62013CO0521_RO
Părţi
Motivele
Dizpozitiv
Părţi
În cauza C‑521/13 P,
având ca obiect un recurs formulat în temeiul articolului 56 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, introdus la 27 septembrie 2013,
Think Schuhwerk GmbH, cu sediul în Kopfing (Austria), reprezentată de M. Gail, Rechtsanwalt,
recurentă,
cealaltă parte din procedură fiind:
Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), reprezentat de G. Schneider, în calitate de agent,
pârât în primă instanță,
CURTEA (Camera a opta),
compusă din domnul C. G. Fernlund, președinte de cameră, și domnii A. Ó Caoimh și E. Jarašiūnas (raportor), judecători,
avocat general: domnul M. Szpunar,
grefier: domnul A. Calot Escobar,
având în vedere decizia de pronunțare prin ordonanță motivată, luată după ascultarea avocatului general, conform articolului 181 din Regulamentul de procedură al Curții,
dă prezenta
Motivele
Ordonanță
1. Prin recursul formulat, Think Schuhwerk GmbH (denumită în continuare „Think Schuhwerk”) solicită anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene, Think Schuhwerk/OAPI (Margini de culoare roșie ale unor șireturi de încălțăminte) (T‑208/12, EU:T:2013:376, denumită în continuare „hotărârea atacată”), prin care acesta a respins acțiunea sa având ca obiect anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 23 februarie 2012 (cauza R 1552/2011‑1), privind o cerere de înregistrare a unui semn constituit din margini de culoare roșie ale unor șireturi de încălțăminte ca marcă comunitară (denumită în continuare „decizia în litigiu”).
Cadrul juridic
2. Sub titlul „Motive absolute de refuz”, articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1) prevede:
„Se respinge înregistrarea următoarelor:
[…]
(b) mărcile fără caracter distinctiv.”
Situația de fapt
3. La 10 mai 2010, Think Schuhwerk a depus la OAPI o cerere de înregistrare a unei mărci comunitare.
4. Marca a cărei înregistrare a fost solicitată este următorul semn:
>image>7
5. În cererea de înregistrare, marca în cauză este descrisă în felul următor: „Protecția este solicitată pentru încălțăminte cu șireturi care au vârfuri roșii la marginile șireturilor.”
6. Produsele a căror înregistrare s‑a solicitat fac parte din clasa 25 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare, și corespund următoarei descrieri: „Încălțăminte, în special șireturi”.
7. Prin Decizia din 22 iunie 2011, examinatorul a respins cererea de înregistrare pentru toate produsele pentru motivul că marca în cauză este lipsită de caracter distinctiv în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.
8. La 26 iulie 2011, Think Schuhwerk a formulat o cale de atac la OAPI împotriva deciziei examinatorului.
9. Prin decizia în litigiu, Camera întâi de recurs a OAPI (denumită în continuare „camera de recurs”) a respins acțiunea. Aceasta a apreciat că utilizarea unor margini de culoare roșie ale unor șireturi nu ar produce o impresie care ar fi foarte diferită de configurația obișnuită a încălțămintei cu șireturi, că consumatorul ar vedea doar o altă versiune de design al încălțămintei și că nu ar percepe, așadar, marca a cărei înregistrare se solicită drept o indicație de origine a produselor. Camera a concluzionat că această marcă nu avea un caracter distinctiv minim necesar în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.
Procedura în fața Tribunalului și hotărârea atacată
10. Prin cererea introductivă depusă la grefa Tribunalului la 18 mai 2012, Think Schuhwerk a introdus o acțiune prin care a solicitat anularea deciziei în litigiu. În susținerea acestei căi de atac, a invocat patru motive, întemeiate, în primul rând, pe o lipsă de motivare în sensul articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009, în al doilea rând, pe încălcarea articolului 76 din acest regulament, în al treilea rând, pe aplicarea eronată a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din același regulament și, în al patrulea rând, pe încălcarea principiului egalității de tratament.
11. Prin hotărârea atacată, Tribunalul a respins acțiunea.
Concluziile părților în fața Curții
12. Think Schuhwerk solicită Curții:
– anularea hotărârii atacate;
– admiterea acțiunii formulate în primă instanță și
– obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.
13. OAPI solicită respingerea recursului și obligarea Think Schuhwerk la plata cheltuielilor de judecată.
Cu privire la recurs
14. Potrivit articolului 181 din Regulamentul de procedură, atunci când recursul este, în tot sau în parte, în mod vădit inadmisibil sau în mod vădit nefondat, Curtea poate oricând, la propunerea judecătorului raportor și după ascultarea avocatului general, să decidă să respingă recursul respectiv, în tot sau în parte, prin ordonanță motivată.
15. În speță trebuie aplicată această dispoziție.
16. În susținerea recursului, Think Schuhwerk invocă patru motive. Primul motiv este întemeiat pe o încălcare a dreptului de a fi ascultat. Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta apreciază că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a reținut lipsa de motivare a deciziei în litigiu. Prin al treilea și al patrulea motiv, aceasta invocă încălcarea principiului examinării din oficiu a faptelor și, respectiv, o încălcare a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.
Cu privire la primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat
Argumentele părților
17. Think Schuhwerk susține că Tribunalul a încălcat dreptul său de a fi ascultată. În această privință, subliniază că, în procedura în fața Tribunalului, întrucât OAPI nu a prezentat observații privind acțiunea în termenul prevăzut, Tribunalul a acordat Think Schuhwerk un termen pentru prezentarea observațiilor sale cu privire la continuarea procedurii pentru aplicarea articolului 122 din Regulamentul de procedură al Tribunalului. Think Schuhwerk a solicitat Tribunalului judecarea cauzei în lipsă. Totuși, acesta din urmă nu s‑a pronunțat în hotărârea atacată nici asupra neprezentării de către OAPI a observațiilor sale, nici asupra cererii formulate de Think Schuhwerk de pronunțare a hotărârii în cauza judecată în lipsă. În plus, Think Schuhwerk susține că nu a avut posibilitatea să solicite ținerea unei ședințe pentru a‑și expune poziția referitoare la caracterul distinctiv al mărcii a cărei înregistrare se solicită.
18. OAPI arată că acest motiv este vădit nefondat întrucât Tribunalul nu era în special obligat să explice părților modul de desfășurare a procedurii.
Aprecierea Curții
19. Cu titlu introductiv, trebuie arătat că la punctul 9 din hotărârea atacată Tribunalul a indicat că, prin scrisoarea din 2 octombrie 2012 depusă la grefa Tribunalului, Think Schuhwerk a solicitat judecarea cauzei în lipsă, conform articolului 122 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului. Prin prezentul motiv, Think Schuhwerk critică totuși Tribunalul, în esență, pentru că nu s‑a pronunțat în acest sens și pentru că nu ținut o ședință înainte de a se pronunța.
20. În această privință, trebuie amintit că articolul 122 alineatul (1) primul paragraf din acest regulament de procedură prevede că, în cazul în care pârâtul, chemat în judecată în conformitate cu procedura, nu răspunde cererii introductive cu respectarea termenului și a condițiilor de formă prevăzute în acest sens, reclamantul poate solicita Tribunalului să judece cauza în lipsă. Potrivit celui de al doilea paragraf al acestei dispoziții, cererea de judecare a cauzei în lipsă se comunică pârâtului și Tribunalul poate decide deschiderea procedurii orale cu privire la această cerere.
21. Articolul 122 alineatul (2) din regulamentul menționat precizează că, înainte de pronunțarea hotărârii în cauza judecată în lipsă, Tribunalul, pe de o parte, examinează admisibilitatea cererii introductive și, pe de altă parte, verifică dacă formalitățile au fost legal îndeplinite și dacă concluziile reclamantului par fondate.
22. Din cuprinsul acestor dispoziții rezultă că, atunci când Tribunalul apreciază că dispune de suficiente elemente pentru a pronunța hotărârea în cauza judecată în lipsă, admisibilitatea cererii introductive fiind indubitabilă și formalitățile fiind legal îndeplinite, verifică temeinicia concluziilor reclamantului și pronunță hotărârea fără a fi însă obligat să le admită. În plus, este necesar să se constate că articolul 122 din Regulamentul de procedură al Tribunalului nu prevede posibilitatea ca partea care a formulat cererea de judecarea în lipsă să solicite ținerea unei ședințe și nici nu prevede obligația Tribunalului de a ține o ședință.
23. Pe de altă parte, este cert că Think Schuhwerk a prezentat argumentele sale în legătură cu decizia în litigiu și în special cu caracterul distinctiv al mărcii solicitate în cuprinsul acțiunii formulate la Tribunal și că tocmai în considerarea acestora Tribunalul a pronunțat hotărârea atacată.
24. În aceste împrejurări, prezentul motiv trebuie înlăturat ca fiind vădit nefondat.
Cu privire la al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare
Argumentele părților
25. Think Schuhwerk consideră că Tribunalul a omis să sancționeze încălcarea de către camera de recurs a obligației de motivare. În decizia în litigiu, camera de recurs s‑ar fi întemeiat pe fapte cunoscute în general, care rezultă din experiența practică a comercializării de produse de consum general precum încălțămintea, dar nu ar fi arătat în ce mod marca a cărei înregistrare se solicită nu are caracter distinctiv. Astfel, aceasta nu ar fi indicat faptele care rezultă din respectiva experiență practică și nici consecințele asupra caracterului distinctiv al acestei mărci care ar rezulta din aceste fapte.
26. OAPI apreciază că acest motiv este vădit nefondat.
Aprecierea Curții
27. Potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, din articolul 256 TFUE, din articolul 58 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și din articolul 169 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul de procedură al Curții rezultă că un recurs trebuie să indice cu precizie elementele criticate din hotărârea a cărei anulare se solicită, precum și argumentele juridice care susțin în mod concret această cerere (a se vedea în special Hotărârea Knauf Gips/Comisia, C‑407/08 P, EU:C:2010:389, punctul 43 și jurisprudența citată).
28. Nu îndeplinește această condiție recursul care, fără a cuprinde cel puțin o argumentare prin care să se urmărească în mod precis identificarea erorii de drept care ar vicia hotărârea atacată, se limitează la reproducerea motivelor și a argumentelor care au fost deja prezentate în fața Tribunalului. Astfel, un asemenea recurs constituie în realitate o cerere având ca obiect o simplă reexaminare a cererii introductive formulate la Tribunal, ceea ce excedează competenței Curții (a se vedea în special Ordonanța Abbott Laboratories/OAPI, C‑21/12 P, EU:C:2013:23, punctul 85 și jurisprudența citată).
29. În plus, nu sunt admisibile argumentele unui recurs care nu critică hotărârea pronunțată de Tribunal ca urmare a unei cereri de anulare a unei decizii, ci decizia a cărei anulare a fost solicitată Tribunalului (a se vedea Ordonanța Getty Images/OAPI, C‑70/13 P, EU:C:2013:875, punctul 38 și jurisprudența citată).
30. În speță, întrucât argumentarea formulată de Think Schuhwerk întemeiată pe o încălcare a obligației de motivare este îndreptată împotriva deciziei în litigiu și are ca obiect o reexaminare a cererii introductive formulate la Tribunal, prezentul motiv trebuie respins ca fiind vădit inadmisibil.
Cu privire la al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului examinării din oficiu a faptelor
Argumentele părților
31. Think Schuhwerk arată că Tribunalul a ignorat încălcarea de către camera de recurs a principiului examinării din oficiu a faptelor. Aceasta susține că, în ceea privește motivele absolute de refuz, OAPI trebuia, în temeiul articolului 76 din Regulamentul nr. 207/2009, să examineze din oficiu faptele. Cu toate acestea, OAPI ar fi apreciat că Think Schuhwerk nu a prezentat niciun element de probă care să demonstreze că marca a cărei înregistrare se solicită ar fi fost percepută de publicul relevant ca o indicație a originii produsului. Think Schuhwerk precizează în această privință că a depus în procedura desfășurată la OAPI diverse documente pe baza cărora acesta din urmă ar fi trebuit să demonstreze motivele pentru care această marcă nu are caracter distinctiv.
32. OAPI susține că Tribunalul s‑a pronunțat asupra motivului întemeiat pe o încălcare a principiului examinării din oficiu a faptelor. Or, potrivit unei jurisprudențe constante, în măsura în care Think Schuhwerk se prevalează de caracterul distinctiv al unui semn a cărui înregistrare ca marcă o solicită, are obligația de a demonstra că acest semn are caracterul distinctiv necesar.
Aprecierea Curții
33. Trebuie constatat că prezentul motiv este îndreptat în realitate împotriva unor considerații care ar fi fost făcute sau omise de camera de recurs în decizia în litigiu ori, într‑un mod mai general, de OAPI și care nu figurează în hotărârea atacată. În plus, Think Schuhwerk nu a indicat în mod clar cum a săvârșit Tribunalul o eroare de drept respingând motivul său întemeiat pe o încălcare a principiului examinării din oficiu a faptelor.
34. În consecință, aplicând jurisprudența amintită la punctele 27-29 din prezenta ordonanță, prezentul motiv trebuie respins ca fiind vădit inadmisibil.
Cu privire la al patrulea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009
Argumentele părților
35. Think Schuhwerk susține că Tribunalul, prin faptul că nu a reținut încălcarea de către OAPI a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, a încălcat el însuși această dispoziție.
36. Aceasta susține, în primul rând, că jurisprudența citată la punctele 31-33, 37 și 38 din hotărârea atacată, referitoare la semnele care se confundă chiar cu aspectul produselor menționate în cererea de înregistrare și care se aplică în special mărcilor tridimensionale constituite din înfățișarea produsului însuși sau din ambalajul acestuia, nu este relevantă în speță. Spre deosebire de culoarea unui vârf de șosetă, marginile șireturilor de încălțăminte nu ar fi un element indisociabil de încălțăminte. În consecință, Tribunalul ar fi ignorat, întemeindu‑se pe jurisprudența amintită, faptul că marginile de culoare roșie ale uno r șireturi de încălțăminte ar putea îndeplini funcția de indicație a originii produsului. În această privință, Think Schuhwerk subliniază că înregistrarea acestui semn ca marcă a fost de asemenea solicitată pentru încălțăminte și nu înțelege motivul pentru care, la punctul 36 din hotărârea atacată, Tribunalul s‑a pronunțat doar cu privire la șireturile de încălțăminte.
37. Nici jurisprudența referitoare la mărcile de poziție nu ar fi în mai mare măsură aplicabilă, din moment ce, în speță, ar trebui să se ia în considerare și „aspectul culorii” mărcii solicitate, care ar confirma independența acesteia din urmă față de produsul desemnat și, prin urmare, caracterul său distinctiv.
38. În consecință, Tribunalul, precum camera de recurs, ar fi aplicat în mod greșit criterii de apreciere a caracterului distinctiv mai stricte decât cele aplicabile mărcilor verbale sau figurative, cu încălcarea jurisprudenței Curții.
39. În al doilea rând, atât camera de recurs, cât și Tribunalul ar fi apreciat în mod eronat că, în ceea ce privește articolele de modă precum încălțămintea, nivelul de atenție a publicului relevant nu ar fi unul ridicat.
40. În al treilea rând, Think Schuhwerk susține că Tribunalul a ignorat aspectul că, pentru a aprecia caracterul distinctiv al semnului a cărui înregistrare ca marcă se solicită, este foarte puțin important faptul că acesta derogă în mod semnificativ de la norma sau uzanțele sectorului în cauză. În această privință, Tribunalul ar fi apreciat în mod greșit ca inoperante argumentele avansate de Think Schuhwerk în legătură cu piața încălțămintei, deși a apreciat că la analiza efectuată de camera de recurs această piață a fost luată în mod corect în considerare. În plus, contrar afirmației Tribunalului care figurează la punctul 49 din hotărârea atacată, Think Schuhwerk ar fi prezentat argumente care demonstrează faptul că culoarea anumitor părți ale șireturilor de încălțăminte este de obicei percepută de publicul relevant drept o indicație a originii comerciale a produsului.
41. În al patrulea rând, Think Schuhwerk susține că Tribunalul a ignorat faptul că OAPI a încălcat principiul egalității de tratament prin neluarea în considerare, în decizia în litigiu, a înregistrărilor unor mărci comparabile cu marca solicitată. În această privință, constatarea Tribunalului de la punctul 57 din hotărârea atacată, potrivit căreia camera de recurs ar fi concluzionat în mod întemeiat că înregistrarea ar fi incompatibilă cu Regulamentul nr. 207/2009, nu ar fi motivată.
42. OAPI arată că argumentele legate de diversitatea configurațiilor de încălțăminte și de șireturi existente pe piață și de gradul de atenție al publicului relevant țin de aprecierea faptelor și trebuie, în consecință, să fie respinse ca fiind vădit inadmisibile. Pe de altă parte, argumentele privind o ignorare a încălcării principiului egalității de tratament ar fi inadmisibile prin faptul că ar urmări obținerea unei aprecieri noi a faptelor.
Aprecierea Curții
43. În primul rând, trebuie amintit că, în temeiul articolului 256 alineatul (1) TFUE și al articolului 58 primul paragraf din Statutul Curții, recursul se limitează la chestiuni de drept. Tribunalul este singurul competent să constate și să aprecieze faptele pertinente, precum și să aprecieze elementele de probă. Aprecierea faptelor și a elementelor de probă nu constituie, așadar, cu excepția cazului denaturării acestora, o chestiune de drept supusă ca atare controlului Curții în cadrul unui recurs (a se vedea în special Hotărârea Mag Instrument/OAPI, C‑136/02 P, EU:C:2004:592, punctul 39, și Hotărârea Les Éditions Albert René/OAPI, C‑16/06 P, EU:C:2008:739, punctul 68).
44. Or, trebuie să se constate că argumentele formulate de Think Schuhwerk referitoare la aspectul dacă marginile unor șireturi de încălțăminte sunt un element indisociabil de încălțăminte și dacă nivelul de atenție al publicului relevant ar fi ridicat țin de aprecierea faptelor, care este de competența Tribunalului. Acestea trebuie, așadar, înlăturate ca fiind vădit inadmisibile.
45. În al doilea rând, trebuie subliniat că, prin intermediul primei și al celei de a treia serii de argumente, Think Schuhwerk contestă, în esență, nu doar concluzia la care a ajuns Tribunalul, potrivit căreia marca a cărei înregistrare se solicită este lipsită de caracter distinctiv în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, ci și pertinența jurisprudenței în temeiul căreia Tribunalul a respins motivul său întemeiat pe o încălcare a acestei dispoziții.
46. În această privință, în primul rând, trebuie amintit că analiza Tribunalului s‑a întemeiat pe constatările sale prealabile de la punctele 35 și 36 din hotărârea atacată, potrivit cărora marginile șireturilor de încălțăminte nu pot fi disociate de încălțăminte și marca în cauză s‑ar confunda cu aspectul produsului pentru care se solicită înregistrarea, constatări de fapt care excedează controlului Curții în cadrul unui recurs.
47. În plus, potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, caracterul distinctiv al unei mărci în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 trebuie apreciat, pe de o parte, în raport cu produsele sau cu serviciile a căror înregistrare se solicită și, pe de altă parte, în raport cu percepția pe care o are publicul relevant o are asupra acestora (Hotărârea Audi/OAPI, C‑398/08 P, EU:C:2010:29, punctul 34 și jurisprudența citată).
48. Cu toate acestea, potrivit unei jurisprudențe de asemenea constante, percepția consumatorului mediu nu este, în mod necesar, aceeași în cazul unei mărci care constă în aspectul produsului însuși și în cazul unei mărci verbale sau figurative, care constă într‑un semn independent de aspectul produsului pe care îl desemnează, consumatorul mediu nefiind obișnuit să prezume originea produselor după forma acestora sau a ambalajului lor, în lipsa oricărui element grafic sau textual, și, prin urmare, stabilirea caracterului distinctiv al unei astfel de mărci tridimensionale ar putea fi mai dificilă decât în cazul unei mărci verbale sau figurative (a se vedea Hotărârea Henkel/OAPI, C‑144/06 P, EU:C:2007:577, punctul 36 și jurisprudența citată).
49. Curtea s‑a pronunțat de asemenea în mod constant în sensul că, pe de o parte, în aceste condiții, numai o marcă ce se deosebește în mod semnificativ de norma sau uzanțele sectorului și, din acest motiv, este de natură a îndeplini funcția sa esențială de origine nu este lipsită de caracter distinctiv în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 și, pe de altă parte, această jurisprudență, dezvoltată în materia mărcilor tridimensionale constituite din aspectul produsului însuși, se aplică de asemenea atunci când marca solicitată este o marcă figurativă constituită din reprezentarea bidimensională a produsului respectiv având în vedere că, într‑un asemenea caz, marca nu constă nici într‑un semn independent de aspectul produselor pe care aceasta le desemnează (a se vedea Hotărârea Henkel/OAPI, EU:C:2007:577, punctele 37 și 38, precum și jurisprudența citată).
50. Or, astfel cum reiese din cuprinsul punctelor 32-34, precum și al punctelor 37-39 din hotărârea atacată, tocmai această jurisprudență a amintit‑o și a aplicat‑o Tribunalul în speță, confirmând astfel decizia în litigiu, fără a săvârși o eroare de drept, din moment ce a constatat, în cadrul aprecierii sale suverane – după cum s‑a amintit la punctul 46 din prezenta ordonanță – că marginile șireturilor de încălțăminte nu pot fi disociate de încălțăminte și că marca în cauză s‑ar confunda cu aspectul produsului menționat în cererea de înregistrare.
51. În consecință, argumentația potrivit căreia Tribunalul ar fi aplicat, în vederea aprecierii caracterului distinctiv al mărcii a cărei înregistrare se solicită, criterii legale eronate este vădit nefondată.
52. În al doilea rând, în măsura în care Think Schuhwerk contestă prin această argumentație concluzia Tribunalului potrivit căreia marca amintită este lipsită de caracter distinctiv, este suficient să se arate că această concluzie rezultă dintr‑o apreciere de natură factuală și că Think Schuhwerk nu invocă nicio denaturare a faptelor sau a elementelor de probă. Prin urmare, în conformitate cu jurisprudența amintită la punctul 43 din prezenta ordonanță, această argumentație este vădit inadmisibilă.
53. În al treilea rând, referitor la argumentele potrivit cărora Tribunalul nu ar fi analizat caracterul distinctiv al mărcii respective în raport cu produsele menționate în cererea de înregistrare a mărcii și ar fi afirmat în mod eronat că Think Schuhwerk nu a prezentat argumente care să demonstreze că marginile șireturilor în culori sunt percepute de obicei de publicul relevant ca o indicație a originii comerciale a produselor, se impune constatarea faptului că ele se bazează pe o interpretare eronată a hotărârii atacate.
54. Pe de o parte, din cuprinsul punctului 36 din hotărârea atacată rezultă că Tribunalul a amintit că încălțămintea este produsul pentru care se solicită înregistrarea și că termenul „produs” utilizat de Tribunal la punctul menționat se raportează la încălțămintea cu șireturi.
55. Pe de altă parte, este adevărat că, la punctul 49 din hotărârea atacată, Tribunalul a afirmat că Think Schuhwerk nu a „[prezentat] elemente care indică faptul că culoarea anumitor părți ale șireturilor unei încălțăminte este percepută în mod obișnuit de publicul relevant ca o indicație a originii comerciale”. Totuși, din interpretarea de ansamblu a punctelor 46-49 din hotărârea atacată, dintre care punctul 49 constituie concluzia, rezultă că, procedând astfel, Tribunalul a considerat doar, potrivit analizei efectuate la punctele respective în legătură cu argumentația formulată de Think Schuhwerk, că argumentele și elementele prezentate de aceasta din urmă nu permiteau stabilirea caracterului distinctiv al mărcii a cărei înregistrare se solicită. Prin urmare, Tribunalul nu a afirmat niciunde că Think Schuhwerk nu a invocat niciun argument care să vizeze dovedirea respectivului caracter distinctiv.
56. În consecință, prima și a treia serie de argumente formulate de Think Schuhwerk trebuie respinse ca fiind în parte vădit inadmisibile și în parte vădit nefondate.
57. În al treilea rând, în ceea ce privește pretinsa încălcare a principiului egalității de tratament și a obligației de motivare, trebuie arătat că, la punctele 55 și 56 din hotărârea atacată, Tribunalul a amintit jurisprudența constantă a Curții potrivit căreia, având în vedere principiile egalității de tratament și bunei administrări, dacă, la examinarea unei cereri de înregistrare a unei mărci comunitare, OAPI trebuie să ia în considerare deciziile adoptate deja cu privire la cereri similare, principiile amintite trebuie totuși să fie conciliate cu respectarea legalității și că, în consecință, trebuie, mai ales pentru motive de securitate juridică și, mai exact, de bună administrare, ca examinarea oricărei cereri de înregistrare să fie strictă și completă și să fie efectuată în fiecare caz concret pentru a evita înregistrarea necorespunzătoare a mărcilor (a se vedea în acest sens Hotărârea Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, punctele 74-77).
58. Prin urmare, din moment ce Tribunalul a constatat că camera de recurs concluzionase în mod just că cererea de înregistrare în cauză era afectată, având în vedere produsele pentru care se solicita înregistrarea și percepția din partea mediilor interesate, de motivul de refuz prevăzut la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, putea respinge, fără a săvârși o eroare de drept, motivul întemeiat pe încălcarea principiului amintit.
59. Argumentația formulată de Think Schuhwerk întemeiată pe o încălcare a principiului egalității de tratament este, în consecință, vădit nefondată.
60. În plus, având în vedere că Tribunalul a examinat, la punctele 29-53 din hotărârea atacată, motivul întemeiat pe aplicarea eronată a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din regulamentul menționat și l‑a respins astfel în mod motivat, nici încălcarea invocată a obligației de motivare nu este în mod evident dovedită.
61. În consecință, prezentul motiv trebuie înlăturat ca fiind în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat.
62. Rezultă din ansamblul considerațiilor care precedă că recursul trebuie respins în întregime ca fiind în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat.
Cu privire la cheltuielile de judecată
63. Potrivit articolului 138 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții, aplicabil în procedura de recurs în temeiul articolului 184 alineatul (1) de acest regulament, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât OAPI a solicitat obligarea Think Schuhwerk la plata cheltuielilor de judecată, iar aceasta din urmă a căzut în pretenții, se impune obligarea acesteia la plata cheltuielilor de judecată.
Dizpozitiv
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a opta) dispune:
1) Respinge recursul.
2) Obligă Think Schuhwerk GmbH la plata cheltuielilor de judecată.