62023CJ0646_RES
Forenede sager C-646/23 [Lita] og C-661/23 [Jeszek] (
i
),
Straffesager
mod
P.B. m.fl.
(anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojskowy Sąd Okręgowy w Warszawie)
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. juli 2025
»Præjudiciel forelæggelse – retsstatsprincippet – retsinstansernes uafhængighed – artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU – effektiv retsbeskyttelse på de områder, der er omfattet af EU-retten – princippet om dommeres uafsættelighed – militærdommer, der er erklæret uegnet til at gøre professionel militærtjeneste – national lovgivning, der foreskriver førtidig pensionering af denne dommer«
Medlemsstater – forpligtelser – tilvejebringelse af den nødvendige adgang til domstolsprøvelse for at sikre en effektiv retsbeskyttelse – overholdelse af princippet om dommeres uafsættelighed og uafhængighed – ret til en uafhængig og upartisk domstol, der forudgående er oprettet ved lov – militærdomstole – militærdommer, der erklæres uegnet til at gøre professionel militærtjeneste – national lovgivning, der foreskriver førtidig pensionering af denne dommer – national lovgivning, der ikke finder anvendelse på militæranklagere, der også er blevet fritaget fra deres professionelle militærtjeneste, men som kan beholde deres embede – foranstaltning af sanktionsmæssig karakter truffet over for en bestemt dommer – ingen adgang til et retsmiddel – ulovlighed
(Art. 19, stk. 1, andet afsnit, TEU; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47, stk. 2)
(jf. præmis 57-80 og domskonkl. 1)
Medlemsstater – forpligtelser – tilvejebringelse af den nødvendige adgang til domstolsprøvelse for at sikre en effektiv retsbeskyttelse – overholdelse af princippet om dommeres uafsættelighed og uafhængighed – EU-rettens forrang og direkte virkning – forpligtelser for de nationale domstole og andre myndigheder i den pågældende medlemsstat – forpligtelse til at undlade at anvende enhver national lovgivning, der er i strid med en bestemmelse i EU-retten, der har direkte virkning – militærdomstole – national lovgivning, der foreskriver førtidig pensionering af en dommer – forpligtelse for den forelæggende ret til at undlade at anvende denne lovgivning – forpligtelse for de kompetente retslige organer til at genindsætte den pågældende dommer i dennes embede
(Art. 19, stk. 1, andet afsnit, TEU; art. 267 TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47)
(jf. præmis 82-89 og domskonkl. 2)
Medlemsstater – forpligtelser – tilvejebringelse af den nødvendige adgang til domstolsprøvelse for at sikre en effektiv retsbeskyttelse – national lovgivning, der foreskriver førtidig pensionering af en dommer – den forelæggende rets beføjelse til midlertidigt at suspendere anvendelsen af denne lovgivning – tilladt
(Art. 19, stk. 1, andet afsnit, TEU; art. 267 TEUF)
(jf. præmis 91-94 og domskonkl. 3)
Resumé
Efter at have fået forelagt en anmodning om præjudiciel afgørelse fra Wojskowy Sąd Okręgowy w Warszawie (den regionale militærdomstol i Warszawa, Polen) tog Domstolen stilling til fortolkningen af artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU (
1
) og princippet om EU-rettens forrang i forbindelse med en national lovgivning, som fra sin ikrafttræden fastsatte, at en militærdommer, der var erklæret uegnet til at gøre professionel militærtjeneste, ex officio blev førtidigt pensioneret, uden at et retsmiddel gjorde det muligt at anfægte denne foranstaltning.
To professionelle soldater, P.B. og R.S., blev fundet skyldige i strafbare handlinger ved Wojskowy Sąd Garnizonowy w Warszawie (militærdomstolen i første instans i Warszawa, Polen). De iværksatte appel ved den forelæggende ret. De to sager blev fordelt til et dommerkollegium med en enedommer ved denne retsinstans bestående af dommer P.R. Retsmøderne blev afholdt i henholdsvis oktober og november 2023.
Dommer P.R. var blevet erklæret uegnet til at gøre professionel militærtjeneste i juli 2017, idet han samtidig var blevet erklæret egnet til at fortsætte i embedet som dommer. Efter denne afgørelse anmodede han (
2
) om forflyttelse til et dommerembede ved en almindelig domstol. Den 27. december 2021 afslog Republikken Polens præsident at imødekomme denne anmodning på trods af et forslag herom fra Krajowa Rada Sądownictwa (det nationale domstolsråd, Polen).
Den 24. april 2022 trådte artikel 233 i lov om beskyttelse af fædrelandet (
3
) i kraft, hvorved det blev tilladt for enhver militærdommer, der var blevet fritaget fra sin professionelle militærtjeneste, at forblive i sit embede. Følgelig havde P.R. på ny haft sæde ved den regionale militærdomstol i Warszawa fra marts 2023.
Denne regel om forbliven i embedet blev imidlertid ophævet for militærdommere ved ændringsloven af 28. juli 2023 (
4
), idet denne mulighed nu kun gjaldt for militæranklagere (
5
). I henhold til denne lov (
6
) skulle en dommer, der på datoen den 15. november 2023 var forblevet i sit embede ved en militærdomstol efter at være blevet fritaget fra sin professionelle militærtjeneste, ex officio pensioneres førtidigt på denne dato.
Den forelæggende ret anførte, at den bestemmelse i ændringsloven, som ophævede muligheden for, at en dommer ved en militærdomstol kunne forblive i sit embede, når den pågældende var blevet fritaget fra sin professionelle militærtjeneste, samtidig med at denne mulighed blev opretholdt for militæranklagere, der imidlertid befandt sig i en tilsvarende situation, var blevet vedtaget uden nogen begrundelse (
7
). Bestemmelsen i samme lov, der foreskrev førtidig pensionering, berørte faktisk kun en enkelt dommer, samtidig med at den indgik i en række foranstaltninger, der var blevet truffet over for denne dommer og var af sanktionsmæssig karakter. Der var ikke fastsat nogen adgang til domstolsprøvelse med henblik på at anfægte denne foranstaltning om førtidig pensionering ex officio.
Den forelæggende ret var i tvivl om, hvorvidt EU-retten er til hinder for en national lovgivning, hvorefter førtidig pensionering under de ovennævnte omstændigheder var obligatorisk. Den forelæggende ret ønskede i givet fald oplyst, om denne lovgivning skulle undlades anvendt, hvilket ville indebære en forpligtelse til at genindsætte den dommer, der var blevet pensioneret i medfør af den nævnte lovgivning, i den pågældendes embede, og om den forelæggende ret midlertidigt kunne suspendere anvendelsen heraf.
Domstolens bemærkninger
Hvad angik Domstolens kompetence bemærkede Domstolen, at artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU finder anvendelse på enhver national ret, der kan træffe afgørelse om spørgsmål vedrørende fortolkningen eller anvendelsen af EU-retten. Eftersom den forelæggende ret i sin egenskab af militærdomstol kan anmodes om at træffe afgørelse om spørgsmål, der er knyttet til anvendelsen eller fortolkningen af EU-retten, fandt artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU anvendelse. Ved fortolkningen af denne bestemmelse skal der tages behørigt hensyn til chartrets artikel 47.
Med hensyn til realiteten fremhævede Domstolen for det første, at kravet om retternes uafhængighed forudsætter, at der findes regler – om bl.a. organets sammensætning, medlemmernes udnævnelse og funktionsperiode, tilfælde, hvor organets medlemmer kan vige deres sæde, tilfælde, hvor de har pligt til at vige deres sæde, samt tilfælde, hvor de kan afsættes – som gør det muligt at fjerne enhver rimelig tvivl i offentligheden om, at organet er uimodtageligt for påvirkninger udefra og neutralt i forhold til de interesser, som står over for hinanden.
I denne sammenhæng bemærkede Domstolen, at princippet om uafsættelighed navnlig kræver, at dommerne kan forblive i embedet, så længe de ikke har opnået den obligatoriske pensionsalder, eller indtil afslutningen af deres mandat, når dette er af tidsbegrænset varighed. Der kan kun undtages fra dette princip, når dette er begrundet med henvisning til tvingende legitime hensyn og under overholdelse af proportionalitetsprincippet. Det er således den almindelige opfattelse, at dommere under overholdelse af passende procedurer kan afsættes, hvis de er uegnede til at forblive i embedet grundet forfald, eller såfremt de har begået en alvorlig forseelse.
Garantien om uafsættelighed for medlemmerne af en ret kræver desuden, at de tilfælde, hvori medlemmerne af dette organ kan afsættes, fastsættes i et særligt regelsæt ved hjælp af udtrykkelige lovbestemmelser, som giver garantier, der ligger ud over dem, der er fastsat i de almindelige forvaltningsretlige og arbejdsretlige bestemmelser, som finder anvendelse i tilfælde af en ulovlig afskedigelse.
Samtidig med at Domstolen præciserede, at det tilkom den forelæggende ret at vurdere, om den nationale lovgivning, der under de ovennævnte omstændigheder havde indført en foranstaltning om førtidig pensionering af militærdommere, der var fritaget fra deres forpligtelse til at udføre professionel militærtjeneste, tilsidesatte de krav, der følger af princippet om dommeres uafhængighed, således som det følger af artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, eftersom artikel 267 TEUF ikke giver Domstolen beføjelse til at anvende de EU-retlige regler på en bestemt sag, bemærkede Domstolen, at den imidlertid på grundlag af de sagsakter, som den råder over, kan forsyne den nationale ret med de elementer vedrørende fortolkningen af EU-retten, som kan være nyttige for den.
I det foreliggende tilfælde fandtes der ingen begrundelse for ændringsloven, som fastsatte, at militærdommere, der, selv om de var blevet fritaget fra at gøre professionel militærtjeneste, havde beholdt deres embede som militærdommer, ex officio blev pensioneret førtidigt. Det fremgik desuden, at denne lov kun fandt anvendelse på militærdommere og ikke på militæranklagere, selv om disse to kategorier af retsembedsmænd tidligere var underlagt de samme regler om fortsat tjeneste efter at være blevet fritaget fra deres professionelle militærtjeneste. Denne forskellige behandling var imidlertid ikke begrundet i en objektiv forskel i situationen for disse to kategorier af retsembedsmænd. Under disse omstændigheder og med forbehold af den efterprøvelse, der påhvilede den forelæggende ret, fremgik det, at en national lovgivning som den omhandlede tilsidesatte kravet om, at undtagelserne til princippet om dommeres uafsættelighed skal være begrundet i tvingende legitime hensyn.
Domstolen bemærkede endvidere, at dommer P.R.s førtidige pensionering ikke var blevet vedtaget på grund af denne dommers uegnethed til at fortsætte i sit embede, men på grund af den kritik, som han offentligt havde givet udtryk for vedrørende reformen af retsvæsenet i Polen. Denne foranstaltning syntes derfor at indgå i en række foranstaltninger, der var blevet truffet over for denne dommer og var af sanktionsmæssig karakter. Domstolen fremhævede ligeledes, at ændringsloven ikke fastsatte noget retsmiddel for en dommer, der var genstand for en foranstaltning om førtidig pensionering begrundet i vedkommendes uegnethed til at gøre professionel militærtjeneste.
En national lovgivning, der under sådanne omstændigheder fastsatte, at en militærdommer, der var erklæret uegnet til at gøre professionel militærtjeneste, ex officio blev pensioneret førtidigt fra tidspunktet for denne lovgivnings ikrafttræden, var følgelig i strid med artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU.
For det andet bemærkede Domstolen, at princippet om EU-rettens forrang pålægger en national ret og enhver anden myndighed i den pågældende medlemsstat at undlade at anvende en sådan national lovgivning, når denne lovgivning er blevet vedtaget i strid med artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, hvilket indebærer, at den dommer, der er blevet pensioneret i henhold til den nævnte lovgivning, skal genindsættes i sit embede (
8
).
Hvad endelig angik muligheden for at suspendere anvendelsen af en sådan national lovgivning fremhævede Domstolen, at EU-rettens fulde virkning forudsætter, at en ret, der har fået forelagt en tvist, kan træffe foreløbige forholdsregler med henblik på at sikre den fulde virkning af den retsafgørelse, der skal træffes. Den nationale ret skal desuden i givet fald undlade at anvende nationale retsregler, som ville være til hinder for denne beføjelse til at anordne foreløbige forholdsregler.
Heraf fulgte navnlig, at den forelæggende ret skulle kunne suspendere anvendelsen af de bestemmelser i ændringsloven, der medførte, at den ex officio pålagdes en pensionsforanstaltning, indtil den havde truffet afgørelse i straffesagerne i hovedsagerne efter Domstolens besvarelse.
(
i
) – De foreliggende sagers navne er vedtagne navne. De svarer ikke til navnene på parter i sagerne.
(
1
) – Denne bestemmelse pålægger alle medlemsstaterne at tilvejebringe den nødvendige adgang til domstolsprøvelse for at sikre en effektiv retsbeskyttelse på de områder, der er omfattet af EU-retten.
(
2
) – I overensstemmelse med den dagældende nationale lovgivning.
(
3
) – Ustawa o obronie Ojczyzny (lov om beskyttelse af fædrelandet) af 11.3.2022 (Dz. U., pos. 655).
(
4
) – Ustawa o zmianie ustawy – Kodeks cywilny oraz niektórych innych ustaw (lov om ændring af civillovbogen og visse andre love) af 28.7.2023 (Dz. U., pos. 1615, herefter »ændringsloven«). Denne lov trådte i kraft den 15.11.2023.
(
5
) – Ændringslovens artikel 10.
(
6
) – Ændringslovens artikel 13.
(
7
) – Dette er i strid med artikel 180, stk. 3, i Konstytucja Rzeczypospolitej Polskiej (Republikken Polens forfatning), hvorefter en dommer kun kan pensioneres førtidigt i tilfælde af sygdom eller invaliditet, som gør vedkommende ude af stand til at udføre sit hverv.
(
8
) – De retslige organer, der har kompetence til at udpege og ændre sammensætningen af dette dommerkollegium, skal sikre denne genindsættelse.