62023CJ0785
HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a zecea)
19 iunie 2025 (
*1
)
„Trimitere preliminară – Fiscalitate – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată – Directiva 2006/112/CE – Scutiri pentru anumite activități de interes general – Articolul 132 – Servicii poștale publice – Directiva 97/67/CE – Articolul 12 – Furnizor de serviciu poștal universal – Noțiunile de «serviciu poștal public» și «serviciu de interes public»”
În cauza C‑785/23,
având ca obiect o cerere de decizie preliminară formulată în temeiul articolului 267 TFUE de Varhoven administrativen sad (Curtea Administrativă Supremă, Bulgaria), prin decizia din 18 decembrie 2023, primită de Curte la 19 decembrie 2023, în procedura
Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno‑osiguritelna praktika” Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite
împotriva
„Bulgarian posts” EAD,
cu participarea:
Varhovna administrativna prokuratura,
CURTEA (Camera a zecea),
compusă din domnul D. Gratsias, președinte de cameră, domnii E. Regan (raportor) și B. Smulders, judecători,
avocat general: domnul M. Szpunar,
grefier: doamna R. Stefanova‑Kamisheva, administratoare,
având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 24 ianuarie 2025,
luând în considerare observațiile prezentate:
–
pentru Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno‑osiguritelna praktika” Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite, de M. Bakalova și E. Pavlova;
–
pentru „Bulgarian posts” EAD, de V. D. Gerdzhikov și M. Peneva, advokati;
–
pentru Comisia Europeană, de M. Herold, M. Ilkova și J. Szczodrowski, în calitate de agenți,
având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
pronunță prezenta
Hotărâre
1
Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 132 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 03, p. 7) și a articolului 12 din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (JO 1998, L 15, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 12), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008 (JO 2008, L 52, p. 3) (denumită în continuare „Directiva 97/67”).
2
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno‑osiguritelna praktika” Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (directorul Direcției „Contestații și practici în materie de fiscalitate și securitate socială” Sofia din cadrul administrației centrale a Agenției Naționale a Veniturilor Publice, Bulgaria) (denumită în continuare „administrația fiscală”), pe de o parte, și „Bulgarian posts” EAD, pe de altă parte, în legătură cu o decizie de impunere referitoare la un supliment al taxei pe valoarea adăugată (TVA) solicitat acestei societăți pentru perioada fiscală cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2015.
Cadrul juridic
Dreptul Uniunii
Directiva 2006/112
3
Titlul IX din Directiva 2006/112, intitulat „Scutiri”, cuprinde printre altele capitolul 2, intitulat „Scutiri pentru anumite activități de interes general”, în care figurează articolul 132 din această directivă, care prevede:
„(1)   Statele membre scutesc următoarele tranzacții:
(a)
prestarea de servicii și livrarea de bunuri accesorii acestora, altele decât serviciile de transport de călători și serviciile de telecomunicații, efectuate de către serviciile poștale publice;
[…]”
Directiva 97/67
4
Considerentul (15) al Directivei 97/67 enunță:
„[î]ntrucât dispozițiile prezentei directive referitoare la prestarea serviciului universal nu aduc atingere dreptului prestatorilor serviciului universal de a negocia contracte individuale cu clienții”.
5
Articolul 2 din această directivă prevede:
„În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:
(1)
«servicii poștale» înseamnă serviciile care implică colectarea, sortarea, transportul și livrarea trimiterilor poștale;
(1a)
«furnizor de servicii poștale» înseamnă o întreprindere care furnizează unul sau mai multe servicii poștale;
[…]
(13)
«furnizor de serviciu universal» înseamnă furnizorul public sau privat al serviciului poștal care asigură totalitatea sau o parte a serviciului universal poștal într‑un stat membru, a cărui identitate a fost notificată Comisiei [Europene] în conformitate cu articolul 4;
[…]
(17)
«utilizator» înseamnă orice persoană fizică sau juridică care beneficiază de o furnizare a unui serviciu poștal în calitate de expeditor sau destinatar;
[…]
(19)
«cerințe esențiale» înseamnă motive generale fără caracter economic care pot determina un stat membru să impună condiții pentru furnizarea serviciilor poștale. Motivele sunt confidențialitatea corespondenței, securitatea rețelei în cazul transportului de bunuri periculoase, respectarea condițiilor de angajare, a sistemelor de securitate socială prevăzute de actele cu putere de lege sau de dispozițiile administrative și de reglementare și/sau de contractul colectiv negociat între partenerii sociali naționali, în conformitate cu legislația comunitară și națională și, după caz, protecția datelor, a mediului și normele de planificare a teritoriului. Protecția datelor poate să includă protecția datelor cu caracter personal, confidențialitatea informațiilor transmise sau stocate și protecția vieții private;
(20)
«servicii furnizate la un tarif unitar» înseamnă servicii poștale pentru care tariful se stabilește în condițiile generale ale furnizorului (furnizorilor) de serviciu universal pentru trimiterile poștale individuale.”
6
Articolul 3 din directiva menționată prevede:
„(1)   Statele membre asigură că utilizatorii beneficiază de dreptul la un serviciu universal care implică prestarea permanentă a unui serviciu poștal de o calitate determinată în toate punctele de pe teritoriul lor la prețuri accesibile pentru toți utilizatorii.
[…]
(3)   Statele membre iau măsuri pentru a se asigura că serviciul universal este garantat cel puțin cinci zile lucrătoare pe săptămână, cu excepția unor împrejurări sau condiții geografice considerate excepționale, și că acesta cuprinde cel puțin:
–
o colectare;
–
o livrare la locuința sau locația fiecărei persoane fizice sau juridice sau, prin derogare, în condițiile determinate de autoritatea națională de reglementare, o livrare la instalații corespunzătoare.
Orice excepție sau derogare acordată de către autoritatea națională de reglementare în conformitate cu prezentul alineat trebuie comunicată Comisiei și tuturor autorităților naționale de reglementare.
(4)   Fiecare stat membru adoptă măsurile necesare pentru a asigura că serviciul universal cuprinde cel puțin prestările următoare:
–
ridicarea, sortarea, transportul și distribuția expedierilor poștale de cel mult două kilograme;
–
ridicarea, sortarea, transportul și distribuția coletelor poștale de cel mult 10 kilograme;
–
serviciile pentru expedierile recomandate și expedierile cu valoare declarată.
(5)   Autoritățile naționale de reglementare pot mări limita de greutate a ofertei serviciului universal pentru colete poștale la orice greutate mai mică de 20 de kilograme și pot stabili regimuri speciale pentru livrarea la domiciliu a acestor colete.
Sub rezerva limitei de greutate a ofertei serviciului universal pentru colete poștale ce este stabilită de un anumit stat membru, statele membre se asigură că se distribuie pe teritoriul lor coletele poștale primite din alte state membre și care cântăresc cel mult 20 de kilograme.
(6)   Dimensiunile minime și maxime pentru trimiterile poștale în cauză sunt cele stabilite în dispozițiile relevante adoptate de Uniunea Poștală Universală.
(7)   Serviciul universal definit de prezentul articol acoperă atât serviciile naționale, cât și serviciile transfrontaliere.”
7
Articolul 5 alineatul (1) a doua liniuță din aceeași directivă are următorul cuprins:
„Fiecare stat membru adoptă măsuri pentru a asigura că prestarea serviciului universal îndeplinește următoarele cerințe:
[…]
–
oferă un serviciu identic utilizatorilor ce se află în condiții comparabile”.
8
Articolul 12 din Directiva 97/67 prevede:
„Statele membre adoptă măsuri pentru a se asigura că tarifele pentru fiecare dintre serviciile care alcătuiesc serviciul universal sunt conforme cu principiile următoare:
–
tarifele trebuie să fie accesibile și stabilite astfel încât toți utilizatorii, indiferent de poziția geografică și ținând seama de condițiile naționale specifice, să aibă acces la serviciile furnizate. Statele membre pot menține sau introduce furnizarea unui serviciu poștal gratuit destinat nevăzătorilor sau persoanelor cu deficiențe de vedere;
–
tarifele trebuie să fie orientate în funcție de costuri și să stimuleze furnizarea unui serviciu universal eficient. Ori de câte ori este necesar din motive legate de interesul public, statele membre pot decide ca un tarif uniform să fie aplicat serviciilor furnizate la un tarif unitar și altor trimiteri poștale pe întreg teritoriul lor național și/sau către teritoriile altor state;
–
aplicarea unui tarif uniform nu exclude dreptul furnizorului sau furnizorilor serviciului universal de a încheia acorduri tarifare individuale privind prețurile cu utilizatorii;
–
tarifele trebuie să fie transparente și nediscriminatorii;
–
ori de câte ori furnizorii de serviciu universal aplică tarife speciale, de exemplu pentru serviciile furnizate pentru întreprinderi, trimiteri poștale interne în număr mare sau colectori de corespondență de la mai mulți utilizatori, aceștia aplică principii de transparență și nediscriminare cu privire atât la tarife, cât și la condițiile aferente. Tarifele și condițiile asociate se aplică similar atât între părți terțe diferite, cât și între părți terțe și furnizorii de servicii universale care oferă servicii echivalente. Orice astfel de tarife sunt disponibile și pentru utilizatori, în special pentru cei individuali, pentru întreprinderile mici și mijlocii, care expediază corespondența în condiții similare.”
Dreptul bulgar
ZDDS
9
Articolul 49 punctul 2 din Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (Legea privind taxa pe valoarea adăugată), în versiunea aplicabilă în cauza principală (denumită în continuare „ZDDS”), prevede că prestarea de servicii poștale universale în condițiile și potrivit modalităților prevăzute de Zakon za poshtenskite uslugi (Legea privind serviciile poștale) (denumită în continuare „ZPU”) este o prestație scutită.
Regulamentul de punere în aplicare a Legii privind taxa pe valoarea adăugată
10
Articolul 43 alineatul (2) din Pravilnik za prilagane na Zakona za danak varhu dobavenata stoynost (Regulamentul de punere în aplicare a Legii privind taxa pe valoarea adăugată), în versiunea aplicabilă în cauza principală, prevede:
„Serviciul poștal universal în sensul articolului 49 punctul 2 din [ZDDS] este serviciul poștal universal în sensul capitolului patru secțiunea I din [ZPU].”
ZPU
11
Articolul 15 din ZPU, în versiunea aplicabilă în cauza principală, are următorul cuprins:
„(1) [Komisia za regulirane na saobshteniata (Comisia de Reglementare a Comunicațiilor, denumită în continuare «Comisia de reglementare»)] reglementează prestarea serviciilor poștale în conformitate cu prezenta lege și:
[…]
7.
stabilește norme, în conformitate cu standardele bulgare și europene în vigoare, privind calitatea serviciului poștal universal și eficiența serviciului și veghează, pe cheltuiala sa, ca punerea lor în aplicare să fie evaluată anual de către o organizație independentă;
[…]
20.
convine asupra prețurilor de furnizare a accesului la rețeaua operatorului poștal care face obiectul obligațiilor de serviciu poștal universal;
21.
furnizează, la cererea scrisă motivată a ministrului transporturilor, tehnologiilor informației și comunicațiilor, informațiile necesare pentru desfășurarea politicii de stat în domeniul serviciilor poștale.
[…]”
12
Potrivit articolului 21 alineatul (1) din această lege, în versiunea aplicabilă în cauza principală:
„Operatorii poștali se asigură că utilizatorii au acces egal la punctele de acces pentru utilizarea serviciilor poștale și stabilesc în mod obligatoriu condițiile generale ale contractului cu consumatorii. Nu este necesară semnarea de contracte individuale cu consumatorii.”
13
Articolul 24 din legea menționată, în versiunea aplicabilă în cauza principală, prevede:
„Serviciul poștal universal este asigurat de un operator poștal căruia prin lege i se impune obligația de a furniza acest serviciu pe întreg teritoriul țării prin intermediul unei rețele poștale organizate și gestionate de acesta.”
14
Articolul 32 din legea menționată, în versiunea aplicabilă în cauza principală, prevede:
„Un serviciu poștal universal este un serviciu care este prestat în mod continuu pe parcursul unor ore de funcționare determinate și a cărui calitate este conformă cu normele menționate la articolul 15 alineatul (1) punctul 7, la prețuri accesibile, cu posibilitatea ca fiecare utilizator de pe teritoriul țării să îl utilizeze indiferent de localizarea sa geografică.”
15
Potrivit articolului 33 alineatul (1) din ZPU, în versiunea aplicabilă în cauza principală:
„Serviciul poștal universal este asigurat în fiecare zi lucrătoare, cel puțin 5 zile pe săptămână […]”
16
Articolul 34 alineatul (1) din această lege, în versiunea aplicabilă în cauza principală, prevede:
„Serviciul poștal universal cuprinde următoarele tipuri de servicii poștale:
1.
recepționarea, transportul și distribuția trimiterilor poștale naționale și internaționale, după cum urmează:
a)
trimiterile de corespondență, până la 2 kg;
b)
coletele mici, până la 2 kg;
[…]
d)
materialele tipărite, până la 5 kg;
e)
trimiterile pentru persoanele nevăzătoare și cu deficiențe de vedere, până la 7 kg;
2.
[…] recepționarea, transportul și distribuția coletelor poștale naționale și internaționale, până la 20 kg;
[…]
4.
servicii suplimentare de «recomandată» și «valoare declarată».”
17
Articolul 36 alineatele (1) și (2) din legea menționată, în versiunea aplicabilă în cauza principală, are următorul cuprins:
„(1)   Trimiterile poștale și coletele poștale menționate la articolul 34 se distribuie: în cutiile poștale ale destinatarilor de la adresa de destinație; în oficiile poștale; în alte unități ale rețelei poștale; în locații sau instalații convenite între operatorii poștali și utilizatori.
(2)   Condițiile de distribuție a trimiterilor poștale și a coletelor poștale menționate la alineatul (1) se stabilesc prin norme generale întocmite de [Comisia de reglementare].”
18
Potrivit articolului 38 din aceeași lege, în versiunea aplicabilă în cauza principală:
„Serviciile poștale neuniversale includ:
1.
recepționarea, transportul și distribuția de publicitate prin poștă;
2.
serviciile poștale hibride;
3.
serviciile de curierat expres;
4.
mandatele poștale.”
19
Articolul 66 din ZPU, în versiunea aplicabilă în cauza principală, prevede:
„(1) Prețurile pe tip de servicii care intră sub incidența serviciului poștal universal sunt constituite și aplicate în conformitate cu norme definite într‑un regulament al Consiliului de Miniștri. Proiectul de regulament este elaborat de [Comisia de reglementare].
(2) Normele menționate la alineatul (1) sunt condiționate de respectarea următoarelor principii:
1.
prețuri identice pentru prestații identice pe întreg teritoriul național;
2.
egalitatea utilizatorilor;
3.
prețuri accesibile;
4.
luarea în considerare a costurilor prestării de servicii;
5.
legătura cu calitatea serviciului;
6.
obținerea unui profit justificat din punct de vedere economic în conformitate cu politica de investiții adoptată;
7.
crearea de condiții pentru stimularea consumului;
8.
luarea în considerare a prețurilor de pe piețele internaționale, în măsura în care condițiile naționale permit acest lucru;
9.
publicitatea prețurilor.
(3) Regulamentul menționat la alineatul (1) stabilește condițiile și procedura potrivit cărora operatorul poștal care are obligația de a furniza serviciul poștal universal poate negocia, cu respectarea principiilor publicității și egalității de tratament, prețuri pe tipuri de servicii care intră sub incidența serviciului poștal universal, altele decât prețurile formate în conformitate cu normele.”
Dispozițiile complementare ale ZPU
20
Dopalnitelni razporedbi kam ZPU (Dispozițiile complementare ale ZPU), în versiunea aplicabilă în cauza principală, prevăd:
„§ 1 În sensul prezentei legi:
1.
«Recepționarea trimiterilor poștale» înseamnă activitatea operatorilor poștali care constă în primirea trimiterilor poștale depuse de expeditori la punctele de acces.
[…]
4.
«Punct de acces» înseamnă un oficiu poștal fix sau mobil, o agenție poștală sau un ghișeu poștal extern în care expeditorii depun și în care operatorul primește trimiterile poștale și mandatele poștale, precum și cutiile poștale și alte dispozitive de uz public amplasate în locuri accesibile expeditorilor.
[…]
18.
«Serviciu de curierat expres» înseamnă un serviciu poștal cu valoare adăugată în raport cu serviciul poștal universal. Serviciul de curierat expres garantează, pe lângă o mai mare rapiditate și fiabilitate a recepționării, transportului și înmânării personale a expedierilor către destinatar, furnizarea integrală sau parțială a următoarelor servicii suplimentare:
a)
colectarea la adresa expeditorului;
b)
distribuirea până la o dată determinată;
c)
posibilitatea de a schimba destinația și destinatarul în cursul transportului;
d)
confirmarea către expeditor a primirii trimiterii;
e)
controlul și urmărirea trimiterilor;
f)
servicii personalizate pentru utilizatori și furnizarea de servicii «a la carte» (la alegere) în modul și la momentul necesar («la cerere» și «conform contractului»).
[…]
28.
«Oficiu poștal fix» înseamnă un element esențial al rețelelor poștale, organizat într‑un spațiu separat, în care toate serviciile care intră sub incidența serviciului poștal universal, serviciile poștale neuniversale și alte activități comerciale sunt prestate de agenții operatorului poștal prin intermediul unor posturi de lucru interconectate din punct de vedere tehnologic.
29.
«Oficiu poștal mobil» înseamnă un element al rețelelor poștale, organizat într‑un spațiu în mijloace de transport specializate, în care agenții furnizează toate serviciile poștale care intră sub incidența serviciului poștal universal în mai multe localități, potrivit unui itinerariu și unui orar determinate.
30.
«Agenție poștală» înseamnă un loc de muncă într‑o localitate fără un oficiu poștal fix, organizat într‑un spațiu separat, în care un agent al unui anumit operator poștal furnizează anumite servicii poștale.
31.
«Ghișeu poștal extern» înseamnă un loc de muncă organizat pentru furnizarea de servicii poștale într‑un spațiu în care sunt oferite și alte tipuri de servicii publice. Dreptul de a furniza servicii poștale se acordă pe baza unui contract cu un anumit operator poștal.
[…]”
Regulamentul de stabilire a normelor privind formarea și aplicarea prețului serviciului poștal universal
21
Secțiunea II din Naredba za opredelyane na pravila za obrazuvane i prilagane na tsentata na universalnata poshtenska usluga (Regulamentul de stabilire a normelor privind formarea și aplicarea prețului serviciului poștal universal), în versiunea aplicabilă în cauza principală, intitulată „Norme pentru formarea prețurilor pe tipuri de serviciu poștal universal”, cuprinde un articol 4 al cărui alineat (1) prevede:
„Prețurile pe tip de serviciu poștal universal se stabilesc pe baza costurilor prestării de servicii care rezultă din aplicarea sistemului de repartizare a costurilor cu respectarea actelor Uniunii Poștale Universale.”
22
Articolul 14 din acest regulament, în versiunea aplicabilă în cauza principală, are următorul cuprins:
„(1)
Operatorul supus unei obligații de serviciu poștal universal poate negocia cu utilizatori prețuri diferite de cele stabilite în temeiul secțiunii II.
(2)
Prețurile menționate la alineatul (1) sunt publice, nu pot fi inferioare costurilor prestării fiecărui tip de serviciu și sunt stabilite prin aplicarea unor reduceri de preț pe tip de serviciu poștal universal în funcție de condițiile îndeplinite de utilizatori și prestabilite de operatorul supus unei obligații de serviciu poștal universal.
(3)
Operatorul supus unei obligații de serviciu poștal universal publică prețurile menționate la alineatul (1) și condițiile de aplicare a acestora în temeiul alineatului (2), iar la încheierea contractelor de punere în aplicare a acestora se respectă principiul egalității de tratament a utilizatorilor.
(4)
Operatorul supus unei obligații de serviciu poștal universal furnizează [Comisiei de reglementare] date contabile privind veniturile, cheltuielile și numărul de trimiteri poștale care rezultă din executarea contractelor menționate la alineatul (3). Datele sunt furnizate pe tip de serviciu poștal universal împreună cu cererea de compensare a sarcinii financiare inechitabile care rezultă din executarea serviciului poștal universal prevăzută la articolul 29a alineatul (1) din [ZPU].
(5)
Operatorul supus unei obligații de serviciu poștal universal prezintă [Comisiei de reglementare], spre informare, copii certificate ale contractelor menționate la alineatul (3), precum și modificări și completări aduse acestora, în termen de 14 zile de la data încheierii lor.”
Normele privind calitatea serviciului poștal universal și eficiența serviciului
23
Normativi za kachestvo na universalnata poshtenska usluga i efikasnostta na obsluzhvane (Normele privind calitatea serviciului poștal universal și eficiența serviciului), în versiunea aplicabilă în cauza principală, au fost adoptate prin Decizia nr. 655 din 14 iulie 2011 a Comisiei de reglementare, publicată în DV nr. 64 din 19 august 2011.
24
Potrivit articolului 8 din aceste norme, în versiunea aplicabilă în cauza principală, intitulat „Norme de calitate privind regularitatea ridicării trimiterilor poștale și a coletelor poștale”:
„Localitatea
Zilele săptămânii
Numărul de ridicări pe zi
Sofia
de luni până vineri
2
Sofia
sâmbătă și duminică
1
cu RSTS
de luni până sâmbătă
1
fără RSTS
de luni până vineri
1
[Notă: RSTS – centru de schimb și de triere]”
25
Articolul 9 din normele menționate, în versiunea aplicabilă în cauza principală, intitulat „Norme de calitate privind regularitatea distribuției trimiterilor poștale și a coletelor poștale”, prevede:
„Localitatea
Zilele săptămânii
Numărul de distribuiri pe zi
Sofia
de luni până sâmbătă
2
cu RSTS
de luni până sâmbătă
1
fără RSTS
de luni până vineri
1”
Litigiul principal și întrebările preliminare
26
Bulgarian posts este o societate de drept bulgar care este titulara unei licențe individuale pentru furnizarea serviciului poștal universal pe întreg teritoriul bulgar.
27
În calitate de prestator al serviciului poștal universal, această societate este impozabilă în scopuri de TVA și, în exercitarea activității sale economice, efectuează operațiuni care dau drept de deducere a TVA‑ului.
28
Cu ocazia unei inspecții fiscale, s‑a constatat că Bulgarian posts declarase, într‑o perioadă neprecizată de instanța de trimitere, furnizarea anumitor prestări de servicii ca făcând parte din serviciul poștal universal, scutite de TVA, în sensul ZDDS.
29
Cu toate acestea, potrivit serviciului care a efectuat inspecția fiscală, prestările de servicii în cauză nu puteau fi considerate ca făcând parte din serviciul poștal universal. Astfel, unele dintre acestea nu corespundeau definiției acestui serviciu, care figurează în ZPU, în versiunea aplicabilă în cauza principală. Alte prestări de servicii ar fi prevăzute de contracte care cuprind clauze care urmăresc, pe de o parte, să țină seama de nevoile specifice ale clienților în cauză, precum locul de ridicare a trimiterilor poștale, locul de distribuție, frecvența colectării, programul de lucru și, pe de altă parte, să le aplice prețuri inferioare celor aprobate de Comisia de reglementare.
30
În consecință, la 3 august 2021, serviciul care a efectuat inspecția fiscală a emis o decizie rectificativă de impunere prin care a supus Bulgarian posts la plata unei sume suplimentare de TVA, majorată cu dobânzi.
31
Bulgarian posts a formulat o acțiune împotriva acestei decizii la Administrativen sad Sofia-grad (Tribunalul Administrativ din Sofia, Bulgaria), care a admis‑o și a anulat decizia menționată.
32
Potrivit acestei instanțe, faptul că trimiterile sunt colectate în afara punctelor de acces, potrivit unor modalități specifice și în special la un preț inferior prețului aprobat de Comisia de reglementare, nu este un element care permite să se determine natura prestărilor de servicii poștale în cauză. În schimb, din faptul că o mare parte a acestor prestații era furnizată unor organisme de drept public pentru a le permite să își îndeplinească misiunea de serviciu public s‑ar putea deduce că prestațiile menționate nu erau destinate să satisfacă necesitățile speciale ale acestor organisme și că, prin urmare, ele puteau beneficia de regimul de scutire prevăzut la articolul 49 punctul 2 din ZDDS.
33
Administrația fiscală a formulat recurs împotriva hotărârii pronunțate în primă instanță la Varhoven administrativen sad (Curtea Administrativă Supremă, Bulgaria), care este instanța de trimitere. Aceasta din urmă consideră că, deși anumite hotărâri ale Curții referitoare la furnizarea serviciului poștal universal conțin elemente pertinente pentru soluționarea litigiului cu care este sesizată, împrejurările în discuție în aceste hotărâri ar fi totuși diferite de cele care prevalează în acest litigiu, astfel încât acestea nu ar permite să se răspundă la toate întrebările cu care a fost sesizată.
34
În special, instanța de trimitere arată că serviciul furnizat de Bulgarian posts nu este identic cu cel în discuție în Hotărârea din 16 octombrie 2019, Winterhoff și Eisenbeis (C‑4/18 și C‑5/18, EU:C:2019:860), care ar privi notificarea oficială a unor acte care provin de la instanțe și de la autorități administrative în temeiul unor dispoziții specifice ale dreptului german. Prin urmare, ea ridică problema în ce măsură soluția stabilită în această hotărâre este pertinentă pentru soluționarea litigiului cu care este sesizată, dat fiind că contractele individuale încheiate de Bulgarian posts nu sunt exclusiv încheiate cu organisme de drept public și nu au ca obiect notificarea de acte judiciare și administrative.
35
În aceste condiții, instanța de trimitere observă că din Hotărârea din 23 aprilie 2009, TNT Post UK (C‑357/07, EU:C:2009:248), reiese că scutirea de TVA prevăzută la articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din A șasea Directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO 1977, L 145, p. 1), al cărui text este reluat în mod identic la articolul 132 din Directiva 2006/112, nu se aplică tuturor prestărilor de servicii efectuate de furnizorii serviciului poștal universal care nu sunt excluse în mod explicit din domeniul de aplicare al acestei dispoziții, indiferent de natura lor intrinsecă. Or, această hotărâre ar preciza că prestațiile efectuate de un astfel de furnizor și ale căror condiții au fost negociate în mod individual nu pot fi scutite din moment ce, prin însăși natura lor, aceste prestații satisfac necesitățile speciale ale utilizatorilor în cauză.
36
În acest context, instanța de trimitere ridică problema dacă se poate considera că prestările de servicii poștale în discuție în cauza cu care este sesizată satisfac necesitățile speciale ale utilizatorilor în cauză și dacă rezultă că acestea nu pot fi scutite pentru motivul că contractele încheiate în mod individual pentru obținerea acestor prestații prevăd una sau mai multe dintre următoarele condiții:
–
prețurile serviciilor sunt inferioare celor aprobate de Comisia de reglementare pentru prestarea serviciului poștal universal și nu s‑a demonstrat că acestea acoperă costurile prestării lor;
–
prețurile serviciilor se stabilesc prin aplicarea unei reduceri care nu este determinată în conformitate cu condițiile accesibile publicului în ceea ce privește obținerea unor astfel de reduceri;
–
ridicarea și distribuția trimiterilor poștale se efectuează la adresa clientului;
–
frecvența ridicării trimiterilor poștale depășește limita inferioară prevăzută, sub care nu trebuie să scadă frecvența ridicării și a distribuției, în conformitate cu articolul 33 alineatul (2) din ZPU, în versiunea aplicabilă în cauza principală, și depășește ceea ce prevăd normele stabilite pentru calitatea serviciului poștal universal și eficiența serviciului;
–
se prevede de asemenea o ridicare suplimentară în cazul în care clientul solicită acest lucru, în afara momentului convenit anterior;
–
într‑o parte a contractelor încheiate individual, s‑a convenit ca recepționarea trimiterilor poștale să aibă loc și în afara programului de lucru al birourilor poștale pentru orașele în cauză.
37
În aceste condiții, Varhoven administrativen sad (Curtea Administrativă Supremă) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
În condițiile în care titularul licenței de furnizare a prestării serviciului poștal universal pe teritoriul Republicii Bulgaria prestează servicii în temeiul unor contracte încheiate în mod individual cu utilizatorul serviciilor poștale, care prevăd că serviciul trebuie furnizat cu îndeplinirea uneia sau a tuturor condițiilor următoare, și anume: colectarea expedierilor în afara punctelor de acces (colectarea și distribuția au loc la adresa clientului); colectarea și distribuția au loc la momentul convenit în prealabil cu clientul; colectarea și distribuția au loc mai des decât se prevede legal în normele privind calitatea serviciului poștal universal și eficiența serviciului, fiind prevăzută și colectarea suplimentară la cererea clientului cu o frecvență mai mare decât cea stabilită expres în contract și în afara programului de lucru al oficiilor poștale; prețurile serviciilor sunt mai mici […] sau cu rabaturi mai mari decât cele aprobate de Comisia de reglementare, aceste servicii trebuie considerate servicii furnizate de către «serviciile poștale publice» în «interes general», în sensul articolului 132 [care figurează în] capitolul 2 din titlul IX din Directiva [2006/112]?
2)
Din articolul 12 a doua liniuță din Directiva [97/67] rezultă că serviciile furnizate de o persoană, titulară a licenței pentru prestarea serviciului poștal universal, nu au caracter de serviciu poștal universal în sensul [acestei directive] dacă sunt efectuate conform unui contract individual la un preț mai redus decât cel aprobat pentru tipul corespunzător de serviciu poștal universal și fără să se fi dovedit că prețul astfel convenit acoperă costurile prestării?
3)
Principiile transparenței și nediscriminării prevăzute la articolul 12 a patra liniuță din Directiva [97/67] sunt încălcate atunci când o persoană, titulară a licenței pentru prestarea serviciului poștal universal, încheie contracte individuale pentru prestarea serviciului poștal universal, care prevăd condiții mai favorabile pentru prestarea serviciului decât cele publicate și general disponibile?
4)
În cazul unui răspuns afirmativ la [a treia] întrebare, această împrejurare constituie un motiv pentru ca operațiunile să nu fie considerate scutite în sensul articolului 132 din Directiva [2006/112]?”
Cu privire la întrebările preliminare
Cu privire la admisibilitate
38
Bulgarian posts susține în esență că întrebările preliminare sunt inadmisibile, întrucât, pe de o parte, acestea ar fi întemeiate pe o premisă eronată, și anume că conținutul contractelor care prevăd prestările de servicii poștale în discuție în litigiul principal și al condițiilor generale de vânzare ar fi fost examinat de administrația fiscală și în cadrul procedurii judiciare. Pe de altă parte, din moment ce, precum în cauza în care s‑a pronunțat Hotărârea din 16 octombrie 2019, Winterhoff și Eisenbeis (C‑4/18 și C‑5/18, EU:C:2019:860), un număr important dintre aceste contracte ar fi fost încheiat cu autorități judiciare și administrative, interpretarea dată de Curte în această hotărâre ar putea fi transpusă, astfel încât o nouă interpretare a articolului 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112 nu ar fi necesară.
39
În această privință, trebuie amintit că, în temeiul unei jurisprudențe constante a Curții, în cadrul procedurii prevăzute la articolul 267 TFUE, întemeiată pe o separare clară a funcțiilor între instanțele naționale și Curte, numai instanța națională este competentă să constate și să aprecieze situația de fapt din litigiul principal, precum și să interpreteze și să aplice dreptul național. De asemenea, numai instanța națională, care este sesizată cu soluționarea acestui litigiu și care trebuie să își asume răspunderea pentru hotărârea judecătorească ce urmează a fi pronunțată, are competența să aprecieze, luând în considerare particularitățile cauzei, atât necesitatea, cât și pertinența întrebărilor pe care le adresează Curții. În consecință, întrucât întrebările adresate au ca obiect interpretarea dreptului Uniunii, Curtea este, în principiu, obligată să se pronunțe [Hotărârea din 24 noiembrie 2022, Varhoven administrativen sad (Abrogarea dispoziției atacate), C‑289/21, EU:C:2022:920, punctul 24 și jurisprudența citată].
40
Astfel, în primul rând, întrucât este abilitată să se pronunțe numai cu privire la interpretarea sau la validitatea unui text de drept al Uniunii, Curtea nu poate așadar nici să verifice exactitatea cadrului factual expus de această instanță și nici să se pronunțe cu privire la temeinicia afirmațiilor anumitor părți care contestă pertinența ipotezei factuale descrise de instanța de trimitere în cererea sa (Hotărârea din 29 iulie 2024, Banco BPN/BIC Português ș.a., C‑298/22, EU:C:2024:638, punctul 31).
41
În consecință, nu este necesar să se statueze cu privire la observațiile Bulgarian posts în legătură cu premisa pe care s‑ar întemeia întrebările preliminare adresate Curții.
42
În al doilea rând, potrivit unei jurisprudențe constante, articolul 267 TFUE conferă instanțelor naționale cea mai largă posibilitate de a sesiza Curtea în măsura în care consideră că o cauză pendinte ridică probleme care impun interpretarea dispozițiilor dreptului Uniunii. Rezultă că existența unei jurisprudențe consacrate cu privire la un aspect din dreptul Uniunii, deși poate conduce Curtea la a da o ordonanță în temeiul articolului 99 din Regulamentul de procedură, nu poate afecta cu nimic admisibilitatea unei trimiteri preliminare în cazul în care o instanță națională decide, în cadrul acestei puteri de apreciere, să sesizeze Curtea în temeiul acestui articol 267 (a se vedea în acest sens Hotărârea din 26 noiembrie 2014, Mascolo ș.a., C‑22/13, C‑61/13-C‑63/13 și C‑418/13, EU:C:2014:2401, punctele 48 și 49, precum și jurisprudența citată, și Hotărârea din 1 februarie 2017, Tolley, C‑430/15, EU:C:2017:74, punctul 34, precum și jurisprudența citată).
43
Or, în speță, din dosarul de care dispune Curtea reiese că, contrar împrejurării evidențiate la punctul 59 din Hotărârea din 16 octombrie 2019, Winterhoff și Eisenbeis (C‑4/18 și C‑5/18, EU:C:2019:860), menționată de instanța de trimitere, prestările de servicii poștale în discuție în litigiul principal nu constau exclusiv în notificări formale de acte efectuate în numele unor instanțe și al unor autorități administrative.
44
Prin urmare, întrebările preliminare sunt admisibile.
Cu privire la fond
45
Cu titlu introductiv, trebuie arătat că, deși, în formularea primei întrebări, instanța face referire la contracte care au fost „încheiate în mod individual”, din elementele dosarului de care dispune Curtea reiese că, prin acești termeni, ea face referire la existența materială a unor contracte distincte, încheiate între Bulgarian posts și fiecare dintre clienții în cauză, fără a fi exclus ca astfel de contracte să poată privi prestații care țin de un regim juridic special și fără să rezulte de aici că aceste contracte sunt rezultatul unei negocieri individuale sau menționează obligații care să fie specifice relației contractuale pe care o stabilesc.
46
În consecință, trebuie să se înțeleagă că, prin intermediul celor patru întrebări, care trebuie analizate împreună, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112, citit în lumina articolului 12 a doua și a patra liniuță din Directiva 97/67, trebuie interpretat în sensul că se opune ca prestările de servicii poștale efectuate, în conformitate cu contracte distincte, de un titular al unei licențe individuale pentru furnizarea serviciului poștal universal să beneficieze de scutirea de TVA pe care o prevede, în cazul în care sunt îndeplinite una sau toate condițiile următoare:
–
colectarea și distribuția trimiterilor poștale se efectuează la adresa clientului sau la momente convenite în prealabil cu acesta;
–
prestațiile sunt furnizate fără să se demonstreze că prețul astfel convenit acoperă costul prestației;
–
prestațiile sunt furnizate în condiții diferite de cele aprobate de autoritatea națională care a fost desemnată în statul membru în cauză pentru reglementarea serviciului poștal universal sau de cele prevăzute în normele privind serviciul poștal universal.
47
În această privință, trebuie amintit că, în temeiul articolului 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112, statele membre scutesc de TVA „prestarea de servicii și livrarea de bunuri accesorii acestora, […] efectuate de către serviciile poștale publice”.
48
Potrivit unei jurisprudențe constante, termenii unei dispoziții de drept al Uniunii care nu face nicio trimitere expresă la dreptul statelor membre pentru a stabili sensul și domeniul de aplicare ale acestei dispoziții trebuie, în mod normal, să primească în întreaga Uniune o interpretare autonomă și uniformă, care trebuie stabilită ținând seama de modul de redactare a dispoziției menționate, de contextul în care se înscrie această dispoziție, precum și de obiectivele urmărite de reglementarea din care aceasta face parte (a se vedea în acest sens Hotărârea din 13 octombrie 2022, M2Beauté Cosmetics, C‑616/20, EU:C:2022:781, punctul 40, precum și Hotărârea din 24 octombrie 2024, Kwantum Nederland și Kwantum België, C‑227/23, EU:C:2024:914, punctul 56).
49
În ceea ce privește modul de redactare a articolului 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112, pe de o parte, sintaxa frazei care formează această dispoziție demonstrează în mod clar că cuvintele „servicii poștale publice” desemnează organele care efectuează prestările de servicii care trebuie scutite. Pentru a fi acoperite de modul de redactare a dispoziției menționate, este necesar, așadar, ca prestațiile în cauză să fie efectuate de un operator care poate fi calificat drept „serviciu poștal public” în sensul organic al acestui termen (a se vedea prin analogie Hotărârea din 23 aprilie 2009, TNT Post UK, C‑357/07, EU:C:2009:248, punctul 27).
50
Pe de altă parte, utilizarea acestor cuvinte implică faptul că, spre deosebire de ceilalți operatori economici, aceste organe sunt supuse unui regim juridic special care cuprinde obligații specifice. Astfel, diferența dintre „serviciile poștale publice” și ceilalți operatori se referă nu la natura prestărilor efectuate, ci la faptul că operatorii care asigură în întregime sau în parte serviciul poștal universal sunt supuși unui regim juridic specific care cuprinde obligații specifice (a se vedea în acest sens Hotărârea din 21 aprilie 2015, Comisia/Suedia, C‑114/14, EU:C:2015:249, punctul 33, precum și Hotărârea din 16 octombrie 2019, Winterhoff și Eisenbeis, C‑4/18 și C‑5/18, EU:C:2019:860, punctul 55).
51
În ceea ce privește contextul în care se înscrie articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112, precum și obiectivele urmărite de această dispoziție, din faptul că aceasta figurează în capitolul 2, intitulat „Scutiri pentru anumite activități de interes general”, din titlul IX din această directivă, se poate deduce că scutirile prevăzute la acest articol 132 au ca obiectiv favorizarea numai a activităților care răspund unui interes general, precum prestările de servicii efectuate de serviciile poștale publice vizate în dispoziția menționată (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 octombrie 2019, Winterhoff și Eisenbeis, C‑4/18 și C‑5/18, EU:C:2019:860, punctul 46).
52
Or, acest obiectiv general se reflectă în domeniul poștal în obiectivul mai specific de a oferi la un cost redus servicii poștale care satisfac necesitățile esențiale ale populației. Or, în stadiul actual al dreptului Uniunii, acest obiectiv coincide în esență cu cel urmărit de Directiva 97/67, care prevede norme comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Uniunii, și anume oferirea unui serviciu poștal universal (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 octombrie 2019, Winterhoff și Eisenbeis, C‑4/18 și C‑5/18, EU:C:2019:860, punctul 49).
53
Prin urmare, în practică, numai operatorii, indiferent dacă sunt publici sau privați, care s‑au angajat să asigure într‑un stat membru totalitatea sau o parte a serviciului poștal universal, astfel cum este definit la articolul 3 din Directiva 97/67, pot pretinde să beneficieze de scutirea prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112 (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 octombrie 2019, Winterhoff și Eisenbeis, C‑4/18 și C‑5/18, EU:C:2019:860, punctul 50).
54
Cu toate acestea, nu se poate deduce din articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112 că toate prestările de servicii efectuate de serviciile poștale publice care nu sunt excluse în mod explicit din domeniul de aplicare al acestei dispoziții sunt scutite, indiferent de natura lor intrinsecă (a se vedea prin analogie Hotărârea din 23 aprilie 2009, TNT Post UK, C‑357/07, EU:C:2009:248, punctul 43).
55
Astfel, întrucât termenii acestei scutiri trebuie interpretați într‑un mod atât strict, cât și conform obiectivului urmărit de dispoziția menționată, numai prestările de servicii care urmăresc să satisfacă necesitățile esențiale ale populației pot beneficia de scutirea prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112 (a se vedea în acest sens Hotărârea din 23 aprilie 2009, TNT Post UK, C‑357/07, EU:C:2009:248, punctul 44).
56
În special, din natura acestui obiectiv rezultă că scutirea menționată nu se poate aplica unor prestări de servicii specifice care pot fi separate de serviciul de interes general, printre care figurează servicii care satisfac necesitățile specifice ale utilizatorilor în cauză (Hotărârea din 16 octombrie 2019, Winterhoff și Eisenbeis, C‑4/18 și C‑5/18, EU:C:2019:860, punctul 47). Astfel, pentru a fi acoperite de textul aceleiași dispoziții, este de asemenea necesar ca prestările de servicii poștale în cauză să intre în sfera noțiunii de „servicii poștale publice” în sensul material pe care articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112 îl conferă acestor termeni.
57
Prin urmare, prestările efectuate de serviciile poștale publice ale căror condiții au fost negociate în mod individual nu pot fi considerate scutite de TVA în temeiul articolului 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112. Astfel, prin însăși natura lor, asemenea prestații satisfac necesitățile speciale ale utilizatorilor în cauză, ceea ce este contrar obiectivului urmărit de serviciul poștal universal (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 octombrie 2019, Winterhoff și Eisenbeis, C‑4/18 și C‑5/18, EU:C:2019:860, punctul 48).
58
În aceste condiții, pentru a beneficia de scutirea prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112, nu este necesar ca prestațiile în cauză să fi fost desemnate în mod formal de reglementarea națională ca făcând parte din serviciul poștal universal, în măsura în care pot fi desemnate astfel. Astfel, calificarea în dreptul intern a unei operațiuni determinate nu poate avea ca efect să fie supusă TVA‑ului, în condițiile în care o scutire de TVA îi este aplicabilă acestei operațiuni în temeiul dreptului Uniunii (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 octombrie 2019, Winterhoff și Eisenbeis, C‑4/18 și C‑5/18, EU:C:2019:860, punctul 66).
59
În consecință, o prestare de servicii poștale realizată de un operator care s‑a angajat să asigure într‑un stat membru totalitatea sau o parte a serviciului poștal universal poate fi scutită de TVA, în temeiul articolului 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112, în măsura în care, având în vedere caracteristicile care îi sunt proprii, aceasta este, în orice caz, susceptibilă să facă parte din acest serviciu poștal universal.
60
Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 97/67 definește serviciul poștal universal ca implicând prestarea permanentă a unui serviciu poștal de o calitate determinată în toate punctele de pe teritoriu la prețuri accesibile pentru toți utilizatorii.
61
În aceste condiții, în măsura în care articolul 3 alineatele (3) și (4) din Directiva 97/67 se limitează să enunțe o listă de servicii care trebuie cel puțin să fie incluse în serviciul poștal universal și, prin urmare, statele membre pot extinde domeniul de aplicare al acestui serviciu pentru a include și alte prestații, cu excepția însă, conform articolului 3 alineatul (5) din această directivă, a celor referitoare la coletele poștale a căror greutate depășește 20 de kilograme, numai definiția noțiunii de „serviciu poștal universal” dată la articolul 3 alineatul (1) din directiva menționată trebuie considerată pertinentă pentru a stabili dacă o prestare de servicii poate beneficia de scutirea prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112.
62
În special, din moment ce a doua și a patra liniuță ale articolului 12 din Directiva 97/67, vizate de instanța de trimitere în a doua și în a treia întrebare, nu stabilesc elemente constitutive ale noțiunii de „serviciu poștal universal”, ci principii tarifare a căror respectare statele membre trebuie să o impună operatorilor care s‑au angajat să asigure totalitatea sau o parte a acestui serviciu, faptul că un operator nu respectă aceste principii nu poate priva prestațiile în cauză de beneficiul scutirii prevăzute la articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112.
63
În ceea ce privește ipotezele avute în vedere de instanța de trimitere în întrebările sale, mai întâi, se poate arăta că aceasta pornește de la premisa că prestările de servicii poștale în discuție în litigiul principal sunt efectuate de un operator titular al unei licențe individuale de prestator al serviciului poștal universal.
64
În continuare, este necesar să se constate că împrejurarea că prestările de servicii poștale în discuție în litigiul principal sunt efectuate în conformitate cu contracte distincte nu este, în sine, de natură să excludă ca astfel de prestații să intre în sfera noțiunii de „serviciu poștal universal”, astfel cum este definită la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 97/67. Astfel, după cum s‑a subliniat deja la punctul 45 din prezenta hotărâre, existența unor contracte distincte încheiate de operator cu fiecare dintre clienții săi nici nu permite să se considere că aceste prestații nu pot fi supuse unui regim juridic special și nici nu implică faptul că angajamentele reciproce convenite în aceste contracte sunt rezultatul unei negocieri individuale, formalizarea unor astfel de contracte putând avea ca finalitate să facă dovada acceptării de către clientul în cauză a ofertei de prestări de servicii poștale în cauză și să amintească acestui client aspectele importante ale acestui regim.
65
Dat fiind că, după cum s‑a constatat la punctul 61 din prezenta hotărâre, statele membre pot include în serviciul poștal universal alte prestații decât cele menționate la articolul 3 alineatele (3) și (4) din Directiva 97/67 ca trebuind cel puțin să fie prevăzute, aceste state pot prevedea astfel ca colectarea și distribuția trimiterilor poștale să fie efectuate la adresa clientului sau la momente convenite în prealabil cu clientul, în măsura în care astfel de condiții de executare a prestărilor de servicii poștale sunt cele prevăzute pentru serviciul poștal universal, aspect a cărui verificare, în cauza principală, este de competența instanței de trimitere.
66
În ceea ce privește împrejurarea, evidențiată de instanța de trimitere, că prestările de servicii poștale în discuție în litigiul principal sunt efectuate fără să se demonstreze că prețul convenit între părți acoperă costul lor, articolul 3 alineatul (1) din Directiva 97/67 impune, desigur, drept condiție pentru includerea prestărilor de servicii poștale în serviciul poștal universal ca oferta referitoare la aceste servicii să fie accesibilă. Cu toate acestea, caracterul accesibil al unei astfel de oferte nu depinde de aspectul dacă prețul solicitat pentru o astfel de prestație acoperă costul acesteia, ci de aspectul dacă persoane fizice sau juridice care dispun de resurse limitate pot, având în vedere nivelul de trai care prevalează în statul membru în cauză, să le achite. În consecință, această împrejurare nu poate, prin ea însăși, să justifice ca o prestare de servicii poștale care, având în vedere caracteristicile care îi sunt proprii, ar trebui considerată ca făcând parte din serviciul poștal universal să fie exclusă din acesta din urmă.
67
În schimb, în măsura în care o prestare de servicii poștale nu reiese din punerea în aplicare a unui regim juridic special căruia îi sunt supuși operatorii care asigură totalitatea sau o parte a serviciului poștal universal atunci când realizează o astfel de prestare, ci este efectuată în condiții diferite și mai favorabile decât cele aprobate de autoritatea națională care a fost desemnată în statul membru în cauză pentru a reglementa prestări de această natură sau decât cele prevăzute în normele referitoare la aceste prestări, precum, de exemplu, posibilitatea unei colectări a trimiterilor în locuri, la ore, la o frecvență sau la un preț diferite decât cele aprobate de această autoritate sau prevăzute de normele menționate, această prestare trebuie considerată ca fiind exclusă de la beneficiul scutirii de TVA prevăzute la articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112.
68
Astfel, se poate deduce din fiecare dintre aceste împrejurări că, contrar celor impuse de articolul 3 alineatul (1) din Directiva 97/67, un asemenea serviciu nu este prestat „pentru toți utilizatorii”, ci urmărește să satisfacă necesitățile specifice ale utilizatorilor în cauză.
69
Or, chiar dacă, mai întâi, considerentul (15) al Directivei 97/67 permite furnizorilor de serviciu poștal universal să negocieze în mod individual contracte cu clienții, trebuie arătat că articolul 5 alineatul (1) a doua liniuță din această directivă prevede în mod expres că statele membre trebuie să se asigure că un serviciu poștal universal identic este oferit utilizatorilor aflați în condiții comparabile, astfel încât acest considerent (15) trebuie înțeles în sensul că se referă la dreptul furnizorilor acestui serviciu de a negocia contracte individuale cu clienții lor în afara serviciului menționat și, prin urmare, privind prestații care nu intră sub incidența acestuia.
70
În continuare, dreptul prestatorului sau al prestatorilor serviciului poștal universal de a încheia acorduri tarifare individuale cu utilizatorii, prevăzut la articolul 12 a treia liniuță din Directiva 97/67, nu implică faptul că trebuie considerate ca intrând sub incidența acestui serviciu prestații ale căror condiții de realizare, inclusiv tarifare, ar fi fost negociate și care, prin urmare, nu ar fi identice cu cele propuse oricărui utilizator care se află într‑o situație comparabilă. Astfel, încheierea de acorduri tarifare individuale poate fi necesară în special atunci când sunt propuse reduceri la cantitate în condițiile generale de vânzare, astfel cum au fost aprobate de autoritatea națională care a fost desemnată în statul membru în cauză pentru a reglementa serviciul poștal sau cum au fost prevăzute în norme referitoare la acest serviciu și oferite așadar tuturor, pentru ca destinatarii serviciului să se angajeze să încredințeze un anumit volum de corespondență în schimbul unui tarif avantajos, fără însă ca aceasta să implice în mod necesar ca acest volum și/sau această reducere să fi fost negociate numai în beneficiul anumitor utilizatori.
71
În sfârșit, contrar celor susținute de Bulgarian posts, trebuie subliniat că interpretarea reținută la punctul 70 din prezenta hotărâre este valabilă și atunci când unele dintre prestările de servicii poștale sunt furnizate la cererea unor organisme publice.
72
Desigur, Curtea a statuat în Hotărârea din 16 octombrie 2019, Winterhoff și Eisenbeis (C‑4/18 și C‑5/18, EU:C:2019:860, punctele 59-61), că o prestație poștală care constă în notificarea de acte judiciare și administrative și care este efectuată în executarea unor mandate eliberate de organisme publice în cadrul activității acestora din urmă, care nu urmărește satisfacerea unor necesități care le sunt proprii, ci asigurarea unei bune administrări a justiției, trebuie considerată ca fiind efectuată în numele tuturor celor care sunt vizați de posibilitatea de a notifica astfel de acte, inclusiv destinatarii acestora din urmă, și, prin urmare, ca fiind furnizată tuturor utilizatorilor unei astfel de oferte de servicii în sensul articolului 2 punctul 17 din Directiva 97/67. Pe baza acestor considerații, Curtea a concluzionat că serviciile de notificare citate anterior puteau fi considerate ca fiind furnizate „pentru toți utilizatorii” în sensul articolului 3 alineatul (1) din această directivă și, prin urmare, ca putând fi scutite de TVA ca prestări de servicii efectuate de „serviciile poștale publice”, în temeiul articolului 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112.
73
Cu toate acestea, nu se poate deduce de aici că o prestare de servicii poștale care este efectuată în condiții diferite și mai favorabile decât cele propuse în condițiile generale de vânzare, astfel cum au fost aprobate de autoritatea națională care a fost desemnată în statul membru în cauză pentru a reglementa serviciul poștal sau au fost prevăzute în norme referitoare la acest serviciu, poate beneficia de o astfel de scutire pentru simplul motiv că este furnizată la cererea unui organism public. Va reveni, dacă este cazul, instanței naționale sarcina de a verifica dacă se poate considera că o astfel de prestație îndeplinește condiția prevăzută la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 97/67, potrivit căreia serviciul poștal universal este furnizat „pentru toți utilizatorii”.
74
Având în vedere ansamblul considerațiilor care precedă, trebuie să se răspundă la întrebările adresate că articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112, citit în lumina articolului 12 a doua și a patra liniuță din Directiva 97/67, trebuie interpretat în sensul că se opune ca prestările de servicii poștale efectuate în conformitate cu contracte distincte de un titular al unei licențe individuale pentru furnizarea serviciului poștal universal să beneficieze de scutirea de TVA pe care o prevede acest articol 132, în cazul în care astfel de prestări, destinate să satisfacă necesitățile speciale ale persoanelor vizate, fără a fi oferite tuturor utilizatorilor, sunt furnizate în condiții diferite și mai favorabile decât cele aprobate de autoritatea națională desemnată în statul membru în cauză să reglementeze serviciul poștal universal sau decât cele prevăzute în norme referitoare la acest serviciu.
Cu privire la cheltuielile de judecată
75
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a zecea) declară:
Articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, citit în lumina articolului 12 a doua și a patra liniuță din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008,
trebuie interpretat în sensul că
se opune ca prestările de servicii poștale efectuate în conformitate cu contracte distincte de un titular al unei licențe individuale pentru furnizarea serviciului poștal universal să beneficieze de scutirea de TVA pe care o prevede acest articol 132, în cazul în care astfel de prestări, destinate să satisfacă necesitățile speciale ale persoanelor vizate, fără a fi oferite tuturor utilizatorilor, sunt furnizate în condiții diferite și mai favorabile decât cele aprobate de autoritatea națională desemnată în statul membru în cauză să reglementeze serviciul poștal universal sau decât cele prevăzute în norme referitoare la acest serviciu.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: bulgara.