62004CC0239_CS
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Úvod
1. Komise vytýká Portugalské republice, že v projektu dálnice mezi městy Lisabon a Algarve porušila čl. 6 odst. 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin(2) (dále jen „směrnice o stanovištích“). Uvádí, že v oblasti zvláště chráněného ptačího území Castro Verde měla dálnice vést jinou trasou.
II –  Právní rámec
2. Podle článku 4 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků(3) (dále jen „směrnice o ochraně ptáků“) klasifikují členské státy určité lokality jako zvláště chráněná ptačí území (dále jen „ZCHÚ“). V odst. 4 první větě byla původně upravena ochrana těchto lokalit.
3. Článek 7 směrnice o stanovištích změnil právní úpravu ochrany ZCHÚ:
„Povinnosti vyplývající z ustanovení čl. 6 odst. 2, 3 a 4 této směrnice nahrazují povinnosti vyplývající z první věty čl. 4 odst. 4 směrnice 79/409/EHS, pokud jde o území označená podle čl. 4 odst. 1 nebo obdobně uznaná podle čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice, a to ode dne provádění této směrnice nebo ode dne označení nebo uznání členským státem podle směrnice 79/409/EHS, podle toho, které datum je pozdější.“
4. Tuto právní úpravu vysvětluje sedmý bod odůvodnění směrnice o stanovištích takto:
„všechny tyto vyhlášené oblasti včetně těch, které jsou nebo budou klasifikovány jako zvláště chráněná území podle směrnice Rady 79/409/EHS […], budou zařazeny do spojité evropské ekologické sítě.“
5. V projednávané věci relevantní čl. 6 odst. 3 a 4 směrnice o stanovištích zní následovně:
„3. Jakýkoli plán nebo projekt, který s určitou lokalitou přímo nesouvisí nebo není pro péči o ni nezbytný, avšak bude mít pravděpodobně na tuto lokalitu významný vliv, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty, podléhá odpovídajícímu posouzení jeho důsledků pro lokalitu z hlediska cílů její ochrany. S přihlédnutím k výsledkům uvedeného hodnocení důsledků pro lokalitu a s výhradou odstavce 4 schválí příslušné orgány příslušného státu tento plán nebo projekt teprve poté, co se ujistí, že nebude mít nepříznivý účinek na celistvost příslušné lokality, a co si v případě potřeby opatří stanovisko široké veřejnosti.
4. Pokud navzdory negativnímu výsledku posouzení důsledků pro lokalitu musí být určitý plán nebo projekt z naléhavých důvodů převažujícího veřejného zájmu, včetně důvodů sociálního a ekonomického charakteru, přesto uskutečněn a není-li k dispozici žádné alternativní řešení, zajistí členský stát veškerá kompenzační opatření nezbytná pro zajištění ochrany celkové soudržnosti sítě NATURA 2000. O přijatých kompenzačních opatřeních uvědomí Komisi.
[…]“
6. Desátý bod odůvodnění směrnice o stanovištích k tomu uvádí:
„vzhledem k tomu, že musí být přiměřeně hodnoceny veškeré plány a programy, které by mohly významně ovlivnit cíle ochrany v lokalitě, která již byla k ochraně navržena nebo bude navržena v budoucnosti; […]“.
III – Skutkové okolnosti sporu, postup před zahájením soudního řízení a návrhy účastníků řízení
7. Podle informací Komise bylo ZCHÚ Castro Verde vyhlášeno dne 23. září 1999. Má rozlohu 79 066 hektarů. Žije na něm minimálně 17 druhů ptáků, které jsou uvedeny v příloze I směrnice o ochraně ptáků, patří mezi ně poštolka jižní ( Falco naumanni ), moták lužní ( Circus pygargus ), drop velký ( Otis tarda ), drop malý ( Tetrax tetrax ), dytík úhorní ( Burhinus oedicnemus ), mandelík hajní ( Coriacias garrulus ), kalandra černá ( Melanocorypha calandra ) a skřivánek krátkoprstý ( Calandrella brachydactyla ).
8. Sporná část dálnice mezi Aljustrelem na severu a Castro Verde na jihu vede relativně rovně v délce asi 9 až 10 kilometrů západní hraniční oblastí ZCHÚ Castro Verde. Převážná část ZCHÚ, asi 77 000 hektarů, se nachází na východ od dálnice, část o rozloze asi 1 700 hektarů se nachází směrem na západ, v podstatě ve formě územního pásu širokého jeden až dva kilometry vedle dálnice.
9. Západně od dálnice uvnitř ZCHÚ nebo na jeho hranici se nachází pět obcí: obec Messejana na severozápadním rohu územního pásu, obec Estação de Ourique na jeho jihozápadním rohu spolu s asi jeden a půl kilometru vzdálenou východní sousední obcí Aivados, jakož i uprostřed územního pásu obec Conceição a asi jeden a půl kilometru na východ vzdálená obec Alcarias. Dálnice je vzdálena asi 700 metrů od obcí Messejana, Alcarias a Aivados, ostatní dvě obce leží dále na západ. Mimo ZCHÚ, asi v jeden a půl kilometrové vzdálenosti jihozápadně od Estação de Ourique, začíná oblast kolem přehrady, která byla vyhlášena dokumentem z roku 2003 označeným „Plano de Ordenamento da Albufeira do Monte da Rocha“(4) . Spádová oblast přehrady je ale výrazně větší a protínají ji všechny zvažované trasy.
10. Posuzování vlivů na životní prostředí bylo připravováno od roku 1998 a bylo předloženo dne 6. září 1999. Podle něj má projekt významný vliv na různé druhy ptáků vyskytující se v ZCHÚ.
11. Navzdory tomu byl projekt dne 19. ledna 2000 povolen. Stavební práce začaly brzy nato, od 21. července 2001 se používá část stavby.
12. Dopisem ze dne 20. října 2000 vyzvala Komise portugalskou vládu, aby jí podala své vyjádření. Odůvodněné stanovisko následovalo dne 11. dubna 2001.
13. Komise nyní navrhuje, aby Soudní dvůr:
1) určil, že Portugalská republika tím, že uskutečnila projekt dálnice, jejíž trasa prochází ZCHÚ Castro Verde, navzdory negativním výsledkům posouzení vlivu na životní prostředí a existenci alternativních řešení uvedené trasy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, ve znění směrnice Rady 97/62/ES ze dne 27. října 1997;
2) uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
14. Portugalská republika navrhuje, aby Soudní dvůr:
1) žalobu zamítl;
2) uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
IV – Právní posouzení
15. Komise vytýká Portugalské republice, že porušila čl. 6 odst. 4 směrnice o stanovištích. Toto ustanovení bylo použitelné až od okamžiku vyhlášení ZCHÚ Castro Verde, tj. od 23. září 1999. Před vyhlášením území, které má být vyhlášené, platí čl. 4 odst. 4 první věta směrnice o ochraně ptáků, ale nikoli čl. 6 odst. 2 až 4 směrnice o stanovištích(5) .
16. Vzhledem k tomu, že řízení o povolení stavby sporného úseku dálnice začalo již před vyhlášením ZCHÚ, lze pochybovat o tom, zda příslušné orgány mohly během tohoto řízení vyměnit právní úpravu ochrany podle směrnice o ochraně ptáků za obsahově sice velkorysejší(6), ale kvůli posouzení důsledků pro lokalitu procesně-právně rozsáhlejší právní úpravu ochrany podle směrnice o stanovištích. Zákaz výměny právních úprav ochrany by řízení o povolení zbytečně ztížil, aniž by byla skutečně podpořena ochrana ZCHÚ, neboť příslušné orgány by mohly po vyhlášení ZCHÚ nově zahájit řízení o povolení a nejpozději pak použít čl. 6 odst. 2 až 4 směrnice o stanovištích. V této situaci by trvání na tom, aby se řízení přerušilo nebo dokončilo podle směrnice o ochraně ptáků, představovalo zbytečný formalismus.
17. Vzhledem k tomu, že se portugalská vláda nedovolává toho, že projekt musí být posuzován podle čl. 4 odst. 4 první věty směrnice o ochraně ptáků, je proto nutné použít čl. 6 odst. 2 až 4 směrnice o stanovištích.
A – K nepříznivému vlivu na ZCHÚ Castro Verde
18. Článek 6 odst. 4 směrnice o stanovištích se použije pouze tehdy, pokud byl výsledek posouzení důsledků pro lokalitu podle čl. 6 odst. 3 negativní, tzn. pokud příslušné orgány při povolení projektu nemohly zaručit, že nedojde k nepříznivému účinku na celistvost předmětného chráněného území. Posledně uvedené portugalská vláda popírá.
19. Portugalská vláda právem namítá, že v řízení o nesplnění povinnosti musí Komise dokázat porušení práva Společenství(7) . Popírá, že by oddělení 2 % plochy dotčeného ZCHÚ dokazovalo, že došlo k nepříznivému účinku na celistvost příslušné lokality ve smyslu čl. 6 odst. 3 druhé věty směrnice o stanovištích.
20. Portugalsko však vyhlášením dotčených ploch jako součásti ZCHÚ uznalo, že na nich existují životní podmínky, které jsou nejvhodnější pro druhy uvedené v příloze I směrnice(8) .
21. Stavba dálnice přes takové plochy je v zásadě způsobilá je nepříznivě ovlivnit v jejich vlastnosti být územím, které je nejvhodnější pro ochranu ptáků. Silnice způsobuje přímou ztrátu plochy, rušení a vnesení škodlivých látek na sousední plochy. Zvyšuje se i riziko zabití ptáků v dopravním provozu. Konečně odděluje asi 1 700 hektarů ZCHÚ, tj. asi 2 % plochy od zbytku ZCHÚ. Význam tohoto oddělení přitom závisí na chování a citlivosti dotčených druhů.
22. Nejsou proto potřebné žádné další důkazy, že celistvost dotčeného ZCHÚ je nepříznivě ovlivněna(9) . Naopak je na Portugalsku, aby prokázalo, že vliv projektu nepříznivě neovlivní celistvost ZCHÚ(10) .
23. Směrnice o stanovištích upravuje, jak se má takový důkaz v zásadě provést, a sice prostřednictvím nařízeného přezkumu slučitelnosti projektu podle čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích s cíli ochrany dotčené lokality. Přitom je nutno s přihlédnutím k nejlepším relevantním vědeckým poznatkům vyhodnotit veškeré aspekty plánu nebo projektu, které by samy nebo ve spojení s jinými plány nebo projekty mohly nepříznivě ovlivnit cíle zachování lokality(11) . Je-li poté z vědeckého pohledu vyloučena jakákoli rozumná pochybnost, že se projekt neprojeví negativně vůči celistvosti ZCHÚ, může být bez nutnosti zohlednit čl. 6 odst. 4 směrnice o stanovištích povolen(12) .
24. Komise zdůrazňuje, že studie o vlivu na životní prostředí(13) zařazuje mezi druhy ptáků dotčené lokality 17 druhů, které jsou uvedeny v příloze I směrnice o ochraně ptáků, 8 druhů, které jsou v Portugalsku ohrožené nebo vzácné(14), jakož i 16 druhů, které jsou ohrožené nebo vzácné v Evropě(15) . Portugalsko s odvoláním na stanovisko Instituto da Conservação da Natureza namítá, že pouze 8 druhů uvedených v příloze I ve skutečnosti užívá dotčenou plochu ke svému hnízdění a rozmnožování: drop velký, poštolka jižní a drop malý, které jsou podle portugalského práva prioritními druhy, jakož i moták lužní, dytík úhorní, mandelík hajní, skřivánek krátkoprstý a kalandra černá.
25. Již tento rozpor mezi studií a tvrzením Portugalska vyvolává závažné pochybnosti o kvalitě posouzení vlivu, protože tato studie musí stanovit, které druhy dotčené plochy skutečně užívají, aby bylo možné posoudit vliv projektu. Přečtení studie posouzení vlivu na životní prostředí tyto pochybnosti potvrzuje.
26. Studie obsahuje pouze v náznacích odkazy na druhy vyskytující se v dané lokalitě. V šestikilometrové vzdálenosti uvádí zejména místo tokání dropa velkého(16), který je velmi citlivý na rušení, což dovoluje dojít k závěru, že jsou dotčené plochy využívány k výchově mláďat(17) . Tento druh patří mezi celosvětově ohrožené (vulnerable)(18) .
27. Kromě toho studie o posouzení vlivu na životní prostředí zmiňuje hnízdiště poštolky jižní v blízkosti trasy. Je nesporné, že se jedna kolonie hnízdišť nachází ve vzdálenosti 80 metrů od trasy dálnice (Quinta da Golipa), další čtyři leží ve vzdálenosti 800 až 1 000 metrů (Montes da Mosquetana, do Álamo, da Ribeira a do Pardieiro). Pro tento druh vychází studie o posouzení vlivu na životní prostředí ze středního stupně citlivosti na vyrušování, ale z vysokého stupně citlivosti vůči fragmentaci jejich životního prostoru(19) .
28. Konkrétní údaje o významu dotčených ploch pro jiné druhy chybí, přestože portugalská vláda v tomto řízení uvádí další druhy, které jsou uvedeny v příloze I. Neexistuje ani konkrétní dokumentace pozorování, ani nebyly přijaty závěry o tom, jak různé druhy tyto plochy užívají a jak by projekt mohl toto užívání konkrétně ovlivnit(20) .
29. Již pro své nedostatky nemůže studie dokázat, že celistvost ZCHÚ Castro Verde nebyla nepříznivě ovlivněna stavbou dálnice. Představuje však další indicii toho, že bylo nutné takový nepříznivý účinek očekávat, protože již na základě svých neúplných výsledků konstatovala zvýšené negativní vlivy (impacto negativo elevado)(21) .
30. V soudním řízení nyní Portugalsko zdůrazňuje, že se populace dropa velkého a poštolky jižní zvětšily a postavení dropa malého se pomocí dalších – ze strany Společenství podporovaných – opatření zlepšuje. U ostatních dotčených druhů nejsou negativní vlivy dosud prokazatelné.
31. Podle čl. 6 odst. 3 druhé věty směrnice o stanovištích pro povolení projektu však nepostačuje dodatečně prokázat, že projekt neměl žádné negativní vlivy. Naopak, před
povolením projektu musí být z vědeckého hlediska vyloučena jakákoliv rozumná pochybnost o tom, že celistvost území nebude nepříznivě ovlivněna(22) . Tvrzení portugalské vlády je již z tohoto důvodu nezpůsobilé vyloučit použití čl. 6 odst. 4.
32. Kromě toho argumenty portugalské vlády nemohou doložit ani neškodnost projektu. U mnohých druhů se bez dalších údajů tvrdí, že nevýhody nejsou prokázány.
33. Pokud jde zejména o přírůstek populací poštolky jižní a dropa velkého, který uvádí portugalská vláda, dokonce i u těchto druhů nelze předpokládat, že projekt dálnice nepříznivě neovlivní celistvost ZCHÚ Castro Verde. Bez znalosti důvodů pro přírůstek stavu totiž není možné vyloučit nepříznivý účinek projektu silniční stavby na lokalitu(23) .
34. V projednávané věci uvádí Portugalsko samo, že tento vývoj je založen zejména na kompenzačních opatřeních, jakož i na realizaci kultivačního plánu pro ZCHÚ Castro Verde, a v této souvislosti informuje o dalších opatřeních týkajících se péče o dropa malého, která mají kompenzovat případný nepříznivý účinek na tento druh. Jsou-li však přírůstky stavu založeny na kompenzačních opatřeních, nemohou dokázat, že projekt stavby dálnice byl neškodný.
35. Nepříznivý účinek na lokalitu je totiž v rámci článku 6 směrnice o stanovištích nutné přísně oddělovat od kompenzačních opatření(24) . Podle právní úpravy směrnice o stanovištích je nutné podle možností zabránit nepříznivým účinkům. To lze uskutečnit přednostně tak, že se vyloučí každé riziko škody nebo že budou přijata odpovídající opatření ke snížení škod a zabránění jejich vzniku(25) . Na rozdíl od toho přicházejí kompenzační opatření v úvahu až tehdy, když je nutné nepříznivý účinek přijmout z důvodu převládajícího veřejného zájmu při neexistenci alternativního řešení. Zachování stávajícího přírodního bohatství má mít totiž přednost před kompenzačními opatřeními už jen z toho důvodu, že jejich úspěch lze jen zřídka předpovídat s jistotou.
36. V části, ve které se portugalská vláda odvolává na opatření na snížení škod, se v podstatě jedná o opatření související se stavbou, jakož i o zachování vegetace. Tím však nelze zabránit předpokládaným nepříznivým účinkům způsobeným existencí a užíváním silnice.
37. Kontrolní opatření uváděná částečně v této souvislosti mohou jistě představovat nezbytnou část konceptu snížení a kompenzace škod. Ani ony však samy od sebe nemohou zabránit škodám.
38. Komise proto oprávněně vychází ze skutečnosti, že tento úsek dálnice neměl být předmětem řízení o povolení podle čl. 6 odst. 3 druhé věty směrnice o stanovištích, ale nanejvýš podle čl. 6 odst. 4.
B – K neexistenci alternativních řešení
39. Podle čl. 6 odst. 4 směrnice o stanovištích je možné projekt uskutečnit navzdory negativním výsledkům posouzení vlivu, existují‑li naléhavé důvody převažujícího veřejného zájmu včetně důvodů sociálního a ekonomického charakteru a není-li k dispozici žádné alternativní řešení. V takovém případě zajistí členský stát veškerá kompenzační opatření nezbytná pro zajištění ochrany celkové soudržnosti sítě NATURA 2000.
40. Předmětem sporu účastníků řízení není to, zda stavba dálnice (celkově) byla z naléhavých důvodů nutná ani zda byla nutná opatření k zajištění soudržnosti. Komise však Portugalsku vytýká, že stavbou dálnice značně nepříznivě ovlivnilo ZCHÚ Castro Verde, ačkoli pro zvolenou trasu existovala alternativní řešení.
41. Povolení projektu podle čl. 6 odst. 4 první věty směrnice o stanovištích je výjimkou ze všeobecné zásady čl. 6 odst. 3 druhé věty, podle které se projekty povolují pouze tehdy, pokud celistvost chráněného území nepříznivě neovlivní. Je tedy povinností toho, kdo se této výjimky dovolává, aby prokázal, že požadavky právní úpravy výjimky byly splněny(26) . Komise proto nemusí prokázat, na rozdíl od názoru portugalské vlády, žádnou alternativní trasu, ale stačí, když vyvolá důvodné pochybnosti(27), zda Portugalsko dodrželo požadavky čl. 6 odst. 4.
42. Článek 6 odst. 4 směrnice o stanovištích dovoluje povolení projektů jen v případě neexistence alternativních řešení. Tato podmínka povolení projektu má zabránit tomu, že budou nepříznivě ovlivňována chráněná území, přestože je možné cílů projektu dosáhnout také způsobem, který by chráněné území ovlivnil méně nepříznivě nebo by ho vůbec takto neovlivnil(28) . Potud tedy neexistence alternativních řešení odpovídá jednomu kroku přezkumu proporcionality, podle kterého v případě, že existuje vícero vhodných opatření musí být zvoleno to, které je nejméně zatěžující(29) .
43. Neexistence alternativních řešení ještě nemůže být konstatována, když byla zkoumána jen některá alternativní řešení, nýbrž teprve poté, co byla všechna
alternativní řešení vyloučena. Požadavky vyloučení alternativních řešení se zvyšují až do té míry, dokud jsou alternativní řešená způsobilá realizovat cíle projektu, aniž by – bez rozumné pochybnosti – vedly ke zjevně nepřiměřeným narušením.
44. Mezi alternativními řešeními přicházejícími do užšího výběru se nutně nemusí volba uskutečnit podle toho, které alternativní řešení méně nepříznivě ovlivní dotčenou lokalitu(30) . Naopak, výběr vyžaduje zvážení mezi nepříznivým účinkem na ZCHÚ a příslušnými důvody převažujícího veřejného zájmu.
45. Nezbytnost zvážení vyplývá zejména z pojmu „převažující“, ale i ze slova „naléhavých“. Důvody veřejného zájmu mohou nutně převažovat nad ochranou lokality pouze tehdy, jestliže mají větší váhu. I tomu je učiněno zadost při přezkumu proporcionality, neboť podle něj musí být způsobené nevýhody v přiměřeném poměru ke sledovaným cílům(31) .
46. Rozhodující je tedy to, zda naléhavé důvody převažujícího veřejného zájmu vyžadují uskutečnění právě této
alternativy, nebo zda je možno jim vyhovět i jiným – ZCHÚ méně poškozujícím – alternativním řešením(32) . Toto porovnání předpokládá, že na základě porovnatelných vědeckých kritérií byla přezkoumána různá alternativní řešení užšího výběru v souvislosti s jejich vlivy na dotčenou lokalitu a v souvislosti s příslušnými důvody veřejného zájmu(33) .
47. Portugalské orgány zkoumaly a zamítly různá alternativní řešení. Tato řešení by z části byla vedla trasu dále na východ, uvnitř ZCHÚ, částečně dále na západ, takže by ZCHÚ ovlivnila méně nepříznivě. Komise nevznáší námitky proti volbě mezi těmito alternativami, nýbrž proti chybějícímu přezkumu dalších alternativních řešení na západě ZCHÚ.
48. Žaloba Komise je tedy opodstatněná, musí-li být tato alternativní řešení na západě ZCHÚ přezkoumána a nelze-li vyloučit, že jedno z těchto alternativních řešení mělo být upřednostněno před realizovaným vedením trasy.
49. Portugalsko namítá proti dalším alternativním řešením tras na západě ZCHÚ, která navrhla Komise, v zásadě to, že by nepříznivě ovlivnily archeologické naleziště a způsobily konflikty s obcemi podél silnice IC 1. Tyto argumenty však nejsou přesvědčivé. Zůstává zcela nejasné, zda naleziště skutečně kolidují se všemi myslitelnými trasami, jaká je jejich důležitost a do jaké míry by bylo možné zajistit jejich vědeckou hodnotu pomocí včasných vykopávek. Konflikty s obcemi podél silnice IC 1 nejsou zjevné, protože mezi západní hranicí ZCHÚ a těmito místy existuje pro dálnici dostatečný prostor.
50. Bylo by však možné vyloučit všechna
alternativní řešení na západě ZCHÚ z důvodu existence průsmyku širokého asi jeden a půl kilometru mezi vodní nádrží a místem Estação de Ourique. Taková alternativní řešení by musela vést buď relativně přímo přes tento průsmyk, nebo by musela před Estação de Ourique zahnout na východ a procházet širokým obloukem přes ZCHÚ severně a východně od obce Aivados. Obě varianty přinášejí zjevné problémy, avšak portugalská vláda nedoložila, že byly dostatečně přezkoumány, aby se vyloučily odpovídající alternativní trasy.
51. Trasa mezi přehradou a Estação de Ourique by ponechala ZCHÚ nedotčeným, bylo by ovšem nutno očekávat dopady na vodní nádrž, tj. zejména na zásobovaní vodou a na obec ve formě hluku, znečištění ovzduší a účinky oddělení. Krom toho by byly nutné dvě překřížení silnice IC 1. Podle předložených informací není jasné, zda by tyto problémy bylo možné vyřešit pomocí technických opatření(34) .
52. Trasa procházející západně od obcí Messejana a Conceição, která by poté odbočovala na východ a vedla dále obloukem severně a východně od obce Aivados, byla naproti tomu již zkoumána a zamítnuta z důvodu své blízkosti k těmto obcím. Skutečnost, že podobné trasy s větším odstupem od obcí jsou z důvodu vyšších nákladů nebo dopravně-technických nevýhod vyloučeny, nebyla dosud prokázána. V této souvislosti též není zřejmé, zda byla zkoumána technická opatření ke snížení zatížení, ale také to, zda by takové vedení trasy zatížilo ZCHÚ skutečně méně nepříznivě než postavená trasa.
53. Z toho plyne, že Portugalsko dostatečně neprokázalo, že byla posouzena všechna alternativní řešení.
54. Celé posouzení alternativních řešení je kromě toho poznamenáno nedostatečným objasněním nepříznivých účinků na ZCHÚ způsobených projektem(35) . Ani konkrétní škody(36), ani opatření na snížení škod způsobených provozem dálnice(37) nebyly zjevně přezkoumány. V důsledku toho také chybí jakákoli klasifikace škod v celkovém kontextu sítě NATURA 2000, zejména pokud jde o jejich vliv na ochranu dotčených druhů. Nejasné je i to, zda byly napřed zkoumány vyhlídky na úspěch kompenzačních opatření směřujících k zajištění soudržnosti sítě NATURA 2000, což by bylo důležité pro zvážení škod. Proto také není možné dávat nepříznivý účinek na ZCHÚ do souvislosti s důvody veřejného zájmu, které uvádí portugalská vláda.
55. Nelze vyloučit, že by pečlivé prozkoumání všech alternativních řešení s přihlédnutím k výše uvedeným hlediskům vedlo k tomu, že by zvolené vedení trasy odpovídalo požadavkům čl. 6 odst. 4 první věty směrnice o stanovištích. Velikost dotčeného ZCHÚ a zřejmý úspěch kompenzačních opatření vedou k předpokladu, že nepříznivý účinek na ZCHÚ má spíše nepatrnou váhu. I nevýhody vedení trasy mimo území ZCHÚ nebo její vedení, které by územím ZCHÚ procházelo minimálně, nelze přehlédnout. Nezbytný důkaz, že všechna tato hlediska byla zjištěna a zvážena, však portugalská vláda nepředložila.
56. Následkem tohoto nejprve pouze procesního opomenutí musí být i ve věci konstatováno, že příslušné portugalské orgány nepřezkoumaly všechna alternativní řešení.
57. Portugalská republika proto tím, že uskutečnila projekt dálnice, jejíž trasa prochází zvláště chráněným územím Castro Verde, aniž by byla přezkoumána všechna alternativní řešení tohoto vedení trasy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 4 směrnice o stanovištích.
V – K nákladům řízení
58. Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise měla ve věci úspěch, je namístě uložit náhradu nákladů řízení Portugalské republice.
VI – Závěry
59. Navrhuji tedy Soudnímu dvoru, aby rozhodl následovně:
„1) Portugalská republika tím, že uskutečnila projekt dálnice, jejíž trasa prochází zvláště chráněným územím Castro Verde, aniž by byla přezkoumána všechna alternativní řešení tohoto vedení trasy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, ve znění směrnice Rady 97/62/ES ze dne 27. října 1997.
2) Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.“
(1) .
(2)
–	Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102, ve znění směrnice 97/62/ES ze dne 27. října 1997, Úř. věst. L 305, s. 42; Zvl. vyd. 15/04, s. 3.
(3)
–	Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98.
(4)  –	Usnesení portugalské rady ministrů č. 154/2003 ze dne 4. září 2003, http://www.inag.pt/inag2004/port/divulga/legisla/pdf_nac/POA/RCM154_2003.pdf
(5)  –	Rozsudek ze dne 7. prosince 2000, Komise v. Francie, dále jen „rozsudek Basses Corbières“ (C‑374/98, Recueil, s. I‑10799, body 47 a 57), viz k tomu mé stanovisko ze dne 27. října 2005 ve věci Komise v. Rakousko, dále jen „rozsudek Lauteracher Ried“ (C‑209/04, Sb. rozh. s. I‑2755, bod 46 a násl.).
(6)  –	Rozsudek Basses Corbières (uvedený výše v poznámce pod čarou 5, body 50 a násl. a bod 56) a za určitých okolností i rozsudek ze dne 11. července 1996, Royal Society for the Protection of Birds, dále jen „rozsudek Lappel Bank“ (C‑44/95, Recueil, s. I‑3805, bod 37).
(7)  –	Viz např. rozsudky ze dne 25. května 1982, Komise v. Nizozemsko (96/81, Recueil, s. 1791, bod 6), ze dne 6. listopadu 2003, Komise v. Spojené království (C‑434/01, Recueil, s. I‑13239, bod 21), ze dne 29. dubna 2004, Komise v. Rakousko (C‑194/01, Recueil, s. I‑4579, bod 34).
(8)  –	Viz rozsudek ze dne 28. února 1991, Komise v. Německo, dále jen „rozsudek Leybucht (C‑57/89, Recueil, s. I‑883, bod 20).
(9)  –	Viz v této souvislosti rozsudky Leybucht (uvedený výše v poznámce pod čarou 8, bod 20 a násl.) a ze dne 2. srpna 1993, Komise v. Španělsko, dále jen „rozsudek močály Santoña (C‑355/90, Recueil, s. I‑4221, bod 36), v nichž Soudní dvůr dospěl k závěru, že již ztráta plochy představuje značný vliv na ZCHÚ.
(10)  –	Viz rozsudek ze dne 29. ledna 2004, Komise v. Rakousko, dále jen „rozsudek golfové hřiště Wörschach“ (C‑209/02, Recueil, s. I‑1211, bod 26), jakož i stanovisko generálního advokáta P. Légera ze dne 6. listopadu 2003 (bod 40), podle něhož při vědecky prokázaném nepříznivém účinku musí členský stát dokázat účinnost kompenzačních opatření.
(11)  –	Rozsudek ze dne 7. září 2004, Waddenvereniging a Vogelbeschermingsvereniging [Waddenzee] (C‑127/02, Sb. rozh. s. I‑7405, bod 53 a násl.)
(12)  –	Rozsudek Waddenzee (uvedený výše v poznámce pod čarou 11, bod 59).
(13)  –	Svazek II/V, s. 63 a násl. (list 198 a násl. příloh žaloby).
(14)  –	V souvislosti s Cabral a kol., Livro Vermelho dos Vertebrados de Portugal, 1989.
(15)  –	V souvislosti s Heath a Tucker, Birds in Europe, 1994.
(16)  –	Uvedeno výše v poznámce pod čarou 13, s. 64 (svazek 199).
(17)  –	Uvedeno výše v poznámce pod čarou 13, s. 68 a násl. (svazek 203 a násl.).
(18)  –	Birdlife International (Papazoglou a další), Birds in the European Union – a status assessment, 2004, s. 32, http://www.birdlife.org/action/science/species/birds_in_europe/index.html, srov. též Kollar, H. P., Action Plan for the Great Bustard (Otis Tarda) in Europe,
http://europa.eu.int/comm/environment/nature/directive/birdactionplan/otistarda.htm.
(19)  –	Uvedeno výše v poznámce pod čarou 13, s. 64 (svazek 199).
(20)  –	Studie posouzení vlivu na životní prostředí neobsahuje zejména žádné posouzení jednotlivých souvislostí účinků, např. ztráta plochy, účinek rozdělení, hluk, znečištění ovzduší nebo dopravní riziko. Tak neodpovídá požadavkům směrnice o stanovištích, srov. rozsudek Waddenzee (uvedený výše v poznámce pod čarou 11, bod 54). Komise však proti tomuto porušení nic nenamítá.
(21)  –	Svazek III/V, s. 78 (list 222 přílohy žaloby).
(22)  –	Rozsudek Waddenzee (uvedený výše v poznámce pod čarou 11, bod 59).
(23)  –	Soudní dvůr v rozsudku Golfové hřiště Wörschach (uvedený výše v poznámce pod čarou 10, bod 27) podobné argumenty bez dalšího odůvodnění zamítl.
(24)  –	Rozlišení mezi čl. 6 odst. 3 a 4 směrnice o stanovištích bylo výslovně stanoveno v rozsudku ze dne 14. duna 2005, Komise v. Nizozemsko, dále jen „rozsudek Shoda“ (C‑441/03, Sb. rozh. s. I‑3043, body 26 a 28).
(25)  –	Viz rozsudek Golfplatz Wörschach, bod 26, a stanovisko generálního advokáta P. Légera, bod 40 (obojí uvedeno výše v poznámce pod čarou 10), jakož i mé stanovisko ze dne 29. ledna 2004 ve věci Waddenvereniging a Vogelbeschermingsvereniging, dále jen „rozsudek Waddenzee“ (C‑127/02, Recueil, s. I‑7405, bod 108).
(26)  –	Viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 8. listopadu 1979, Denkavit (251/78, Recueil, s. 3369, bod 24), ze dne 12. července 1990, Komise v. Itálie (C‑128/89, Recueil, s. I‑3239, bod 23), o pohybu zboží; rozsudek ze dne 23. října 1997, Komise v. Nizozemsko (C‑157/94, Recueil, s. I‑5699, bod 51), o čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES, jakož i rozsudky ze dne 28. března 1996, Komise v. Německo (C‑318/94, Recueil, s. I‑1949, bod 13), a ve spojených věcech ze dne 10. dubna 2003, Komise v. Německo (C‑20/01 a C‑28/01, Recueil, s. I‑3609, bod 58), o zadávání veřejných zakázek. Co se týče čl. 6 odst. 4, viz mé stanovisko ve věci Lauteracher Ried (uvedené výše v poznámce pod čarou 5, bod 68).
(27)  –	V rozsudku Waddezee (uvedený výše v poznámce pod čarou 11, bod 59) Soudní dvůr už použil pojem „důvodná pochybnost“ v souvislosti s čl. 6 odst. 3 druhou větou směrnice o stanovištích.
(28)  –	V této souvislosti zavádějící rozsudek Komise v. Nizozemsko, dále jen „rozsudek Shoda“ (uvedený výše v poznámce pod čarou 24, bod 27), podle kterého „neexistence alternativních řešení a existence naléhavých důvodů převažujícího veřejného zájmu, jsou určeny k tomu, aby umožnily členskému státu přijmout veškerá kompenzační opatření nezbytná pro zajištění […]“
(29)  –	Rozsudky ve spojených věcech ze dne 10. března 2005 Tempelman v. van Schaijk (C‑96/03 a C‑97/03, Sb. rozh. s. I‑1895, bod 47), ze dne 3. července 2003, Lennox (C‑220/01, Recueil, s. I‑7091, bod 76), ze dne 12. června 2003, Schmidberger (C‑112/00, Recueil, s. I‑5659, bod 79), ze dne 12. března 2002, Omega Air a spol. (C‑27/00 a C‑122/00, Recueil, s. I‑2569, bod 62), ze dne 12. července 2001, Jippes a spol. (C‑189/01, Recueil, s. I‑5689, bod 81), jakož i mé stanovisko ve věci Waddenzee (uvedené výše v poznámce pod čarou 11, bod 106).
(30)  –	Tak by se dal chápat názor Komise v její příručce NATURA 2000 – Gebietsmanagement, Die Vorgaben des Artikels 6 der Habitat-Richtlinie 92/43/EWG, Luxemburg 2000, s. 47 a násl.
(31)  –	Viz judikatura uvedená v poznámce pod čarou 28.
(32)  –	Viz mé stanovisko ve věci Lauteracher Ried (uvedené výše v poznámce pod čarou 5, bod 72) a ze dne 9. června 2005, Komise v. Spojené království, dále jen „rozsudek Shoda“ (C‑6/04, Sb. rozh. s. I‑9017, bod 46).
(33)  –	Viz mé stanovisko ze dne 3. února 2005 ve věci Komise v. Nizozemsko, dále jen „rozsudek Shoda (C‑441/03, Sb. rozh. s. I‑3043, bod 15).
(34)  –	Například ochrana před hlukem, stavba v průsmyku, zvláštní zacházení s odpadními vodami atd.
(35)  –	Srov. mé stanovisko ve věci Lauteracher Ried (uvedené výše v poznámce pod čarou 5, bod 74).
(36)  –	Viz výše bod 25 a násl.
(37)  –	Například chráněné přechody a ploty k zamezení kolizí.