62016CC0370
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY
JULIANE KOKOTT
prednesené 26. júla 2017 (
1
)
Vec C‑370/16
Bruno Dell’Acqua
proti
Eurocom Srl,
Regione Lombardia,
za účasti:
Renato Quattrocchi a i.
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Novara (súd v Novare, Taliansko)]
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 343 ZFEÚ – Článok 1 tretia veta Protokolu o výsadách a imunitách Európskej únie – Exekučné konanie formou prikázania pohľadávky voči vnútroštátnemu orgánu týkajúce sa súm, na ktoré má príjemca nárok v rámci jedného z programov podporovaných Európskym sociálnym fondom – Otázka nevyhnutnosti predchádzajúceho povolenia Súdnym dvorom“
I. Úvod
1.
Podľa článku 343 ZFEÚ požíva Európska únia na území členských štátov výsady a imunity, ktoré sú potrebné na plnenie jej úloh, v súlade s podmienkami stanovenými v Protokole o výsadách a imunitách Európskej únie (ďalej len „protokol“) (
2
). V článku 1 tretej vete protokolu sa stanovuje, že majetok a aktíva Únie nemôžu byť predmetom akéhokoľvek správneho alebo súdneho výkonu rozhodnutia bez povolenia Súdneho dvora.
2.
Možnosť požiadať Súdny dvor o takéto povolenie sa pravidelne využíva. (
3
) Pritom je zrejmé, že exekúcia pohľadávky voči orgánom Únie vyžaduje ako donucovacie opatrenie voči majetku Únie povolenie Súdneho dvora.
3.
Doteraz ešte nebolo rozhodnuté, či táto povinnosť získať povolenie platí aj v prípade, keď rozpočtové prostriedky už boli prevedené na účely plnenia cieľov Únie na členské štáty. Takáto situácia je teraz základom návrhu na začatie prejudiciálneho konania a týka sa podpory v rámci Európskeho sociálneho fondu.
II. Právny rámec štrukturálnych fondov Európskej únie
4.
Na prejednávanú vec sa vzťahujú všeobecné ustanovenia o štrukturálnych fondoch Európskej únie, medzi ktoré patrí aj Európsky sociálny fond (ďalej len „štrukturálne fondy“ alebo „fondy“), ktoré boli na programové obdobie 2007 – 2013 obsiahnuté v nariadení (ES) č. 1083/2006 (
4
). Toto nariadenie bolo na programové obdobie 2014 – 2020 nahradené nariadením (EÚ) č. 1303/2013 (
5
).
5.
Podľa článku 9 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 fondy poskytujú pomoc, ktorá dopĺňa vnútroštátne akcie vrátane akcií na regionálnej a miestnej úrovni, pričom do nich začleňujú priority Únie. Podľa článku 11 ods. 1 sa ciele fondov napĺňajú v rámci úzkej spolupráce medzi Komisiou a každým členským štátom.
6.
Článok 14 nariadenia č. 1083/2006 stanovuje:
„1.   Rozpočet Európskej únie pridelený fondom sa plní prostredníctvom spoločného riadenia členských štátov a Komisie v súlade s… [nariadením o rozpočtových pravidlách (
6
)].
2.   Komisia nesie zodpovednosť za plnenie všeobecného rozpočtu Európskej únie, a to tak, že:
a)
kontroluje existenciu a riadne fungovanie systémov riadenia a kontroly v členských štátoch v súlade s postupmi opísanými v článkoch 71, 72 a 73;
b)
ak zlyhajú vnútroštátne systémy riadenia a kontroly, prerušuje lehotu platby alebo pozastavuje všetky platby alebo ich časti v súlade s článkami 91 a 92 a uplatňuje akúkoľvek inú finančnú opravu v súlade s postupmi opísanými v článkoch 100 a 101;
…“
7.
Článok 32 nariadenia č. 1083/2006 stanovuje:
„1.   Aktivity fondov v členských štátoch majú formu operačných programov…
2.   Členský štát alebo orgán poverený členským štátom vypracuje každý operačný program…
…
4.   Komisia posúdi, či navrhnutý operačný program prispieva k cieľom a prioritám národného strategického referenčného rámca a k strategickým usmerneniam Spoločenstva o súdržnosti. …“
8.
Článok 56 ods. 3 nariadenia č. 1083/2006 stanovuje:
3.   Výdavky sú oprávnené na získanie príspevku z fondov len vtedy, ak boli vynaložené na operácie, o ktorých rozhodol riadiaci orgán príslušného operačného programu alebo o ktorých bolo rozhodnuté v rámci jeho zodpovednosti v súlade s kritériami stanovenými…“
9.
Podľa článku 60 písm. b) nariadenia č. 1083/2006 je úlohou riadiacich orgánov členských štátov: „b) overenie toho, že spolufinancované produkty sa dodajú a spolufinancované služby sa poskytnú, a za overenie, že výdavky na operácie vykázané prijímateľmi sa skutočne vynaložili a sú v súlade s predpismi Spoločenstva a vnútroštátnymi predpismi; …“
10.
Podľa článku 70 nariadenia č. 1083/2006:
„1.   Členské štáty zodpovedajú za riadenie a kontrolu operačných programov najmä prostredníctvom týchto opatrení:
…
b)
prevenciou, zisťovaním a nápravou nezrovnalostí a prípadne vymáhaním neoprávnene vyplatených súm…
2.   Ak sa sumy neoprávnene vyplatené prijímateľovi nedajú vymôcť, členský štát je zodpovedný za vrátenie stratených súm do všeobecného rozpočtu Európskej únie, ak sa zistí, že k strate došlo jeho vinou alebo nedbanlivosťou.“
11.
Článok 76 ods. 2 nariadenia č. 1083/2006 upravuje v súvislosti s platbami Komisie toto:
„2.   Platby majú formu zálohových platieb, priebežných platieb a záverečnej platby. Poukazujú sa orgánu, ktorý určí členský štát.“
12.
Článok 77 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 znie takto:
„1.   Priebežné platby a záverečná platba sa vypočítajú tak, že sa použije podiel spolufinancovania stanovený v rozhodnutí o dotknutom operačnom programe pre každú prioritnú os k oprávnenému výdavku, ktorý je uvedený pod touto prioritnou osou v každom výkaze výdavkov certifikovanom certifikačným orgánom.“
13.
V článku 80 nariadenia č. 1083/2006 sa stanovuje:
„Členské štáty sa presvedčia, že orgány zodpovedné za prevod platieb zabezpečujú, aby prijímatelia dostávali celú sumu verejného príspevku čo najrýchlejšie a v plnej výške. Žiadna suma sa nesmie odpočítať ani zadržať a ani sa nesmie vyberať žiadny ďalší osobitný poplatok alebo iný poplatok s rovnakým účinkom, ktorý by tieto sumy pre prijímateľov znižoval.“
14.
Článok 98 nariadenia č. 1083/2006 stanovuje:
„1.   Členské štáty nesú v prvom rade zodpovednosť za vyšetrovanie nezrovnalostí, konajú na základe dôkazov o akejkoľvek väčšej zmene ovplyvňujúcej povahu alebo podmienky vykonávania operácií alebo operačných programov, alebo ich kontroly a uskutočňujú požadované finančné opravy.
2.   Členský štát vykoná požadované finančné opravy v súvislosti s individuálnymi alebo systémovými nezrovnalosťami zistenými v operáciách alebo operačných programoch. …
Zdroje z fondov uvoľnené týmto spôsobom môže členský štát opätovne použiť do 31. decembra 2015 na príslušný operačný program v súlade s ustanoveniami uvedenými v odseku 3. …“
15.
A nakoniec článok 99 ods. 1 až 3 nariadenia č. 1083/2006 znie takto:
„1.   Komisia môže uskutočniť finančné opravy zrušením celého príspevku Spoločenstva na operačný program alebo jeho časti…
2.   Komisia vychádza pri finančných opravách z jednotlivých zistených prípadov nezrovnalostí a zohľadňuje systémovú povahu nezrovnalosti, aby určila, či sa má uplatniť paušálna alebo extrapolovaná oprava.
3.   Komisia pri rozhodovaní o výške opravy zohľadní povahu a závažnosť nezrovnalosti a rozsah a finančné dôsledky nedostatkov zistených v príslušnom operačnom programe.“
III. Skutkový stav, konanie vo veci samej a návrh na začatie prejudiciálneho konania
16.
Pán Dell’Acqua je majiteľom pohľadávky voči spoločnosti Eurocom s.r.l. (ďalej len „Eurocom“), ktorá je zase majiteľkou pohľadávky voči talianskemu regiónu Lombardia. Aby pán Dell’Acqua túto pohľadávku vymohol, požiadal Tribunale di Novara (súd v Novare, Taliansko) o začatie exekučného konania formou prikázania pohľadávky s úmyslom dosiahnuť exekúciu príslušnej sumy regiónu Lombardia. K začatému exekučnému konaniu pristúpili aj iní veritelia spoločnosti Eurocom.
17.
Región Lombardia síce v rámci tohto exekučného konania uznal, že má voči spoločnosti Eurocom dlh, vyhlásil však, že pohľadávka sa týka súm, ktoré patria Európskemu sociálnemu fondu. Ide teda podľa neho o účelovo viazané prostriedky na rozvoj a podporu zamestnanosti, ktoré môže región používať iba v prospech prijímateľa. Podľa jeho vyjadrenia nie je teda pohľadávka, na ktorú si nárokuje pán Dell’Acqua podľa článku 80 nariadenia č. 1083/2006, vymáhateľná.
18.
V nadväznosti na to vychádza Tribunale di Novara (súd v Novare) zo skutočnosti, ktorá v rámci vnútroštátneho konania nebola doposiaľ zjavne spochybnená, že sumy, ktorých sa týka pohľadávka pána Dell’Acquy, predstavujú prostriedky Európskeho sociálneho fondu. Tie boli v okamihu, keď sa vecou zaoberal Tribunale di Novara (súd v Novare), prevedené z Únie na vnútroštátne platobné agentúry na účely ich ďalšieho poukázania prijímateľom.
19.
V tejto súvislosti si Tribunale di Novara (súd v Novare) kladie otázku, či sa na predmetné sumy podľa článku 132 nariadenia č. 1303/2013, ktorý zodpovedá článku 80 nariadenia č. 1083/2006, a podľa článku 1 Protokolu vzťahuje „relatívna neprípustnosť exekúcie“ vyžadujúca predchádzajúce povolenie Súdneho dvora na exekúciu. Preto bola Súdnemu dvoru v návrhu na začatie prejudiciálneho konania položená táto otázka:
„Je predchádzajúce povolenie podľa článku 1 [tretej] vety Protokolu o výsadách a imunitách Európskej únie… nevyhnutné v prípade, ak pohľadávky vymáhané v rámci exekučného konania prikázaním pohľadávky už nie sú k dispozícii príslušnému orgánu Európskej [únie], ale sa už previedli na vnútroštátne platobné agentúry?“
20.
Taliansko a Európska komisia predložili v konaní pred Súdnym dvorom písomné pripomienky.
21.
Na základe vyjadrení súdu, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, ako aj Talianska a Komisie nebolo jasné, do ktorého obdobia operačných programov (2007 – 2013 alebo 2014 – 2020) sa má pohľadávka spoločnosti Eurocom voči regiónu Lombardia započítať. Preto nebolo isté, či bolo rozhodujúce nariadenie č. 1083/2006, alebo nariadenie č. 1303/2013.
22.
Na príslušnú otázku Súdneho dvora Taliansko uviedlo, že sa má dotknutá pohľadávka začleniť do operačného regionálneho programu obdobia 2007 – 2013, žiadosť č. 643 „Ďalšie vzdelávanie, fáza 2“. Komisia odpovedala na základe informácie od regiónu Lombardia z 11. mája 2017 (
7
), že projekty uskutočnené spoločnosťou Eurocom patria k operačnému programu s referenčným číslom CCI 2007 IT 052 PO 006, ktorý bol prijatý rozhodnutím Komisie K(2007) 5465 zo 6. novembra 2007 (
8
) na základe článku 32 ods. 5 nariadenia č. 1083/2006.
23.
Na základe tejto informácie, ktorú poskytol región Lombardia, však Komisia ďalej uvádza, že k 31. marcu 2017, čo je koniec lehoty na podávanie žiadosti o platby týkajúce sa obdobia podpory 2007 – 2013, Taliansko nepožiadalo o financovanie z prostriedkov Únie. V informácii predloženej Komisiou udáva pracovníčka regiónu Lombardia, že všetky sumy, ktoré dostala spoločnosť Eurocom v rámci operačného regionálneho programu CCI 2007 IT 052 PO 006 na obdobie podpory 2007 – 2013 z Európskeho sociálneho fondu, už boli vyplatené, a nie je preto už možné požiadať o ich exekúciu formou prikázania pohľadávky. Sumy, ktoré boli v konaní vo veci samej predmetom pohľadávky voči regiónu Lombardia, teda podľa Komisie predstavujú čisto vnútroštátne výdavky, čiže nejde o výdavky, ktoré sa v rámci obdobia podpory 2007 – 2013 uplatňovali voči Európskemu sociálnemu fondu, na základe čoho by mohli byť spolufinancované zo strany Únie.
IV. Posúdenie
24.
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či je v takej situácii, o akú ide v konaní vo veci samej, potrebné predchádzajúce povolenie Súdneho dvora podľa článku 1 tretej vety protokolu v prípade, keď sa navrhla exekúcia majetku, ktorý pôvodne patril Európskej únii, avšak v momente podania návrhu na exekúciu bol už prevedený na vnútroštátny subjekt.
25.
Informácia regiónu Lombardia, ktorej obsah tu bol uvedený (
9
), však vedie k pochybnostiam o predpokladoch týkajúcich sa skutkového stavu, na ktorom je založená otázka súdu, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania. Túto informáciu spochybňuje najmä predpoklad, že sumy, ktorých exekúcia sa požaduje v konaní vo veci samej, predstavujú sumy, ktoré región Lombardia dlží spoločnosti Eurocom v rámci programu podporovaného z Európskeho sociálneho fondu, a teda aj z prostriedkov Únie. Je totiž zrejmé, že minimálne všetky sumy súvisiace s projektmi, ktoré spoločnosť Eurocom vykonávala v rámci operačného programu CCI 2007 IT 052 PO 006 podporovaného Európskym sociálnym fondom, región Lombardia už vyplatil prijímateľom. Na tieto sumy si preto poddlžníci už nemôžu voči tomuto regiónu nárokovať.
26.
Pokiaľ by pre rozhodovanie súdu, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, malo byť relevantné presné určenie povahy súm, ktorých exekúcia sa vyžadovala v konaní vo veci samej, na základe ustanovení vnútroštátneho práva, bolo by jeho úlohou, aby na základe nových poznatkov, ktoré v rámci dotknutého konania získal, a prípadne tiež na základe ďalšieho preskúmania s konečnou platnosťou určil, o aký druh súm ide.
27.
Z pohľadu práva Únie, a teda aj z pohľadu otázky položenej Súdnemu dvoru, nemusí byť nijako dôležité, či sumy, ktoré majú byť podľa návrhu pána Dell’Acquy predmetom exekúcie v regióne Lombardia, predstavujú pohľadávky, ktoré tento región dlží spoločnosti Eurocom za realizáciu zámerov, ktoré sa podporovali v rámci Európskeho sociálneho fondu, a teda z prostriedkov Únie, alebo či sú nároky spoločnosti Eurocom voči regiónu Lombardie iného druhu.
28.
Ako už Komisia správne uviedla vo svojich pôvodných pripomienkach, nejde o „majetok alebo aktíva Únie“ v zmysle článku 1 tretej vety protokolu ani v prvom prípade. To vyplýva ako zo znenia (A), tak aj z teleologického významu výkladu (B) tohto ustanovenia.
A.
Znenie článku 1 tretej vety protokolu
29.
Najprv treba povedať, že názor, ktorý má v predmetnom konaní Taliansko a podľa ktorého sumy, ktoré sú predmetom konania vo veci samej a ktoré podľa názoru súdu, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, a Talianska pochádzajú z prostriedkov Európskeho sociálneho fondu, predstavujú „majetok Únie“, nemá oporu v znení článku 1 tretej vety protokolu. Pretože hneď ako sa prostriedky Únie prevedú na tretiu stranu, prestanú byť „majetkom Únie“ v zmysle exekučného práva. Ťažko si možno predstaviť, že ak napríklad Únia niektorému zo svojich úradníkov vyplatí mzdu alebo uhradí faktúru niektorému dodávateľovi, že by bolo potom možné, aby sa tieto osoby bránili pred exekučnými návrhmi svojich veriteľov alebo veriteľov týchto veriteľov tým spôsobom, že sa budú dovolávať exekučnej ochrany „majetku Únie“.
B.
Zmysel a účel článku 1 tretej vety protokolu
30.
Názor Talianska, že prostriedky, ktoré Únia previedla na vnútroštátnu platobnú agentúru v rámci podpory poskytovanej zo štrukturálnych fondov, si zachovávajú charakter „majetku Únie“, sa neopiera o znenie článku 1 tretej vety protokolu, ale o jeho teleologický výklad.
31.
Toto ustanovenie slúži podľa názoru Talianska na to, aby zabránilo narušeniu funkčnosti a nezávislosti Únie. (
10
) Také narušenie môže vzniknúť najmä prostredníctvom donucovacích opatrení týkajúcich sa financovania spoločných politík alebo vykonávania akčných programov Únie. (
11
)
32.
Podľa vyjadrenia Talianska sú prostriedky európskych štrukturálnych fondov v tejto súvislosti v uvedenom zmysle „účelovo viazané“, teda musia sa použiť na vykonávanie politík Únie. Táto „účelová viazanosť“ zaniká podľa neho iba vtedy, keď je cieľ sledovaný Úniou úplne uskutočnený, teda až vtedy, keď príslušné prostriedky prejdú do vlastníctva prijímateľa. Exekúcia súm, ktoré sú určené prijímateľom, môže preto narušiť financovanie spoločnej štrukturálnej politiky. Podľa vyjadrenia Talianska sa teda na tieto prostriedky musí vzťahovať exekučná ochrana zakotvená v práve Únie, a to bez ohľadu na skutočnosť, či sa ešte stále nachádzajú v orgánoch Únie, alebo sú už k dispozícii vnútroštátnym platobným agentúram.
33.
Tým skôr to podľa neho platí v prípade, keď vnútroštátne platobné agentúry pri rozdeľovaní prostriedkov Európskeho sociálneho fondu konajú iba ako správcovia európskych peňazí a podieľajú sa tak na výkone právomoci orgánov Únie. V tomto kontexte, keď konajú ako „predĺžená ruka Komisie“, neplnia žiadnu „vlastnú“, ale iba „európsku“ funkciu.
34.
Táto na prvý pohľad presvedčivá argumentácia je však založená, ako sa ukazuje pri jej dôkladnejšom preskúmaní, na mylnom pochopení spôsobu fungovania štrukturálnych fondov, prinajmenšom v prípade, ktorý je predmetom konania vo veci samej. Nemožno tak predovšetkým usudzovať, že členské štáty a ich orgány majú v tomto rámci len akúsi „prietokovú funkciu“, ktorá spočíva v tom, že schválené prostriedky Únie jednoducho „zasielajú“ prijímateľom. Členské štáty majú pri vykonávaní politiky štrukturálnych fondov naopak veľmi široký priestor na vlastné rozhodovanie. V súlade s tým hlavná zodpovednosť za úspešné vykonávanie projektov podporovaných v rámci programov štrukturálnych fondov spočíva na príslušných orgánoch členských štátov.
1. Spôsob fungovania programov štrukturálnych fondov
35.
Z právneho rámca Únie pri vykonávaní politiky štrukturálnych fondov vyplýva nasledujúce rozdelenie úloh medzi Komisiu a členské štáty: Komisia je zodpovedná za zabezpečenie toho, aby navrhnuté operačné programy členských štátov, ako aj ich uskutočnenie zodpovedali cieľom a prioritám politiky štrukturálnych fondov a aby riadiace a kontrolné systémy, ktoré sú členské štáty povinné ustanoviť, fungovali uspokojivo. (
12
)
36.
Vlastné vykonávanie operačných programov podporovaných z prostriedkov štrukturálnych fondov Únie je úlohou orgánov, ktoré určili na tento účel členské štáty. (
13
) Tieto orgány sa zaoberajú výberom konkrétnych projektov, ktoré sa majú v rámci operačných programov podporiť, (
14
) ale sú zodpovedné aj za kontrolu ich vykonávania a za kontrolu výdavkov uskutočnených prijímateľmi. (
15
)
37.
Tieto výdavky sa vykazujú Komisii prostredníctvom príslušných faktúr a dokladov. (
16
) Komisia však kontroluje jednotlivé projekty iba náhodne a iba v rámci a na účely kontroly riadneho fungovania správnych a kontrolných systémov členských štátov. Ak neexistuje žiadne podozrenie na nedostatky, pokiaľ ide o tieto systémy, môže sa Komisia ďalej spoliehať na správy členských štátov. Okrem toho sú jej kontroly proporcionálne k finančnej účasti Únie a odstupňované podľa výšky tejto účasti. (
17
) Komisia tým svoje platby neuskutočňuje na základe kontroly správnosti dokladov a výkazov výdavkov od prijímateľov týchto platieb, ale na základe správ a výkazov výdavkov predkladaných členskými štátmi. (
18
)
38.
Prípadné finančné opravy uplatňované voči prijímateľom povereným vykonaním konkrétnych projektov potom v zhode s tým nenariaďuje Komisia, ale členské štáty. (
19
) Členské štáty môžu znova získané prostriedky vynakladať v rámci toho istého operačného programu (
20
), sú však tiež zodpovedné za nimi spôsobené straty. (
21
)
39.
Komisia môže uskutočniť finančné opravy paušálnym alebo extrapolovaným krátením všetkých prostriedkov, ktoré Únia dáva k dispozícii pre určité operačné programy. (
22
) Cieľom týchto opráv nie je, aby sa opravilo nesprávne vykonanie na úrovni prijímateľa, ale aby sa odstránili chyby v spôsobe fungovania národných správnych a kontrolných systémov a sankcionovalo sa chýbajúce odstránenie týchto chýb členskými štátmi.
40.
Pri svojom posúdení operačných programov členských štátov skúma Komisia okrem iného rozsah, v akom sa využili zdroje, účinnosť a efektívnosť programovania fondu a sociálno‑ekonomický vplyv. Toto hodnotenie sa zameriava na vypracovanie záverov pre politiku hospodárskej a sociálnej súdržnosti. (
23
)
41.
Chápať platby Komisie členským štátom ako priamu náhradu výdavkov na výkon jednotlivých, štrukturálnym fondom podporovaných projektov, ktoré členské štáty nezmenene dajú príslušným príjemcom týchto projektov, nezodpovedá v rámci tohto systému realite. Naopak, tieto platby poskytované z rozpočtu Únie predstavujú paušálne stanovený príspevok do súhrnného rozpočtu členských štátov na jednotlivé operačné programy, pričom za rozdelenie prostriedkov z tohto rozpočtu sú zodpovedné členské štáty. (
24
)
2. Závery týkajúce sa otázky kvalifikácie prostriedkov štrukturálnych fondov prevedených na členské štáty ako „majetok Únie“
42.
Z vyššie uvedeného vyplýva, že v rámci návrhu na exekúciu formou prikázania pohľadávky, ktorý v takejto situácii, aká nastala v konaní vo veci samej, podal veriteľ jedného z príjemcov voči vnútroštátnej platobnej agentúre, nemožno predmetné sumy ani pri teleologickom výklade článku 1 tretej vety protokolu chápať ako „majetok Únie“.
43.
Účelom tohto ustanovenia síce je, ako bolo uvedené vyššie, zabrániť narušeniu funkčnosti Únie, ku ktorému môže dochádzať aj následkom donucovacích opatrení týkajúcich sa financovania spoločných politík alebo vykonávania akčných programov Únie. (
25
) Je pravda, že jednotlivé projekty, ktoré členské štáty vybrali ako projekty, ktorým bude poskytnutá podpora z prostriedkov štrukturálnych fondov, sa podieľajú na vykonávaní štrukturálnej politiky a na uskutočňovaní akčných programov Únie, ktoré boli na tento účel zriadené. To je zrejmé už z toho, že členské štáty majú povinnosť poskytovať informácie o podpore zo štrukturálnych fondov a propagovať ju. (
26
)
44.
Súvislosť však medzi spolufinancovaním, ktoré poskytuje Únia, a výkonom jednotlivých projektov je príliš nepriama na to, aby sa dalo vychádzať z toho, že sumy, ktoré dlžia vnútroštátne orgány členských štátov prijímateľom na realizáciu týchto projektov, potrebujú exekučnú ochranu týkajúcu sa majetku Únie v zmysle protokolu, aby sa zabránilo narušeniu funkčnosti a nezávislosti Únie.
45.
V rámci systému štrukturálnych fondov a v súlade so zásadou subsidiarity, na ktorej je tento systém založený, by totiž exekučná ochrana v zmysle protokolu, ktorá by sa týkala súm, na ktoré má prijímateľ na základe realizácie určitého projektu nárok, (
27
) nebola ani pri širokom výklade zmyslu a účelu tohto ustanovenia vhodným nástrojom na zabezpečenie realizácie politík Únie. Posúdenie toho, keďže jednotlivé projekty prispievajú k realizácii politík a akčných programov Únie a či sa má v prípade výdavkov prijímateľov vynakladaných v rámci týchto projektov požiadať o spolufinancovanie Úniou alebo či sa má už vyžiadané spolufinancovanie opraviť, je v rámci tohto systému predovšetkým úlohou členských štátov.
46.
V tomto rámci je preto úlohou členských štátov, aby posúdili, či by exekúcia súm, na ktoré má prijímateľ nárok na základe vykonania určitého projektu, narušila realizáciu politík a programov Únie. Komisia by naproti tomu mohla toto posudzovanie, ktoré uskutočňujú členské štáty, preskúmať iba v rámci svojej kontroly správ členských štátov o uskutočňovaní operačných programov a prípadne tiež v rámci svojej kontroly vnútroštátnych systémov riadenia a kontroly.
47.
V tejto súvislosti je potrebné zohľadniť skutočnosť, že ani v členských štátoch väčšinou nemôže byť verejný majetok len tak predmetom donucovacích opatrení. (
28
) Je potrebné vychádzať zo skutočnosti, že návrh tretej osoby na exekúciu súm, na ktoré má určitý prijímateľ nárok v rámci projektu podporovaného z prostriedkov štrukturálnych fondov, podaný voči vnútroštátnemu orgánu, musí spravidla schváliť vnútroštátny súd, ktorý musí posúdiť, do akej miery by táto exekúcia narušila plnenie verejných úloh. Pritom je potrebné s prihliadnutím na zásady rovnocennosti a účelnosti zvážiť aj na jednej strane záujem členských štátov a Únie na realizácii daného projektu a na druhej strane nutnosť ochrany veriteľa prijímateľa.
48.
Ako už správne uviedla Komisia, tento záver vyplýva aj z judikatúry Súdneho dvora o tvrdení, ktoré predniesli región Lombardia, vnútroštátny súd a Taliansko, podľa ktorých členské štáty majú dohliadnuť na to, aby prijímatelia dostávali celú sumu verejného príspevku čo najrýchlejšie a v plnej výške a aby z nej nebola odpočítaná ani zadržaná žiadna suma, pričom sa nesmie vyberať žiadny ďalší osobitný poplatok alebo iný poplatok s rovnakým účinkom, ktorý by tieto sumy pre prijímateľov znižoval. (
29
)
49.
Ako už totiž Súdny dvor objasnil v súvislosti s podobným ustanovením v oblasti spoločnej správy prostriedkov, tieto ustanovenia by mali brániť tomu, aby členské štáty z vyplácaných súm odpočítali poplatky, ktoré sú s nimi priamo a neoddeliteľne spojené, napríklad poplatky za služby orgánov, ktoré tieto sumy vyplácajú. (
30
) Účelom týchto opatrení však nie je obmedzovať rôzne postupy na vymáhanie dlhov, ktoré existujú vo vnútroštátnych právnych poriadkoch. Uplatňovanie týchto postupov však nesmie narušovať riadne fungovanie príslušnej politiky Únie a účinnosť jej práva. (
31
)
V. Návrh
50.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prejudiciálnu otázku, ktorú podal Tribunale di Novara (súd v Novare, Taliansko), takto:
V situácii, v ktorej je voči vnútroštátnemu orgánu v rámci exekučného konania formou prikázania pohľadávky navrhnutá exekúcia súm, ktoré je tento orgán dlžný prijímateľovi za realizáciu projektu podporovaného v rámci operačného programu Európskeho sociálneho fondu, okrem iného z prostriedkov Európskej únie, nie je nevyhnutné predchádzajúce povolenie Súdneho dvora podľa článku 1 tretej vety Protokolu o výsadách a imunitách Európskej únie. Prislúcha vnútroštátnemu súdu, aby v rámci vnútroštátneho exekučného konania pri zohľadnení zásady rovnoprávnosti a efektívnosti posúdil, či ustanovenia práva Únie bránia navrhnutej exekúcii alebo či by táto exekúcia narušila riadne fungovanie politiky, ktorej účelom je posilňovanie hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti Únie.
(
1
)	Jazyk prednesu: nemčina.
(
2
)	Protokol z 8. apríla 1965 o výsadách a imunitách Európskej únie, ďalej len „protokol“ (č. 7) k ZFEÚ, naposledy uverejnený v Ú. v. EÚ C 202, 2016, s. 266.
(
3
)	Pozri z nedávneho obdobia uznesenia z 19. novembra 2012, Marcuccio/Komisia (C‑1/11 SA, EU:C:2012:729); z 21. septembra 2015, Shotef/Komisia (C‑1/15 SA, EU:C:2015:632), a z 29. septembra 2015, ANKO/Komisia (C‑2/15 SA, EU:C:2015:670).
(
4
)	Nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 z 11. júla 2006, ktorým sa ustanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde a Kohéznom fonde a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1260/1999 (Ú. v. EÚ L 210, 2006, s. 25). Následné zmeny nariadenia č. 1083/2006 nemajú na obsah relevantných ustanovení v tejto veci žiadne podstatné účinky.
(
5
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa stanovujú spoločné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde, Európskom poľnohospodárskom fonde pre rozvoj vidieka a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa stanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde a Európskom námornom a rybárskom fonde, a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 320).
(
6
)	Článok 53 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 248, 2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 74), teraz článok 58 ods. 1 písm. b) a článok 59 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 z 25. októbra 2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Ú. v. EÚ L 298, 2012, s. 1).
(
7
)	E-mail: z 11. mája 2017, príloha 1 odpovede Komisie na otázku Súdneho dvora.
(
8
)	Decisione della Commissione del 06‑XI‑2007 che adotta il programma operativo per l’intervento comunitario del Fondo sociale europeo ai fini dell’obiettivo „Competitività regionale e occupazione“ nella regione Lombardia in Italia, príloha 2 odpovede Komisie na otázku Súdneho dvora.
(
9
)	Bod 23 vyššie.
(
10
)	Uznesenia z 11. apríla 1989, SA Générale de Banque/Komisia (1/88‑SA
EU:C:1989:142, bod 2); z 29. mája 2001, Cotecna Inspection/Komisia (C‑1/00 SA, EU:C:2001:296, bod 9), ako aj z 29. septembra 2015, ANKO/Komisia (C‑2/15 SA, EU:C:2015:670, bod 12).
(
11
)	Uznesenia z 11. apríla 1989, SA Générale de Banque/Komisia (1/88‑SA
EU:C:1989:142, bod 13); z 29. mája 2001, Cotecna Inspection/Komisia (C‑1/00 SA, EU:C:2001:296, bod 12); zo 14. decembra 2004, Tertir‑Terminais de Portugal/Komisia (C‑1/04 SA, EU:C:2004:803, bod 14), a z 21. septembra 2015, Shotef/Komisia (C‑1/15 SA, EU:C:2015:632, bod 14).
(
12
)	Pozri odôvodnenia 28 a 66, článok 14 ods. 2, článok 32 a nasl., článok 47 a nasl., ako aj článok 72 a nasl. nariadenia č. 1083/2006.
(
13
)	Pozri článok 12 nariadenia č. 1083/2006.
(
14
)	Pozri článok 56 ods. 3 a článok 60 písm. a) nariadenia č. 1083/2006.
(
15
)	Pozri odôvodnenie 66 a článok 60 a nasl. nariadenia č. 1083/2006.
(
16
)	Pozri článok 78 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006.
(
17
)	Pozri články 72 až 74 nariadenia č. 1083/2006.
(
18
)	Pozri článok 61 a nasl., článok 67 a nasl., článok 71 a nasl., články 78, 86 a 89 nariadenia č. 1083/2006.
(
19
)	Pozri články 70 a 98 nariadenia č. 1083/2006.
(
20
)	Pozri článok 98 ods. 2 pododsek 2 nariadenia č. 1083/2006.
(
21
)	Pozri článok 70 ods. 2 nariadenia č. 1083/2006.
(
22
)	Pozri článok 99 nariadenia č. 1083/2006.
(
23
)	Pozri článok 49 ods. 3 nariadenia č. 1083/2006.
(
24
)	Pozri článok 53 ods. 6 a článok 77 nariadenia č. 1083/2006.
(
25
)	Pozri bod 31 vyššie a tam citovanú judikatúru.
(
26
)	Pozri článok 69 nariadenia č. 1083/2006.
(
27
)	Či platí niečo iné v iných situáciách, keď medzi prostriedkami pridelenými Komisiou a jednotlivými projektmi existuje aspoň súvislosť, ako je to napríklad v prípade veľkých projektov [článok 37 ods. 1 písm. h) a článok 39 a nasl. nariadenia č. 1083/2006], alebo v iných oblastiach, kde členské štáty spravujú prostriedky Únie, je potrebné posúdiť vždy podľa konkrétneho prípadu. Pozri aj tvrdenia Komisie, ktoré popierajú príliš úzku súvislosť medzi podporou poskytovanou Úniou a projektmi vykonávanými na úrovni členských štátov aj v prípade veľkých projektov a ktoré vo svojich návrhoch uvádza generálny advokát Ruiz‑Jarabo Colomer vo veci Regione Siciliana/Komisia (C‑417/04 P, EU:C:2006:28, bod 84), ako aj rozsudok z 2. mája 2006, Regione Siciliana/Komisia (C‑417/04 P, EU:C:2006:282).
(
28
)	Pozri napríklad v Nemecku § 170 ods. 3 Verwaltungsgerichtsordnung (správny súdny poriadok) alebo vo Francúzsku článok L.2311‑1 Code général de la propriété des personnes publiques (všeobecný zákonník o majetku verejnoprávnych osôb).
(
29
)	Pozri článok 80 nariadenia č. 1083/2006.
(
30
)	Pozri rozsudky zo 7. októbra 2004, Švédsko/Komisia (C‑312/02, EU:C:2004:594, bod 22); z 5. októbra 2006, Komisia/Portugalsko (C‑84/04, EU:C:2006:640, bod 35), a z 25. októbra 2007, Porto Antico di Genova (C‑427/05, EU:C:2007:630, bod 13).
(
31
)	Rozsudok z 19. mája 1998, Jensen a Korn‑ og Foderstofkompagniet (C‑132/95, EU:C:1998:237, body 54 a 60).