62022CO0561_INF
Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 7. marts 2023 –Willy Hermann Service
(Sag C-561/22)
»Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – direktiv 2013/34/EU – artikel 30 og 51 – offentliggørelse af regnskaber – sanktioner i tilfælde af manglende offentliggørelse – en civil domstols pålæggelse af bøder – administrativ procedure til opkrævning af nævnte bøder, som er blevet endelige – lovgivning, som udelukker en fornyet undersøgelse af disse bøder ved en forvaltningsdomstol – retskraft – effektivitetsprincip – proportionalitet«
Etableringsfrihed – selskaber – direktiv 2013/34 – forpligtelser vedrørende regnskaber for visse virksomhedsformer – generel pligt til offentliggørelse – foreligger ikke – sanktioner – en civil domstols pålæggelse af bøder – national lovgivning, som udelukker en fornyet undersøgelse af disse bøder ved en forvaltningsdomstol – tilladt
(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34, art. 30 og 51)
(jf. præmis 33-37 og 41 samt konkl.)
Konklusion
EU-retten skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en forvaltningsdomstol, der træffer afgørelse vedrørende opkrævning af bøder, som et selskab og dets direktør er blevet pålagt for ikke at offentliggøre selskabets årsregnskab, er bundet af en afgørelse truffet af en civil domstol, som er blevet endelig, hvorved disse bøder blev pålagt og deres størrelse fastsat med henblik på at sikre overholdelsen af de forpligtelser, der følger af artikel 30 og 51 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU af 26. juni 2013 om årsregnskaber, konsoliderede regnskaber og tilhørende beretninger for visse virksomhedsformer, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF, således som dette er gennemført i national ret.