Forenede sager C-7/10 og C-9/10
Staatssecretaris van Justitie
mod
Tayfun Kahveci og Osman Inan
(anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene))
»Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet – opholdsret – familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager, der har opnået statsborgerskab – bevarelse af tyrkisk statsborgerskab – tidspunkt for naturalisering«
Sammendrag af dom
Internationale aftaler – associeringsaftalen EØF-Tyrkiet – associeringsrådet oprettet ved associeringsaftalen EØF-Tyrkiet – afgørelse nr. 1/80 – familiesammenføring
(Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80, art. 7 og art. 14, stk. 1)
Artikel 7 i associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80 skal fortolkes således, at familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager, der har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat, fortsat kan påberåbe sig denne bestemmelse, når arbejdstageren har erhvervet statsborgerskab i værtsmedlemsstaten og samtidig har bevaret det tyrkiske statsborgerskab.
Det følger nemlig såvel af EU-rettens forrang som af den direkte virkning af en bestemmelse som nævnte afgørelses artikel 7, stk. 1, at medlemsstaterne ikke ensidigt kan ændre omfanget af ordningen med gradvis integration af tyrkiske statsborgere i værtsmedlemsstaten, og at de dermed ikke længere har adgang til at vedtage foranstaltninger, som kan krænke den retsstilling, som udtrykkeligt tillægges sådanne statsborgere i medfør af reglerne i associeringsaftalen EØF-Tyrkiet.
På denne baggrund tilvejebringer samme afgørelses artikel 14, stk. 1, den relevante retlige ramme for bedømmelsen af, hvorvidt en tyrkisk statsborger, der er blevet dømt for strafbare handlinger, gennem en udvisning fra værtsmedlemsstaten kan fratages de rettigheder, som tilkommer ham direkte i henhold til denne afgørelse.
I denne forbindelse tilkommer det de berørte nationale myndigheder i det enkelte tilfælde at foretage en vurdering af den personlige adfærd, der er udvist af den person, der har begået en lovovertrædelse, samt af, om adfærden indebærer en aktuel, reel og tilstrækkeligt alvorlig trussel mod den offentlige orden og sikkerhed, og de skal desuden påse, at såvel proportionalitetsprincippet som den berørte persons grundlæggende rettigheder overholdes. Særligt kan der kun træffes en afgørelse om udvisning i henhold til nævnte artikel 14, stk. 1, hvis den pågældendes individuelle adfærd indebærer en konkret risiko for nye alvorlige forstyrrelser af den offentlige orden.
(jf. præmis 37 og 39-41 samt domskonkl.)