62021CO0035
UZNESENIE SÚDNEHO DVORA (desiata komora)
z 9. februára 2022 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Systémy kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny – Nariadenie (EÚ) č. 1151/2012 – Označenia pôvodu a zemepisné označenia – Článok 9 – Prechodná vnútroštátna ochrana – Zemepisné označenie označujúce poľnohospodársky výrobok zapísané podľa právnej úpravy členského štátu, ktoré je chránené na vnútroštátnej úrovni“
Vo veci C‑35/21,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Vărchoven kasacionen săd (Najvyšší kasačný súd, Bulharsko) z 29. decembra 2020 a doručený Súdnemu dvoru 19. januára 2021, ktorý súvisí s konaním:
„Konservinvest“ OOD
proti
„Bulkons Parvomaj“ OOD,
SÚDNY DVOR (desiata komora)
v zložení: predseda desiatej komory I. Jarukaitis (spravodajca), sudcovia M. Ilešič a Z. Csehi,
generálny advokát: N. Emiliou,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
„Konservinvest“ OOD, v zastúpení: Y. Ivanova a P. Angelov, advokati,
–
„Bulkons Parvomaj“ OOD, v zastúpení: M. Georgieva‑Tabakova, advokat,
–
Európska komisia, v zastúpení: pôvodne M. Konstantinidis, I. Naglis a G. Koleva, neskôr M. Konstantinidis a G. Koleva, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vo veci sa rozhodne odôvodneným uznesením v súlade s článkom 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora,
vydal toto
Uznesenie
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 9 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (Ú. v. EÚ L 343, 2012, s. 1).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťami „Konservinvest“ OOD a „Bulkons Parvomaj“ OOD (ďalej len „Bulkons“) vo veci používania ochranných známok spoločnosťou Konservinvest, ktoré údajne porušujú práva spoločnosti Bulkons k zemepisnému označeniu „Ljutenica Parvomaj“.
Právny rámec
Právo Únie
Nariadenie (ES) č. 510/2006
3
Nariadenie Rady (ES) č. 510/2006 z 20. marca 2006 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín (Ú. v. EÚ L 93, 2006, s. 12), zmenené a doplnené nariadením Rady (ES) č. 1791/2006 z 20. novembra 2006 (Ú. v. EÚ L 363, 2006, s. 1) (ďalej len „nariadenie č. 510/2006“), vo svojom článku 5 ods. 8 druhom pododseku stanovovalo, že Bulharská republika a Rumunsko zavedú tieto zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia potrebné na dodržiavanie odsekov 4 až 7 tohto článku 5 najneskôr do jedného roka odo dňa pristúpenia.
4
Nariadenie č. 510/2006 okrem toho v článku 5 ods. 11 stanovovalo:
„V prípade Bulharska a Rumunska sa môže vnútroštátna ochrana zemepisných označení a označení pôvodu existujúcich v deň ich pristúpenia ponechať dvanásť mesiacov od dátumu ich pristúpenia.
Ak sa žiadosť o registráciu podľa tohto nariadenia postúpi Komisii do konca vyššie uvedenej lehoty, takáto ochrana sa skončí v deň prijatia rozhodnutia o registrácii podľa tohto nariadenia.
Ak názov nie je zaregistrovaný podľa tohto nariadenia, bude za dôsledky takejto vnútroštátnej ochrany zodpovedný výlučne príslušný členský štát.“
5
Toto nariadenie bolo s účinnosťou od 3. januára 2013 zrušené a nahradené nariadením č. 1151/2012.
Nariadenie č. 1151/2012
6
V odôvodneniach 13 až 15, 17, 18, 20 a 24 nariadenia č. 1151/2012 sa uvádza:
„(13)
… by sa tieto ustanovenia mali zlúčiť do jednotného právneho rámca, ktorý bude obsahovať nové alebo aktualizované ustanovenia nariadení [Rady] (ES) č. 509/2006 [z 20. marca 2006 o zaručených tradičných špecialitách z poľnohospodárskych výrobkov a potravín (Ú. v. EÚ L 93, 2006, s. 1)] a (ES) č. 510/2006, a tie ustanovenia nariadení [č. 509/2006 a 510/2006], ktoré sa zachovávajú.
(14)
V záujme jasnosti a transparentnosti by sa nariadenia [č. 509/2006 a 510/2006] mali zrušiť a nahradiť týmto nariadením.
(15)
Rozsah pôsobnosti tohto nariadenia by mal byť obmedzený na poľnohospodárske výrobky určené na ľudskú spotrebu a uvedené v prílohe I k zmluve a na zoznam výrobkov mimo rozsahu uvedenej prílohy, ktoré sú úzko spojené s poľnohospodárskou výrobou alebo vidieckym hospodárstvom.
…
(17)
Rozsah označení pôvodu a zemepisných označení by mal byť obmedzený na výrobky, pri ktorých existuje prirodzené spojenie medzi vlastnosťami výrobku alebo potraviny a zemepisným pôvodom. …
(18)
Konkrétne ciele ochrany označení pôvodu a zemepisných označení zabezpečujú poľnohospodárom a výrobcom spravodlivý výnos z vlastností a charakteristík daného výrobku alebo jeho spôsobu výroby a poskytujú jasné informácie o výrobkoch so špecifickými vlastnosťami spojenými so zemepisným pôvodom, čím umožňujú spotrebiteľom, aby sa pri kúpe lepšie rozhodli.
…
(20)
Rámec Únie, ktorý chráni označenia pôvodu a zemepisné označenia tým, že zabezpečí ich zaradenie do registra, napomáha rozvoj týchto nástrojov, pretože výsledný jednotnejší prístup zabezpečuje spravodlivú hospodársku súťaž medzi výrobcami výrobkov s takýmito označeniami a posilňuje dôveryhodnosť výrobkov v očiach spotrebiteľa. …
…
(24)
S cieľom chrániť označenia pôvodu a zemepisné označenia na území členských štátov, mali by byť zapísané do registra iba na úrovni Únie. S účinnosťou od dátumu podania žiadosti o takýto zápis do registra na úrovni Únie by členské štáty mali byť schopné poskytnúť prechodnú ochranu na vnútroštátnej úrovni bez toho, aby ovplyvnili obchod v rámci Únie alebo medzinárodný obchod. …“
7
Článok 1 nariadenia č. 1151/2012, nazvaný „Ciele“, vo svojom odseku 1 stanovuje:
„Cieľom tohto nariadenia je pomôcť výrobcom poľnohospodárskych výrobkov a potravín sprostredkúvať kupujúcim a spotrebiteľom vlastnosti takýchto výrobkov a potravín a charakteristické znaky ich poľnohospodárskej výroby, čím sa zabezpečí:
a)
spravodlivá hospodárska súťaž pre poľnohospodárov a výrobcov poľnohospodárskych výrobkov a potravín s vlastnosťami a charakteristickými znakmi, ktoré predstavujú pridanú hodnotu;
…
Účelom opatrení stanovených v tomto nariadení je podporiť poľnohospodárske a spracovateľské činnosti a poľnohospodárske systémy spojené s výrobkami vysokej kvality a tak prispieť k dosiahnutiu cieľov politiky rozvoja vidieka.“
8
Článok 2 tohto nariadenia, ktorý spresňuje rozsah jeho pôsobnosti, vo svojom odseku 1 prvom pododseku stanovuje:
„Toto nariadenie sa vzťahuje na poľnohospodárske výrobky určené na ľudskú spotrebu uvedené v prílohe I k [Z]mluve o [FEÚ] a na iné poľnohospodárske výrobky a potraviny uvedené v prílohe I k tomuto nariadeniu.“
9
Hlava II uvedeného nariadenia, nazvaná „Chránené označenia pôvodu a chránené zemepisné označenia“, obsahuje články 4 až 16 tohto nariadenia. Článok 4 tohto istého nariadenia, nazvaný „Cieľ“, spresňuje:
„Zavádza sa systém pre chránené označenia pôvodu a chránené zemepisné označenia s cieľom pomôcť výrobcom výrobkov spojených s určitou zemepisnou oblasťou tým, že sa:
a)
zaručia spravodlivé výnosy za vlastnosti ich výrobkov;
b)
zabezpečí jednotná ochrana názvov ako práva duševného vlastníctva na území Únie;
c)
spotrebiteľovi poskytnú jasné informácie o charakteristických znakoch výrobku, ktoré predstavujú pridanú hodnotu.“
10
Článok 5 nariadenia č. 1151/2012, nazvaný „Požiadavky na označenia pôvodu a zemepisné označenia“, vo svojich odsekoch 1 a 2 stanovuje:
„1.   Na účely tohto nariadenia je ‚označenie pôvodu‘ názov, ktorým sa identifikuje výrobok:
a)
pochádzajúci z konkrétneho miesta, regiónu alebo vo výnimočných prípadoch z krajiny;
b)
ktorého kvalita alebo vlastnosti v podstatnej miere alebo výlučne závisia od osobitného zemepisného prostredia s jemu vlastnými prírodnými a ľudskými faktormi a
c)
ktorého všetky etapy výroby sa uskutočňujú vo vymedzenej zemepisnej oblasti.
2.   Na účely tohto nariadenia je ‚zemepisné označenie‘ názov, ktorým sa identifikuje výrobok:
a)
pochádzajúci z konkrétneho miesta, regiónu alebo krajiny;
b)
ktorého danú kvalitu, dobrú povesť alebo iné vlastnosti možno podstatne pripísať jeho zemepisnému pôvodu a
c)
ktorého aspoň jedna etapa výroby prebieha vo vymedzenej zemepisnej oblasti.“
11
Článok 9 tohto nariadenia, nazvaný „Prechodná vnútroštátna ochrana“, stanovuje:
„Členský štát môže podľa tohto nariadenia poskytnúť prechodne ochranu názvu na vnútroštátnej úrovni s účinnosťou od dátumu podania žiadosti Komisii.
Takáto vnútroštátna ochrana zaniká dňom prijatia rozhodnutia o zápise do registra podľa tohto nariadenia alebo dňom vzatia žiadosti späť.
Ak názov nie je zapísaný do registra podľa tohto nariadenia, je za dôsledky takejto vnútroštátnej ochrany zodpovedný výlučne príslušný členský štát.
Opatrenia prijaté členskými štátmi podľa prvého odseku platia iba na vnútroštátnej úrovni a nesmú mať žiadny vplyv na obchod v rámci Únie ani na medzinárodný obchod.“
12
Článok 12 uvedeného nariadenia, nazvaný „Názvy, symboly a označenia“, znie takto:
„1.   Chránené označenia pôvodu a chránené zemepisné označenia môže používať každý hospodársky subjekt, ktorý na trh uvádza výrobok, ktorý spĺňa príslušnú špecifikáciu.
…
3.   … Na označení sa môže uviesť aj ‚chránené označenie pôvodu‘‚ alebo ‚chránené zemepisné označenie‘…
4.   Okrem toho sa na označení môžu uviesť i tieto údaje: znázornenie zemepisnej oblasti pôvodu podľa článku 5 a text, grafika alebo symboly odkazujúce na členský štát a/alebo región, v ktorom sa táto zemepisná oblasť pôvodu nachádza.“
13
Kapitola IV tohto nariadenia, ktorá sa nachádza v hlave V tohto nariadenia, nazvanej „Spoločné ustanovenia“, stanovuje postup podania žiadosti a zápisu do registra okrem iného označení pôvodu a zemepisných označení.
Bulharské právo
Zákon o ochranných známkach a zemepisných označeniach
14
Zakon za markite i geografskite označenia (zákon o ochranných známkach a zemepisných označeniach) (DV č. 81 zo 14. septembra 1999) v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej (ďalej len „ZMGO“) v § 51 ods. 1 až 3 stanovoval:
„1.   Zemepisný názov znamená označenie pôvodu a zemepisné označenie.
2.   Označenie pôvodu je označenie krajiny, regiónu alebo konkrétneho miesta v tejto krajine, ktoré sa používa na označenie výrobku pochádzajúceho z tejto krajiny, tohto regiónu alebo tohto konkrétneho miesta, a ktorého kvalita alebo vlastnosti v podstatnej miere alebo výlučne závisia od zemepisného prostredia s jemu vlastnými prírodnými a ľudskými faktormi.
3.   Zemepisné označenie je označenie krajiny, regiónu alebo konkrétneho miesta v tejto krajine, ktoré sa používa na označenie výrobku, ktorý pochádza z tejto krajiny, tohto regiónu alebo tohto konkrétneho miesta, a ktorého kvalitu, dobrú povesť alebo inú vlastnosť možno pripísať jeho zemepisnému pôvodu.“
15
§ 53 ZMGO vo svojich odsekoch 1 a 2 spresňoval:
„1.   Právna ochrana zemepisného označenia sa poskytuje prostredníctvom jeho zápisu na patentovom úrade.
2.   Právna ochrana zahŕňa zákaz:
(1) akéhokoľvek obchodného používania zemepisného označenia pre výrobky, ktoré sú porovnateľné so zapísaným výrobkom, pokiaľ toto používanie umožňuje ťažiť z dobrej povesti chráneného názvu;
(2) akéhokoľvek zneužitia alebo napodobnenia zemepisného označenia, a to aj v prípade, že je uvedený skutočný pôvod výrobku, alebo ak je použitie zemepisného označenia preložené alebo sprevádzané výrazmi ako ‚rod‘ ‚druh‘, ‚typ‘‚napodobenina‘ alebo podobným výrazom;
(3) použitia akéhokoľvek iného klamlivého alebo zavádzajúceho označenia miesta pôvodu, pôvodu, povahy alebo základných vlastnostiach výrobku na jeho vnútornom alebo vonkajšom obale, v reklamných materiáloch alebo dokumentoch týkajúcich sa daného výrobku, ktoré by mohlo vyvolať mylnú predstavu o jeho pôvode;
(4) všetkých ostatných praktík, ktoré by mohli zavádzať spotrebiteľa, pokiaľ ide o skutočný pôvod výrobku.“
16
Podľa § 76 ZMGO:
„1.   Žalobami pre porušenie práv podľa tohto zákona môžu byť žaloby:
(1) o určenie, že došlo k porušeniu práv;
(2) o upustenie od porušenia;
(3) o náhradu škody;
(4) smerujúce k zaisteniu a vyradeniu tovaru, ktorý je predmetom porušenia práv, ako aj prostriedkov použitých na dopustenie sa tohto porušovania.
2.   Súbežne s podaním žaloby uvedenej v odseku 1 môže žalobca súdnou cestou požiadať:
…
(3) aby bol zverejnený výrok rozsudku na náklady žalovanej strany v dvoch denníkoch a vo vysielacom čase jednej televíznej stanice s celoštátnou pôsobnosťou určených súdom.“
17
ZMGO bol zrušený 22. decembra 2019 (DV č. 98 z 13. decembra 2019).
Prechodné a záverečné ustanovenia zákona, ktorým sa mení a dopĺňa ZMGO
18
V prechodných a záverečných ustanoveniach zákona, ktorým sa mení a dopĺňa ZMGO (DV č. 61 z 24. júla 2018), sa v § 8 stanovuje:
„1.   Majitelia práv k zemepisným názvom zapísaným pre poľnohospodárske výrobky alebo potraviny, ktoré sa spadajú pod nariadenie [č. 1151/2012], nemôžu podať žalobu pre porušenia, ku ktorým došlo pred nadobudnutím účinnosti tohto zákona.
2.   Správne konania trestnoprávnej povahy nemožno začať pre porušenia práv k zemepisným názvom zapísaným pre poľnohospodárske výrobky alebo potraviny, ktoré sa spadajú pod nariadenie [č. 1151/2012], ku ktorým došlo pred nadobudnutím účinnosti tohto zákona.“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
19
Spoločnosti Konservinvest so sídlom v Bulharsku bola 12. februára 1999 na Patentovom úrade Bulharskej republiky (ďalej len „patentový úrad“) zapísaná zložená ochranná známka „K Konservinvest Parvomajska ljutenica“ na označenie výrobku „ljutenica“. Ďalej bola tejto spoločnosti 3. mája 2005 zapísaná zložená ochranná známka „Parvomajska ljutenica Račenica“, o ktorej zápis požiadala 15. mája 2003, na označenie toho istého výrobku. V rámci oboch ochranných známok sa ochrana nevzťahuje na súčasti „parvomajska ljutenica“.
20
Rozhodnutím predsedu patentového úradu z 3. júla 2013 bola spoločnosť Bulkons, ktorá má takisto sídlo v Bulharsku, na základe vtedy účinného ZMGO zapísaná ako používateľka zemepisného označenia „Ljutenica Parvomaj“ (ďalej len „sporné zemepisné označenie“), ktoré označuje výrobok „ljutenica“, pričom Parvomaj je bulharská obec. Bulkons podala žiadosť o zápis tohto zemepisného označenia 14. marca 2013.
21
Konservinvest podala na správne súdy návrh na určenie neplatnosti tohto rozhodnutia z dôvodu, že predseda patentového úradu nemal právomoc zapísať zemepisné označenie pre poľnohospodársky výrobok, lebo takýto zápis je upravený v nariadení č. 1151/2012 a je prípustný len na úrovni Únie podľa postupu stanoveného v tomto nariadení. Vărchoven administrativen săd (Najvyšší správny súd, Bulharsko) rozsudkom z 12. júla 2017 tento návrh zamietol, lebo usúdil, že toto nariadenie nie je na spor uplatniteľné, keďže cieľom napadnutého zápisu nebolo získať ochranu priznanú týmto nariadením.
22
Okrem toho Bulkons podala na Sofijski gradski săd (Mestský súd Sofia, Bulharsko) spojené žaloby proti spoločnosti Konservinvest na základe § 76 ods. 1 bodov 1 až 3 v spojení najmä s § 76 ods. 1 bodom 4 a § 76 ods. 2 bodom 3 ZMGO. V týchto žalobách predovšetkým navrhla určiť, že Konservinvest porušila jej práva k spornému zemepisnému označeniu tým, že používala viaceré ochranné známky vrátane tých, ktoré sú uvedené v bode 19 tohto uznesenia, na označenie výrobku „ljutenica“, uložiť spoločnosti Konservinvest povinnosť upustiť od tohto porušenia a nahradiť vzniknutú škodu vo výške 636284,16 bulharských levov (BGN) (približne 325000 eur), a tiež nariadiť zaistenie a zničenie („vyradenie“) tovaru, ktorý je predmetom porušenia.
23
Sofijski gradski săd (Mestský súd Sofia) rozsudkom z 30. novembra 2017 tieto žaloby zamietol z dôvodu, že sa týkajú výrobku, na ktorý sa priamo vzťahuje nariadenie č. 1151/2012, a že toto nariadenie vyžaduje, aby bol vykonaný zápis zemepisných označení poľnohospodárskych výrobkov a potravín pred Komisiou.
24
Bulkons podala proti tomuto rozsudku odvolanie na Sofijski Apelativen săd (Odvolací súd Sofia, Bulharsko), ktorý rozsudkom z 28. februára 2019 v celom rozsahu vyhovel žalobám tejto spoločnosti. Uvedený súd usúdil, že tieto žaloby sú prípustné, lebo § 8 ods. 1 prechodných a záverečných ustanovení zákona, ktorým sa mení a dopĺňa ZMGO, nie je uplatniteľný v spore, o ktorom rozhoduje, a takisto sú dôvodné, lebo ZMGO a nariadenie č. 1151/2012 upravujú odlišné vzťahy a zaručujú súbežnú ochranu rôznych práv.
25
Konservinvest podala proti tomuto rozsudku kasačný opravný prostriedok na Vărchoven kasacionen săd (Najvyšší kasačný súd, Bulharsko), teda na vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania. Vnútroštátny súd uvádza, že musí posúdiť prípustnosť žalôb podaných spoločnosťou Bulkons a že na tento účel musí určiť, či sa na sporné zemepisné označenie vzťahuje ochrana podľa bulharských právnych predpisov.
26
Vnútroštátny súd v tejto súvislosti spresňuje, že podľa týchto právnych predpisov priznáva zápis zemepisného označenia na patentovom úrade, a to aj pre poľnohospodárske výrobky a potraviny, tomuto označeniu vnútroštátnu ochranu, ktorá umožňuje uloženie súdnej sankcie v prípade, že je používanie tohto označenia narušené neoprávneným právnym subjektom. Takéto zemepisné označenie podľa jeho názoru poskytuje spotrebiteľom záruky vysokej kvality výrobku označeného týmto označením a opisuje jeho špecifický charakter. Okrem toho bráni zhoršeniu tejto kvality, ktoré by bolo spôsobené výrobou toho istého výrobku nezapísanými výrobcami.
27
So zreteľom na vývoj medzinárodnej právnej úpravy a právnej úpravy Únie týkajúcej sa ochrany zemepisných označení poľnohospodárskych výrobkov a potravín, ktorých kvalita a jedinečnosť sú spojené s niektorými regiónmi Únie, a vzhľadom na článok 9 a odôvodnenia 15 a 24 nariadenia č. 1151/2012 považuje vnútroštátny súd za prípustné, aby zápis a právna ochrana týchto výrobkov boli na vnútroštátnej úrovni vylúčené. Domnieva sa však, že ak ide o spor medzi domácimi výrobcami jedného a toho istého poľnohospodárskeho výrobku vo veci zemepisného označenia, ktoré bolo zapísané len na vnútroštátnej úrovni, a ak ide o porušenia, ku ktorým došlo na území toho istého členského štátu, v takom prípade právo Únie výslovne nevylučuje možnosť vykonať zápis do registra pre poľnohospodárske výrobky a potraviny spadajúce pod nariadenie č. 1151/2012, a požívať konkrétnu ochranu výlučne na území tohto členského štátu.
28
Za týchto podmienok Vărchoven kasacionen săd (Najvyšší kasačný súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Pripúšťa článok 9 [nariadenia č. 1151/2012], mimo prípadov prechodnej ochrany upravených v tomto ustanovení, vnútroštátny systém zápisu a ochrany zemepisných označení pre poľnohospodárske výrobky a potraviny, ktoré spadajú pod toto nariadenie, a dovoľuje toto ustanovenie členským štátom uplatňovať iné, súbežne účinné predpisy na vnútroštátnej úrovni (podobné súbežnému systému pre ochranné známky), ktoré upravujú spory týkajúce sa porušení práva k takému zemepisnému označeniu medzi miestnymi obchodníkmi, ktorí vyrábajú a uvádzajú na trh poľnohospodárske výrobky a potraviny spadajúce pod [nariadenie č. 1151/2012] v rámci členského štátu, v ktorom bolo zemepisné označenie zapísané?“
O prejudiciálnej otázke
29
Podľa článku 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak možno odpoveď na položenú prejudiciálnu otázku jednoznačne vyvodiť z judikatúry, Súdny dvor môže na návrh sudcu spravodajcu po vypočutí generálneho advokáta kedykoľvek rozhodnúť formou odôvodneného uznesenia.
30
Toto ustanovenie je potrebné uplatniť v prejednávanej veci.
31
Na úvod treba konštatovať, že hoci sa znenie položenej otázky týka len článku 9 nariadenia č. 1151/2012, z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že vnútroštátny súd sa pýta na rozsah celého režimu ochrany označení pôvodu a zemepisných označení, ako je stanovený týmto nariadením.
32
Treba teda vychádzať z toho, že vnútroštátny súd sa svojou otázkou v podstate pýta, či sa má nariadenie č. 1151/2012 vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá stanovuje vnútroštátny režim zápisu a ochrany zemepisných označení pre poľnohospodárske výrobky a potraviny spadajúce pod toto nariadenie, ktorý sa má uplatniť len na spory týkajúce sa porušení práv vyplývajúcich z týchto označení, medzi obchodníkmi z tohto členského štátu, ktorí na jeho území vyrábajú výrobky, pre ktoré boli uvedené označenia zapísané na základe tejto právnej úpravy.
33
V tejto súvislosti treba najprv uviesť, že ako vyplýva z odôvodnení 13 a 14 nariadenia č. 1151/2012, toto nariadenie zlučuje do jednotného právneho rámca okrem iného nové alebo aktualizované ustanovenia nariadenia č. 510/2006, ako aj ustanovenia tohto nariadenia, ktoré sa zachovávajú, a nahrádza posledné uvedené nariadenie. Judikatúra Súdneho dvora týkajúca sa ustanovení nariadenia č. 510/2006, ktoré boli v podstate prebraté do nariadenia č. 1151/2012, je teda naďalej relevantná pre výklad rovnocenných ustanovení uvedených v tomto nariadení. Rovnako tak vzhľadom na to, že nariadením č. 510/2006 sa zrušilo a nahradilo nariadenie Rady (EHS) č. 2081/92 zo 14. júla 1992 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín (Ú. v. ES L 208, 1992, s. 1; Mim. vyd. 03/013, s. 4), judikatúra Súdneho dvora týkajúca sa ustanovení tohto posledného uvedeného nariadenia, ktoré boli v podstate prebraté do nariadenia č. 510/2006 a neskôr do nariadenia č. 1151/2012, je takisto naďalej relevantná pre tento výklad.
34
Pokiaľ ide o položenú otázku, treba v prvom rade uviesť, že ako vyplýva z odôvodnenia 20 prvej vety, odôvodnenia 24 a článku 4 nariadenia č. 1151/2012, cieľom tohto nariadenia je predovšetkým zabezpečiť v Únii jednotnú ochranu označení pôvodu a zemepisných označení, ktorých sa týka, pričom toto nariadenie zaviedlo povinnosť registrácie zemepisných označení na úrovni Únie, aby mohli požívať ochranu v akomkoľvek členskom štáte (pozri analogicky rozsudok z 8. septembra 2009, Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, body 107 a 108).
35
Nariadenie č. 1151/2012 prijaté okrem iného na základe článku 43 ods. 2 ZFEÚ tak predstavuje nástroj spoločnej poľnohospodárskej politiky, ktorý sa v podstate v prospech spotrebiteľov snaží zabezpečiť, aby sa poľnohospodárske výrobky, ktoré sú nositeľmi zemepisných označení zaregistrovaných podľa tohto nariadenia, z dôvodu ich pôvodu v určitej zemepisnej oblasti vyznačovali určitými osobitnými vlastnosťami, a preto ponúkali záruku kvality spojenú s ich zemepisným pôvodom, s cieľom umožniť poľnohospodárskym podnikom, ktoré vynaložili úsilie na dosiahnutie skutočnej kvality, aby dosahovali vyššie príjmy, a zabrániť protiprávnemu používaniu uvedených označení tretími osobami s úmyslom získať prospech z dobrej povesti vyplývajúcej z kvality týchto výrobkov (pozri analogicky rozsudok z 8. septembra 2009, Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, body 109 až 111 a citovanú judikatúru), čo odráža najmä odôvodnenie 18 a články 1 a 4 tohto nariadenia.
36
Ak by však členské štáty umožnili svojim výrobcom používať na svojom území niektoré z označení alebo symbolov, ktoré článok 12 nariadenia č. 1151/2012 vyhradzuje označením pôvodu a zemepisným označeniam zaregistrovaným podľa tohto nariadenia, a to podľa vnútroštátneho práva, ktorého požiadavky môžu byť menej prísne ako tie, ktoré boli stanovené pre dané výrobky v rámci uvedeného nariadenia, môže sa stať, že záruka kvality, ktorá je hlavnou funkciou označení pôvodu a zemepisných označení udelených podľa nariadenia č. 1151/2012, nebude zabezpečená, čo tiež môže na vnútornom trhu ohroziť cieľ zabezpečenia spravodlivej hospodárskej súťaže medzi výrobcami výrobkov, ktoré sú nositeľmi týchto označení alebo symbolov, a môže predovšetkým narušiť práva vyhradené výrobcom, ktorí vynaložili úsilie na dosiahnutie skutočnej kvality s cieľom používať zemepisné označenie zaregistrované podľa tohto nariadenia č. 1151/2012 (pozri analogicky rozsudok z 8. septembra 2009, Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, bod 112).
37
Toto riziko ohrozenia základného cieľa, ktorým je zaručiť kvalitu dotknutých poľnohospodárskych výrobkov, je o to väčšie, že na rozdiel od ochranných známok nebolo paralelne prijaté nijaké opatrenie na úrovni Únie, ktoré by harmonizovalo prípadné vnútroštátne režimy ochrany označení pôvodu a zemepisných označení (pozri analogicky rozsudok z 8. septembra 2009, Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, bod 113).
38
Z toho je potrebné vyvodiť záver, že cieľom nariadenia č. 1151/2012 nie je upraviť popri vnútroštátnych úpravách, ktoré môžu ďalej existovať, doplnkový režim ochrany kvalifikovaných označení pôvodu a zemepisných označení, čiže označení pôvodu a zemepisných označení spĺňajúcich kritériá uvedené v článku 5 tohto nariadenia, ale stanoviť jednotný a výlučný režim ochrany týchto označení (pozri analogicky rozsudok z 8. septembra 2009, Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, bod 114).
39
Výlučný charakter režimu ochrany označení pôvodu a zemepisných označení stanoveného nariadením č. 1151/2012 je potvrdený tým, že konanie o registrácii podľa nariadenia č. 1151/2012 sa zakladá na rozdelení právomocí medzi dotknutým členským štátom a Komisiou. V súlade s postupom podania žiadosti a zápisu do registra upravenom v kapitole IV hlavy V nariadenia č. 1151/2012 totiž Komisia môže prijať rozhodnutie o zápise označenia pôvodu alebo zemepisného označenia len vtedy, ak jej dotknutý členský štát predložil žiadosť na tento účel, a takáto žiadosť môže byť podaná len vtedy, ak tento členský štát overil, či je odôvodnená. Vnútroštátne postupy zápisu sú teda začlenené do rozhodovacieho procesu Únie a tvoria jeho podstatnú časť. Nemôžu existovať mimo režimu ochrany podľa práva Únie (pozri analogicky rozsudok z 8. septembra 2009, Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, body 116 a 117, ako aj citovanú judikatúru).
40
V tejto súvislosti treba na jednej strane uviesť, že článok 9 nariadenia č. 1151/2012 v podstate stanovuje, že členské štáty môžu na vlastnú zodpovednosť, prechodne na vnútroštátnej úrovni poskytnúť ochranu až do prijatia rozhodnutia o zápise do registra podľa tohto nariadenia alebo dovtedy, kým bude táto žiadosť vzatá späť. Ustanovenie tejto povahy by však nemalo nijaký zmysel, ak by si členské štáty mohli v každom prípade zachovať vlastné režimy ochrany označení pôvodu a zemepisných označení v zmysle nariadenia č. 1151/2012 a ponechať ich v platnosti zároveň s týmto nariadením (pozri analogicky rozsudok z 8. septembra 2009, Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, body 118 a 120).
41
Ďalej treba uviesť, že na rozdiel od toho, čo v podstate tvrdí Bulkons pred Súdnym dvorom, okolnosť, že nariadením č. 1151/2012 sa nepreberá prechodný režim, ktorý bol stanovený v článku 5 ods. 11 nariadenia č. 510/2006 v prospech Bulharskej republiky a Rumunska po ich pristúpení k Únii pre zemepisné označenia a označenia pôvodu, ktoré existovali ku dňu tohto pristúpenia, vôbec neznamená, že v nariadení č. 1151/2012 došlo k prehodnoteniu výlučného charakteru režimu ochrany označení pôvodu a zemepisných označení, ktorý bol predtým stanovený v nariadení č. 510/2006.
42
Prechodný režim, ktorý bol stanovený v tomto ustanovení, v podstate prebral prechodný režim, ktorý bol predtým stanovený pre existujúce vnútroštátne označenia pôvodu a zemepisné označenia v desiatich štátoch, ktoré pristúpili k Únii 1. mája 2004. Tento sa pritom nepovažoval za určujúci prvok výlučného charakteru režimu ochrany stanoveného v nariadení č. 510/2006, ale len za prvok potvrdzujúci tento výlučný charakter (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. septembra 2009, Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, body 124 až 128).
43
Súdny dvor totiž na základe samotnej povahy režimu ochrany zavedeného nariadením č. 510/2006 a ešte predtým nariadením č. 2081/92, vyplývajúcej z jeho cieľa zabezpečiť v Spoločenstve jednotnú ochranu zemepisných označení, na ktoré sa vzťahuje, a zabezpečiť tak spravodlivú hospodársku súťaž medzi výrobcami výrobkov s týmito označeniami v prospech týchto výrobcov, ako aj spotrebiteľov, dospel k záveru, že nariadenie č. 510/2006 stanovilo jednotný a výlučný režim ochrany takýchto označení, ktorý vylučuje súbežnú existenciu vnútroštátnych režimov ochrany označení pôvodu a zemepisných označení v zmysle posledného uvedeného nariadenia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. septembra 2009, Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, body 107 až 114). Ako sa pritom konštatovalo v bodoch 34 až 38 tohto uznesenia, nariadenie č. 1151/2012 sleduje, pokiaľ ide o ochranu označení pôvodu a zemepisných označení poľnohospodárskych výrobkov a potravín, rovnaký cieľ.
44
Treba tiež konštatovať, že prechodné ustanovenie, ktoré bolo stanovené v článku 5 ods. 11 nariadenia č. 510/2006, nebolo prebraté do nariadenia č. 1151/2012 jednoducho z dôvodu, že obdobie v ňom stanovené uplynulo, a že v dôsledku toho sa toto ustanovenie stalo irelevantným, keďže členské štáty, ktoré sú v ňom uvedené, boli po uplynutí tohto obdobia povinné plne dodržiavať ustanovenia nariadenia č. 510/2006, ktoré sú už prebraté do nariadenia č. 1151/2012.
45
V tejto súvislosti je vzhľadom na pochybnosti vnútroštátneho súdu, ako aj na pripomienky, ktoré Bulkons predložila Súdnemu dvoru, potrebné pripomenúť, že podľa článku 288 druhého odseku ZFEÚ je nariadenie, akým je nariadenie č. 1151/2012, záväzné vo svojej celistvosti a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch. Okrem toho zásada prednosti práva Únie, ktorá zakotvuje prednostné postavenie práva Únie pred právom členských štátov, ukladá všetkým orgánom členských štátov povinnosť zaručiť plný účinok rôznych pravidiel Únie, pričom právo členských štátov nemôže ovplyvniť účinok priznaný týmto rôznym pravidlám na území uvedených štátov (pozri analogicky rozsudok z 2. apríla 2020, CRPNPAC a Vueling Airlines, C‑370/17 a C‑37/18, EU:C:2020:260, bod 74, ako aj citovanú judikatúru).
46
Na zabezpečenie účinnosti všetkých ustanovení práva Únie si zásada prednosti osobitne vyžaduje, aby vnútroštátne súdy v čo najväčšej možnej miere vyložili svoje vnútroštátne právo spôsobom, ktorý je v súlade s právom Únie [rozsudky z 24. júna 2019, Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, bod 57, a z 21. októbra 2021, ZX (Oprava obžaloby), C‑282/20, EU:C:2021:874, bod 39].
47
Povinnosť zabezpečiť v prípade potreby plný účinok ustanovení práva Únie tým, že z vlastnej iniciatívy neuplatní akékoľvek odporujúce ustanovenie vnútroštátneho práva, hoci aj časovo následné, bez toho, aby musel požiadať alebo vyčkať na jeho predchádzajúce zrušenie zákonodarnou cestou alebo akýmkoľvek iným ústavným postupom, má vnútroštátny súd, poverený uplatňovať tieto ustanovenia len v prípade nemožnosti vyložiť vnútroštátnu právnu úpravu v súlade s požiadavkami práva Únie [rozsudky z 24. júna 2019, Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, bod 58 a citovaná judikatúra, a z 21. októbra 2021, ZX (Oprava obžaloby), C‑282/20, EU:C:2021:874, bod 40].
48
V prípade nemožnosti konformného výkladu je každý vnútroštátny súd, rozhodujúci v rámci svojej právomoci, ako orgán členského štátu povinný neuplatniť akékoľvek vnútroštátne ustanovenie právneho predpisu, ktoré je v rozpore s ustanovením práva Únie s priamym účinkom v prejednávanom spore [pozri v tomto zmysle rozsudky z 24. júna 2019, Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, bod 61 a citovanú judikatúru, ako aj z 21. októbra 2021, ZX (Oprava obžaloby), C‑282/20, EU:C:2021:874, bod 41].
49
V druhom rade, pokiaľ ide o režim, ktorý sa má uplatniť na trhu členského štátu, treba uviesť, že hoci má nariadenie č. 1151/2012 za cieľ stanoviť jednotný a výlučný režim ochrany označení pôvodu a zemepisných označení pre poľnohospodárske výrobky a potraviny patriace do jeho pôsobnosti, táto výlučnosť nebráni tomu, aby sa uplatnil režim ochrany zemepisných označení, ktoré sa nachádzajú mimo jeho pôsobnosti (pozri analogicky rozsudok z 8. mája 2014, Assica a Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, bod 28 a citovanú judikatúru).
50
V tejto súvislosti z odôvodnenia 17, ako aj z článku 5 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1151/2012 vyplýva, že režim ochrany stanovený týmto nariadením pre označenia pôvodu a zemepisné označenia sa obmedzuje na označenia pôvodu výrobkov, pri ktorých existuje priama spojitosť medzi ich kvalitou alebo vlastnosťami a ich pôvodným zemepisným prostredím, ako aj na zemepisné označenia výrobkov, pri ktorých existuje priama súvislosť medzi ich danou kvalitou, dobrou povesťou alebo inou vlastnosťou a ich zemepisným pôvodom (pozri analogicky rozsudky zo 7. novembra 2000, Warsteiner Brauerei, C‑312/98, EU:C:2000:599, bod 43 a citovanú judikatúru, ako aj z 8. mája 2014, Assica a Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, bod 29).
51
V dôsledku toho označenia zemepisného pôvodu, ktoré slúžia iba na zdôraznenie zemepisného pôvodu výrobku nezávisle od jeho osobitných vlastností, nepatria do pôsobnosti nariadenia č. 1151/2012 v rozsahu, v akom sa týka označení pôvodu a zemepisných označení (pozri analogicky rozsudok z 8. mája 2014, Assica a Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, bod 30, ako aj citovanú judikatúru).
52
Na zemepisné označenie, ktoré nie je registrované na úrovni Spoločenstva, sa teda na trhu členského štátu môže prípadne uplatniť režim ochrany, ktorý je určený pre zemepisné označenia výrobkov, pri ktorých neexistuje osobitná spojitosť medzi ich vlastnosťami a zemepisným pôvodom (rozsudok z 8. mája 2014, Assica a Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, bod 31).
53
Na to, aby sa režim mohol uplatniť, musí byť v súlade s požiadavkami, ktoré mu ukladá právo Únie. V tejto súvislosti je na jednej strane nevyhnutné, aby jeho uplatnenie nebolo v rozpore s cieľmi nariadenia č. 1151/2012. S ohľadom na pôsobnosť tohto nariadenia to znamená, že ochrana poskytovaná dotknutým vnútroštátnym režimom nemusí spotrebiteľovi zabezpečovať, že tovary, ktoré sú chránené, majú danú kvalitu alebo vlastnosti, ale musí iba zabezpečovať, že tieto výrobky v skutočnosti pochádzajú z príslušnej oblasti. Na druhej strane je nevyhnutné, aby toto uplatnenie nebolo v rozpore s ustanoveniami Zmluvy o FEÚ týkajúcimi sa voľného pohybu tovaru (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. mája 2014, Assica a Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, body 33 až 35).
54
V prejednávanej veci z rozhodnutia vnútroštátneho súdu o návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že v súlade s § 51 ods. 1 ZMGO sa výraz „zemepisný názov“ vzťahuje tak na „označenia pôvodu“, ako aj na „zemepisné označenia“ v zmysle tohto zákona, a že podľa odsekov 2 a 3 tohto paragrafu 51 sa každý z týchto typov názvov má používať na označenie výrobkov, pri ktorých existuje priama súvislosť medzi ich kvalitou, dobrou povesťou alebo inými vlastnosťami a ich zemepisným pôvodom. Znenie týchto dvoch posledných uvedených ustanovení navyše v podstate zodpovedá zneniu článku 5 ods. 1 písm. a) a b) a článku 5 ods. 2 písm. a) a b) nariadenia č. 1151/2012.
55
Vnútroštátny súd ďalej spresňuje, že zemepisné označenie v zmysle uvedeného zákona poskytuje spotrebiteľom záruky vysokej kvality označeného výrobku, opisuje jeho špecifický charakter a bráni zhoršeniu tejto kvality, ktorá by bola spôsobená výrobou toho istého výrobku nezapísanými výrobcami.
56
Zdá sa teda, že zemepisné označenia, o ktoré ide vo veci samej, nepredstavujú jednoduché zemepisné označenia v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 52 vyššie, ale kvalifikované zemepisné označenia v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 38 vyššie, rovnako ako označenia pôvodu a zemepisné označenia, ktorých ochrana je stanovená v nariadení č. 1151/2012, čo však prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
57
Okrem toho z návrhu na začatie prejudiciálneho konania a osobitne zo znenia prejudiciálnej otázky vyplýva, že rozsah pôsobnosti vnútroštátnej právnej úpravy dotknutej vo veci samej zahŕňa „poľnohospodárske výrobky a potraviny“, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti nariadenia č. 1151/2012, ako je spresnený v odôvodnení 15 a vymedzený v článku 2 tohto nariadenia, čo napokon ilustruje spor vo veci samej, v rámci ktorého je nesporné, že dotknutý výrobok patrí do rozsahu tejto pôsobnosti.
58
Za týchto podmienok a s výhradou overení, ktoré prináleží vykonať vnútroštátnemu súdu, takýto vnútroštátny režim zápisu a ochrany zemepisných označení poľnohospodárskych výrobkov a potravín, ktoré spadajú pod nariadenie č. 1151/2012, nemôže existovať súčasne s režimom ochrany označení pôvodu a zemepisných označení stanoveným týmto nariadením.
59
V tejto súvislosti skutočnosť, že takýto vnútroštátny režim zápisu a ochrany kvalifikovaných zemepisných označení sa má uplatniť len na účely úpravy vzťahov medzi obchodníkmi z dotknutého členského štátu, ktorí na jeho území vyrábajú výrobky, pre ktoré boli tieto označenia zapísané podľa vnútroštátnej právnej úpravy, a v dôsledku toho sa uplatní len na vnútroštátnom trhu tohto členského štátu, neumožňuje usúdiť, že takáto súčasná existencia je prípustná. Takýto režim totiž vzhľadom na to, že spotrebiteľom nezaručuje výlučne to, že dotknuté výrobky pochádzajú z príslušnej zemepisnej oblasti, ale tiež im zaručuje, že tieto výrobky majú určitú kvalitu alebo vlastnosť, je v rozpore s cieľmi nariadenia č. 1151/2012. Na základe judikatúry pripomenutej v bode 53 tohto uznesenia preto takýto režim nemožno považovať za režim spĺňajúci požiadavky stanovené právom Únie.
60
Vzhľadom na všetky uvedené úvahy treba na položenú otázku odpovedať tak, že nariadenie č. 1151/2012 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá stanovuje vnútroštátny režim zápisu a ochrany kvalifikovaných zemepisných označení pre poľnohospodárske výrobky a potraviny spadajúce pod toto nariadenie, ktorý sa má uplatniť len na spory, ktoré sa týkajú porušení práv vyplývajúcich z takýchto označení medzi obchodníkmi z tohto členského štátu, ktorí v rámci tohto štátu vyrábajú výrobky, pre ktoré boli uvedené označenia zapísané podľa tejto právnej úpravy.
O trovách
61
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (desiata komora) rozhodol takto:
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá stanovuje vnútroštátny režim zápisu a ochrany kvalifikovaných zemepisných označení pre poľnohospodárske výrobky a potraviny spadajúce pod toto nariadenie, ktorý sa má uplatniť len na spory, ktoré sa týkajú porušenia práv vyplývajúcich z takýchto označení medzi obchodníkmi z tohto členského štátu, ktorí v rámci tohto štátu vyrábajú výrobky, pre ktoré boli uvedené označenia zapísané podľa tejto právnej úpravy.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: bulharčina.