62024CJ0016
EUROOPA KOHTU OTSUS (kaheksas koda)
27. veebruar 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik – Tõhus kohtulik kaitse – Riigisisesed õigusnormid, mis käsitlevad kohtuasjade määramise korda kohtu kohtunike vahel – Kohtuasjade määramine kohtu haldusjuhi poolt – Määratud kohtuniku pädevus kontrollida kohtuasjade määramise nõuetekohasust
Kohtuasjas C‑16/24 [Sinalov] (
i
),
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Sofiyski gradski sadi (Sofia linnakohus, Bulgaaria) kriminaalkolleegiumi 16. koja 11. jaanuari 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 11. jaanuaril 2024, kriminaalmenetluses järgmiste isikute suhtes:
YR jt,
menetluses osales:
Sofyiska gradska prokuratura,
EUROOPA KOHUS (kaheksas koda),
koosseisus: koja president S. Rodin, kohtunikud O. Spineanu‑Matei (ettekandja) ja N. Fenger,
kohtujurist: T. Ćapeta,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitas:
Euroopa Komisjon, esindajad: K. Herrmann, E. Rousseva ja P. J. O. Van Nuffel,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotluses palutakse tõlgendada ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 47.
2
Taotlus on esitatud YRi jt vastu algatatud kriminaalmenetluses seoses osalemisega kuritegelikus ühenduses, mille eesmärk oli toime panna maksukuritegusid.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Euroopa Liidu leping
3
ELL artikli 19 lõike 1 teises lõigus on ette nähtud:
„Liikmesriigid näevad ette tulemusliku õiguskaitse tagamiseks vajaliku kaebeõiguse liidu õigusega hõlmatud valdkondades.“
Harta
4
Harta artikli 47 esimese ja teise lõigu kohaselt:
„Igaühel, kelle liidu õigusega tagatud õigusi või vabadusi rikutakse, on selles artiklis kehtestatud tingimuste kohaselt õigus tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus.
Igaühel on õigus õiglasele ja avalikule asja arutamisele mõistliku aja jooksul sõltumatus ja erapooletus seaduse alusel moodustatud kohtus. […]“.
Bulgaaria õigus
Kohtute seadus
5
Kohtute seaduse (Zakon za sadebnata vlast) artikli 9 lõikes 1 on sätestatud:
„Kohtuorganites määratakse kohtuasjad ja toimikud juhusliku valiku põhimõtte alusel, kasutades ühtset elektroonilist määramist vastavalt saabumise järjekorrale kooskõlas artikli 360b nõuetega.“
6
Selle seaduse artiklis 86 on sätestatud:
„1.   Regionaalse kohtu esimees täidab regionaalse kohtu korralduse ja haldamise peadirektori ülesandeid, […]
[…]
2) korraldades kohtunike ja rahvakohtunike tööd;
[…]
2.   Esimehe korraldused ja kohtu töökorraldust reguleerivad normid, mille ta on heaks kiitnud, on siduvad kõigile kohtunikele ja kohtu töötajatele.“
7
Selle seaduse artikkel 360b on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Õigusasutused kasutavad teabesüsteeme, mille on heaks kiitnud Visshia sadeben saveti (Bulgaaria kõrgem kohtute nõukoda) täiskogu kokkuleppel justiitsministri ja digitaalse juhtimise ministriga.
[…]
6.   Õigusasutused kasutavad artikli 9 ja artikli 112 lõike 6 kohast ühekordset juhusliku määramise süsteemi ning avalikult peab olema võimalik tõendada, et määramine on juhuslik, krüptograafiliste vahenditega, mis on kindlaks määratud justiitsministri määrusega kooskõlastatult digitaalse juhtimise ministriga.“
Ühtne metoodika
8
Kõrgem kohtute nõukoda kehtestas ühtse metoodika kohtuasjade juhusliku määramise põhimõtte kohaldamiseks rajooni-, regionaalsetes, haldus-, sõjaväe-, apellatsiooni- ja erikohtutes (Edinna Metodika po prilozhenieto na printsipa za sluchayno Razpredelenie na delata v rayonnite, okrazhnite, administrativnite, voennite, apelativnite i spetsializiranite sadilishta; edaspidi „ühtne metoodika“).
9
Ühtse metoodika punkti 1 alapunkt b, mis reguleerib juhuslikku määramist, on sõnastatud järgmiselt:
„Kohtuasjade jaotamine kõikides kohtutes toimub juhusliku valiku põhimõtte alusel elektrooniliselt vastavalt nende saabumise järjekorrale, lähtudes kohtuasja sisust ja liigist ning järgides kiireloomulist menetlemist nõudvaid menetlustähtaegu.“
10
Ühtse metoodika punkti 3 kohaselt määrab kohtuasju kohtu haldusjuht või kolleegiumi president.
11
Ühtse metoodika punktis 4.1.1, mis reguleerib „konkreetse kohtuniku valimist“ kriminaalasjades ja kriminaalõigusliku iseloomuga haldusasjades, on sätestatud:
„a)
Kui kohtumenetlus lõpetatakse ning kohtuasi saadetakse tagasi prokurörile täiendava uurimise läbiviimiseks ja seejärel tagasi kohtusse, määratakse uue numbriga algatatud kohtuasi algul määratud ettekandja-kohtunikule.
b)
Kui kohtulahend, millega menetlus lõpetati pädevusest tulenevatel põhjustel, tühistatakse, määratakse uus kohtuasi algul määratud ettekandja-kohtunikule.
c)
Kui kohtuasi saadetakse haldusomavoli tõttu tagasi esimese astme kohtusse ja saadetakse seejärel samale kohtule, määratakse kohtuasi algul määratud ettekandja-kohtunikule.“
Kriminaalmenetluse seadustik
12
Kriminaalmenetluse seadustiku (Nakazatelno-protsesualen kodeks) artikli 6 lõikes 1 on sätestatud:
„Kriminaalasjades õigusemõistmise tagavad ainult Bulgaaria Vabariigi põhiseaduse [(Konstitutsia na Republika Bulgaria)] alusel moodustatud kohtud.“
13
Selle seaduse artiklis 10 on ette nähtud:
„Kohtunikud, rahvakohtunikud, prokurörid ja uurimisorganid on oma ülesannete täitmisel sõltumatud ja alluvad üksnes seadusele.“
14
Selle seadustiku artikli 42 lõikes 2 on sätestatud:
„Kui kohus tuvastab, et asi kuulub teise sama astme kohtu pädevusse, lõpetab ta menetluse ja edastab asja sellele kohtule. […]“
Menetlus põhikohtuasjas ja eelotsuse küsimused
15
Spetsialisirana prokuratura (eriprokuratuur, Bulgaaria) koostas 30. oktoobril 2014 YRi jt suhtes süüdistusakti osalemise kohta kuritegelikus ühenduses, mille eesmärk oli toime panna maksukuritegusid, milleks käesoleval juhul oli 6364428 Bulgaaria leevi (BGN) (ligikaudu 3254080 eurot) suuruse käibemaksu tasumata jätmine 2008. aasta jaanuarist kuni 2012. aasta märtsini, ning saatis süüdistusakti Spetsializiran nakazatelen sadi (kriminaalasjade erikohus, Bulgaaria).
16
Eelotsusetaotluses esitatud teabe kohaselt tähendab YRi jt süü tunnistamine seda, et nende karistuse määramisel kohaldatakse nõukogu 25. oktoobri 2004. aasta raamotsust 2004/757/JSK, millega kehtestatakse miinimumeeskirjad ebaseadusliku uimastiäri kuriteokoosseisu ja karistuste kohta (ELT 2004, L 335, lk 8), ja nõukogu 24. oktoobri 2008. aasta raamotsust 2008/841/JSK organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse kohta (ELT 2008, L 300, lk 42).
17
See kohtuasi määrati kohtunik I. H‑le.
18
Vaheotsus, mille tegi kohtunik I. H. ja kahest rahvakohtunikust koosnev kohtukoosseis kohtuasja sisuliseks läbivaatamiseks, tühistati apellatsiooniastmes 21. juulil 2022 menetlusnormi rikkumise tõttu ning kohtuasi saadeti tagasi sellele kohtukoosseisule.
19
Kohtunik I. H. lõpetas 26. juuli 2022. aasta määrusega YRi jt suhtes menetluse Spetsializiran nakazatelen sadi (kriminaalasjade erikohus) vastavas kolleegiumis, mis on kohus, mis lõpetas tegevuse järgmisel päeval ning mille menetluses olevad kohtuasjad tuli üle anda Sofiyski gradski sadile (Sofia linnakohus, Bulgaaria), kellele kõnealune kohtunik saatis kohtuasja.
20
Kohtunik I. H. suunati 28. juulil 2022 Sofiyski gradski sadi (Sofia linnakohus).
21
Nimetatud kohtu kriminaalkolleegiumi haldusjuht määras 4. augustil 2022 YRi jt kohtuasja kohtunik H. K‑le, kasutades juhusliku määramise süsteemi.
22
Kolleegium, mille eesistuja oli see kohtunik, saatis 27. septembril 2023 kõnealuse kohtuasja lahendamiseks kohtunik I. H‑le, kuna see kohtunik oli nimetatud kohtuasjaga varem kokku puutunud. Sofiyski gradski sadi (Sofia linnakohus) kriminaalkolleegiumi 16. koda, mille eesistuja on kohtunik I. H. ja mida tuleb Euroopa Kohtusse 17. jaanuaril 2024 saabunud eelotsusetaotluse lisast nähtuvalt pidada eelotsusetaotluse esitanud kohtuks, võttis selle kohtuasja üle, leides, et kohtuasja määramise õiguspärasus on õigusküsimus, mille peab lahendama tema, mitte selle kohtu kriminaalkolleegiumi haldusjuht, kuna kohtuasja määramise normid kuuluvad kohtukorralduse põhimõtete kohaldamisalasse ja iga kohtukoosseis peab oma pädevust kontrollima. Pärast kohtuistungit, kus süüdistatavatele anti võimalus olla ära kuulatud, nõustus kohtunik I. H. asjaomast kohtuasja lahendama.
23
Kohtuasja ülevõtmise ja selle lahendamisega nõustumise tõttu algatas Sofiyski gradski sadi (Sofia linnakohus) haldusjuht distsiplinaarmenetluse kohtunik H. K. vastu peamiselt selle tõttu, et viimane ei edastatud talle seda kohtuasja ümbermääramiseks, ja kohtunik I. H. vastu, kuna viimane nõustus seda kohtuasja menetlema, kuigi talle ei olnud seda nõuetekohaselt määratud.
24
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul ei vasta olukord YRi jt vastu algatatud menetluses täpselt ühelegi konkreetse kohtuniku valimise juhtumile, mida on mainitud ühtse metoodika punktis 4.1.1, vaid sarnaneb ühele neist juhtumitest, nimelt olukorrale, kus pärast seda, kui apellatsioonikohus on esimese astme kohtu otsuse tühistanud, saadab see kohus asja tagasi esimesele kohtule, et menetlust jätkata.
25
Lisaks nähtub eelotsusetaotlusest, et Sofiyski gradski sadi (Sofia linnakohus) haldusjuht oli kõigepealt määranud juhusliku määramise süsteemi alusel kohtunikele veel kaks muud kohtuasja, mida oli menetlenud kohtunik I. H. ajal, mil ta mõistis õigust Spetsializiran nakazatelen sadis (kriminaalasjade erikohus). Selliselt määratud kohtunikud, kes leidsid, et need kohtuasjad oleks tulnud määrata kohtunik I. H‑le, tagastasid need siiski haldusjuhile, kes määras need konkreetse kohtuniku valimise süsteemi alusel viimati nimetatud kohtunikule.
26
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib samuti, et ei ühtne metoodika ega kodukord, mis käsitleb kohtuasjade juhuslikku määramist ja kohtunike asendamist Sofiyski gradski sadi (Sofia linnakohus) kriminaalkolleegiumis (Vatreshni pravila za sluchayno razpredelenie na delata i za zamestvane na sadii v Nakazatelno otdelenie na Sofiyski gradski sad), ei reguleeri selle meetodi kontrollimist, mida haldusjuht kasutab kohtuasja määramiseks, juhuslikuks määramiseks või konkreetse kohtuniku valimiseks.
27
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et seda kontrolli tuleb pidada kohtulikuks kontrolliks ja järelikult peab kohtunik, kellele haldusjuht on kohtuasja määranud, seda tegema sõltumatult, olles pooled ära kuulanud ja alludes kõrgema astme kohtu kontrollile. Ta tugineb seejuures kriminaalmenetluse seadustiku artikli 6 lõikele 1 ja artiklile 10 ning analoogia alusel sama seadustiku artikli 42 lõikele 2, mis käsitleb kohtuasja üleandmist ühelt kohtult teisele.
28
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib siiski, et teised asutused leiavad, et kui tekib kahtlus, kas kohtuasja määramine juhusliku määramise süsteemi alusel on õiguspärane, peab asja menetlev kohtunik sellest teavitama haldusjuhti, kes on ainsana pädev hindama kohtuasja määramise õiguspärasust ning võib otsustada, kas ta peab olenevalt olukorrast kasutama teist kohtuasja määramise meetodit, nimelt konkreetse kohtuniku valimist.
29
Selles kontekstis seostab eelotsusetaotluse esitanud kohus oma olukorda mõistega „sõltumatu kohus“ harta artikli 47 tähenduses ja seda kahel alusel. Nimelt on küsimus selles, kas põhimõtet, mille kohaselt on igaühel õigus asja arutamisele sõltumatus kohtus, on järgitud olukorras, kus ühest küljest ei saa kohus otsustada oma pädevuse üle, vaid peaks tuginema haldusjuhi hinnangule, kusjuures tuleb rõhutada, et haldusjuht ei täida selles rollis õigusemõistmise ülesandeid ja on kohtukoosseisu suhtes, kelle poole kohtuasjas pöördutakse või kes peab seda arutama, väline element, ning kus teisest küljest kujutab selle kohtu kohtuniku poolt selles küsimuses lahendi tegemine endast distsiplinaarsüütegu.
30
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab samuti, et on võimalik tõmmata paralleeli tema olukorra ja Euroopa Kohtu niisuguse praktika vahel, mille kohaselt ühest küljest eeldavad liidu õigusega nõutavad sõltumatuse ja erapooletuse tagatised eelkõige kohtunike ametisse nimetamist reguleerivate normide olemasolu ning teisest küljest on nõutav, et pärast ametisse nimetamist ei oleks kohtunikud surve all ega saaks oma ülesannete täitmisel juhiseid. Kohtuasja määramine kohtunikule haldusjuhi poolt sarnaneb aga ametisse nimetamisega.
31
Peale selle märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kohtunike H. K. ja I. H. suhtes algatatud distsiplinaarmenetlused puudutavad nende poolt õigusemõistmise ülesannete täitmisel tehtud otsuste või aktide sisu. Euroopa Kohtu praktika kohaselt saab distsiplinaarmenetlust sellistel juhtudel aga algatada vaid väga erandlikes olukordades, kus kohtuniku käitumine on olnud tõsiste tagajärgedega ja täiesti lubamatu, mis seisneb näiteks selles, et ta eiras tahtlikult ja pahauskselt või eriti raske ja jämeda hooletuse tõttu riigisiseseid ja liidu õigusnorme, mille järgimise ta peab tagama, või et ta tegutses meelevaldselt või keeldus õigusemõistmisest.
32
Lisaks puudutavad kohtunike H. K. ja I. H. suhtes algatatud distsiplinaarmenetlused olukordi, kus nad kasutasid väidetavalt ekslikult pädevust, mis on kohtul, see tähendab õigust kontrollida ise oma pädevust – olukorrad, kus Euroopa Kohtu praktika kohaselt ei saa distsiplinaarmenetlust algatada.
33
Neil asjaoludel otsustas Sofiyski gradski sadi (Sofia linnakohus) kriminaalkolleegiumi 16. koda menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [ELL] artikli 19 lõike 1 teise lõiguga ja [harta] artikliga 47 on kooskõlas, kui riigisisesele seadusele – mille kohaselt tuleb õigusemõistmise põhimõttena teha kohtunike hulgast juhuslik valik, milline kohtunik peab kriminaalasja läbi vaatama ja selles asjas otsuse tegema – antakse selline tõlgendus, et kahtluste korral, kas seda põhimõtet on haldusjuhi poolt konkreetsele kohtunikule juba määratud kohtuasjas järgitud, tuleb asuda seisukohale, […] et tegemist on õigusküsimusega, mille peab lahendama kohus, kes vaatab läbi kohtuasja, […] pärast seda, kui pooled on ära kuulatud, või kaebuse alusel […], või et tegemist on haldusküsimusega ning et üksnes haldusjuht on pädev andma sellele hinnangu?
2.
Samuti, mis puudutab [sama riigisisese seaduse] tõlgendust, mille kohaselt juhul, kui kohtunik, kellele kohtuasi määrati, leiab, et vastavalt [riigisisesele] õiguspõhimõttele, [mis käsitleb kriminaalasja läbivaatamise ja lahendamise eest vastutava kohtuniku juhuslikku valimist], peaks teine kohtunik [seda kohtuasja] menetlema, ja [annab] selle talle [üle] ning kui [see teine] kohtunik, kes võttis selle kohtuasja üle, otsustab kõigepealt pooled võistlevas menetluses ära kuulata ja seejärel teha sõltumatu otsuse oma pädevuse küsimuses, panevad need kaks kohtunikku toime distsiplinaarrikkumise, kuna oma tegevusega kahjustavad nad kohtu väärikust ja rikuvad oma ametialaseid kohustusi?“
34
Eelotsusetaotluse lisaga, mis saabus Euroopa Kohtusse 29. aprillil 2024, edastas eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtule koopia Sofiyski gradski sadi (Sofia linnakohus) presidendi 25. aprilli 2024. aasta kohtumäärusest, mis tehti kohtunike H. K. ja I. H. suhtes algatatud distsiplinaarmenetluses ja millega juhiti nende tähelepanu käesoleva kohtuotsuse punktis 23 nimetatud tegudele.
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
35
Esimene küsimus puudutab ELL artikli 19 lõike 1 teise lõigu ja harta artikli 47 tõlgendamist.
36
Kõigepealt tuleb ühest küljest märkida, et ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik on põhikohtuasja kontekstis kohaldatav. See säte kuulub kohaldamisele nimelt kõigi riigisiseste organite suhtes, kes kohtuna võivad lahendada küsimusi, mis on seotud liidu õiguse kohaldamise või tõlgendamisega ja mis seega kuuluvad liidu õigusega hõlmatud valdkondadesse (26. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Miasto Łowicz ja Prokurator Generalny, C‑558/18 ja C‑563/18, EU:C:2020:234, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika). Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus on selline organ, peab tema menetlus vastama nõuetele, mis tulenevad selles sättes ette nähtud õigusest tõhusale kohtulikule kaitsele.
37
Teisest küljest, kuivõrd esimese küsimusega palutakse tõlgendada harta artiklit 47, siis tuleb meenutada, et harta kohaldamisala seoses liikmesriikide tegevusega on määratletud harta artikli 51 lõikes 1, mille kohaselt on harta sätted ette nähtud liikmesriikidele liidu õiguse kohaldamise korral. Sellest tuleneb, et liidu õiguskorras tagatud põhiõigused laienevad kõigile liidu õigusega reguleeritud olukordadele, kuid mitte väljapoole niisuguseid olukordi (vt selle kohta 19. novembri 2019. aasta kohtuotsus A. K. jt (kõrgeima kohtu distsiplinaarkolleegiumi sõltumatus), C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982, punkt 78 ja seal viidatud kohtupraktika).
38
Mis puudutab YRi jt suhtes algatatud kriminaalmenetlust, siis piirdub eelotsusetaotluse esitanud kohus märkusega, et süüdistatavaid süüdistatakse osalemises kuritegelikus ühenduses, mille eesmärk on panna toime maksukuritegusid, mis on seotud tasumisele kuuluva käibemaksu tasumata jätmisega, ning et kui nad süüdi tunnistatakse, tuleks nende karistuse kindlaksmääramisel kohaldada raamotsuseid 2004/757 ja 2008/841. Eelotsusetaotlus ei sisalda siiski ühtegi viidet selle menetluse faktilisele raamistikule, mis selgitaks neid väiteid ja võimaldaks Euroopa Kohtul kontrollida, kas nimetatud menetlus hõlmab tõepoolest liidu õiguse kohaldamist.
39
Vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punktile c peab eelotsusetaotluses olema märgitud selgitus, millistel põhjustel liikmesriigi kohus on tõstatanud liidu õigusnormide tõlgendamise või kehtivuse küsimuse ning millist seost ta nende õigusnormide ja põhikohtuasjas kohaldatavate riigisiseste õigusnormide vahel näeb. Sellega seoses tuleb meenutada, et nii see ülevaade kui ka kodukorra artikli 94 punktis a nõutud lühiülevaade asjasse puutuvatest asjaoludest peavad võimaldama Euroopa Kohtul lisaks eelotsusetaotluse vastuvõetavusele kontrollida, kas ta on ka pädev vastama esitatud küsimusele (9. septembri 2014. aasta kohtumäärus Parva Investitsionna Banka jt, C‑488/13, EU:C:2014:2191, punkt 25 ja seal viidatud kohtupraktika).
40
Käsitletaval juhul ta seda ei ole.
41
Samas tuleb harta artiklit 47 siiski ELL artikli 19 lõike 1 teise lõigu tõlgendamisel arvesse võtta. Nimelt, kuna viimati nimetatud sättega kohustatakse kõiki liikmesriike kehtestama liidu õigusega hõlmatud valdkondades tõhusa kohtuliku kaitse tagamiseks vajalikud õiguskaitsevahendid eelkõige harta artikli 47 tähenduses, tuleb seda artiklit, isegi kui see ei ole põhikohtuasjas kohaldatav, ELL artikli 19 lõike 1 teise lõigu tõlgendamisel nõuetekohaselt arvesse võtta (vt selle kohta 20. aprilli 2021. aasta kohtuotsus Repubblika, C‑896/19, EU:C:2021:311, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
42
Järelikult tuleb asuda seisukohale, et oma esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku, tõlgendatuna lähtudes harta artiklist 47, tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriik on kehtestanud kohtutes kohtuasjade määramise süsteemi, mis põhineb kohtukoosseisu juhusliku valiku põhimõttel teatud eranditega ja mis sõltub iga kohtu haldusjuhi sekkumisest, siis on sellega vastuolus, kui kohtunikul, kellele kohtuasi on määratud ja kes kahtleb kohtuasja määramise õiguspärasuses, ei ole võimalik ise selles küsimuses otsust teha ega vajaduse korral kohtuasja sama kohtu teisele kohtunikule suunata põhjusel, et see oleks tulnud viimasele määrata, sest esimene kohtunik peab asjaomase kohtuasja tagasi saatma selle kohtu haldusjuhile, et ta kontrolliks kohtuasja algse määramise õiguspärasust ja vajaduse korral määraks selle ümber.
43
Sellega seoses tuleb meenutada, et liidu kehtiva õiguse kohaselt ei reguleeri see õigus liikmesriikide kohtukorraldust, eelkõige osas, mis puudutab riigisiseste kohtute moodustamist, koosseisu, pädevust ja toimimist, mistõttu kuuluvad selle valdkonna õigusnormid põhimõtteliselt liikmesriikide pädevusse. Siiski on liikmesriigid selle pädevuse teostamisel kohustatud järgima kohustusi, mis neile liidu õigusest tulenevad (vt selle kohta 21. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Euro Box Promotion jt, C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 ja C‑840/19, EU:C:2021:1034, punktid 133 ja 180 ning seal viidatud kohtupraktika).
44
Nii on see eelkõige kohustuste puhul, mis tulenevad ELL artikli 19 lõike 1 teisest lõigust (26. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Miasto Łowicz ja Prokurator Generalny, C‑558/18 ja C‑563/18, EU:C:2020:234, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 11. juuli 2024. aasta kohtuotsus Hann-Invest jt, C‑554/21, C‑622/21 ja C‑727/21, EU:C:2024:594, punkt 44 ning seal viidatud kohtupraktika), mis kohustab liikmesriike ette nägema tulemusliku õiguskaitse tagamiseks vajaliku kaebeõiguse liidu õigusega hõlmatud valdkondades.
45
Kohtus kohtuasjade määramise normid on aga seotud mõistega „tõhus kohtulik kaitse“ selle sätte tähenduses.
46
Nimelt puudutavad ELL artikli 19 lõike 1 teisest lõigust tulenevad kohustused eelkõige seaduse alusel moodustatud kohtu olemasolu, arvestades lahutamatuid seoseid sellesse kohtusse pöördumise õiguse ning kohtunike sõltumatuse ja erapooletuse tagatiste vahel (vt selle kohta 11. juuli 2024. aasta kohtuotsus Hann‑Invest jt, C‑554/21, C‑622/21 ja C‑727/21, EU:C:2024:594, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika), mida nõuab ka ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik.
47
See kohustus, et liidu õigusega hõlmatud valdkondades kaebeõiguse süsteemi kuuluvad kohtud peavad olema moodustatud seaduse alusel ja mis on sätestatud ka harta artikli 47 teises lõigus, ei puuduta mitte üksnes kohtu eksisteerimise kui sellise õiguslikku alust, vaid ka kohtu koosseisu igas kohtuasjas ning mis tahes muid riigisiseseid sätteid, mille järgimata jätmine muudab ühe või mitme kohtuniku osalemise asja läbivaatamisel õigusvastaseks (vt selle kohta 29. märtsi 2022. aasta kohtuotsus Getin Noble Bank, C‑132/20, EU:C:2022:235, punkt 121 ja seal viidatud kohtupraktika).
48
Lisaks ei puuduta liidu õigusest tulenev kohtute sõltumatuse nõue mitte ainult lubamatut mõju, mida võib avaldada seadusandlik ja täidesaatev võim, vaid ka mõju, mis võib pärineda asjaomase kohtu seest (vt selle kohta 11. juuli 2024. aasta kohtuotsus Hann-Invest jt, C‑554/21, C‑622/21 ja C‑727/21, EU:C:2024:594, punkt 54 ning seal viidatud kohtupraktika).
49
Lisaks peab õigusemõistmise ülesande täitmine olema kaitstud nii igasuguse otsese mõju eest juhiste kujul kui ka kaudsema mõju vormide eest, mis võivad kohtuotsuseid suunata (14. novembri 2024. aasta kohtuotsus S. (kohtukoosseisus muudatuste tegemine), C‑197/23, EU:C:2024:956, punkt 62 ja seal viidatud kohtupraktika).
50
Selline mõju võib olla nende normide rikkumisel, mis reguleerivad sellise kohtuniku määramist, kes peab tegema konkreetses kohtuasjas otsuse (vt selle kohta 14. novembri 2024. aasta kohtuotsus S. (kohtukoosseisus muudatuste tegemine), C‑197/23, EU:C:2024:956, punkt 55).
51
Käesoleval juhul, nagu ilmneb eelotsusetaotlusest, kehtestati riigisisese õigusega kohtutes kohtuasjade määramise süsteem, mis põhineb kohtukooseisu juhusliku valiku põhimõttel teatud eranditega ning mis sõltub nende kohtute haldusjuhtide sekkumisest, kes ise on kohtute liikmed. Selline määramise süsteem ei avalda iseenesest kohtukoosseisudele ilmselt alusetut mõju. Eelkõige ei tähenda kohtuasja määramise normide kohaldamisel tehtav viga tingimata sellise mõju olemasolu. Siiski ei saa eelkõige välistada, et kohtuasja määramata jätmine kohtunikule, kes on seda menetluse varasemas staadiumis arutanud, olukorras, kus riigisisene õigus näeb ette sellise määramise, võib olla mõeldud selleks, et vältida seda, et see kohtunik jätkab selle kohtuasja arutamist.
52
Selles kontekstis tekib küsimus, kuidas kontrollida, kas niisugust kohtuasja määramise süsteemi on konkreetses kohtuasjas õigesti kohaldatud.
53
Sellega seoses tuleb märkida, et võimalus kontrollida mõistega „seaduse alusel moodustatud kohus“ seotud tagatiste järgimist käesoleva kohtuotsuse punktis 47 täpsustatud tähenduses on vajalik usalduse jaoks, mida demokraatliku ühiskonna kohtud peavad õigussubjektile sisendama. Seega on selle kontrollimine, kas täidetud on nõue, et iga kohus peab oma koosseisu poolest olema sõltumatu, erapooletu ja seaduse alusel moodustatud kohus, oluline vorminõue, mille järgimine on seotud avaliku huviga (vt selle kohta 1. juuli 2008. aasta kohtuotsus Chronopost ja La Poste vs. UFEX jt, C‑341/06 P ja C‑342/06 P, EU:C:2008:375, punkt 46, ning 8. mai 2024. aasta kohtuotsus Asociația Forumul Judecătorilor din România (kohtunike ühingud), C‑53/23, EU:C:2024:388, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika). Euroopa Kohus on leidnud, et sellist kontrolli peab olema võimalik läbi viia kaebuse läbivaatamisel, vajaduse korral omal algatusel, kui selles küsimuses tekib tõsine kahtlus (vt selle kohta 26. märtsi 2020. aasta kohtuotsus uuesti läbivaatamine Simpson ja HG vs. nõukogu ja komisjon, C‑542/18 RX‑II ja C‑543/18 RX‑II, EU:C:2020:232, punktid 57 ja 58).
54
Tõhusat kohtulikku kaitset ei ole võimalik nimelt tagada, kui tõsise kahtluse esinemisel ei saa ühe poole taotlusel või omal algatusel nende normide järgimist, mis annavad kohtule „sõltumatu, erapooletu ja seaduse alusel moodustatud kohtu“ staatuse, kohtulikult kontrollida ega rikkumise korral määrata võimalikku karistust, sest vastasel juhul võiks neid eirata ilma igasuguse tagajärjeta (vt selle kohta 14. novembri 2024. aasta kohtuotsus S. (kohtukoosseisus muudatuste tegemine), C‑197/23, EU:C:2024:956, punkt 66).
55
Sellest järeldub, et ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik, tõlgendatuna lähtudes harta artiklist 47, nõuab, et kohtuasjade määramist reguleerivate riigisiseste normide järgimist saaks kohtulikult kontrollida, selleks et kindlaks teha, kas kohtukoosseis, kellele konkreetne kohtuasi on määratud, kujutab endast sõltumatut, erapooletut ja seaduse alusel moodustatud kohut.
56
Samas, võttes arvesse liikmesriikide pädevust oma kohtusüsteemi korraldamisel, nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 43, ei ole liidu õigusega vastuolus see, kui kohtunik, kellele on asjaomase kohtu haldusjuht kohtuasja määranud, kahtleb, kas kohtuasja määramine on kohaldatavate riigisiseste õigusnormide seisukohast õiguspärane, siis peab ta selle kohtuasja haldusjuhile tema seadusest tulenevaid õigusi arvestades tagasi saatma, et viimane kontrolliks määramise õiguspärasust, ning olenevalt olukorrast nõustuma selle kohtuasja läbi vaatama, kui algne määramine jääb kehtima. Siiski peab haldusjuhi poolt kohtuasja määramise õiguspärasust olema riigisiseste õigusnormide alusel võimalik kohtulikult kontrollida.
57
Kõiki eespool toodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku, tõlgendatuna lähtudes harta artiklist 47, tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriik on kehtestanud kohtutes kohtuasjade määramise süsteemi, mis põhineb kohtukoosseisu juhusliku valiku põhimõttel teatud eranditega ja mis sõltub iga kohtu haldusjuhi sekkumisest, siis ei ole sellega vastuolus see, kui kohtunikul, kellele kohtuasi on määratud ja kes kahtleb kohtuasja määramise õiguspärasuses, ei ole võimalik ise selles küsimuses otsust teha ega vajaduse korral kohtuasja sama kohtu teisele kohtunikule suunata põhjusel, et see oleks tulnud viimasele määrata, sest esimene kohtunik peab asjaomase kohtuasja tagasi saatma selle kohtu haldusjuhile, et ta kontrolliks kohtuasja algse määramise õiguspärasust ja vajaduse korral määraks selle ümber. Haldusjuhi poolt kohtuasja määramise õiguspärasust peab riigisiseste õigusnormide alusel olema võimalik kohtulikult kontrollida.
Teine küsimus
58
Teise küsimusega, mis on esitatud samas riigisiseses õiguslikus kontekstis nagu esimene küsimuski, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku ja harta artiklit 47 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui olukorras, kus kohtunik, kellele kohtuasi on määratud juhusliku määramise süsteemi alusel, leiab, et erandina oleks see kohtuasi tulnud konkreetselt määrata sama kohtu teisele kohtunikule, ja seega saadab kohtuasja tagasi sellele kohtunikule ning kus viimati nimetatud kohtunik nõustub tegema otsuse oma pädevuse kohta, võib asuda seisukohale, et need kaks kohtunikku on toime pannud distsiplinaarsüüteo.
59
Sellega seoses tuleb meenutada, et ELTL artikli 267 kohaselt peab esitatud eelotsusetaotlust olema „vaja“ selleks, et eelotsusetaotluse esitanud kohus saaks tema menetluses olevas kohtuasjas „teha otsuse“. Sellest sõnastusest ja selle artikli ülesehitusest tuleneb ühest küljest, et kohtus, mis on esitanud eelotsusetaotluse, peab pooleli olema vaidlus, mille raames palutakse sellel kohtul teha otsus, milles saab arvesse võtta seda eelotsust (vt selle kohta 22. märtsi 2022. aasta kohtuotsus Prokurator Generalny (kõrgeima kohtu distsiplinaarkolleegium – ametisse nimetamine), C‑508/19, EU:C:2022:201, punkt 62 ja seal viidatud kohtupraktika), ja teisest küljest ei saa Euroopa Kohus vastata eelotsuse küsimusele, kui on ilmne, et taotletaval liidu õiguse tõlgendusel puudub põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega igasugune seos (21. septembri 2023. aasta kohtuotsus Juan, C‑164/22, EU:C:2023:684, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika).
60
Käesoleval juhul on eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli kriminaalasjade läbivaatamine YRi jt suhtes, mitte aga distsiplinaarmenetlus kohtunike I. H. ja H. K. suhtes. Ent eelotsusetaotlusest nähtub, et küsimus, kas nende kahe kohtuniku poolt teatavate otsuste tegemine nende kriminaalasjade läbivaatamist puudutava kohtuasja määramise kohta võib kujutada endast distsiplinaarsüütegusid, ei ole nendes kriminaalasjades tehtava otsuse seisukohast asjakohane, kuna eelotsusetaotluses ei ole tõendatud andmeid nende kahe menetluse vahelise tegeliku seose kohta.
61
Seega on teine küsimus asjakohane üksnes seoses distsiplinaarmenetlusega, mis oli eelotsusetaotluse esitamise kuupäeval pooleli mõnes teises kohtus kui eelotsusetaotluse esitanud kohus ja mille raames oleks võinud selle küsimuse ka esitada (vt analoogia alusel 22. detsembri 2022. aasta kohtumäärus Sąd Najwyższy, C‑491/20–C‑496/20, C‑506/20, C‑509/20 ja C‑511/20, EU:C:2022:1046, punktid 84 ja 85).
62
Teine küsimus on seega vastuvõetamatu.
Kohtukulud
63
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kaheksas koda) otsustab:
ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku, võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47,
tuleb tõlgendada nii, et
kui liikmesriik on kehtestanud kohtutes kohtuasjade määramise süsteemi, mis põhineb kohtukoosseisu juhusliku valiku põhimõttel teatud eranditega ja mis sõltub iga kohtu haldusjuhi sekkumisest, siis ei ole sellega vastuolus see, kui kohtunikul, kellele kohtuasi on määratud ja kes kahtleb kohtuasja määramise õiguspärasuses, ei ole võimalik ise selles küsimuses otsust teha ega vajaduse korral kohtuasja sama kohtu teisele kohtunikule suunata põhjusel, et see oleks tulnud viimasele määrata, sest esimene kohtunik peab asjaomase kohtuasja tagasi saatma selle kohtu haldusjuhile, et ta kontrolliks kohtuasja algse määramise õiguspärasust ja vajaduse korral määraks selle ümber. Haldusjuhi poolt kohtuasja määramise õiguspärasust peab riigisiseste õigusnormide alusel olema võimalik kohtulikult kontrollida.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: bulgaaria.
(
i
)	Käesoleval kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.