USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA (šestého senátu)
22. června 2016(*)
„Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Neexistence důvodné pochybnosti – Soudní příslušnost ve věcech manželských – Nařízení (ES) č. 2201/2003 – Článek 16 odst. 1 písm. a) – Určení okamžiku, kdy bylo zahájeno řízení u soudu – Pojem ‚okamžik, kdy byl návrh na zahájení řízení nebo jiná obdobná písemnost podán k soudu‘ “
Ve věci C‑173/16,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 267 SFEU, podaná rozhodnutím Court of Appeal (Odvolací soud, Irsko) ze dne 18. března 2016, došlým Soudnímu dvoru dne 29. března 2016, v řízení
M. H.
proti
M. H.,
SOUDNÍ DVŮR (šestý senát),
ve složení A. Arabadžev, předseda senátu, C. G. Fernlund (zpravodaj) a S. Rodin, soudci,
generální advokát: Y. Bot,
vedoucí soudní kanceláře: A. Calot Escobar,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout usnesením s odůvodněním podle článku 99 jednacího řádu Soudního dvora,
vydává toto
Usnesení
1        Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 16 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. 2003, L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243).
2        Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi panem M. H. a paní M. H. ve věci rozpadu rodinného svazku.
Právní rámec
Unijní právo
3        Článek 16 nařízení č. 2201/2003, nadepsaný „Zahájení řízení u soudu“, v odstavci 1 stanoví:
„Za zahájení řízení u soudu se považuje okamžik, kdy
a)      návrh na zahájení řízení nebo jiná obdobná písemnost byl podán k soudu za předpokladu, že navrhovatel následně neopomněl přijmout opatření požadovaná pro doručení odpůrci;
nebo
b)      písemnost byla převzata orgánem odpovědným za její doručení v případě, že musí být doručena před podáním k soudu, za předpokladu, že navrhovatel následně neopomněl přijmout opatření požadovaná pro podání písemnosti k soudu.“
4        Článek 19 odst. 1 a 3 tohoto nařízení stanoví:
„1.      Je-li u soudů různých členských států zahájeno mezi týmiž stranami řízení ve věci rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné, přeruší soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, bez návrhu řízení až do doby, než se určí příslušnost soudu, který řízení zahájil jako první.
[...]
3.      Pokud je určena příslušnost soudu, který zahájil řízení jako první, prohlásí se soud, který řízení zahájil později, za nepříslušný ve prospěch tohoto soudu.
V tom případě může strana, která podala návrh u soudu, který zahájil řízení později, podat tento návrh u soudu, který zahájil řízení jako první.“
Irské právo
5        Podle procesních pravidel použitelných v Irsku, jak jsou uvedena předkládajícím soudem, je řízení zahájeno, když je vydáno (issued) předvolání (summons) kanceláří dotyčného soudu. Doručení předvolání se před zahájením řízení nepožaduje. Po vydání předvolání je toto doručeno odpůrci.
6        Ačkoli se má za to, že řízení probíhá až poté, co bylo zahájeno po vydání předvolání, je dotyčný soud nicméně příslušný k rozhodnutí v dotčeném řízení i před vydáním předvolání. Tak je tomu v naléhavém případě v řízeních ve věcech rodinného práva.
Právo Spojeného království
7        Podle předkládacího rozhodnutí se procesní pravidla použitelná ve Spojeném království (Anglii a Walesu) podobají procesním pravidlům použitelným v Irsku, jak jsou uvedena v bodech 5 a 6 tohoto usnesení. Namísto předvolání je návrhem na zahájení řízení návrh (petition).
Spor v původním řízení a předběžná otázka
8        Pan M. H., navrhovatel v původním řízení, a paní M. H., odpůrkyně v původním řízení, uzavřeli manželství dne 26. června 1982.
9        Odpůrkyně v původním řízení podala návrh na rozvod, jenž došel kanceláři Soudu v rodinných věcech Spojeného království (Anglie a Wales) dne 7. září 2015 v 7:53 hodin. Tento návrh byl opatřen razítkem s vyznačením data nejpozději v 10:30 hodin téhož dne. Tento návrh byl následně vydán kanceláří tohoto soudu dne 11. září 2015. Byl doručen navrhovateli v původním řízení dne 15. září 2015.
10      Navrhovatel v původním řízení podal k High Court (Vrchní soud, Irsko) návrh ve věci rozluky přibližně ve 14:30 hodin dne 7. září 2015, který téhož dne krátce na to vydal předvolání. Předvolání bylo odpůrkyni v původním řízení doručeno dne 9. září 2015.
11      Rozvodové řízení zahájené odpůrkyní v původním řízení před Soudem v rodinných věcech Spojeného království (Anglie a Wales) se považuje za zahájené dne 11. září 2015 a má se za to, že od tohoto okamžiku před tímto soudem probíhá. Řízení o rozluce zahájené navrhovatelem v původním řízení před High Court (Vrchní soud) v Irsku se považuje za zahájené dne 7. září 2015 a má se za to, že od tohoto okamžiku před tímto soudem probíhá.
12      V rámci řízení zahájeného v Irsku navrhovatel v původním řízení požádal High Court (Vrchní soud), aby prohlásil, že soudem, který řízení zahájil jako první pro účely použití článku 19 nařízení č. 2201/2003, byl tento soud, a odpůrkyně v původním řízení High Court požádala, aby prohlásil, že to byl Soud v rodinných věcech Spojeného království (Anglie a Wales).
13      High Court (Vrchní soud) rozhodl o těchto návrzích na základě článku 16 nařízení č. 2201/2003 tak, že soudem, který řízení zahájil jako první, byl Soud v rodinných věcech Spojeného království (Anglie a Wales).
14      Navrhovatel v původním řízení podal proti tomuto rozhodnutí odvolání k předkládajícímu soudu.
15      Za těchto podmínek se Court of Appeal (Odvolací soud, Irsko) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Je třeba výraz ‚okamžik, kdy [byl] návrh na zahájení řízení […] podán k soudu‘, ve smyslu čl. 16 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2201/2003 vykládat v tom smyslu, že se jedná o:
a)      okamžik, kdy soud obdržel návrh na zahájení řízení, i když takovým obdržením není podle vnitrostátního práva samo o sobě bezprostředně zahájeno řízení, nebo
b)      okamžik, kdy je poté, co soud obdržel návrh na zahájení řízení, podle vnitrostátního práva zahájeno řízení?“
16      Předkládající soud požádal Soudní dvůr o projednání věci ve zrychleném řízení podle článku 105 jednacího řádu Soudního dvora.
K předběžné otázce
17      Pokud lze odpověď na položenou předběžnou otázku jasně vyvodit z judikatury, může Soudní dvůr podle článku 99 svého jednacího řádu kdykoli na návrh soudce zpravodaje a po vyslechnutí generálního advokáta rozhodnout usnesením s odůvodněním.
18      Toto ustanovení je třeba uplatnit v projednávané věci.
19      S přihlédnutím k tomu, že je věc vyřízena tímto usnesením přijatým podle článku 99 jednacího řádu, není třeba rozhodnout o žádosti o projednání věci ve zrychleném řízení.
20      Podstatou otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 16 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2201/2003 musí být vykládán v tom smyslu, že „okamžikem, kdy byl návrh na zahájení řízení nebo jiná obdobná písemnost podán k soudu“, ve smyslu tohoto ustanovení je okamžik, kdy došlo k podání k dotyčnému soudu, i když tímto podáním není samo o sobě bezprostředně zahájeno řízení podle vnitrostátního práva.
21      Soudní dvůr se nedávno v rozsudku ze dne 6. října 2015, A (C‑489/14, EU:C:2015:654) vyjádřil k otázce překážky litispendence mezi dvěma řízeními před dvěma odlišnými soudy členských států, jedním ve věci rozvodu a druhým ve věci rozluky.
22      Pokud jde o cíle pravidel upravujících překážku litispendence uvedených v článku 19 nařízení č. 2201/2003, Soudní dvůr uvedl, že účelem těchto pravidel je zamezit souběžným řízením před soudy různých členských států a rozporům v rozhodnutích, které by z nich mohly vyplynout. Za tímto účelem unijní normotvůrce zamýšlel zavést jasný a účinný mechanismus k vyřešení případů překážky litispendence (viz rozsudek ze dne 6. října 2015, A, C‑489/14, EU:C:2015:654, bod 29).
23      Jak vyplývá z výrazů „soud, který řízení zahájil jako první“, a „soud, který řízení zahájil později“, uvedených v čl. 19 odst. 1 a 3 nařízení č. 2201/2003, je tento mechanismus založen na chronologickém pořadí, v němž byla řízení u dotčených soudů zahájena.
24      Pro účely stanovení okamžiku, kdy se má za to, že je řízení u soudu zahájeno, a pro účely určení, který soud řízení zahájil jako první, je třeba odkázat na článek 16 uvedeného nařízení nadepsaný „Zahájení řízení u soudu“.
25      Soudní dvůr v bodě 30 usnesení ze dne 16. července 2015, P (C‑507/14, nezveřejněné, EU:C:2015:512) rozhodl, že tento článek obsahuje autonomní definici okamžiku, k němuž je třeba mít za to, že bylo zahájeno řízení u soudu. Unijní zákonodárce zakotvil jednotný pojem „okamžik zahájení řízení u soudu“, jenž je v závislosti na daném procesním systému určen uskutečněním jediného úkonu, a sice podáním návrhu na zahájení řízení nebo doručením, nicméně zohledňuje skutečnost, zda k uskutečnění druhého úkonu následně opravdu došlo. Podle čl. 16 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2201/2003 je tak okamžikem zahájení řízení u soudu okamžik, kdy byl návrh na zahájení řízení nebo jiná obdobná písemnost podán k soudu za předpokladu, že navrhovatel následně neopomněl přijmout opatření požadovaná pro doručení odpůrci (usnesení ze dne 16. července 2015, P, C‑507/14, nezveřejněné, EU:C:2015:512, bod 32).
26      Soudní dvůr konstatoval, že podle čl. 16 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2201/2003 zahájení řízení u soudu nevyžaduje naplnění dvou podmínek, a to podání návrhu na zahájení řízení nebo jiné obdobné písemnosti, jakož i doručení tohoto aktu odpůrci, ale pouze jediné, a to podání návrhu na zahájení řízení nebo jiné obdobné písemnosti. Podle tohoto ustanovení samo toto podání představuje zahájení řízení u soudu za předpokladu, že navrhovatel následně neopomněl přijmout opatření požadovaná pro doručení odpůrci (usnesení ze dne 16. července 2015, P, C‑507/14, nezveřejněné, EU:C:2015:512, bod 37).
27      Pokud jde o tuto podmínku, Soudní dvůr uvedl, že jejím cílem je zajistit ochranu před zneužitím řízení. Za účelem ověření uvedené podmínky se tak nezohledňují průtahy vycházející z příslušného soudního systému, ale pouze nedostatek náležité péče navrhovatele (usnesení ze dne 16. července 2015, P, C‑507/14, nezveřejněné, EU:C:2015:512, bod 34).
28      Z předchozích úvah vyplývá, a jak uvedl i předkládající soud, že jakmile se určí, která ze dvou možností stanovených v čl. 16 odst. 1 písm. a) a b) se použije podle volby učiněné dotyčným členským státem, spočívá okamžik, kdy bylo zahájeno řízení u soudu, pouze na objektivním zjištění okamžiku, kdy byl k soudu podán návrh na zahájení řízení nebo jiná obdobná písemnost v rámci první možnosti stanovené v tomto čl. 16 odst. 1 písm. a), a to nezávisle na všech procesních vnitrostátních normách směřujících k určení, kdy a za jakých okolností je zahájeno nebo probíhá řízení, pokud následně nebyla navrhovatelem zanedbána podmínka týkající se doručení tohoto aktu odpůrci.
29      Na položenou otázku je tedy třeba odpovědět, že čl. 16 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2201/2003 musí být vykládán v tom smyslu, že „okamžikem, kdy byl návrh na zahájení řízení nebo jiná obdobná písemnost podán k soudu“, ve smyslu tohoto ustanovení je okamžik, kdy došlo k podání k dotyčnému soudu, i když tímto podáním není samo o sobě bezprostředně zahájeno řízení podle vnitrostátního práva.
K nákladům řízení
30      Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl takto:
Článek 16 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že „okamžikem, kdy byl návrh na zahájení řízení nebo jiná obdobná písemnost podán k soudu“, ve smyslu tohoto ustanovení je okamžik, kdy došlo k podání k dotčenému soudu, i když tímto podáním není samo o sobě bezprostředně zahájeno řízení podle vnitrostátního práva.
Podpisy
* Jednací jazyk: angličtina.