62003CO0268_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Rozhodnutí o nákladech řízení
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C-268/03,
jejímž předmětem je žádost Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi
Jean-Claudem De Baeckem
a
Belgische Staat,
rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu článků 43, 46, 48, 56 a 58 ES,
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát),
ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues a N. Colneric, soudci,
generální advokát: F. G. Jacobs,
vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,
vzhledem k tomu, že postupující soud byl vyrozuměn o tom, že Soudní dvůr navrhuje rozhodnout odůvodněným usnesením v souladu s čl. 104 odst. 3 svého jednacího řádu,
vzhledem k tomu, že zúčastněné osoby uvedené v článku 23 statutu Soudního dvora byly vyzvány, aby předložily svá případná vyjádření k této otázce,
po vyslechnutí generálního advokáta,
vydává toto
Usnesení
Odůvodnění rozsudku
1. Rozsudkem ze dne 13. června 2003 došlým Soudnímu dvoru dne 19. června 2003 položil Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen na základě článku 234 ES předběžnou otázku týkající se výkladu článků 43, 46, 48, 56 a 58 ES.
2. Tato otázka vyvstala v rámci sporu mezi p. De Baeckem a Belgische Staat (Belgickým státem) ve věci zdanění kapitálového
zisku z prodeje akcií belgických společností společnosti francouzské panem De Baeckem.
Vnitrostátní právní úprava
3. Článek 67 bod 8º belgického zákoníku o daních z příjmů ze dne 26. února 1964, ve znění platném v rozhodné době z hlediska sporu v hlavním řízení, stanovil:
„[R]ůznými příjmy […] jsou […] kapitálové zisky z úplatného převodu, mimo výkon výdělečné činnosti uvedené v článku 20, akcií nebo podílů představujících společnická práva v jakýchkoli společnostech, sdruženích, podnicích nebo entitách, které mají v Belgii své sídlo, hlavní provozovnu nebo sídlo svého vedení nebo správy, pokud v jakémkoli okamžiku během pěti let předcházejících převodu měl převodce nebo v případech, kdy byly akcie nebo podíly nabyty jinak než úplatně, jeho právní předchůdce, přímo nebo nepřímo, sám nebo se svým manželem nebo manželkou, se svými příbuznými v přímé linii sestupné, se svými příbuznými v přímé linii vzestupné a se svými příbuznými v linii pobočné až do druhého stupně včetně a s příbuznými svého manžela nebo manželky, více než 25 % práv ve společnosti, jejíž akcie nebo podíly jsou převáděny.“
4. Podle článku 67 téhož zákoníku:
„Kapitálové zisky uvedené v čl. 67 bodu 8º nejsou zdanitelné, jsou-li realizovány buďto při rozdělení obchodního majetku společnosti, v níž představují práva, anebo při zpětném odkupu vlastních akcií touto společností anebo při převodu akcií nebo podílů obyvateli království podléhajícímu dani fyzických osob nebo neobyvateli království podléhajícímu dani daňových nerezidentů nebo poplatníkovi uvedenému v čl. 94 prvním pododstavci a článku 136.“
Spor v hlavním řízení a předběžná otázka
5. Postupující soud vysvětluje, že podle správních orgánů prodal v roce 1989 p. De Baeck, jednající svým vlastním jménem a na účet jiného, akcie belgických společností patřících do seskupení Antverpia jisté francouzské společnosti za částku
1 705 000 000 BEF.
6. Akcie byly prodány zahraniční společnosti a vzhledem k tomu,
že rodina p. De Baecka měla významný podíl v belgických společnostech patřících do seskupení Antverpia, správní orgány měly za to, že realizovaný kapitálový zisk je zdanitelný.
7. Podle postupujícího soudu z vnitrostátní právní úpravy vyplývá, že kapitálové zisky nejsou zdanitelné, pokud jsou převáděny akcie nebo podíly belgickým společnostem, sdružením, podnikům nebo entitám, zatímco jsou zdanitelné, pokud jsou akcie nebo podíly převáděny zahraničním společnostem, sdružením, podnikům nebo entitám.
8. Tato právní úprava tedy předvídá různé zacházení s kapitálovými zisky z akcií nebo podílů podle místa usazení společnosti, sdružení, podniku nebo entity, kteří jsou jejich nabyvateli.
9. Vzhledem k tomu, že Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen měl pochybnosti o souladu této právní úpravy s právem Společenství, rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Brání články 43, 46, 48, 56 a 58 ES belgickému vnitrostátnímu ustanovení takovému jako je ustanovení obsažené v čl. 67 bodu 8º a v článku 67b zákoníku o daních z příjmů, ve znění z roku 1964, na základě kterého kapitálové zisky z úplatného převodu, mimo výkon výdělečné činnosti, akcií nebo podílů představujících společnická práva v belgických společnostech, sdruženích, podnicích nebo entitách, jsou zdanitelné, jestliže k převodu dochází ve prospěch zahraničních společností, sdružení, podniků nebo entit, zatímco za stejných okolností nejsou zdanitelné, dochází-li k tomuto převodu ve prospěch belgických společností, sdružení, podniků nebo entit?“
K předběžné otázce
Vyjádření předložená Soudnímu dvoru
10. Jean-Claude De Baeck navrhuje odpovědět na předběžnou otázku kladně. Má za to, odkazuje zejména na rozsudek ze dne 21. listopadu 2002, X a Y (C-436/00, Recueil, s. I-10829), že pravidlo takové jako je pravidlo dotčené v hlavním řízení, tvoří omezení jak svobody usazování, tak volného pohybu kapitálu.
11. Takovéto pravidlo totiž omezuje poplatníka ve výkonu jeho práva, které mu přiznává článek 43 ES, rozvíjet svou činnost prostřednictvím společnosti v jiném členském státě nebo převést akcie nebo podíly na takovouto společnost, jakož i odrazuje osoby s bydlištěm v jednom členském státě od uzavírání úvěrových smluv nebo od investování v jiných členských státech. P. De Baeck má za to, že neexistuje žádný důvod odůvodňující tato omezení.
12. Komise Evropských společenství se rovněž domnívá, že vnitrostátní právní úprava taková, jako v hlavním řízení, je neslučitelná s právem Společenství. Odkazuje na rozsudky ze dne 13. dubna 2000, Baars (C-251/98, Recueil, s. I-2787) a výše uvedený X a Y a uvádí, že je třeba rozlišovat mezi svobodou usazování a volným pohybem kapitálu.
13. Podle ní, pokud obchodní podíl přiznává p. De Baeckovi nepochybný vliv na rozhodování společnosti a umožňuje mu určovat její jednání, musí být předběžná otázka zkoumána z hlediska svobody usazování. V opačném případě musí být zkoumána z hlediska volného pohybu kapitálu. Postupujícímu soudu přísluší ověřit, který z těchto dvou případů odpovídá skutečnosti.
14. Pokud jde o svobodu usazování, Komise odkazuje na výše uvedený rozsudek X a Y a uplatňuje, že zdanění sporné v hlavním řízení může mít odrazující účinek na výkon práva společnosti usazené v jiném členském státě, které je jí přiznáno v článku 43 ES, vykonávat svou činnost v Belgii prostřednictvím společnosti. Bylo by totiž pro J.-C. De Baecka zajímavější prodat svůj podíl belgickému podniku, protože v tomto případě by nebyl podléhal zdanění. Takovéto nerovné zacházení tvoří omezení svobody usazování.
15. Pokud jde o volný pohyb kapitálu, Komise odkazuje rovněž na výše uvedený rozsudek X a Y a uvádí, že vnitrostátní právní úprava dotčená v hlavním řízení může odrazovat osoby podléhající belgické dani z příjmu od převodu akcií na nabývající společnosti usazené v jiných členských státech. Krom toho tato právní úprava omezuje rovněž svobodu osob s bydlištěm v jiných členských státech investovat jejich kapitálové prostředky do některých belgických společností, protože by museli přesvědčit belgického prodávajícího, aby si je vybral i přes sporné zdanění jako nabyvatele. Proto tato úprava tvoří omezení volného pohybu kapitálu ve smyslu článku 56 ES.
16. Komise poznamenává, že postupující soud neuvádí žádnou skutečnost, která by mohla odůvodnit omezení, která identifikovala. Sama také nenachází nic, co by je mohlo odůvodnit.
Odpověď Soudního dvora
17. Vzhledem k tomu, že odpověď na položenou otázku může být jasně vyvozena z judikatury, Soudní dvůr v souladu s čl. 104 odst. 3 svého jednacího řádu vyrozuměl postupující soud o tom, že navrhuje rozhodnout odůvodněným usnesením a vyzval zúčastněné osoby uvedené v článku 23 statutu Soudního dvora, aby předložily svá případná vyjádření k této otázce.
18. Pouze p. De Baeck odpověděl na výzvu Soudního dvora, přičemž uvedl, že výše uvedená věc X a Y nebyla podle něj zcela totožná, ale spíše obdobná projednávané věci. Určení, zda v daném případě může být odpověď vyvozena z tohoto rozsudku, nechává však na posouzení Soudního dvora. Domnívá se, že tomu tak je.
19. Z ustálené judikatury plyne, že přímé daně sice spadají do pravomoci členských států, členské státy však musejí tuto pravomoc vykonávat za dodržování práva Společenství (viz zejména rozsudek ze dne 11. prosince 2003, Barbier, C-364/01, dosud nezveřejněn ve Sbírce rozhodnutí, bod 56 a uváděná judikatura).
20. V bodě 36 výše uvedeného rozsudku X a Y Soudní dvůr rozhodl, že zbavení daňové výhody spočívající v odmítnutí nároku na odklad daně z kapitálových zisků na akciích převáděných se ztrátou z důvodu, že nabývající společnost, ve které má poplatník podíl, má sídlo v jiném členském státě, může mít odrazující účinek na výkon poplatníkova práva, které je mu přiznáno článkem 43 ES, vykonávat svou činnost v tomto jiném členském státě prostřednictvím společnosti.
21. Soudní dvůr měl za to, že takovéto nerovné zacházení tvoří omezení svobody usazování státních příslušníků dotčeného členského státu, jakož ostatně i svobody usazování státních příslušníků jiných členských států pobývajících na území tohoto členského státu, kteří mají podíl na kapitálu společnosti usazené v jiném členském státě, ovšem za předpokladu, že jim tento podíl přiznává nepochybný vliv na rozhodování společnosti a umožňuje jim určovat její jednání. Uvedl, že přísluší postupujícímu soudu ověřit, zda je tato podmínka splněna ve věci v hlavním řízení (viz výše uvedený rozsudek X a Y, bod 37 a uváděná judikatura).
22. Krom toho, pokud se podle ověření, které přísluší provést postupujícímu soudu, článek 43 ES nepoužije vzhledem k nedostatečné úrovni podílu převodce na nabývající společnosti, jež má své sídlo v jiném členském státě, zbavení daňové výhody může odrazovat osoby podléhající dani z kapitálových zisků převádět se ztrátou akcie na nabývající společnosti usazené v jiných členských státech, ve kterých mají přímo nebo nepřímo podíl a na základě toho tvoří vůči těmto osobám omezení volného pohybu kapitálu ve smyslu článku 56 ES (viz výše uvedený rozsudek X a Y, bod 70 a uváděná judikatura).
23. Není sporné, že ve věci v hlavním řízení nejsou kapitálové zisky zdanitelné, pokud jsou akcie nebo podíly převáděny na belgické společnosti, sdružení, podniky nebo entity, zatímco jsou zdanitelné, pokud jsou akcie nebo podíly převáděny na společnosti, sdružení, podniky nebo entity usazené v jiném členském státě.
24. Zbavení daňové výhody je v tomto případě ovšem ještě zřejmější než ve výše uvedené věci X a Y, ve které toto zbavení spočívalo v tom, že převodci byl odmítnut nárok na odklad daně, což pro něho znamenalo znevýhodnění z hlediska hotovostního toku (viz výše uvedený rozsudek X a Y, bod 36). Důsledkem vnitrostátní právní úpravy dotčené v hlavním řízení je to, že převodce, který převádí své podíly na společnost usazenou v jiném členském státě, je zatížen zdaněním zisků, kterým převodce, který převádí své podíly na belgickou společnost, zatížen není.
25. Může tedy být jasně vyvozeno z výše uvedeného rozsudku X a Y, že rozdílné zacházení zavedené vnitrostátním ustanovením dotčeným v hlavním řízení k újmě poplatníka, který převádí akcie nebo podíly na společnosti, sdružení, podniky a entity usazené v jiném členském státě, tvoří omezení svobody usazování. Tím, že činí převod daných akcií nebo podílů na nabyvatele usazené v jiném členském státě
méně přitažlivým, může omezovat jejich výkon práva usazování za předpokladu, že převáděný podíl přiznává svému držiteli nepochybný vliv na rozhodování společnosti a umožňuje mu určovat její jednání. Postupujícímu soudu přísluší ověřit, zda je tato podmínka splněna ve věci v hlavním řízení.
26. Pokud tomu tak není, musí být rozdílné zacházení zavedené vnitrostátním ustanovením dotčeným v hlavním řízení považováno za představující omezení volného pohybu kapitálu ve smyslu článku 56 ES, jelikož převod daných akcií nebo podílů na nabyvatele usazeného v jiném členském státě je méně přitažlivý.
27. Jelikož Soudnímu dvoru nebyla sdělena žádná skutečnost způsobilá odůvodňovat shora uvedená omezení, není namístě zabývat se tím, zda tato omezení sledují legitimní cíl slučitelný se Smlouvou o ES a jsou odůvodněna naléhavými důvody veřejného zájmu.
28. Je tedy třeba odpovědět na položenou otázku tak, že:
– články 43 ES a 48 ES brání vnitrostátnímu právnímu ustanovení takovému, jako je to stanovené v čl. 67 bodu 8º a v článku 67b belgického zákoníku o daních z příjmů, ve znění platném v rozhodné době z hlediska sporu v hlavním řízení, na základě kterého kapitálové zisky z úplatného převodu, mimo výkon výdělečné činnosti, akcií nebo podílů představujících společnická práva ve společnostech, sdruženích, podnicích nebo entitách jsou zdanitelné, jestliže k převodu dochází ve prospěch společností, sdružení, podniků nebo entit usazených v jiném členském státě, zatímco za stejných okolností nejsou zdanitelné, dochází-li k tomuto převodu ve prospěch belgických společností, sdružení, podniků nebo entit, za předpokladu, že převáděný podíl přiznává svému držiteli nepochybný vliv na rozhodování společnosti a umožňuje mu určovat její jednání;
– článek 56 ES brání vnitrostátnímu právnímu ustanovení takovému, jako je ustanovení uvedené výše, nepřiznává-li převáděný podíl svému držiteli nepochybný vliv na rozhodování společnosti a neumožňuje-li mu určovat její jednání.
Rozhodnutí o nákladech řízení
K nákladům řízení
29. Výdaje vzniklé Komisi, která předložila Soudnímu dvoru vyjádření, se nenahrazují. Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky hlavního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před vnitrostátním soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud.
Výrok
Z těchto důvodů
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát)
o otázce, kterou mu předložil Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen rozsudkem ze dne 13. června 2003, rozhodl takto:
1) Články 43 ES a 48 ES brání vnitrostátnímu právnímu ustanovení takovému, jako je ustanovení stanovené v čl. 67 bodu 8º a v článku 67b belgického zákoníku o daních z příjmů, ve znění platném v rozhodné době z hlediska sporu v hlavním řízení, na základě kterého kapitálové zisky z úplatného převodu, mimo výkon výdělečné činnosti, akcií nebo podílů představujících společenská práva ve společnostech, sdruženích, podnicích nebo entitách jsou zdanitelné, jestliže k převodu dochází ve prospěch společností, sdružení, podniků nebo entit usazených v jiném členském státě, zatímco za stejných okolností nejsou zdanitelné, dochází-li k tomuto převodu ve prospěch belgických společností, sdružení, podniků nebo entit, za předpokladu, že převáděný podíl přiznává svému držiteli nepochybný vliv na rozhodování společnosti a umožňuje mu určovat její jednání.
2) Článek 56 ES brání vnitrostátnímu právnímu ustanovení takovému, jako je ustanovení uvedené výše, nepřiznává-li převáděný podíl svému držiteli nepochybný vliv na rozhodování společnosti a neumožňuje-li mu určovat její jednání.