62024CC0401
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
ANDREA BIONDI
esitatud 5. juunil 2025 (
1
)
Kohtuasi C‑401/24
Staten genom Sjöfartsverket
versus
Stockholms Hamn Aktiebolag
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Stockholms tingsrätt (Stockholmi esimese astme kohus, Rootsi))
Eelotsusetaotlus – Liikmesriikide poolt antav abi – ELTL artikli 107 lõige 1 – Mõiste „ettevõtja“ – Mõiste „abi“ – Mõisted „olemasolev abi“ ja „uus abi“ – Enne Rootsi Euroopa Liiduga ühinemist sõlmitud lepingu alusel riigiasutuse poolt munitsipaalettevõttele makstud hüvitis lüüsimistasude kaotamise tõttu saamata jäänud tulu hüvitamiseks
I. Sissejuhatus
1.
Käesolev eelotsusetaotlus tõstatab mitu küsimust, mis puudutavad ühelt poolt mõistet „abi“ ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses ja teiselt poolt mõisteid „olemasolev abi“ ja „uus abi“ määruse 2015/1589 (
2
) tähenduses. Nende küsimuste analüüs viib eelkõige küsimuseni, milline on eraldusjoon ELTL artiklite 107 ja 108 kohaldamisalasse kuuluva majandustegevuse ja mittemajandusliku tegevuse vahel, mis on nende artiklite kohaldamisalast välja jäetud. Viimastel aastatel on Euroopa Kohtu ja Üldkohtu sellekohased otsused mitmekordistunud nii valdkondades, mis kuuluvad tavaliselt riigi põhiülesannete hulka, nagu sotsiaalkindlustus, tervishoid või haridus, kus valitsevad sotsiaalsed, heaolul ja solidaarsusel põhinevad asjaolud, kui ka riigi sekkumise valdkondades, mis põhimõtteliselt ei ole kaubanduslikust loogikast välja jäetud, näiteks taristu ning eelkõige transpordi‑ ja sadamataristu. (
3
)
2.
Need küsimused tekkisid vaidluses, mille pooled on Staten genom Sjöfartsverket (Rootsi riik Rootsi Veeteede Ameti kaudu, edaspidi „Sjöfartsverket“) ja Stockholms Hamn Aktiebolag (edaspidi „Stockholms Hamn“), mis on täielikult Stockholmi omavalitsuse omandis olev munitsipaalettevõte, kes haldab Hammarby lüüsi. Põhikohtuasja võib kokku võtta järgmiselt. Sjöfartsverket on riigiasutus, mis vastutab Södertälje kanalist läbipääsu eest. Kuni 1979. aastani kohaldati selle kanali lüüsimistoimingute ja Hammarby lüüsi läbimise toimingute eest tasu, mida võtsid vastavalt Sjöfartsverket ja Stockholmi omavalitsus. Nii Södertälje kanal kui ka Hammarby lüüs ühendavad Läänemerd Mälareni järvega, mis on Rootsis suuruselt kolmas. Sjöfartsverketi ja Stockholmi omavalitsuse kohaldatavad tasud kooskõlastati, tagamaks, et nende tase ei mõjuta liikluse jaotust kahel ühendusteel. 26. oktoobril 1978 vastu võetud seaduseelnõu raames otsustasid Rootsi ametiasutused kaotada teatavad tasud Södertälje kanali läbimise eest ning kaotada tasude kooskõlastamise säilitamiseks ka vastavad tasud Hammarby lüüsi läbimise eest, nähes ette Stockholmi omavalitsusele makstava hüvitise selle tõttu saamata jäänud tulu eest. 1979. aastal sõlmisid Sjöfartsverket ja Stockholmi omavalitsus sel eesmärgil vastava lepingu (edaspidi „hüvitamisleping“), mille kohaselt kohustus Stockholmi omavalitsus võtma Hammarby lüüsist läbisõidu eest tasu vaid lõbusõidulaevadelt, saades igal aastal Sjöfartsverketilt vastutasuks hüvitise, mis on seotud liikluse mahu ja tol ajal kohaldatud tasude tasemega (edaspidi „vaidlusalune hüvitis“). Lepingu tingimuste kohaselt tuleb hüvitise summat igal aastal tarbijahinnaindeksi alusel kohandada. Lepingut pikendatakse viieaastaste ajavahemike kaupa, välja arvatud juhul, kui lepingu lõpetamisest teatatakse vähemalt kuus kuud enne lepingu kehtivusaja lõppu. Iga uue viieaastase perioodi kohta määratakse uus iga‑aastase hüvitise summa, võttes aluseks Hammarby lüüsi eelmise lepinguperioodi liiklusmahu muutused. Lepingu alusel maksti hüvitist esialgu Stockholmi omavalitsusele ja seejärel alates 1990. aastate algusest Stockholms Hamnile.
3.
Sjöfartsverket lõpetas lepingu 2021. aastal. (
4
) Rootsi kohtutes on pooleli selle lõpetamisega seotud vaidlus. Sjöfartsverket esitas 4. mail 2023 Stockholms tingsrättile (Stockholmi esimese astme kohus) hagi Stockholms Hamni vastu, nõudes, et Stockholms Hamn maksaks tagasi 38086436 Rootsi krooni koos intressiga, mis vastab tema poolt hüvitamislepingu alusel tehtud maksetele, mis on tehtud kümneaastase riikliku aegumistähtaja jooksul alates kaebuse esitamisest (edaspidi „asjaomane ajavahemik“). Sjöfartsverket väidab, et vaidlusalune hüvitis andis Stockholms Hamnile riigi ressursside abil eelise, mille võib kvalifitseerida riigiabiks. Stockholms Hamn väidab, et Hammarby lüüsi käitamine ei kujuta endast majandustegevust, mille suhtes kohaldatakse liidu riigiabi sätteid. Igal juhul oli talle hüvitamislepinguga usaldatud üldist majandushuvi pakkuva teenuse käitamine. Isegi kui lepingus ette nähtud hüvitis kvalifitseeritaks riigiabiks, oleks see ikkagi olemasolev abi määruse 2015/1589 artikli 1 punkti b alapunkti i tähenduses, kuna see sõlmiti enne Rootsi ühinemist liiduga. Neil asjaoludel otsustas Stockholms tingsrätt (Stockholmi esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [ELTL] artikli 107 lõikes 1 sätestatud soodustamise kriteeriumi tuleks mõista nii, et iga‑aastast hüvitist, mida riigiasutus maksab aktsiaseltsist munitsipaalettevõttele riigi ressurssidest lepingu alusel hüvitisena äriühingu kohustuse eest osutada tasuta teatavat teenust, käesoleval juhul lüüside käitamist, mille eest võeti kuni lepingu sõlmimiseni tasu,
a)
tuleb tervikuna käsitada abina, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades saajat;
b)
tuleb käsitada abina, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades saajat, kuivõrd hüvitis ületab saaja varasemat teenustasude aastatulu, võttes arvesse näiteks tarbijahinnaindeksi ja lüüside käitamise mahu muutusi;
c)
tuleb käsitada abina, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades saajat, kuivõrd hüvitis ületab saaja teenuse osutamise aastakulusid;
d)
tuleb käsitada abina, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades saajat mõne muu arvutusmudeli alusel;
e)
ei tule käsitada mingil määral abina, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades saajat?
2.
Kas lepingut iga‑aastase hüvitise kohta, mida riigiasutus maksab aktsiaseltsist munitsipaalettevõttele riigi ressurssidest hüvitisena äriühingu kohustuse eest osutada väljaspool põllumajandussektorit tasuta teenust, käesoleval juhul lüüside käitamist – kui kokkulepe sõlmiti enne Rootsi ühinemist Euroopa Liiduga ja sellest ei teatatud komisjonile –, tuleb käsitada olemasoleva abina, mida tuleb pidada [määruse 2015/1589] artikli 1 punkti b alapunkti i kohaselt õiguspäraseks, tingimusel et komisjon ei ole leidnud, et abi on siseturuga kokkusobimatu?
3.
Kui vastus teisele küsimusele on jaatav, siis kas sellist iga‑aastast hüvitist tuleb siiski pidada uueks abiks, kui pärast Rootsi ühinemist Euroopa Liiduga pikendati mitmel korral lepingut algsete tingimuste kohaselt viie aasta võrra, ilma et leping oleks üles öeldud, ja iga uue viieaastase perioodi eest makstavat iga‑aastast hüvitist muudeti, võttes osaliselt arvesse tarbijahinnaindeksit ja osaliselt eelneva lepinguperioodi jooksul tasuta osutatud teenuse ulatust, käesoleval juhul lüüside käitamise mahtu?“
II. Analüüs
A.
Esimene eelotsuse küsimus
4.
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt peavad riigisisese meetme kvalifitseerimiseks „riigiabiks“ ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses olema täidetud kõik järgmised tingimused. Abi peab olema antud riigi poolt või riigi ressurssidest, see peab andma abisaajale valikulise eelise ning peab ähvardama kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust ja kahjustama või ähvardama kahjustada konkurentsi. (
5
)
5.
Eelotsusetaotlusest nähtub, et eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib eelkõige, kas ja mil määral annab vaidlusalune hüvitis Stockholms Hamnile eelise, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi ja liikmesriikidevahelist kaubandust. (
6
) Enne selle küsimuse juurde asumist tuleb siiski hinnata, kas Stockholms Hamni kui Hammarby lüüsi käitajat saab pidada „ettevõtjaks“ ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses. See küsimus on oma laadilt esmane, kuna juhul, kui vastus on eitav, ei kuuluks vaidlusalune hüvitis kõnealuses sättes osutatud keelu kohaldamisalasse.
1. Mõisted „ettevõtja“ ja „majandustegevus“
6.
Hinnates, kas teatav organ kujutab endast „ettevõtjat“ konkurentsiõiguse tähenduses, kohaldab Euroopa Kohus „funktsionaalset“ laadi kontrolli, mis keskendub pigem teostatava tegevuse laadile, mitte seda teostava isiku tunnustele. Euroopa Kohtu poolt kohtuotsustes Höfner ja Elser (
7
) kasutatud määratluse kohaselt on „ettevõtja“ iga majandustegevusega tegelev üksus, olenemata selle õiguslikust seisundist ja rahastamisviisist. Mõiste „majandustegevus“ on selle määratluse põhielement ja liidu konkurentsiõigust kohaldatakse kõigi „majanduslikuks“ kvalifitseeritava tegevusega tegelevate isikute suhtes. Seega võib riik ise või riigiasutus tegutseda ettevõtjana. Mõiste „majandustegevus“ on laias sõnastuses määratletud kui „mis tahes tegevus, mis seisneb kaupade või teenuste pakkumises teataval turul“ (
8
), isegi kui sellega tegeletakse mittetulunduslikul eesmärgil (
9
). Üksnes üldsuse huvi eesmärkide järgimine ei välista tegevuse majanduslikku olemust. (
10
)
7.
Euroopa Kohus on selgitanud, et tegevused, mis kuuluvad avaliku sektori tüüpilise võimu teostamise hulka (
11
) või on sellega seotud oma laadi, eesmärgi ja nende suhtes kohaldatavate eeskirjade poolest, ei ole majanduslikku laadi (
12
). Asjaolu, et ametiasutusel on osaga oma tegevusest tegelemisel avalik‑õiguslik pädevus, ei takista iseenesest tema kvalifitseerimist ettevõtjaks konkurentsiõiguse tähenduses. Asutus võib tegutseda ettevõtjana ainult teatud osas oma tegevusest, kui seda saab pidada majandustegevuseks ja avaliku võimu teostamisest lahutatavaks. (
13
)
8.
Konkreetsetesse sektoritesse, nagu haridus, tervishoid või sotsiaalkindlustus, kuuluvate tegevuste liigitamine „majanduslikuks“ sõltub peamiselt sellest, kuidas need sektorid on asjaomases liikmesriigis korraldatud. Põhimõtteliselt ei ole selline tegevus majanduslikku laadi, kui see on integreeritud riigi kontrolli all olevasse universaalsesse avalikku süsteemi, mis põhineb mittekaubanduslikel, vaid sotsiaalsel ja solidaarsel loogikal, millega riik täidab oma ülesandeid kõnealustes sektorites. (
14
)
9.
Põhikohtuasjas käsitletav tegevus hõlmab kõiki toiminguid, mis on vajalikud, et laevad saaksid läbida Hammarby lüüsi, ning mille teostamise eest vastutab Stockholms Hamn taristu käitajana. Stockholms Hamn, kes käitab mitut Stockholmi piirkonnas asuvat sadamat (
15
), leiab, et need toimingud ei ole majanduslikud, kuna esiteks tehakse neid tasuta ja võrdsetel tingimustel asjaomase kasutajatekategooria (kaubalaevad) jaoks, ning teiseks seisnevad need merelaevanduseks vajaliku taristu kasutamises ja pakkumises.
10.
Käesoleva ettepaneku punktides 6 ja 7 viidatud kohtupraktika kohaselt tuleb sadamad lugeda „ettevõtjaks“, kui – ja niivõrd, kuivõrd – nad viivad ellu ühte või mitut majandustegevust. (
16
) Euroopa Kohus ja Üldkohus on otsustanud, et teatavatel asjaoludel on infrastruktuuri äriline käitamine (
17
) ja ehitamine (
18
) – sealhulgas sadamataristu (
19
) käitamine ja ehitamine – konkurentsieeskirjade kohaldamise eesmärgil majandustegevus.
11.
Teatavates otsustes, millele Stockholms Hamn viitas, jättis komisjon riigiabi käsitlevate sätete kohaldamisalast tõepoolest välja avaliku sektori investeeringud mereteedele juurdepääsu teedesse, sealhulgas investeeringud, mille eesmärk on rahastada niisuguste lüüside ehitamist või hooldamist, mis moodustavad lahutamatu osa süsteemist, mille eesmärk on hõlbustada asjaomase piirkonna juurdepääsu mereliiklusele või juurdepääsutaristule, mis ei asu kaubanduslikul eesmärgil kasutatavates sadamapiirkondades. Komisjoni sõnul kuuluvad need meetmed – osas, milles need puudutavad kõikidele kasutajatele mittediskrimineerival viisil ja vastutasuta kättesaadavaks tehtud taristut – riigi vastutusalasse meretranspordisüsteemi planeerimisel ja arendamisel kogu merekogukonna huvides. (
20
) Sama seisukoht on sisuliselt esitatud teatises abi mõiste kohta. (
21
)
12.
Käesoleval juhul ei ole selge, kas Hammarby lüüsi kasutatakse sadamakäitisena (
22
) või pigem üldiseks meresõiduks vajaliku põhirajatisena. Leian siiski, et see punkt ei muuda oluliselt küsimuse tingimusi, vähemalt sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas, kus vaidlust ei ole – nagu eespool viidatud otsustes – soodustuste üle, mis on kasutajatele antud diskrimineerivate juurdepääsutingimuste kohaldamisega või investeeringutega, mille eesmärk on ajakohastada taristut sadama majandusliku ekspluateerimise eesmärgil, vaid hüvitisega, mida makstakse taristu käitajale, kes on selles piirkonnas tegutsev sadamavaldaja, vastutasuks selle eest, et ta võtab endale kohustuse mitte võtta tasu lüüsimistoimingute eest, mida osutatakse konkreetsele kasutajatekategooriale. (
23
)
13.
Mitu kohtuasja toimiku asjaolu viitavad sellele, et Hammarby lüüsi kasutati ja kasutatakse kaubanduslikul eesmärgil. Sellele osutab eelkõige tasude kogumine lüüsi läbimise eest nii enne hüvitamislepingu sõlmimist kui ka pärast selle lõpetamist (
24
) ning põhimõtteliselt – lõbusõidulaevu puudutavas osas – selle lepingu kehtivuse ajal tasude kaotamisega taotletud eesmärk, milleks on Mälareni järvel kaubandusliku mereliikluse soodustamine ja jaotamine (
25
), ning asjaolu, et hüvitamislepingu eesmärk oli hüvitada Stockholmi omavalitsusele tasu kaotamise tõttu saamata jäänud tulu, võttes arvutuskriteeriumina arvesse mitte teenuse maksumust, vaid liiklusmahtu. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on aga kinnitada Hammarby lüüsi kaubanduslikku kasutamist, võttes arvesse kõiki asjasse puutuvaid asjaolusid.
14.
Selles kontekstis ei välista asjaolu, et lepingu jõustumise ajal olid tasud kehtestatud dekreediga (
26
) ja need kooskõlastati, Stockolms Hamni lüüsimistegevuse majanduslikku mõõdet. Toimikus ei ole esitatud mitte mingit teavet kõnealuste tasude ülesehituse ega nende kooskõlastamise viisi ja ulatuse kohta ning järelikult ei võimalda see välistada võimalust, et Stockholmi omavalitsus ja hiljem StockHolms Hamn olid lepingu jõustumise ajal ja võimalik, et pärast selle lõpetamist, Hammarby lüüsi käitajatena seotud nende tasude määratlemisega ning säilitasid nende kohaldamisel teatava sõltumatuse. (
27
)
15.
Samamoodi ei võimalda pelk asjaolu, et hüvitamislepingu kohaldamise ajal ei sõltunud teatavate kasutajatekategooriate juurdepääs Hammarby lüüsile tasu maksmisest, minu arvates automaatselt välistada Stockholms Hamni osutatud teenuste majanduslikku laadi.
16.
Ei ole kahtlust, et tegevust ei saa pidada „majanduslikuks“, kui see ei paku vähemalt pikas perspektiivis tasu, mis võimaldaks teenida kasumit või kataks vähemalt kulud. Ent samamoodi nagu tasu eest osutatavat teenust ei saa ainuüksi kõnealusel põhjusel pidada majanduslikku laadi teenuseks (
28
), ei kaota tasuta teenus, mida osutatakse neile, kellele see on mõeldud, seetõttu oma potentsiaali teenida kasumit ning seda ei saa riigiabi käsitlevate sätete kohaldamisel automaatselt „mittemajanduslikuks“ kvalifitseerida. Teisest küljest säilitavad liikmesriigi poolt avaliku teenindamise kohustusega ettevõtjale kehtestatud teenused oma majandusliku laadi ka siis, kui neid pakutakse teenusesaajatele nende turuväärtusest madalama hinnaga või tasuta. (
29
) Selles kontekstis kujutab riiklik hüvitis, mida makstakse seda teenust osutavale asutusele, endast vastutasu üldsusele osutatud avaliku teenuse eest ja võib olla riigiabi, kui see ei vasta teatavatele kriteeriumidele, mille Euroopa Kohus määras kindlaks 24. juuli 2003. aasta otsuses Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (
30
), mille juurde ma hiljem tagasi pöördun ning mida kohaldatakse üksnes juhul, kui asjaomane tegevus on majanduslikku laadi (
31
).
17.
Kuigi taristu tasuta pakkumine üldistes huvides ei ole määrav, võib see siiski olla tõend asjaolu kohta, et seda ei kasutata majanduslikult, mida tuleb hinnata kõiki olulisi asjaolusid arvesse võttes. Nagu eespool märgitud, on käesoleval juhul eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne hinnata, kas Hammarby lüüs oli niisuguse kasutuse ese ka hüvitamislepingu kohaldamise ajal, mil Stockholms Hamnil kaubandusliku liikluse tasude kaotamise tõttu saamata jäänud tulu asendati Sjöfartsverketi makstava hüvitisega.
18.
Seevastu on riigiabi eeskirjade kohaldamine käesoleva ettepaneku punktis 7 viidatud kohtupraktika kohaselt välistatud, kui taristu käitamine on lahutamatult seotud seda käitavale üksusele antud avaliku ülesandega seotud kohustuste täitmisega ja see üksus tegutseb riigivõimu teostades. Käesoleval juhul ei nähtu eelotsusetaotlusest ega Euroopa Kohtu kantseleile esitatud toimikust või Stockholms Hamni enda seisukohtadest, et Hammarby lüüsis tehtud toimingud oleksid seotud või lahutamatult seotud selliste ülesannete täitmisega, mis kuuluvad ametiasutuste pädevusse, nagu mereliikluse juhtimine ja ohutus, veeteede politsei ülesanded või saastevastane järelevalve. (
32
) Kui selle kontrolli tulemusel, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus peab läbi viima, ei selgu teisiti, ei näi seega, et Stockholms Hamni tehtud lüüsimistoimingute majandusliku laadi saaks sel põhjusel välistada.
19.
Lõpuks, mis puudutab küsimust, kas Stockholms Hamni tehtavad lüüsimistoimingud kujutavad endast „turul“ pakutavaid teenuseid, ei ole Euroopa Kohtu käsutuses palju teavet. Eelotsusetaotlusest aga nähtub, et Mälareni järvest väljuva ja sinna suunduva kaubandusliku liikluse osas konkureerib Hammarby lüüsi läbimine Södertälje kanaliga, mida käitab Sjöfartsverket. Lisaks näib, et asjaolu, et riik kavandas kõnealuse liikluse suurenemist pärast otsust kaotada nendel kahel ühendusteel nõutavad tasud, viitab sellele, et konkurentsidünaamika on olemas ka väljaspool Stockholms Hamni ja Sjöfartsverketi vahelisi suhteid. (
33
) Igal juhul peab eelotsusetaotluse esitanud kohus andma selle kohta vajalikud hinnangud.
2. Eelise olemasolu
20.
Nagu on meenutatud käesoleva ettepaneku punktis 4, peab riigisisene meede selleks, et selle saaks kvalifitseerida riigiabiks ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, andma sellest soodustuse saavale ettevõtjale või ettevõtjatele valikulise eelise. Sellele tingimusele vastab mis tahes riiklik meede, mis olenemata meetme vormist ja eesmärkidest võib otseselt või kaudselt soodustada ühte või mitut ettevõtjat või mis annab neile eelise, mida nad tavapärastel turutingimustel ei oleks saanud. Sellise eelise olemasolu kindlakstegemisel kohaldatakse üldjuhul turumajanduse tingimustes tegutseva eraettevõtja põhimõtet. Selle põhimõtte kohaldamine eeldab seda, et juhtumipõhiselt tuleb kasutada erinevaid konkreetseid kriteeriume, millest igaüks püüab võrrelda konkreetsel juhul käsitletavat riiklikku meedet kõige kohasemal ja sobivamal viisil, võttes eelkõige arvesse meetme laadi, meetmega, mille oleks võinud võtta eraettevõtja, kes on võimalikult sarnases olukorras ja kes tegutseb tavapärastel turutingimustel. (
34
) Nagu Euroopa Kohus on selgitanud, sõltub selle põhimõtte kohaldatavus asjaolust, kas asjaomane liikmesriik annab eraettevõtjana, mitte avaliku võimu kandjana ettevõtjale majandusliku eelise. (
35
) Turumajanduse tingimustes tegutseva eraettevõtja põhimõtte kohaldatavus sõltub seega riigi asjaomase sekkumise majanduslikust laadist (
36
), võttes eelkõige arvesse selle eesmärki, konteksti, milles meede asub, sellega taotletavat eesmärki ja meetme suhtes kohaldatavaid norme (
37
).
21.
Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et hüvitamisleping sõlmiti pärast Rootsi ametiasutuste otsust kaotada piirkondlikul tasandil teatavad tasud, mida kohaldati mõnede laevatatavate siseveeteede läbisõidu suhtes, eesmärgiga säilitada muutmatuna olemasoleva liikluse jaotamine. Pigem näib, et Euroopa Kohtu käsutuses olevat teavet tuleb tõlgendada nii, et Rootsi riik sekkub avaliku võimu kandjana, mitte eraettevõtjana.
22.
Stockholms Hamn leiab, et eeldades, et turumajanduse tingimustes tegutseva eraettevõtja põhimõte on käesoleval juhul kohaldatav, kujutab vaidlusalune hüvitis endast Rootsi ametiasutuste makstavat „hinda“ lüüsimisteenuste ostmise eest. Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei esita siiski tõendeid, mis võimaldaksid sel viisil tõlgendada Rootsi riigi otsust sõlmida hüvitamisleping. (
38
) Teisest küljest nähtub eelotsusetaotlusest, et Rootsi riik leidis, et Stockholms Hamnil on õigus saada hüvitist negatiivsete tagajärgede eest, mis tulenesid vaidlusaluste tasude kaotamisest ja sellest tulenevast kohustusest mitte võtta tasusid hüvitamislepinguga hõlmatud lüüsimistoimingute eest. Ei ole aga ühtegi asjaolu, mis võimaldaks mõista, kas nimetatud õigus põhineb Stockholms Hamni ja Rootsi riigi vahelistel suhetel Hammarby lüüsi käitamisel (
39
) või muudel alustel (
40
). Üldiselt märgin, et ELTL artikli 107 lõike 1 kohaselt võivad eelised seisneda mitte üksnes soodustustes positiivses tähenduses, nagu toetused, vaid ka erinevas vormis sekkumistes, mis leevendavad ettevõtja eelarvet tavaliselt koormavaid kulusid, ning et mõiste„ettevõtja eelarvet tavaliselt koormavad kulud“ hõlmab eelkõige selliseid täiendavaid kulusid, mida ettevõtjad peavad kandma tulenevalt majandustegevusele kohaldatavatest õigus‑ või haldusnormidest või lepingutest. (
41
) Seega ei takista riigi poolt antud eeliste hüvitav laad põhimõtteliselt nende kvalifitseerimist „abiks“ selle sätte tähenduses. (
42
) Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on hinnata kõigi asjasse puutuvate asjaolude põhjal vaidlusaluse hüvitise majanduslikku laadi ning seda, kas ja mil määral andis see hüvitis Stockholms Hamnile eelise, mida Stockholms Hamn tavalistes turutingimustes ei oleks saanud. Nagu märkis komisjon, peab ta selleks eelkõige arvesse võtma asjaolu, et Stockholms Hamn sai asjaomasel ajavahemikul tagatud tulu, mis ei sõltunud lüüsi käitamise kuludest ega vähemalt osaliselt liiklusmahu kõikumisest.
23.
Stockholms Hamn väitis eelotsusetaotluse esitanud kohtus ka seda, et talle usaldati avaliku teenindamise kohustuse täitmine asjaomasel ajavahemikul ja et seetõttu tuleb eelise olemasolu hinnata Euroopa Kohtu poolt kohtuotsuses Altmark välja töötatud kriteeriumide alusel. Euroopa Kohus täpsustas kõnealuses kohtuotsuses, et riigi sekkumine ei kuulu osas, milles seda tuleb pidada otseseks vastutasuks teenuste eest, mida abi saanud ettevõtjad osutasid avaliku teenindamise kohustuste täitmiseks, ELTL artikli 107 lõike 1 kohaldamisalasse. (
43
) Selles on sätestatud neli kumulatiivset tingimust, mis peavad olema täidetud, et niisugust hüvitist ei saaks kvalifitseerida riigiabiks. (
44
)
24.
Kohtuotsuse Altmark esimese tingimuse eesmärk on kontrollida, kas abi saav ettevõtja on reaalselt vastutav avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ja kas see on selgelt määratletud. (
45
) Selleks on vaja, et asjaomane ettevõtja või asjaomased ettevõtjad saaksid avaliku teenuse osutamise ülesande riigi ametiasutuse akti kaudu. (
46
) Avaliku teenindamise kohustuse mõiste kohtuotsuse Altmark tähenduses vastab üldist majandushuvi esindava teenuse mõistele ELTL artikli 106 lõike 2 tähenduses. (
47
) Kuigi üldist majandushuvi esindava teenuse mõistet ei ole liidu tasandil määratletud, on Euroopa Kohus selgitanud, et see hõlmab teenuseid, mille majanduslikul huvil on muu majandustegevuse huviga võrreldes „eriomane laad“. (
48
)
25.
Käesoleval juhul ei saa välistada, et asjaomasel ajavahemikul oli Stockholms Hamnile pandud avaliku teenindamise kohustus kohtuotsuse Altmark tähenduses, osas, milles kaubanduslike laevade lüüsimistoimingute, mida ta kõnealusel ajavahemikul teostas, tasu puudumine näis muutuvat seadusega kehtestatud kohustuseks, mis hiljem vormistati pädeva haldusasutusega selleks sõlmitud lepingus, mille kaudu soovisid Rootsi ametiasutused jõuda eesmärgini tagada kaubandusliku mereliikluse optimaalne jaotumine üldistes huvides. (
49
) Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on aga kõiki asjasse puutuvaid tegureid arvestades hinnata sellise ülesande tõhusust. Jaatava vastuse korral peab see kohus kontrollima, kas muid kohtuotsuses Altmark ette nähtud tingimusi on täidetud.
26.
Teine ja kolmas tingimus aitavad tagada, et avaliku teenindamise kohustusi täitvatele ettevõtjatele ei makstaks ülemäärast hüvitist. (
50
) Eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt eelotsusetaotluses esitatud teave ei võimalda kindlaks teha, mil määral on need tingimused täidetud. Eelkõige nähtub eelotsusetaotlusest ja Euroopa Kohtu kantseleis registreeritud toimikust, et hüvitamislepingus määrati objektiivselt kindlaks Stockholms Hamnile makstava hüvitise arvutamise ja läbivaatamise parameetrid ning et lisaks nägi see ette mehhanismi, mis võimaldab iga viieaastase perioodi möödumisel enammakstud summad vähemalt osaliselt tagasi nõuda. (
51
) Siiski ei ole selge, kuidas määrati kindlaks tasu, mida kohaldati hüvitise summa arvutamiseks liiklusmahu alusel. Lisaks, kuna näib, et hüvitise suurus on kindlaks määratud, võtmata arvesse kulusid, mis on seotud nende lüüsimistoimingute teostamisega, mis on hüvitamislepingu esemeks, on igal juhul põhjendatud kahelda, kas on täidetud kolmas tingimus, mille kohaselt hüvitis ei tohi olla suurem kui see, mis on vajalik avaliku teenindamise kohustuse täitmisest tulenevate kulude täielikuks või osaliseks katmiseks, millele lisandub vajaduse korral mõistlik kasum. (
52
)
27.
Viimasena ei saa ka kohtuotsuse Altmark neljandat tingimust täidetuks pidada. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud andmetest ei nähtu, et vaidlusaluse hüvitise suurus oleks – nagu nõuab viidatud tingimus – kindlaks määratud selliste kulude analüüsi alusel, mida keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimise ja asjasse puutuva avaliku teenuse nõudluse rahuldamiseks vajalike sobivate vahenditega varustatud ettevõtja, oleks nende kohustuste täitmiseks kandnud.
3. Mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele ja konkurentsile
28.
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast nähtub, et selleks, et riigisisest meedet „riigiabiks“ lugeda, ei tule tõendada abi tegelikku mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele ning tegelikku konkurentsi kahjustamist, vaid üksnes uurida, kas abi võib mõjutada kaubandust ja kahjustada konkurentsi. (
53
)
29.
Käesoleval juhul, nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 19, on Hammarby lüüs üks Läänemere ja Mälareni järve vahelise kaubandusliku liikluse läbipääsuteedest ning ei ole välistatud, et see konkureerib lisaks muudele siseveeteedele muude transpordiliikidega, nagu maantee‑ või raudteetransport. Seega ei saa a priori välistada, et kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks jõudma järeldusele, et vaidlusalune hüvitis andis Stockholms Hamnile eelise ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, võib see eelis – võttes arvesse ka selle piirkonna ühendatuse ja juurdepääsetavuse taset, milles Hammarby lüüs asub – kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust ja konkurentsi. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on selle kohta vajalikud kontrollid läbi viia.
B.
Teine ja kolmas eelotsuse küsimus
30.
Teise ja kolmanda eelotsuse küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas juhul, kui kõnealuse hüvitise puhul on tegemist abiga ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, tuleb see hüvitis, mis on ette nähtud lepingus, mis sõlmiti enne Rootsi ühinemist Euroopa Liiduga, kvalifitseerida „olemasolevaks abiks“ määruse 2015/1589 artikli 1 punkti b alapunkti i tähenduses, ning kas jaatava vastuse korral tuleb seda pärast kõnealust ühinemist käsitada „uue abina“, kuna hüvitise kohaldamist on mitu korda pikendatud ja selle summat on kohandatud vastavalt selle lepingu algsetele tingimustele, millega hüvitis kehtestati.
31.
Riigiabi kvalifitseerimisel olemasolevaks või uueks abiks on erinevad menetluslikud tagajärjed. Kui olemasoleva abi andmine on vastavalt ELTL artikli 108 lõikele 1 õiguspärane seni, kuni komisjon ei ole seda tunnistanud siseturuga kokkusobimatuks, on ELTL artikli 108 lõikes 3 aga ette nähtud, et uue abi määramise või olemasoleva abi muutmise plaanidest tuleb komisjonile piisavalt aegsasti teatada ja neid ei tohi rakendada enne, kui nimetatud menetluse järgi on tehtud lõplik otsus. (
54
)
32.
Määruse 2015/1589 artikli 1 punkti b alapunkti i kohaselt hõlmab mõiste „olemasolev abi“ – „ilma et see piiraks Austria, Soome ja Rootsi ühinemisakti artiklite 144 ja 172 kohaldamist (
55
) […] kogu abi, mis oli olemas enne ELTL‑i jõustumist liikmesriigis, st kõiki abikavasid ja kogu individuaalset abi, mis jõustusid enne ELTL‑i jõustumist ja mida kohaldatakse ka pärast selle jõustumist“. Enne riigi ühinemist liiduga antud abi on seega põhimõtteliselt olemasolev abi ja seda võib anda seni, kuni komisjon on selle kokkusobimatuks tunnistanud.
33.
Esiteks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, milline ulatus on ühinemisakti artiklil 144, mille punktis a on sätestatud, et „[ELTL] artiklites [107 ja 108] sätestatud abi valdkonnas“ loetakse „olemasolevaks abiks“ [ELTL artikli 108 lõike 1] tähenduses „enne ühinemist uutes liikmesriikides kehtinud abikavade hulgas ainult neid abikavasid, millest on komisjonile teatatud enne 30. aprilli 1995“.
34.
Poolte vahel ei ole vaidlust selles, et vaidlusalusest hüvitisest komisjonile ei teatatud. Kuigi ühinemisakti artikkel 144 viitab üldiselt ELTL artiklites 107 ja 108 ette nähtud abikavadele, viib selle asukoht ühinemisakti VI jaotises, mis käsitleb põllumajandustooteid (
56
), järelduseni – nagu kohtujurist Sharpston (
57
) on juba märkinud ja nagu Euroopa Kohus (
58
) kaudselt leidis –, et viidatud artiklis ette nähtud teatamiskohustus puudutab üksnes põllumajandustooteid, mis on määratletud ühinemisakti artiklis 137 (
59
), ning see ei ole mittepõllumajandusliku abi puhul asjakohane. Seetõttu leian, et asjaolu, et vaidlusalusest hüvitisest ei teatatud komisjonile kooskõlas ühinemisakti artikli 144 punktiga a, ei välista ainuüksi seetõttu hüvitise olemasoleva abi laadi.
35.
Teiseks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas hüvitist saab jätkuvalt pidada olemasolevaks abiks, vaatamata pikendustele ja kohandustele, mille esemeks see oli. Määruse 2015/1589 artikli 1 punkti c kohaselt on uus abi „kogu abi, see tähendab abikavad ja individuaalne abi, mis ei ole olemasolev abi, sealhulgas olemasoleva abi muudatused“. Määruse nr 794/2004 (
60
) artikli 4 lõikes 1 on sätestatud, et „[m]ääruse [2015/1589] artikli 1 lõike c kohaldamisel tähendab olemasoleva toetuse muudatus mis tahes muutust, välja arvatud puhtalt formaalsed või halduslikud muudatused, mis ei mõjuta toetusmeetme ühisturule vastavuse hindamist […]“. (
61
) Üksnes olemasoleva abi oluline muutmine, st kas subjektiivne, objektiivne või ajaline (
62
) muudatus, mis mõjutab abi koosseisu tunnuseid ja võib muuta hinnangut selle kokkusobivusele siseturuga, toob kaasa uue abi. (
63
)
36.
Käesoleval juhul pikendati hüvitamislepingu kehtivust automaatselt iga viie aasta järel kuni selle lõpetamiseni 2021. aastal. Vaidlusaluse hüvitise summat ajakohastati igal aastal tarbijahinnaindeksi alusel ja see arvutati iga viie aasta järel ümber valemi alusel, mille puhul ilmneb toimiku asjaoludest, et see ei ole aastate jooksul muutunud. Nii pikendused kui ka makstud summade muutused tehti vastavalt hüvitamislepingu algsetele tingimustele. Neil asjaoludel tekib mul küsimus, kas saab öelda, et need kujutavad endast „muudatusi“ ELTL artikli 108 ning määruste 2015/1589 ja nr 794/2004 tähenduses, mitte pelgalt selle lepingu rakendamise tagajärge.
37.
Eelkõige ei leia ma, et muudatusteks võiks pidada rahalise abi summade automaatset muutumist inflatsiooniolukorras. (
64
) Mis puudutab viieaastast pikendamist, siis kuigi on tõsi, et Euroopa Kohus on mitmes kohtuotsuses märkinud, et olemasoleva abi pikendamine kujutab endast uut abi (
65
), olid need siiski olukorrad, kus käsitleti muudatusi, mis tehti aktide alusel, mis võeti vastu pärast seda, kui komisjon oli abi heaks kiitnud. Teisest küljest leidis Euroopa Kohus teatud osas põhikohtuasjaga sarnastel asjaoludel, et olemasoleva abikava muutmise tingis üksnes vaidlusaluse abi pikendamine, mis ületas ajalist piirangut, mis oli ette nähtud lepingus, millega abi anti enne asjaomase liikmesriigi liiduga ühinemist, mitte kõnealuse lepingu tavapärane toimimine selle automaatse perioodilise pikendamisega. (
66
) Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on aga teha selle kohta vajalikud järeldused ja eelkõige hinnata, kas viieaastast pikendamist lepingu ülesütlemata jätmisel võib tõepoolest automaatseks pidada. Lõpuks, mis puudutab vaidlusaluse hüvitise põhisumma ümbermääratlemist iga viieaastase ajavahemiku möödumisel, siis tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul hinnata, kas – nagu väidab Sjöfartsverket – see ümbermääratlemine, kuigi see toimus valemi alusel, mis jäi aja jooksul muutumatuks, tõi tegelikult kaasa rea uusi läbirääkimisi, mille võib kvalifitseerida „muudatusteks“, eelkõige osas, milles see kohustas pooli kokku leppima arvesse võetava liikluse mahus. Sellisel juhul tuleb täiendavalt hinnata, kas need muudatused saab kvalifitseerida „oluliseks“.
III. Ettepanek
38.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Stockholms tingsrätti (Stockholmi esimese astme kohus) eelotsuse küsimustele järgmiselt:
ELTL artikli 107 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et:
- iga‑aastane hüvitis, mida riigiasutus maksab riigi ressurssidest aktsiaseltsist munitsipaalettevõttele lepingu alusel ning mille eesmärk on hüvitada selle äriühingu võetud kohustus osutada tasuta teatavat teenust, mille eest tuli enne lepingu sõlmimist maksta tasu, võib kujutada endast riigiabi, kui seda äriühingut tuleb seoses kõnealuse teenusega käsitada viidatud sätte kohaldamisel ettevõtjana ja kui hüvitis annab äriühingule eelise, mida ta ei oleks saanud tavapärastel turutingimustel, mis võib kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust ja konkurentsi. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on hinnata kõigi asjasse puutuvate asjaolude põhjal, kas ja mil määral on need tingimused täidetud.
Määruse 2015/1589 artikli 1 punkti b alapunkti i ja punkti c tuleb tõlgendada nii, et:
- kui eeldada, et tegemist on abiga ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, selline hüvitis, mille maksmist pikendati hüvitise kehtestanud lepingu algsete tingimuste kohaselt viie aasta võrra, kui lepingut ei oldud lõpetatud, ning mille summat kohandati esiteks igal aastal tarbijahinnaindeksi alusel ja teiseks osutatud tasuta teenuse summa alusel iga viie aasta möödudes, kohaldades ajas muutumatuks jäänud valemit, kujutab endast olemasolevat abi nende sätete tähenduses, kui riigisisese kohtu kontrollist ei tulene teisiti.
(
1
)	Algkeel: itaalia.
(
2
)	Nõukogu 13. juuli 2015. aasta määrus, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks (kodifitseeritud tekst) (ELT 2015, L 248, lk 9).
(
3
)	Vt hiljutine, 28. veebruari 2024. aasta kohtuotsus Taani vs. komisjon (T‑364/20, EU:T:2024:125), mille peale esitatud apellatsioonkaebus on praegu Euroopa Kohtus menetlemisel (kohtuasi C‑337/24 P).
(
4
)	Toimikust nähtub, et Sjöfartsverket ütles lepingu üles põhjusel, et ta leiab, et tingimuste muutmise tõttu kujutab lepingus ette nähtud hüvitise maksmine endast õigusvastast riigiabi ning Stockholms Hamn rikkus enda võetud kohustust, kui ta võttis tasu muudelt laevadelt kui lõbusõidulaevad. Lisaks ei olnud enam vaja makset õigustavat kooskõlastamist, kuna Sjöfartsverket jätkas Södertäljet läbivatelt kaubalaevadelt navigatsioonitasude sissenõudmist.
(
5
)	Vt selle kohta hiljutine, 29. aprilli 2025. aasta kohtuotsus Prezydent Miasta Mielca (C‑453/23, EU:C:2025:285, punkt 36).
(
6
)	Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei kahtle riigi ressursside kasutamises ega meetme valikulisuses.
(
7
)	Vt 23. aprilli 1991. aasta kohtuotsus (C‑41/90, EU:C:1991:161, punkt 21).
(
8
)	Vt muu hulgas 24. märtsi 2022. aasta kohtuotsus GVN vs. komisjon (C‑666/20 P, EU:C:2022:225, punkt 69).
(
9
)	Vt muu hulgas 10. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus Cassa di Risparmio di Firenze jt (C‑222/04, EU:C:2006:8, punktid 122 ja 123).
(
10
)	Vt selle kohta 10. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus Cassa di Risparmio di Firenze jt (C‑222/04, EU:C:2006:8, punkt 122).
(
11
)	Vt muu hulgas 19. detsembri 2012. aasta kohtuotsus Mitteldeutsche Flughafen ja Flughafen Leipzig vs. komisjon (C‑288/11 P, EU:C:2012:821, punkt 44).
(
12
)	Vt 18. märtsi 1997. aasta kohtuotsus Diego Calì & Figli (C‑343/95, EU:C:1997:160, punktid 22 ja 23) ja riigiabi valdkonnas 22. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus EasyPay ja Finance Engineering (C‑185/14, EU:C:2015:716, punkt 40).
(
13
)	Vt selle kohta muu hulgas 7. novembri 2019. aasta kohtuotsus Aanbestedingskalender jt vs. komisjon (C‑687/17 P, EU:C:2019:932, punkt 16 ja lahutatavuse hindamise kriteeriumide kohta punkt 44).
(
14
)	Vt selle kohta 11. juuni 2020. aasta kohtuotsus komisjon ja Slovaki Vabariik vs. Dôvera zdravotná poisťovňa (C‑262/18 P ja C‑271/18 P, EU:C:2020:450, punktid 35 ja 50), 2. juuni 2021. aasta kohtuotsus (T‑223/18, EU:T:2021:315, punktid 152–154, 165, 166 ja 173), mille Euroopa Kohus jättis muutmata 27. aprilli 2023. aasta kohtuotsusega Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo vs. komisjon (C‑492/21 P, EU:C:2023:354), ning 27. juuni 2017. aasta kohtuotsus Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C‑74/16, EU:C:2017:496, punkt 50).
(
15
)	Äriühingu veebisaidilt leitava teabe kohaselt käitab Stockholms Hamn AB Rootsis kuut sadamarajatist, millest kolm asuvad Stockholmi linnas. Need on Stadsgårdeni, Värtahamneni (eelkõige merekauba‑ ja reisijatevedu Soomest ja Eestist ning Soome ja Eestisse) ja Frihamneni sadam (mis toimib kruiisilaevaterminalina), millele juurde pääsemiseks ei ole vaja kasutada Hammarby lüüsisüsteemi. Ülejäänud sadamarajatised asuvad Nynäshamni linnas (tegemist on Nynäshamni ja Stockholm Norviki sadamatega, mis mõlemad tegelevad kauba‑ ja reisijateveoteenuste osutamisega Poolast ja Rootsi Gotlandi saarelt ning tagasi, samuti Lätist ja tagasi) ning Kapellskäri omavalitsuses (mis veebisaidi kohaselt võimaldab „kaupade ja reisijate kiiret vedu Stockholmi ja selle ümbrusse ning mujale Rootsi, Soome, Norrasse, Balti riikidesse ja Mandri‑Euroopasse“).
(
16
)	Vt selle kohta 30. aprilli 2019. aasta kohtuotsus UPF vs. komisjon (T‑747/17, EU:T:2019:271, punkt 64, edaspidi „kohtuotsus UPF“) ja 30. aprilli 2019. aasta kohtuotsus Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne‑Ouest (port de Brest) vs. komisjon (T‑754/17, EU:T:2019:270, punkt 80).
(
17
)	Vt 24. oktoobri 2002. aasta kohtuotsus Aéroports de Paris vs. komisjon (C‑82/01 P, EU:C:2002:617, punkt 78).
(
18
)	19. detsembri 2012. aasta kohtuotsus Mitteldeutsche Flughafen ja Flughafen Leipzig‑Halle vs. komisjon (C‑288/11 P, EU:C:2012:821, punkt 43); nende kohtuotsuste kohaldamisala laiendamise kohta muudele taristuliikidele vt 14. jaanuari 2015. aasta kohtuotsus Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, punkt 42).
(
19
)	Vt muu hulgas kohtuotsus UPF, punkt 65, ja 15. märtsi 2018. aasta kohtuotsus Naviera Armas vs. komisjon (T‑108/16, EU:T:2018:145, punkt 88), mille Euroopa Kohus jättis 25. juuni 2019. aasta määrusega Fred Olsen vs. Naviera Armas (C‑319/18 P, EU:C:2019:542) muutmata, ja 20. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Autorità di sistema portuale del Mar Ligure occidentale jt vs. komisjon (T‑166/21, EU:T:2023:862, punkt 56).
(
20
)	Komisjoni 20. oktoobri 2004. aasta otsus riigiabi kohta N 520/2003 – Belgia – finantsabi Flandria sadamate infrastruktuuritöödeks (ELT 2005, C 176, lk 11, põhjendused 35, 42 ja 43), 21. detsembri 2005. aasta otsus riigiabi kohta N 503/2005, United Kingdom – Great Yarmouth Outer Harbour (ELT 2006, C 83, lk 10, põhjendused 22 ja 23), ning 17. novembri 2023. aasta otsus riigiabi kohta SA.103466 – Sweden Dredging and port infrastructure at the port of Gothenburg (ELT 2023, C/2023/1474, lk 1, punkt 76). Vt selle kohta ka kohtuotsus UPF, punktid 68 ja 70.
(
21
)	Komisjoni teatis riigiabi mõiste kohta ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses (ELT 2016, C 262, lk 1, punkt 203). Vt ka sadamataristu analüütiline tabel „Riigiabi“, kättesaadav aadressil https://competition-policy.ec.europa.eu/state-aid/legislation/notion-aid_en, punkt 5.
(
22
)	Nagu on märgitud 15. joonealuses märkuses, näib, et Hammarby lüüs ei ole osa ühest Stockholms Hamni käitatavast sadamarajatisest.
(
23
)	Sellega seoses märgin, et kuigi komisjon leidis oma 20. oktoobri 2004. aasta otsuses riigiabi kohta N 520/2003 – Belgia – Rahaline abi infrastruktuuritööde teostamiseks Flandria sadamates (ELT 2005, C 176, lk 11, põhjendused 38 ja 39, 42 ja 43), millele Stockholms Hamn viitab, et rahastatud tegevused on mittemajanduslikku laadi, jättis komisjon endale siiski võimaluse kontrollida, kas on olemas eelis ülemäärase hüvitamise vormis ja seega abi sadamavaldajate poolt tasu eest osutatavatele tellitavatele teenustele, võttes seega kaudselt arvesse, et tegemist on majandustegevusega, kuigi neid osutatakse üldistes huvides. Vt selle kohta 21. detsembri 2005. aasta otsus riigiabi kohta N 503/2005, United Kingdom – Great Yarmouth Outer Harbour (ELT 2006, C 83, lk 10, põhjendus 27).
(
24
)	Stockholms Hamn märgib Euroopa Kohtule esitatud seisukohtades, et ta jätkas 2021. aastast kaubalaevadele tasude kohaldamist. Siiski ei ole täpsustatud, kuidas neid tasusid arvutatakse.
(
25
)	Sellele eesmärgile on viidatud Stockholms Hamnsi menetlusdokumentides eelotsusetaotluse esitanud kohtus. Oodatavad tulemused seoses kaubalaevandusliikluse suurenemisega viitavad tasude sellisele tasemele, mis mõjutab veoettevõtjate otsuseid.
(
26
)	See nähtub Stockholms Hamni poolt Euroopa Kohtule esitatud seisukohtadest.
(
27
)	Vt 12. juuli 2012. aasta kohtuotsus Compass‑Datenbank (C‑138/11, EU:C:2012:449, punkt 42) ja 20. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Autorità di sistema portuale del Mar Ligure occidentale jt vs. komisjon (T‑166/21, EU:T:2023:862, punktid 106, 110 ja 118).
(
28
)	Vt 12. juuli 2012. aasta kohtuotsus Compass‑Datenbank (C‑138/11, EU:C:2012:449, punkt 42).
(
29
)	Vt näiteks 8. septembri 2022. aasta kohtuotsus Lux Express Estonia (C‑614/20, EU:C:2022:641), milles Euroopa Kohus leidis, et Eestis raudteel ja maanteel avalike reisijateveoteenuste osutamisega tegelevatele ettevõtjatele pandud kohustus vedada teatavaid reisijatekategooriaid tasuta kujutab endast „avaliku teenindamise kohustust“ määruse nr 1370/2007 tähenduses, mille eest tuleb maksta hüvitist, täpsustades tingimusi, millele see hüvitis peab vastama, et see oleks kooskõlas riigiabi valdkonna eeskirjadega.
(
30
)	C‑280/00, EU:C:2003:415 (edaspidi „kohtuotsus Altmark“).
(
31
)	Vt 27. aprilli 2023. aasta kohtuotsus Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo vs. komisjon (C‑492/21 P, EU:C:2023:354, punktid 70 ja 71). On tõsi, et 27. juuni 2017. aasta kohtuotsuses Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C‑74/16, EU:C:2017:496, punktid 47 ja 50) välistas Euroopa Kohus kõnealuste teenuste ühe osa – mis koosnes haridusasutuste pakutavatest kursustest – majandusliku laadi põhjusel, et neid pakuti tasuta ja rahastati täielikult või peamiselt avalikest vahenditest, ning täpsustas oma teenuseid käsitlevale kohtupraktikale viidates, et riigiabi käsitlevate sätete kohaldamisel võib kvalifitseerida „majandustegevuseks“ teenused, mida tavaliselt osutatakse „tasu“ eest, mida käsitatakse majandusliku vastusooritusena osutatud teenuse eest. Selle kohtuotsuse ulatus on minu arvates aga piiratud (viitan selles osas käesoleva ettepaneku punktile 8). Riigiabi käsitlevad sätted on kohaldatavad nimelt olukordades, kus avaliku sektori vahendeid kasutatakse ettevõtjate tegevuse rahastamiseks ja teenuse majanduslik liigitus ei saa sõltuda üksnes asjaolust, kas teenuse osutamist rahastab või ei rahasta riik, mitte teenuse saajad. Samuti näib mulle, et viide teenuste acquis’le tuleneb viidatud kohtuotsuses käsitletava kohtuasja asjaoludest. Tegelikult ei vasta majandustegevuse mõiste teenuste vaba liikumist käsitlevate sätete tähenduses täielikult majandustegevuse mõistele riigiabi sätete tähenduses, vaatamata nende normisüsteemide eesmärkide lähedusele ja kattuvusele. Täpsemalt, kui tasu, mida käsitatakse majandusliku vastusooritusena osutatud teenuse eest, on peamine element teenuste valdkonnas, ei saa sama öelda abi valdkonna kohta, milles keskendutakse pigem kasumipotentsiaalile, mis on seotud tegevuse laadiga, ja selle majandustegevuses osaleja või avaliku võimu kandja rollile, milles teenust osutav üksus sekkub.
(
32
)	Vt 18. märtsi 1997. aasta kohtuotsus Diego Calì & Figli (C‑343/95, EU:C:1997:160, punktid 22 ja 23). Vt ka sadamataristu analüütiline tabel „Riigiabi“, kättesaadav aadressil https://competition-policy.ec.europa.eu/state-aid/legislation/notion-aid_en, punkt 4.
(
33
)	Södertälje kanali uuendamise projekt näib olevat otsustatud 2022. aastal, muu hulgas eesmärgiga vähendada kaubandusliku maantee‑ ja raudteeliikluse survet mereliikluse kasuks, vt https://www.marketscreener.com/quote/stock/PEAB-AB-6491371/news/Peab-Rebuilds-the-Lock-Canal-in-Sodertalje-40864607/.
(
34
)	Vt 17. novembri 2022. aasta kohtuotsus Volotea ja easyJet vs. komisjon (C‑331/20 P ja C‑343/20 P, EU:C:2022:886, punktid 107–109.
(
35
)	Vt 13. märtsi 2025. aasta kohtuotsus Cividale jt (C‑746/23 ja C‑747/23, EU:C:2025:171, punkt 42).
(
36
)	Vt 17. novembri 2022. aasta kohtuotsus Volotea ja easyJet vs. komisjon (C‑331/20 P ja C‑343/20 P, EU:C:2022:886, punkt 109 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
37
)	Vt 13. märtsi 2025. aasta kohtuotsus Cividale jt (C‑746/23 ja C‑747/23, EU:C:2025:171, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
38
)	Asjaolu, et teenust pakutakse tasuta, ostes seda kolmandalt isikult, ei kujuta endast käitumist, mida eraettevõtja teatud tingimustel ei rakendaks. Sellises olukorras annaks ostev riik põhimõtteliselt oma vastaspoolele eelise, kui ostetud teenuse eest makstud hind ei vasta selle turuhinnale.
(
39
)	Vt analoogia alusel 11. novembri 2021. aasta kohtuotsus Autostrada Wielkopolska vs. komisjon ja Poola (C‑933/19 P, EU:C:2021:905, punktid 121–125, 139 ja 156). Sellisel juhul oleks eelis ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses olemas ainult osas, milles vaidlusalune hüvitis ületaks Stockholms Hamni saamata jäänud tulu.
(
40
)	Sellega seoses on Euroopa Kohus ja Üldkohus eelkõige välistanud, et asjaomase liikmesriigi lepinguvälise vastutuse alusel tasumisele kuuluvad või makstud summad kujutavad endast riigiabi, vt 27. septembri 1988. aasta kohtuotsus Asteris jt (106/87–120/87, EU:C:1988:457) ja sundvõõrandamise hüvitise maksmise kohta vt 1. juuli 2010. aasta kohtuotsus Nuova Terni Industrie Chimiche vs. komisjon (T‑64/08, EU:T:2010:270) ning 27. jaanuari 2022. aasta kohtuotsus Sātiņi‑S (C‑238/20, EU:C:2022:57, punkt 51). Nende olukordadega ei ole aga käesolevas kohtuasjas tegemist.
(
41
)	Vt 27. jaanuari 2022. aasta otsus kohtuasjas Sātiņi‑S (C‑238/20, EU:C:2022:57, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
42
)	Vt näiteks 1. veebruari 2017. aasta kohtuotsus Portovesme vs. komisjon (C‑606/14 P, EU:C:2017:75, punkt 92).
(
43
)	Vt kohtuotsus Altmark, punkt 87.
(
44
)	Euroopa Kohtu poolt kohtuotsuses Altmark välja töötatud kriteeriumide peamine eesmärk on kontrollida, et riik on maksnud avaliku teenindamise kohustuse nõuetekohase täitmise tagamiseks õiglast hinda. Ent erinevalt olukordadest, kus kohaldatakse turumajanduse tingimustes tegutseva eraettevõtja põhimõtet, ei tegutse riik olukordades, kus kohaldatakse kohtuotsust Altmark, kasumi otsimisest lähtuvalt, vaid avaliku teenuse tagamise eesmärgist lähtuvalt ega tegutse seega eraettevõtjana. Seega on Altmarki kontroll ja turumajanduse tingimustes tegutseva eraettevõtja põhimõte kaks analüüsivahendit, mida kohaldatakse erinevates olukordades ning mis ei ole teineteise suhtes alternatiivsed, vt 14. juuni 2023. aasta kohtuotsus Ryanair ja Airport Marketing Services vs. komisjon (T‑79/21, EU:T:2023:334, punktid 100–102).
(
45
)	Vt kohtuotsus Altmark, punkt 89.
(
46
)	Vt 21. märtsi 1974. aasta kohtuotsus BRT et Société belge des auteurs, compositeurs et éditeurs (127/73, EU:C:1974:25, punkt 20). Siiski ei nõuta, et tegemist peab olema seadusandliku üldaktiga või halduse üldaktiga, vaid piisata võib avalik‑õiguslikust kontsessioonist, vt 23. oktoobri 1997. aasta kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa (C‑159/94, EU:C:1997:501, punkt 66), või teatud asjaoludel lepingust, vt komisjoni teatis Euroopa riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstava hüvitise suhtes (ELT 2012, C 8, lk 4, punkt 52).
(
47
)	Vt 26. novembri 2015. aasta kohtuotsus Hispaania vs. komisjon (T‑461/13, EU:T:2015:891, punkt 60).
(
48
)	Vt 10. detsembri 1991. aasta kohtuotsus Merci convenzionali Porto di Genova (C‑179/90, EU:C:1991:464, punkt 27), 17. juuli 1997. aasta kohtuotsus GT‑Link (C‑242/95, EU:C:1997:376, punkt 53), ja 18. juuni 1998. aasta kohtuotsus Corsica Ferries France (C‑266/96, EU:C:1998:306, punkt 45).
(
49
)	Lisaks näib ebatõenäoline, et selline ettevõtja nagu Stockholms Hamn oleks otsustanud osutada kõnealuseid teenuseid tasuta, kui ta oleks juhindunud üksnes oma ärihuvidest. Asjaolu, et Stockholms Hamn juba osutas hüvitamislepinguga hõlmatud lüüsimisteenuseid, ei välista lisaks nende kvalifitseerimist üldist majandushuvi pakkuvateks teenusteks, kuna nende teenuste osutamise tingimusi (st vastutasu eest) ei peetud enam üldistes huvides olevaks, vt selle kohta 7. novembri 2018. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (C‑171/17, EU:C:2018:881, punkt 56).
(
50
)	Vt 15. mai 2019. aasta kohtuotsus Achema jt (C‑706/17, EU:C:2019:407, punkt 114). Kohtuotsuses Altmark esitatud teine tingimus nõuab, et parameetrid, mille alusel hüvitis arvutatakse, oleksid eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud, samas kui kolmas tingimus näeb ette, et hüvitis ei tohi olla suurem, kui on vajalik asjaomase tulu ja mõistliku kasumi katmiseks, vt kohtuotsus Altmark, punktid 90 ja 92.
(
51
)	Toimikus sisalduvast teabest nähtub, et hüvitamiskokkuleppe artikli 5 kohaselt pidi Sjöfartsverket iga viieaastase perioodi lõpus maksma Stockholms Hamnile lisahüvitist, mis võrdub poolega lepingu artikli 3 alusel arvutatud põhihüvitise ja artikli 4 alusel arvutatud uue hüvitise vahest (st tegelikku liiklust arvestades). Negatiivse vahe korral oleks Stockholms Hamn pidanud Sjöfartsverketile sellest vahest poole tagasi maksma.
(
52
)	Kui ma ei eksi, nähtub kohtuasja toimikust, et hüvitise põhisumma määrati iga viieaastase ajavahemiku kohta kindlaks ühisel kokkuleppel, võttes arvesse eelneva perioodi neljandal aastal hüvitise aluseks olnud liiklusmahtu, mis määratakse kindlaks Stockholms Hamni esitatud andmete põhjal (artikkel 4). Seejärel kohandati seda summat vastavalt artiklis 5 ette nähtud mehhanismile, mida on kirjeldatud käesoleva ettepaneku 51. joonealuses märkuses.
(
53
)	Vt 7. märtsi 2024. aasta kohtuotsus Fallimento Esperia ja GSE (C‑558/22, EU:C:2024:209, punkt 64).
(
54
)	Vt 20. mai 2021. aasta kohtuotsus Azienda Sanitaria Provinciale di Catania vs. Assessorato della Salute della Regione Siciliana (C‑128/19, ECLI.EU:C:2021:401, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika, edaspidi „kohtuotsus Azienda Sanitaria Provinciale di Catania“).
(
55
)	Akt Norra Kuningriigi, Austria Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluseks oleva kohtlemise kohandamise kohta (EÜT 1994, C 241, lk 21 ja EÜT 1995, L 1, lk 1) (edaspidi „ühinemisakt“).
(
56
)	VI jaotise I peatükki „Riigiabiga seotud sätted“ lisatakse artikkel 144. Kõnealuses peatükis sätestatud ühinemisakti artiklites 138–142 on määratletud abi liigid, mida uued liikmesriigid võivad anda põllumajandustoodete sektoris. Nende artiklite hulgas on Rootsit sõnaselgelt nimetatud ainult artiklis 142, mis käsitleb pikaajalist riiklikku abi, mille eesmärk on tagada põllumajandustegevuse säilitamine konkreetsetes piirkondades. Ühinemisakti artikli 143 lõikes 1 on sätestatud, et artiklites 138–142 sätestatud abist, „samuti mis tahes muust riiklikust abist, mis eeldab käesoleva akti alusel komisjoni luba, teatatakse kõnealusele institutsioonile“.
(
57
)	Vt kohtujurist Sharpstoni 7. veebruari 2013. aasta ettepanek kohtuasjas P (C‑6/12, ECLI:EU:C:2013:69, punkt 9 ja 24. joonealune märkus).
(
58
)	Vt 18. juuli 2013. aasta kohtuotsus P (C‑6/12, ECLI:EU:C:2013:525, punkt 44).
(
59
)	Ühinemisakti artikli 137 lõike 1 kohaselt hõlmab VI jaotis „põllumajandustooteid, välja arvatud põllumajandustooted, mis on hõlmatud määrusega (EMÜ) nr 3759/92 kalandus‑ ja akvakultuuritooteturu ühise korralduse kohta“. Ühinemisakti artiklit 144 tuleb seega mõista nii, et see viitab sellistele toodetele antavale abile, mis ei ole selle akti varasemate artiklite 138–142 alusel lubatud.
(
60
)	Komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 794/2004, millega rakendatakse nõukogu määrust (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks (ELT 2004, L 140_lk 1; ELT eriväljaanne 08/04, lk 3).
(
61
)	Määruse nr 794/2004 artikli 4 lõige 1 näeb lisaks ette, et „olemasoleva toetusprogrammi algse eelarve suurenemist 20% võrra ei peeta siiski olemasoleva toetuse muutmiseks“. See säte viitab abikavadele ega ole seega käesoleval juhul kohaldatav. Lisaks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et Stockholm Hamnile makstud summad ei erinenud kogu hüvitamislepingu kohaldamisaja jooksul igal aastal enam kui 20% ulatuses.
(
62
)	Vt kohtujurist Campos‑Sanchez Bordona 26. septembri 2018. aasta ettepanek kohtuasjas Südwestrundfunk vs. Tilo Rittinger jt (C‑492/17, ECLI:EU:C:2018:777, punkt 47).
(
63
)	Vt 20. septembri 2018. aasta kohtuotsus Carrefour Hypermarchés SAS jt vs. Ministre des Finances et des Comptes publics (C‑510/16, ECLI:EU:C:2018:751, punkt 41), ning 13. detsembri 2018. aasta kohtuotsus Rittinger jt (C‑492/17, EU:C:2018:1019, punkt 57).
(
64
)	Vt selle kohta kohtujurist Warneri ettepanek kohtuasjas McCarren (177/78, ECLI:EU:C:1979:127, lk 2204). Selles tähenduses, et tegemist on igal juhul väikeste, et mitte öelda tühiste muudatustega, vt kohtujurist Rozèsi ettepanek kohtuasjas Apple and Pear Development Council (222/82, ECLI:EU:C:1983:229, lk 4134).
(
65
)	Vt 11. septembri 2003. aasta kohtuotsus Belgia vs. komisjon (C‑197/99 P, EU:C:2003:444, punkt 109), 20. mai 2010. aasta kohtuotsus Todaro Nunziatina & C. Snc vs. Assessorato del Lavoro, della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia (C‑138/09, ECLI:EU:C:2010:291, punkt 47), 4. detsembri 2013. aasta kohtuotsus komisjon vs. nõukogu (C‑121/10, EU:C:2013:784, punkt 59), ning kohtuotsus Azienda Sanitaria Provinciale di Catania, punktid 37 ja 39.
(
66
)	Vt 26. oktoobri 2016. aasta kohtuotsus Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) vs. komisjon (C‑590/14 P, ECLI:EU:C:2016:797, punktid 56, 78 ja 81).