null
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
ANDREY BIONDIHO
přednesené dne 30. dubna 2026(1)
Věc C‑157/25
Administratie Douane & Accijnzen – Regio Antwerpen,
Openbaar Ministerie
Trestní řízení
proti
NV Jas Forwarding Worldwide (Belgium),
Gerlach & Co. NV,
BO BayWa r.e. Solar Systems SARL,
BO bejulo,
BO Memodo,
BO Densys pv5,
BO HelioActive Rendszerintegrator,
BO Donauer Solar Systems
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (soud prvního stupně v Antverpách, Belgie)]
„ Řízení o předběžné otázce – Obchodní politika – Antidumpingová a vyrovnávací cla – Prováděcí nařízení (EU) 2016/184, 2016/185, 2017/366 a 2017/367 – Dovoz fotovoltaických modulů sestavených v Jižní Koreji nebo ve Vietnamu z fotovoltaických článků vyrobených v Malajsii nebo na Tchaj-wanu – Pojem ‚odeslané z Malajsie nebo Tchaj-wanu‘ – Celní prohlášení – Země odeslání – Uvedení kódu zboží – Důkaz o osvobození“
I.      Úvod
1.        V současném kontextu mezinárodního obchodu, který se vyznačuje možností snadného přesunu výrobních procesů nebo jejich částí, je stále snazší uchylovat se k praktikám, jako jsou drobné montážní operace, jejichž cílem je obejít obchodní ochranná opatření, jako jsou antidumpingová nebo antisubvenční cla. V takovém scénáři je pro Evropskou unii zásadní disponovat účinnými nástroji obchodní ochrany, které zajistí obnovení podmínek spravedlivé hospodářské soutěže na vnitřním trhu a neutralizují nekalé výhody plynoucí z dumpingových praktik nebo zahraničních vládních subvencí, které způsobují újmu výrobnímu odvětví Unie(2).
2.        V této souvislosti hrají zásadní roli taková opatření proti obcházení přijatá Unií, jako jsou opatření, která jsou předmětem projednávané věci. Praktické uplatňování těchto opatření však může v členských státech vyvolávat značné obtíže a vést k právní nejistotě v situacích, které mají významné ekonomické dopady a potenciálně závažné důsledky, včetně trestněprávních, pro dotčené subjekty, zejména pro dovozce.
3.        Projednávaná žádost o rozhodnutí o předběžné otázce je příkladem těchto obtíží. Soudní dvůr Evropské unie je vyzván zejména k objasnění, jakým způsobem lze uplatnit opatření proti obcházení antidumpingových a vyrovnávacích cel týkajících se fotovoltaických modulů v případě, že tyto moduly nejsou zasílány přímo ze zemí, na které se tato opatření proti obcházení vztahují (nepřímé odeslání). Projednávaná věc rovněž dává Soudnímu dvoru příležitost objasnit někdy složitý vztah mezi celními předpisy na jedné straně a antidumpingovými a antisubvenčními předpisy na straně druhé. Jak je známo, tyto režimy se často překrývají, neboť ve většině případů jsou jak cla, tak i antidumpingová a antisubvenční cla vybírána současně a stejnými orgány, tj. celními orgány členských států.
4.        Předběžné otázky, které jsou předmětem projednávané věci, byly předloženy v rámci trestního řízení zahájeného proti osmi společnostem(3) (dále jen „obžalované společnosti“) před Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (soud prvního stupně v Antverpách, Belgie, předkládající soud), které se týká obcházení cel souvisejících s dovozem fotovoltaických modulů z Malajsie a Tchaj-wanu.
5.        V roce 2013 zavedla Rada antidumpingové clo(4) a vyrovnávací clo(5) na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky.
6.        V roce 2016 se Komise po zjištění, že výše uvedená vyrovnávací a antidumpingová opatření byla obcházena přes Malajsii a Tchaj-wan, rozhodla přijetím prováděcích nařízení 2016/184(6) a 2016/185(7) rozšířit výše uvedená cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) odesílaných z Malajsie a Tchaj-wanu bez ohledu na to, zda byl u nich deklarován původ z Malajsie a Tchaj-wanu, či nikoli(8).
7.        Uvedená prováděcí nařízení 2016/184 a 2016/185 obsahovala seznam malajsijských a tchajwanských výrobních společností, které se na šetření podílely, a byly proto osvobozeny od těchto antidumpingových a vyrovnávacích cel, přičemž každé z nich byl přidělen doplňkový kód TARIC(9).
8.        Tato prováděcí nařízení rovněž stanovila, že uplatnění osvobození na uvedené společnosti bylo podmíněno předložením platné obchodní faktury vydané výrobcem nebo odesílatelem, která musí obsahovat prohlášení splňující určité formální náležitosti v nich uvedené, celním orgánům členských států(10). V případě dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů patřilo mezi tyto formality uvedení doplňkového kódu TARIC jak výrobce modulů, tak výrobce fotovoltaických článků. Uvedená prováděcí nařízení rovněž výslovně stanovila, že pokud není tato faktura předložena nebo ve výše uvedeném prohlášení nejsou uvedeny uvedené doplňkové kódy TARIC, použije se sazba vyrovnávacích nebo antidumpingových cel platná pro „všechny ostatní společnosti“, která byla stanovena v uvedených prováděcích nařízeních z roku 2013. Obě prováděcí nařízení 2016/184 a 2016/185 dále stanovila, že není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy(11).
9.        V roce 2017 přijala Komise v návaznosti na dvě přezkumná řízení zahájená v souvislosti s blížícím se vypršením platnosti původních vyrovnávacích a antidumpingových opatření prováděcí nařízení 2017/366(12) a 2017/367(13), jimiž byla výjimečně prodloužena o 18 měsíců platnost výše uvedených antidumpingových a vyrovnávacích opatření zavedených v roce 2013, přičemž po uplynutí této lhůty nebyla platnost těchto opatření dále prodloužena(14). Tato prováděcí nařízení zachovala osvobození pro vývozce z Malajsie a Tchaj-wanu, kteří již byli osvobozeni od uplatňování antidumpingových a vyrovnávacích cel podle nařízení 2016/184 a 2016/185(15). Pro účely uplatňování osvobození pak stanovila formální požadavky totožné s těmi, které jsou uvedeny v bodě 87 výše, a rovněž odkazovala na platné celní předpisy(16).
10.      Obžalované společnosti podaly v období od 1. listopadu 2016 do 4. září 2018 celkem 481 prohlášení o dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů (dále jen „fotovoltaické moduly“). Tyto moduly se skládaly ze solárních článků vyrobených v Malajsii nebo na Tchaj-wanu a odtud přepravených do Jižní Koreje nebo Vietnamu, kde byly smontovány do fotovoltaických modulů. Následně byly moduly přepraveny z Jižní Koreje nebo Vietnamu do Unie.
11.      Obžalované společnosti ve svých prohlášeních ve většině případů(17) uvedly, že fotovoltaické moduly pocházejí z Jižní Koreje nebo Vietnamu a byly „odeslány“ z Jižní Koreje nebo Vietnamu nebo že pocházejí z Malajsie nebo Tchaj-wanu, ale byly „odeslány“ z Jižní Koreje nebo Vietnamu. Tyto společnosti pak nepoužily kódy TARIC odpovídající modulům dovezeným z Malajsie či Tchaj-wanu(18). K fotovoltaickým modulům navíc nebyly vždy přiloženy obchodní faktury obsahující prohlášení požadované prováděcími nařízeními 2016/184 a 2016/185 a 2017/366 a 2017/367 (dále společně jen „dotčená prováděcí nařízení“) a zmíněné v bodě 8
výše.
12.      Algemene Administratie van de Douane en Accijnzen (Obecná správa cel a spotřebních daní, Belgie, dále jen „celní správa“) vytkla obžalovaným společnostem, že nedeklarovaly fotovoltaické moduly jako pocházející a odeslané z Malajsie nebo Tchaj-wanu, že použily nesprávné kódy TARIC a že nesplnily formální požadavky stanovené v dotčených prováděcích nařízeních.
13.      Na návrh celní správy bylo proto proti obžalovaným společnostem před předkládajícím soudem zahájeno předmětné trestní řízení. Předkládající soud tedy vede proti obžalovaným společnostem trestní řízení, protože v souvislosti s dovozem fotovoltaických modulů z Tchaj-wanu a Malajsie údajně obcházely antidumpingová cla ve výši celkem 17 milionů eur a vyrovnávací cla ve výši 3,66 milionů eur, a to prostřednictvím některého z následujících jednání: nesprávně uváděly Jižní Koreu nebo Vietnam jako země původu a „odeslání“, používaly nesprávný kód TARIC nebo nepředkládaly nezbytné obchodní dokumenty.
14.      V této souvislosti musí předkládající soud posoudit trestní odpovědnost obžalovaných společností za tato jednání. Předkládající soud, když vychází z předpokladu, že dotčené fotovoltaické moduly měly být deklarovány jako pocházející z Malajsie a Tchaj-wanu, jelikož byly vyrobeny z článků tohoto původu, si klade otázku, zda měly být tyto fotovoltaické moduly deklarovány jako „odeslané“ z Malajsie nebo Tchaj-wanu ve smyslu dotčených prováděcích nařízení s použitím kódů TARIC platných pro fotovoltaické moduly dovážené z Malajsie nebo z Tchaj-wanu.
15.      Předkládající soud uvádí, že vzhledem k odkazům obsaženým v těchto prováděcích nařízeních na celní předpisy lze zohlednit ustanovení týkající se kolonky 15 uvedené v příloze 9 dodatku C. 1 v hlavě II. C(19) nařízení v přenesené pravomoci 2016/341(20), nadepsané „[z]emě odeslání/vývozu“. V souladu s tímto ustanovením by v důsledku zaprvé obchodní transakce a zadruhé zadržení nesouvisejícímu s přepravou zboží neměla být za „zemi odeslání“ fotovoltaických modulů již považována Malajsie nebo Tchaj-wan, nýbrž Jižní Korea nebo Vietnam.
16.      Předkládající soud dále uvádí, že podle stanoviska právního útvaru Komise ze dne 10. dubna 2019 adresovaného úřadu OLAF(21) by měl být pojem „odeslané z“ použitý v prováděcích nařízeních 2016/184 a 2016/185 vykládán široce, tak aby zahrnoval i nepřímé
odeslání solárních článků z Malajsie nebo Tchaj-wanu, které jsou montovány ve třetích zemích do fotovoltaických modulů.
17.      Podle názoru předkládajícího soudu se však tento výklad zdá být v rozporu s ustanovením nařízení v přenesené pravomoci 2016/341 a rovněž se jeví jako stěží slučitelný s režimem osvobození uvedeným v dotčených prováděcích nařízeních. Aby bylo možné v případě fotovoltaických modulů těchto osvobození využít, musí prohlášení povinně uvádět dva doplňkové kódy TARIC, a to kód výrobce modulů a kód výrobce článků. Doplňkový kód TARIC výrobce fotovoltaických modulů však nemůže být uveden, pokud byly v Malajsii nebo na Tchaj-wanu vyrobeny pouze články.
18.      Předkládající soud si rovněž klade otázku, zda prohlášení na fakturách vystavených obžalovanými společnostmi splňují formální požadavky stanovené v dotčených prováděcích nařízeních a zda jsou všechny aspekty prohlášení nezbytné pro jeho platnost, či zda mohou dovozci k prokázání správnosti těchto prohlášení použít jiné důkazní prostředky.
19.      Za těchto okolností se předkládající soud rozhodl přerušit trestní řízení a položit Soudnímu dvoru tři předběžné otázky. Na žádost Soudního dvora se však toto stanovisko zaměří na první a třetí předběžnou otázku, kterými se předkládající soud táže na následující:
„1)      Musí být krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely, které byly sestaveny v Jižní Koreji nebo Vietnamu z fotovoltaických článků vyrobených v Malajsii nebo na Tchaj-wanu a následně dovezeny do Unie z Jižní Koreje nebo Vietnamu, považovány za ‚odeslané z Malajsie nebo Tchaj-wanu‘ ve smyslu prováděcích nařízení [2016/184, 2016/185, 2017/366 a 2017/367], podle nichž krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely musí být s Malajsií nebo Tchaj-wanem jako ‚zemí odeslání‘ a příslušnými kódy zboží pro krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely deklarovány jako ‚dovezené z Malajsie nebo Tchaj-wanu‘?
[...]
3)      Je-li odpověď na první otázku kladná, musí v tomto případě prohlášení na platné obchodní faktuře svým zněním přesně odpovídat čl. 4 odst. 2 prováděcích nařízení [2017/366] a 2017/367 a čl. 1 odst. 2 prováděcích nařízení [2016/184] a 2016/185 a splňovat v nich stanovené (formální) požadavky, nebo se lze od tohoto znění a od těchto (formálních) požadavků odchýlit, pokud jsou pro správnost a pravost prohlášení na faktuře předloženy jiné důkazy nebo pokud předloženy nejsou?“
II.    Analýza
A.      K první předběžné otázce
20.      První předběžnou otázku lze rozdělit na dvě části. Předkládající soud se zabývá otázkou výkladu výrazů „odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu“, jak jsou použity v dotčených prováděcích nařízeních(22), ve vztahu k fotovoltaickým modulům sestaveným v Jižní Koreji nebo ve Vietnamu z fotovoltaických článků vyrobených v Malajsii nebo na Tchaj-wanu a následně dovezeným do Unie z Jižní Koreje nebo z Vietnamu. Dále se tento soud Soudního dvora táže, jaké důsledky má výklad těchto výrazů pro celní povinnosti (konkrétně pro uvedení země odeslání a použití příslušných kódů zboží) při dovozu uvedených modulů do Unie.
21.      Předně je třeba uvést, že předkládající soud určil, že dotčené fotovoltaické moduly, ačkoli byly smontovány v Jižní Koreji nebo ve Vietnamu, pocházejí z Malajsie a Tchaj-wanu. Původ fotovoltaických modulů se totiž určuje podle původu fotovoltaických článků(23), které v projednávaných věcech pocházejí z Malajsie a Tchaj-wanu. Pochybnosti předkládajícího soudu se tedy omezují na otázku, zda za okolností těchto věcí musí být tyto moduly rovněž považovány za „odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu“ ve smyslu dotčených prováděcích nařízení.
1.      K výkladu výrazů „odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu“ ve smyslu dotčených prováděcích nařízení
22.      Před Soudním dvorem byly v podstatě navrženy dva možné výklady výrazů „odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu“, jak jsou použity v dotčených prováděcích nařízeních. Podle prvního přístupu, který zastávají společnosti obžalované před předkládajícím soudem, by se mělo přistoupit k restriktivnímu výkladu těchto výrazů v tom smyslu, že se vztahují výlučně na přímé „odeslání“ fotovoltaických modulů z Malajsie nebo Tchaj-wanu. Tento výklad je v souladu s pojmem „země odeslání/vývozu“ ve smyslu celních předpisů(24), a vede tedy k vyloučení dotčených dovozů z působnosti dotčených prováděcích nařízení.
23.      Podle druhého přístupu, který zastává Komise a Belgické království, by se naopak měl přijmout široký výklad těchto výrazů, který by zahrnoval nejen situace přímého odeslání z Malajsie a Tchaj-wanu, ale také situace, jako jsou ty, které jsou předmětem řízení před předkládajícím soudem, kdy jsou fotovoltaické moduly složené z fotovoltaických článků vyrobených v těchto dvou zemích montovány ve třetích zemích a odtud odesílány do Unie.
24.      Je proto třeba přistoupit k výkladu výrazů „odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu“, jak jsou použity v dotčených prováděcích nařízeních. V tomto ohledu z ustálené judikatury vyplývá, že k tomuto účelu je třeba vzít v úvahu nejen znění ustanovení unijního práva, ale i jeho kontext a cíle sledované právní úpravou, jíž je součástí(25).
a)      K doslovnému výkladu
25.      Pokud jde především o doslovný výklad, uvádím, že z porovnání různých jazykových verzí příslušných ustanovení dotčených prováděcích nařízení vyplývají některé významné terminologické rozdíly.
26.      První (většinová) skupina jazykových verzí totiž používá výrazy, které se zjevně vztahují k samotnému úkonu „zaslání“ nebo obchodnímu „odeslání“. Například anglická verze tak používá výrazy „consigned from Malaysia and Taiwan“, německá verze výrazy „aus Malaysia und Taiwan versandte Einfuhren“ a nizozemská verze, jazyk předkládajícího soudu, výrazy „verzonden uit Maleisië en Taiwan“(26).
27.      Druhá (menšinová) skupina jazykových verzí dotčených prováděcích nařízení, mezi něž patří italská verze (ale také španělská a řecká)(27), naopak používá výraz „proveniente“, který tedy neodkazuje na úkon odeslání, ale na „provenienci“ fotovoltaických modulů.
28.      Francouzská verze se pak odlišuje tím, že používá oba výrazy. Tato verze totiž v souladu s první skupinou používá výraz „expédiés de“ pro odkaz na Malajsii a Tchaj-wan, ale používá výraz „en provenance de“, v souladu s druhou skupinou jazykových verzí, pro odkaz na Čínskou lidovou republiku, zatímco ostatní jazykové verze používají stejný výraz pro odkaz jak na Malajsii a Tchaj-wan, tak na Čínskou lidovou republiku.
29.      Doslovná analýza různých jazykových verzí dotčených výrazů proto neumožňuje dospět k jednoznačnému závěru ohledně významu, který je třeba přiřadit výrazům „odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu“ ve smyslu dotčených prováděcích nařízení. Ačkoli většina jazykových verzí používá výraz „odeslání“, což je v souladu s prvním z možných výkladů předložených Soudnímu dvoru a které jsou uvedeny v bodě 22 výše tohoto stanoviska, jiné jazykové verze naopak používají pojem „provenience“, který se více blíží druhému z navrhovaných výkladů.
30.      V této souvislosti z judikatury vyplývá, že pro účely zajištění jednotného výkladu a použití téhož textu, jehož znění v jednom jazyce Unie se liší od znění v jiných jazycích, musí být dotčené ustanovení vykládáno v závislosti na kontextu a účelu právní úpravy, jejíž je součástí(28).
b)      Ke kontextuálnímu výkladu
31.      Pokud jde o systematickou analýzu, příslušné výrazy se vztahují k právním předpisům Unie proti obcházení antidumpingových a vyrovnávacích cel. Jak totiž vyplývá z bodů 6 a 9 výše, prováděcí nařízení 2016/184 a 2016/185 jsou nařízeními proti obcházení, zatímco prováděcí nařízení 2017/366 a 2017/367 jsou nařízení, která v návaznosti na přezkumná řízení(29) prodloužila původní antidumpingová a vyrovnávací opatření týkající se Čínské lidové republiky a která rovněž obsahují prodloužení souvisejících opatření proti obcházení zavedených uvedenými prováděcími nařízeními z roku 2016 pro Malajsii a Tchaj-wan.
32.      V tomto ohledu je třeba uvést, že právní úprava v oblasti obcházení představuje právní rámec, který má v unijním antidumpingovém právním rámci vlastní specifickou povahou, a představuje tedy v této oblasti zvláštní právní režim(30). Obdobné úvahy platí i pro unijní právní úpravu proti obcházení v antisubvenční oblasti(31).
33.      Z toho vyplývá, že pojmy a výrazy použité v rámci specifického právního rámce opatření proti obcházení – ať už se jedná o antidumpingová nebo antisubvenční opatření – je třeba vykládat s ohledem na systém vlastní tomuto právnímu rámci, a tedy ve světle konkrétních cílů, které sledují tato ustanovení a opatření přijatá na jejich základě.
34.      V kontextu projednávané věci však předkládající soud pokládá otázku týkající se vzájemného působení mezi opatřeními proti obcházení v antidumpingové a antisubvenční oblasti a ustanoveními celního práva. Uvádí, že v nizozemštině (stejně jako v několika dalších jazykových verzích uvedených v bodě 26 výše) existuje shoda mezi pojmy použitými v prováděcích nařízeních a v celních předpisech, přičemž obě tyto kategorie odkazují na „odeslání“ ve fyzickém smyslu. Široký výklad uvedený v bodě 23 výše by proto byl v rozporu s ustanoveními celního práva, která používají výrazy podobné těm, které jsou použity v dotčených prováděcích nařízeních.
35.      V tomto ohledu uvádím, že antidumpingové a antisubvenční předpisy na jedné straně a celní předpisy na straně druhé, ačkoli mají společné to, že se obě kategorie týkají dovozu do Unie, představují odlišné právní úpravy.
36.      Zaprvé sice spadají obě do výlučné pravomoci Unie, avšak jsou autonomní(32) a opírají se o právní základy, které se zcela neshodují(33). Zadruhé sledují odlišné cíle. Jak již bylo uvedeno výše, unijní antidumpingové a antisubvenční předpisy představují nástroje obchodní ochrany, jejichž podstatným cílem je obnovit podmínky spravedlivé hospodářské soutěže na vnitřním trhu tím, že brání neoprávněným výhodám vyplývajícím z dumpingových praktik nebo zahraničních veřejných subvencí, které způsobují újmu výrobnímu odvětví Unie(34). Celní právo naproti tomu upravuje soubor předpisů a postupů platných pro zboží dovážené do celního území Unie nebo z něj vyvážené, přičemž zajišťuje jednak správné uplatňování poplatků stanovených celním kodexem(35) a jednak jednotné provádění celních pravidel na celém území Unie(36).
37.      Soudní dvůr proto objasnil, že ačkoli existuje funkční nezávislost antidumpingových opatření na společném celním sazebníku(37), celní předpisy se na antidumpingová cla nebo vyrovnávací cla vztahují pouze tehdy, pokud to stanoví nařízení o zavedení daných cel(38). To je případ projednávané věci, kde, jak bylo uvedeno v bodech 8 a 9 výše, dotčená prováděcí nařízení výslovně odkazují na „platné celní předpisy“.
38.      Z toho vyplývá, že právní rámec unijního celního práva může být za určitých okolností relevantní i pro výklad antidumpingových nebo antisubvenčních ustanovení. Vzhledem k tomu, že výrazy, které mají být vyloženy, jsou vlastními a specifickými výrazy antidumpingových a antisubvenčních předpisů, mají autonomní a odlišný obsah vlastní těmto předpisům a jsou zaměřeny na sledování cílů vlastních těmto předpisům. Nemusí se tedy nutně shodovat s pojmy (i když podobnými) celních předpisů a výklad jejich významu založený na těchto cílech nemůže být změněn z důvodů soudržnosti s terminologií vlastní celnímu právu(39). To platí tím spíše, pokud by výklad soudržný s celním právem mohl ohrozit cíle vlastní unijním předpisům v oblasti obchodní ochrany, a zejména předpisům proti obcházení.
39.      V případě pochybností o výkladu pojmů vlastních antidumpingovému nebo antisubvenčnímu právu a celnímu právu, které jsou si podobné, musí proto převážit výklad ve světle cílů antidumpingových nebo antisubvenčních předpisů. V projednávané věci to ostatně potvrzuje obecná povaha odkazu na celní předpisy v dotčených prováděcích nařízeních, které se použijí, „není-li stanoveno jinak“ v těchto předpisech.
40.      Konečně, z výše uvedeného vyplývá, že výrazy „odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu“ použité v dotčených prováděcích nařízeních, jelikož jsou použity v normativním kontextu opatření proti obcházení antidumpingových a antisubvenčních opatření, musí být vykládány s ohledem na specifické cíle těchto předpisů a opatření přijatých na jejich základě.
c)      K teleologickému výkladu
41.      Pokud jde o účel předpisů proti obcházení, z ustálené judikatury vyplývá, že cílem nařízení, kterým se rozšiřuje antidumpingové clo, je pouze zajistit účinnost tohoto cla a zabránit jeho obcházení. Opatření, kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo, je zaměřeno na ochranu účinného uplatňování konečných antidumpingových opatření(40).
42.      Právě s ohledem na tento cíl, tj. zajistit účinnost antidumpingových opatření přijatých Unií a zabránit jejich obcházení, je třeba vykládat unijní ustanovení proti obcházení a pojmy použité v opatřeních přijatých na tomto základě(41). Stejné zásady platí pro antisubvenční opatření(42).
43.      Z toho vyplývá, že výklad, který by umožňoval hospodářským subjektům snadno obcházet rozšíření konečného cla (ať už antidumpingového, nebo vyrovnávacího) prostřednictvím montáže ve třetích zemích, čímž by byla ohrožena účinnost ustanovení a opatření Unie proti obcházení, je v rozporu s účelem těchto ustanovení a opatření(43).
44.      V projednávané věci dotčená prováděcí nařízení stanoví vyvratitelnou domněnku, že každý fotovoltaický článek odeslaný z Tchaj-wanu nebo Malajsie obchází antidumpingová nebo antisubvenční opatření týkající se fotovoltaických článků a modulů pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky. Jedinou výjimkou jsou články nebo moduly vyrobené společnostmi, které spolupracovaly při antidumpingovém a antisubvenčním šetření a prokázaly, že se nedopustily protiprávních praktik(44). Jedná se o výrobce jednající v dobré víře, kteří nemohou být považováni za odpovědné za obcházení původních antidumpingových a vyrovnávacích opatření uložených na čínské výrobky.
45.      Navrhovaný restriktivní výklad výrazů „odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu“, jak jsou použity v dotčených prováděcích nařízeních, by znamenal, že do oblasti působnosti těchto nařízení by měly být zahrnuty pouze „přímá odeslání“ do Unie – malajsijských nebo tchajwanských článků nebo modulů obsahujících tyto články – uskutečněná z Malajsie a Tchaj-wanu. Takový přístup by měl za následek, že pouhé zařazení třetí země na trase do Unie, v níž dochází k nepodstatné přeměně – tj. k montáži malajsijských nebo tchajwanských fotovoltaických článků do fotovoltaických modulů, které jsou poté zasílány do Unie – by vedlo k neúčinnosti výše uvedené domněnky stanovené v dotčených prováděcích nařízeních. Ačkoli jsou totiž dotyčné moduly ve své klíčovém komponentu – který ostatně určuje jejich původ(45) – složeny z malajsijských nebo tchajwanských článků, na něž se vztahuje opatření proti obcházení, byly by tímto způsobem z působnosti tohoto opatření proti obcházení vyňaty. Takový výklad by proto mohl ohrozit účinnost opatření proti obcházení, jejichž cílem je zajistit účinnost antidumpingových a antisubvenčních cel na články a moduly a zabránit jejich obcházení. Byl by tedy v rozporu s cíli dotčených prováděcích nařízení.
46.      Naopak široký výklad výrazů „odesláno z Malajsie a Tchaj-wanu“, který se shoduje s pojmem „provenience“ a není omezen pouze na „přímá odeslání“, umožňuje zahrnout situace „nepřímých odeslání“ uvedené v předchozím bodě do oblasti působnosti opatření proti obcházení a je schopen zajistit plnou účinnost těchto opatření v souladu s cíli sledovanými dotčenými prováděcími nařízeními.
47.      V tomto ohledu je třeba uvést, že i když z výše uvedeného rozsudku Kolachi vyplývá, že se pojem „provenience“ v kontextu právní úpravy proti obcházení antidumpingových cel a pojem „původ“ ve smyslu celního práva neshodují(46), z tohoto rozsudku vyplývá, že pojem „provenience“ je pružnějším a širším pojmem než pojem „původ“(47) a jeho cílem je zjednodušit důkazní břemeno ohledně obcházení pro unijní orgány(48). V této souvislosti lze mít za to, že pojem „provenience“ zahrnuje pojem „původ“. V případě, že je výrobek „původem“ z určité země, tím spíše bude „odeslán“ z této země. Důkazem toho je skutečnost, že dotčená prováděcí nařízení se použijí „bez ohledu na to, zda [je u fotovoltaických článků nebo modulů] deklarován původ z Malajsie a Tchaj-wanu, či nikoli“. Stejně jako v rozsudku Kolachi není nutné, aby orgány prokázaly, že články a moduly pocházejí z Malajsie nebo Tchaj-wanu; stačí, aby byly „odeslány“ z těchto zemí. Pokud však moduly pocházejí z těchto zemí, tím spíše budou také odeslány z těchto zemí, a proto se použijí pravidla proti obcházení.
48.      Na rozdíl od toho, co tvrdily některé z obžalovaných společností před předkládajícím soudem, široký výklad nevede k nezákonnému rozšíření opatření proti obcházení, která byla zavedena pro Malajsii a Tchaj-wan, na Jižní Koreu a Vietnam. Nedochází totiž k žádnému rozšíření těchto opatření na Jižní Koreu a Vietnam, ale pouze k výkladu dotčených prováděcích nařízení, který umožňuje zabránit „obcházení opatření proti obcházení“. Výrobci jihokorejských a vietnamských článků nebo modulů nejsou opatřeními proti obcházení antidumpingových a antidumpingových cel přímo dotčeni. Stejně jako v případě Malajsie nebo Tchaj-wanu není ve vztahu k nim stanovena žádná domněnka. Tímto širokým výkladem jsou dotčeni pouze tehdy, pokud vyrábějí fotovoltaické moduly s použitím malajsijských nebo tchajwanských fotovoltaických článků, na které se vztahují opatření proti obcházení, jakožto klíčových komponentů těchto modulů. Vzhledem k tomu, že v tomto případě se fotovoltaické moduly považují za pocházející z Malajsie a Tchaj-wanu, budou právní předpisy proti obcházení týkající se těchto zemí relevantní. Takový výklad se jeví jako zcela přiměřený vůči výrobcům z těchto zemí, kteří vyvážejí fotovoltaické moduly do Unie.
49.      Kromě toho se nezdá být správné tvrdit, jak to činí některé z obžalovaných společností před předkládajícím soudem, že záměrem normotvůrce nikdy nebylo zahrnout do opatření proti obcházení fotovoltaické moduly smontované ve třetích zemích. Dotčená prováděcí nařízení se totiž týkají nejen fotovoltaických modulů, ale také fotovoltaických článků jakožto klíčových komponentů těchto modulů. Jak již bylo uvedeno, připuštění restriktivního výkladu by tato opatření zbavilo jejich užitečného účinku. S ohledem na tato prováděcí nařízení bylo záměrem normotvůrce – který je při výkladu ustanovení unijního práva nepochybně relevantní(49) – zabránit obcházení antidumpingových a antisubvenčních opatření.
50.      Široký výklad je rovněž v souladu se systémem proti obcházení, který, jak vyplývá z judikatury, je založen na odpovědnosti dovozce, který má vždy možnost prokázat, že dané dovozy nespadají do oblasti působnosti opatření proti obcházení nebo že spadají pod jedno z osvobození stanovených těmito opatřeními, tj. v projednávané věci, že fotovoltaické moduly obsahují články vyrobené jedním z osvobozených malajsijských nebo tchajwanských výrobců(50). Tento výklad není v žádném případě v rozporu s judikaturou, na kterou odkazují obžalované společnosti(51).
51.      Konečně, výklad výrazů „odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu“ uvedených v dotčených prováděcích nařízeních, provedený v kontextu opatření proti obcházení antidumpingových a antisubvenčních ustanovení s ohledem na účel těchto ustanovení a opatření, svědčí ve prospěch širokého výkladu těchto výrazů jako odkazujících na „provenienci“, a nikoli na „odeslání“ v úzkém smyslu.
2.      K důsledkům pro povinnosti celního prohlášení
52.      Ve druhé části první předběžné otázky se předkládající soud dále zabývá otázkou praktických důsledků, které vyplývají z výkladu výrazů „odeslané z Malajsie nebo Tchaj-wanu“ pro celní povinnosti dovozců v případě dovozu takových fotovoltaických modulů, jako jsou ty, které jsou předmětem sporu. Předkládající soud si zejména klade otázku, zda je třeba tyto moduly deklarovat s uvedením Malajsie nebo Tchaj-wanu jako „země odeslání“, a jaké kódy zboží je třeba použít. Tento soud má pochybnosti o tom, zda jsou dovozci schopni konkrétně splnit formality požadované dotčenými prováděcími nařízeními.
53.      V souladu s tím, co bylo uvedeno v bodě 50 výše, je v tomto ohledu v systému založeném na odpovědnosti dovozce na tomto dovozci, aby za účelem využití osvobození prokázal, že zboží dovezené do Unie může být osvobozeno od antidumpingových nebo antisubvenčních opatření. Je proto jeho odpovědností splnit formální požadavky stanovené příslušnými právními předpisy a uvést příslušné kódy TARIC. V projednávané věci tedy k tomu, aby bylo možné využít předmětných osvobození, muselo z celního prohlášení jednoznačně vyplývat, že dotčené fotovoltaické moduly obsahovaly články vyrobené v Malajsii a na Tchaj-wanu výrobci osvobozenými podle dotčených prováděcích nařízení, a rovněž musela být předložena veškerá související dokumentace, která musela být v maximální možné míře doplněna o všechny požadované informace.
54.      Obžalované společnosti však vznáší řadu otázek, které předkládající soud převzal v předkládacím rozhodnutí.
55.      Zaprvé se jedná o otázku uvedení „země odeslání/vývozu“ v kolonce 15 přílohy 9 nařízení v přenesené pravomoci 2016/341.
56.      V tomto ohledu se v některých jazykových verzích, jako je anglická nebo italská verze, kde se v dotčených prováděcích nařízeních a v celních předpisech(52) používají odlišné výrazy, tato otázka nejeví jako problematická. V jazykových verzích, v nichž se v obou kategoriích předpisů používá stejná terminologie, jako například ve francouzské verzi nebo v jednacím jazyce, tj. v nizozemštině(53), však použití stejných výrazů může naopak skutečně vést k záměně.
57.      V této souvislosti mám za to, že navzdory těmto jazykovým nesrovnalostem je jasné, že „zemí odeslání“ uvedenou ve výše uvedené kolonce 15 je země, z níž byly moduly fyzicky odeslány – což nutně neodpovídá zemi „provenience“ ve smyslu opatření proti obcházení – tj. v projednávané věci Jižní Koreji nebo Vietnamu. To lze vyvodit jak z poznámek ke kolonce 15(54), jak správně poznamenal předkládající soud, tak z použití soudržné terminologie v jiných jazykových verzích, jako je angličtina a italština.
58.      Jak Komise uvedla na jednání, s cílem jednoznačně prokázat, že dotčené fotovoltaické moduly obsahovaly články vyrobené v Malajsii a na Tchaj-wanu osvobozenými výrobci, bylo nicméně zcela možné, a dokonce nutné uvést v kolonce 33, týkající se „zbožového kódu“, spolu s příslušným kódem pro fotovoltaické moduly kód TARIC týkající se článků vyrobených příslušnými osvobozenými malajsijskými nebo tchajwanskými výrobci, spolu s doplňkovým kódem TARIC týkajícím se konkrétního výrobce, jak je uvedeno v dotčených prováděcích nařízeních.
59.      Zadruhé některé z obžalovaných společností tvrdí, že nebylo možné učinit a přiložit prohlášení požadovaná v dotčených prováděcích nařízeních, a to zejména proto, že neexistoval doplňkový kód TARIC jihokorejského nebo vietnamského výrobce fotovoltaických modulů. Znění čl. 1 odst. 2 nařízení 2016/184 a 2016/185 a čl. 4 odst. 2 nařízení 2017/366 a 2017/367 však nenasvědčuje tomu, že by v projednávané věci nebylo možné tato prohlášení učinit a přiložit. Zaprvé tato prohlášení musí být učiněna „výrobcem nebo odesílatelem“, který vystavil fakturu. V projednávané věci se zdá, že tímto subjektem může být jihokorejský nebo vietnamský výrobce, který vyrobil fotovoltaický modul, a nikoli malajsijský nebo tchajwanský výrobce, který vyrobil článek. Není zřejmé, proč by tento subjekt nemohl být schopen takové prohlášení učinit. Zadruhé, pokud jde o obsah prohlášení, ačkoli nebylo možné uvést doplňkový kód TARIC jihokorejského nebo vietnamského výrobce – který neexistuje, jelikož tito výrobci nejsou v dotčených prováděcích nařízeních zohledněni – mohl a měl být místo toho, jak bylo výslovně požadováno, uveden doplňkový kód TARIC (nad rámec názvu a adresy) malajsijského nebo tchajwanského výrobce fotovoltaických článků, z nichž byl modul složen, který byl osvobozen od opatření proti obcházení.
3.      Závěr k první předběžné otázce
60.      Z výše uvedených úvah vyplývá, že výrazy „odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu“, uvedené v dotčených prováděcích nařízeních, je třeba vykládat tak, že odkazují na provenienci dotčených fotovoltaických modulů. V důsledku toho musí být krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely, které byly smontovány v Jižní Koreji nebo ve Vietnamu z fotovoltaických článků vyrobených v Malajsii nebo na Tchaj-wanu a které byly následně dovezeny do Unie z Jižní Koreje nebo z Vietnamu, považovány za „odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu“ ve smyslu uvedených prováděcích nařízení. Tyto fotovoltaické moduly nebo panely musí být deklarovány tak, že jako „země odeslání“ je ve smyslu kolonky 15 uvedené v příloze 9 dodatku C. 1 v hlavě II. C nařízení v přenesené pravomoci 2016/341 uvedena Jižní Korea nebo Vietnam, a musí být označeny příslušnými kódy zboží pro fotovoltaické moduly nebo panely „dovážené z Malajsie nebo z Tchaj-wanu“.
B.      Ke třetí předběžné otázce
61.      Podstatou třetí předběžné otázky předkládajícího soudu je, zda prohlášení uvedené na platné obchodní faktuře musí obsahovat přesné znění a splňovat formální podmínky vyžadované dotčenými prováděcími nařízeními(55), anebo zda se dovozci mohou od tohoto znění a formálních požadavků odchýlit, a to na základě jiných důkazů o správnosti a pravosti prohlášení na faktuře.
62.      V tomto ohledu z judikatury vyplývá, že ustanovení, která stanoví osvobození od antidumpingových a vyrovnávacích cel, musí být vykládána restriktivně. Tato osvobození lze totiž přiznat pouze za určitých podmínek, ve specificky stanovených případech, a představují tak výjimku z běžného režimu antidumpingových cel a vyrovnávacích cel(56).
63.      Podle této judikatury je třeba příslušná ustanovení prováděcích nařízení, která stanoví konkrétní formální požadavky pro uplatnění v nich stanovených výjimek, vykládat restriktivně. Z toho vyplývá, že v zásadě nesmí být připuštěny žádné výjimky z těchto formálních požadavků, jejichž účelem je potvrdit pravdivost informací týkajících se dovážených výrobků, na které se osvobození vztahují. Prohlášení na obchodní faktuře v řádné a náležité formě, které tyto předpisy vyžadují, musí proto obsahovat, pokud je to možné, všechny prvky a informace, jejichž uvedení je podle těchto ustanovení požadováno. V důsledku toho nelze v zásadě přijmout prohlášení, která neobsahují všechny požadované informace.
64.      Naproti tomu však výklad těchto ustanovení, který by dovozci odepřel přiznání osvobození z důvodu neuvedení informace v požadované dokumentaci, kterou nelze poskytnout, protože neexistuje, je podle mého názoru nepřiměřený a v rozporu se zásadou proporcionality. Jak již bylo uvedeno v bodě 59 tohoto stanoviska, v projednávané věci nebylo pro dovozce fakticky možné uvést v prohlášení požadovaném příslušnými ustanoveními doplňkový kód TARIC jihokorejského nebo vietnamského výrobce, jelikož tento kód neexistoval, protože tito výrobci nebyli v dotčených prováděcích nařízeních zohledněni. Za těchto okolností nemůže podle mého názoru neuvedení doplňkového kódu TARIC v uvedeném prohlášení vést k zamítnutí udělení dotčených osvobození, pokud příslušné vnitrostátní orgány ověří, případně na základě jiných prvků, pravdivost tvrzení obsažených v samotném prohlášení. Těmito dalšími prvky mohou být například faktury o nákupu fotovoltaických článků vietnamským nebo jihokorejským výrobcem od osvobozeného malajsijského nebo tchajwanského výrobce.
65.      V důsledku toho je třeba na třetí předběžnou otázku odpovědět v tom smyslu, že čl. 1 odst. 2 prováděcích nařízení 2016/184 a 2016/185 a čl. 4 odst. 2 prováděcích nařízení 2017/366 a 2017/367 musí být vykládány v tom smyslu, že prohlášení v nich stanovená musí obsahovat všechny prvky a informace, jejichž uvedení se podle těchto ustanovení vyžaduje, s výjimkou prvků nebo informací, které není možné poskytnout, protože neexistují. V takovém případě mohou příslušné vnitrostátní orgány, je-li to nezbytné a vhodné, ověřit splnění podmínek nezbytných pro uplatnění osvobození stanovených v těchto prováděcích nařízeních případně na základě jiných relevantních skutečností.
C.      Několik úvah k původnímu řízení
66.      Nad rámec odpovědí na předběžné otázky považuji za vhodné uvést další poznámky, které by mohly být nápomocné předkládajícímu soudu při rozhodování sporu, který projednává.
67.      Podle ustálené judikatury je totiž v rámci postupu spolupráce mezi vnitrostátními soudy a Soudním dvorem zavedeného článkem 267 SFEU na Soudním dvoru, aby vnitrostátnímu soudu poskytl všechny prvky výkladu unijního práva, které mohou být užitečné pro rozhodnutí ve věci, která mu byla předložena, bez ohledu na to, zda je předkládající soud ve své otázce zmínil(57).
68.      V tomto ohledu připomínám, že spor, který projednává předkládající soud, se týká trestního řízení vedeného proti společnostem obžalovaným z jednání uvedených v bodě 13 výše.
69.      Z úvah uvedených v tomto stanovisku však jasně vyplývá, že výklad pojmu „odeslané z“ (ve všech jazycích, a zejména v nizozemštině) v kontextu dotčených opatření proti obcházení není ve skutečnosti tak jednoznačný, zejména s ohledem na terminologický překryv s pojmem „země odeslání“ uvedeným v celních předpisech(58). Takováto nejistota by se tedy mohla promítnout i do otázky správného použití příslušných kódů zboží, a v důsledku toho i do rozsahu a přiměřenosti sankcí, které mají být uloženy v případě případných porušení.
70.      Samozřejmě, jak vyplývá z ustálené judikatury, je na členském státu, aby určil povahu sankcí (správních nebo trestních), které mají být uloženy v případě nedodržení unijní právní úpravy. Tyto sankce musí být v každém případě účinné, přiměřené a odrazující(59).
71.      S ohledem na výše uvedené je na předkládajícím soudu, aby s ohledem na okolnosti a konkrétní skutečnosti každého jednotlivého případu, o němž má rozhodnout, a na základě ustanovení svého právního řádu určil, zda případná právní nejistota ohledně významu, který je třeba přisoudit výrazům „odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu“ v nizozemštině může či nemůže odůvodnit uložení trestní sankce v původním řízení za dotčené jednání, anebo zda může případně představovat určitou formu polehčující okolnosti při posuzování trestní odpovědnosti.
72.      V tomto ohledu se však omezím na poznámku, že podle ustálené judikatury zásada právní jistoty vyžaduje, aby právní pravidla byla jasná a přesná a jejich použití bylo pro jednotlivce předvídatelné, zejména pokud mohou vyvolat nepříznivé důsledky. Uvedená zásada zejména vyžaduje, aby právní úprava umožnila dotyčným osobám přesně se seznámit s rozsahem povinností, které jim ukládá, a aby tyto osoby měly možnost jednoznačně zjistit svá práva a povinnosti, a postupovat podle toho(60).
73.      Z judikatury kromě toho vyplývá, že zásada zákonnosti v trestních věcech, která je zakotvena v čl. 49 odst. 1 Listiny a je zvláštním vyjádřením obecné zásady právní jistoty, zejména znamená, že zákon jasně definuje protiprávní jednání a tresty, které za ně lze uložit. Tato podmínka je splněna, pokud má jednotlivec možnost se ze znění příslušného ustanovení, a v případě potřeby z výkladu, který k němu podaly soudy, dozvědět, jaká konání a opomenutí zakládají jeho trestní odpovědnost(61).
74.      Je tedy na předkládajícím soudu, aby v případě potřeby vyvodil konkrétní důsledky, vyplývající z těchto zásad vytyčených judikaturou, v původním řízení.
III. Závěry
75.      S ohledem na všechny výše uvedené úvahy navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl na první a třetí předběžnou otázku položenou Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (soud prvního stupně v Antverpách, Belgie) následovně:
„Výrazy ‚odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu‘ uvedené v prováděcích nařízeních 2016/184, 2016/185, 2017/366 a 2017/367, musí být vykládány v tom smyslu, že odkazují na ‚provenienci‘ dotčených fotovoltaických modulů. V důsledku toho musí být krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely, které byly smontovány v Jižní Koreji nebo ve Vietnamu z fotovoltaických článků vyrobených v Malajsii nebo na Tchaj-wanu a které byly následně dovezeny do Unie z Jižní Koreje nebo z Vietnamu, považovány za ‚odeslané z Malajsie a Tchaj-wanu‘ ve smyslu uvedených prováděcích nařízení. Tyto fotovoltaické moduly nebo panely musí být deklarovány tak, že jako ‚země odeslání‘ je ve smyslu kolonky 15 uvedené v příloze 9 dodatku C.1 v hlavě II.C nařízení v přenesené pravomoci 2016/341 uvedena Jižní Korea nebo Vietnam, a musí být označeny příslušnými kódy zboží pro fotovoltaické moduly nebo panely ‚dovážené z Malajsie nebo z Tchaj-wanu‘.
Článek 1 odst. 2 prováděcích nařízení 2016/184 a 2016/185 a čl. 4 odst. 2 prováděcích nařízení 2017/366 a 2017/367 musí být vykládány v tom smyslu, že prohlášení v nich stanovená musí obsahovat všechny prvky, jejichž uvedení se podle těchto ustanovení vyžaduje, s výjimkou prvků nebo informací, které není možné poskytnout, protože neexistují. V takovém případě mohou příslušné vnitrostátní orgány, je-li to nezbytné a vhodné, ověřit splnění podmínek nezbytných pro uplatnění osvobození stanovených v těchto prováděcích nařízeních případně na základě jiných relevantních skutečností.“
1      Původní jazyk: italština.
2      V tomto ohledu viz také stanovisko generálního advokáta G. Pitruzzelly ve věci Komise v. Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, bod 1).
3      NV Jas Forwarding Worldwide (Belgium), Gerlach & Co NV, BO Baywa r.e.. Solar Systems SARL, BO Bejulo, BO Memodo, BO Densys pv5, BO HelioActive Rendszerintegrátor a BO Donauer Solar Systems.
4      Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1238/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2013, L 325, s. 1).
5      Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1239/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2013, L 135, s. 66).
6      Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/184 ze dne 11. února 2016, kterým se konečné vyrovnávací clo uložené prováděcím nařízením Rady (EU) č. 1239/2013 na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) odesílaných z Malajsie a Tchaj-wanu, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Malajsie a Tchaj-wanu, či nikoli (Úř. věst. 2016, L 37, s. 56).
7      Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/185 ze dne 11. února 2016, kterým se konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (EU) č. 1238/2013 na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) odesílaných z Malajsie a Tchaj-wanu, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Malajsie a Tchaj-wanu, či nikoli (Úř. věst. 2016, L 37, s. 76).
8      Viz čl. 1 odst. 1 nařízení 2016/184 a 2016/185.
9      Viz čl. 1 odst. 1 nařízení 2016/184 a 2016/185.
10      Konkrétně viz čl. 1 odst. 2 nařízení 2016/184 a 2016/185.
11      Viz čl. 1 odst. 4 nařízení 2016/184 a 2016/185.
12      Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/366 ze dne 1. března 2017, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po přezkumu opatření před pozbytím platnosti podle čl. 18 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1037 a kterým se ukončuje šetření částečného prozatímního přezkumu podle čl. 19 odst. 3 nařízení (EU) 2016/1037 (Úř. věst. 2017, L 56, s. 1) (Úř. věst. 2018, L 183, s. 1).
13      Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/367 ze dne 1. března 2017, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 a kterým se zastavuje částečný prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 nařízení (EU) 2016/1036 (Úř. věst. 2017, L 56, s. 131) (Úř. věst. 2018, L 183, s. 1).
14      Viz body 783 a 784 odůvodnění prováděcího nařízení 2017/366 a body 372 a 373 odůvodnění prováděcího nařízení 2017/367.
15      Viz bod 786 odůvodnění a čl. 4 odst. 1 prováděcího nařízení 2017/366 a bod 375 odůvodnění a čl. 4 odst. 1 prováděcího nařízení 2017/367.
16      Viz čl. 4 odst. 3 prováděcích nařízení 2017/366 a 2017/367.
17      Fotovoltaické moduly byly označeny jako pocházející a odeslané z Tchaj-wanu pouze ve dvou případech, viz bod 3 předkládacího rozhodnutí.
18      S výjimkou dvou případů uvedených v předchozí poznámce pod čarou.
19      Nadepsané „[f]ormality pro propuštění do volného oběhu, konečné užití, aktivní zušlechťovací styk, dočasné použití a uskladňování v celním skladu“.
20      Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/341 ze dne 17. prosince 2015, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013, pokud jde o přechodná pravidla k některým ustanovením celního kodexu Unie, pokud příslušné elektronické systémy dosud nejsou v provozu, a kterým se mění nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 (Úř. věst. 2016, L 69, s. 1).
21      OCM(2019)10202.
22      Viz název, body 5, 6, 17 a 18 odůvodnění a čl. 1 odst. 1 a 3 prováděcích nařízení 2016/184 a 2016/185, jakož i čl. 4 odst. 1 prováděcích nařízení 2017/366 a 2017/367.
23      Předkládající soud odkazuje na rozsudek ze dne 20. května 2021, Renesola UK (C‑209/20, EU:C:2021:400), týkající se prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1357/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. 2013, L 341, s. 47). Nyní je tato otázka upravena článkem 32 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 ze dne 28. července 2015, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013, pokud jde o podrobná pravidla k některým ustanovením celního kodexu Unie (Úř. věst. 2015, L 343, s. 1).
24      Viz kolonka 15 uvedená v bodě 15 výše.
25      Viz ex multis rozsudek ze dne 12. září 2019, Komise v. Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:717, bod 82 a citovaná judikatura, dále jen „rozsudek Kolachi“).
26      Do této první skupiny zřejmě patří portugalská verze („expedidos da Malásia e de Taiwan“), slovenská („odosielaných z Malajzie a Taiwanu“), česká („odesílaných z Malajsie a Tchaj-wanu“), bulharská („изпращан от Малайзия и Тайван“), chorvatská („poslanih iz Malezije i Tajvana“), estonská („Malaisiast ja Taiwanist lähetatud“), lotyšská („kuri nosūtīti no Malaizijas un Taivānas“), litevská („siunčiamiems iš Malaizijos ir Taivano“); švédská („avsända från Malaysia och Taiwan“), dánská („afsendt fra Malaysia og Taiwan“); maďarská („Malajziában és Tajvanon feladott“), polská („wysyłanych z Malezji i z Tajwanu“), slovinská („poslanih iz Malezije ali s Tajvana“), finská („Malesiasta ja Taiwanista lähetettyjen“) a rumunská („expediate din Malaysia și din Taiwan“).
27      „Procedentes de Malasia y Taiwán“ ve španělštině, „προέλευσης Μαλαισίας και Ταϊβάν“ v řečtině.
28      Rozsudek Kolachi, bod 88.
29      Na základě čl. 11 odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21) a článku 18 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1037 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 55).
30      V tomto ohledu viz poznámky obsažené v bodech 37 až 39 stanoviska generálního advokáta G. Pitruzzelly ve věci Komise v. Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, kde jsou uvedeny další odkazy na judikaturu).
31      Právní úprava proti obcházení v antisubvenční oblasti, stejně jako právní úprava proti obcházení v oblasti antidumpingu, nemají žádný základ v pravidlech WTO (obdobně viz poznámky generálního advokáta G. Pitruzzelly uvedené v předchozí poznámce pod čarou).
32      Celní předpisy spadají do pravomoci v oblasti celní unie podle čl. 3 odst. 1 písm. a) SFEU, zatímco antidumpingové a antisubvenční předpisy spadají do pravomoci v oblasti společné obchodní politiky podle čl. 3 odst. 1 písm. e) SFEU.
33      Antidumpingové a antisubvenční předpisy se zakládají na pravomocích v oblasti společné obchodní politiky (čl. 207 odst. 2 SFEU), zatímco celní právo se zakládá také na pravomocích v oblasti celní unie a spolupráce (zejména článek 33 SFEU) a v oblasti vnitřního trhu (článek 114 SFEU).
34      V tomto ohledu viz rozsudek ze dne 15. července 2021, Profit Europe a Gosselin Forwarding Services (C‑362/20, EU:C:2021:612, bod 67 a citovaná judikatura), jakož i stanovisko generálního advokáta G. Hogana ve věci Jebsen & Jessen (C‑543/19, EU:C:2020:555, body 43 a 52).
35      V tomto ohledu v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 27. února 2014, Greencarrier Freight Services Latvia (C‑571/12, EU:C:2014:102, bod 32).
36      V tomto ohledu v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 11. listopadu 1999, Söhl & Söhlke (C‑48/98, EU:C:1999:548, bod 48).
37      V tomto ohledu viz rozsudek ze dne 15. července 2021, Profit Europe a Gosselin Forwarding Services (C‑362/20, EU:C:2021:612, bod 68).
38      Rozsudek ze dne 22. května 2019, Krohn & Schröder (C‑226/18, EU:C:2019:440, bod 33).
39      Autonomní a odlišná povaha pojmů antidumpingového cla od pojmů celního práva byla zdůrazněna v rozsudku Kolachi, bod 90. V tomto ohledu viz rovněž stanovisko generálního advokáta G. Pitruzzelly ve věci Komise v. Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, bod 81).
40      V tomto smyslu viz rozsudek Kolachi, bod 96 a citovaná judikatura.
41      Stanovisko generálního advokáta G. Pitruzzelly ve věci Komise v. Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, bod 40).
42      Viz rozsudek ze dne 4. prosince 2024, PGTEX Morocco v. Komise (T‑246/22, EU:T:2024:880, bod 42).
43      V tomto smyslu viz rozsudek Kolachi, body 102, 103 a 104, jakož i citovaná judikatura.
44      Seznam osvobozených výrobců je uveden v čl. 1 odst. 1 prováděcích nařízení 2016/184 a 2016/185 a v čl. 4 odst. 1 prováděcích nařízení 2017/366 a 2017/367.
45      V tomto ohledu viz rozsudek ze dne 20. května 2021, Renesola UK (C‑209/20, EU:C:2021:400, body 43 a 50).
46      Viz rozsudek Kolachi, bod 90.
47      Stanovisko generálního advokáta G. Pitruzzelly ve věci Komise v. Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, bod 81).
48      V tomto smyslu viz rozsudek Kolachi, body 91 a 97.
49      V tomto ohledu viz rozsudek ze dne 5. září 2024, W. GmbH (C‑67/23, EU:C:2024:680, bod 74).
50      V tomto smyslu viz rozsudek Kolachi, body 92 a 97.
51      Tyto společnosti odkazují zaprvé na rozsudek ze dne 5. září 2024, W. GmbH (C‑67/23, EU:C:2024:680), který se však týká zcela jiného kontextu než obchodních ochranných opatření, a to zavedení omezujících opatření z důvodu závažného a opakovaného porušování lidských práv ze strany vojenského režimu v Barmě/Myanmaru. Zadruhé tyto společnosti zmiňují usnesení Tribunálu ze dne 26. června 2017, Megasol Energie v. Komise (T‑152/16, EU:T:2017:446), v němž se však Tribunál omezil na konstatování, že žalobce v dané věci nemá aktivní legitimaci.
52      V angličtině tak dotčená prováděcí nařízení používají výrazy „consigned from Malaysia and Taiwan“ a kolonka 15 je nadepsána „dispatch“. V italštině používají dotčená prováděcí nařízení výrazy „provenienti dalla Malaysia e Taiwan“ a kolonka 15 je nadepsána „paese di spedizione“.
53      Ve francouzštině tak dotčená prováděcí nařízení používají výrazy „expediés de Malaisie et Taiwan“ a kolonka 15 je nadepsána „pays d’expedition“. V nizozemštině dotčená prováděcí nařízení používají výraz „verzonden uit Maleisië en Taiwan“ a kolonka 15 je nadepsána „Land van verzending“.
54      Viz bod 27 předkládacího rozhodnutí.
55      Viz čl. 1 odst. 2 prováděcích nařízení 2016/184 a 2016/185 a čl. 4 odst. 2 prováděcích nařízení 2017/366 a 2017/367.
56      Rozsudek ze dne 22. května 2019, Krohn & Schröder (C‑226/18, EU:C:2019:440, bod 46).
57      Rozsudek ze dne 9. listopadu 2023, Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky (Oblast působnosti směrnice o navracení) (C‑257/22, EU:C:2023:852, bod 31 a citovaná judikatura).
58      Zejména citovaná kolonka 15 uvedená v příloze 9 dodatku C. 1 v hlavě II. C nařízení v přenesené pravomoci 2016/341.
59      Rozsudek ze dne 26. října 1995, Siesse (C‑36/94, EU:C:1995:351, body 20 a 24).
60      V tomto ohledu viz ex multis rozsudky ze dne 22. ledna 2026, AK Dlhopolec a další (C‑590/24, EU:C:2026:41, bod 73); ze dne 29. ledna 2026, Keladis I a Keladis II (C‑72/24 a C‑73/24, EU:C:2026:51, bod 163 a citovaná judikatura); ze dne 30. dubna 2025, Alenopik (C‑745/23, EU:C:2025:294, bod 31 a citovaná judikatura).
61      V tomto ohledu viz rozsudek ze dne 22. ledna 2026, AK Dlhopolec a další (C‑590/24, EU:C:2026:41, bod 74 a citovaná judikatura).