62023CC0047
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
NICHOLAS EMILIOU
prednesené 5. septembra 2024 (
1
)
Vec C‑47/23
Európska komisia
proti
Spolkovej republike Nemecko
„Nesplnenie povinnosti členským štátom – Článok 258 ZFEÚ – ‚Systematické a pretrvávajúce porušovanie‘ – Smernica 92/43/EHS – Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín – Prípustnosť dôkazov týkajúcich sa jednotlivých situácií, o ktorých sa v konaní pred podaním žaloby nediskutovalo – Článok 6 ods. 2 – Primerané opatrenia na zabránenie poškodeniu prirodzených biotopov na osobitne chránených územiach – Neprijatie takýchto primeraných opatrení – Typy biotopov 6510 a 6520 – ‚Nížinné senové lúky‘ a ‚Horské senové lúky‘ – Článok 4 ods. 1 – Povinnosť členských štátov navrhnúť zoznam lokalít, v ktorých sa nachádzajú chránené prirodzené typy biotopov – Opomenutie pravidelného aktualizovania informácií týkajúcich sa týchto lokalít“
I. Úvod
1.
V smernici o biotopoch (
2
), ktorá je spoločne so smernicou o ochrane voľne žijúceho vtáctva (
3
) základným kameňom politiky EÚ v oblasti biodiverzity, sa väčšina povinností uložených členským štátom týka ochrany alebo zachovania konkrétnych lokalít. Ak si členský štát tieto povinnosti nesplní v súvislosti s jednou lokalitou, môže to Európskej komisii stačiť na to, aby začala konanie na Súdnom dvore na základe článku 258 ZFEÚ (
4
). Keď však takéto nesplnenie povinnosti možno pozorovať nielen v súvislosti s jednou, ale s mnohými lokalitami, pre Komisiu môže byť náročné (ak nie nemožné) začínať súbežné konania v súvislosti s každým výskytom takéhoto nesplnenia povinnosti. Namiesto toho môže dospieť k záveru, že tieto jednotlivé situácie sú názornou ukážkou rozšírenej politiky alebo praxe dotknutého členského štátu, ktorá je sama osebe v rozpore s právom Únie. Na Súdnom dvore tak môže začať jeden súbor konaní s tvrdením, že dochádza k „systematickému a pretrvávajúcemu porušovaniu“ práva Únie. (
5
)
2.
V konaní vo veci samej Komisia tvrdí, že Spolková republika Nemecko vo významnom počte lokalít na svojom území „všeobecne a štrukturálne“ nezabránila poškodeniu dvoch typov prirodzených biotopov: typu biotopu 6510 (nížinné senové lúky) a typu biotopu 6520 (horské senové lúky), ktorých zabezpečenie ochrany je cieľom smernice o biotopoch. Tvrdí ďalej, že tento členský štát okrem toho „všeobecne a štrukturálne“ pravidelne neaktualizuje údaje týkajúce sa lokalít, v ktorých sa nachádzajú uvedené typy biotopov.
3.
Komisia použitím výrazu „všeobecne a štrukturálne“ pred Súdnym dvorom tvrdí, že Spolková republika Nemecko je zodpovedná za „systematické a pretrvávajúce porušovanie“ dvoch kľúčových ustanovení tejto smernice.
4.
V tomto kontexte prejednávaná vec poskytuje Súdnemu dvoru príležitosť podrobne sa vyjadriť po prvé k prípustnosti dôkazov týkajúcich sa lokalít, ktoré Komisia Súdnemu dvoru predložila po prvýkrát, ale o ktorých sa v konaní pred podaním žaloby nediskutovalo, a po druhé k zákonným kritériám, ktorými sa musí Súdny dvor riadiť pri posudzovaní toho, či Komisia uniesla svoje dôkazné bremeno a skutočne preukázala existenciu „systematického a pretrvávajúceho porušovania“.
5.
Na základe žiadosti Súdneho dvora obmedzím svoju analýzu na uvedené dve otázky.
II. Právny základ
A. Právo Únie
6.
Podľa článku 2 ods. 2 smernice o biotopoch sa „navrhnú… opatrenia prijaté podľa tejto smernice, aby sa zachovali v prirodzenom stave ochrany alebo do takéhoto stavu obnovili, prirodzené biotopy a druhy divokej fauny a flóry európskeho významu“.
7.
V článku 4 ods. 1 uvedenej smernice sa stanovuje:
„Na základe kritérií stanovených v prílohe III (etapa 1) a príslušných vedeckých informácií každý členský štát navrhne zoznam lokalít uvádzajúci, ktoré typy prirodzených biotopov v prílohe I a ktoré druhy v prílohe II, ktoré sú udomácnené na jeho území, sa v týchto lokalitách nachádzajú. … V prípade potreby členské štáty navrhnú úpravu zoznamu z hľadiska výsledkov dohľadu uvedených v článku 11.
Tento zoznam sa predloží Komisii do troch rokov od oznámenia tejto smernice, spolu s informáciami o každej lokalite. Tieto informácie obsahujú mapu lokality, [jej – neoficiálny preklad] názov, lokalizáciu, rozsah a údaje, ktoré sú výsledkom uplatnenia kritérií uvedených v prílohe III (etapa 1), poskytnuté vo formáte vypracovanom Komisiou v súlade s postupom stanoveným v článku 21.“
8.
Podľa článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch:
„Členské štáty podniknú primerané kroky, aby sa na osobitne chránených územiach predišlo poškodeniu prirodzených biotopov a biotopov druhov, ako aj rušeniu druhov, pre ktoré boli územia označené za chránené, pokiaľ by takéto rušenie bolo podstatné vo vzťahu k cieľom tejto smernice.“
B. Nemecké právo
9.
Príslušným vnútroštátnym právnym predpisom je Gesetz über Naturschutz und Landschaftspflege (Bundesnaturschutzgesetz) (zákon o ochrane prírody a starostlivosti o krajinu) z 29. júla 2009 (BGBl. 2009 I, s. 2542, ďalej len „spolkový zákon o ochrane prírody“).
10.
V § 30 tohto zákona sa stanovuje:
„…
2. Zakazujú sa činnosti, ktoré môžu viesť k zničeniu alebo významnému poškodeniu týchto biotopov:
…
(7)   Nížinné senové lúky a horské senové lúky v zmysle prílohy I k [smernici o biotopoch]…
3. Na požiadanie možno v prípade, že je možné poškodenie kompenzovať, povoliť odchýlky od zákazov stanovených v odseku 2.“
11.
V § 33 ods. 1 spolkového zákona o ochrane prírody sa stanovuje:
„Akékoľvek zmeny a rušenia, ktoré by mohli viesť k významnému poškodeniu lokality sústavy Natura 2000 v jej prvkoch, ktoré sú podstatné pre ciele starostlivosti alebo ochrany, sú zakázané. Príslušný orgán na ochranu prírody a starostlivosť o krajinu môže za podmienok stanovených v § 34 ods. 3 až 5 udeliť výnimky zo zákazu uvedeného v prvej vete…“
12.
V § 34 tohto zákona sa stanovuje:
„1.   Pred každým povolením alebo realizáciou projektu sa musí vykonať posúdenie jeho vplyvov na ciele ochrany lokality sústavy Natura 2000, ak tento projekt sám alebo v spojení s inými plánmi a projektmi môže mať významný vplyv na danú lokalitu a neslúži priamo na správu lokality. …
2.   Ak z posúdenia vplyvov vyplýva, že projekt môže spôsobiť vážne poškodenie tejto lokality v jej prvkoch, ktoré sú podstatné pre ciele starostlivosti alebo ochrany, projekt sa zakáže.
3.   Odchylne od odseku 2 možno takýto projekt povoliť alebo vykonať len
(1) ak je to nevyhnutné z naliehavých dôvodov vyššieho verejného záujmu vrátane záujmov sociálnej a ekonomickej povahy a
(2) ak neexistuje iná primeraná alternatíva, ktorá by umožnila dosiahnuť výsledok sledovaný projektom v inej lokalite tak, aby neboli spôsobené žiadne nepriaznivé vplyvy, alebo boli spôsobené menej nepriaznivé vplyvy.
…“
III. Konanie pred podaním žaloby
13.
Komisia 7. mája 2018 po tom, ako si všimla poškodenie zemepisných lokalít, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 (nížinné senové lúky) a 6520 (horské senové lúky), na celom území Nemecka, adresovala Spolkovej republike Nemecko žiadosť o informácie.
14.
So zreteľom na odpoveď Spolkovej republiky Nemecko z 12. októbra 2018 dospela Komisia k názoru, že tento členský štát porušuje článok 6 ods. 2 smernice o biotopoch tým, že systematicky neprijíma primerané opatrenia na zabránenie poškodeniu typov biotopov 6510 a 6520 vo vymedzených zemepisných oblastiach. Komisia 26. júla 2019 zaslala Spolkovej republike Nemecko formálnu výzvu.
15.
V tejto výzve Komisia konštatovala stratu plochy vo významnom počte lokalít v Nemecku, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520. Takisto konštatovala, že neboli prijaté žiadne záväzné zákonné opatrenia na zabezpečenie primeraného monitorovania týchto lokalít alebo ich ochrany pred nadmerným hnojením a predčasným kosením.
16.
Tvrdila ďalej, že Spolková republika Nemecko systematicky porušuje článok 4 ods. 1 druhý pododsek smernice o biotopoch, keďže trvalo neaktualizuje štandardné formuláre údajov predkladané Komisii vo formáte predpísanom vo vykonávacom rozhodnutí Komisie z 11. júla 2011 o formáte poskytovania informácií o lokalitách sústavy Natura 2000 (
6
) (ďalej len „vykonávacie rozhodnutie z roku 2011“).
17.
Spolková republika Nemecko 26. novembra 2019 odpovedala na formálnu výzvu Komisie a odmietla tvrdenia, ktoré sa v nej uvádzali.
18.
Komisia 30. októbra 2020 adresovala Spolkovej republike Nemecko odôvodnené stanovisko, v ktorom zopakovala svoje sťažnosti.
19.
Vo svojej odpovedi z 30. decembra 2020 Spolková republika Nemecko uviedla, že sťažnosti Komisie sú nedôvodné.
20.
Komisia sa 31. januára 2023 rozhodla začať na Súdnom dvore konanie o nesplnení povinnosti proti Spolkovej republike Nemecko podľa článku 258 druhého odseku ZFEÚ.
IV. Konanie na Súdnom dvore
21.
Komisia v žalobe podanej 31. januára 2023 navrhuje, aby Súdny dvor:
–
konštatoval, že Spolková republika Nemecko si tým, že „všeobecne a štrukturálne“:
–
neprijímala primerané kroky na to, aby sa predišlo poškodeniu uvedených typov biotopov v označených zemepisných lokalitách, v ktorých sa nachádzajú,
–
neoznamovala Komisii aktualizované údaje týkajúce sa uvedených lokalít,
nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 2 a článku 4 ods. 1 druhého pododseku smernice o biotopoch, pokiaľ ide o typy biotopov 6510 (nížinné senové úky) a 6520 (horské senové lúky),
–
uložil Spolkovej republike Nemecko povinnosť nahradiť trovy konania.
22.
Spolkovej republike Nemecko bol riadne doručený návrh na začatie konania a 17. apríla 2023 podala vyjadrenie k žalobe. Navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zamietol žalobu v celom rozsahu,
–
uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.
23.
Súdny dvor vyzval účastníkov tohto konania, aby predložili druhé kolo písomných pripomienok. Replika bola doručená 30. mája 2023 a duplika 10. júla 2023.
24.
Obidvaja účastníci konania boli zastúpení na pojednávaní, ktoré sa konalo 6. marca 2024.
V. Analýza
25.
Cieľom smernice o biotopoch je „podpora udržiavania biologickej rôznorodosti“ (
7
) tým, že sa zaručí, aby členské štáty prispievali k vytvoreniu sústavy Natura 2000 (celoeurópska sústava chránených prírodných území) úmerne k zastúpeniu typov prirodzených biotopov a biotopov druhov uvedených v prílohe I a prílohe II k uvedenej smernici na svojom území. Od členských štátov sa na tento účel vyžaduje, aby v súlade s článkom 4 uvedeného nástroja a na konci postupu, ktorý bol v ňom stanovený (
8
), označili lokality, v ktorých sa dané prirodzené biotopy a biotopy druhov nachádzajú, ako „osobitné chránené územia“ (
9
).
26.
Pokiaľ ide o tieto územia, členské štáty musia prijať tri kategórie opatrení, konkrétne ochranné opatrenia, preventívne opatrenia a kompenzačné opatrenia, ako sa stanovuje v článku 6 ods. 1, 2 a 4 uvedenej smernice. Prejednávaná vec sa týka druhej kategórie opatrení, teda preventívnych opatrení (článok 6 ods. 2 smernice o biotopoch).
27.
Typy biotopov 6510 (nížinné senové lúky) a 6520 (horské senové lúky), ktoré sú predmetom konania vo veci samej, sú dva typy prirodzených biotopov uvedené v prílohe I k smernici o biotopoch, ktoré sa môžu vyskytovať na „osobitných chránených územiach“ (
10
). Oba sa opisujú ako kosné lúky bohaté na druhy, ktoré môžu poškodiť postupy intenzívneho obhospodarovania (napríklad predčasné kosenie alebo intenzívne používanie hnojív). (
11
)
28.
Z judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch podľa mňa vyplýva, že členské štáty sa nielen musia zdržať prijímania krokov, ktoré by mohli mať negatívny ekologický vplyv na „osobitné chránené územia“ (negatívna povinnosť), ale musia aj prijímať primerané opatrenia, aby sa predišlo prirodzenému alebo človekom spôsobenému poškodeniu biotopov alebo podstatnému rušeniu druhov, v súvislosti s ktorými boli tieto územia označené (pozitívna povinnosť). (
12
) Inými slovami, účelom daného ustanovenia je v podstate predchádzať akémukoľvek budúcemu poškodeniu týchto biotopov alebo druhov na „osobitných chránených územiach“. Nespresňuje sa v nej však, aké ochranné opatrenia sa v tomto smere majú prijať.
29.
Súdny dvor už totiž mal možnosť objasniť, že z pojmu „primerané opatrenia“ v článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch vyplýva, že členské štáty majú pri uplatňovaní tohto ustanovenia určitú mieru voľnej úvahy. (
13
) Súdny dvor zdôraznil, že toto ustanovenie členským štátom ukladá povinnosť dosiahnutia výsledku, ktorý je v súlade s cieľom sledovaným v rámci environmentálnej politiky Únie podľa článku 191 ods. 1 ZFEÚ, a to udržiavanie, ochrana a zlepšovanie kvality životného prostredia, a so zásadou stanovenou v článku 191 ods. 2 ZFEÚ, že náprava škôd na životnom prostredí by mala prebiehať prioritne pri zdroji. (
14
)
30.
Po týchto úvodných poznámkach chcem pripomenúť, ako som už vysvetlil v úvode, že vo svojej prvej sťažnosti Komisia tvrdí, že keďže Spolková republika Nemecko neprijala primerané opatrenia na zabránenie poškodeniu značného počtu lokalít na svojom území, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520 (neprijatím preventívnych opatrení), „všeobecne a štrukturálne“ porušila článok 6 ods. 2 smernice o biotopoch. Vo svojej druhej sťažnosti Komisia tvrdí, že v článku 4 ods. 1 danej smernice sa členským štátom ukladá povinnosť pravidelne aktualizovať údaje týkajúce sa „osobitných chránených území“ v štandardných formulároch údajov vypracovaných v súlade s vykonávacím rozhodnutím z roku 2011. Domnieva sa, že Spolková republika Nemecko porušila túto povinnosť, pokiaľ ide o lokality, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520, rovnako „všeobecne a štrukturálne“.
31.
Na úvod pripomeniem osobitné prvky pojmu „systematické a pretrvávajúce porušovanie“ (oddiel A). Potom vysvetlím, prečo sú dôkazy týkajúce sa lokalít, na ktoré Komisia poukázala po prvýkrát na Súdnom dvore, môžu byť prípustné na konštatovanie existencie „systematického a pretrvávajúceho porušovania“ (oddiel B). Napokon objasním zákonné kritériá, ktorými sa musí Súdny dvor riadiť pri posudzovaní toho, či Komisia v tomto kontexte uniesla svoje dôkazné bremeno, a následne na základe týchto kritérií preskúmam dva žalobné dôvody uvedené v prejednávanej veci (oddiel C).
A. Úvodné poznámky k pojmu „systematické a pretrvávajúce porušovanie“
32.
Ako som už vysvetlil v úvode, pojem „systematické a pretrvávajúce porušovanie“ sa uplatňuje v prípade, že sa Komisia odvoláva na konkrétne situácie neplnenia povinností vyplývajúcich z práva Únie s cieľom predložiť širšie tvrdenie, že dotknutý členský štát porušuje tieto povinnosti „všeobecným a pretrvávajúcim“ spôsobom. Možnosť Komisie predložiť takéto tvrdenie má značné praktické výhody, keďže tejto inštitúcii umožňuje šetriť čas a zdroje tým, že na Súdnom dvore začne len jedno konanie namiesto toho, aby prijala čiastkový prístup a osobitne konala v súvislosti s každým jednotlivým výskytom porušovania. To umožňuje, ako tvrdia niektorí autori, účinné presadzovanie práva Únie. (
15
)
33.
Navyše, ak sa členský štát dopustil takéhoto „systematického a pretrvávajúceho“ porušovania práva Únie, musí podľa mňa nielen napraviť konkrétne prípady, ktoré uvádza Komisia, ale aj všeobecne zmeniť svoje praktiky. Inými slovami, musí zistiť zdroj alebo pôvod „systematického a pretrvávajúceho porušovania“, aby mohol „vyliečiť“ nielen „príznaky“, ale aj samotnú „chorobu“ (
16
). Zdá sa mi, že Súdny dvor na túto požiadavku poukázal, keď uviedol, že „okolnosť, že nedostatky uvádzané v takom alebo inom osobitnom prípade boli odstránené, nemá nevyhnutne za následok, že všeobecný a stály postoj týchto orgánov, ktorý môže byť v prípade potreby potvrdený týmito špecifickými nedostatkami, sa skončil“ (
17
).
34.
Súdny dvor prvýkrát použil pojem „systematické a pretrvávajúce porušovanie“ vo veci Komisia/Írsko (
18
). V tomto rozsudku zdôraznil dva konkrétne prvky. Po prvé uviedol, že na preukázanie takéhoto porušovania stačí, aby Komisia preukázala existenciu administratívneho postupu v rozpore s právom Únie. Inými slovami, zdrojom porušovania nemusí byť legislatívny alebo regulačný akt prijatý dotknutým členským štátom. Po druhé konkrétne prípady porušovania, na ktoré sa Komisia odvoláva, nesmú byť izolované, ale musia zapadať do určitého vzorca neplnenia povinností.
35.
Rozsudky, ktoré boli odvtedy vydané, sa týkajú situácie, keď sa Komisia súbežne domáhala, aby sa konštatovalo nesplnenie povinností vyplývajúcich z konkrétnych ustanovení práva Únie v súvislosti s konkrétnymi situáciami, ktoré sú identifikované špecificky, a aby sa konštatovalo nesplnenie povinností vyplývajúcich z uvedených ustanovení z dôvodu všeobecnej praxe, ktorá je v rozpore s týmito ustanoveniami a ktorej prípadným prejavom sú tieto konkrétne situácie. (
19
)
36.
Prejednávaná vec sa od predchádzajúcej judikatúry líši v tom, že Komisia sa domáha (podľa mojich vedomostí po prvýkrát) len toho, aby Súdny dvor konštatoval, že existuje všeobecná prax príslušných nemeckých orgánov, ktorá je v rozpore s článkom 6 ods. 2 a článkom 4 ods. 1 smernice o biotopoch. Táto inštitúcia sa odvoláva na konkrétne situácie len s cieľom poukázať na takéto všeobecné neplnenie povinností, nie však s cieľom získať od Súdneho dvora osobitné konštatovanie, že tieto ustanovenia sa porušujú v každej z daných situácií. Ak by mal teda Súdny dvor dospieť k záveru, že Spolková republika Nemecko skutočne „všeobecne a štrukturálne“ porušuje článok 6 ods. 2 a článok 4 ods. 1 smernice o biotopoch, Komisia by následne nemohla požadovať, aby sa tomuto členskému štátu uložili sankcie v prípade, že by nenapravil každú z týchto situácií. Mohla by to urobiť len vtedy, ak by sa domáhala konštatovania, že dané ustanovenia sa nedodržiavajú v súvislosti s každým uvedenými prípadom porušovania.
37.
Aj bez ohľadu na tento rozdiel sa domnievam, že požiadavky, ktoré som načrtol v bode 34 vyššie, sa musia v prejednávanej veci uplatňovať rovnakým spôsobom ako v predchádzajúcich veciach.
38.
Po týchto poznámkach teraz vysvetlím, prečo Komisia v situácii údajného „systematické a pretrvávajúceho porušovania“ môže vo všeobecnosti predložiť Súdnemu dvoru dodatočné príklady údajnej praxe neplnenia povinností, aj keď sa o takýchto prípadoch nediskutovalo v konaní pred podaním žaloby.
B. Prípustnosť „dodatočných“ príkladov praxe neplnenia povinností, o ktorých sa pred podaním žaloby nediskutovalo
1.
Tvrdenia účastníkov konania
39.
Spolková republika Nemecko poznamenáva, že Komisia v žalobe tvrdí, že došlo k strate plochy v 596 lokalitách, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6510, a v 88 lokalitách, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6520. Vo svojom odôvodnenom stanovisku však Komisia uvádza len 497, resp. 86 lokalít. V súlade s tým Spolková republika Nemecko tvrdí, že žaloba Komisie je neprípustná v rozsahu, v akom sa týka 101 lokalít, ktoré sa neuvádzajú v odôvodnenom stanovisku (ďalej len „sporné lokality“).
40.
Spolková republika Nemecko tvrdí, že predmet žaloby v súvislosti s nesplnením povinností je vymedzený odôvodneným stanoviskom Komisie. Takáto žaloba sa preto musí zakladať na tých istých odôvodneniach a žalobných dôvodoch ako uvedené stanovisko. (
20
) Na podporu žaloby sa nemožno odvolávať na skutočnosti a sťažnosti, ktoré sa neoznámili v konaní pred podaním žaloby.
41.
Komisia vyššie uvedené tvrdenia spochybňuje. Tvrdí, že dôkazy týkajúce sa sporných lokalít sú doplnkové k dôkazom, ktoré boli predložené už pred podaním žaloby v súvislosti s inými lokalitami, a tak sú prípustné.
2.
Posúdenie
42.
Podľa ustálenej judikatúry týkajúcej sa dôkazného bremena v konaniach týkajúcich sa nesplnenia povinnosti podľa článku 258 ZFEÚ, je na Komisii, aby v každej veci určila, že konkrétna povinnosť vyplývajúca z práva Únie, ktorá je predmetom sporu, nebola splnená. Táto inštitúcia musí Súdnemu dvoru predložiť informácie potrebné na stanovenie toho, či dochádza k porušovaniu, a nesmie meniť predmet sporu, ktorý musí byť vymedzený na základe sťažností predložených v konaní pred podaním žaloby. (
21
) Z uvedeného vyplýva, že Komisia sa nemôže domáhať konštatovania špecifického porušenia práva Únie týkajúceho sa konkrétnej situácie, ktorá nebola uvedená počas príslušného konania. (
22
) Konkrétny dôvod sťažnosti tohto druhu by musel byť nevyhnutne vznesený vo fáze pred podaním žaloby, aby mal dotknutý členský štát možnosť napraviť konkrétnu situáciu, na ktorú sa sťažnosť vzťahuje, alebo využiť v tejto súvislosti svoje právo na obhajobu.
43.
V prejednávanej veci však Komisia od začiatku Súdnemu dvoru tvrdí, že konkrétne situácie uvedené v žalobe predstavujú ukážky „systematického a pretrvávajúceho porušovania“ článku 6 ods. 2 a článku 4 ods. 1 smernice o biotopoch Spolkovou republikou Nemecko.
44.
V tejto súvislosti Súdny dvor jasne uviedol, že v tomto kontexte nemožno v zásade vylúčiť predloženie ďalších dôkazov, ktoré majú podporiť toto zistenie pred Súdnym dvorom. Komisia v takejto situácii totiž nemení predmet sporu, ale len objasňuje svoje pôvodné dôvody sťažnosti predložením dodatočných dôkazov, ktoré majú poukázať na všeobecné a pretrvávajúce neplnenie povinností, ktoré uvádza. (
23
)
45.
Uvedené tvrdenia pochádzajú z rozsudku Komisia/Írsko (
24
), ktorý som už uviedol v bode 34 vyššie a v ktorom Súdny dvor dospel k záveru, že Írsko neprijalo všetky opatrenia potrebné na zabezpečenie správneho vykonávania určitých ustanovení „smernice o odpadoch“, ktorá bola v tom čase účinná (
25
). Súdny dvor uviedol, že príklady hromadného nezákonného vysypávania odpadu (často aj nebezpečného) v grófstve Wicklow (Írsko), hoci neboli uvádzané počas postupu pred podaním žaloby, o ktorých sa Komisia dozvedela po vydaní uvedeného odôvodneného stanoviska, mohla Komisia následne platne uplatniť na podporu svojho návrhu s cieľom objasniť, ako si Írsko všeobecne neplnilo svoje povinnosti vyplývajúce z danej smernice. (
26
) Súdny dvor od Komisie nepožadoval, aby preukázala, že k týmto príkladom došlo až po prijatí odôvodneného stanoviska. (
27
) Nepožadoval ani, aby Komisia preukázala, že neexistoval žiadny spôsob, ako sa mohla dozvedieť o uvedených príkladoch alebo o nich vedieť pred vydaním odôvodneného stanoviska. (
28
)
46.
Po uplatnení tejto logiky na prejednávanú vec sa domnievam, že dôkazy týkajúce sa 101 lokalít, ktoré Komisia nezahrnula do odôvodneného stanoviska, sú prípustné aj v prípade, ak ich táto inštitúcia mala k dispozícii už vo fáze pred podaním žaloby. Podľa môjho názoru stačí, že dané dôkazy sa v dobrej viere dostali do pozornosti Komisie po vydaní odôvodneného stanoviska a že tieto príklady sa predkladajú ako ďalšie ukážky alebo príklady „systematického a pretrvávajúceho“ neplnenia povinností, na ktoré táto inštitúcia poukazuje.
47.
Na záver by som v súvislosti s touto otázkou aj tak rád zdôraznil, že možnosť Komisie predkladať Súdnemu dvoru nové ukážky alebo príklady „systematického a pretrvávajúceho“ neplnenia povinností vyplývajúcich z práva Únie je skutočne široká, ale nie neobmedzená. O zneužitie konania by išlo v prípade, ak by sa Komisia mohla v konaní pred podaním žaloby opierať len o niekoľko príkladov, ale následne by začala na Súdnom dvore konanie v súvislosti s celým „balíkom“ porušovaní, ktorý tvorí nielen tých niekoľko uvedených príkladov, ale aj množstvo ďalších, vďaka čomu by vyvrátenie tvrdení Komisie bolo pre dotknutý štát neúmerne náročné. (
29
) Podľa môjho názoru je potrebné rozlišovať medzi „jednoduchým spresnením“ pôvodných dôvodov sťažnosti, ktoré, ako som už vysvetlil, Súdny dvor výslovne uznal za možné, a situáciami, keď by predloženie ďalších príkladov mohlo skutočne predstavovať zneužitie konania (čo je situácia, ktorá v tomto prípade našťastie nenastala).
C. Dôkazné bremeno Komisie, ak tvrdí, že dochádza k „systematickému a pretrvávajúcemu porušovaniu“
48.
Platí, že ak Komisia tvrdí, že dochádza k „systematickému a pretrvávajúcemu“ neplneniu povinností vyplývajúcich z ustanovení smernice, musí po prvé konštatovať, že daný členský štát si nesplnil povinnosť vyplývajúcu z práva Únie vo viacerých konkrétnych, špecificky identifikovaných situáciách. Po druhé Komisia musí dostatočne presnými, jasnými a podrobnými údajmi z právneho hľadiska dostatočne preukázať, že tieto konkrétne situácie sú v skutočnosti reprezentatívne pre všeobecnú a pretrvávajúcu prax, ktorá je v rozpore s takouto požiadavkou (alebo sú jej názornou ukážkou). (
30
)
49.
Z uvedeného vyplýva, že daná inštitúcia sa nemôže pod zámienkou toho, že vytýka dotknutému členskému štátu všeobecné a pretrvávajúce neplnenie povinností, ktoré tomuto štátu vyplývajú z práva Únie, vyhnúť dodržaniu tejto povinnosti predložiť dôkaz o údajnom nesplnení povinnosti na základe konkrétnych dôkazov a vychádzať len z jednoduchých predpokladov alebo schematických príčinných súvislostí. (
31
) Zároveň, ako uvádza generálna advokátka Ćapeta (
32
), nie je potrebné, aby dokázala alebo aby Súdny dvor posudzoval existenciu nesplnenia povinnosti v súvislosti s každou dotknutou lokalitou (v prejednávanej veci každou z lokalít na nemeckom území, na ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520). Ako som už vysvetlil, Komisii stačí, aby preukázala systematické neplnenie povinností, ktoré sa opakuje vo viacerých konkrétnych, špecificky identifikovaných situáciách, ktoré sú reprezentatívne v súvislosti s údajným porušovaním (alebo sú jeho názornou ukážkou) a na základe ktorých možno dospieť k záveru, že k danému porušovaniu pravdepodobne dochádza v súvislosti s inými situáciami, ktoré Komisia osobitne neskúmala.
50.
V porovnaní s „klasickými“ tvrdeniami týkajúcimi sa nesplnenia povinnosti je teda dôkazné bremeno Komisie, keď tvrdí, že ide o „systematické a pretrvávajúce porušovanie“, dvojaké: musí nielen preukázať, že určité povinnosti vyplývajúce z práva EÚ neboli splnené v konkrétnych, špecificky identifikovaných situáciách, ale musí aj preukázať (v rámci ďalšej požiadavky), že tieto konkrétne situácie sú skutočne reprezentatívne pre všeobecnú a pretrvávajúcu prax, ktorá je v rozpore s takouto povinnosťou (alebo sú jej názornou ukážkou).
51.
V ďalších oddieloch spresním a posúdim tieto zákonné požiadavky v súvislosti s dvoma sťažnosťami, ktoré predložila Komisia.
1.
Prvá sťažnosť: „systematické a pretrvávajúce porušovanie“ článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch
a)
Tvrdenia účastníkov konania
52.
Vo svojej prvej sťažnosti Komisia zastáva názor, že Spolková republika Nemecko „všeobecne a štrukturálne“ nepodnikla primerané kroky, aby sa predišlo poškodeniu typov biotopov 6510 a 6520 na „osobitných chránených územiach“ na svojom území, čím porušila článok 6 ods. 2 smernice o biotopoch.
53.
V tomto smere Komisia uvádza po prvé, že poškodenie týchto typov biotopov možno vyvodiť z Grünland‑Report (Správa o lúkach) z roku 2014, ktorú vypracoval Bundesamt für Naturschutz (Spolkový úrad pre ochranu prírody, Nemecko), a zo správ, ktoré predložila Spolková republika Nemecko na základe článku 17 smernice o biotopoch za obdobia 2001 – 2006, 2007 – 2012 a 2013 – 2018. Takisto konštatuje, že sa v Nemecku zmenšuje plocha „osobitných chránených území“, na ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520. Strata plochy sa považuje za „poškodenie“ v zmysle článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch.
54.
Komisia vysvetľuje, že vykonala porovnávaciu analýzu údajov uvedených v štandardných formulároch údajov, ktoré vypracoval a ktoré jej predložil daný členský štát vo formáte predpísanom vo vykonávacom rozhodnutí z roku 2011. Z analýzy vyplýva, že v rokoch 2006 až 2017 došlo k strate viac ako 50 % plochy vo viac ako 30 % lokalít, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520. Táto strata plochy sa týka 596 z 2027 lokalít, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6510, a 88 z 295 lokalít, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6520. Tieto lokality sa nachádzajú na celom nemeckom území.
55.
Komisia dodáva, že v rozpore s tým, čo tvrdí Spolková republika Nemecko, celkové posúdenie všetkých lokalít, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520, nebolo potrebné, pretože poškodenie na niektorých územiach nemožno kompenzovať zlepšeniami na iných územiach.
56.
Okrem toho poukazuje na skutočnosť, že hoci Spolková republika Nemecko uznáva niektoré straty (977,44 hektára v prípade typu biotopu 6510 a 110,49 hektára v prípade typu biotopu 6520), zároveň tvrdí, že iné straty (alebo ich časť), ktoré zaznamenala Komisia, nie sú „skutočné straty“, ale sú výsledkom opravy „vedeckých pochybení“ spôsobených i) chybnou klasifikáciou niektorých lokalít ako „osobitných chránených území“ a ii) odhadmi, ktoré „skreslili“ pôvodný výpočet okruhu príslušných lokalít v roku 2006. Tieto pochybenia by sa týkali 6476,61 hektára v 347 lokalitách, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6510, a 1322,16 hektára v 75 lokalitách, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6520. Komisia tieto odôvodnenia neprijíma. Tvrdí, že bola oprávnená opierať sa pri vykonávaní svojej porovnávacej analýzy o údaje, ktoré poskytla Spolková republika Nemecko v štandardných formulároch údajov predložených v roku 2006, ako aj v nasledujúcich rokoch.
57.
V každom prípade Komisia tvrdí, že straty plochy, ktoré zaznamenala, sú príliš výrazné na to, aby boli len výsledkom opráv. V prípade viac ako 50 % lokalít, ktoré táto inštitúcia skúmala, došlo totiž do roku 2017 k strate 60 % až 100 % plochy z roku 2006.
58.
Po druhé Komisia tvrdí, že dôvodom poškodenia lokalít v Nemecku, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520, je systematické nevykonávanie primeraného, pravidelného monitorovania týchto lokalít príslušnými nemeckými orgánmi. Podľa Komisie si členský štát, ktorého orgány nevykonávajú pravidelné a osobitné monitorovanie „osobitných chránených území“, nevyhnutne neplní svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch. Frekvencia, s akou sa musia kontroly vykonávať, závisí od toho, čo je potrebné na zabránenie poškodeniu.
59.
Komisia ďalej uvádza, že poškodenie typov biotopov 6510 a 6520 na nemeckom území je spôsobené aj tým, že Spolková republika Nemecko neprijíma právne záväzné opatrenia na ochranu „osobitných chránených území“. Spolková republika Nemecko uprednostňuje zmluvný prístup k zabezpečeniu ochrany prírody. Podľa Komisie by tento prístup nepostačoval na to, aby sa zabránilo predčasnému koseniu alebo nadmernému hnojeniu v lokalitách, v ktorých sa nachádzajú dané typy biotopov.
60.
Spolková republika Nemecko tvrdenia Komisie spochybňuje a tvrdí, že si plní svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch.
61.
Po prvé tvrdí, že Komisia nemohla na základe celkového posúdenia dotknutých lokalít dospieť k záveru, že straty plochy v lokalitách v Nemecku, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520, sú také významné, že preukazujú existenciu „systematického a pretrvávajúceho“ nedodržiavania tohto ustanovenia. Podľa tohto členského štátu sa Komisia vo svojej porovnávacej analýze zamerala na obmedzený počet lokalít s relatívne malou plochou. Ak by Komisia vykonala celkové posúdenie všetkých lokalít, v ktorých sa nachádzajú tieto typy biotopov, namiesto toho, aby sa zamerala len na časť z nich, zaznamenala by len 4,27 % stratu plochy v prípade lokalít, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6520, a 5,22 % nárast plochy v prípade lokalít, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6510, pričom úbytky na niektorých územiach by boli kompenzované nárastom plochy na iných územiach.
62.
Spolková republika Nemecko dodáva, že štandardné formuláre údajov z roku 2006 skutočne obsahujú vedecké pochybenia a odhady, ktoré boli opravené v nasledujúcich štandardných formulároch údajov. Preto je zaznamenaná plocha lokalít, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520, v týchto nasledujúcich štandardných formulároch údajov výrazne menšia ako v štandardných formulároch údajov z roku 2006. Podľa tohto členského štátu predstavovali „skutočné straty“ plochy len 977,44 hektára (v 81 lokalitách, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6510), a 110,49 hektára (v 15 lokalitách, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6520). Tieto číselné údaje nepostačujú na to, aby sa konštatovalo „systematické a pretrvávajúce porušovanie“.
63.
Spolková republika Nemecko ďalej tvrdí, že správa Grünland‑Report z roku 2014, ktorú vypracoval Spolkový úrad pre ochranu prírody, a správy predložené na základe článku 17 smernice o biotopoch za obdobia 2001 – 2006, 2007 – 2012 a 2013 – 2018 potvrdzujú len to, že došlo k strate plochy. Nenaznačujú však, že takáto strata je dostatočne významná na to, aby sa konštatovalo, že dochádza k „pretrvávajúcemu a systematickému porušovaniu“.
64.
Po druhé Spolková republika Nemecko súhlasí s Komisiou, že článkom 6 ods. 2 smernice o biotopoch sa členským štátom ukladá povinnosť monitorovania. Tvrdí však, že je na členských štátoch, aby stanovili, ako sa má toto monitorovanie vykonávať. V článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch sa stanovuje len povinnosť dosiahnutia výsledku (ktorým je zabrániť poškodeniu určitých prírodných biotopov a druhov) a podrobne sa v ňom nestanovujú konkrétne opatrenia, ktoré sa v tejto súvislosti musia prijať.
65.
Spolková republika Nemecko v tejto súvislosti tvrdí, že členské štáty sa takisto môžu slobodne rozhodnúť, aké preventívne opatrenia by chceli prijať. V Nemecku o obsahu týchto opatrení rozhodujú príslušné orgány na základe jednotlivých prípadov v rámci flexibilného zmluvného prístupu. Hoci sa týmto prístupom nedá zaručiť, že k poškodeniu nikdy nedôjde, je vo všeobecnosti účinný a zahŕňa pravidelné monitorovanie.
b)
Posúdenie
66.
Spolková republika Nemecko a Komisia sa zhodujú, že článkom 6 ods. 2 smernice o biotopoch sa od členských štátov požaduje, aby dosiahli určitý výsledok (konkrétne zabrániť poškodeniu biotopov uvedených v prílohe I k danej smernici a narušeniu druhov uvedených v jej prílohe II) tým, že prijmú „primerané opatrenia“.
67.
V tomto smere chcem pripomenúť, že Súdny dvor už naznačil, že aj napriek tomu, že sa v ustanovení smernice nespresňuje konkrétny obsah opatrení, ktoré sa majú prijať na splnenie cieľa, ktorý sa ňou sleduje, je pre členské štáty záväzné, pokiaľ ide o daný cieľ (
33
). Článok 6 ods. 2 smernice o biotopoch je takýmto ustanovením. Ukladá sa ním jasná povinnosť, pokiaľ ide o výsledok, ktorý sa má dosiahnuť (zabrániť poškodeniu), bez predpísania konkrétneho obsahu „primeraných krokov“, ktoré sa v tejto súvislosti majú prijať.
68.
Vzhľadom na dve požiadavky, ktoré som opísal v bode 50 vyššie, z toho podľa môjho názoru vyplýva, že na preukázanie toho, že Spolková republika Nemecko „všeobecne a štrukturálne“ nedodržala toto ustanovenie, musí Komisia po prvé dokázať, že Spolková republika Nemecko skutočne nezabránila poškodeniu v rozpore s cieľom sledovaným článkom 6 ods. 2 smernice o biotopoch v niekoľkých konkrétnych, špecificky identifikovaných situáciách (t. j. v lokalitách v Nemecku, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520). Po druhé pri uplatnení „dodatočnej požiadavky“, ako som ju nazval, ktorá je špecifická pre „systematické a pretrvávajúce porušovania“, sa musí preukázať, že tieto situácie nesúladu sú reprezentatívne pre „systematické a pretrvávajúce“ nedodržiavanie daného ustanovenia členským štátom (alebo sú jeho názornou ukážkou).
1) Prvá požiadavka (nezabránenie poškodeniu vo viacerých konkrétnych, špecificky identifikovaných situáciách)
69.
V prvom rade sa domnievam, že v prejednávanej veci môže Komisia uniesť svoje dôkazné bremeno, pokiaľ ide o prvú požiadavku, bez toho. aby musela určiť presnú príčinu poškodenia, ktorým sú údajne dotknuté lokality v Nemecku, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520. Ako som už vysvetlil vyššie, v článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch sa stanovuje povinnosť zabrániť poškodeniu bez ohľadu na jeho príčinu (prírodné alebo spôsobené človekom, alebo obidva druhy). Strata biodiverzity v lokalitách, ktoré analyzovala Komisia, môže súvisieť s rôznymi javmi, ktoré Komisia nie je povinná identifikovať ani kvantifikovať. Čo však Komisia musí preukázať, je po prvé, že dochádza k poškodeniu (bez ohľadu na jeho dôvod alebo príčinu), a po druhé, že dotknutý členský štát vykonal činnosť, ktorá zahŕňala riziko spôsobenia takéhoto poškodenia, alebo neprijal opatrenia na zabránenie tomu, aby k nemu došlo. Zatiaľ čo napríklad samotná skutočnosť, že k poškodeniu „osobitných chránených území“ dochádza v súvislosti so zmenou klímy, nestačí na konštatovanie porušenia článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch, v skutočnosti môže stačiť, že členský štát neprijme opatrenia na obmedzenie účinkov zmeny klímy.
70.
V tejto súvislosti chcem dodať, že Súdny dvor už dospel k záveru, že tolerantný prístup členského štátu k situáciám, v ktorých sa nedodržiavajú ustanovenia smernice, alebo pretrvávaniu situácie poškodzovania životného prostredia počas dlhšieho obdobia bez toho, aby príslušné orgány prijali akékoľvek opatrenia, môže sám osebe svedčiť o administratívnom probléme, ktorý, ak je dostatočne všeobecný a dlhodobý, môže viesť k záveru, že dotknutý členský štát prekročil mieru voľnej úvahy, ktorá mu bola zverená na dosiahnutie predpísaného výsledku. (
34
) Na účely konštatovania porušenia článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch sú relevantné pozitívne opatrenia, ako aj opomenutia (alebo zdržanlivé konanie) členského štátu.
71.
Takisto chcem poznamenať, že podľa Súdneho dvora Komisii stačí preukázať, že existuje pravdepodobnosť alebo riziko, že konanie alebo nečinnosť dotknutého členského štátu mohli spôsobiť poškodenie biotopov uvedených v prílohe I k uvedenej smernici alebo významné rušenie druhov uvedených v prílohe II k uvedenej smernice (alebo im nezabránili). Komisii totiž neprináleží, aby konštatovala existenciu príčinnej súvislosti medzi činnosťou alebo nečinnosťou dotknutého členského štátu a poškodením alebo narušením dotknutých biotopov alebo druhov. (
35
)
72.
Pokiaľ ide o skutkový stav v prejednávanej veci, najprv chcem pripomenúť, že Spolková republika Nemecko nespochybňuje zistenie Komisie, že tento členský štát neprijal na vnútroštátnej úrovni právne záväzné ochranné opatrenia na zabránenie poškodeniu typov biotopov 6510 a 6520 v príslušných lokalitách, a namiesto toho uprednostnil zmluvný prístup k „ochrane prírody“.
73.
Po druhé Komisia tvrdí, že stratou plochy, ktorá predstavuje „poškodenie“ v zmysle článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch, je v Nemecku postihnutých 596 lokalít, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6510, a 89 lokalít, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6520. Spolková republika Nemecko s týmito zisteniami nesúhlasí. Priznáva však, že došlo k strate plochy v 89 lokalitách, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6510 (81 po oprave (
36
) a ako bolo potvrdené na pojednávaní), a v 15 lokalitách, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6520 (16 po oprave (
37
) a 15 ako bolo potvrdené na pojednávaní) na celom jej území (ďalej len „priznané straty“). Okrem toho tento členský štát uznáva, že nedokáže poskytnúť žiadne platné odôvodnenie alebo vysvetlenie niektorých (iných) strát plochy, ktoré Komisia zaznamenala vo svojej porovnávacej analýze (ďalej len „nevysvetlené straty“). Tieto straty predstavujú 9853,38 hektára vo viac ako 200 lokalitách, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6510, a 249,78 hektára v 24 lokalitách, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6520. (
38
)
74.
Po tretie Spolková republika Nemecko nepredkladá žiadne presvedčivé argumenty ani dostatočne presné dôkazy na vyvrátenie tvrdenia Komisie, že existuje pravdepodobnosť alebo riziko, že priznané a nevysvetlené straty mohla spôsobiť tým, že neprijala právne záväzné ochranné opatrenia na vnútroštátnej úrovni.
75.
Vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti, s ohľadom len na tieto priznané a nevysvetlené straty a bez toho, aby bolo potrebné zohľadniť straty plochy, o ktorých Spolková republika Nemecko tvrdí, že sú výsledkom vedeckých alebo iných pochybení, sa domnievam, že Súdny dvor už teraz môže bez väčších ťažkostí dospieť k záveru, že Spolková republika Nemecko nedodržala článok 6 ods. 2 smernice o biotopoch najmenej v 200 lokalitách, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6510, a v 24 lokalitách, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6520.
76.
Po týchto poznámkach teraz preskúmam, či sú uvedené príklady dostatočne reprezentatívne pre „systematické a pretrvávajúce“ nedodržiavanie tohto ustanovenia Spolkovou republikou Nemecko (alebo sú jeho názornou ukážkou) (druhá požiadavka).
2) Druhá požiadavka („reprezentatívnosť“)
77.
Chcem pripomenúť, že generálny advokát Geelhoed vo svojich návrhoch vo veci Komisia/Írsko (
39
) uviedol, že na konštatovanie, že porušovanie zo strany členského štátu je „systematické a pretrvávajúce“, sa musí zohľadniť rozmer rozsahu, rozmer času a rozmer závažnosti. Rozmer rozsahu predstavuje na počet prípadov, v ktorých sa zistilo, že sa neplnia príslušné povinnosti vyplývajúce z práva Únie, ako aj náznaky, že porušovanie je rozšírené a/alebo k nemu bude ďalej dochádzať. Rozmer času (dĺžka trvania) zodpovedá požiadavke, aby situácia nedodržiavania existovala počas určitého časového obdobia, počas ktorého bola daná povinnosť účinná. Rozmer závažnosti poukazuje na stupeň, v akom sa skutočná situácia v dotknutom členskom štáte odchyľuje od výsledku, ktorý sa má danou povinnosťou dosiahnuť.
78.
O tento rámec analýzy sa opierala okrem iných aj generálna advokátka Ćapeta v situácii, keď Komisia tvrdila, že si Írsko „systematicky a pretrvávajúco“ neplní svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 6 ods. 1 smernice o biotopoch. (
40
) Generálna advokátka sa domnievala, že pri skúmaní toho, či je splnené kritérium „reprezentatívnosti“, teda či sú konkrétne situácie, na ktoré sa odvoláva Komisia, reprezentatívne pre „systematické a pretrvávajúce porušovanie“ (alebo sú jeho názornou ukážkou), sú relevantné všetky tri rozmery. S tým súhlasím.
79.
Skutočne sa mi zdá, že Súdny dvor musí v rámci tohto posúdenia zohľadniť všetky tri rozmery (rozsah, čas a závažnosť), hoci nemusia byť splnené v rovnakej miere. Napríklad konkrétne situácie, na ktoré sa Komisia odvoláva, môžu byť mimoriadne závažné a početné, ale nemusia trvať veľmi dlho. To však nebráni tomu, aby „sú názornou ukážkou“„systematického a pretrvávajúceho porušovania“. A naopak, týchto situácií nemusí byť veľa, ale môžu byť také závažné a trvať tak dlho, že ich mohla spôsobiť len chyba systémovej povahy. Inými slovami, tieto tri rozmery poskytujú skôr pružný „súbor nástrojov“ než nevyhnutný „kontrolný zoznam“.
80.
Pokiaľ ide o prvý rozmer (rozsah), chcem poznamenať, že v konaní vo veci samej Spolková republika Nemecko otvorene priznáva stratu plochy v 96 z 2322 lokalít, v ktorých sa nachádzajú typy biotopu 6510 a 6520, na území Nemecka. Celkovo tak tento členský štát pripúšťa, že v 4,13 % všetkých lokalít na jeho území, v ktorých sa nachádzajú uvedené typy biotopov, dochádza od roku 2006 k strate plochy. Súhlasím, že toto percento nie je veľmi vysoké. Po prvé sú však tieto lokality rozložené po celom nemeckom území, keďže sa nachádzajú v 10 rôznych spolkových krajinách (
41
) (v prípade typu biotopu 6510) a 5 rôznych spolkových krajinách (v prípade typu biotopu 6520). Po druhé prinajmenšom v piatich lokalitách, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6520, prevyšuje strata plochy 25 % plochy zaznamenanej v roku 2006. Významné straty (v súvislosti s celkovou plochou určitých lokalít) možno pozorovať aj v značnom počte lokalít, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6510.
81.
Po tretie, hoci je pravda, že v prípade typu biotopu 6510 predstavujú straty, ktoré Spolková republika Nemecko priznala, len 957,75 hektára, ak sa zohľadnia aj straty, v prípade ktorých tento členský štát priznáva, že nemôže poskytnúť žiadne platné odôvodnenie ani vysvetlenie, celková strata predstavuje 10811,13 hektára (takmer 60 % toho, čo tvrdí Komisia). (
42
) Podobne v prípade typu biotopu 6520 predstavujú straty, ktoré Spolková republika Nemecko výslovne uznala, len 110,49 hektára. Keď sa však do posudzovania zahrnú straty, pre ktoré tento členský štát nemá platné odôvodnenie alebo vysvetlenie, celková strata dosiahne 360,27 hektára (približne 20 % strát, ktoré uvádza Komisia). (
43
)
82.
Podľa môjho názoru tieto počty postačujú na preukázanie toho, že dochádza k nedodržiavaniu článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch vo viacerých lokalitách a toto nedodržiavanie je nielen rozšírené (z hľadiska ich geografického rozloženia na území Nemecka), ale dochádza k nemu aj v dostatočnom počte prípadov na to, aby bolo možné dospieť k záveru, že porušovanie sa môže opakovať a že administratívna prax uplatňovaná v Nemecku na účely vykonávania tohto ustanovenia je ako celok problematická.
83.
Musím dodať, že v prejednávanej veci sa žaloba Komisie týka len dvoch typov prirodzených biotopov (konkrétne typu biotopu 6510 a typu biotopu 6520) a že dôkazy predložené touto inštitúciou sa týkajú len lokalít, na ktorých sa nachádzajú uvedené prirodzené biotopy. Táto vec sa tak odlišuje od veci, ktorá viedla k nedávnemu rozsudku Komisia/Írsko (Ochrana osobitných chránených území) (
44
), v ktorom Súdny dvor tvrdenia Komisie zamietol z dôvodu, že dané príklady neboli „reprezentatívne“ pre všetky predmetné lokality s európskym významom. V uvedenom rozsudku sa totiž žaloba týkala 423 lokalít s európskym významom v Írsku, v ktorých sa nachádza veľké množstvo biotopov a druhov, zatiaľ čo Komisia sa odvolávala len na tri príklady týchto biotopov a druhov (pobrežné lagúny, kobercové rašeliniská a perlorodka riečna), aby preukázala, že ochranné opatrenia zavedené Írskom v týchto lokalitách boli vo všeobecnosti, systematicky a pretrvávajúco nedostatočné.
84.
Pokiaľ ide o dôkazy predložené v prejednávanej veci, chcem najprv zdôrazniť, že podľa môjho názoru nie je v skutočnosti potrebné, aby Komisia preukázala, že konkrétne situácie, na ktoré sa odvoláva, predstavujú „veľkú“ alebo dokonca „významnú“ časť všetkých lokalít, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520. Ako som už uviedol, stačí, aby boli dostatočne početné na to, aby sa preukázalo, že porušovanie je rozšírené a/alebo že sa bude pravdepodobne opakovať z dôvodu chyby v administratívnej praxi prijatej členským štátom, ktorej účinky by mohli pretrvávať dlhší čas.
85.
Po druhé na rozdiel od toho, čo tvrdí Spolková republika Nemecko, Komisia nie je povinná vykonať celkové posúdenie a analyzovať, či straty, ku ktorým došlo v niektorých lokalitách, sú kompenzované nárastom plochy v iných lokalitách. V tomto smere chcem pripomenúť, ako som už vysvetlil, že v článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch sa členským štátom ukladá povinnosť zabrániť poškodeniu každej lokality, ktorá je uznaná za „osobitné chránené územie“. Nevyžaduje sa od nich, aby zabránili celkovému poškodeniu týchto lokalít posudzovaných ako celok. V takom prípade by Komisia nemohla tvrdiť, že došlo k „systematickému a pretrvávajúcemu“ porušovaniu článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch. Mohla sa jednoducho domáhať konštatovania, že toto ustanovenie bolo porušené v jedinom prípade (t. j. vo vzťahu ku všetkým lokalitám, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520, chápaným ako celok).
86.
Pokiaľ ide o druhý rozmer (dĺžka trvania), konštatujem, že číselné údaje, ktoré uvádza Komisia, zodpovedajú stratám za obdobie 2006 – 2017. Z toho vyplýva, že straty, na ktoré táto inštitúcia poukazuje, nie sú dočasné, ale trvajú už dlhšie obdobie. Správa Grünland‑Report z roku 2014, ktorú vypracoval Spolkový úrad pre ochranu prírody, potvrdzuje celkové zhoršovanie stavu ochrany kosných lúk v Nemecku od roku 2007. V tejto správe sa uvádza, že „lúky… už nie sú v dobrom stave v celom Nemecku. Dôvodom je významná strata plochy a kvality. V porovnaní s… rokom 2007, sa situácia… nížinných senových lúk a horských senových lúk v niektorých častiach merateľne zhoršila“ (
45
).
87.
Pokiaľ ide o tretí rozmer (závažnosť), ktorý zodpovedá miere, do akej sa skutočná situácia v dotknutom členskom štáte odchyľuje od výsledku, ktorý sa má dosiahnuť danou povinnosťou, pripomínam, ako som už vysvetlil v bode 28 vyššie, že cieľom článku 6 ods. 2 je zabrániť prirodzenému alebo človekom spôsobenému poškodeniu biotopov alebo významnému rušeniu druhov, pre ktoré boli vyznačené „osobitné oblasti ochrany“. Tento cieľ bude podľa môjho názoru vážne ohrozený, ak sa plocha lokalít, v ktorých sa dané biotopy a druhy nachádzajú, časom zmenší. Navyše sa mi zdá, že strata plochy je vzhľadom na svoj nezvratný charakter obzvlášť závažnou formou „poškodenia“ v zmysle tohto ustanovenia.
88.
Vzhľadom na už uvedené sa domnievam, že Komisia preukázala existenciu porušovania článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch Spolkovou republikou Nemecko v takom rozsahu, trvaní a závažnosti, že ho možno považovať za „systematické a pretrvávajúce“.
2.
Druhá sťažnosť: „systematické a pretrvávajúce porušovanie“ článku 4 ods. 1 smernice o biotopoch
a)
Tvrdenia účastníkov konania
89.
V druhej sťažnosti Komisia tvrdí, že Spolková republika Nemecko porušila článok 4 ods. 1 smernice o biotopoch tým, že „všeobecne a štrukturálne“ neposkytovala aktualizované údaje týkajúce sa lokalít, v ktorých sa nachádzajú typy biotopov 6510 a 6520. Toto opomenutie sa podľa Komisie týka 202 z 596 lokalít, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6510, a 14 z 88 lokalít, v ktorých sa nachádza typ biotopu 6520, v 10 spolkových krajinách.
90.
Komisia v tejto súvislosti tvrdí, že v článku 4 ods. 1 smernice o biotopoch sa od členských štátov vyžaduje, aby pravidelne aktualizovali údaje okrem iného o ploche každého „osobitného chráneného územia“. Táto povinnosť sa v danom ustanovení výslovne neuvádza, ale vyplýva z kontextového a teleologického výkladu daného ustanovenia. Na zabezpečenie súladu s cieľmi ochrany stanovenými v článku 2 smernice o biotopoch je totiž nevyhnutné, aby Komisia mala k dispozícii presné informácie a údaje týkajúce sa „osobitných chránených území“. Dôležitosť poskytovania takýchto pravidelne aktualizovaných údajov vyplýva aj z článku 17 uvedenej smernice, podľa ktorého sú členské štáty povinné každých šesť rokov vypracovať správu, v ktorej musia podrobne uviesť prijaté opatrenia a vykonané zlepšenia v jednotlivých lokalitách.
91.
Komisia ďalej poukazuje na to, že v odôvodnení 4 vykonávacieho rozhodnutia z roku 2011 sa uvádza, že: „obsah štandardného formulára údajov pre sústavu Natura 2000 by sa mal [sa má – neoficiálny preklad] pravidelne aktualizovať na základe najlepších dostupných informácií pre každú lokalitu sústavy, aby umožnil Komisii plniť jej koordinačnú úlohu…“.
92.
Spolková republika Nemecko tieto argumenty spochybňuje. Tvrdí, že v článku 4 ods. 1 smernice o biotopoch sa vyžaduje, aby sa údaje týkajúce sa príslušných lokalít oznamovali len raz (konkrétne pri vypracovaní zoznamu „osobitných chránených území“ Komisiou). Kľúčovým ustanovením týkajúcim sa následnej komunikácie, ktorá sa musí uskutočniť medzi touto inštitúciou a členskými štátmi, je článok 17 smernice o biotopoch, a nie jej článok 4 ods. 1.
93.
Daný členský štát dodáva, že skutočnosť, že vo vykonávacom rozhodnutí z roku 2011 sa odkazuje na dôležitosť „pravidelných“ aktualizácií bez toho, aby sa spresnilo, kedy sa tieto aktualizácie musia uskutočniť, potvrdzuje, že smernica o biotopoch neobsahuje v tomto ohľade žiadnu konkrétnu povinnosť. Okrem toho nie je potrebné pravidelne aktualizovať údaje zahrnuté v štandardných formulároch údajov s cieľom určiť, ktoré lokality boli poškodené. Štandardné formuláre údajov, ktoré predložila Spolková republika Nemecko, sa v každom prípade systematicky aktualizujú. Komisia však odmietla štandardný formulár údajov za rok 2021, ktorý predložila Spolková republika Nemecko.
b)
Posúdenie
94.
Hlavný bod sporu medzi Komisiou a Spolkovou republikou Nemecko v súvislosti s druhou sťažnosťou sa týka toho, či článok 4 ods. 1 smernice o biotopoch zahŕňa povinnosť členských štátov aktualizovať údaje týkajúce sa „osobitných chránených území“ v zmysle uvedenej smernice. Komisia v tejto súvislosti pripúšťa, že toto ustanovenie takúto povinnosť výslovne neobsahuje.
95.
V článku 4 ods. 1 smernice o biotopoch sa totiž jednoznačne stanovuje, že zoznam príslušných lokalít sa predloží Komisii „do troch rokov od oznámenia tejto smernice, spolu s informáciami o každej lokalite“ (
46
). Z uvedeného ustanovenia podľa mňa vyplýva, že členské štáty sú podľa neho výslovne povinné oznámiť informácie o príslušných lokalitách len v určitom čase, t. j. pred formálnym uznaním týchto lokalít za „osobitné chránené územia“ a v rámci postupu ich označenia za takéto územia. V článku 4 ods. 1 smernice o biotopoch nevidím nič, z čoho by sa dala odvodiť povinnosť členských štátov pravidelne aktualizovať údaje týkajúce sa „osobitných chránených území“ po ich formálnej identifikácii. V skutočnosti sa mi zdá, že jediným účelom tohto ustanovenia je stanoviť postup, ktorý musí Komisia a členské štáty dodržať, aby mohlo dôjsť k riadnemu označeniu „osobitných chránených území“.
96.
Okrem toho chcem poznamenať, že v článku 17 smernice o biotopoch sa stanovuje, že členské štáty majú „každých šesť rokov“ vypracovať správu o vykonaní opatrení prijatých podľa uvedenej smernice. Ani v tomto ustanovení nevidím žiadny náznak toho, že článok 4 ods. 1 uvedenej smernice sa má vykladať v tom zmysle, že členské štáty sú povinné každoročne poskytovať aktualizované údaje týkajúce sa „osobitných chránených území“.
97.
Súhlasím s Komisiou, že článkom 9 smernice o biotopoch sa od nej vyžaduje, aby „pravidelne [hodnotila] prínos sústavy Natura 2000 k dosiahnutiu cieľov stanovených v článkoch 2 a 3“ uvedenej smernice. Pri uplatňovaní uvedeného ustanovenia Komisia prijala vykonávacie rozhodnutie z roku 2011, v ktorého odôvodnení 4 sa stanovuje, že „obsah štandardného formulára údajov pre sústavu Natura 2000 by sa mal [sa má – neoficiálny preklad] pravidelne aktualizovať na základe najlepších dostupných informácií pre každú lokalitu sústavy, aby umožnil Komisii plniť jej koordinačnú úlohu a v súlade s článkom 9 [smernice o biotopoch] pravidelne hodnotiť prínos sústavy Natura 2000 k dosiahnutiu cieľov stanovených v článkoch 2 a 3 uvedenej smernice“.
98.
Aj za predpokladu, že by sa povinnosť členských štátov pravidelne aktualizovať údaje o každej lokalite klasifikovanej ako „osobitné chránené územie“ dala vyvodiť z článku 9 smernice o biotopoch, nemení to však podľa môjho názoru nič na skutočnosti, že takáto povinnosť stále nevyplýva z článku 4 ods. 1 uvedeného nástroja.
99.
V dôsledku uvedeného sa domnievam, že Komisia z právneho hľadiska dostatočne nepreukázala, že Spolková republika Nemecko toto ustanovenie porušila. Druhú sťažnosť preto treba zamietnuť.
VI. Návrh
100.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy navrhujem, aby Súdny dvor:
–
vyhlásil, že Spolková republika Nemecko si všeobecne a štrukturálne neplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 2 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín, zmenenej smernicou Rady 2013/17/EÚ z 13. mája 2013,
–
v zostávajúcej časti žalobu zamietol,
–
uložil Európskej komisii a Spolkovej republike Nemecko povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania.
(
1
)	Jazyk prednesu: angličtina.
(
2
)	Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, 1992, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102), zmenená smernicou Rady 2013/17/EÚ z 13. mája 2013 (Ú. v. EÚ L 158, 2013, s. 193).
(
3
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (Ú. v. EÚ L 20, 2010, s. 7), zmenená nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/1010 z 5. júna 2019 o zosúladení povinností podávania správ v oblasti právnych predpisov týkajúcich sa životného prostredia a o zmene nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 166/2006 a (EÚ) č. 995/2010, smerníc Európskeho parlamentu a Rady 2002/49/ES, 2004/35/ES, 2007/2/ES, 2009/147/ES a 2010/63/EÚ, nariadení Rady (ES) č. 338/97 a (ES) č. 2173/2005 a smernice Rady 86/278/EHS (Ú. v. EÚ L 170, 2019, s. 115).
(
4
)	V článku 258 ZFEÚ sa Komisii umožňuje začať konanie v súvislosti s nesplnením povinnosti vždy, keď sa domnieva, že si členský štát nesplnil povinnosť podľa práva Únie, pričom sa nemusí rozlišovať na základe povahy alebo závažnosti porušenia [pozri v tomto zmysle rozsudok z 1. februára 2001, Komisia/Francúzsko (C‑333/99, EU:C:2001:73, bod 33)].
(
5
)	Pozri príklady „systematických a pretrvávajúcich porušovaní“ ustanovení smernice o biotopoch v rozsudkoch z 29. júna 2023, Komisia/Írsko (Ochrana osobitných chránených území) (C‑444/21, EU:C:2023:524), a z 21. septembra 2023, Komisia/Nemecko (Ochrana osobitných chránených území) (C‑116/22, EU:C:2023:687).
(
6
)	Oznámené v dokumente K(2011) 4892 (Ú. v. EÚ L 198, 2011, s. 39).
(
7
)	Pozri preambulu uvedenej smernice. Pozri aj jej článok 2 ods. 1.
(
8
)	Postup označenia lokalít ako osobitné chránené územia, ktorý je stanovený v článku 4 tejto smernice, pozostáva z rôznych etáp. Podľa článku 4 ods. 1 tejto smernice každý členský štát navrhne zoznam lokalít s uvedením prirodzených typov biotopov a druhov udomácnených na ich území, ktoré sa v nich nachádzajú, a tento zoznam sa zasiela Komisii. Komisia následne na základe zoznamov, ktoré členské štáty predložili, prijme zoznam lokalít vybraných za „lokality s európskym významom“. Po schválení lokality s európskym záujmom ju dotknutý členský štát čo najskôr a najneskôr do šiestich rokov musí označiť za „osobitné chránené územie“.
(
9
)	Pozri rozsudok z 29. júna 2023, Komisia/Írsko (Ochrana osobitných chránených území) (C‑444/21, EU:C:2023:524, bod 44). Pozri aj vymedzenie pojmu „osobitné chránené územie“ v článku 1 ods. 1 smernice o biotopoch.
(
10
)	Pozri prílohu I k smernici o biotopoch.
(
11
)	Pozri Európska komisia, Generálne riaditeľstvo pre životné prostredie (ENV B.3) Interpretation Manual of European Union Habitats – EUR 28 (Výkladová príručka o biotopoch Európskej únie – EÚ 28) (apríl 2013), s. 80 a 81 (dostupná na tejto adrese: https://circabc.europa.eu/ui/group/3f466d71‑92a7‑49eb‑9c63‑6cb0fadf29dc/library/37d9e6d9‑b7de‑42ce‑b789‑622e9741b68f/details).
(
12
)	Pozri rozsudok z 29. júna 2023, Komisia/Írsko (Ochrana osobitných chránených území (C‑444/21, EU:C:2023:524, body 147 až 149 a citovaná judikatúra). Pozri rozsudok z 13. decembra 2007, Komisia/Írsko (C‑418/04, EU:C:2007:780, bod 204).
(
13
)	Pozri rozsudok zo 14. januára 2016, Grüne Liga Sachsen a i. (C‑399/14, EU:C:2016:10, body 36 a 40).
(
14
)	Pozri rozsudok z 24. júna 2021, Komisia/Španielsko (Zhoršenie prírodnej zóny Doñana) (C‑559/19, EU:C:2021:512, body 152 a 154).
(
15
)	HAMER, J.: General and persistent breach of EC Environmental Law. In: European Law Reporter, 2005, č. 7 – 8, s. 324 – 327. Pozri, pokiaľ ide o všeobecnú diskusiu o „systematických a pretrvávajúcich porušovaniach“, aj PRETE, L.: The systemic criterion in the use of infringement proceedings. In: German Law Journal, 2023, zv. 24, s. 1011 až 1022. Ako autor vysvetľuje, pred tým, ako existovala možnosť začať konanie z dôvodu „systematických a pretrvávajúcich porušovaní“, musela Komisia začínať konanie v prípade každej skutkovej situácie, ktorá bola v rozpore s právom Únie, čo bolo časovo veľmi náročné a malo obmedzenú účinnosť.
(
16
)	Pozri aj PRETE, L., ako sa uvádza v predchádzajúcej poznámke pod čiarou.
(
17
)	Pozri rozsudok z 5. septembra 2019, Komisia/Taliansko (Baktéria Xylella fastidiosa) (C‑443/18, EU:C:2019:676, bod 75). Na podporu tohto stanoviska pozri aj PRETE, L.: The systemic criterion in the use of infringement proceedings. In: German Law Journal, 2023, zv. 24, s. 1011 až 1022.
(
18
)	Pozri rozsudok z 26. apríla 2005 (C‑494/01, EU:C:2005:250).
(
19
)	Pozri rozsudok z 5. septembra 2019, Komisia/Taliansko (Baktéria Xylella fastidiosa) (C‑443/18, EU:C:2019:676, bod 73 a citovaná judikatúra) (kurzívou zvýraznil generálny advokát). Pre ešte novšie príklady, keď Komisia požadovala obidve zistenia, pozri rozsudky z 29. júna 2023, Komisia/Írsko (Ochrana osobitných chránených území) (C‑444/21, EU:C:2023:524), a z 21. septembra 2023, Komisia/Nemecko (Ochrana osobitných chránených území) (C‑116/22, EU:C:2023:687).
(
20
)	Pozri rozsudok z 21. marca 2019, Komisia/Poľsko (C‑127/17, EU:C:2019:236, bod 119).
(
21
)	Pozri rozsudok z 29. júna 2023, Komisia/Írsko (Ochrana osobitných chránených území) (C‑444/21, EU:C:2023:524, bod 141 a citovaná judikatúra).
(
22
)	Pozri rozsudok z 26. apríla 2005, Komisia/Írsko (C‑494/01, EU:C:2005:250, bod 37).
(
23
)	Tamže.
(
24
)	Rozsudok z 26. apríla 2005 (C‑494/01, EU:C:2005:250).
(
25
)	Smernica Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch (Ú. v. ES L 194, 1975, s. 39; Mim. vyd. 15/001, s. 23), zmenená smernicou Rady 91/156/EHS z 18. marca 1991 (Ú. v. ES L 78, 1991, s. 32; Mim. vyd. 15/002, s. 3).
(
26
)	Pozri rozsudok z 26. apríla 2005, Komisia/Írsko (C‑494/01, EU:C:2005:250, bod 39).
(
27
)	Súdny dvor zároveň formálne uznal, že v rámci predmetu žaloby týkajúcej sa údajne pretrvávajúceho neplnenia povinností možno zohľadniť aj skutočnosti, ktoré nastali po predložení odôvodneného stanoviska, pokiaľ sú rovnakej povahy a predstavujú rovnaké správanie ako skutočnosti, na ktoré sa vzťahuje uvedené stanovisko [pozri rozsudok z 5. septembra 2019, Komisia/Taliansko (Baktéria Xylella fastidiosa), C‑443/18, EU:C:2019:676, bod 76 a citovaná judikatúra].
(
28
)	V tomto smere dodávam, že počas fázy pred podaním žaloby Komisia nemá vlastné vyšetrovacie právomoci, a pokiaľ ide o kontrolu toho, či sa vnútroštátne ustanovenia určené na zaručenie účinného vykonávania smernice uplatňujú v praxi správne, vo veľkej miere sa spolieha na informácie uvedené prípadnými sťažovateľmi a dotknutým členským štátom [pozri rozsudok z 29. júna 2023Komisia/Írsko (Ochrana osobitných chránených území) (C‑444/21, EU:C:2023:524, bod 142 a citovaná judikatúra)].
(
29
)	Pozri analogicky judikatúru, podľa ktorej môže byť neprimeraná dĺžka konania pred podaním žaloby chybou, ktorá spôsobuje neprípustnosť žaloby o nesplnenie povinnosti, v prípade, že správanie Komisie sťažilo vyvrátenie jej tvrdení, čím sa porušili práva na obhajobu dotknutého členského štátu [pozri rozsudok z 12. mája 2005, Komisia/Belgicko (C‑287/03, EU:C:2005:282, bod 14 a citovaná judikatúra), a z 8. decembra 2005, Komisia/Luxembursko (C‑33/04, EU:C:2005:750, bod 76)]. Veci citované v chronologickom poradí, najstaršia je prvá.
(
30
)	Pozri rozsudok z 29. júna 2023, Komisia/Írsko (Ochrana osobitných chránených území (C‑444/21, EU:C:2023:524, body 170 a 173).
(
31
)	Tamže, bod 167.
(
32
)	Pozri jej návrhy vo veci Komisia/Írsko (Ochrana osobitných chránených území (C‑444/21, EU:C:2023:90, bod 50).
(
33
)	Pozri okrem iného rozsudok z 26. apríla 2005, Komisia/Írsko (C‑494/01, EU:C:2005:250, bod 168 a citovaná judikatúra).
(
34
)	Tamže, bod 133. Pozri aj rozsudok z 5. septembra 2019, Komisia/Taliansko (Baktéria Xylella fastidiosa) (C‑443/18, EU:C:2019:676, bod 79).
(
35
)	Pozri rozsudok z 24. júna 2021, Komisia/Španielsko (Zhoršenie prírodnej zóny Doñana) (C‑559/19, EU:C:2021:512, bod 155 a citovaná judikatúra).
(
36
)	Pozri stĺpce J‑1 a J‑11 prílohy B.4, ktorú predložila Spolková republika Nemecko.
(
37
)	Tamže.
(
38
)	Pozri stĺpce J‑3 a J‑31 prílohy B.4, ktorú predložila Spolková republika Nemecko.
(
39
)	(C‑494/01, EU:C:2004:546, body 43 až 48).
(
40
)	Pozri jej návrhy vo veci Komisia/Írsko (Ochrana osobitných chránených území) (C‑444/21, EU:C:2023:90, bod 106).
(
41
)	Týmito 10 spolkovými krajinami sú: Brandenbursko, Bádensko‑Württembersko, Brémy, Hesensko, Meklenbursko‑Predpomoransko, Dolné Sasko, Severné Porýnie‑Vestfálsko, Sársko, Sasko‑Anhaltsko a Durínsko (pozri stĺpec C tabuľky, ktorú Spolková republika Nemecko predložila v prílohe B.4).
(
42
)	Pozri stĺpce I‑1, J‑11 a J‑31 tabuľky, ktorú predložila Spolková republika Nemecko v prílohe B.4.
(
43
)	Tamže.
(
44
)	Pozri rozsudok z 29. júna 2023, Komisia/Írsko (Ochrana osobitných chránených území (C‑444/21, EU:C:2023:524, body 168 až 175). Pozri aj rozsudok z 21. septembra 2023, Komisia/Nemecko (Ochrana osobitných chránených území) (C‑116/22, EU:C:2023:687, body 122 až 125).
(
45
)	Pozri s. 13 správy Grünland‑Report z roku 2014, ktorú vypracoval Spolkový úrad pre ochranu prírody a ktorú ako prílohu A.2 predložila Komisia.
(
46
)	Kurzívou zvýraznil generálny advokát.