Väliaikainen versio
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)
21 päivänä toukokuuta 2026 (*)
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Puitepäätös 2008/909/YOS – Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltaminen rikosasioissa annettuihin tuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide – Perusteet tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymiselle – 9 artiklan 1 kohdan i alakohta – Henkilö, joka ei ollut henkilökohtaisesti läsnä hänelle määrättyyn rangaistukseen johtaneessa oikeudenkäynnissä – Poikkeukset – Asianomainen henkilö on valtuuttanut oikeudellisen avustajan puolustamaan häntä oikeudenkäynnissä ja vastaanottamaan hänelle toimitetut tiedoksiannot – Ilmoittaminen istunnon ajankohdasta ja paikasta – Asianomaisen henkilön vapaaehtoinen ja yksiselitteinen päätös luopua oikeudesta olla läsnä oikeudenkäynnissään – Täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen harkintavalta – Velvollisuus unionin oikeuden mukaiseen tulkintaan
Asiassa C‑447/24 [Höldermann]
(i),
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Kammergericht (Berliinin osavaltion ylioikeus, Saksa) on esittänyt 21.6.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 25.6.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Staatsanwaltschaft Berlin,
jossa asian käsittelyyn osallistuu:
SO,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. L. Arastey Sahún sekä tuomarit E. Regan (esittelevä tuomari), D. Gratsias, B. Smulders ja N. Fenger,
julkisasiamies: J. Richard de la Tour,
kirjaaja: hallintovirkamies M. Siekierzyńska,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 15.5.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–        SO, edustajanaan K. Bobisch, Rechtsanwalt,
–        Puolan hallitus, asiamiehinään B. Majczyna ja J. Sawicka,
–        Euroopan komissio, asiamiehinään H. Leupold, F. Tomat ja J. Vondung,
kuultuaan julkisasiamiehen 18.9.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Ennakkoratkaisupyyntö koskee vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta rikosasioissa annettuihin tuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, niiden täytäntöön panemiseksi Euroopan unionissa
27.11.2008 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2008/909/YOS (EUVL L 327, s. 27), sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS (EUVL 2009, L 81, s. 24; jäljempänä puitepäätös 2008/909), 9 artiklan i alakohdan tulkintaa.
2        Tämä pyyntö on esitetty asiassa, joka koskee sellaisen tuomion tunnustamista ja täytäntöönpanoa Saksassa, jolla puolalainen tuomioistuin on määrännyt Saksan kansalaiselle vapausrangaistuksen sellaisen oikeudenkäynnin päätteeksi, jossa kyseinen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Puitepäätös 2002/584
3        Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS (EYVL 2002, L 190, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299 (jäljempänä puitepäätös 2002/584), 4 a artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi myös kieltäytyä panemasta täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä, joka on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanoa varten, jos henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä päätökseen johtaneessa oikeudenkäynnissä, jollei eurooppalaisessa pidätysmääräyksessä todeta, että henkilö pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä tarkemmin määriteltyjen menettelyvaatimusten mukaisesti:
a)      asianmukaiseen aikaan
i)      joko oli saanut haasteen henkilökohtaisesti tiedoksi ja siten saanut tiedon päätökseen johtaneen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta tai oli muilla keinoin tosiasiallisesti saanut virallisen tiedon kyseisen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta siten, että voidaan kiistattomasti todeta, että hän oli tietoinen oikeudenkäynnistä,
ja
ii)      hänelle oli ilmoitettu, että asia voidaan ratkaista, vaikka hän jää pois oikeudenkäynnistä,
tai
b)      oli oikeudenkäynnistä tietoisena valtuuttanut oikeudenkäyntiavustajan, jonka joko asianomainen henkilö tai valtio oli nimennyt puolustamaan häntä oikeudenkäynnissä, ja tämä edustaja oli tosiasiallisesti puolustanut häntä oikeudenkäynnissä,
tai
c)      sen jälkeen, kun päätös oli annettu asianomaiselle henkilölle tiedoksi ja hänelle oli nimenomaisesti ilmoitettu hänen oikeudestaan uudelleenkäsittelyyn tai muutoksenhakuun, johon henkilöllä on oikeus osallistua ja joka antaa mahdollisuuden asian ratkaisuperusteiden uudelleentutkimiseen, mukaan lukien uudet todisteet, ja joka voi johtaa alkuperäisen päätöksen kumoamiseen:
i)      nimenomaisesti ilmoitti, ettei hän riitauta päätöstä;
tai
ii)      ei pyytänyt uudelleenkäsittelyä tai hakenut muutosta määräajassa;
tai
d)      ei saanut päätöstä tiedoksi henkilökohtaisesti, mutta
i)      se annetaan hänelle henkilökohtaisesti tiedoksi viipymättä luovuttamisen jälkeen ja hänelle nimenomaisesti ilmoitetaan hänen oikeudestaan uudelleenkäsittelyyn tai muutoksenhakuun, johon asianomaisella henkilöllä on oikeus osallistua ja joka antaa mahdollisuuden asian ratkaisuperusteiden uudelleentutkimiseen, mukaan lukien uudet todisteet, ja joka voi johtaa alkuperäisen päätöksen kumoamiseen;
ja
ii)      hänelle ilmoitetaan, missä ajassa hänen on pyydettävä uudelleenkäsittelyä tai haettava muutosta, kuten asiaa koskevassa eurooppalaisessa pidätysmääräyksessä mainitaan.”
Puitepäätös 2008/909
4        Puitepäätöksen 2008/909 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Määritelmät”, säädetään seuraavaa:
”Tässä puitepäätöksessä tarkoitetaan:
a)      ’tuomiolla’ tuomion antaneen valtion tuomioistuimen antamaa lainvoimaista päätöstä tai määräystä, jolla luonnolliselle henkilölle määrätään rangaistus;
b)      ’rangaistuksella’ rikosoikeudenkäynnin perusteella rikoksen johdosta määrätyksi tai määräämättömäksi ajaksi määrättyä vapausrangaistusta tai muuta toimenpidettä, joka käsittää vapauden menetyksen;
c)      ’tuomion antaneella valtiolla’ jäsenvaltiota, jossa tuomio on annettu;
d)      ’täytäntöönpanovaltiolla’ jäsenvaltiota, johon tuomio lähetetään sen tunnustamista ja täytäntöönpanoa varten.”
5        Kyseisen puitepäätöksen 3 artiklan, jonka otsikko on ”Tarkoitus ja soveltamisala”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tämän puitepäätöksen tarkoituksena on vahvistaa säännöt, joiden mukaisesti jäsenvaltion on tuomitun sosiaalisen kuntoutuksen helpottamiseksi tunnustettava tuomio ja pantava rangaistus täytäntöön.”
6        Kyseisen puitepäätöksen 4 artiklan, jonka otsikko on ”Perusteet tuomion ja todistuksen lähettämiselle toiseen jäsenvaltioon”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Edellyttäen, että tuomittu on tuomion antaneessa valtiossa tai täytäntöönpanovaltiossa, ja edellyttäen, että hän on antanut suostumuksensa silloin, kun se 6 artiklan nojalla on tarpeen, tuomio ja todistus, jonka vakiomalli on liitteessä I, voidaan lähettää yhteen seuraavista jäsenvaltioista:
a)      jäsenvaltioon, jonka kansalainen tuomittu on ja jossa hän asuu; – –
– –”
7        Kyseisen puitepäätöksen 8 artiklan, jonka otsikko on ”Tuomion tunnustaminen ja rangaistuksen täytäntöönpano”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on tunnustettava 4 artiklan mukaisesti ja 5 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen lähetetty tuomio ja toteutettava viipymättä kaikki tarvittavat toimenpiteet rangaistuksen täytäntöönpanemiseksi, jollei se päätä vedota johonkin 9 artiklassa säädettyyn perusteeseen kieltäytyä tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta.”
8        Puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan, jonka otsikko on ”Perusteet tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymiselle”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta tuomiota ja panemasta rangaistusta täytäntöön, jos
– –
i)      4 artiklassa edellytetyn todistuksen mukaan asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä päätökseen johtaneessa oikeudenkäynnissä, jollei todistuksessa todeta, että kyseinen henkilö päätöksen tehneen valtion kansallisessa lainsäädännössä tarkemmin määriteltyjen menettelyvaatimusten mukaisesti
i)      asianmukaiseen aikaan
–        joko oli saanut haasteen henkilökohtaisesti tiedoksi ja siten saanut tiedon päätökseen johtaneen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta tai oli muilla keinoin tosiasiallisesti saanut virallisen tiedon kyseisen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta siten, että voidaan kiistattomasti todeta, että hän oli tietoinen oikeudenkäynnistä,
ja
–        hänelle oli ilmoitettu, että asia voidaan ratkaista, vaikka hän jää pois oikeudenkäynnistä,
tai
ii)      oli oikeudenkäynnistä tietoisena valtuuttanut oikeudenkäyntiavustajan, jonka joko asianomainen henkilö tai valtio oli nimennyt puolustamaan häntä oikeudenkäynnissä, ja tämä edustaja oli tosiasiallisesti puolustanut häntä oikeudenkäynnissä,
tai
iii)      sen jälkeen, kun päätös oli annettu asianomaiselle henkilölle tiedoksi ja hänelle oli nimenomaisesti ilmoitettu hänen oikeudestaan uudelleenkäsittelyyn tai muutoksenhakuun, johon henkilöllä on oikeus osallistua ja joka antaa mahdollisuuden asian ratkaisuperusteiden uudelleentutkimiseen, mukaan lukien uudet todisteet, ja joka voi johtaa alkuperäisen päätöksen kumoamiseen:
–        nimenomaisesti ilmoitti, ettei hän riitauta päätöstä,
tai
–        ei pyytänyt uudelleenkäsittelyä tai hakenut muutosta määräajassa;
– –”
Puitepäätös 2009/299
9        Puitepäätöksen 2009/299 johdanto-osan 1, 4, 6, 8 ja 15 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(1)      Syytetyn oikeus olla henkilökohtaisesti läsnä oikeudenkäynnissä sisältyy [Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun] ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 6 artiklassa määrättyyn oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaan oikeuteen, sen mukaisesti kuin Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on sitä tulkinnut.
Tuomioistuin on myös todennut, ettei syytetyn oikeus olla henkilökohtaisesti läsnä oikeudenkäynnissä ole ehdoton oikeus ja että syytetty voi tietyin edellytyksin vapaasta tahdostaan, nimenomaisesti tai hiljaisella suostumuksella, mutta yksiselitteisesti luopua tästä oikeudestaan.
– –
(4)      Sen vuoksi on tarpeen säätää selkeistä ja yhteisistä perusteista, joilla voidaan jättää tunnustamatta päätöksiä, jotka on annettu sellaisen oikeudenkäynnin perusteella, jossa asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä. Tämän puitepäätöksen tarkoituksena on tarkemmin määritellä tällaiset yhteiset perusteet, joilla täytäntöönpanoviranomainen voi panna päätöksen täytäntöön siitä huolimatta, että asianomainen henkilö ei ole läsnä oikeudenkäynnissä, kunnioittaen kuitenkin täysin tämän henkilön oikeutta puolustukseen. Tämän puitepäätöksen tarkoituksena ei ole säännellä muotoja ja menetelmiä, joita käytetään tämän puitepäätöksen mukaisten tavoitteiden saavuttamiseksi, mukaan lukien menettelyvaatimukset, vaan niistä säädetään jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä.
– –
(6)      Tämän muiden puitepäätösten muuttamisesta tehdyn puitepäätöksen säännöksissä säädetään, millä edellytyksillä päätöstä, joka on annettu sellaisen oikeudenkäynnin perusteella, jossa asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä, ei pitäisi kieltäytyä tunnustamasta ja panemasta täytäntöön. Nämä edellytykset ovat vaihtoehtoisia; kun yksi edellytyksistä täyttyy, päätöksen tehnyt viranomainen antaa vakuutuksen siitä, että edellytykset on täytetty tai täytetään, täyttämällä eurooppalaisen pidätysmääräyksen tai muihin puitepäätöksiin liittyvän todistuksen tarvittavan kohdan, minkä pitäisi riittää päätöksen täytäntöönpanemiseksi vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen perusteella.
– –
(8)      Syytetyn oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin taataan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä yleissopimuksessa, sen mukaisesti kuin Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on sitä tulkinnut. Oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaan oikeuteen sisältyy asianomaisen henkilön oikeus olla henkilökohtaisesti läsnä oikeudenkäynnissä. Jotta asianomainen henkilö voi käyttää hyväksi tätä oikeutta, hänen on oltava tietoinen oikeudenkäynnistä. Tämän puitepäätöksen perusteella henkilön tietoisuus oikeudenkäynnistä olisi varmistettava kussakin jäsenvaltiossa sen kansallisen lainsäädännön mukaisesti, ja tässä yhteydessä on täytettävä yleissopimuksen vaatimukset. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti erityistä huomiota voitaisiin, silloin kun se on tarkoituksenmukaista, kiinnittää myös siihen, onko asianomainen henkilö pyrkinyt saamaan hänelle osoitettua tietoa, harkittaessa onko tapa, jolla tieto annetaan, riittävä varmistamaan henkilön tietoisuuden oikeudenkäynnistä.
– –
(15)      Perusteet tunnustamisesta kieltäytymiselle ovat harkinnanvaraisia. Siltä osin kuin kyse on näiden perusteiden saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä, jäsenvaltioiden harkintavaltaa rajoittaa kuitenkin erityisesti oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, ottaen samalla huomioon tämän puitepäätöksen yleisen tavoitteen parantaa henkilöiden prosessuaalisia oikeuksia ja helpottaa rikosasioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä.”
10      Puitepäätöksen 2009/299 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Tavoite ja soveltamisala”, säädetään seuraavaa:
”1.      Tämän puitepäätöksen tavoitteena on parantaa rikosoikeudellisen menettelyn kohteena olevien henkilöiden prosessuaalisia oikeuksia, helpottaa oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa ja erityisesti edistää oikeudellisten päätösten vastavuoroista tunnustamista jäsenvaltioiden välillä.
2.      Tämä puitepäätös ei vaikuta perustamissopimuksen 6 artiklan mukaiseen velvoitteeseen kunnioittaa perusoikeuksia ja keskeisiä oikeusperiaatteita, mukaan lukien rikosoikeudellisen menettelyn kohteena olevan henkilön oikeus puolustukseen, eivätkä oikeusviranomaisten velvoitteet muutu tältä osin.
3.      Tällä puitepäätöksellä vahvistetaan yhteiset säännöt yhdessä jäsenvaltiossa (päätöksen tehnyt jäsenvaltio) tehtyjen oikeudellisten päätösten tunnustamiselle ja/tai täytäntöönpanolle toisessa jäsenvaltiossa (täytäntöönpanojäsenvaltio) sellaisen oikeudellisen menettelyn jälkeen, jossa asianomainen henkilö ei ollut läsnä, [puitepäätöksen 2002/584] 5 artiklan 1 kohdan, – – [puitepäätöksen 2008/909] 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan – – mukaisesti.”
11      Puitepäätöksen 2009/299 2 artiklalla, jonka otsikko on ”[Puitepäätöksen 2002/584] muuttaminen”,
lisättiin sen 1 alakohdan mukaan 4 a artikla puitepäätökseen 2002/584. Puitepäätöksen 2009/299 5 artiklalla, jonka otsikko on ”[Puitepäätöksen 2008/909] muuttaminen”, lisättiin sen 1 alakohdan mukaan 9 artiklan 1 kohdan i alakohta puitepäätökseen 2008/909.
Direktiivi (EU) 2016/343
12      Eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 9.3.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/343 (EUVL 2016, L 65, s. 1) 36 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Tietyissä olosuhteissa kysymys epäillyn tai syytetyn syyllisyydestä tai syyttömyydestä olisi voitava ratkaista, vaikka asianomainen henkilö ei ole läsnä oikeudenkäynnissä.
Näin voi olla tapauksessa, jossa epäillylle tai syytetylle on ilmoitettu hyvissä ajoin oikeudenkäynnistä ja poissaolon seuraamuksista mutta henkilö jättää silti saapumatta oikeudenkäyntiin. Epäillylle tai syytetylle oikeudenkäynnistä ilmoittamisella olisi katsottava tarkoitettavan sitä, että virallinen tieto oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta annetaan kyseiselle henkilölle joko haasteella henkilökohtaisesti tai muilla keinoin tiedoksi siten, että hän voi tulla tietoiseksi oikeudenkäynnistä. Sillä, että epäillylle tai syytetylle ilmoitetaan poissaolon seuraamuksista, olisi erityisesti katsottava tarkoitettavan sitä, että henkilölle ilmoitetaan, että asia voidaan ratkaista, vaikka hän jättää saapumatta oikeudenkäyntiin.”
13      Kyseisen direktiivin 8 artiklan, jonka otsikko on ”Oikeus olla läsnä oikeudenkäynnissä”, 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltiot voivat säätää, että oikeudenkäynti, joka voi johtaa epäillyn tai syytetyn syyllisyyttä tai syyttömyyttä koskevan päätöksen tekemiseen, voidaan järjestää tämän poissa ollessa edellyttäen, että
a)      epäillylle tai syytetylle on ilmoitettu hyvissä ajoin oikeudenkäynnistä ja poissaolon seuraamuksista; tai
b)      epäiltyä tai syytettyä, jolle on ilmoitettu oikeudenkäynnistä, edustaa joko hänen itsensä tai valtion nimeämä valtuutettu edustaja.”
Saksan oikeus
14      Kansainvälisestä oikeusavusta rikosasioissa 23.12.1982 annetun Saksan lain (Gesetz über die internationale Rechtshilfe in Strafsachen) (BGBl. 1994 I, s. 1537), sellaisena kuin se on julkaistuna 27.6.1994 (BGBl. 1994 I, s. 1537), sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.2022 annetulla lailla (BGBl. 2022, I, s. 2632) (jäljempänä IRG), 84 b §:ssä, jonka otsikko on ”Sallittavuutta koskevat lisäedellytykset”, säädetään seuraavaa:
”(1)      Täytäntöönpano ei ole sallittu, jos
– –
2.      tuomittu ei ollut henkilökohtaisesti läsnä tuomioon johtaneessa oikeudenkäynnissä,
– –
(3)      Edellä 1 momentin 2 kohdasta poiketen täytäntöönpano on sallittu myös, kun
1.      tuomittu oli asianmukaiseen aikaan
a)      saanut haasteen tuomioon johtaneeseen oikeudenkäyntiin henkilökohtaisesti tiedoksi tai
b)      muilla keinoin tosiasiallisesti saanut virallisen tiedon tuomioon johtaneen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta siten, että voidaan kiistattomasti todeta, että hän oli tietoinen oikeudenkäynnistä, ja
c)      hänelle oli ilmoitettu, että asia voidaan ratkaista myös hänen poissa ollessaan,
– –
3.      tuomittu, joka oli tietoinen oikeudenkäynnistä, oli valtuuttanut oikeudellisen avustajan puolustamaan itseään oikeudenkäynnissä, ja kyseinen henkilö tosiasiallisesti puolusti häntä tässä oikeudenkäynnissä.
(4)      Edellä 1 momentin 2 kohdasta poiketen täytäntöönpano on sallittu myös, jos tuomittu on tuomion tiedoksiantamisen jälkeen
1.      nimenomaisesti ilmoittanut, ettei hän riitauta annettua tuomiota, tai
2.      ei ole pyytänyt uudelleenkäsittelyä tai hakenut muutosta määräajassa.
Tuomitulle on etukäteen nimenomaisesti ilmoitettava hänen oikeudestaan uudelleenkäsittelyyn tai muutoksenhakuun, johon hän voi osallistua ja jossa tosiseikat, mukaan lukien uudet todisteet, voidaan tutkia uudelleen ja alkuperäinen tuomio kumota.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
15      Sąd Okręgowy w Zielonej Górze (Zielona Góran alueellinen tuomioistuin, Puola) tuomitsi SO:n 5.8.2019 antamallaan tuomiolla yhden vuoden vapausrangaistukseen osallistumisesta rikollisryhmään.
16      SO teki tästä tuomiosta puolustajansa välityksellä valituksen, jonka Sąd Apelacyjny w Poznaniu (Poznańin ylioikeus, Puola) hylkäsi 24.3.2022 antamallaan tuomiolla.
17      SO pyysi Sąd Okręgowy w Zielonej Górzelta, että vapausrangaistus pantaisiin täytäntöön Saksassa, koska hän on Saksan kansalainen, koska hänen elinetujensa keskus on Berliinissä (Saksa) ja koska myös hänen perheensä asuu Saksassa, ja se hyväksyi pyynnön 30.1.2023 tekemällään päätöksellä.
18      Mainittu tuomioistuin pyysi 2.2.2023 päivätyllä kirjeellä, johon oli liitetty mainittu päätös, puitepäätöksen 2008/909 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu todistus, 5.8.2019 annettu ensimmäisen oikeusasteen tuomio ja siitä tehdystä valituksesta 24.3.2022 annettu tuomio sekä SO:lle puolaksi ja saksaksi tiedoksi annettu pyyntö, Staatsanwaltschaft Berliniä (Berliinin syyttäjäviranomainen, Saksa) toimivaltaisena saksalaisena viranomaisena vastaamaan SO:lle määrätyn rangaistuksen täytäntöönpanosta.
19      Staatsanwaltschaft Berlin teki Landgericht Berlinin (Berliinin alueellinen alioikeus, Saksa) tuomioiden täytäntöönpanosta vastaavalle jaostolle hakemuksen, jossa pyydettiin 5.8.2019 annettuun tuomioon perustuvan vapausrangaistuksen julistamista täytäntöönpanokelpoiseksi
20      Tuomioiden täytäntöönpanosta vastaavassa kyseisessä jaostossa käydyssä menettelyssä SO vastusti Staatsanwaltschaft Berlinin hakemusta ja väitti erityisesti, että pääkäsittely ensimmäisessä oikeusasteessa Puolassa oli kestänyt yli neljä ja puoli vuotta ja että hän oli ollut henkilökohtaisesti läsnä vain kahtena päivänä yhteensä 28 oikeudenkäyntipäivästä, eikä hän ollut osallistunut henkilökohtaisesti myöskään toisen oikeusasteen pääkäsittelyyn.
SO väitti, ettei hän tiedä, puolustettiinko häntä ensimmäisen oikeusasteen 26 muuna käsittelypäivänä ja toisen oikeusasteen käsittelyssä.
21      Tuomioiden täytäntöönpanosta vastaava jaosto pyysi lisätietoja Sąd Okręgowy w Zielonej Górzelta, joka ilmoitti 31.7.2023 päivätyllä kirjeellä, että SO oli ollut henkilökohtaisesti läsnä kolmessa ensimmäisen oikeusasteen käsittelyssä vuosina 2012 ja 2014, esittänyt asiassa huomautuksia ja pyytänyt, että jos hän ei osallistu jatkokäsittelyihin, ne pidettäisiin hänen poissa ollessaan.
SO:lle oli ilmoitettu hänen oikeudestaan osallistua oikeudenkäyntiin sekä velvollisuudesta ilmoittaa tiedoksianto-osoitteensa muutoksesta ja antaa tiedoksianto-osoitteensa Puolassa.
SO ei sitä vastoin ollut osallistunut toisen oikeusasteen pääkäsittelyyn mutta oli kuitenkin käyttänyt oikeudellista avustajaa, joka oli ollut läsnä molempien oikeusasteiden käsittelyissä. Syytetyn tai oikeudellisen avustajan läsnäolo toisessa oikeusasteessa ei ole Puolan lainsäädännön mukaan pakollista. Haaste toisen oikeusasteen pääkäsittelyyn oli toimitettu SO:n ilmoittamaan puolalaiseen tiedoksianto-osoitteeseen eli hänen oikeudellisen avustajansa asianajotoimistoon.
22      Vastauksena Landgericht Berlinin tuomioiden täytäntöönpanosta vastaavan jaoston toiseen tiedusteluun Sąd Okręgowy w Zielonej Górze ilmoitti 19.9.2023 päivätyllä kirjeellä lisätietoja ensimmäisen oikeusasteen pääkäsittelystä.
23      Landgericht Berlinin tuomioiden täytäntöönpanosta vastaava jaosto hylkäsi 24.11.2023 tekemällään päätöksellä Staatsanwaltschaft Berlinin hakemuksen, jossa pyydettiin SO:n rangaistuksen julistamista täytäntöönpanokelpoiseksi Saksassa, koska Sąd Okręgowy w Zielonej Górzen toimittamien tietojen mukaan SO:ta ei ollut haastettu tietyille pääkäsittelypäiville, eikä ole ilmeistä, että näinä käsittelypäivinä olisi toteutettu yksinomaan kanssasyytettyjen kannalta merkityksellisiä prosessuaalisia toimia tai että SO olisi saanut tiedon näistä ajankohdista muilla keinoin.
Myöskään hänen oikeudellinen avustajansa ei ollut paikalla.
24      Staatsanwaltschaft Berlin haki tähän päätökseen muutosta Kammergerichtistä (Berliinin osavaltion ylioikeus, Saksa), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
Se väitti valituksensa tueksi, että SO:n läsnäolo yksittäisinä käsittelypäivinä, jolloin hän lausui asiasta ja pyysi käsittelyä myös hänen poissa ollessaan, riittää, koska hän oli tehnyt itsenäisen päätöksen olla osallistumatta muina päivinä. Lisäksi SO oli itse pyytänyt oikeudellisen avustajansa välityksellä Sąd Okręgowy w Zielonej Górzelta rangaistuksensa täytäntöönpanoa Saksassa ja siten luopunut IRG:n 84b §:n 1 momentin 2 kohdan mukaisesta suojasta.
25      SO:n puolustajan mukaan SO ei ollut tietoinen toisen oikeusasteen käsittelystä.
Hänelle ei ollut toimitettu haastetta hänen saksalaiseen osoitteeseensa. Näin ollen hän ei myöskään voinut kyseisestä oikeudenkäynnistä tietoisena valtuuttaa oikeudellista avustajaa edustamaan itseään pääkäsittelyssä.
26      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen pyynnöstä SO:ta puolalaisissa tuomioistuimissa puolustanut asianajaja toimitti 28.2.2024 päivätyn lausunnon, jossa hän ilmoitti, että hänen valtakirjansa koski sekä ensimmäisen asteen menettelyä että valitusta, että SO oli ilmoittanut hänen toimistonsa osoitteen puolalaiseksi tiedoksianto-osoitteeksi, johon kirjeet voitiin toimittaa hänelle pätevästi Puolan lainsäädännön mukaan, ja että toisen oikeusasteen käsittelyssä oli paikalla hänen edelleenvaltuuttamansa asianajaja.
Asianajajan mukaan on todennäköistä, ettei hän ilmoittanut toisen oikeusasteen käsittelyn ajankohtaa SO:lle, koska SO:n läsnäolo käsittelyssä ei ollut pakollista ja koska siellä oli paikalla edelleenvaltuutettu asianajaja.
27      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii ensinnäkin, täyttääkö haaste, joka on toimitettu tuomitun itsensä hänelle osoitettujen tiedoksiantojen vastaanottamista varten nimeämälle asiamiehelle, puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan vaatimukset, joten sen täytyisi tunnustaa ja tuomio panna täytäntöön kyseiselle henkilölle määrätty rangaistus.
28      Tältä osin kyseinen tuomioistuin katsoo, että kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa oleva käsite ”päätökseen johtanut oikeudenkäynti” on ymmärrettävä samalla tavoin kuin puitepäätöksen 2002/584
4 a artiklassa oleva käsite, jota unionin tuomioistuin on jo tulkinnut 10.8.2017 antamassaan tuomiossa Tupikas (C‑270/17 PPU, EU:C:2017:628), ja 21.12.2023 antamassaan tuomiossa Generalstaatsanwaltschaft Berlin (Tuomitseminen poissa olevana) (C‑397/22, EU:C:2023:1030), koska nämä kaksi säännöstä ovat sanamuodoltaan samanlaiset, koska niitä on muutettu samalla puitepäätöksellä ja koska ei ole mitään syytä kohdella eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa varten tapahtuvaa luovuttamista eri tavoin kuin tuomion täytäntöönpanosta vastattavaksi ottamista. Silloin, kun kyse on rikosoikeudellisesta menettelystä, johon kuuluu useita oikeusasteita, kyseistä käsitettä on näin ollen tulkittava siten, että sillä viitataan pelkästään vaiheeseen, jossa on sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen uudelleen tutkimisen jälkeen annettu ratkaisu, jossa lausutaan lopullisesti asianomaisen henkilön syyllisyydestä ja hänen tuomitsemisestaan rangaistukseen.
Nyt käsiteltävässä asiassa tämä on Sąd Apelacyjny w Poznaniussa 24.3.2022 järjestetty toisen oikeusasteen käsittely eikä ensimmäisen oikeusasteen käsittely, kuten Landgericht Berlinin tuomioiden täytäntöönpanosta vastaava jaosto on katsonut.
29      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin vaikuttaa katsovan, että se, että tähän kysymykseen on vastattava kieltävästi, ilmenee 24.5.2016 annetusta tuomiosta Dworzecki (C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346) ja 21.12.2023 annetusta tuomiosta Generalstaatsanwaltschaft Berlin (Tuomitseminen poissa olevana) (C‑397/22, EU:C:2023:1030),
jotka koskevat puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan kanssa samanlaisin ilmaisuin laadittua säännöstä ja joissa unionin tuomioistuin totesi, että haasteen luovuttaminen asianomaisen henkilön talouteen kuuluvalle täysi-ikäiselle henkilölle, joka on sitoutunut luovuttamaan haasteen asianomaiselle, täyttää kyseisessä säännöksessä vahvistetut edellytykset vain, jos annetun eurooppalaisen pidätysmääräyksen perusteella voidaan varmistua siitä, että kyseinen henkilö on tosiasiallisesti luovuttanut haasteen asianomaiselle, ja tarvittaessa siitä, milloin tämä on tapahtunut.
Pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen on siten ilmoitettava annetussa eurooppalaisessa pidätysmääräyksessä ne seikat, joiden perusteella se on todennut, että asianomainen henkilö oli tosiasiallisesti saanut virallisen tiedon oikeudenkäyntinsä ajankohdasta ja paikasta. Tätä oikeuskäytäntöä voidaan soveltaa puitepäätöksen 2008/909 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun todistukseen, joka nyt käsiteltävässä asiassa ei sisällä tällaisia tietoja.
30      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan pääasian tosiseikat kuitenkin eroavat kyseisiin tuomioihin johtaneissa asioissa tutkituista tosiseikoista, koska nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan tiedonannon oli saanut se,
jonka SO oli nimenomaisesti nimennyt toimivaltaisissa oikeusviranomaisissa tiedoksiantojen vastaanottamiseen valtuutetuksi asiamieheksi ilmoittamalla tämän osoitteen tiedoksianto-osoitteeksi.
Tästä voitaisiin päätellä SO:n tarkoittaneen, että tiedoksiantojen vastaanottamiseen valtuutetulle asiamiehelle toimitetut tiedoksiannot katsotaan toimitetuiksi hänelle itselleen.
31      Toiseksi, jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että on tutkittava, edustettiinko tuomittua, joka ei itse ollut henkilökohtaisesti läsnä oikeudenkäynnissä, toisen oikeusasteen käsittelyssä tavalla, joka poistaa perusteen kieltäytyä häntä koskevan tuomion tunnistamisesta ja täytäntöönpanosta.
Näin ollen se haluaa selvittää, onko puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan soveltamisedellytyksiä noudatettu, jos kyseinen henkilö ei sinä ajankohtana, jona hän on valtuuttanut puolustajansa edustamaan itseään oikeudenkäynnissä, ole ollut tietoinen oikeudenkäynnin ajankohdasta vaan ainoastaan siitä, että oikeudenkäynti järjestetään.
32      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa kyseisen säännöksen sanamuodon viittaavan siihen, että oikeudenkäynnin on oltava määrätty ennen valtuutuksen antamista oikeudelliselle avustajalle.
Tämä ei kuitenkaan välttämättä päde toisen oikeusasteen menettelyyn.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin nimittäin toteaa, että pääsääntöisesti syytetty, joka on tuomittu ensimmäisessä oikeusasteessa, antaa oikeudelliselle avustajalleen valituksen tekemistä koskevan toimeksiannon yhteydessä myös valtuutuksen puolustaa itseään toisen oikeusasteen käsittelyssä myös poissaolotapauksessa, jos se on kansallisen lainsäädännön mukaan sallittua eikä syytetyn läsnäolo toisen oikeusasteen käsittelyssä ole pakollista.
Se huomauttaa myös, että tänä ajankohtana syytetty on varma siitä, että toisen oikeusasteen käsittely pidetään, koska hän hakee muutosta, mutta hän ei tiedä vielä tarkkaa päivämäärää, jona toisen asteen tuomioistuin järjestää käsittelyn.
33      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan jo tieto siitä, että toisen oikeusasteen käsittely järjestetään, on riittävä, koska menettelyn myöhemmässä vaiheessa on pelkästään tuomitun, joka ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä ensimmäisessä asteessa käydyssä oikeudenkäynnissä, määräysvallassa, pitääkö hän yhteyttä tuomioistuimeen ja oikeudelliseen avustajaansa saadakseen tiedon valitusmenettelyn päivämäärästä.
34      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, että siinäkään tapauksessa, että oikeudellinen avustaja tekee valituksen päämiehen tietämättä, jos hän ei ole yhteydessä päämieheensä ja haluaa varmuuden vuoksi noudattaa muutoksenhaulle asetettua määräaikaa, toisen oikeusasteen menettelyä ei kuitenkaan voida jatkaa ilman, että asianomaisen henkilön kanssa neuvotellaan ja häneltä saadaan vahvistus.
Se päättelee näin ollen siitä, että valittu oikeudellinen avustaja (hänen edelleenvaltuuttamansa asianajaja) esiintyi Sąd Apelacyjny w Poznaniussa, että SO:n kanssa oli käyty neuvottelu ja tämä oli saanut varman tiedon tulevasta toisen oikeusasteen käsittelystä, vaikka sen ajankohtaa ei tarvinnut olla vielä määrätty neuvotteluhetkellä.
35      Kolmanneksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi ja toiseen kysymykseen siten, että oikeudenkäynnin istunnon ajankohdan pitää olla vahvistettu ja asianomaisen henkilön on oltava tietoinen siitä jo valtuutuksen antamishetkellä, täytäntöönpanosta vastattavaksi ottamisesta pitäisi IRG:n 84b §:n 1 momentin 2 kohdan nojalla kieltäytyä, koska IRG:n 84b §:n 3 momentin 3 kohdassa, jolla pannaan Saksan oikeudessa täytäntöön puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohta, säädettyä poikkeusta ei sovellettaisi.
36      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kuitenkin huomauttaa, että vaikka puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdassa annetaan täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle harkintavaltaa, IRG:n 84b §:n 1 momentin 2 kohdassa säädetään tuomion täytäntöönpanon ehdottomasta kieltäytymisperusteesta.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, ettei se voi tulkita tätä säännöstä contra legem eli siten, että sillä olisi kyseistä kieltäytymisperustetta tutkiessaan IRG:n 84b §:n 3 ja 4 momentin poikkeustilanteita laajemmalle ulottuva harkintavalta.
37      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että jos sillä olisi tällaista harkintavaltaa, se katsoisi, että rangaistuksen täytäntöönpano voidaan ottaa vastattavaksi.
SO ei nimittäin ole tekemästään valituksesta huolimatta pitänyt riittävästi yhteyttä Puolan oikeusviranomaisiin ja oikeudelliseen avustajaansa, jonka toimiston osoitteen hän oli ilmoittanut tiedoksianto-osoitteeksi. Hänellä ei selvästikään ollut erityistä syytä osallistua itse valitusasian oikeudenkäyntiin. Lisäksi SO on itse pyytänyt rangaistuksensa täytäntöönpanon vastattavaksi ottamista Saksassa. Nämä seikat huomioon ottaen ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei katso, että tuomitulla olisi oikeutettu intressi siihen, että rangaistuksen täytäntöönpanosta Saksassa kieltäydytään.
38      Tämän vuoksi kyseinen tuomioistuin tiedustelee unionin tuomioistuimelta, onko Saksan lainsäädäntö yhteensopiva unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteen kanssa, vaikkakin 21.12.2023 annetusta tuomiosta Generalstaatsanwaltschaft Berlin (Tuomitseminen poissa olevana) (C‑396/22, EU:C:2023:1029),
jossa unionin tuomioistuin katsoi, että Saksan oikeus oli ristiriidassa puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdan kanssa, joka on sanamuodoltaan samanlainen kuin puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohta.
39      Neljänneksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, voiko tuomittu, joka ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä oikeudenkäynnissä, luopua puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdasta johtuvasta suojasta, ja jos näin on, merkitseekö se, että asianomainen henkilö pyytää tuomion antaneen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta rangaistuksen täytäntöönpanoa alkuperämaassaan, tällaista luopumista.
40      SO:n käyttäytyminen nyt käsiteltävässä asiassa on ristiriitaista, koska hän on yhtäältä pyytänyt Puolassa – varaumia esittämättä tai tuomiota riitauttamatta –, että rangaistus pantaisiin täytäntöön Saksassa, kun hän taas toisaalta vastustaa kyseisessä jäsenvaltiossa tätä täytäntöönpanovaiheessa.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että tämä seikka olisi otettava huomioon käytettäessä harkintavaltaa, joka sillä pitäisi olla tunnustaakseen ja pannakseen täytäntöön ratkaisun, jolla tuomitaan henkilö, joka ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä oikeudenkäynnissä.
Sille ei kuitenkaan ole kansallisessa oikeudessa annettu tällaista harkintavaltaa.
41      Vaikka puitepäätöksessä 2008/909 ei ole mitään oikeusperustaa, jonka nojalla ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voisi päätellä, että tuomittu voi luopua kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädetystä suojasta, se toteaa, että kyseisessä säännöksessä tunnustetaan myös tilanteet, joissa tuomittu, joka ei ole ollut läsnä henkilökohtaisesti oikeudenkäynnissä, voi omalla käyttäytymisellään menettelyssä päättää, haluaako hän saada suojaa hänen poissa ollessaan annetun tuomion tunnustamiselta ja täytäntöönpanolta.
Kyseisen säännöksen iii alakohdassa annetaan nimittäin mahdollisuus luopua oikeudesta riitauttaa tällainen tuomio. Jos tuomion täytäntöönpanokelpoisuus voisi tältä osin riippua tuomitun, joka ei ole ollut läsnä henkilökohtaisesti oikeudenkäynnissä, määräysvallasta, voitaisiin ajatella, että tällainen määräysvalta olisi mahdollinen myös täytäntöönpanon myöhemmässä vaiheessa, jolloin SO olisi tässä tapauksessa käyttänyt sitä esittäessään Sąd Okręgowy w Zielonej Górzelle pyynnön rangaistuksen täytäntöönpanemiseksi Saksassa.
42      Tässä tilanteessa Kammergericht on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Täyttääkö haaste, joka on toimitettu tuomitun tiedoksiantojen vastaanottamista varten nimeämälle kotimaiselle asiamiehelle, [puitepäätöksen 2008/909] 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan vaatimukset?
2)      Onko [puitepäätöksen 2008/909] 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohtaa tulkittava siten, että oikeudenkäynnin pitää olla jo määrätty ja asianomaisen henkilön on tiedettävä sen ajankohdasta valtuutuksen antamishetkellä, vai riittääkö, että asianomainen henkilö antaa tai vahvistaa valtuutuksen varmana siitä, että oikeudenkäynti järjestetään?
3)      Onko unionin oikeuden ensisijaisuuden kanssa yhteensopivaa, että Saksan lainsäätäjä on [IRG:n] 84b §:n 1 momentin 2 kohdassa säätänyt sen, että tuomio on annettu vastaajan poissa ollessa, ehdottomaksi kieltäytymisperusteeksi, vaikka [puitepäätöksen 2008/909] 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädetään tältä osin vain harkinnanvaraisesta kieltäytymisperusteesta?
4)      Voiko asianomainen henkilö luopua [puitepäätöksen 2008/909] 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan mukaisesta suojasta ja mahdollistaa siten vastaajan poissa ollessa annetun tuomion täytäntöönpanon, vaikka puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i–iii alakohdassa säädetyt edellytykset eivät täyty?
Merkitseekö se, että asianomainen henkilö pyytää tuomion antaneen valtion toimivaltaisilta viranomaisilta täytäntöönpanoa kotimaassaan, tällaista luopumista?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Alustavat huomautukset
43      On muistutettava, että keskinäisen luottamuksen periaate ja vastavuoroisen tunnustamisen periaate konkretisoituvat rikosoikeuden alalla puitepäätöksessä 2008/909 puitepäätöksen 2002/584 tavoin. Kyseisellä puitepäätöksellä kehitetään oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa annettujen tuomioiden tunnustamisen ja täytäntöönpanon alalla, kun henkilöille on määrätty vankeusrangaistus tai vapauden menetyksen sisältävä toimenpide toisessa jäsenvaltiossa, heidän yhteiskuntaan uudelleen sopeutumisensa helpottamiseksi (tuomio 4.9.2025, C.J.
(Rangaistuksen täytäntöönpano eurooppalaisen pidätysmääräyksen johdosta), C‑305/22, EU:C:2025:665, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
44      Puitepäätöksen 2008/909 3 artiklan 1 kohdan mukaan sen tarkoituksena on vahvistaa säännöt, joiden mukaisesti jäsenvaltion on tuomitun sosiaalisen kuntoutuksen helpottamiseksi tunnustettava toisen jäsenvaltion tuomioistuimen antama tuomio ja pantava rangaistus täytäntöön.
45      Tätä varten puitepäätöksen 2008/909 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään mahdollisuudesta lähettää tuomio ja todistus, jonka vakiomalli on liitteessä I, jäsenvaltioon, jonka kansalainen tuomittu on ja jossa hän asuu.
46      Tässä yhteydessä puitepäätöksen 2008/909 8 artiklassa säädetään tätä varten, että täytäntöönpanosta vastaava viranomainen on lähtökohtaisesti velvollinen hyväksymään kyseisen puitepäätöksen 4 ja 5 artiklan mukaisesti lähetetyn pyynnön, joka koskee toisessa jäsenvaltiossa annetun tuomion tunnustamista ja tässä tuomiossa määrätyn vankeusrangaistuksen tai vapauden menetyksen sisältävän toimenpiteen täytäntöönpanemista.
Mainittu viranomainen voi lähtökohtaisesti kieltäytyä hyväksymästä tällaista pyyntöä ainoastaan vetoamalla mainitun puitepäätöksen 9 artiklassa tyhjentävästi lueteltuihin perusteisiin kieltäytyä tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta (tuomio 9.11.2023_Staatsanwaltschaft Aachen, C‑819/21, EU:C:2023:841, 20 kohta).
47      Erityisesti puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa, jota ennakkoratkaisupyyntö koskee, säädetään, että täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta tuomiota ja panemasta rangaistusta täytäntöön, jos kyseisen puitepäätöksen 4 artiklassa edellytetyn todistuksen mukaan asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä kyseiseen päätökseen johtaneessa oikeudenkäynnissä.
48      Tältä osin on muistutettava, että unionin tuomioistuin on todennut puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklasta, että kyseisessä säännöksessä tarkoitettu käsite ”päätökseen johtanut oikeudenkäynti” on ymmärrettävä siten, että sillä tarkoitetaan sellaiseen oikeudelliseen ratkaisuun johtanutta oikeudenkäyntimenettelyä, jolla henkilö, jonka luovuttamista eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanon yhteydessä pyydetään, on lopullisesti tuomittu (ks. mm. tuomio 21.12.2023, Generalstaatsanwaltschaft Berlin (Tuomitseminen poissa olevana), C‑398/22, EU:C:2023:1031, 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
49      Erityisesti pääasian kaltaisesta tapauksesta, jossa on kyse kahdessa peräkkäisessä oikeusasteessa eli ensimmäisessä asteessa ja toisessa asteessa käydystä oikeudenkäynnistä, unionin tuomioistuin on katsonut, että toisessa asteessa annettuun tuomioon johtanut vaihe on yksin merkityksellinen puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdan soveltamisen kannalta, koska tässä vaiheessa on annettu tuomio, johon ei voida enää hakea muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin ja jolla on näin ollen annettu asiassa aineellisesti lopullinen ratkaisu (ks. mm. tuomio 21.12.2023, Generalstaatsanwaltschaft Berlin (Tuomitseminen poissa olevana), C‑398/22, EU:C:2023:1031, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
50      Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 45 kohdassa, tätä puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohtaan sisältyvän käsitteen ”päätökseen johtanut oikeudenkäynti” tulkintaa voidaan soveltaa puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaan, koska näiden kahden säännöksen, jotka on sisällytetty kyseessä oleviin kahteen puitepäätökseen samalla unionin säädöksellä, toisin sanoen puitepäätöksellä 2009/299 ja erityisesti sen 2 artiklan 1 kohdalla ja 5 artiklan 1 kohdalla, sanamuoto on samankaltainen tai jopa sama, ja niillä on yhteneväiset tavoitteet, jotka koskevat muun muassa asianomaisen henkilön oikeutta olla henkilökohtaisesti läsnä omassa oikeudenkäynnissään ja asianomaisen henkilön puolustautumisoikeuksien kunnioittamista silloin, kun hän ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä tuomioonsa johtaneessa oikeudenkäynnissä, kuten muun muassa puitepäätöksen 2009/299 johdanto-osan ensimmäisestä, neljännestä, kuudennesta ja kahdeksannesta perustelukappaleesta ilmenee.
51      Sama pätee samoista syistä puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohtaan sisältyvien muiden käsitteiden tulkintaan, sellaisena kuin unionin tuomioistuin on sen tehnyt kyseistä säännöstä koskevassa oikeuskäytännössään, ja erityisesti tulkintaan, joka koskee käsitteitä ja ilmaisuja, joita tarkoitetaan kyseisen säännöksen a–c alakohdassa, joiden sanamuodot vastaavat täysin puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i–iii alakohdan sanamuotoja, joita esitetyt kysymykset koskevat.
52      Näihin kysymyksiin on vastattava kaikkien edellä esitettyjen alustavien huomautusten valossa.
Ensimmäinen kysymys
53      Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välille SEUT 267 artiklalla luodussa yhteistyössä unionin tuomioistuimen tehtävänä on antaa kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen vastaus, jonka perusteella kansallinen tuomioistuin voi ratkaista siinä vireillä olevan asian.
Unionin tuomioistuimen on tätä silmällä pitäen tarvittaessa muotoiltava sille esitetyt kysymykset uudelleen. Unionin tuomioistuimen on poimittava kaikista kansallisen tuomioistuimen esittämistä seikoista ja erityisesti ennakkoratkaisupyynnön perusteluista ne unionin oikeutta koskevat seikat, joita on syytä tulkita, kun otetaan huomioon riidan kohde
(tuomio 5.6.2025, Nuratau, C‑349/24, EU:C:2025:397, 23 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
54      Nyt käsiteltävässä asiassa ensimmäisen kysymyksen sanamuodosta ilmenee, että se koskee muodollisesti puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i alakohdassa tarkoitettua tilannetta. Tämä tapaus liittyy tilanteeseen, jossa kyseisen puitepäätöksen 4 artiklassa säädetyn todistuksen mukaan asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä tuomioon johtaneessa oikeudenkäynnissä, mutta hän oli kyseisen säännöksen ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti asianmukaiseen aikaan joko oli saanut haasteen henkilökohtaisesti tiedoksi ja siten saanut tiedon päätökseen johtaneen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta tai oli muilla keinoin tosiasiallisesti saanut virallisen tiedon kyseisen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta siten, että voidaan kiistattomasti todeta, että hän oli tietoinen oikeudenkäynnistä, ja hänelle oli mainitun säännöksen toisen luetelmakohdan mukaisesti ilmoitettu, että asia voidaan ratkaista, vaikka hän jää pois oikeudenkäynnistä.
55      Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee kuitenkin, että pääasiassa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ei ole lausuttava tilanteesta, jossa asianomaiselle henkilölle on ilmoitettu, että asia voidaan ratkaista, vaikka hän jää pois oikeudenkäynnistä, vaan tilanteesta, jossa asianomainen henkilö on valtuuttanut oikeudellisen avustajan, ja tämä edustaja oli tosiasiallisesti puolustanut häntä mainitun puitepäätöksen 9 artiklan i alakohdan ii alakohdassa tarkoitetussa oikeudenkäynnissä.
56      Näin ollen ensimmäinen kysymys on ymmärrettävä siten, että siinä pyydetään unionin tuomioistuinta lausumaan siitä, onko viimeksi mainittua säännöstä tulkittava siten, että siinä säädetty edellytys, joka koskee tiedon saamista oikeudenkäynnistä, täyttyy, kun haastetta ei ole annettu tiedoksi suoraan asianomaiselle henkilölle vaan sellaiselle oikeudelliselle avustajalle, jonka hän on valtuuttanut puolustamaan häntä oikeudenkäynnissä ja jonka hän on nimennyt tuomion antaneessa jäsenvaltiossa vastaanottamaan hänelle osoitetut tiedoksiannot.
57      Puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan mukaan täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta tuomiota ja panemasta rangaistusta täytäntöön, jos kyseisen puitepäätöksen 4 artiklassa edellytetyn todistuksen mukaan asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä kyseiseen päätökseen johtaneessa oikeudenkäynnissä, jollei todistuksessa todeta, että kyseinen henkilö päätöksen tehneen valtion kansallisessa lainsäädännössä tarkemmin määriteltyjen menettelyvaatimusten mukaisesti täyttää kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i, ii tai iii alakohdan soveltamisen edellytykset.
58      Tästä seuraa, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on lähtökohtaisesti velvollinen tunnustamaan ja panemaan tuomion täytäntöön siitä huolimatta, että asianomainen henkilö ei ole ollut läsnä kyseiseen päätökseen johtaneessa oikeudenkäynnissä, jos puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 2 kohdan i alakohdan i, ii tai iii alakohdan soveltamisen edellytykset täyttyvät (ks. analogisesti tuomio 24.5.2016, Dworzecki, C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346, 35 kohta).
59      Yhdessäkään edellä mainitussa alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa tuomion tunnistaminen ja täytäntöönpano ei loukkaa asianomaisen henkilön puolustautumisoikeuksia eikä oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, sellaisina kuin ne on vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä
perusoikeuskirja) 47 artiklassa ja 48 artiklan 2 kohdassa (ks. analogisesti tuomio 23.3.2023_Minister for Justice and Equality (Ehdollisen rangaistuksen määrääminen täytäntöönpantavaksi), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, 73 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), koska
asianomaisen henkilön voidaan katsoa vapaaehtoisesti ja yksiselitteisesti luopuneen oikeudestaan olla läsnä oikeudenkäynnissään (ks. analogisesti tuomio 26.2.2013, Melloni, C‑399/11, EU:C:2013:107, 52 kohta).
60      Erityisesti puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdasta on todettava, että jäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on velvollisuus tunnustaa ja panna täytäntöön tuomio huolimatta siitä, että asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä tuomioon johtaneessa oikeudenkäynnissä, jos kyseinen henkilö asianmukaiseen aikaan oli oikeudenkäynnistä tietoisena valtuuttanut oikeudellisen avustajan, jonka joko asianomainen henkilö tai jäsenvaltio oli nimennyt puolustamaan häntä oikeudenkäynnissä, ja tämä edustaja oli tosiasiallisesti puolustanut häntä oikeudenkäynnissä.
61      Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, joka koskee puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i alakohtaa, joka koskee lähinnä – kuten tämän tuomion 54 kohdassa on todettu – tilannetta, jossa asianomainen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä tuomioonsa johtaneessa oikeudenkäynnissä mutta hänelle on annettu haaste henkilökohtaisesti tiedoksi tai hänelle on muilla keinoin tosiasiallisesti ilmoitettu virallisesti ja tosiasiallisesti kyseisen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta, ilmenee tosin, että – kun otetaan huomioon muun muassa kyseisen säännöksen ensimmäisen luetelmakohdan sanamuoto, jonka mukaan
on voitava kiistattomasti todeta, että asianomainen henkilö ”oli tietoinen oikeudenkäynnistä” –, sillä perusteella, että haaste on annettu tiedoksi kolmannelle henkilölle, joka on sitoutunut antamaan mainitun haasteen tiedoksi asianomaiselle henkilölle, ei voida kiistattomasti todeta, että asianomainen henkilö oli tosiasiallisesti saanut tiedon kyseisen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta eikä tarvittaessa tämän tiedon saamisen tarkkaa ajankohtaa (ks. analogisesti tuomio 24.6.2016, Dworzecki, C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346, 47 kohta ja tuomio 21.12.2023, Generalstaatsanwaltschaft Berlin (Tuomitseminen poissa olevana), C‑397/22, EU:C:2023:1030, 31 kohta).
62      Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 53 kohdassa, asia on kuitenkin toisin tilanteessa, jossa haaste on annettu tiedoksi oikeudelliselle avustajalle, jonka asianomainen henkilö on valtuuttanut puolustamaan itseään oikeudenkäynnissä ja jonka hän on nimennyt tuomion antaneessa jäsenvaltiossa tiedoksiantojen vastaanottamista varten.
63      Se, että tuomion antaneen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on antanut tiedoksi haasteen asianomaisen henkilön oikeudelliselle avustajalle, vastaa haasteen tiedoksiantoa asianomaiselle henkilölle itselleen, jonka katsotaan tässä tapauksessa saaneen mainitun haasteen (ks. analogisesti tuomio 20.5.2025, Kachev, C‑135/25 PPU, EU:C:2025:366, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
64      Ensimmäiseen kysymykseen on näin ollen vastattava, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä säädetty edellytys, joka koskee tietoisuutta oikeudenkäynnistä, täyttyy, kun haastetta ei ole annettu tiedoksi suoraan asianomaiselle henkilölle vaan oikeudelliselle avustajalle, jonka hän oli valtuuttanut puolustamaan häntä oikeudenkäynnissä ja jonka hän oli nimennyt tuomion antaneessa jäsenvaltiossa vastaanottamaan hänelle osoitetut tiedoksiannot.
Toinen ennakkoratkaisukysymys
65      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee toisella kysymyksellään lähinnä, onko puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohtaa tulkittava siten, että kyseisen säännöksen mukaan sen soveltaminen edellyttää, että asianomainen henkilö on tietoinen oikeudenkäyntinsä ajankohdasta hetkellä, jona hän olli valtuuttanut oikeudellisen avustajan puolustamaan häntä kyseisessä oikeudenkäynnissä.
66      Aluksi on todettava, että kyseisen säännöksen mukaan täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on tämän tuomion 57–59 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti tunnustettava ja pantava täytäntöön tuomio silloin, kun asianomainen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä kyseiseen päätökseen johtaneessa oikeudenkäynnissä, jos asianomainen henkilö oli saman säännöksen vaatimuksen mukaisesti oikeudenkäynnistä tietoisena valtuuttanut oikeudenkäyntiavustajan, jonka joko asianomainen henkilö tai valtio oli nimennyt puolustamaan häntä oikeudenkäynnissä, ja tämä edustaja oli tosiasiallisesti puolustanut häntä oikeudenkäynnissä.
67      Toiseen kysymykseen vastaamiseksi on näin ollen määritettävä puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdassa säädetyn vaatimuksen, joka koskee asianomaisen henkilön tietoisuutta oikeudenkäynnistä – joka on jäsenvaltioiden kansalliseen lainsäädäntöön liittyvien viittausten puuttuessa unionin oikeuden itsenäinen käsite, jota on tulkittava yhtenäisesti unionin alueella –, soveltamisala (ks. analogisesti tuomio 24.5.2016, Dworzecki, C‑108/16 PPU, EU:C:2016:346, 28–31 kohta).
68      Tältä osin on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden säännöksen tulkitsemiseksi on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja sillä lainsäädännöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös on (tuomio 17.11.1983, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, 12 kohta ja tuomio 4.9.2025, Casa Judeţeană de Asigurări de Sănătate Mureș ym., C‑489/23, EU:C:2025:651, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
69      Puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan sanamuodosta on todettava, että kyseisen säännöksen eri kieliversioiden sanamuodon perusteella ei voida yksiselitteisesti määrittää, onko kyseisen säännöksen soveltamisen edellytyksenä se, että asianomainen henkilö on ollut tietoinen hänen tuomitsemiseensa johtaneen oikeudenkäynnin täsmällisestä ajankohdasta.
70      Erityisesti on niin, että vaikka kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan italiankieliseen versioon sisältyy nimenomaisesti tällainen vaatimus, tietyissä versioissa, kuten ranskan- ja englanninkielisissä versioissa, vaaditaan ainoastaan tietoisuutta oikeudenkäynnistä, kun taas toisissa, kuten saksan- ja unkarinkielisissä versioissa, vaaditaan tietoisuutta vahvistetusta istuntopäivästä tai tšekin, puolan- ja ruotsinkielisissä versioissa ”tietoisuutta jo suunnitellusta istunnosta”.
71      Vaikka nämä eri ilmaisut voisivat tosin viitata siihen, että asianomaisen henkilön on – kuten kyseisen säännöksen italiankielisessä versiossa nimenomaisesti säädetään – oltava ollut tietoinen hänen tuomitsemiseensa johtaneen oikeudenkäynnin täsmällisestä ajankohdasta, vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jossakin kieliversiossa käytettyä unionin oikeuden säännöksen sanamuotoa ei kuitenkaan voida käyttää kyseisen säännöksen ainoana tulkintaperusteena eikä sille voida antaa etusijaa muihin kieliversioihin nähden. Unionin oikeuden säännöksiä ja määräyksiä on tulkittava ja sovellettava yhtenäisesti, kaikilla Euroopan unionin kielillä laadittujen versioiden valossa. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin säädöksen erikielisten versioiden poiketessa toisistaan kyseessä olevaa säännöstä on tulkittava sen säännöstön asiayhteyden ja tavoitteen mukaan, jonka osa säännös on (tuomio 23.10.2025, Naturvårdsverke (Jätteiden käsittely takaisin ottamisen jälkeen), C‑221/24 ja C‑222/24, EU:C:2025:818, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
72      Tältä osin puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan asiayhteydestä on todettava, että kyseisen säännöksen i alakohdassa edellytetään, että asianomainen henkilö joko oli saanut haasteen henkilökohtaisesti tiedoksi ja siten saanut tiedon kyseiseen päätökseen johtaneen ”oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta” tai oli muilla keinoin tosiasiallisesti saanut virallisen tiedon ”kyseisen oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta” siten, että voidaan kiistattomasti todeta, että ”hän oli tietoinen oikeudenkäynnistä”.
73      Näin ollen on todettava, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i alakohdan sanamuodosta ilmenee, että siinä oleva ilmaisu ”tietoinen oikeudenkäynnistä” edellyttää, että
asianomainen henkilö oli saanut tiedon hänen tuomitsemiseensa johtaneen oikeudenkäynnin suullisen käsittelyn ajankohdasta ja paikasta.
74      Asiayhteyteen perustuvassa tulkinnassa tästä näyttää olevan pääteltävissä, että kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdalla käyttöön otetulla vastaavalla vaatimuksella voidaan katsoa johdonmukaisuuden vuoksi olevan sama ulottuvuus, joten kyseistä säännöstä on tulkittava siten, että siinä edellytetään, että asianomainen henkilö on saanut tiedon hänen tuomitsemiseensa johtaneen oikeudenkäynnin suullisen käsittelyn ajankohdasta ja paikasta.
75      Tätä tulkintaa tukevat direktiivin 2016/343 säännökset; kyseisessä direktiivissä säädetään vähimmäissäännöt tiettyjen rikosoikeudellisiin menettelyihin liittyvien seikkojen osalta, kuten sen 8 artiklan 2 kohdassa säädetty ”oikeus olla läsnä oikeudenkäynnissä”,
joka on kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan tulkinnan kannalta relevantti näiden kahden säännöksen välisen toiminnallisen yhteyden vuoksi (ks. vastaavasti tuomio 16.1.2025, VB II (Ilmoittaminen oikeudesta uuteen oikeudenkäyntiin), C‑400/23, EU:C:2025:14, 48 kohta).
76      Tältä osin on muistutettava, että direktiivin 2016/343 8 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat säätää, että oikeudenkäynti, joka voi johtaa epäillyn tai syytetyn syyllisyyttä tai syyttömyyttä koskevan päätöksen tekemiseen, voidaan järjestää tämän poissa ollessa edellyttäen, että – kyseisen säännöksen a alakohdan mukaan – kyseiselle epäillylle tai syytetylle on ilmoitettu hyvissä ajoin oikeudenkäynnistä ja poissaolon seuraamuksista tai – kyseisen säännöksen b alakohdan mukaan – kyseistä epäiltyä tai syytettyä, jolle on ilmoitettu oikeudenkäynnistä, edustaa joko kyseisen epäillyn tai syytetyn itsensä tai valtion nimeämä valtuutettu edustaja.
77      Unionin tuomioistuin on kuitenkin todennut, että direktiivin 2016/343 8 artiklan 2 kohdassa annetaan erityinen merkitys asianomaiselle henkilölle ilmoittamisen tärkeydestä, siltä osin kuin siinä selkeästi asetetaan vastaajan poissa ollessa pidettävän oikeudenkäynnin järjestämiselle nimenomaisesti edellytykseksi se, tälle henkilölle on ilmoitettu oikeudenkäynnistä. Unionin tuomioistuin on muun muassa kyseisen direktiivin johdanto-osan 36 perustelukappaleeseen tukeutuen täsmentänyt, että sekä kyseisen 8 artiklan 2 kohdan a että b alakohdassa säädetty edellytys, jonka mukaan asianosaiselle henkilölle on ilmoitettava hänen oikeudenkäynnistään, edellyttää, että hänelle ilmoitetaan istunnon ajankohdasta ja kyseisen oikeudenkäynnin paikasta siten, että hän voi tulla tietoiseksi oikeudenkäynnistä (ks. vastaavasti tuomio 15.9.2022, HN (Maasta poistetun syytetyn oikeudenkäynti), C‑420/20, EU:C:2022:679, 51 ja 52 kohta).
78      Puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan teleologinen tulkinta tukee myös tulkintaa, jonka mukaan kyseisen ii alakohdan taustalla oleva vaatimus edellyttää, että asianomaiselle henkilölle on ilmoitettu suullisen käsittelyn ajankohta ja hänen tuomitsemiseensa johtaneen oikeudenkäynnin paikka.
79      Kuten puitepäätöksen 2009/299 1 artiklasta, luettuna sen johdanto-osan 1 ja 15 perustelukappaleen valossa, ilmenee nimenomaisesti, kyseisessä 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa täsmennetään tuomion täytäntöönpanon yhteisten perusteiden määritelmää siitä huolimatta, että kyseinen henkilö ei ole ollut läsnä hänen tuomitsemiseensa johtaneessa oikeudenkäynnissä, ja sillä pyritään suojaamaan hänen oikeuttaan olla henkilökohtaisesti läsnä häntä vastaan käytävässä rikosoikeudenkäynnissä; tämä oikeus on puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen olennainen osa ja yleisemmin erittäin tärkeä, kun kunnioitetaan perusoikeuskirjan 47 artiklan toisessa ja kolmannessa kohdassa sekä 48 artiklassa vahvistettua oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja parannetaan samalla tuomioistuinratkaisujen vastavuoroista tunnustamista jäsenvaltioiden välillä (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 23.3.2023, Minister for Justice and Equality (Ehdollisen rangaistuksen määrääminen täytäntöönpantavaksi), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, 50 ja 60 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
80      Puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan tulkinta, jonka mukaan asianomaiselle henkilölle on ilmoitettava suullisen käsittelyn ajankohta ja paikka, edistää näiden tavoitteiden saavuttamista, koska se antaa asianomaiselle henkilölle hänen niin halutessaan mahdollisuuden olla läsnä henkilökohtaisesti siihen saakka, kunnes oikeudenkäynti tosiasiallisesti kestää, tai vaihtoehtoisesti sillä voidaan varmistaa, että asianomainen henkilö on vapaaehtoisesti ja yksiselitteisesti luopunut saapumasta kyseiseen oikeudenkäyntiin.
81      Tässä yhteydessä on vielä täsmennettävä, että toisin kuin puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan sanamuodosta voitaisiin päätellä, kyseistä säännöstä ei voida ymmärtää siten, että siinä edellytettäisiin, että tiedot asianomaisen henkilön oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta on annettava hänelle ennen kuin hän valtuuttaa oikeudellisen avustajansa puolustamaan häntä hänen oikeudenkäynnissään, sillä se –
kuten julkisasiamies on korostanut ratkaisuehdotuksensa 106 kohdassa – johtaisi liiallisten muodollisten vaatimusten asettamiseen, kuten velvollisuuteen vahvistaa tai uudistaa valtuutus toisen oikeusasteen käsittelyä varten, vaikka valtuutuksen on alun perin ollut tarkoitus kattaa koko menettely.
82      Koska tällaisen tiedon tarkoituksena on mahdollistaa se, että asianomainen henkilö voi olla henkilökohtaisesti läsnä omassa oikeudenkäynnissään, on merkityksetöntä, saako hän sen ennen valtuutuksen antamista oikeudelliselle avustajalle vai sen jälkeen. Lisäksi on huomattava, että kun asianomainen henkilö valtuuttaa oikeudellisen avustajan hakemaan muutosta ja edustamaan häntä asianomaisessa menettelyssä, tämä valtuutus välttämättä edeltää tietoja muutoksenhakumenettelyn ajankohdasta ja paikasta, jotka eivät määritelmällisesti ole vielä tiedossa tässä vaiheessa.
83      Edellä todetusta seuraa näin ollen, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohtaan sisältyvä vaatimus edellyttää, että asianomainen henkilö on asianmukaiseen aikaan saanut tiedon oikeudenkäynnin ajankohdasta ja paikasta, eikä merkitystä ole sillä, onko hän saanut nämä tiedot ennen kuin hän on valtuuttanut oikeudellisen avustajan puolustamaan häntä hänen oikeudenkäynnissään vai sen jälkeen.
84       Toiseen kysymykseen on näin ollen vastattava, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisen säännöksen soveltaminen edellyttää, että asianomainen henkilö on asianmukaiseen aikaan saanut tiedon oikeudenkäyntinsä ajankohdasta ja paikasta, mutta edellytyksenä ei ole, että asianomainen henkilö on saanut nämä tiedot ennen kuin hän valtuuttaa oikeudellisen avustajan puolustamaan häntä kyseisessä oikeudenkäynnissä.
Kolmas kysymys
85      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kolmannella kysymyksellään lähinnä, onko puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen velvoitetaan kieltäytymään tuomion antaneessa jäsenvaltiossa annetun tuomion tunnustamisesta ja rangaistuksen täytäntöönpanosta, kun kyseisen säännöksen i–iii alakohdan soveltamisen edellytykset eivät täyty.
86      Tällä kysymyksellä on merkitystä pääasiassa vain, jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa toiseen kysymykseen annetun vastauksen valossa, että kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan soveltamisen edellytykset eivät täyty pääasian olosuhteissa.
87      Kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan sanamuodosta ja erityisesti toteamuksesta, jonka mukaan täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ”voi” kieltäytyä tunnustamasta tuomiota ja panemasta rangaistusta täytäntöön, ilmene, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on mahdollisuus kieltäytyä tunnustamasta tuomiota ja panemasta rangaistusta täytäntöön, jos asianomainen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä kyseiseen tuomioon johtaneessa oikeudenkäynnissä, jollei kyseisen puitepäätöksen 4 artiklassa säädetyssä todistuksessa todeta, että kyseisen säännöksen i, ii ja iii alakohdan soveltamisen edellytykset täyttyvät (ks. analogisesti tuomio 21.12.2023, Generalstaatsanwaltschaft Berlin (Tuomitseminen poissa olevana), C‑396/22, EU:C:2023:1029, 38 ja 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
88      Kyseisellä 9 artiklan 1 kohdan i alakohdalla rajoitetaan siten mahdollisuutta kieltäytyä tuomion tunnustamisesta ja rangaistuksen täytäntöönpanosta luettelemalla täsmällisesti ja yhtenäisesti ne edellytykset, joiden täyttyessä sellaisen oikeudenkäynnin päätteeksi annetun ratkaisun, jossa kyseinen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä, tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ei voida kieltäytyä (tuomio 23.3.2023, Minister for Justice and Equality (Ehdollisen rangaistuksen määrääminen täytäntöönpantavaksi), C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, 49 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
89      Tästä seuraa, että – kuten tämän tuomion 58 kohdasta ilmenee – täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on tunnustettava tuomio ja pantava rangaistus täytäntöön siitä huolimatta, että asianomainen henkilö on ollut poissa kyseiseen tuomioon johtaneesta oikeudenkäynnistä, kun jokin kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i, ii tai iii alakohdan soveltamisen edellytyksistä täyttyy.
90      Kun otetaan huomioon, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädetään harkinnanvaraisesta perusteesta kieltäytyä tuomion tunnustamisesta ja rangaistuksen täytäntöönpanosta, täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi joka tapauksessa todettuaan, että kyseisen säännöksen i, ii ja iii alakohdan soveltamisen edellytykset eivät täyty tällaisen tuomion kohteena olevan henkilön tilanteen osalta, ottaa huomioon kaikki kullekin tapaukselle ominaiset olosuhteet ja erityisesti kyseisen henkilön käyttäytyminen, ja siten varmistua siitä, ettei kyseisen tuomion tunnustaminen ja rangaistuksen täytäntöönpano merkitse kyseisen henkilön puolustautumisoikeuksien loukkaamista (ks. analogisesti tuomio 23.11.2023, Minister for Justice and Equality (Ehdollisen rangaistuksen määrääminen täytäntöönpantavaksi), C‑514/21 ja
C‑515/21, EU:C:2023:235, 76 ja 78 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
91      Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa lainsäädännössä velvoitetaan täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen kieltäytymään tuomion antaneessa jäsenvaltiossa annetun tuomion tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta, jos puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i, ii tai iii alakohdan soveltamisen edellytykset eivät täyty. Kyseisellä säännöstöllä poistetaan siis kyseisen viranomaisen harkintavalta varmistaa käsiteltävän asian olosuhteiden perusteella, voidaanko asianomaisen henkilön puolustautumisoikeuksia kuitenkin katsoa noudatetun, ja näin ollen päättää kyseisen tuomion tunnustamisesta ja rangaistuksen täytäntöönpanosta.
92      Näin ollen on todettava, että tällainen kansallinen säännöstö on puitepäätöksen 2008/909 4 a artiklan 1 kohdan vastainen.
93      Tältä osin on muistutettava, että unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatetta on tulkittava siten, ettei se velvoita kansallista tuomioistuinta jättämään soveltamatta kansallisen oikeuden säännöstä, joka on ristiriidassa kyseisen puitepäätöksen säännösten kanssa, koska näillä säännöksillä ei ole välitöntä oikeusvaikutusta. Jäsenvaltioiden viranomaisten, myös tuomioistuinten, on kuitenkin omaksuttava kansallisesta oikeudestaan mahdollisimman pitkälle unionin oikeuden mukainen tulkinta, jonka nojalla ne voivat varmistaa tuloksen, joka on yhteensoveltuva asianomaisen puitepäätöksen tarkoituksen kanssa (ks. analogisesti tuomio 21.12.2023, Generalstaatsanwaltschaft Berlin (Tuomitseminen poissa olevana), C‑398/22, EU:C:2023:1031, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
94      Vaikkei puitepäätöksillä voi olla välitöntä oikeusvaikutusta, jäsenvaltioiden kansallisilla viranomaisilla on kuitenkin niiden sitovan luonteen vuoksi velvollisuus tulkita kansallista oikeuttaan niiden mukaisesti kyseisten puitepäätösten täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymisestä lähtien.
Näiden viranomaisten on kansallista oikeutta soveltaessaan tulkittava siis sitä mahdollisimman pitkälle puitepäätöksen sanamuodon ja tarkoituksen mukaisesti, jotta sillä tarkoitettu tulos saavutettaisiin, mutta kansallisen oikeuden contra legem ‑tulkinta on kuitenkin poissuljettu. Unionin oikeuden mukaisen tulkinnan periaate edellyttää siten, että otetaan huomioon kansallinen oikeus kokonaisuudessaan ja sovelletaan siinä hyväksyttyjä tulkintatapoja asianomaisen puitepäätöksen täyden tehokkuuden takaamiseksi ja sellaiseen ratkaisuun päätymiseksi, joka on puitepäätöksellä tavoitellun päämäärän mukainen (tuomio 21.12.2023, Generalstaatsanwaltschaft Berlin (Tuomitseminen poissa olevana), C‑398/22, , EU:C:2023:1031, 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
95      Tästä seuraa, että jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ja erityisesti sen ii alakohdan soveltamisen edellytykset eivät täyty, sen on tulkittava pääasiassa kyseessä olevaa kansallista lainsäädäntöä ottamalla huomioon kansallinen oikeutensa kokonaisuudessaan ja soveltamalla siinä hyväksyttyjä tulkintamenetelmiä mahdollisimman pitkälle puitepäätöksen 2008/909 sanamuodon ja tarkoituksen valossa siten, että se voi arvioida kaikkien asiaan liittyvien seikkojen perusteella, voidaanko kuitenkin katsoa, että asianomaisen henkilön puolustautumisoikeuksia on kunnioitettu, joten kyseinen tuomio olisi tunnustettava ja pantava täytäntöön.
96      Kolmanteen kysymykseen on näin ollen vastattava, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen velvoitetaan kieltäytymään tuomion antaneessa jäsenvaltiossa annetun tuomion tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta, kun mikään kyseisen säännöksen i–iii alakohdan soveltamisen edellytyksistä ei täyty.
Neljäs kysymys
97      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee neljännellä kysymyksellään lähinnä, onko puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa tulkittava siten, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi silloin, kun se toteaa, että kyseisen säännöksen i–iii alakohdan soveltamisen edellytykset eivät täyty, ottaa huomioon sen, että asianomainen henkilö on pyytänyt tuomion antaneen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta rangaistuksen täytäntöönpanoa jäsenvaltiossa, jonka kansalainen hän on ja jossa hänen elinetujensa keskus sijaitsee, katsoakseen, ettei täytäntöönpano merkitse hänen puolustautumisoikeuksiensa loukkaamista.
98      Aluksi on täsmennettävä, että tähän kysymykseen annettavasta vastauksesta, kuten vastauksesta kolmanteen kysymykseen, on hyötyä pääasian ratkaisemisessa vain, jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa toiseen kysymykseen annetun vastauksen valossa, että kyseisen puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohdan soveltamisen edellytykset eivät täyty pääasian olosuhteissa.
99      Kuten tämän tuomion 57–59 kohdassa todetaan, mainitun puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan i–iii alakohdassa säädetään edellytyksistä, joiden täyttyessä asianomaisen henkilön on katsottava vapaaehtoisesti ja yksiselitteisesti luopuneen läsnäolostaan oikeudenkäynnissään, joten täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on tunnustettava tällaisen oikeudenkäynnin päätteeksi annettu tuomio ja pantava rangaistus täytäntöön.
100    Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa ennakkoratkaisupyynnössään, tällainen luopuminen voi johtua asianomaisen henkilön käyttäytymisestä, jos hän on kyseisen 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan iii alakohdan mukaisesti nimenomaisesti ilmoittanut, ettei hän riitauta sellaisen oikeudenkäynnin päätteeksi annettua päätöstä, jossa hän ei ollut henkilökohtaisesti läsnä, tai ettei hän ole pyytänyt uudelleenkäsittelyä tai muutoksenhakua asetetussa määräajassa.
101    Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 129 ja 130 kohdassa, se, että asianomainen henkilö on pyytänyt – kuten pääasiassa – tuomion antaneen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta, että oikeudenkäynnissä, jossa hän ei ollut henkilökohtaisesti läsnä, hänelle määrätty rangaistus pannaan täytäntöön siinä jäsenvaltiossa, jonka kansalainen hän on ja jossa hänen elinetujensa keskus sijaitsee, ei kuitenkaan vastaa – kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin perustellusti esittää neljännessä kysymyksessään – tässä säännöksessä vahvistettuja edellytyksiä, koska mikään ei estä asianomaista henkilöä esittämästä tällaista pyyntöä ja varaamasta kuitenkin itselleen oikeus riitauttaa tuomio, jolla kyseinen rangaistus on määrätty, ja vaatia uutta oikeudenkäyntiä.
102    Tämän täsmennyksen jälkeen on muistutettava, että tämän tuomion 90 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä ilmenee, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi todettuaan, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i–iii alakohdan soveltamisen edellytykset eivät täyty, ottaa huomioon muita seikkoja, joiden perusteella se voi varmistua siitä, että kyseisen tuomion tunnustaminen ja rangaistuksen täytäntöönpano ei merkitse asianomaisen henkilön puolustautumisoikeuksien loukkaamista, ottamalla huomioon erityisesti hänen käyttäytymisensä.
103    Näin ollen täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi ottaa huomioon pääasiassa esitetyn kaltaisen pyynnön siitä, että rangaistus pannaan täytäntöön jäsenvaltiossa, jonka kansalainen asianomainen henkilö on ja jossa hänen elinetujensa keskus sijaitsee, katsoakseen, ettei täytäntöönpano merkitse hänen puolustautumisoikeuksiensa loukkaamista, joten puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädettyä tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymisen perustetta ei ole sovellettava huolimatta siitä, että kyseisen säännöksen i–iii alakohdan soveltamisen edellytykset eivät täyty.
104    Neljänteen kysymykseen on näin ollen vastattava, että puitepäätöksen 2008/909 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi silloin, kun se toteaa, että kyseisen säännöksen i–iii alakohdan soveltamisen edellytykset eivät täyty, ottaa huomioon sen, että asianomainen henkilö on pyytänyt tuomion antaneen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta rangaistuksen täytäntöönpanoa siinä jäsenvaltiossa, jonka kansalainen hän on ja jossa hänen elinetujensa keskus sijaitsee, katsoakseen, ettei täytäntöönpano merkitse hänen puolustautumisoikeuksiensa loukkaamista.
Oikeudenkäyntikulut
105    Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (viides jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)      Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta rikosasioissa annettuihin tuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, niiden täytäntöön panemiseksi Euroopan unionissa 27.11.2008 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2008/909/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohtaa
on tulkittava siten, että
kyseisessä säännöksessä säädetty edellytys, joka koskee tietoisuutta oikeudenkäynnistä, täyttyy, kun haastetta ei ole annettu tiedoksi suoraan asianomaiselle henkilölle vaan oikeudelliselle avustajalle, jonka hän oli valtuuttanut puolustamaan häntä oikeudenkäynnissä ja jonka hän oli nimennyt tuomion antaneessa jäsenvaltiossa vastaanottamaan hänelle osoitetut tiedoksiannot.
2)      Puitepäätöksen 2008/909, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 9 artiklan 1 kohdan i alakohdan ii alakohtaa
on tulkittava siten, että
kyseisen säännöksen soveltaminen edellyttää, että asianomainen henkilö on asianmukaiseen aikaan saanut tiedon oikeudenkäyntinsä ajankohdasta ja paikasta, mutta edellytyksenä ei ole, että asianomainen henkilö on saanut nämä tiedot ennen kuin hän valtuuttaa oikeudellisen avustajan puolustamaan häntä kyseisessä oikeudenkäynnissä.
3)      Puitepäätöksen 2008/909, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa
on tulkittava siten, että
se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen velvoitetaan kieltäytymään tuomion antaneessa jäsenvaltiossa annetun tuomion tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta, kun mikään kyseisen säännöksen i–iii alakohdan soveltamisen edellytyksistä ei täyty.
4)      Puitepäätöksen 2008/909, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa
on tulkittava siten, että
täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi silloin, kun se toteaa, että kyseisen säännöksen i–iii alakohdan soveltamisen edellytykset eivät täyty, ottaa huomioon sen, että asianomainen henkilö on pyytänyt tuomion antaneen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta rangaistuksen täytäntöönpanoa siinä jäsenvaltiossa, jonka kansalainen hän on ja jossa hänen elinetujensa keskus sijaitsee, katsoakseen, ettei täytäntöönpano merkitse hänen puolustautumisoikeuksiensa loukkaamista.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: saksa.
i Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.