62018TJ0545_RES
Vec T‑545/18
YL
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (deviata komora) z 11. septembra 2019
„Verejná služba – Úradníci – Povýšenie – Povyšovanie v roku 2017 – Rozhodnutie o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD 7 s účinnosťou od 1. januára 2017 – Článok 45 služobného poriadku – Článok 9 ods. 3 prílohy IX služobného poriadku – Zneužitie právomoci – Disciplinárny postih“
Štátni zamestnanci – Povýšenie – Porovnávacie hodnotenie zásluh – Voľná úvaha administratívy – Skutočnosti, ktoré sa môžu zohľadniť
(Služobný poriadok úradníkov, článok 45)
(pozri body 20, 25, 26)
Úradníci – Povýšenie – Zamietnutie povýšenia – Zamietnutie na základe nesprávneho konania predstavujúceho porušenie povinností úradníka – Prípustnosť
(pozri bod 21)
Zhrnutie
V rozsudku YL/Komisia (T‑545/18), vyhlásenom 11. septembra 2019, Všeobecný súd zamietol žalobu úradníka, ktorou sa žiadalo na jednej strane zrušenie rozhodnutia menovacieho orgánu (ďalej len „MO“) Komisie nepovýšiť žalobcu do platovej triedy AD 7 s účinnosťou od 1. januára v rámci povyšovania v roku 2017 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), a na druhej strane náhrada ujmy, ktorú žalobca údajne utrpel. Rozhodnutím z 23. marca 2016 MO najprv uložil žalobcovi postih spočívajúci v preradení do nižšieho platového stupňa, a to najmä preto, že žalobca sa počas čerpania pracovného voľna z osobných dôvodov dopustil konania, ktoré malo takú povahu, že mohlo ohroziť dobrú povesť Komisie. Na podporu svojho návrhu na zrušenie žalobca uviedol, že zohľadnenie rozhodnutia z 23. marca 2016 (o preradení do nižšieho platového stupňa) v rámci porovnávacieho hodnotenia zásluh upraveného v článku 45 služobného poriadku malo za následok, že bol dvakrát postihnutý za ten istý skutok.
V prvom rade Všeobecný súd pripomenul jednak, že článok 45 služobného poriadku neobsahuje taxatívny zoznam kritérií, ktoré sa môžu zohľadniť na účely porovnávacieho hodnotenia zásluh, a jednak, že porušenie povinností, ktoré má úradník podľa služobného poriadku, je možné v tomto kontexte zohľadniť na účely prípadného vylúčenia možnosti povýšiť dotknutú osobu.
V druhom rade Všeobecný súd usúdil, že skutočnosti postihnuté preradením do nižšieho platového stupňa vytvárali obraz o zásluhách žalobcu, keďže sa týkali nesplnenia povinností, ktoré mal z dôvodu svojho postavenia úradníka. Ani okolnosť, že časť uvedených skutkov sa odohrala počas pracovného voľna žalobcu z osobných dôvodov, teda sama osebe nebránila ich zohľadneniu na účely porovnávacieho hodnotenia zásluh upraveného v článku 45 služobného poriadku.
V treťom rade Všeobecný súd konštatoval, že žalobca nepredložil žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla preukázať, že rozhodnutie nepovýšiť ho nebolo prijaté na základe porovnávacieho hodnotenia zásluh upraveného v článku 45 služobného poriadku, ale s cieľom postihnúť ho druhýkrát za skutky, ktoré viedli k vydaniu rozhodnutia z 23. marca 2016.
V poslednom rade Všeobecný súd uviedol, že sa nemožno domnievať, že napadnuté rozhodnutie má taký účinok, že vedie k neobmedzenému a svojvoľnému blokovaniu služobného postupu žalobcu v rozpore so zásadou právnej istoty. Na jednej strane totiž MO zohľadnil rozhodnutie o uložení postihu vyhlásené 23. marca 2016, teda v priebehu roka, ktorý bezprostredne predchádzal povyšovaniu v roku 2017. Na druhej strane napadnuté rozhodnutie nebráni tomu, aby žalobca mohol prípadne dosiahnuť povýšenie pri ďalšom povyšovaní, k čomu napokon došlo v rámci povyšovania v roku 2018.