62009CC0061_SK
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. V tomto návrhu na začatie prejudiciálneho konania Oberverwaltungsgericht Rheinland‑Pfalz (Nemecko) položil Súdnemu dvoru otázky týkajúce sa výkladu článku 44 nariadenia Rady (ES) č. 1782/2003(2) . Spor účastníkov konania vo veci samej sa v podstate týka zohľadnenia pozemkov pri stanovení poľnohospodárskych platobných nárokov, pričom ide o pozemky, ktoré sa používajú na účely ochrany životného prostredia a poľnohospodárskej výroby.
I – Právny rámec
2. Nariadenie č. 1782/2003 upravuje formu podpory príjmov poľnohospodárov nazývanú „režim jednotnej platby“ (ďalej len „RJP“).
3. Článok 2 nariadenia č. 1782/2003 okrem iného definuje pojem „poľnohospodársky podnik“ ako „celok produkčných jednotiek spravovaných poľnohospodárom, ktoré sa nachádzajú na území toho istého členského štátu“ a pojem „poľnohospodárska činnosť“ ako „produkciu, chov alebo pestovanie poľnohospodárskych produktov včítane zberu, dojenia, plemenárskej činnosti a chovu zvierat na poľnohospodárskej účely alebo udržovanie pôdy v dobrom poľnohospodárskom a ekologickom stave podľa článku 5“.
4. Pokiaľ ide o použitie platobných nárokov, článok 44 nariadenia č. 1782/2003 stanovuje:
„1. Každý platobný nárok viazaný na hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu, udeľuje právo na výplatu čiastky, ktorá je stanovená platobným nárokom.
2. ‚Hektárom, na ktorý možno poskytnúť podporu‘ sa rozumie akákoľvek poľnohospodárska plocha poľnohospodárskeho podniku, ktorá sa využíva ako orná pôda alebo stály [trvalý – neoficiálny preklad ] pasienok, okrem plôch, na ktorých sú trvalé kultúry a lesy alebo ktoré sú vyčlenené pre nepoľnohospodársku činnosť...
3. Poľnohospodár nahlási pozemky odpovedajúce ploche, na ktorú sa viaže platobný nárok. Okrem prípadu vyššej moci alebo mimoriadnych okolností sú uvedené pozemky poľnohospodármi [poľnohospodárom – neoficiálny preklad ] k dispozícii počas aspoň desiatich mesiacov, ktoré začnú plynúť odo dňa, ktorý stanoví členský štát, najskôr však 1. septembra kalendárneho roku, ktorý predchádza roku podania žiadosti o účasť v [RJP].
…“
5. Článok 2 nariadenia Komisie (ES) č. 795/2004(3) stanovuje, že „na účely hlavy III nariadenia (ES) č. 1782/2003 a pre toto nariadenie sa použijú nasledovné definície:
a) ‚poľnohospodárska pôda‘ znamená celková výmera, ktorú zaberá orná pôda, trvalé pasienky a monokultúrné plodiny;
b) ‚orná pôda‘ znamená ‚orná pôda‘ v zmysle článku 2 bod (1) nariadenia Komisie (ES) č. 796/2004;
…
e) ‚trvalé pasienky‘ znamená ‚trvalé pasienky‘ v zmysle článku 2 bod (2) nariadenia Komisie (ES) č. 796/2004;
…“
6. Článok 2 nariadenia č. 796/2004(4) uvádza, že „na účely tohto nariadenia sa budú využívať nasledovné definície:
1. ‚Orná pôda‘ je pôda, ktorá sa používa na pestovanie plodín, a pôda vyňatá z produkcie alebo pôda udržiavaná v dobrom stave z hľadiska poľnohospodárskeho a z hľadiska životného prostredia v súlade s článkom 5 nariadenia (ES) č. 1782/2003 bez ohľadu na to, či je táto pôda pod skleníkmi alebo pod pevným, prípadne pohyblivým krytom;
2. ‚Trvalý pasienok‘ je pôda, ktorá sa minimálne päť rokov používa na pestovanie bylinných kŕmnych plodín prirodzene (samostatne osiate) alebo prostredníctvom kultivácie (osev) a nie je zahrnutá v systéme farmy na striedanie plodín, [‚Trvalý pasienok‘ je pôda, ktorá sa používa na pestovanie bylinných kŕmnych plodín prirodzene (samostatne osiate) alebo prostredníctvom kultivácie (osev) a minimálne päť rokov nie je zahrnutá v systéme farmy na striedanie plodín – neoficiálny preklad ] okrem pôdy v rámci režimov vyňatia z produkcie podľa článku 6 nariadenia Rady (ES) č. 1251/1999 [Ú. v. ES L 160, s. 1; Mim. vyd. 03/025, s. 322], pôdy v rámci režimov vyňatia z produkcie podľa článku 54 ods. 2 a článku 107 nariadenia (ES) č. 1782/2003, plôch vyňatých v súlade s nariadením Rady (EHS) č. 2078/92 [Ú. v. ES L 215, s. 85] a plôch vyňatých v súlade s článkami 22, 23 a 24 nariadenia Rady (ES) č. 1257/1999 [Ú. v. ES L 160, s. 80; Mim. vyd. 03/025, s. 391];
…“
II – Skutkový rámec a prejudiciálne otázky
7. Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania bol podaný v rámci veci, o ktorej rozhoduje vnútroštátny súd a v ktorej sa Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion, Trier (Nemecko) (správny orgán s kontrolnými a poradnými právomocami, ďalej len „ADD“) sporí s Landkreis Bad Dürkheim (okresný úrad, ďalej len „Landkreis“) v súvislosti so zohľadnením istých pozemkov (ďalej len „dotknuté pozemky“) pri určovaní poľnohospodárskych platobných nárokov pani Niedermairovej-Schiemannovej v rámci RJP na roky 2005 a 2006. Pani Niedermair-Schiemann je chovateľka ovcí. Nie je majiteľkou dotknutých pozemkov, ale môže ich užívať na zmluvnom základe.
8. Podľa zmluvy o správe so spolkovou krajinou Porýnie-Falcko môže pani Niedermair‑Schiemann s výhradou istých obmedzení bezplatne užívať plochy s rozlohou približne 5 ha ako lúku na kosenie a ako pasienky, pričom ako protiplnenie musí prevziať zodpovednosť za platbu príspevkov obchodnému združeniu. Uvedené pozemky sa nemôžu od 1. novembra do 15. júna kosiť. Kosiť sa nesmie so sacími alebo rotačnými žacími strojmi. Namiesto druhého kosenia je možné spásanie ovcami alebo kozami vo forme striedavej pastvy alebo voľnej pastvy pod dozorom pastiera, pričom v takom prípade je nutné obdobie pasenia dohodnúť s orgánom na ochranu krajiny.
9. Podľa zmluvy o starostlivosti a správe uzavretej s Landkreis je pani Niedermair‑Schiemann – ako „subjekt, ktorý si plní povinnosti vyplývajúce zo zmluvy“ – povinná s cieľom ochrany prírody starať sa o určité plochy s rozlohou približne 35 ha a spravovať ich. Dostáva za to ročnú odmenu vo výške 13 870 eur. Musí plniť konkrétne zmluvné povinnosti, ako aj dodržiavať ďalšie pokyny orgánu ochranu prírody, napríklad pokiaľ ide o intenzitu pastvy, pričom uvedený orgán ju podporuje prijímaním opatrení týkajúcich sa starostlivosti o plochu, napríklad prípravným kosením častí plôch alebo pravidelným odstraňovaním kríkov a klčovaním vykonávanými tretími osobami.
10. Pani Niedermair-Schiemann uviedla dotknuté plochy v rámci žiadosti o poľnohospodársku podporu ako trvalé pasienky patriace poľnohospodárskemu podniku. Rozhodnutím z 20. februára 2006 jej boli priznané platobné nároky týkajúce sa ornej pôdy a pasienkov. Toto rozhodnutie bolo na pokyn ministerstva zmenené rozhodnutím zo 14. mája 2007 s odôvodnením, že plochy používané na základe zmlúv o správe nie sú plochami, na ktoré možno poskytnúť podporu. Pani Niedermair‑Schiemann podala na výbor Landkreis pre právne záležitosti námietku, pričom tento výbor vyššie uvedené pozmeňujúce rozhodnutie zrušil. Rozsudkom z 2. júla 2008 Verwaltungsgericht (správny súd) vyhovel žalobe proti zrušovaciemu rozhodnutiu Landkreis, zrušil rozhodnutie vydané na základe námietky, čím obnovil pozmeňujúce rozhodnutie zo 14. mája 2007. Proti tomuto rozsudku bolo podané odvolanie na vnútroštátnom súde, ktorý usúdil, že je potrebné položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1. Ide o ‚poľnohospodársku plochu‘ v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 aj vtedy, keď jej využívanie síce slúži aj poľnohospodárskym účelom (spásanie porastu s cieľom chovu oviec), ale prevažujúcim účelom je sledovanie cieľov starostlivosti o krajinu a ochrany prírody?
2. V prípade kladnej odpovede na otázku č. 1:
Je plocha využívaná na nepoľnohospodárske činnosti v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003, keď je prevažujúcim účelom činnosti ochrana prírody alebo v každom prípade vtedy, ak poľnohospodár pri plnení cieľov ochrany prírody podlieha pokynom orgánu ochrany prírody?
3. V prípade, že ide o poľnohospodársku plochu (otázka č. 1), ktorá sa využíva aj na poľnohospodársku činnosť (otázka č. 2):
Predpokladá priradenie poľnohospodárskej plochy k poľnohospodárskemu podniku (poľnohospodárska plocha poľnohospodárskeho podniku v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003),
a) že je poľnohospodárskemu podniku k dispozícii za úhradu na základe nájomnej zmluvy alebo podobného časovo obmedzeného právneho vzťahu?
b) V prípade zápornej odpovede: má na priradenie k poľnohospodárskemu podniku dosah skutočnosť, že sa plochy bezplatne alebo len za prevzatie zodpovednosti za platbu príspevkov obchodnému združeniu prenechajú podniku na využívanie určitým spôsobom v rámci obmedzeného časového obdobia v súlade s cieľmi ochrany prírody?
c) V prípade kladnej odpovede: má na priradenie k poľnohospodárskemu podniku dosah skutočnosť, že podnik je zaviazaný vykonávať na plochách určité úlohy a dostáva za to odmenu?“
11. Landkreis, ADD, pani Niedermair-Schiemann, nemecká vláda, ako aj Európska komisia predložili písomné pripomienky. Na pojednávaní, ktoré sa uskutočnilo 4. februára 2010, sa ku všetkým uvedeným subjektom – okrem nemeckej vlády – pridala poľská vláda.
III – Právna analýza
A – Hlavné tvrdenia účastníkov konania
12. Pokiaľ ide o druhú otázku, ADD tvrdí, že použitie pozemkov vyhradených na účely ochrany prírody nie je poľnohospodárskou činnosťou. V súvislosti s treťou otázkou ADD uvádza, že pozemky, na ktoré sa vzťahujú pravidlá o ochrane prírody, by nemali predstavovať poľnohospodársku plochu na účely článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003. To by si vyžadovalo, aby pozemky, teda produkčné jednotky v zmysle článku 2 tohto nariadenia, boli poľnohospodárskym podnikom spravované. Koncept spravovania však vyžaduje neobmedzené oprávnenie nakladať s pozemkami v súvislosti s ich poľnohospodárskym využitím.
13. Landkreis tvrdí, že pozemky slúžiace na udržovanie dobrého poľnohospodárskeho a ekologického stavu predstavujú poľnohospodársku plochu v zmysle článku 44 ods. 3 nariadenia č. 1782/2003. Pokyny vydané orgánom zodpovedným za ochranu životného prostredia nemajú na tento záver nijaký vplyv. Pokiaľ ide o tretiu otázku, Landkreis uvádza, že článok 44 ods. 3 nariadenia č. 1782/2003 neuvádza, či a akým spôsobom má byť dotknutá plocha právne viazaná na poľnohospodára. Umožnenie bezodplatného využívania pozemkov ani kompenzácia za používanie pozemku ako pastviny nemajú nijaký vplyv na priradenie plochy ku konkrétnemu poľnohospodárskemu podniku.
14. Pokiaľ ide o prvú otázku, pani Niedermair-Schiemann uvádza, že plocha, ktorá sa v skutočnosti používa ako „orná pôda“ v zmysle článku 2 ods. 1 nariadenia č. 796/2004 alebo ako „trvalý pasienok“ v zmysle rovnakého článku, zostáva na účely článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 poľnohospodárskou plochou, aj keď jej prvoradým účelom je ochrana krajiny a prírody. V súvislosti s druhou otázkou pani Niedermair-Schiemann tvrdí, že plocha sa používa na poľnohospodárske účely v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia 1782/2003, aj keď je prvoradým cieľom poľnohospodárskej činnosti ochrana prírody. Skutočnosť, že poľnohospodár je zmluvne alebo na základe právnej úpravy povinný dodržiavať pokyny orgánu ochrany krajiny, má len malý význam. Pokiaľ ide o tretiu otázku, pani Niedermair‑Schiemann uvádza, že priradenie poľnohospodárskej plochy k poľnohospodárskemu podniku (poľnohospodárska plocha poľnohospodárskeho podniku podľa článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003) si nevyžaduje občianskoprávnu zmluvu. Prenechanie plochy k dispozícii poľnohospodárskemu podniku si preto nevyžaduje nájomnú zmluvu alebo podobný časovo obmedzený odplatný právny vzťah. Skutočnosť, že poľnohospodárska plocha je k poľnohospodárskemu podniku priradená – bezplatne alebo len za prevzatie zodpovednosti za platbu príspevkov obchodnému združeniu – na používanie osobitnej povahy a na obmedzený čas v súlade s cieľmi ochrany prírody, nebráni priradeniu tejto plochy k poľnohospodárskemu podniku. Je to tak preto, lebo konanie poľnohospodára v tomto prípade nie je úplne určované tretími osobami. Napokon skutočnosť, že poľnohospodársky podnik je povinný na základe zmluvy alebo v zmysle poľnohospodársko-environmentálnych povinností vykonávať na pozemkoch isté úlohy za odmenu nebráni tomu, aby boli zaradené k poľnohospodárskemu podniku v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003.
15. Nemecká vláda tvrdí, že na prvú otázku by sa malo odpovedať v tom zmysle, že plocha zostáva poľnohospodárskou plochou v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003, ak napriek tomu, že sa používa ako pasienok na poľnohospodárske účely, slúži aj na ciele ochrany krajiny a prírody. To platí aj v prípade, že uvedené ciele ochrany predstavujú jej prvoradý účel. Pokiaľ ide o druhú otázku, nemecká vláda tvrdí, že skutočnosť, že poľnohospodárska činnosť slúži aj, alebo dokonca v prvom rade, na ochranu prírody alebo skutočnosť, že poľnohospodár pri plnení cieľov ochrany krajiny podlieha pokynom orgánu ochrany prírody, nebráni tomu, aby táto plocha mohla byť považovaná za plochu vymedzenú na poľnohospodársku činnosť. Pokiaľ ide o tretiu otázku, nemecká vláda poukazuje na to, že na priradenie poľnohospodárskej plochy slúžiacej na poľnohospodársku činnosť k poľnohospodárskemu podniku (poľnohospodárska plocha poľnohospodárskeho podniku v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003), v prípade, keď je využitie uvedenej plochy dovolené len na obmedzené obdobie, je nevyhnutné, aby poľnohospodár túto plochu spravoval. Nie je však potrebné, aby bola za využitie plochy poskytnutá protihodnota. Na preverenie toho, či poľnohospodár plochu spravuje, je nevyhnutné globálne posúdiť všetky relevantné okolnosti. Podľa okolností prejednávanej veci a najmä rozsahu regulácie alebo regulačných právomocí zmluvnej strany povolenie na využitie plôch, ktorých používanie je dovolené určitým spôsobom v rámci obmedzeného časového obdobia v súlade s cieľmi ochrany prírody, môže samozrejme poukázať na to, že tieto plochy by nemali byť priradené k poľnohospodárskemu podniku, ktorý ich používa, pretože tento podnik ich nespravuje. Skutočnosť, že poľnohospodársky podnik je povinný na pozemkoch vykonávať určité úlohy za odmenu by však v zásade mala brániť tomu, aby boli priradené k poľnohospodárskemu podniku.
16. Komisia navrhuje preformulovať prejudiciálne otázky a v podstate uvádza, že by sa na ne malo odpovedať takýmto spôsobom. Po prvé, článok 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 nebráni tomu, aby boli plochy považované za „hektáre, na ktoré možno poskytnúť podporu“ v prípadoch, keď sú za okolností, akými sú tie vo veci samej, používané v prvom rade na ochranu krajiny a prírody alebo keď činnosť vykonávaná na týchto plochách má tento prvoradý cieľ. Po druhé, článok 44 nariadenia č. 1782/2003 by sa za okolností, akými sú tie vo veci samej, mal vykladať v tom zmysle, že plochy možno považovať za plochy patriace poľnohospodárskemu podniku podľa RJP: a) nezávisle od existencie nájomnej zmluvy alebo podobného časovo obmedzeného odplatného právneho vzťahu, aj keď poľnohospodársky podnik získa plochy bezodplatne a len za prevzatie zodpovednosti za platbu príspevkov obchodnému združeniu; b) napriek skutočnosti, že poľnohospodár podlieha pokynom orgánu ochrany prírody alebo skutočnosti, že poľnohospodársky podnik je povinný vykonávať na pozemkoch určité úlohy za odmenu; c) aj ak sú plochy predmetom určitých obmedzení na ohraničený čas.
17. Poľská vláda uviedla, že jej stanovisko je v podstate rovnaké ako stanovisko Komisie.
B – Posúdenie
1. Prvá a druhá otázka
18. Domnievam sa, že prvá a druhá otázka by sa mali posudzovať spoločne.(5) Vo svojej prvej otázke sa vnútroštátny súd pýta, či ide o „poľnohospodársku plochu“ v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 aj vtedy, keď jej využívanie síce slúži aj poľnohospodárskym účelom (spásanie porastu s cieľom chovu oviec), ale prevažujúcim účelom je sledovanie cieľov starostlivosti o krajinu a ochrany prírody. V druhej otázke sa vnútroštátny súd pýta, či je plocha využívaná na nepoľnohospodárske činnosti v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003, keď je prevažujúcim účelom činnosti ochrana prírody alebo v každom prípade vtedy, ak poľnohospodár pri plnení cieľov ochrany prírody podlieha pokynom orgánu ochrany prírody.
19. Vo veci Horvath(6), ktorá sa týkala nariadenia č. 1782/2003, veľká komora Súdneho dvora okrem iného konštatovala, že „keďže… požiadavky ochrany životného prostredia, ktorá predstavuje jeden zo základných cieľov Spoločenstva, musia podľa článku 6 ES ‚byť začlenené do vymedzenia a uskutočňovania politík a činností spoločenstva‘, treba takú ochranu považovať za cieľ, ktorý je tiež súčasťou spoločnej politiky v oblasti poľnohospodárstva“.
20. Ciele spoločnej poľnohospodárskej politiky a ciele ochrany životného prostredia sa navzájom nevylučujú; naopak mali by sa považovať za vzájomne sa doplňujúce. To je dôležitá okolnosť, keďže z prejudiciálnych otázok zrejme vyplýva, že vnútroštátny súd v podstate považuje tieto dva súbory cieľov za protichodné.
21. Pokiaľ ide o znenie článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003, ten stanovuje, že „hektárom, na ktorý možno poskytnúť podporu“ sa rozumie akákoľvek „poľnohospodárska plocha“ poľnohospodárskeho podniku, ktorá sa využíva ako „orná pôda“ a „trvalý pasienok“, okrem plôch, na ktorých sú trvalé kultúry a lesy alebo ktoré sú vyčlenené pre „nepoľnohospodársku činnosť“.
22. Pojem „poľnohospodárska pôda“ je vymedzený v článku 2 písm. a) nariadenia č. 795/2004 ako celková výmera, ktorú zaberá orná pôda, trvalé pasienky a monokultúrne plodiny.
23. Zo znenia vyššie uvedených ustanovení vyplýva, že ‚hektárom, na ktorý možno poskytnúť podporu‘ sa rozumie akákoľvek orná pôda a trvalé pasienky – okrem plôch, na ktorých sú trvalé kultúry a lesy – používané na poľnohospodársku činnosť.
24. Preto sa postupne budem venovať pojmom i) trvalý pasienok; ii) orná pôda a iii) poľnohospodárska činnosť.
25. Pojmy orná pôda a trvalý pasienok sú vysvetlené v článku 2 nariadenia č. 796/2004. Vnútroštátny súd z týchto ustanovení odvodzuje, že poľnohospodárske plochy sa musia využívať na poľnohospodárske „účely“. Tento súd preto nastoľuje otázku, či v prípade využívania plochy na viacero účelov (napríklad ako oblasť na ochranu prírody) postačuje, že aspoň jedným z účelov využitia je poľnohospodársky účel, alebo či je v tomto prípade rozhodujúcim prevažujúci účel.
26. Ako však vyplýva z definície pojmu „hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu“ uvedenej v bode 21 vyššie a ako tiež potvrdia ustanovenia, ktoré uvediem nižšie, je jasné, že v tejto súvislosti je podstatné skutočné využívanie plochy alebo skôr toho, čo je na ploche vysadené, a nie ciele alebo (prevažujúce) účely, na ktoré sa plocha využíva.
27. Z článku 2 písm. e) nariadenia č. 795/2004 (ktorý sa odvoláva na článok 2 bod 2 nariadenia č. 796/2004) vyplýva, že „trvalý pasienok“ je pôda, ktorá sa používa na pestovanie bylinných kŕmnych plodín prirodzene (samostatne osiate) alebo prostredníctvom kultivácie (osev) a nie je minimálne päť rokov zahrnutá v systéme farmy na striedanie plodín, okrem pôdy v rámci režimov vyňatia z produkcie. Zjavne je podstatné skutočné pestovanie bylinných kŕmnych plodín s výnimkou prípadu pôdy v rámci príslušných režimov vyňatia z produkcie.
28. V tejto súvislosti je potrebné poukázať na to, že vnútroštátny súd uviedol, že dotknuté pozemky sa používajú na chov oviec. To znamená, že tieto pozemky sa skutočne používajú na pestovanie bylinných kŕmnych plodín.
29. Preto sa zdá, že za predpokladu, že dotknuté pozemky minimálne päť rokov neboli zahrnuté v systéme farmy na striedanie plodín – čo nie je z dokumentov predložených Súdnemu dvoru jasné – určite zodpovedajú definícii „trvalého pasienku“, keďže je jasné, že slúžia ako pasienok pre ovce.
30. Ďalej, pokiaľ ide o pojem „orná pôda“, je tiež založený na skutočnom používaní dotknutých pozemkov: z článku 2 písm. b) nariadenia č. 795/2004 (ktorý sa odvoláva na článok 2 bod 1 nariadenia č. 796/2004) v podstate vyplýva, že ide o pôdu, ktorá sa používa na pestovanie plodín, a pôdu vyňatú z produkcie alebo udržiavanú v dobrom stave z hľadiska poľnohospodárskeho a z hľadiska životného prostredia v súlade s článkom 5 nariadenia (ES) č. 1782/2003.
31. Odsek 1 uvedeného článku 5 okrem iného stanovuje, že pôda udržovaná v dobrom poľnohospodárskom a ekologickom stave je „najmä pôda, ktorá sa už nevyužíva na účely produkcie“.(7) Tento odsek ďalej uvádza, že členské štáty určia na základe rámca stanoveného v prílohe IV minimálne požiadavky pre dobrý poľnohospodársky a ekologický stav. Uvedená príloha v stĺpci označenom „Téma“ stanovuje okrem iného: „Zaistiť minimálnu úroveň údržby a zabrániť zhoršeniu stanovíšť“.(8)
32. Ako bolo zrejmé už v bode 23 vyššie, dotknuté pozemky sa tiež musia „používať na poľnohospodársku činnosť“.
33. Definícia poľnohospodárskej činnosti je stanovená v článku 2 písm. c) nariadenia č. 1782/2003: ide o „produkciu, chov alebo pestovanie poľnohospodárskych produktov včítane zberu, dojenia, plemenárskej činnosti a chovu zvierat na poľnohospodárskej účely alebo udržovanie pôdy v dobrom poľnohospodárskom a ekologickom stave podľa článku 5“.
34. Z druhej otázky vyplýva, že vnútroštátny súd sa snaží zistiť, či možno hovoriť o nepoľnohospodárskej činnosti v prípade, že jej „prevažujúcim“ účelom je ochrana prírody. V tejto súvislosti Komisia správne uviedla, že pri zisťovaní, či dotknuté pozemky sú vymedzené na činnosti spĺňajúce podmienky určené v článku 2 písm. c) nariadenia 1782/2003, je vhodné poukázať na to, že táto definícia vo svojej podstate neuvádza prvoradý poľnohospodársky účel. Výraz „na poľnohospodárskej účely“ uvedený v definícii sa vzťahuje na plemenársku činnosť a chov zvierat a nie na všeobecné charakterizovanie poľnohospodárskej činnosti ako „produkcie, chovu alebo pestovania poľnohospodárskych produktov“. Už skutočnosť, že podľa vnútroštátneho súdu sa na dotknutých pozemkoch ovce chovajú na účely zisku, poukazuje na to, že sa vykonáva poľnohospodárska činnosť. Je vhodné uviesť, že pastva úžitkových zvierat na dosiahnutie príjmov predstavuje klasickú poľnohospodársku činnosť.
35. Rovnako si nemyslím, že by v tomto kontexte malo byť relevantné, či v súvislosti s využívaním dotknutých plôch poľnohospodár pri plnení cieľov ochrany prírody podlieha alebo nepodlieha pokynom orgánu ochrany prírody. Na to, aby poľnohospodár mohol nahlásiť „hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu“, je potrebné, aby dotknuté pozemky mohli byť považovaná za pozemky, ktoré mu boli priradené v zmysle článku 44 nariadenia č 1782/2003.
36. Z bodov 19 a 20 vyššie vyplýva, že nie je nijaký rozpor medzi poľnohospodárskou plochou a poľnohospodárskou činnosťou na jednej strane a aspektmi ochrany prírody na strane druhej.(9) Navyše možno tvrdiť, že ochrana prírody v prejednávanej veci nie je izolovanou autonómnou činnosťou, ale cieľom, ktorý Európska únia a/alebo členské štáty sledujú aj v rámci poľnohospodárskych činností.
37. Pokiaľ ide o relevantnosť pokynov príslušných orgánov, článok 3 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 výslovne stanovuje, že „príslušný vnútroštátny orgán poskytne poľnohospodárovi zoznam základných požiadaviek týkajúcich sa správy a dobrého poľnohospodárskeho a ekologického stavu, ktorý sa má dodržovať“. Samotná skutočnosť, že poľnohospodár podlieha pokynom, by mu nemala brániť samostatne vykonávať poľnohospodársku činnosť na dotknutých pozemkoch.
38. Ako správne uviedli pani Niedermair-Schiemann a poľská vláda, poľnohospodárska činnosť nie je vo svojej podstate nikdy úplne neobmedzená a poľnohospodári musia dodržiavať rôzne relevantné podmienky, vrátane tých, ktoré sa týkajú životného prostredia, a to nielen v rámci krížového plnenia.
39. Súhlasím s Komisiou v tom, že okolnosti veci samej predstavujú ideálny prípad ekologického poľnohospodárstva. Práve autonómna poľnohospodárska činnosť pani Niedermairovej-Schiemannovej, teda chov oviec, spĺňa podmienky ochrany prírody. Bolo by naozaj nelogické, ak by sa tento ideálny prípad udržateľného poľnohospodárstva mal kvalifikovať ako nepoľnohospodársky, a to práve pre jeho ekologickú povahu. V tejto súvislosti je potrebné mať na mysli, že celý systém vytvorený nariadením č. 1782/2003, ako aj reforma spoločnej poľnohospodárskej politiky z roku 2003 vo všeobecnosti, mali za cieľ vytvoriť udržateľnejšie, konkurenčnejšie a viac trhovo orientované európske poľnohospodárstvo.(10) Okrem toho pani Niedermair-Schiemann uviedla, že pôda využívaná na chov oviec je často z poľnohospodársko-environmentálneho hľadiska osobitná: ide o pôdu, ktorej využitie má minimálny ekonomický význam (oblasti s marginálnym výnosom) a ktorá sa využíva v záujme jej vlastníka s cieľom udržať jej ekologickú hodnotu.
40. Napokon možno poukázať na to, že z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že pozemky využívané na účely ochrany prírody sa v kontexte poľnohospodárskych platobných nárokov zohľadňujú tiež v rakúskych a francúzskych režimoch podpory.
41. Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že na prvú otázku by sa malo odpovedať v tom zmysle, že o „poľnohospodársku plochu“ v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 ide aj vtedy, keď jej využívanie slúži aj na poľnohospodárske účely (spásanie porastu na chov oviec), hoci prevažujúcim účelom je sledovanie cieľov starostlivosti o krajinu a ochrany prírody. Pokiaľ ide o druhú otázku, odpoveďou na ňu by malo byť, že plocha sa na poľnohospodársku činnosť v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 využíva, aj keď je prevažujúcim účelom tejto činnosti ochrana prírody a aj vtedy, ak poľnohospodár podlieha pokynom orgánu ochrany prírody.
2. Tretia otázka
42. Vo svojej tretej otázke sa vnútroštátny súd pýta, či priradenie poľnohospodárskej plochy k poľnohospodárskemu podniku (poľnohospodárska plocha poľnohospodárskeho podniku v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003) predpokladá, a) že je poľnohospodárskemu podniku k dispozícii za úhradu na základe nájomnej zmluvy alebo podobného časovo obmedzeného právneho vzťahu; b) ak nie, či má na priradenie k poľnohospodárskemu podniku dosah skutočnosť, že sa plochy bezplatne alebo len za prevzatie zodpovednosti za platbu príspevkov obchodnému združeniu prenechajú podniku na využívanie určitým spôsobom v rámci obmedzeného časového obdobia v súlade s cieľmi ochrany prírody, a c) v prípade kladnej odpovede na a) či má na priradenie k podniku dosah skutočnosť, že podnik je zaviazaný vykonávať na plochách určité úlohy a dostáva za to odmenu.
43. Keďže, ako bolo uvedené vyššie, v prejednávanej veci ide o poľnohospodársku plochu, ktorá sa používa aj na poľnohospodársku činnosť, vnútroštátny súd sa snaží získať určité informácie v súvislosti s otázkou priradenia poľnohospodárskej plochy k poľnohospodárskemu podniku.
44. Otázka priradenia poľnohospodárskej plochy k poľnohospodárskemu podniku môže v zásade spôsobovať problémy najmä v situáciách, keď je jedna plocha nahlásená viacerými poľnohospodármi, hoci sa táto plocha spoločne nevyužíva. O takúto situáciu však v prejednávanej veci nejde. V tejto veci bola otázka priradenia poľnohospodárskej plochy k poľnohospodárskemu podniku vnútroštátnym súdom formulovaná v súvislosti s podmienkami využívania tejto plochy.
45. Z článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 vyplýva, že „hektárom, na ktorý možno poskytnúť podporu“ je poľnohospodárska plocha „poľnohospodárskeho podniku“.
46. Ďalej článok 2 písm. b) tohto nariadenia stanovuje, že „poľnohospodárskym podnikom“ je celok produkčných jednotiek „spravovaných“ (v nemčine „verwaltet“) poľnohospodárom, ktoré sa nachádzajú na území toho istého členského štátu.
47. Napokon článok 44 ods. 3 uvedeného nariadenia stanovuje, že poľnohospodárska plocha je „poľnohospodárovi k dispozícii počas aspoň desiatich mesiacov“.
48. Ani nariadenie č. 1782/2003, ani nariadenia č. 795/2004 a č. 796/2004 neobsahujú definíciu výrazu „spravovaných“ alebo „[byť]… k dispozícii“.
49. Ako uviedla nemecká vláda, z článku 44 nariadenia č. 1782/2003 vyplýva, že plocha (pozemky zodpovedajúce hektáru, na ktorý možno poskytnúť podporu) sa musí používať a musí byť predmetom poľnohospodárskeho využívania poľnohospodárom. Produkčná jednotka je poľnohospodárom spravovaná v tom prípade, že on alebo ona ju poľnohospodársky využívajú vo vlastnom mene. Zmluvné strany si preto v zásade môžu voľne upraviť právne vzťahy, ktoré sú základom využívania plochy. Skutočnosť, či farmár poľnohospodárske využívanie uskutočňuje vo vlastnom mene, by mal overiť vnútroštátny súd pri zohľadnení všetkých relevantných okolností veci.
50. S Komisiou súhlasím aj v tom, že podrobnosti vlastníckeho vzťahu alebo príslušného zmluvného režimu, napríklad existencia nájomnej zmluvy alebo odmeny, za ktorú poľnohospodár môže plochu nahlásiť, nie sú v tejto súvislosti rozhodujúce. Okrem toho sa zdá byť vhodné uviesť, že normotvorca Spoločenstva v článku 46 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003, ktorý patrí do rovnakého oddielu nariadenia ako článok 44, výslovne v rámci prevodu platobných nárokov uviedol niektoré zmluvné režimy, ako sú prenájom alebo podobné transakcie, ako aj konečný prevod.(11)
51. Článok 44 nariadenia č. 1782/2003 však zjavne nie je zameraný na tieto aspekty. Preto súhlasím s vnútroštátnym súdom v tom, že možnosť poľnohospodárskeho podniku disponovať s plochami by nemala existovať len v prípade existencie nájomnej zmluvy alebo podobného právneho vzťahu.
52. Napokon, ako správne uviedla poľská vláda, právny titul k pozemku je otázkou občianskeho práva a medzi jednotlivými členskými štátmi v tejto súvislosti existujú rozdiely. Ak by táto otázka bola v kontexte výkladu článku 44 nariadenia č. 1782/2003 relevantná, existovalo by riziko nejednotného uplatňovania tohto článku zo strany 27 členských štátov.
53. Vnútroštátny súd ďalej nastoľuje otázku, či sa plocha považuje za plochu poľnohospodárskeho podniku, ak ju tento má k dispozícii len na poľnohospodárske využitie obmedzené z hľadiska času i povahy bezodplatne alebo len za prevzatie zodpovednosti za platbu príspevkov obchodnému združeniu.
54. Vnútroštátny súd v tejto súvislosti, ale tiež vo vzťahu k vyššie uvedenej otázke nájomnej zmluvy, poukázal na to, že tradične sú to najmä pastieri, ktorí často extenzívne a bezplatne využívajú poľnohospodárske plochy na základe strpenia zo strany majiteľov vyplývajúceho z obyčajového práva.(12)
55. Pokiaľ ide o skutočnosť, že využitie plôch je dovolené na obmedzený čas v súlade s cieľmi ochrany prírody, Komisia správne tvrdí, že obdobie desiatich mesiacov, ktoré vyžaduje článok 44 ods. 3 nariadenia č.1782/2003 poukazuje na to, že poľnohospodár by mal mať možnosť využívať dotknuté pozemky na svoju poľnohospodársku činnosť aspoň 10 mesiacov. To však zahŕňa aj udržovanie pôdy v dobrom poľnohospodárskom a ekologickom stave. Preto je nevyhnutné, aby v prípade, že je využívanie plochy obmedzené, pozemky stále slúžili na poľnohospodársku činnosť, bez ktorej by neexistoval prvok funkčného priradenia pôdy poľnohospodárskemu podniku.
56. Ako vyplýva z odôvodnenia č. 2 nariadenia Rady (ES) č. 146/2008(13), zámerom článku 44 ods. 3 nariadenia č. 1782/2003 je zabrániť dvojitým nárokom vo vzťahu k rovnakým pozemkom. Zdá sa však, že z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že dotknutý pozemok využíva len jeden poľnohospodár, a to pani Niedermair-Schiemann, ktorá je v tejto súvislosti jediným oprávneným subjektom.
57. Je pravda, že plocha sa nemôže využívať 10 mesiacov v roku, pretože využitie je z časového hľadiska obmedzené. Je však postačujúce, že v tomto období nedochádza k inému poľnohospodárskemu využívaniu a poľnohospodársky podnik môže ako krmivo využiť porast, ktorý počas 10 mesiacov narástol. Vnútroštátny súd správne usúdil, že z toho v prejednávanej veci vyplýva, že poľnohospodárske využitie je napriek obmedzeniu využívania možné. Dotknuté pozemky teda slúžili na poľnohospodársku činnosť aj v čase obmedzenia ich využívania.
58. Na záver preto súhlasím s pani Niedermairovou-Schiemannovou v tom, že na účely priradenia plochy k poľnohospodárskemu podniku postačuje, že poľnohospodár, ktorý plochu skutočne využíva 1. má možnosť vylúčiť súčasné využívanie plochy treťou osobou; 2. môže využívať výsledky svojej práce; 3. nie je bezvýhradne podriadený rozhodnutiam prijatým treťou osobou.
59. V rámci odpovede na prvú a druhú časť tretej otázky [písmená a) a b)] sa preto domnievam, že priradenie poľnohospodárskej plochy k poľnohospodárskemu podniku si nevyžaduje, aby táto plocha bola podniku k dispozícii za úhradu na základe nájomnej zmluvy alebo podobného časovo obmedzeného právneho vzťahu. Navyše na priradenie k poľnohospodárskemu podniku nemá dosah skutočnosť, že sa plochy bezplatne alebo len za prevzatie zodpovednosti za platbu príspevkov obchodnému združeniu prenechajú podniku na využívanie určitým spôsobom a v rámci obmedzeného časového obdobia v súlade s cieľmi ochrany prírody.
60. Keďže prvá časť tretej otázky [písmeno a)] bola zodpovedaná negatívne, v zásade nie je potrebné odpovedať na tretiu časť tejto otázky [písmeno c)]. V záujme úplnosti sa však budem venovať aj tejto časti, a to v nasledujúcich úvahách. Ako bolo uvedené vyššie, v tomto kontexte nie sú formálne zmluvné vzťahy relevantné a podstatné sú skutočné užívacie práva poľnohospodára. Skutočnosť, že poľnohospodár je určený ako „subjekt, ktorý si plní povinnosti vyplývajúce zo zmluvy“ (vo francúzštine „le mandataire“) nie je rozhodujúca. Preto pokiaľ poľnohospodár vykonáva poľnohospodársku činnosť na dotknutej pôde samostatne, bez ohľadu na to, či dostáva dodatočnú odmenu, táto pôda je priradená k poľnohospodárskemu podniku. Zdá sa, že z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že odmena nie je výplatou za pastvu, ale príplatkom za obtiažnosť, keďže plocha sa má z ekologických dôvodov spravovať osobitným nákladným spôsobom; dotknutá suma zjavne viac-menej pokrýva dodatočné náklady vyplývajúce z využívania plôch s marginálnym výnosom. Pastva samotná však slúži cieľom poľnohospodárskeho podniku, lebo ovce by sa inak museli pásť inde.
61. Domnievam sa, že z návrhu na začatie prejudiciálneho konania nevyplýva, že v prejednávanej veci poľnohospodár nemohol samostatne vykonávať chov oviec na dotknutých pozemkoch.
62. Preto usudzujem, že odpoveď na tretiu časť tretej otázky [písmeno c)] by mala znieť tak, že na priradenie k poľnohospodárskemu podniku nemá dosah skutočnosť, že podnik je zaviazaný vykonávať na plochách určité úlohy a dostáva za to odmenu.
IV – Návrh
63. Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy navrhujem Súdnemu dvoru, aby na prejudiciálne otázky, ktoré položil Oberverwaltungsgericht Rheinland‑Pfalz, odpovedal takto:
1. O „poľnohospodársku plochu“ ide v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadeni[e] (EHS) č. 2019/93 a iné nariadenia, aj vtedy, keď jej využívanie slúži aj poľnohospodárskym účelom (spásanie porastu s cieľom chovu oviec), ale prevažujúcim účelom je sledovanie cieľov starostlivosti o krajinu a ochrany prírody.
2. Plocha sa využíva na poľnohospodársku činnosť v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 aj keď je prevažujúcim účelom tejto činnosti ochrana prírody a aj vtedy, ak poľnohospodár podlieha pokynom orgánu ochrany prírody.
3. Priradenie poľnohospodárskej plochy k poľnohospodárskemu podniku si nevyžaduje, aby táto plocha bola podniku k dispozícii za úhradu na základe nájomnej zmluvy alebo podobného časovo obmedzeného právneho vzťahu. Navyše na priradenie k poľnohospodárskemu podniku nemá dosah skutočnosť, že sa plochy bezplatne alebo len za prevzatie zodpovednosti za platbu príspevkov obchodnému združeniu prenechajú podniku na využívanie určitým spôsobom v rámci obmedzeného časového obdobia v súlade s cieľmi ochrany prírody. Napokon na priradenie k podniku nemá dosah ani skutočnosť, že podnik je zaviazaný vykonávať na plochách určité úlohy a dostáva za to odmenu.
(1) .
(2)  –	Nariadenie Rady (ES) z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, (Ú. v. EÚ L 270, s. 1; Mim. vyd. 03/040, s. 269), zmenené a doplnené nariadením Rady (ES) č. 2013/2006 z 19. decembra 2006 (Ú. v. EÚ L 384, s. 13) (ďalej len „nariadenie č. 1782/2003“).
(3)  –	Nariadenie Komisie (ES) z 21. apríla 2004, ktorým sa ustanovujú predpisy na vykonávanie schémy jednotných platieb ustanovenej v [nariadení č. 1782/2003], (Ú. v. EÚ L 141, s. 1; Mim. vyd. 03/044, s. 226), zmenené a doplnené nariadením Komisie (ES) č. 1974/2004 z 29. októbra 2004 (Ú. v. EÚ L 345, s. 85) (ďalej len „nariadenie č. 795/2004“).
(4)  –	Nariadenie Komisie (ES) z 21. apríla 2004, ktoré ustanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie krížového plnenia, modulácie a integrovaného správneho a kontrolného systému uvedeného v [nariadení č. 1782/2003] (Ú. v. EÚ L 141, s. 18; Mim. vyd. 03/044, s. 243) zmenené a doplnené nariadením Komisie (ES) č. 239/2005 z 11. februára 2005 (Ú. v. EÚ L 42, s. 3) (ďalej len „nariadenie č. 796/2004“).
(5)  – Komisia navrhla, aby Súdny dvor prejudiciálne otázky preformuloval. Ja sa však domnievam, že na to, aby vnútroštátny súd dostal užitočné odpovede, ktoré mu umožnia rozhodnúť vo veci samej, takéto preformulovanie nie je potrebné.
(6)  – Rozsudok zo 16. júla 2009, C‑428/07, Zb. s. I‑6355, bod 29. Pozri tiež návrhy, ktoré v tejto veci predniesla generálna advokátka Trstenjak, najmä body 43 až 53.
(7)  –	Dôvod prijatia tohto ustanovenia je uvedený v odôvodnení č. 3 nariadenia č. 1782/2003, podľa ktorého je legislatívnym cieľom nariadenia zabrániť opusteniu poľnohospodárskej pôdy. Okrem toho je tiež vhodné poukázať na odôvodnenie č. 4, podľa ktorého vzhľadom na to, že trvalé pasienky majú kladný vplyv na životné prostredie, je vhodné prijať opatrenia podporujúce zachovanie súčasných stálych pastvín, aby sa zabránilo ich všeobecne rozšírenej premene na ornú pôdu.
(8)  – Príloha v stĺpci označenom „Štandardy“ uvádza minimálnu mieru intenzity chovu a/alebo vhodné režimy; ochranu trvalých pasienkov; zachovanie krajinných znakov a zabránenie prenikania nežiaducej vegetácie na poľnohospodársku pôdu.
(9)  –	Na ilustráciu by som chcel uviesť, že môj výklad uvedený v týchto návrhoch má oporu v právnej úprave, ktorá je v súčasnosti platná. Ide o nariadenie Rady (ES) č. 73/2009 z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1782/2003 (Ú. v. EÚ L 30, s. 16). Podľa článku 34 ods. 2 písm. a) tohto nariadenia je „hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu“ okrem iného akákoľvek poľnohospodárska plocha, ktorá sa využíva na poľnohospodársku činnosť, alebo „ak sa plochy využívajú aj na nepoľnohospodárske činnosti, ktorá sa využíva prevažne na poľnohospodársku činnosť“. Ďalej článok 1 ods. 3 nariadenia Komisie (ES) č. 370/2009 zo 6. mája 2009, ktorým sa mení a dopĺňa [nariadenie č. 795/2004] (Ú. v. EÚ L 114, s. 3) stanovuje, že za plochu prevažne využívanú na poľnohospodárske činnosti sa plocha považuje vtedy, „ak sa poľnohospodárska činnosť môže vykonávať bez toho, aby tomu výrazne bránila intenzita, charakter, trvanie a načasovanie nepoľnohospodárskej činnosti“. Napokon z článku 34 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 73/2009 vyplýva, že všetky plochy, z ktorých vyplývalo právo na platby podľa RJP v roku 2008, by naďalej mali mať možnosť poskytnutia podpory, hoci už nespĺňajú definíciu hektáru „na ktorý možno poskytnúť podporu“ v dôsledku vykonávania istých právnych nástrojov na ochranu životného prostredia, ktoré sú v tomto článku uvedené.
(10)  – V tejto súvislosti pozri bližšie NORER, R.: Rechtsfragen der Reform der Gemeinsamen Agrarpolitik 2003, Einheitliche Betriebsprämie und Cross Compliance in europa-, verfassungs‑, verwaltungs- und zivilrechtlicher Analyse . NWV, Wien – Graz, 2007, s. 13 a nasl.
(11)  – Pozri v tejto súvislosti rozsudok z 21. januára 2010 van Dijk, C‑470/08, Zb. s. I‑603, a moje návrhy vo veci Harms, vec v konaní.
(12)  – V tejto súvislosti pozri aj bod 39 vyššie.
(13)  –	Nariadenie Rady (ES) zo 14. februára 2008, ktorým sa mení a dopĺňa [nariadenie č. 1782/2003] a nariadenie Rady (ES) č. 1698/2005 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 46, s. 1).