62024CC0043
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
JEAN RICHARD DE LA TOUR
prednesené 4. septembra 2025 (
1
)
Vec C‑43/24 [Šipova] (
i
)
K. M. H.
proti
Obština Stara Zagora
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vărchoven kasacionen săd (Najvyšší kasačný súd, Bulharsko)]
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Občianstvo Únie – Článok 21 ods. 1 ZFEÚ – Články 7 a 45 Charty základných práv Európskej únie – Právo slobodne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov – Prekážky – Žiadosť o zmenu údajov o osobnom stave transrodovej osoby – Neexistencia vnútroštátneho postupu – Neexistencia aktu vydaného v inom členskom štáte – Povinnosť členského štátu pôvodu uznať a zapísať do rodného listu zmenu rodovej identity, ako aj následné zmeny – Smernica 2004/38/ES – Článok 4 – Povinnosť vydávať doklady totožnosti v súlade so žitou rodovou identitou“
I. Úvod
1.
Návrh na začatie prejudiciálneho konania bol podaný v rámci sporu, ktorý začal K. M. H. proti Obština Stara Zagora (obec Stara Zagora, Bulharsko) a v ktorom sa domáhal vydania rozsudku konštatujúceho zmenu jeho pohlavia a nariaďujúceho zmenu jeho mena, (
2
) ako aj zapísania tejto zmeny do jeho rodného listu.
2.
Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania sa teda týka uznania a zápisu zmeny rodovej identity osoby, ktorá je štátnym príslušníkom určitého členského štátu, do dokladov o osobnom stave orgánmi tohto členského štátu príslušnými na zmenu jej rodného listu. Hoci táto osoba využila svoju slobodu pohybu a pobytu v inom členskom štáte, jej žiadosť sa netýka uznania zmeny prvku jej totožnosti zákonne dosiahnutej v inom členskom štáte.
3.
Pokiaľ však ide o zápis osobného stavu, až do rozsudku zo 4. októbra 2024, Mirin, (
3
) sa judikatúra Súdneho dvora vyvíjala výlučne v kontexte uznania účinkov aktu alebo rozhodnutia vydaného v inom členskom štáte zo strany členského štátu a najmä na základe práva občanov Únie slobodne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov, ktoré je stanovené v článku 21 ZFEÚ, pričom pripomínala, že právo Únie nezasahuje do právomoci týchto štátov v oblasti osobného stavu.
4.
Okrem toho, pokiaľ ide o uznávanie právnych vzťahov, Súdny dvor sa v tomto prúde judikatúry usiloval výslovne uviesť, že uznanie právnej situácie zákonne dosiahnutej v inom členskom štáte zo strany členského štátu si nevyžaduje, aby prvý členský štát, v ktorom táto situácia vyvoláva účinky stanovené právom Únie, zmenil svoju právnu úpravu v oblasti osobného stavu. (
4
) Nakoniec v iných oblastiach Súdny dvor zdôraznil právomoc členských štátov, pokiaľ ide o právne uznanie rodovej identity. (
5
)
5.
Vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok Mirin, v členskom štáte, ktorého je daná osoba štátnym príslušníkom, existoval vnútroštátny postup na zmenu rodovej identity. (
6
) V prejednávanej veci to tak nie je, lebo členský štát, ktorého je daná osoba štátnym príslušníkom, je dôrazne proti uznaniu zmien rodovej identity.
6.
Návrh na začatie prejudiciálneho konania preto žiada, aby Súdny dvor rozhodol o zlučiteľnosti s právom Únie v prípade právnej úpravy členského štátu v zmysle výkladu zo strany vnútroštátnych súdov, ktorá neuznáva ani zmenu rodovej identity štátneho príslušníka tohto štátu, ani jej dôsledky, ak táto zmena rodovej identity nebola v súlade so zákonom konštatovaná v inom členskom štáte. (
7
) Táto otázka je zásadná v rozsahu, v akom sa týka právomoci členských štátov vo veciach osobného stavu.
7.
Súdny dvor tak bude musieť určiť, v akom zmysle situácia vo veci samej patrí do pôsobnosti práva Únie, aká je prekážka výkonu práv, na ktoré sa dotknutá osoba môže odvolávať, a či túto prekážku možno odôvodniť.
8.
Uvediem dôvody, pre ktoré by sa Súdny dvor mohol vzhľadom na niektoré ustanovenia práva Únie domnievať, že členský štát je povinný odstrániť prekážky slobody pohybu a pobytu vyplývajúce z neexistencie právneho uznania žitej rodovej identity jedného z jeho štátnych príslušníkov v tomto členskom štáte zmenou rodného listu a dokladov totožnosti, a to aj v prípade, že nedošlo k zákonnému konštatovaniu zmeny rodovej identity v inom členskom štáte.
II. Právny rámec
A.
Právo Únie
9.
V rámci týchto návrhov budem odkazovať na článok 20 a článok 21 ods. 1 ZFEÚ, článok 7 a článok 45 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie, (
8
) ako aj článok 4 ods. 3 smernice 2004/38/ES (
9
).
B.
Bulharské právo
1. Zákon o registrácii obyvateľstva
10.
Podľa článku 1 ods. 2 zákona o registrácii obyvateľstva v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej:
„Zápis osobného stavu pozostáva zo zápisu narodenia, sobáša a úmrtia do matričnej evidencie a zo zápisu osôb do registra obyvateľov.“
11.
Článok 2 ods. 1 tohto zákona stanovuje:
„Zápis osobného stavu osôb v Bulharskej republike je založený na údajoch uvedených v ich záznamoch o osobnom stave a na údajoch uvedených v iných zákonom stanovených dokumentoch.“
12.
Článok 3 tohto zákona stanovuje:
„1.   Do evidencie záznamov o osobnom stave sa zapíšu udalosti uvedené v článku 1 ods. 2 týkajúce sa všetkých osôb, ktoré sú v čase udalosti občanmi Bulharska, a osôb, ktoré nie sú bulharskými občanmi, ale ktoré sa v čase udalosti nachádzajú na území Bulharskej republiky.
2.   V registri obyvateľov sú zapísaní:
1. všetci občania Bulharska,
…[ (
10
)]“
13.
Podľa článku 8 ods. 1 tohto zákona sú hlavnými zapisovanými údajmi o osobnom stave osôb ich meno, dátum a miesto narodenia, pohlavie, štátna príslušnosť a osobné identifikačné číslo.
14.
Článok 9 ods. 1 zákona o registrácii obyvateľstva znie takto:
„Meno bulharského občana narodeného na území Bulharskej republiky pozostáva z krstného mena, patronyma a priezviska. Všetky tri časti mena sú zapísané v rodnom liste.“
15.
Článok 13 tohto zákona stanovuje:
„Patronymum každej osoby sa skladá z krstného mena otca a píše sa s príponou ‑ov alebo ‑ev a koncovkou podľa pohlavia dieťaťa s výnimkou prípadu, keď krstné meno otca neumožňuje pripojiť tieto koncovky alebo keď sú v rozpore s rodinnými, etnickými alebo náboženskými tradíciami rodičov.“
16.
Článok 14 ods. 1 uvedeného zákona znie takto:
„Priezvisko každej osoby je priezvisko alebo patronymum otca s príponou ‑ov alebo ‑ev a koncovkou podľa pohlavia dieťaťa, pokiaľ si rodinné, etnické alebo náboženské tradície rodičov nevyžadujú inak.“
17.
Článok 19 ods. 1 tohto zákona znie takto:
„Zmenu mena, patronyma alebo priezviska povoľuje súd na základe písomnej žiadosti dotknutej osoby, ak je smiešne, dehonestujúce alebo spoločensky neprijateľné a v prípadoch, keď si to vyžadujú dôležité okolnosti.“
18.
Podľa článku 45 ods. 1 bodov 6 až 8 zákona o registrácii obyvateľstva rodný list obsahuje meno novorodenca, osobné identifikačné číslo dieťaťa (len pre bulharských občanov), ako aj pohlavie a štátnu príslušnosť.
19.
Článok 73 tohto zákona stanovuje, že zmena údajov týkajúcich sa osobného stavu osôb uvedených vo vyhotovených dokumentoch o osobnom stave sa uskutočňuje súdnou alebo správnou cestou.
20.
V súlade s článkom 76 ods. 5 tohto zákona sa meno a pohlavie mení súdnou cestou.
21.
Podľa článku 100 toho istého zákona je jednotný systém registrácie obyvateľstva a administratívnych služieb pre obyvateľstvo (ESGRAON) vnútroštátnym systémom registrácie fyzických osôb v Bulharskej republike a zdrojom osobných údajov týkajúcich sa týchto osôb.
22.
Podľa článku 101 bodov 1 až 4 zákona o registrácii obyvateľstva:
„Systém ESGRAON plní tieto funkcie:
(1)
vytvára a vedie registre záznamov o osobnom stave;
(2)
vytvára a vedie vnútroštátny elektronický register záznamov o osobnom stave;
(3)
vytvára a vedie register obyvateľstva;
(4)
zriaďuje systém vytvárania a prideľovania jedinečného administratívneho identifikátora (osobného identifikačného čísla) fyzických osôb, ako aj vytvára a vedie register osobných identifikačných čísel.“
2. Zákon o bulharských dokladoch totožnosti
23.
Podľa článku 4 ods. 1 Zakon za bulgarskite lični dokumenti (zákon o bulharských dokladoch totožnosti) (
11
) z 1. apríla 1999 v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej má každý bulharský štátny príslušník právo na preukaz totožnosti.
24.
Článok 9 ods. 1 tohto zákona stanovuje:
„V prípade zmeny mena, osobného identifikačného čísla (osobné číslo/osobné číslo cudzinca), pohlavia, štátnej príslušnosti alebo podstatnej a trvalej zmeny vzhľadu je osoba povinná požiadať o nové bulharské doklady totožnosti v lehote najviac 30 dní.“
25.
V článku 13 ods. 1 uvedeného zákona sú vymenované druhy dokladov totožnosti. Ide najmä o občianske preukazy, pasy a vodičské preukazy.
26.
Podľa článku 16 ods. 1 tohto zákona v dokladoch totožnosti musia byť uvedené mená, dátum narodenia, osobné identifikačné číslo, pohlavie a štátna príslušnosť dotknutej osoby. V odsekoch 2 a 6 tohto ustanovenia sa uvádza, že pasy a občianske preukazy musia obsahovať aj biometrické údaje.
27.
Odsek 1 bod 16 dodatkových ustanovení zákona o bulharských dokladoch totožnosti ďalej stanovuje, že biometrickými údajmi sú podoba tváre občana a jeho odtlačky prstov.
III. Skutkové okolnosti sporu vo veci samej a prejudiciálne otázky
28.
K. M. H. je osoba narodená 7. augusta 1990 v Bulharsku, ktorá bola pri narodení zapísaná ako muž s menom pozostávajúcim z krstného mena, patronyma a priezviska, (
12
) ktoré zodpovedá tomuto pohlaviu. Bolo jej tiež pridelené osobné identifikačné číslo a vydaný doklad totožnosti, ktoré ju tiež identifikujú ako muža. K. M. H. však tvrdí, že „sa vždy cítila (
13
) ako žena, pokiaľ ide o vzhľad, správanie, vnímanie, emocionalitu a vystupovanie“, (
14
) a to už od detstva.
29.
Táto osoba v súčasnosti žije v Taliansku s talianskym trvalým partnerom, (
15
) ktorý sa stará o jej živobytie. Podstúpila hormonálnu liečbu, vďaka ktorej vyzerá ako žena, a chce sa podrobiť chirurgickému zákroku na zmenu pohlavia, z čoho vyplýva aj zmena jej osobného stavu. Nesúlad medzi jej vzhľadom a správaním sa ako ženy na jednej strane a úradnými dokladmi totožnosti vrátane občianskeho preukazu osoby mužského pohlavia na strane druhej jej spôsobuje nepríjemnosti a každodenné problémy, najmä pri hľadaní zamestnania.
30.
Preto v priebehu roka 2017 K. M. H. podala na Rajonen săd Stara Zagora (Okresný súd Stara Zagora, Bulharsko) na základe článku 19 ods. 1 zákona o registrácii obyvateľstva návrh na určenie, že je osobou ženského pohlavia, a na nariadenie zmeny svojho mena z K. M. H. (mužské meno, patronymum a priezvisko) na K. M. H. (ženské meno, patronymum a priezvisko), ako aj zápisu tejto zmeny do rodného listu, ktorý jej bol vydaný.
31.
Tento súd, ktorý mal k dispozícii rôzne lekárske posudky a súdny znalecký posudok potvrdzujúci vyhlásenia K. M. H. týkajúce sa požadovanej rodovej identity, zamietol jej návrh 28. februára 2018. Pripustil, že K. M. H. je transrodová osoba, a konštatoval, že táto žiadosť o uznanie zmeny jej rodovej identity (
16
) vychádza zo slobodnej vôle a informovaného rozhodnutia. Konštatoval však, že právne kritérium na vyhovenie uvedenej žiadosti podľa článku 73 zákona o registrácii obyvateľstva v spojení s článku 19 tohto zákona nie je splnené. Rozhodol, že bulharské objektívne právo neupravuje možnosť zmeniť zo psychologických dôvodov skutočnosti uvedené v doklade o osobnom stave.
32.
Toto rozhodnutie potvrdil v odvolacom konaní Okrăžen săd Stara Zagora (Krajský súd Stara Zagora, Bulharsko) 15. júna 2018 s odôvodnením, že v prvom rade bulharský zákonodarca stanovil zápis pohlavia určeného pri narodení na základe primárnych pohlavných znakov. Zmenu pohlavia je možné povoliť len vtedy, ak je vynútená telesnou zmenou. Ďalej ustanovenia zákona o registrácii obyvateľstva sú úplne jasné a neponechávajú priestor na iný výklad. Nakoniec prináleží štátu ako zákonodarcovi, aby prijal opatrenia na rešpektovanie súkromného a rodinného života občanov v súlade s ustanovením článku 8 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (
17
), ktorý je priamo uplatniteľný.
33.
Na základe dovolania povoleného uznesením zo 7. februára 2019 Vărchoven kasacionen săd (Najvyšší kasačný súd, Bulharsko) rozhodnutím z 28. júna 2019 rozhodol, že bez ohľadu na neexistenciu vnútroštátnej právnej úpravy si zásada rešpektovania súkromného a rodinného života vyžaduje, aby súd v každom jednotlivom prípade posúdil, či sú splnené hmotnoprávne podmienky na zmenu rodovej identity osoby, ktorým podlieha právna zmena údajov o osobnom stave zapísaných v rodnom liste, s cieľom dosiahnuť potrebnú spravodlivú rovnováhu medzi verejným záujmom a záujmom jednotlivca vzhľadom na článok 8 EDĽP. Rozhodol sa vrátiť vec Okrăžen săd Stara Zagora (Krajský súd Stara Zagora), aby uvedený súd zhromaždil nové dôkazy týkajúce sa zdravotného stavu K. M. H.
34.
Rozhodnutím z 21. novembra 2019 tento súd, ktorý mal k dispozícii druhý znalecký posudok potvrdzujúci, že K. M. H. je transrodová osoba, opätovne zamietol jej návrh na zmenu osobného stavu, pričom zopakoval odôvodnenie svojho prvého rozhodnutia založené na neexistencii postupu, ktorý by umožňoval zapísať do rodného listu „psychické pohlavie“.
35.
K. M. H. podala proti tomuto rozhodnutiu dovolanie na Vărchoven kasacionen săd (Najvyšší kasačný súd). Toto dovolanie bolo povolené 26. júna 2023 z dôvodu nezlučiteľnosti rozhodnutia s rozsudkom z 30. apríla 1996, P./S., (
18
) na ktorý sa K. M. H. odvolávala, pokiaľ ide o nasledujúce právne otázky sporu, ktoré vnútroštátny súd zhrnul takto: „Majú fyzické osoby právo určiť si vlastnú identitu vrátane príslušnosti k určitému pohlaviu? Predstavuje odmietnutie súdu nariadiť zmenu pohlavia, mena a identifikačného čísla v dokladoch o osobnom stave navrhovateľa, ktorý tvrdí, že je transsexuál, rozdielne zaobchádzanie?“
36.
Toto konanie bolo obnovené po tom, čo plenárne zasadnutie občianskoprávnych senátov Vărchoven kasacionen săd (Najvyšší kasačný súd) vydalo výkladové rozhodnutie č. 2/2020 z 20. februára 2023 (
19
), ktoré je záväzné pre všetky štátne orgány a všetky súdy vrátane rozhodovacích zložení Vărchoven kasacionen săd (Najvyšší kasačný súd). V odpovedi na otázku, či predpoklady na zmenu údajov v dokladoch o osobnom stave osoby, ktorá tvrdí, že je transrodová osoba, vyplývajú z článku 8 EDĽP, bolo rozhodnuté, (
20
) že v prvom rade hmotné právo platné v Bulharsku nestanovuje v takom prípade možnosť zmeny údajov týkajúcich sa pohlavia, mena a osobného identifikačného čísla, ktoré sú uvedené v dokladoch o osobnom stave. Právo Únie si ďalej nevyžaduje iný záver, keďže pravidlá týkajúce sa osobného stavu osôb patria do právomoci členských štátov. Nakoniec toto rozhodnutie vychádza z rozhodnutia č. 15 Konstitucionen săd (Ústavný súd, Bulharsko) z 26. októbra 2021, z ktorého vyplýva, že pojem „pohlavie“ uvedený v Ústave možno chápať len v jeho biologickom zmysle a že verejný záujem prevažuje nad záujmami transrodových osôb, a to z dôvodu morálnych a/alebo náboženských pravidiel a zásad, ktoré sú základom ustálených koncepcií a hodnôt v spoločnosti, ktorých stabilita a udržateľnosť musí byť zabezpečená. V tejto súvislosti je v tomto rozsudku zdôraznený vplyv zmeny rodného listu osoby, ktorá tvrdí, že je „transsexuálom“, na osobný stav iných osôb vrátane maloletých a nespôsobilých osôb, akými sú deti tejto osoby, ako aj jej manželský partner.
37.
Vărchoven kasacionen săd (Najvyšší kasačný súd) však vyjadruje pochybnosti o výklade prijatom vo výkladovom rozhodnutí. Po prvé s odkazom na článok 8 EDĽP a článok 9 ZEÚ tvrdí, že k diskriminácii v zmysle týchto ustanovení by dochádzalo, ak by sa pôsobnosť vnútroštátneho práva zakazujúceho diskrimináciu na základe pohlavia obmedzila na intersexuálne osoby a iné osoby z určitých zdravotných dôvodov. Odkazuje aj na rovnaké alebo podobné prípady, ktoré sa v iných členských štátoch riešia rozdielne, s cieľom namietať porušenie práva bulharských transrodových osôb na spravodlivý proces.
38.
Po druhé sa tento súd pýta, či zákaz právnej zmeny údajov uvedených v rodnom liste porušuje zásady rovnosti občanov Únie a voľného pohybu zakotvené v článkoch 8 a 21 ZFEÚ, „ktoré sú potvrdené v článku 7 Charty a článku 8 [EDĽP]“, keďže dotknuté osoby nie sú schopné podať dôkaz o svojej totožnosti tým, že sa preukážu svojimi dokladmi totožnosti, v ktorých sú zapísané ako osoby opačného pohlavia.
39.
Napokon sa tento súd domnieva, že Súdnemu dvoru prináleží posúdiť, či záväzný výklad Ústavy poskytnutý rozhodnutím Konstitucionen săd (Ústavný súd), podľa ktorého sa pojem „pohlavie“ chápe iba v jeho biologickom zmysle, je v súlade s požiadavkami práva Únie a môže predstavovať právnu prekážku zohľadnenia rodovej identity v dokladoch o osobnom stave.
40.
Za týchto podmienok Vărchoven kasacionen săd (Najvyšší kasačný súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Umožňujú zásady rovnosti občanov Únie a slobody pohybu zakotvené v článku 9 ZEÚ a v článkoch 8 a 21 [ZFEÚ] a potvrdené v článku 7 [Charty] a v článku 8 [EDĽP] existenciu vnútroštátnej právnej úpravy členského štátu, ktorá vylučuje akúkoľvek možnosť zmeny údajov týkajúcich sa pohlavia, mena a identifikačného čísla (EGN) v dokladoch o osobnom stave navrhovateľa, ktorý uvádza, že je [transrodová osoba]?
2.
Umožňujú zásady rovnosti občanov Únie a slobody pohybu zakotvené v článku 9 ZEÚ a v článkoch 8 a 21 [ZFEÚ], ako aj zákaz diskriminácie z dôvodu pohlavia, rasy alebo etnického pôvodu, náboženstva alebo viery, zdravotného postihnutia, veku alebo sexuálnej orientácie stanovený v článku 10 ZFEÚ a potvrdený v ustanoveniach článku 7 [Charty] a v článku 8 [EDĽP], a tiež právo na účinný prostriedok nápravy, prijatie vnútroštátnej judikatúry (v tomto prípade výkladového rozhodnutia…), podľa ktorej objektívne hmotné právo platné na území členského štátu Európskej únie nestanovuje žiadnu možnosť zmeniť pohlavie, meno a identifikačné číslo v dokladoch o osobnom stave navrhovateľa, ktorý uvádza, že je [transrodová osoba], čo tohto navrhovateľa dostáva do inej situácie, ako je tá, v ktorej by sa nachádzal v inom členskom štáte, v ktorom podľa jeho judikatúry platí opak?
Je prípustná vnútroštátna judikatúra, ktorá na základe náboženských hodnôt a morálnych noriem dovoľuje zmenu rodovej identity, len ak je táto zmena nevyhnutná z medicínskych dôvodov a len v prípade určitých – intersexuálnych – osôb?
Je prípustná vnútroštátna judikatúra, ktorá na základe náboženských hodnôt a morálnych noriem dovoľuje zmenu pohlavia len v určitých prípadoch a u určitých (intersexuálnych) osôb z medicínskych dôvodov, nie však v iných prípadoch zmeny rodovej identity z iných, odlišných medicínskych dôvodov?
3.
Platí povinnosť členských štátov Európskej únie uznať osobný stav osoby, ktorý bol konštatovaný v inom členskom štáte podľa práva tohto štátu, uznaná v judikatúre Súdneho dvora (rozsudkami z 5. júna 2018, Coman a i., C‑673/16, EU:C:2018:385, a [Pančarevo]) vo vzťahu k uplatňovaniu smernice [2004/38] a článku 21 ods. 1 ZFEÚ, aj pokiaľ ide o pohlavie ako podstatný prvok zápisu osobného stavu, a vyžaduje si uvedená povinnosť, aby v prípade zmeny pohlavia osoby, ktorá má aj bulharskú štátnu príslušnosť, konštatovanej v inom členskom štáte, bola táto skutočnosť zapísaná do príslušného registra Bulharskej republiky?
4.
Je s ohľadom na právo na spravodlivý proces vyplývajúce z Charty a EDĽP prípustná záväznosť výkladu Ústavy formou rozhodnutia Konstitucionen săd (Ústavný súd), podľa ktorého sa pojem ‚pohlavie‘ má chápať iba v biologickom zmysle[? Je] tento výklad zlučiteľný s požiadavkami práva Únie a môže predstavovať právnu prekážku zapísania zmeny pohlavia do dokladov o osobnom stave?“
41.
Vnútroštátny súd 27. mája 2024 odpovedal na žiadosť Súdneho dvora o informácie.
42.
Písomné pripomienky predložila K. M. H., estónska, maďarská, holandská a portugalská vláda, ako aj Európska komisia. K. M. H., bulharská a holandská vláda, ako aj Komisia sa zúčastnili na pojednávaní, ktoré sa konalo 22. mája 2025 a na ktorom tiež odpovedali na ústne otázky, ktoré im položil Súdny dvor.
IV. Analýza
43.
Na úvod pripomínam, že zatiaľ čo sa prvá otázka týka vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá vylučuje zápis transidentity do matriky, ostatné otázky sa týkajú vnútroštátnej judikatúry, podľa ktorej výklad tejto právnej úpravy neumožňuje zmenu osobného stavu transrodovej osoby.
44.
V tejto súvislosti sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či ustanovenia práva Únie týkajúce sa rovnosti občanov Únie, ich slobody pohybu a pobytu na území členských štátov, zákazu diskriminácie a účinnej súdnej ochrany, pričom tieto práva sú zakotvené v Charte, bránia tomu, aby vnútroštátna právna úprava a jej výklad vnútroštátnymi súdmi neumožňovali „zmenu rodovej identity“ (
21
) bulharského štátneho príslušníka na účely jej zápisu do jeho rodného listu a dokladov totožnosti bez chirurgickej zmeny pohlavia.
45.
Keďže tento návrh na začatie prejudiciálneho konania bol podaný v rámci sporu medzi bulharským štátnym príslušníkom a bulharským orgánom zodpovedným za zápis osobného stavu, ktorý sa netýka uznania aktu alebo rozhodnutia zapísaného v inom členskom štáte, je potrebné spresniť, čo odôvodňuje právomoc Súdneho dvora. (
22
)
46.
Podľa môjho názoru stačí konštatovať, že situácia K. M. H. patrí do pôsobnosti článku 21 ods. 1 ZFEÚ. (
23
) Ako bulharská štátna príslušníčka (
24
) totiž K. M. H. využila svoje právo na voľný pohyb v inom členskom štáte, konkrétne v Talianskej republike. Chce sa tam zdržiavať a pracovať, ako aj voľne sa pohybovať na území členských štátov pod identitou, ktorá by vyplývala z právneho uznania jej rodovej identity v členskom štáte pôvodu, ako aj mať zaručený rodinný život s talianskym partnerom. Bulharská republika má výlučnú právomoc vydať K. M. H. preukaz totožnosti alebo pas s uvedením jej štátnej príslušnosti.
47.
K. M. H. sa teda môže odvolávať najmä na základné a individuálne právo slobodne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov, ktoré je priznané každému občanovi Únie v súlade s článkom 20 ods. 2 písm. a) a článkom 21 ods. 1 ZFEÚ, s výhradou – uvedenou v poslednom uvedenom ustanovení – obmedzení a podmienok stanovených v Zmluvách a ustanoveniach prijatých na ich vykonanie. (
25
) V tejto súvislosti je cieľom smernice 2004/38 najmä stanoviť podmienky výkonu týchto práv a ich obmedzenia. (
26
) V článku 4 ods. 3 upravuje najmä vydanie preukazu totožnosti alebo cestovného pasu.
48.
Pokiaľ ide o otázky vnútroštátneho súdu a v prvom rade prvé dve, chcem poukázať na to, že vnútroštátny súd zaslal svoj návrh na začatie prejudiciálneho konania a odpoveď na žiadosť Súdneho dvora o informácie pred vyhlásením rozsudku Mirin, ktorý sa týka zápisu zmeny mena a rodovej identity príslušným orgánom členského štátu, ktorého je občan štátnym príslušníkom, do rodného listu tohto občana Únie. Súdny dvor rozhodol, že „článok 20 a článok 21 ods. 1 ZFEÚ v spojení s článkami 7 a 45 Charty sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave členského štátu, ktorá neumožňuje uznať a zapísať do rodného listu štátneho príslušníka tohto členského štátu zmenu krstného mena a rodovej identity, ku ktorým došlo legálne v inom členskom štáte pri výkone slobody pohybu a pobytu tohto štátneho príslušníka, a ktorej dôsledkom je skutočnosť, že uvedená osoba je nútená iniciovať nové súdne konanie o zmene rodovej identity v tomto prvom členskom štáte, ktoré nezohľadňuje už legálne uskutočnenú zmenu v tomto inom členskom štáte“. (
27
)
49.
Medzi vecou, v ktorej bol vydaný rozsudok Mirin, a prejednávanou vecou však existuje významný rozdiel, a to že v prejednávanej veci nedošlo k zmene rodovej identity legálne nadobudnutej v inom členskom štáte. Prvá a druhá prejudiciálna otázka preto zostávajú relevantné.
50.
Ďalej, hoci rozsudok Mirin umožňuje rozptýliť pochybnosti, ktoré vyjadril vnútroštátny súd vo svojej tretej prejudiciálnej otázke, táto otázka je neprípustná, keďže sa netýka predmetu sporu, a preto je hypotetická. K. M. H. nezískala v Taliansku, kde má bydlisko, nijaké súdne ani správne rozhodnutie, ako vyplýva z odpovede vnútroštátneho súdu na žiadosť Súdneho dvora o informácie.
51.
Nakoniec sa mi zdá, že štvrtú prejudiciálnu otázku možno chápať tak, že v nej ide o to, či vnútroštátny súd nemôže vykladať ustanovenie vnútroštátneho práva v súlade s právom Únie len z toho dôvodu, že toto ustanovenie vyložil Konstitucionen săd (Ústavný súd) v zmysle, ktorý nie je zlučiteľný s týmto právom. Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora musí byť odpoveď záporná.
52.
Súdny dvor totiž na jednej strane rozhodol, že vnútroštátny súd, ktorý využil možnosť podľa článku 267 druhého odseku ZFEÚ, musí v prípade potreby odmietnuť posúdenie vnútroštátneho súdu vyššieho stupňa, ak sa v súvislosti s výkladom, ktorý podal Súdny dvor, domnieva, že toto posúdenie nie je v súlade s právom Únie, a v prípade potreby neuplatní vnútroštátny predpis, ktorý mu ukladá povinnosť rešpektovať rozhodnutia tohto súdu vyššieho stupňa. Na druhej strane sa toto riešenie uplatní najmä prípade, že všeobecný súd je viazaný rozhodnutím vnútroštátneho ústavného súdu, o ktorom sa domnieva, že je v rozpore s právom Únie. (
28
)
53.
V dôsledku toho Súdnemu dvoru navrhujem, že svoju analýzu zameriam na prvú a druhú prejudiciálnu otázku, keďže sú založené na článku 21 ZFEÚ a článku 7 Charty, a preskúmam ich spoločne.
54.
Keďže sa K. M. H. môže odvolávať na článok 21 ods. 1 ZFEÚ, niektoré právne základy, ktoré uvádza vnútroštátny súd, by podľa môjho názoru mohli byť vylúčené, a to ustanovenia týkajúce sa rovnosti (článok 9 ZEÚ a článok 8 ZFEÚ), zákazu diskriminácie (článok 10 ZFEÚ) a práva na účinný prostriedok nápravy (článok 47 Charty).
55.
Navrhujem preto preformulovať prvú a druhú prejudiciálnu otázku. Okrem toho v rámci postupu spolupráce medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom zavedeného článkom 267 ZFEÚ a s cieľom poskytnúť vnútroštátnemu súdu užitočnú odpoveď na účely vyriešenia sporu, ktorý mu bol predložený, môže Súdny dvor zohľadniť pravidlá práva Únie, na ktoré vnútroštátny súd neodkázal v znení svojej otázky. (
29
)
56.
Vzhľadom na účel návrhu na začatie prejudiciálneho konania je preto potrebné vychádzať z toho, (
30
) že vnútroštátny súd sa v podstate pýta, či sa článok 20 a článok 21 ods. 1 ZFEÚ, ako aj článok 7 a článok 45 ods. 1 Charty v spojení s článkom 4 ods. 3 smernice 2004/38 majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ako ju vykladajú vnútroštátne súdy, ktorá neumožňuje právne uznanie a zapísanie do rodného listu v prípade zmeny rodovej identity svojich štátnych príslušníkov, a to aj bez chirurgickej zmeny pohlavia, ako aj zmeny ich mena a osobného identifikačného čísla, pričom od tohto zapísania závisí zmena údajov uvedených v ich dokladoch totožnosti.
57.
V oblasti osobného stavu a právneho uznania transidentity sa Súdny dvor už vyjadril k povinnostiam členských štátov vyplývajúcim z práva Únie za osobitných okolností, konkrétne v prípade zmeny rodovej identity legálne vykonanej v inom členskom štáte. (
31
) Logika, na ktorej je založená táto judikatúra, je rovnaká ako logika týkajúca sa mena. Vychádza z konštatovania, že výkon práv priznaných v článku 20 a článku 21 ods. 1 ZFEÚ je znemožnený, ak je identita „mobilného“ občana Únie uznaná v určitom členskom štáte odlišná od identity registrovanej v členskom štáte, ktorého je štátnym príslušníkom. (
32
)
58.
Táto prekážka odôvodňuje stanovenie obmedzenia právomocí členských štátov v otázkach osobného stavu. Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora totiž za súčasného stavu práva Únie osobný stav osôb, do ktorého patria pravidlá týkajúce sa zmeny krstného mena, priezviska a rodovej identity osoby, patrí do právomoci členských štátov a právo Únie do tejto právomoci nezasahuje. Pri výkone tejto právomoci však musí každý členský štát dodržiavať právo Únie a najmä ustanovenia Zmluvy o FEÚ týkajúce sa slobody každého občana Únie pohybovať sa a zdržiavať sa na území členských štátov tým, že na tento účel uzná osobný stav osôb konštatovaný v inom členskom štáte v súlade s právom tohto členského štátu. (
33
)
59.
V prípade neexistencie aktu alebo rozhodnutia zákonne získaného v inom členskom štáte, než je štát, ktorého je dotknutá osoba štátnym príslušníkom, však už nejde o riešenie ťažkostí týkajúcich sa osobného stavu osoby, ktorý sa v závislosti od dotknutých členských štátov líši len preto, že využila svoju slobodu pohybu a pobytu v členskom štáte.
60.
Nová otázka položená Súdnemu dvoru spočíva v tom, ako zabezpečiť účinný výkon tejto slobody, ak sa rodová identita žitá občanom Únie líši od rodovej identity vyplývajúcej z uvedenia jeho pohlavia v jeho rodnom liste, ktoré je zaznamenané v jeho preukaze totožnosti alebo cestovnom pase. Konkrétne v prejednávanej veci, ako tvrdí K. M. H. na vnútroštátnych súdoch, nemá doklady totožnosti, ktoré by jej umožňovali pohybovať sa, zdržiavať sa a pracovať na území členských štátov bez toho, aby musela rozptýliť pochybnosti vyplývajúce z nesúladu medzi údajom o jej pohlaví v týchto dokladoch, ktorý je v súlade s pohlavím je uvedeným v jej rodnom liste, na jednej strane a jej žitou rodovou identitou na druhej strane.
61.
V dôsledku toho vzniká otázka, čo môže byť v práve Únie základom povinnosti členských štátov právne uznať zmenu rodovej identity jedného z ich štátnych príslušníkov narodených na ich území.
62.
V prípade neexistencie aktu alebo rozhodnutia vydaného v inom členskom štáte sa domnievam, že pôsobnosť článku 21 ods. 1 ZFEÚ, ako sa vykladá vo vzťahu k identite „mobilných“ občanov Únie, nemožno rozšíriť na takúto situáciu, ak je táto identita odlišná v závislosti od dotknutých členských štátov. Ak by sa len na tomto základe, aj keby sa vykladal vo svetle článku 7 Charty, rozhodlo, že členský štát má povinnosť právne uznať rodovú identitu, znamenalo by to spochybnenie zásady právomoci členských štátov vo veciach osobného stavu a matriky. Takéto rozhodnutie by v konečnom dôsledku viedlo k neobmedzenému uznávaniu práv spojených s občianstvom Únie, hoci to neupravuje ani jedno ustanovenie Zmlúv. Okrem toho výklad založený na článku 45 ods. 1 Charty je obmedzený článkom 51 ods. 2 Charty.
63.
Z tohto dôvodu sa domnievam rovnako ako Komisia, ktorá vyjadrila toto stanovisko na pojednávaní, že odpoveď založená na článku 21 ods. 1 ZFEÚ v spojení s článkom 4 ods. 3 smernice 2004/38 sa zdá byť vhodnejšia.
64.
Má zásadnú výhodu v tom, že zostáva v medziach a podmienkach výkonu slobody pohybu a pobytu občanov Únie stanovených v článku 21 ods. 1 ZFEÚ, ktoré sú upravené smernicou 2004/38. (
34
) Okrem toho takáto odpoveď môže byť založená na troch rozhodnutiach Súdneho dvora, a to na rozsudku Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date, ktorý sa týka podmienok vydávania preukazov totožnosti s hodnotou cestovného dokladu v rámci Európskej únie, na jednej strane, a na rozsudkoch Mirin a Deldits, ktoré sa týkajú zápisu transidentity do verejných registrov, na druhej strane.
65.
Súdny dvor totiž spresnil, že právo slobodného pohybu a pobytu na území členských štátov, ktoré každému z občanov Únie priamo priznáva článok 20 ods. 2 písm. a) a článok 21 ods. 1 ZFEÚ, je súčasťou vytvárania priestoru bez vnútorných hraníc, ktorý ponúka Únia svojim občanom, pričom cieľom smernice 2004/38 je podľa ustálenej judikatúry uľahčiť výkon tohto práva. (
35
)
66.
Preukazy totožnosti a pasy, ktoré obsahujú najmä podobu tváre ich držiteľov, teda slúžia na identifikáciu občanov Únie (
36
) okrem iného na účely osvedčenia ich postavenia ako osôb požívajúcich právo pohybovať sa a zdržiavať sa na území členských štátov, a teda vykonávať toto právo. (
37
)
67.
V dôsledku toho, ak preukazy totožnosti a pasy vydané dotknutým členským štátom obsahujú údaj o pohlaví ich držiteľa prevzatý z jeho rodného listu, mala by na nich byť uvedená rodová identita žitá týmto držiteľom, ak sa líši od identity, ktorá mu bola pridelená pri narodení. (
38
) To isté platí pre krstné meno, priezvisko a prípadne osobné identifikačné číslo, ktoré zodpovedajú zmene rodovej identity. V tejto súvislosti treba pripomenúť, že uvedenie pohlavia má psychosociálne dôsledky (
39
), keďže ide o určenie mužskej alebo ženskej rodovej identity. Ak teda v konkrétnej situácii tento údaj nezodpovedá rodovej identite, ktorú žije dotknutá osoba, (
40
) dokument predložený ako doklad totožnosti (preukaz totožnosti alebo pas) nevyhnutne vyvoláva pochybnosti o jeho pravosti alebo pravdivosti. (
41
)
68.
V súvislosti s týmto aspektom, pokiaľ ide o uvádzanie pohlavia v preukazoch totožnosti alebo pasoch, si myslím, že je vhodné uviesť niekoľko základných vysvetlení.
69.
Je potrebné rozlišovať medzi európskymi právnymi predpismi o vydávaní pasov na jednej strane a preukazov totožnosti na druhej strane. Pasy sa riadia nariadením (ES) č. 2252/2004. (
42
) Na preukazy totožnosti sa teraz vzťahuje nariadenie 2025/1208.
70.
Aj keď sa v oboch prípadoch tieto nariadenia odvolávajú na odporúčania Medzinárodnej organizácie civilného letectva (ICAO) (
43
) a najmä tie, ktoré sú stanovené v dokumente 9303 o strojovo čitateľných cestovných dokladoch, (
44
) je potrebné zdôrazniť určité rozdiely.
71.
Pokiaľ ide o pasy, v časti 4 dokumentu 9303 nazvanej „Špecifikácie strojovo čitateľných pasov ([Machine Readable Passports –]MRP) a iných MRTD[ (
45
)] formátu TD3[ (
46
)]“ (
47
) v oblasti II, ktorá obsahuje „povinné a nepovinné prvky osobných údajov“, sa nachádza pole 11 týkajúce sa pohlavia držiteľa pasu v tejto forme: „F (ženský rod), M (mužský rod) alebo X (nešpecifikované pohlavie)“. (
48
) Podľa tejto normy sú teda členské štáty povinné zahrnúť do pasu pole na uvedenie údaju o pohlaví. Nemusia ho však vyplniť. (
49
)
72.
Pokiaľ ide o preukazy totožnosti, rovnaké požiadavky na označenie pohlavia sú stanovené v časti 5 dokumentu 9303 nazvanej „Špecifikácie oficiálnych strojovo čitateľných cestovných dokladov ([Machine Readable Official Travel Documents –]MROTDs) formátu TD1[ (
50
)]“. (
51
)
73.
V prípade preukazov totožnosti občanov Únie sa však členské štáty môžu odchýliť od týchto požiadaviek, ako stanovuje článok 3 ods. 2 druhý pododsek nariadenia 2025/1208 v spojení s odôvodnením 25 tohto nariadenia. Pre tieto preukazy totožnosti teda normotvorca Únie:
–
použil výraz „rod“ namiesto výrazu „pohlavie“ uvedeného v dokumente 9303 na označenie tohto údaja, ktorý sa má uviesť v poli na preukaze totožnosti, a
–
rozhodol, že členské štáty nemusia uviesť „rod“ (v zmysle „pohlavia“ podľa dokumentu 9303) osoby v jej preukaze totožnosti. Inými slovami, členské štáty nie sú povinné zahrnúť do tohto dokladu pole týkajúce sa rodu (alebo pohlavia). (
52
)
74.
Aby bolo možné pokračovať v analýze týkajúcej sa podmienok, za ktorých musí byť vydaný preukaz totožnosti, ktorý je v súlade so žitou rodovou identitou transrodového občana Únie, je preto potrebné zohľadniť situáciu, v ktorej členský štát, ktorého je štátnym príslušníkom, uvádza v preukazoch totožnosti rod (alebo pohlavie).
75.
V takom prípade, ako v prejednávanej veci v Bulharsku, (
53
) prekážka výkonu práva slobodne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov, ktorej je vystavený transrodový občan Únie, vyplýva z toho, že jediný príslušný orgán, teda orgán členského štátu jeho pôvodu, vydá preukaz totožnosti, ktorý musí obsahovať údaj o jeho pohlaví uvedený v jeho rodnom liste, hoci už nezodpovedá jeho žitej rodovej identite. Za týchto podmienok tento doklad totožnosti nespĺňa svoj účel. Pripomínam, že jeho účelom je umožniť identifikáciu jeho držiteľa bez toho, aby bola spochybnená pravosť dokumentov, ktoré predkladá, alebo pravdivosť v nich uvedených údajov. (
54
)
76.
Na základe toho by teda mal Súdny dvor konštatovať novú prekážku brániacu občanovi Únie pri výkone práv zaručených v článku 21 ZFEÚ a článku 45 ods. 1 Charty v spojení s jej článkom 7. Táto prekážka nevyplýva z existencie dvoch rozdielnych dokumentov o osobnom stave týkajúcich sa tej istej osoby, ale z povinného prevzatia pohlavia uvedeného v rodnom liste do preukazu totožnosti bez možnosti uviesť inú rodovú identitu, a to žitú.
77.
Súdny dvor by teda mohol rozhodnúť, že v takejto situácii sa členský štát nemôže odvolávať na to, že vo svojom vnútroštátnom práve nemá upravený postup právneho uznania transidentity, s cieľom brániť právu na získanie dokladu totožnosti, ktorý uľahčuje výkon práva na voľný pohyb a pobyt dotknutého občana Únie na území členských štátov. (
55
)
78.
Podľa môjho názoru treba zamietnuť aj tvrdenie, ktoré bulharská vláda uviedla na pojednávaní a podľa ktorého preukaz totožnosti vzhľadom na to, že je odrazom rodného listu, môže obsahovať len údaj o pohlaví zapísanom pri narodení dotknutej osoby. Je pravda, že rodný list je základom, na ktorom sa vyhotovujú doklady totožnosti (
56
) z dôvodu spoločného dôkazného účelu v otázkach totožnosti, pričom obsah rodného listu je taxatívny a obsah dokladov totožnosti predstavuje syntézu. (
57
)
79.
Do rodného listu sa totiž zapisuje konštatovanie, a to narodenie osoby vo všeobecnosti určeného pohlavia, a totožnosť, ktorá jej bola udelená (priezvisko, krstné meno), ako aj väzby na jedného alebo oboch rodičov. Údaje o pohlaví, krstnom mene a priezvisku sa používajú na identifikáciu osoby, ktorej narodenie bolo zaregistrované. V závislosti od členského štátu môžu byť tieto údaje navzájom v rôznej miere prepojené, či už ide o sociologické aspekty, napríklad pri výbere krstného mena, alebo právne aspekty, napríklad v Bulharsku v prípade priezviska, (
58
) alebo v Maďarsku, ako vyplýva z písomných pripomienok maďarskej vlády v súvislosti s krstným menom.
80.
Okrem toho voľba urobiť z rodného listu referenčný dokument, v ktorom sú zaznamenané zmeny údajov, ktoré obsahuje, na dôkazné účely, najmä na účely vydania dokladov totožnosti, patrí do výkonu právomoci členských štátov vo veciach osobného stavu, (
59
) ako aj vydávania dokladov totožnosti. (
60
)
81.
Pri výkone uvedenej právomoci v týchto dvoch oblastiach však členské štáty musia dodržiavať právo Únie a najmä ustanovenia Zmluvy o FEÚ týkajúce sa slobody každého občana Únie pohybovať sa a zdržiavať sa na území členských štátov. (
61
)
82.
Preto v právnom systéme, v ktorom je rodný list jediným referenčným dokumentom počas celého života osoby, vydaniu preukazu totožnosti transrodovej osoby s uvedením žitej rodovej identity, ktorá teda nie je v súlade s uvedením jej pohlavia v jej rodnom liste, vzhľadom na náročné požiadavky, vďaka ktorým má preukaz totožnosti dôkaznú hodnotu (
62
) na účely výkonu práva slobodne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov, musí predchádzať oficiálne zapísanie zmeny rodovej identity. Inými slovami, skutočnosť, že preukaz totožnosti obsahuje údaj o pohlaví a že tento údaj je prevzatý výlučne z rodného listu osoby, ktorý bol v súlade so zákonom vydaný v členskom štáte príslušnom z dôvodu jej štátnej príslušnosti, zakladá pre tento štát z dôvodu účelu preukazu totožnosti povinnosť právne uznať žitú rodovú identitu a zapísať ju do rodného listu. (
63
)
83.
Za týchto podmienok vnútroštátna právna úprava, ako ju vykladajú vnútroštátne súdy, ktorá neumožňuje transrodovej osobe bez uznania jej rodovej identity požívať právo chránené právom Únie, akým je v prejednávanej veci právo na preukaz totožnosti, ktorý by jej umožňoval slobodne vykonávať právo pohybovať sa a zdržiavať sa na území členských štátov, predstavuje obmedzenie práva na slobodný pohyb a pobyt stanoveného v článku 21 ods. 1 ZFEÚ. (
64
)
84.
Okrem toho Súdny dvor rozhodol, že „takéto obmedzenie treba konštatovať aj v súvislosti s právom zakotveným v článku 45 ods. 1 Charty“ (
65
).
85.
V súlade s ustálenou judikatúrou možno vnútroštátnu právnu úpravu, ktorá môže obmedziť výkon tohto práva zakotveného v článku 21 ZFEÚ, odôvodniť len vtedy, ak sa zakladá na objektívnych hľadiskách a je primeraná cieľu, ktorý oprávnene sleduje vnútroštátne právo. (
66
)
86.
Navyše vnútroštátna právna úprava, ktorá bráni tomu, aby transrodová osoba, ktorej rodová identita nebola uznaná, mohla splniť podmienku potrebnú na uplatňovanie práva chráneného právom Únie, musí byť v zásade považovaná za nezlučiteľnú s požiadavkami práva Únie. (
67
)
87.
V prejednávanej veci vnútroštátny súd odkazuje na rozsudok Konstitucionen săd (Ústavný súd) č. 15 z 26. októbra 2021, na ktorom je založené výkladové rozhodnutie, (
68
) ktoré vychádza zo zásady, že do rodného listu sa zapisuje len „biologické pohlavie“, na jednej strane, ako aj z náboženských hodnôt a morálnych noriem vo vzťahu k vplyvu zmeny osobného stavu transrodovej osoby na jej rodinných príslušníkov (
69
) na druhej strane.
88.
Bulharská vláda na pojednávaní neuviedla nijaké konkrétne odôvodnenie. Tvrdila, že právne uznanie rodovej identity je výlučnou právomocou členských štátov, ktorá sa musí v rámci Únie rešpektovať.
89.
Aj za predpokladu, že vnútroštátna právna úprava, ako ju vykladá Konstitucionen săd (Ústavný súd) a plenárne zasadnutie občianskoprávnych senátov Vărchoven kasacionen săd (Najvyšší kasačný súd) vo svojom výkladovom rozhodnutí, sleduje legitímny cieľ, v každom prípade ju možno považovať za odôvodnenú len vtedy, ak je v súlade so základnými právami zaručenými Chartou, na ktorých dodržiavanie dohliada Súdny dvor, najmä s právom na rešpektovanie súkromného života v zmysle článku 7 Charty. (
70
)
90.
Keďže podľa článku 52 ods. 3 Charty majú práva zaručené v jej článku 7 rovnaký zmysel a rozsah ako práva zaručené v článku 8 EDĽP, pričom toto ustanovenie predstavuje minimálnu úroveň ochrany, (
71
) treba vychádzať z toho, že z judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva vyplýva, (
72
) že na základe svojich pozitívnych povinností podľa článku 8 EDĽP (
73
) sú štáty povinné zabezpečiť uznanie zmeny rodovej identity najmä tým, že dotknutým osobám umožnia rýchlu, transparentnú a dostupnú zmenu osobného stavu v úradných dokumentoch s dôsledkami, ktoré z toho vyplývajú. (
74
)
91.
Okrem toho v rozsudku P. H. v. Bulharsko ESĽP odkázal na svoj rozsudok z 9. júla 2020, Y. T. v. Bulharsko, (
75
) pričom zdôraznil, že dospel k záveru, že „vnútroštátne orgány tým, že odmietli zákonne uznať zmenu pohlavia sťažovateľa bez uvedenia dostatočných a relevantných dôvodov a bez vysvetlenia, prečo bola takáto zmena pohlavia uznaná v iných veciach na vnútroštátnych súdoch, neodôvodnene porušili právo sťažovateľa na rešpektovanie jeho súkromného života“ (
76
).
92.
Potom rozhodol v rovnakom zmysle, keď konštatoval: „Nevyváženie individuálnych záujmov sťažovateľky s verejným záujmom v kontexte rozdielnej praxe bulharského Najvyššieho súdu je rovnako ako vo veci[, v ktorej bol vydaný rozsudok] Y. T. v. Bulharsko…, dôkazom nepružnosti úvah o uznaní rodovej identity. V prejednávanej veci táto nepružnosť priviedla sťažovateľku na neprimerane dlhé a nepretržité obdobie do znepokojivej situácie, ktorá v nej zbytočne vyvolávala pocity zraniteľnosti, poníženia a úzkosti (pozri analogicky rozsudky [z 11. júla 2002], Christine Goodwin v. Spojené kráľovstvo [CE:ECHR:2002:0711JUD002895795], body 77 a 78…, a Y. T. v. Bulharsko…, bod 72)“ (
77
).
93.
Okrem toho aj v rozsudku P. H. v. Bulharsko ESĽP informovaný o konaní týkajúcom sa výkladového rozhodnutia, ktoré v čase jeho rozhodovania ešte prebiehalo, (
78
) pripomenul „potrebu odvolávať sa na odporúčania vydané medzinárodnými orgánmi, najmä Výborom ministrov a Parlamentným zhromaždením Rady Európy, ako aj Vysokým komisárom OSN pre ľudské práva, o opatreniach na boj proti diskriminácii na základe sexuálnej orientácie alebo sexuálnej identity vrátane odporúčania štátom, aby umožnili rýchlu, transparentnú a dostupnú zmenu mena a pohlavia v úradných dokumentoch“ (
79
).
94.
V tejto súvislosti navrhujem, aby Súdny dvor dospel k záveru, že vnútroštátnemu súdu v zásade prináleží, aby bez čakania na zmenu spornej vnútroštátnej právnej úpravy legislatívnou cestou alebo iným ústavným postupom v plnej miere vykonal povinnosť uvedenú v bode 82 vyššie tým, že bude túto právnu úpravu vykladať z hľadiska práva Únie, najmä pravidiel týkajúcich sa voľného pohybu a pobytu, rešpektovania súkromného života a vydávania dokladov totožnosti, alebo že v prípade potreby túto právnu úpravu neuplatní. (
80
) Domnievam sa však, že údaj o pohlaví dotknutej osoby uvedený v jej rodnom liste od jeho vydania by nemal byť spochybnený ani považovaný za chybu, ktorú treba opraviť. (
81
)
95.
V tejto súvislosti na jednej strane skutočnosť, že v rozsudku P. H. v. Bulharsko je zopakovaná línia judikatúry predchádzajúca výkladovému rozhodnutiu, podľa ktorej „vnútroštátne právo umožňovalo uznanie právnej zmeny pohlavia“ (
82
), ako aj nesúhlasné stanovisko, ktoré vyjadrili mnohí sudcovia, keď bolo toto rozhodnutie prijaté tesnou väčšinou, (
83
) majú zásadný význam (
84
), pretože preukazujú, že vnútroštátne právne predpisy neboli trvalo vykladané spôsobom, ktorý nie je zlučiteľný s právom Únie.
96.
Na druhej strane treba zdôrazniť, že v rozsudku zo 17. februára 2022, Y v. Poľsko, (
85
) ESĽP zohľadnil skutočnosť, že systém registrácie narodení má historickú povahu a že odkaz na pohlavie pridelené pri narodení môže byť v určitých situáciách užitočný na preukázanie určitých skutočností pred zmenou pohlavia, aj keď môže mať za následok určité utrpenie dotknutej osoby. (
86
)
97.
Okrem toho bez ohľadu na postup, ktorý si dotknutý členský štát zvolí, sa zdá byť vhodné po prvé pripomenúť, že ESĽP rozhodol, že „zachovanie zásady nemožnosti disponovať s osobným stavom, záruky spoľahlivosti a konzistentnosti osobného stavu a v širšom zmysle požiadavky právnej istoty je vo verejnom záujme a odôvodňuje zavedenie prísnych postupov najmä s cieľom overiť hĺbkové dôvody žiadosti o právnu zmenu totožnosti (pozri analogicky [rozsudky zo 6. apríla 2017,] A. P., Garçon a Nicot v. Francúzsko, [CE:ECHR:2017:0406JUD007988512], bod 142; [z 11. októbra 2018,] S. V. v. Taliansko, [CE:ECHR:2018:1011JUD005521608], bod 69…, a Y. T. v. Bulharsko…, bod 70)“ (
87
).
98.
Po druhé, hoci je na členských štátoch, aby určili podmienky právneho uznania zmeny rodu osoby, (
88
) vzhľadom na informácie, ktoré bulharská vláda poskytla na pojednávaní, je potrebné zdôrazniť, že nie je prípustné podmieniť výkon práva transrodovej osoby na zápis jej transidentity do matriky na účely získania preukazu totožnosti alebo cestovného pasu zodpovedajúceho jej rodovej identite predložením dôkazu o chirurgickej zmene pohlavia.
99.
Súdny dvor totiž rozhodol, že takáto dôkazná požiadavka zasahuje do podstaty základných práv zaručených Chartou a najmä do podstaty práva na nedotknuteľnosť osoby a práva na rešpektovanie súkromného života, ktoré sú uvedené v článkoch 3 a 7 Charty. (
89
) Okrem toho pripomenul, že ESĽP rozhodol, že uznanie rodovej identity transrodovej osoby nemôže byť podmienené vykonaním chirurgického zákroku, ktorý si táto osoba neželá, (
90
) a že lekárske potvrdenie vrátane predchádzajúcej psychodiagnostiky môže v tejto súvislosti predstavovať relevantný a dostatočný dôkaz. (
91
)
100.
Preto by akýkoľvek postup vedúci k doplneniu osobného stavu transrodovej osoby s cieľom získať zodpovedajúci doklad totožnosti nemal byť podmienený predložením dôkazu o chirurgickej zmene pohlavia.
101.
Zo všetkých týchto úvah vyplýva, že je potrebné stanoviť, v prípade potreby na základe výkladu vnútroštátnej právnej úpravy judikatúrou, vhodný postup vo veciach osobného stavu, aby bulharským štátnym príslušníkom mohli byť vydané doklady totožnosti zodpovedajúce ich žitej rodovej identite.
V. Návrh
102.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy navrhujem odpovedať na prejudiciálne otázky, ktoré položil Vărchoven kasacionen săd (Najvyšší kasačný súd, Bulharsko), takto:
Článok 20 a článok 21 ods. 1 ZFEÚ, ako aj článok 7 a článok 45 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie v spojení s článkom 4 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS,
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
bránia vnútroštátnej právnej úprave, ako ju vykladajú vnútroštátne súdy, ktorá neumožňuje právne uznanie a zapísanie do rodných listov v prípade zmeny rodovej identity štátnych príslušníkov daného štátu, a to aj bez chirurgickej zmeny pohlavia, ako aj v prípade zmeny ich mena a osobného identifikačného čísla, hoci od tohto zápisu závisí zmena údajov uvedených v ich dokladoch totožnosti.
(
1
)	Jazyk prednesu: francúzština.
(
i
)	Názov tejto veci je fiktívny. Nezodpovedá skutočnému menu ani názvu žiadneho z účastníkov konania.
(
2
)	Pojem „meno“ sa tu používa v zmysle článku 9 ods. 1 Zakon za graždanskata registracija (zákon o registrácii obyvateľstva) z 27. júla 1999 (DV č. 67 z 27. júla 1999). Pozri body 14 a 30 nižšie, pokiaľ ide o pripomenutie tohto ustanovenia a podrobnosti o predmete návrhu.
(
3
)	C‑4/23, EU:C:2024:845 (ďalej len „rozsudok Mirin“).
(
4
)	Pokiaľ ide o manželstvá osôb rovnakého pohlavia, pozri rozsudok z 5. júna 2018, Coman a i. (C‑673/16, EU:C:2018:385, body 45 a 46), a pokiaľ ide o rodičovstvo osôb rovnakého pohlavia, rozsudok zo 14. decembra 2021, Stolična Obština, rajon Pančarevo (C‑490/20, EU:C:2021:1008, bod 57) (ďalej len „rozsudok Pančarevo“).
(
5
)	Pozri rozsudky z 26. júna 2018, MB (Zmena pohlavia a starobný dôchodok) (C‑451/16, EU:C:2018:492, bod 29), a z 13. marca 2025, Deldits (C‑247/23, EU:C:2025:172, bod 37) (ďalej len „rozsudok Deldits“).
(
6
)	Pozri rozsudok Mirin (body 67 až 70). Opäť chcem poukázať na to [pozri moje návrhy vo veci Mirin (C‑4/23, EU:C:2024:385, bod 73)], že 25 z 27 členských štátov má upravené konania o zmene osobného stavu s cieľom zmeniť zákonom uznanú identitu získanú pri narodení v dôsledku individuálnej voľby týkajúcej sa rodovej príslušnosti.
(
7
)	V opačnom prípade pozri rozsudok Mirin (bod 57).
(
8
)	Ďalej len „Charta“.
(
9
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, 2004, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46, ako aj korigendum Ú. v. EÚ L 327, 2011, s. 70).
(
10
)	Podľa článku 93 ods. 4 zákona o registrácii obyvateľstva, citovaného v rozsudku zo 16. mája 2024, Toplofikacija Sofija (Pojem bydlisko žalovaného) (C‑222/23, EU:C:2024:405, bod 12), „bulharskí štátni príslušníci žijúci v zahraničí, ktorí nie sú zapísaní v registri obyvateľov a nemôžu uviesť trvalú adresu v Bulharsku, sa z úradnej moci zapíšu do registra obyvateľov časti ‚Sredets‘ mesta Sofia“.
(
11
)	DV č. 93 z 11. augusta 1998. Názov tohto zákona bol zmenený prostredníctvom DV č. 82 zo 16. októbra 2009.
(
12
)	Pozri bod 14 vyššie.
(
13
)	Navrhujem, aby Súdny dvor používal ženský rod v súlade so želaním, ktoré navrhovateľka vyjadrila vo svojich pripomienkach.
(
14
)	Pozri bod 3 návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
(
15
)	Podľa spresnenia poskytnutého vnútroštátnym súdom na základe žiadosti Súdneho dvora o informácie.
(
16
)	Nepoužívam tu výrazy uvedené v niektorých odôvodneniach návrhu na začatie prejudiciálneho konania vo francúzštine, akými sú „transsexuál“, transsexualita, zmeniť civilné pohlavie alebo zmeniť pohlavie zapísané v rodnom liste, ale len výraz rodová identita, ktorý používa vnútroštátny súd, keď odôvodňuje svoju žiadosť o výklad (pozri druhú prejudiciálnu otázku a body 79 a 80 tohto návrhu). Odkazujem aj na písomné pripomienky K. M. H. Nejde totiž o opravu pohlavia uvedeného v rodnom liste, ktoré sa považuje za nesprávne. Ide o žiadosť o zápis vyhlásenia o rodovej identite do matriky, t. j. potvrdenie presvedčenia, že človek patrí k inému pohlaviu, než je pohlavie pridelené pri narodení, podložené lekárskymi posudkami. Pokiaľ ide o túto terminologickú otázku, pozri návrhy, ktoré som predniesol vo veci Mirin (C‑4/23, EU:C:2024:385, poznámka pod čiarou 4), ako aj rozsudky Mirin (bod 2) a Deldits (body 2 a 39).
(
17
)	Podpísaný v Ríme 4. novembra 1950 (ďalej len „EDĽP“).
(
18
)	C‑13/94, EU:C:1996:170.
(
19
)	Ďalej len „výkladové rozhodnutie“.
(
20
)	Vnútroštátny súd tiež v bode 22 svojho návrhu na začatie prejudiciálneho konania uvádza nesúhlasné stanovisko 21 zo 44 sudcov najvyššieho súdu, ktorí sa zúčastnili na prijatí tohto rozhodnutia založeného na neexistencii rozporu medzi článkom 8 EDĽP a Konstitucija (Ústava) a ktorí tvrdia, že je možný odlišný výklad najmä článku 76 ods. 5 zákona o registrácii obyvateľstva a článku 1 bodu 17 dodatkových ustanovení Zakon za zaštita ot diskriminacija (zákon o ochrane pred diskrimináciou), ktorý je účinný od 1. januára 2004 (DV č. 86 z 30. septembra 2003, pričom názov tohto zákona bol zmenený a doplnený prostredníctvom DV č. 68 z 22. augusta 2006).
(
21
)	Tento výraz je prevzatý z druhej prejudiciálnej otázky.
(
22
)	Bulharská vláda na pojednávaní na základe týchto okolností tvrdila, že návrh na začatie prejudiciálneho konania je neprípustný.
(
23
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok Mirin (bod 41).
(
24
)	Pokiaľ ide o konštatovanie, že postavenie občana Únie automaticky vyplýva z postavenia štátneho príslušníka členského štátu, pozri rozsudok z 29. apríla 2025, Komisia/Malta (Občianstvo investorom) (C‑181/23, EU:C:2025:283, bod 92). Pokiaľ ide na jednej strane o pripomenutie zásady, podľa ktorej postavenie občana Únie predstavuje základné postavenie štátnych príslušníkov členských štátov, a na druhej strane práv spojených s týmto postavením, pozri tiež rozsudky Mirin (body 51 a 52, ako aj citovaná judikatúra) a z 29. apríla 2025, Komisia/Malta (Občianstvo investorom) (C‑181/23, EU:C:2025:283, bod 92 a citovaná judikatúra).
(
25
)	Pozri rozsudok Mirin (bod 52).
(
26
)	Pozri rozsudok z 22. februára 2024, Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date (C‑491/21, EU:C:2024:143, bod 27) (ďalej len „rozsudok Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date“).
(
27
)	Rozsudok Mirin (bod 71).
(
28
)	Pozri rozsudky z 15. januára 2013, Križan a i. (C‑416/10, EU:C:2013:8, bod 71), a z 26. septembra 2024, Energotehnica (C‑792/22, EU:C:2024:788, body 61 a 62, ako aj citovaná judikatúra).
(
29
)	Pozri najmä rozsudky z 20. marca 1986, Tissier (35/85, EU:C:1986:143, bod 9), ako aj z 24. júna 2025, GR REAL (C‑351/23, EU:C:2025:474, bod 61).
(
30
)	Pozri bod 38 vyššie.
(
31
)	Pozri rozsudok Mirin (bod 71).
(
32
)	Pozri rozsudok Mirin (body 52 až 57). Všeobecnejšie, pokiaľ ide o uznanie osobného stavu osôb konštatovaného v inom členskom štáte v súlade s právom tohto členského štátu na základe slobody každého občana Únie pohybovať sa a zdržiavať sa na území členských štátov, pozri rozsudok Pančarevo (bod 52 a citovaná judikatúra).
(
33
)	Pozri rozsudky Mirin (bod 53) a Deldits (bod 37).
(
34
)	V rozsudku Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date (bod 27) Súdny dvor zdôraznil, že „takéto obmedzenia a podmienky stanovuje smernica 2004/38, ktorej cieľom je najmä stanoviť podmienky výkonu týchto práv, ako aj ich obmedzenia“.
(
35
)	Pozri rozsudok z 29. apríla 2025, Komisia/Malta (Občianstvo investorom) (C‑181/23, EU:C:2025:283, body 84 až 86 a citovaná judikatúra).
(
36
)	Pokiaľ ide o preukaz totožnosti, pozri odôvodnenia 17, 18, 21, 29 a 33 a článok 3 ods. 5 nariadenia Rady (EÚ) 2025/1208 z 12. júna 2025 o posilnení zabezpečenia preukazov totožnosti občanov Únie a dokladov o pobyte vydávaných občanom Únie a ich rodinným príslušníkom vykonávajúcim svoje právo na voľný pohyb (Ú. v. EÚ L, 2025/1208), ktoré nadobudlo účinnosť 10. júla 2025 (pozri článok 16 uvedeného nariadenia). Nahrádza sa ním nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/1157 z 20. júna 2019 o posilnení zabezpečenia preukazov totožnosti občanov Únie a dokladov o pobyte vydávaných občanom Únie a ich rodinným príslušníkom vykonávajúcim svoje právo na voľný pohyb (Ú. v. EÚ L 188, 2019, s. 67), ktorého účinky boli zachované za podmienok stanovených Súdnym dvorom v rozsudku o jeho neplatnosti [pozri rozsudok z 21. marca 2024, Landeshauptstadt Wiesbaden (C‑61/22, EU:C:2024:251, bod 128)]. Pokiaľ ide o zahrnutie biometrických údajov, konkrétne dvoch odtlačkov prstov a podoby tváre, do preukazov totožnosti, pričom odtlačky prstov dopĺňajú podobu tváre, pozri rozsudok z 21. marca 2024, Landeshauptstadt Wiesbaden (C‑61/22, EU:C:2024:251, body 91, 98 a 99).
(
37
)	Pozri rozsudok z 21. marca 2024, Landeshauptstadt Wiesbaden (C‑61/22, EU:C:2024:251, bod 51). Pozri tiež článok 11 ods. 6 nariadenia 2025/1208.
(
38
)	Pozri analogicky rozsudok Deldits (bod 32).
(
39
)	Pozri návrhy, ktoré som predniesol vo veci Mirin (C‑4/23, EU:C:2024:385, poznámka pod čiarou 4).
(
40
)	Pokiaľ ide o definíciu „rodovej identity“, pozri Jogjakartské princípy plus 10 (Dodatočné zásady a dodatočné povinnosti štátov pri uplatňovaní medzinárodného práva v oblasti ľudských práv vo vzťahu k sexuálnej orientácii, rodovej identite, rodovému vyjadreniu a pohlavným charakteristikám na doplnenie Jogjakartských zásad), prijaté v novembri 2017 (pozri https://yogyakartaprinciples.org/introduction‑pj10/), s. 6, poznámka pod čiarou 2. Pokiaľ ide o skutočnosť, že osobná identita, ktorej súčasťou je rodová identita, by sa dala definovať ako „súbor predstáv a pocitov, ktoré človek o sebe rozvíja“, alebo ako „to, čo umožňuje zostať rovnaký, realizovať sa a stať sa sám sebou v danej spoločnosti a kultúre a vo vzťahu k ostatným“, pozri HUSSER, A.: La situation personnelle dans la jurisprudence de la Cour de justice de l’Union européenne, dizertačná práca obhájená 1. decembra 2023. Bruxelles: Bruylant, 2024, s. 153, bod 217 a poznámka pod čiarou 536.
(
41
)	Pozri rozsudok Mirin (bod 56).
(
42
)	Nariadenie Rady z 13. decembra 2004 o normách pre bezpečnostné znaky a biometriu v pasoch a cestovných dokladoch vydávaných členskými štátmi (Ú. v. EÚ L 385, 2004, s. 1), zmenené a doplnené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 z 28. mája 2009 (Ú. v. EÚ L 142, 2009, s. 1, a korigendum Ú. v. EÚ L 188, 2009, s. 127) (ďalej len „nariadenie č. 2252/2004“).
(
43
)	Dohovorom o medzinárodnom civilnom letectve podpísaným v Chicagu 7. decembra 1944 (Zbierka zmlúv Organizácie Spojených národov, zv. 15, č. 102) bola zriadená ICAO (v angličtine „International Civil Aviation Organization“). Únia nie je zmluvnou stranou tohto dohovoru (pozri https://transport.ec.europa.eu/transport‑modes/air/international‑aviation/european‑union‑icao_en, najmä „The Status of the EU at ICAO“) na rozdiel od všetkých svojich členských štátov (pozri zoznam štátov, ktoré sú zmluvnými stranami ICAO, na tejto internetovej adrese: https://www.icao.int/secretariat/legal/List%20of%20Parties/Chicago_FR.pdf).
(
44
)	Pokiaľ ide o nariadenie č. 2252/2004, pozri článok 1 a prílohu, citované v rozsudku z 2. októbra 2014, U (C‑101/13, EU:C:2014:2249, body 4 a 5). Pokiaľ ide o nariadenie 2025/1208, pozri článok 3. Posledné vydanie dokumentu 9303, teda ôsme, je z roku 2021 (ďalej len „dokument 9303“).
(
45
)	„MRTD“ znamená „strojovo čitateľný cestovný doklad“ (Machine Readable Travel Document).
(
46
)	„TD3“ znamená „strojovo čitateľný cestovný doklad formátu 3“.
(
47
)	K dispozícii na tejto internetovej adrese: https://www.icao.int/publications/Documents/9303_p4_cons_fr.pdf.
(
48
)	Pozri dokument 9303, časť 4, s. 14.
(
49
)	Pozri dokument 9303, časť 4, bod 4.1.1.1, pokiaľ ide o zoznam údajov oblasti vizuálnej kontroly (Visual Inspection Zone – VIZ), ako aj poznámku p) k bodu 4.2.2.2 (s. 14 a 22): „Ak vydávajúci štát alebo vydávajúca organizácia nechce uvádzať pohlavie, v tomto poli [strojovo čitateľnej oblasti (Machine Readable Zone – MRZ)] vyplní znak (<) a v tomto poli VIZ znak X.“
(
50
)	„TD1“ znamená „oficiálny strojovo čitateľný cestovný doklad formátu 1“.
(
51
)	K dispozícii na tejto internetovej adrese: https://www.icao.int/publications/Documents/9303_p5_cons_fr.pdf. Pozri dokument 9303, časť 5, bod 4.1.1.1, pokiaľ ide o zoznam údajov VIZ, ako aj poznámku f) k bodu 4.2.2.3 (s. 11 a 16): „Ak vydávajúci štát alebo vydávajúca organizácia nechce uvádzať pohlavie, v tomto poli MRZ vyplní znak (<) a v tomto poli VIZ znak X.“
(
52
)	Okrem toho chcem poukázať na to, že tento údaj nepatrí medzi údaje, ktoré ICAO považuje za identifikačné v príručke o preukazovaní totožnosti, ktorá je k dispozícii na tejto internetovej adrese: ICAO Guide on Evidence of Identity.pdf (pozri bod 2.5).
(
53
)	Pozri bod 26 vyššie.
(
54
)	Pozri body 57, 60, 66 a 67 vyššie.
(
55
)	Pozri v tomto zmysle rozsudky Mirin (bod 60 a citovaná judikatúra), ako aj Deldits (bod 37 a citovaná judikatúra).
(
56
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. októbra 2008, Grunkin a Paul (C‑353/06, EU:C:2008:559, body 25 a 26). Pokiaľ ide o predchádzajúce konštatovanie týkajúce sa bulharskej právnej úpravy, pozri tiež rozsudok Pančarevo (body 44 a 45). Pozri tiež príručku ICAO citovanú v poznámke pod čiarou 52 (body 2.5 a 2.5.1).
(
57
)	Napríklad v prípade zmeny krstného mena alebo priezviska.
(
58
)	Pozri body 15 a 16 vyššie.
(
59
)	Pozri bod 58 vyššie.
(
60
)	Pozri bod 69 a nasl. vyššie. V niektorých právnych systémoch môže samotné právne uznanie žitej rodovej identity postačovať na vydanie preukazu totožnosti s uvedením tohto rodu. Pozri najmä rozsudok Mirin (bod 27). V tomto prípade vydanie osvedčenia o rodovej identite znamenalo úplné uznanie rodu nadobudnutého dotknutou osobou vo všetkých ohľadoch. Toto osvedčenie však nemožno použiť ako prostriedok identifikácie. Pozri návrhy, ktoré som predniesol vo veci Mirin (C‑4/23, EU:C:2024:385, bod 16).
(
61
)	Pozri rozsudky Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date (bod 38), ako aj Deldits (bod 37 a citovaná judikatúra).
(
62
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. marca 2024, Landeshauptstadt Wiesbaden (C‑61/22, EU:C:2024:251, bod 91).
(
63
)	V tomto zmysle treba túto situáciu odlíšiť od situácie, na základe ktorej sa vyvinula judikatúra týkajúca sa rovnosti zaobchádzania v prípade zmeny pohlavia. Tá sa týka účinkov tejto zmeny, ktoré nesúvisia s otázkami osobného stavu. Pozri rozsudky zo 7. januára 2004, K. B. (C‑117/01, EU:C:2004:7, bod 12); z 27. apríla 2006, Richards (C‑423/04, EU:C:2006:256, bod 28), a z 26. júna 2018, MB (Zmena pohlavia a starobný dôchodok) (C‑451/16, EU:C:2018:492, body 22 a 35), v ktorých Súdny dvor považuje túto zmenu za vykonanú, keďže pojem „pohlavie“ sa neobmedzuje na biologické pohlavie. Pozri v tejto súvislosti HUSSER, A., c. d., s. 155, bod 222. Pozri okrem toho rozsudok z 30. apríla 1996, P./S. (C‑13/94, EU:C:1996:170, body 19 a 20), v ktorom Súdny dvor pripomína, že je povinný zabezpečiť dodržiavanie práva nebyť diskriminovaný na základe pohlavia, ktoré je jedným zo základných práv človeka, a uplatňuje prístup, ktorý zohľadňuje pocit príslušnosti k inému pohlaviu, než je pohlavie pri narodení.
(
64
)	Pozri v tomto zmysle rozsudky Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date (bod 48) a Mirin (bod 57).
(
65
)	Pozri rozsudok Mirin (bod 58). Pozri tiež rozsudok Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date (body 49 až 51).
(
66
)	Pozri rozsudok Mirin (bod 59 a citovaná judikatúra).
(
67
)	Pozri rozsudky Mirin (bod 60) a Deldits (bod 37).
(
68
)	Pozri bod 36 vyššie.
(
69
)	Pokiaľ ide o takmer rovnaké odôvodnenie, pozri rozsudok ESĽP z 27. septembra 2022, P. H. v. Bulharsko (CE:ECHR:2022:0927JUD004650920, bod 4 in fine a bod 15) (ďalej len „rozsudok P. H. v. Bulharsko“).
(
70
)	Pozri rozsudok Mirin (bod 62 a citovaná judikatúra).
(
71
)	Pozri najmä rozsudky Mirin (bod 63 a citovaná judikatúra) a Deldits (bod 46).
(
72
)	Ďalej len „ESĽP“.
(
73
)	Pozri rozsudok P. H. v. Bulharsko [bod 12, podľa ktorého všeobecné zásady uplatniteľné na posúdenie pozitívnych povinností štátu v tejto oblasti boli zhrnuté v rozsudku ESĽP zo 16. júla 2014, Hämäläinen v. Fínsko (CE:ECHR:2014:0716JUD003735909, body 65 až 67)].
(
74
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok ESĽP zo 16. júla 2014, Hämäläinen v. Fínsko (CE:ECHR:2014:0716JUD003735909, bod 68 a citovaná judikatúra). Pozitívna povinnosť stanovená v tomto rozsudku sa následne rozšírila na prípady transrodových osôb, ktoré nepodstúpili chirurgickú zmenu pohlavia [pozri napríklad rozsudok ESĽP z 19. januára 2021, X a Y v. Rumunsko (CE:ECHR:2021:0119JUD000214516, body 165 a 168)]. Pozri tiež judikatúru citovanú v bodoch 64 až 66 rozsudku Mirin. Pripomína sa v nej predovšetkým, že „chráni článok 8 EDĽP sexuálnu identitu osoby ako základný prvok a jeden z najintímnejších aspektov jej súkromného života“ (rozsudok Mirin, bod 64). Táto judikatúra ESĽP sa líši od judikatúry týkajúcej sa manželstva [pozri v tejto súvislosti návrhy, ktoré som predniesol vo veci Wojewoda Mazowiecki (C‑713/23, EU:C:2025:235, bod 48, prvá zarážka)] alebo rodičovstva v tom zmysle, že pripúšťa len obmedzenú mieru voľnej úvahy.
(
75
)	CE:ECHR:2020:0709JUD004170116 (ďalej len „rozsudok Y. T. v. Bulharsko“).
(
76
)	Rozsudok P. H. v. Bulharsko (bod 12 a citovaná judikatúra).
(
77
)	Rozsudok P. H. v. Bulharsko (bod 17).
(
78
)	Pozri rozsudok P. H. v. Bulharsko (bod 6). Pozri tiež bod 36 vyššie.
(
79
)	Pozri rozsudok P. H. v. Bulharsko (bod 18 a citovaná judikatúra).
(
80
)	Pozri analogicky rozsudok z 21. januára 2021, Whiteland Import Export (C‑308/19, EU:C:2021:47, bod 58 a citovaná judikatúra).
(
81
)	Chcem poukázať na to, že v kontexte nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1), článok 5 ods. 1 písm. d) a článok 16 druhá veta tohto nariadenia stanovujú právo na doplnenie osobných údajov ako aktualizáciu.
(
82
)	Rozsudok P. H. v. Bulharsko [bod 6 s odkazom na zhrnutie bulharskej judikatúry týkajúcej sa zmeny pohlavia v rozsudku Y. T. v. Bulharsko (body 24 až 30)].
(
83
)	Pokiaľ ide o toto nesúhlasné stanovisko, pozri poznámku pod čiarou 20.
(
84
)	Na pojednávaní boli spomenuté účinky rozhodnutí ESĽP na dotknuté osoby a uplatnenie článku 9 ods. 1 zákona o bulharských dokladoch totožnosti (pozri bod 24 vyššie). Treba poukázať aj na ustanovenia vyplývajúce z rozsudku Y. T. v. Bulharsko (pozri bod 19 tohto rozsudku). Ide o článok 20 ods. 2 bod 5 a článok 22 ods. 7 bod 3 Pravilnik za izdavane na bulgarskite lični dokumenti (nariadenie o vydávaní bulharských dokladov totožnosti) Rady ministrov z 8. februára 2010 (DV č. 12 z 12. februára 2010), podľa ktorých v prípade zmeny pohlavia, ak táto zmena nie je zaznamenaná v národnej databáze „Obyvateľstvo“, musí byť k žiadosti o nový doklad totožnosti (pas alebo občiansky preukaz) priložený úradný dokument vydaný príslušnými orgánmi. Takýto dokument musí byť pripojený aj v prípade podstatných a trvalých zmien tváre (článok 20 ods. 1 bod 2 a článok 22 ods. 6 bod 4 tohto nariadenia).
(
85
)	CE:ECHR:2022:0217JUD007413114.
(
86
)	Pozri rozsudok ESĽP zo 17. februára 2022, Y v. Poľsko (CE:ECHR:2022:0217JUD007413114, bod 79).
(
87
)	Rozsudok P. H. v. Bulharsko (bod 14).
(
88
)	Pozri rozsudok z 27. apríla 2006, Richards (C‑423/04, EU:C:2006:256, bod 21 a citovaná judikatúra).
(
89
)	Pozri rozsudok Deldits (bod 45).
(
90
)	Pozri rozsudok Deldits (bod 48 a citovaná judikatúra).
(
91
)	Pozri rozsudok Deldits (bod 49 a citovaná judikatúra). V prejednávanej veci podľa informácií poskytnutých vnútroštátnym súdom K. M. H. spĺňa fyzické, sociálne a psychologické podmienky na účely právneho uznania zmeny rodovej identity.