 Falck šiame laiške paaiškino pirmumo tvarka galėsianti įdarbinti tik apie 40 ankstesnių Brink’s darbuotojų. Ji pažymi, kad Group 4 Falck perėmė 56 iš 173 darbuotojų, kuriuos Brink’s buvo skyrusi sutarčiai vykdyti.
86
Todėl ieškovė teigia, kad Group 4 Falck pažeidė Liuksemburgo teisės aktus ir jais įgyvendinamą Direktyvą 2001/23, neperimdama dalies ankstesnių darbuotojų ir neišsaugodama jų teisių. Taigi Komisijos atsisakymas atšaukti sprendimą sudaryti sutartį, nepaisant ieškovės jos žiniai pateiktų įrodymų, buvo neteisėtas.
87
Komisija ginčija ieškovės nurodyto įstatymo taikymą, nes šioje byloje neįvyko jos įmonės perdavimas. Papildomai ji nurodo, kad net jei būtų įvykęs perdavimas, ji apie tai negalėjo žinoti rengdama konkursą.
88
Group 4 Falck pritaria Komisijos pozicijai dėl 2003 m. gruodžio 19 d. įstatymo netaikymo. Ji taip pat nurodo, kad, atsižvelgiant į tai, jog didžiosios personalo dalies perėmimas yra esminė įmonės perdavimo įvykdymo sąlyga, o specifikacijose nebuvo įtvirtintas toks įpareigojimas, a priori Direktyva 2001/23 negalėjo būti taikoma.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
89
Direktyvos 2001/23 1 straipsnio 1 dalies a punkte, į Liuksemburgo teisę perkeltame ieškovės nurodyto 2003 m. gruodžio 19 d. įstatymo 1 straipsnyje, nustatyta, kad minėta direktyva „taikoma teisinio perdavimo arba susijungimo atveju perduodant įmonę, verslą arba įmonės ar verslo dalį kitam darbdaviui“.
90
To paties straipsnio 1 dalies b punkte nustatyta, kad „šioje direktyvoje nustatytas perdavimas yra perdavimas išlaikant ūkio subjekto tapatybę, t. y. išlaikant organizuotą išteklių grupę, kurios tikslas yra ūkinė veikla, nepriklausomai nuo to, ar ta veikla yra pagrindinė ar pagalbinė“.
91
Pagal Teisingumo Teismo praktiką lemiamas kriterijus nustatant perdavimo faktą Direktyvos 2001/23 prasme yra tai, ar nagrinėjamas subjektas išlaiko savo tapatybę, o tai matyti, be kita ko, iš to, ar jo veikla iš tikrųjų yra tęsiama arba atnaujinama (pagal analogiją žr. 1986 m. kovo 18 d. Teisingumo Teismo sprendimo Spijkers, 24/85, Rink. p. 1119, 11 ir 12 punktus ir Teisingumo Teismo sprendimo Süzen, C-13/95, Rink. p. I-1259, 10 punktą).
92
Vien tai, kad senosios ir naujosios sutarties šalies teikiama paslauga yra panaši, nesuteikia galimybės daryti išvadą, jog tarp atitinkamų įmonių įvyko ūkio subjekto perdavimas. Iš tiesų toks subjektas negali būti apibūdinamas remiantis tik jo vykdoma veikla. Jo tapatybę taip pat lemia kiti aspektai, kaip antai jį sudarantys darbuotojai, vadovai, jo darbo organizavimas, valdymo metodai ir, jei taikoma, jo turimos eksploatavimo priemonės (1998 m. gruodžio 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo Hidalgo ir kt., C-173/96 ir C-247/96, Rink. p. I-8237, 30 punktas).
93
Kadangi tokiame sektoriuje, kaip antai apsaugos paslaugos, kuris iš esmės yra grindžiamas darbo jėga, ilgą laiką vykdančių bendrą veiklą darbuotojų kolektyvas gali būti laikomas ūkio subjektu, toks subjektas gali išsaugoti savo tapatybę po perdavimo, kai naujas laimėtojas ne tik tęsia atitinkamą veiklą, bet ir perima didelę, skaičiaus ir kompetencijos požiūriu, darbuotojų dalį, kurią jo pirmtakas anksčiau paskyrė šiai užduočiai atlikti (92 punkte minėto sprendimo Hidalgo ir kt. 32 punktas).
94
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad šioje byloje tai, ar įvyko įmonės perdavimas iš seno naujam laimėtojui priklauso nuo to, ar naujasis laimėtojas perėmė didelę, skaičiaus ir kompetencijos požiūriu, darbuotojų dalį, kurią ieškovė buvo paskyrusi sutarčiai vykdyti. Todėl nei skelbdama konkursą, nei sprendimo sudaryti sutartį dieną Komisija negalėjo žinoti, ar buvo įvykdytos įmonės perdavimui pripažinti reikalingos faktinės sąlygos, kad būtų taikomas 2003 m. gruodžio 19 d. įstatymas, perkeliantis Direktyvą 2001/23.
95
Be to, ieškovės nurodytame 2005 m. gruodžio 14 d. laiške, kuriame Group 4 Falck išreiškė norą pirmumo tvarka įdarbinti papildomus 40 asmenų iš Brink’s darbuotojų, paskirtų vykdyti jos sudarytą sutartį, teišreiškia ketinimą. Šio ketinimo negalima prilyginti didelės, skaičiaus ir kompetencijos požiūriu, darbuotojų (kurių iš viso buvo 173), kuriuos Brink’s buvo paskyrusi ginčijamai sutarčiai vykdyti, dalies perėmimui, t. y. teismo praktikoje įtvirtintai įmonės perdavimo pripažinimo sąlygai (šiuo klausimu žr. 92 punkte minėto Sprendimo Hidalgo ir kt. 32 punktą).
96
Be to, šis ketinimas buvo išreikštas po Group 4 Falck pasiūlymo pateikimo ir sprendimo sudaryti sutartį. Tačiau, nagrinėjant ieškinį pagal EB 230 straipsnį, atitinkamo Bendrijos teisės akto teisėtumą reikia įvertinti remiantis priimant šį aktą egzistavusiomis faktinėmis ir teisinėmis aplinkybėmis (42 punkte minėto Sprendimo Prancūzija prieš Komisiją 7 punktas; 1998 m. birželio 25 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo British Airways ir kt. prieš Komisiją, T-371/94 ir T-394/94, Rink. p. II-2405, 81 punktas ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo Fleuren Compost prieš Komisiją, T-109/01, Rink. p. II-127, 50 punktas) ir atsižvelgiant į informaciją, kurią, priimdama sprendimą, galėjo turėti jį priėmusi institucija (šiuo klausimu žr. Teisingumo Teismo sprendimo Falck ir Acciaierie di Bolzano prieš Komisiją, C-74/00 P ir C-75/00 P, Rink. p. I-7869, 168 punktą). Todėl ieškovė Bendrijos teisme negali remtis faktinėmis aplinkybėmis, įvykusiomis vėliau nei buvo priimtas sprendimas sudaryti sutartį arba apie kurias Komisija negalėjo žinoti priimdama šį sprendimą. Ši išvada taikoma ir ieškovės tvirtinimui, kad Group 4 Falck perėmė 56 iš 173 darbuotojų, kuriuos ji buvo paskyrusi ginčijamai sutarčiai vykdyti.
97
Todėl reikia pripažinti, kad įmonės perdavimui pripažinti būtinos sąlygos nebuvo įvykdytos nei 2005 m. spalio 12 d.Group 4 Falck pateikiant pasiūlymą, nei priimant sprendimą sudaryti sutartį.
98
Be to, nereikia nagrinėti ieškovės kaltinimo, jog Komisija neteisėtai neatšaukė sprendimo sudaryti sutartį, atsižvelgiant į tai, kad nebuvo neigiamo implicitinio sprendimo, ir į ieškovės reikalavimų, susijusių su 2005 m. gruodžio 7 ir Komisijos laiškų, išskyrus dėl atsisakymo nurodyti vertinimo komisijos sudėtį, nepriimtinumą.
99
Todėl reikia pripažinti, kad ieškovės argumentui negalima pritarti.
100
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad šią dalį reikia atmesti.
Dėl antros dalies, susijusios su Komisijos specifikacijų neteisėtumu
— Šalių argumentai
101
Ieškovė kaltina Komisiją dalyviams pateiktose specifikacijose nenurodžius jos darbuotojų sąrašo ir jų sutarčių sąlygų. Be šio sąrašo nebuvo įmanoma tikėtis, kad viename iš kitų dalyvių pateiktų pasiūlymų būtų numatytas minėtų darbuotojų perėmimas.
102
Komisija teigia, kad net darant prielaidą, jog būtų įrodytas įmonės perdavimas, nebūtų galima pripažinti, jog perkančioji organizacija privalėjo specifikacijose įpareigoti perimti darbo sutartis.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
103
Vadovaujantis gero administravimo ir sąžiningo Bendrijos institucijų ir valstybių narių bendradarbiavimo principais, institucijos privalo užtikrinti, kad konkurso sąlygos neskatintų galimų konkurso dalyvių pažeisti jų veiklai taikomus nacionalinius teisės aktus (šiuo klausimu žr. 2000 m. liepos 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo AICS prieš Parlamentą, T-139/99, Rink. p. II-2849, 41 punktą).
104
Šioje byloje Brink’s darbuotojų sąrašo nepateikimo specifikacijose negalima laikyti skatinimu viešojo pirkimo dalyvius ar perkančiąją organizaciją pažeisti nacionalinius teisės aktus, susijusius su darbuotojų teisėmis įmonės perdavimo atveju. Specifikacijose Komisija nenustatė sąlygų, dėl kurių būtų neišvengiamai pažeistas 2003 m. gruodžio 19 d. įstatymas, užkirsdama kelią bet kokiam darbo sutarčių perėmimui įmonės perdavimo atveju. Vien su personalu susijusios specifikacijų sąlygos, t. y. minimalios vienerių, trejų arba penkerių metų profesinės patirties reikalavimas, nelygu užimamos pareigos, ir reikalavimas, kad mažiausiai 10% apsaugos darbuotojų turėtų pirmosios pagalbos ir (arba) ugniagesio savanorio apmokymą, nekliudė laikytis iš įstatymo galbūt kylančios pareigos perimti Brink’s paskirtų vykdyti priežiūros sutartį darbuotojų darbo sutartis.
105
Be to, specifikacijose aiškiai nustatyta, kad laimėtojas sutarties pasirašymo metu turi laikytis Liuksemburge galiojančių teisės aktų, taip skatinant viešojo pirkimo dalyvius užtikrinti, jog jie laikosi galiojančių nacionalinių teisės aktų.
106
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad ieškovės kaltinimą dėl jos darbuotojų sąrašo nepateikimo specifikacijose reikia atmesti.
b) Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su viešiesiems pirkimams taikomo vienodo požiūrio principo pažeidimu
Šalių argumentai
107
Ieškovės teigimu, dėl Komisijos nustatyto minimalaus vienerių metų darbo stažo ji atsidūrė nepalankioje padėtyje, nes, įgyvendindama sutartį nuo aštuntojo dešimtmečio ji įdarbino daug darbuotojų, kurių stažas viršija vienerius metus, ir tai lemia neabejotiną atlyginimų mokėjimo naštą, kurios kiti dalyviai neturėjo įtraukti į savo pasiūlymus. Jei naujas laimėtojas neprivalėjo perimti visų paskirtų vykdyti ginčijamą sutartį Brink’s darbuotojų darbo sutarčių, išlaikant jų teises, Komisija turėjo nustatyti tokią pareigą, kad būtų išvengta vienodo požiūrio principo pažeidimo.
108
Ieškovė teigia, kad pareiga perimti darbo sutartis nebūtų užkirtusi kelio kitiems dalyviams pasiūlyti žemesnes kainas, optimizuojant kitus jų pasiūlymų aspektus.
109
Komisija nurodo, kad darbuotojų minimalios vienerių metų profesinės patirties sąlyga yra pagrįsta ir pritaikyta jos patalpų priežiūros uždavinių ypatumams bei prisidedanti prie kaip galima didesnio rinkos atvėrimo konkurencijai.
110
Ji taip pat nurodo, kad ilgesnės profesinės patirties reikalavimas, siekiant atsižvelgti į su atlyginimais susijusią Brink’s naštą, prilygtų kitų dalyvių diskriminacijai.
111
Be to, Komisija teigia nebuvusi įgaliota įpareigoti perimti darbo sutartis pagal Liuksemburgo teisę.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
112
Pagal Finansinio reglamento 89 straipsnio 1 dalį visi viešieji pirkimai, visiškai ar iš dalies finansuojami iš biudžeto, rengiami laikantis skaidrumo, proporcingumo, vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principų.
113
Todėl pagal nusistovėjusią teismų praktiką perkančioji organizacija kiekviename konkurso procedūros etape privalo laikytis vienodo požiūrio į viešojo pirkimo dalyvius principo ir taip užtikrinti vienodas galimybes visiems dalyviams (2004 m. balandžio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija prieš CAS Succhi di Frutta, C-496/99 P, Rink. p. I-3801, 108 punktas; Pirmosios instancijos teismo sprendimo Embassy Limousines & Services prieš Parlamentą, T-203/96, Rink. p. II-4239, 85 punktas ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją, T-250/05, 45 punktas).
114
Pagal vienodo požiūrio į viešojo pirkimo dalyvius principą, kurio tikslas – skatinti sveiką ir veiksmingą konkurenciją tarp viešajame pirkime dalyvaujančių įmonių, visi dalyviai turi turėti vienodas galimybes rengdami savo pasiūlymų sąlygas, o tai reiškia, kad visų konkurentų pasiūlymams turi būti taikomos vienodos sąlygos (žr. 2008 m. kovo 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo European Network prieš Komisiją, T-332/03, 125 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
115
Dėl skaidrumo principo, kuris kyla iš vienodo požiūrio principo, reikia priminti, jog jo pagrindinis tikslas yra užtikrinti, kad iš perkančiosios organizacijos pusės nebūtų favoritizmo ir savavališkumo rizikos. Jis reiškia, kad skelbime apie pirkimą arba specifikacijose turi būti aiškiai, tiksliai ir nedviprasmiškai suformuluotos visos sutarties sudarymo procedūros sąlygos ir taisyklės (113 punkte minėto Sprendimo Komisija prieš CAS Succhi di Frutta 111 punktas).
116
Įgyvendinimo taisyklių 131 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje taip pat nurodyta, kad „techninės specifikacijos turi užtikrinti vienodas galimybes kandidatams ir pasiūlymų pateikėjams ir nesudaryti nepateisinamų kliūčių konkurencija pagrįstam konkursui“.
117
Šioje byloje ieškovė teigia, kad konkurse nebuvo galima užtikrinti vienodo požiūrio į viešojo pirkimo dalyvius, nes specifikacijose buvo įtvirtinta darbuotojų minimalios vienerių metų profesinės patirties sąlyga.
118
Reikia konstatuoti, kad specifikacijų 21 punkte nurodyta darbuotojų minimalios vienerių metų profesinės patirties apsaugos srityje sąlyga vienodai taikoma visiems viešojo pirkimo dalyviams.
119
Be to, ši sąlyga nurodyta aiškiai, tiksliai ir nedviprasmiškai.
120
Be to, minimalios vienerių metų profesinės patirties reikalavimas neatrodo netinkamas, atsižvelgiant į priežiūros užduotis, kurias reikia atlikti vykdant sutartį. Reikia pastebėti, kad už objektą atsakingo asmens ir komandos vadovo pareigoms specifikacijose reikalaujama turėti minimalią penkerių metų profesinę patirtį apsaugos srityje, iš kurių dvejus metus dirbant apsaugos komandoje, ir minimalią trejų metų profesinę patirtį saugumo dispečeriams. Taigi specifikacijų nuostatos dėl darbuotojų profesinės patirties atspindi perkančiosios organizacijos ketinimus priderinti profesinės patirties reikalavimus prie užimamų pareigų ypatumų.
121
Pridurtina, jog ieškovė neginčija, kad minimalios vienerių metų profesinės patirties reikalavimas atitinka užduočių, kurias reikės vykdyti, ypatumus.
122
Bet kuriuo atveju, nustatydama ilgesnį nei vienerių metų profesinės patirties reikalavimą, Komisija, kaip ji pati pažymi, būtų prisidėjusi prie galimų dalyvių skaičiaus sumažinimo ir taip suvaržiusi veiksmingos konkurencijos vystymąsi, nors to nepateisina užduoties poreikiai. Tokia sąlyga būtų nepateisinama kliūtis konkurencija pagrįstam konkursui Įgyvendinimo taisyklių 131 straipsnio prasme.
123
Taip pat reikia pažymėti, kad Direktyvos 2001/23, į Liuksemburgo teisę perkeltos 2003 m. gruodžio 19 d. įstatymu, taikymo sritis yra apibrėžta. Kadangi nėra įvykdytos įmonės perdavimo sąlygos (žr. 89–97 punktus), Komisija neprivalo įpareigoti perimti darbo sutartis. Iš tiesų Komisija neturi įgaliojimų įpareigoti bendrovę perduoti darbo sutartis arba įdarbinti asmenis, kurių ji nepasirinko.
124
Todėl reikia konstatuoti, kad, vadovaujantis vienodo požiūrio į viešojo pirkimo dalyvius principu, Komisija neprivalėjo nustatyti ilgesnės nei vienerių metų profesinės patirties reikalavimo arba įpareigoti perimti darbuotojus, kuriuos Brink’s buvo paskyrusi vykdyti sutartį. Taigi šį pagrindą reikia atmesti.
c) Dėl trečiojo pagrindo, susijusio su viešiesiems pirkimams taikomo vienodo požiūrio principo pažeidimu, nes pateikdama savo pasiūlymą Group 4 Falck turėjo viešai neatskleistos informacijos
Šalių argumentai
125
Ieškovė teigia, kad Group 4 Falck turėjo viešai neatskleistos informacijos, kuri galėjo jai padėti ir suteikti pranašumą rengiant pasiūlymą. Dėl to buvo pažeistas vienodo požiūrio ir visų pirma vienodo požiūrio į viešojo pirkimo dalyvius principas.
126
Šią esminę informaciją savo ankstesnei patronuojančiai bendrovei perdavė Securicor Luxembourg – tapusi Brink’s – savo ankstesnei patronuojančiai bendrovei Group 4 Falck A/S ir Securicor susijungimo metu, siekdama atsakyti į po pranešimo apie koncentraciją Komisijos pateiktus papildomos informacijos prašymus. Visų pirma tai susiję su apyvarta pagal klientus ir veiklos rūšis, duomenimis apie sutartis, klientų sąrašais, informacija apie kontaktinius asmenis bei kainų, kaštų, maržų ir pelno analizėmis. Net darant prielaidą, kad Komisija galėjo teisėtai nepaisyti šios faktinės aplinkybės priimdama sprendimą sudaryti sutartį, ji turėjo atšaukti šį sprendimą, kai ieškovė jai apie tai pranešė 2005 m. gruodžio 5 d. laiške.
127
Ieškovė pabrėžia, kad 2004 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendime numatytas izoliavimo mechanizmas („ring fencing“), kuriuo siekiama užtikrinti, jog Group 4 Falck negalėtų gauti ir naudotis su perduotu turtu susijusiomis komercinėmis paslaptimis, praktine patirtimi, verslo informacija ar bet kokia kita konfidencialia informacija, buvo pradėtas įgyvendinti tik nuo šio sprendimo priėmimo datos.
128
Komisija teigia, kad vienodo požiūrio į viešojo pirkimo dalyvius principas nėra pažeidžiamas tik dėl to, kad vieni dalyviai turi tam tikros informacijos, net viešai neatskleistos, kurios neturi kiti. Ji nurodo neprivalanti kiekvienu atveju tikrinti, ar dalyvių turima informacija yra konfidenciali.
129
Komisija nurodo neturėjusi jokios priežasties manyti, kad sprendimo sudaryti sutartį priėmimo momentu laimėtojas turėjo tokios informacijos, kai nuo 2004 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendimo buvo taikomas izoliavimo mechanizmas. Jos manymu, ieškovė neįrodė, kad Group 4 Falck pasinaudojo viešai neatskleista informacija.
130
Į bylą įstojusi šalis nurodo niekada negavusi informacijos apie ieškovę arba ginčijamą viešąjį pirkimą iš savo patronuojančios bendrovės Group 4 Falck A/S arba po dviejų grupių susijungimo sukurtos bendrovės Group 4 Securicor plc, nei prieš, nei po susijungimo. Ji pažymi, kad bet kuriuo atveju informacija, kuri, ieškovės teigimu, buvo perduota, yra per daug bendro pobūdžio, jog galėtų būti naudinga teikiant šį pasiūlymą, nes jame nebuvo pateikti esminiai duomenys, kaip antai kaštų išskaidymas (atlyginimai, neatvykimo į darbą procentas, valdymo ir mokymo išlaidos) ir pelno marža atitinkamoje rinkoje. Be to, ši informacija buvo pasenusi ir nebenaudinga, atsižvelgiant į ieškovės įsijungimą į Brink’s Inc. grupę ir didelius šio ir ankstesnio konkurso skirtumus (darbuotojų kategorijų ir jiems skirtų užduočių pakeitimas, naujos pareigos dėl mokymo ir sustiprinti apribojimai įrangai).
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
131
Reikia nustatyti, ar Group 4 Falck turėjo konfidencialios informacijos, dėl kurios ji galėjo įgyti lemiamą pranašumą ruošdama savo pasiūlymą. Tam reikia įrodyti, kad, pirma, pranešimo apie koncentraciją metu ieškovė perdavė esminę tokio pobūdžio informaciją ir, antra, vėliau šią informaciją patronuojanti bendrovė perdavė Group 4 Falck ir ši ją panaudojo ruošdama savo pasiūlymą.
132
Ieškovė teigia perdavusi esminę informaciją ankstesnei savo patronuojančiai bendrovei Securicor, kuria pasinaudojo Group 4 Falck. Ieškinio priede ji pateikė 2004 m. kovo 5 d. ir Securicor adresuotas elektronines žinutes, kuriose pirmiausia yra informacija apie Liuksemburgo apsaugos paslaugų rinką, dešimties didžiausių ieškovės sutarčių (pirmoji iš kurių yra Komisijos patalpų apsaugos sutartis) apyvartos ir jos apsaugos veiklos tiesioginių ir netiesioginių kaštų struktūra. Šioje perduotoje informacijoje pateikiami ir socialiniai duomenys, kaip antai konstatuotas vidutinis nedarbingumo dėl ligos procentas arba viršvalandžių dydis bei ieškovės apsaugos veiklos maržos dydis.
133
Ši informacija, susijusi su visa ieškovės vykdoma apsaugos veikla, o ne su ginčijamu viešuoju pirkimu, negalėjo suteikti laimėtojui lemiamo pranašumo, nes pagal ją nebuvo galima tiksliai apskaičiuoti ieškovės pasiūlymo kainos.
134
Ieškovė taip pat nepateikia jokių įrodymų, patvirtinančių jos teiginį, kad informaciją Group 4 Falck perdavė jos patronuojanti bendrovė ir Group 4 Falck ja pasinaudojo ruošdama savo pasiūlymą, pažeisdama pagal 2004 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendimą Group 4 Falck darbuotojų pasirašytas konfidencialumo deklaracijas.
135
Taip pat reikia pažymėti, kad ieškovė ir į bylą įstojusi šalis nebuvo vienintelės viešajame pirkime dalyvavusios įmonės. Net darant prielaidą, kad laimėtojas turėjo minėtą informaciją, jam būtų rizikinga parengti savo pasiūlymą vadovaujantis išimtinai ieškovės, kuri buvo tik viena iš šešių dalyvių, pasiūlymu ir remtis 2004 m. duomenimis, kurie buvo senesni nei grupės Brink’s įvykdytas Securicor Luxembourg, tapusios Brink’s, perėmimas, kuri nuo to laiko galėjo įgyvendinti reikšmingus pakeitimus įmonės valdyme.
136
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad ieškovė neįrodė nei pranešimo apie koncentraciją metu perdavusi konfidencialią informaciją, kuri galėjo būti naudinga Group 4 Falck ruošiant jos pasiūlymą, nei kad šią informaciją Group 4 Falck perdavė jos patronuojanti bendrovė ir laimėtoja ja pasinaudojo šiame konkurse.
137
Taigi šį pagrindą reikia atmesti.
d) Dėl ketvirtojo pagrindo, susijusio su 2004 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendimo pažeidimu
Šalių argumentai
138
Šiuo pagrindu ieškovė nurodo, kad sprendimas sudaryti sutartį yra neteisėtas, nes pažeidė 2004 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendimą.
139
2004 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendimu suteiktas leidimas susijungti Group 4 Falck A/S ir Securicor su sąlyga, kad bus perduotas tam tikras turtas, įskaitant Brink’s grupei perduotą Securicor Luxembourg. Ieškovės teigimu, ginčijamos sutarties, kuri anksčiau buvo sudaryta su Brink’s, sudarymas su Group 4 Falck suteikia galimybę Securicor atgauti dalį susijungimo metu perduotų rinkų ir turto. Be to, šis atgavimas tapo įmanomas dėl pranešimo apie koncentraciją metu Group 4 Securicor gautos konfidencialios informacijos.
140
Komisija ginčija, kad buvo pažeistas jos 2004 m. gegužės 28 d. sprendimas ir ypač Group 4 Falck A/S ir Securicor įsipareigojimai, prisiimti siekiant gauti sprendimą dėl koncentracijos suderinamumo su bendrąja rinka.
141
Komisija pažymi, kad nebuvo pažeistas šio sprendimo 10 įsipareigojimas, pagal kurį Group 4 Falck Securicor turėjo 6 mėnesius nuo perdavimo aktyviai nesiekti perduotų įmonių klientų. Iš tiesų Group 4 Falck pasiūlymas buvo pateiktas 2005 m. spalio 12 d., t. y. vėliau nei šešių mėnesių po perdavimo, kuris įvyko, terminas.
142
Pagal 2004 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendime įtvirtintą 9 įsipareigojimą Group 4 Falck taip pat turėjo neįgyti ir nenaudoti su ieškove susijusios konfidencialios informacijos. Tačiau, Komisijos teigimu, Group 4 Falck negalėjo pažeisti šio įsipareigojimo, atsižvelgiant į nuo koncentracijos įvykdymo taikytą izoliavimo mechanizmą, kaip tai patvirtina už prisiimtų įsipareigojimų laikymosi priežiūrą atsakingo asmens ataskaita. Komisija teigia, kad ieškovė nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių, jog buvo pažeisti prisiimti įsipareigojimai.
143
Ieškovė dublike patikslina, kad izoliavimo mechanizmas buvo pradėtas įgyvendinti tik po 2004 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendimo priėmimo ir apima tik nuo to laiko gautą informaciją, o su ginčijamu viešuoju pirkimu susijusi konfidenciali informacija buvo perduota anksčiau.
144
Ji taip pat papildo, kad jei būtų laikytasi išankstiniame informaciniame pranešime numatyto grafiko, Group 4 Falck nebūtų galėjusi dalyvauti konkurse, atsižvelgiant į 10 įsipareigojime įtvirtintą šešių mėnesių terminą.
145
Komisija pažymi, kad išankstiniame informaciniame pranešime nurodyta skelbimo apie pirkimą paskelbimo data buvo tik orientacinio pobūdžio prognozė. Ji paaiškina, kad konkurso rengimas užtruko ilgiau nei buvo numatyta, nes jis buvo susijęs su įvairiomis Bendrijos įstaigomis.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
146
Reikia atmesti ieškovės argumentą, kad dėl ginčijamos sutarties sudarymo su Group 4 Falck po susijungimo susiformavusi grupė galėjo atgauti dalį perduotų rinkų, taigi ir turto. 2004 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendime įtvirtinto reikalavimo perduoti Liuksemburgo apsaugos paslaugų rinkoje Securicor turėtą turtą tikslas buvo užkirsti kelią tam, kad koncentracija sukurtų dominuojančią padėtį rinkoje. Šio perdavimo tikslas nebuvo uždrausti po susijungimo susiformavusiai grupei atgauti anksčiau turėtas atitinkamos rinkos dalis, jei toks jos anksčiau turėtų rinkos dalių atgavimas būtų laisvos konkurencijos rezultatas, kaip yra šioje byloje. Ieškovės taikomas Komisijos sprendime įtvirtinto reikalavimo perduoti turtą aiškinimas suvaržytų laisvą konkurenciją, galutinai įšaldydamas po susijungimo susiformavusios grupės turimą atitinkamos rinkos dalį.
147
Dėl 9 įsipareigojimo, susijusio su draudimo įgyti ir naudoti konfidencialią informaciją, reikia pažymėti, kad ieškovė nenurodė jokių faktinių aplinkybių ir nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių jos teiginį, jog šis įsipareigojimas buvo pažeistas.
148
Taip pat nebuvo pažeistas ir 2004 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendimo 10 įsipareigojimas, kuriuo šešis mėnesius nuo perdavimo, t. y. iki, Group 4 Falck buvo draudžiama aktyviai siekti ankstesnių klientų (įskaitant Komisiją). Konkurso atveju aktyviu siekimu galima pripažinti tik formalų pasiūlymo pateikimą. Tačiau Group 4 Falck pasiūlymas buvo pateiktas, t. y. terminui pasibaigus. Šiomis aplinkybėmis aktyviu siekimu negalima laikyti nei Group 4 Falck pateikto prašymo informuoti, kada bus pateiktos specifikacijos, nei pateikto prašymo pateikti konkurso specifikacijas.
149
Taip pat reikia atmesti ieškovės argumentą dėl konkurso datos ir išankstiniame informaciniame skelbime nurodytos datos nesutapimo. Iš tiesų šiame pranešime nurodyta data yra tik prognozė, kuri nėra privaloma perkančiajai organizacijai.
150
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad šį pagrindą reikia atmesti.
e) Dėl penktojo pagrindo, susijusio su pareigos motyvuoti, skaidrumo principo ir teisės susipažinti su institucijų dokumentais pažeidimu
Šalių argumentai
151
Ieškovės teigimu, Komisija pažeidė EB 253 straipsnyje, 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvos 92/50/EEB dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 209, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 322) 12 straipsnio 1 dalyje, Finansinio reglamento 100 straipsnio 2 dalyje ir Įgyvendinimo taisyklių 149 straipsnio 3 dalyje įtvirtintą pareigą motyvuoti.
152
Ieškovė nurodo, kad tik Group 4 Falck ir jai atitinkamai skirtų balų pagal kiekvieną vertinimo kriterijų pateikimas, nenurodant vertinimo metodikos ir neapibūdinant jos taikymo praktikoje, prilygsta nepakankamam motyvavimui. Ieškovė primena, kad 2005 m. gruodžio 8 d. laiške ji aiškiai nurodė Komisijai mananti, jog jos pateikti motyvai yra nepakankami.
153
Ieškovės manymu, 2005 m. gruodžio 14 d. Komisijos laiške pateiktas atsakymas, kuriame ieškovei paprasčiausiai nurodyta, kad Group 4 Falck pateikė pakankamai patvirtinančių dokumentų, yra netinkamas institucijai, įpareigotai laikytis skaidrumo pareigos.
154
Be to, ieškovė teigia, kad jai neperduodama Group 4 Falck pateiktų dokumentų, kuriais ši patvirtino specifikacijose nurodytą informaciją, Komisija pažeidė teisę susipažinti su institucijų dokumentais. Be to, atsisakymas nebuvo pagrįstas jokiais teisėtais motyvais. Ieškovė nurodo, kad Komisija galėjo jai pateikti dokumentų redakcijas be identifikuojančių požymių.
155
Komisija nurodo pakankamai motyvavusi sprendimus sudaryti sutartį ir atmesti pasiūlymą, atsižvelgdama į teismų praktiką, susijusią su pareigos motyvuoti aktus viešųjų pirkimų srityje apimtimi.
156
Ji taip pat pažymi, kad pateikė pakankamai motyvų ir neprivalėjo perduoti Group 4 Falck kartu su pasiūlymu pateiktų dokumentų.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
157
Pirmiausia reikia pažymėti, kad, atsakydama į Pirmosios instancijos teismo raštu pateiktą klausimą, ieškovė patvirtino, jog, nepaisant pavadinimo, šis pagrindas remiasi tik pareigos motyvuoti pažeidimu.
158
Iš nusistovėjusios teismų praktikos matyti, kad EB 253 straipsniu reikalaujamas motyvavimas turi atitikti ginčijamo akto pobūdį bei aiškiai ir nedviprasmiškai atskleisti aktą priėmusios institucijos argumentus, kad suinteresuotieji asmenys galėtų sužinoti priimtos priemonės pagrindimą, o kompetentingas teismas – vykdyti jos kontrolę (1998 m. balandžio 2 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija prieš Sytraval ir Brink’s France, C-367/95 P, Rink. p. I-1719, 63 punktas; Pirmosios instancijos teismo sprendimo Koyo Seiko prieš Tarybą, T-166/94, Rink. p. II-2129, 103 punktas ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo Adia Interim prieš Komisiją, T-19/95, Rink. p. II-321, 32 punktas).
159
Atvirkščiai nei teigia ieškovė, Komisijai tenkanti pareiga motyvuoti sprendimą atmesti jos pasiūlymą šioje byloje kyla ne iš Direktyvos 92/50. Kaip buvo priminta 1-3 punktuose, šioje byloje taikytinos nuostatos yra Finansinis reglamentas bei Įgyvendinimo taisyklės ir konkrečiai – Finansinio reglamento 100 straipsnio 2 dalis ir Įgyvendinimo taisyklių 149 straipsnis, kuriuose reglamentuojama viešųjų pirkimų sutarties sudarymo procedūros metu kompetentingai institucijai tenkanti pareiga motyvuoti.
160
Tačiau iš minėtų nuostatų ir nusistovėjusios teismų praktikos matyti, kad perkančioji organizacija įvykdo savo pareigą motyvuoti, jei ji, pirma, nedelsdama informuoja atmestus viešojo pirkimo dalyvius apie priežastis, dėl kurių jų pasiūlymai buvo atmesti, ir, vėliau, priimtinus pasiūlymus pateikusiems dalyviams, kurie to aiškiai prašė, per 15 dienų nuo prašymo raštu gavimo praneša laimėjusio pasiūlymo charakteristikas ir santykinius pranašumus bei laimėtojo pavadinimą (2008 m. rugsėjo 10 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją, T-465/04, nepaskelbta Rinkinyje, 47 punktas ir nurodyta teismų praktika).
161
Toks veikimo būdas atitinka EB 253 straipsnyje įtvirtintos pareigos motyvuoti tikslą.
162
Todėl, siekiant nustatyti, ar šioje byloje Komisija laikėsi pareigos motyvuoti, reikia išnagrinėti sprendimus sudaryti sutartį ir atmesti pasiūlymą bei 2005 m. gruodžio 5, 7 ir 14 d. Komisijos laiškus, nusiųstus atsakant į 2005 m. gruodžio 1, 5 ir 8 d. ieškovės aiškiai išreikštus prašymus suteikti papildomos informacijos dėl sprendimų sudaryti sutartį ir atmesti pasiūlymą.
163
Vadovaudamasi Finansinio reglamento 100 straipsnio 2 dalimi, sprendime atmesti pasiūlymą Komisija pateikė motyvus, dėl kurių buvo atmestas ieškovės pasiūlymas, t. y., kad minėtas pasiūlymas nesurinko daugiausia balų atliekant galutinį vertinimą. Ji taip pat informavo ieškovę apie galimybę prašyti suteikti papildomos informacijos apie jos pasiūlymo atmetimo motyvus ir, atsižvelgiant į tai, kad jos pasiūlymas buvo priimtinas, apie laimėjusio pasiūlymo charakteristikas ir santykinius pranašumus bei laimėtojo pavadinimą.
164
Dėl 2005 m. gruodžio 5, 7 ir 14 d. laiškų reikia iš karto pažymėti, kad į 2005 m. gruodžio 1, 5 ir 8 d. ieškovės prašymus raštu Komisija atsakė laikydamasi maksimalaus Įgyvendinimo taisyklių 149 straipsnio 3 dalyje numatyto 15 kalendorinių dienų nuo prašymų gavimo dienos termino.
165
2005 m. gruodžio 5 d. laiške buvo nurodyta:
„<…>
Specifikacijose numatyta sudaryti sutartį su ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą pateikusiu dalyviu pagal jose nurodytą metodiką.
Konkurso laimėtoja <…> yra bendrovė:
[Group 4 Falck]
<…>
Jūsų pasiūlymo įvertinimo palyginimas su laimėtojo pasiūlymo įvertinimu pateikiamas lentelėje:
Group Falck 4
[Brink’s]
Kokybinis vertinimas
30/30
30/30
Finansinis vertinimas
70/70
68_67/70
Galutinis vertinimas
100/100
98_67/100
VIETA
1
2
<…>“
166
2005 m. gruodžio 14 d. laiške, kuriame pateikiama daug informacijos, atsakant į ieškovės prašymus patikslinti, be kita ko, nurodyta:
„<…>
Papildydami ankstesnį laišką, pateikiame papildomos informacijos dėl kokybinio pasiūlymų vertinimo:
Kokybinis vertinimas
Group 4 Falck
[Brink’s]
26 kriterijus: Organizacinė struktūra, sukurta užtikrinti sutartyje numatytų įsipareigojimų vykdymą
10/10
10/10
27 kriterijus: Sukurta organizacinė struktūra: laikas, reikalingas įgyvendinti efektyvius sprendimus įvairiems renginiams ar nenumatytiems įvykiams arba bet kokius apsaugos struktūros pakeitimus
10/10
10/10
28 kriterijus: Pirmosios pagalbos ar ugniagesio savanorio pagrindų apmokymas
10/10
10/10
IŠ VISO
30/30
30/30
Dėl 26 ir 27 kriterijų Brink’s ir Group 4 Falck pateikti apibūdinimai pripažinti labai išsamiais ir labai patenkinamais. Todėl jiems skirtas daugiausia balų, vadovaujantis specifikacijose nurodyta metodika.
Dėl 28 kriterijaus Group 4 Falck pateikė pakankamai patvirtinančių dokumentų, kad pagal šį kriterijų jai būtų galima skirti 10 balų.
Dėl Jūsų konkurento pasiūlymo konfidencialumo negalime pateikti detalesnės informacijos.
<…>“
167
Reikia konstatuoti, kad laiškuose nurodydama laimėtojo pavadinimą ir laimėjusio pasiūlymo charakteristikas bei santykinius pranašumus, palyginti su ieškovės pasiūlymu, atsižvelgdama į specifikacijose nurodytus vertinimo kriterijus Komisija pakankamai teisiškai motyvavo sprendimą atmesti ieškovės pasiūlymą.
168
Pirma, pateiktos lentelės suteikė galimybę ieškovei tiesiogiai už kiekvieną kriterijų jai skirtus balus palyginti su laimėtojo, nes Komisija ne tik nurodė bendras abiejų atitinkamų pasiūlymų surinktų balų sumas. Konkrečiai kalbant, pirmoji lentelė suteikė galimybę ieškovei iš karto nustatyti tikslias priežastis, dėl kurių jos pasiūlymas nebuvo pasirinktas, t. y. atliekant finansinį vertinimą gauta mažiau balų nei Group 4 Falck (šiuo klausimu žr. 2002 m. vasario 26 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Esedra prieš Komisiją, T-169/00, Rink. p. II-609, 191–193 punktus; Pirmosios instancijos teismo sprendimo Strabag Benelux prieš Tarybą, T-183/00, Rink. p. II-135, 57 punktą ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo Renco prieš Tarybą, T-4/01, Rink. p. II-171, 95 punktą).
169
Antra, 2005 m. gruodžio 14 d. laiške taip pat nurodyta, kad nė pagal vieną iš trijų specifikacijose nurodytų kriterijų ieškovės pasiūlymas neužėmė aukštesnės vietos nei laimėtojas. Be to, šiame laiške pateiktuose bendro pobūdžio komentaruose balai papildomi informacija, išaiškinančia priežastis, dėl kurių Komisija skyrė daugiausia balų abiems atitinkamiems pasiūlymams.
170
Galiausiai ieškovė negali pagrįstai teigti, kad Komisija jos neinformavo apie vertinimo metodiką pagal kiekvieną kriterijų ir jos taikymą praktikoje.
171
Iš tiesų, kaip viena iš konkurso specifikacijų gavėjų, Brink’s buvo išsamiai informuota apie Komisijos taikomą vertinimo metodiką dar prieš Komisijai priimant sprendimą sudaryti ginčijamą sutartį su į bylą įstojusia šalimi. 2005 m. gruodžio 14 d. Komisijos laiške buvo pateikti ieškovės prašyti paaiškinimai dėl jos taikymo.
172
Dėl specifikacijų 26 ir 27 punktuose pateiktų kriterijų šiame laiške buvo apibūdinta taikyta vertinimo metodika, be kita ko pažymint, kad buvo pateiktas labai patenkinamas organizacinės struktūros, sukurtos siekiant, pirma, užtikrinti tinkamą įsipareigojimų vykdymą įvairiose vietose ir, antra, sumažinti laiką, reikalingą įgyvendinti efektyvius sprendimus įvairiems renginiams ar nenumatytiems įvykiams arba bet kokius apsaugos struktūros pakeitimus, apibūdinimas, ir todėl už abu kriterijus buvo skirta daugiausia, t. y. po 10, balų. 2005 m. gruodžio 14 d. laiške Komisija išaiškino, kaip ji taikė šią metodiką, nurodydama ieškovei, kad dėl šių dviejų kriterijų pateikti Brink’s ir Group 4 Falck apibūdinimai buvo pripažinti labai patenkinamais ir todėl, vadovaujantis specifikacijose nurodyta metodika, jiems buvo skirta daugiausia balų.
173
Dėl specifikacijų 28 punkte nurodyto kriterijaus 2005 m. gruodžio 14 d. Komisijos laiške apibrėžiama taikyta vertinimo metodika, nurodant, kad pasiūlymui, kuriame buvo nurodytas didžiausias pirmosios pagalbos ar ugniagesio savanorio pagrindų apmokymą turinčių darbuotojų procentas, numatyta skirti daugiausia balų, kitiems pasiūlymams skiriant mažiau balų, proporcingai jų skirtumui nuo didžiausio rodiklio. Taigi didžiausio balų skaičiaus skyrimas ieškovės ir laimėtojo pasiūlymams, apie kurį ieškovei buvo pranešta laišku, reiškia, kad abi įmonės nurodė vienodą procentą. Todėl, vykdydama pareigą motyvuoti, Komisija neturėjo atskirai aiškinti specifikacijose nurodytos metodikos taikymo, daugiau nei atsakant į ieškovės prašymą pateikti paaiškinimus dėl į bylą įstojusios šalies pateiktų patvirtinančių dokumentų pateiktuose Komisijos patikslinimuose.
174
Dėl pasiūlymų finansinio vertinimo specifikacijų 29 punkte nurodyta, kad pasiūlymui, kuriame nurodyta mažiausia kaina, skiriama daugiausia balų, o kitiems pasiūlymams balai skiriami taikant atvirkštinę proporciją. Taigi balai ieškovei ir laimėtojui buvo skirti remiantis matematiniu skaičiavimu, kurio taikymo Komisija papildomai neturi aiškinti.
175
Atsižvelgiant į šią informaciją, reikia konstatuoti, kad Komisija įvykdė pareigą motyvuoti, kaip ji aiškinama teismų praktikoje.
176
Taip pat reikia pažymėti, kad Komisija, motyvuodama sprendimus sudaryti sutartį ir atmesti pasiūlymą, neturėjo pateikti ieškovei Group 4 Falck pateiktų dokumentų. Finansinio reglamento 100 straipsnio 2 dalyje numatyta tik tai, kad perkančioji organizacija, gavusi prašymą raštu, praneša apie laimėjusio pasiūlymo charakteristikas ir santykinius pranašumus bei laimėtojo pavadinimą.
177
Todėl šį pagrindą reikia atmesti, nes Komisija nepažeidė pareigos motyvuoti.
f) Dėl šeštojo pagrindo, susijusio su viešojo pirkimo nuostatų pažeidimu, su specifikacijų nepaisymu, vertinant su pirmosios pagalbos ir (arba) ugniagesio savanorio pagrindų apmokymu susijusį kokybinį kriterijų, ir su akivaizdžia vertinimo klaida
Šalių argumentai
178
Ieškovė tvirtina, kad, pateikdama savo pasiūlymą ir netgi ieškinio pareiškimo dieną, Group 4 Falk neturėjo ginčijamai sutarčiai vykdyti reikalingų apsaugos darbuotojų. Ji teigia, kad todėl į bylą įstojusi šalis negalėjo pateikti specifikacijų 28 punkte nurodytų patvirtinančių dokumentų, t. y. darbuotojų apmokymo pažymėjimų kopijų, kad įrodytų, jog 100% atitinkamų apsaugos darbuotojų buvo baigę pirmosios pagalbos ir (arba) ugniagesio savanorio mokymus, kaip nurodyta jos pasiūlyme. Ieškovės teigimu, nepagrįstai nurodžius procentinę dalį, pasiūlymas ir sprendimas sudaryti sutartį su šį pasiūlymą pateikusia įmone neatitinka reikalavimų. Todėl reikėjo atmesti Group Falck pasiūlymą.
179
Ieškovė teigia, kad į bylą įstojusios šalies pasiūlyme nurodytas procentas bent jau turėjo būti sumažintas iki santykio tarp Group 4 Falck ir ieškovės pateiktų pažymėjimų skaičiaus, t. y. iki maždaug 45% vietoje 100%.
180
Ieškovė tvirtina, kad specifikacijų 28 punkte nurodytas kriterijus yra vertinimo kriterijus, o ne sutartinis įsipareigojimas, ir kad nurodyta procentinė dalis turėjo būti patikrinta ir ją turėjo būti galima patikrinti pasiūlymo pateikimo dieną.
181
Dublike ir pastabose dėl įstojimo į bylą paaiškinimų ieškovė taip pat ginčija 2005 m. spalio 11 d. SNCH laiško įrodomąją galią. Jos teigimu, šiuos dokumentu negalima įrodyti, kad 100% Group 4 Falck apsaugos darbuotojų gavo reikiamą apmokymą, nes tai yra tik kokybės valdymo sistemos, atitinkančios ISO 9001:2000 standartą (toliau – ISO 9001), sertifikatas, o ji yra pagrįsta apklausomis ir todėl galėjo būti atlikta padarius atranką.
182
Ieškovė ginčija šio dokumento įrodomąją galią ir dėl to, kad jame nėra adresato ir neminimas tikslus jo parengimo tikslas. Ji taip pat teigia, kad dokumentą pasirašęs asmuo nebuvo įgaliotas sukurti įsipareigojimus SNCH, nes nebuvo nei jos valdytojas, nei administratorius. Ji tvirtina, kad Group 4 Falck taikė spaudimą SNCH auditoriams, kad būtų parengta tokia 2005 m. spalio 11 d. laiško redakcija.
183
Prie pastabų dėl įstojimo į bylą paaiškinimų ieškovė pridėjo daug dokumentų, tarp kurių – 2005 m. spalio 11 d. laišką pasirašiusio SNCH auditoriaus elektroninis laiškas. Prie pastabų ieškovė taip pat pridėjo penkis savo darbuotojų paliudijimus, kuriuose patvirtinama, kad Brink’s patalpose vykusio susitikimo metu SNCH atstovai pripažino parengę laišką primygtinai prašant Group 4 Falck. Ieškovė taip pat pasiūlė Pirmosios instancijos teismui apklausti daugelį šiame susitikime dalyvavusių jos darbuotojų ir du SNCH darbuotojus.
184
Komisija mano, kad vertinimas nėra vykdomas pagal pateiktų pažymėjimų skaičių, o tik atsižvelgiant į nurodytą procentinę dalį, visų pirma todėl, kad perkančioji organizacija negali iš anksto nustatyti, kiek darbuotojų reikės sutarčiai vykdyti.
185
Komisijos teigimu, Group 4 Falck pateikti 78 pažymėjimai įrodo, kad 100% darbuotojų, kuriuos ši viešojo pirkimo dalyvė ketino nedelsdama skirti sutarčiai vykdyti, pasiūlymo vertinimo momentu turėjo reikiamą apmokymą. SNCH pažymėjimas savo ruožtu įrodo, kad 100% Group 4 Falck darbuotojų turėjo būti baigę pirmosios pagalbos ir (arba) ugniagesio savanorio apmokymą sutarties įgyvendinimo momentu, nes jame pažymima, kad toks apmokymas yra suteikiamas kiekvienam naujam darbuotojui.
186
Komisija nurodo, kad, taikant Brink’s siūlomą su pirmosios pagalbos ar ugniagesio savanorio pagrindų apmokymu susijusio kriterijaus aiškinimą, iš viešojo pirkimo dalyvių būtų reikalaujama, jog jie būtų įdarbinę visus sutarčiai vykdyti reikalingus darbuotojus. Tai lemtų nevienodą požiūrį į viešojo pirkimo dalyvius, nes ginčijama sutartis neišvengiamai turėtų būti sudaryta su ankstesniuoju kontrahentu.
187
Į bylą įstojusi šalis nurodo, kad, pateikdama 78 apmokymo pažymėjimus, ji pateikė tiek pažymėjimų, kiek darbuotojų buvo nurodyta specifikacijų 22 punkte. Dėl kitų darbuotojų, kurie galėtų būti skirti sutarčiai vykdyti ir nebuvo nurodyti specifikacijų 22 punkte, Group 4 Falck pateikė SNCH pažymėjimą, bendrai patvirtinantį jų apmokymą pirmosios pagalbos ir kovos su gaisrais srityje.
188
Į bylą įstojusios šalies teigimu, jos pateiktas SNCH pažymėjimas patvirtina, kad aptarnaujantys darbuotojai gauna pradinį pirmosios pagalbos ir kovos su gaisrais apmokymą pagal ISO 9001 standartą, kurio laikymąsi patvirtina pirmasis sertifikatas, kurį, atlikusi daugelį audito procedūrų Group 4 Falck, išdavė SNCH.
189
Į bylą įstojusi šalis ginčijo pagal Procedūros reglamento 48 straipsnį ieškovės pastabose dėl įstojimo į bylą paaiškinimų pateiktų naujų dokumentų priimtinumą. Papildomai, atsakydama į ieškovės pateiktus dokumentus, ji posėdyje pateikė naujų dokumentų.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
— Dėl ieškovės ir į bylą įstojusios šalies pateiktų naujų įrodymų priimtinumo
190
Pagal Procedūros reglamento 48 straipsnio 1 dalį dublike arba triplike bylos šalys gali pateikti įrodymų, kad paremtų savo argumentus, tačiau turi nurodyti priežastis, dėl kurių uždelsė juos pateikti. Vis dėlto, vadovaujantis teismų praktika, pateikiant paneigiančius įrodymus ir papildant anksčiau pateiktus įrodymus, kitai šaliai atsiliepime į ieškinį pateikus paneigiančius įrodymus, netaikoma minėta naikinamojo termino taisyklė, numatyta Procedūros reglamento 48 straipsnio 1 dalyje. Ši nuostata yra susijusi su naujų įrodymų patekimu ir turi būti skaitoma atsižvelgiant į minėto reglamento 66 straipsnio 2 dalį, kuri aiškiai numato, kad gali būti pateikiami paneigiantys įrodymai, o anksčiau pateikti įrodymai gali būti papildomi (1998 m. gruodžio 17 d. Teisingumo Teismo sprendimo Baustahlgewebe prieš Komisiją, C-185/95 P, Rink. p. I-8417, 71 ir 72 punktas ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo Komisija prieš Trends, T-448/04, 52 punktas).
191
Šioje byloje ieškovės pateikti 2006 m. gruodžio 18 d. SNCH elektroninis laiškas, tos pačios dienos Brink’s teisės direktoriaus elektroninis laiškas, susitikime dalyvavusių darbuotojų paliudijimai bei su SNCH ir ISO 9001 standartu susiję dokumentai K1-K4 yra paneigiantys įrodymai, skirti atsakyti į įstojusios į bylą šalies įstojimo į bylą paaiškinimuose pateiktus dokumentus, siekiant patvirtinti SNCH pateikto dokumento, t. y. SNCH ir Société nationale de contrôle technique (Nacionalinė techninės kontrolės bendrovė) įstatų, Didžiojo Hercogo reglamento, nustatančio sertifikavimo ir tikrinimo organizacijų bei bandymų laboratorijų akreditavimo sistemą ir sukuriančio Liuksemburgo akreditavimo ir priežiūros tarnybą, akreditavimo komitetą ir nacionalinį kokybės ir techninių auditorių registrą (Règlement grand-ducal du 28 décembre 2001 portant détermination d’un système d’accréditation des organismes de certification et d’inspection ainsi que des laboratoires d’essais et portant création de l’Office luxembourgeois d’accréditation et de surveillance, d’un comité d’accréditation et d’un recueil national des auditeurs qualité et techniques, Mém. A, 2002, p. 94) ir Group 4 Falck ISO 9001 sertifikato įrodomąją galią. Taigi jiems netaikoma Procedūros reglamento 48 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta naikinamojo termino taisyklė ir juos reikia pripažinti priimtinais/
192
Posėdyje į bylą įstojusios šalies pateikti dokumentai yra jos ir SNCH susirašinėjimas dėl 2005 m. spalio 11 d. laiško įrodomosios galios ir ieškovės kaltinimų, kad šis dokumentas buvo parengtas Group 4 Falck taikant spaudimą SNCH auditoriams. Jie taip pat yra paneigiantys įrodymai, kuriais siekiama atsakyti į ieškovės pastebėjimus pastabose įstojimo į bylą paaiškinimams ir prie jų pridėtuose dokumentuose. Taigi juos reikia pripažinti priimtinais.
— Dėl esmės
193
Pirmiausia reikia priminti, kad Komisija, priimdama sprendimą dėl sutarties sudarymo konkurso būdu, turi plačią diskreciją įvertinti, į kurią informaciją atsižvelgti, todėl Pirmosios instancijos teismo kontrolė turi apimti tik patikrinimą, ar buvo laikytasi procedūros taisyklių, ar buvo nurodyti motyvai, ar tikslios faktinės aplinkybės ir ar nebuvo padaryta akivaizdžios vertinimo klaidos bei piktnaudžiauta įgaliojimais (šiuo klausimu žr. 1978 m. lapkričio 23 d. Teisingumo Teismo sprendimo Agence européenne d’intérims prieš Komisiją, 56/77, Rink. p. 2215, 20 punktą; Pirmosios instancijos teismo sprendimo ADT Projekt prieš Komisiją, T-145/98, Rink. p. II-387, 147 punktą ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo TQ3 Travel Solutions Belgium prieš Komisiją, T-148/04, Rink. p. II-2627, 47 punktą).
194
Šalys skirtingai vertina specifikacijų 28 punkte įtvirtintą kriterijų. Todėl prieš nustatant šio kriterijaus prasmę reikia priminti 28 punkto turinį ir galiausiai išanalizuoti 2005 m. spalio 11 d. SNCH laiško įrodomąją galią.
195
Specifikacijų 28 punkte nustatyta:
„Pirmosios pagalbos ir (arba) ugniagesio savanorio pagrindų apmokymas
Įsipareigojimų vykdymo ypatingosiose sąlygose nurodoma, kad mažiausiai 10% apsaugos darbuotojų turi būti baigę pirmosios pagalbos ir (arba) ugniagesio savanorio pagrindų apmokymą.
—
Nurodykite, kiek procentų darbuotojų yra baigę šį apmokymą: …%
—
Pateikite patvirtinančius dokumentus, pagal kuriuos perkančioji organizacija galėtų patikrinti nurodytą procentinę dalį (pažymėjimų kopijas).
Pasiūlymui, kuriame nurodyta didžiausia procentinė dalis, bus skiriama daugiausia balų. Kitiems pasiūlymams balai bus skiriami taikant atvirkštinę proporciją.“
196
Ieškovė ir į bylą įstojusi šalis tvirtino, kad 100% jų apsaugos darbuotojų yra baigę minėtą apmokymą, ir gavo po 10 balų. Šiai procentinei daliai patvirtinti ieškovė pateikė 173 apmokymo pažymėjimus, o į bylą įstojusi šalis pateikė 78 apmokymo knygeles ir tai atitiko darbuotojų skaičių, kuriuos ji ketino nedelsiant skirti sutarties vykdymui ir kurių gyvenimo aprašymai buvo perduoti pagal specifikacijų 22 punktą, bei 2005 m. spalio 11 d. SNCH laišką, patvirtinantį, kad, Group 4 Falck taikant ISO 9001 sertifikatą, visi darbuotojai gauna pradinį pirmosios pagalbos ir kovos su gaisrais apmokymą, įmonėje priimti apmokymo ir žinių lygio palaikymo planai bei 2004 m. ir 2005 m. atlikti auditai nustatė, kad įtvirtintos procedūros iš tiesų yra taikomos.
197
Ieškovės teigimu, tik viešojo pirkimo dalyviai, kurie, kaip ir ji, gali įrodyti, jog pasiūlymo pateikimo dieną turi visus sutarties vykdymui reikalingus apsaugos darbuotojus ir visi šie darbuotojai gavo pirmosios pagalbos ir (arba) gaisrininko savanorio apmokymą, turėjo teisę nurodyti 100% procentinę dalį.
198
Tokiam aiškinimui pritarti negalima. Kaip pažymi Komisija, jį taikant būtų pažeistas vienodo požiūrio į viešojo pirkimo dalyvius principas, nes būtų suteikiamas pranašumas ankstesnę sutartį sudariusiai įmonei, kuri vienintelė turėtų visus reikalingus darbuotojus. Tačiau iš teismų praktikos matyti, kad, reikalaujant, jog viešojo pirkimo dalyvis pasiūlymo pateikimo momentu turėtų reikalaujamą aptarnaujančių asmenų skaičių, būtų suteikta privilegijuota padėtis viešojo pirkimo dalyviui, jau įgyvendinančiam ankstesnę sutartį (193 punkte minėto sprendimo TQ3 Travel Solutions Belgium prieš Komisiją 90 punktas). Be to, perkančioji organizacija negali nustatyti reikalingų darbuotojų skaičiaus, nes kiekvieno viešojo pirkimo dalyvių atveju jis skiriasi, atsižvelgiant į jų taikomas organizacines priemones.
199
Taigi specifikacijų 28 punkte nurodytą procentinę dalį reikia suprasti kaip susijusią su apsaugos darbuotojais, kurie bus paskirti sutarčiai vykdyti. Kadangi šią procentinę dalį reikia patvirtinti pateikiant pasiūlymą, galima priimti dokumentus, pagrindžiančius, kad, pirma, nurodyta procentinė dalis atitinka reikalaujamą apmokymą baigusių darbuotojų, kuriuos viešojo pirkimo dalyvis jau turėjo nurodyti pagal specifikacijų 22 punktą, procentinę dalį ir, antra, buvo įgyvendinta apmokymo politika, skirta užtikrinti, jog kiekvienas naujas darbuotojas bus baigęs reikalaujamą apmokymą.
200
Dėl 2005 m. spalio 11 d. SNCH laiško įrodomosios galios reikia pažymėti, kad prie pastabų dėl įstojimo į bylą paaiškinimų ieškovė pridėjo laišką pasirašiusio SNCH auditoriaus elektroninį laišką. Jame laišką pasirašęs asmuo nurodo, kad laiško nereikėtų laikyti nei sertifikatu, nei patvirtinimu ir kad juo negalima įrodyti, jog 100% atitinkamo personalo gavo pirmosios pagalbos ir (arba) ugniagesio savanorio apmokymą. Laišką pasirašiusio asmens teigimu, laišku primenama, kad parengta apmokymo politika ir jos realus įgyvendinimas buvo patikrinti ir sertifikuoti pagal ISO 9001 standartą.
201
Reikia konstatuoti, kad, vertindama laimėtojo pasiūlymą, Komisija nepripažino 2005 m. spalio 11 d. SNCH laiško patvirtinimu, jog 100% Group 4 Falck darbuotojų pasiūlymo pateikimo dieną buvo baigę reikalaujamą apmokymą. Šiuo laišku tik patvirtinta, kad buvo parengta ir realiai įgyvendinama apmokymo politika. Kartu su 78 apmokymo pažymėjimais, patvirtinančiais, kad visi darbuotojai, kuriuos Group 4 Falck ketino nedelsdama skirti ginčijamai sutarčiai vykdyti, buvo baigę tokį apmokymą, šį įrodymą buvo galima teisėtai pripažinti patvirtinančiu, jog 100% Group 4 Falck apsaugos darbuotojų bus baigę reikalingą apmokymą nuo sutarties vykdymo pradžios.
202
Dėl to, kad 2005 m. spalio 11 d. laiške nenurodytas jo adresatas ir dalykas, reikia pažymėti, kad specifikacijose buvo reikalaujama, jog viešojo pirkimo dalyvių nurodyta procentinė dalis būtų pagrįsta patvirtinančiais dokumentais, ir minimos pažymėjimų kopijos, tačiau nenustatyti jokie formalūs reikalavimai. Taigi šiuos argumentus reikia atmesti.
203
Dėl dokumentą pasirašiusio asmens įgaliojimų reikia konstatuoti, kad Komisija nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos nuspręsdama, jog SNCH auditorius buvo įgaliotas išduoti tokį sertifikatą. Be to, posėdyje į bylą įstojusios šalies pateiktame 2007 m. vasario 27 d. laiške SNCH įgaliotinis patvirtino, kad atitinkamas auditorius buvo įgaliotas pasirašyti tokį dokumentą, vadovaujantis SNCH ekspertams suteiktais įgaliojimais pasirašyti.
204
Taip pat reikia atmesti ieškovės argumentą, kad Group 4 Falck taikė spaudimą, nes laiško, kuriuo patvirtinama, kad apmokymo politikos parengimas yra Group 4 Falck išduoto ISO 9001 sertifikato dalis, kaip tai numatyta šiame standarte, pateikimas yra viena iš sertifikavimo organizacijos bet kuriai jos sertifikuotai bendrovei šios paprastu prašymu teikiamų įprastų paslaugų dalis, kaip minėtame 2007 m. vasario 27 d. laiške patvirtino SNCH įgaliotinis.
205
Šiuo klausimu Pirmosios instancijos teismas sprendimą dėl kaltinimo galėjo priimti remdamasis rašytinėje ir žodinėje teismo proceso dalyse pareikštais argumentais ir pateiktais dokumentais. Tokiomis aplinkybėmis reikia atmesti ieškovės prašymą apklausti liudytojus.
206
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad šį pagrindą reikia atmesti.
g) Dėl septintojo pagrindo, susijusio su skaidrumo principo ir teisės susipažinti su institucijų dokumentais pažeidimu
207
Ši pagrindą sudaro dvi dalys, susijusios su, pirma, teisės susipažinti su institucijų dokumentais pažeidimu ir, antra, interesų konfliktu dėl vieno iš vertinimo komisijos narių.
Dėl pirmos dalies, susijusios su teisės susipažinti su institucijų dokumentais pažeidimu
— Šalių argumentai
208
Ieškovė teigia, kad dėl Komisijos atsisakymo jai nurodyti tikslią vertinimo komisijos sudėtį neteko prasmės piliečių teisė susipažinti su institucijų aktais. Ji taip pat nurodo, kad tokio atsisakymo nebuvo galima pateisinti asmenų privatumo ir neliečiamumo apsauga pagrįstais motyvais.
209
Vadovaudamasi Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsniu, Komisija teigia, kad prašomos informacijos atskleisti nebuvo galima. Ji tvirtina, kad vertinimo komisijos sudėties atskleidimas pažeistų asmenų privatumo ir neliečiamumo apsaugą.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
210
Kaip nurodyta 72–75 punktuose, nors šiame pagrinde minimas 2005 m. gruodžio 14 d. Komisijos laiškas yra atsakymas į pirminę paraišką, jis turi būti pripažįstamas aktu, dėl kurio gali būti pareikštas ieškinys dėl panaikinimo, atsižvelgiant į jam būdingą formos trūkumą dėl informacijos apie teisę pateikti kartotinę paraišką nepateikimo.
211
Taigi reikia nustatyti, ar Komisija galėjo pagrįsti savo atsakymą Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1 dalies b punkte įtvirtinta išimtimi dėl asmens privatumo ir neliečiamumo apsaugos.
212
Vadovaujantis nusistovėjusia teismo praktika, teisės susipažinti su institucijų dokumentais principo išimtys turi būti aiškinamos siaurai (2000 m. sausio 11 d. Teisingumo Teismo sprendimo Nyderlandai ir van der Wal prieš Komisiją, C-174/98 P ir C-189/98 P, Rink. p. I-1, 27 punktas; Pirmosios instancijos teismo sprendimo Kuijer prieš Tarybą, T-211/00, Rink. p. II-485, 55 punktas ir 70 punkte minėto Sprendimo Franchet ir Byk prieš Komisiją 84 punktas).
213
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką prašymas leisti susipažinti su dokumentais turi būti konkrečiai nagrinėjamas. Vien aplinkybės, kad dokumentas yra susijęs su išimties saugomu interesu, nepakanka pateisinti šios išimties taikymą (2005 m. balandžio 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Verein für Konsumenteninformation prieš Komisiją, T-2/03, Rink. p. II-1121, 69 punktas; šiuo klausimu taip pat žr. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Sison prieš Tarybą, T-110/03, T-150/03 ir T-405/03, Rink. p. II-1429, 75 punktą). Toks taikymas iš esmės gali būti pateisinamas tik jei institucija iš anksto įvertino, ar dėl susipažinimo su dokumentu konkrečiai ir realiai nukentėtų saugomas interesas. Be to, kad būtų galima remtis rizika pakenkti saugomam interesui, ji turi būti pagrįstai numatoma, o ne tik hipotetiška (šiuo klausimu žr. Teisingumo Teismo sprendimo Suède ir Turco prieš Tarybą, C-39/05 P ir C-52/05 P, Rink. p. II-4723 43 punktas).
214
Taigi, siekiant nustatyti, ar taikoma Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1 dalies b punkte įtvirtinta išimtis, reikia nustatyti, ar suteikiant ieškovei galimybę susipažinti su vertinimo komisijos sudėtimi (narių pavardėmis, pareigų lygiais, darbo stažu ir paskyrimo vietomis) gali konkrečiai ir realiai nukentėti minėto komisijos narių privatumo apsauga.
215
Reikia konstatuoti, kad vertinimo komisijos nariai paskiriami kaip suinteresuotų institucijų atstovai, o ne asmeniškai. Tokiomis aplinkybėmis, vertinimo komisijos sudėties atskleidimas neturi įtakos atitinkamų asmenų privačiam gyvenimui.
216
Bet kuriuo atveju sudėties atskleidimas negali konkrečiai ir realiai pakenkti atitinkamų asmenų privatumo ir neliečiamumo apsaugai. Vien priklausymas tokiai komisijai, kaip padalinio atstovams, neprilygsta tokiam pakenkimui ir nepažeidžia atitinkamų asmenų privatumo ir neliečiamumo apsaugos.
217
Taigi neįrodyta, kad dėl vertinimo komisijos sudėties nurodymo būtų pažeistas atitinkamų asmenų privatumas ir neliečiamumas Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio prasme.
218
Taigi reikia panaikinti 2005 m. gruodžio 14 d. Komisijos sprendimą, kuriuo buvo atsisakyta ieškovei nurodyti vertinimo komisijos sudėtį.
Dėl antros dalies, susijusios su interesų konfliktu dėl vieno vertinimo komisijos nario
— Šalių argumentai
219
Ieškovė teigia, kad vienas vertinimo komisijos narys buvo Group 4 Falck darbuotojo sutuoktinis ir todėl dėl šio vertinimo komisijos nario kilo interesų konfliktas.
220
Komisija nurodo, kad vertinimo komisija buvo sudaryta laikantis Įgyvendinimo sąlygų 146 straipsnyje įtvirtintų nurodymų ir jos nariai pasirašė interesų konflikto nebuvimo deklaracijas bei, atsakydami į po ieškovės kaltinimų jiems pateiktą klausimą, patvirtino nesantys susituokę su profesinę veiklą Group 4 Falck atliekančiu asmeniu.
221
Ji taip pat nurodo, kad ieškovė nepateikė įrodymų, jog kuris nors vertinimo komisijos narių dėl bendrų su laimėtoju ekonominių ar bet kokių kitų interesų savo funkcijų neatliko bešališkai.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
222
Ieškovė patvirtina, kad „Komisijos nuostata nebendradarbiauti tik dar labiau sustiprino (jos) abejones <…> dėl lygaus jos pasiūlymo vertinimo, laikantis specifikacijoje įtvirtintų kriterijų“ ir „galiausiai jos abejones sustiprino atsitiktinai gauta nerimą kelianti informacija, nes panašu, kad vienas iš šių komisijų narių yra susituokęs su asmeniu, kuris profesinę veiklą vykdo laimingoje pirkimą laimėjusioje įmonėje“.
223
Ieškovė, kuri remiasi vien abejones išreiškiančiais, paprastais faktinio pobūdžio teiginiais, nepateikia jokių įrodymų, dėl kurių kiltų abejonių vertinimo komisijos narių bešališkumu. Taigi šį kaltinimą reikia atmesti.
224
Dėl prašymo taikyti proceso organizavimo priemones, susijusias su vertinimo komisijos sudėties nurodymu, reikia pažymėti, kad net darant prielaidą, jog prašomos priemonės būtų pritaikytos, minėta sudėtis galėtų būti nurodyta tik Pirmosios instancijos teismui, o ne ieškovei, vadovaujantis Procedūros reglamento 67 straipsnio 3 dalies trečia pastraipa, pagal kurią „(jeigu) dokumentas, su kuriuo Bendrijos institucija atsisakė leisti susipažinti, pateikiamas byloje dėl šio atsisakymo teisėtumo Pirmosios instancijos teismui, kitoms šalims šis dokumentas nepateikiamas“. Taigi prašoma priemonė negali suteikti ieškovei galimybės įrodyti, kad jos teiginys dėl interesų konflikto, susijusio su vienu iš vertinimo komisijos narių, yra pagrįstas. Ji taip pat negalėtų suteikti papildomos informacijos Pirmosios instancijos teismui, kuris dėl minėto teiginio neapibrėžtumo iš vertinimo komisijos narių sąrašo negalėtų nustatyti, ar kilo tariamas interesų konfliktas.
225
Tokiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad ieškovė neįrodė, kaip prašoma priemonė prisidėtų prie bylos parengimo nagrinėjimui, proceso eigos ir ginčo išsprendimo, kaip to reikalaujama Procedūros reglamento 64 straipsnio 1 dalyje. Taigi ieškovės prašymą taikyti proceso organizavimo priemonę reikia atmesti.
226
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad 2005 m. gruodžio 14 d. Komisijos laišką reikia panaikinti, nes juo atsisakyta nurodyti viešojo pirkimo vertinimo komisijos sudėtį, ir kad reikalavimus panaikinti sprendimą sudaryti sutartį reikia atmesti.
227
Dėl prašymo panaikinti sprendimą atmesti pasiūlymą pasakytina, jog jį galima atmesti jau vien dėl to, kad buvo atmestas prašymas panaikinti sprendimą sudaryti sutartį, su kuriuo jis yra glaudžiai susijęs (šiuo klausimu žr. 2007 m. balandžio 18 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Deloitte Business Advisory prieš Komisiją, T-195/05, Rink. p. II-871, 113 punktą ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją, T-406/06, 120 punktą).
228
Tai reiškia, kad ieškinį dėl panaikinimo reikia atmesti, išskyrus prašymą panaikinti 2005 m. gruodžio 14 d. Komisijos laišką, kuriuo atsisakyta ieškovei nurodyti viešojo pirkimo vertinimo komisijos sudėtį.
D — Dėl ieškinio dėl žalos atlyginimo
1. Dėl priimtinumo
a) Šalių argumentai
229
Komisija teigia, kad ieškovės ieškinys dėl atsakomybės yra nepriimtinas, nes ieškinys dėl panaikinimo yra nepagrįstas. Ji teigia, kad tam, jog būtų patenkintas prašymas atlyginti žalą, būtina konstatuoti sprendimo sudaryti viešojo pirkimo sutartį neteisėtumą.
230
Ieškovė teigia, kad ieškinys dėl atsakomybės yra priimtinas nepaisant to, ar yra pagrįstas ieškinys dėl panaikinimo. Ji teigia, kad dėl kai kurių kaltinimų, kaip antai grafiko pakeitimas arba atsisakymas suteikti galimybę susipažinti su tam tikrais dokumentais, galėjo kilti savarankiška Komisijos atsakomybė.
b) Pirmosios instancijos teismo vertinimas
231
Vadovaujantis nusistovėjusia teismo praktika, ieškinys dėl žalos atlyginimo pagal EB 288 straipsnio antrą pastraipą yra savarankiškas ieškinys, kuris teisių gynimo priemonių sistemoje atlieka ypatingą funkciją ir kuriam taikomos įgyvendinimo sąlygos, sukurtos atsižvelgiant į jo specifinį dalyką (1971 m. gruodžio 2 d. Teisingumo Teismo sprendimo Zuckerfabrik Schöppenstedt prieš Tarybą, 5/71, Rink. p. 975, 3 punktas ir Sprendimo Sonito ir kt. prieš Komisiją, C-87/89, Rink. p. I-1981, 14 punktas). Jis skiriasi nuo ieškinio dėl panaikinimo, nes juo siekiama ne panaikinti konkrečią priemonę, o atlyginti institucijos padarytą žalą (minėtų sprendimų Zuckerfabrik Schöppenstedt prieš Tarybą 3 punktas; Krohn prieš Komisiją 32 punktas ir Sonito ir kt. prieš Komisiją 14 punktas). Be to, ieškinio dėl žalos atlyginimo savarankiškumo principas pateisinamas ir tuo, kad toks ieškinys skiriasi nuo ieškinio dėl panaikinimo savo tikslu ( Pirmosios instancijos teismo sprendimo Fresh Marine prieš Komisiją, T-178/98, Rink. p. II-3331, 45 punktas ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo Danzer prieš Tarybą, T-47/02, Rink. p. II-1779, 27 punktas).
232
Ieškinį gali pareikšti bet koks fizinis ar juridinis asmuo, kuris mano dėl Bendrijos patyręs žalą. Ieškiniui taikomas 5 metų senaties terminas, skaičiuojant nuo žalos atsiradimo.
233
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, prašymo panaikinti sprendimus sudaryti sutartį ir atmesti pasiūlymą atmetimas savaime nereiškia, kad ieškinys dėl žalos atlyginimo yra nepriimtinas (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 1993 m. birželio 21 d. Teisingumo Teismo nutarties Van Parijs ir kt. prieš Tarybą, C-257/93, Rink. p. I-3335, 14 punktą ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo Unifruit Hellas prieš Komisiją, T-489/93, Rink. p. II-1201, 31 punktą). Taigi ieškinį dėl žalos atlyginimo reikia pripažinti priimtinu.
2. Dėl esmės
a) Šalių argumentai
234
Ieškovės teigimu, Komisijos neteisėti veiksmai, dėl kurių gali atsirasti jos deliktinė atsakomybė, kyla iš to, kad neišvengiamai turi būti panaikinti ieškinyje dėl panaikinimo nurodyti Komisijos sprendimai. Ji nurodo, kad Komisija, peržengdama savo diskrecijos ribas, padarė sunkią ir akivaizdžią klaidą bei pažeidė tam tikras Bendrijos teisės normas ir taisykles, kurias ji pati nustatė rengdama specifikacijas.
235
Ieškovė nurodo, kad patirtą žalą sudaro didelė žala verslui, susijusi su žymios rinkos dalies praradimu, ir kiti nuostoliai, pvz., tai, kad jai gali tekti atlikti sudėtingą ir brangų kolektyvinį savo darbuotojų atleidimą. Jos teigimu, priežastinio ryšio egzistavimas yra akivaizdus.
236
Ieškinyje ieškovė pateikė negalutinį reikalavimą atlyginti iki vieno milijono eurų dydžio žalą. Dublike ji šią sumą padidino iki 3191702,58 eurų. Šią sumą sudaro 3084702,58 eurų dydžio verslo šakos grynasis pelnas už penkerius metus ir 107000 eurų dydžio joje dirbti likusių 106 darbuotojų mokymo išlaidų, skirtų užtikrinti jų perkvalifikavimą, dalis, kurią ieškovė pasiliko teisę pakeisti, atsižvelgdama į realiai patirtas išlaidas. Ji pažymi, kad apskaičiuodama savo žalą atsižvelgė į realiai patirtus nuostolius, o ne į prarastą galimybę laimėti viešąjį pirkimą. Ieškovė teigia, kad jei ne neteisėti Komisijos veiksmai, ji turėjo laimėti viešąjį pirkimą. Taigi ji mano, kad priežastinis ryšys įrodytas.
237
Dėl neteisėtų veiksmų Komisija teigia nepažeidusi jokios Bendrijos teisės nuostatos, nes ieškinys dėl panaikinimo yra nepriimtinas. Be to, net darant prielaidą, kad Komisija elgėsi neteisėtai, ieškovė neįrodė, jog buvo padarytas pakankamai akivaizdus nurodytų teisės nuostatų pažeidimas.
238
Dėl žalos Komisija primena, kad įrodinėjimo pareiga tenka ieškovei. Ji pažymi, kad Teisingumo Teismas atsisako atlyginti žalą, susijusią su prarasta galimybe. Be to, ir remiantis pačiu ieškinio tekstu nematyti, kad žala, susijusi su ieškovės pareiga atleisti personalą, būtų apibrėžta.
239
Komisija nurodo, kad ieškovė neįrodė buvus priežastinį ryšį, o tik tvirtino, jog jis yra „akivaizdus“. Ji teigia, kad ieškinys dėl panaikinimo ir ieškinys dėl deliktinės atsakomybės yra du atskiri ieškiniai, taip pat – kad ieškovė nenurodo pagrindo, dėl kurio ji mano atsiradus Komisijos atsakomybę, ir, atrodo, jog šį pagrindą painioja su savo prašymu dėl panaikinimo.
b) Pirmosios instancijos teismo vertinimas
240
Reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismų praktiką tam, jog pagal EB 288 straipsnio antrą pastraipą atsirastų Bendrijos deliktinė atsakomybė už neteisėtus jos institucijų veiksmus, turi būti įvykdytos kelios sąlygos, būtent: institucijų veiksmų neteisėtumas, žalos realumas ir priežastinis veiksmų, kuriais kaltinama, bei nurodomos žalos ryšys (žr. 2005 m. gruodžio 14 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo FIAMM ir FIAMM Technologies prieš Tarybą ir Komisiją, T-69/00, Rink. p. II-5393, 85 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
241
Kadangi šios atsakomybės taikymo sąlygos yra kumuliacinės, vienos iš jų nebuvimo pakanka ieškiniui dėl žalos atlyginimo atmesti ir nėra reikalo nagrinėti kitų sąlygų (žr. 2006 m. rugsėjo 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo CAS Succhi di Frutta prieš Komisiją, T-226/01, Rink. p. II-2763, 27 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
242
Dėl neteisėtų veiksmų teismų praktikoje įtvirtintas reikalavimas, kad turi būti nustatytas pakankamai akivaizdus teisės normos, suteikiančios asmenims teises, pažeidimas (2000 m. liepos 4 d. Teisingumo Teismo sprendimo Bergaderm ir Goupil prieš Komisiją, C-352/98 P, Rink. p. I-5291, 42 punktas). Lemiamas kriterijus Bendrijos teisės pažeidimą laikyti pakankamai akivaizdžiu – tai aiškus ir sunkus atitinkamos Bendrijos institucijos savo diskrecijos ribų pažeidimas. Jei ši institucija turi tik labai ribotą diskreciją arba apskritai jos neturi, pakankamai akivaizdžiam pažeidimui nustatyti gali pakakti paprasto Bendrijos teisės pažeidimo ( Teisingumo Teismo sprendimo Komisija prieš Camar ir Tico, C-312/00 P, Rink. p. I-11355, 54 punktas ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo Comafrica ir Dole Fresh Fruit Europe prieš Komisiją, T-198/95, T-171/96, T-230/97, T-174/98 ir T-225/99, Rink. p. II-1975, 134 punktas).
243
Šioje byloje visi ieškovės argumentai, kuriais buvo siekiama įrodyti sprendimų sudaryti sutartį ir atmesti pasiūlymą neteisėtumą, buvo išnagrinėti ir atmesti (žr. 84–228 punktus). Taigi Bendrijos atsakomybė negali kilti dėl tariamo šių sprendimų neteisėtumo.
244
Dėl 2005 m. gruodžio 14 d. Komisijos sprendimo, kuriuo atmestas prašymas nurodyti vertinimo komisijos sudėtį, neteisėtumo reikia konstatuoti, kad ieškovė neįrodė tiesioginio priežastinio ryšio tarp ginčijamo atsisakymo nurodyti vertinimo komisijos sudėtį ir nurodytos dėl ginčijamo viešojo pirkimo pralaimėjimo kilusios žalos.
245
Todėl prašymą dėl žalos atlyginimo reikia atmesti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
246
Pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama, Pirmosios instancijos teismas gali paskirstyti išlaidas šalims arba nurodyti kiekvienai padengti savo išlaidas.
247
Šioje byloje, atsižvelgiant į tai, kad didžioji dalis ieškovės reikalavimų buvo atmesta, įvertinus bylos aplinkybes teisinga būtų nurodyti, kad ieškovė padengia savo ir pusę Komisijos bei Group 4 Falck bylinėjimosi išlaidų, įskaitant patirtas laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūroje.
Remdamasis šiais motyvais,
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (šeštoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2005 m. gruodžio 14 d. Komisijos sprendimą atmesti prašymą nurodyti viešojo pirkimo konkurso 16/2005/OIL vertinimo komisijos sudėtį.
2.
Atmesti likusią ieškinio dalį.
3.
Atmesti ieškinį dėl žalos atlyginimo.
4.
Brink’s Security Luxembourg SA padengia savo ir pusę Europos Bendrijų Komisijos bei G4S Security Services SA bylinėjimosi išlaidų, įskaitant patirtas laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūroje.
5.
Europos Bendrijų Komisija padengia pusę savo bylinėjimosi išlaidų.
6.
G4S Security Services padengia pusę savo bylinėjimosi išlaidų.
Meij
Vadapalas
Truchot
Paskelbta 2009 m. rugsėjo 9 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
Turinys
Teisinis pagrindas
A — Europos Bendrijų viešiesiems pirkimams taikomi teisės aktai
B — Su teise susipažinti su institucijų dokumentais susiję teisės aktai
C — Su darbuotojų teisių apsauga įmonių perdavimo atveju susiję teisės aktai
Ginčo aplinkybės
Procesas ir šalių reikalavimai
Dėl teisės
A — Dėl proceso organizavimo priemonių
B — Dėl kaltinimo, susijusio su skelbimo apie pirkimą paskelbimu vėliau nei buvo nurodyta išankstiniame informaciniame skelbime, priimtinumo
1. Šalių argumentai
2. Pirmosios instancijos teismo vertinimas
C — Dėl ieškinio dėl panaikinimo
1. Dėl priimtinumo
a) Dėl implicitinio neigiamo Komisijos sprendimo egzistavimo
b) Dėl privalomų teisinių pasekmių sukeliančių aktų egzistavimo
2. Dėl esmės
a) Dėl antrojo pagrindo, susijusio su 2003 m. gruodžio 19 d. įstatymo, įgyvendinančio Direktyvą 2001/23, nuostatų pažeidimu
Dėl pirmos dalies, susijusios su Group 4 Falck pasiūlymo neatitiktimi reikalavimams
— Šalių argumentai
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Dėl antros dalies, susijusios su Komisijos specifikacijų neteisėtumu
— Šalių argumentai
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
b) Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su viešiesiems pirkimams taikomo vienodo požiūrio principo pažeidimu
Šalių argumentai
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
c) Dėl trečiojo pagrindo, susijusio su viešiesiems pirkimams taikomo vienodo požiūrio principo pažeidimu, nes pateikdama savo pasiūlymą Group 4 Falck turėjo viešai neatskleistos informacijos
Šalių argumentai
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
d) Dėl ketvirtojo pagrindo, susijusio su 2004 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendimo pažeidimu
Šalių argumentai
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
e) Dėl penktojo pagrindo, susijusio su pareigos motyvuoti, skaidrumo principo ir teisės susipažinti su institucijų dokumentais pažeidimu
Šalių argumentai
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
f) Dėl šeštojo pagrindo, susijusio su viešojo pirkimo nuostatų pažeidimu, su specifikacijų nepaisymu, vertinant su pirmosios pagalbos ir (arba) ugniagesio savanorio pagrindų apmokymu susijusį kokybinį kriterijų, ir su akivaizdžia vertinimo klaida
Šalių argumentai
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
— Dėl ieškovės ir į bylą įstojusios šalies pateiktų naujų įrodymų priimtinumo
— Dėl esmės
g) Dėl septintojo pagrindo, susijusio su skaidrumo principo ir teisės susipažinti su institucijų dokumentais pažeidimu
Dėl pirmos dalies, susijusios su teisės susipažinti su institucijų dokumentais pažeidimu
— Šalių argumentai
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Dėl antros dalies, susijusios su interesų konfliktu dėl vieno vertinimo komisijos nario
— Šalių argumentai
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
D — Dėl ieškinio dėl žalos atlyginimo
1. Dėl priimtinumo
a) Šalių argumentai
b) Pirmosios instancijos teismo vertinimas
2. Dėl esmės
a) Šalių argumentai
b) Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Dėl bylinėjimosi išlaidų
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.