62006CC0017
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY
ELEANOR SHARPSTON
prednesené 18. januára 2007 (
1
)
Vec C-17/06
Céline SARL
proti
Céline SA
„Ochranné známky — Článok 5 ods. 1 písm. a) a článok 6 ods. 1 písm. a) prvej smernice 89/104/EHS — Právo majiteľa zapísanej ochrannej známky namietať proti používaniu označenia zhodného s ochrannou známkou treťou osobou — Používanie označenia ako názvu spoločnosti, obchodného mena alebo značky — Právo tretej osoby používať svoje meno“
1.
Podľa článku 5 ods. 1 písm. a) smernice o ochranných známkach (
2
) môže majiteľ zapísanej ochrannej známky zakázať v obchodnom styku používanie akéhokoľvek označenia, ktoré je zhodné s ochrannou známkou pre tovary alebo služby, ktoré sú zhodné s tými, pre ktoré je ochranná známka zapísaná.
2.
Cour d’appel (Odvolací súd) v Nancy, Francúzsko, sa pýta, či toto právo môže uplatňovať obchodník, ktorý má zapísané označenie ako slovnú ochrannú známku pre určité výrobky, voči inému obchodníkovi, ktorý bez súhlasu majiteľa prijal rovnaké označenie ako obchodné meno alebo značku v kontexte obchodovania s tovarmi rovnakého druhu.
3.
V závislosti od odpovede na túto otázku môžu vzniknúť jedna alebo dve ďalšie otázky, hoci ich vnútroštátny súd výslovne nesformuloval.
4.
Prvou otázkou je, či ak táto situácia nepatrí do pôsobnosti článku 5 ods. 1, sa na vnútroštátne právo oprávňujúce majiteľa takejto ochrannej známky zabrániť takémuto používaniu vzťahuje článok 5 ods. 5, ktorý umožňuje členským štátom poskytovať ochranu proti používaniu označenia, inak než na účely rozlíšenia tovarov alebo služieb, ak by používanie označenia bez náležitého dôvodu nečestne ťažilo z dobrého mena alebo rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky alebo by to dobrému menu alebo rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky škodilo. Ak nie, môže byť takýto vnútroštátny zákon založený na akomkoľvek inom ustanovení smernice?
5.
Druhou otázkou je, či je stanovisko ovplyvnené skutočnosťou, že podľa článku 6 ods. 1 písm. a) smernice majiteľ ochrannej známky nemôže inej osobe zakázať používať jej vlastné meno alebo adresu za predpokladu, že sú používané v súlade s čestným konaním v priemysle alebo obchode.
Právna úprava Spoločenstva
6.
Článok 5 smernice má nadpis „Práva z ochrannej známky“. Stanovuje toto:
„1.   Zapísaná ochranná známka dáva svojmu majiteľovi výlučné práva. Majiteľ bude mať právo zabrániť všetkým tretím stranám, ktoré nemajú jeho súhlas, aby v obchodnom styku používali:
a)
akékoľvek označenie, ktoré je zhodné s ochrannou známkou pre tovary alebo služby, ktoré sú zhodné s tými, pre ktoré je ochranná známka zapísaná;
b)
akékoľvek označenia, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej natoľko podobné, a zároveň sú si natoľko podobné príslušné tovary alebo služby, že existuje pravdepodobnosť zámeny zo strany verejnosti, vrátane pravdepodobnosti asociácie medzi označením a ochrannou známkou.
2.   Každý členský štát môže tiež stanoviť, že majiteľ bude mať právo zabrániť všetkým tretím stranám, ktoré nemajú jeho súhlas, aby používali v obchodnom styku akékoľvek označenie, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, pre tovary alebo služby, ktoré nie sú podobné tým, pre ktoré je ochranná známka zapísaná, ak má táto ochranná známka v členskom štáte dobré meno a ak by používanie označenia bez náležitého dôvodu znamenalo, že by nečestne ťažilo z dobrého mena alebo rozlišovacej spôsobilosti tejto ochrannej známky, alebo by to dobrému menu alebo rozlišovacej spôsobilosti tejto ochrannej známky škodilo.
3.   V rámci odsekov 1 a 2 možno okrem iného zakázať toto:
a)
umiestňovať označenie na tovary alebo na ich obal;
b)
ponúkať tovary alebo ich uvádzať na trh, alebo na tieto účely skladovať pod týmto označením, alebo ponúkať alebo poskytovať takto označené služby;
c)
dovážať alebo vyvážať takto označený tovar;
d)
používať toto označenie v obchodnej korešpondencii a v reklame.
4.   Ak podľa práva členského štátu nemohlo byť používanie označenia za podmienok uvedených v odsekoch 1 písm. b) alebo 2, zakázané pred dňom, kedy ustanovenia, ktoré musia byť v súlade s touto smernicou, nadobudli v príslušnom členskom štáte platnosť, nemožno na základe práv z ochrannej známky zabrániť v pokračujúcom používaní tohto označenia.
5.   Odseky 1 až 4 neovplyvnia tie ustanovenia členského štátu, ktoré sa týkajú ochrany proti používaniu označenia, inak, než na účely rozlíšenia tovarov alebo služieb, ak by používanie označenia bez náležitého dôvodu nečestne ťažilo z dobrého mena alebo rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky, alebo by to dobrému menu alebo rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky škodilo.“
7.
Článok 6 má nadpis „Obmedzenie účinku ochrannej známky“. Článok 6 ods. 1 stanovuje:
„Ochranná známka neoprávňuje majiteľa zakázať tretím stranám používať v obchodnom styku:
a)
ich vlastné meno alebo adresu;
b)
údaje týkajúce sa druhu, kvality, množstva, účelu, hodnoty, zemepisného pôvodu, času výroby alebo iných vlastností tovaru alebo služieb;
c)
ochrannú známku, ak je to potrebné na označenie zamýšľaného účelu výrobku alebo služby, predovšetkým ak ide o príslušenstvo alebo náhradné diely,
za predpokladu, že ich tretia strana používa v súlade s čestným konaním v priemysle alebo obchode.“
Vnútroštátna právna úprava
8.
Článok L. 713-2 písm. a) francúzskeho zákonníka duševného vlastníctva zakazuje „reprodukovanie, používanie alebo umiestňovanie ochrannej známky, a to aj s doplnením slov ako ‚recept, spôsob, systém, napodobnenina, druh, metóda‘, alebo používanie reprodukovanej ochrannej známky pre tovary alebo služby, ktoré sú zhodné s tovarmi alebo službami uvádzanými v zápise, bez povolenia majiteľa ochrannej známky“.
9.
Článok L. 713-3 toho istého zákonníka stanovuje:
„S výhradou povolenia majiteľa je, pokiaľ existuje pravdepodobnosť zámeny vo vedomí verejnosti, zakázané:
a)
reprodukovanie, používanie alebo umiestňovanie ochrannej známky, ako aj používanie reprodukovanej ochrannej známky pre tovary a služby, ktoré sú podobné tovarom alebo službám uvádzaným v zápise;
b)
napodobňovanie ochrannej známky a používanie napodobnenín ochrannej známky pre tovary alebo služby, ktoré sú zhodné alebo podobné tovarom alebo službám uvádzaným v zápise.“
10.
Podľa článku L. 713-6 písm. a) nebráni zápis ochrannej známky používaniu rovnakého označenia alebo podobného označenia ako „názvu spoločnosti, obchodného mena, alebo značky, pokiaľ takéto používanie predchádzalo zápisu, alebo ak ide o používanie vlastného priezviska treťou osobou konajúcou v dobrej viere“. Pokiaľ však „takéto používanie poškodzuje jeho práva, majiteľ zápisu môže požiadať, aby bolo obmedzené alebo zakázané“.
11.
Podľa článku L. 716-1 porušenie zákazov uvedených medzi iným v článkoch L. 713-2 a L. 713-3 predstavuje porušenie práv majiteľa ochrannej známky, ktoré zakladá vznik občianskoprávnej zodpovednosti osoby, ktorá sa ho dopustila.
Skutkový stav, konanie a predložené otázky
12.
Konanie vo veci samej sa týka dvoch francúzskych obchodných spoločností, Céline SA a Céline Sàrl. Skutkové okolnosti sú podľa návrhu na začatie prejudiciálneho konania takéto:
13.
Spoločnosť Céline SA bola založená a zapísaná ako obchodná spoločnosť v Paríži v roku 1928 (
3
) s hlavným predmetom činnosti výroba a predaj oblečenia a príslušenstva. V roku 1948 si zapísala francúzsku slovnú ochrannú známku „Céline“, najmä pre oblečenie a obuv. Ochranná známka bola odvtedy stále obnovovaná.
14.
Céline Sàrl bola založená a zapísaná ako obchodná spoločnosť v Nancy v roku 1992 s cieľom predaja oblečenia a príslušenstva v prevádzkových priestoroch v Nancy, pod názvom „Céline“. Obchod bol prevádzkovaný v tých istých priestoroch, pod tým istým názvom od roku 1950, keď bol prvýkrát zapísaný do miestneho obchodného a živnostenského registra. (
4
)
15.
V roku 2003 sa Céline SA dozvedela o existencii Céline Sàrl a o podobnosti medzi ich druhmi obchodných činností. (
5
) Začala proti Céline Sàrl konanie pre porušovania práv z ochrannej známky a nekalú súťaž formou neoprávneného používania názvu a obchodného mena spoločnosti. Céline SA zakladá svoju žalobu výlučne na používaní názvu „Céline“ pre označovanie subjektu Céline Sàrl a podniku, ktorý prevádzkuje. Neuvádza sa, že názov bol umiestňovaný na akékoľvek tovary.
16.
Táto žaloba bola v prvostupňovom konaní úspešná. Céline Sàrl bolo uložené zmeniť svoje obchodné meno a značku a zaplatiť v prospech spoločnosti Céline SA náhradu škody spôsobenej porušením práv z ochrannej známky a nekalou súťažou.
17.
Céline Sàrl sa odvolala na súd, ktorý predložil návrh na začatie prejudiciálneho konania a ktorý poznamenáva, že vo veci Robelco (
6
) Súdny dvor upresnil, že ak označenie nie je používané na účely rozlíšenia tovarov a služieb, členským štátom prislúcha určiť rozsah a povahu ochrany priznanej majiteľom ochranných známok, ktorí uvádzajú, že im vznikla ujma vyplývajúca z používania tohto označenia ako značky alebo obchodného mena spoločnosti. V uvedenej veci išlo o to, či sa ochrana, ktorú členské štáty môžu poskytnúť podľa článku 5 ods. 5 smernice, týka iba používania označenia zhodného s ochrannou známkou alebo tiež používania podobného označenia. Pretrvávajú teda určité pochybnosti, pokiaľ ide o uplatniteľnosť článku 5 ods. 1 písm. a) na okolnosti prejednávanej veci. Podľa aktuálnej francúzskej judikatúry dochádza k porušeniu práv z ochrannej známky vždy, keď sú reprodukované rozlišujúce prvky ochrannej známky bez ohľadu na ich použitie.
18.
Cour d’appel preto predložil na konanie o prejudiciálnej otázke túto otázku:
„Má sa článok 5 ods. 1 smernice (ES) 89/104/ES vykladať v tom zmysle, že ak si tretia osoba, ktorá na to nemá súhlas, zvolí zapísanú slovnú ochrannú známku ako názov svojej obchodnej spoločnosti, obchodné meno alebo značku v kontexte činnosti spočívajúcej v uvádzaní na trh zhodných tovarov, predstavuje to používanie ochrannej známky v obchodnom styku, ktoré môže jej majiteľ zakázať na základe svojho výlučného práva?“
19.
Obchodná spoločnosť Céline SA, francúzska vláda, talianska vláda a vláda Spojeného kráľovstva predložili Súdnemu dvoru písomné a ústne pripomienky.
Posúdenie
Úvodné poznámky
20.
Predložená otázka spočíva v podstate v tom, či prijatie obchodného mena (
7
) predstavuje používanie v zmysle článku 5 ods. 1 smernice. Táto formulácia si vyžaduje dve poznámky.
21.
Po prvé, na niektoré účely môže byť potrebné rozlišovať medzi formálnym prijatím takého mena a spôsobom, akým je toto potom používané.
22.
Po druhé na situáciu, ktorá je v konaní vo veci samej, sa môže vzťahovať jedine článok 5 ods. 1 písm. a) a nie článok 5 ods. 1 písm. b), keďže návrh na začatie prejudiciálneho konania výslovne uvádza, že označenie a ochranná známka, ako aj tovary, ktorých sa týkajú, sú zhodné a nielen iba podobné. V dôsledku toho v tejto veci nevzniká otázka pravdepodobnosti zámeny medzi označením a ochrannou známkou. V každom prípade sa táto otázka odlišuje od otázky, či vzťah medzi označením a tovarmi je taký, že predstavuje na účely niektorého z odsekov používanie.
Článok 5 ods. 1 písm. a)
23.
Znenie článku 5 smernice vykazuje určité subtílne variácie vyplývajúce z rozdielov medzi jazykovými verziami, čo by nás však nemalo rozptyľovať pri priamom rozlišovaní, ktoré je medzi dvoma typmi používania označenia, vymedzené.
24.
Na jednej strane sa v odsekoch 1 a 2 (a v odsekoch 3 a 4, ktoré na nich odkazujú) uvádza používanie pre tovary a služby. Na druhej strane sa v odseku 5 uvádza používanie na iné účely než rozlišovanie tovarov a služieb.
25.
Z tohto kontrastu potvrdeného judikatúrou jasne vyplýva, (
8
) že používanie v zmysle odsekov 1 až 4 je používaním na účel rozlišovania tovarov alebo služieb.
26.
Súdny dvor už v kontexte článku 5 ods. 1 písm. a) rozhodol, že výlučné právo, ktoré udeľuje toto ustanovenie, má za cieľ poskytnúť majiteľovi ochrannej známky ochranu jeho špecifických záujmov ako majiteľa ochrannej známky, najmä zabezpečiť, aby táto ochranná známka mohla plniť svoje vlastné funkcie, najmä svoju základnú funkciu zaručenia pôvodu tovarov spotrebiteľom. Výkon tohto práva musí byť preto vyhradený na prípady, v ktorých používanie označenia tretími osobami zasahuje alebo je spôsobilé zasahovať do týchto funkcií. Majiteľ ochrannej známky nemôže zakázať takéto používanie, ak toto používanie nemôže poškodiť jeho vlastné záujmy ako majiteľa ochrannej známky vzhľadom na jej funkcie. Výlučná povaha jeho práva môže byť odôvodnená iba v rámci týchto hraníc. (
9
)
27.
Navyše záujmy majiteľa ochrannej známky sú poškodené najmä vtedy, ak je používanie také, že v obchodnom styku vytvára dojem, že existuje materiálne spojenie medzi majiteľom ochrannej známky a tovarmi, ktoré ponúka na predaj iná osoba. V tomto smere je potrebné preveriť, či si cieľoví spotrebitelia môžu vykladať označenie ako označenie používané na označenie podniku pôvodu tovarov. (
10
)
28.
Tieto skutočnosti predchádzajú odpovedi na otázku, ako je formulovaná vnútroštátnym súdom, vzhľadom na to, že posúdenie je výlučne skutkovej povahy a musí ho vykonať súd, ktorý je v každom prípade príslušný pre zisťovanie skutkových okolností.
29.
Pokiaľ za okolností, akými sú okolnosti konania vo veci samej, má byť majiteľ ochrannej známky oprávnený zakázať predmetné používanie podľa článku 5 ods. 1 písm. a) smernice, je potrebné preukázať, že ide o také používanie označenia, ktorým sa rozlišujú predmetné tovary a že poškodzuje záujmy majiteľa tým, že zasahuje do schopnosti jeho ochrannej známky plniť svoju základnú funkciu, ktorou je zaručenie pôvodu jeho vlastných tovarov spotrebiteľom. Bude to tak najmä vtedy, keď predmetné používanie v obchodnom styku vytvorí dojem, že existuje materiálne spojenie medzi majiteľom ochrannej známky a tovarom s iným pôvodom. V tejto súvislosti je potrebné zistiť, či cieľoví spotrebitelia majú tendenciu vykladať si používanie označenia ako označujúceho alebo smerujúceho k označeniu pôvodu tovarov.
30.
V kontexte článku 5 ods. 1 písm. b) smernice Súdny dvor sústavne konštatoval, že existencia pravdepodobnosti zámeny sa má posudzovať celkovo so zohľadnením všetkých rozhodujúcich okolností prejednávanej veci. (
11
) Navyše desiate odôvodnenie uvádza, že pravdepodobnosť zámeny závisí od mnohých okolností, predovšetkým od vžitosti ochrannej známky na trhu, od asociácie, ktorá môže vzniknúť medzi používaným označením a zapísanou známkou, a od stupňa podobnosti medzi ochrannou známkou a označením a nimi označenými tovarmi alebo službami.
31.
Hoci, ako som uviedla, posúdenie pravdepodobnosti zámeny podľa článku 5 ods. 1 písm. b) sa odlišuje od posúdenia uvedeného v bode 29 vzhľadom na článok 5 ods. 1 písm. a), zdá sa evidentné, že ten istý celkový prístup je rovnako nevyhnutný v oboch prípadoch. Skutočne, generálny advokát Ruiz-Jarabo vo svojich návrhoch vo veci Arsenal (
12
) uviedol zoznam okolností, ktoré je potrebné zohľadniť v kontexte článku 5 ods. 1 písm. a), pripomínajúci zoznam uvedený v desiatom odôvodnení: povaha tovarov a služieb, postavenie osôb, ktorým sú určené, štruktúra trhu a postavenie majiteľa ochrannej známky na trhu. Skúmanie všetkých týchto okolností nepatrí do právomoci Súdneho dvora, keďže ide o posúdenie skutkového stavu, ktoré je výlučnou doménou vnútroštátneho súdu.
32.
Chcela by som dodať, a v tomto súhlasím s talianskou vládou, že posúdenie musí byť objektívne a nezávislé od úmyslu osoby používajúcej označenie.
33.
Aj keď potrebné posúdenie skutkového stavu z hľadiska judikatúry Súdneho dvora prislúcha príslušnému vnútroštátnemu súdu, niekoľko doplňujúcich poznámok mu môže poskytnúť dodatočné usmernenie.
34.
Na pojednávaní sa zdalo, že existuje zhoda v tom, že typ používania, ktorý je predmetom konania vo veci samej, a to prijatie a používanie názvu spoločnosti a obchodného mena, môže predstavovať „používanie“ v zmysle článku 5 ods. 1 smernice, ale že nemusí nevyhnutne a automaticky predstavovať takéto používanie vo všetkých prípadoch. S tým súhlasím.
35.
Najmä názov spoločnosti nemusí byť nevyhnutne používaný „pre“ tovary alebo služby, ktoré spoločnosť dodáva „v obchodnom styku“. Jeho používanie môže byť obmedzené na formálnejšie okolnosti, najmä ak spoločnosť obchoduje pod jedným alebo viacerými inými názvami. A aj keď sa v obchodnom styku používa názov spoločnosti pre tovary a služby, toto používanie nebude nevyhnutne také, aby rozlišovalo tovary alebo služby, označovalo ich pôvod alebo vytváralo v obchodnom styku dojem, že existuje materiálne spojenie s majiteľom zhodnej alebo podobnej ochrannej známky. Na pojednávaní Spojené kráľovstvo uviedlo príklad faktúry s názvom spoločnosti na predaj tovarov identifikovaných inou značkou alebo ochrannou známkou. A fortiori, samotné prijatie (zápis) názvu spoločnosti predchádzajúce akémukoľvek používaniu, ktoré je predmetom otázky vnútroštátneho súdu, ako je formulovaná, musí za normálnych okolností patriť mimo pôsobnosti článku 5 ods. 1 smernice.
36.
Na druhej strane sa zdá nepravdepodobné, že po prijatí obchodného mena nebude nasledovať jeho používanie „v obchodnom styku“. Spôsob jeho používania však v závislosti od okolností nemusí byť používaním pre rozlíšenie tovarov alebo služieb, pre označovanie ich pôvodu, pre vytvorenie dojmu v obchodnom styku o existencii materiálneho spojenia s majiteľom zhodnej alebo podobnej ochrannej známky.
37.
V tejto súvislosti chcem poznamenať, že existencia nie vyčerpávajúceho zoznamu v článku 5 ods. 3 typov konania, ktoré môže byť zakázané podľa článku 5 ods. 1 a 2, neznamená, že všetky príklady takýchto konaní budú patriť do pôsobnosti možného zákazu. Bude vždy potrebné overiť, či špecifické konanie spĺňa kritériá pre posúdenie, ktoré boli uvedené v bode 29 vyššie.
38.
Preto by na otázku vnútroštátneho súdu, ako je položená, mala byť daná odpoveď, že samotné prijatie názvu spoločnosti alebo obchodného mena obvykle nepredstavuje používanie v zmysle článku 5 ods. 1 smernice; v dôsledku toho používanie takého mena v obchodnom styku musí príslušný súd posúdiť na základe skutkových okolností každej veci a vzhľadom na kritériá uvedené v bode 29 vyššie s cieľom určenia, či na účely tohto ustanovenia predstavuje používanie pre tovary alebo služby.
39.
Nad rámec tejto odpovede vnútroštátnemu súdu však môžu v rozhodovaní pred ním prejednávanej veci pomôcť niektoré ďalšie úvahy. Spojené kráľovstvo tiež požiadalo o viac usmernení v určitých aspektoch, ktoré boli prejednané na pojednávaní, a skutočnosť, že vec bola pridelená veľkej komore sama osebe naznačuje, že je vhodné vykonať ďalšiu analýzu.
Ostatné právne základy ochrany
40.
V rozsahu, v akom francúzska právna úprava, ako je vykladaná súdmi, môže umožňovať majiteľovi ochrannej známky zakázať používať názov spoločnosti alebo obchodné meno za okolností, ktoré neznamenajú rozlišovanie tovarov alebo služieb, označovanie ich pôvodu, vytvorenie v obchodnom styku dojmu o existencii materiálneho spojenia s majiteľom ochrannej známky alebo akékoľvek poškodenie jeho záujmov vzhľadom na funkcie ochrannej známky, nemôže byť táto právna úprava založená na článku 5 ods. 1 smernice.
41.
Môže však byť platne založená na článku 5 ods. 5, ktorý členským štátom umožňuje poskytnúť ochranu proti používaniu označenia „inak, než na účely rozlíšenia tovarov alebo služieb“, ako bolo potvrdené v rozsudku Robelco, na ktorý odkazuje Cour d’appel. (
13
) Ak ide o takýto prípad, treba pripomenúť, že na článok 5 ods. 5 sa možno odvolávať iba vtedy, ak ide o používanie označenia bez náležitého dôvodu, ktoré nečestne ťaží z dobrého mena alebo rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky, alebo dobrému menu alebo rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky škodí. Tu opäť ide o posúdenie skutkového stavu, pre ktoré je príslušný vnútroštátny súd.
42.
Navyše šieste odôvodnenie smernice upresňuje, že smernica nevylučuje možnosť uplatniť na ochranné známky ustanovenia iných predpisov členských štátov, než sú predpisy o ochranných známkach, ako napríklad ustanovení týkajúcich sa nekalej súťaže, občianskoprávnej zodpovednosti alebo ochrany spotrebiteľa. Vnútroštátne právo o nekalej súťaži by zjavne mohlo priznať majiteľom ochranných známok také práva, ktorých priznania sa spoločnosť Céline SA dovoláva v konaní vo veci samej. Právo zápisu spoločnosti by rovnako mohlo obmedziť typy názvov, ktoré môžu byť zapísané tým, že by medzi iným vylúčilo názvy, ktoré sú zhodné alebo podobné s existujúcou ochrannou známkou.
43.
Je však potrebné pamätať na to, že z ustanovení, na ktoré sa spoločnosť Céline SA snaží odvolávať, sa otázka vnútroštátneho súdu obmedzuje na ustanovenia práva o ochranných známkach, čo je oblasť, ktorá bola úplne harmonizovaná článkom 5 ods. 1 smernice. (
14
) Vzhľadom na túto harmonizáciu takéto ustanovenia budú platné iba vtedy, ak budú v súlade s článkom 5 ods. 1.
Článok 6 ods. 1 písm. a)
44.
V rozsahu, v akom sa spoločnosť Céline SA snaží odvolávať na právo z ochrannej známky a postavenie majiteľa ochrannej známky, nie je možné ignorovať obmedzenie uvedené v článku 6 ods. 1 písm. a) smernice, podľa ktorého majiteľ nemôže zakázať tretím stranám používať v obchodnom styku ich vlastné meno alebo adresu za predpokladu, že používanie je v súlade s čestným konaním v priemysle alebo obchode.
45.
To, čomu chce spoločnosť Céline SA zabrániť, je používanie názvu spoločnosti a obchodného mena spoločnosťou Céline Sàrl. Súhlasím s vládou Spojeného kráľovstva, že na prvky ako „Sàrl“, ktoré uvádzajú iba osobitnú právnu formu, nie je potrebné prihliadať. Súdny dvor navyše rozhodol, že článok 6 ods. 1 písm. a) sa neobmedzuje na mená fyzických osôb. (
15
)
46.
Nesúhlasím však s tvrdením uvádzaným talianskou vládou na pojednávaní, podľa ktorého článok 6 ods. 1 písm. a) neumožňuje tretím osobám používať ich mená v obchodnom styku na účely rozlíšenia tovarov a služieb, ak existuje zhoda alebo podoba medzi menom a zapísanou ochrannou známkou, alebo medzi dotknutými tovarmi alebo službami, inými slovami, za okolností vymedzených článkom 5 ods. 1 písm. a) a b).
47.
Naopak, keďže právo majiteľa ochrannej známky zakázať konanie je vymedzené najmä v ustanoveniach uvádzaných na poslednom mieste, obmedzenie článku 6 ods. 1 písm. a) sa musí týkať takto vymedzeného práva. V opačnom prípade by sa obmedzenie týkalo iba voliteľných práv uvedených v článku 5 ods. 2 a 5. Zo znenia a štruktúry ustanovení je však zrejmé, že obmedzenie článku 6 ods. 1 písm. a) sa uplatňuje na celý článok 5. Súdny dvor v rozsudku Anheuser-Busch (
16
) uviedol, že výnimky upravenej v článku 6 ods. 1 písm. a) smernice 89/104 sa môžu v zásade dovolávať tretie osoby s cieľom umožniť im používať obchodné meno alebo označenie zhodné alebo podobné s ochrannou známkou, hoci ide o použitie, na ktoré sa vzťahuje článok 5 ods. 1 a ktoré môže v zásade majiteľ ochrannej známky zakázať podľa výlučných práv, ktoré mu poskytuje toto ustanovenie.
48.
V kontexte konania vo veci samej je však podstatná otázka, či prijatie názvu „Céline“ pre obchodnú činnosť vykonávanú v Nancy (ako obchodné meno a neskôr ako názov spoločnosti) po zápise ochrannej známky „Céline“ spoločnosťou Céline SA a jeho následné používanie pre tovary (pokiaľ je používanie tohto druhu preukázané) je v súlade s čestným konaním v priemysle alebo obchode (pokiaľ bol názov prijatý a používaný pred zápisom ochrannej známky, podmienka „čestného konania“ by sa samozrejme mala uplatňovať iba na používanie po zápise a jej uplatnenie by malo byť ovplyvnené príslušným načasovaním).
49.
Tu opäť ide o posúdenie skutkového stavu, ktoré musí byť vykonané príslušným vnútroštátnym súdom. Súdny dvor však v minulosti poskytol určité usmernenie, pokiaľ ide o určenie, čo môže na účely článku 6 ods. 1 smernice predstavovať čestné konanie a Spojené kráľovstvo v tomto konaní osobitne žiadalo, aby boli poskytnuté podrobnejšie vysvetlenia. Pokiaľ by sa veľká komora rozhodla vyhovieť tomuto návrhu, môžu byť tieto pripomienky relevantné.
50.
Vo všeobecnosti podmienka čestného konania vyjadruje povinnosť konať čestne vo vzťahu k oprávneným záujmom majiteľa ochrannej známky. (
17
) Vnútroštátnemu súdu prislúcha vykonať celkové posúdenie všetkých relevantných skutočností, najmä toho, či sa môže používateľ názvu alebo iného označenia považovať za nekalo súťažiaceho s majiteľom ochrannej známky. (
18
)
51.
V rozsudku Gillette (
19
) Súdny dvor v kontexte článku 6 ods. 1 písm. c) smernice rozhodol, že používanie ochrannej známky nie je v súlade s čestným konaním v priemysle alebo obchode medzi iným v prípadoch, ak:
—
sa vykonáva spôsobom, ktorý by mohol vytvárať dojem, že existuje obchodné spojenie medzi používateľom a majiteľom ochrannej známky, alebo
—
ovplyvňuje hodnotu ochrannej známky tým, že sa ním získava neoprávnený prospech z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena ochrannej známky, alebo
—
dochádza k znevažovaniu alebo poškodzovaniu povesti tejto ochrannej známky.
52.
Opäť toto usmernenie v mnohom pomôže vnútroštátnemu súdu pri posudzovaní veci, ktorá je pred ním prejednávaná. Názov používaný spoločnosťou Céline Sàrl však bol prijatý alebo používaný, či už ako obchodné meno alebo názov spoločnosti, až keď spoločnosť Céline SA zapísala svoju ochrannú známku „Céline“.
53.
Zdá sa zrejmé, že v tomto kontexte je kľúčovou otázka poznania.
54.
O osobe sa totiž nemôže povedať, že konala v súlade s čestným konaním v obchode, ak prijme názov určený na používanie v obchode na účely rozlíšenia tovarov a služieb, o ktorých vie, že sú zhodné alebo podobné s tovarmi a službami, na ktoré sa vzťahuje zhodná alebo podobná existujúca ochranná známka.
55.
Okrem toho samotná nevedomosť o existencii ochrannej známky nebude postačovať na to, aby prijatie a používanie patrili pod pojem čestného konania. Čestné konanie pri výbere názvu určeného na používanie v obchode musí v sebe obsahovať primeranú starostlivosť pri zisťovaní, či vybraný názov nekoliduje medzi iným s existujúcou ochrannou známkou, a tým teda overenie existencie akejkoľvek takejto ochrannej známky. Prieskum v národnom registri ochranných známok a registri ochranných známok Spoločenstva obvykle nie je zložitý alebo náročný.
56.
Pokiaľ však bolo vyvinuté primerané úsilie a žiadna takáto ochranná známka nebola nájdená, nezdá sa, že by bolo možné tvrdiť, že osoba prijímajúca názov v tomto smere konala v rozpore s čestným konaním v priemysle alebo obchode. Za takých okolností bude samozrejme iba výnimočné, že by existovala ochranná známka podobná alebo zhodná s názvom, ktorého používaniu by majiteľ chcel zabrániť. Pokiaľ by taký prípad nastal, zdá sa mi, že právo majiteľa ochrannej známky by bolo obmedzené článkom 6 ods. 1 smernice, keďže obmedzenie je podmienené iba čestnosťou konania používateľa. (
20
)
57.
Na druhej strane, ak podobná alebo zhodná ochranná známka bola nájdená, rozsah, v akom by majiteľ ochrannej známky mohol zakázať používanie názvu, by závisel od následného konania používateľa. Čestné konanie by pravdepodobne v sebe zahŕňalo aspoň kontaktovanie majiteľa ochrannej známky a zistenie jeho reakcie. Ak by namietal voči používaniu názvu z primeraných dôvodov (a ak by sa akákoľvek z okolností patriacich pod článok 5 zdala podľa definície postačujúcou pre poskytnutie primeraného dôvodu pre námietky), potom by následné používanie namietaného názvu nebolo v súlade s čestným konaním.
58.
Vláda Spojeného kráľovstva uvádza, že konkludentný súhlas zo strany majiteľa ochrannej známky by mu mohol brániť v zakázaní používania názvu. Hoci by sa takáto osobná zábrana v konaní mohla zdať logická, nezdá sa, že by bola súčasťou systému článku 6 ods. 1, ktorý, ako som uviedla, je podmienený iba čestnosťou konania používateľa. Takéto pravidlo by teda malo podliehať podmienke, podľa ktorej nemožno napraviť konanie, ktoré na začiatku nebolo v súlade s čestným konaním, bez akejkoľvek zásadnej zmeny v podstate tohto konania alebo v úmysle, ktorý je jeho podkladom. Na druhej strane osoba, ktorá kontaktovala majiteľa ochrannej známky (ubezpečiac sa, že jej oznámenie bolo prijaté) môže byť považovaná za osobu konajúcu v súlade s čestným konaním, ak po uplynutí primeranej doby nebola podaná žiadna námietka voči jej používaniu podobného alebo zhodného názvu. V každom prípade konkludentný súhlas majiteľa ochrannej známky s používaním názvu podobného alebo zhodného s jeho ochrannou známkou by mohol v závislosti od okolností postačovať na to, aby predstavoval súhlas v zmysle článku 5 ods. 1 a tak vylučoval používanie z pôsobnosti zákazu iným spôsobom.
59.
Na záver sa budem venovať otázke, ktorá nie je v konaní vo veci samej, obmedzenom len na francúzsku právnu úpravu a francúzske územie, relevantnou. Hlavným cieľom smernice vyjadreným v prvom odôvodnení je aproximovať právne predpisy členských štátov s cieľom odstránenia „rozdielov, ktoré môžu brániť voľnému pohybu tovaru a voľnému pohybu služieb a ktoré môžu deformovať hospodársku súťaž v rámci spoločného trhu“. Ako by bola ovplyvnená povinnosť dodržiavať čestné konanie, ak by spoločnosť Céline Sàrl bola spoločnosťou so sídlom v inom členskom štáte a vstupovala by na francúzsky trh?
60.
Zdá sa mi, že sa musia uplatniť rovnaké úvahy. Podnikateľskému subjektu musí byť v zásade umožnené používať rovnaké osobné meno, názov spoločnosti, alebo obchodné meno všade v Spoločenstve a nesmie mu byť v dôsledku vnútroštátneho zápisu ochrannej známky zhodnej alebo podobnej, ako je predmetný názov (alebo zápisu do registra ochranných známok Spoločenstva) zabránené v takomto používaní. Avšak rozšírenie používania názvu do nového členského štátu by malo byť predmetom rovnakých požiadaviek na čestné konanie pri zisťovaní, či podobná alebo zhodná ochranná známka už bola v tomto členskom štáte (alebo ako ochranná známka Spoločenstva) zapísaná pred prijatím názvu.
Návrh
61.
V dôsledku toho zastávam teda ten názor, že Súdny dvor by mal na otázku, ktorú predložil Cour d’appel v Nancy odpovedať takto:
Samotné prijatie názvu spoločnosti alebo obchodného mena, ktoré je podobné alebo zhodné s existujúcou ochrannou známkou, nepredstavuje používanie v zmysle článku 5 ods. 1 smernice Rady 89/104/EHS.
Následné používanie takéhoto mena v obchodnom styku musí príslušný súd posúdiť s cieľom určenia, či na účely tohto ustanovenia predstavuje používanie pre tovary alebo služby, teda či je spôsobilé rozlišovať predmetné tovary a služby a poškodzovať záujmy majiteľa ochrannej známky tým, že zasahuje do schopnosti jeho ochrannej známky plniť jej základnú funkciu, ktorou je zaručiť spotrebiteľom pôvod jeho vlastných tovarov alebo služieb. Bude to tak najmä vtedy, ak predmetné používanie vytvára v obchodnom styku dojem materiálneho spojenia medzi majiteľom ochrannej známky a tovarmi alebo službami iného pôvodu. V tejto súvislosti je potrebné zistiť, či cieľoví spotrebitelia majú tendenciu vykladať si používanie označenia ako označujúceho alebo smerujúceho k označeniu pôvodu tovarov a služieb.
Právo majiteľa ochrannej známky zakázať takéto používanie podlieha obmedzeniu uvedenému v článku 6 ods. 1 písm. a) smernice 89/104/EHS, ktoré samotné je podmienené dodržiavaním čestného konania v priemysle a obchode zo strany používateľa názvu. Používanie nebude v súlade s takýmto konaním, najmä ak vytvára dojem, že existuje obchodné spojenie medzi používateľom a majiteľom ochrannej známky, ovplyvňuje hodnotu ochrannej známky tým, že získava neoprávnený prospech z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena ochrannej známky, alebo ak znevažuje alebo poškodzuje povesť tejto ochrannej známky. Čestné konanie vo vzťahu k prijatiu mena na používanie v obchode predpokladá primeranú starostlivosť spočívajúcu v kontaktovaní majiteľa akejkoľvek podobnej alebo zhodnej ochrannej známky zapísanej pre tovary alebo služby podobné alebo zhodné s tovarmi alebo službami, pre ktoré sa má názov používať, a v dodržiavaní akýchkoľvek primeraných podmienok vyžadovaných počas primeranej doby takýmto majiteľom.
(
1
)	Jazyk prednesu: angličtina.
(
2
)	Prvá smernica Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, 1989, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92, ďalej len „smernica“).
(
3
)	Vlastná reklama spoločnosti uvádza, že bola založená (slečnou Céline Viapiana) v roku 1945. Tento rozpor sa však zdá byť nepodstatný. V každom prípade zápis slovnej ochrannej známky „Céline“ v roku 1948 predchádzal prvému zápisu používania označenia „Céline“ ako obchodného mena v Nancy v roku 1950.
(
4
)	Zdá sa, že obchod otvoril v roku 1950 pán Grynfogel, ktorý ho nazval podľa svojej dcéry Céline, a že zostal rodinným podnikom.
(
5
)	Tento dátum v konaní vo veci samej napáda Céline Sàrl, ktorá uvádza, že Céline SA vedela o jej existencii už od roku 1974.
(
6
)	Rozsudok z 21. novembra 2002, C-23/01, Zb. s. I-10913, bod 34.
(
7
)	Na pojednávaní zástupca francúzskej vlády potvrdil, že na účely tohto konania neexistuje právne relevantný rozdiel medzi obchodným menom (nom commercial), ktoré identifikuje obchodníka, a značkou (enseigne), ktorá označuje obchodné priestory. Na účely týchto návrhov budem na oba pojmy odkazovať pojmom „obchodné meno“.
(
8
)	Pozri rozsudok z 23. februára 1999, BMW, C-63/97, Zb. s. I-905, bod 38.
(
9
)	Pozri rozsudky z 12. novembra 2002, Arsenal Football Club, C-206/01, Zb. s. I-10273, body 51 až 54, a zo 16. novembra 2004, Anheuser-Busch, C-245/02, Zb. s. I-10989, bod 59.
(
10
)	Pozri rozsudky Arsenal, body 56 a 57, a Anheuser-Busch, bod 60.
(
11
)	Pozri napríklad rozsudky z 11. novembra 1997, SABEL, C-251/95, Zb. s. I-6191, bod 22; z 22. júna 1999, Lloyd Schuhfabrik Meyer, C-342/97, Zb. s. I-3819, bod 18; z 22. júna 2000, Marca Mode, C-425/98, Zb. s. I-4861, bod 40, a zo 6. októbra 2005, Medion, C-120/04, Zb. s. I-8551, bod 27.
(
12
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 9, bod 53 návrhov.
(
13
)	Pozri bod 17 vyššie.
(
14
)	Pozri napríklad rozsudok Arsenal, už citovaný v poznámke pod čiarou 9, body 43 až 45.
(
15
)	Pozri rozsudok Anheuser-Busch, už citovaný v poznámke pod čiarou 9, body 77 až 80. Keďže smernica neobsahuje žiadne obmedzenie, pokiaľ ide o druh mena, ktoré možno používať, vnútroštátna právna úprava by sa nemala vykladať tak, že ukladá akékoľvek obmedzenie.
(
16
)	Už citovaný v poznámke pod čiarou 9, bod 81.
(
17
)	Rozsudky BMW, už citovaný v poznámke pod čiarou 8, bod 61; zo 7. januára 2004, Gerolsteiner Brunnen, C-100/02, Zb. s. I-691 bod 24, a Anheuser-Busch, už citovaný v poznámke pod čiarou 9, bod 82.
(
18
)	Rozsudky Gerolsteiner Brunnen, už citovaný v poznámke pod čiarou 17, bod 26, a Anheuser-Busch, už citovaný v poznámke pod čiarou 9, bod 84.
(
19
)	Rozsudok zo 17. marca 2005, C-228/03, Zb. s. I-2337.
(
20
)	Ďalšia takáto situácia v kontexte článku 5 ods. 1 písm. b) by mohla vzniknúť, ak by podobná alebo zhodná ochranná známka bola nájdená, ale osoba prijímajúca názov by sa čestne dopustila omylu pri posúdení miery podobnosti medzi príslušnými tovarmi alebo službami, na ktoré sa vzťahuje.