62019CJ0189
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto)
14 päivänä toukokuuta 2020 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Ympäristö – Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttaminen Euroopan unionissa – Direktiivi 2003/87/EY – 10 a artikla – Päästöoikeuksien maksutta tapahtuvaa jakoa koskevat siirtymäsäännökset – Päätös 2011/278/EU – 9 artikla – Historiallisen tuotantotason määrittäminen – Ennen viiteajanjaksoa tapahtunut laitoksen merkittävä kapasiteetin muutos – Merkityksellisen viiteajanjakson määrittäminen
Asiassa C‑189/19,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Bundesverwaltungsgericht (liittovaltion ylin hallintotuomioistuin, Saksa) on esittänyt 22.11.2018 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 26.2.2019, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Spenner GmbH & Co. KG
vastaan
Saksan liittotasavalta,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Safjan, ensimmäisen jaoston puheenjohtaja J.-C. Bonichot (esittelevä tuomari) ja tuomari L. Bay Larsen,
julkisasiamies: H. Saugmandsgaard Øe,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Spenner GmbH & Co. KG, edustajinaan S. Altenschmidt ja D. Jacob, Rechtsanwälte,
–
Saksan hallitus, asiamiehinään S. Eisenberg ja J. Möller,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään J.-F. Brakeland ja A. C. Becker,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 27.4.2011 annetun komission päätöksen 2011/278/EU (EUVL 2011, L 130, s. 1) 9 artiklan 1 ja 9 kohdan sekä päätöksen 2013/448/EU muuttamisesta yhtenäisen monialaisen korjauskertoimen määritelmän osalta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 24.1.2017 annetun komission päätöksen (EU) 2017/126 (EUVL 2017, L 19, s. 93) 1 artiklan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Spenner GmbH & Co. KG ja Saksan liittotasavalta ja jossa on kyse kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien (jäljempänä päästöoikeudet) maksutta tapahtuvasta jaosta sementtiklinkkerin tuotantolaitokselle.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivi 2003/87
3
Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (EUVL 2003, L 275, s. 32), sellaisena kuin se on muutettuna 23.4.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/29/EY (EUVL 2009, L 140, s. 63) (jäljempänä direktiivi 2003/87), 10 a artiklan 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Päästöoikeuksien vuosittainen enimmäismäärä, jonka perusteella lasketaan päästöoikeudet muille kuin 3 kohdan soveltamisalaan kuuluville laitoksille, jotka eivät ole uusia osallistujia, ei saa olla suurempi kuin seuraavien yhteismäärä:
a)
koko yhteisön vuotuinen kokonaismäärä, sellaisena kuin se määritellään 9 artiklan nojalla, kerrottuna niiden laitosten päästöjen osuudella, jotka eivät kuulu 3 kohdan soveltamisalaan, niistä laitoksista peräisin olevien keskimääräisestä kaudella 2005–2007 todennettujen päästöjen kokonaismäärästä, joita yhteisön järjestelmä koskee kautena 2008–2012, ja
b)
niiden laitosten vuotuisten keskimääräisten todennettujen päästöjen kokonaismäärä kautena 2005–2007, jotka ovat kuuluneet yhteisön järjestelmään vasta vuodesta 2013 ja jotka eivät kuulu 3 kohdan soveltamisalaan, tarkistettuna 9 artiklassa tarkoitetulla lineaarisella vähennyksellä.
Tarvittaessa on sovellettava yhtenäistä monialaista korjauskerrointa.”
Päätös 2011/278
4
Päätöksen 2011/278 johdanto-osan 16 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Vakiintuneille laitoksille maksutta jaettavien päästöoikeuksien määrän pitäisi perustua historiallista tuotantoa koskeviin tietoihin. Jotta viiteajanjakso edustaisi mahdollisimman hyvin teollisuuden syklejä, kattaisi sopivan ajanjakson, jonka ajalta on saatavissa laadukkaita tietoja, ja vähentäisi erityistilanteiden, kuten laitosten tilapäisten sulkemisten vaikutusta, historialliset tuotantotasot ovat perustuneet tammikuun 1 päivän 2005 ja joulukuun 31 päivän 2008 väliseen mediaanituotantoon tai tammikuun 1 päivän 2009 ja joulukuun 31 päivän 2010 väliseen mediaanituotantoon, jos se on suurempi. Myös kaikki kyseisenä ajanjaksona tapahtuneet merkittävät kapasiteetin muutokset on asianmukaista ottaa huomioon. Uusien osallistujien tuotantotason määrittelyn pitäisi perustua toimialakohtaiseen tai laitoskohtaiseen vakiokapasiteetin käyttöön.”
5
Päätöksen 2011/278 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä päätöksessä vahvistetaan unionin laajuiset säännöt, jotka koskevat päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakamista direktiivin 2003/87/EY mukaisesti vuodesta 2013 alkaen.”
6
Kyseisen päätöksen 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä päätöksessä tarkoitetaan:
a)
’vakiintuneella laitoksella’ mitä tahansa laitosta, joka harjoittaa yhtä tai useampaa direktiivin 2003/87/EY liitteessä I mainittua toimintaa taikka toimintaa, joka kuuluu unionin järjestelmään ensimmäistä kertaa kyseisen direktiivin 24 artiklan mukaisesti, ja joka
i)
on saanut kasvihuonekaasujen päästöluvan ennen 30 päivää kesäkuuta 2011 tai
ii)
harjoittaa tosiasiassa toimintaa, on saanut kaikki asiaankuuluvat ympäristöluvat, mukaan luettuna tarvittaessa [ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 15.1.2008 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston] direktiivissä 2008/1/EY [(EUVL 2008, L 24, s. 8)] tarkoitettu lupa, 30 päivään kesäkuuta 2011 mennessä ja on täyttänyt 30 päivään kesäkuuta 2011 mennessä kaikki muut kyseisen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä asetetut kriteerit, joiden perusteella laitoksella olisi ollut oikeus saada lupa kasvihuonekaasujen päästöön;
– –
i)
’merkittävällä kapasiteetin laajentumisella’ laitoksen osan asetetun alkukapasiteetin merkittävää lisäämistä siten, että kaikki seuraavat vaatimukset täyttyvät:
– –
j)
’merkittävällä kapasiteetin supistumisella’ yhtä tai useaa määritettävissä olevaa fyysistä muutosta, joka vähentää laitoksen osan asetettua alkukapasiteettia ja sen toiminnan tasoa merkittävästi siinä määrin, että muutoksen laajuuden katsotaan vastaavan merkittävää kapasiteetin laajentumista;
k)
’merkittävällä kapasiteetin muutoksella’ joko merkittävää kapasiteetin laajentumista tai merkittävää kapasiteetin supistumista;
l)
’lisäkapasiteetilla’ laitoksen osan asetetun alkukapasiteetin sekä saman laitoksen osan merkittävän kapasiteetin laajentumisen jälkeisen kapasiteetin välistä eroa; tämän määrittämisen perustana on kahden korkeimman kuukausittaisen tuotantomäärän keskiarvo kuutena ensimmäisenä kuukautena muutetun toiminnan alkamisen jälkeen;
m)
’kapasiteettivähennyksellä’ laitoksen osan asetetun alkukapasiteetin sekä saman laitoksen osan merkittävän kapasiteetin supistumisen jälkeisen kapasiteetin välistä eroa; tämän määrittämisen perustana on kahden korkeimman kuukausittaisen tuotantomäärän keskiarvo kuutena ensimmäisenä kuukautena muutetun toiminnan alkamisen jälkeen;
– –
r)
’todentajalla’ todentamisesta vastaavaa toimivaltaista, riippumatonta henkilöä tai todentamiselintä, joka suorittaa todentamisprosessin ja raportoi siitä jäsenvaltioiden direktiivin 2003/87/EY liitteen V mukaisesti vahvistamien yksityiskohtaisten vaatimusten mukaisesti;
– –”
7
Mainitun päätöksen 6 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tämän päätöksen soveltamista varten jäsenvaltioiden on jaettava vaatimusten mukaisesti kukin laitos, joka voi saada päästöoikeuksia maksutta direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan nojalla, yhteen tai useampaan seuraavaan osaan:
a)
tuotteen vertailuarvon piiriin kuuluva laitoksen osa;
b)
lämmön vertailuarvon piiriin kuuluva laitoksen osa;
c)
polttoaineen vertailuarvon piiriin kuuluva laitoksen osa;
d)
prosessipäästöjen piiriin kuuluva laitoksen osa.
Laitosten osien täytyy vastata mahdollisimman pitkälti laitoksen fyysisiä osia.
– –”
8
Saman päätöksen 7 artiklan 1, 2 ja 8 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on kerättävä toiminnanharjoittajilta kunkin sellaisen vakiintunen laitoksen osalta, jolle voidaan jakaa direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan nojalla maksutta päästöoikeuksia, mukaan luettuna vain ajoittain toimivat laitokset, erityisesti laitokset, joita pidetään varalla tai valmiudessa, ja laitokset, jotka toimivat kausiluonteisesti, 1 päivänä tammikuuta 2005 alkavan ja 31 päivänä joulukuuta 2008 päättyvän kauden tai tilanteen mukaan 1 päivänä tammikuuta 2009 alkavan ja 31 päivänä joulukuuta 2010 päättyvän kauden jokaiselta vuodelta kaikki olennaiset tiedot kustakin liitteessä [IV] mainitusta muuttujasta.
2.   Jäsenvaltioiden on kerättävä kutakin laitoksen osaa koskevat tiedot erikseen. Tarvittaessa jäsenvaltiot voivat vaatia toiminnanharjoittajaa toimittamaan lisää tietoja.
– –
8.   Kun tietoja puuttuu, jäsenvaltioiden on vaadittava toiminnanharjoittajaa perustelemaan asianmukaisesti, miksi tietoja ei ole toimitettu.
Jäsenvaltioiden on vaadittava toiminnanharjoittajaa korvaamaan kaikki puuttuvat tiedot varovaisilla arvioilla, jotka perustuvat erityisesti alan parhaisiin käytäntöihin sekä uuteen tekniseen ja tieteelliseen tietoon, ennen todentajan suorittamaa todentamista tai viimeistään sen aikana.
– –”
9
Päätöksen 2011/278 8 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Kerätessään tietoja 7 artiklan mukaisesti jäsenvaltiot hyväksyvät vain tiedot, joiden todentaja on todentanut olevan tyydyttäviä. Todentamisprosessin on vastattava menetelmäraporttia sekä 7 artiklassa ja liitteessä IV tarkoitettuja muuttujia. Todentajan on tutkittava toiminnanharjoittajan toimittamien tietojen luotettavuutta, uskottavuutta ja tarkkuutta, ja todentajan lausunnossa on ilmaistava riittävällä varmuudella, ettei todennettavana olevissa tiedoissa ole olennaisia väärintulkintoja.
– –
4.   Jäsenvaltiot eivät saa jakaa maksutta päästöoikeuksia laitokselle, johon liittyviä tietoja ei ole todennettu tyydyttäviksi.
– –”
10
Kyseisen päätöksen 9 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on määritettävä 7 artiklan mukaisesti kerättyjen tietojen pohjalta kunkin vakiintuneen laitoksen tuotantotaso, joka on toteutunut viiteajanjaksona tammikuun 1 päivän 2005 ja joulukuun 31 päivän 2008 välisenä aikana taikka viiteajanjaksona tammikuun 1 päivän 2009 ja joulukuun 31 päivän 2010 välisenä aikana, jos se on tällöin korkeampi.
2.   Tuotteeseen liittyvä historiallinen tuotantotaso viittaa kunkin sellaisen tuotteen osalta, jolle on määritetty liitteessä I tuotteen vertailuarvo, kyseisen tuotteen vuotuiseen historialliseen mediaanituotantoon kyseisessä laitoksessa viiteajanjakson aikana.
3.   Lämpöön liittyvä historiallinen tuotantotaso viittaa mitattavan lämmön historialliseen mediaanituontiin unionin järjestelmään kuuluvasta laitoksesta tai sen tuotantoon taikka molempiin viiteajanjaksona, kun lämpö käytetään laitoksen rajojen sisällä tuotteiden tuotantoon tai mekaanisen energian tuotantoon, ei kuitenkaan sähkön tuotantoon tarkoitetun mekaanisen energian tuotantoon, lämmitykseen tai jäähdytykseen, lukuun ottamatta kulutusta sähköntuotantoa varten, taikka vientiin laitokseen tai muuhun yksikköön, joka ei kuulu unionin järjestelmään, lukuun ottamatta vientiä sähköntuotantoa varten, ilmoitettuna terajouleina vuotta kohti.
4.   Polttoaineeseen liittyvä historiallinen tuotantotaso viittaa ei-mitattavissa olevan lämmön tuotantoon käytettyjen polttoaineiden vuotuiseen historialliseen mediaanikulutukseen, kun lämpö käytetään tuotteiden tuotantoon tai mekaanisen energian tuotantoon, ei kuitenkaan sähkön tuotantoon tarkoitetun mekaanisen energian tuotantoon, lämmitykseen tai jäähdytykseen, lukuun ottamatta kulutusta sähköntuotantoa varten, turvasoihdutus mukaan luettuna, viiteajanjakson aikana ilmoitettuna terajouleina vuotta kohden.
5.   Niiden prosessipäästöjen osalta, jotka ovat syntyneet, kun kyseisessä laitoksessa on tuotettu tuotteita 1 kohdassa tarkoitetun viiteajanjakson aikana, prosessiin liittyvä historiallinen tuotantotaso viittaa vuotuisiin historiallisiin prosessikaasujen mediaaniprosessipäästöihin hiilidioksidiekvivalenttitonneina ilmoitettuna.
– –
9.   Jos vakiintuneen laitoksen kapasiteetti on laajentunut tai supistunut merkittävästi tammikuun 1 päivän 2005 ja kesäkuun 30 päivän 2011 välisenä aikana, laitoksen historialliseksi tuotantotasoksi katsotaan 1 kohdan mukaisesti määritettyjen mediaaniarvojen summa ottamatta huomioon merkittävää kapasiteetin muutosta sekä lisäkapasiteetin tai kapasiteettivähennyksen historiallisia tuotantotasoja.
Lisäkapasiteetin tai kapasiteettivähennyksen historiallinen tuotantotaso lasketaan kertomalla kyseessä olevan laitoksen keskimääräisellä historiallisella kapasiteetin käyttöasteella vuosilta ennen muutetun toiminnan alkamista seuraavien erotus: kunkin sellaisen laitoksen osan, jonka kapasiteettia on muutettu merkittävästi, 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti määritetty muutettu asetettu alkukapasiteetti muutetun toiminnan aloittamiseen saakka ja 7 artiklan 4 kohdan mukaisesti määritetyn merkittävän kapasiteetin muutoksen jälkeinen asetettu kapasiteetti.”
11
Kyseisen päätöksen liitteessä IV säädetään, että mainitun päätöksen 7 artiklan 1 kohdassa säädettyä lähtökohtatietojen keräämistä varten jäsenvaltioiden on vaadittava toiminnanharjoittajaa toimittamaan vähintään kyseisessä liitteessä luetellut tiedot ”kunkin laitoksen ja laitoksen osan osalta 9 artiklan 1 kohdan (2005–2008 tai 2009–2010) mukaisesti valitun viiteajanjakson kaikilta kalenterivuosilta”. Näihin tietoihin kuuluvat ”asetettu alkukapasiteetti”, ”lisätty tai vähennetty kapasiteetti sekä laitoksen osan asetettu kapasiteetti merkittävän kapasiteetin muutoksen jälkeen, jos kapasiteettia on merkittävästi muutettu 1 päivän tammikuuta 2009 ja 30. kesäkuuta 2011 välisenä aikana”, ja ”historialliset tuotantotasot”. Viimeksi mainittujen osalta kyseisestä liitteestä ilmenee, että ne on määritettävä ”laitoksen osan tyypin mukaan” mukaan luettuina ”kaikki vuosittaiset tuotantomäärät, joiden perusteella mediaani on määritelty”.
Päätös 2013/448/EU
12
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 11 artiklan 3 kohdan mukaisista kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä päästöoikeuksien jakamiseksi maksutta siirtymäaikana 5.9.2013 annetun komission päätöksen 2013/448/EU (EUVL 2013, L 240, s. 27) 4 artiklassa säädettiin, ennen kuin sitä muutettiin päätöksellä 2017/126, seuraavaa:
”Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdassa tarkoitettu ja päätöksen 2011/278/EU 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti määritetty yhtenäinen monialainen korjauskerroin esitetään tämän päätöksen liitteessä II.”
13
Päätöksen 2013/448 liitteessä II oli taulukko, jonka avulla voitiin määrittää monialainen korjauskerroin kauden 2013–2020 kullekin vuodelle.
Päätös 2017/126
14
Päätöksen 2017/126 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Muutetaan päätös 2013/448/EU seuraavasti:
1)
Korvataan 4 artikla seuraavasti:
'4 artikla
Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdassa tarkoitettu ja päätöksen 2011/278/EU 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti määritetty yhtenäinen monialainen korjauskerroin esitetään tämän päätöksen liitteessä II.'
2)
Korvataan liite II tämän päätöksen liitteellä.”
15
Päätöksen 2017/126 liitteessä on taulukko, jonka avulla voidaan määrittää monialainen korjauskerroin kauden 2013–2020 kullekin vuodelle ja jolla korvataan päätöksen 2013/448 liitteessä II oleva taulukko.
Saksan oikeus
16
Pääasiassa sovellettavat Saksan oikeuden säännökset sisältyvät kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien jakamisesta päästökauppakaudella 2013–2020 26.9.2011 annettuun asetukseen (Verordnung über die Zuteilung von Treibhausgas-Emissionsberechtigungen in der Handelsperiode 2013 bis 2020 (Zuteilungsverordnung 2020); BGBl. 2011 I, s. 1921), sellaisena kuin se on muutettuna 13.7.2017 annetulla lailla (BGBl. 2017 I, s. 2354) (jäljempänä ZuV 2020). ZuV 2020:n 8 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)   Vakiintuneiden laitosten osalta asiaankuuluva tuotantotaso määräytyy 5 §:n mukaisesti kerättyjen tietojen perusteella yhtenäisesti laitoksen kaikille jakotekijöille toiminnanharjoittajan valinnan mukaan joko viiteajanjakson 1.1.2005–31.12.2008 tai viiteajanjakson 1.1.2009–31.12.2010 mukaan.
(2)   Asiaankuuluva tuotantotaso on jokaisen laitoksen tuotteen osalta, jolle on muodostettava 3 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitettu jakotekijä, tämän tuotteen kaikkien vuosittaisten määrien mediaaniarvo 1 momentin mukaisesti valittuna viiteajanjaksona.
– –
(8)   Jos kapasiteetti on laajentunut merkittävästi ajanjaksolla 1.1.2005–30.6.2011, jakotekijän asiaankuuluvaksi tuotantotasoksi katsotaan 2–5 momentin mukaisesti määritettyjen mediaaniarvojen summa ottamatta huomioon merkittävää kapasiteetin muutosta sekä lisäkapasiteetin tuotantotasoja. Lisäkapasiteetin tuotantotaso lasketaan kertomalla kyseessä olevan jakotekijän keskimääräisellä kapasiteetin käyttöasteella 1.1.2005 alkaen muutetun toiminnan alkamista edeltävän kalenterivuoden loppuun saakka seuraavien erotus: merkittävän kapasiteetin laajentumisen jälkeinen jakotekijän asetettu kapasiteetti ja sellaisen jakotekijän, jonka kapasiteettia on muutettu merkittävästi, asetettu alkukapasiteetti muutetun toiminnan aloittamiseen saakka. Jos kapasiteetti on laajentunut merkittävästi vuonna 2005, tällaisia laajentumisia ei kohdella toiminnanharjoittajan hakemuksesta merkittävinä kapasiteetin laajentumisina; muutoin näissä tapauksissa kyseisen jakotekijän keskimääräisen kapasiteetin käyttöasteen määrittämisessä merkityksellinen on keskimääräinen kuukausittainen kapasiteetin käyttöaste vuonna 2005 muutetun toiminnan aloittamista edeltävään kalenterikuukauteen saakka. Jos kapasiteetti on laajentunut useita kertoja, merkityksellinen on kyseisen jakotekijän keskimääräinen kapasiteetin käyttöaste ennen ensimmäisen kerran muutetun toiminnan aloittamista.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
17
Sementtiklinkkeriä tuotetaan sementtiuuneissa. Tämä sementin ainesosa on tämän jälkeen murskattava, jotta se voitaisiin tiivistää jauheeksi. Spenner on sementtiklinkkerin tuotantoa harjoittava saksalainen yhtiö.
18
Deutsche Emissionshandelsstelle (Saksan päästökauppaviranomainen, jäljempänä DEHSt) määritti 17.2.2014 tekemällään päätöksellä tämän yhtiön sementtiklinkkerin tuotantolaitokselle maksutta jaettavien päästöoikeuksien määrän vuosia 2013–2020 vastaavalle päästökauppakaudelle. Spenner teki tästä päätöksestä tuloksetta oikaisuvaatimuksen saadakseen lisää päästöoikeuksia. Sen tämän jälkeen nostama kanne hylättiin alioikeudessa.
19
Spenner väittää suoraan Bundesverwaltungsgerichtiin (liittovaltion ylin hallintotuomioistuin, Saksa) tekemässään Revision-valituksessa, että alioikeuden tulkinta ZuV 2020:n 8 artiklan 1, 2 ja 8 momentista on ristiriidassa päätöksen 2011/278 9 artiklan 1 ja 9 kohdan kanssa. Kyseinen yhtiö katsoo erityisesti, että DEHSt on virheellisesti jättänyt soveltamatta päätöksen 2011/278 9 artiklan 9 kohtaa ja että sen olisi pitänyt tarkastaa ja korjata sen valinta viiteajanjaksoksi.
20
Bundesverwaltungsgericht katsoo päätöksen 2011/278 9 artiklan 1 kohdan osalta, että siinä säädetään laitosten historiallisen tuotantotason määrittämisestä jommankumman tässä säännöksessä tarkoitetun viiteajanjakson eli ajanjakson 1.1.2005–31.12.2008 tai ajanjakson 1.1.2009–31.12.2010 perusteella sen mukaan, kumpi on korkeampi.
21
Kyseisen päätöksen 9 artiklan 9 kohdassa puolestaan säädetään merkittävien kapasiteettimuutosten huomioon ottamisesta laitoksen historiallisen tuotantotason määrittämisessä. Tämän säännöksen ensimmäisessä kohdassa säädetään matemaattisesta kaavasta, jonka mukaan on laskettava yhteen yhtäältä laitoksen historiallinen tuotantotaso ”ottamatta huomioon merkittävää kapasiteetin muutosta” sekä lisäkapasiteetin tai kapasiteettivähennyksen historialliset tuotantotasot. Laitoksen historiallinen tuotantotaso ilman muutokseen liittyvää tuotantomäärää määritetään päätöksen 2011/278 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Lisäkapasiteetin tai kapasiteettivähennyksen historiallinen tuotantotaso lasketaan kyseisen päätöksen 9 artiklan 9 kohdan toisessa alakohdassa olevan säännön mukaisesti.
22
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että ZuV 2020:n 8 §:n 1 momentin mukaan toiminnanharjoittajan on määritettävä viiteajanjakso. Saksan hallituksen mukaan sen suorittama valinta on sitova.
23
Nyt käsiteltävässä asiassa Spenner valitsi sementtiklinkkerin tuotantolaitoksensa viiteajanjaksoksi ajanjakson 1.1.2009–31.12.2010. Kyseisessä laitoksessa tapahtui merkittävä kapasiteetin laajentuminen viiteajanjaksolla 1.1.2005–31.12.2008.
24
Bundesverwaltungsgerichtin mukaan Spenner väittää, että päätöksen 2011/278 9 artiklan 1 kohdasta seuraa, että viiteajanjakson valinta kuuluu kansallisille viranomaisille eikä laitosten toiminnanharjoittajille. Näiden viranomaisten on valittava viiteajanjakso, jonka tuotantotaso on korkein.
25
Spenner väittää lisäksi, että kaikki merkittävät kapasiteetin muutokset on otettava huomioon päätöksen 2011/278 9 artiklan 9 kohdan mukaisesti, vaikka ne eivät ole tapahtuneet valitun viiteajanjakson aikana.
26
Bundesverwaltungsgericht katsoo, että viimeksi mainittu säännös on epäselvä mutta että sitä on tulkittava siten, että sitä sovelletaan ainoastaan valitun viiteajanjakson aikana tapahtuneisiin kapasiteetin laajentumisiin. Aikaisemmasta kapasiteetin laajentumisesta seuraava toiminnan kasvu luetaan joka tapauksessa tämän viiteajanjakson historialliseen tuotantotasoon. Kapasiteetin laajentumisen muu huomioon ottaminen päätöksen 2011/278 9 artiklan 9 kohdan mukaisesti johtaisi sen kaksinkertaiseen laskemiseen.
27
Siinä tapauksessa, että merkittävä kapasiteetin laajentuminen olisi otettava huomioon kyseisen säännöksen mukaisesti, vaikka se olisi tapahtunut ennen valittua viiteajanjaksoa, olisi lisäksi pohdittava, onko tällä tavoin saatu lisäkapasiteetti vähennettävä, jotta vältetään sen huomioon ottaminen kahteen kertaan.
28
Jos unionin tuomioistuin katsoo, että päätöksen 2011/278 9 artiklan 9 kohta koskee ainoastaan valitun viiteajanjakson alkamisen jälkeen tapahtuneita merkittäviä kapasiteetin muutoksia, on myös tarpeen tulkita kyseisen artiklan 1 kohtaa.
29
Päätöksen 2011/278 9 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on määritettävä laitosten historiallinen tuotantotaso sen viiteajanjakson perusteella, jonka aikana tämä taso on korkein. Ei kuitenkaan ole poissuljettua, että laitosten toiminnanharjoittajien on viime kädessä määritettävä merkityksellinen ajanjakso. Tarvittaessa olisi selvitettävä, ovatko toimivaltaiset viranomaiset velvollisia korjaamaan toiminnanharjoittajan virheellisen valinnan viran puolesta. Saksassa tämä tarkastus on mahdollinen, koska laitosten toiminnanharjoittajia kehotetaan toimittamaan tietoja molemmista viiteajanjaksoista, kun taas päätöksen 2011/278 7 artiklan 1 kohdassa edellytetään ainoastaan tietojen keräämistä jommastakummasta näistä kahdesta ajanjaksosta.
30
Jos Spennerin kanne olisi unionin tuomioistuimen vastausten perusteella hyväksyttävä, olisi lisäksi määritettävä Spennerille jaettavien ylimääräisten päästöoikeuksien määrä ja sovellettava tässä yhteydessä monialaista korjauskerrointa. Euroopan komissio on vahvistanut sen alun perin päätöksen 2013/448 4 artiklassa ja liitteessä II. Unionin tuomioistuin on todennut 28.4.2016 antamassaan tuomiossa Borealis Polyolefine ym. (C‑191/14, C‑192/14, C‑295/14, C‑389/14 ja C‑391/14–C‑393/14, EU:C:2016:311), että nämä päätöksen 2013/448 säännökset ovat pätemättömiä, mutta rajoittanut samalla sen pätemättömäksi julistamisen ajallisia vaikutuksia, joten yhtäältä jo toteutettuja toimenpiteitä ei voida kyseenalaistaa ja toisaalta komissiolla on käytettävissään määräaika, jonka kuluessa se voi tehdä uuden päätöksen. Komissio vahvisti päätöksellä 2017/126 uuden monialaisen korjauskertoimen, jonka sovellettavuus määritettiin kyseisestä tuomiosta johtuvien vaatimusten perusteella.
31
Bundesverwaltungsgericht katsoo, että päätöksestä 2017/126 ilmenee, että ennen 1.3.2017 jaettuihin päästöoikeuksiin sovelletaan päätöksen 2013/448 alkuperäisessä versiossa määriteltyä monialaista korjauskerrointa. Sen sijaan on jäänyt ratkaisematta kysymys siitä, onko tuomioistuimen kyseisestä päivästä lähtien jakamien ylimääräisten päästöoikeuksien osalta sovellettava päätöksessä 2017/126 vahvistettua monialaista korjauskerrointa kaikkiin ylimääräisiin päästöoikeuksiin vai ainoastaan vuosia 2018–2020 koskeviin.
32
Tässä tilanteessa Bundesverwaltungsgericht on päättänyt lykätä asian ratkaisua ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Edellytetäänkö päätöksen [2011/278] 9 artiklan 9 kohdassa, että vakiintuneen laitoksen merkittävä kapasiteetin laajentuminen on tapahtunut viiteajanjaksolla, jonka jäsenvaltio on määrittänyt päätöksen [2011/278] 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti?
2)
Onko päätöksen [2011/278] 9 artiklan 9 kohdan ensimmäistä alakohtaa, luettuna yhdessä saman artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava merkittävän kapasiteetin laajentumisen tapauksessa siten, että määritettäessä viiteajanjakson 1.1.2009–31.12.2010 historiallisia tuotantotasoja on jätettävä huomiotta lisäkapasiteetin historialliset tuotantotasot, (silloinkin) kun merkittävä kapasiteetin laajentuminen on tapahtunut viiteajanjaksolla 1.1.2005–31.12.2008?
3)
a)
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
onko päätöksen [2011/278] 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on itse määritettävä viiteajanjakso käsittämään joko ajanjakson 1.1.2005–31.12.2008 tai ajanjakson 1.1.2009–31.12.2010, vai voiko jäsenvaltio antaa toiminnanharjoittajalle oikeuden valita viiteajanjakson?
b)
Jos jäsenvaltio voi antaa toiminnanharjoittajalle oikeuden valita viiteajanjakson:
onko jäsenvaltion otettava lähtökohdaksi viiteajanjakso, jonka historiallinen tuotantotaso on korkein, vaikka toiminnanharjoittaja voi jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti valita viiteajanjakson vapaasti ja valitsee viiteajanjakson, jona historialliset tuotantotasot ovat alhaisemmat?
4)
Onko [päätöstä 2017/126] tulkittava siten, että jos päästöoikeuksia on jaettu ennen 1.3.2017, monialaista korjauskerrointa sovelletaan vuosien 2013–2020 osalta sellaisena kuin se oli päätöksen [2013/448] 4 artiklan ja liitteen II alkuperäisessä versiossa ja että tuomioistuimen päätöksen perusteella 28.2.2017 jälkeen jaettavien ylimääräisten päästöoikeuksien tapauksessa sitä sovelletaan kaikkiin vuosille 2013–2020 jaettuihin ylimääräisiin päästöoikeuksiin vai ainoastaan vuosille 2018–2020 jaettuihin ylimääräisiin päästöoikeuksiin?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen kysymys
33
Pääasiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Spennerin sementtiklinkkerin tuotantolaitoksen historiallinen tuotantotaso on määritetty viiteajanjaksolle 1.1.2009–31.12.2010. Kyseisessä laitoksessa oli edeltävänä viiteajanjaksona eli 1.1.2005–31.12.2008 tapahtunut merkittävä kapasiteetin laajentuminen. Sitä vastoin ei ole todettu, että 1.1.2009 jälkeen on tapahtunut merkittäviä kapasiteetin muutoksia.
34
Näin ollen on katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä, onko päätöksen 2011/278 9 artiklan 9 kohtaa tulkittava siten, että sitä ei sovelleta vakiintuneen laitoksen merkittäviin kapasiteetin laajentumisiin, jotka ovat tapahtuneet ennen kyseisen päätöksen 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti määritettyä viiteajanjaksoa.
35
Aluksi on todettava, että ennen 30.6.2011”vakiintuneiden” laitosten osalta päätöksen 2011/278 5–14 artiklassa säädetään päästöoikeuksien jakamista maksutta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä. Niille jaettu määrä riippuu muun muassa kyseisen päätöksen 7 ja 9 artiklan mukaisesti määritetystä niiden tuotannon ”historiallisista” tasoista viiteajanjakson aikana.
36
Kyseisen päätöksen 7 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on kerättävä toiminnanharjoittajilta kunkin vakiintunen laitoksen osalta 1 päivänä tammikuuta 2005 alkavan ja 31 päivänä joulukuuta 2008 päättyvän kauden tai tilanteen mukaan 1 päivänä tammikuuta 2009 alkavan ja 31 päivänä joulukuuta 2010 päättyvän kauden jokaiselta vuodelta kaikki olennaiset tiedot kustakin kyseisen päätöksen liitteessä IV mainitusta muuttujasta. Näihin muuttujiin kuuluvat laitoksen ”asetettu alkukapasiteetti”, ”lisätty tai vähennetty kapasiteetti” ja ”historialliset tuotantotasot”.
37
Historiallisten tuotantotasojen osalta 9 artiklan 1 kohdasta ilmenee, että jäsenvaltioiden on määritettävä 7 artiklan mukaisesti kerättyjen tietojen pohjalta kunkin vakiintuneen laitoksen tuotantotaso, joka on toteutunut viiteajanjaksona tammikuun 1 päivän 2005 ja joulukuun 31 päivän 2008 välisenä aikana taikka viiteajanjaksona tammikuun 1 päivän 2009 ja joulukuun 31 päivän 2010 välisenä aikana, jos se on tällöin korkeampi.
38
Päätöksen 2011/278 9 artiklan 2–5 kohdasta, luettuna sen liitteen IV valossa, ilmenee, että laitoksen historialliset tuotantotasot määritetään kuhunkin laitoksen osaan sovellettavien vertailuarvojen perusteella. Siten huomioon otetaan vuotuisen historiallisen tuotantotason mediaaniarvot, mitattavan lämmön historiallinen mediaanituonti, polttoaineiden vuotuinen historiallinen mediaanikulutus sekä historialliset prosessikaasujen mediaaniprosessipäästöt kyseisen artiklan 1 kohdan mukaisesti valitulla viiteajanjaksolla.
39
Jos kuitenkin päätöksen 2011/278 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti määritetyn viiteajanjakson aikana on tapahtunut merkittävä kapasiteetin muutos kyseisen artiklan 9 kohdan mukaisesti, tällaista lisäkapasiteettia tai kapasiteettivähennystä ei oteta huomioon määritettäessä kyseisen artiklan 2–5 kohdan mukaisia mediaaniarvoja.
40
Kyseisen päätöksen 9 artiklan 9 kohdan ensimmäisestä alakohdasta ilmenee, että tässä tapauksessa laitoksen historialliseksi tuotantotasoksi katsotaan yhtäältä kyseisen artiklan 1 kohdan mukaisesti määritettyjen mediaaniarvojen, ”ottamatta huomioon merkittävää kapasiteetin muutosta”, ja toisaalta kyseisen artiklan 9 kohdan toisen alakohdan mukaisesti määritetyn lisäkapasiteetin tai kapasiteettivähennyksen historiallisen tuotantotason summa.
41
Toisin kuin pääasian valittaja väittää, päätöksen 2011/278 9 artiklan 9 kohdassa ei sitä vastoin säännellä lisäkapasiteetin tai kapasiteettivähennyksen huomioon ottamista kyseisen artiklan 1 kohdan mukaisesti määritettyä viiteajanjaksoa edeltäneen merkittävän kapasiteetin muutoksen yhteydessä.
42
Tältä osin on todettava, että tämän päätöksen 9 artiklan 9 kohdan ensimmäisessä alakohdassa viitataan ajanjaksoon ” tammikuun 1 päivän 2005 ja kesäkuun 30 päivän 2011 välisenä aikana” vain sen soveltamisalan rajoittamiseksi. Näin ollen ainoastaan tämän ajanjakson aikana tapahtuneet merkittävät kapasiteetin muutokset voivat johtaa kyseisen artiklan 9 kohdan soveltamiseen. Tästä ei sitä vastoin seuraa, että kaikki tämän ajanjakson aikana tapahtuneet merkittävät muutokset olisi otettava huomioon tämän säännöksen mukaisesti.
43
Päätöksen 2011/278 9 artiklan 2–5 kohdan mukaan mediaaniarvot perustuvat laitoksen historialliseen tuotantotasoon kyseisen artiklan 1 kohdassa määritellyn viiteajanjakson alusta loppuun.
44
Näin ollen silloin, kun viiteajanjakso on ajanjakso 1.1.2009–31.12.2010, kuten pääasiassa, 1.1.2005–31.12.2008 tapahtuneet merkittävät kapasiteetin muutokset määrittävät määritelmällisesti historialliset tuotantotasot 1.1.2009. Nämä muutokset heijastavat siis päätöksen 2011/278 9 artiklan 2–5 kohdan mukaisesti laskettuja mediaaniarvoja, joten tämän artiklan 9 kohtaa ei ole syytä soveltaa.
45
Sama koskee ennen ensimmäistä viiteajanjaksoa tehtyjä muutoksia. Tästä syystä 9 artiklan 9 kohtaa sovelletaan vasta 1.1.2005 alkaen.
46
Lisäksi ennen 9 artiklan 1 kohdan nojalla määritettyä viiteajanjaksoa tapahtuneiden muutosten huomioon ottaminen viimeksi mainitun säännöksen mukaisesti johtaisi lisäkapasiteetin tai kapasiteettivähennyksen kaksinkertaiseen laskemiseen.
47
Unionin tuomioistuin on kuitenkin katsonut, että on estettävä laitoksen päästöjen ottaminen huomioon kahteen kertaan päästöoikeuksia jaettaessa, koska direktiivissä 2003/87 ja päätöksessä 2011/278 kielletään päästöjen laskeminen kahteen kertaan ja päästöoikeuksien jakaminen kahteen kertaan (tuomio 17.5.2018, Evonik Degussa, C‑229/17, EU:C:2018:323, 45 kohta).
48
Päätöksen 2011/278 9 artiklan 9 kohdan tätä tulkintaa tukevat asiakirjat, jotka komissio on antanut jäsenvaltioiden ja yritysten käyttöön helpottaakseen päästöoikeuksien kauppaa koskevan lainsäädännön, johon päätös 2011/278 kuuluu, tulkintaa ja soveltamista.
49
Vaikka nämä asiakirjat eivät olekaan oikeudellisesti sitovia, ne ovat kuitenkin lisäindisioita, joilla voidaan selventää direktiivin 2003/87 ja päätöksen 2011/278 yleistä rakennetta (tuomio 18.1.2018, INEOS, C‑58/17, EU:C:2018:19, 41 kohta).
50
Tältä osin 14.4. ja 29.6.2011 päivätystä asiakirjasta (s. 40 ja 41), jonka otsikko on ”Guidance Document no 2 on the harmonized free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 (Guidance on allocation methodologies)” (opas nro 2 Euroopan unionissa vuoden 2012 jälkeen sovellettavasta yhdenmukaisesta maksuttomasti tapahtuvaa jakoa koskevasta menetelmästä (jakomenetelmiä koskeva opas)), ilmenee, että laitoksen historialliset tuotantotasot on määritettävä päätöksen 2011/278 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti määritetyn viiteajanjakson aikana käytettävissä olleen kapasiteetin perusteella.
51
Lisäksi saman asiakirjan sivuilta 28 ja 29 ilmenee, että ainoastaan tämän viiteajanjakson alkamisen jälkeen tapahtunut merkittävä kapasiteetin muutos on otettava huomioon päätöksen 2011/278 9 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Tämä toteamus toistetaan asiakirjan, jonka otsikko on ”Questions & Answers on the harmonised free allocation methodology for the EU-ETS post 2012” (vuoden 2012 jälkeen sovellettavaa yhdenmukaista maksuttomasti tapahtuvaa jakoa Euroopan unionissa koskevaan menetelmään liittyviä kysymyksiä ja vastauksia), sivulla 6.
52
Edellä esitettyjen seikkojen perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että päätöksen 2011/278 9 artiklan 9 kohtaa on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta vakiintuneen laitoksen merkittäviin kapasiteetin laajentumisiin, jotka ovat tapahtuneet ennen tämän päätöksen 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti määritettyä viiteajanjaksoa.
Toinen kysymys
53
Ensimmäiseen kysymykseen annetun vastauksen perusteella ei ole enää tarpeen vastata toiseen kysymykseen, joka koskee päätöksen 2011/278 9 artiklan 9 kohdan soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä siinä tapauksessa, että merkittävä kapasiteetin muutos on tapahtunut ennen kyseisen päätöksen 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti määritettyä viiteajanjaksoa.
Kolmas kysymys
54
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kolmannella kysymyksellään lähinnä, onko päätöksen 2011/278 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siinä velvoitetaan toimivaltainen kansallinen viranomainen määrittämään itse merkityksellinen viiteajanjakso laitoksen historiallisten tuotantotasojen arvioimiseksi.
55
Tältä osin on muistettava, että päätöksen 2011/278 9 artiklan 1 kohdan nojalla jäsenvaltioiden on määritettävä kyseisen päätöksen 7 artiklan mukaisesti kerättyjen tietojen pohjalta kunkin vakiintuneen laitoksen tuotantotaso, joka on toteutunut viiteajanjaksona tammikuun 1 päivän 2005 ja joulukuun 31 päivän 2008 välisenä aikana taikka viiteajanjaksona tammikuun 1 päivän 2009 ja joulukuun 31 päivän 2010 välisenä aikana, jos se on tällöin korkeampi.
56
Kyseisen 9 artiklan 1 kohta on osoitettu yleisin sanamuodoin jäsenvaltioille, eikä siinä määritellä menettelysääntöjä, joiden avulla ne voivat täyttää siinä säädetyt velvoitteet.
57
Päätöksen 2011/278 7 artiklan 1 kohdan sanamuodosta ilmenee, että jäsenvaltiot keräävät toiminnanharjoittajilta tiedot, joiden avulla ne voivat vahvistaa kyseisen päätöksen liitteessä IV tarkoitetut muuttujat, joihin kuuluvat laitoksen historialliset tuotantotasot, minkä perusteella voidaan katsoa, että laitosten toiminnanharjoittajien on toimitettava merkitykselliset tiedot, mikä vahvistetaan nimenomaisesti kyseisessä liitteessä IV.
58
Lisäksi päätöksen 2011/278 7 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä IV edellytetään tietojen keräämistä vain yhdeltä viiteajanjaksolta. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset eivät kuitenkaan voi ilman kahta viiteajanjaksoa koskevia tietoja arvioida, onko laitoksen historiallinen tuotantotaso ollut korkein ensimmäisen vai toisen ajanjakson aikana. Näin ollen laitosten toiminnanharjoittajien on määritettävä, toimittavatko ne tiedot ajanjaksolta 1.1.2005–31.12.2008 vai ajanjaksolta 1.1.2009–31.12.2010.
59
Päätöksen 2011/278 7 artiklan 2 kohdan ja kyseisen päätöksen liitteen IV perusteella jäsenvaltiot voivat tosin pyytää tarvittaessa laitosten toiminnanharjoittajia toimittamaan niille lisätietoja. Toimivaltaiset viranomaiset voivat siten tarvittaessa tehdä lisätarkastuksia tai tehostettuja tarkastuksia. Tästä ei kuitenkaan millään tavoin seuraa, että näillä viranomaisilla olisi järjestelmällisesti velvollisuus todentaa, ovatko laitosten toiminnanharjoittajat todella valinneet viiteajanjakson, jonka aikana historiallinen tuotantotaso oli korkein. Näitä säännöksiä ei sitäkään suuremmalla syyllä voida tulkita siten, että niissä velvoitettaisiin kyseiset viranomaiset korjaamaan toiminnanharjoittajien valinnat.
60
Sama koskee päätöksen 2011/278 7 artiklan 8 kohtaa siltä osin kuin siinä täsmennetään, että kun tietoja puuttuu, jäsenvaltioiden on vaadittava toiminnanharjoittajaa perustelemaan, ”miksi tietoja ei ole toimitettu”, ja korvaamaan ”puuttuvat tiedot” varovaisilla arvioilla, mutta siinä ei kuitenkaan säädetä menettelystä, jossa olisi mahdollista korjata tai täydentää toimitettuja tietoja (tuomio 22.2.2018, INEOS Köln, C‑572/16, EU:C:2018:100, 41 kohta).
61
Toisin kuin pääasian valittaja väittää, päätöksen 2011/278 8 artiklassa ei myöskään aseteta toimivaltaisille kansallisille viranomaisille velvollisuutta valvoa laitoksen toiminnanharjoittajan suorittamaa viiteajanjakson valintaa eikä tarvittaessa korjata sitä. Kyseisessä säännöksessä edellytetään yhtäältä, että todentaja tutkii toiminnanharjoittajilta kerätyt tiedot erityisesti niiden luotettavuuden, uskottavuuden ja tarkkuuden osalta, ja toisaalta, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset hyväksyvät vain tiedot, joiden todentaja on todentanut olevan tyydyttäviä.
62
Unionin tuomioistuin on todennut tältä osin, että vaikka päätöksen 2011/278 8 artiklassa kielletään jäsenvaltioita hyväksymästä tietoja, joiden todentaja ei ole todentanut olevan tyydyttäviä, tässä säännöksessä ei säädetä menettelystä, jonka tavoitteena olisi sellaisten tietojen korjaaminen, jotka eivät ole tyydyttäviä (ks. vastaavasti tuomio 22.2.2018, INEOS Köln, C‑572/16, EU:C:2018:100, 41 kohta).
63
Tätä päätöksen 2011/278 7 artiklan 1 kohdan ja 9 artiklan 1 kohdan tulkintaa vahvistaa laitoksen historiallista tuotantotasoa koskevien tietojen keräämisen tarkoitus. Kuten kyseisen päätöksen johdanto-osan 16 perustelukappaleesta ilmenee, kyseisellä päätöksellä pyritään takaamaan, että viiteajanjakso edustaisi mahdollisimman hyvin teollisuuden syklejä, kattaisi sopivan ajanjakson, jonka ajalta on saatavissa laadukkaita tietoja, ja vähentäisi erityistilanteiden, kuten laitosten tilapäisten sulkemisten, vaikutusta. Juuri näistä syistä valinta voidaan tehdä kahden viiteajanjakson välillä.
64
Näin ollen tämä valinta kuuluu laitosten toiminnanharjoittajille, joilla on parhaat mahdollisuudet tarkistaa tietojen saatavuus ja verrata laitostensa toimintaa kahden viiteajanjakson aikana. Jos ne jostain syystä eivät valitse ajanjaksoa, jonka aikana niiden laitosten tuotantotaso oli korkein, päätöksessä 2011/278 ei velvoiteta toimivaltaisia kansallisia viranomaisia tekemään sitä niiden sijasta.
65
Edellä esitetyn perusteella kolmanteen kysymykseen on vastattava, että päätöksen 2011/278 9 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä ei velvoiteta toimivaltaista kansallista viranomaista määrittämään itse merkityksellistä viiteajanjaksoa laitoksen historiallisten tuotantotasojen arvioimiseksi.
Neljäs kysymys
66
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo neljännen kysymyksensä osalta, että jos sen käsiteltäväksi saatettu valitus olisi sen ensimmäiseen, toiseen ja kolmanteen kysymykseen annettujen vastausten perusteella hyväksyttävä, olisi määritettävä pääasian valittajalle myönnettävien ylimääräisten päästöoikeuksien määrä ja sovellettava tässä yhteydessä monialaista korjauskerrointa.
67
Tältä osin on muistutettava, että pääasian valittaja väittää kanteessaan, että DEHSt on tehnyt oikeudellisia virheitä 17.2.2014 tekemässään päätöksessä. Se on valittajan mukaan erityisesti jättänyt virheellisesti soveltamatta päätöksen 2011/278 9 artiklan 9 kohtaa, ja sen olisi pitänyt tarkastaa ja korjata pääasian valittajan suorittama viiteajanjakson valinta. Näiden väitteiden perustelujen paikkansapitävyys on olennaisilta osin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämän ensimmäisen, toisen ja kolmannen kysymyksen kohteena.
68
Kuten ensimmäiseen kysymykseen annetusta vastauksesta ilmenee, jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista ei voida moittia siitä, ettei se ole soveltanut päätöksen 2011/278 9 artiklan 9 kohtaa merkittävään kapasiteetin muutokseen, joka on tapahtunut ennen laitoksen toiminnanharjoittajan valitsemaa viiteajanjaksoa.
69
Kolmanteen kysymykseen annetusta vastauksesta ilmenee lisäksi, että päätöksessä 2011/278 ei velvoiteta tällaista viranomaista valvomaan eikä korjaamaan kyseessä olevan toiminnanharjoittajan suorittamaa viiteajanjakson valintaa.
70
Neljänteen kysymykseen ei siis ole tarpeen vastata.
Oikeudenkäyntikulut
71
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 27.4.2011 annetun komission päätöksen 2011/278/EU 9 artiklan 9 kohtaa on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta vakiintuneen laitoksen merkittäviin kapasiteetin laajentumisiin, jotka ovat tapahtuneet ennen tämän päätöksen 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti määritettyä viiteajanjaksoa.
2)
Päätöksen 2011/278 9 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä ei velvoiteta toimivaltaista kansallista viranomaista määrittämään itse merkityksellistä viiteajanjaksoa laitoksen historiallisten tuotantotasojen arvioimiseksi.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: saksa.