Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
ATHANASIOS RANTOS
esitatud 5. veebruaril 2026(1)
Kohtuasi C‑232/25 [Idziski](i)
Z. R.,
Ś.
versus
U.,
Z.,
menetluses osales
Prokurator Regionalny w Krakowie
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus))
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Määrus (EÜ) nr 44/2001 – Kohtualluvus, kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – Artikli 5 punkt 3 – Valikuline kohtualluvus lepinguvälise kahju puhul – Paik, kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda – Füüsiline isik ja moraalne isik, kes väidavad, et nende isikuõigusi on rikutud sarja edastamisega televisioonis ja internetis – Vaidluse allumine rahvusvahelise kohtualluvuse järgi selle liikmesriigi kohtutele, mis ei ole sama riik, kus sari toodeti – Kahju tekkimise paik – Nende isikute huvide kese – Tuvastatavus isikuna – Kogu mittevaralise kahju hüvitamise nõue – Nõue teha ettekirjutused, mille kohaselt tuleb esitada vabandused ning edastada sarja eel iga kord vastav avaldus
I.      Sissejuhatus
1.        Füüsiline isik Z. R. ja ühendus Ś. (edaspidi „hagejad“), kellest esimese elu- ja teise asukoht on Poolas, esitasid Poola kohtutele hagi Saksamaal asuvate U. ja Z-i (edaspidi „kostjad“) vastu, väites, et edastades Poolas ja teistes liikmesriikides nii televisioonis kui ka internetis sarja, mille kaasprodutsendid on kostjad, on viimased rikkunud nende isikuõigusi. Hagejad palusid esiteks, et neile mõistetaks välja hüvitis mittevaralise kahju eest, mida on tekitatud sarja edastamisega kõigis neis liikmesriikides, ning teiseks, et kostjaid kohustataks esitama kõigil asjaomastel telekanalitel ja veebisaitidel vabandused ning edastama iga kord sarja eel vastava avalduse, olenemata sarja näitamise kohast.
2.        Kas vastavalt määruse nr 44/2001(2) artikli 5 punktile 3, milles on lepinguvälise kahju puhuks ette nähtud valikuline kohtualluvus, allub rahvusvahelise kohtualluvuse järgi Poola kohtutele kogu hagi arutamine, mitte ainult selles osas, mis puudutab Poolas aset leidnud isikuõiguste rikkumist? Selline on Sąd Najwyższys (Poola kõrgeim kohus) ehk eelotsusetaotluse esitanud kohtus tõstatatud põhiküsimus.
3.        Käesolevas kohtuasjas tuleb Euroopa Kohtul täpsustada kohtuotsuse Shevill(3) ja eDate(4) ulatust juhul, mil on korraga nii televisioonis kui ka internetis edastatud sisu, mis rikub isikuõigusi, ning seda teise maailmasõja ja Poola-Saksamaa suhete ajaloolises kontekstis. Need kohtuotsused on Euroopa Kohtus(5) ja õiguskirjanduses(6) hulgaliselt vaidlusi tekitanud.
II.    Õiguslik raamistik
A.      Liidu õigus
1.      Määrus nr 44/2001
4.        Määruse nr 44/2001 põhjendused 2, 11, 12 ja 15 on sõnastatud järgmiselt:
„(2)      Teatavad erinevused kohtualluvust ja kohtuotsuste täitmist käsitlevates siseriiklikes eeskirjades takistavad siseturu häireteta toimimist. Olulised on sätted, millega ühtlustataks eeskirjad kohtualluvuse konflikti kohta tsiviil- ja kaubandusasjades ning lihtsustataks vorminõudeid, et käesoleva määrusega seotud liikmesriikide kohtuotsuste vastastikune tunnustamine ja täitmine oleks kiire ja lihtne.
[…]
(11)      Kohtualluvuse eeskirjad peavad olema hästi etteaimatavad ning lähtuma põhimõttest, et tavaliselt on kohtualluvus seotud kostja alalise elukohaga ning seepärast peab kohtualluvus alati olemas olema, välja arvatud teatavatel täpselt määratletud juhtudel, kui kohtuvaidluse sisu või osapoolte autonoomia eeldab teistsugust seotust. Selleks et ühiseeskirjad oleksid läbipaistvamad ja et vältida kohtualluvuse konflikte, peab juriidilise isiku alaline asukoht olema autonoomselt määratletud.
(12)      Lisaks kostja alalisele elukohale peaks kohtualluvusel olema ka muid aluseid, mis toetuksid tihedale seosele kohtu ja menetluse vahel või aitaksid kaasa tõrgeteta õigusemõistmisele.
[…]
(15)      Harmoonilise kohtumõistmise huvides tuleb samaaegsete menetluste võimalust võimalikult vähendada ja tagada, et kahes liikmesriigis ei tehta vastuolulisi kohtuotsuseid. Pooleliolevate kohtuasjade ja nendega seotud kaebuste lahendamiseks ning selleks et ennetada probleeme, mis tulenevad siseriiklikest erinevustest seoses ajaga, mille korral saab kohtuasja pidada pooleliolevaks, peab olema selge ja tõhus süsteem. Käesoleva määruse kohaldamisel tuleb see aeg autonoomselt kindlaks määrata.“
5.        Määruse I peatüki „Reguleerimisala“ artikli 1 lõikes 1 oli sätestatud:
„Käesolevat määrust kohaldatakse tsiviil- ja kaubandusasjade suhtes igat liiki kohtutes. Eelkõige ei kohaldata seda maksu-, tolli- ja haldusasjade suhtes.“
6.        Määruse II peatükis „Kohtualluvus“ oli muu hulgas 1. jagu „Üldsätted“ ja 2. jagu „Kohtualluvus erandjuhtudel“.
7.        Sama määruse artikli 2 lõikes 1, mis asus 1. jaos, oli ette nähtud:
„Käesoleva määruse kohaselt kaevatakse isikud, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, selle liikmesriigi kohtutesse nende kodakondsusest hoolimata.“
8.        Määruse nr 44/2001 artikli 5 punktis 3, mis asus 2. jaos, oli sätestatud:
„Isiku, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, võib teises liikmesriigis kaevata:
[…]
3.      lepinguvälise kahju puhul selle paiga kohtusse, kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda“.
2.      Määrus (EL) nr 1215/2012
9.        Määruse (EL) nr 1215/2012(7) artikli 7 punkt 2, mis asub selle määruse II peatüki „Kohtualluvus“ 2. jaos „Valikuline kohtualluvus“, on sõnastatud järgmiselt:
„Isiku vastu, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, võib esitada hagi teises liikmesriigis:
[…]
2)      lepinguvälise kahju puhul selle paiga kohtusse, kus kahju tekitanud juhtum on toimunud või võib toimuda.“
10.      Selle määruse VI peatüki „Üleminekusätted“ artikli 66 lõikes 2 on sätestatud:
„Erandina artiklist 80 jätkatakse määruse [nr 44/2001] kohaldamist enne 10. jaanuari 2015 algatatud kohtumenetlustes tehtud otsuste, ametlikult koostatud või ametlike dokumentidena registreeritud ametlike dokumentide ja kinnitatud või sõlmitud kohtulike kokkulepete suhtes, mis kuuluvad nimetatud määruse kohaldamisalasse.“
11.      Määruse nr 1215/2012 VIII peatükis „Lõppsätted“ asuvas artiklis 80 on ette nähtud, et määrus nr 44/2001 tunnistatakse kehtetuks.
B.      Poola õigus
1.      Tsiviilseadustik
12.      23. aprilli 1964. aasta seaduse tsiviilseadustiku kohta (ustawa – Kodeks cywilny)(8) artiklis 23 on põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „tsiviilseadustik“) sätestatud:
„Inimese isikuõigused, mille hulka kuuluvad eelkõige tervis, vabadus, au, süümevabadus, nimi või varjunimi, maine, kirjavahetuse saladus, kodu puutumatus, teaduslik, kunstiline, leiutamis- ja ratsionaliseerimisloome, on kaitstud tsiviilõigusega, olenemata teiste seadustega ette nähtud kaitsest.“
13.      Tsiviilseadustiku artikli 24 lõiked 1 ja 2 on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Isik, kelle isikuõigusi ohustab kellegi teise tegevus, võib nõuda selle tegevuse lõpetamist, välja arvatud juhul, kui see ei ole ebaseaduslik. Oma isikuõiguste rikkumise korral võib ta ka nõuda rikkumise toimepanijalt selle tagajärgede kõrvaldamiseks vajalikke toiminguid, sealhulgas asjakohase sisu ja vormiga avalduse tegemist. Samuti võib ta käesolevas seadustikus sätestatud põhimõtete kohaselt nõuda kas rahalist hüvitist või rahasumma maksmist teatavaks ühiskondlikuks otstarbeks.
2.      Kui isikuõiguse rikkumine on põhjustanud varalist kahju, võib kannatanu nõuda selle hüvitamist vastavalt üldpõhimõtetele.“
14.      Tsiviilseadustiku artiklis 43 on sätestatud:
„Juriidiliste isikute suhtes kohaldatakse mutatis mutandis füüsiliste isikute isikuõiguste kaitse eeskirju.“
2.      Tsiviilkohtumenetluse seadustik
15.      17. novembri 1964. aasta seaduse tsiviilkohtumenetluse seadustiku kohta (Ustawa Kodeks postępowania cywilnego) (edaspidi „tsiviilkohtumenetluse seadustik“)(9) artikli 39813 lõigetes 1 ja 2 on põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis sätestatud:
„1.      Kõrgeim kohus vaatab kassatsioonkaebuse läbi esitatud nõuete ja väidete piires; nõuete läbivaatamise raames hindab kohus siiski omal algatusel seda, ega menetlus ei ole tühine.
2.      Kassatsioonimenetluses ei ole lubatud tugineda uutele faktilistele asjaoludele ega esitada uusi tõendeid ning Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) on seotud vaidlustatud otsuse aluseks olevate faktiliste asjaoludega.“
16.      Tsiviilkohtumenetluse seadustiku artiklis 1099 on sätestatud:
„1.      Igas menetlusstaadiumis hindab avalduse saanud kohus seda, kas vaidlus allub riigi kohtutele. Kui on tuvastatud, et vaidlus ei allu riigi kohtutele, siis […] jätab kohus, kelle poole pöörduti, hagi või nõude läbi vaatamata.
2.      Rahvusvahelise kohtualluvuse puudumine toob kaasa menetluse tühisuse.“
III. Põhikohtuasi, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus
17.      Z. R., kes elab Poolas, oli Poola armees kapten. 16-aastaselt saadeti ta Auschwitz-Birkenau laagrisse, seejärel tegutses ta Związek Walki Zbrojnej (relvastatud võitluse liit) liikmena ning teenis sõdurina sõjaväelises rühmituses [X] (edaspidi „sõjaväeline rühmitus X“). Z. R. osales juudi kogukonna liikmete päästmis- või varjamisoperatsioonides ning võttis osa Varssavi (Poola) ülestõusu lahingutest. Pärast teist maailmasõda pidas Urząd Bezpieczeństwa (julgeolekuamet) ta kinni ja mõistis talle 12-aastase vangistuse Poola erivägede liikme majutamise eest. Z. R. ei ole sõjaväelise rühmituse X sõdurite antisemiitliku käitumisega kunagi isiklikult kokku puutunud. Tema eesmärk on kanda edasi mälestust selle rühmituse sõduritest ning pidada meeles poolakate panust juudi elanikkonna päästmisse.
18.      Poolas asuval ühendusel Ś. on juriidilise isiku staatus ning sellesse kuuluvad kunagised sõdurid, kes olid sõjaväelise rühmituse X liikmed; Ś-i põhikirja kohaselt on tema eesmärk muu hulgas kaitsta selle sõjaväelise rühmituse ning sinna kuulunud sõdurite väärikust, head nime ning mälestust. Ś-is on praegu ligikaudu 5000 liiget.
19.      19. novembril 2013(10) esitasid hagejad Sąd Okręgowy w Krakowiele (Krakówi regionaalne kohus, Poola) kostjate vastu hagi, väites, et teatud stseenid telesarjas (edaspidi „telesari“), mille kaasprodutsendid kostjad on, rikuvad hagejate isikuõigusi. Oma hagi põhjenduseks väitsid hagejad, et seda sarja näidati Poola televisioonis ja hiljem teistes telekanalites, mida nad on oma hagis nimetanud. Nad väitsid, et see sari on veebilehtedel tervikuna või väljavõtetena kättesaadav. Hagejate väitel kujutab see sari sõjaväelise rühmituse X-i sõdureid antisemiitide ja natsionalistidena, kes tegid sakslastega holokausti toimepanekul koostööd, ning see kahjustab nende isikuõigusi, näiteks õigust rahvuslikule uhkusele, õigust viljeleda rahvuslikku identiteeti, õigust moonutamata ajaloole, õigust väärikusele ja heale mainele ning õigust kõnealuse rühmituse tähisele, mida sümbol X endast kujutab.
20.      Oma hagi nõuetes palusid hagejad esiteks, et kostjaid kohustataks edastama Poola televisioonis nende nimetatud kanalis asjakohase avalduse (vabandused), kusjuures vabanduste tekst tuleb ette lugeda otse eetris; teiseks, et hagejatel lubataks tsiviilseadustiku kohaselt endil need vabandused avaldada, kui need peaks jääma ettenähtud tähtaja jooksul edastamata; kolmandaks, et kostjaid kohustataks edastama asjakohase avalduse (vabandused) kahel asjaomasel veebisaidil saksa keeles; neljandaks, et kostjaid kohustataks edastama asjakohase avalduse (vabandused) teistes telekanalites, kus telesarja näidati, nimelt nende nimetatud Saksa, Iiri, Hispaania, Madalmaade, Austria ja Norra televisiooni kanalitel ja asjaomase riigi keeles; viiendaks kohustada kostjaid lõpetama näitamast selles sarjas X-i sümbolit (teatava graafilise osisega lipp, mille keskmes on horisontaalselt paigutatud rahvusvärvid); kuuendaks kohustada kostjaid lõpetama nende isikuõiguste rikkumise, paigutades iga kord, kui kõnealust sarja edastatakse, selle algusesse teatavad algustiitrid, olenemata edastamiskohast; ning seitsmendaks, et kostjatelt mõistetaks solidaarselt välja 25 000 Poola zlotti (PLN) (umbes 5750 eurot) Z. R-i kasuks, et hüvitada talle isikuõiguste rikkumisega tekitatud kahju.
21.      Kostjad esitasid Sąd Okręgowy w Krakowies (Krakówi regionaalne kohus) vastuväite, et vaidlus ei allu Poola kohtutele, sest hagejate nõuded alluvad rahvusvahelise kohtualluvuse reeglite järgi Saksa kohtutele. See kohus lükkas väite, et vaidlus ei allu Poola kohtutele, 18. juuli 2016. aasta määrusega tagasi. Selle kohtumääruse peale esitatud kaebuse jättis Sąd Apelacyjny w Krakowie (Krakówi apellatsioonikohus, Poola) 16. mai 2017. aasta kohtumäärusega rahuldamata.
22.      Olles kohtuasja sisuliselt läbi vaadanud, rahuldas Sąd Okręgowy w Krakowie (Krakówi regionaalne kohus) 28. detsembri 2018. aasta otsusega pärast tõendite kogumist hagi enamjaolt nii hagejate rahaliste kui ka mitterahaliste nõuete osas. Mõlema poole esitatud apellatsioonkaebuste alusel muutis Sąd Apelacyjny w Krakowie (Krakówi apellatsioonikohus) 23. märtsi 2021. aasta kohtuotsusega seda kohtuotsust ja tegi järgmise otsuse. Esiteks kohustas see kohus kostjaid esitama vabanduse, mille sisu on täpsustatud selle kohtuotsuse resolutsioonis, kusjuures kogu vabanduse tekst tuli ettenähtud Poola telekanalis ette lugeda poola keeles ja kolmes nimetatud Saksa telekanalis saksa keeles; ühtlasi täpsustas ta selle avalduse tehnilisi tingimusi. Teiseks andis ta Ś-ile loa juhul, kui vabandusi ettenähtud tähtaja jooksul ja eelkirjeldatud tingimustel ei avaldata, need ise konkreetses nimetatud Poola telekanalis avaldada. Kolmandaks kohustas ta kostjaid avaldama eespool nimetatud avalduse saksa keeles nende veebisaidil, täpsustades selle avaldamise tehnilisi üksikasju. Ülejäänud osas jättis nimetatud kohus Ś-i hagi rahuldamata ning Z. R-i hagi tervikuna rahuldamata. Samuti jättis ta rahuldamata kostjate apellatsioonkaebuse.
23.      Selle kohta märkis nimetatud kohus, et telesarja süžee kahjustab Z. R-i isikuõigusi, riivates eelkõige tema rahvuslikku identiteeti. Seda riivet ei pidanud ta siiski tsiviilseadustiku artikli 24 seisukohast õigusvastaseks, arvestades ajalooliste teadmiste hetkeseisu, mis lubas kostjatel käsitleda selle sarja vaidlusaluseid teemasid nii, nagu nad seda tegid. Niisiis leidis ta, et kõnealuse sarja sisu jääb kunstilise väljendusvabaduse piiresse. Z. R-i au teotamisega ei ole aga tegemist põhjusel, et teda ei ole individuaalselt kujutatud isikuna, keda selle sarja laimavad stseenid puudutavad. Ś-i kohta otsustas Sąd Apelacyjny w Krakowie (Krakówi apellatsioonikohus), et tema isikuõigusi on seoses tema ja sellesse organisatsiooni kuuluvate sõjaväelise rühmituse X endiste liikmete mainega rikutud. See kohus tõstis esile asjaolu, et telesari omistab rühmituse liikmetele selgelt antisemiitlikke jooni, mis ei ole ajalooliste teadmiste hetkeseisus õigustatud, väljudes seega kunstilise väljendusvabaduse piirest.
24.      Nii hagejad kui ka kostjad esitasid Sąd Apelacyjny w Krakowie (Krakówi apellatsioonikohus) otsuse peale kassatsioonkaebuse Sąd Najwyższyle (kõrgeim kohus), kes on esitanud eelotsusetaotluse. Teiste kassatsioonkaebuses esitatud väidete kõrval väitsid kostjad, et kuna vaidlust arutati hoolimata sellest, et see ei allu rahvusvahelise kohtualluvuse järgi Poola kohtutele, siis vastavalt tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 1099 lõikele 2 koostoimes eeskätt määruse nr 44/2001 artikli 5 punktiga 3 on menetlus tühine.
25.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab, et käesolevas kohtuasjas on tekkinud kahtlus, kuidas tõlgendada artikli 5 punktis 3 kasutatud mõistet „paik, kus kahjustav sündmus on toimunud“. Nimelt tekib tema arvates küsimus, kas Euroopa Kohtu praktikat, mis tuleneb kohtuotsusest eDate,(11) saab üle kanda olukorrale, kus isikuõiguste võimalik rikkumine ei tulene mitte teatava sisu avaldamisest internetis, vaid eri riikide televisioonis edastatava sarja tootmisest. Vastust sellele küsimusele ei ole veel välja selgitatud, kuna Euroopa Kohtu praktika isikuõiguste rikkumise kohta puudutab üksnes trükimeedias või internetis levitatavat sisu.
26.      Selle kohta märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kuigi kinematograafilise teose edastamine selliste traditsiooniliste meediakanalite kaudu nagu televisioon või kino erineb internetis edastamisest selle poolest, et nendega ei kaasne a priori eeldus, et levitatav sisu on ülemaailmselt sama kättesaadav, räägib rahvusvahelise kohtualluvuse kindlaksmääramise kontekstis kõnealuse edastusvormil põhineva eristamise vastu ühe tegurina siiski voogedastustehnoloogia ning tellitavate audiovisuaalmeediateenuste areng. Nimelt on see teos samal ajal või teatud aja möödudes kättesaadav ka internetis. Lisaks tehakse enne filmi edastamist traditsioonilises meediakanalis või selle ajal sageli internetis reklaami- ja teabekampaaniat. Teine tegur on see, et teos ei lähe tänapäeval internetti üles laadides edastaja kontrolli alt enam täielikult välja, kuna selliste tehnoloogiliste lahenduste nagu geoblokeerimise või geolokeerimise abil saab edastamise ulatuse esiteks piirata konkreetse alaga ja teiseks võib teose sisu sõltuvalt vaatamiskohast varieeruda. Pealegi, kui möönda, et liikmesriigis, milles asub hageja huvide kese, on kogu kahju hüvitamise hagi võimalik esitada üksnes seoses sarja laadimisega internetti, põhjustaks see olukorras, kus sarja edastatakse korraga nii veebis kui ka mujal, vaidluse killustumist, mida oleks korrakohase õigusemõistmise nõuetega raske ühitada.
27.      Neil asjaoludel leiab ta, et vahetegemine selle põhjal, et filmi on edastatud traditsiooniliste teleringhäälinguvahendite abil, millest tulenevalt ei saa kogu tekitatud kahju hüvitamise hagi rahvusvahelise kohtualluvuse järgi liikmesriigi kohtule alluda, kusjuures see oleks talle allunud juhul, kui see film oleks olnud selles riigis veebi kaudu kättesaadav, ei ole veenev ning tehnilise edastusvormi kriteerium, millel see vahetegemine põhineb, ei ole piisavalt põhjendatud ega küllalt usaldusväärne. Seoses sellega märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kohtuotsuses Shevill valitud lahendus, mille kohaselt tuli kasutada nn mosaiikset lähenemisviisi,(12) töötati välja trükimeedia spetsiifilises kontekstis üle 20 aasta tagasi ehk ajal, mil kaugedastuse tehnilised võimalused olid praegu võimalikest radikaalselt erinevad.
28.      See kohus märgib, et eeldades, et kogu vaidluse rahvusvahelise kohtualluvuse järgi Poola kohtute alluvusse kuuluvaks tunnistamine on sellises kontekstis põhimõtteliselt mõeldav, tuleb kontrollida, kas tingimused, mis sõnastati kohtuotsuses Mittelbayerischer Verlag,(13) on käesoleval juhul täidetud. Nimetatud kohtuotsuse kohaselt peab kannatanu isikut olema võimalik tuvastada, kuid vaidlusaluse filmi süžee ei võimalda tuvastada kumbagi hagejat, sest tegemist on väljamõeldisega, mis ei viita ei otse ega kaudselt ühelegi tegelikule kaasaegsele või ajaloolisele isikule. Ammugi ei võimalda see individuaalselt tuvastada Ś-i, kuna see ühendus loodi mitukümmend aastat pärast teise maailmasõja lõppu. Ei ole ka välistatud, et sellisesse rühma nagu sõjaväelise rühmituse X endiste sõdurite hulka kuuluvate isikute huvide kese võib asuda ükskõik millises Euroopa Liidu liikmesriigis. Samuti võib igas liikmesriigis olla mõne hagejast ühendusega sarnase või sama põhikirjajärgse eesmärgiga ühenduse registrijärgne asukoht. Erinevalt kohtuotsuses Mittelbayerischer Verlag käsitletud asjaoludest kirjeldab telesari eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul siiski kitsama ja piiratud suurusega isikute rühma, nimelt rühmitusse X kuulunud sõdurite käitumist; Z. R. on üks selle rühma elusolevatest liikmetest. Praeguse seisuga saab enamiku selle rühma liikmeid isiklikult tuvastada, aja jooksul selliste liikmete arv üha kahaneb.
29.      Tõlgendus, mille kohaselt on kogu kahju hüvitamise hagi esitamiseks vaja, et konkreetseid isikuid saab individuaalselt tuvastada, annaks ebaõiglase eelise neile, kes koostavad teatava rühma kohta solvavaid, põhjendamatult üldistavaid ja häbimärgistavaid sõnumeid. Nimelt saaks nende isikute vastu esitada kogu kahju hüvitamise nõude üksnes kahjustava sündmuse toimumise paigas, mis langeb tavaliselt kokku kahju tekitaja elukohaga. Selline tõlgendus tähendaks, et forum delicti commissi ei oleks enam määruse nr 44/2001 artikli 2 lõike 1 kohase üldise rahvusvahelise kohtualluvuse tegelik alternatiiv.
30.      Pealegi kaasneks nn mosaiikse lähenemisega süsteemne risk, et mitmes liikmesriigis toimuksid samade poolte vahel paralleelsed kohtumenetlused, millega kaasneks sama paljude vastuoluliste kohtulahendite tegemise risk, ja see läheks vastuollu määruse nr 44/2001 põhjendusega 15. See risk on isikuõiguste rikkumise puhul veelgi suurem, kuna selles valdkonnas puuduvad ühtlustatud kollisiooninormid,(14) samuti arvestades vajadust kaaluda omavahel vastuolus olevaid põhiväärtusi, nagu au, maine, eraelu ja sõnavabadus, mispuhul tulemus võib sõltuvalt eri liikmesriikides kohaldatavast materiaalõigusest ja eri liikmesriikide kohtute rõhuasetustest olla märkimisväärselt erinev.
31.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib ka, et nõudega, et hageja isik oleks vähemalt kaudselt tuvastatav, kaasneb struktuurne nõrkus, nimelt et selline hindamine on tihti delikaatne küsimus, ning mis eriti tähtis, et see on tihedalt seotud kohtuasja põhjendatuse hindamisega. See kohus väidab, et selles menetlusstaadiumis ei saa ta põhjalikumalt analüüsida sisulisi küsimusi, mis puudutavad kaebajate võimalust tugineda oma isikuõigustele, sealhulgas rahvuslikule identiteedile, mille olemasolu üle on Poola tsiviilõigusteoorias palju vaieldud ja mida ei ole tema kohtupraktikas siiani välja selgitatud.
32.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et kui konkreetsed isikud ei ole individuaalselt tuvastatavad, siis oleks rahvusvahelise kohtualluvuse etteaimatavuse näitaja valimisel asjakohane kaaluda asjaomaste isikute huvide keskme asukoha kõrval ka seda, kui tähtis on selle sõnumi sisu, mis võib isikuõigusi kahjustada, ning seda, millest alates sõnum omandab „objektiivselt olulise tähenduse“. Seega peab ta vajalikuks igakülgset hindamist, et teha kindlaks see paik, kus konkreetset rühma puudutav sõnum omandab esiteks objektiivselt olulise tähenduse – arvestades muu hulgas nii asjakohast geograafilist, ajaloolist, kultuurilist kui ka sotsiaalset konteksti –, ning kus see võib teiseks tekitada kõige tugevamaid, sealhulgas negatiivseid reaktsioone, ning kus see on kolmandaks äärmiselt delikaatne teema ja võib avalikus arutelus kõige rohkem kõlapinda saada. Sealjuures ei ole põhiline mitte väidetava kahjustava sündmuse põhjustaja kavatsus, vaid küsimus, kas neist eri kontekstidest tulenevaid objektiivseid näitajaid arvestades oli kostjal mõistlik võimalus ette aimata, et kogu vaidlusaluse sõnumiga tekitatud potentsiaalse kahju hüvitamise hagi esitatakse teatavas kohas.
33.      Sama kohus rõhutab, et võttes arvesse asjaolusid, mille suhtes valitseb ajalooline konsensus, nimelt teise maailmasõja algust, Saksa okupatsiooni Poola aladel, selle kulgemist ja iseloomu, selle sõja ohvrite arvu Poolas ning traagilisi demograafilisi, sotsiaalseid ja poliitilisi tagajärgi, mida see sõda Poolale ja tema elanikele põhjustas, ei ole ilmselt mingit kahtlust, et telesarja süžee, eriti selle Poola liin on sarja Saksa perspektiivi ja retrospektiivsust arvestades Poolas ja Poola vaatajaskonna jaoks objektiivselt olulise tähendusega. Neil asjaoludel on see, et vaidlus allub rahvusvahelise kohtualluvuse järgi Poola kohtutele, selle kohtu arvates etteaimatavuse põhimõttega kooskõlas ning vastab kohtu ja vaidluse asukoha läheduse kriteeriumile, kuna selles sarjas omistatakse rühmituse X sõduritele teatav käitumine ja teatavad tunnused.
34.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus lisab, et ta soovib teada, kas mõni hagejate mitterahaline nõue võib nn mosaiikse lähenemise korral alluda rahvusvahelise kohtualluvuse reeglite järgi Poola kohtutele. Nimelt ei nõua hagejad tema sõnul käesoleval juhul mitte seda, et telesari eemaldataks internetist või et seda televisioonis ei näidataks, vaid esiteks soovivad nad oma isikuõiguste edasist rikkumist takistada sel teel, et enne sarja edastamist antaks kindlat teavet, ja teiseks kõrvaldada sellise rikkumise tagajärjed sel teel, et tehtaks asjakohane avaldus ning seda mitte ainult asjaomastel veebisaitidel, vaid ka Saksa ja Poola telekanalites, kus seda sarja edastati. Isegi kui ettekirjutus, et kostjad avaldaksid asjaomastel veebisaitidel vabandustega avalduse, sõltumata nende sisust, või ettekirjutus, mille kohaselt tuleb kostjatel telesarja edastamiskohast sõltumatult anda iga kord enne sarja edastamist kindlat teavet, jääks kohtualluvuse nn mosaiikse jaotuse korral Poola kohtute alluvusest välja, ei pruugi tingimata sama kehtida nõude kohta, et Poola avalik-õigusliku ringhäälingu telekanalis esitataks vabandused või et enne selle sarja edastamist antaks kindlat teavet, juhul kui sarja näidatakse Poolas.
35.      Lisaks kaalub eelotsusetaotluse esitanud kohus üht sõltumatut tõlgendust, mille kohaselt ei tuleks vaadeldavas olukorras kahjustava sündmusena käsitada mitte ainult telesarja tootmist, vaid ka selle eetrisse andmist teatavas liikmesriigis. Selle raames võiks vaidlus rahvusvahelise kohtualluvuse järgi alluda selle liikmesriigi kohtutele, kus sarja on edastatud, ning selle kohtualluvuse alus oleks esimeses järjekorras tõdemus, et selles riigis toimus kahjustav sündmus, ja alles teise võimalusena asjaolu, et nimetatud riigis tekkis kahju. Kaheldav on aga see, kas nimetatud mõttekäiku saab käesolevas kohtuasjas kohaldada, sest kõnealune sari on toodetud Saksamaal ja Poola kohtus on ainsad kostjad selle sarja produtsendid, olgugi et Poolas edastas seda Poola avalik-õiguslik ringhääling, kes ei ole selle põhikohtuasja pool.
36.      Käesoleval juhul tekib ka küsimus, kas asjaolu, et kostjad on andnud kolmandale isikule täieliku litsentsi telesarja kasutusõiguste levitamiseks, nõustudes niiviisi kaudselt sarja edastamisega ka teistes liikmesriikides, sealhulgas Poolas, annab alust käsitada kostjate käitumist nii, et igas liikmesriigis, kus seda sarja on nende nõusolekul edastatud, on tegemist nendepoolse tegevusega. Kui nii, siis tuleb analüüsida, kas sellest tulenevalt kuulub Poola kohtute alluvusse rahvusvahelise kohtualluvuse järgi ka kahju, mis tuleneb eelkirjeldatud sarja näitamisest teistes liikmesriikides.
37.      Neil asjaoludel otsustas Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas […] määruse [nr 44/2001] artikli 5 punkti 3 koostoimes põhjendustega 11 ja 12 tuleb tõlgendada nii, et selle liikmesriigi kohtutele, kus filmi näidati ja mis on muu liikmesriik kui see, kus film toodeti, allub rahvusvahelise kohtualluvuse järgi kinematograafilises teoses sisalduvast sisust põhjustatud isikuõiguste rikkumist käsitleva niisuguse kohtuasja lahendamine, mille ese on:
a)      mitterahaline hüvitis isikuõiguste rikkumise tagajärgede heastamiseks, sealhulgas ettekirjutus esitada vabandusega avaldus telekanalites, kus filmi näidati, olenemata näitamise kohast, ja veebisaitidel, ning ettekirjutus paigutada filmi ette enne iga selle näitamist, olenemata näitamise kohast, vastava sisuga avaldus, või
b)      rahaline hüvitis (hüvitis), mille eesmärk on hüvitada kogu isikuõiguste rikkumisega tekitatud mittevaraline kahju, sealhulgas seoses filmi levitamisega (näitamisega) teistes liikmesriikides,
arvestades, et:
–        hagejate huvide kese ja elukoht (asukoht) on selles liikmesriigis, [kus filmi edastati,]
–        hagejad seostavad oma isikuõiguste rikkumist viisiga, kuidas filmis kujutati selle liikmesriigi [sõjaväelise rühmituse X] sõdureid, kusjuures üks hagejatest on selle [sõjaväelise rühmituse] endine sõdur ja teine selle sõjaväelise [rühmituse] endiste sõdurite ühendus, mille põhikirjajärgne eesmärk on eelkõige kaitsta selle [rühmituse] mälestust, ajaloolist tõde ja [rühmituse] väärikust;
–        filmi sisul, sealhulgas [sõjaväelise rühmituse X] sõdurite kujutamise viisil, on selle liikmesriigi territooriumil objektiivselt oluline tähendus ajaloolises, kultuurilises ja sotsiaalses kontekstis?
2.      Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas […] määruse [nr 44/2001] artikli 5 punkti 3 koostoimes põhjendustega 11 ja 12 tuleb tõlgendada nii, et selle liikmesriigi kohtutele, kus filmi näidati ja mis on muu liikmesriik kui see, kus film toodeti, allub rahvusvahelise kohtualluvuse järgi kinematograafilises teoses sisalduvast sisust põhjustatud isikuõiguste rikkumist käsitleva niisuguse kohtuasja lahendamine, mille ese on:
a)      mitterahaline hüvitis, mille eesmärk on heastada tagajärgi, mis tulenevad isikuõiguste rikkumisest filmi näitamise tõttu selle liikmesriigi territooriumil, kus hagi on esitatud, sealhulgas ettekirjutus selles riigis vabanduse esitamiseks ning ettekirjutus paigutada filmi ette enne iga selle näitamist vastava sisuga avaldus, või
b)      rahaline hüvitis (hüvitis), mille eesmärk on hüvitada mittevaraline kahju, mis tuleneb isikuõiguste rikkumisest filmi levitamise (näitamise) tõttu selle liikmesriigi territooriumil, kus hagi esitati,
võttes vajaduse korral arvesse esimese küsimuse esimeses, teises ja kolmandas taandes nimetatud asjaolusid?“
38.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus esitas taotluse lahendada käesolev kohtuasi Euroopa Kohtu kodukorra artikli 107 alusel eelotsuse kiirmenetluses. 10. aprilli 2025. aasta otsusega otsustas Euroopa Kohtu teine koda ettekandja-kohtuniku ettepanekul ja pärast kohtujuristi ärakuulamist jätta selle taotluse rahuldamata.
39.      Samuti esitas eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtule taotluse, et käesolev kohtuasi lahendataks Euroopa Kohtu kodukorra artikli 105 alusel kiirendatud menetluses. Euroopa Kohtu presidendi 22. mai 2025. aasta kohtumäärusega(15) jäeti see taotlus rahuldamata. Sama lahendiga otsustas Euroopa Kohtu president, et võttes arvesse kohtuasja laadi ja selles tõstatatud küsimuste tähtsust, menetletakse seda kohtuasja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõike 3 alusel eelisjärjekorras.
40.      Kirjalikud seisukohad esitasid Euroopa Kohtule Z. R. ja Ś., U. ja Z., Poola valitsus ning Euroopa Komisjon.
IV.    Analüüs
A.      Esimene eelotsuse küsimus
41.      Oma esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigis on televisiooni ja interneti teel edastatud füüsilise ja juriidilise isiku isikuõigusi rikkuvat sarja, kuid see ei ole sama riik, kus sari on toodetud, siis kas hagi, mille ese on esiteks mitterahaline nõue isikuõiguste rikkumise tagajärgede heastamiseks, sealhulgas nõue teha ettekirjutus, et telekanalites, mille kaudu seda sarja on teistes liikmesriikides edastatud, esitataks vabandusega avaldus, need vabandused avaldataks hageja nimetatud veebisaitidel ning sama sarja ette paigutataks iga kord enne selle näitamist vastava sisuga avaldus, olenemata selle näitamise kohast, ning teiseks rahalise hüvitise nõue, et heastada mittevaraline kahju, mida on tekitatud isikuõiguste rikkumisega, sealhulgas sarja edastamisega teistes liikmesriikides, allub rahvusvahelise kohtualluvuse järgi tervenisti esimesena nimetatud liikmesriigi kohtutele.
42.      Kõigepealt meenutan, et hagejad esitasid oma hagi Sąd Okręgowy w Krakowiele (Krakówi regionaalne kohus) 19. novembril 2013. Järelikult on määrus nr 44/2001 põhikohtuasjas endiselt kohaldatav, nagu märkis ka eelotsusetaotluse esitanud kohus. Kuigi see määrus tunnistati määruse nr 1215/2012 artikli 80 kohaselt kehtetuks, on sama määruse artikli 66 lõikes 2 nimelt täpsustatud, et määruse nr 44/2001 kohaldamist jätkatakse enne 10. jaanuari 2015 algatatud kohtumenetlustes tehtud otsuste suhtes, mis kuuluvad selle määruse kohaldamisalasse.
43.      Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt nähtub määruse nr 44/2001 põhjendustest 2 ja 11, et määruse eesmärk on ühtlustada tsiviil- ja kaubandusasjade kohtualluvust puudutavad kollisiooninormid selliste kohtualluvuse eeskirjade abil, mis on hästi etteaimatavad. Niisiis taotletakse selle määrusega õiguskindluse eesmärki, mis seisneb Euroopa Liidus asuvate isikute õigusliku kaitse tugevdamises, võimaldades korraga nii hagejal raskusteta kindlaks teha kohtu, kuhu ta võib pöörduda, kui ka kostjal mõistlikult ette näha, millisesse kohtusse teda võidakse kaevata.(16)
44.      Kõnealuse määruse II peatükis ette nähtud ühine kohtualluvuse süsteem põhineb määruse artikli 2 lõikes 1 väljendatud üldpõhimõttel, mille kohaselt kaevatakse isikud, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, selle riigi kohtutesse poolte kodakondsusest hoolimata. Teatav hulk valikulise kohtualluvuse eeskirju on määruse nr 44/2001 II peatüki 2. jaos ette nähtud üksnes erandina kostja elukohajärgse kohtualluvuse üldreeglist, ning nende hulka kuulub ka määruse artikli 5 punkt 3.(17) Selle sätte kohaselt võib isiku, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, lepinguvälise kahju puhul kaevata teises liikmesriigis selle paiga kohtusse, kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda.
45.      Lisaks tuleneb määruse nr 1215/2012 põhjendusest 34(18), et kuna selle määrusega tunnistati kehtetuks ja asendati määrus nr 44/2001, millega omakorda oli asendatud Brüsseli konventsioon, kehtivad tõlgendused, mille Euroopa Kohus on andnud neist õigusaktidest ühe sätetele, ka teiste õigusaktide sätete kohta, kui neid sätteid võib pidada samaväärseks. Selline samaväärsus on Brüsseli konventsiooni artikli 5 punkti 3, määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 ja määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 2 vahel aga olemas.(19) Järelikult on Euroopa Kohtu praktika, mis puudutab üht neist sätetest, samamoodi kohaldatav ka teiste suhtes.
1.      Euroopa Kohtu praktika määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tõlgendamise kohta
46.      Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt tuleb määruse nr 44/2001 artikli 5 punktis 3 sätestatud valikulise kohtualluvuse normi tõlgendada autonoomselt ja kitsalt. See valikulise kohtualluvuse norm põhineb vaidluse ning kahjustava sündmuse toimumispaiga kohtute vahelisel eriti tihedal seosel, mis õigustab kohtuasja määramist viimasena nimetatud kohtute alluvusse korrakohase õigusemõistmise ja menetluse otstarbeka korraldamise kaalutlustel.(20) Samuti peaks niisugune seos tagama õiguskindluse ja hoidma ära võimaluse, et kostja vastu esitatakse hagi sellise liikmesriigi kohtusse, mida ta ei saanud mõistlikult ette näha; see aspekt on oluline eelkõige eraelu puutumatuse ja isikuõiguste rikkumisest, sealhulgas laimust tulenevaid lepinguväliseid võlasuhteid puudutavates vaidlustes.(21) Lepinguvälise kahju puhul on kohtuasja lahendamiseks reeglina parimad tingimused selle paiga kohtul, kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda, eriti tänu tihedale seosele vaidluse esemega ning võimalusele hõlpsamalt tõendeid koguda.(22)
47.      Pealegi hõlmab mõiste „paik, kus kahjustav sündmus on toimunud“ nii kahju tekkimise paika kui ka kahju põhjustanud sündmuse toimumise paika, mistõttu võib hageja valida, kumma paiga kohtusse ta kostja vastu hagi esitab. Need kaks paika võivad kujutada endast kohtualluvuse seisukohast olulist seost, sest kumbki võib asjaoludest olenevalt anda eriti kasuliku lähtekoha nii tõendamise kui ka menetluse korraldamise seisukohast.(23)
48.      Käesolev kohtuasi puudutab eeskätt isikuõiguste alaseid reegleid, mis töötati kõigepealt välja kohtuotsuses Shevill, kohandati seejärel kohtuotsuses eDate konkreetsele internetiga seotud olukorrale, misjärel on neid hilisemates kohtuotsustes veelgi täpsustatud.
49.      Kohtuotsuses Shevill leidis Euroopa Kohus, et ajakirjanduses ilmunud ja mitmes liikmesriigis levitatud artikliga toimunud laimamise korral saab kahju põhjustanud sündmuse toimumise paik olla ainult see paik, kus on vaidlusaluse ajalehe väljaandja asukoht, kuna see on koht, kust kahjustav sündmus alguse sai, ning järelikult kuulub kogu õigusvastase teoga tekitatud kahju hüvitamise hagi selle asukoha riigi kohtu alluvusse.(24) Lisaks tuleb jätta hagejale õigus esitada hagi ka kahju tekkimise kohas.(25) Ajakirjanduses toimunud rahvusvahelise laimamise korral avaldub laimava väljaande avaldamisega füüsilise või juriidilise isiku aule, mainele ja heale nimele tekitatud kahju niisiis selle väljaande levitamise paikades, kui kannatanu on seal tuntud, millest tuleneb, et kui liikmesriigis on laimavat väljaannet levitatud ja kannatanu väitel on tema maine seal kahju saanud, siis kuulub konkreetses riigis tekitatud kahju arutamine selle riigi kohtute alluvusse.(26) Sellega seoses on Euroopa Kohus täpsustanud, et ehkki sama vaidluse eri aspektide arutamine eri kohtutes on mõnevõrra tülikas, on hagejal siiski alati võimalus esitada kogu oma nõue kas kostja elukohajärgsesse kohtusse või laimava väljaande kirjastaja asukohajärgsesse kohtusse.(27) Kuigi algul pidas Euroopa Kohus tingimata vajalikuks vältida olukorda, kus vaidlus alluks korraga mitmele kohtule, mis suurendaks ohtu, et otsused lähevad üksteisega vastuollu,(28) kohandas ta hiljem oma kohtupraktikat kohtuotsuses Shevill määruse nr 44/2001 loogikast lähtudes(29).
50.      Veel hiljem kinnitati kohtuotsusest Shevill tulenevat kohtupraktikat kohtuotsusega eDate, täpsustades, et selles kohtuotsuses esitatud kaalutlusi, millele on käesoleva ettepaneku eelmises punktis viidatud, saab kohaldada ka muudele meediakanalitele ja sidevahenditele ning need võivad hõlmata mitmesuguseid isikuõiguste rikkumisi, mida eri õigussüsteemides tuntakse.(30) Muu hulgas lisas Euroopa Kohus, et mingi teabesisu avaldamine veebisaidil erineb sellise meediaväljaande nagu trükise territoriaalsest levitamisest, kuna esimesega taotletakse põhimõtteliselt selle teabesisu kättesaadavust kõikjal, nii et seda võib kohe näha määramatu arv internetikasutajaid kõikjal maailmas, sõltumata selle levitaja tahtest, et nimetatud sisu vaadataks väljaspool asukohajärgset liikmesriiki, ja väljaspool tema kontrolli, ning et seega tuleb seosekriteeriume kohandada nii, et isik, kelle isikuõigusi on interneti teel rikutud, võib lähtuvalt kohast, kus selle rikkumisega Euroopa Liidus põhjustatud kahju tekkis, pöörduda kohtusse terves selle kahju ulatuses. Kuna internetis avaldatud teabesisu mõju isiku isikuõigustele saab kõige paremini hinnata selle paiga kohus, kus on väidetava kannatanu huvide kese, siis kohtualluvuse omistamine sellele kohtule vastab korrakohase õigusemõistmise eesmärgile.(31) Paik, kus on isiku huvide kese, vastab üldiselt tema alalisele elukohale.(32) Niisiis tuleneb sellest kohtuotsusest, et kui isik leiab, et tema õigusi on rikutud, võib ta pöörduda kogu kahju hüvitamise nõudega kas selle riigi kohtute poole, kus on teabesisu avaldaja asukoht, või selle riigi kohtute poole, kus on tema huvide kese. See isik võib esitada oma nõude ka iga sellise liikmesriigi kohtusse, mille territooriumil on või oli internetis avaldatud teabesisu kättesaadav; neil kohtutel on pädevus hinnata vaid kahju, mis tekkis nende asukohariigi territooriumil.(33)
2.      Euroopa Kohtu praktikast tulenevad suunised põhikohtuasja kontekstis
51.      Oma esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus esimesena teada, kas kohtuotsust eDate, mis puudutab internetti ja lähtub asjaomase isiku huvide keskmest, saab üle kanda olukorrale, kus isikuõiguste võimalik rikkumine tuleneb sarja tootmisest ja edastamisest televisioonis mitmes liikmesriigis. Seega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas põhikohtuasja analüüsimisel tuleb lähtuda üksnes kohtupraktikast, mis nähtub kohtuotsusest eDate, või tuleb arvesse võtta ka kohtuotsusest Shevill tulenevat kohtupraktikat.
52.      Sellega seoses esitab eelotsusetaotluse esitanud kohus mitu argumenti selle kasuks, et kohaldatav on ainult kohtuotsusest eDate tulenev kohtupraktika, mis tähendaks, et hagejate esitatud kahju hüvitamise hagi allub rahvusvahelise kohtualluvuse reeglite järgi kogu kahju ulatuses Poola kohtutele. Nii väidab ta, et kohtuotsuses Shevill valitud lahendus määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tõlgendamiseks töötati välja trükimeedia kontekstis üle 20 aasta tagasi ehk ajal, mil kaugedastuse tehnilised võimalused olid praegu saadavatest radikaalselt erinevad, ning et voogedastustehnoloogia ja tellitavate audiovisuaalmeediateenuste areng räägib rahvusvahelise kohtualluvuse kindlakstegemise kontekstis edastusvormil põhineva eristamise vastu. Lisaks saab selliste tehnoloogiliste lahenduste nagu geoblokeerimise või geolokeerimise abil ühest küljest piirata edastamise ulatuse konkreetse alaga ja teisest küljest võib teose sisu sõltuvalt esitamiskohast varieeruda. Pealegi, kui kogu kahju hüvitamise hagi saaks hageja huvide keskmes olevas liikmesriigis esitada ainult seoses filmi internetti laadimisega, põhjustaks see olukorras, kus vaidlusalust sisu edastatakse korraga nii internetis kui ka mujal, vaidluse killustumist, millega ei saa hästi leppida.
53.      Selle kohta märgin, et Euroopa Kohus on kohtuotsusest Shevill tulenevat kohtupraktikat pidevalt üle kinnitanud, sealhulgas oma hiljutistes kohtuotsustes.(34) Järelikult tuleb selle kindlakstegemiseks, kas põhikohtuasjas on kogu kahju üle otsustamine rahvusvahelise kohtualluvuse järgi Poola kohtute alluvuses, võtta arvesse ka seda kohtupraktikat, mitte üksnes kohtuotsusest eDate tulenevat. Lisaks tuleb liidu õigust tõlgendada sellisena, nagu see oli põhikohtuasja asjaolude toimumise ajal, see tähendab enne 2015. aastat. Hiljem toimunud tehnoloogiline areng ei paista seega käesolevasse kohtuasja puutuvat.
54.      Nagu nähtub kohtuotsusest eDate, erineb sisu üleslaadimine veebisaidile meediaväljaande territoriaalsest levitamisest selle poolest, et üleslaadimisega taotletakse põhimõtteliselt seda, et teabesisu oleks kõikjal kättesaadav ja sellega saaks tutvuda igal pool, ilma et levitaja seda kontrolliks.(35) Nendin aga, et sarja teleülekanne(36) ei vasta kummalegi neist kahest tingimusest. Esiteks on selline edastamine meediumist olenemata, olgu see siis maapealne digitaaltelevisioon, kaabel- või satelliittelevisioon, põhimõtteliselt territoriaalne: see tähendab, et see piirdub televisioonisignaali vastuvõtu geograafilise alaga ehk peamiselt riigisisese piirkonnaga (kohalik, piirkondlik või üleriigiline kanal). Eelotsusetaotluse andmetel edastati telesarja eri riikides üleriigiliste telekanalite, konkreetsel juhul Poola, Saksamaa, Iirimaa, Hispaania, Madalmaade, Austria ja Norra telekanalite kaudu. Teiseks ei toimu selline edastamine ilma autoriõiguste omajate, st produtsentide kontrollita, kes võivad määrata kindlaks oma teoste edastamise raamistiku, sealhulgas geograafilised piirid. Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et kõik selle telesarja autoriõigused kuuluvad eranditult kostjatele, et nad on õiguse seda teatud territooriumidel kasutada osaliselt B-le üle andnud ning et lisaks on nad andnud talle 12 aastaks ainuõiguse levitada selle sarja kasutusõigusi teistel territooriumidel.
55.      Järelikult ei saa sarja edastamisele televisioonis kohaldada üksnes kohtuotsusest eDate tulenevat kohtupraktikat. Sel teemal märgiti selles kohtuotsuses, et kaalutlusi, mis esitati kohtuotsuses Shevill ajakirjandusartikli kohta, võib kohaldada ka muudele meediakanalitele ja sidevahenditele.(37) Sellega seoses viitas Euroopa Kohus kohtuotsuse eDate punktis 44 kohtujurist Cruz Villalóni ettepanekule,(38) kes märkis, et kohtuotsuse Shevill ulatus on lai ega piirdu üksnes trükiajakirjandusega, sest selle kohaldamisala võib hõlmata ka muid sidevahendeid, nagu televisiooni või raadio teel edastatud infot.
56.      Selle tõlgenduse muutmiseks ei piisa üksnes asjaolust, et sarja edastatakse korraga nii telekanalis kui ka internetis. Nimelt tuleb määruse nr 44/2001 artikli 5 punktis 3 sätestatud valikulise kohtualluvuse normi Euroopa Kohtu praktika kohaselt tõlgendada autonoomselt ja kitsalt(39). Kuna internetis edastamine erineb selgelt televisioonis edastamisest, ei ole põhjust interneti kohta valitud lahendust televisioonile laiendada, kui kohtuotsuses eDate seatud tingimused ei ole täidetud. Pealegi põhjustaks selline lähenemine ebakindlust, kuna olenevalt tootjate valikust ei saa olla kindel, et teabesisu edastamisega televisioonis kaasneb tingimata selle kättesaadavus internetis, mis tähendaks, et selle teabesisu edastamise tingimusi, mis võivad aja jooksul ka muutuda, peaks igal üksikjuhul eraldi kontrollima.
57.      Kui kõne all on internetiedastuse geoblokeerimine või -lokeerimine, siis see annaks põhjust järeldada, et kohtuotsuses eDate sõnastatud tingimus, et teabesisu oleks kõikjal kättesaadav, ei ole täidetud ja seetõttu tuleks niisuguses olukorras kohaldada kohtuotsusest Shevill tulenevat kohtupraktikat, mitte järeldada, et see kohtupraktika ei ole telesarjale kohaldatav.
58.      Mis puutub vaidluse killustumisse, siis seda argumenti võeti kohtuotsuses Shevill arvesse. Nimelt täpsustas Euroopa Kohus, et ehkki sama vaidluse eri aspektide arutamine eri kohtutes on mõnevõrra tülikas, on hagejal siiski alati võimalus esitada kogu oma nõue kas kostja elukohajärgsesse kohtusse või laimava väljaande kirjastaja asukohajärgsesse kohtusse.(40) Tuletan selle kohta meelde, et määruse nr 44/2001 artikli 2 lõikes 1 sätestatud üldreegli kohaselt esitatakse hagi isikute vastu, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, selle riigi kohtutesse. Selle määruse artikli 5 punktis 3 sätestatud valikulise kohtualluvuse norm on üksnes erand, mida ei saa muuta üldreegliks, seadmata selles määruses ette nähtud kohtualluvuse eeskirju kahtluse alla.
59.      Järelikult tuleb põhikohtuasja kontekstis eristada sarja edastamist televisioonis, mis kuulub kohtuotsusest Shevill tuleneva kohtupraktika kohaldamisalasse, ja internetis edastamist, mille suhtes on kohaldatav kohtuotsusest eDate tulenev kohtupraktika, mis lubab asjaomasel isikul pöörduda kahju hüvitamise nõudega kogu tekitatud kahju osas selle liikmesriigi kohtutesse, kus on tema huvide kese.
60.      Teisena soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus seoses kohtuotsusest eDate tuleneva kohtupraktikaga teada, kas käesoleval juhul on kohtuotsuses Mittelbayerischer Verlag seatud tingimused(41) täidetud. Selles kohtuotsuses täpsustas Euroopa Kohus, et isiku pelgast kuulumisest suurde kindlakstehtavasse rühma ei piisa, et saavutada kohtualluvuse eeskirjade etteaimatavuse ja õiguskindluse eesmärki, sest sellise rühma liikmete huvide keskmed võivad olla potentsiaalselt ükskõik millises liidu liikmesriigis.(42)
61.      Käesoleval juhul rõhutab eelotsusetaotluse esitanud kohus eelkõige, et telesarja süžee ei võimalda tuvastada kumbagi hagejat, kuna tegemist on väljamõeldisega, mis ei viita otse ega kaudselt ühelegi tegelikule kaasaegsele ega ajaloolisele isikule. Ammugi ei võimalda see individuaalselt tuvastada Ś-i, kuna see ühendus loodi mitukümmend aastat pärast teise maailmasõja lõppu. Eelotsusetaotluse esitanud kohus on siiski seisukohal, et see sari kirjeldab kitsa ja piiratud suurusega isikute rühma käitumist, nimelt rühmitusse X kuulunud sõdurite oma; Z. R. on üks selle rühma elusatest liikmetest.
62.      Leian siiski samamoodi nagu komisjon, et kaudse „individuaalse“ tuvastamise kriteerium eeldab, et isiku saaks ära tunda teatud eritunnuste põhjal, mis viitavad selgelt konkreetsele isikule.(43) Selline tõlgendus kajastub muu hulgas kohtuotsuses Shevill, mille kohaselt peab kannatanu olema teada.(44) Samamoodi on Euroopa Kohus tuvastanud individuaalse seose esinemise sellistes olukordades, kus isikuid, kelle isikuõigusi väidetavalt rikuti, puudutas veebis avaldatud teabesisu otse, sest neid oli seal nimeliselt mainitud.(45) Käesoleval juhul kujutab telesari aga fiktiivseid tegelasi, mis tähendab, et Z. R-i isik ei ole seal isegi kaudselt tuvastatav. Ning nagu nähtub eelotsusetaotlusest, on Ś-is praegu umbes 5000 liiget, mis on minu arvates suur rühm, mistõttu ei piisa pelgalt sellesse rühma kuulumisest, et kohtualluvuse eeskirjade etteaimatavuse ja õiguskindluse eesmärk oleks saavutatud.(46) Igal juhul kordan, et lähtuda tuleb põhikohtuasja asjaolude asetleidmise ajast ehk ajavahemikust, mil sõjaväelise rühmituse X liikmeid võis praegusest rohkem elus olla.
63.      Üldisemalt, juhul kui individuaalse seose kriteeriumi tõlgendataks laialt, ei oleks isikuõigusi kahjustava sõnumi avaldajal võimalik teada, kus on sellest sõnumist puudutatud isikute huvide keskmed, mis võivad asuda eri riikides.(47) Samuti võiks see tõlgendus viia olukorrani, kus eri liikmesriikide kohtud, kelle poole on pöördutud, teevad üksteisega vastuolus olevaid otsuseid. Seega saaks sellisele tõlgendusele teha samasugust kriitikat, nagu tegi eelotsusetaotluse esitanud kohus nn mosaiikse lähenemisviisi kohta, kuna see põhjustaks süsteemset riski, et mitmes liikmesriigis toimuvad samade poolte vahel paralleelsed kohtumenetlused.
64.      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul lakkab forum delicti commissi siis, kui tuvastatavus puudub, olemast määruse nr 44/2001 artikli 2 lõikest 1 tuleneva üldise rahvusvahelise kohtualluvuse tegelik alternatiiv. Seega lähtub see kohus nähtavasti eeldusest, et rahvusvahelise kohtualluvuse eeskirjad peavad olema hagejale soodsad. Sellegipoolest on Euroopa Kohtu praktikas leitud, et esiteks on isikute võimalus pöörduda kogu kahju hüvitamise nõudega selle liikmesriigi kohtusse, kus on nende huvide kese, põhjendatud korrakohase õigusemõistmise huviga, mitte vajadusega kaitsta just hagejat(48). Teiseks on hagejal kohtuotsuse Shevill kohaselt alati võimalik esitada kõik oma nõuded ühte kohtusse, nimelt Saksamaal asuvate telesarja produtsentide elukohajärgsesse kohtusse.
65.      Mis puutub Ś-i, siis tuleneb Euroopa Kohtu praktikast, et tähtsust ei oma ka asjaolu, kas hageja on füüsiline või juriidiline isik.(49) Järelikult võib juriidiline isik, kelle väitel on tema isikuõigusi rikutud sellega, et tema kohta on internetis avaldatud ebaõigeid andmeid ning jäetud tema kohta käivad kommentaarid eemaldamata, esitada nende andmete ümberlükkamise, nende kommentaaride eemaldamise ja kogu temale tekitatud kahju hüvitamise hagi selle liikmesriigi kohtusse, kus on tema huvide kese.(50) Ent käesoleval juhul selgub eelotsusetaotluse esitanud kohtu otsusest, et kuna Ś. moodustati mitukümmend aastat pärast teise maailmasõja lõppu, ei ole telesarjas selle ühenduse kohta mingit teavet ja sari ei võimalda teda ei otse ega kaudselt tuvastada. Asjaolu, et nimetatud ühenduse tegevusala on muu hulgas kaitsta selle sõjaväelise rühmituse ning selle sõdurite väärikust, head nime ning mälestust, ei ole piisav Ś-i tuvastamiseks määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tähenduses(51). Ning nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus märkis, võib ühendusel, kellel on Ś-iga sarnane või sama põhikirjajärgne eesmärk, olla registrijärgne asukoht ükskõik millises liidu riigis, mis põhjustaks samu probleeme nagu need, mis tulenevad kohtuotsusest Shevill.
66.      Kolmandana märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et nõudega, et hageja isik oleks vähemalt kaudselt tuvastatav, kaasneb selline struktuurne nõrkus, et selline hindamine on tihti delikaatne küsimus, ning mis eriti tähtis, et see on tihedalt seotud kohtuasja sisulise hindamisega. Euroopa Kohus on siiski leidnud, et rahvusvahelise kohtualluvuse kontrollimise staadiumis ei hinda asja menetlev kohus nõude vastuvõetavust ega põhjendatust riigisisese õiguse sätete alusel, vaid teeb üksnes kindlaks seosed kohtu asukohariigiga, mis õigustavad asja allumist sellele kohtule nimetatud sätte alusel. Kuivõrd õiguskindluse tagamise eesmärgi huvides on vaja, et liikmesriigi kohus, kellele hagi on esitatud, saaks hõlpsasti otsustada, kas vaidlus allub talle, ilma et ta peaks asja sisuliselt läbi vaatama, tooks kohustus asuda juba selles menetlusetapis koguma nii kohtualluvuse kontrollimiseks kui ka asja sisuliseks hindamiseks asjakohaseid üksikasjalikke tõendeid kaasa ohu mõjutada vaidluse sisulist hindamist. Samuti on Euroopa Kohus täpsustanud, et nii korrakohase õigusemõistmise eesmärk kui ka vajadus austada kohtuniku autonoomsust tema ülesannete täitmisel nõuavad, et asja arutav kohus saaks kontrollides, kas vaidlus allub rahvusvahelise kohtualluvuse järgi talle, arvesse võtta kogu tema käsutuses olevat teavet, sealhulgas kostja antud teavet, kui viimane peaks seda andma.(52)
67.      Seepärast tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul langetada otsus nende andmete põhjal, mis on tema käsutuses. Kui neist ei ilmne selgelt, et hagejaid saab individuaalselt tuvastada, ei saa see kohus otsustada kogu selle kahju üle, mida on põhjustanud telesarja edastamine internetis. Praegusel juhul tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtu kirjeldatud asjaolusid arvesse võttes Euroopa Kohtu praktikast järeldada, et telesari ei võimalda hagejaid ei otse ega kaudselt tuvastada. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu kaalutluse kohta, et rahvusvahelise kohtualluvuse eeskirjad ei võimalda ette näha sisulist otsust, mis kohtuasjas edaspidi tehakse, tuleb lisaks märkida, et selle küsimuse analüüsimiseks, kas hagejate isikut on võimalik tuvastada, ei ole sugugi vaja kohtuasja sisuliselt lahendada, mis tähendaks kindlakstegemist, kas isikuõigusi on rikutud.
68.      Neljandana on eelotsusetaotluse esitanud kohus seisukohal, et kui isikuõigusi kahjustada võiva sisu põhjal ei saa konkreetseid isikuid individuaalselt tuvastada, oleks rahvusvahelise kohtualluvuse etteaimatavuse näitaja valimisel asjakohane kaaluda asjaomaste isikute huvide keskme asukoha kõrval ka seda, kui tähtis on selle sõnumi sisu, mis võib isikuõigusi kahjustada, ning seda, millest alates sõnum omandab selle liikmesriigi territooriumil, kus seda levitatakse, „objektiivselt olulise tähenduse“. Sellele kohtule tundub, et selline lähenemine, mis omistab vaidluse esemele ning tähtsusele, mille see on konkreetses kohas omandanud, suurema kaalu kui potentsiaalselt hageda võivatele isikutele ja nende huvide keskmele, on rahvusvahelise kohtualluvuse etteaimatavuse põhimõtte õige käsitusega kooskõlas.
69.      Ent Euroopa Kohtu praktikas on siiski leitud, et kuigi määruse 44/2001 artikli 5 punktis 3 kasutatud mõiste „paik, kus kahjustav sündmus on toimunud“ võib hõlmata kohta, kus kahju tekkis, saab seda mõistet käsitada üksnes nii, et see tähendab kohta, kus kahju põhjustanud sündmus, millega kaasneb lepinguväline vastutus, avaldas otsesele kannatanule vahetult kahjulikku mõju(53). Järelikult eeldab kohtule rahvusvahelise kohtualluvuse omistamine sellisel juhul analüüsimist, mis paigas tekkis konkreetne kahju füüsilisest või juriidilisest isikust hagejale, kelle isikuõigusi on väidetavalt rikutud. Kui otsustada eelotsusetaotluse esitanud kohtu lähenemise kasuks, tekiks vaidluste määramiseks eri liikmesriikide kohtualluvusse uus alus, millel ei oleks midagi pistmist väidetava kannatanuga ning mis võib osutuda talle ebasoodsaks. Nagu märkis komisjon, tähendaks selline lähenemine, et üks endine sõdur, kelle huvide kese on Poolas, saaks esitada kogu kahju hüvitamise hagi Poola kohtutele, arvestades telesarja objektiivselt olulist tähendust Poolas, ent teine endine sõdur, kelle huvide kese on teises liikmesriigis, seda selles riigis teha ei saaks.(54)
70.      Kõike eeltoodut arvesse võttes soovitan vastata esimesele küsimusele, et määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigis on televisiooni ja interneti teel edastatud füüsilise ja juriidilise isiku isikuõigusi rikkuvat sarja, kuid see ei ole sama riik, kus sari on toodetud, siis hagi, mille ese on esiteks mitterahaline nõue isikuõiguste rikkumise tagajärgede heastamiseks, sealhulgas nõue teha ettekirjutus, et telekanalites, mille kaudu seda sarja on asjasse puutuvates liikmesriikides edastatud, esitataks vabandusega avaldus ning sama sarja ette paigutataks iga kord enne selle näitamist vastava sisuga avaldus, olenemata selle näitamise kohast, ning teiseks rahalise hüvitise nõue, et heastada mittevaraline kahju, mida on tekitatud isikuõiguste rikkumisega, sealhulgas selle telesarja edastamisega teistes liikmesriikides, ei allu rahvusvahelise kohtualluvuse järgi televisiooni puudutavas osas tervenisti esimesena mainitud liikmesriigi kohtutele. Interneti osas saab selline hagi kuuluda tervenisti selle liikmesriigi kohtute alluvusse, kus asub füüsilise või juriidilise isiku huvide kese, ainult juhul, kui vaidlusaluses sisus on objektiivseid ja kontrollitavaid osi, mis võimaldavad selle isiku otse või kaudselt individuaalselt tuvastada.
B.      Teine eelotsuse küsimus
71.      Oma teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas juhul, kui esimesele küsimusele vastatakse eitavalt, tuleb määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tõlgendada nii, et kui liikmesriigis on televisiooni teel edastatud isikuõigusi rikkuvat sarja, kuid see ei ole sama riik, kus sari on toodetud, siis produtsendi vastu esitatud hagi, mille ese on esiteks mitterahaline nõue isikuõiguste rikkumise tagajärgede heastamiseks, sealhulgas nõue teha ettekirjutus, et telekanalites, mille kaudu seda sarja on edastatud, esitataks vabandus ning sama sarja ette paigutataks selles liikmesriigis iga kord enne sarja näitamist vastava sisuga avaldus, ning teiseks rahalise hüvitise nõue, et heastada mittevaraline kahju, mida on tekitatud selle telesarja edastamisega selles liikmesriigis, allub rahvusvahelise kohtualluvuse järgi esimesena nimetatud liikmesriigi kohtutele.
72.      Euroopa Kohtu praktikast, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab, tuleneb, et võttes arvesse asjaolu, et veebisaidil avaldatud andmed ja teabesisu on kõikjal kättesaadavad ning nende levitamise ulatus on põhimõtteliselt üleilmne, on hagi, milles palutakse veebisaidil avaldatud teabesisu ümberlükkamist või eemaldamist, üks ja jagamatu ning järelikult võib selle esitada vaid kohtule, kelle alluvusse kuulub kogu kahju hüvitamise nõude lahendamine, mitte kohtule, kellel sellist pädevust ei ole.(55)
73.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et hagejad ei nõua mitte seda, et telesari eemaldataks internetist või et seda televisioonis ei näidataks, vaid esiteks soovivad nad oma isikuõiguste edasist rikkumist takistada sel teel, et enne sarja edastamist antaks kindlat teavet, ja teiseks kõrvaldada sellise rikkumise tagajärjed sel teel, et tehtaks asjakohane avaldus ning seda mitte ainult asjaomastel veebisaitidel, vaid ka Saksa ja Poola telekanalites, kus seda sarja edastati. Selle kohtu hinnangul on teatava internetis avaldatud sisu kustutamise nõue jagamatu siis, kui hageja soovib isikuõigusi rikkuva sisu täielikku eemaldamist.
74.      Nagu esimesele eelotsuse küsimusele antud vastuses juba märgitud, siis kohtuotsusest eDate tulenev kohtupraktika, mille hulka käesoleva ettepaneku punktis 72 viidatud kohtupraktika kuulub, ei puuduta sisu levitamist televisioonis, mille suhtes on kohaldatav kohtuotsusest Shevill tulenev kohtupraktika. Viimati nimetatud kohtupraktikast tuleneb, et mosaiikse lähenemisviisi kohaselt kuulub kahju, mis on põhjustatud samas liikmesriigis, kus isikuõiguste rikkumine toime on pandud, selle riigi kohtute alluvusse. Kui liikmesriigi õigusnormid seda lubavad, võib see kohus kohustada kostjat avaldama enne sarja näitamist kindlat teavet, eeldusel, et see avaldamine toimub ainult selle liikmesriigi territooriumil. Käesoleval juhul rõhutab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et tsiviilseadustiku artikli 24 kohaselt saab mittevaralisi nõudeid käsitada nii, et nende menetlemine kuulub konkreetse kohtu alluvusse ainult selles ulatuses, mis piirdub kohtu asukohariigi territooriumil toimunud rikkumise tagajärgede hindamisega.
75.      Internetis edastamise suhtes nõustun ma eelotsusetaotluse esitanud kohtu argumentidega, et kui see edastamine jääb hagejate tuvastatavuse puudumise korral kohtuotsuse Shevill kohaldamisalasse, siis võib kohus, kellele hagi on esitatud – samuti selle piires, mida riigisisene õigus tal lubab – kohustada kostjat avaldama vaidlusaluse sisu kohta kindlat teavet muus meediakanalis, mille mõjupiirkond peab jääma asjaomase liikmesriigi territooriumi piiresse, näiteks selle riigi trükimeedias või televisioonis, või siis peab see teave puudutama ainult selle riigi territooriumil toimunud isikuõiguste rikkumise tagajärgi.
76.      Lisaks leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kahjustav sündmus ei piirdu mitte ainult filmi tootmisega, vaid hõlmab ka selle eetrisse andmist teatavas liikmesriigis. Selline lähenemine tähendaks, et rahvusvahelise kohtualluvuse järgi allub vaidlus selle liikmesriigi kohtutele, kus filmi edastati, ning selle peamine alus oleks asjaolu, et kahjustav sündmus on toimunud selle riigi territooriumil, ja alles teise võimalusena on alus asjaolu, et selles riigis tekkis kahju. Sellegipoolest juhin tähelepanu, et kohtuotsuses Shevill leidis Euroopa Kohus, et ajakirjanduses avaldatud ja mitmes liikmesriigis levitatud artikliga toimunud laimamise korral saab kahju põhjustanud sündmuse toimumise paik olla ainult see paik, kus on vaidlusaluse ajalehe väljaandja asukoht, kuna see on koht, kust kahjustav sündmus alguse sai.(56)
77.      Käesoleval juhul märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et telesari on toodetud Saksamaal ning Poola kohtus on ainsad kostjad selle sarja produtsendid, kusjuures Poolas levitas seda sarja Poola avalik-õiguslik ringhääling, kes ei ole selle kohtumenetluse pool. Neil asjaoludel tuleb paigaks, kus kahju põhjustanud sündmus toimus, pidada selle sarja produtsentide asukohta. Ning nagu see kohus märgib, ei saa Euroopa Kohtu praktika kohaselt juhul, kui väidetava kahju tekitajatest vaid ühe vastu on pöördutud kohtusse, kelle tööpiirkonnas viimane ei ole tegu toime pannud, ei saa kahju põhjustanud sündmust pidada määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tähenduses toimunuks selle kohtu tööpiirkonnas.(57)
78.      Samuti nähtub eelotsusetaotlusest, et selle telesarja autoriõigused kuuluvad eranditult kostjatele, et nad on õiguse seda teatud territooriumidel kasutada osaliselt B-le üle andnud ning et nad on andnud viimasele ainuõiguse levitada selle sarja kasutusõigusi teistel territooriumidel.(58) Selline leping, mille kohta eelotsusetaotluses ei ole ka täpsustatud, kas see sõlmiti Poolas, ei muuda paika, kust kahjustav sündmus alguse sai, sest seda ei saa võrdsustada kostjate tegevusega kõikides nendes riikides, kus sarja nende nõusolekul levitati. Seega ei piisa pelgalt selle sarja edastamisest Poolas, et kogu hagejate nõue alluks kooskõlas viidatud artikli 5 punktiga 3 rahvusvahelise kohtualluvuse järgi Poola kohtutele.
79.      Neil asjaoludel soovitan vastata teisele küsimusele, et määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigis on televisiooni teel edastatud isikuõigusi rikkuvat sarja, kuid see ei ole sama riik, kus sari on toodetud, siis produtsendi vastu esitatud hagi, mille ese on esiteks mitterahaline nõue isikuõiguste rikkumise tagajärgede heastamiseks, sealhulgas nõue teha ettekirjutus, et telekanalites, mille kaudu seda sarja on edastatud, esitataks vabandus ning sama sarja ette paigutataks selles liikmesriigis iga kord enne sarja näitamist vastava sisuga avaldus, kui riigisisene õigus seda võimaldab, ning teiseks rahalise hüvitise nõue, et heastada mittevaraline kahju, mida on tekitatud selle telesarja edastamisega selles liikmesriigis, allub rahvusvahelise kohtualluvuse järgi esimesena nimetatud liikmesriigi kohtutele.
80.      Soovin lisada, et ma nõustun eelotsusetaotluse esitanud kohtuga, et nn mosaiikne lähenemisviis põhjustab raskusi füüsilistele või juriidilistele isikutele, kes väidavad, et nende isikuõigusi on rikutud.(59) Seoses sellega on asjakohased ka selle kohtu esitatud argumendid vaidluse killustumise ohu kohta, mis võib viia olukorrani, kus eri liikmesriikide kohtud, kelle poole on pöördutud, teevad üksteisega vastuolus olevaid otsuseid. Euroopa Kohtu senine praktika on siiski põhjalikult juurdunud ning see, kui üht erandnormi, nimelt määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3, tõlgendataks laialt, võiks tekitada rohkem probleeme kui need, mida sellega püütakse lahendada. Seetõttu on minu seisukoht, et käesolevas kohtuasjas ei ole põhjust seda kohtupraktikat kahtluse alla seada.
V.      Ettepanek
81.      Esitatud põhjendusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) eelotsuse küsimustele järgmiselt.
1.      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ning kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 5 punkti 3
tuleb tõlgendada nii, et
kui liikmesriigis on televisiooni ja interneti teel edastatud füüsilise ja juriidilise isiku isikuõigusi rikkuvat sarja, kuid see ei ole sama riik, kus sari on toodetud, siis hagi, mille ese on esiteks mitterahaline nõue isikuõiguste rikkumise tagajärgede heastamiseks, sealhulgas nõue teha ettekirjutus, et telekanalites, mille kaudu seda sarja on asjasse puutuvates liikmesriikides edastatud, esitataks vabandusega avaldus ning sama sarja ette paigutataks iga kord enne selle näitamist vastava sisuga avaldus, olenemata selle näitamise kohast, ning teiseks rahalise hüvitise nõue, et heastada mittevaraline kahju, mida on tekitatud isikuõiguste rikkumisega, sealhulgas selle telesarja edastamisega teistes liikmesriikides, ei allu rahvusvahelise kohtualluvuse järgi televisiooni puudutavas osas tervenisti esimesena mainitud liikmesriigi kohtutele. Interneti osas saab selline hagi kuuluda tervenisti selle liikmesriigi kohtute alluvusse, kus asub füüsilise või juriidilise isiku huvide kese, ainult juhul, kui vaidlusaluses sisus on objektiivseid ja kontrollitavaid osi, mis võimaldavad selle isiku otse või kaudselt individuaalselt tuvastada.
2.      Määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3
tuleb tõlgendada nii, et
kui liikmesriigis on televisiooni teel edastatud isikuõigusi rikkuvat sarja, kuid see ei ole sama riik, kus sari on toodetud, siis produtsendi vastu esitatud hagi, mille ese on esiteks mitterahaline nõue isikuõiguste rikkumise tagajärgede heastamiseks, sealhulgas nõue teha ettekirjutus, et telekanalites, mille kaudu seda sarja on edastatud, esitataks vabandus ning sama sarja ette paigutataks selles liikmesriigis iga kord enne sarja näitamist vastava sisuga avaldus, kui riigisisene õigus seda võimaldab, ning teiseks rahalise hüvitise nõue, et heastada mittevaraline kahju, mida on tekitatud selle telesarja edastamisega selles liikmesriigis, allub rahvusvahelise kohtualluvuse järgi esimesena nimetatud liikmesriigi kohtutele.
1      Algkeel: prantsuse.
i      Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.
2      Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määrus kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42).
3      7. märtsi 1995. aasta kohtuotsus Shevill jt (C‑68/93, edaspidi „kohtuotsus Shevill“ või „kohtuotsusest Shevill tulenev kohtupraktika“, EU:C:1995:61).
4      25. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus eDate Advertising jt (C‑509/09 ja C‑161/10, edaspidi „kohtuotsus eDate“ või „kohtuotsusest eDate tulenev kohtupraktika“, EU:C:2011:685).
5      Vt kohtuotsusest Shevill tuleneva kohtupraktika kinnituseks kohtujurist Cruz Villalóni ettepanek liidetud kohtuasjades eDate Advertising jt (C‑509/09 ja C‑161/10, EU:C:2011:192, punktid 33–41) ning kohtujurist Hogani ettepanek kohtuasjas Gtflix Tv (C‑251/20, EU:C:2021:745, punktid 42–94). Vastupidise kohta vt kohtujurist Bobeki ettepanek kohtuasjas Bolagsupplysningen ja Ilsjan (C‑194/16, EU:C:2017:554, punktid 73–90).
6      Vt eelkõige Lutzi, T., „Shevill is dead, long live Shevill!“, Law Quarterly Review, 2018, vol. 134, lk 208–213.
7      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT 2012, L 351, lk 1).
8      Dz. U., 1964, nr 16, jrk nr 93.
9      Dz. U., 1964, nr 43, jrk nr 296.
10      Kuigi eelotsusetaotluses kõneldakse 19. novembrist 2023, selgub Euroopa Kohtule esitatud toimikust, et tegelikult esitati hagi 19. novembril 2013.
11      Selle kohtupraktika kohaselt on isikul, kelle isikuõigusi on väidetavalt rikutud veebilehel avaldatud sisuga, õigus esitada vastutuse tuvastamise hagi kogu tekitatud kahju osas selle liikmesriigi kohtutele, kus on tema huvide kese.
12      Sellest lähenemisviisist tuleneb, et kui liikmesriigis on laimavat väljaannet levitatud ja kannatanu väitel on tema maine seal kahju saanud, siis kuulub konkreetses riigis tekitatud kahju arutamine selle riigi kohtute alluvusse. Vt täpsemalt käesoleva ettepaneku punkt 49.
13      17. juuni 2021. aasta kohtuotsus (C‑800/19, edaspidi „kohtuotsus Mittelbayerischer Verlag“, punkt 46), milles Euroopa Kohus leidis, et selle paiga kohus, kus asub niisuguse isiku huvide kese, kes väidab, et tema isikuõigusi on rikutud veebisaidil avaldatud artikli sisuga, on pädev lahendama vastutuse tuvastamise hagi, mille esitas see isik kogu väidetava kahju väljanõudmiseks, üksnes siis, kui artikli sisus on objektiivseid ja kontrollitavaid osi, mis võimaldavad tema isiku otse või kaudselt tuvastada.
14      Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab sellega seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta määruse (EÜ) nr 864/2007 lepinguväliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta („Rooma II“) (ELT 2007, L 199, lk 40) artikli 1 lõike 2 punktile g.
15      Kohtumäärus Idziski (C‑232/25, EU:C:2025:389).
16      9. detsembri 2021. aasta kohtuotsus HRVATSKE ŠUME (C‑242/20, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
17      Vt 14. juuli 2016. aasta kohtuotsus Granarolo (C‑196/15, EU:C:2016:559, punkt 17 ja seal viidatud kohtupraktika).
18      Selles põhjenduses on märgitud, et „[t]uleks tagada [27. septembril 1968 sõlmitud konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 1972, L 299, lk 32; edaspidi „Brüsseli konventsioon“)], määruse [nr 44/2001] ja käesoleva määruse vaheline järjepidevus ning selleks tuleks ette näha üleminekusätted. Järjepidevust on vaja ka Euroopa Liidu Kohtu tõlgendustes […] Brüsseli konventsiooni ja seda asendavate määruste kohta“.
19      Vt selle kohta 18. juuli 2013. aasta kohtuotsus ÖFAB (C‑147/12, EU:C:2013:490, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika) ning 10. juuli 2025. aasta kohtuotsus Chmieka (C‑99/24, EU:C:2025:563, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika).
20      Vt selle kohta 2. detsembri 2025. aasta kohtuotsus Stichting Right to Consumer Justice ja Stichting App Stores Claims (C‑34/24, edaspidi „kohtuotsus Stichting Right to Consumer Justice“, EU:C:2025:936, punktid 44 ja 45 ning seal viidatud kohtupraktika).
21      Vt selle kohta 21. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Gtflix Tv (C‑251/20, edaspidi „kohtuotsus Gtflix“, EU:C:2021:1036, punkt 25 ja seal viidatud kohtupraktika).
22      Vt selle kohta kohtuotsus Stichting Right to Consumer Justice (punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika).
23      Vt selle kohta kohtuotsus Stichting Right to Consumer Justice (punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).
24      Vt kohtuotsus Shevill (punktid 24 ja 25).
25      Vt kohtuotsus Shevill (punkt 27).
26      Vt kohtuotsus Shevill (punktid 29 ja 30).
27      Vt kohtuotsus Shevill (punkt 32).
28      Vt 11. jaanuari 1990. aasta kohtuotsus Dumez France ja Tracoba (C‑220/88, EU:C:1990:8, punkt 18).
29      Ettepanekus, mille kohtujurist Cruz Villalón esitas liidetud kohtuasjades eDate Advertising jt (C‑509/09 ja C‑161/10, EU:C:2011:192, punkt 38), rõhutas ta, et kohtuotsusel Shevill põhinev lahendus väldib määruse nr 44/2001 artikli 5 punktis 3 ette nähtud valikulise kohtualluvuse muutumist võrdseks üldise kohtualluvusega, mis on esimeses järjekorras kostja elukohajärgne kohtualluvus, ja võimaldab ka vältida kriteeriumi forum actoris.
30      Vt kohtuotsus eDate (punkt 44).
31      Vt kohtuotsus eDate (punktid 45 ja 48).
32      Vt kohtuotsus eDate (punkt 49).
33      Vt kohtuotsus eDate (punkt 52).
34      Vt eelkõige Euroopa Kohtu suurkojas 17. oktoobril 2017 tehtud kohtuotsus Bolagsupplysningen ja Ilsjan (C‑194/16, edaspidi „kohtuotsus Bolagsupplysningen ja Ilsjan“, EU:C:2017:766, punkt 31) ning kohtuotsus Gtflix (punkt 29).
35      Vt käesoleva ettepaneku punkt 50.
36      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2010. aasta direktiivis 2010/13/EL audiovisuaalmeedia teenuste osutamist käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide koordineerimise kohta (audiovisuaalmeedia teenuste direktiiv) (ELT 2010, L 95, lk 1) on artikli 1 lõike 1 punktis e sätestatud, et „[k]äesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: „teleringhääling“ või „teleülekanne“ (st lineaarne audiovisuaalmeedia teenus) – audiovisuaalmeedia teenus, mida osutab meediateenuse osutaja saatekava alusel saadete samaaegseks vaatamiseks“.
37      Vt käesoleva ettepaneku punkt 50.
38      Kohtujuristi ettepanek liidetud kohtuasjades eDate Advertising jt (C‑509/09 ja C‑161/10, EU:C:2011:192, punkt 39).
39      Vt käesoleva ettepaneku punkt 46.
40      Vt käesoleva ettepaneku punkt 49.
41      Vt nende tingimuste kohta käesoleva ettepaneku punkt 28.
42      Vt kohtuotsus Mittelbayerischer Verlag (punkt 43).
43      Ettepanekus, mille kohtujurist Bobek esitas kohtuasjas Mittelbayerischer Verlag (C‑800/19, EU:C:2021:124, punktid 51–57), soovitas ta Euroopa Kohtule laiemat käsitust, mis jäi selles kohtuasjas tehtud otsuses siiski kasutamata.
44      Kohtuotsus Shevill (punkt 29).
45      Vt kohtuotsus Mittelbayerischer Verlag (punkt 35).
46      Vt käesoleva ettepaneku punktis 60 viidatud kohtupraktika.
47      Vt selle kohta kohtuotsus Mittelbayerischer Verlag (punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
48      Vt selle kohta kohtuotsus Mittelbayerischer Verlag (punkt 32 ja seal viidatud kohtupraktika).
49      Vt kohtuotsus Bolagsupplysningen ja Ilsjan (punkt 38).
50      Vt selle kohta kohtuotsus Bolagsupplysningen ja Ilsjan (punkt 44).
51      Isikuõiguste rikkumist väitva isiku tuvastatavuse rangest nõudest nähtub, et analoogia alusel ei saa kohaldada konkurentsiõiguse kohtupraktikat, mille kohaselt võib ühendus, kes kaitseb teatavate ettevõtjate kollektiivseid huve, esitada ELTL artikli 263 neljanda lõigu alusel tühistamishagi üksnes juhul, kui ta saab tugineda enda huvile või kui ettevõtjatel, keda ta esindab, või mõnel neist on individuaalselt õigus esitada hagi (vt 21. septembri 2023. aasta kohtuotsus China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products jt vs. komisjon, C‑478/21 P, EU:C:2023:685, punkt 80 ja seal viidatud kohtupraktika).
52      Vt selle kohta 13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, punktid 41–43 ja seal viidatud kohtupraktika).
53      Vt selle kohta 11. jaanuari 1990. aasta kohtuotsus Dumez France ja Tracoba (C‑220/88, EU:C:1990:8, punkt 20).
54      Lisan, et kohtuasi, milles tehti kohtuotsus Mittelbayerischer Verlag, puudutas väljendi „Poola hävituslaager Treblinka“ kasutamist, millel on Poola ajaloolises, kultuurilises ja sotsiaalses kontekstis objektiivselt oluline tähendus. Sellegipoolest otsustas Euroopa Kohus, et hageja isik peab olema tuvastatav, mida ta ei olnud. Järelikult ei ole kohtuasja objektiivselt oluline tähendus asjaomases liikmesriigis piisav asjaolu, et rahvusvahelise kohtualluvuse reeglite järgi alluks kogu kahju üle otsustamine selle liikmesriigi kohtutele.
55      Vt kohtuotsused Bolagsupplysningen ja Ilsjan (punkt 48) ning Gtflix (punkt 32).
56      Vt käesoleva ettepaneku punkt 49.
57      Vt 3. aprilli 2014. aasta kohtuotsus Hi Hotel HCF (C‑387/12, EU:C:2014:215, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
58      Vt käesoleva ettepaneku punkt 54.
59      Vt nende raskuste kohta kohtujurist Bobeki ettepanek kohtuasjas Bolagsupplysningen ja Ilsjan (C‑194/16, EU:C:2017:554).