Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MACIEJ SZPUNAR
esitatud 4. septembril 2025(1)
Kohtuasi C‑312/24 [Darashev](i)
CL
versus
Prokuratura na Republika Bulgaria
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sofiyski rayonen sad (Sofia rajoonikohus, Bulgaaria))
Eelotsusetaotlus – Füüsiliste isikute kaitse isikuandmete töötlemisel kriminaalasjades – Direktiiv (EL) 2016/680 – Kriminaaluurimises, kus kahtlustatav on politseiametnik, kogutud andmete töötlemine – Andmete säilitamine isikutoimikus – Määrus (EL) 2016/679 – Töötlemise seaduslikkus – Vastutava töötleja juriidilise kohustuse täitmiseks vajalik andmete töötlemine – Avaliku huvi eesmärk – Süüteoasjades süüdimõistvate kohtuotsuste ja kuritegudega seotud isikuandmete töötlemine – Õigus andmete kustutamisele („õigus olla unustatud“) – Võrdne kohtlemine töö saamisel ja kutsealale pääsemisel – Direktiiv 2000/78/EÜ
I.      Sissejuhatus
1.        Nagu iga tööandja, töötlevad ka avaliku sektori asutused oma töötajate isikuandmeid. Samas võib neile usaldatud ülesannete täitmine viia selleni, et nad koguvad teatavaid oma töötajate andmeid ka muudes kontekstides kui personalijuhtimine, ning sellisel juhul tekivad küsimused andmete töötlemise aluse ja eesmärkide kohta.
2.        Seega on eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkinud küsimus, kas andmete töötlemine, mille käigus avaliku sektori asutus säilitab teenistuja isikutoimikus teavet kriminaaluurimise kohta, milles on selle teenistuja kui kahtlustatava suhtes tehtud uurimistoiminguid, on õiguspärane. Käesoleval juhul on asjaomaseid andmeid kogunud sama avaliku sektori asutus uurimisasutusena ja neid säilitatakse isikutoimikus, kuigi kriminaaluurimine on lõpetatud, ilma et asjaomane teenistuja oleks ametlikult allutatud kohtueelsele kriminaalmenetlusele või talle oleks esitatud süüdistus.
3.        Käesolevas kohtuasjas tõstatatud keskne küsimus asetub määruse (EL) 2016/679(2) (edaspidi „isikuandmete kaitse üldmäärus“) ja direktiivi (EL) 2016/680(3) vahelisse ristumiskohta ning selle eesmärk on selgitada sellistel asjaoludel säilitatavate andmete kustutamise õiguse kasutamise alust ja tingimusi.
II.    Õiguslik raamistik
A.      Liidu õigus
1.      Direktiiv 2000/78/EÜ
4.        Direktiivi 2000/78/EÜ(4) artikli 1 kohaselt selle direktiivi „eesmärk on kehtestada üldine raamistik, et võidelda usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel diskrimineerimise vastu töö saamisel ja kutsealale pääsemisel ning tagada liikmesriikides võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamine“.
5.        Selle direktiivi artikli 2 lõike 1 kohaselt „tähendab „võrdse kohtlemise põhimõte“, et ei esine otsest ega kaudset diskrimineerimist ühelgi artiklis 1 nimetatud põhjusel“.
2.      Isikuandmete kaitse üldmäärus
6.        Isikuandmete kaitse üldmääruse põhjendustes 19, 39 ja 41 on märgitud:
„(19)      […] Nende pädevate asutuste poolt [direktiivi 2016/680 tähenduses] käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluvatel eesmärkidel teostatava isikuandmete töötlemise suhtes võivad liikmesriigid käesoleva määruse eeskirjade kohaldamise kohandamiseks säilitada või kehtestada konkreetsemad sätted. Selliste sätetega võib määratleda täpsemalt konkreetsed nõuded nende pädevate asutuste poolt teostatavale isikuandmete töötlemisele neil muudel eesmärkidel, võttes arvesse vastava liikmesriigi põhiseaduslikku, organisatsioonilist ja haldusstruktuuri. […]
[…]
(39)      […] Isikuandmed peaksid olema asjakohased, piisavad ja piirduma sellega, mis on nende töötlemise otstarbe seisukohalt vajalik. See eeldab eelkõige, et tagatakse andmete säilitamise aja piirdumine rangelt minimaalsega. […] Selle tagamiseks, et isikuandmeid ei säilitataks vajalikust kauem, peaks vastutav töötleja kindlaks määrama tähtajad andmete kustutamiseks või perioodiliseks läbivaatamiseks. […]
[…]
(41)      Kui käesolevas määruses osutatakse õiguslikule alusele või seadusandlikule meetmele, ei pea selleks tingimata olema parlamendi poolt vastu võetud seadusandlik akt, ilma et see piiraks asjaomase liikmesriigi põhiseaduslikust korrast tulenevate nõuete kohaldamist. Selline õiguslik alus või seadusandlik meede peaks siiski olema selge ja täpne ning selle kohaldamine peaks olema eeldatav isikute jaoks, kelle suhtes seda kohaldatakse vastavalt Euroopa […] Kohtu […] ja Euroopa Inimõiguste Kohtu [(edaspidi „EIK“)] praktikale.“
7.        Isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 2 „Sisuline kohaldamisala“ lõikes 1 on sätestatud, et seda määrust „kohaldatakse isikuandmete täielikult või osaliselt automatiseeritud töötlemise suhtes ja isikuandmete automatiseerimata töötlemise suhtes, kui kõnealused isikuandmed kuuluvad andmete kogumisse või kui need kavatsetakse andmete kogumisse kanda“, ning lõike 2 punktis d on sätestatud, et seda määrust ei kohaldata, kui isikuandmeid töötlevad „pädevad asutused süütegude tõkestamise, uurimise, avastamise või nende eest vastutusele võtmise ja kriminaalkaristuste täitmisele pööramise, sealhulgas avalikku julgeolekut ähvardavate ohtude eest kaitsmise ja nende ennetamise eesmärgil“.
8.        Isikuandmete kaitse üldmääruse artiklis 4 „Mõisted“ on sätestatud:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
1)      „isikuandmed“ – igasugune teave tuvastatud või tuvastatava füüsilise isiku […] kohta; tuvastatav füüsiline isik on isik, keda saab otseselt või kaudselt tuvastada, eelkõige sellise identifitseerimistunnuse põhjal nagu nimi, isikukood […];
2)      „isikuandmete töötlemine“ – isikuandmete või nende kogumitega tehtav automatiseeritud või automatiseerimata toiming või toimingute kogum, nagu kogumine, dokumenteerimine, korrastamine, struktureerimine, säilitamine, kohandamine ja muutmine, päringute tegemine, lugemine, kasutamine […];
[…]
6)      „andmete kogum“ – isikuandmete igasugune korrastatud kogum, millest võib andmeid leida teatavate kriteeriumide põhjal, olenemata sellest, kas kõnealune andmete kogum on funktsionaalsel või geograafilisel põhimõttel tsentraliseeritud, detsentraliseeritud või hajutatud;
7)      „vastutav töötleja“ – füüsiline või juriidiline isik, avaliku sektori asutus, amet või muu organ, kes üksi või koos teistega määrab kindlaks isikuandmete töötlemise eesmärgid ja vahendid; […]“.
9.        Isikuandmete kaitse üldmääruse artiklis 6 „Isikuandmete töötlemise seaduslikkus“ on ette nähtud:
„1.      Isikuandmete töötlemine on seaduslik ainult juhul, kui on täidetud vähemalt üks järgmistest tingimustest, ning sellisel määral, nagu see tingimus on täidetud:
[…]
c)      isikuandmete töötlemine on vajalik vastutava töötleja juriidilise kohustuse täitmiseks;
[…]
3.      Lõike 1 punktides c ja e osutatud isikuandmete töötlemise alus kehtestatakse:
[…]
b)      vastutava töötleja suhtes kohaldatava liikmesriigi õigusega.
Isikuandmete töötlemise eesmärk määratakse kindlaks selles õiguslikus aluses […]. See õiguslik alus võib sisaldada erisätteid, et kohandada käesoleva määruse sätete kohaldamist […]. Liidu või liikmesriigi õigus vastab avaliku huvi eesmärgile ning on proportsionaalne taotletava õiguspärase eesmärgiga.
[…]“.
10.      Isikuandmete kaitse üldmääruse artiklis 9 on sätestatud:
„1.      Keelatud on töödelda isikuandmeid, millest ilmneb rassiline või etniline päritolu, poliitilised vaated, usulised või filosoofilised veendumused või ametiühingusse kuulumine, geneetilisi andmeid, füüsilise isiku kordumatuks tuvastamiseks kasutatavaid biomeetrilisi andmeid, terviseandmeid või andmeid füüsilise isiku seksuaalelu ja seksuaalse sättumuse kohta.
2.      Lõiget 1 ei kohaldata, kui kehtib üks järgmistest asjaoludest:
[…]“.
11.      Isikuandmete kaitse üldmääruse artiklis 10 on ette nähtud:
„Süüteoasjades süüdimõistvate kohtuotsuste ja süütegude või nendega seotud turvameetmetega seotud isikuandmeid töödeldakse artikli 6 lõike 1 kohaselt ainult ametiasutuse järelevalve all või siis, kui töötlemine on lubatud liidu või liikmesriigi õigusega, milles on sätestatud asjakohased kaitsemeetmed andmesubjektide õiguste ja vabaduste kaitseks. […]“.
12.      Isikuandmete kaitse üldmääruse artiklis 17 „Õigus andmete kustutamisele („õigus olla unustatud“)“ on ette nähtud:
„1.      Andmesubjektil on õigus nõuda, et vastutav töötleja kustutaks põhjendamatu viivituseta teda puudutavad isikuandmed ja vastutav töötleja on kohustatud kustutama isikuandmed põhjendamatu viivituseta, kui kehtib üks järgmistest asjaoludest:
a)      isikuandmeid ei ole enam vaja sellel eesmärgil, millega seoses need on kogutud või muul viisil töödeldud;
[…]
d)      isikuandmeid on töödeldud ebaseaduslikult;
[…]
3.      Lõikeid 1 ja
2 ei kohaldata sel määral mil isikuandmete töötlemine on vajalik
[…]
b)      selleks, et täita vastutava töötleja suhtes kohaldatava liidu või liikmesriigi õigusega ette nähtud juriidilist kohustust, mis näeb ette isikuandmete töötlemise […];
[…]“.
3.      Direktiiv 2016/680
13.      Direktiivi 2016/680 artikli 1 lõikes 1 on sätestatud:
„Käesolevas direktiivis sätestatakse õigusnormid, mis käsitlevad füüsiliste isikute kaitset isikuandmete töötlemisel pädevate asutuste poolt süütegude tõkestamiseks, uurimiseks, avastamiseks, nende eest vastutusele võtmiseks või kriminaalkaristuste täitmisele pööramiseks, sealhulgas avalikku julgeolekut ähvardavate ohtude eest kaitsmiseks ja nende ennetamiseks.“
14.      Selle direktiivi artiklis 3 on mõisted „isikuandmed“ ja „isikuandmete töötlemine“ määratletud isikuandmete kaitse üldmäärusega identses sõnastuses.
15.      Nimetatud direktiivi artikli 3 punkti 7 kohaselt on „pädev asutus“ avaliku sektori asutus, kes on pädev süütegusid tõkestama, uurima, avastama või nende eest vastutusele võtma või kriminaalkaristusi täitmisele pöörama, sealhulgas kaitsma avalikku julgeolekut ähvardavate ohtude eest ja neid ohte ennetama.
16.      Sama direktiivi artikli 9 „Isikuandmete töötlemise eritingimused“ lõikes 1 on sätestatud:
„Artikli 1 lõikes 1 sätestatud eesmärkidel pädevate asutuste poolt kogutavaid isikuandmeid ei tohi töödelda muudel kui artikli 1 lõikes 1 sätestatud eesmärkidel, välja arvatud juhul, kui selline töötlemine on lubatud liidu või liikmesriigi õigusega. Kui isikuandmeid töödeldakse sellistel muudel eesmärkidel, kohaldatakse [isikuandmete kaitse üldmäärust], välja arvatud juhul, kui isikuandmeid töödeldakse tegevuse käigus, mis ei kuulu liidu õiguse kohaldamisalasse.“
17.      Direktiivi 2016/680 artikli 16 lõikes 2 on muu hulgas ette nähtud olukorrad, kus liikmesriigid annavad andmesubjektile õiguse nõuda vastutavalt töötlejalt teda puudutavate isikuandmete kustutamist.
B.      Bulgaaria õigus
1.      ZMVR
18.      Siseministeeriumi seaduse (Zakon za Ministerstvo na vatreshnite raboti)(5) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „ZMVR“) artikli 29 lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
„(1)      Vastutav andmete töötleja on siseminister, kes võib usaldada isikuandmete töötlemise tema määratud ametnikele.
(2)      Isikuandmete töötlemise kord kehtestatakse siseministri käskkirjaga.“
19.      ZMVR artiklis 147 on ette nähtud:
„(1)      Siseministeeriumi iga teenistuja kohta koostatakse ja peetakse isikutoimikut.
(2)      Isikutoimikute loomise, haldamise ja säilitamise ning kasutamise kord on sätestatud siseministri käskkirjas.“
2.      Isikutoimikute käskkiri
20.      Siseministri 9. septembri 2014. aasta käskkirja nr 8121z‑532 siseministeeriumi töötajate isikutoimikute koostamise, pidamise, säilitamise ja kasutamise kohta(6) (edaspidi „isikutoimikute käskkiri") artiklis 3 on sätestatud:
„Isikutoimikuid koostab ja säilitab asjaomaste struktuuride „personaliüksus“, need nummerdatakse kasvavas järjekorras, neid kirjeldatakse päevikus ja hoitakse ruumides (kataloogides), mis vastavad salastatud teavet sisaldava materjali säilitamise nõuetele.“
21.      Selle käskkirja artikli 5 teise lõike kohaselt töödeldakse isikutoimikusse salvestatud teavet muu hulgas teenistujate teenistus- või töösuhte alustamiseks, muutmiseks ja lõpetamiseks.
22.      Nimetatud käskkirja artiklis 6 on ette nähtud:
„(1)      Isikutoimikutes kogutakse ja hoitakse dokumente kolmes osas, mis sisaldavad andmeid ja teavet teenistujate õpingute, ametisse nimetamise, töölepingute sõlmimise, ametiülesannete muutmise ja ametist lahkumise kohta.
[…]
(4)      Kolmas osa sisaldab dokumente, mis on seotud ametiülesannete muutmisega (otsused, teenistusse astumise ja teenistusest lahkumise aktid, distsiplinaarmenetluse dokumendid […])“.
III. Põhikohtuasi, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus
23.      Ministerstvo na vatreshnite raboti (siseministeerium) (edaspidi „ministeerium“) on avaliku korra hoidmise eest vastutav haldusasutus, mis koosneb mitmest peadirektoraadist (edaspidi „peadirektoraadid“). „Sisejulgeoleku“ peadirektoraat vastutab ministeeriumi ametnike suhtes igasuguste õigusrikkumiste korral uurimistoimingute tegemise eest. Põhikohtuasja kaebaja töötas aastatel 2012–2023 eri ametikohtadel politseiametnikuna Julgeolekupolitsei Peadirektoraadis ja Riikliku Politsei Peadirektoraadis.
24.      1. märtsil 2016 alustati varguse tõttu uurimismenetlust tundmatu toimepanija suhtes. 17. mail 2016 peeti põhikohtuasja kaebaja ühel kohtumisel, millel ta osales selle teenistuse politseiametnikega, kus ta oma ametikohustusi täitis, tema kolleegide ees kahtlustatavana kinni ning ta oli sunnitud oma ametimärgi, relva ja teenistuskaardi ära andma. Pärast 24 tundi kahtlustatavana kinnipidamist ta vabastati. Seejärel ei allutatud teda kohtueelsele kriminaalmenetlusele ega esitatud talle süüdistust, kuid tema suhtes tehti mitu uurimistoimingut.
25.      2016. aastal menetlus põhikohtuasja kaebaja suhtes peatati, kuna kuriteo toimepanijat ei olnud võimalik tuvastada. Seejärel tehti menetluse lõpetamise otsus.
26.      Põhikohtuasja kaebaja jätkas töötamist politseiametnikuna ja osales edutamiskonkurssidel teistele ametikohtadele ministeeriumis.
27.      Seejärel esitas põhikohtuasja kaebaja eelotsusetaotluse esitanud kohtule Sofiyski rayonen sadile (Sofia rajoonikohus, Bulgaaria) Prokuratura na Republika Bulgaria (Bulgaaria Vabariigi prokuratuur, edaspidi „prokuratuur“) vastu kaebuse. Ta nõuab, et prokuratuurilt mõistetaks välja hüvitis mittevaralise kahju eest, mida talle tekitati tema suhtes kriminaaluurimise raames tehtud uurimistoimingutega ja selle menetluse tagajärgedega, eelkõige sellega, et teda ei edutatud ega viidud üle teistele ametikohtadele seetõttu, et ta oli olnud selles uurimises kahtlustatav. Lisaks nõuab ta, et tema nimi kustutataks andmebaasist, mida ministeerium peab ja milles ta on väidetavalt registreeritud kahtlustatavana.
28.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et ministeerium on kõigi seal oma ülesandeid täitvate isikute tööandja. Iga peadirektoraat säilitab oma töötajate kohta teavet nende isikutoimikus. Seal säilitatakse ka teavet, mis on saadud sisejulgeoleku peadirektoraadi poolt läbi viidud uurimise käigus. Põhikohtuasjas tuvastati, et ministeerium kui tööandja säilitab teavet selle kohta, et põhikohtuasja kaebajat kahtlustati ja teda peeti vaidlusaluse uurimise käigus kahtlustatavana kinni. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on siiski kahtlusi, kas selline isikutoimikus andmete säilitamine on kooskõlas isikuandmete kaitse üldmääruse ja direktiiviga 2016/680 ning kas väidetav edutamisest keeldumine on kooskõlas direktiiviga 2000/78.
29.      Nendel asjaoludel otsustaski Sofiyski rayonen sad (Sofia rajoonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„Kas isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 2 [lõiget 1] tuleb tõlgendada nii, et isikuandmete töötlemine hõlmab toiminguid, mida teeb üks ja sama organisatsioon, kus osa direktoraatidest täidab tööandja ülesandeid, samas kui üks teine direktoraat tegutseb muude direktoraatide teenistujate suhtes alustatud kriminaalmenetlustes uurimisasutusena[?] Kui vastus on jaatav:
1.      Kas isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 4 punktis 2 sisalduvat väljendit „isikuandmete töötlemine“ tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab toimingut, mille raames lisatakse teenistuja isikutoimikusse tema kohta andmed, mis tööandja on saanud ühe oma direktoraadi kaudu, kes tegutses uurimisasutusena?
2.      Kas isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 4 punktis 6 määratletud mõistet „andmete kogum“ tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab tööandja ühes direktoraadis ametis oleva teenistuja või töötaja isikutoimikut, kui andmed on kogunud tööandja teine direktoraat, kes tegutseb uurimisasutusena?
3.      Kas isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 9 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et tööandja struktuuriüksus võib koguda ja säilitada andmeid selle kohta, et teenistuja oli kriminaalmenetluses kahtlustatav, menetlusele allutatud isik või süüdistatav, kui need andmed on kogunud tööandja teine struktuuriüksus, millel on uurimisasutuse staatus?
4.      Kas isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 17 lõike 1 punktis a osutatud „õigust olla unustatud“ tuleb tõlgendada nii, et tööandja peab kustutama teenistuja isikutoimikust kõik andmed, mille on kogunud ja mida on säilitanud tema teine direktoraat, kellel on tema teenistuja suhtes alustatud kriminaalasjas uurimisasutuse staatus, selle kohta, et teenistuja
–        on kahtlustatav kuriteo toimepanemises või süüdistatav kriminaalasjas, mille menetlemine on pooleli;
–        oli kahtlustatav kuriteo toimepanemises või süüdistatav kriminaalasjas, mille menetlemine on peatatud või lõpetatud?
5.      Kas isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 17 lõike 1 punktis d viidatud „ebaseaduslikult töödeldud“ isikuandmeid tuleb tõlgendada nii, et need hõlmavad isikuandmeid, mida on tööandja saanud, kogunud ja säilitanud oma teise struktuuriüksuse kaudu, mis on uurimisasutuseks tööandja teiste struktuuriüksuste teenistujate suhtes alustatud kriminaalmenetluses, kui neid andmeid säilitatakse isikutoimikus ja need andmed puudutavad asjaolu, et teenistuja:
–        on kahtlustatav kuriteo toimepanemises või süüdistatav kriminaalasjas, mille menetlemine on pooleli;
–        oli kahtlustatav kuriteo toimepanemises või süüdistatav kriminaalasjas, mille menetlemine on peatatud või lõpetatud?
6.      Kas mõistet „isikuandmed“ [direktiivi 2016/680] artikli 3 punktis 1 tuleb kootoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta [(edaspidi „harta“)] artikliga 52 tõlgendada nii, et tegemist on andmetega, mille on tööandja saanud, kogunud ja säilitanud oma struktuuriüksuse kaudu, mis täidab tööandja teises struktuuriüksuses ametis oleva teenistuja suhtes alustatud kriminaalmenetluses uurimisasutuse ülesandeid?
7.      Kas mõistet „töötlemine“ [direktiivi 2016/680] artikli 3 punktis 2 tuleb kootoimes [harta] artikliga 52 tõlgendada nii, et see hõlmab toimingut, mille käigus säilitab tööandja teenistuja isikutoimikus andmeid, mis tööandja on saanud, kogunud ja säilitanud oma struktuuriüksuse kaudu, mis täidab tööandja teises struktuuriüksuses ametis oleva teenistuja suhtes alustatud kriminaalmenetluses uurimisasutuse ülesandeid?
8.      Kas [direktiivi 2016/680] artikli 9 lõiget 1 tuleb koostoimes [harta] artikliga 52 tõlgendada nii, et see lubab tööandjal koguda ja säilitada teavet teenistuja kohta, kes on kahtlustatav, menetlusele allutatud isik või süüdistatav, kui tööandja on saanud selle teabe oma teise struktuuriüksuse kaudu, mis täidab selle teenistuja suhtes alustatud kriminaalmenetluses uurimisasutuse ülesandeid?
9.      Kas [direktiivi 2016/680] artikli 16 lõiget 2 tuleb kootoimes [harta] artikliga 52 tõlgendada nii, et tööandja peab kustutama teenistuja isikutoimikust kõik andmed, mis tööandja on saanud ja säilitanud oma struktuuriüksuse kaudu, mis täidab selle teenistuja suhtes alustatud kriminaalmenetluses uurimisasutuse ülesandeid, ja mis puudutavad asjaolu, et teenistuja:
–        on kahtlustatav kuriteo toimepanemises või süüdistatav kriminaalasjas, mille menetlemine on pooleli;
–        oli kahtlustatav kuriteo toimepanemises või süüdistatav kriminaalasjas, mille menetlemine on peatatud või lõpetatud?
10.      Kas [direktiivi 2000/78] artiklit 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei luba tööandjal, kelle üks struktuuriüksus teeb teise struktuuriüksuse teenistuja suhtes uurimistoiminguid, keelduda teenistuja edutamisest üksnes põhjusel, et teenistuja:
–        on kahtlustatav kuriteo toimepanemises või süüdistatav kriminaalasjas, mille menetlemine on pooleli;
–        oli kahtlustatav kuriteo toimepanemises või süüdistatav kriminaalasjas, mille menetlemine on peatatud või lõpetatud?“
30.      Kirjalikud seisukohad on esitanud Bulgaaria ja Ungari valitsus ning Euroopa Komisjon. Kohtuistungil, mis toimus 21. mail 2025, osalesid Bulgaaria valitsus ja komisjon.
IV.    Õiguslik analüüs
A.      Eelotsuse küsimuste vastuvõetavus
31.      Bulgaaria valitsus väidab, et eelotsuse küsimused tervikuna on ilmselgelt vastuvõetamatud järgmistel põhjustel.
32.      See valitsus väidab esiteks, et kahju hüvitamise nõue on esitatud üksnes prokuratuuri vastu, kes kuulub kohtuvõimu alla, samas kui põhikohtuasja kaebaja isikutoimikus sisalduv teave on ainult ministeeriumil, kes kuulub täidesaatva võimu alla ja kes oli põhikohtuasja kaebaja tööandjaks. Seega ei saa põhikohtuasja kaebaja nõuda prokuratuurilt oma andmete kustutamist ega pidada prokuratuuri vastutavaks selle eest, et ministeeriumil on see teave, ega heita prokuratuurile ette oma karjääri edenemise takistamist.
33.      Teiseks märgib see valitsus, et prokuratuuri vastutuse tekkimiseks peab eelotsusetaotluse esitanud kohus vastavalt riigi vastutust käsitlevatele riigisisestele õigusnormidele kindlaks tegema, kas põhikohtuasja kaebaja kui süüdistatava õigusi on rikutud ja kas teda on süüteos ebaõiglaselt süüdistatud. Tema sõnul ei ole põhikohtuasja ese siiski isikuandmete kaitse üldmääruse sätete kohaldamine ega nende riigisiseste õigusnormide kohaldamine, millega on üle võetud direktiivid  2016/680 ja 2000/78. Nende liidu õigusaktide tõlgendamine ei ole seega tema arvates põhikohtuasja lahendamiseks vajalik.
34.      Mina seda seisukohta ei jaga.
35.      Juhin tähelepanu sellele, et eelotsuse küsimuste puhul, mille on liikmesriigi kohus esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille paikapidavuse kontrollimine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne, eeldatakse, et need on asjakohased(7).
36.      Käesoleval juhul leian, et seda eeldust ei saa kahtluse alla seada. Nimelt nähtub eelotsusetaotlusest, et põhikohtuasi puudutab mittevaralist kahju, mis põhikohtuasja kaebajale tekkis eelkõige seetõttu, et teda keelduti edutamast põhjusel, et ta oli kahtlustatav. Lisaks palub põhikohtuasja kaebaja kustutada ministeeriumis säilitatavad andmed, mis on seotud tema kui selles uurimises kahtlustatava staatusega. Nende taotluste tõttu on eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkinud küsimused direktiivi 2000/78 ning isikuandmete kaitse üldmääruse ja direktiivi 2016/680(8) tõlgendamise kohta.
37.      On tõsi, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei selgita, kas meetmeid, mida ministeerium võttis pärast kriminaaluurimist, saab sellise kahju hüvitamise nõude raames omistada prokuratuurile. Ta märgib üksnes, et riigisisese kohtupraktika kohaselt on kahju hüvitamise nõue esitatud prokuratuuri vastu, kuna see puudutab kriminaaluurimist. Ministeeriumi väidetavalt kahjustavate toimingute võimaliku omistamise küsimus kuulub aga ainult riigisisese õiguse kohaldamisalasse. Sama kehtib ka küsimuse kohta võimest olla kostjaks kahju hüvitamise nõudes, mis põhineb riigi vastutusel kriminaaluurimise eest. Need Bulgaaria valitsuse argumendid puudutavad seega riigisisese õiguse tõlgendamist ja kohaldamist. Tuleb aga meenutada, et Euroopa Kohtu ülesanne ei ole teha otsust riigisiseste õigusnormide tõlgendamise kohta ega otsustada, kas neile liikmesriigi kohtu antud tõlgendus on õige või kas neid on õigesti kohaldatud, kuna niisugune tõlgendamine kuulub liikmesriikide kohtute ainupädevusse(9).
38.      Seetõttu teen ettepaneku asuda seisukohale, et eelotsuse küsimused ei ole tervikuna vastuvõetamatud.
39.      Märgin seevastu, et kolmas kuni viies ja kaheksas kuni kümnes eelotsuse küsimus puudutavad osaliselt hüpoteetilisi olukordi, mis ei vasta eelotsusetaotluses esitatud vaidluse faktilistele asjaoludele, nimelt kahtlustatava, süüdistatava või menetlusele allutatud isiku osalemine menetluses, mis on pooleli, peatatud või lõpetatud. Eelotsusetaotlusest nähtub aga, et kriminaaluurimine lõpetati ja et konkursid, milles põhikohtuasja kaebaja osales, toimusid pärast seda uurimise lõpetamise otsust. Lisaks sellele on tuvastatud, et kaebajat üksnes kahtlustati.
40.      Seega tuleb asuda seisukohale, et kolmas kuni viies ja kaheksas kuni kümnes eelotsuse küsimus on vastuvõetamatud, kuna need on hüpoteetilised osas, milles need puudutavad muid olukordi kui põhikohtuasja kaebaja oma.
B.      Sisulised küsimused
1.      Sissejuhatavad märkused eelotsuse küsimuste ulatuse kohta
41.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus on esitanud kokku 11 küsimust, mis puudutavad isikuandmete kaitse üldmäärust (eelküsimus ja esimene kuni viies eelotsuse küsimus), direktiivi 2016/680 (kuues kuni üheksas küsimus) ja direktiivi 2000/78 (kümnes eelotsuse küsimus).
42.      Käesolevast eelotsusetaotlusest nähtub, et eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib, milline on õigusakt – kas isikuandmete kaitse üldmäärus või direktiiv 2016/680 –, mille alusel võib teenistuja sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas taotleda, et tema isikutoimikust kustutataks andmed, mis identifitseerivad teda kahtlustatavana kriminaalmenetluses, mis on lõpetatud.
43.      Kõigepealt tuleks selguse huvides täpsustada faktilist eeldust, mis on isikuandmete kaitse üldmääruse ja direktiivi 2016/680 kohta esitatud küsimuste ese. Märgin, et kuigi enamik neist küsimustest(10) puudutab selgesõnaliselt teenistuja isikutoimikus säilitatavaid andmeid, on mõned(11) neist üldisemalt esitatud selle kohta, et tööandja säilitab niisuguse teenistuja andmeid, kes töötab tööandja ühes struktuuriüksuses, kuid andmeid kogus uurimise eest vastutav üksus.
44.      Kõikide eelotsusetaotluse põhjenduste seisukohast puudutavad kõik need küsimused töötajate andmete säilitamist nende isikutoimikutes. Kuigi eelotsusetaotluses on möödaminnes mainitud andmete säilitamist ka ministeeriumi „arhiivides“ või „andmebaasides“, ei ole neid viiteid lähemalt lahti seletatud ja igal juhul ei ole neid küsimustes ära toodud.
45.      Seetõttu keskendun oma analüüsis ainult andmete säilitamisele isikutoimikus.
46.      Teiseks, et anda tarvilikke juhiseid selleks, et eelotsusetaotluse esitanud kohus saaks teha otsuse kustutamistaotluse kohta, pean vajalikuks mitu küsimust koos ümber sõnastada(12). Alljärgnevalt esitatud põhjustel analüüsin küsimusi, rühmitades need järgmiselt:
–        eelküsimus ning esimene, teine ja kuues kuni kaheksas eelotsuse küsimus, millega sisuliselt soovitakse kindlaks määrata isikuandmete kaitse üldmääruse kohaldamisala;
–        kolmas kuni viies eelotsuse küsimus, mis puudutavad sisuliselt töötlemise seaduslikkuse tingimusi isikuandmete kaitse üldmääruse kohase andmete kustutamise õiguse kasutamise raames;
–        üheksas eelotsuse küsimus, mis puudutab direktiivist 2016/680 tulenevat õigust andmete kustutamisele;
–        kümnes eelotsuse küsimus, mis on esitatud direktiivi 2000/78 kohta.
2.      Eelküsimus ning esimene, teine ja kuues kuni kaheksas eelotsuse küsimus
a)      Küsimuste ümbersõnastamine
47.      Eelküsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see määrus on kohaldatav andmete töötlemisele avaliku sektori asutuse poolt, mille struktuuriüksustest üks osa täidab tööandja ülesandeid, samas kui üks muu struktuuriüksus täidab teiste üksuste töötajate suhtes alustatud kriminaalmenetluses uurimisasutuse ülesandeid.
48.      Jaatava vastuse korral palub eelotsusetaotluse esitanud kohus oma esimese ja teise küsimusega sisuliselt selgitada, kas isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 4 punkte 2 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et selliste isikuandmete säilitamine avaliku sektori asutuse teenistuja isikutoimikus, mille see avaliku sektori asutus on saanud uurimisasutusena tegutseva üksuse kaudu, kujutab endast „andmete kogumis“ sisalduvate „isikuandmete töötlemist“.
49.      Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib esimese ja teise eelotsuse küsimusega Euroopa Kohtult formaalselt, kuidas neid kahte mõistet tõlgendada, olen arvamusel, et see ei ole nende küsimuste tegelik eesmärk. Lähtudes kahekordsest rollist, milles selline avaliku sektori asutus nagu ministeerium oma teenistujate andmeid töötleb (andmete kogumine uurimise eest vastutava asutusena ja säilitamine tööandjana), tuleb neid küsimusi mõista isikuandmete kaitse üldmääruse kohaldamisala kindlaksmääramise arutluskäigu eeldustena. Minu arvates kinnitab seda tõlgendust asjaolu, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei tõstata nende mõistete tõlgendamisel nende küsimuste põhjendustes ühtegi konkreetset kahtlust.
50.      Mis kaheksandasse eelotsuse küsimusse puutub, siis see on minu arvates osa samast arutluskäigust ja sellega soovitakse sisuliselt teada, kas direktiivi 2016/680 artikli 9 lõiget 1(13) tuleb tõlgendada nii, et sellega on lubatud avaliku sektori asutusel säilitada teavet oma teenistuja kahtlustatava staatuse kohta kriminaaluurimises, kui see asutus on seda teavet kogunud ühe oma struktuuriüksuse kaudu, kes tegutseb uurimisasutusena.
51.      Selle kaheksanda küsimuse sõnastusest ja eelotsusetaotluse põhjendustest nähtub, et eelotsusetaotluse esitanud kohtul on täpsemalt kahtlusi isikuandmete kaitse üldmääruse ja direktiivi 2016/680 kohaldamisalade omavahelise suhteosas, kui isikutoimikus säilitatavaid andmeid on kogunud oma ülesannete käigus tööandja struktuuriüksus „pädeva asutusena“ selle direktiivi artikli 3 punkti 7 tähenduses. Nagu ma käesolevas ettepanekus allpool selgitan, on selle direktiivi artiklis 9 just nimelt ette nähtud seos selle direktiivi ja isikuandmete kaitse üldmääruse vahel pädevate asutuste kogutud andmete edasise töötlemise korral.
52.      Kuues ja seitsmes eelotsuse küsimus puudutavad sisuliselt seda, kas selliste isikuandmete säilitamine avaliku sektori asutuse teenistuja isikutoimikus, mis see asutus on saanud uurimisasutusena tegutseva struktuuriüksuse kaudu, kujutab endast „isikuandmete töötlemist“ direktiivi 2016/680 artikli 3 punktide 1 ja 2 tähenduses.
53.      Minu arvates ei tekita need kaks küsimust, nagu ka esimene ja teine eelotsuse küsimus, tegelikult mingit küsimust mõistete „isikuandmete töötlemine“ ja „isikuandmed“ tõlgendamise kohta, vaid on puhtalt vahendiks selleks, et määrata kindlaks, milline liidu õigusakt – isikuandmete kaitse üldmäärus või direktiiv 2016/680 – on kohaldatav. Igal juhul on need mõisted määratletud identselt direktiivis 2016/680(14) kasutatud mõistetega, mistõttu ei kujuta need endast eristavat elementi.
54.      Neil põhjustel teen ettepaneku asuda seisukohale, et oma eelküsimusega ning esimese, teise ja kuuenda kuni kaheksanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 2 lõiget 1 ja direktiivi 2016/680 artikli 9 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see määrus on kohaldatav sellele, kui avaliku sektori asutus säilitab oma teenistuja isikutoimikus andmeid teenistuja kahtlustatava staatuse kohta kriminaaluurimises, kui need andmed on kogunud oma ülesannete käigus selle asutuse struktuuriüksus pädeva asutusena selle direktiivi tähenduses.
b)      Õiguslik analüüs
55.      Esiteks juhin tähelepanu sellele, et isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 2 lõikes 1 on laialt määratletud selle määruse esemeline kohaldamisala, mis hõlmab „isikuandmete täielikult või osaliselt automatiseeritud töötlemis[t] ja isikuandmete automatiseerimata töötlemis[t], kui kõnealused isikuandmed kuuluvad andmete kogumisse või kui need kavatsetakse andmete kogumisse kanda“(15).
56.      Näib, et põhikohtuasjas ei ole vaidlust selles, et põhikohtuasja kaebaja isikutoimikus säilitatav teave kahtlustatava staatuse kohta kujutab endast isikuandmeid isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 4 punkti 1 tähenduses.
57.      Lisaks on teenistujate andmete salvestamine ja säilitamine nende isikutoimikus kindlasti „isikuandmete töötlemine“, nagu see on määratletud isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 4 punktis 2, ning ei näi olevat mingit kahtlust, et siseministeerium on vastutav töötleja selle määruse artikli 4 punkti 7 tähenduses(16).
58.      Mõiste „andmete kogum“ kohta täpsustan, et see mõiste on asjakohane üksnes siis, kui töötlemine ei toimu vähemalt osaliselt automatiseeritult(17). Isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 4 punktis 6 on „andmete kogum“ määratletud kui „isikuandmete igasugune korrastatud kogum, millest võib andmeid leida teatavate kriteeriumide põhjal […]“. Konkreetset korda, kuidas peaks andmete kogum olema struktureeritud või millises vormis see peaks olema, ei ole ette nähtud, samuti ei ole täpsustatud, et andmed peaksid sisalduma elektroonilistes andmebaasides või füüsilistes toimikutes või registrites(18). Seega kuulub „andmete kogumi“ mõiste alla ka isikutoimik, kuhu on kogutud struktureeritud viisil andmeid teenistujate või töötajate kohta. Kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist, näib, et käesoleval juhul on see nii(19).
59.      Teiseks on isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 2 lõike 2 punktis d sätestatud, et seda määrust ei kohaldata, kui isikuandmeid töötlevad pädevad asutused süütegude tõkestamise ja avastamise ning nende uurimise eesmärgil. Nagu nähtub selle määruse põhjendusest 19 ja direktiivi 2016/680 artikli 1 lõikest 1, reguleerib
direktiiv sellist töötlemist erinormina(20).
60.      Kolmandaks on nii isikuandmete kaitse üldmääruses kui ka direktiivis 2016/680 ette nähtud „eesmärgi piirangu“(21) põhimõte, mille kohaselt tuleb isikuandmeid koguda täpselt ja selgelt kindlaksmääratud ning õiguspärastel eesmärkidel ning neid ei tohi töödelda viisil, mis on nende eesmärkidega vastuolus. See põhimõte ei ole siiski kohaldatav absoluutsena(22). Nimelt on selle direktiivi artikli 9 lõikes 1 ette nähtud, et andmeid võib töödelda muudel kui direktiivi artikli 1 lõikes 1 sätestatud eesmärkidel, milleks neid andmeid koguti, ning et sellise töötlemise(23) suhtes kohaldatakse isikuandmete kaitse üldmäärust, tingimusel et selline töötlemine „on lubatud liidu või liikmesriigi õigusega“. See reservatsioon tähendab lihtsalt, et muudel eesmärkidel isikuandmete töötlemise seaduslikkust tuleb hinnata isikuandmete kaitse üldmääruse alusel(24).
61.      Käesoleval juhul ei ole kahtlust, et ministeerium kogus ja töötles põhikohtuasja kaebaja andmeid direktiivi 2016/680 artikli 1 lõikes 1 sätestatud eesmärkidel pädeva asutusena selle direktiivi artikli 3 lõike 7 tähenduses oma direktoraadi kaudu, kes vastutab ministeeriumi teenistujate suhtes tehtavate uurimistoimingute eest.
62.      Nende andmete kaebaja isikutoimikus säilitamise eesmärkide kohta ei anna eelotsusetaotluse esitanud kohus mingit teavet. Bulgaaria valitsuse selgituste kohaselt(25) ei toimu – kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist – andmete isikutoimikus säilitamine siiski direktiivi 2016/680 artikli 1 lõikes 1 sätestatud eesmärkidel. Neil asjaoludel olen sarnaselt kõigi menetlusosalistega, kes esitasid kirjalikud seisukohad, arvamusel, et isikuandmete kaitse üldmäärus on kohaldatav selliste isikuandmete töötlemisele isikutoimikus, nagu on kõne all põhikohtuasjas.
63.      Teen seega Euroopa Kohtule ettepaneku vastata eelküsimusele ning esimesele, teisele ja kuuendale kuni kaheksandale eelotsuse küsimusele, et isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 2 lõiget 1 ja direktiivi 2016/680 artikli 9 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see määrus on kohaldatav sellele, kui avaliku sektori asutus säilitab oma teenistuja isikutoimikus andmeid teenistuja kahtlustatava staatuse kohta kriminaaluurimises, kui need andmed on kogunud oma ülesannete käigus selle avaliku sektori asutuse struktuuriüksus pädeva asutusena selle direktiivi tähenduses, kui andmete säilitamine toimub muudel kui selle direktiivi artikli 1 lõikes 1 sätestatud eesmärkidel.
3.      Kolmas kuni viies eelotsuse küsimus
a)      Küsimuste ümbersõnastamine
64.      Kolmanda küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 9 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et avaliku sektori asutuse struktuuriüksus võib koguda ja säilitada andmeid selle kohta, et tema teenistuja oli kriminaalmenetluses kahtlustatav, kuigi seda teavet on kogunud selle asutuse teine üksus uurimisasutusena.
65.      Neljanda eelotsuse küsimusega soovitakse teada, kas isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 17 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et avaliku sektori asutus peab tööandjana kustutama teenistuja isikutoimikust kõik andmed, mis puudutavad selle teenistuja kahtlustatava staatust kriminaaluurimises, mille menetlemine on lõpetatud, kui need andmed on kogunud selle asutuse üksus, kes oli selle teenistuja suhtes toimunud uurimise eest vastutav asutus.
66.      Lisaks soovitakse viienda eelotsuse küsimusega sisuliselt teada, kas selle määruse artikli 17 lõike 1 punkti d tuleb tõlgendada nii, et selliseid andmeid „töödeldakse ebaseaduslikult“.
67.      Kolmandas eelotsuse küsimuses viidatud sätte kohta tuleb märkida, et isikuandmete kaitse üldmääruse artikkel 9 reguleerib – nagu nähtub selle lõikest 1 – isikuandmete eriliikide töötlemist. Eelotsusetaotluses ei viita miski sellele, et käesoleval juhul vastavad isikutoimikus säilitatavad kriminaaluurimise käigus saadud andmed ühele neist kategooriatest. Järelikult ei saa selle määruse artikli 9 lõike 2 punkt b olla käesolevas asjas kõne all olevate andmete säilitamise aluseks. Nagu ma käesolevas ettepanekus allpool selgitan, tuleb õiguspärasuse alust otsida selle määruse teistest sätetest, mida ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimustes mainitud(26).
68.      Isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 17 lõike 1 punktides a ja d, mida käsitletakse neljandas ja viiendas eelotsuse küsimuses, on sätestatud selliste andmete kustutamise alused, mida „ei ole enam vaja sellel eesmärgil, millega seoses need on kogutud või muul viisil töödeldud“ (punkt a) või mida „on töödeldud ebaseaduslikult“ (punkt d).
69.      Nende kahe küsimuse koostoimest nähtub aga, et nende küsimustega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt eeldusena kustutamistaotluse kohta otsuse tegemiseks teada, kas kõnealuste andmete säilitamine isikutoimikus on seaduslik.
70.      Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus ei anna mingit teavet võimaliku seaduslikkuse aluse kohta käesolevas asjas ega kohaldatava riigisisese õigusliku raamistiku kohta, viitasid nii komisjon kui ka Bulgaaria valitsus oma kirjalikes seisukohtades isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 6 lõike 1 punktile c.
71.      Selle sätte kohaselt on töötlemine seaduslik, kui see on vajalik vastutava töötleja juriidilise kohustuse täitmiseks. Isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 6 lõikes 3 on muu hulgas täpsustatud, et vastutava töötleja suhtes kohaldatav liikmesriigi õigus, millega määratakse kindlaks töötlemise alus, vastab avaliku huvi eesmärgile ning on proportsionaalne taotletava õiguspärase eesmärgiga. Sama seaduslikkuse alus kajastub nimetatud määruse artikli 17 lõike 3 punktis b, mis välistab selle artikli 17 lõikes 1 sätestatud kustutamise õiguse, kui andmete töötlemine on vajalik sellise juriidilise kohustuse täitmiseks(27).
72.      Sellega seoses täpsustas Bulgaaria valitsus, et isikuandmete töötlemine ministeeriumi teenistujate isikutoimikute koostamiseks, pidamiseks, säilitamiseks ja kasutamiseks toimub siseministri poolt ZMVR artikli 147 lõike 2 alusel antud isikutoimikute käskkirja alusel. See käskkiri näeb muu hulgas ette kõigi andmete säilitamise teenistujate „ametiülesannete muutmise“ eesmärgil, näiteks distsiplinaarmenetlusega seotud andmete säilitamise(28). Selles küsimuses märkis see valitsus, et ministeeriumi teenistujate distsiplinaarvastutust reguleerivate sätete kohaselt lisatakse kõikide ministeeriumis toime pandud kuriteoga seotud juhtumite korral isikutoimikusse uurimise tulemuste ja teenistuja distsiplinaarvastutusele võtmise küsimuses selgunud tulemuste aruande koopia. Nimetatud valitsuse sõnul tuleneb sellest, et nende andmete säilitamine isikutoimikus on põhjendatud politseiametnike eriülesannetega, mille eesmärk on avaliku korra hoidmine.
73.      Nende Euroopa Kohtule esitatud seisukohtadest tuletatud eelduste(29) põhjal teen ettepaneku sõnastada kolmas kuni viies eelotsuse küsimus ümber nii, et nendega soovitakse kindlaks teha, kas isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 17 lõiget 3 koostoimes artikli 6 lõike 1 punktiga c ja artikli 6 lõikega 3 tuleb tõlgendada nii, et politseiametniku isikuandmete säilitamist seoses kriminaaluurimisega, milles tehti selle ametniku kui kahtlustatava suhtes uurimistoiminguid ja mis on lõpetatud, tema isikutoimikus võib pidada seaduslikuks niisuguse juriidilise kohustuse täitmiseks, mis on avaliku sektori asutusel, kes on tema tööandja, vastutava töötlejana riigisisese õiguse alusel ainuüksi nende ametiülesannete laadi tõttu, mida see teenistuja peab täitma.
b)      Õiguslik analüüs
74.      Bulgaaria valitsuse selgitustest näib ilmnevat, et kõnealuste andmete säilitamise õiguslik alus tuleneb mitme sätte tõlgendamisest, mis sisalduvad „käskkirjas“, mille andis siseminister ZMVRi alusel, mis näeb ette regulatiivsete volituste selgesõnalise delegeerimise sellele ministrile.
75.      Sellega seoses tekib kõigepealt küsimus, kas isikuandmete töötlemise alust isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 6 lõike 3 tähenduses võib kindlaks määrata halduse üldaktiga, mille on vastu võtnud liikmesriigi avaliku sektori asutus riigisiseses õigusaktis ette nähtud seadusliku volituse alusel.
76.      Isikuandmete kaitse üldmääruse põhjenduse 41 esimeses lauses on märgitud, et õigusliku aluse nõue ei tähenda tingimata, et selleks peab olema parlamendi poolt vastu võetud seadusandlik akt, ilma et see piiraks asjaomase liikmesriigi põhiseaduslikust korrast tulenevate nõuete kohaldamist. Sellest järeldub, et liidu seadusandja ei soovinud välistada, et isikuandmete töötlemise juriidiline kohustus on riigisiseses õiguses määratletud muu õigusliku alusega kui seadus formaalses tähenduses, kooskõlas riigisisese põhiseadusliku õigusega.
77.      Lisaks tuleb märkida, et isikuandmete kaitse üldmääruse põhjenduse 19 kohaselt peaks liikmesriikidel olema teatav kaalutlusruum seoses andmete töötlemisega, mida teeb – nagu käesoleval juhul – pädev asutus direktiivi 2016/680 tähenduses, kuid eesmärkidel, mis kuuluvad isikuandmete kaitse üldmääruse kohaldamisalasse. Seega peaks liikmesriikidel olema võimalik säilitada või kehtestada konkreetsemad sätted, et kohandada isikuandmete kaitse üldmääruse kohaldamist seoses selliste andmete töötlemisega, „võttes arvesse vastava liikmesriigi põhiseaduslikku, organisatsioonilist ja haldusstruktuuri“.
78.      Isikuandmete kaitse üldmäärusega ei ole seega vastuolus see, kui töötlemise õiguslik alus on määratletud õigusaktis, mis on vastu võetud kooskõlas liikmesriigi põhiseadusliku õigusega. Seda tegutsemisruumi ei saa siiski tõlgendada nii, et see võimaldab meelevaldselt kasutada selliseid nn kaitseklausleid nagu isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 6 lõige 3, mis võimaldab kehtestada riigisiseses õiguses andmetöötluse seaduslikkuse alusena juriidilise kohustuse(30). Nagu on märgitud selle määruse põhjenduse 41 teises lauses – korrates kohtupraktikat harta artikli 52 lõike 1 kohta(31), millest lähtudes tuleb määruse artikli 6 lõiget 3 tõlgendada(32) –, peaks töötlemise õiguslik alus olema selge ja täpne ning selle kohaldamine peaks olema õigussubjektidele eeldatav.
79.      Käesoleval juhul nähtub kohtuasja toimikust, et ministeeriumi käskkirjad antakse halduse üldaktidena ZMVRis ette nähtud seadusest tuleneva volituse alusel ning need avaldatakse ka Darzhaven vestnik’us (ametlik väljaanne). Seega ei ole tegemist puhtalt asutusesiseste käskkirjadega, mida ilmselgelt ei saa kvalifitseerida „seaduseks“ materiaalõiguslikus tähenduses(33).
80.      Õigusnormid, millele Bulgaaria valitsus viitab, tekitavad minu arvates siiski küsimusi kriminaaluurimisest saadud andmete töötlemise etteaimatavuse kohta. Täpsemalt kahtlen, kas isikuandmete töötlemise eesmärgid, mis tuleb isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 6 lõike 3 kohaselt kindlaks määrata töötlemise õiguslikus aluses, on etteaimatavad.
81.      Bulgaaria valitsuse esitatud teabe kohaselt on üks neist eesmärkidest, mis näib olevat ammendavalt loetletud isikutoimikute käskkirja artikli 5 lõikes 2, „teenistujate teenistus[suhte] muutmine“, millele vastab kõnealuste andmete säilitamine. Selle käskkirja artikli 6 lõike 4 kohaselt on „ametiülesannete muutmise“ eesmärgil säilitatavad andmed muu hulgas „distsiplinaarmenetluse dokumendid“.
82.      Võttes arvesse kõnealuste andmete sisu, näib aga, et seda eesmärki tuleb mõista nii, et see hõlmab väga laialt ja selle sõnastusest hoolimata isegi andmete säilitamist selle kohta, et pärast uurimist distsiplinaarmenetlust ei toimu, nagu see oli käesoleval juhul, ja mis ei puuduta seega ühtegi asjaomase teenistuja ametiülesannete muutust.
83.      Ilma et see piiraks mis tahes muude sätete kohaldamist, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus peab asjakohaseks, näib mulle, et isikutoimikute käskkirja asjaomaste sätete väga lai kohaldamine ei vasta käesoleva ettepaneku punktis 78 nimetatud nõuetele.
84.      Kui Euroopa Kohus ei jaga minu seisukohta seoses järeldusega, et õiguslik alus ei ole etteaimatav, leian, et see õiguslik alus, mis on andmete säilitamise aluseks, ei näi igal juhul vastavat avalikes huvides olevale eesmärgile isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 6 lõike 3 tähenduses.
85.      Selle kohta väitis Bulgaaria valitsus kohtuistungil, et kui pärast uurimist distsiplinaarmenetlust ei algatata, ei kasutataks selle uurimisega seotud andmeid hiljem teenistuja karjääri haldamisel. Sellele vaatamata oleks selliste andmete säilitamine avalikes huvides, kuna need puudutavad isikuid, kes vastutavad konkreetse tegevuse eest, mille eesmärk on tagada avalik kord ja kaitsta elanikkonda.
86.      On küll üldteada, et politseiniku ametikoht nõuab teiste teenistujate või töötajatega võrreldes rangemate käitumis- ja käitumisreeglite järgimist. Samas on selge, et käesoleval juhul uurimine lõpetati ilma edasiste meetmeteta, kuna puudusid tõendid, ning et asjaomase teenistuja suhtes ei ole algatatud ühtegi distsiplinaarvastutuse menetlust. Seetõttu ei näe ma, kuidas võiks selle teenistuja avaliku korra kaitsmise ametiülesannete laad õigustada kõnealuste andmete säilitamist tema isikutoimikus.
87.      Lisaks täpsustas Bulgaaria valitsus kohtuistungil, et kriminaaluurimise tulemusel saadud andmete säilitamine on seotud töötajate distsiplinaarvastutust käsitlevate andmete säilitamisega, kuna kriminaaluurimise tulemus on määrav, et teha kindlaks, kas isik tuleb distsiplinaarvastutusele võtta. Nii on põhikohtuasja kaebaja isikutoimikus märgitud, et tema kui kahtlustatava suhtes alustatud kriminaaluurimises jõuti järeldusele, et tema kohta puuduvad tõendid, mistõttu distsiplinaarmenetlust ei algatatud. Leian aga, et tegemist on ringarutluskäiguga, mis samastab andmete säilitamise avalikes huvides oleva eesmärgiga. Selle loogika järgi oleks igasugune andmete säilitamine iseenesest õigustatud, mis muudaks avaliku huvi eesmärgi nõude üleliigseks.
88.      Pealegi, kui selle argumendi loogikat lõpuni järgida, tähendaks teatavate andmete säilitamine selleks, et tõendada süüdistuse, karistuse või distsiplinaarkaristuste puudumist – kuigi seda saaks tõendada ka ilma isikutoimikusse mingit teavet kriminaaluurimise või distsiplinaarvastutuse kohta lisamata –, et ilma sellise andmete säilitamiseta ei saaks varasemate rikkumiste puudumist tõendada.
89.      Sel juhul oleks aga tegemist peaaegu süülisuse presumptsiooniga, mis rikub harta artikli 48 lõikes 1 – mis vastab(34) EIÕK artikli 6 lõikele 2 – sätestatud süütuse presumptsiooni põhimõtet. Rõhutan, et EIK kohtupraktika kohaselt ei piirdu see põhimõte kriminaalmenetluse lõpetamisega, vaid selle eesmärk on takistada seda, et avaliku sektori asutused kohtleksid hilisemates menetlustes isikuid, kes on õigeks mõistetud või kelle suhtes on jäetud kriminaalmenetlus alustamata, nii nagu nad oleksid süüteos, milles neid süüdistati, tegelikult süüdi(35). See tõlgendus räägib seega selle kasuks, et uurimise lõpetamise korral tuleks taastada isikutoimiku olukord in statu quo ante.
90.      Sellest viimasest kaalutlusest olenemata leian, et Euroopa Kohtu käsutuses olevad andmed ei ole piisavad selleks, et tuvastada, et isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 6 lõike 1 punktis c ja artikli 6 lõikes 3 ette nähtud nõuded on täidetud. Kuna ükski muu selle määruse artikli 6 lõikes 1 nimetatud seaduslikkuse alus ei ole käesoleval juhul kohaldatav – mida peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kontrollima(36) –, tuleb asuda seisukohale, et nende andmete säilitamine ei ole seaduslik ja et teenistujal on seega nimetatud määruse artikli 17 lõike 1 punkti d alusel õigus nõuda nende andmete kustutamist.
91.      Neil asjaoludel ja kuna puuduvad muud andmed taotletava õiguspärase eesmärgi kohta, ei ole võimalik hinnata, kas isikuandmete isikutoimikutes säilitamise kestus, mis kohtuistungil Bulgaaria valitsuse esitatud teabe kohaselt kestab kuni teenistuja 100-aastaseks saamiseni, on proportsionaalne. Siiski ei saa ka selle tähtaja vahet tegemata kohaldamist igasugustele andmetele kriminaaluurimise kohta, sõltumata selle uurimise tulemusest ja sellest, kas distsiplinaarkaristusi määratakse või mitte, põhjendada pelga viitega politseiametnike ametiülesannetele(37).
92.      Kokkuvõttes teen ettepaneku vastata kolmandale kuni viiendale eelotsuse küsimusele, et isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 17 lõiget 3 koostoimes artikli 6 lõike 1 punktiga c ja artikli 6 lõikega 3 tuleb tõlgendada nii, et politseiametniku isikutoimikus selliste isikuandmete säilitamist, mis on seotud kriminaaluurimisega, milles tehti selle ametniku kui kahtlustatava suhtes uurimistoiminguid ja mis on lõpetatud, ei saa pidada seaduslikuks selle avaliku sektori asutuse, kes on tema tööandja, juriidilise kohustuse täitmiseks, mida see asutus peab vastutava töötlejana täitma riigisisese õiguse alusel ainuüksi nende ametiülesannete laadi tõttu, mida see teenistuja peab täitma.
c)      Täiendavad kaalutlused
93.      Tahan lühidalt käsitleda isikuandmete kaitse üldmääruse artiklit 10, mille kohta eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole küsimust esitanud, kuid mille kohta võttis kohtuistungil seisukoha Bulgaaria valitsus vastuseks Euroopa Kohtu küsimusele.
94.      Selles õigusnormis on sätestatud „süüdimõistvate kohtuotsuste ja süütegudega seotud“ isikuandmete töötlemise eritingimused. Selles on muu hulgas ette nähtud, et isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 6 lõike 1 kohaselt võib selliseid andmeid töödelda ainult ametiasutuse järelevalve all või siis, kui töötlemine on lubatud liidu või liikmesriigi õigusega, milles on sätestatud asjakohased kaitsemeetmed andmesubjektide õiguste ja vabaduste kaitseks. Nagu selle õigusnormi sõnastusest nähtub, kohaldatakse seda üksnes isikuandmete töötlemise suhtes, mis vastab ühele isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 6 lõikes 1 ette nähtud seaduslikkuse alustest. Seega peaks eelotsusetaotluse esitanud kohus selle määruse artiklit 10 arvesse võtma üksnes siis, kui ta jõuab järeldusele, et kõnealuste andmete säilitamine on seaduslik.
95.      Samas, isegi kui see oleks nii, leian, et käesoleva juhtumi asjaoludel oleksid isikuandmete kaitse üldmääruse artiklis 10 ette nähtud hilisemad nõuded igal juhul täidetud.
96.      Kõigepealt tuletan meelde, et kohtupraktika kohaselt on isikuandmete kaitse üldmääruse artikkel 10 kohaldatav süütegudega seotud andmetele, sõltumata sellest, kas selle süüteo toimepanek, milles isikut kahtlustati, leidis kriminaalmenetluse käigus tõendamist või mitte(38).
97.      Käesoleval juhul on selge, et põhikohtuasja kaebajat ei allutatud kriminaalmenetlusele ega esitatud talle süüdistust, kuid tema isikutoimikus säilitatavatest andmetest nähtub, et tema kui kahtlustata suhtes on tehtud uurimistoiminguid. Lisaks leian, et sellised andmed kujutavad endast kuritegudega „seotud“ andmeid(39). Isikuandmete kaitse üldmääruse artikliga 10 taotletav eesmärk(40) räägib nimelt selle kasuks, et seda sätet tuleks kohaldada isikuandmete suhtes, mis viitavad sellele, et kuriteo toimepanemisega seotud kahtluste tõttu on pädev asutus teinud andmesubjekti suhtes uurimistoiminguid(41). Isegi kui isikut uurimise tulemusel süüdi ei mõisteta, võivad asjaolul, et isikutoimikus on selliseid andmeid, hiljem olla negatiivsed tagajärjed.
98.      Kui aga vastutav töötleja on avaliku sektori asutus, toimub isikuandmete töötlemine igal juhul „ametiasutuse järelevalve all“(42). Käesoleval juhul töödeldi põhikohtuasja kaebaja andmeid üksnes ministeeriumi kui vastutava töötleja üksustes. Seega ei ole vaja analüüsida, kas riigisiseses õiguses on ette nähtud isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 10 tähenduses asjakohased kaitsemeetmed andmesubjektide õiguste ja vabaduste kaitseks.
4.      Üheksas eelotsuse küsimus
99.      Üheksanda küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2016/680 artikli 16 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et avaliku sektori asutus kui tööandja peab kustutama teenistuja isikutoimikust kõik andmed, mis on kogutud ja säilitatud selle asutuse struktuuriüksuse kaudu, mis on uurimisasutus, kui need andmed puudutavad asjaolu, et teenistujat kahtlustati kriminaaluurimises, mille menetlemine lõpetati.
100. Kuna eeltoodud analüüsist nähtub, et isikuandmete kaitse üldmäärus on kohaldatav selliste andmete säilitamisele, nagu on kõne all põhikohtuasjas, ja et direktiivi 2016/680 kohaldamine on välistatud, ei ole üheksandale eelotsuse küsimusele vaja vastata.
5.      Kümnes eelotsuse küsimus
101. Kümnenda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2000/78 artiklit 1 tuleb tõlgendada nii, et selle direktiiviga on vastuolus see, kui avaliku sektori asutus, mille struktuuriüksus teeb teise üksuse teenistuja suhtes uurimistoiminguid, keeldub tööandjana teenistujat edutamast üksnes põhjusel, et teda kahtlustati kriminaaluurimises, mille menetlemine lõpetati.
102. Kõigepealt, mis puudutab selle küsimuse aluseks olevaid faktilisi eeldusi, siis märkis Bulgaaria valitsus kohtuistungil vastuseks Euroopa Kohtu küsimustele, et kriminaaluurimisele järgneval ajavahemikul edutati põhikohtuasja kaebajat kõrgematele ametikohtadele, vastupidi tema väidetele. Eelotsuse küsimuste asjakohasuse eeldust ei saa kummutada üksnes sellega, et üks põhikohtuasja pooltest vaidlustab teatavad asjaolud, mille hindamine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne ning millest sõltub põhikohtuasja vaidluse eseme määratlemine(43).
103. Seejärel tuletan meelde, et direktiivi 2000/78 artiklis 1 on ammendavalt loetletud direktiiviga keelatud diskrimineerimisalused, nimelt usutunnistus või veendumused, puue, vanus või seksuaalne sättumus(44). Asjaolu, et isikut kahtlustati kriminaalmenetluses, mille menetlemine lõpetati, ei kuulu aga ühegi nimetatud aluse alla. Seega ei kuulu üksnes sellel asjaolul põhinev edutamisest keeldumine selle direktiivi kohaldamisalasse.
104. Sellistel asjaoludel ei oma tähtsust, et andmeid kahtlustatava staatuse kohta on kogunud tööandja muu struktuuriüksus kui see, kus teenistuja töötas.
105. Direktiiv 2000/78 ei ole kohaldatav ka edutamisest keeldumisele politseiametniku kahtlustatava staatuse tõttu. Nimelt nähtub Euroopa Kohtu praktikast, et selle direktiivi kohaldamisalasse ei kuulu diskrimineerimine töösuhte kui sellise alusel, eelkõige kuulumise tõttu teatavasse ametikategooriasse või töökoha alusel(45).
106. Teen seega ettepaneku vastata kümnendale eelotsuse küsimusele, et direktiivi 2000/78 artiklit 1 tuleb tõlgendada nii, et see direktiiv ei ole kohaldatav teenistuja edutamisest keeldumisele ainuüksi põhjusel, et teda kahtlustati kriminaaluurimises, mille menetlemine lõpetati.
V.      Ettepanek
107. Eeltoodud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Sofiyski rayonen sad’i (Sofia rajoonikohus, Bulgaaria) eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1.      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määruse (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 2 lõiget 1 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta direktiivi (EL) 2016/680, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset seoses pädevates asutustes isikuandmete töötlemisega süütegude tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmise või kriminaalkaristuste täitmisele pööramise eesmärgil ning selliste andmete vaba liikumist ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu raamotsus 2008/977/JSK, artikli 9 lõiget 1
tuleb tõlgendada nii, et
see määrus on kohaldatav sellele, kui avaliku sektori asutus säilitab oma teenistuja isikutoimikus andmeid teenistuja kahtlustatava staatuse kohta kriminaaluurimises, kui need andmed on kogunud oma ülesannete käigus selle avaliku sektori asutuse struktuuriüksus pädeva asutusena selle direktiivi tähenduses, kui andmete säilitamine toimub muudel kui selle direktiivi artikli 1 lõikes 1 sätestatud eesmärkidel.
2.      Määruse 2016/679 artikli 17 lõiget 3 koostoimes selle artikli 6 lõike 1 punktiga c ja artikli 6 lõikega 3
tuleb tõlgendada nii, et
politseiametniku isikutoimikus selliste isikuandmete säilitamist, mis on seotud kriminaaluurimisega, milles tehti selle ametniku kui kahtlustatava suhtes uurimistoiminguid ja mis on lõpetatud, ei saa pidada seaduslikuks selle avaliku sektori asutuse, kes on tema tööandja, juriidilise kohustuse täitmiseks, mida see asutus peab vastutava töötlejana täitma riigisisese õiguse alusel ainuüksi nende ametiülesannete laadi tõttu, mida see teenistuja peab täitma.
3.      Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artiklit 1
tuleb tõlgendada nii, et
see direktiiv ei ole kohaldatav teenistuja edutamisest keeldumisele ainuüksi põhjusel, et teda kahtlustati kriminaaluurimises, mille menetlemine lõpetati.
1      Algkeel: prantsuse.
i      Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.
2      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määrus füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) (ELT 2016, L 119, lk 1).
3      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta direktiiv, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset seoses pädevates asutustes isikuandmete töötlemisega süütegude tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmise või kriminaalkaristuste täitmisele pööramise eesmärgil ning selliste andmete vaba liikumist ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu raamotsus 2008/977/JSK (ELT 2016, L 119, lk 89).
4      Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiiv, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (EÜT 2000, L 303, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79).
5      DV nr 53, 27.06.2014.
6      DV nr 78, 19.09.2014, mida on muudetud ja täiendatud DV-s nr 27, 14.04.2015, mida on muudetud ja täiendatud DV-s nr 53, 25.07.2021.
7      Vt selle kohta 8. mai 2025. aasta kohtuotsus Stadt Wuppertal (C‑130/24, EU:C:2025:340, punkt 42).
8      Kuigi kriminaaluurimine toimus 2016. aastal, st enne isikuandmete kaitse üldmääruse ja direktiivi 2016/680 jõustumist, taotleb põhikohtuasja kaebaja oma andmete kustutamist, mida ministeerium säilitab tänaseni. Neil asjaoludel ei ole mul kahtlust, et isikuandmete kaitse üldmäärus ja direktiiv 2016/680 on põhikohtuasjas ratione temporis kohaldatavad.
9      Vt selle kohta 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Bezirkshauptmannschaft Landeck (katse tutvuda mobiiltelefonis salvestatud isikuandmetega) (C‑548/21, EU:C:2024:830, punkt 53).
10      Esimene, teine, neljas, viies, seitsmes ja üheksas küsimus.
11      Kolmas, kuues ja kaheksas küsimus.
12      Küsimuste ümbersõnastamise kohta vt 3. juuni 2025. aasta kohtuotsus Kinsa (C‑460/23, EU:C:2025:392, punkt 34 ja viidatud kohtupraktika).
13      Harta artikkel 52, millele selles küsimuses samuti viidatakse, reguleerib põhiõiguste piiranguid ega ole minu arvates isikuandmete kaitse üldmääruse ja direktiivi 2016/680 kohaldamisalade piiritlemise kontekstis asjakohane.
14      Isikuandmete kaitse üldmääruse raames nendele mõistetele antud tõlgendus peaks seega olema analoogia alusel kohaldatav ka selle direktiivi suhtes; vt mõiste „isikuandmete töötlemine“ kohta 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Bezirkshauptmannschaft Landeck (katse tutvuda mobiiltelefonis salvestatud isikuandmetega) (C‑548/21, EU:C:2024:830, punkt 71).
15      Vt selle kohta 8. detsembri 2022. aasta kohtuotsus Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet (isikuandmete töötlemise eesmärgid – kriminaalmenetlus) (C‑180/21, EU:C:2022:967, punkt 73).
16      Vt ZMVRi artikli 29 lõige 1. Vastutava töötleja määramise kohta riigisiseses õiguses vt 11. jaanuari 2024. aasta kohtuotsus État belge (ametliku väljaande töödeldavad andmed) (C‑231/22, EU:C:2024:7, punktid 29 ja 30).
17      Isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 2 lõige 1.
18      Vt selle kohta 7. märtsi 2024. aasta kohtuotsus Endemol Shine Finland (C‑740/22, EU:C:2024:216, punktid 37 ja 38).
19      Bulgaaria valitsuse esitatud teabe kohaselt nummerdatakse vastavalt ZMVRi artikli 147 lõikele 1 ja isikutoimikute käskkirja artiklitele 3 ja 6 isikutoimikud kasvavas järjekorras ja neid säilitatakse konkreetsetes kataloogides ning isikuandmeid hoitakse seal eelnevalt kindlaksmääratud jaotistesse jagatult.
20      Vt selle kohta 8. detsembri 2022. aasta kohtuotsus Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet (isikuandmete töötlemise eesmärgid – kriminaalmenetlus) (C‑180/21, EU:C:2022:967, punkt 74).
21      Isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 5 lõike 1 punkt b ja direktiivi 2016/680 artikli 4 lõike 1 punkt b.
22      Vt selle kohta kohtujurist Campos Sánchez‑Bordona ettepanek kohtuasjas Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet (isikuandmete töötlemise eesmärgid – kriminaalmenetlus) (C‑180/21, EU:C:2022:406, punktid 37, 38, 70 ja 71).
23      Välja arvatud juhul, kui tegemist on tegevusega, mis ei kuulu liidu õiguse kohaldamisalasse, st mille eesmärk on kaitsta riigi julgeolekut või mida saab liigitada samasse kategooriasse, millega ei näi käesoleval juhul tegemist olevat; vt 22. juuni 2021. aasta kohtuotsus Latvijas Republikas Saeima (karistuspunktid) (C‑439/19, EU:C:2021:504, punktid 66–68).
24      Vt selle kohta kohtujurist Campos Sánchez-Bordona ettepanek kohtuasjas Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra (C‑162/22, EU:C:2023:266, punktid 83 ja 84).
25      Vt täpsemalt käesoleva ettepaneku punkti 72.
26      See asjaolu ei takista Euroopa Kohtul neid sätteid eelotsuse küsimuste ümbersõnastamisel arvesse võtta; vt 13. märtsi 2025. aasta kohtuotsus Alsen (C‑137/23, EU:C:2025:179, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika).
27      Vt selle kohta kohtujuristi Medina ettepanek kohtuasjas Agentsia po vpisvaniyata (C‑200/23, EU:C:2024:445, punktid 62 ja 63).
28      Isikutoimikute käskkirja artikli 5 lõige 2 ja artikli 6 lõige 4.
29      Selliste märkuste arvesse võtmise kohta vt 13. juuli 2023. aasta kohtuotsus Ferrovienord (C‑363/21 ja C‑364/21, EU:C:2023:563, punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika).
30      Vt selle kohta kohtujurist Pikamäe ettepanek kohtuasjas SCHUFA Holding jt (Scoring) (C‑634/21, EU:C:2023:220, punkt 69).
31      Vt muu hulgas 24. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Valsts ieņēmumu dienests (isikuandmete töötlemine maksustamise eesmärgil) (C‑175/20, EU:C:2022:124, punktid 54–56).
32      Vt selle kohta 1. augusti 2022. aasta kohtuotsus Vyriausioj tarnybinės etikos komisija (C‑184/20, EU:C:2022:601, punktid 69 ja 70).
33      Vt seaduse staatuse kohta Roomas 4. novembril 1950 alla kirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK“) tähenduses EIK 25. märtsi 1983. aasta kohtuotsus Silver jt vs. Ühendkuningriik, CE:ECHR:1983:0325JUD000594772, punktid 26 ja 86–88.
34      Vt eelkõige 2. veebruari 2021. aasta kohtuotsus Consob (C‑481/19, EU:C:2021:84, punkt 37).
35      Sellest kohtupraktikast ülevaate saamiseks vt EIK suurkoja 11. juuni 2024. aasta kohtuotsus kohtuasjas Nealon ja Hallam vs. Ühendkuningriik, CE:ECHR:2024:0611JUD003248319, punktid 102–109 ja 122–125, ning täpsemalt avaliku teenistuse valdkonnas EIK 16. veebruari 2017. aasta kohtuotsus Yildiz vs. Türgi, CE:ECHR:2017:0124DEC006518210, punktid 30–34. Selles kohtuasjas väitis politseiametnik, et negatiivne hindamismenetlus tähendaks, et ta on süüdi kuriteos, kuigi ta oli õigeks mõistetud. EIK leidis siiski, et EIÕK artikli 6 lõige 2 ei ole kohaldatav, kuna kaebaja ei olnud tõendanud, et tema suhtes kohaldatud kohtlemine oli loonud seose kriminaalmenetluse ja hilisema haldusmenetluse vahel.
36      Komisjon viitas oma kirjalikes seisukohtades isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 6 lõike 1 punktile e, mis käsitleb isikuandmete töötlemist, mis on vajalik avalikes huvides oleva ülesande täitmiseks või vastutava töötleja avaliku võimu teostamiseks. Kui see on tõepoolest seaduslikkuse alus, mida saab kohaldada avaliku sektori asutuse suhtes, siis kehtivad selle suhtes ka selle määruse artikli 6 lõike 3 nõuded. Seega tekib siiski küsimus, kas esineb avaliku huvi eesmärk.
37      Tuletan meelde, et isikuandmete kaitse määruse artikli 5 lõike 1 punktis c sätestatud andmete minimeerimise põhimõtte kohaselt peavad andmed olema asjakohased, olulised ja piiratud sellega, mis on vajalik nende töötlemise eesmärkide seisukohalt. Isikuandmete kaitse üldmääruse põhjenduse 39 kohaselt nõuab see põhimõte, et andmete säilitamise kestus piirduks rangelt miinimumiga.
38      24. septembri 2019. aasta kohtuotsus GC jt (delikaatsetele andmetele viitavate linkide eemaldamine) (C‑136/17, EU:C:2019:773, punkt 72).
39      Bulgaaria valitsus selgitas kohtuistungil, et kahtlustatava staatusel ei ole Bulgaaria õiguses erilist õiguslikku staatust. Euroopa Kohus on aga juba otsustanud, et mõistet „süütegu“ tuleb tõlgendada autonoomselt ja ühetaoliselt (22. juuni 2021. aasta kohtuotsus Latvijas Republikas Saeima (karistuspunktid) (C‑439/19, EU:C:2021:504, punktid 80–85)), mis peaks minu arvates kehtima kõigi isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 10 kohaldamisala elementide kohta.
40      See tähendab, et tagada suurem kaitse seoses isikuandmete töötlemisega, mis andmete erilise tundlikkuse tõttu võib kujutada endast eriti tõsist sekkumist andmesubjekti era- või tööellu; vt 22. juuni 2021. aasta kohtuotsus Latvijas Republikas Saeima (karistuspunktid) (C‑439/19, EU:C:2021:504, punktid 74 ja 75).
41      Seda seisukohta jagavad Bäcker, M., „Art. 10“, Wolff, H.A., Brink, S., ja von Ungern-Sternberg, A., BeckOK Datenschutzrecht, 51. väljaanne, C.H. Beck, 2024, punkt 3; vt ka Georgieva, L., „Article 10“, Kuner, C., Bygrave, L.A. ja Docksey,  C., The EU General Data Protection Regulation (GDPR). A Commentary,  Oxford University Press, 2020, lk 389.
42      Vt selle kohta 22. juuni 2021. aasta kohtuotsus Latvijas Republikas Saeima (karistuspunktid) (C‑439/19, EU:C:2021:504, punkt 101).
43      5. detsembri 2006. aasta kohtuotsus Cipolla jt (C‑94/04 ja C‑202/04, EU:C:2006:758, punkt 26).
44      Vt selle kohta 17. juuli 2008. aasta kohtuotsus Coleman (C‑303/06, EU:C:2008:415, punktid 38 ja 46), 7. juuli 2011. aasta kohtuotsus Agafiţei jt (C‑310/10, EU:C:2011:467, punkt 34) ning 20. oktoobri 2022. aasta kohtuotsus Curtea de Apel Alba Iulia jt (C‑301/21, EU:C:2022:811, punktid 64 ja 69 ning seal viidatud kohtupraktika).
45      7. juuli 2011. aasta kohtuotsus Agafiţei jt (C‑310/10, EU:C:2011:467, punktid 31–33),
9. märtsi 2017. aasta kohtuotsus Milkova (C‑406/15, EU:C:2017:198, punkt 44), ja 17. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Zetschek (C‑349/23, EU:C:2024:889, punkt 25 ja seal viidatud kohtupraktika).