Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEHO
ADVOKÁTA
MANUEL
CAMPOS
SÁNCHEZ‑BORDONA
prednesené
26. februára
2026(1)
Vec C‑51/25
Betaal Garant Nederland CV
proti
De Nederlandsche Bank NV,
za účasti:
Vereniging Eigen Huis
[návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ktorý
podal
College van
Beroep voor het
bedrijfsleven (Odvolací
súd
pre
správne
spory v hospodárskych
veciach,
Holandsko)]
„ Prejudiciálne
konanie – Smernica
(EÚ)
2015/2366 – Platobné
služby
na
vnútornom
trhu – Pojem
platobná
služba – Transakcia
sprostredkovateľského
subjektu
prostredníctvom
trojstrannej
zmluvy
spočívajúcej v uschovaní
finančných
prostriedkov
klienta
na
bankovom
účte
tohto
subjektu a ich
neskoršom
prevode
na
podnikateľa
po
udelení
súhlasu
klientom – Klasifikácia
tejto
transakcie – Záruka
týkajúca
sa
nehnuteľností – Vykonávanie
úhrad – Vedľajšia
povaha
platobných
služieb – Platobné
služby
vykonávané
subjektom, v prípade
ktorého
táto
činnosť
nie
je
predmetom
jeho
podnikateľskej
činnosti – Poukazovanie
peňazí “
1.        Predmetom
konania, v ktorom
bol
podaný
prejednávaný
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
je
otázka,
či
možno
činnosť
subjektu,
ktorý
ako
sprostredkovateľ
medzi
klientom a zhotoviteľom
stavby
prijme
finančné
prostriedky
od
klienta
(určené
na
zabezpečenie
zaplatenia
súm,
ktoré
sa
majú
zaplatiť
zhotoviteľovi) a po
udelení
súhlasu
klientom
ich
prevedie
na
zhotoviteľa,
klasifikovať v súlade
so
smernicou
(EÚ)
2015/2366(2) ako
„platobnú
službu“.
2.        Holandské
právne
predpisy
zakazujú
vykonávať
činnosť
poskytovateľa
platobných
služieb
bez
povolenia,
ktoré
udeľuje
De
Nederlandsche Bank
NV
(Holandská
centrálna
banka,
ďalej
len
„DNB“). V tomto
prípade
podľa
DNB
subjekt,
ktorý
vystupoval
ako
sprostredkovateľ,
vykonával
uvedenú
činnosť
bez
potrebného
povolenia.
3.        Vnútroštátny
súd
žiada o výklad
smernice
2015/2366
na
účely
posúdenia
zákonnosti
rozhodnutia,
ktoré
prijala
DNB a ktorým
bola
uvedenému
subjektu
uložená
povinnosť
ukončiť
svoju
činnosť
poskytovateľa
platobných
služieb,
kým
nebude
mať
potrebné
povolenie.
I.      Právny rámec
A.      Právo Únie: smernica 2015/2366
4.        V odôvodnení
6
sa
uvádza:
„Na
vyplnenie
regulačných
medzier a zároveň
na
zabezpečenie
väčšej
právnej
istoty a jednotného
uplatňovania
legislatívneho
rámca v celej
Únii
by
sa
mali
stanoviť
nové
pravidlá.
Súčasným a novým
hráčom
na
trhu
by
sa
mali
zaručiť
rovnocenné
prevádzkové
podmienky,
čím
sa
umožní,
aby
nové
spôsoby
platby
oslovili
širší
trh, a zabezpečí
sa
vyššia
úroveň
ochrany
spotrebiteľa
pri
využívaní
uvedených
platobných
služieb v rámci
celej
Únie.
Malo
by
to
vytvoriť
efektívnosť
platobného
systému
ako
celku a viesť k širšiemu
výberu a väčšej
transparentnosti
platobných
služieb,
pričom
by
sa
mala
zároveň
posilniť
dôvera
spotrebiteľov v harmonizovaný
trh s platbami.“
5.        Článok 1 ods. 1
stanovuje:
„1.      V tejto
smernici
sa
stanovujú
pravidlá, v súlade s ktorými
členské
štáty
rozlišujú
tieto
kategórie
poskytovateľov
platobných
služieb:
…
d)      platobné
inštitúcie;
…“
6.        V článku 4 („Vymedzenie
pojmov“)
sa
uvádza:
„Na
účely
tejto
smernice
sa
uplatňujú
tieto
vymedzenia
pojmov:
…
3.      ‚platobná
služba‘
je
ktorákoľvek
podnikateľská
činnosť
uvedená v prílohe I;
4.      ‚platobná
inštitúcia‘
je
právnická
osoba,
ktorej
bolo v súlade s článkom 11
udelené
povolenie
poskytovať a vykonávať
platobné
služby v celej
Únii;
5.      ‚platobná
transakcia‘
je
úkon,
ktorým
je
vklad,
prevod
alebo
výber
finančných
prostriedkov, a to
na
podnet
platiteľa
alebo v jeho
mene
alebo
na
podnet
príjemcu
platby,
bez
ohľadu
na
akékoľvek
súvisiace
povinnosti
medzi
platiteľom a príjemcom
platby;
…
8.      ‚platiteľ‘
je
fyzická
alebo
právnická
osoba,
ktorá
je
majiteľom
platobného
účtu a ktorá
povolí
platobný
príkaz z tohto
platobného
účtu,
alebo v prípade,
že
platobný
účet
neexistuje,
fyzická
alebo
právnická
osoba,
ktorá
dáva
platobný
príkaz;
9.      ‚príjemca
platby‘
je
fyzická
alebo
právnická
osoba,
ktorá
je
zamýšľaným
príjemcom
finančných
prostriedkov,
ktoré
sú
predmetom
platobnej
transakcie;
10.      ‚používateľ
platobných
služieb‘
je
fyzická
alebo
právnická
osoba,
ktorá
používa
platobnú
službu
ako
platiteľ,
príjemca
platby,
alebo
ako
platiteľ
aj
príjemca
platby;
11.      ‚poskytovateľ
platobných
služieb‘
je
subjekt
uvedený v článku 1 ods. 1
alebo
právnická
či
fyzická
osoba,
ktoré
využívajú
výnimku
podľa článku 32
alebo
33;
12.      ‚platobný
účet‘
je
účet,
ktorý
je
vedený
na
meno
jedného
alebo
viacerých
používateľov
platobných
služieb a ktorý
sa
používa
na
vykonávanie
platobných
transakcií;
13.      ‚platobný
príkaz‘
je
pokyn
platiteľa
alebo
príjemcu
platby
svojmu
poskytovateľovi
platobných
služieb,
ktorým
žiada o vykonanie
platobnej
transakcie;
…
20.      ‚spotrebiteľ‘
je
fyzická
osoba,
ktorá v zmluvách o poskytovaní
platobných
služieb,
na
ktoré
sa
vzťahuje
táto
smernica,
koná
inak
než
na
účely
svojej
obchodnej,
podnikateľskej
alebo
profesijnej
činnosti;
…
22.      ‚poukázanie
peňazí‘
je
platobná
služba,
pri
ktorej
sa
finančné
prostriedky
od
platiteľa
prijímajú
bez
toho,
aby
sa
vytvorili
akékoľvek
platobné
účty v mene
platiteľa
alebo
príjemcu
platby,
na
výhradný
účel
prevodu
zodpovedajúcej
sumy
príjemcovi
platby
alebo
inému
poskytovateľovi
platobných
služieb,
ktorý
koná v mene
príjemcu
platby,
a/alebo
pri
ktorej
sa
takéto
finančné
prostriedky
prijímajú v mene
príjemcu
platby a sú
mu
sprístupnené;
…
24.      ‚úhrada‘
je
platobná
služba
pripísania
finančných
prostriedkov
platobnej
transakcie
alebo
série
platobných
transakcií z platobného
účtu
platiteľa
na
platobný
účet
príjemcu
platby
prostredníctvom
poskytovateľa
platobných
služieb,
ktorý
vedie
platobný
účet
platiteľa,
na
základe
pokynu
platiteľa;
…“
7.        Príloha I stanovuje:
„PLATOBNÉ
SLUŽBY
(podľa článku 4 bodu 3)
…
3.      Vykonávanie
platobných
transakcií
vrátane
prevodu
finančných
prostriedkov
na
platobný
účet
vedený u poskytovateľa
platobných
služieb
používateľa
alebo u iného
poskytovateľa
platobných
služieb:
a)      vykonávanie
inkasa
vrátane
jednorazového
inkasa;
b)      vykonávanie
platobných
transakcií
prostredníctvom
platobnej
karty
alebo
podobného
platobného
nástroja
alebo
prostredníctvom
podobného
zariadenia;
c)      vykonávanie
úhrad
vrátane
trvalých
platobných
príkazov.
…
6.      Poukazovanie
peňazí.
…“
B.      Vnútroštátne právo. Wet op het financieel toezicht(3)
8.        Prostredníctvom
Wft sa
smernica
2015/2366
preberá
do
holandského
práva.
9.        Podľa
jeho článku 1:1:
–        „platobná
služba
je
ktorákoľvek
podnikateľská
činnosť
vymedzená v prílohe k smernici… o platobných
službách“,
–        „poskytovateľ
platobných
služieb
je
osoba,
ktorej
činnosť
spočíva v poskytovaní
platobných
služieb“.
10.      Článok 2:3a ods. 1
zakazuje
komukoľvek
so
sídlom v Holandsku
vykonávať
činnosť
poskytovateľa
platobných
služieb
bez
povolenia,
ktoré
na
tento
účel
udeľuje
DNB.
II.    Skutkový stav, spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
11.      Betaal Garant
Nederland CV
(ďalej
len
„Betaal“)
je
spoločnosť,
ktorá
poskytuje
súkromným
osobám
poradenské
služby a záruky a garancie
pri
stavebných
projektoch a stavbách.
12.      Stichting BGN
Zekerheidsstelling (ďalej
len
„nadácia
Betaal“)
je
nadácia
spojená
so
spoločnosťou
Betaal.
13.      Betaal ponúka
súkromným
osobám
produkt
„Afbouwgarantie“
(garancia
zhotovenia
stavby) a produkt
„Zekerheidsstelling“
(záruka).
14.      Služba týkajúca sa záruky, ktorú ponúka Betaal, sa používa, keď podnikateľ (zhotoviteľ) vykonáva pre klienta výstavbu bytu alebo budovy.
15.      Zhotovitelia sú vystavení riziku nezaplatenia zo strany klienta, keďže klient môže podľa zákona zaplatiť cenu stavby vo viacerých splátkach a vo všeobecnosti musí zaplatiť poslednú splátku až vtedy, keď bol byt riadne odovzdaný.
16.      Na účely pokrytia tohto rizika nezaplatenia môžu zhotovitelia vyžadovať od klientov, aby zložili sumu poslednej splátky u notára alebo aby poskytli náhradnú zábezpeku. Do tejto druhej kategórie patrí záruka, ktorú spravuje Betaal.(4)
17.      Betaal poskytuje túto službu účastníkom zmluvy o dielo na základe dohody uzavretej medzi klientom, zhotoviteľom a samotnou spoločnosťou Betaal.
Táto
dohoda
sa
riadi
všeobecnými
obchodnými
podmienkami
záruky
(ďalej
len
„VOP“)
vypracovanými
spoločnosťou
Betaal,
medzi
ktorými
sa
nachádzajú
tieto
podmienky:
–        klient
zaplatí z prvej
splátky,
ktorú
má
zaplatiť
zhotoviteľovi,
určitú
sumu
nadácii
Betaal (článok 1 VOP),
–        suma
záruky
štandardne
predstavuje
6 % zmluvnej
sumy
(článok 3 VOP). V nijakom
prípade
nemôže
prekročiť
10 %‑nú hranicu
stanovenú v článku 767 knihe 7
Burgerlijk Wetboek (holandský občiansky
zákonník),
–        zhotoviteľ
vydá
klientovi
potvrdenie o zaplatení
záruky
(článok 4 VOP),
–        ak
bola
zmluva o dielo
zrealizovaná
tak,
že
zhotoviteľ a klient
sú
spokojní, a bolo
to
písomne
oznámené
spoločnosti
Betaal,
suma
záruky
sa
do
piatich
pracovných
dní
vyplatí
zhotoviteľovi
(článok 9 VOP),
–        pokiaľ
ide o náklady
na
záruku,
klient platí 4 % z jej sumy, najmenej však 300 eur (článok 5 VOP). Záruka je rezervovaná a klient s ňou môže nakladať po prijatí fakturovanej sumy,
–        výdavky hradené zhotoviteľom predstavujú 2,5 % sumy záruky, najmenej však 200 eur (článok 10 VOP). Tieto výdavky sa odpočítajú od sumy záruky pri jej odovzdaní zhotoviteľovi.
18.      Vereniging Eigen Huis navrhlo,
aby
DNB
prijala
donucovacie
opatrenia
voči
spoločnosti
Betaal,
keďže
táto
spoločnosť
pravdepodobne
vykonávala
činnosť
poisťovne
bez
toho,
aby
mala
príslušné
povolenie.
19.      DNB
preskúmala,
či
produkty
„garancia
zhotovenia
stavby“ a „záruka“,
ktoré
ponúka
Betaal,
porušujú
Wft.
20.      DNB
8. decembra
2020
uložila
spoločnosti
Betaal povinnosť
prestať
ponúkať
oba
produkty(5) a uložila
jej
penále(6),
pričom
uviedla,
že
Betaal
–        tým,
že
ponúka
garanciu
zhotovenia
stavby,
porušuje
zákaz
vykonávania
činnosti
poskytovateľa
poistenia
škody
(s obmedzením
rizika)
bez
povolenia,
výnimky
alebo
oslobodenia.
Také
konanie
je v rozpore s článkom 2:27 ods. 1,
resp. článkom 2:48 ods. 1
Wft;
–        tým,
že
ponúka
záruku,
porušuje
zákaz
vykonávania
činnosti
poskytovateľa
platobných
služieb
bez
povolenia.
Také
konanie
je v rozpore s článkom 2:3a ods. 1
Wft.
21.      DNB
rozhodnutím
zo
6. októbra
2021
(ďalej
len
„napadnuté
rozhodnutie“)
zamietla
námietku
spoločnosti
Betaal proti
rozhodnutiu o uložení
penále
ako
nedôvodnú.
22.      DNB
po
tom,
čo
konštatovala,
že
Betaal nezaplatila
penále,
rozhodnutím z 31. januára
2023
začala
vymáhať
splatné
penále
(ďalej
len
„rozhodnutie o vymáhaní“).
23.      Betaal podala
námietku
proti
rozhodnutiu o vymáhaní.
DNB
postúpila
túto
námietku
na
rechtbank Rotterdam
(súd v Rotterdame,
Holandsko).
24.      Uvedený
prvostupňový
súd
rozsudkom z 10. novembra
2022(7) zamietol
žalobu
proti
napadnutému
rozhodnutiu
ako
nedôvodnú a žalobu
proti
rozhodnutiu o vymáhaní
ako
neprípustnú.
25.      Podľa
názoru
tohto
súdu
DNB
správne
konštatovala,
že
Betaal potrebovala
povolenie
na
to,
aby
mohla
ponúkať
záruku
(ktorá
je v tomto
prejudiciálnom
konaní
jediným
sporným
prvkom), a že
tým,
že
nemala
toto
povolenie,
porušila
Wft.
26.      Rechtbank Rotterdam
(súd v Rotterdame)
najmä
konštatoval,
že
–        Betaal nezávisle
poskytuje v rámci
vykonávania
svojej
činnosti
pravidelne,
systematicky a identifikovateľným
spôsobom
platobnú
službu v zmysle
Wft,
–        služba,
pri
ktorej
sa
vykonávajú
platobné
transakcie
vrátane
úhrad
finančných
prostriedkov
na
platobný
účet
poskytovateľa
platobných
služieb,
je
platobnou
službou,
–        Betaal je
sprostredkovateľom,
ktorý
vykonáva
prevod
finančných
prostriedkov
klienta
(platiteľa)
na
zhotoviteľa
(príjemcu
platby).
Na
tom
nič
nemení
skutočnosť,
že
nadácia
Betaal vedie
účet,
na
ktorom
sa
uschováva
záruka,
–        pre
posúdenie
otázky,
či
Betaal tým,
že
ponúka
záruku,
poskytuje
platobnú
službu,
je
irelevantné,
kde
medzitým
uschováva
finančné
prostriedky.
27.      Betaal podala
proti
prvostupňovému
rozsudku
odvolanie
na
College van
Beroep voor het
bedrijfsleven (Odvolací
súd
pre
správne
spory v hospodárskych
veciach,
Holandsko),
ktorý
predkladá
Súdnemu
dvoru
nasledujúcu
prejudiciálnu
otázku:
„Má
sa článok 4 bod 3 smernice…2015/2366… v spojení s bodom 3 písm. c) prílohy I k tejto
smernici
vykladať v tom
zmysle,
že
služba
týkajúca
sa
prijímania a ďalšieho
prevodu
finančných
prostriedkov,
ktorú
poskytuje
subjekt
ako
sprostredkovateľ,
predstavuje
platobnú
službu – konkrétne
vykonávanie
úhrad v zmysle
tejto
smernice
–,
ak
tento
subjekt v rámci
zmluvy s klientom a zhotoviteľom
prijíma
finančné
prostriedky
od
klienta
na
svojom
platobnom
účte a po
udelení
súhlasu
klientom
prevádza
tieto
finančné
prostriedky z tohto
platobného
účtu
na
zhotoviteľa?“
III. Konanie na Súdnom dvore
28.      Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
bol
doručený
do
kancelárie
Súdneho
dvora
28. januára
2025.
29.      Písomné
pripomienky
predložili
DNB,
česká,
talianska,
holandská a nórska
vláda,
ako
aj
Európska
komisia.
30.      DNB,
Komisia a nórska
vláda
sa
zúčastnili
na
pojednávaní,
ktoré
sa
konalo
3. decembra
2025.
IV.    Posúdenie
31.      Vnútroštátny
súd
žiada o výklad článku 4 bodu 3 smernice
2015/2366 v spojení s bodom 3 písm. c) prílohy I k tejto
smernici.
32.      Podľa
vnútroštátneho
súdu
mu
odpoveď
na
jeho
prejudiciálnu
otázku
umožní
určiť,
či
služba
ponúkaná
spoločnosťou
Betaal predstavuje
platobnú
službu v zmysle
smernice
2015/2366,
vzhľadom
na
to,
že
–        Betaal vystupuje
ako
sprostredkovateľ v rámci
vzťahov
medzi
klientom a zhotoviteľom,
–        Betaal prijíma
finančné
prostriedky
od
klienta
na
svoj
platobný
účet
(platobný
účet
spoločnosti
Betaal) a po
udelení
súhlasu
klientom
prevádza
tieto
finančné
prostriedky z tohto
platobného
účtu
na
zhotoviteľa.
33.      DNB a holandská
vláda(8) odporúčajú
odpovedať
na
prejudiciálnu
otázku
kladne.
Naopak,
talianska
vláda a Komisia
obhajujú
zápornú
odpoveď.
Česká
vláda
argumentuje v prospech
kladnej
odpovede
za
určitých
podmienok(9) a nakoniec
nórska
vláda
tvrdí,
že
predmetná
služba
nie
je
platobnou
službou,
ale
poukazovaním
peňazí.
34.      Na
účely
výkladu
určitého
ustanovenia
práva
Únie
je
potrebné
zohľadniť
nielen
jeho
znenie,
ale
aj
kontext,
do
ktorého
patrí, a ciele
sledované
právnou
úpravou,
ktorej
je
súčasťou.(10)
A.      Doslovný výklad
35.      Podľa článku 4 ods. 3
smernice
2015/2366
je
platobná
služba
„ktorákoľvek
podnikateľská
činnosť
uvedená v prílohe I“.
36.      Medzi
činnosťami,
ktoré
podľa prílohy I k smernici
2015/2366
patria
do
kategórie
platobných
služieb,
sa
nachádza
aj
činnosť
opísaná v písmene
c) bodu 3.
Podľa
tohto
ustanovenia
môže
byť
platobnou
službou
„vykonávanie
platobných
transakcií
vrátane
prevodu
finančných
prostriedkov
na
platobný
účet
vedený u poskytovateľa
platobných
služieb
používateľa
alebo u iného
poskytovateľa
platobných
služieb“,
ak
táto
transakcia
spočíva
vo
„vykonávan[í]
úhrad
vrátane
trvalých
platobných
príkazov“.
37.      V článku 4 bode 24
smernice
2015/2366
je
pojem
úhrada
vymedzený
ako
„platobná
služba
pripísania
finančných
prostriedkov
platobnej
transakcie
alebo
série
platobných
transakcií z platobného
účtu
platiteľa
na
platobný
účet
príjemcu
platby
prostredníctvom
poskytovateľa
platobných
služieb,
ktorý
vedie
platobný
účet
platiteľa,
na
základe
pokynu
platiteľa“.
38.      DNB
sa
domnieva,
že
Betaal ako
sprostredkovateľ
vykonáva
prevod
finančných
prostriedkov
klienta
(platiteľa v zmysle článku 4 bodu 8)
na
zhotoviteľa
(príjemcu
platby v zmysle článku 4 bodu 9), a preto
poskytuje
platobnú
službu v zmysle článku 4 bodu 3 smernice
2015/2366 v spojení s bodom 3 prílohy I k tejto
smernici.
39.      Na
tento
účel
treba
zdôrazniť,
že
DNB
–        nespochybňuje,
že
Betaal ani
jej
nadácia
nemajú
platobné
účty
vedené
na
meno
svojich
klientov,
–        tiež
nespochybňuje,
že
prevod
finančných
prostriedkov
na
zhotoviteľa
sa
vykonáva z účtu
nadácie
Betaal a nie z účtu
klientov,
–        uznáva,
že
Betaal nemôže
spravovať
finančné
prostriedky,
ktoré
predstavujú
záruky,
pričom
ich
musí
len
blokovať
od
okamihu,
keď
ich
klient
vloží,
až
kým
nebudú
odblokované
konečnou
dohodou
medzi
klientom a zhotoviteľom,
–        pripúšťa,
že
Betaal po
dosiahnutí
konečnej
dohody
medzi
klientom a zhotoviteľom
odovzdá
finančné
prostriedky
zhotoviteľovi, a to
po
odpočítaní
svojej
provízie.
Ide o odloženú a podmienenú
platbu
klienta
zhotoviteľovi,
ktorá
sa
zrealizuje
po
odovzdaní
stavby v súlade s požiadavkami
vlastníka,
–        tvrdí,
že
účet, z ktorého
sa
vykoná
prevod
finančných
prostriedkov
na
zhotoviteľa,
je
irelevantný,
lebo
vymedzenie
vykonávania
úhrad
ako
platobnej
služby v prílohe I k smernici
2015/2366
je
veľmi
široké a zahŕňa
vykonávanie
úkonov
subjektmi,
ktoré
nie
sú
bankami,
ale
ktoré
majú
za
následok
prevod
finančných
prostriedkov
na
platobné
účty v bankových
inštitúciách.
40.      Vnútroštátny
súd a DNB
odkazujú
na
odpoveď
Komisie,
ktorá
je
súčasťou
jednotného
súboru
pravidiel
(Single Rulebook)
Európskeho
orgánu
pre
bankovníctvo
(ďalej
len
„EBA“)(11) a ktorá
údajne
podporuje
extenzívny
výklad,
ktorý
presadzuje
DNB(12).
41.      Podľa
uvedenej
odpovede:
–        prijímanie a poukazovanie
finančných
prostriedkov
sa
považuje
za
platobnú
službu v súlade s článkom 4 ods. 3
smernice
2015/2366 v spojení s prílohou I k tejto
smernici,
–        v závislosti
od
znenia
zmluvných
dohôd
by
sa
to
mohlo
považovať
napríklad
za
poukázanie peňazí (článok 4 ods. 22 v spojení s bodom 6 prílohy I)
alebo
za
inú
platobnú
službu,
napríklad
vykonávanie
platobných
transakcií
(bod 3 prílohy I).
42.      Na
pojednávaní
však
Komisia
jasne
vysvetlila,
že
táto
odpoveď
sa
vzťahuje
na
iné
služby
prijímania a poukazovania
finančných
prostriedkov,
než
je
služba
zriaďovania
záruk
týkajúcich
sa
nehnuteľností
poskytovaná
spoločnosťou
Betaal.
43.      Podľa
môjho
názoru
doslovný
výklad článku 4 ods. 3
smernice
2015/2366 v spojení s bodom 3 písm. c) prílohy I k tejto
smernici
nepodporuje
stanovisko
DNB.
44.      Zo
znenia
ustanovení, o výklad
ktorých
žiada
vnútroštátny
súd,
vyplýva,
že
prevod
finančných
prostriedkov,
na
ktorý
sa v nich
odkazuje,
musí
vykonať
poskytovateľ
platobných
služieb,
ktorý
vedie
platobný
účet
platiteľa.(13)
45.      Ako
však
zdôrazňuje
vnútroštátny
súd,(14) v tejto
veci
dochádza k dvom
odlišným
platobným
transakciám:
–        pri
prvej
transakcii
dáva
klient,
ktorý
koná
ako
platiteľ
(článok 4 bod 8 smernice
2015/2366),
svojej
banke,
ktorá
koná
ako
poskytovateľ
platobných
služieb
(článok 4 bod 11),
platobný
príkaz
(článok 4 bod 13).
Tento
platobný
príkaz
zahŕňa
prevod
finančných
prostriedkov z platobného
účtu
(článok 4 bod 12)
klienta
na
platobný
účet
nadácie
Betaal,
ktorá
by
sa
mohla
považovať
za
príjemcu
platby
(článok 4 bod 9).
Práve
banka
klienta
vykonáva
túto
platobnú
transakciu
(bod 3 prílohy I), a preto
poskytuje
platobnú
službu.
Betaal ani
nadácia
Betaal nevykonávajú
túto
platobnú
transakciu;
–        pri
druhej
transakcii
nadácia
Betaal,
ktorý
koná
ako
platiteľ
(článok 4 bod 8 smernice
2015/2366),
dáva
platobný
príkaz
(článok 4 bod 13)
svojej
banke,
ktorá
koná
ako
poskytovateľ
platobných
služieb
(článok 4 bod 11).
Tento
platobný
príkaz
zahŕňa
prevod
finančných
prostriedkov z platobného
účtu
(článok 4 bod 12)
nadácie
Betaal na
platobný
účet
zhotoviteľa
ako
príjemcu
platby
(článok 4 bod 9).
Nadácia
Betaal vykonáva
túto
platobnú
transakciu
(bod 3 prílohy I), a preto
poskytuje
platobnú
službu.
Betaal ani
nadácia
Betaal opäť
nevykonávajú
túto
platobnú
transakciu.
46.      Ide
teda o poskytovanie
dvoch
platobných
služieb,
ktoré
vykonávajú
finančné
inštitúcie, a nie
Betaal.
Klienti
spoločnosti
Betaal nemajú u tohto
subjektu
ani u nadácie
Betaal platobné
účty,
ktoré
by
im
umožňovali
dávať
spoločnosti
Betaal platobné
príkazy
na
vykonávanie
prevodov v prospech
zhotoviteľov.
47.      V rámci
týchto
dvoch
platobných
služieb,
ktoré
uskutočňuje
banka
klienta a banka
nadácie
Betaal,
nedochádza k žiadnemu
zásahu
ani
technickému
úkonu
zo
strany
spoločnosti
Betaal na
účely
spracovania
prevodov. V bode 3 prílohy I k smernici
2015/2366
je
použitý
pojem
„vykonávanie
platobných
transakcií“ a v písmene
c)
tohto
bodu
je
použitý
pojem
„vykonávanie
úhrad“,
čo
poukazuje
na
technický
zásah
poskytovateľa
platobných
služieb
do
účtov.(15)
48.      Pripomínam,
že
Betaal ani
jej
nadácia
nevykonávajú
tento
technický
zásah,
keďže
nevedú
účty
na
meno
klientov
ani
nespravujú
ich
účty.
Za
technickú
správu
na
účely
vykonávania
úhrad a platobných
transakcií
sú
zodpovedné
ich
príslušné
banky.
49.      Platobnou
transakciou
je
podľa článku 4 bodu 5 smernice
2015/2366
„úkon,
ktorým
je
vklad,
prevod
alebo
výber
finančných
prostriedkov, a to
na
podnet
platiteľa
alebo v jeho
mene
alebo
na
podnet
príjemcu
platby,
bez
ohľadu
na
akékoľvek
súvisiace
povinnosti
medzi
platiteľom a príjemcom
platby“.
50.      Betaal prevedie
finančné
prostriedky z účtu
svojej
nadácie
na
zhotoviteľa
iba v prípade,
že
sa
zhotoviteľ a klient
domnievajú,
že
stavba
bola
riadne
dokončená.
Preto
existuje
základná
transakcia,
ktorá
sa
musí
dokončiť
predtým,
ako
môže
Betaal dať
svojej
banke
platobný
príkaz
(článok 4 bod 13
smernice
2015/2366). Z tohto
dôvodu
nemožno
konštatovať,
ako
tvrdí
DNB,
že v rámci
trojstranného
právneho
úkonu
medzi
vlastníkom,
spoločnosťou
Betaal a zhotoviteľom
existuje
jediná
platobná
služba.
51.      Je
pravda,
že
klient
dá
svojej
banke
príkaz,
aby
previedla
peňažnú
sumu
tvoriacu
záruku
na
spoločnosť
Betaal.
Nemožno
však
konštatovať,
že
existuje
platobný
príkaz
klienta
na
prevod
finančných
prostriedkov
na
zhotoviteľa,
lebo
tento
úkon
nie
je
automatický.
52.      Prípadná
nezhoda
medzi
klientom a zhotoviteľom
totiž
bráni
tomu,
aby
sa
peniaze
prevedené
klientom
na
spoločnosť
Betaal a uložené
na
účte
jej
nadácie
vložili
na
účet
zhotoviteľa. V prípade
nezhody
buď
klient
získa
späť
peňažnú
sumu
tvoriacu
záruku,
alebo
sa
táto
peňažná
suma
vyplatí
novému
zhotoviteľovi,
ktorý
dokončí
stavbu
tak,
aby
zodpovedala
požiadavkám
klienta.
53.      Z článku 80
smernice
2015/2366
vyplýva,
že
používatelia
platobných
služieb
vo
všeobecnosti
nesmú
odvolať
platobný
príkaz
po
tom,
ako
bol
tento
platobný
príkaz
prijatý
poskytovateľom
platobných
služieb
platiteľa.
Naopak, v prejednávanom
prípade
môže
klient
ako
ten,
kto
dáva
príkaz
na
zaplatenie
záruky,
„odvolať“
prevod
týchto
finančných
prostriedkov
na
zhotoviteľa,
ktorý
je
príjemcom
platby,
ak
nesúhlasí s dokončením
stavebných
prác
na
nehnuteľnosti.
54.      Služba
poskytovaná
spoločnosťou
Betaal spočíva v poskytnutí
zábezpeky,
ktorá
uľahčuje
plnenie
zmluvy
medzi
klientom a zhotoviteľom:
peňažné
prevody
potrebné
na
uskutočnenie
tejto
služby
sú
vo
vzťahu k tomu
zabezpečovaciemu
prvku
vedľajšie.
55.      Za
týchto
okolností
Betaal neposkytuje
platobnú
službu,
ale
využíva
platobné
služby
banky
klienta a banky
zhotoviteľa
na
poskytnutie
zábezpeky.
Ako
som
už
uviedol,
Betaal nezasahuje
do
technického
fungovania
vykonávania
týchto
platobných
služieb
ani
nevykonáva
kontrolu
nad
finančnými
prostriedkami
uloženými
na
účte
jej
nadácie
na
účely
obchodovania a dosahovania
zisku
pomocou
nich.(16)
B.      Systematický výklad
56.      Podľa
odôvodnenia
24
smernice
2015/2366
uplatňovanie
jej
právneho
rámca
„…
by
sa
malo
obmedziť
na
poskytovateľov
služieb,
ktorí
poskytujú
platobné
služby
ako
riadne
zamestnanie
alebo
podnikateľskú
činnosť v súlade s touto
smernicou“
(kurzívou
zvýraznil
generálny
advokát).
57.      V tom
istom
odôvodnení a v článku 1 ods. 1
smernice
2015/2366
sú
stanovené
kategórie
poskytovateľov
platobných
služieb,
ktorí
môžu
legitímne
poskytovať
platobné
služby v celej
Únii. K týmto
kategóriám
patria:
–        úverové
inštitúcie,
ktoré
prijímajú
od
používateľov
vklady,
ktoré
sa
môžu
použiť
na
financovanie
platobných
transakcií,
ktoré
podliehajú
prudenciálnym požiadavkám
stanoveným v smernici
2013/36/EÚ(17),
–        inštitúcie
elektronických
peňazí
vydávajúce
elektronické
peniaze,
ktoré
sa
môžu
použiť
na
financovanie
platobných
transakcií,
ktoré
podliehajú
prudenciálnym požiadavkám
stanoveným v smernici
2009/110/ES(18),
–        platobné
inštitúcie
a
–        poštové
podniky,
ktoré
sú
oprávnené
poskytovať
platobné
služby
podľa
vnútroštátnych
právnych
predpisov.
58.      Betaal ako
poskytovateľ
služby
týkajúcej
sa
záruky
pre
klientov a stavebné
spoločnosti v Holandsku
nepatrí
do
žiadnej z týchto
kategórií. V prípade
„platobných
inštitúcií“,
na
ktoré
sa
vzťahuje
prísny
režim
smernice
2015/2366,
sa
vyžaduje,
aby
bolo
poskytovanie
platobných
služieb
ich
hlavnou
riadnou
podnikateľskou
činnosťou.(19)
59.      Požiadavku
týkajúcu
sa
podnikateľskej
činnosti a poskytovania
platobných
služieb
ako
hlavnej
činnosti
vysvetľuje
právny
kontext
smernice
2015/2366.
60.      Klasifikácia
transakcie
ako
„platobnej
služby“
má
totiž
významné
právne
dôsledky
pre
subjekt,
ktorý
túto
službu
poskytuje v rámci
riadnej
podnikateľskej
činnosti.
61.      V prvom
rade
poskytovanie
platobných
služieb v rámci
podnikateľskej
činnosti
platobnými
inštitúciami
podlieha
povoleniu.
Požiadavky a postup
jeho
udeľovania
sú
stanovené v kapitole
1
hlavy
II
smernice
2015/2366. V tejto
súvislosti
musí
poskytovateľ
najmä
preukázať,
že
má
systém
riadenia a mechanizmy
vnútornej
kontroly a že
je
schopný
používať
vhodné a primerané
systémy,
zdroje a postupy
potrebné
pre
jeho
riadne
fungovanie.(20)
62.      V druhom
rade
inštitúcia,
ktorá
poskytuje
platobné
služby,
podlieha
prudenciálnemu dohľadu: v súlade s článkom 23
smernice
2015/2366
príslušné
orgány
môžu
najmä
vykonávať
kontroly
na
mieste a prípadne
pozastaviť
platnosť
povolenia
alebo
ho
odňať.
63.      V treťom
rade
platobné
inštitúcie
musia
spĺňať
určité
požiadavky
týkajúce
sa
počiatočného
kapitálu a vlastných
zdrojov,
ktoré
sú
podrobne
uvedené v článkoch 6 až
9
smernice
2015/2366.
64.      Vo
štvrtom
rade
sa
smernicou
2015/2366
zavádza
harmonizovaný
režim
týkajúci
sa
zodpovednosti
poskytovateľov
platobných
služieb
za
škodu v prípade
neautorizovaných
platobných
transakcií
(článok 73)
alebo v prípade
nevykonania,
chybného
vykonania
alebo
oneskoreného
vykonania
platobných
transakcií
(článok 89).
65.      Prísnosť
požiadaviek
stanovených
smernicou
2015/2366
má
zmysel
iba
vtedy,
keď
sa
uplatňuje
na
profesionálnych
poskytovateľov
platobných
služieb.
Tieto
požiadavky
sú
neprimerané,
keď
sa
uplatňujú
na
poskytovateľov
iných
druhov
služieb,
ktorí
navyše
vykonávajú
peňažné
prevody
ako
vedľajší
prvok
vo
vzťahu k svojej
hlavnej
činnosti.
66.      S výhradou
posúdenia
vnútroštátneho
súdu
sa
zdá,
že
to
platí
aj
pre
spoločnosť
Betaal,
keďže
jej
hlavnou
činnosťou
je
poskytovanie
služieb
záruky
týkajúcej
sa
nehnuteľností
kupujúcim a zhotoviteľom
nehnuteľností,
ktoré
sa
nachádzajú v štádiu
výstavby.
67.      Ak
by
Betaal v rámci
uskutočňovania
svojej
hlavnej
činnosti
vykonávala
platobné
transakcie
ako
vedľajšiu
činnosť,
táto
okolnosť
by
nemala
za
následok,
že
Betaal je
profesionálnym
poskytovateľom
platobných
služieb,
ktorý
podlieha
dohľadu
DNB.
C.      Teleologický výklad
68.      DNB
presadzuje
extenzívny
výklad
smernice
2015/2366,
ktorý
zohľadňuje
ochranu
používateľov.(21) Na
pojednávaní
DNB
zdôraznila
tento
cieľ
ako
základ
svojho
stanoviska.
69.      V odôvodnení
6
smernice
2015/2366(22) sa
totiž
poukazuje
na
cieľ,
ktorým
je
„…
zabezpeč[iť]…
vyšši[u]
úroveň
ochrany
spotrebiteľa
pri
využívaní
uvedených
platobných
služieb…“.(23)
70.      Domnievam
sa
však,
že
cieľ
ochrany
spotrebiteľa
nemôže mať
pri
výklade
smernice
2015/2366
prednosť pred
akýmkoľvek
iným
výkladovým
kritériom.
71.      Tento
cieľ
existuje
popri
iných
cieľoch
rovnakej
úrovne,
ako
sú
ciele
týkajúce
sa
zabezpečenia
„väčšej
právnej
istoty“ a „jednotného
uplatňovania
legislatívneho
rámca“ a vytvorenia
„efektívnos[ti]
platobného
systému
ako
celku“.(24)
72.      Z tohto
celkového
hľadiska
nie
je
opodstatnený
extenzívny
výklad
pojmu
poskytovateľ
platobných
služieb
(na
ktorého
sa
uplatní
smernica
2015/2366),
ktorý
mení
jeho
znaky
do
takej
miery,
že
sú
nerozoznateľné
od
znakov
iných
pojmov,
ktoré
táto
smernica
neupravuje.
73.      Ochrana
používateľov
platobných
služieb
preto
nemôže
viesť k tomu,
že
poskytovatelia
iných
služieb,
ktorí
vykonávajú
prevody
finančných
prostriedkov
ako
vedľajšiu
činnosť
vo
vzťahu k svojej
hlavnej
činnosti,
budú
podliehať
prísnemu
režimu
uplatniteľnému
na
poskytovateľov
platobných
služieb,
na
ktorých
sa
vzťahuje
smernica
2015/2366.
74.      Toto
rozšírenie
by
bolo
ťažko
akceptovateľné
pre
príslušníkov
povolaní,
ako
sú
notári
alebo
advokáti,
ktorí
prijímajú
do
úschovy
finančné
prostriedky
od
svojich
klientov s cieľom
neskôr
ich
odovzdať
tretím
osobám
podľa
prijatých
pokynov.
Príslušníci
týchto
právnických
povolaní
poskytujú
pri
výkone
svojej
činnosti
služby
týkajúce
sa
úschovy
alebo
záruky a vykonávajú
potrebné
prevody a platobné
príkazy.
To
však
neznamená,
že
sa
na
nich
uplatnia
prísne
povinnosti
stanovené
smernicou
2015/2366.
75.      V Holandsku
môže
notár
vykonávať
správu
záruk
týkajúcich
sa
nehnuteľností
rovnakým
spôsobom
ako
Betaal.
Holandské
právne
predpisy v skutočnosti
výslovne
stanovujú,
že
notári
prijímajú
od
klientov
zodpovedajúce
finančné
prostriedky
na
zabezpečenie
zaplatenia
súm,
ktoré
musia
klienti
zaplatiť
zhotoviteľovi.(25)
76.      Na
základe
stanoviska
týkajúceho
sa
povahy
poskytovanej
služby,
ktoré
obhajuje
DNB,
by
sa
smernica
2015/2366 a prudenciálny dohľad,
ktorý
je v nej
stanovený,
mali
uplatniť
aj
na
notára,
ktorý
prijíma
tieto
finančné
prostriedky
od
klienta a následne
ich
prevádza
na
zhotoviteľa.
Na
pojednávaní
však
DNB
uznala,
že
smernica
2015/2366
sa
nevzťahuje
na
príslušníkov
povolaní,
ako
sú
notári
alebo
advokáti,
ktorí
spravujú
financie a vklady.(26)
77.      Ak
príslušníkov
uvedených
povolaní
nemožno
klasifikovať
ako
poskytovateľov
platobných
služieb v zmysle
smernice
2015/2366
napriek
tomu,
že
prijímajú
finančné
prostriedky
od
klientov s cieľom
previesť
ich
na
tretie
osoby,
je
to
okrem
iných
dôvodov
preto,
lebo
neposkytujú
také
služby v rámci
svojej
hlavnej
riadnej
podnikateľskej
činnosti,
ale v rámci
svojej
vedľajšej
alebo
okrajovej
činnosti,
teda
ako
doplnok k svojim
vlastným
funkciám.
78.      Ten
istý
argument
pritom
možno
uplatniť
aj
na
hlavnú
činnosť
vykonávanú
spoločnosťou
Betaal,
ktorou
nie
je
poskytovanie
platobných
služieb,
ale
poskytovanie
záruk,
aby
sa
zabezpečilo,
že
kupujúci
bytov
splatia
svoj
dlh
voči
zhotoviteľom,
ktorí
ich
postavia.
79.      Z vyššie
uvedeného
vyplýva,
že z pôsobnosti
smernice
2015/2366
sú
vylúčené
subjekty,
ktoré
poskytujú
samotné
služby
týkajúce
sa
záruky a v rámci
vedľajšej
činnosti
poskytujú
platobné
služby.
80.      Je
pravda,
že
ak
sú z pôsobnosti
smernice
2015/2366
vylúčení
poskytovatelia
služieb
týkajúcich
sa
záruky,
ako
je
Betaal,
to
znamená,
že
používatelia
nepožívajú
rovnakú
ochranu,
akú
táto
smernica
poskytuje
tým,
ktorí
využívajú
platobné
služby
poskytované
platobnými
inštitúciami.(27)
81.      Táto
okolnosť
však
nie
je
rozhodujúca
pre
zodpovedanie
otázok
vnútroštátneho
súdu.
Vo
vnútroštátnom
právnom
poriadku
môžu
existovať
iné
mechanizmy
na
ochranu
používateľov,
ktoré
chránia
ich
záujmy,
či
už
prostredníctvom
mechanizmov
na
zabezpečenie
finančných
prostriedkov,
alebo
tým,
že
zákon
stanoví
prísne
podmienky
pre
subjekty,
ktoré
síce
neposkytujú
platobné
služby,
ale
prijímajú
finančné
prostriedky
od
týchto
klientov
ako
zábezpeku
za
splnenie
svojich
zmluvných
záväzkov.
82.      Stručne
povedané, článok 4 ods. 3
smernice
2015/2366 v spojení s bodom 3 písm. c) prílohy I k tejto
smernici
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
prijímanie a ďalší
prevod
finančných
prostriedkov,
ktoré
poskytuje
subjekt
ako
sprostredkovateľ,
nepredstavuje
platobnú
službu,
ak
tento
subjekt v rámci
zmluvy s klientom a zhotoviteľom
prijíma
finančné
prostriedky
od
klienta
na
svojom
platobnom
účte a po
udelení
súhlasu
klientom
prevádza
tieto
finančné
prostriedky z tohto
platobného
účtu
na
zhotoviteľa.
D.      Poukazovanie peňazí?
83.      Podľa
nórskej
vlády
služba
poskytovaná
spoločnosťou
Betaal spadá
pod
pojem
„poukazovanie
peňazí“,(28) ktorý
je
uvedený v bode 6 prílohy I k smernici
2015/2366 a vymedzený v článku 4 bode 22
tejto
smernice(29).
84.      Súdny
dvor
by v skutočnosti
nemal
rozhodnúť o výklade článku 4 bodu 22
smernice
2015/2366,
čo
je
ustanovenie,
ktoré v rozhodnutí
vnútroštátneho
súdu
nie
je
uvedené.
85.      Pre
prípad,
že
Súdny
dvor
by
predsa
chcel
reagovať
na
stanovisko
nórskej
vlády,
nižšie
ho
preskúmam.
86.      V odôvodnení
9
smernice
2015/2366
je
vysvetlené,
že
poukázanie
peňazí
„je
jednoduchou
platobnou
službou,
ktorá
je
obyčajne
založená
na
tom,
že
platiteľ
poskytne
hotovosť
poskytovateľovi
platobných
služieb,
ktorý
poukáže
zodpovedajúcu
sumu
napríklad
prostredníctvom
komunikačnej
siete
príjemcovi
platby
alebo
inému
poskytovateľovi
platobných
služieb,
ktorý
koná v mene
príjemcu
platby“.
87.      Nórska
vláda
po
tom,
čo
uznala,
že v tomto
prípade
dochádza k prijatiu
finančných
prostriedkov
od
platiteľa
bez
založenia
platobného
účtu
vedeného
na
jeho
meno
alebo
na
meno
príjemcu
platby,
uviedla,
že
dochádza k „poukazovaniu
peňazí“ v zmysle
spomenutých
ustanovení.
88.      Podľa
môjho
názoru
existuje
niekoľko
argumentov,
ktoré
umožňujú
odmietnuť
toto
stanovisko.
89.      V prvom
rade
dynamika
transakcií,
na
ktorých
sa
podieľa
Betaal,
nie
je
dynamikou
„jednoduchej“
služby
poukazovania
peňazí,
ktorá
sa
vyznačuje
jej
bezprostrednosťou a bezpodmienečným
prevodom
peňazí
na
príjemcu
platby.(30)
90.      V druhom
rade
pri
poukazovaní
peňazí
príjemca
platby
dostane
sumu,
ktorú
platiteľ
previedol. V prípade
spoločnosti
Betaal táto
automatickosť a bezpodmienečnosť
neexistuje:
klient
mohol
dať
príkaz
na
prevod
finančných
prostriedkov,
ktoré
by
sa
nedostali k zhotoviteľovi,
ktorý
je
príjemcom
platby,
ak
by
nehnuteľnosť
nebola
dokončená
podľa
požiadaviek
platiteľa.
91.      V treťom
rade,
aby
sa
činnosť
spoločnosti
Betaal mohla
klasifikovať
ako
platobná
služba
spočívajúca v poukazovaní
peňazí,
musela
by
sa
vykonávať v rámci
hlavnej
podnikateľskej
činnosti.
Inak
povedané,
Betaal by
musela
vykonávať
riadnu
činnosť
poukazovania
peňazí,
pričom
jej
činnosti
týkajúce
sa
poukazovania
peňazí
by
neboli
vedľajšie
alebo
pomocné
vo
vzťahu k poskytovaniu
služby
týkajúcej
sa
záruky.
92.      Ako
som
už
vysvetlil,
hlavnou
činnosťou
spoločnosti
Betaal nie
je
vykonávať
poukazovanie
peňazí,
ale
poskytovať
záruky
na
zabezpečenie
platieb
zákazníkov
zhotoviteľom,
ktorí
im
stavajú
byty.
Ak v tomto
prípade
dochádza k poukazovaniu
peňazí,
išlo
by o pomocnú a vedľajšiu
činnosť.
93.      Tiež
nepovažujem
za
správne,
že
nórska
vláda
prirovnáva
službu
spoločnosti
Betaal týkajúcu
sa
záruky k službám,
ktoré
poskytujú
„supermarkety,
obchodníci a iní
maloobchodní
predajcovia[,
ktorí
poskytujú]
podobnú
službu
verejnosti,
ktorá
umožňuje
uskutočňovanie
platieb
za
komunálne
služby a platenie
iných
pravidelných
účtov
domácností“,
uvedeným v odôvodnení
9
smernice
2015/2366.
94.      Pripomínam,
že
táto
analógia
nie
je
vhodná
vzhľadom
na
to,
že
a)
supermarkety,
obchodníci a iní
maloobchodní
predajcovia
prevádzajú
celú
sumu
finančných
prostriedkov
poukázaných
zákazníkmi
na
zaplatenie
určitých
účtov
bez
odpočítania
akejkoľvek
sumy a b)
služba,
ktorú
poskytujú,
nie
je
vedľajšou a pomocnou
službou
vo
vzťahu k inej
hlavnej
činnosti,
ale
poukazovaním
peňazí
na
platenie
týchto
účtov,
čo
je
služba,
ktorú
tieto
subjekty v niektorých
štátoch
ponúkajú
svojim
klientom
ako
ďalšiu
zo
služieb,
ktoré
sú
súčasťou
ich
portfólia
(hlavných)
služieb.
V.      Návrh
95.      Na
základe
vyššie
uvedených
úvah
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
odpovedal
na
prejudiciálnu
otázku,
ktorú
mu
položil
College van
Beroep voor het
bedrijfsleven (Odvolací
súd
pre
správne
spory v hospodárskych
veciach,
Holandsko),
takto:
Článok 4 bod 3 smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ) 2015/2366 z 25. novembra
2015 o platobných
službách
na
vnútornom
trhu,
ktorou
sa
menia
smernice 2002/65/ES,
2009/110/ES a 2013/36/EÚ a nariadenie
(EÚ)
č. 1093/2010 a ktorou
sa
zrušuje
smernica 2007/64/ES, v spojení s bodom 3 písm. c) prílohy I k tejto
smernici
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že:
prijímanie a ďalší
prevod
finančných
prostriedkov,
ktoré
poskytuje
subjekt
ako
sprostredkovateľ,
nepredstavuje
platobnú
službu,
ak
tento
subjekt v rámci
zmluvy s klientom a zhotoviteľom
prijíma
finančné
prostriedky
od
klienta
na
svojom
platobnom
účte a po
udelení
súhlasu
klientom
ich
prevádza z tohto
platobného
účtu
na
zhotoviteľa.
1      Jazyk
prednesu:
španielčina.
2      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady z 25. novembra
2015 o platobných
službách
na
vnútornom
trhu,
ktorou
sa
menia
smernice
2002/65/ES,
2009/110/ES a 2013/36/EÚ a nariadenie
(EÚ)
č. 1093/2010 a ktorou
sa
zrušuje
smernica
2007/64/ES (Ú. v. EÚ L 337, 2015, s. 35).
3      Zákon o finančnom
dohľade
(ďalej
len
„Wft“).
4      Klient
teda
môže
zložiť
poslednú
splátku
ceny
za
stavbu
nie u notára,
ale
na
účet
nadácie
Betaal.
5      Betaal bola
povinná
ukončiť
tieto
porušenia v lehote
štyroch
týždňov
od
oznámenia
rozhodnutia
(ochranná
lehota)
tým,
že
už
nebude
ponúkať
garanciu
zhotovenia
stavby a záruku a prevedie,
zmení
alebo
ukončí
prebiehajúce
zmluvy.
6      Penále
predstavuje
10 000,00
eura
za
každý
týždeň
nesplnenia
príkazu
spoločnosťou
Betaal v celom
rozsahu
(po
uplynutí
ochrannej
lehoty).
Maximálna
suma
penále
predstavuje
50 000,00
eura.
7      ECLI:NL:RBROT:2022:9932.
8      Holandská
vláda
vo
svojich
písomných
pripomienkach
iba
uviedla,
že
sa
stotožňuje s názorom
DNB a že
svoje
stanovisko
prípadne
vysvetlí
ústne.
Toto
vysvetlenie
napokon
neposkytla,
keďže
sa
nezúčastnila
na
pojednávaní.
9      Podľa
názoru
českej
vlády
predstavuje
služba,
aká
je
predmetom
prejednávaného sporu,
platobnú
službu
iba
vtedy,
ak
ju
subjekt
poskytuje v rámci
výkonu
povolania
alebo
podnikateľskej
činnosti,
pričom
nejde
len o nevyhnutnú
súčasť
inej
služby, a prevod
finančných
prostriedkov
sa
vykonáva
výlučne
na
základe
pokynu
platiteľa
alebo
príjemcu
platby.
10      Rozsudky z 1. augusta
2025,
Alace a Canpelli (C‑758/24 a C‑759/24,
EU:C:2025:591,
bod 91);
zo
6. júla
2023,
Commissaire général aux réfugiés et
aux apatrides (Utečenec,
ktorý
sa
dopustil
závažného
trestného
činu)
(C‑8/22,
EU:C:2023:542,
bod 29), a zo
17. novembra
1983,
Merck
(292/82,
EU:C:1983:335,
bod 12).
11      Odpoveď z 18. marca 2022
na
otázku
ID
2020,5216.
Táto
odpoveď
nie
je
právne
záväzná.
Je
dostupná v EBA,
Single
Rulebook Q&A,
Question ID
2020,5216;
www.eba.europa.eu/single‑rule‑book‑qa/qna/view/publicId/2020,5216.
12      DNB
sa
tiež
odvoláva
na
odpoveď
Komisie
zo
6. januára
2023
na
otázku
ID
2020,5099,
ale
skutkové
okolnosti,
na
ktorých
bola
táto
otázka
založená,
sa
líšia
od
skutkových
okolností
tohto
prípadu.
Táto
odpoveď
Komisie
je
dostupná
na
https://www.eba.europa.eu/single‑rule‑book‑qa/qna/view/publicId/2020,5099.
13      Rozsudok z 22. februára
2024,
ABC
Projektai (C‑661/22,
EU:C:2024:148,
bod 34):
„…
ak
používateľ
platobných
služieb
sprístupní
finančné
prostriedky
platobnej
inštitúcii a tieto
finančné
prostriedky
sú
pripísané
na
platobný
účet
vedený v tejto
inštitúcii
na
meno
tohto
používateľa,
tieto
transakcie
sa v zásade
musia
považovať
za
transakcie
súvisiace s vedením
platobného
účtu
upraveného v článku 4
bode 12
smernice
2015/2366, a teda
za
súčasť
platobnej
služby v zmysle
jej
článku 4
bodu 3“.
14      Body 12.1
až
12.3
rozhodnutia
vnútroštátneho
súdu.
15      V tomto
smere
súhlasím s konštatovaniami,
ktoré
uviedol
vnútroštátny
súd v bode 13.5
svojho
rozhodnutia o podaní
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania:
„… z kontextu
ustanovení
kapitoly
smernice
2015/2366
nazvanej
‚Vykonávanie
platobných
transakcií‘
(články 78
až
93) a z definícií
pojmov
platobná
transakcia,
platiteľ a príjemca
platby
[by
sa
dalo]
vyvodiť,
že
vykonávanie
platobných
transakcií
sa
má
chápať
hlavne v technickom
zmysle a ‚vykonávanie‘
sa
vzťahuje
na
uskutočnenie
platobnej
transakcie
na
platobný
účet.
….
Tieto
ustanovenia
podľa
všetkého
vyžadujú
priamu a technickú
časť
poskytovateľa
platobných
služieb
na
prevode
finančných
prostriedkov z jedného
platobného
účtu
na
iný
platobný
účet.“
Kurzívou
zvýraznil
generálny
advokát.
16      Na
pojednávaní
DNB
potvrdila,
že
Betaal nevykonáva
finančné
sprostredkovanie s finančnými
prostriedkami
zo
záruk,
teda
že
je
povinná
ponechať
ich
zablokované a že
ich
nepoužíva
na
maximalizáciu
svojich
ziskov.
Betaal preto
nie
je
podobná
subjektom
finančného
sprostredkovania,
ktorých
riziká
odôvodňujú
ich
podriadenie
prudenciálnemu dohľadu
DNB.
17      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady z 26. júna
2013 o prístupe k činnosti
úverových
inštitúcií a prudenciálnom dohľade
nad
úverovými
inštitúciami a investičnými
spoločnosťami, o zmene
smernice
2002/87/ES a o zrušení
smerníc
2006/48/ES a 2006/49/ES
(Ú. v. EÚ L 176, 2013, s. 338).
18      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady
zo
16. septembra
2009 o začatí a vykonávaní
činností a dohľade
nad
obozretným
podnikaním
inštitúcií
elektronického
peňažníctva,
ktorou
sa
menia a dopĺňajú
smernice
2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje
smernica
2000/46/ES  (Ú. v. EÚ L 267, 2009, s. 7).
19      V rozsudku z 22. marca 2018,
Rasool (C‑568/16,
EU:C:2018:211,
bod 36),
bolo v súvislosti
so
smernicou
Európskeho
parlamentu a Rady
2007/64/ES z 13. novembra
2007 o platobných
službách
na
vnútornom
trhu,
ktorou
sa
menia a dopĺňajú
smernice
97/7/ES,
2002/65/ES,
2005/60/ES a 2006/48/ES a ktorou
sa
zrušuje
smernica
97/5/ES
(Ú. v. EÚ L 319,
2007, s. 1),
uvedené,
že
jej
uplatnenie
sa
má
vzťahovať
iba
na
poskytovateľov
platobných
služieb,
ktorých
„hlavná
činnosť“
pozostáva z poskytovania
platobných
služieb
užívateľom
týchto
služieb. V bode 37
tohto
rozsudku
Súdny
dvor
konštatoval,
že
hlavnou
činnosťou
žalovanej
spoločnosti
bolo
prevádzkovanie
herní a že v tejto
súvislosti
vykonávané
transakcie
týkajúce
sa
multifunkčných
terminálov,
ktoré
umožňovali
užívateľom
výmenu a výber
peňazí,
predstavovali
službu,
ktorá
mala
vo
vzťahu k uvedenej
činnosti
iba
vedľajšiu
povahu.
20      Betaal nemala
toto
povolenie, a preto
jej
DNB
uložila
povinnosť
ukončiť
svoju
činnosť.
21      Na
účely
tohto
sporu
nie
je
dôležité
spresniť,
či
by
chránenými
používateľmi
boli
iba
tí,
ktorí
majú
postavenie
„spotrebiteľa“ v užšom
zmysle,
alebo
aj
tí,
ktorí
nemajú
toto
postavenie
(napríklad
podniky). V odôvodnení
53
smernice
2015/2366
sa
uvádza:
„Keďže
spotrebitelia a podniky
nie
sú v rovnakej
pozícii,
nepotrebujú
ani
rovnakú
úroveň
ochrany.
Hoci
je
dôležité
zaručiť
práva
spotrebiteľov
ustanoveniami,
od
ktorých
sa
nemožno
zmluvne
odchýliť,
je
rozumné,
aby
sa
podniky a organizácie
mohli
dohodnúť
inak,
ak
nejde o dohodu
so
spotrebiteľom.
Členské
štáty
by
však
mali
mať
možnosť
ustanoviť,
že s mikropodnikmi…
sa
bude
zaobchádzať
rovnako
ako
so
spotrebiteľmi. V každom
prípade
by
sa
však
niektoré
základné
ustanovenia
tejto
smernice
mali
uplatňovať
vždy
bez
ohľadu
na
postavenie
používateľa.“
22      Citovanom v bode 4
vyššie.
23      Pozri
rozsudok z 2. septembra
2021,
CRCAM
(C‑337/20,
EU:C:2021:671,
bod 44),
týkajúci
sa
účelu
smernice
2007/64,
ktorý
sa
do
veľkej
miery
zhoduje s cieľmi
smernice
2015/2366.
24      Odôvodnenie
6
smernice
2015/2366.
25      Podľa
článku 767
knihy
7
Burgerlijk Wetboek (holandský občiansky zákonník): „Stavebník môže byť povinný uskutočniť len tie platby, ktoré aspoň približne zodpovedajú postupu výstavby alebo hodnote majetku, ktorý bol na neho prevedený; na účely zabezpečenia splnenia jeho povinností však možno dohodnúť, že stavebník zloží u notára sumu, ktorá nemôže byť vyššia ako 10 % ceny stavby, alebo že poskytne náhradnú zábezpeku za túto sumu. Suma zaplatená nad rámec tejto sumy predstavuje neoprávnenú platbu.“
26      V tom
istom
zmysle
sa
vyjadrila
talianska
vláda
(body 37 a 38
jej
písomných
pripomienok).
Podľa
jej
názoru
by
extenzívny
výklad
sporného
ustanovenia
mohol
výrazne
rozšíriť
pojem
platobná
služba, a to s ťažko
predvídateľnými
dôsledkami.
Činnosti,
ktoré
sa v súčasnosti
vykonávajú
voľne a na
ktoré
sa
nevzťahujú
predpisy o platobných
službách,
by
mohli
patriť
do
pôsobnosti
týchto
predpisov,
ak
by
sa
služba
opísaná v návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
klasifikovala
ako
platobná
služba.
Dodáva,
že v takom
prípade
by
sa
podobná
klasifikácia
mala
použiť
aj v prípade
služby
týkajúcej
sa
úschovy
ceny
za
prevod
vlastníctva
alebo
prevod,
zriadenie
alebo
zánik
iných
vecných
práv k nehnuteľnostiam
alebo
nehmotnému
majetku u notára.
Podobne
by
sa
za
poskytovateľa
platobných
služieb
mohol
považovať
akýkoľvek
subjekt,
ktorý
poskytuje
podobnú
službu
týkajúcu
sa
zábezpeky
alebo
úschovy
finančných
prostriedkov.
27      Na
pojednávaní
DNB
poukázala
na
to,
že
môže
dôjsť k úpadku
poskytovateľov
záruky a k nemožnosti
získať
späť
finančné
prostriedky
určené
na
tento
účel.
Dodala,
že
sa
to
stalo
aj v prípade
spoločnosti
Betaal.
28      Slovné
spojenie
poukazovanie
peňazí
je
do
určitej
miery
nejednoznačné.
Jeho
preklad v jednotlivých
jazykových
verziách,
ktoré
som
preštudoval
[„money remittance“
(angličtina),
„transmission de
fonds“
(francúzština),
„Finanztransfer“
(nemčina),
„geldtransfer“
(holandčina),
„rimessa di
denaro“
(taliančina),
„envio de
fundos“
(portugalčina)
alebo
„remiterea de
bani“
(rumunčina)],
neumožňuje
dospieť k veľmi
presným
výsledkom
týkajúcim
sa
jeho
sémantického
poľa
na
účely
jeho
odlíšenia
od
iných
viac
či
menej
podobných
pojmov.
29      Citovanom v bode 6
vyššie.
30      Betaal neprevádza
na
zhotoviteľa
všetky
peniaze
poukázané
klientom.
Podľa
článku 10
VOP
Betaal odpočíta
od
sumy
prijatej
od
klienta
sumu
vo
výške
2,5 % záruky,
najmenej
však
200
eur,
ktorá
sa
neprevedie
ani
nevyplatí
zhotoviteľovi.