61999TO0064(02)_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa T-64/99 DEP,
UK Coal plc, aiemmin RJB Mining plc, kotipaikka Harworth (Yhdistynyt kuningaskunta), edustajanaan solicitor J. Lawrence, prosessiosoite Luxemburgissa,
hakijana,
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään K.-D. Borchardt, avustajanaan barrister N. Khan, prosessiosoite Luxemburgissa,
vastaajana,
jossa hakija vaatii niiden oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistamista, jotka vastaaja on velvollinen korvaamaan hakijalle yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-64/99, Mining vastaan komissio, 25.7.2000 antaman määräyksen (ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa) johdosta,
EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (laajennettu toinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. W. H. Meij sekä tuomarit K. Lenaerts, A. Potocki, M. Jaeger ja J. Pirrung,
kirjaaja: H. Jung,
on antanut seuraavan
määräyksen
Tuomion perustelut
Tosiseikat ja asian käsittelyn vaiheet
1 Komissio on 29.7.1998 tekemällään päätöksellä hyväksynyt EHTY:n perustamissopimuksen 66 artiklan nojalla Saksan julkisen sektorin omistaman Saarbergwerke AG:n, Preussag Anthrazit GmbH:n ja RAG Aktiengesellschaftin (jäljempänä RAG), joka oli ostanut kahden ensin mainitun yhtiön osakekannat, yrityskeskittymän. Hakijan väitteiden mukaan yrityskeskittymään liittyi valtiontukia.
2 Hakija on 29.9.1998 riitauttanut päätöksen, jolla komissio hyväksyi yrityskeskittymän, ja se on tuonut erityisesti esille, että komissio on jättänyt tutkimatta yrityskeskittymään liittyvien valtiontukien lainmukaisuuden. Tämä kanne on rekisteröity ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa numerolla T-156/98. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi asiassa T-156/98, RJB Mining vastaan komissio, 31.1.2001 antamallaan tuomiolla (Kok. 2001, s. II-337) riidanalaisen päätöksen, jolla yrityskeskittymä oli hyväksytty.
3 Hakija on lisäksi 18.1. ja 3.3.1999 vaatinut komission 2.12.1998 tekemän päätöksen, jossa hyväksytään Saksan taloudelliset tuet kivihiiliteollisuuden hyväksi vuonna 1998, ja komission 22.12.1998 tekemän päätöksen, jossa hyväksytään vastaavanlaiset tuet vuonna 1999, kumoamista. Hakija esitti vaatimuksensa tueksi muun muassa, että mainituissa päätöksissä ei ollut mitään viittausta edellä mainittuun keskittymään eikä siihen liittyviin valtiontukikysymyksiin. Nämä kanteet on rekisteröity ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa numeroilla T-12/99 ja T-63/99. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kanteet yhdistetyissä asioissa T-12/99 ja T-63/99, UK Coal vastaan komissio, 12.7.2001 antamallaan tuomiolla (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
4 Hakija on 3.3.1999 jättämällään kannekirjelmällä vaatinut EHTY:n perustamissopimuksen 35 artiklan nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan useita komission implisiittisiä päätöksiä, joilla tämä on kieltäytynyt tutkimasta, onko Saksa noudattanut EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan c kohtaa ja komission 28.12.1993 tekemää päätöstä N:o 3632/93/EHTY jäsenvaltioiden kivihiiliteollisuuden hyväksi toteuttamia toimia koskevasta yhteisön järjestelmästä (EYVL L 329, 30.12.1993, s. 12), ja velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
5 Komissio teki 31.5.1999 jättämässään vastauksessa oikeudenkäyntiväitteen katsoen, että kanne asiassa T-64/99 on jätettävä tutkimatta yhtäältä asioiden T-156/98 ja T-12/99 vireilläolon johdosta ja toisaalta menettelyvirheen johdosta, koska hakijalla ei ollut oikeussuojan tarvetta. Hakija vastasi oikeudenkäyntiväitteeseen 2.7.1999 jättämällään vastauksella.
6 Samana päivänä jättämillään kirjelmillä hakija vaati ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta yhtäältä antamaan yksipuolisen tuomion ja toisaalta antamaan asian käsittelylle etusijan.
7 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti 12.11.1999 antamassaan määräyksessä käsitellä oikeudenkäyntiväitteen pääasian yhteydessä, hylätä vaatimuksen yksipuolisesta tuomiosta ja käsitellä myöhemmin hakemuksen käsittelylle annettavasta etusijasta; oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
8 RAG on jättänyt 25.8.1999 väliintulohakemuksen, jossa se pyytää saada osallistua oikeudenkäyntiin tukeakseen komission vaatimuksia. Hakija vastusti tätä pyyntöä 16.9.1999 jättämässään kirjelmässä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 10.1.2000 antamallaan määräyksellä hyväksynyt RAG:n väliintulon; oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
9 Samana päivänä annetulla määräyksellä, asianosaisten kuulemisen jälkeen, myös Saksan liittotasavalta on hyväksytty osallistumaan oikeudenkäyntiin komission vaatimusten tueksi.
10 Koska komissio on aloittanut virallisen menettelyn saadakseen Saksan hallitukselta tietoja yllä mainittujen yritysten sulautumaan mahdollisesti liittyvistä tuista, hakija ilmoitti, ettei kanteella asiassa T-64/99 ole enää kohdetta.
11 Tämän johdosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu toinen jaosto) päätti asiassa T-64/99, RJB Mining vastaan komissio, 25.7.2000 antamassaan määräyksessä (ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa), että lausunnon antaminen raukeaa sekä kanteesta että hakemuksesta antaa asian käsittelylle etusija. Komissio määrättiin vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä puolesta hakijan oikeudenkäyntikuluista, lukuun ottamatta kuluja, jotka johtuivat RAG:n väliintulon hyväksymisestä sekä hakijan vaatimuksista saada yksipuolinen tuomio ja asian käsittelylle etusija.
12 Hakija esitti komissiolle 8.11.2000 päivätyllä kirjeellä kuluistaan selvityksen, josta käy ilmi, että kokonaiskulut ovat 60 961,50 Englannin puntaa (GBP), ja vaati korvaamista puolista eli 30 480,75 GBP:sta. Komissio hylkäsi tämän vaatimuksen 4.12.2000 ja esitti vastaehdotuksen, jonka suuruus oli 10 900 GBP. Hakija esitti 23.1.2001, ottaen huomioon joitakin komission vastaväitteitä, muutetun vaatimuksen, jonka summa oli 21 774,80 GBP. Komissio hylkäsi tämän vaatimuksen 14.3.2001 päivätyllä kirjeellä antaen vastaehdotuksen 13 000 GBP:n summasta.
13 Tässä tilanteessa hakija on jättänyt 6.6.2001 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen vaatimuksen oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistamisesta.
14 Komissio on esittänyt huomautuksensa tästä vaatimuksesta 11.7.2001 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen jättämässään vastauksessa.
Asianosaisten vaatimukset
15 Hakija vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
- vahvistaa oikeudenkäyntikulujen määräksi 21 774,80 GBP
- antaa sille määräyksestään virallisen kopion
- velvoittaa komission korvaamaan käsiteltävänä olevasta oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistamismenettelystä johtuvat oikeudenkäyntikulut.
16 Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvistaa korvattavien kulujen määräksi, johon sisältyy myös tästä käsittelystä johtuvat kulut, kohtuullisen summan, joka ei kokonaisuudessaan ylitä 13 000 GBP:aa.
Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut
17 Viitaten komission kanssa käymäänsä oikeudenkäyntiä edeltävään kirjeenvaihtoon (ks. edellä 12 kohta) hakija väittää, että kuten sen 8.11.2000 päivätystä kuluselvityksestä käy ilmi, vaadittu summa perustuu 210,7 tunnin työmäärään, keskituntipalkkion ollessa 174,89 GBP, joka on huomattavasti pienempi kuin 220 GBP, jonka komissio itse katsoo 4.12.2000 päivätyssä kirjeessään sopivaksi palkkioksi. Hakijan mukaan on selvää, että komission vastaehdotus, joka perustuu 55 tunnin työmäärään koko tapauksen valmistelemiseksi, on riittämätön.
18 Tapauksen valmisteluun käytetyn työmäärän osalta hakija väittää, että kyse oli monimutkaisesta ja arkaluonteisesta kanteesta, joka vaati huomattavaa työpanosta sekä valmistelun että tutkimuksen osalta, koska laiminlyöntikanteet ovat harvinaisia EHTY:n piirissä. Koska lisäksi suurin osa komission puolustautumisesta koski kanteen tutkittavaksi ottamista, hakijan täytyi löytää uusia ja olennaisia perusteluja. Lisäksi tapaus pakotti hakijan esittämään täydelliset ja syvälliset perustelunsa ennen kuin komissio vihdoin päätti toimia.
19 Hakija lisää, että ilmoittamatta jätetyn tuen määrä oli 1 miljardi Saksan markkaa (DEM), mikä on huomattava summa. Lisäksi tapaus oli tärkeä yhteisön oikeuden sekä kivihiiliteollisuuden kannalta.
20 Hakija toteaa lopuksi, että sen vaatimat kulut, jotka ovat paljon tapauksesta todellisuudessa aiheutuneita kuluja pienemmät, ovat kohtuulliset.
21 Komissio vastaa, että tuntipalkkion laskutapaa on turha tutkia yksityiskohtaisemmin, mikä tahansa sen laskutapa onkaan, koska on riittävää todeta sen sijoittuvan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsittelyissä vaadittujen tuntipalkkioiden hintahaarukan yläpäähän. Siten voitaisiin olettaa, että hakijan asiantuntijat ovat erityisen päteviä eikä heiltä siten olisi kulunut paljon aikaa tutkimukseen.
22 Tapaukseen käytettyjen tuntien osalta komissio tarkentaa, että sen vastaehdotus perustui hakijan solicitorien tapaukseen käyttämään 55 tuntiin ja barristerin ajallisesti määrittelemättömään mutta 6 700 GBP:n arvoiseksi arvioituun työhön sekä solicitorien ja barristerin väliseen yhteydenpitoon käytettyyn 2 000 GBP:aan. Jos tuntipalkkio olisi 220 GBP/tunti, komissio olisi siten hyväksynyt hakijan barristerin 30 työtuntia ja yhdeksän lisätuntia solicitorien ja barristerin välisestä yhteydenpidosta, jolloin juristit olisivat käyttäneet yhteensä 94 tuntia tapaukseen.
23 Siltä osin kuin hakija vetoaa laiminlyöntikanteen monimutkaisuuteen, komissio korostaa, että hakijan tehtävä kanteen valmistelussa yksinkertaistui, koska esillä olevan asian aineellinen kysymys koski tuolloin vireillä olleissa asioissa T-156/98 ja T-12/99 (ks. edellä 2 ja 3 kohta) jo esille nostettua kysymystä. Lisäksi esillä olevassa asiassa esitetyt aineelliset perustelut muodostivat vain kannekirjelmän viimeiset sivut ja ne olivat toistoa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitetyistä perusteluista edellä mainituissa asioissa T-156/98, T-12/99 ja T-63/99.
24 Lopuksi, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-156/98 (ks. edellä 2 kohta) antaman tuomion johdosta hakija jätti komissiolle korvausvaatimuksen 127 698 GBP:n suuruisista kuluista ja vakuutti, että tapauksen valmistelu oli ollut monimutkaista ja vienyt paljon aikaa. Hakija ei kuitenkaan saisi vaatia huomattavia oikeudenkäyntikuluja kahdessa eri tapauksessa käytettyjen samojen kysymysten perusteluista, koska tämä voisi johtaa oikeudenkäyntikulujen kaksinkertaiseen korvaukseen.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
25 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 91 artiklan b kohdan mukaan korvattaviksi oikeudenkäyntikuluiksi katsotaan "asianosaisille asian käsittelystä aiheutuneet välttämättömät kustannukset, erityisesti matka- ja oleskelukulut, sekä asiamiehen, avustajan tai asianajajan palkkio". Kyseisestä määräyksestä seuraa, että korvattavia oikeudenkäyntikuluja ovat ainoastaan yhtäältä kustannukset, jotka ovat aiheutuneet asian käsittelystä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, ja toisaalta kustannukset, jotka ovat olleet asian käsittelyn kannalta välttämättömiä (asia T-115/94 DEP, Opel Austria v. neuvosto, määräys 15.7.1998, Kok. 1998, s. II-2739, 26 kohta).
26 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisöjen tuomioistuimilla ei ole toimivaltaa vahvistaa sitä, kuinka paljon asianosaisten on maksettava palkkiota omille asianajajilleen, vaan niillä on toimivalta ainoastaan määrittää se, mihin enimmäismäärään asti näiden palkkioiden maksamista voidaan vaatia siltä asianosaiselta, joka on velvoitettu oikeudenkäyntikulujen korvaamiseen. Antaessaan ratkaisua oikeudenkäyntikulujen vahvistamista koskevaan hakemukseen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei tarvitse ottaa huomioon kansallisia asianajajien palkkiosääntöjä eikä mahdollista asianosaisen ja tämän edustajien tai avustajien sopimusta asiasta (em. asia Opel Austria v. neuvosto, määräyksen 27 kohta).
27 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan asianajajien palkkioita koskevien yhteisön oikeussääntöjen puuttuessa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on oikeudenkäyntikuluja vahvistaessaan vapaasti arvioitava asiassa esille tulleita seikkoja ja otettava tältä osin huomioon oikeudenkäynnin kohde ja luonne, sen merkitys yhteisön oikeuden kannalta ja asian vaikeusaste, oikeudenkäynnistä asiamiehille tai avustajille aiheutuneen työn määrä ja oikeudenkäynnissä kyseessä olleet asianosaisten taloudelliset intressit (asia 318/82, Leeuwarder Papierwarenfabriek v. komissio, määräys 26.11.1985, Kok. 1985, s. 3727, 2 ja 3 kohta; asia T-78/89 DEP, PPG Industries Glass v. komissio, määräys 9.6.1993, Kok. 1993, s. II-573, 36 kohta ja asia T-2/93 DEP, Air France v. komissio, määräys 8.3.1995, Kok. 1995, s. II-533, 16 kohta).
28 Korvattavien oikeudenkäyntikulujen määrä on ratkaistava näiden perusteiden mukaan.
29 Tältä osin on syytä muistuttaa niiden kustannusten osalta, jotka hakija on esittänyt asian T-64/99 oikeudenkäyntimenettelyn osalta, että oikeudenkäyntikulut, joista periaatteessa puolet on määrätty korvattaviksi, koskevat ainoastaan kannekirjelmän ja vastauskirjelmän valmistelua ja laatimista sekä oikeudenkäyntiväitteeseen ja Saksan liittotasavallan väliintulohakemukseen tehtyjä huomautuksia.
30 Tapauksen vaikeudesta ja merkityksestä yhteisön oikeuden kannalta on syytä todeta, kuten komissio on aiheellisesti huomauttanut, että esillä olevaan laiminlyöntikanteeseen liittyviä aineellisia kysymyksiä käsitellään suurelta osin muissa tapauksissa, joissa hakija on nostanut kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aikaisemmin (asiat T-156/98 ja T-12/99) tai samana päivänä (asia T-63/99). Tämän johdosta hakijan neuvonantajat pääosin tunsivat esillä olevan asian aineelliset kysymykset, mikä helpotti heidän tutkimus-, analyysi- ja laatimistyötään ja vähensi huomattavasti sitä työmäärää, joka oli tältä osin objektiivisesti tarpeen. Ainoat oikeudelliset kysymykset, jotka voitaisiin katsoa uusiksi ja monimutkaisiksi, koskivat EHTY:n perustamissopimuksen 35 artiklan mukaisen kanteen tutkittavaksi ottamista, minkä komissio oli riitauttanut usealla perusteella.
31 Mitä tulee siihen taloudelliseen merkitykseen, joka esillä olevalla riita-asialla on asianosaisille, edellä olevasta seuraa, että sen merkitys on vähentynyt, koska väitettyjä ilmoittamatta jätettyjä valtiontukia käsiteltiin myös asioissa T-156/98, T-12/99 ja T-63/99, joten esillä olevassa asiassa väitetyt taloudelliset intressit on suurelta osin otettu huomioon näissä tapauksissa.
32 Edellä esitetyn perusteella ja käsiteltävänä olevan asian olosuhteet huomioon ottaen on aiheellista vahvistaa hakijan asianajajan palkkioiden ja korvattavien kulujen määrä 13 000 GBP:ksi.
33 Koska tätä summaa vahvistettaessa on otettu huomioon kaikki asiaan liittyvät seikat tämän määräyksen antamiseen asti, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei ole syytä ratkaista erikseen vaatimusta, joka koskee niiden oikeudenkäyntikulujen korvaamista, jotka asianosaisille ovat aiheutuneet tästä oikeudenkäyntikulujen vahvistamista koskevasta menettelystä (asia T-84/91 DEP, määräys 5.7.1993, Kok. 1993, s. II-757, 16 kohta).
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (laajennettu toinen jaosto)
on määrännyt seuraavaa:
Hakijalle korvattavien oikeudenkäyntikulujen määräksi asiassa T-64/99 vahvistetaan 13 000 GBP.