62024TO0615_RES
Věc T‑615/24
Asociación de ciudadanos contra la corrupción y para la defensa del estado de derecho
v.
Evropský veřejný ochránce práv
Usnesení Tribunálu (druhého senátu) ze dne 17. června 2025
„Žaloba na neplatnost – Rozhodnutí veřejného ochránce práv nezahájit šetření na základě stížnosti – Akt, který nelze napadnout žalobou – Zjevný částečný nedostatek pravomoci – Zjevná částečná nepřípustnost“
Žaloba na neplatnost – Akty napadnutelné žalobou – Pojem – Akty vyvolávající závazné právní účinky – Rozhodnutí veřejného ochránce práv nezahájit šetření na základě stížnosti – Vyloučení
(Článek 228 a 263 SFEU; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 2021/1163, články 2 až 4)
(viz body 9–11)
Žaloba pro nečinnost – Fyzické nebo právnické osoby – Opomenutí, která mohou být předmětem žaloby – Rozhodnutí veřejného ochránce práv nezahájit šetření na základě stížnosti či nezabývat se doporučeními – Vyloučení
(Článek 265 třetí pododstavec SFEU)
(viz bod 14)
Shrnutí
Tribunálu byla předložena žaloba na neplatnost, kterou zamítl zčásti z důvodu zjevného nedostatku pravomoci a zčásti jako zjevně nepřípustnou, se poprvé od přijetí nového statutu evropského veřejného ochránce práv v roce 2021 (
1
) vyjádřil k otázce, zda rozhodnutí veřejného ochránce práv nezahájit šetření na základě stížnosti mohou být předmětem žaloby na neplatnost.
Žalobce, Asociación de ciudadanos contra la corrupción y para la defensa del estado de derecho, je sdružení podle španělského práva, jehož předmětem je boj proti korupci a obrana právního státu.
Dne 28. srpna 2024 podal veřejnému ochránci práv stížnost proti Evropské komisi. Veřejný ochránce práv nejprve dopisem ze dne 18. září 2024 informoval žalobce, že po posouzení stížnosti neexistují dostačující důkazy k zahájení šetření a stížnost bude odložena. Na žádost žalobce veřejný ochránce práv e-mailem ze dne 27. září 2024 a dopisem ze dne 3. října 2024 připomněl své předchozí odpovědi a odpověděl na žádost žalobce o zahájení šetření z vlastního podnětu.
Sdružení podalo žalobu na neplatnost proti rozhodnutí obsaženému v uvedeném dopise veřejného ochránce práv ze dne 3. října 2024.
Závěry Tribunálu
Tribunál zamítá tuto žalobu na neplatnost jako zjevně nepřípustnou, neboť napadené rozhodnutí nepředstavuje napadnutelný akt ve smyslu článku 263 SFEU.
V tomto ohledu totiž Tribunál poznamenává, že z článku 228 SFEU a článků 2 až 4 nařízení 2021/1163 vyplývá, že veřejný ochránce práv se zabývá stížnostmi, které obdrží a které se týkají nesprávného úředního postupu orgánů, institucí nebo jiných subjektů Unie, a provádí šetření, jež považuje za opodstatněná (
2
). Konkrétněji odmítne zejména stížnosti, které nespadají do jeho mandátu nebo nesplňují určité procedurální náležitosti (
3
); pokud zjistí, že stížnost je zjevně nepodložená, uzavře daný spis a informuje stěžovatele (
4
), a pokud to považuje za odůvodněné, může rozhodnout o zahájení šetření (
5
). V této souvislosti co nejdříve informuje stěžovatele o opatřeních přijatých ohledně stížnosti a může navrhnout dotčenému stěžovateli a orgánu, instituci nebo jinému subjektu řešení s cílem odstranit případ nesprávného úředního postupu, kterého se stížnost týká, a pokud toto řešení přijmou, může spis uzavřít (
6
). Pokud je v důsledku šetření zjištěn případ nesprávného úředního postupu, veřejný ochránce práv informuje o závěrech šetření dotčený orgán, instituci nebo jiný subjekt a případně vydá doporučení (
7
). Po tomto posledně uvedeném sdělení zašle dotčený orgán, instituce nebo subjekt veřejnému ochránci práv do tří měsíců podrobné stanovisko (
8
), na jehož základě může veřejný ochránce práv ukončit šetření a předat dotčenému orgánu, instituci nebo subjektu, jakož i v některých případech Evropskému parlamentu, zprávu, v níž může vydat doporučení. Konečně veřejný ochránce práv informuje stěžovatele o výsledcích šetření, o obdrženém stanovisku a o případných doporučeních vydaných ve zprávě (
9
).
Z uvedených ustanovení tedy vyplývá, že veřejný ochránce práv se omezuje na to, že co nejdříve informuje stěžovatele o postupu ohledně stížnosti, a pokud zjistí případ nesprávného úředního postupu, obrátí se na dotčený orgán, instituci nebo jiný subjekt, a poté pouze informuje stěžovatele o výsledku šetření a o stanovisku dotyčného orgánu, instituce nebo jiného subjektu, jakož i o svých případných doporučeních.
Veřejný ochránce práv po posouzení stížnosti zejména nemá pravomoc přijmout závazná opatření a zpráva, kterou předá dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu, pokud zjistí případ nesprávného úředního postupu, ze své podstaty nevyvolává žádný právní účinek vůči třetím osobám ve smyslu článku 263 SFEU a ani nezavazuje dotčený orgán, instituci nebo jiný subjekt, který může v rámci výkonu pravomocí, jež mu jsou svěřeny unijním právem, rozhodnout o tom, jak s touto zprávou naloží.
Z toho vyplývá, že odůvodněné rozhodnutí veřejného ochránce práv o ukončení přezkumu stížnosti a jejím odložení, včetně nezahájení šetření, není aktem napadnutelným žalobou směřující ke zrušení, jelikož takové rozhodnutí nemá právní účinky vůči třetím osobám ve smyslu článku 263 SFEU.
Ze stejných důvodů Tribunál kromě toho poznamenává, že za předpokladu žaloba směřuje v rámci žaloby pro nečinnost podle článku 265 SFEU ke konstatování, že veřejný ochránce práv nezahájil šetření, či dokonce nezaslal Komisi zprávu ani doporučení, takové akty nemohou být předmětem žaloby pro nečinnost podle čl. 265 třetího pododstavce SFEU. Cílem žaloby pro nečinnost je totiž sankcionovat nepřijetí právně závazného aktu. Přitom veřejný ochránce práv nepřijímá závazná opatření vůči stěžovateli a ostatně ani vůči dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu.
(
1
) – Nařízení Evropského parlamentu (EU, Euratom) ze dne 24. června 2021, kterým se stanoví pravidla a obecné podmínky výkonu funkce veřejného ochránce práv (statut evropského veřejného ochránce práv) a zrušuje rozhodnutí 94/262/ESUO, ES, Euratom (Úř. věst. 2021, L 253, s. 1).
(
2
) – Článek 228 odst. 1 první a druhý pododstavec SFEU.
(
3
) – Článek 2 odst. 4 statutu veřejného ochránce práv.
(
4
) – Článek 2 odst. 5 uvedeného statutu.
(
5
) – Článek 2 odst. 7 a čl. 3 odst. 1 uvedeného statutu.
(
6
) – Článek 2 odst. 10 uvedeného statutu.
(
7
) – Článek 4 odst. 1 uvedeného statutu.
(
8
) – Článek 4 odst. 2 uvedeného statutu.
(
9
) – Článek 4 odst. 3 uvedeného statutu.