61996CJ0080_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål C-80/96,
angående en begäran enligt artikel 177 i EG-fördraget, från Hessisches Finanzgericht, Kassel (Tyskland), att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiga målet mellan
Quelle Schickedanz AG und Co.
och
Oberfinanzdirektion Frankfurt am Main,
angående tolkningen av punkt 6 i bilagan till kommissionens förordning (EG) nr 1966/94 av den 28 juli 1994 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen (EGT L 198, s. 103)_$
meddelar
DOMSTOLEN
(första avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden M. Wathelet samt domarna P. Jann (referent) och L. Sevón,
generaladvokat: N. Fennelly,
justitiesekreterare: avdelningsdirektören D. Louterman-Hubeau,
med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från:
- Quelle Schickedanz AG und Co., genom advokaten Hilmar Nehm, Düsseldorf,
- Europeiska gemenskapernas kommission, genom Fernando Castillo de la Torre, rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdd av advokaten Hans-Jürgen Rabe, Hamburg,
med hänsyn till förhandlingsrapporten,
efter att muntliga yttranden har avgivits vid sammanträdet den 3 juli 1997 av: Quelle Schickedanz AG und Co. och kommissionen,
och efter att den 17 juli 1997 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1 Hessisches Finanzgericht, Kassel, har genom beslut av den 7 mars 1996, som inkom till domstolens kansli den 18 mars samma år, i enlighet med artikel 177 i EG-fördraget ställt två frågor angående tolkningen och giltigheten av punkt 6 i bilagan till kommissionens förordning (EG) nr 1966/94 av den 28 juli 1994 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen (EGT L 198, s. 103).
2 Dessa frågor har uppkommit i en tvist mellan Quelle Schickedanz AG und Co. (nedan kallat Quelle), ett postorderföretag, och Oberfinanzdirektion Frankfurt am Main angående klassificeringen enligt tulltaxan av ett set bestående av bysthållare och trosa.
3 År 1994 begärde Quelle bindande tulltaxeupplysningar av denna myndighet angående klassificeringen av ett "set bestående av en bysthållare i 90 procent polyamid, 10 procent elastan (bysthållare med stödbyglar och trosa), värde: bysthållare 5,93 DM, trosa 4,31 DM".
4 Oberfinanzdirektion ansåg att de olika delarna av setet enligt denna upplysning skulle klassificeras var för sig, det vill säga bysthållaren enligt tulltaxenummer 6212 10 00 och trosan enligt tulltaxenummer 6108 21 00 i Kombinerade nomenklaturen i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EEG) nr 2551/93 av den 10 augusti 1993 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EGT L 241, s. 1, nedan kallad Kombinerade nomenklaturen, fransk version; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå). Oberfinanzdirektion stödde sig vid klassificeringen på förordning nr 1966/94 och i synnerhet på punkt 6 i bilagan till denna förordning.
5 Då Quelles klagomål angående denna klassificering avslogs väckte företaget slutligen talan vid Hessisches Finanzgericht, i vilken det har gjort gällande att förordning nr 1966/94 inte är giltig. I sitt beslut om hänskjutande ställer sig även den nationella domstol vid vilken målet är anhängigt tveksam till förordningens giltighet. Den anser nämligen att setet bestående av bysthållare och trosa utgör en "sats för försäljning i detaljhandeln" i den mening som avses i den allmänna regeln 3 b för tolkning av Kombinerade nomenklaturen, och att setet därför borde ha klassificerats enligt ett enda tulltaxenummer. Vidare är enligt Hessisches Finanzgericht motiveringen av förordningen otillräcklig, eftersom det varken framgår varför den allmänna regeln 3 b inte har tillämpats eller är möjligt att avgöra om kommissionen, trots denna bestämmelse, ändå hade befogenhet att besluta att två beståndsdelar skulle klassificeras var för sig. Hessisches Finanzgericht har tillagt att om den allmänna regeln 3 b är tillämplig, skulle det finnas anledning anse att det är bysthållaren som ger setet dess huvudsakliga karaktär, så att setet bestående av bysthållare och trosa skulle klassificeras enligt tulltaxenummer 6212 10 00.
6 Av denna anledning har Hessisches Finanzgericht, Kassel, ställt följande två frågor till domstolen:
"1) Är klassificeringen av set i detaljhandelsförpackning bestående av en bysthållare och en trosa enligt punkt 6 i bilagan till kommissionens förordning (EG) nr 1966/94 av den 28 juli 1994 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen (EGT L 198, 30.7.1994, s. 103) giltig, såvitt denna bestämmelse i motsats till den allmänna regeln 3 b för tolkning av Kombinerade nomenklaturen innebär att varor som ingår i dylika sammansättningar skall klassificeras var för sig?
2) Om frågan under a) besvaras nekande:
Skall ett set i detaljhandelsförpackning bestående av bysthållare och trosa i trikå klassificeras enligt tulltaxenummer 6212 10 00 på grund av att bysthållaren är den del som enligt den allmänna regeln 3 b ger varan dess huvudsakliga karaktär?"
7 Även om kommissionen anser att förordning nr 1966/94 inte är tillämplig på de aktuella varorna på grund av basprodukternas sammansättning, står det klart att Oberfinanzdirektion har stött sig på denna förordning vid klassificeringen av dem. Om domstolen skulle besluta att den inte är behörig att pröva frågan om förordningens giltighet, skulle de omtvistade varorna i vart fall klassificeras med ledning av relevanta allmänna tolkningsregler. Denna klassificering är föremål för den nationella domstolens andra fråga, och kommissionen har inte bestritt att denna kan prövas i sak (punkterna 7 och 8 i generaladvokatens förslag till avgörande).
8 Av det anförda följer att den nationella domstolens frågor kan prövas i sak.
9 Eftersom det inte finns något tulltaxenummer eller undernummer i Kombinerade nomenklaturen som särskilt avser sammansättningar av damunderkläder av sådant slag som de varor som tvisten vid den nationella domstolen gäller, har kommissionen gjort gällande att den enligt anmärkning 13 i avdelning XI var skyldig att klassificera varorna var för sig.
10 I enlighet med de skäl som redovisats i punkt 17 i generaladvokatens förslag till avgörande kan det i detta hänseende konstateras att anmärkning 13 i avdelning XI i Kombinerade nomenklaturen inte avser sådana varor som de som tvisten vid den nationella domstolen gäller.
11 Det finns således anledning att tillämpa de allmänna tolkningsreglerna i Kombinerade nomenklaturen, varav en är regel 3.
12 Eftersom den allmänna regeln 3 a inte är tillämplig på omständigheterna i målet vid den nationella domstolen, såsom framgår av punkt 22 i generaladvokatens förslag till avgörande, skall klassificeringen således bedömas med beaktande av den allmänna regeln 3 b in fine, enligt vilken varorna skall klassificeras som om de bestod av den beståndsdel som ger satsen dess huvudsakliga karaktär. Som framgår av punkterna 33 och 34 i generaladvokatens förslag till avgörande skulle setet i föreliggande fall förlora sitt utmärkande drag om en av delarna - oberoende av om det gäller trosan eller bysthållaren - avlägsnades. Klassificeringen kan således inte utföras med ledning av den allmänna regeln 3 b in fine.
13 Mot denna bakgrund skall, som generaladvokaten har framhållit i punkt 34 i sitt förslag till avgörande, den allmänna regeln 3 c tillämpas, enligt vilken varor som ingår i en sats för försäljning i detaljhandeln i ett sådan fall skall klassificeras enligt det tulltaxenummer som står sist av de tulltaxenummer som skäligen kan komma i fråga.
14 Som generaladvokaten har konstaterat i punkt 35 i sitt förslag till avgörande följer av det ovan anförda att kommissionen, genom att i punkt 6 i bilagan till förordning nr 1966/94 föreskriva att bysthållare och trosa i trikå som ingår i ett set skall klassificeras var för sig, trots att ett sådant set enligt den allmänna regeln 3 c skall klassificeras som en vara, har företagit en omfattande ändring av Kombinerade nomenklaturens lydelse och således gjort sig skyldig till maktmissbruk.
15 Den nationella domstolens första fråga kan således besvaras så, att förordning nr 1966/94 är ogiltig såvitt det i punkt 6 i bilagan till denna förordning föreskrivs att varor som ingår i ett set i detaljhandelsförpackning bestående av bysthållare och trosa skall klassificeras var för sig enligt undernummer 6108 21 00 respektive 6212 10 00.
16 Den nationella domstolens andra fråga skall vidare besvaras så, att Kombinerade nomenklaturen skall tolkas på så sätt att sådana varor skall klassificeras enligt det tulltaxenummer som står sist, det vill säga enligt undernummer 6212 10 00.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
17 De kostnader som har förorsakats Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(första avdelningen)
- angående de frågor som genom beslut av den 7 mars 1996 har ställts av Hessisches Finanzgericht, Kassel - följande dom:
18 Kommissionens förordning (EG) nr 1966/94 av den 28 juli 1994 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen är ogiltig, såvitt det i punkt 6 i bilagan till denna förordning föreskrivs att varor som ingår i ett set i detaljhandelsförpackning bestående av bysthållare och trosa skall klassificeras var för sig enligt undernummer 6108 21 00 respektive 6212 10 00.
19 Kombinerade nomenklaturen i sin lydelse enligt bilaga I till kommissionens förordning (EEG) nr 2551/93 av den 10 augusti 1993 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan skall tolkas på så sätt att sådana varor skall klassificeras enligt det tulltaxenummer som står sist, det vill säga enligt undernummer 6212 10 00.