61989CJ0067_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 1 . februar 1989, indgaaet til Domstolen den 6 . marts s.aa ., har Finanzgericht Duesseldorf i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af forskellige regler i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 857/84 af 31 . marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning ( EOEF ) nr . 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter ( EFT L 90, s . 13 ) og i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1371/84 af 16 . maj 1984 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning ( EOEF ) nr . 804/68 ( EFT L 132, s . 11 ).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag mellem landmand Alfons Berkenheide ( herefter benaevnt sagsoeger ) og Hauptzollamt Muenster angaaende den referencemaengde, sagsoegeren blev tildelt i henhold til ordningen om tillaegsafgift paa maelk .
3 Alfons Berkenheide leverede i 1980 114 306 kg, i 1981 105 970 kg, i 1982 102 472 kg og i 1983 121 721 kg maelk til Milchwerken Muensterland eG . Paa grundlag af hans leverancer i 1983 blev han tildelt en referencemaengde paa 110 900 kg . Denne maengde svarer til den maelkemaengde, han leverede i 1983, nemlig 121 721 kg, nedsat med en reduktionssats paa 4% og en yderligere reduktion paa 4,9%, idet sagsoegeren i 1983 havde leveret en stoerre maelkemaengde end i 1981 .
4 Ved forordning ( EOEF ) nr . 856/84 af 31 . marts 1984 om aendring af forordning ( EOEF ) nr . 804/68 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter ( EFT L 90, s . 10 ) indfoerte Raadet en tillaegsafgift, som opkraeves for de leverede maelkemaengder, der overstiger en referencemaengde, som naermere skal fastsaettes . Afgiften skal enten erlaegges af maelkeproducenterne ( formel A ) eller af opkoeberne af maelk eller andre mejeriprodukter, der vaelter den over paa de producenter, der har forhoejet deres leverancer, i forhold til de paagaeldende producenters andel i overskridelsen af opkoeberens referencemaengde ( formel B ).
5 Beregningsmetoderne for referencemaengden, det vil sige de maengder, der er fritaget for tillaegsafgift, er fastsat ved Raadets forordning nr . 857/84 . I henhold til denne forordnings artikel 2, stk . 1, er referencemaengden lig med den maengde maelk eller maelkeaekvivalent, som er blevet leveret eller indkoebt i kalenderaaret 1981, forhoejet med 1 %. Medlemsstaterne kan dog i medfoer af samme artikels stk . 2 bestemme, at referencemaengden paa deres omraade er lig med den maengde maelk eller maelkeaekvivalent, der er leveret eller opkoebt i kalenderaaret 1982 eller 1983, afpasset med en procentsats paa en saadan maade, at den paagaeldende medlemsstats garantimaengde ikke overskrides . Denne procentsats kan bl.a . varieres i forhold til stoerrelsen af leverancerne fra visse kategorier af afgiftspligtige mellem 1981 og 1983 paa vilkaar, som fastsaettes efter forvaltningskomitéproceduren .
6 For saa vidt angaar visse saerlige situationer er der i forordningens artikel 3, 4 og 4a fastsat undtagelser fra disse regler . Bl.a . bestemmer artikel 3, nr . 3, i forordning nr . 857/84, at "de producenter, hvis maelkeproduktion i det referenceaar, der er valgt i medfoer af artikel 2, er blevet paavirket i kendelig grad af usaedvanlige begivenheder foer eller i loebet af naevnte aar, kan anmode om, at der tages hensyn til et andet referencekalenderaar inden for perioden 1981-1983 ".
7 Gennemfoerelsesbestemmelserne for tillaegsafgiften er fastlagt i Kommissionens forordning nr . 1371/84 . I henhold til denne forordnings artikel 2, stk . 1, skal de medlemsstater, som udnytter den i artikel 2, stk . 2, andet punktum, i forordning nr . 857/84 omhandlede mulighed for at variere den procentsats, der anvendes ved fastsaettelsen af producenternes og/eller opkoebernes referencemaengder, i forbindelse med anvendelsen af formel A og/eller B tage hensyn til bl.a . udviklingen fra 1981 til 1983 i leverancerne fra visse kategorier af afgiftspligtige som defineret i forhold til denne udvikling og eventuelt set i forhold til den gennemsnitlige udvikling i leverancerne i den paagaeldende medlemsstat . Samme forordnings artikel 3 indeholder en liste over de situationer, der kan berettige til, at der i overensstemmelse med artikel 3, nr . 3, i forordning nr . 857/84 anvendes et andet referencekalenderaar .
8 Ved gennemfoerelsen af faellesskabsreglerne om tillaegsafgift paa maelk valgte Forbundsrepublikken Tyskland i forbindelse med formel A ( producentformlen ) aaret 1983 . Referencemaengden for de producenter, der er hjemmehoerende i Forbundsrepublikken Tyskland, er som udgangspunkt lig med den maengde maelk, de leverede i kalenderaaret 1983, reduceret med 4 %. Denne reduktionssats forhoejes efter en bestemt formel, saafremt den leverede maengde i kalenderaaret 1983 er hoejere end i kalenderaaret 1981, dog hoejst med 5 %.
9 Under den for Finanzgericht Duesseldorf anlagte sag har sagsoegeren nedlagt paastand om, at hans referencemaengde omberegnes saaledes, at den forhoejede reduktionssats, som beroede paa hans stigning i produktionen mellem 1981 og 1983, ikke finder anvendelse . Til stoette for sin paastand har sagsoegeren henvist til, at der for hans vedkommende foreligger en usaedvanlig begivenhed, som omhandlet af artikel 3, nr . 3, i forordning nr . 857/84, og som naermere bestaar i, at maelkeproduktionen i hans bedrift var faldet i aarene 1981 og 1982 som foelge af en epizooti .
10 Da Finanzgericht Duesseldorf fandt, at sagens afgoerelse afhang af fortolkningen af de faellesskabsretlige regler om tillaegsafgift paa maelk, har retten udsat sagen paa Domstolens besvarelse af foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"Tilsidesaettes artikel 3, nr . 3, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 857/84 af 31.3.1984 ( EFT L 90, s . 13 ), sammenholdt med artikel 3 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1371/84 af 16.5.1984 ( EFT L 132, s . 11 ), saafremt § 4, stk . 2, 2 . pkt ., i Milch-Garantiemengen-Verordnung ( herefter benaevnt MGVO ) af 25.5.1984 ( BGBl . 1984 I, s . 720 ), som affattet ved foerste aendringsbekendtgoerelse af 27.9.1984 ( BGBl . 1984 I, s . 1255 ), med henblik paa beregningen af den yderligere reduktion paa grund af foroegelse af leverancerne fortolkes saaledes, at det, naar maelkeproduktionen i kalenderaaret 1981 blev paavirket af en usaedvanlig begivenhed ( epizooti ) i de naevnte EF-forordningers forstand, ikke er den maengde maelk, der faktisk blev produceret i 1981, der skal laegges til grund, men den anslaaede maengde, som maelkeproducenten ville have produceret i 1981, hvis begivenheden ikke var indtruffet?"
11 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder, de relevante faellesskabsretlige og nationale regler, retsforhandlingernes forloeb samt de for Domstolen indgivne indlaeg henvises til retsmoederapporten . Disse forhold omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for Domstolens argumentation .
12 Det praejudicielle spoergsmaal drejer sig om, hvorvidt en medlemsstat, der har valgt 1983 som referenceaar, i henhold til Raadets forordning nr . 857/84 af 31 . marts 1984 og Kommissionens forordning nr . 1371/84 af 16 . maj 1984 kan tage hensyn til en producents forhold, naar dennes maelkeproduktion blev paavirket af en usaedvanlig begivenhed i 1981 eller 1982 .
13 For at kunne besvare dette spoergsmaal maa den i forelaeggelseskendelsen udtrykkeligt anfoerte artikel 3, nr . 3, i forordning nr . 857/84 samt artikel 3 i forordning nr . 1371/84 foerst gennemgaas . I medfoer af disse bestemmelser kan producenter, hvis maelkeproduktion i det kalenderaar, som den paagaeldende medlemsstat har valgt som referenceaar, i kendelig grad blev paavirket af visse usaedvanlige begivenheder, opnaa, at der tages hensyn til et andet referencekalenderaar inden for perioden 1981-1983 .
14 Som Domstolen har fastslaaet, senest i dom af 27 . juni 1989, Leukhardt, praemis 13 ( sag 113/88, Sml . s . 1991 ), fremgaar det af opbygningen af og formaalet med de omhandlede bestemmelser, at de udtoemmende opregner de situationer, hvor der kan tildeles referencemaengder eller individuelle maengder, samt at de indeholder detaljerede regler for fastsaettelsen af saadanne maengder .
15 Det fremgaar af ordlyden af artikel 3, nr . 3, i forordning nr . 857/84, sammenholdt med artikel 3 i forordning nr . 1371/84, at de alene finder anvendelse, saafremt en producents maelkeproduktion i det aar, som den paagaeldende medlemsstat har valgt som referenceaar, er blevet paavirket i kendelig grad af en usaedvanlig begivenhed . De omhandler saaledes ikke forholdene for de producenter, der, som i denne sag, blev ramt af en usaedvanlig begivenhed i et andet aar end referenceaaret .
16 Selv om den nationale ret i sin forelaeggelseskendelse alene henviser til de anfoerte bestemmelser, findes det hensigtsmaessigt - paa grundlag af det til sagen oplyste og for at stille alle de faellesskabsretlige synspunkter, som kan vaere relevante for afgoerelsen af hovedsagen, til raadighed for den nationale ret - tillige at gennemgaa betydningen af artikel 2, stk . 2, i forordning nr . 857/84 og artikel 2, stk . 1, i forordning nr . 1371/84 . Disse bestemmelser giver de medlemsstater, der vaelger kalenderaarene 1982 eller 1983 som referenceaar, mulighed for at variere den procentsats, der anvendes ved fastsaettelsen af referencemaengden, bl.a . under hensyn til udviklingen i leverancerne fra visse kategorier af afgiftspligtige i perioden 1981-1983 .
17 Saafremt medlemsstaterne goer brug af denne mulighed, kan de selv fastlaegge de grupper af afgiftspligtige, som justeringen skal finde anvendelse paa, idet disse grupper dog skal afgraenses under hensyn til formaalet med de relevante faellesskabsbestemmelser .
18 Som Domstolen statuerede i dom af 25 . november 1986, Klensch m.fl ., praemis 14 ( de forenede sager 201/85 og 202/85, Sml . s . 3477 ), gaelder den adgang til at afpasse referencemaengderne i forhold til kategorierne af afgiftspligtige, som er indfoert for at goere det muligt at tage hensyn til de strukturelle aendringer, der er indtruffet siden 1981, kun for de medlemsstater, der har valgt 1982 eller 1983 som referenceaar .
19 Beslutter en medlemsstat saaledes, som i denne sag, at forhoeje den reduktionssats, der finder anvendelse paa de maengder maelk, der blev leveret af producenterne i referenceaaret, i forhold til stigningen i disse producenters leverancer i perioden 1981-1983, er det ikke i strid med faellesskabsretten, saafremt denne gruppe producenter, hvis foroegelse af leverancerne i denne periode ikke beror paa en strukturel aendring, friholdes for denne forhoejelse, og der bl.a . tages hensyn til forholdene for den gruppe producenter, hvis maelkeproduktion i 1981 eller 1982 var blevet paavirket af en usaedvanlig begivenhed .
20 Det tilkommer den nationale ret at tage stilling til, om, og i givet fald hvorvidt den nationale lovgivning giver mulighed for at tage hensyn til en situation som sagsoegerens, naar den nationale lovgivning ikke indeholder udtrykkelige bestemmelser herom .
21 Det praejudicielle spoergsmaal maa foelgelig besvares saaledes, at artikel 3, nr . 3, i Raadets forordning nr . 857/84 af 31 . marts 1984, sammenholdt med artikel 3 i Kommissionens forordning nr . 1371/84 af 16 . maj 1984 ikke regulerer retsstillingen for producenter, hvis maelkeproduktion er blevet paavirket af en usaedvanlig begivenhed i et andet aar end referenceaaret . Derimod giver artikel 2, stk . 2, i forordning nr . 857/84, sammenholdt med artikel 2, stk . 1, i forordning nr . 1371/84 mulighed for, at en medlemsstat - saafremt den har valgt 1983 som referenceaar og udnyttet muligheden for at variere den procentsats, der anvendes ved fastsaettelsen af referencemaengderne, i forhold til udviklingen i producenternes leverancer mellem 1981 og 1983 - herved tager hensyn til forholdene for den kategori af producenter, hvis maelkeproduktion i 1981 eller 1982 var blevet paavirket af en usaedvanlig begivenhed .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
22 De udgifter, der er afholdt af Forbundsrepublikken Tyskland og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Tredje Afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, som er forelagt af Finanzgericht Duesseldorf ved kendelse af 1 . februar 1989, for ret :
Artikel 3, nr . 3, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 857/84 af 31 . marts 1984, sammenholdt med artikel 3 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1371/84 af 16 . maj 1984 regulerer ikke retsstillingen for producenter, hvis maelkeproduktion er blevet paavirket af en usaedvanlig begivenhed i et andet aar end referenceaaret . Derimod giver artikel 2, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 857/84, sammenholdt med artikel 2, stk . 1, i forordning ( EOEF ) nr . 1371/84 mulighed for, at en medlemsstat - saafremt den har valgt 1983 som referenceaar og udnyttet muligheden for at variere den procentsats, der anvendes ved fastsaettelsen af referencemaengderne, i forhold til udviklingen i producenternes leverancer mellem 1981 og 1983 - herved tager hensyn til forholdene for den kategori af producenter, hvis maelkeproduktion i 1981 eller 1982 var blevet paavirket af en usaedvanlig begivenhed .