62022CJ0375
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (pátého senátu)
26. února 2026 (
*1
)
„Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh letecké nákladní dopravy – Rozhodnutí Evropské komise konstatující porušení článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru a článku 8 Dohody o letecké dopravě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací – Koordinace složek cen za služby letecké nákladní dopravy (palivový příplatek, bezpečnostní příplatek a odmítnutí hradit provize z příplatků) – Jediné a trvající protiprávní jednání – Nepředložení důkazu o tom, že účastník věděl o dvou složkách protiprávního jednání – Částečné nebo úplné zrušení rozhodnutí Komise – Územní pravomoc Komise – Konstatování ‚celosvětové‘ kartelové dohody“
Ve věci C‑375/22 P,
jejímž předmětem je kasační opravný prostředek podaný na základě článku 56 statutu Soudního dvora Evropské unie dne 9. června 2022,
Latam Airlines Group SA, se sídlem v Santiagu (Chile),
Lan Cargo SA, se sídlem v Santiagu,
zástupci: O. Geiss, Rechtsanwalt, B. Hartnett, avocat, a W. Sparks, advocaat,
účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky),
přičemž další účastnicí řízení je:
Evropská komise, zástupci: P. Caro de Sousa a A. Dawes, jako zmocněnci, ve spolupráci s: G. Peretz, KC,
žalovaná v prvním stupni,
SOUDNÍ DVŮR (pátý senát),
ve složení: I. Jarukaitis (zpravodaj), předseda čtvrtého senátu vykonávající funkci předsedy pátého senátu, E. Regan a D. Gratsias, soudci,
generální advokát: A. Rantos,
za soudní kancelář: R. Stefanova-Kamiševa, radová,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 10. dubna 2024,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 5. září 2024,
vydává tento
Rozsudek
1
Svým kasačním opravným prostředkem se Latam Airlines Group SA (dále jen „Latam Airlines“) a Lan Cargo SA domáhají zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 30. března 2022, Latam Airlines Group a Lan Cargo v. Komise (T‑344/17, dále jen „napadený rozsudek“, EU:T:2022:185), kterým Tribunál částečně zamítl jejich žalobu znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 1742 final ze dne 17. března 2017 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (Věc AT.39258 – Letecká nákladní doprava) (dále jen „sporné rozhodnutí“) v rozsahu, v němž se jich týká, a na zrušení pokuty, která jim byla tímto rozhodnutím uložena, nebo na snížení její výše.
Právní rámec
Dohoda o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem
2
Dohoda o letecké dopravě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací, podepsaná v Lucemburku dne 21. června 1999 a schválená jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady a Komise 2002/309/ES, Euratom, pokud jde o dohodu o vědeckotechnické spolupráci, ze dne 4. dubna 2002 o uzavření sedmi dohod se Švýcarskou konfederací (Úř. věst. 2002, L 114, s. 1; Zvl. vyd. 11/41, s. 89) (dále jen „Dohoda o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem“), vstoupila v platnost dne 1. června 2002. Články 8 a 9 této dohody odpovídají obdobně článkům 101 a 102 SFEU.
3
Podle článku 11 uvedené dohody:
„1.   Orgány Společenství uplatňují články 8 a 9 […] v souladu s právními předpisy Společenství uvedenými v příloze této dohody, s přihlédnutím k potřebě úzké spolupráce mezi orgány Společenství a švýcarskými orgány.
2.   Švýcarské orgány rozhodují v souladu s články 8 a 9 o přípustnosti dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě […] vztahujících se k trasám mezi Švýcarskem a třetími zeměmi.“
4
Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101] a [102 SFEU] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205) se stalo použitelným v rámci téže dohody s účinností od 5. prosince 2007, a to rozhodnutím č. 1/2007 Smíšeného výboru Společenství-Švýcarsko pro leteckou dopravu zřízeného dohodou mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě ze dne 5. prosince 2007, kterým se nahrazuje příloha Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (Úř. věst. 2008, L 34, s. 19). K tomuto datu nahradilo nařízení Rady (EHS) č. 3975/87 ze dne 14. prosince 1987, kterým se stanoví postup pro použití pravidel hospodářské soutěže pro podniky v odvětví letecké dopravy (Úř. věst. 1987, L 374, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 262), které bylo uvedeno v příloze Dohody o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem od jejího vstupu v platnost.
Smlouva o FEU
5
Článek 101 odst. 1 SFEU stanoví:
„S vnitřním trhem jsou neslučitelné, a proto zakázané, veškeré dohody mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků a jednání ve vzájemné shodě, které by mohly ovlivnit obchod mezi členskými státy a jejichž účelem nebo důsledkem je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu, zejména ty, které
a)
přímo nebo nepřímo určují nákupní nebo prodejní ceny anebo jiné obchodní podmínky;
b)
omezují nebo kontrolují výrobu, odbyt, technický rozvoj nebo investice;
c)
rozdělují trhy nebo zdroje zásobování;
[…]“
Dohoda o EHP
6
Článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 (Úř. věst. 1994, L 1, s. 3; Zvl. vyd. 11/52, s. 3, dále jen „Dohoda o EHP“) odpovídá obdobně článku 101 SFEU.
7
Nařízení č. 1/2003 ve znění nařízení Rady (ES) č. 411/2004 ze dne 26. února 2004 (Úř. věst. 2004, L 68, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 17) bylo začleněno do Dohody o EHP rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 130/2004 ze dne 24. září 2004, kterým se mění příloha XIV (Hospodářská soutěž), protokol 21 (o provádění pravidel hospodářské soutěže platných pro podniky) a protokol 23 (o spolupráci mezi kontrolními úřady) k Dohodě o EHP (Úř. věst. 2005, L 64, s. 57), které vstoupilo v platnost dne 19. května 2005, jakož i rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 40/2005 ze dne 11. března 2005, kterým se mění příloha XIII (Doprava) a protokol 21 (O provádění pravidel hospodářské soutěže platných pro podniky) Dohody o EHP (Úř. věst. 2005, L 198, s. 38), které vstoupilo v platnost téhož dne.
Nařízení č. 1/2003
8
Článek 16 nařízení č. 1/2003 v odstavci 1 stanoví:
„Pokud vnitrostátní soudy rozhodují o dohodách, rozhodnutích nebo jednáních podle článků [101] nebo [102 SFEU], které jsou již předmětem rozhodnutí [Evropské komise], nemohou rozhodnout v rozporu s rozhodnutím přijatým Komisí. Musí se rovněž vyvarovat rozhodnutí, která by byla v rozporu s rozhodnutím, které má Komise v úmyslu přijmout v řízení, jež zahájila. Za tímto účelem může vnitrostátní soud přezkoumat, zda je nezbytné, aby své řízení přerušil. Touto povinností nejsou dotčena práva a povinnosti podle článku [267 SFEU].“
9
Článek 23 tohoto nařízení ve svých odstavcích 2 a 3 stanoví:
„2.   Komise může rozhodnutím uložit podnikům a sdružením podniků pokuty, pokud úmyslně nebo z nedbalosti:
a)
se dopouštějí jednání v rozporu s články [101] nebo [102 SFEU] nebo
[…]
Pokuta u každého podniku a sdružení podniků podílejících se na protiprávním jednání nesmí přesáhnout 10 % jeho celkového obratu za předchozí hospodářský rok.
[…]
3.   Při stanovování výše pokuty se přihlíží k závažnosti a k délce trvání protiprávního jednání.“
10
Článek 32 písm. c) uvedeného nařízení stanovil, že se toto nařízení nevztahuje „na leteckou dopravu mezi letišti Společenství a třetími zeměmi“.
11
Toto ustanovení bylo s účinností od 1. května 2004 zrušeno článkem 3 nařízení č. 411/2004.
Skutečnosti předcházející sporu a sporné rozhodnutí
12
Skutečnosti předcházející sporu a sporné rozhodnutí, jak byly uvedeny v bodech 1 až 61 napadeného rozsudku, lze pro účely tohoto řízení shrnout následovně.
13
Latam Airlines je mateřskou společností společnosti Lan Cargo. Posledně uvedená společnost působí na trhu služeb letecké nákladní dopravy.
14
V odvětví nákladní dopravy zajišťují leteckou dopravu nákladu letecké společnosti (dále jen „dopravci“). Dopravci zpravidla poskytují služby nákladní dopravy spedičním podnikům, které zajišťují přepravu tohoto nákladu jménem odesílatelů. Jako protiplnění tyto spediční podniky platí dopravcům cenu, která se skládá ze sazeb vypočtených za kilogram a dále z různých příplatků.
Správní řízení
15
Dne 7. prosince 2005 Evropská komise obdržela žádost o ochranu na základě oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3; Zvl. vyd. 08/02. s. 155) podanou společností Deutsche Lufthansa AG a jejími dvěma dceřinými společnostmi, Lufthansa Cargo AG a Swiss International Air Lines AG. Podle této žádosti existovaly protisoutěžní kontakty mezi několika dopravci, které se týkaly složek ceny služeb poskytovaných na trhu letecké nákladní dopravy, a sice zavedení tzv. „palivových“ a „bezpečnostních“ příplatků, jakož i odmítnutí těchto dopravců hradit spedičním podnikům provizi z příplatků (dále jen „odmítnutí hradit provize“).
16
Ve dnech 14. a 15. února 2006 provedla Komise neohlášené kontroly v prostorách několika dopravců.
17
V návaznosti na tyto kontroly podalo několik dopravců, včetně společností Latam Airlines a Lan Cargo, žádost o ochranu před pokutami na základě oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů, uvedenou v bodě 15 tohoto rozsudku.
18
Dne 19. prosince 2007 zaslala Komise oznámení námitek 27 dopravcům, včetně Latam Airlines a Lan Cargo, kteří následně předložili písemné připomínky. Slyšení se konalo od 30. června do 4. července 2008.
Původní rozhodnutí
19
Dne 9. listopadu 2010 přijala Komise rozhodnutí C(2010) 7694 final týkající se řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – Letecká nákladní doprava) (dále jen „původní rozhodnutí“). Toto rozhodnutí bylo určeno 21 dopravcům, mezi nimiž byly společnosti Latam Airlines a Lan Cargo.
20
Uvedené rozhodnutí ve svém odůvodnění uvádělo, že obvinění dopravci koordinovali své jednání v oblasti cen za poskytování služeb nákladní dopravy tím, že se dohodli na palivovém příplatku, bezpečnostním příplatku a na odmítnutí hradit provize, a podíleli se tak na jediném a trvajícím protiprávním jednání v rozporu s článkem 101 SFEU, článkem 53 Dohody o EHP a článkem 8 Dohody o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem, k němuž docházelo na území Evropského hospodářského prostoru (EHP) a Švýcarska.
Rozsudky ze dne 16. prosince 2015
21
Rozsudkem ze dne 16. prosince 2015, Latam Airlines Group a Lan Cargo v. Komise (T‑40/11, EU:T:2015:986), Tribunál zrušil původní rozhodnutí v rozsahu, v němž se týkalo společností Latam Airlines Group a Lan Cargo. Dvanácti dalšími rozsudky z téhož dne Tribunál rovněž zcela nebo částečně zrušil toto rozhodnutí v rozsahu, v němž se týkalo dvanácti dalších dopravců nebo skupin dopravců.
22
Tribunál rozhodl, že uvedené rozhodnutí bylo stiženou vadou odůvodnění.
Sporné rozhodnutí
23
Dne 20. května 2016 zaslala Komise dopravcům uvedeným v původním rozhodnutí, kteří proti němu podali žalobu k Tribunálu, dopis, ve kterém je informovala o svém záměru přijmout znovu rozhodnutí konstatující jejich účast na jediném a trvajícím protiprávním jednání v rozporu s článkem 101 SFEU, článkem 53 Dohody o EHP a článkem 8 Dohody o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem na všech trasách uvedených v tomto původním rozhodnutí. K předložení připomínek jim byla poskytnuta lhůta jednoho měsíce. Všichni této možnosti využili.
24
Dne 17. března 2017 přijala Komise sporné rozhodnutí, které bylo určeno 19 dopravcům, včetně Latam Airlines a Lan Cargo.
25
Sporné rozhodnutí uvádí, že obvinění dopravci koordinovali své jednání v oblasti cen za poskytování služeb nákladní dopravy po celém světě prostřednictvím palivového příplatku, bezpečnostního příplatku a odmítnutí hradit provize (dále jen „sporná kartelová dohoda“), čímž se dopustili jediného a trvajícího protiprávního jednání v rozporu s článkem 101 SFEU, článkem 53 Dohody o EHP a článkem 8 Dohody o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem.
26
V oddíle 4 tohoto rozhodnutí, nadepsaném „Popis skutkových okolností“, Komise zejména uvedla, že šetření odhalilo celosvětový kartel založený na síti dvoustranných a mnohostranných kontaktů mezi soutěžiteli v průběhu dlouhého časového období, pokud jde o kroky, které se rozhodli, plánovali nebo zamýšleli učinit ve vztahu k různým složkám ceny služeb nákladní dopravy uvedeným v předchozím bodě. Zdůraznila, že společným cílem této sítě kontaktů byla koordinace jednání soutěžitelů v oblasti cen nebo snížení nejistoty ohledně jejich cenové politiky. Poté popsala kontakty týkající se palivového příplatku, bezpečnostního příplatku a odmítnutí hradit provize a posoudila skutkové důkazy týkající se jednak sporné kartelové dohody jako celku a jednak každého z adresátů uvedeného rozhodnutí.
27
V oddíle 5 sporného rozhodnutí, nadepsaném „Použití příslušných pravidel hospodářské soutěže“, použila Komise článek 101 SFEU na skutkové okolnosti projednávané věci, přičemž upřesnila, že odkazy na tento článek je třeba chápat rovněž jako odkazy na článek 53 Dohody o EHP a článek 8 Dohody o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem, jelikož tato ustanovení se použijí obdobně, není-li stanoveno jinak.
28
V tomto ohledu přezkoumala Komise stran své pravomoci meze své časové a územní pravomoci, pokud jde o zjištění a sankcionování protiprávního jednání v rozporu s pravidly hospodářské soutěže v projednávané věci.
29
Zaprvé v bodech 822 až 832 odůvodnění sporného rozhodnutí, které tvoří pododdíl 5.2 tohoto rozhodnutí, nadepsaný „Pravomoc Komise“, Komise v podstatě uvedla, že nepoužije nejprve článek 101 SFEU na dohody a jednání před 1. květnem 2004 týkající se tras mezi letišti v Evropské unii a letišti mimo EHP (dále jen „trasy Unie – třetí země“), poté článek 53 Dohody o EHP na dohody a postupy před 19. květnem 2005 týkající se tras Unie – třetí země, jakož i tras mezi letišti v zemích, které jsou smluvními stranami Dohody o EHP a které nejsou členy Unie, a letišti ve třetích zemích (dále jen „trasy EHP kromě tras Unie – třetí země“) a konečně článek 8 Dohody o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem na dohody a jednání před 1. červnem 2002 týkající se tras mezi letišti v Unii a letišti ve Švýcarsku (dále jen „trasy Unie-Švýcarsko“). V bodě 832 odůvodnění uvedeného rozhodnutí upřesnila, že totéž rozhodnutí „v žádném případě nemá za cíl odhalit jakékoli protiprávní jednání v rozporu s článkem 8 Dohody [o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem] týkající se služeb nákladní dopravy [mezi] Švýcarskem [a] třetími zeměmi“.
30
Zadruhé v bodech 1036 až 1046 odůvodnění sporného rozhodnutí, které byly součástí pododdílu 5.3.8 tohoto rozhodnutí nadepsaného „[P]oužitelnost článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP na příchozí trasy“ uvedla Komise důvody, proč odmítla argumenty několika obviněných dopravců, že překročila meze své územní pravomoci podle pravidel mezinárodního práva veřejného, když konstatovala a uložila sankci za protiprávní jednání, které je v rozporu s těmito dvěma ustanoveními, na trasách ze třetích zemí a do EHP (dále jen „příchozí trasy“).
31
Konkrétně v bodě 1045 odůvodnění uvedeného rozhodnutí uvedla Komise, že protisoutěžní jednání, pokud jde o služby nákladní dopravy poskytované na těchto příchozích trasách, „mohou mít bezprostřední, podstatné a předvídatelné účinky v rámci Unie a EHP, neboť zvýšené náklady na leteckou dopravu do EHP, a tedy i vyšší ceny dováženého zboží, mohou mít z podstaty dopad na spotřebitele v EHP“. Dodala, že v projednávané věci tato jednání mohla mít takové účinky rovněž na poskytování služeb letecké nákladní dopravy jinými dopravci v EHP, mezi dopravními uzly („hubs“) v EHP využívanými dopravci ze třetích zemí a letišti určení těchto zásilek v EHP, která nebyla obsluhována dopravcem ze třetí země.
32
V bodě 1046 odůvodnění téhož rozhodnutí Komise dále uvedla, že sporná kartelová dohoda byla „prováděna celosvětově“, že ujednání o příchozích trasách byla nedílnou součástí jediného a trvajícího protiprávního jednání v rozporu s článkem 101 SFEU a článkem 53 Dohody o EHP a že jednotné uplatňování příplatků v celosvětovém rozsahu bylo klíčovým prvkem této kartelové dohody.
33
Pododdíl 5.3 sporného rozhodnutí, který se v projednávané věci týká použití článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem, obsahuje body 833 až 1052 odůvodnění tohoto rozhodnutí. Zaprvé v bodě 846 odůvodnění tohoto rozhodnutí měla Komise za to, že obvinění dopravci koordinovali své jednání nebo ovlivňovali tvorbu cen, „což v konečném důsledku představ[ovalo] stanovení cen ve vztahu k“ palivovému příplatku, bezpečnostnímu příplatku a úhradě provize z příplatků spedičním podnikům. V bodě 861 odůvodnění uvedeného rozhodnutí měla za to, že „obecný systém koordinace jednání v oblasti cen u služeb nákladní dopravy“ odhalený jejím šetřením potvrzuje existenci „komplexního protiprávního jednání skládajícího se z různých jednání, která [bylo možné] kvalifikovat buď jako dohodu, nebo jako jednání ve vzájemné shodě, kdy soutěžitelé vědomě nahradili rizika hospodářské soutěže vzájemnou praktickou spoluprací“.
34
Zadruhé v bodě 869 odůvodnění sporného rozhodnutí Komise konstatovala, že „dotčené jednání představuje jediné a trvající protiprávní jednání v rozporu s článkem [101 SFEU]“, přičemž v bodech 870 až 902 odůvodnění tohoto rozhodnutí upřesnila, že dotčená ujednání sledovala jediný protisoutěžní cíl, který spočíval v zabránění hospodářské soutěži v odvětví nákladní dopravy v EHP, týkala se poskytování služeb nákladní dopravy a stanovování jejich cen, jakož i stejných podniků, měla jedinou a trvající povahu a týkala se tří složek, a to palivového příplatku, bezpečnostního příplatku a odmítnutí hradit provize. V tomto rámci Komise v bodě 883 odůvodnění tohoto rozhodnutí uvedla, že společnost Lan Cargo byla zapojena do jedné ze složek jediného protiprávního jednání, a sice složky týkající se palivového příplatku, ale že rovněž věděla o diskuzích mezi dopravci o bezpečnostním příplatku a hrazení provizí z příplatků.
35
Zatřetí v bodě 903 odůvodnění uvedeného rozhodnutí konstatovala Komise, že dotčené protisoutěžní jednání mělo za cíl omezit hospodářskou soutěž přinejmenším v rámci Unie, EHP a Švýcarska. V bodě 917 odůvodnění tohoto rozhodnutí Komise v podstatě dodala, že proto nebylo nutné zohlednit konkrétní účinky tohoto jednání.
36
Začtvrté v bodech 972 až 1021 odůvodnění sporného rozhodnutí přezkoumala Komise právní úpravu sedmi třetích zemí, o níž několik obviněných dopravců tvrdilo, že jim ukládala, aby se vzájemně domlouvali na příplatcích, čímž bránili uplatňování relevantních pravidel hospodářské soutěže. Komise měla za to, že tito dopravci neprokázali, že jednali pod nátlakem těchto třetích zemí.
37
Zapáté v bodech 1024 až 1035 odůvodnění tohoto rozhodnutí Komise konstatovala, že jediné a trvající protiprávní jednání mohlo citelně ovlivnit obchod mezi členskými státy, mezi smluvními stranami Dohody o EHP a mezi smluvními stranami Dohody o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem.
38
Oddíl 7 sporného rozhodnutí, nadepsaný „Doba trvání protiprávního jednání“, obsahuje body 1146 až 1169 odůvodnění tohoto rozhodnutí. Jak vyplývá z bodu 1146 odůvodnění uvedeného rozhodnutí, měla Komise za to, že sporná kartelová dohoda začala dne 7. prosince 1999 a trvala do 14. února 2006. V bodě 1146 odůvodnění upřesnila, že tato kartelová dohoda porušila:
–
článek 101 SFEU od 7. prosince 1999 do 14. února 2006, pokud jde o leteckou dopravu mezi letišti v Unii;
–
článek 101 SFEU od 1. května 2004 do 14. února 2006, pokud jde o leteckou dopravu na trasách Unie – třetí země;
–
článek 53 Dohody o EHP od 7. prosince 1999 do 14. února 2006, pokud jde o leteckou dopravu mezi letišti v EHP (dále jen „trasy uvnitř EHP“);
–
článek 53 Dohody o EHP od 19. května 2005 do 14. února 2006, pokud jde o leteckou dopravu na trasách EHP kromě tras Unie – třetí země;
–
článek 8 Dohody o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem od 1. června 2002 do 14. února 2006, pokud jde o leteckou dopravu na trasách Unie-Švýcarsko.
39
V bodě 1169 odůvodnění téhož rozhodnutí uvedla Komise, že protiprávní jednání trvalo, pokud jde o společnost Lan Cargo, od 25. února 2003 do 14. února 2006. Předtím v bodech 1103 až 1108 odůvodnění sporného rozhodnutí upřesnila, že je třeba mít za to, že společnost Latam Airlines, která během tohoto období vlastnila 99,9 % základního kapitálu společnosti Lan Cargo, vykonává rozhodující vliv na svou dceřinou společnost, a musí být tedy shledána solidárně odpovědnou se společností Lan Cargo za celé uvedené období.
40
Články 1, 3 a 4 výroku tohoto rozhodnutí znějí následovně:
„Článek 1
Koordinací svého jednání v oblasti stanovování cen při poskytování služeb letecké nákladní dopravy po celém světě, pokud jde o palivový příplatek, bezpečnostní příplatek a úhradu provize z příplatků, se následující podniky dopustily následujícího jediného a trvajícího protiprávního jednání v rozporu s článkem 101 [SFEU], článkem 53 [Dohody o EHP] a článkem 8 [Dohody o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem], pokud jde o následující trasy a období.
1)
Následující podniky porušily článek [101 SFEU] a článek 53 Dohody o EHP, pokud jde o [trasy uvnitř EHP] po tato období:
[…]
i)
[Latam Airlines] od 25. února 2003 do 14. února 2006;
j)
[Lan Cargo] od 25. února 2003 do 14. února 2006;
[…]
2)
Následující podniky porušily článek 101 [SFEU], pokud jde o [trasy Unie – třetí země] po tato období:
[…]
i)
[Latam Airlines] od 1. května 2004 do 14. února 2006;
j)
[Lan Cargo] od 1. května 2004 do 14. února 2006;
[…]
3)
Následující podniky porušily článek 53 Dohody o EHP, pokud jde o [trasy EHP kromě tras Unie – třetí země] po tato období:
[…]
i)
[Latam Airlines] od 19. května 2005 do 14. února 2006;
j)
[Lan Cargo] od 19. května 2005 do 14. února 2006;
[…]
4)
Následující podniky porušily článek 8 [Dohody o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem], pokud jde o [trasy Unie-Švýcarsko] po tato období:
[…]
i)
[Latam Airlines] od 25. února 2003 do 14. února 2006;
j)
[Lan Cargo] od 25. února 2003 do 14. února 2006;
[…]
Článek 3
Za jediné a trvající protiprávní jednání uvedené v článku 1 tohoto rozhodnutí […] se ukládají tyto pokuty:
[…]
i)
[Latam Airlines a Lan Cargo] společně a nerozdílně: 8220000 [eur];
[…]
Článek 4
Podniky uvedené v článku 1 neprodleně ukončí jediné a trvající protiprávní jednání uvedené v tomto článku, pokud tak již neučinily.
Rovněž se zdrží jakéhokoli úkonu nebo jednání se stejným nebo podobným účelem nebo důsledkem.“
Řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
41
Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 31. května 2017 podaly společnosti Latam Airlines a Lan Cargo žalobu znějící na zrušení sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž se jich týkalo, a podpůrně na zrušení uložené pokuty nebo snížení její výše.
42
Na podporu této žaloby uplatnily sedm žalobních důvodů směřujících ke zrušení.
43
První z těchto žalobních důvodů vycházel z nesprávných právních posouzení a nesprávných skutkových zjištění, když společnostem Latam Airlines a Lan Cargo byla přičtena odpovědnost za složky jediného a trvajícího protiprávního jednání týkající se bezpečnostního příplatku a odmítnutí hradit provize. Druhý žalobní důvod vycházel z nesprávných právních posouzení a nesprávných skutkových zjištění při konstatování účasti společností Latam Airlines a Lan Cargo na protiprávním jednání, pokud jde o složku týkající se palivového příplatku. Třetí žalobní důvod vycházel z nedostatku pravomoci Komise konstatovat odpovědnost těchto dopravců na trasách uvnitř EHP, trasách EHP kromě tras Unie – třetí země a trasách Unie-Švýcarsko. Čtvrtý žalobní důvod vytýkal Komisi, že se dopustila nesprávného skutkového zjištění a nesprávného právního posouzení, když konstatovala existenci „kartelové dohody na celosvětové úrovni“. Posledně uvedený žalobní důvod obsahoval čtyři části, z nichž třetí vytýkala Komisi, že překročila svou pravomoc a vytvořila nejednoznačnost, pokud jde o zeměpisný rozsah protiprávního jednání. Šestý žalobní důvod vycházel z porušení práva na obhajobu a z nedostatku náležitého odůvodnění, přičemž společnosti Latam Airlines a Lan Cargo v podstatě tvrdily, že sporné rozhodnutí bylo založeno na nových skutkových a právních posouzeních, ke kterým nemohly být vyslechnuty.
44
Napadeným rozsudkem Tribunál prvnímu žalobnímu důvodu vyhověl, částečně vyhověl druhému a třetímu žalobnímu důvodu a ostatní žalobní důvody zamítl. V důsledku toho zrušil čl. 1 odst. 1 písm. i) a j), odst. 3 písm. i) a j) a odst. 4 písm. i) a j) sporného rozhodnutí, jakož i čl. 1 odst. 2 písm. i) a j) tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž posledně uvedené ustanovení konstatuje účast žalobkyň zaprvé na složkách jediného a trvajícího protiprávního jednání týkajících se bezpečnostního příplatku a odmítnutí hradit provize a zadruhé na složce jediného a trvajícího protiprávního jednání týkající se palivového příplatku před 22. červencem 2005. Zrušil rovněž čl. 3 písm. i) uvedeného rozhodnutí, stanovil výši pokuty uložené společně a nerozdílně žalobkyním na 2244000 eur a ve zbývající části žalobu zamítl.
Návrhová žádání účastnic v řízení o kasačním opravném prostředku
45
Společnosti Latam Airlines a Lan Cargo v rámci svého kasačního opravného prostředku navrhují, aby Soudní dvůr:
–
zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž zamítá jejich žalobu;
–
zrušil sporné rozhodnutí v rozsahu, v němž se jich týká, nebo podpůrně částečně zrušil a snížil výši pokuty, a
–
uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
46
Komise navrhuje, aby Soudní dvůr kasační opravný prostředek zamítl a uložil společnostem Latam Airlines a Lan Cargo náhradu nákladů řízení.
Ke kasačnímu opravnému prostředku
47
Na podporu svého kasačního opravného prostředku společnosti Latam Airlines a Lan Cargo uplatňují čtyři důvody, z nichž první vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že Tribunál zrušil sporné rozhodnutí pouze částečně, druhý z porušení práva na obhajobu, jelikož neodůvodnil upuštění od stíhání některých podniků uvedených v oznámení námitek, třetí z nesprávného právního posouzení, pokud jde o pravomoc Komise konstatovat existenci „kartelové dohody na celosvětové úrovni“, a čtvrtý z nesprávného právního posouzení, pokud jde o určení zeměpisného rozsahu protiprávního jednání.
K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu pouze z částečného zrušení sporného rozhodnutí
Argumenty účastnic řízení
48
První důvod kasačního opravného prostředku má v podstatě tři části.
49
V první části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Latam Airlines a Lan Cargo tvrdí, že Tribunál porušil čl. 101 odst. 1 SFEU tím, že nezrušil sporné rozhodnutí v plném rozsahu.
50
Tribunál, který zrušil sporné rozhodnutí pouze v rozsahu, v němž konstatuje jejich účast na složkách jediného a trvajícího protiprávního jednání týkajících se bezpečnostního příplatku a odmítnutí hradit provize, a potvrdil toto rozhodnutí, pokud jde o jejich účast na složce tohoto protiprávního jednání týkající se palivového příplatku od 22. července 2005, neposoudil, zda prvky tohoto rozhodnutí, které prohlásil za neplatné, byly oddělitelné a zda zbývající složka byla taková, že nezměnila podstatu jediného a trvajícího protiprávního jednání.
51
Z bodu 38 rozsudku ze dne 6. prosince 2012, Komise v. Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778), však vyplývá, že částečné zrušení aktu unijního práva je možné, pouze pokud prvky, jejichž zrušení je požadováno, jsou oddělitelné od zbývající části aktu, což předpokládá, že takové částečné zrušení nemá za následek změnu podstaty aktu.
52
V projednávaném případě nemohou být složky týkající se bezpečnostního příplatku a odmítnutí hradit provize odděleny od jediného a trvajícího protiprávního jednání, aniž by došlo ke změně jeho podstaty. Sama Komise totiž měla v bodě 863 odůvodnění sporného rozhodnutí za to, že by bylo nepřirozené chtít sporné jednání charakterizované jediným cílem rozdělit tak, jako by se jednalo o různá protiprávní jednání. V rozsudku ze dne 4. července 2013, Komise v. Aalberts Industries a další (C‑287/11 P, EU:C:2013:445, bod 65), přitom Soudní dvůr zohlednil odůvodnění rozhodnutí dotčeného v této věci, které je formulováno totožně, aby dospěl k závěru, že konstatované protiprávní jednání nebylo dělitelné. Kromě toho Komise v tomto rozhodnutí neuvedla, že účast na protisoutěžním jednání týkajícím se palivového příplatku představuje sama o sobě protiprávní jednání. Nemůže se opírat ani o bod 871 odůvodnění uvedeného rozhodnutí, podle kterého některé schůzky, kontakty nebo výměny informací mezi soutěžiteli mohou být samy o sobě považovány za protiprávní jednání. Konečně složky týkající se bezpečnostního příplatku a odmítnutí hradit provize nejsou pouze doplňkové ve vztahu ke složce týkající se palivového příplatku. V posledně uvedeném ohledu přitom z rozsudku ze dne 21. ledna 2016, Galp Energía España a další v. Komise (C‑603/13 P, EU:C:2016:38), vyplývá, že pouhé částečné zrušení doplňkových složek nemění podstatu jediného a trvajícího protiprávního jednání. Společnosti Latam Airlines a Lan Cargo dodávají, že nedělitelnost je zvláště zřejmá, pokud jde o bezpečnostní příplatek, který je podle nich složkou rovnocennou palivovému příplatku, a nikoli pouze doplňkovou složkou k palivovému příplatku.
53
Ve druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku, vycházející z nedostatku odůvodnění, společnosti Latam Airlines a Lan Cargo vytýkají Tribunálu, že použil argumentaci kruhem a neodůvodnil tvrzení obsažené v bodě 632 napadeného rozsudku, podle kterého neprokázaly, že se Komise dopustila pochybení, když je shledala odpovědnými za jediné a trvající protiprávní jednání, pokud jde o složku týkající se palivového příplatku. Tribunál tedy neposoudil, zda složky jediného a trvajícího a protiprávního jednání týkající se bezpečnostního příplatku a odmítnutí hradit provize byly oddělitelné a zda zbývající složka byla taková, že nezměnila podstatu takového protiprávního jednání.
54
Ve třetí části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Latam Airlines a Lan Cargo tvrdí, že Tribunál odůvodněním připomenutým v bodě 53 tohoto rozsudku obrátil důkazní břemeno, když rozhodl, že neprokázaly neexistenci odpovědnosti za složku týkající se palivového příplatku, ačkoli je na Komisi, aby prokázala porušení článku 101 SFEU.
55
Komise tvrdí, že první důvod kasačního opravného prostředku není opodstatněný.
Závěry Soudního dvora
– Úvodní poznámky
56
Je třeba připomenout, že Tribunál napadeným rozsudkem vyhověl prvnímu žalobnímu důvodu, který před ním uplatnily společnosti Latam Airlines a Lan Cargo a který vycházel z nesprávných právních posouzení při stanovení účasti společnosti Lan Cargo na složkách jediného a trvajícího protiprávního jednání týkajících se bezpečnostního příplatku a úhrady provizí. Tribunál z toho v bodě 631 napadeného rozsudku vyvodil, že je třeba zrušit čl. 1 odst. 2 sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž přičítá společnostem Latam Airlines a Lan Cargo tyto dvě složky jediného a trvajícího protiprávního jednání. V bodě 632 tohoto rozsudku však dodal, že na rozdíl od toho, co tvrdily společnosti Latam Airlines a Lan Cargo, není třeba z těchto důvodů rušit sporné rozhodnutí v celém rozsahu, jelikož bez ohledu na pochybení, kterých se dopustila Komise, pokud jde o jejich odpovědnost za uvedené složky, žalobkyně neprokázaly, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když konstatovala, že se podílely na uvedeném protiprávním jednání.
57
Je tedy třeba ověřit, zda se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když odmítl zrušit sporné rozhodnutí v celém rozsahu.
58
Podle ustálené judikatury platí, že částečné zrušení aktu unijního práva je možné, pouze pokud prvky, jejichž zrušení je požadováno, jsou oddělitelné od zbývající části aktu, což předpokládá, že takové částečné zrušení nemá za následek změnu podstaty tohoto aktu (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 14. května 2020, NKT Verwaltung a NKT v. Komise, C‑607/18 P, EU:C:2020:385, bod 292 a citovaná judikatura, jakož i ze dne 16. února 2022, Maďarsko v. Parlament a Rada, C‑156/21, EU:C:2022:97, bod 293 a citovaná judikatura).
59
Soudní dvůr upřesnil podmínky pro částečné zrušení rozhodnutí Komise, v němž byla konstatována účast podniku na několika protisoutěžních jednáních tvořících jediné a trvající protiprávní jednání.
60
V bodě 44 rozsudku ze dne 6. prosince 2012, Komise v. Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778) Soudní dvůr rozhodl, že pokud se podnik přímo účastnil jednoho či více protisoutěžních jednání tvořících jediné a trvající protiprávní jednání, ale nebylo prokázáno, že tento podnik svým jednáním zamýšlel přispět ke všem společným cílům sledovaným ostatními účastníky kartelové dohody a věděl o veškerém dalším plánovaném nebo uplatňovaném protiprávním jednání uvedených účastníků sledujících tytéž cíle nebo ho mohl rozumně předvídat a byl připraven přijmout z toho plynoucí riziko, může mu Komise přičíst odpovědnost jen za jednání, na kterých se přímo účastnil, a za plánované nebo uplatňované jednání ostatních účastníků sledujících tytéž cíle jako on, o němž je prokázáno, že o něm věděl nebo ho mohl rozumně předvídat a byl připraven přijmout z toho plynoucí riziko.
61
Soudní dvůr v bodě 45 tohoto rozsudku dodal, že taková okolnost však nemůže vést k tomu, že tento podnik bude zproštěn své odpovědnosti za jednání, kterých se nesporně účastnil nebo za která může být skutečně shledán odpovědným. V tomto bodě 45, jakož i v bodě 90 rozsudku ze dne 16. června 2022, Quanta Storage v. Komise (C‑699/19 P, EU:C:2022:483), rovněž uvedl, že skutečnost, že se určitý podnik nepodílel na všech prvcích zakládajících kartelovou dohodu nebo že hrál menší úlohu v těch jejích projevech, na kterých se podílel, není relevantní pro prokázání existence jeho protiprávního jednání, jelikož tyto skutečnosti je třeba zohlednit jen při posuzování závažnosti protiprávního jednání, případně při stanovování pokuty.
62
Soudní dvůr v bodě 46 rozsudku ze dne 6. prosince 2012, Komise v. Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778), převzatém v bodě 68 rozsudku ze dne 16. června 2022, Sony Corporation a Sony Electronics v. Komise (C‑697/19 P, EU:C:2022:478), objasnil, že takové „rozdělení“ rozhodnutí Komise, které kvalifikuje globální kartelovou dohodu jako jediné a trvající protiprávní jednání, je však myslitelné, pouze bylo-li uvedenému podniku při správním řízení umožněno obeznámit se s tím, že je mu rovněž vytýkán každý ze skutků tvořících uvedené protiprávní jednání, a tedy se v tomto bodě hájit, a pokud je uvedené rozhodnutí v tomto ohledu dostatečně jasné.
63
Soudní dvůr z toho v bodě 47 rozsudku ze dne 6. prosince 2012, Komise v. Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778), vyvodil, že jsou-li splněny podmínky uvedené v bodě 46 uvedeného rozsudku, a pokud unijní soud konstatuje, že Komise neprokázala právně dostačujícím způsobem, že podnik při své účasti na jednom z protisoutěžních jednání tvořících jediné a trvající protiprávní jednání věděl o dalších protisoutěžních jednáních ostatních účastníků kartelové dohody sledujících tytéž cíle nebo že je mohl rozumně předvídat a byl připraven přijmout z toho plynoucí riziko, musí z toho tento soud vyvodit jediný důsledek, že tomuto podniku nemůže být přičtena odpovědnost za tato další jednání, a tedy jediné a trvající protiprávní jednání v celém rozsahu a že napadené rozhodnutí musí být považováno za neopodstatněné pouze v tomto rozsahu. Dělitelnost rozhodnutí, které přičítá podniku odpovědnost za jediné a trvající protiprávní jednání v celém rozsahu, ačkoli se na něm tento podnik podílel pouze v jedné z jeho složek, tedy nepodléhá jiným podmínkám, než jsou podmínky uvedené výše.
64
V projednávané věci z bodů 581, 615 a 630 až 632 napadeného rozsudku vyplývá, že Tribunál měl za to, že i když Komise prokázala, že se tito dopravci podíleli na složce jediného a trvajícího protiprávního jednání týkající se palivového příplatku od 22. července 2005, právně dostačujícím způsobem neprokázala, že uvedení dopravci měli potřebnou vědomost o jediném a trvajícím protiprávním jednání v jeho dalších dvou složkách týkajících se bezpečnostního příplatku a odmítnutí hradit provize.
65
Argumenty společností Latam Airlines a Lan Cargo je tedy třeba zkoumat s ohledem na judikaturu citovanou v bodech 60 až 63 tohoto rozsudku.
– K první části, vycházející z toho, že Tribunál neposoudil oddělitelnost zrušených částí
66
V první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Latam Airlines a Lan Cargo Tribunálu v podstatě vytýkají, že se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zrušil sporné rozhodnutí pouze v rozsahu, v němž se týká jejich účasti na složkách jediného a trvajícího protiprávního jednání týkajících se bezpečnostního příplatku a odmítnutí hradit provize, ačkoli podle nich musí závěr, podle něhož měla Komise nesprávně za to, že druhá žalobkyně věděla o těchto dvou složkách jediného a trvajícího protiprávního jednání, mít za následek zrušení tohoto rozhodnutí v celém rozsahu.
67
Z judikatury citované v bodech 60 až 63 tohoto rozsudku vyplývá, že pokud unijní soud konstatoval, že Komise právně dostačujícím způsobem neprokázala, že podnik při své účasti na jednom z protisoutěžních jednání tvořících jediné a trvající protiprávní jednání věděl o dalším protisoutěžním jednání ostatních účastníků kartelové dohody sledujících tytéž cíle nebo že ho mohl rozumně předvídat a byl připraven přijmout z toho plynoucí riziko, toto konstatování nemůže vést ke zproštění uvedeného podniku jeho odpovědnosti za jednání, kterého se prokazatelně účastnil nebo za které může být shledán odpovědným, přičemž unijní soud se musí omezit na částečné zrušení rozhodnutí Komise, které bylo před ním napadeno. Jestliže je účelem rozhodnutí Komise, kterým se stanoví, že podnik svou účastí na kartelové dohodě porušil článek 101 SFEU, je konstatovat jedno nebo více jednání tvořících takové porušení, nemůže takové částečné zrušení změnit podstatu takového rozhodnutí (rozsudek ze dne 6. prosince 2012, Komise v. Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, body 50 a 51).
68
Za těchto podmínek se Tribunál tím, že zrušil sporné rozhodnutí pouze částečně, jelikož nebyla zpochybněna účast společnosti Lan Cargo na výměnách informací týkajících se palivového příplatku, nedopustil nesprávného právního posouzení.
69
Argument navrhovatelek, podle kterého měla sama Komise v bodě 863 sporného rozhodnutí za to, že je „nepřirozené chtít rozdělit […] trvající jednání charakterizované jediným cílem tím, že s ním bude zacházeno tak, jako by se jednalo o odlišná protiprávní jednání, ačkoli se jedná o jediné protiprávní jednání, které se postupně projevuje ve formě dohod a jednání ve shodě“, nemůže odůvodnit odlišný závěr. Z bodů 471 až 581 napadeného rozsudku, které se věnují ověření důkazu o účasti společnosti Lan Cargo na složce jediného a trvajícího protiprávního jednání týkající se palivového příplatku, totiž jednoznačně vyplývá, že Tribunál nepovažoval tuto složku za samostatné a izolované protiprávní jednání, nýbrž měl za to, že se Komise oprávněně domnívala, že z důvodu účasti společnosti Lan Cargo na této složce a její prokázané nebo předpokládané vědomosti o ostatních jednáních týkajících se uvedené složky lze tomuto dopravci přičíst jediné a trvající protiprávní jednání, v jehož rámci obvinění dopravci koordinovali své jednání v oblasti stanovování cen služeb nákladní dopravy. Toto posouzení je podpořeno zjištěním učiněným v bodě 429 napadeného rozsudku, podle kterého byl palivový příplatek složkou ceny služeb nákladní dopravy a složka jediného a trvajícího protiprávního jednání týkající se palivového příplatku se následně týkala stanovení cen služeb nákladní dopravy.
70
Okolnost, že Komise neprokázala, že společnost Lan Cargo věděla o výměnách informací týkajících se bezpečnostního příplatku ani o výměnách informací týkajících se odmítnutí hradit provize, přitom nemohla zpochybnit jednotnou a trvající povahu zjištěného protiprávního jednání, které však nebylo možné přičíst tomuto dopravci jako celek (obdobně viz rozsudek ze dne 24. června 2015, Fresh Del Monte Produce v. Komise a Komise v. Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P a C‑294/13 P, EU:C:2015:416, bod 160).
71
Pokud jde o argument navrhovatelek vycházející z rozsudku ze dne 4. července 2013, Komise v. Aalberts Industries a další (C‑287/11 P, EU:C:2013:445), stačí uvést, že z bodů 60 až 63 uvedeného rozsudku vyplývá, že se týká situace, v níž na rozdíl od projednávané věci nebyla účast dotyčného podniku na jediném a trvajícím protiprávním jednání prokázána.
72
První část prvního důvodu kasačního opravného prostředku musí být proto zamítnuta jako neopodstatněná.
– Ke třetí části, vycházející z obrácení důkazního břemene
73
Podle ustálené judikatury Soudního dvora straně nebo orgánu, který tvrdí, že byla porušena pravidla hospodářské soutěže, přísluší, aby o tom předložil důkaz, a podniku nebo sdružení podniků, které uplatňuje důvod obhajoby proti konstatování porušení těchto pravidel, přísluší, aby předložil důkaz, že podmínky použití pravidla, z něhož se odvozuje tento důvod obhajoby, jsou splněny, takže uvedený orgán bude muset uplatnit jiný důkaz. Avšak přestože důkazní břemeno nese podle těchto zásad buď Komise, nebo dotyčný podnik či sdružení podniků, mohou skutkové okolnosti, kterých se strana dovolává, zavazovat druhou stranu k poskytnutí vysvětlení nebo odůvodnění, přičemž pokud tak neučiní, lze dospět k závěru, že byla splněna pravidla v oblasti důkazního břemene (rozsudky ze dne 7. ledna 2004, Aalborg Portland a další v. Komise, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P a C‑219/00 P, EU:C:2004:6, body 78 a 79, jakož i ze dne 17. června 2010, Lafarge v. Komise, C‑413/08 P, EU:C:2010:346, body 29 a 30, jakož i citovaná judikatura).
74
V projednávané věci je třeba uvést, že ve třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky Tribunálu vytýkají, že v bodě 632 napadeného rozsudku obrátil důkazní břemeno, ačkoli tato argumentace vychází z nesprávného výkladu napadeného rozsudku.
75
Tento bod 632 totiž odkazuje na bod 581 napadeného rozsudku. Po posouzení důkazů uplatněných Komisí přitom Tribunál v bodě 580 uvedeného rozsudku uvedl, že tento orgán byl oprávněn se domnívat, že společnost Lan Cargo měla požadovanou vědomost o složce jediného a trvajícího protiprávního jednání týkající se palivového příplatku, ale až od 22. července 2005, a že se Komise dopustila pochybení, když konstatovala odpovědnost žalobkyň za tuto složku před tímto datem. V bodě 581 uvedeného rozsudku dodal, že s ohledem na účast žalobkyň na uvedené složce po tomto posledně uvedeném datu nemůže pochybení Komise vést k úplnému zrušení sporného rozhodnutí. Tribunál tedy neobrátil důkazní břemeno ohledně účasti žalobkyň na protiprávním jednání, jelikož měl v podstatě za to, že bylo na Komisi, aby tuto účast prokázala, a že důkaz o účasti společností Latam Airlines a Cargo Lan na složce jediného a trvajícího protiprávního jednání týkající se palivového příplatku od 22. července 2005 byl předložen.
76
V tomto kontextu lze tvrzení obsažené v bodě 632 napadeného rozsudku, podle něhož žalobkyně „neprokázaly, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když konstatovala, že se podílely“ na jediném a trvajícím protiprávním jednání uvedeném ve sporném rozhodnutí, chápat pouze v tom smyslu, že argumenty, které žalobkyně předložily na podporu svého prvního žalobního důvodu nepostačují k odůvodnění úplného zrušení tohoto rozhodnutí.
77
Třetí část prvního důvodu kasačního opravného prostředku proto musí být zamítnuta jako neopodstatněná.
– K druhé části, vycházející z nedostatku odůvodnění
78
Z přezkumu první a třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku vyplývá, že se Tribunál nedopustil nesprávného právního posouzení ani neobrátil důkazní břemeno, když měl za to, že skutečnost, že nelze žalobkyním přičítat účast na složkách jediného a trvajícího protiprávního jednání týkajících se bezpečnostního příplatku a odmítnutí hradit provize, nemůže odůvodnit úplné zrušení sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž se jich týká.
79
Za těchto podmínek musí být druhá část tohoto důvodu kasačního opravného prostředku, kterou navrhovatelky Tribunálu v podstatě vytýkají, že v bodě 632 napadeného rozsudku právně dostačujícím způsobem neuvedl důvody, proč nebylo úplné zrušení sporného rozhodnutí ve vztahu k nim v projednávané věci odůvodněno, zamítnuta jako irelevantní.
80
Nesprávná právní posouzení, kterých se Tribunál dopustil v souvislosti s povinností uvést odůvodnění, totiž nemohou vést ke zrušení napadeného rozsudku, pokud se jeho výrok jeví být opodstatněným z jiných právních důvodů (rozsudek ze dne 12. února 2015, Komise v. IPK International, C‑336/13 P, EU:C:2015:83, bod 64 a citovaná judikatura).
81
V souladu s touto judikaturou platí, že i když bod 632 napadeného rozsudku dostatečně neobjasňuje důvody, proč měl Tribunál za to, že není namístě rozhodnout o úplném zrušení sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, tato okolnost nestačí k odůvodnění zrušení napadeného rozsudku.
82
V důsledku toho musí být druhá část prvního důvodu kasačního opravného prostředku vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění zamítnuta jako irelevantní.
83
Z toho vyplývá, že první důvod kasačního opravného prostředku musí být zamítnut jako zčásti irelevantní a zčásti neopodstatněný.
K druhému důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z porušení práva na obhajobu
Argumenty účastnic řízení
84
V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Latam Airlines a Lan Cargo vytýkají Tribunálu, že se dopustil nesprávného právního posouzení při posouzení rozsahu jejich práva na obhajobu.
85
Tento důvod kasačního opravného prostředku se skládá ze dvou částí.
86
V první části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení zásahu do práv na obhajobu z důvodu, že Komise neodůvodnila upuštění od námitek vůči třinácti dopravcům a jednomu poskytovateli služeb.
87
Na podporu své argumentace se společnosti Latam Airlines a Lan Cargo dovolávají judikatury vycházející z rozsudku ze dne 9. října 2014, ICF v. Komise (C‑467/13 P, EU:C:2014:2274), a tvrdí, že v projednávaném případě upuštění od námitek podstatně změnilo důkazy o zjištěných protiprávních jednáních, takže Komise byla povinna umožnit dopravcům, kterým bylo rozhodnutí nakonec určeno, předložit k tomuto upuštění od námitek připomínky.
88
V tomto ohledu navrhovatelky uvádějí, že se Tribunál v bodech 555 a 574 napadeného rozsudku odkazoval na e-mail ze dne 22. července 2005, který hrál významnou roli při posuzování jejich účasti na protiprávním jednání, kterého se týká sporné rozhodnutí, třebaže na tento e-mail rovněž odpověděli někteří dopravci, vůči nimž Komise upustila od námitek. Dodávají, že v bodech 350 a 351 napadeného rozsudku Tribunál odmítl jejich argumentaci vycházející z jejich podezření, že upuštění od stíhání jiného dopravce bylo důsledkem existence státního nátlaku, s odůvodněním, že nepředložily důkaz o existenci takového nátlaku.
89
Kromě toho ze stejných důvodů společnosti Latam Airlines a Lan Cargo tvrdí, že napadený rozsudek je přinejmenším nedostatečně odůvodněn, jelikož Tribunál neuvedl důvody, proč měl za to, že upuštění od námitek podstatně nemění důkazy.
90
V rámci druhé části druhého důvodu kasačního opravného prostředku vytýkají Tribunálu, že zkreslil důkazy, když v bodě 568 napadeného rozsudku konstatoval, že korespondence iniciovaná e-mailem ze dne 22. července 2025, a zejména reakce na používání internetových stránek infowarding.com a pokus dopravce kontaktovat autora reklamy týkající se palivového příplatku umístěné na těchto stránkách „nesvědčí však o tom, že několik obviněných dopravců očekávalo, že bude na trhu dodržována disciplína v oblasti [palivového příplatku]“. Podle navrhovatelek je zjevné, že tyto reakce a pokus podniků, které nebyly adresáty sporného rozhodnutí, nemohly svědčit o očekáváních „obviněných dopravců“, kteří adresáty tohoto rozhodnutí byli.
91
Komise pokládá uvedený důvod za neopodstatněný.
Závěry Soudního dvora
92
Je třeba konstatovat, že první část druhého důvodu kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného výkladu judikatury citované v bodě 87 tohoto rozsudku. Jak totiž Tribunál v podstatě uvedl v bodě 252 napadeného rozsudku, ke splnění povinnosti uvést odůvodnění není unijní orgán povinen uvést v aktu, který přijímá, důvody, proč nepřijal podobné akty určené třetím osobám. Komise tudíž není povinna v rozhodnutí konstatujícím porušení pravidel hospodářské soutěže uvádět důvody, proč se rozhodla některé podniky za dotčené protiprávní jednání nestíhat nebo nesankcionovat.
93
Tribunál rovněž správně v bodě 254 napadeného rozsudku připomněl judikaturu, podle níž platí, že pokud Komise upustí od všech námitek vznesených proti některým společnostem, které se původně účastnily dotyčného řízení, nemůže být nucena umožnit společnostem, kterým je rozhodnutí nakonec určeno, aby se k tomuto upuštění od námitek vyjádřily, jelikož oznámení dodatečných námitek dotčeným osobám, a tudíž i možnost ponechaná těmto osobám, aby se k němu vyjádřily je dána pouze tehdy, je-li Komise nucena dotyčné podniky obvinit z nových skutků nebo podstatně změnit důkazy o zpochybněných protiprávních jednáních (rozsudek ze dne 9. října 2014, ICF v. Komise, C‑467/13 P, EU:C:2014:2274, bod 36).
94
Z této judikatury pouze vyplývá, že Komise je povinna znovu vyslechnout podniky, které nadále stíhá, pokud v důsledku upuštění od stíhání některých jiných podniků přičte prvním podnikům nové skutky nebo podstatně změní důkazy, které vůči nim hodlá uplatnit. Naopak na rozdíl od toho, jak se navrhovatelky zřejmě domnívají, uvedenou judikaturu nelze vykládat tak, že Komisi ukládá povinnost znovu vyslechnout podniky, které nadále stíhá, ohledně důkazů, k nimž tyto podniky již měly možnost se vyjádřit, a uvést ve svém rozhodnutí způsob, jakým by upuštění od stíhání některých podniků mohlo ovlivnit její posouzení těchto důkazů.
95
V projednávaném případě z napadeného rozsudku nevyplývá a navrhovatelky to neuvádějí, že před Tribunálem tvrdily, že v důsledku upuštění od stíhání některých podniků je Komise obvinila z nových skutků nebo podstatně změnila důkazy, které vůči nim hodlala uplatnit. Za těchto podmínek se Tribunál nedopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že Komise nebyla povinna ve sporném rozhodnutí uvést důvody, proč upustila od stíhání některých podniků, nebo umožnit navrhovatelkám, aby se vyjádřily k tomuto upuštění.
96
První část druhého důvodu kasačního opravného prostředku musí být tudíž zamítnuta jako neopodstatněná.
97
Pokud jde o druhou část druhého důvodu kasačního opravného prostředku, je třeba připomenout, že v případě, že navrhovatel namítá, že Tribunál zkreslil důkazy, musí na základě článku 256 SFEU, čl. 58 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie a čl. 168 odst. 1 písm. d) jednacího řádu Soudního dvora přesně uvést skutečnosti, které Tribunál zkreslil, a prokázat pochybení v analýze, která podle něj vedla Tribunál k tomuto zkreslení. Podle ustálené judikatury musí navíc zkreslení zjevně vyplývat z písemností ve spise, aniž je nutné znovu posuzovat skutkový stav a důkazy (rozsudek ze dne 10. listopadu 2022, Komise v. Valencia Club de Fútbol, C‑211/20 P, EU:C:2022:862, bod 55 a citovaná judikatura).
98
Nestačí tak prokázat, že dokument mohl být vykládán jinak, než jak jej vyložil Tribunál (rozsudek ze dne 5. března 2024, Kočner v. Europol, C‑755/21 P, EU:C:2024:202, bod 96 a citovaná judikatura).
99
V projednávané věci se argumentace navrhovatelek shrnutá v bodě 90 tohoto rozsudku omezuje na výtku, že Tribunál opomenul zohlednit skutečnost, že reakce na e-mail ze dne 22. července 2005 a pokus kontaktovat autora reklamy uvedené v tomto e-mailu pocházely od podniků, které nebyly adresáty sporného rozhodnutí.
100
Z e-mailu ze dne 22. července 2005 a z odpovědí na něj obsažených ve spise v prvním stupni přitom vyplývá, jak Tribunál uvedl v bodě 565 napadeného rozsudku, že tento e-mail byl určen zejména několika adresátům sporného rozhodnutí a že mezi podniky, které na něj odpověděly, byl přinejmenším jeden dopravce, který byl rovněž adresátem sporného rozhodnutí. Kromě toho Tribunál v bodě 566 napadeného rozsudku pouze uvedl, že pokus kontaktovat autora reklamy, které se uvedený e-mail týkal, pocházel od „jednoho dopravce“, aniž tvrdil, že tento dopravce byl adresátem sporného rozhodnutí.
101
Za těchto podmínek nelze mít za prokázané pochybení v analýze e-mailu ze dne 22. července 2005 a odpovědí na něj, které navrhovatelky namítají.
102
Ve zbývající části je třeba uvést, že pod záminkou údajného zkreslení tohoto e-mailu a odpovědí na něj navrhovatelky ve skutečnosti zpochybňují posouzení důkazů Tribunálem.
103
Je třeba připomenout, že v souladu s čl. 256 odst. 1 SFEU a článkem 58 prvním pododstavcem statutu Soudního dvora Evropské unie se kasační opravný prostředek omezuje na právní otázky. Pouze Tribunál je tedy příslušný ke zjištění a posouzení relevantních skutkových okolností. Posouzení tohoto skutkového stavu, s výhradou případu jejich zkreslení, tedy nepředstavuje právní otázku, která by jako taková podléhala přezkumu Soudního dvora v rámci kasačního opravného prostředku (rozsudek ze dne 10. září 2024, Komise v Irsko a další, C‑465/20 P, EU:C:2024:724, bod 110 a citovaná judikatura).
104
Vzhledem k tomu, že se navrhovatelky svými argumenty shrnutými v bodě 90 tohoto rozsudku snaží dosáhnout toho, aby Soudní dvůr provedl nové posouzení hodnoty a dopadu e-mailu ze dne 22. července 2005 a odpovědí na něj, jsou tyto argumenty nepřípustné.
105
Druhá část druhého důvodu kasačního opravného prostředku musí být zčásti odmítnuta jako nepřípustná a zčásti zamítnuta jako neopodstatněná.
106
Z toho vyplývá, že tento důvod kasačního opravného prostředku musí být zčásti odmítnut jako nepřípustný a zčásti zamítnut jako neopodstatněný.
Ke třetímu důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z nesprávného právního posouzení, pokud jde o pravomoc Komise konstatovat existenci „kartelové dohody na celosvětové úrovni“
Argumenty účastnic řízení
107
V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku, který se skládá ze tří částí, společnosti Latam Airlines a Lan Cargo tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení pravomoci Komise.
108
V první části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku vytýkají Tribunálu, že nepřezkoumal nebo přinejmenším nesprávně přezkoumal jejich žalobní důvod vycházející z toho, že Komise neměla pravomoc konstatovat existenci „kartelové dohody na celosvětové úrovni“. Tribunál totiž nesprávně předpokládal, že společnosti Latam Airlines a Lan Cargo před ním tvrdily, že odkaz na „kartelovou dohodu na celosvětové úrovni“ ve sporném rozhodnutí označuje jednání porušující článek 101 SFEU, jehož protisoutěžní účel se vztahoval na všechny trasy po celém světě. Společnosti Latam Airlines a Lan Cargo přitom ve své žalobě podané k Tribunálu jasně uvedly, že skutkové zjištění o kartelové dohodě na celosvětové úrovni se liší od skutkového zjištění o porušení článku 101 SFEU a že žádný právní základ nemůže odůvodnit pravomoc Komise učinit takové zjištění.
109
Ve druhé části uvedeného důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že za předpokladu, že by úvahy Tribunálu týkající se jejich argumentace byly považovány za pouhé zjištění skutkového stavu, Tribunál tuto argumentaci zkreslil.
110
Ve třetí části téhož důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Latam Airlines a Lan Cargo tvrdí, že Komise neměla pravomoc učinit skutková zjištění týkající se jednání omezujícího hospodářskou soutěž, ke kterému došlo mimo vnitřní trh. Taková skutková zjištění by měnila právní postavení navrhovatelek tím, že by je vystavila žalobám o náhradu škody před vnitrostátními soudy, a mohla by být učiněna pouze tehdy, pokud by Komise měla pravomoc na základě mezinárodního práva veřejného. Kritérium založené na místě provádění protisoutěžních praktik (dále jen „kritérium provádění“) ani kritérium vycházející z kvalifikovaných účinků těchto praktik v Unii přitom nejsou splněny, jelikož hospodářská soutěž v oblasti cen mezi dopravci probíhá na letišti odletu. Pokud jde o argumentaci vycházející z nedostatku pravomoci autora aktu, tato třetí část má povahu otázky veřejného pořádku a musí být vznesena i bez návrhu.
111
Komise navrhuje, aby byl třetí důvod kasačního opravného prostředku zamítnut.
Závěry Soudního dvora
112
Úvodem je třeba připomenout, že v bodech 117 až 128 žaloby podané k Tribunálu společnosti Latam Airlines a Lan Cargo v druhé části třetího žalobního důvodu tvrdily, že Komise neměla pravomoc konstatovat jejich účast na „kartelové dohodě na celosvětové úrovni“. V bodech 119 a 120 této žaloby uvedly, že jsou možné dva výklady tohoto výrazu, neboť může označovat buď protiprávní jednání v rozporu s článkem 101 SFEU, jehož protisoutěžní účel se vztahuje na všechny trasy po celém světě, nebo „nepsaný právní nástroj sui generis“.
113
Ve třetí části čtvrtého důvodu jejich žaloby podané k Tribunálu společnosti Latam Airlines a Lan Cargo tvrdily, že konstatování existence kartelové dohody na celosvětové úrovni překračuje pravomoc Komise a vytváří nejednoznačnost, pokud jde o zeměpisný rozsah zjištěného protiprávního jednání. V bodech 146, 147 a 148 uvedené žaloby upřesnily, že „Komise nemá pravomoc konstatovat protiprávní jednání na trasách mezi dvěma letišti nacházejícími se mimo EHP“, že „je nezbytné, aby Komise přesně vymezila rozsah protiprávního jednání“ a že „Komise musí jasně uvést předmět a zeměpisný a časový rozsah protiprávního jednání, které vytýká“.
114
V rámci přezkumu třetího žalobního důvodu měl Tribunál v bodě 151 napadeného rozsudku za to, že „na rozdíl od toho, co potvrzují [společnosti Latam Airlines a Lan Cargo], odkaz na ‚kartelovou dohodu na celosvětové úrovni‘ ve [sporném rozhodnutí] neoznačuje ‚nepsaný právní základ sui generis‘ ani protiprávní jednání v rozporu s článkem 101 SFEU, článkem 53 Dohody o EHP a článkem 8 [Dohody o letecké dopravě mezi ES a Švýcarskem]“ a že „[o]dkaz na koordinaci jednání obviněných dopravců ‚v oblasti stanovování cen za poskytování služeb nákladní dopravy […] po celém světě‘ je pouze konstatováním skutečností, které Komise v odstavcích 1 až 4 [tohoto článku 1] kvalifikovala jako protiprávní jednání v rozporu s pravidly hospodářské soutěže použitelnými na trasy, které podle jejího názoru spadaly v rozhodné době do její pravomoci“.
115
V bodě 362 napadeného rozsudku, který obsahuje odkaz na jeho bod 151, Tribunál v odpověď na čtvrtý žalobní důvod uvedl, že argumentace společností Latam Airlines a Lan Cargo „vychází […] z chybného předpokladu, podle něhož Komise ve výroku [sporného] rozhodnutí konstatovala jednání porušující pravidla hospodářské soutěže, které zahrnuje trasy mezi letišti mimo EHP“.
116
Těmito důvody Tribunál odpověděl na argumentaci, která byla před ním uplatněna a která vycházela zejména z nedostatku pravomoci Komise ke konstatování protiprávního jednání na těchto trasách a z nejednoznačnosti sporného rozhodnutí, aniž ji zkreslil.
117
První dvě části třetího důvodu kasačního opravného prostředku, vycházející z vady odůvodnění a ze zkreslení, tedy musí být zamítnuty jako neopodstatněné.
118
Pokud jde o třetí část tohoto důvodu kasačního opravného prostředku, vycházející z nedostatku pravomoci Komise provést skutková zjištění o kartelové dohodě „na celosvětové úrovni“, je třeba připomenout, že unijní právo hospodářské soutěže lze použít na jednání, k nimž nedošlo na území Unie, ale jejichž protisoutěžní účinky se na unijním trhu mohou projevit. Uznání, že použitelnost zákazů stanovených právem hospodářské soutěže závisí na místě vytvoření kartelové dohody, by totiž zjevně poskytlo podnikům jednoduchý prostředek, jak se uvedeným zákazům vyhnout. Za účelem podchytit taková jednání tedy Komise může založit svou pravomoc na kritériu provádění nebo na kritériu kvalifikovaných účinků (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 6. září 2017, Intel v. Komise, C‑413/14 P, EU:C:2017:632, body 43 až 46).
119
Zásada, podle které má Komise z hlediska mezinárodního práva veřejného pravomoc uplatňovat právo hospodářské soutěže na jednání, k nimž došlo mimo území Unie, je-li splněno kritérium provádění nebo kritérium kvalifikovaných účinků, by přitom postrádala veškerý smysl, kdyby tento orgán nemohl učinit žádné skutkové zjištění týkající se existence, povahy, předmětu nebo zeměpisného rozsahu takových jednání.
120
Uznání pravomoci Komise podchytit kartelové dohody, které vznikly mimo Unii, tedy nutně znamená možnost tohoto orgánu učinit skutková zjištění, která jsou pro něj nezbytná k odůvodnění své pravomoci s ohledem na mezinárodní právo veřejné konstatovat a sankcionovat porušení článku 101 SFEU a případně článku 53 Dohody o EHP.
121
Za těchto podmínek musí být třetí část třetího důvodu kasačního opravného prostředku zamítnuta jako neopodstatněná.
122
Tento důvod kasačního opravného prostředku tedy musí zamítnut být v celém rozsahu.
Ke čtvrtému důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z nesprávného právního posouzení, pokud jde o určení zeměpisného rozsahu protiprávního jednání
Argumenty účastnic řízení
123
V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Latam Airlines a Cargo Lan Tribunálu vytýkají, že se dopustil různých nesprávných právních posouzení, když zamítl jejich žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, pokud jde o určení zeměpisného rozsahu jediného a trvajícího protiprávního jednání.
124
Tento důvod kasačního opravného prostředku se skládá v podstatě ze tří částí.
125
V první části uvedeného důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Latam Airlines a Lan Cargo tvrdí, že Tribunál zkreslil první větu bodu 1210 odůvodnění sporného rozhodnutí, když měl v bodě 153 napadeného rozsudku za to, že tento bod odůvodnění v rozsahu, v němž odkazuje na „[z]eměpisný rozsah protiprávního jednání, [které] bylo celosvětové“, obsahuje chybu v psaní a že je třeba číst, že „zeměpisný rozsah [sporné] kartelové dohody je celosvětový“. Znění uvedeného bodu odůvodnění je přitom jasné a vylučuje jakýkoli výklad.
126
Ve druhé části téhož důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Latam Airlines a Lan Cargo vytýkají Tribunálu, že porušil zásady právní jasnosti a jistoty unijního práva, jakož i článek 47 Listiny základních práv Evropské unie, když zamítl výtku vycházející z nejasnosti sporného rozhodnutí, pokud jde o určení zeměpisného rozsahu sporné kartelové dohody.
127
Navrhovatelky, které uznávají, že Komise nechtěla konstatovat porušení článku 101 SFEU na všech trasách po celém světě, mají za to, že třetí osoby, a zejména vnitrostátní soudy, k nimž by mohly být podány občanskoprávní žaloby na náhradu škody, mohou sporné rozhodnutí vykládat v tomto smyslu.
128
Nejednoznačnost sporného rozhodnutí údajně vyplývá především z toho, že Komise zaprvé měla za to, že sporné jednání se rovná kartelové dohodě na celosvětové úrovni prováděné na celém světě, zadruhé zahrnula prohlášení o koordinaci cen na celosvětové úrovni do výroku sporného rozhodnutí a zatřetí uvedla v bodě 1210 odůvodnění tohoto rozhodnutí, že protiprávní jednání je celosvětové.
129
Zásada právní jasnosti přitom vyžaduje, aby akty přijaté unijními orgány – jako jsou rozhodnutí Komise ve věcech hospodářské soutěže – byly jasné a jednoznačné.
130
Ve třetí části čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Latam Airlines a Lan Cargo tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 357 napadeného rozsudku uvedl, že „pokud jde o rozsah a povahu sankcionovaných protiprávních jednání, je v zásadě rozhodující výrok [sporného] rozhodnutí, a nikoli jeho odůvodnění, a že tedy pouze v případě nejasnosti výrazů použitých v tomto výroku je třeba ho vyložit s použitím odůvodnění rozhodnutí“.
131
Tribunál tak porušil článek 16 nařízení č. 1/2003, který tím, že stanovil, že pravidlo, podle kterého vnitrostátní soudy nemohou přijímat rozhodnutí, která by byla v rozporu s „rozhodnutím Komise“ týkajícím se řízení podle článku 101 SFEU, nerozlišuje mezi výrokem tohoto rozhodnutí a jeho odůvodněním.
132
Komise se domnívá, že čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku je neopodstatněný.
Závěry Soudního dvora
133
Jak bylo připomenuto v bodě 97 tohoto rozsudku, zkreslení musí zjevně vyplývat z písemností ve spise, aniž je nutné znovu posuzovat skutkový stav a důkazy.
134
V projednávané věci Tribunál v bodě 153 napadeného rozsudku věrně převzal první větu bodu 1210 odůvodnění sporného rozhodnutí. Zasadil ji však do kontextu tvořeného ostatními větami tohoto bodu odůvodnění, jakož i dalšími body odůvodnění tohoto rozhodnutí.
135
Zaprvé v bodě 153 napadeného rozsudku uvedl, že po odkazu na celosvětový zeměpisný rozsah protiprávního jednání následovaly věty, které upřesňovaly trasy, kterých se týkala sporná kartelová dohoda.
136
Zadruhé již dříve v bodě 152 napadeného rozsudku konstatoval, že další body odůvodnění sporného rozhodnutí odkazují buď na „protiprávní jednání v rozporu s platnými pravidly hospodářské soutěže, jehož zeměpisný rozsah je omezen na určité druhy tras“, nebo na „celosvětovou kartelovou dohodu“„celosvětové povahy“ nebo „prováděnou celosvětově“.
137
Tribunál tedy poté, co měl za to, že z kontextu ojedinělého odkazu na „celosvětové protiprávní jednání“ uvedeného v první větě bodu 1210 odůvodnění sporného rozhodnutí, vyplývá, že se jedná o pouhou chybu v psaní, z toho vyvodil, že tuto větu je třeba vykládat tak, že odkazuje na kartelovou dohodu celosvětového dosahu.
138
S ohledem na tento konkrétní kontext, na který Tribunál upozornil, nelze mít za to, že provedl zjevně nesprávný výklad první věty bodu 1210 odůvodnění sporného rozhodnutí ve smyslu judikatury připomenuté v bodě 97 tohoto rozsudku, když s ohledem na ostatní věty tohoto bodu odůvodnění i ostatní body odůvodnění tohoto rozhodnutí dospěl k závěru, že použití výrazu „protiprávní jednání“ v této první větě je výsledkem chyby v psaní a že místo tohoto výrazu je třeba použít výraz „kartelová dohoda“.
139
Z toho vyplývá, že první část čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku musí být zamítnuta jako neopodstatněná.
140
Ve druhé části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Latam Airlines a Lan Cargo Tribunálu v podstatě vytýkají, že se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že sporné rozhodnutí není nejednoznačné, pokud jde o rozsah zjištěného protiprávního jednání, a že nemusí být z důvodu nejasnosti v celém rozsahu zrušeno.
141
Společnosti Latam Airlines a Lan Cargo však nesprávně tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného výkladu sporného rozhodnutí.
142
Zaprvé, pokud jde o výrok tohoto rozhodnutí, z bodů 151 a 358 napadeného rozsudku vyplývá, že Tribunál měl za to, že odkaz v úvodním odstavci článku 1 sporného rozhodnutí na existenci koordinace cen pro poskytování služeb nákladní dopravy po celém světě je pouze konstatováním skutků, které Komise v odstavcích 1 až 4 téhož článku kvalifikovala jako protiprávní jednání v rozporu s pravidly hospodářské soutěže použitelnými na trasy, které podle jejího názoru spadaly v rozhodné době do její pravomoci. Toto posouzení je v souladu se samotným zněním tohoto výroku, který skutečně rozlišuje mezi pojmem „jednání“ uvedeným pouze v preambuli a pojmem „protiprávní jednání“, který je definován v odstavcích 1 až 4 uvedeného výroku.
143
Zadruhé, pokud jde o odůvodnění sporného rozhodnutí, Tribunál v bodech 152 až 154 napadeného rozsudku správně vycházel z celkového výkladu uvedených důvodů, zejména důvodů uvedených v bodech 74, 112, 832, 903 a 1210 odůvodnění tohoto rozhodnutí, z nichž vyvodil, že toto rozhodnutí spočívá na rozlišení mezi pouhým skutkovým zjištěním o jednání, které má celosvětový zeměpisný rozsah, a konstatováním jednání v porušujícího článek 101 SFEU a článkem 53 Dohody o EHP, jehož účelem je omezit hospodářskou soutěž na určených trasách.
144
Tribunál se tedy nedopustil nesprávného právního posouzení, když z toho vyvodil, že sporné rozhodnutí není stiženo nejasností, pokud jde o vymezení rozsahu jediného a trvajícího protiprávního jednání, a že tudíž nemusí být z tohoto důvodu zrušeno v celém rozsahu.
145
Druhá část čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku je tedy neopodstatněná.
146
Ve třetí části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Latam Airlines a Lan Cargo vytýkají Tribunálu, že porušil článek 16 nařízení č. 1/2003, když v bodě 357 napadeného rozsudku upřednostnil výrok sporného rozhodnutí před jeho odůvodněním, ačkoli tento článek 16 odkazuje na rozhodnutí Komise jako celek.
147
Podle čl. 16 odst. 1 první věty nařízení č. 1/2003 platí, že pokud vnitrostátní soudy rozhodují o dohodách, rozhodnutích nebo jednáních podle článku 101 nebo článku 102 SFEU, které jsou již předmětem rozhodnutí Komise, nemohou rozhodnout v rozporu s rozhodnutím přijatým Komisí.
148
Bez ohledu na důvody, na nichž je založeno rozhodnutí přijaté unijním orgánem, přitom pouze výrok tohoto rozhodnutí, vykládaný ve světle odůvodnění tohoto rozhodnutí, které tvoří jeho nezbytný podklad, může vyvolávat právní účinky (v tomto smyslu viz usnesení ze dne 28. ledna 2004, Nizozemsko v. Komise, C‑164/02, EU:C:2004:54, bod 21). Právě tyto účinky jsou podle čl. 16 první věty nařízení č. 1/2003 pro vnitrostátní soudy závazné.
149
Tribunál tudíž neporušil čl. 16 první větu nařízení č. 1/2003, když v bodě 357 napadeného rozsudku uvedl, že „pokud jde o rozsah a povahu sankcionovaných protiprávních jednání, je v zásadě rozhodující výrok [sporného] rozhodnutí, a nikoli odůvodnění, a že tedy pouze v případě nejasnosti výrazů použitých ve výroku je ho třeba vyložit s použitím odůvodnění rozhodnutí“.
150
Z toho vyplývá, že třetí část čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku musí být zamítnuta jako neopodstatněná, stejně jako čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku v celém rozsahu.
151
Vzhledem k tomu, že žádnému z důvodů kasačního opravného prostředku vznesených společnostmi Latam Airlines a Lan Cargo na podporu jejího kasačního opravného prostředku nebylo vyhověno, je třeba tento kasační opravný prostředek v plném rozsahu zamítnout.
K nákladům řízení
152
Podle čl. 184 odst. 2 jednacího řádu rozhodne Soudní dvůr o nákladech řízení, není-li kasační opravný prostředek opodstatněný.
153
Podle čl. 138 odst. 1 tohoto jednacího řádu, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě čl. 184 odst. 1 uvedeného jednacího řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
154
Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a společnosti Latam Airlines a Lan Cargo neměly ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedeným uložit, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:
1)
Kasační opravný prostředek se zamítá.
2)
Společnostem Latam Airlines Group SA a Lan Cargo SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.