62023TJ0239_RES
Cauza T‑239/23 R
Comité Interprofessionnel du Vin de ChampagneșiInstitut national de l’origine et de la qualité (INAO)
împotriva
Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
Hotărârea Tribunalului (Camera a opta extinsă) din 25 iunie 2025
„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale NERO CHAMPAGNE – DOP anterioară «Champagne» – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (6) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Articolul 103 alineatul (2) literele (a) și (c) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 – Marcă ce conține o DOP – Produse conforme cu caietul de sarcini pentru DOP – Obligația de motivare – Articolul 94 din Regulamentul 2017/1001”
Agricultură – Legislații uniforme – Protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare – Regulamentul nr. 1308/2013 – Marcă ce conține sau constă într‑o denumire de origine protejată – Obstacol în calea înregistrării unei asemenea mărci – Inexistență
[Regulamentul nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 102 alin. (1) și art. 103 alin. (2)]
(a se vedea punctele 31-34)
Agricultură – Organizarea comună a piețelor – Vin – Denumirea și prezentarea vinurilor – Denumiri de origine protejate și indicații geografice protejate – Exploatare a reputației unei denumiri de origine protejate – Produse și servicii aferente conforme cu caietul de sarcini pentru denumirea de origine protejată – Prezumție irefragabilă a lipsei exploatării reputației acestei denumiri – Excludere
[Regulamentul nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 103 alin. (2) lit. (a) punctul (ii)]
(a se vedea punctele 47-52, 58-60, 64-66 și 69)
Agricultură – Organizarea comună a piețelor – Vin – Denumirea și prezentarea vinurilor – Denumiri de origine protejate și indicații geografice protejate – Exploatare a reputației unei denumiri de origine protejate – Noțiune – Utilizare a unei denumiri de origine protejate prin care se urmărește să se obțină foloase necuvenite din reputația acesteia
[Regulamentul nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 103 alin. (2) lit. (a) punctul (ii)]
(a se vedea punctul 52)
Agricultură – Organizarea comună a piețelor – Vin – Denumirea și prezentarea vinurilor – Denumiri de origine protejate și indicații geografice protejate – Protecție împotriva indicațiilor false sau înșelătoare – Întindere
[Regulamentul nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 103 alin. (2) lit. (c)]
(a se vedea punctul 75)
Marcă a Uniunii Europene – Definiția și dobândirea mărcii Uniunii Europene – Motive relative de refuz – Opoziție a titularului unei mărci neînregistrate sau al unui alt semn utilizat în comerț – Indicații geografice și denumiri de origine – Marca verbală NERO CHAMPAGNE – Denumirea de origine Champagne
[Regulamentul nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 103 alin. (2) lit. (a) și (c) și Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 8 alin. (6)]
(a se vedea punctele 80-84)
Rezumat
Prin hotărârea sa, Tribunalul se pronunță, pe de o parte, cu privire la articolul 103 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul nr. 1308/2013 (
1
), în ceea ce privește problema inedită a eventualei exploatări a reputației unei denumiri de origine protejate (DOP) atunci când o marcă ce conține această DOP își limitează înregistrarea la produse conforme cu caietul de sarcini pentru DOP în cauză, precum și la servicii care se referă la astfel de produse și, pe de altă parte, cu privire la articolul 103 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013 referitor la posibilitatea ca o marcă ce conține o DOP să poată aduce o informație falsă sau înșelătoare.
La 19 februarie 2019, Nero Lifestyle Srl a solicitat la Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) înregistrarea mărcii verbale NERO CHAMPAGNE pentru mai multe produse și servicii (
2
). Câteva luni mai târziu, la 2 august 2019, Comité interprofessionnel du vin de Champagne și Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), reclamantele, au formulat opoziție la înregistrarea mărcii solicitate, întemeindu‑se pe DOP „Champagne”, înregistrată în Uniunea Europeană pentru vin de la 18 septembrie 1973.
Divizia de opoziție a EUIPO a admis în parte opoziția în temeiul articolului 103 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013 pentru anumite servicii și a respins opoziția pentru celelalte produse și servicii.
Prin Decizia din 17 februarie 2023 (denumită în continuare „decizia atacată”), camera de recurs a EUIPO, sesizată de reclamante, a anulat în parte decizia diviziei de opoziție în măsura în care prin aceasta s‑a respins opoziția pentru anumite servicii și, în consecință, a admis opoziția pentru aceste servicii. Ea a respins însă opoziția pentru celelalte produse și servicii referitoare la produse conforme cu DOP „Champagne”.
În acest context, Tribunalul a fost sesizat cu o cerere de anulare și de modificare a deciziei camerei de recurs în măsura în care prin aceasta s‑a respins opoziția.
Aprecierea Tribunalului
În primul rând, Tribunalul arată că articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1308/2013 nu interzice, în principiu, ca o marcă să poată conține sau să constea într‑o DOP. Înregistrarea unei astfel de mărci nu este refuzată sau anulată decât în două ipoteze, și anume atunci când DOP nu este conformă cu caietul de sarcini al produsului în cauză sau atunci când utilizarea sa intră sub incidența articolului 103 alineatul (2) din același regulament. Acest din urmă articol prevede o listă exhaustivă a practicilor împotriva cărora sunt protejate DOP‑urile. Mai precis, articolul 103 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) urmărește să protejeze DOP‑urile împotriva oricărei utilizări comerciale directe sau indirecte în măsura în care această utilizare ar exploata reputația DOP‑ului.
Astfel, din coroborarea articolului 102 alineatul (1) cu articolul 103 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1308/2013 reiese că aceste dispoziții nu se opun înregistrării unei mărci care conține sau constă într‑o DOP ca atare, cu excepția cazului în care o astfel de înregistrare intră sub incidența uneia dintre ipotezele expuse anterior.
În al doilea rând, Tribunalul se pronunță cu privire la „teoria limitării” (
3
) aplicată de camera de recurs a EUIPO în decizia atacată. Potrivit acestei teorii, se prezumă în esență că o marcă ce include o DOP nu poate, în principiu, să exploateze reputația acestei DOP atunci când marca respectivă este înregistrată exclusiv pentru produse conforme cu caietul de sarcini pentru această DOP, precum și pentru servicii care se referă la astfel de produse.
Cu toate acestea, Tribunalul subliniază că decizia atacată este lipsită de claritate în aplicarea acestei „teorii a limitării”, în special în ceea ce privește natura prezumției lipsei exploatării reputației DOP. Prin urmare, Tribunalul împarte raționamentul său în două posibilități, pe de o parte, cea potrivit căreia ar fi vorba despre o prezumție irefragabilă și, pe de altă parte, cea potrivit căreia ar fi vorba despre o prezumție refragabilă.
În ceea ce privește prima posibilitate, Tribunalul constată că camera de recurs a arătat că articolul 103 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1308/2013 nu se aplica având în vedere că marca solicitată viza produse conforme cu caietul de sarcini pentru DOP, precum și servicii care se raportează la astfel de produse. Ipotezele enumerate la articolul 103 alineatul (2) din acest regulament nu vizează însă produsele neconforme cu caietul de sarcini. Astfel, articolul 103 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) nu specifică faptul că se aplică numai unei utilizări a DOP în cauză pentru produse comparabile sau pentru produse și servicii care nu sunt conforme cu caietul de sarcini pentru această DOP. Astfel, nimic din textul articolului 103 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) și literele (b)-(d) din același regulament nu indică faptul că ipotezele prevăzute de acesta nu sunt susceptibile să se aplice unei utilizări a unei DOP pentru produse conforme cu caietul de sarcini pentru aceasta.
Așadar, Tribunalul constată că articolul 103 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul nr. 1308/2013 poate fi invocat pentru a se opune înregistrării unei mărci care conține sau constă într‑o DOP, în pofida faptului că produsele, precum și serviciile care se raportează la astfel de produse, desemnate de marca solicitată, sunt conforme cu caietul de sarcini pentru DOP în discuție. În această privință, camera de recurs ar fi trebuit să efectueze o analiză pentru a evalua dacă marca solicitată exploata reputația DOP, și anume dacă utilizarea acestei DOP urmărea să se obțină foloase necuvenite din reputația acesteia.
Prin urmare, Tribunalul consideră că, prin introducerea unei prezumții irefragabile, camera de recurs a săvârșit o eroare de drept în interpretarea articolului 103 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul nr. 1308/2013.
În ceea ce privește posibilitatea potrivit căreia prezumția lipsei de exploatare a reputației DOP ar fi refragabilă, Tribunalul observă că se poate prezuma că o marcă ce conține sau constă într‑o DOP, înregistrată numai pentru produse care sunt conforme cu caietul de sarcini pentru această DOP sau pentru servicii aferente, nu va exploata în mod nejustificat reputația acestei DOP, în sensul articolului 103 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul nr. 1308/2013, dat fiind că se va considera că este utilizată pe piață numai pentru produse care îndeplinesc cerințele de calitate referitoare la această DOP sau pentru servicii referitoare la astfel de produse. Această prezumție poate fi însă răsturnată atunci când se poate face dovada, pe baza unor elemente concrete, demonstrate și concordante, că o anumită marcă poate exploata în mod nejustificat reputația unei DOP, chiar dacă nu desemnează decât produse conforme cu caietul de sarcini pentru această DOP sau servicii aferente. În acest caz, organelor EUIPO le revine sarcina de a verifica dacă astfel de elemente permit răsturnarea acestei prezumții.
Prin urmare, Tribunalul declară că, în măsura în care decizia atacată ar fi interpretată în sensul că introduce o prezumție refragabilă, ea nu ar fi afectată de o eroare de drept. Cu toate acestea, trebuie să se examineze dacă camera de recurs a prezentat corespunzător cerințelor legale motivele care au determinat‑o să concluzioneze că această prezumție nu era răsturnată în speță.
Tribunalul subliniază că mai multe elemente prin care se urmărește să se demonstreze că marca solicitată era susceptibilă să exploateze reputația DOP „Champagne” au fost invocate în stadiul procedurii administrative. Este vorba, printre altele, despre reputația excepțională a DOP „Champagne”, despre faptul că marca solicitată este o marcă verbală care poate fi utilizată în numeroase moduri diferite pe piață, inclusiv într‑un mod contrar obiectivelor DOP‑ului, sau despre argumente referitoare la etichetarea produselor comercializate de Nero Lifestyle.
Astfel, Tribunalul apreciază că, prin faptul că nu a prezentat suficient modul în care elementele prezentate nu erau susceptibile să răstoarne prezumția în speță, camera de recurs a încălcat obligația de motivare care îi revine.
Prin urmare, Tribunalul anulează decizia camerei de recurs în măsura în care prin aceasta s‑a respins calea de atac introdusă în fața sa.
În ultimul rând, Tribunalul examinează dacă marca solicitată, care conține DOP „Champagne” în denumirea sa, poate fi percepută ca aducând o informație falsă sau înșelătoare în sensul articolului 103 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013 (
4
). Pe de o parte, subliniază că termenul „nero” este utilizat în denumirea mai multor soiuri de viță‑de‑vie italiene cunoscute, precum și în denumirea a multiple varietăți de viță‑de‑vie. Publicul relevant ar putea fi, așadar, indus în eroare, crezând că marca solicitată evocă soiul de viță‑de‑vie al șampaniei în cauză.
Pe de altă parte, termenul „nero” va fi înțeles de publicul italofon ca însemnând „negru”. Astfel, publicul relevant ar putea fi indus în eroare de asemenea în ceea ce privește culoarea vinului din Champagne comercializat sub marca solicitată, crezând că este vorba despre o nouă varietate de șampanie, și anume o „șampanie neagră”, deși, potrivit caietului de sarcini pentru DOP, o șampanie nu poate fi decât albă sau rosé.
În consecință, Tribunalul consideră că camera de recurs a EUIPO a săvârșit o eroare de apreciere atunci când a considerat că marca solicitată nu intra sub incidența articolului 103 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013.
Prin urmare, Tribunalul își exercită competența de modificare și admite opoziția pentru produsele și serviciile în cauză, inclusiv în ceea ce privește „vinurile conforme cu caietul de sarcini pentru [DOP] «Champagne»” din clasa 33.
(
1
)	Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 671).
(
2
)	Era vorba mai exact despre produse și servicii din clasele 33, 35 și 41 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor pentru înregistrarea mărcilor din 15 iunie 1957, cu modificările și revizuirile ulterioare.
(
3
)	Această teorie își are originea în Orientările EUIPO privind examinarea mărcilor Uniunii Europene [partea C (Opoziție) secțiunea 6 (Indicații geografice), punctul 3.1.3 (Limite privind întinderea protecției IG în temeiul motivelor relative)]. Potrivit acestor orientări, „atunci când specificația unei cereri de [înregistrare a mărcii] nu include, în ceea ce privește produsele identice cu cele acoperite de [DOP sau de IGP], decât produse conforme cu specificația [DOP sau IGP] în cauză, funcția [DOP sau a IGP] relevantă este garantată pentru aceste produse. Astfel, cererea de [înregistrare a mărcii] nu acoperă decât produse cu originea geografică specifică și care dispun de calitățile specifice aferente. Prin urmare, orice opoziție formulată împotriva unei cereri [de înregistrare a mărcii] limitate în mod corespunzător va fi în mod obligatoriu respinsă” (traducere neoficială).
(
4
)	Articolul 103 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013 urmărește să protejeze DOP‑urile și indicațiile geografice protejate (IGP) împotriva „oricărei indicații false sau înșelătoare privind proveniența, originea, natura sau calitățile esențiale ale produsului, care figurează pe partea interioară sau exterioară a ambalajului, în materialul publicitar sau în documentele referitoare la produsul vinicol respectiv, precum și împotriva ambalării produsului într‑un recipient de natură să creeze o impresie greșită cu privire la originea acestuia”.