62022CJ0549_RES
Mål C‑549/22
X
mot
Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
(begäran om förhandsavgörande från Centrale Raad van Beroep)
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 29 februari 2024
”Begäran om förhandsavgörande – Associeringsavtalet mellan EG och Algeriet – Social trygghet för migrerande arbetstagare från Algeriet och deras efterlevande – Överföring av förmåner till Algeriet till de växelkurser som den utbetalande medlemsstaten föreskriver – Efterlevandeförmån – Nationell lagstiftning enligt vilken bosättningsprincipen ska tillämpas – Krav på bosättning som innebär att efterlevandeförmånens belopp minskas för mottagare bosatta i Algeriet”
Internationella avtal – Associeringsavtalet mellan EG och Algeriet – Artikel 68.4 – Direkt effekt – Inget beslut har fattats av associeringsrådet – Saknar relevans
(Associeringsavtalet mellan EG och Algeriet, artikel 68.4)
(se punkterna 30–36 samt punkt 1 i domslutet)
Internationella avtal – Associeringsavtalet mellan EG och Algeriet – Social trygghet för migrerande arbetstagare – Fri överföring av pensioner och livräntor som omfattas av området för social trygghet – Personkrets som omfattas av tillämpningsområdet – Efterlevandeförmåner – Arbetstagares efterlevande – Omfattas – Krav på bosättning i den utbetalande medlemsstaten – Föreligger inte
(Associeringsavtalet mellan EG och Algeriet, artikel 68.4)
(se punkterna 38 och 40–42 samt punkt 2 i domslutet)
Internationella avtal – Associeringsavtalet mellan EG och Algeriet – Social trygghet för migrerande arbetstagare – Fri överföring av pensioner och livräntor som omfattas av området för social trygghet – Efterlevandeförmåner – Efterlevande make eller maka som är bosatt i Algeriet – Överföring av förmåner till Algeriet till de växelkurser som den utbetalande medlemsstaten föreskriver – Minskning av en efterlevandeförmåns belopp med beaktande av levnadskostnaderna i det land där förmånsmottagaren är bosatt – Tillåtet – Villkor
(Associeringsavtalet mellan EG och Algeriet, artikel 68.4)
(se punkterna 46–49 och 51 samt punkt 3 i domslutet)
Resumé
Centrale Raad van Beroep (Appellationsdomstolen för mål som rör social trygghet och offentlig anställning, Nederländerna) (nedan kallad den hänskjutande domstolen) har begärt förhandsavgörande från EU-domstolen. EU-domstolen slår fast att artikel 68.4 (
1
) i associeringsavtalet mellan EG och Algeriet, (
2
) vilken rör rätten till fri överföring av sociala trygghetsförmåner, har direkt effekt och inte utgör hinder för minskning av en efterlevandeförmåns belopp på grund av att mottagaren av förmånen är bosatt i Algeriet, när denna förmån syftar till att garantera en grundinkomst beräknad på grundval av levnadskostnaderna i den utbetalande medlemsstaten och den nämnda minskningen är förenlig med kärninnehållet i nämnda rättighet.
X är bosatt i Algeriet. Hon har i egenskap av efterlevande till sin make, som vid sin död arbetade i Nederländerna och var försäkrad enligt Algemene nabestaandenwet (lagen om allmän efterlevandeförsäkring) (nedan kallad ANW), rätt till en efterlevandeförmån sedan den 1 januari 1999. Efter det att Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (styrelsen för socialförsäkringskassan, Nederländerna) år 2018 med retroaktiv verkan hade återställt X:s efterlevandeförmån, vilken hade upphävts år 2012, underrättade nämnda organ X om att denna förmån skulle minskas från och med den 1 januari 2013 på grund av att den borde ha utbetalats i enlighet med bosättningsprincipen, det vill säga med ett belopp som beräknas utifrån en procentsats som återspeglar levnadskostnaderna i Algeriet i förhållande till levnadskostnaderna i Nederländerna. (
3
)
Efter att utan framgång ha överklagat detta beslut i flera instanser gav X in ett överklagande till den hänskjutande domstolen, som beslutade att begära förhandsavgörande från EU-domstolen angående olika frågor om tolkningen av artikel 68.4 i associeringsavtalet mellan EG och Algeriet, för att få klarhet i huruvida detta avtal utgör hinder för att med stöd av bosättningsprincipen minska X:s efterlevandeförmåns belopp.
Domstolens bedömning
Domstolen besvarar först frågan huruvida artikel 68.4 i associeringsavtalet mellan EG och Algeriet har direkt effekt, med hänsyn till bestämmelsens ordalydelse och avtalets syfte och art.
Domstolen konstaterar att denna bestämmelse i klara, precisa och ovillkorliga ordalag inför en rätt till fri överföring till Algeriet av de pensioner och livräntor som avses i bestämmelsen, till de växelkurser som den utbetalande medlemsstaten föreskriver. Nämnda bestämmelse innebär således en klar och precis skyldighet för medlemsstaterna att uppnå ett visst resultat, nämligen att ge de berörda personerna möjlighet att erhålla en sådan fri överföring. Denna skyldighet är som sådan inte beroende av att någon ytterligare rättsakt antas, för att kunna fullgöras eller få verkningar.
Domstolen påpekar att rätten till fri överföring inte är absolut, eftersom dess konkreta verkningar i varje enskilt fall beror på ”de växelkurser som den eller de utbetalande medlemsstaternas lagstiftning föreskriver”, men konstaterar att detta inte kan tolkas så, att medlemsstaterna efter eget skön får begränsa denna rätt till fri överföring och tömma den på dess kärninnehåll. Den noterar dessutom att utövandet eller verkningarna av den rättighet som föreskrivs i denna bestämmelse inte är beroende av att någon annan rättsakt antas, och i synnerhet inte av att associeringsrådet antar de bestämmelser som avses i artikel 70.1 i associeringsavtalet mellan EG och Algeriet. Sistnämnda bestämmelse kan således inte anses innehålla ett villkor för en omedelbar tillämpning av denna rättighet. Domstolen drar i detta sammanhang slutsatsen att artikel 68.4 i associeringsavtalet mellan EG och Algeriet har direkt effekt, så att de personer som denna bestämmelse är tillämplig på har rätt att åberopa den direkt vid medlemsstaternas domstolar för att förhindra att nationella bestämmelser som strider mot denna bestämmelse tillämpas.
Domstolen besvarar därefter frågan avseende den personkrets som artikel 68.4 i associeringsavtalet mellan EG och Algeriet är tillämplig på.
Samtidigt som domstolen noterar att artikel 68.4 uttryckligen endast gäller ”[d]essa arbetstagare”, vilket uttryck syftar på de ”arbetstagare med algeriskt medborgarskap” som nämns i punkt 1 i samma artikel, konstaterar den att pensioner och livräntor till efterlevande ingår bland de förmåner som fritt kan överföras till Algeriet och att det per definition endast kan vara arbetstagarnas efterlevande som erhåller sådana förmåner. Artikel 68.4 i associeringsavtalet mellan EG och Algeriet skulle följaktligen förlora sin ändamålsenliga verkan, om dessa efterlevande inte ingick i den personkrets som bestämmelsen är tillämplig på. Domstolen påpekar även att det skulle strida mot logiken bakom själva principen om fri överföring av förmåner till Algeriet att kräva att förmånstagaren ska vara bosatt i den utbetalande medlemsstaten, i förevarande fall Nederländerna. Domstolen drar i detta sammanhang slutsatsen att artikel 68.4 i associeringsavtalet mellan EG och Algeriet är tillämplig på efterlevande till en arbetstagare som inte själva är arbetstagare och som önskar överföra sin efterlevandeförmån till Algeriet, där de är bosatta.
Vad slutligen gäller frågan huruvida det är förenligt med artikel 68.4 i associeringsavtalet mellan EG och Algeriet att minska en efterlevandeförmåns belopp på grund av att mottagaren av denna förmån är bosatt i Algeriet, erinrar domstolen om att det i denna bestämmelse föreskrivs en rätt att fritt överföra förmånerna i fråga till Algeriet ”till de växelkurser som den eller de utbetalande medlemsstaternas lagstiftning föreskriver”. Den utbetalande medlemsstaten har således ett utrymme för skönsmässig bedömning när den fastställer regler för beräkningen av de förmåner som avses i nämnda bestämmelse, och denna medlemsstat får därför anta bestämmelser som syftar till att anpassa de nämnda förmånernas belopp i samband med denna överföring, såsom den regel som grundar sig på bosättningsprincipen.
Domstolen slår emellertid fast att sådana regler måste vara förenliga med kärninnehållet i rätten till fri överföring av förmåner och inte får medföra att denna rättighet förlorar sin ändamålsenliga verkan, och undersöker i detta syfte den aktuella efterlevandeförmånens kännetecken. Domstolen konstaterar att denna förmåns belopp fastställs på grundval av levnadskostnaderna i Nederländerna och att denna förmån följaktligen är avsedd att säkerställa att efterlevande har en grundinkomst som beräknas på grundval av levnadskostnaderna i denna medlemsstat. En anpassning av den överförda förmånens belopp för att ta hänsyn till levnadskostnaderna i Algeriet framstår därför inte som en regel som kan tömma rätten till fri överföring på dess kärninnehåll, i den mån fastställandet av den växelkurs som ska tillämpas för denna anpassning grundar sig på objektiva omständigheter. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera huruvida så är fallet.
(
1
)	Artikel 68 i detta avtal har följande lydelse:
”1. Om inte annat följer av följande punkter skall arbetstagare med algeriskt medborgarskap, och de av deras familjemedlemmar som bor tillsammans med dem, i fråga om social trygghet åtnjuta en behandling som är fri från diskriminering på grund av medborgarskap i förhållande till medborgarna i de medlemsstater där de är anställda. Med social trygghet avses de sociala förmåner som avser bidrag vid sjukdom, moderskap, invaliditet och ålderdom samt till efterlevande och vid olycksfall i arbetet, yrkessjukdom, dödsfall och arbetslöshet samt familjebidrag.
Denna bestämmelse skall dock inte medföra att de andra samordningsreglerna enligt den gemenskapslagstiftning som grundas på artikel 42 i EG-fördraget blir tillämpliga, annat än på de villkor som fastställs i artikel 70 i detta avtal.
…
4. Dessa arbetstagare skall fritt och till de växelkurser som den eller de utbetalande medlemsstaternas lagstiftning föreskriver till Algeriet kunna överföra alla pensioner och livräntor vid ålderdom, till efterlevande och vid olycksfall i arbetet eller yrkessjukdom samt vid invaliditet till följd av olycksfall i arbetet eller yrkessjukdom, dock med undantag av särskilda [icke avgiftsfinansierade förmåner]. …”
(
2
)	Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Demokratiska folkrepubliken Algeriet, å andra sidan, som godkändes på Europeiska gemenskapens vägnar genom rådets beslut 2005/690/EG av den 18 juli 2005 (EUT L 265, 2005, s. 1) (nedan kallat associeringsavtalet mellan EG och Algeriet).
(
3
)	Denna procentsats fastställs i enlighet med bestämmelserna i Regeling woonlandbeginsel in de sociale zekerheid 2012 (2012 års förordning om bosättningsprincipen på området för social trygghet), som antagits med stöd av artikel 17.3 ANW, i dess lydelse enligt Wet woonlandbeginsel in de sociale zekerheid (lag om bosättningsprincipen på området för social trygghet). För Algeriet är denna procentsats 60 procent av efterlevandeförmånens maximibelopp från och med den 1 januari 2013 och 40 procent av nämnda maximibelopp från och med den 1 januari 2016.