62002CC0411_SK
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Úvod, právny rámec, konanie pred podaním žaloby a konanie
1. Touto žalobou Komisia podáva návrh, aby Súdny dvor určil, že Rakúska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 14 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/10/ES z 26. februára 1998 o uplatnení otvoreného prístupu do siete (ONP) pre telefónnu službu a o univerzálnej službe v oblasti telekomunikácií v prostredí hospodárskej súťaže [ neoficiálny preklad ] (ďalej len „smernica 98/10“)(2) .
2. Komisia uplatňuje, že Rakúska republika neprijala predpisy potrebné na správne prebratie článku 14 ods. 2 smernice 98/10; v tomto ustanovení je stanovená nutnosť zabezpečiť v každom členskom štáte základný stupeň podrobnosti pri pravidelných účtoch za telekomunikačné služby v pevnej sieti, ktoré umožnia preverenie a kontrolu vzniknutých výdavkov za používanie verejnej telefónnej siete.
3. Účelom smernice 98/10, ktorá už bola predmetom dvoch žalôb o nesplnení povinnosti proti Taliansku a Francúzsku, proti ktorým okrem iného tieto členské štáty nevzniesli žiadne námietky(3), je, ako to výslovne formuluje článok 1 ods. 1 druhý pododsek, zaručiť dostupnosť kvalitných pevných verejných telefónnych služieb v rámci Spoločenstva a definovať určité služby, ku ktorým by mali prístup všetci užívatelia, vrátane spotrebiteľov, za dostupnú cenu.
4. Na tento účel stanovuje článok 14 smernice s názvom Podrobný rozpis účtu, tónová voľba a selektívne blokovanie hovorov:
„1. V záujme zabezpečenia, aby užívatelia prostredníctvom pevných verejných telefónnych sietí mali čo najskôr prístup k službám, ako sú:
…
– podrobný rozpis účtu a selektívne blokovanie hovorov ako služby poskytované na žiadosť,
môžu členské štáty určiť jedného alebo viacerých operátorov, ktorí budú poskytovať tieto služby väčšine užívateľov pred 31. decembrom 1998 a zaručia ich všeobecnú dostupnosť najneskôr k 31. decembru 2001.
…
2. Bez toho, aby boli dotknuté požiadavky príslušných právnych predpisov o ochrane osobných údajov a súkromia ako je smernica 95/46/ES a smernica 97/66/ES, podrobné rozpisy účtov musia byť dostatočne podrobné, aby bolo možné preveriť a skontrolovať vzniknuté výdavky za užívanie pevnej verejnej siete a/alebo za pevné verejné telefónne služby.
Základná forma podrobného rozpisu účtu je užívateľom poskytovaná bez ďalších poplatkov. Za primeranú sadzbu alebo zadarmo je možné prípadne ponúknuť ešte podrobnejší rozpis. Vnútroštátne úrady pre reguláciu môžu stanoviť základnú úroveň podrobného rozpisu účtov.
Hovory, ktoré sú pre volajúceho účastníka bez poplatkov, vrátane volaní na linku pomoci, sa neuvádzajú v podrobnom rozpise účtu volajúceho účastníka.“
[ neoficiálny preklad ]
5. V tejto súvislosti je potrebné upozorniť na to, že smernica 98/10, o prebratie ktorej v tejto veci ide, je podľa článku 26 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (Rámcová smernica)(4) od 25. júla 2003 zrušená. Smernica 98/10 bola nahradená novým právnym rámcom, ktorý pozostáva z uvedenej smernice 2002/21, smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/20/ES zo 7. marca 2002 o povolení na elektronické komunikačné sieťové systémy a služby (smernica o povolení)(5), smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/19/ES zo 7. marca 2002 o prístupe a prepojení elektronických komunikačných sietí a príslušných zariadení (Prístupová smernica)(6) a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (Smernica univerzálnej služby)(7) .
6. Posledne menovaná smernica 2002/22, pokiaľ ide o otázky kontroly výdavkov prostredníctvom podrobného rozpisu účtov, zachováva kontinuitu línie vo vzťahu k smernici 98/10, ktorú nahradila(8) .
7. Samozrejme tu nejde o prebratie alebo výklad novej smernice 2002/22, ale o výklad medzičasom zrušenej smernice 98/10. V každom prípade je dôležité upozorniť na to, že orientácia oboch smerníc, čo sa týka otázky podrobného rozpisu účtov, je v podstate zhodná. V tomto zmysle aj smernica 2002/22 kladie požiadavku základného podrobného rozpisu účtu, ktorý má umožniť overenie a kontrolu výdavkov súvisiacich s využívaním verejnej telefónnej siete. Táto smernica upresňuje zmysel a rozsah základného podrobného rozpisu účtu v úplnej podobe a bez prerušenia kontinuity vo vzťahu k článku 14 ods. 2 smernice 98/10(9) .
8. Smernica 98/10 mala byť podľa článku 32 ods. 1 prebratá členskými štátmi do 30. júna 1998.
9. Listom z 23. septembra 1998 rakúska vláda oznámila, že smernica 98/10 bola prebratá do rakúskeho právneho poriadku prostredníctvom Telekommunikationsgesetz (spolkový zákon o telekomunikáciách, ďalej „TKG“) ako aj štyrmi nariadeniami [Rahmenrichtlinienverordnung (nariadenie o rámcovej smernici), Telekomtarifgestaltungsverordnung (nariadenie o stanovení taríf v oblasti telekomunikácií), Numerierungsverordnung (nariadenie o numerizácii) a Zusammenschaltungsverordnung (nariadenie o prístupovej smernici).
10. Popri rôznych ustanoveniach TKG zdôrazňuje v § 94 ods. 1, že preberá uvedený článok 14 ods. 2 smernice 98/10. Toto ustanovenie určuje:
„1. Poplatky účastníkov sú v zásade spracované vo forme účtovného dokladu, ktorý obsahuje rozpis poplatkov podľa jednotlivých druhov. Keď to účastník žiada, poplatky sú rozpísané jednotlivo alebo v iných stupňoch podrobnosti, ponúkaných v obchodných podmienkach. Pre účtovné doklady, ktoré obsahujú dodatočne podrobnejší rozpis ako je základný doklad, môže byť v obchodných podmienkach stanovený poplatok. Výška poplatku je určovaná podľa výšky nákladov spojených s odlišným podrobnejším rozpisom.
…“
11. Komisia listom z 20. apríla 2001 oznámila svoje pochybnosti o správnom prebratí článku 14 ods. 2 smernice 98/10 rakúskou vládou a podľa článku 226 ES ju vyzvala, aby jej v lehote dvoch mesiacov predložila svoje pripomienky.
12. Listom z 20. júna 2001 rakúske orgány oznámili Komisii, že § 94 TKG spĺňa požiadavky článku 14 ods. 2 smernice 98/10 v takej miere, že základná forma účtu stanovená v § 94 TKG vykazuje dostatočný stupeň podrobnosti, ktorý postačuje na to, aby užívateľom umožňoval účinnú kontrolu a preverenie ich telefónnych poplatkov v zmysle smernice 98/10.
13. Komisia vydala 20. decembra 2001 odôvodnené stanovisko s uvedením pôvodnej výhrady a s uvedením, že zastáva názor, podľa ktorého základná forma podrobného rozpisu účtu, ktorý si Rakúska republika zvolila, spotrebiteľovi v žiadnom prípade neumožňuje účinne kontrolovať jeho výdavky za telefón v zmysle stanovenom smernicou 98/10 a vyzvala Rakúsku republiku, aby prijala požadované opatrenia v lehote dvoch mesiacov. Rakúska vláda listom z 27. februára 2002 odpovedala a potvrdila svoje stanovisko, že článok 14 ods. 2 smernice bol správne prebraný.
14. Keďže Komisia dospela k záveru, že jej názory sa v tomto bode rozchádzajú s názorom Rakúskej republiky a že táto si preto neplní svoje povinnosti, podala podľa článku 226 ES na Súdny dvor žalobu, ktorá bola zapísaná do registra kancelárie Súdneho dvora 18. novembra 2002.
15. Komisia navrhuje Súdnemu dvoru, aby:
1) určil, že Rakúska republika si tým, že si zvolila účtovné doklady, ktoré obsahujú rozpis poplatkov len podľa druhu poplatkov a ktoré nie sú dostatočne podrobné, aby spotrebiteľom zaručovali účinnú kontrolu a preverenie, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 14 ods. 2 smernice 98/10/ES;
2) zaviazal Rakúsku republiku nahradiť trovy konania.
16. Dňa 12. februára 2004 sa na Súdnom dvore konalo pojednávanie, na ktorom mali zástupcovia Rakúskej republiky a Komisie možnosť ústne sa vyjadriť.
II – Tvrdenia účastníkov konania
A – Argumentácia Komisie
17. Komisia zastáva názor, že rakúska vláda tým, že v uvedenom § 94 ods. 1 TKG stanovuje, že podniky poskytujúce telefónne služby na pevnej sieti sú povinné vystavovať základný podrobný účtovný doklad, ktorý obsahuje rozpis poplatkov len podľa jednotlivých druhov, zavádza prax pre poskytovateľov telefónnych služieb, ktorá spočíva v zlučovaní výdavkov v účtoch podľa druhov hovorov a v neuvádzaní každého hovoru zvlášť.
18. Podľa vzoru telekomunikačného účtu, ktorý rakúska vláda predložila Komisii, základný podrobný účtovný doklad, aký predpisuje § 94 ods. 1 TKG, pozostáva len z toho, že celkovú sumu, ktorá sa vzťahuje na účtovné obdobie dvoch mesiacov rozdeľuje na rôzne sumy, ktoré zodpovedajú rôznym druhom hovorov: miestne hovory, medzimestské hovory a hovory do zahraničia, ako aj hovory do sietí oboch operátorov mobilnej siete. Rovnakým spôsobom sú spracované aj súhrn hovorov za dátové služby ( on‑line ) a súhrn hovorov platených služieb. V každej z týchto kategórií bol na účte uvedený len počet hovorov, celkový počet príslušných hovorných jednotiek a celkové náklady za každú túto kategóriu hovorov.
19. Ako výslovne vyplýva z článku 14 ods. 2 smernice 98/10 a rakúska vláda to nepopiera, stupeň podrobnosti základného rozpisu účtu musí byť dostatočný, aby užívateľ mohol preveriť a skontrolovať vzniknuté výdavky. Rozdielnosť názorov spočíva v otázke, či stupeň podrobnosti základného rozpisu účtu zvoleného v Rakúsku umožňuje užívateľovi účinne kontrolovať a preverovať tieto výdavky alebo nie.
20. Skutočnosť, že článok 14 ods. 2 smernice 98/10 rozlišuje medzi bezplatnou základnou formou podrobného rozpisu účtu a účtom s dodatočným vyšším stupňom podrobnosti, ktoré môžu byť užívateľom ponúkané za primerané poplatky, sa žiadnym spôsobom nedotýka nutnosti zachovávať základný stupeň podrobnosti, ktorý umožní užívateľovi účinne kontrolovať a preverovať vzniknuté výdavky. Práve túto možnosť preverovania Rakúska republika nezaručuje.
21. Podľa názoru Komisie základný podrobný účtovný doklad podľa rakúskych právnych predpisov neposkytuje užívateľovi dostatočné informácie na to, aby mohol preveriť výdavky za každý jednotlivý hovor, a tým účinne skontrolovať výsledné poplatky za využívanie telefónnej služby. Medzi také informácie patria tie, ktoré umožnia zistiť druh hovoru, predvoľbu krajiny a/alebo mesta, kam sa volalo, ako aj informácie o dĺžke hovoru, dátume a tomu zodpovedajúce náklady.
B – Tvrdenia Rakúskej republiky
22. Rakúska vláda naopak zastáva názor, že ani podľa znenia smernice 98/10, ani podľa účelu tejto smernice každý jednotlivý hovor nemusí byť uvedený na účte, aby užívateľ mohol účinne preveriť výdavky.
23. Rakúska základná forma podrobného účtovného dokladu vykazuje taký stupeň podrobnosti, ktorý je dostatočný na to, aby bolo okamžite možné zistiť nezrovnalosti, anomálie alebo chyby porovnaním účtovaných súm rozpísaných podľa kategórií hovorov so sumami na predchádzajúcich účtoch. Toto porovnanie umožňuje kontrolu účtovaných súm najmä preverením zvlášť drahých druhov hovorov alebo zistením, že boli vykázané hovory, ktoré boli častejšie alebo dlhšie ako priemerné hovory uskutočnené v skoršom období.
24. Rakúska vláda okrem toho uplatňuje, že zákazníci sa v prípade pochybností môžu obrátiť na zmierovací výbor správy, ktorý má k dispozícii presné údaje o uskutočnených hovoroch. Roku 2001 bolo podaných 1 418 sťažností na telefónne účty. Tieto sťažnosti by nemohli vzniknúť, ak by ich súčasná forma nepripúšťala preverenie výdavkov a anomálií.
25. Rakúska vláda ďalej uplatňuje, že nemôže stanoviť vyšší stupeň podrobnosti pre základné podrobné účtovné doklady, ako je už určený v § 94 TKG, pretože by nutne nastal jeden z dvoch nepriaznivých následkov: buď by sa stala nadbytočnou a nezmyselnou možnosť, výslovne stanovená v článku 14 ods. 2 smernice 98/10, že existujú doklady s ešte vyšším stupňom podrobnosti, alebo by tieto účty s ešte vyšším dodatočným stupňom podrobnosti museli obsahovať tak podrobné údaje o uskutočnených hovoroch (napr. presné uvedenie čísla volaného), čo by nevyhnutne viedlo ku kolízii s právnou úpravou stanovenou v platných právnych predpisoch o ochrane súkromia a osobných údajov, menovite smernicou Európskeho parlamentu a Rady 97/66/ES z 15. decembra 1997 o spracovaní osobných údajov a ochrane súkromia v telekomunikačnom sektore [ neoficiálny preklad ] (ďalej „smernica 97/66“)(10) .
III – Posúdenie
26. Účastníci konania majú jednoznačne úplne rozdielne ponímanie troch podstatných hľadísk. Po prvé toho, čo je považované za základný stupeň podrobnosti účtu, ktorý je dostatočný na to, aby umožnil užívateľom účinnú kontrolu a preverenie výdavkov súvisiacich s využívaním telefónnej služby. Po druhé toho, čo sa týka otázky, či vyšší stupeň podrobnosti v základnom rakúskom účtovnom doklade spôsobí, že dodatočne ešte vyšší stupeň podrobnosti stanovený v článku 14 ods. 2 smernice 98/10 bude nadbytočný. Napokon, čo sa týka otázky, či Rakúska republika skutočne nemôže zaviesť vyšší stupeň podrobnosti do základného podrobného účtovného dokladu, ak v konečnom efekte nemá dôjsť k porušovaniu súkromia užívateľov.
A – Problém určenia stupňa podrobnosti základnej formy podrobného účtovného dokladu, dostatočného na kontrolu výdavkov užívateľom
27. Smernica 98/10 neuvádza žiadnu presnú definíciu súboru informácií, ktorý musí obsahovať základný podrobný rozpis účtu, ktorý je užívateľovi poskytovaný bez dodatočných výdavkov. Táto skutočnosť je pochopiteľná vo svetle článku 14 ods. 2 smernice 98/10, keď toto ustanovenie určuje, že vnútroštátne orgány pre reguláciu môžu stanoviť základnú úroveň podrobného rozpisu účtov. Stupeň podrobnosti, aký telefónne účty budú nutne a bezplatne musieť mať, bude jednoznačne stanovený na úrovni práva každého jednotlivého členského štátu tak, ako aj vyššie stupne podrobnosti, aké môžu účty vykazovať; v takomto prípade, ako je to výslovne určené v článku 14 ods. 2 smernice, účty nebudú môcť byť zadarmo.
28. Čo článok 14 ods. 2 smernice 98/10 v každom prípade ponúka, je stanovenie cieľa, ktorý má byť podrobným rozpisom účtu dosiahnutý. V tomto zmysle určuje, že „podrobné rozpisy účtov musia byť dostatočne podrobné, aby bolo možné preveriť a skontrolovať vzniknuté výdavky za užívanie pevnej verejnej siete a/alebo za pevné verejné telefónne služby.“ [ neoficiálny preklad ] Z tohto výslovného vyjadrenia článku 14 ods. 2 smernice 98/10 vyplýva, že existuje minimálny stupeň podrobnosti, ktorý musí byť pri podrobnom účte dodržaný. Je potrebné stanoviť túto minimálnu hranicu, aby sa našlo riešenie pre názorové rozdiely medzi Komisiou a rakúskou vládou.
29. Pritom sa nevyhnem upozorneniu, že smernica 98/10 bola prijatá na základe článku 100 a Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 95 ES), ktorý v odseku 3 určuje: „Komisia vo svojich návrhoch podľa odseku 1, ktoré sa týkajú... ochrany spotrebiteľa, berie za základ vysokú úroveň takejto ochrany...“.
30. V tomto zmysle posúdenie dostatočného minimálneho stupňa podrobnosti, ktorý musí účet vykazovať, aby užívateľ telefónnej služby ako spotrebiteľ mohol preveriť sumu, ktorú má zaplatiť za uskutočnené telefónne hovory, nemôže byť vykonané bez zohľadnenia skutočnosti, že normotvorca práva Spoločenstva chcel pre užívateľa telefónnej služby zabezpečiť vysokú úroveň ochrany, keď zakotvil túto možnosť kontroly a preverenia výdavkov na základe účtu.
31. To predpokladá, že je potrebné určiť, aký stav údajov musí byť minimálne z účtu zrejmý, aby užívateľ mohol svoje výdavky za používanie telefónnej služby účinne kontrolovať.
32. Z tohto hľadiska je potrebné upozorniť, že výsledné výdavky za uskutočnené hovory pozostávajú zo sumy individuálnych výdavkov za každý jednotlivý hovor uskutočnený v účtovnom období. Okrem toho výdavky za každý jednotlivý hovor nie sú vždy rovnaké a závisia od rôznych faktorov, okrem iného od dĺžky hovoru, krajiny, miesta, operátora volaného účastníka (najmä pri hovoroch do mobilnej siete), dňa v týždni (môžu existovať zvláštne tarify pre hovory v určitých dňoch, najmä počas víkendu) ako aj času, kedy bol hovor uskutočnený (môžu totiž existovať tarify, ktoré sú rozdielne podľa hodín počas dňa).
33. Ak sa zohľadnia tieto danosti, dá sa ľahko zistiť, že so zreteľom na tieto faktory, ktoré sú v konečnom dôsledku určujúce pre výdavky za každý jednotlivý hovor, a tým pre sumu, ktorú treba zaplatiť za súhrn všetkých hovorov, ktoré boli uskutočnené v účtovnom období účtu, tieto údaje na rakúskych základných podrobných účtovných dokladoch zreteľne chýbajú.
34. Aj keď rakúske účty majú rozdielne druhy hovorov oddelené, môžu byť výdavky za každý jednotlivý hovor v rámci takto oddelenej skupiny na základe udanej miery faktorov, ktoré jednoducho z účtu nie sú zrejmé, skutočne rozdielne. Pretože z účtu nie je zrejmá žiadna informácia v súvislosti s faktormi, ktoré sú rozhodujúce pre výdavky za každý jednotlivý hovor, zákazník nemôže identifikovať každý jednotlivý hovor na účte, ani keď si osvojí výpočet na určenie sumy požadovanej účtom za každý jednotlivý hovor.
35. Treba sa preto pokúsiť formulovať kritérium na vymedzenie minimálnej úrovne informácií, ktoré musia vyplývať zo základného podrobného účtovného dokladu a pritom zdôrazniť, že preto, aby existovala skutočná možnosť na preverenie a kontrolu výdavkov za uskutočnené hovory v zmysle článku 14 ods. 2 smernice 98/10, je neopomenuteľnou podmienkou, že zákazník spojením údajov, uvedených na účte a zmluvne stanovenými tarifami s operátorom môže preveriť výdavky za každý jednotlivý uskutočnený hovor a potvrdiť, že hovor sa uskutočnil.
36. Nič nebráni tomu, aby v Rakúsku v súlade s článkom 14 ods. 2 smernice 98/10 existovala špecifická definícia údajov, ktoré majú byť uvedené na základnom podrobnom účtovnom doklade. Pritom treba dodržať, že tento priestor na posúdenie musí v každom prípade byť v rámci možností, ktoré spotrebiteľovi podľa uvedeného kritériá umožnia preveriť a skontrolovať výdavky za uskutočnené hovory.
37. Ak sa toto kritérium zohľadní, prejaví sa nedostatočnosť stupňa podrobnosti rakúskeho základného podrobného účtovného dokladu, ktorá spočíva v tom, že výdavky za hovory v rámci každej tarifnej skupiny, oddelene vykazovanej na telefónnom účte, sa pre jednotlivé hovory podľa udanej miery faktorov menia a v účte jednoducho nemôžu byť preverené. Rakúsky základný podrobný účtovný doklad bude len vtedy umožňovať zaručenú účinnú kontrolu výdavkov súvisiacich s uskutočnenými hovormi, keď zo základného podrobného účtovného dokladu budú zrejmé údaje, ktoré sa vzťahujú na faktory určujúce pre stanovenie výdavkov za každý jednotlivý hovor.
38. Nedostatočnosť, ktorú vykazuje rakúsky základný podrobný účtovný doklad, je okrem iného zreteľná nielen pri medzinárodných hovoroch a hovoroch na mobilnú sieť, ale aj pri miestnych a medzimestských hovoroch. Pri týchto typoch hovorov sa ich výdavky menia podľa miery faktorov, ktoré nie sú na účte uvedené, ako napr. deň, kedy sa hovor uskutočnil, ako aj hodina hovoru. Pri medzinárodných hovoroch môžu byť výdavky každého jednotlivého hovoru rozdielne podľa dňa a hodiny hovoru, nielen podľa krajiny, ale menia sa aj podľa toho, či ide o hovor do pevnej siete v zahraničí alebo o hovor na mobilnú sieť v tejto krajine určenia. Z rakúskeho základného podrobného účtovného dokladu okrem toho vyplýva, že zákazník ani nemôže vedieť, s ktorou konkrétnou krajinou zo všetkých krajín, ktoré tvoria na účte jednu z uvedených medzinárodných tarifných zón, bol spojený.
39. K tomu ešte treba uviesť, že užívateľ na základe toho, že nemá možnosť účinne preveriť a skontrolovať výdavky za každý jednotlivý hovor, analýzou rakúskeho základného podrobného účtovného dokladu nie je ani schopný porovnať výdavky za každý jednotlivý hovor s výdavkami za hovor v rovnakej dĺžke a na to isté číslo, ktorý bol uskutočnený cez iného operátora.
40. Takáto možnosť porovnať tarifné ponuky rôznych operátorov, ako aj okrem iného možnosť porovnania s výdavkami za alternatívne komunikačné služby voči telefónu, sú nástrojmi skutočného rozvoja trhu v prostredí hospodárskej súťaže v tejto oblasti.(11) To je aj jeden z dvoch cieľov smernice 98/10(12) .
41. Na záver treba poznamenať, že, opačne ako tvrdí rakúska vláda, okolnosť, že užívatelia môžu podať sťažnosť na telefónne účty a že roku 2001 bolo podaných 1 418 sťažností tohto druhu na zmierovacie miesta a spotrebitelia potom môžu mať prístup k presným údajom o uskutočnených hovoroch, nie je dôkazom, že stupeň podrobnosti rakúskeho základného podrobného účtovného dokladu postačuje na to, aby užívateľ podľa článku 14 ods. 2 smernice 98/10 mohol vykonať účinné preverenie a kontrolu nákladov za využívanie telefónnej služby.
42. Vyšší stupeň podrobnosti rakúskeho základného podrobného účtovného dokladu, ako je ten súčasný určite nie je zbytočný len preto, že existuje možnosť podať sťažnosť na zmierovacie miesto s možnosťou dať preveriť určitý počet sťažností. Celkom naopak, táto väčšia podrobnosť poskytuje spotrebiteľom údaje, ktoré sú potrebné na odôvodnenie týchto sťažností a zaručuje preto vyššiu efektívnosť zmierovacieho systému.
43. Rakúska vláda okrem toho na pojednávaní uplatňovala, že niektoré podniky poskytujúce telefónnu službu ponúkajú svojim zákazníkom na ich účtoch vyšší stupeň podrobnosti a že tieto v porovnaní s podnikmi, ktoré zachovávajú stupeň podrobnosti, ktorý Komisia označila za nedostatočný, vykazujú oveľa menej sťažností. Popri tom, avšak v opačnom zmysle, rakúska vláda uviedla príklady iných podnikov, ktoré svojim zákazníkom ponúkli veľmi podrobný účtovný doklad a ktoré vyvolali oveľa vyšší počet sťažností na zmierovacích miestach.
44. Na základe týchto údajov je možné ľahko ukázať, že existencia možnosti podať sťažnosť na príslušné zmierovacie miesto, ako aj počet sťažností podaných na tieto miesta oproti tomu, čo Rakúska republika tvrdila už v štádiu pred podaním žaloby, nepredstavujú tvrdenia, ktorými by sa mohol obhájiť názor, že stupeň podrobnosti telefónneho účtu v Rakúsku je dostatočný vo svetle článku 14 ods. 2 smernice 98/10. Protirečiace príklady, ktoré uviedla Rakúska republika práve dokumentujú, že nejestvuje žiadna priama korelácia medzi stupňom podrobnosti účtov a sťažnosťami na príslušných zmierovacích miestach.
45. Na jednej strane väčší počet sťažností podaných proti účtom s menšími podrobnosťami, opačne ako je názor, ktorý zastáva Rakúska republika, môže byť práve dôsledkom ťažkostí účinnej kontroly zákazníkmi v tomto prípade. Inými slovami, vyšší počet sťažností nemusí byť nutne dôkazom existencie účinnej kontroly výdavkov, ale naopak dôsledkom nevedomosti a neistoty, ktoré vyplývajú zo stupňa podrobnosti, ktorý je nedostatočný na to, aby umožňoval uspokojujúcu kontrolu výdavkov spotrebiteľom.
46. Na strane druhej môže dôjsť k nárastu počtu sťažností vo vzťahu k určitému podniku s vyšším stupňom podrobnosti pri vystavovaní účtov, pretože počet chýb je rôzny podľa podnikov prevádzkujúcich telefónne služby pri vystavovaní účtov za telefonické hovory a tieto chyby samozrejme sú ľahšie rozpoznateľné na podrobnejšom účte.
B – Údajná neprípustnosť vyššieho stupňa podrobnosti v základnom účtovnom doklade na základe možnosti vystavenia účtu s dodatočne ešte podrobnejším rozpisom účtu
47. Smernica 98/10 stanovuje v článku 14 ods. 2 druhom pododseku možnosť ponúknuť ešte podrobnejší rozpis za primeranú sadzbu alebo zadarmo.
48. Je potrebné však upozorniť, že voľba vyššieho stupňa podrobnosti základného podrobného účtovného dokladu, ako ktorý vyplýva zo súčasného rakúskeho základného účtu, nespochybňuje effet utile
tohto ustanovenia, na rozdiel od názoru, ktorý zastáva rakúska vláda. Naďalej zostáva priestor na uvedenie iných údajov na účte, ktoré môžu byť zákazníkom ponúknuté zadarmo alebo za primeranú sadzbu v zmysle článku 14 ods. 2 druhého pododseku smernice 98/10.
49. Zákazníkovi je totiž ponúkaný ešte vyšší stupeň podrobnosti na účte, ktorý podľa podmienok trhu má za účel spotrebiteľovi ešte viac uľahčiť kontrolu výdavkov a ponúknuť zákazníkovi ďalšie informácie o používaní telefónnej služby.
50. Nie je nereálne predpokladať, že určití zákazníci by mohli mať záujem mať k dispozícii také účty, na ktorých by bol podrobne opísaný výpočet za každý jednotlivý hovor vykonaný na zaúčtovanie výdavkov tohto hovoru, alebo na ktorých sú uvedené rôzne prvky výdavkov jednotlivo pre každý hovor, pričom je napr. rozlišované medzi netto a brutto výdavkami za hovor.
51. Je možné si aj predstaviť, že zákazník môže mať záujem dostať informácie o celkovom počte a dĺžke telefonických hovorov, ktoré boli prijaté počas účtovného obdobia, aby mohol porovnať dĺžku a výdavky uskutočnených hovorov s prijatými hovormi.
52. Informácie tohto druhu môžu prípadne vyplývať z účtu s vyšším stupňom podrobnosti v porovnaní s účtom so základným stupňom podrobnosti. To platí do tej miery, pokiaľ sú zákazníci, ktorí majú záujem dostávať takýto druh dodatočných informácií a zaplatiť, a samozrejme pokiaľ je, podľa chápania rakúskych orgánov, správne, ponúkať ho zákazníkom so zreteľom na špecifické podmienky príslušného vnútroštátneho trhu.
53. Z uvedeného vyplýva, na rozdiel od toho, čo chcela dokázať rakúska vláda, že okolnosť, že rakúske základné podrobné účtovné doklady budú obsahovať väčšiu podrobnosť, ako je v súčasnosti stanovená v § 94 ods. 1 TKG, čoho následkom bude dodržanie článku 14 ods. 2 smernice 98/10, neznamená, že účet s vyšším stupňom podrobnosti, ktorý posledne uvedený článok výslovne pripúšťa, bude zbavený svojho možného obsahu.
C – Údajný zásah do zákonnej úpravy o ochrane súkromia
54. V súvislosti s podrobným rozpisom účtu článok 7 ods. 1 smernice 97/66 určuje: „Účastníci majú právo dostať účet bez podrobného rozpisu“. Toto ustanovenie je okrem iného plne v súlade s článkom 14 ods. 1 druhou zarážkou smernice 98/10, podľa ktorého členské štáty musia zabezpečiť prístup k službám, ako sú „podrobný rozpis účtu a selektívne blokovanie hovorov ako služby poskytované na žiadosť“. V článku 7 ods. 2 smernice 97/66 sa naopak hovorí: „Členské štáty uplatnia vnútroštátne predpisy na zabezpečenie súladu práva účastníkov dostať podrobný rozpis účtu a práva volajúceho užívateľa a volaného účastníka na zachovanie diskrétnosti...“ [ neoficiálny preklad ]
55. Priestor, v ktorom členské štáty môžu konať, aby zaručili ochranu práva na súkromie volajúceho užívateľa a volaného účastníka, nie je nezlučiteľný s možnosťou užívateľa dostať účet, aby náklady na telefonické hovory, ktoré má zaplatiť, preveril a skontroloval.
56. V tomto zmysle sa nedá porozumieť tomu, ako Komisia uviedla v replike, ako by samotné údaje predvoľby krajiny a miesta hovoru alebo údaje o dátume a čase uskutočnenia každého jednotlivého hovoru mohli predstavovať osobné údaje v zmysle uvedenej smernice 97/66, ktoré by rakúskej vláde mohli poslúžiť ako odôvodnenie, ktoré bráni uvádzať tieto údaje v telefónnych účtoch s podrobným rozpisom. Na jednej strane by takéto rozhodnutie presiahlo to, čo je potrebné na ochranu práva užívateľa telefónnej služby na jeho súkromie. Na druhej strane by bolo nevyhnutne obetované právo príjemcu účtu preveriť a skontrolovať výdavky za každý jednotlivý uskutočnený hovor tým, že by mu bol zabránený prístup k údajom, ktoré sú rozhodujúce pre výdavky každého jednotlivého hovoru.
57. Takisto aj uvedenie dodatočných údajov, ako sú tie, ktoré som menoval práve v bodoch 49 až 52 týchto návrhov, ktoré prípadne môžu byť uvedené na účtoch s ešte vyšším stupňom podrobnosti, nemá za následok porušenie právnych predpisov uvádzaných rakúskou vládou.
58. Samozrejme, rakúska vláda môže zastávať názor, že uvádzanie telefónnych čísel volaných účastníkov s vypustením niekoľkých číslic(13) (keď napr. sú vypustené posledné štyri číslice, identifikácia je nemožná), predstavuje opatrenie potrebné na súlad práva účastníka na podrobný účtovný doklad s právom na súkromie volajúceho užívateľa. Toto opatrenie však neodôvodňuje, aby v základnom podrobnom účtovnom doklade nesmeli byť uvedené údaje každého jednotlivého hovoru oddelene s uvedením dôležitých údajov na preverenie a kontrolu výdavkov za hovor, vrátane času, dĺžky hovoru a predvoľby krajiny, mesta alebo mobilného telefónu.
IV – Návrh
59. Na základe uvedeného navrhujem Súdnemu dvoru, aby rozhodol takto:
1. Rakúska republiky si tým, že si zvolila základný podrobný účtovný doklad, ktorý obsahuje rozpis poplatkov len podľa druhu poplatkov a ktoré nie sú dostatočne podrobné na to, aby umožňovali spotrebiteľom účinné preverenie a kontrolu vzniknutých výdavkov za využívanie telefónnej služby, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 14 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/10 z 26. februára 1998 o uplatnení otvoreného prístupu do siete (ONP) pre telefónnu službu a o univerzálnej službe v oblasti telekomunikácií v prostredí hospodárskej súťaže.
2. Rakúska republika je povinná nahradiť trovy konania.
(1) .
(2)
–	Ú. v. ES L 101, s. 24.
(3) –	Rozsudok zo 7. decembra 2000, Komisia/Taliansko, C‑423/99, Zb. s. I‑11167, a z 13. júna 2002, Komisia/Francúzsko, C‑286/01, Zb. s. I‑5463.
(4) –	Ú. v. ES L 108, s. 33.
(5) –	Ú. v. ES L 108, s. 21.
(6) –	Ú. v. ES L 108, s. 7.
(7) –	Ú. v. ES L 108, s. 51.
(8)
–	Táto kontinuita je zreteľne viditeľná v odôvodnení č. 15 smernice 2002/22, ktoré stanovuje: „Dostupnosť telefónnej služby sa vzťahuje k informáciám, ktoré užívatelia dostávajú v súvislosti s výdajmi za používanie telefónov, ako aj relatívnymi nákladmi na používanie telefónov, porovnaných s ostatnými službami a aj v spojení s ich schopnosťou kontrolovať výdaje. Dostupnosť preto znamená poskytnúť spotrebiteľovi práva prostredníctvom povinností uložených podnikom určeným ako poskytovatelia univerzálnej služby. Tieto povinnosti zahŕňajú špecifikovanú úroveň podrobného rozpisu faktúr…“
(9)
–	Príloha I smernice 2002/22/ES totiž určuje, že členské štáty musia zabezpečiť, aby vnútroštátne regulačné orgány „mohli stanoviť základnú úroveň rozpísaných účtov, ktoré vystavia určené podniky... bezplatne spotrebiteľom, aby títo mohli:
i) overiť a kontrolovať zahrnuté poplatky za využívanie verejnej telefónnej siete na pevnom mieste a/alebo príslušných verejne dostupných telefónnych služieb a
ii) primerane monitorovať svoje výdavky, a tým zodpovedajúco kontrolovať svoje účty.
Prípadne sa môžu za primerané tarify alebo bezplatne účastníkom ponúknuť ďalšie podrobnosti“.
(10)
–	Ú. v. ES L 24, s. 1.
(11)
–	V tomto zmysle sa vo odôvodnení č. 4 smernice 98/10 uvádza: „Dostupnosť telefónnej služby je spojená s informáciami, ktoré užívateľ dostane o výdavkoch za telefónnu službu, ako aj s relevantnými výdavkami za telefónnu službu v porovnaní s inými službami“. [ neoficiálny preklad ]
(12)
–	Ako dokumentujú. odôvodnenia č. 3., 5., 11., 14. a 17smernice 98/10.
(13)
–	Ako je okrem iného výslovne uvedené v odôvodnení č. 18 smernice 97/66: „Zavedenie podrobného rozpisu účtu zlepšilo možnosti účastníka preveriť správnosť účtovaných poplatkov vystavených poskytovateľom služby; súčasne tým môže vzniknúť nebezpečie pre súkromie užívateľa verejne prístupných telekomunikačných služieb. Aby bolo súkromie užívateľa chránené, musia členské štáty pôsobiť na to, aby sa pri telekomunikačných službách rozvíjali napríklad alternatívne funkcie, ktoré umožňujú anonymný alebo čisto súkromný prístup k verejne prístupným telekomunikačným službám, napríklad telefónne karty s tajným číslom (calling cards) a možnosťami platiť kreditnou kartou. Alternatívne k tomu môžu členské štáty na rovnaký účel tiež stanoviť, že niektoré číslice volaných čísel, uvádzaných na podrobnom rozpise, budú upravené tak, aby sa nedali rozpoznať.“ [ neoficiálny preklad ]