62019TJ0549_RES
Sag T-549/19
Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate mbH
mod
Europa-Kommissionen
Rettens dom (Tiende Afdeling) af 23. september 2020
»Humanmedicinske lægemidler – lægemidler til sjældne sygdomme – ansøgning om markedsføringstilladelse for lægemidlet Trecondi-treosulfan – afgørelse om at slette et lægemiddel fra registret over lægemidler til sjældne sygdomme – artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 141/2000 – begrebet »tilfredsstillende metode« – artikel 5, stk. 12, litra b), i forordning nr. 141/2000 – retlig fejl«
Tilnærmelse af lovgivningerne – ensartede lovgivninger – humanmedicinske lægemidler – lægemidler til sjældne sygdomme – procedure med henblik på fornyet vurdering af udpegning af et lægemiddel som lægemiddel til sjældne sygdomme – tilfredsstillende metode til diagnosticering, forebyggelse eller behandling af den samme lidelse, der er tilladt i Unionen – begrebet »tilladt« – off-label brug af et lægemiddel – ikke omfattet
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 141/2000, art. 3, stk. 1, litra b); Kommissionens forordning nr. 847/2000, art. 2, stk. 3, andet afsnit, litra a); Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83, art. 6, stk. 1, første og andet afsnit, art. 8, stk. 3, litra j), art. 11, art. 21, stk. 1, og art. 23, stk. 3]
(jf. præmis 49 og 52-60)
Tilnærmelse af lovgivningerne – ensartede lovgivninger – humanmedicinske lægemidler – lægemidler til sjældne sygdomme – procedure med henblik på fornyet vurdering af udpegning af et lægemiddel som lægemiddel til sjældne sygdomme – tilfredsstillende metode til diagnosticering, forebyggelse eller behandling af den samme lidelse, der er tilladt i Unionen – begrebet »samme lidelse« – bedømmelseskriterier – hensyntagen til samtlige væsentlige forhold i forbindelse med den tilladte brug af den eksisterende metode som defineret i produktresuméet – udvidelse af denne tilladelse til diagnosticering, forebyggelse eller behandling af lidelser eller kategorier af patienter, der ikke er nævnt i produktresuméet – udelukket
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 141/2000, art. 3, stk. 1, litra b); Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 726/2004, 14. betragtning; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83, 7. betragtning, art. 6, stk. 1, andet afsnit, art. 23, stk. 3, og art. 26]
(jf. præmis 61-65)
Tilnærmelse af lovgivningerne – ensartede lovgivninger – humanmedicinske lægemidler – lægemidler til sjældne sygdomme – procedure med henblik på fornyet vurdering af udpegning af et lægemiddel som lægemiddel til sjældne sygdomme – tilfredsstillende metode til diagnosticering, forebyggelse eller behandling af den samme lidelse, der er tilladt i Unionen – referencelægemidler, der er delvist tilladt for de sygdomme og populationer, der er omfattet af det lægemiddel, der er genstand for ansøgningen om tilladelse – ikke omfattet
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 141/2000, første betragtning, art. 3, stk. 1, litra b), og art. 7, stk. 3; Europa-Parlamentets og Rådets forordning 1901/2006, fjerde betragtning]
(jf. præmis 66-81)
Resumé
Ved afgørelse truffet af Kommissionen den 23. februar 2004 blev et potentielt lægemiddel baseret på treosulfan, hvis sponsor er sagsøgeren, Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate mbH, udpeget som lægemiddel til sjældne sygdomme og indført i Den Europæiske Unions register for lægemidler til sjældne sygdomme i overensstemmelse med forordning nr. 141/2000 (
1
).
Den 13. oktober 2017 forelagde sagsøgeren Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA), nærmere bestemt Udvalget for Lægemidler til Sjældne Sygdomme, der er omhandlet i forordning nr. 141/2000, en rapport om opretholdelse af udpegningen af treosulfan som lægemiddel til sjældne sygdomme på tidspunktet for udstedelsen af markedsføringstilladelsen. Efter undersøgelsesproceduren vedtog Kommissionen den 20. juni 2019 en afgørelse om udstedelse af en markedsføringstilladelse for lægemidlet treosulfan under handelsnavnet Trecondi-sulfan (
2
), men den besluttede imidlertid, at lægemidlet ikke længere opfyldte de kriterier for udpegelse, der er fastsat i artikel 3 i forordning nr. 141/2000, og at det derfor ikke kunne udpeges som lægemiddel til sjældne sygdomme. Artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning nr. 141/2000 fastsætter således alternative kriterier for udpegelse af et lægemiddel som lægemiddel til sjældne sygdomme, nemlig at der ikke findes nogen tilfredsstillende metode til diagnosticering, forebyggelse eller behandling af denne lidelse, der er blevet tilladt i Unionen (den første mulighed), eller, såfremt en sådan metode findes, at det pågældende lægemiddel i forhold til eksisterende tilfredsstillende metoder vil være til væsentlig gavn for personer med denne lidelse (den anden mulighed). I denne forbindelse fandt Kommissionen efter endelig udtalelse fra Udvalget for Lægemidler til Sjældne Sygdomme, at sagsøgeren med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt der forelå væsentlig gavn, havde godtgjort, at Trecondi-treosulfan var til væsentlig gavn i forhold til lægemidler baseret på busulfan (Busilvex) og thiotepa (Tepadina), men ikke i forhold til lægemidler baseret på melphalan og cyclophosphamid Lægemidlet Trecondi-treosulfan blev følgelig slettet af EU’s register for lægemidler til sjældne sygdomme.
Sagsøgeren anlagde et annullationssøgsmål til prøvelse af den anfægtede afgørelse ved Retten, som ved dom af 23. september 2020 tog de to første anbringender til følge og følgelig delvist annullerede denne afgørelse, for så vidt som den bestemte, at lægemidlet Trecondi-treosulfan ikke længere skulle klassificeres som et lægemiddel til sjældne sygdomme.
Retten anførte indledningsvis, at forordning nr. 141/2000 som det første af de to alternative kriterier for udpegning af et lægemiddel som lægemiddel til sjældne sygdomme fastsætter, at der ikke findes nogen tilfredsstillende metode til diagnosticering, forebyggelse eller behandling af denne lidelse, der er blevet tilladt i Unionen. Ifølge dette kriterium skal et lægemiddel, for at det kan kvalificeres som en »tilfredsstillende metode«, være »tilladt« i Unionen eller i en EU-medlemsstat for den samme sjældne »lidelse« som den, der er omfattet af det lægemiddel, for hvilket der er ansøgt om markedsføringstilladelse som lægemiddel til sjældne sygdomme. Med henblik på at fastlægge anvendelsesområdet for tilladelsen til et lægemiddel i Unionen bemærkede Retten, at det følger af direktiv 2001/83 (
3
), at intet lægemiddel må markedsføres i en medlemsstat, uden at den kompetente myndighed i denne medlemsstat har udstedt en tilladelse til markedsføring (
4
). For derefter at opnå en markedsføringstilladelse på nationalt plan skal en ansøgning indgives til den kompetente myndighed og omfatte et produktresumé (
5
), der skal indeholde en række oplysninger om det pågældende lægemiddel i præcist fastsat rækkefølge. Produktresuméet godkendes af den nævnte myndighed i forbindelse med udstedelsen af markedsføringstilladelsen og er en del af afgørelsen om tilladelse til markedsføring, som definerer rækkevidden af tilladelsen for det eksisterende lægemiddel. Direktiv 2001/83 pålægger indehaveren af markedsføringstilladelsen efter udstedelsen af markedsføringstilladelsen at sikre, at produktinformationen ajourføres navnlig med den aktuelle videnskabelige viden,
Ifølge Retten følger det for det første heraf, at off-label-brug af et lægemiddel ikke kan anses for at være »tilladt« og følgelig ikke kan udgøre en »tilfredsstillende metode« som omhandlet i forordning nr. 141/2000.
For det andet fastslog Retten, at der med henblik på at efterprøve, om den påberåbte eksisterende metode skal bruges imod den samme »lidelse« som den, det lægemiddel til sjældne sygdomme, der er genstand for ansøgningen, skal bruges imod, skal tages hensyn til samtlige væsentlige forhold i forbindelse med den tilladte brug af den eksisterende metode, og navnlig dens terapeutiske indikation og den population, som den er beregnet til, således som disse er defineret i produktresuméet, hvilket kun kan fortolkes strengt. Enhver ændring af produktresuméet skal således gøres til genstand for en yderligere undersøgelse af forholdet mellem fordele og risici og af lægemidlets kvalitet, sikkerhed og effektivitet for den foreslåede nye indikation, i givet fald ledsaget af kliniske forsøg. Markedsføringstilladelsen for et lægemiddel omfatter derfor ikke diagnosticering, forebyggelse eller behandling af lidelser eller kategorier af patienter, der ikke er nævnt i dets produktresumé.
For det tredje fremhævede Retten, at når det lægemiddel, der er genstand for ansøgningen om markedsføringstilladelse som lægemiddel til sjældne sygdomme, er beregnet til diagnosticering, forebyggelse eller behandling af lidelser eller kategorier af patienter, for hvilke referencelægemidlerne i henhold til deres respektive produktresuméer – om end kun delvist – ikke er godkendt, kan disse sidstnævnte lægemidler ikke anses for at være »tilfredsstillende metoder« i forhold til disse lidelser eller kategorier af patienter. Henset til formålet med forordning nr. 141/2000, som er at indføre incitamenter, der har til formål at fremme forskning i, samt udvikling og markedsføring af lægemidler til behandling af meget sjældne sygdomme, er den omstændighed, at et potentielt lægemiddel udelukkes fra de fordele, der er fastsat i forordningen, alene med den begrundelse, at der eksisterer »tilfredsstillende metoder« for alene en del af de sjældne lidelser, som dette skal bruges imod, i modstrid med det forfulgte formål.
Retten fremhævede i øvrigt, at forordning nr. 141/2000 netop på tidspunktet for udstedelsen af markedsføringstilladelsen for et lægemiddel til sjældne sygdomme gør det muligt at tage hensyn til tilfælde af delvis overlapning med markedsføringstilladelsen for andre lægemidler (
6
). For så vidt som visse terapeutiske indikationer for et lægemiddel opfylder de udpegelseskriterier, der er fastsat i forordningens artikel 3, kan dette lægemiddel således i princippet udpeges som lægemiddel til sjældne sygdomme for disse indikationer, mens der for så vidt angår de indikationer, for hvilke det ikke opfylder kriterierne i nævnte forordnings artikel 3, kan udstedes en særskilt markedsføringstilladelse uden for samme forordnings anvendelsesområde.
Efter at Retten havde undersøgt, om behandlingen af den sjældne lidelse og de kategorier af patienter, der er omfattet af Trecondi-treosulfan, i den foreliggende sag også er omfattet af lægemidler baseret på melphalan og cyclophosphamid i henhold til disses respektive produktresuméer, fastslog den, at produktresuméet for de sammenlignede lægemidler viser, at der er åbenbare forskelle. Det fremgår nemlig af beskrivelsen af produktresuméet til Trecondi-treosulfan, at sidstnævnte omfatter sygdomme og populationer, der ikke er omfattet af de melphalan- og cyclophosphamidbaserede lægemidlers produktresumé. Det følger heraf, at melphalan- og cyclophosphamidbaserede lægemidlerne for disse sygdomme og populationer ikke kan anses for tilfredsstillende metoder som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b), første mulighed, i forordning nr. 141/2000.
(
1
) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 141/2000 af 16.12.1999 om lægemidler til sjældne sygdomme (EFT 2000, L 18, s. 1).
(
2
) – Europa-Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2019) 4858 final af 20.6.2019 om markedsføringstilladelse for det humanmedicinske lægemiddel Trecondi-treosulfan i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 af 31.3.2004 om fastlæggelse af unionsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur (EUT 2004, L 136, s. 1).
(
3
) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6.11.2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (EFT 2001, L 311, s. 67).
(
4
) – I overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, første afsnit, i direktiv 2001/83.
(
5
) – I overensstemmelse med artikel 8, stk. 3, litra j), i direktiv 2001/83.
(
6
) – I henhold til artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 141/2000.