ORDONANȚA TRIBUNALULUI (Camera de recursuri)
18 decembrie 2008
Cauza T‑223/07 P
Michel Thierry
împotriva
Comisiei Comunităților Europene
„Recurs — Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2004 — Respingerea unei cereri de audiere a unui martor — Recurs vădit inadmisibil”
Obiectul: Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 16 aprilie 2007,
Thierry/Comisia (F‑82/05, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea acestei ordonanțe
Decizia: Respinge recursul. Domnul Michel Thierry suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie
în cadrul prezentului recurs.
Sumarul ordonanței
1.      Recurs — Motive — Apreciere eronată a faptelor — Inadmisibilitate — Controlul de către Tribunal al aprecierii elementelor
de probă — Excludere, cu excepția cazurilor de denaturare
[art. 225 A CE; Statutul Curții de Justiție, anexa I, art. 11 alin. (1)]
2.      Procedură — Măsuri de cercetare judecătorească — Audierea martorilor — Competența de apreciere a Tribunalului
[Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice, art. 59 alin. (1); Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene,
art. 47]
3.      Recurs — Motive — Motiv invocat pentru prima dată în cadrul unui recurs — Inadmisibilitate
[Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, art. 48 alin. (2) și art. 144]
1.      Din articolul 225 A CE și din articolul 11 alineatul (1) din anexa I la Statutul Curții de Justiție rezultă că recursul împotriva
hotărârilor Tribunalului Funcției Publice nu se poate întemeia decât pe motive privind încălcarea normelor de drept, cu excluderea
oricărei aprecieri a situației de fapt. Instanța de prim grad este singura competentă, pe de o parte, să constate faptele,
cu excepția cazului în care inexactitatea materială a constatărilor sale ar rezulta din înscrisurile aflate la dosar, și,
pe de altă parte, să aprecieze aceste fapte. Aprecierea faptelor nu constituie, așadar, cu excepția cazului denaturării elementelor
de probă prezentate acestei instanțe, o problemă de drept supusă, ca atare, controlului instanței de recurs.
(a se vedea punctul 20)
Trimitere la: Curte 28 mai 1998, New Holland Ford/Comisia, C‑8/95 P, Rec., p. I‑3175, punctele 25 și 26; Tribunal 12 iulie
2007, Beau/Comisia, T‑252/06 P, nepublicată încă în Repertoriu, punctele 45 și 46
2.      Numai instanța de prim grad este competentă să se pronunțe asupra eventualei necesități de a completa informațiile de care
dispune în legătură cu cauzele cu care este sesizată. Chiar dacă o cerere de audiere a martorilor menționează cu precizie
faptele cu privire la care este necesar să se audieze unul sau mai mulți martori și motivele de natură a justifica audierea
acestora, este de competența instanței de prim grad să aprecieze pertinența cererii în raport cu obiectul litigiului și cu
necesitatea de a proceda la audierea martorului sau a martorilor citați.
Existența în această privință a unei puteri de apreciere a instanței de prim grad nu poate fi contestată prin invocarea principiului
general de drept comunitar potrivit căruia orice persoană are dreptul la un proces echitabil, astfel cum a fost reafirmat
la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Astfel, din acest principiu general nu rezultă un drept
absolut de a obține prezentarea de martori în fața unei instanțe. Dimpotrivă, este, în principiu, de competența instanței
să decidă asupra necesității sau a oportunității de a cita un martor, procedura contencioasă având în special ca obiect, cu
respectarea strictă a egalității armelor, să ofere reclamantului o ocazie corespunzătoare și suficientă de a susține temeinicia
acțiunii sale.
(a se vedea punctele 21 și 22)
Trimitere la: Curte 28 iunie 2005, Dansk Rørindustri și alții/Comisia, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P-C‑208/02 P și C‑213/02 P,
Rec., p. I‑5425, punctele 67-71 și jurisprudența citată
3.      Rezultă din articolul 48 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, aplicabil, în temeiul
articolului 144 din regulamentul menționat, procedurii în fața Tribunalului de Primă Instanță având ca obiect recursul împotriva
unei hotărâri a Tribunalului Funcției Publice, că invocarea de motive noi pe parcursul procesului este interzisă. Prin urmare,
motivul întemeiat pe denaturarea elementelor de probă, invocat pentru prima dată în cererea de audiere, nu poate decât să
fie respins ca vădit inadmisibil.
(a se vedea punctul 27)