62006CC0231
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY
JULIANE KOKOTT
prednesené 29. marca 2007 (
1
)
Spojené veci C-231/06 až C-233/06
Office national des pensions
proti
Emilienne Jonkman a Hélène Vercheval
a
Noëlle Permesaen
proti
Office national des pensions
„Rovnosť zaobchádzania s mužmi a ženami — Zákonné dôchodkové systémy — Smernica 79/7/EHS — Letušky — Priznanie dôchodku zodpovedajúceho dôchodku stevardov — Jednorazová úhrada vyrovnávacích príspevkov — Platenie úrokov — Zásada efektivity — Povinnosti členského štátu vyplývajúce z prejudiciálneho rozsudku“
I — Úvod
1.
Predmetom tohto prejudiciálneho konania je opäť právne postavenie belgických letušiek v porovnaní s ich mužskými náprotivkami, čiže téma, ktorej sa Súdny dvor venoval už v 70. rokoch a ktorá stála pri zrode jeho troch rozsudkov vo veci Defrenne (
2
). Po tom, ako sa Súdny dvor v mnohých veciach zaoberal najmä otázkami zásady rovnosti odmeňovania mužov a žien a rovnosti zaobchádzania v súvislosti s pracovnými podmienkami, sa v prejednávanej veci vracia k tematike, z ktorej vychádzala judikatúra Defrenne, teda najmä k otázke rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami v zákonnom dôchodkovom systéme.
2.
Pre mužský letecký personál platil v Belgicku v rokoch 1964 až 1980 v rámci zákonného dôchodkového systému odchylný systém, ktorý im priznával vyšší dôchodok, než aký by bol možný vo všeobecnom zamestnaneckom systéme. Do starobného dôchodkového poistenia však museli odvádzať aj vyššie príspevky.
3.
Tento odchylný systém je členom ženského leteckého personálu prístupný len od roku 1981. (
3
) Spätne za poistné obdobia pred rokom 1981 môžu letušky využívať odchylný systém, len pokiaľ vykonajú úpravu. V tomto smere bol v roku 1997 zavedený „vyrovnávací postup“, ktorý od dotknutých osôb vyžaduje, aby úhrnnou jednorazovou platbou, na ktorú sa od konca daného poistného roka uplatňuje ročný úrok vo výške 10 %, uhradili vyrovnávacie príspevky.
4.
Tento vyrovnávací postup, ktorý dovoľuje rovnosť zaobchádzania len pri veľkej finančnej záťaži uvalenej na dotknuté osoby, je v prejednávanej veci predmetom preskúmavania z hľadiska práva Spoločenstva. Treba objasniť, či podmienky úpravy, aké v belgickom práve v súčasnosti platia pre bývalé letušky, nezbavujú zásadu rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami potrebného účinku.
II — Právny rámec
A — Právna úprava Spoločenstva
5.
Účelom smernice 79/7/EH (
4
) je postupné zavádzanie zásady rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením. Podľa článku 3 ods. 1 písm. a) tejto smernice sa táto smernica vzťahuje na zákonné systémy, ktoré poskytujú ochranu pred rizikom staroby.
6.
Článok 4 ods. 1 smernice 79/7 stanovuje:
„Zásadou rovnakého zaobchádzania sa rozumie, že neexistuje žiadna priama či nepriama diskriminácia z dôvodu pohlavia, najmä s odvolaním sa na manželský alebo rodinný stav, predovšetkým pokiaľ ide o:
—
rozsah jednotlivých systémov a podmienky prístupu k nim,
—
povinnosť platiť príspevky a výpočet výšky príspevkov,
—
výpočet dávok vrátane ich zvýšenia s ohľadom na manžela/manželku a závislé osoby, a podmienky určujúce trvanie a zachovanie nároku na dávky.“
7.
Lehota na prebratie smernice 79/7 uplynula 23. decembra 1984. (
5
)
B — Vnútroštátne právo
8.
S účinnosťou od 1. januára 1964 bol v zákonnom dôchodkovom systéme v Belgicku zavedený osobitný systém pre tzv. „letecký personál v civilnom letectve“ ako odchýlka od všeobecného systému starobných a pozostalostných dôchodkov zamestnancov. Po novelizácii príslušných ustanovení v roku 1969 je v súčasnosti právnym základom tohto osobitného systému kráľovské nariadenie z 3. novembra 1969 (
6
).
9.
Osobitný systém sa v zásade vyznačuje tým, že tak na účely výberu príspevkov, ako aj výpočtu dôchodku sa zarátava väčšia časť mzdy, než aká slúži za vymeriavací základ v rámci všeobecného zamestnaneckého systému. Osoby využívajúce osobitný systém tak poberajú vyšší dôchodok než poistenci v rámci všeobecného zamestnaneckého systému, pričom však do starobného dôchodkového poistenia musia odvádzať aj vyššie príspevky, než aké sa uplatňujú vo všeobecnom systéme.
10.
Ženská časť personálu bola pôvodne z pôsobnosti tohto osobitného systému výslovne vyňatá, (
7
) čo pre ňu znamenalo nižšie dôchodkové nároky. (
8
) Až kráľovské nariadenie z 27. júna 1980 (
9
) rozšírilo s účinnosťou od 1. januára 1981 výhody osobitného systému aj na letušky, nie však so spätnou účinnosťou. Za poistné obdobia od 1. januára 1964 do 31. decembra 1980 bola teda výška príspevkov a dôchodkov letušiek stále stanovovaná podľa všeobecného zamestnaneckého systému.
11.
Kráľovským nariadením z 25. júna 1997 (
10
) mala byť konečne zabezpečená rovnosť zaobchádzania s členmi personálu mužského a ženského pohlavia aj za spomínané obdobie od 1. januára 1964 do 31. decembra 1980. Na tento účel bolo kráľovské nariadenie z 3. novembra 1969 doplnené o „vyrovnávací postup“, ktorý daným letuškám umožňuje, aby po vykonaní úpravy poberali dôchodok vypočítaný na rovnakom základe ako dôchodok mužského leteckého personálu. Toto vyrovnanie sa vykonáva úhradou vyrovnávacích príspevkov dotknutými osobami v podobe úhrnnej jednorazovej platby za odpracované obdobia v čase od 1. januára 1964 do 31. decembra 1980, zvýšenej o úroky v sadzbe 10 % ročne od konca daného poistného roku.
12.
Tento vyrovnávací postup je bližšie upravený v novom článku 16b kráľovského nariadenia z 3. novembra 1969 (
11
), ktorého § 2 a 4 znejú:
„…
§ 2.   Ustanovenie § 1 [vyrovnávací postup] sa použije s podmienkou celkového splatenia splátok príspevkov zamestnávateľa a pracovníka, ktoré sú vo veci dôchodkov povinné na základe zvláštnej právnej úpravy týkajúcej sa leteckého personálu civilného letectva po odpočítaní výšky príspevkov zamestnávateľa a pracovníka, ktoré boli zaplatené na dôchodky akoby zamestnancom.
…
§ 4.   … Jednoduchý úrok, vypočítaný v sadzbe 10 % ročne, patrí za obdobie od konca každého kalendárneho roku obdobia pred vyrovnaním až do doby návrhu vyrovnania.
…“
13.
Z článku 16b § 9 ods. 2 písm. b) kráľovského nariadenia z 3. novembra 1969 ale vyplýva, že nový výpočet dôchodkových nárokov v rámci vyrovnávacieho postupu je účinný až od podania návrhu úpravy a len do budúcna.
III — Skutkové okolnosti a konanie vo veci samej
14.
Predmetom konaní vo veci samej sú spory medzi bývalými letuškami, ktoré svojho času pracovali pre belgickú leteckú spoločnosť Sabena (
12
), a belgickým Office national des pensions (
13
) (ONP) vo veci výpočtu ich starobných dôchodkov. Navrhovateľky v konaniach vo veci samej si v základe nárokujú, aby sa na výpočet ich dôchodkov uplatnil výhodnejší osobitný systém platný pre letecký personál v civilnom letectve bez toho, aby za výrazne ťažších finančných podmienok museli vykonávať vyrovnanie za obdobie pred 1. januárom 1981. S týmto však ONP nesúhlasí.
15.
Vo veci C-231/06 ONP priznal svojím rozhodnutím z 24. marca 1997 Émilienne Jonkmanovej, narodenej 24. februára 1938, od 1. februára 1997 starobný dôchodok v tzv. oddelenej sadzbe vo výške 536960 BFR (13311 eur) ročne. Dôchodok bol vypočítaný zo zlomku 27/34 odpracovaných k celkovým započítaným rokom, teda za roky 1966 až 1992, počas ktorých pani Jonkman pracovala ako letuška.
16.
Vo veci C-232/06 ONP priznal svojím rozhodnutím zo 6. mája 1996 Hélène Verchevalovej, narodenej 25. júna 1941, od 1. júla 1996 starobný dôchodok v tzv. oddelenej sadzbe vo výške 682915 BFR (16929 eur) ročne. Dôchodok bol vypočítaný zo zlomku 33/34 odpracovaných k celkovým započítaným rokom, so započítaním odpracovaného obdobia v pozícii letušky od roku 1963 do roku 1995.
17.
Napokon vo veci C-233/06 ONP priznal svojím rozhodnutím zo 16. decembra 1996, potvrdeným 22. septembra 1997, od 1. februára 1997 starobný dôchodok Noëlle Permeseanovej, narodenej 3. januára 1942, v tzv. oddelenej sadzbe vo výške 676734 BFR (16776 eur) ročne. Dôchodok bol vypočítaný zo zlomku 31/34 odpracovaných k celkovým započítaným rokom, ktoré odpracovala ako letuška v rokoch 1966 až 1994.
18.
Proti týmto rozhodnutiam podali É. Jonkman, H. Vercheval a N. Permaesen žaloby na tribunal du travail (
14
) v Nivelles, pričom poukazovali na pretrvávajúcu diskrimináciu letušiek voči mužskému palubnému personálu lietadiel pri výpočte dôchodku za roky predchádzajúce roku 1981.
19.
Po úspechu dvoch z navrhovateliek, E. Jonkmanovej a H. Verchevalovej, v prvom stupni podal ONP proti rozsudkom tribunal du travail v Nivelles (
15
) odvolanie. V treťom konaní vo veci samej však mala navrhovateľka N. Permesaen len čiastočný úspech; proti rozsudku tribunal du travail v Nivelles (
16
) podala odvolanie. Tieto tri konania vo veci samej sú tak v súčasnosti rozhodované v druhom stupni na cour du travail (
17
) Brusel (ďalej len „vnútroštátny súd“).
IV — Návrhy na začatie prejudiciálneho konania a konanie na Súdnom dvore
20.
Rozsudkami z 10. mája 2006 predložil cour du travail Brusel Súdnemu dvoru vo veciach C-231/06, C-232/06 a C-233/06 nasledujúce prejudiciálne otázky:
1. O vyrovnávacích príspevkoch (
18
)
Má sa smernica 79/7/EHS vykladať v tom zmysle, že oprávňuje členský štát na prijatie právnej úpravy smerujúcej k tomu, aby umožnila pôvodne diskriminovanej kategórii osôb určitého pohlavia mať prospech z dôchodkového systému, ktorý je uplatniteľný na osoby druhého pohlavia, s podmienkou spätného splatenia príspevkov (jednorazovým splatením veľmi vysokej istiny), ktoré sú na základe právnych predpisov uplatniteľných v tomto štáte na poslednú menovanú kategóriu osôb premlčané?
V prípade kladnej odpovede, nemá sa smernica 79/7/EHS vykladať v tom zmysle, že požaduje, aby členský štát prispôsobil právne predpisy odporujúce tomuto ustanoveniu od chvíle, keď rozsudok Súdneho dvora Európskych spoločenstiev konštatuje tento rozpor noriem, a prinajmenšom v premlčacej lehote, ktorá sa uplatní na pohľadávky príspevkov vzniknutých od prijatia tejto právnej úpravy?
2. O úrokoch z omeškania (
19
)
Má sa smernica 79/7/EHS vykladať v tom zmysle, že oprávňuje členský štát na prijatie právnej úpravy smerujúcej k tomu, aby umožnila pôvodne diskriminovanej kategórii osôb určitého pohlavia mať prospech z dôchodkového systému, ktorý je uplatniteľný na osoby druhého pohlavia, prostredníctvom zaplatenia vysokých úrokov z omeškania, ktoré sú na základe právnych predpisov uplatniteľných v tomto štáte na poslednú menovanú kategóriu osôb premlčané?
V prípade kladnej odpovede, nemá sa smernica 79/7/EHS vykladať v tom zmysle, že požaduje, aby členský štát prispôsobil právne predpisy odporujúce tomuto ustanoveniu od chvíle, keď rozsudok Súdneho dvora Európskych spoločenstiev konštatuje tento rozpor noriem, a prinajmenšom v premlčacej lehote, ktorá sa uplatní na úroky z omeškania vzniknuté od prijatia tejto právnej úpravy?
21.
Uznesením z 21. júna 2006 predseda Súdneho dvora spojil veci C-231/06, C-232/06 a C-233/06 na účely písomnej a ústnej časti konania a rozsudku.
22.
V konaní na Súdnom dvore popri účastníkoch konania vo veci samej predložila písomné a ústne pripomienky aj Komisia Európskych spoločenstiev; na písomnej časti konania sa ďalej zúčastnila talianska vláda.
V — Posúdenie
A — Úvodná poznámka
23.
V prejednávanej veci niet sporu o tom, že letušky boli v Belgicku v rokoch 1964 až 1980 priamo diskriminované na základe pohlavia tým, že im v rámci zákonného starobného dôchodkového poistenia boli odoprené výhody plynúce z osobitného systému platného pre letecký personál v civilnom letectve.
24.
Sporným je len to, či je vyrovnávací postup zavedený v roku 1997, ktorý mal túto diskrimináciu odstrániť, ako taký zlučiteľný so zásadou rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami v oblasti sociálneho zabezpečenia zakotvenej v smernici 79/7.
25.
Uvedený vyrovnávací postup je založený na princípe vyrovnávacích príspevkov. Ženy, ktoré chcú využívať výhody osobitného systému, musia na jednej strane úhrnnou jednorazovou platbou uhradiť vyrovnávacie príspevky a na druhej strane zaplatiť z týchto vyrovnávacích príspevkov úroky vo výške 10 % od konca daného roka obdobia úpravy. Tieto opatrenia môžu u dotknutých osôb viesť k výraznému finančnému zaťaženiu.
26.
Obe prejudiciálne otázky vnútroštátneho súdu sa týkajú osobitostí vyrovnávacieho postupu. Vnútroštátny súd by v podstate rád zistil, či zásade rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami nebráni vyrovnávací režim, s ktorým je u dotknutých osôb spojené výrazné finančné zaťaženie.
27.
V tejto súvislosti vnútroštátny súd správne odkazuje na smernicu 79/7. Je pravda, že lehota ne prebratie smernice uplynula už dávno po období platenia sporných príspevkov v rokoch 1964 až 1980. (
20
) Keďže však táto smernica nestanovuje inak, uplatní sa na budúce (a samozrejme aj súčasné) následky situácií, ktoré vznikli počas účinnosti predchádzajúceho zákona. (
21
) V dôsledku toho sa na priznávanie dôchodkov, aké požadujú navrhovateľky v troch konaniach vo veci samej s odvolaním sa na osobitný systém platný pre letecký personál v civilnom letectve, musí zásada rovnosti zaobchádzania v zmysle smernice 79/7 uplatňovať dnes.
B — O oboch prejudiciálnych otázkach
28.
Keďže sa odpoveď na prejudiciálnu otázku tak s ohľadom na vyrovnávacie príspevky, ako aj na ich úročenie odvíja od rovnakých úvah, navrhujem skúmať obe prejudiciálne otázky spoločne.
1. Vyrovnávacie príspevky a ich úročenie z hľadiska zásady rovnosti zaobchádzania.
29.
V zmysle článku 4 ods. 1 smernice 79/7, ktorého sa môžu jednotlivci priamo dovolávať, (
22
) sa zásadou rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami rozumie, že neexistuje žiadna priama či nepriama diskriminácia na základe pohlavia, pokiaľ ide o podmienky prístupu k zákonnému dôchodkovému systému či výpočet dávok.
30.
Toto ustanovenie je konkrétnym vyjadrením zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie, ktorá patrí k všeobecným zásadám práva Spoločenstva a ktorá podľa ustálenej judikatúry požaduje, aby sa s porovnateľnými situáciami nezaobchádzalo rôznym spôsobom a s rôznymi situáciami rovnakým spôsobom, pokiaľ takéto zaobchádzanie nie je objektívne odôvodnené. (
23
)
31.
Pokiaľ bol systém starobných dôchodkov pôvodne koncipovaný tak, že ho mohli využívať len príslušníci jedného pohlavia, potom zásada rovnosti zaobchádzania prikazuje vrátiť znevýhodnených pracovníkov do rovnakej situácie, v akej sú pracovníci opačného pohlavia. (
24
) Konkrétne to znamená dve veci:
32.
Na jednej strane musí byť taký systém — až do jeho prípadného zrušenia alebo zmeny — s cieľom odstrániť diskrimináciu rozšírený aj na príslušníkov opačného pohlavia. (
25
)
33.
Na druhej strane môžu príslušníci doposiaľ diskriminovanej kategórie osôb požadovať, aby sa s nimi z finančného hľadiska zaobchádzalo lepšie, len pokiaľ pre ne daný systém platil od začiatku; v dôsledku toho, pokiaľ chcú využívať výhody osobitného systému, nemôžu sa najmä vyhnúť doplateniu odvodov do starobného dôchodkového poistenia za príslušné obdobie. (
26
)
34.
V tejto súvislosti tomu, že vyrovnávací režim, akým je ten belgický, priznáva letuškám, ktoré z neho boli pôvodne vylúčené, výhody plynúce z dôchodkového systému platného pre letecký personál v civilnom letectve, len pokiaľ vykonajú vyrovnanie tak, že doplatia príspevky, nemožno nič vyčítať.
35.
Pokiaľ by sme totiž dnes chceli bývalým letuškám priznať výhody daného osobitného systému bez toho, aby sme od nich súčasne požadovali uhradiť príspevky v rovnakej výške ako od ich mužských náprotivkov, dospeli by sme v konečnom dôsledku k nedôvodnej rovnosti zaobchádzania so značne odlišnými situáciami: obe skupiny osôb by poberali dôchodky vypočítané podľa výhodnejšieho osobitného systému, hoci vyššie príspevky do starobného dôchodkového poistenia by za túto výhodu predtým odvádzal iba mužský letecký personál. Do všeobecného systému starobných dôchodkov odvádzali v tom čase ich ženské náprotivky nižšie príspevky, a teda mali aj vyšší čistý príjem.
36.
Ak by sme teda dnes bývalým letuškám priznali vyšší starobný dôchodok vypočítaný podľa osobitného systému a pritom nepožadovali od nich uhradiť vyrovnávacie príspevky cestou vyrovnania, boli by tieto letušky neoprávnene zvýhodňované. (
27
)
37.
Otázka, či sú z hľadiska zásady rovnosti zaobchádzania dlžné úroky z takýchto príspevkov oprávnené, však závisí od konkrétnych podmienok a účelu právnej úpravy úrokov.
38.
Nebolo by na tom nič zlé, pokiaľ by sa v systéme úpravy úročili vyrovnávacie príspevky s cieľom vyrovnať pokles kúpnej sily, s prihliadnutím na menové znehodnotenie, ku ktorému medzitým došlo. Bolo by práve skôr výrazom rovnosti zaobchádzania so všetkými poistencami v zmysle článku 4 ods. 1 smernice 79/7, pokiaľ by sa vyrovnávacie príspevky členov leteckého personálu ženského pohlavia rovnali príspevkom, ktoré za odpracované roky započítané na účely dôchodkového starobného poistenia odvádzali ich mužské náprotivky, nielen nominálne, ale aj reálne.
39.
Úročenie s cieľom vyrovnať pokles kúpnej sily je ale prípustné len do tej miery, pokiaľ už menové znehodnotenie nebolo zahrnuté do výpočtu vyrovnávacích príspevkov. Ak už bola do výpočtu týchto príspevkov zahrnutá inflácia, nemožno na toto menové zhodnotenie prihliadať znova pri stanovovaní úroku. Na pojednávaní na Súdnom dvore nedokázala zástupkyňa ONP poskytnúť vyčerpávajúce informácie o tom, či je už vo vyrovnávacích príspevkoch požadovaných od bývalých letušiek v rámci systému úpravy z roku 1997 vyrovnanie poklesu kúpnej sily obsiahnuté.
40.
Pri stanovovaní úroku prípadne nevyhnutného na vyrovnanie poklesu kúpnej sily musia mať členské štáty priestor na voľnú úvahu. Aj paušálny úrok, ktorý by za menové znehodnotenie, ku ktorému medzičasom dôjde, zabezpečoval primerané vyrovnanie priemernou sadzbou, by z tohto hľadiska mal byť považovaný za prípustný. So zásadou rovnosti zaobchádzania by nebol zlučiteľný len taký úrok, ktorý by šiel nad rámec toho, čo je nevyhnutné na vyrovnanie poklesu kúpnej sily, vzhľadom na to, že by od pôvodne diskriminovanej kategórie osôb boli príspevky na starobný dôchodok požadované nielen nominálne, ale aj reálne vo väčšej výške, než v akej ich svojho času museli uhrádzať ostatní poistenci.
41.
Naproti tomu nie je podstatné, aký úrok by boli mohli bývalé letušky získať, ak by boli bývali v rokoch 1964 až 1980 každý mesiac investovali na kapitálovom trhu sumu, o ktorú ich čistá mzda prevyšovala čistú mzdu ich mužských náprotivkov, t. j. sumu, o ktorú príspevky ich mužských náprotivkov v osobitnom systéme prevyšovali v tom čase v Belgicku platné všeobecné príspevky na starobné dôchodkové poistenie. Letušky totiž svojho času nemali žiadnu povinnosť zakladať si súkromné doplnkové dôchodkové poistenie ani si vytvárať rezervy na krytie prípadného neskoršie vyrovnania. Dnes im preto nemožno vytýkať, že si nezaložili zodpovedajúce súkromné sporenie.
42.
Rovnako neprimerané by bolo požadovať od bývalých letušiek úroky z omeškania. Ako totiž správne uvádzajú navrhovateľky vo veci samej, v predmetnom období v rokoch 1964 až 1980 nebolo pre ne podľa vtedajšieho právneho stavu v Belgicku vôbec možné odvádzať príspevky do starobného dôchodkového poistenia na základe osobitného systému platného pre letecký personál v civilnom letectve. To, že tieto príspevky možno doplatiť až dnes, nemožno dávať na vrub nedôslednosti letušiek, ale táto okolnosť je bezprostredným dôsledkom vtedajšieho vnútroštátneho právneho stavu, ktorý ich diskriminoval.
43.
V návrhu na začatie prejudiciálneho konania vychádza vnútroštátny súd bez ďalšieho z predpokladu, že v danom prípade sa od dotknutých osôb vyžaduje platiť úroky z omeškania. (
28
) Je úlohou vnútroštátneho súdu, aby ešte raz dôkladne preskúmal, či uplatňovanie úroku vo výške 10 % ročne, tak ako ho stanovuje právny predpis o úprave z roku 1997, neslúži čo len sčasti na vyrovnanie poklesu kúpnej sily za menové znehodnotenie, ku ktorému došlo od poistných rokov 1964 až 1980. V takomto prípade by totiž bolo úročenie oprávnené, ale to len do tej miery, pokiaľ by nešlo nad rámec toho, čo je nevyhnutné na primerané vyrovnanie poklesu kúpnej sily.
44.
Ako čiastkový záver treba konštatovať toto:
Vnútroštátna právna úprava, ktorá pôvodne diskriminovanej kategórii osôb určitého pohlavia dáva možnosť využívať výhodnejší dôchodkový systém platný pre kategóriu osôb opačného pohlavia, nie je nezlučiteľná so smernicou 79/7 len z toho dôvodu, že vyžaduje od dotknutých osôb, aby v rámci vyrovnania
—
uhradili vyrovnávacie príspevky
a aby
—
z vyrovnávacích príspevkov zaplatili úroky, pokiaľ nejde o úroky z omeškania a výška úroku nejde nad rámec toho, čo je nevyhnutné na primerané vyrovnanie poklesu kúpnej sily.
2. Požiadavka na účinné uplatňovanie práva na rovnosť zaobchádzania
45.
I keď teda v zásade proti požiadavke úpravy nemožno v súvislosti s rovnosťou zaobchádzania s mužmi a ženami nič namietať, zostáva ešte vyriešiť, či z hľadiska zásady rovnosti zaobchádzania v zmysle smernice 79/7 obstojí aj taká právna úprava, akou je belgická, ktorá je pre dotknuté osoby spojená s výrazným finančným zaťažením.
46.
Podľa zásady efektivity (
29
) nesmú právne predpisy prakticky znemožniť alebo nadmerne sťažiť výkon práv dotknutých osôb na rovnosť zaobchádzania. Podobne ani voľná úvaha, ktorou v sociálnej politike disponujú členské štáty, nesmie viesť k tomu, že by uplatňovanie základnej zásady práva Spoločenstva, akou je zásada rovnosti zaobchádzania, stratilo svoj obsah. (
30
)
47.
Bez toho, aby to niekto spochybňoval, uviedli všetky tri navrhovateľky vo veci samej, že vyrovnávacie príspevky, ktoré mali uhradiť úhrnnou jednorazovou platbou, presahujú spolu s úrokmi 60000 eur (
31
), pričom hlavný podiel si z tejto sumy ukrajujú samotné úroky, ktoré sú viac než 40000 eur.
48.
Je zjavné, že požiadavka na úhrnnú jednorazovú platbu v tak veľkom rozsahu dotknutým osobám prakticky znemožňuje, resp. v každom prípade nadmerne sťažuje uskutočnenie vyrovnania a tým aj uplatnenie nároku na výhody plynúce z osobitného systému platného pre letecký personál v civilnom letectve.
49.
V tejto súvislosti treba mať na pamäti najmä to, že dotknuté osoby sú už v dôchodku a že ich ročný starobný dôchodok sa podľa rozhodnutí ONP pohybuje v rozpätí od 13311 eur do 16929 eur, čo predstavuje mesačný dôchodok vo výške menej než 1500 eur. Úhrnná jednorazová platba splatná vopred by teda bola u dotknutých osôb na úrovni niekoľkonásobku ročného dôchodku, a aj dodatočná úhrada vyrovnávacích príspevkov oslobodená od úrokov by v podobe jednorazovej úhrady približne 20000 eur bola stále zreteľne vyššou, než je ich ročný dôchodok.
50.
Aby mohli dotknuté osoby úpravu vykonať, museli by v dôsledku toho vo výraznej miere siahnuť na svoje úspory, ba možno sa aj zadlžiť. Nie je ťažké pochopiť, že z hľadiska navrhovateliek, ktoré už nie sú zárobkovo činné, by to bolo po ekonomickej stránke nerozumné riešenie. Dotknuté osoby budú v prípade pochybností náchylné od vyrovnania upustiť, keďže s tým spojené finančné zaťaženie by bolo pre ne neúmerné k predpokladanému zvýšeniu dôchodku o približne 2500 eur ročne (208 eur mesačne). (
32
)
51.
Navrhovateľky vo veci samej preto správne uvádzajú, že taký ako belgický systém úpravy nie je zlučiteľný so zásadou efektivity a že v skutočnosti vedie k ďalšiemu zakoreneniu diskriminácie, ktorej sú podrobené.
52.
Aby nebolo zmarené účinné uplatňovanie práva na rovnosť zaobchádzania, muselo by byť dotknutým osobám umožnené, aby svoje vyrovnávacie príspevky spolu s prípadnými úrokmi nemuseli uhrádzať úhrnnou jednorazovou platbou, ale v mesačných splátkach. (
33
) Takto určená doba splatnosti doplatku by rozhodujúcim spôsobom prispela k zmierneniu ekonomickej záťaže dotknutých osôb.
53.
Takýto model mesačnej úhrady by nijako neviedol k neprípustnému zvýhodneniu bývalých letušiek oproti ich mužským náprotivkom, (
34
) ale prispel by naopak k tomu, že by ich odvodové zaťaženie bolo navzájom porovnateľné, čo zodpovedá zásade rovnosti zaobchádzania. (
35
) Ani od mužského leteckého personálu sa totiž svojho času nevyžadovalo, aby svoje príspevky do starobného dôchodkového poistenia zaplatili naraz; tie mali byť platené po dobu niekoľkých rokov, či dokonca desaťročí, v podobe mesačných úhrad, ktoré boli navyše daňovo odpočítateľné. (
36
)
54.
Výška mesačných splátok musí byť vypočítaná vždy s prihliadnutím na všetky okolnosti konkrétneho prípadu. Možno pritom vychádzať z toho, že vyrovnávacie príspevky, ako i splatné úroky budú musieť byť počas predpokladaného trvania starobného dôchodku úplne splatené.
55.
Aby bola dodržaná zásada efektivity, bolo by ďalej potrebné obmedziť rozsah celkového mesačného zaťaženia dotknutých osôb tak, aby aj napriek splatným vyrovnávacím príspevkom a prípadným úrokom mohla úprava ešte stále viesť k poznateľnej výhode. Mesačné platby z titulu vyrovnávacích príspevkov vrátane úrokov teda nesmú úplne pohltiť zvýšenie mesačného dôchodku, ktoré bude môcť bývalá letuška očakávať, pokiaľ si bude nárokovať uplatnenie osobitného systému. Primerané by napríklad bolo z daného zvýšenia dôchodku zraziť približne polovicu ako mesačnú splátku a druhú polovicu dôchodkyniam reálne uhradiť. (
37
)
56.
Je pravda, že pri uplatnení takéhoto systému mesačných úhrad s obmedzenou výškou by dotknuté osoby mali už vopred prospech zo zvýšenia dôchodku, hoci by naň ešte neboli odviedli všetky z matematického hľadiska nevyhnutné príspevky. Rovnako tak sa nedá vylúčiť, že dotknuté osoby nedôjdu k tomu, aby počas poberania dôchodku nazhromaždili všetky vyrovnávacie príspevky. (
38
) Výsledkom môže nepochybne byť isté zvýšenie finančného zaťaženia zákonného dôchodkového systému.
57.
Členský štát, ktorého právne predpisy sú vlastnou príčinou diskriminácie na základe pohlavia, a s ním späté orgány zákonného starobného dôchodkového poistenia však musia znášať aj prípadné finančné zaťaženie (navyše), ktoré so sebou nesie účinné uplatnenie základnej zásady rovnosti zaobchádzania. Úvahy odvíjajúce sa len od rozpočtovej politiky nemôžu diskrimináciu na základe pohlavia ospravedlniť. (
39
) Rovnako sa na ne nemožno odvolávať ani následne, keď príde na to odstrániť dôsledky diskriminácie, ku ktorej v minulosti došlo.
58.
V prejednávanom prípade napokon ani belgická vláda (
40
), ani ONP bližšie neargumentovali nebezpečenstvom závažného porušenia finančnej rovnováhy zákonného dôchodkového systému, (
41
) keby výhody osobitného systému platného pre letecký personál v civilnom letectve boli prístupné bývalým letuškám už pred úplným splatením všetkých vyrovnávacích príspevkov spolu s prípadnými úrokmi.
59.
Jednako sa zdá, že pri vypracovávaní právneho predpisu o vyrovnaní belgický zákonodarca nevychádzal z takého vyrovnania pre bývalé letušky, ktoré by bolo z rozpočtového hľadiska neutrálne. Právny predpis o vyrovnaní z roku 1997 totiž stanovuje, že za poistné roky 1964 až 1980 sa majú uhrádzať len príspevky pracovníkov, pričom zamestnávateľ je z doplatenia naň pripadajúcich príspevkov na starobné dôchodkové poistenie výslovne oslobodený. (
42
)
60.
Ako čiastkový záver preto treba konštatovať toto:
Vnútroštátna právna úprava, ktorá pôvodne diskriminovanej kategórii osôb určitého pohlavia dáva možnosť využívať výhodnejší dôchodkový systém platný pre kategóriu osôb opačného pohlavia, je nezlučiteľná so smernicou 79/7, pokiaľ pre dotknuté osoby znamená tak vysoké finančné zaťaženie v podobe úhrnných jednorazových platieb, že vyrovnanie sa im prakticky znemožnení alebo neúmerne sťaží. Prípadne je nevyhnutné umožniť splácanie v mesačných splátkach, ktorých maximálna výška musí byť stanovená tak, aby aj napriek uhrádzaným vyrovnávacím príspevkom a prípadným úrokom bolo vyrovnanie ešte stále spôsobilé zabezpečiť dotknutým osobám poznateľné výhody.
C — Záverečné poznámky
1. O podklade vyrovnania
61.
Na ústnom pojednávaní na Súdnom dvore bolo ešte poukazované na to, že podľa belgického predpisu o vyrovnaní z roku 1997 spôsobuje prípadné vyrovnanie účinky len do budúcna a že dotknuté osoby môžu očakávať zvýšenie svojho dôchodku len za obdobie nasledujúce po podaní žiadosti o vyrovnanie. (
43
)
62.
Zakotvenie primeraných prekluzívnych ustanovení je v zásade zlučiteľné s právom Spoločenstva, pokiaľ sú pritom dodržané zásady ekvivalencie a efektivity. Súdny dvor v tomto smere rozhodol, že pri dodržaní týchto zásad môžu pre podanie žalôb zaviesť členské štáty prekluzívne lehoty. (
44
)
63.
V rovnakom zmysle musí byť možné priznať zvýšenie dôchodku vyžadované právom Spoločenstva príslušníkom kategórie pôvodne diskriminovaných osôb až od podania žiadosti a len do budúcna. To ale predpokladá, že len do budúcna bude vo vnútroštátnom práve platiť aj oprava prípadnej chyby vo výpočte dôchodkových nárokov (zásada ekvivalencie). (
45
)
64.
V tejto súvislosti však treba mať na zreteli, že zvýšenie dôchodku, ktoré je priznané len do budúcna, si nemôže vyžadovať vyrovnávacie príspevky v rovnakom rozsahu ako zvýšenie dôchodku, ktoré má byť dotknutým osobám vyplatené so spätnou účinnosťou. Zásada rovnosti zaobchádzania káže urobiť z vyrovnávacích príspevkov odpočet, a tým z matematického hľadiska prihliadnuť na okolnosť, že dané osoby nedostanú zvýšený dôchodok už od dosiahnutia dôchodkového veku, ale až od zjavne neskoršieho dňa podania žiadosti o vyrovnanie.
65.
Ak by teda mal vnútroštátny súd dospieť k záveru, že u troch navrhovateliek vo veci samej spôsobuje úprava účinky len do budúcna a že si ešte vyžadovala osobitnú žiadosť, bolo by im z uhrádzaných vyrovnávacích príspevkov a prípadných splatných úrokov potrebné priznať primerané zľavy. Ak by vnútroštátny súd mal naopak dospieť k záveru, že už v žalobách podaných navrhovateľkami v daných troch konaniach vo veci samej proti rozhodnutiam o ich dôchodkoch bola žiadosť o vyrovnanie implicitne obsiahnutá, bolo by im zvýšený dôchodok potrebné priznať aj so spätnou účinnosťou. Poprípade by v tomto posledne uvedenom prípade mohol ONP započítať splatné vyrovnávajúce príspevky a prípadné úroky proti zvýšeniu dôchodku, ktoré treba vyplatiť so spätnou účinnosťou, a to odo dňa, kedy navrhovateľky dosiahli dôchodkový vek.
2. O premlčaní podlžností na príspevkoch a úrokoch
66.
Vo svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania poukazuje vnútroštátny súd najmä na to, že prípadné podlžnosti na príspevkoch a úrokoch, ktoré by ešte dnes mohli mať mužskí členovia leteckého personálu za sporné obdobie rokov 1964 až 1980, sú už premlčané.
67.
Samotná táto okolnosť však nevylučuje, aby boli od palubného personálu ženského pohlavia požadované vyrovnávacie príspevky spolu s prípadnými úrokmi, pokiaľ by si cestou úpravy chcela táto časť personálu nárokovať výhody osobitného systému platného pre letecký personál v civilnom letectve.
68.
Z hľadiska premlčania nie sú totiž prípadné odvody mužského leteckého personálu za roky 1964 až 1980 porovnateľné s vyrovnávacími príspevkami, ktoré je v prípade podania žiadosti o vyrovnanie povinná odviesť ženská časť palubného personálu. Dané podlžnosti na príspevkoch nevznikli v ten istý deň a preto ani v ten istý deň nemôžu byť premlčané. Z povahy veci práve naopak vyplýva, že dlžné príspevky a úroky, ktoré vznikli skôr, sa rovnako skôr premlčia než tie, ktoré vzniknú len neskôr v dôsledku podania žiadosti o vyrovnanie zo strany dotknutej osoby.
69.
Pokiaľ by sa na vyrovnávacie príspevky vrátane úrokov, ktoré majú zaplatiť bývalé letušky, od počiatku hľadelo ako na premlčané, potom by už princíp vyrovnania nemal žiadne opodstatnenie a fakticky by došlo k zvýhodneniu ženskej časti leteckého personálu oproti jej mužským členom. Takýto výsledok by však bol v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami. Ako som už spomínala, (
46
) príslušníci doposiaľ diskriminovanej kategórie osôb sa nemôžu vyhnúť doplateniu svojich príspevkov do starobného dôchodkového poistenia za dané obdobie s odvolaním sa na zásadu rovnosti zaobchádzania.
70.
Pre vyrovnávacie príspevky letušiek (splácané prípadne v mesačných splátkach) vrátane úrokov musia samozrejme platiť rovnaké premlčacie lehoty, počítané od vzniku toho ktorého z nich, ako tie, ktoré platia pre príspevky do starobného dôchodkového poistenia a úroky, ktoré boli svojho času povinní uhradiť mužskí členovia palubného personálu za poistné roky 1964 až 1980.
3. O prípadnom časovom obmedzení účinkov rozsudku
71.
V niektorých veciach, ktorých predmetom bola rovnosť zaobchádzania s mužmi a ženami, Súdny dvor časovo obmedzil účinky svojich rozsudkov s odvolaním sa na zásadu právnej istoty. (
47
)
72.
Podľa ustálenej judikatúry je však takéto obmedzenie možné len výnimočne (
48
) a za dvoch podmienok: (
49
) po prvé musí existovať riziko vážnych ekonomických dôsledkov predovšetkým vzhľadom na veľký počet právnych vzťahov, ktoré vznikli v dobrej viere na základe platnej právnej úpravy. Po druhé jednotlivci a vnútroštátne úrady museli byť nabádaní k správaniu, ktoré nie je v súlade s právnou úpravou Spoločenstva, z dôvodu vážnej a objektívnej neistoty v súvislosti s dosahom ustanovení Spoločenstva a neistoty, ku ktorej prípadne prispelo i správanie iných členských štátov alebo Komisie.
73.
V každom prípade v prejednávanom prípade nie je splnená prvá podmienka. Ako som už spomínala, belgická vláda ani ONP bližšie nerozvádzali, že by sa pri zamýšľanom riešení bolo treba obávať vážnych ekonomických dôsledkov, akými je nebezpečenstvo závažného porušenia finančnej rovnováhy zákonného dôchodkového systému.
74.
Preto niet dôvodu, prečo by mal v prejednávanej veci Súdny dvor účinky svojho rozsudku časovo obmedzovať.
VI — Návrh
75.
Vo svetle vyššie uvedených úvah navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal cour du travail Brusel takto:
1.
Vnútroštátna právna úprava, ktorá pôvodne diskriminovanej kategórii osôb určitého pohlavia dáva možnosť využívať výhodnejší dôchodkový systém platný pre kategóriu osôb opačného pohlavia, nie je nezlučiteľná so smernicou 79/7/EHS len z toho dôvodu, že vyžaduje od dotknutých osôb, aby v rámci úpravy
—
uhradili vyrovnávacie príspevky
a aby
—
z vyrovnávacích príspevkov zaplatili úroky, pokiaľ nejde o úroky z omeškania a výška úroku nejde nad rámec toho, čo je nevyhnutné na primerané vyrovnanie poklesu kúpnej sily.
2.
Takáto vnútroštátna právna úprava je však nezlučiteľná so smernicou 79/7/EHS, pokiaľ pre dotknuté osoby znamená tak vysoké finančné zaťaženie v podobe úhrnných jednorazových platieb, že finančné vyrovnanie sa im prakticky znemožnení alebo neúmerne sťaží. Prípadne je nevyhnutné umožniť splácanie v mesačných splátkach, ktorých maximálna výška musí byť stanovená tak, aby aj napriek splatným vyrovnávacím príspevkom a prípadným úrokom bolo vyrovnanie ešte stále spôsobilé zabezpečiť dotknutým osobám poznateľné výhody.
(
1
)	Jazyk prednesu: nemčina.
(
2
)	Rozsudky z 25. mája 1971, Defrenne I, 80/70, Zb. s. 445; z 8. apríla 1976, Defrenne II, 43/75, Zb. s. 455, a z 15. júna 1978, Defrenne III, 149/77, Zb. s. 1365, s rozlišovaním medzi odmenou a ďalšími pracovnými podmienkami.
(
3
)	Na túto nerovnosť zaobchádzania bolo poukazované už v rámci rozsudku Defrenne I (už citovanom v poznámke pod čiarou 2, body 3 a 4) na Súdnom dvore, avšak v rámci výkladu článku 119 EHS.
(
4
)	Smernica Rady 79/7/EHS z 19. decembra 1978 o postupnom vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením (Ú. v. ES L 6, s. 24; Mim. vyd. 05/001, s. 215).
(
5
)	Vyplýva to z článku 8 ods. 1 smernice 79/7; pozri tiež rozsudky zo 4. decembra 1986, Federatie Nederlandse Vakbeweging, 71/85, Zb. s. 3855, body 15 a 33, a z 1. júla 1993, Van Cant, C-154/92, Zb. s. I-3811, bod 17.
(
6
)	Moniteur belge z 10. decembra 1969, s. 11903.
(
7
)	Pozri článok 1 § 1 bod 2 kráľovského nariadenia z 3. novembra 1969, v ktorom vymedzenie pojmu letecký personál obsahovalo výslovný dodatok „s vylúčením letušiek“ („à l’exclusion des hôtesses de l’air“). Táto nerovnosť zaobchádzania sa vysvetľovala tým, že letušky z dôvodu vekovej hranice 40 rokov, ktorá pre ne v tom čase platila, nemôžu vo svojom povolaní zavŕšiť celú dobu poistenia a že z tohto dôvodu im ani nemožno osobitný systém sprístupniť.
(
8
)	Navrhovateľky vo veci samej tak vypočítali — bez toho, aby to niekto spochybňoval — že napríklad dôchodok nárokovateľný k 1. januáru 1991 po 34-ročnej dobe poistenia by pre mužskú časť palubného personálu predstavoval 733760 BEF ročne (približne 18189 eur), no pre ženskú časť palubného personálu by dosahoval len 611290 BEF (približne 15153 eur).
(
9
)	Moniteur belge z 23. augusta 1980, s. 9700.
(
10
)	Moniteur belge z 31. júla 1997, s. 19635. Kráľovské nariadenie z 28. marca 1984 (Moniteur belge z 3. apríla 1984, s. 4100), ktoré bolo prijaté predtým, zrušila belgická štátna rada rozhodnutím č. 28435 z 2. septembra 1987.
(
11
)	Toto ustanovenie bolo vložené článkom 4 kráľovského nariadenia z 25. júna 1997.
(
12
)	Société anonyme belge d’exploitation de la navigation aérienne.
(
13
)	Národný dôchodkový úrad.
(
14
)	Pracovný súd.
(
15
)	Rozsudky zo 17. novembra 1997 a z 9. januára 1998.
(
16
)	Rozsudok z 26. decembra 2003.
(
17
)	Pracovný súdny dvor.
(
18
)	Článok 16b § 2 kráľovského nariadenia z 3. novembra 1969 v znení článku 4 kráľovského nariadenia z 25. júna 1997.
(
19
)	Článok 16b § 4 ods. 3 kráľovského nariadenia z 3. novembra 1969 v znení článku 4 kráľovského nariadenia z 25. júna 1997.
(
20
)	Smernica 79/7 mala byť prebratá do 23. decembra 1984; pozri bod 7 týchto návrhov.
(
21
)	Ustálená judikatúra. Medziiným pozri rozsudky z 15. februára 1978, Bauche a Delquignies, 96/77, Zb. s. 383, bod 48; z 29. januára 2002, Pokrzeptowicz-Meyer, C-162/00, Zb. s. I-1049, bod 50; zo 7. februára 2002, Kauer, C-28/00, Zb. s. I-1343, bod 20; zo 14. apríla 2005, Komisia/Luxembursko, C-519/03, Zb. s. I-3067, bod 49, a zo 6. júla 2006, Kersbergen-Lap a Dams-Schipper, C-154/05, Zb. s. I-6249, bod 42.
(
22
)	Pozri rozsudky Federatie Nederlandse Vakbeweging, už citovaný v poznámke pod čiarou 5, body 21 a 23, a Van Cant, už citovaný v poznámke pod čiarou 5, body 17 a 18.
(
23
)	Medziiným pozri rozsudky z 30. marca 2004, Alabaster, C-147/02, Zb. s. I-3101, bod 45; zo 14. decembra 2004, Swedish Match, C-210/03, Zb. s. I-11893, bod 70; zo 14. apríla 2005, Belgicko/Komisia, C-110/03, Zb. s. I-2801, bod 71, a z 12. septembra 2006, Eman a Sevinger, C-300/04, Zb. s. I-8055, bod 57.
(
24
)	Rozsudok z 28. septembra 1994, Fisscher, C-128/93, Zb. s. I-4583, bod 35.
(
25
)	O požiadavke rozšíriť výhody určitého systému na okruh diskriminovaných osôb pozri vo všeobecnosti rozsudky z 15. januára 1998, Schöning-Kougebetopoulou, C-15/96, Zb. s. I-47, bod 35; z 12. decembra 2002, Rodríguez Caballero, C-442/00, Zb. s. I-11915, bod 42; z 20. marca 2003, Kutz-Bauer, C-187/00, Zb. s. I-2741, bod 72, a zo 7. septembra 2006, Cordero Alonso, C-81/05, Zb. s. I-7569, bod 45. Pokiaľ ide osobitne o smernicu 79/7, pozri rozsudky Federatie Nederlandse Vakbeweging, už citovaný v poznámke pod čiarou 5, bod 23, a Van Cant, už citovaný v poznámke pod čiarou 5, body 19 až 22, ako aj z 13. decembra 1989, Ruzius-Wilbrink, 102/88, Zb. s. 4311, bod 20.
(
26
)	Pozri rozsudky Fisscher, už citovaný v poznámke pod čiarou 24, body 36 a 37, a z 24. októbra 1996, Dietz, C-435/93, Zb. s. I-5223, bod 34, ako aj návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Van Gerven 7. júna 1994 vo veci Vroege (rozsudok z 28. septembra 1994, C-57/93, Zb. s. I-4541), bod 30. Aj keď predmetom týchto rozsudkov sú profesijné dôchodkové systémy a tieto sa posudzujú z hľadiska článku 119 Zmluvy EHS (teraz článok 141 ES), môžu byť v nich vyložené úvahy bez problémov premietnuté aj do predmetných zákonných dôchodkových systémov a smernice 79/7. Tak článok 141 ES, ako aj článok 4 smernice 79/7 sú vyjadrením všeobecnej zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie.
(
27
)	V tejto súvislosti nie je z hľadiska práva Spoločenstva podstatné, že rozhodnutia o dôchodkoch navrhovateliek v daných troch konaniach vo veci samej boli prijaté pred prijatím belgického právneho predpisu o vyrovnaní v roku 1997. V každom prípade pre dotknuté osoby nikdy z práva Spoločenstva nevyplýval nárok na vyrovnanie bez toho, aby uhradili vyrovnávacie príspevky.
(
28
)	Znenie právneho predpisu o vyrovnaní z roku 1997 sa v tomto smere nezdá vôbec jednoznačné: článok 16b § 3 ods. 3 kráľovského nariadenia z 3. novembra 1969 v znení kráľovského nariadenia z 25. júna 1997 akiste používa neutrálnu formuláciu „jednoduchý úrok“. Ako však na ústnom pojednávaní správne poznamenala Komisia, ten istý úrok je ďalej v § 6 toho istého ustanovenia označený za „úrok z omeškania“.
(
29
)	O zásade efektivity vo všeobecnosti pozri medziiným rozsudky zo 16. mája 2000, Preston a i., C-78/98, Zb. s. I-3201, osobitne bod 31, a zo 4. júla 2006, Adeneler a i., C-212/04, Zb. s. I-6057, bod 95.
(
30
)	Rozsudky z 9. februára 1999, Seymour-Smith a Perez, C-167/97, Zb. s. I-623, bod 75, a Kutz-Bauer, už citovaný v poznámke pod čiarou 25, bod 57; v tom istom zmysle rozsudok z 11. januára 2007, ITC, C-208/05, Zb. s. I-181, bod 40.
(
31
)	Za celkové posudzované obdobie od 1. januára 1964 do 31. decembra 1980 by úhrnná jednorazová platba spolu s úrokmi bola viac než 63000 eur (podľa navrhovateľkami predložených výpočtov ONP k 19. novembru 1997 v dvoch porovnateľných prípadoch).
(
32
)	Podľa nespochybňovaných údajov navrhovateliek vo veci samej.
(
33
)	Na okraj práve predostretých úvah poukazujem na to, že takýto model splácania v mesačných splátkach už v právnom predpise o vyrovnaní z roku 1997 existuje, aj keď je teraz obmedzený len na prípady, keď dotknuté osoby doposiaľ nepoberajú žiadny dôchodok (článok 16b § 6 ods. 3 kráľovského nariadenia z 25. júna 1997).
(
34
)	V tomto zmysle pozri body 31 a 34 týchto návrhov.
(
35
)	K tomu je vhodné znova pripomenúť, že podľa zásady rovnosti zaobchádzania musia byť znevýhodnení pracovníci vrátení do rovnakej situácie ako pracovníci opačného pohlavia (rozsudok Fisscher, už citovaný v poznámke pod čiarou 24, bod 35).
(
36
)	Na konaní pred Súdnym dvorom zostáva nejasné, či a do akej miery by boli vyrovnávacie príspevky a úroky vyberané v rámci konania o úprave daňovo odpočítateľné. V každom prípade by však prípadná možnosť daňového odpočtu priniesla dotknutým osobám z dôvodu ich uvádzaných skromných dôchodkových príjmov len sotva poznateľné výhody.
(
37
)	Ak napríklad uplatnenie osobitného systému vedie v prípade leteckého personálu v civilnom letectve v osobe bývalej letušky k mesačnému zvýšeniu jej dôchodku o 200 eur v porovnaní so starobným dôchodkom vypočítaným podľa všeobecného zamestnaneckého systému, bolo by primerané vyplatiť tejto osobe reálne asi 100 eur z dôvodu tohto zvýšenia a zvyšných 100 eur zraziť z dôvodu mesačnej splátky vyrovnávacích príspevkov.
(
38
)	Povinnosť doplatiť vyrovnávacie príspevky musí zaniknúť najneskôr smrťou dotknutých osôb, aby tak finančné dôsledky letuškami podstúpenej diskriminácie nezaťažovali dedičov.
(
39
)	Ustálená judikatúra. Pozri napríklad rozsudky z 24. februára 1994, Roks a i., C-343/92, Zb. s. I-571, body 35 a 36; zo 6. apríla 2000, Jørgensen, C-226/98, Zb. s. I-2447, bod 39; z 23. októbra 2003, Schönheit a Becker, C-4/02 a C-5/02, Zb. s. I-12575, bod 85, a Kutz-Bauer, už citovaný v poznámke pod čiarou 22, body 59 a 60.
(
40
)	Belgická vláda sa dokonca konania na Súdnom dvore ani nezúčastnila.
(
41
)	K tomuto možnému odôvodneniu pozri — v súvisiacej oblasti základných slobôd — osobitne rozsudky z 28. apríla 1998, Kohll, C-158/96, Zb. s. I-1931, bod 41, a ITC, už citovaný v poznámke pod čiarou 30, bod 43.
(
42
)	Článok 16b § 2 a 3 kráľovského nariadenia z 3. novembra 1969 v znení kráľovského nariadenia z 25. júna 1997.
(
43
)	Ako v priebehu ústneho pojednávania potvrdil ONP, vyplýva to z článku 16b § 9 ods. 2 písm. b) kráľovského nariadenia z 3. novembra 1969 v znení kráľovského nariadenia z 25. júna 1997.
(
44
)	Pozri napríklad rozsudky zo 16. decembra 1976, Rewe, 33/76, Zb. s. 1989, bod 5; z 15. septembra 1998, Edis, C-231/96, Zb. s. I-4951, body 20 a 35, a zo 17. júna 2004, Recheio — Cash & Carry, C-30/02, Zb. s. I-6051, bod 18.
(
45
)	Možno napríklad pomýšľať na opätovný prepočet dôchodkových nárokov, aby sa tak primeraným spôsobom zarátali určité obdobia školenia a vzdelávania poistenca.
(
46
)	Pozri body 33 a 34 týchto návrhov.
(
47
)	Pozri osobitne rozsudky Defrenne II, už citovaný v poznámke pod čiarou 2, body 69 až 75, osobitne bod 74, a zo 17. mája 1990, Barber, C-262/88, Zb. s. I-1889, body 40 až 45, osobitne bod 44.
(
48
)	Rozsudky z 15. marca 2005, Bidar, C-209/03, Zb. s. I-2119, bod 67; z 27. apríla 2006, Richards, C-423/04, Zb. s. I-3585, bod 40, a zo 6. marca 2007, Meilicke a i., C-292/04, Zb. s. I-1835, bod 35.
(
49
)	Rozsudky Bidar, už citovaný v poznámke pod čiarou 48, bod 69, a Richards, už citovaný v poznámke pod čiarou 48, bod 42.