Preliminär utgåva
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
LAILA MEDINA
föredraget den 23 oktober 2025(1)
Förenade målen C‑258/23–C‑260/23
IMI – Imagens Médicas Integradas, SA (C‑258/23)
Synlabhealth II, S.A (C‑259/23)
SIBS-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA,
SIBS, Cartões – Produção e Processamento de Cartões, SA,
SIBS Processos – Serviços Interbancários de Processamento, SA,
SIBS International SA,
SIBS Pagamentos SA,
SIBS Gest SA,
SIBS Forward Payment Solutions SA,
SIBS MB SA (C‑260/23)
mot
Autoridade da Concorrência
(begäran om förhandsavgörande från Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Domstolen för konkurrens-, reglerings- och tillsynsfrågor, Portugal))
” Begäran om förhandsavgörande – Överträdelse av konkurrensreglerna – Beslagtagande av affärshandlingar – Order utfärdad av åklagarmyndigheten – Stadgan om de grundläggande rättigheterna – Artikel 8 – Ingrepp i rätten till respekt för personuppgifter – Förhandstillstånd från domstol ”
Inledning
1.        I mitt förslag till avgörande som föredrogs den 20 juni 2024 i de nu aktuella förenade målen(2) föreslog jag att domstolens (tidigare) fjärde avdelning skulle tolka artikel 7 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna(3) så, att den inte utgör hinder för lagstiftning i en medlemsstat som innebär att den nationella konkurrensmyndigheten, vid en inspektion som genomförs i ett företags lokaler inom ramen för en utredning avseende överträdelse av artikel 101 eller artikel 102 FEUF, utan förhandstillstånd från en rättslig myndighet företar genomsökning och beslag av e-postmeddelanden vars innehåll är kopplat till föremålet för inspektionen. Detta förutsätter emellertid att myndighetens befogenheter är strikt reglerade i lag och att det finns lämpliga och tillräckliga garantier mot missbruk och godtycke. Sådana garantier måste i synnerhet bestå av en fullständig domstolsprövning i efterhand av de aktuella åtgärderna.(4)
2.        Till följd av domen av den 4 oktober 2024 i målet Bezirkshauptmannschaft Landeck(5) beslutade domstolen, på begäran av den (tidigare) fjärde avdelningen och i enlighet med artikel 60.3 i rättegångsreglerna, att hänskjuta de aktuella målen till stora avdelningen. I den domen slog domstolen fast att artikel 4.1 c i direktiv (EU) 2016/680,(6) jämförd med artiklarna 7, 8 och 52.1 i stadgan, inte utgör hinder för en nationell lagstiftning, enligt vilken behöriga myndigheter har möjlighet att bereda sig tillgång till personuppgifter som finns lagrade i en mobiltelefon i syfte att förebygga, utreda, avslöja och lagföra brott i allmänhet. Domstolen slog emellertid fast att användning av detta tvångsmedel bland annat förutsätter en förhandskontroll av en domstol eller en oberoende myndighet, utom i motiverade brådskande fall.(7)
3.        I detta kompletterande förslag till avgörande har domstolen uppmanat mig att undersöka huruvida lärdomarna av domen i målet Landeck ska beaktas i svaret till den hänskjutande domstolen i det nu aktuella målet, i synnerhet med avseende på den tredje tolkningsfrågan. Domstolen ser det nämligen som nödvändigt att avgöra huruvida kravet på förhandskontroll av en domstol eller en oberoende administrativ enhet kan överföras på konkurrensutredningar för att identifiera överträdelser av artikel 101 FEUF eller artikel 102 FEUF, i synnerhet när de e-postmeddelanden som den nationella konkurrensmyndigheten har beslagtagit och handlingar som härrör från dessa meddelanden innehåller personuppgifter.
4.        Detta förslag till avgörande införlivar därför resonemanget i mitt första förslag till avgörande i enlighet med domstolens nya begäran. En detaljerad redogörelse för de tillämpliga bestämmelserna, bakgrunden till det nationella målet och förfarandet vid domstolen finns i punkterna 3–19 i mitt första förslag till avgörande. Denna redogörelse behöver bara kompletteras med uppgiften att domstolens stora avdelning, efter det att den muntliga delen av förfarandet återupptagits, höll en muntlig förhandling den 3 juni 2025. Vid nämnda förhandling deltog parterna i målet vid den nationella domstolen och den portugisiska, den grekiska, den finska och den svenska regeringen samt Europeiska kommissionen och Eftas övervakningsmyndighet.
Rättslig bedömning
5.        Den hänskjutande domstolen har ställt den tredje tolkningsfrågan i de nu aktuella målen för att få klarhet i huruvida artikel 7 i stadgan utgör hinder för att e-postmeddelanden mellan chefer och anställda i ett företag, och handlingar som härrör från dessa meddelanden, tas i beslag utan föregående tillstånd från en domstol, i samband med en utredning avseende överenskommelser och förfaranden som är förbjudna enligt artiklarna 101 och 102 FEUF.(8) Den hänskjutande domstolen vill närmare bestämt få klarhet i huruvida ett sådant beslagtagande kan godkännas av ett sådant organ som den portugisiska åklagarmyndigheten, vilken enligt den hänskjutande domstolen bland annat ska företräda staten, försvara de intressen som fastställs i lag och väcka åtal på grundval av legalitetsprincipen.(9)
6.        Jag vill inledningsvis framhålla att den hänskjutande domstolen, såsom frågan är formulerad, endast har frågat EU-domstolen om tolkningen av artikel 7 i stadgan i samband med beslag, som vanligtvis görs av de nationella konkurrensmyndigheterna, av arbetsrelaterade e-postmeddelanden mellan chefer och anställda i företag som är föremål för en utredning. I och med att dessa beslag på ett oskiljaktigt sätt berör såväl kommunikationer som omfattas av artikel 7 i stadgan(10) som personuppgifter som skyddas av artikel 8 i stadgan, bör frågan emellertid också prövas mot bakgrund av den sistnämnda bestämmelsen, så att den hänskjutande domstolen ska få ett användbart svar.(11)
7.        Rätten till skydd av personuppgifter slås fast i artikel 8.1 i stadgan. Artikel 8.2 uppställer även ett krav på att sådana uppgifter ska behandlas med iakttagande av vissa villkor, vilket är en förutsättning för att en personuppgiftsbehandling ska vara laglig.(12) Rätten till respekt för privat- och familjelivet enligt artikel 7 i stadgan, som förvisso är av en annan karaktär(13), är nära knuten till och kompletteras av rätten till skydd av personuppgifter.(14)
8.        Rätten till skydd av personuppgifter utgör hinder för att uppgifter om identifierade eller identifierbara fysiska personer samlas in av eller görs tillgängliga för tredje man, oavsett om det rör sig om offentliga myndigheter eller den stora allmänheten, såvida inte insamlingen eller tillgängliggörandet sker med stöd av en behandling av uppgifterna som uppfyller de krav som föreskrivs i artikel 8.2 i stadgan.(15) Förutom i det fallet ska insamling och tillgängliggörande av personuppgifter – som utgör behandling av personuppgifter(16) – betraktas som en begränsning av den rätt till skydd av personuppgifter som garanteras i artikel 8.1 i stadgan.(17)
9.        I det nu aktuella fallet är det uppenbart, vad beträffar e-postmeddelandena mellan chefer och anställda i ett företag, och de arbetsrelaterade handlingar som de gett upphov till, i och med att dessa e-postmeddelanden och handlingar även kan innehålla personuppgifter i den mening som avses i artikel 4 led 1 i den allmänna dataskyddsförordningen(18), att ett beslag som görs av en nationell konkurrensmyndighet i samband med en utredning begränsar utövandet av den rättighet som garanteras i artikel 8 i stadgan.
10.      Det följer emellertid av fast rättspraxis att rätten till skydd av personuppgifter inte är en absolut rättighet, utan måste förstås utifrån sin uppgift i samhället och vägas mot andra grundläggande rättigheter.(19) En sådan rätt får således begränsas, förutsatt att begränsningarna, i enlighet med vad som anges i artikel 52.1 i stadgan, är föreskrivna i lag och förenliga med det väsentliga innehållet i den grundläggande rättigheten och med proportionalitetsprincipen.(20)
11.      Vad först beträffar kravet på att begränsningen ska föreskrivas i lag, innebär detta att den rättsliga grunden för en begränsning av en grundläggande rättighet på ett klart och precist sätt ska definiera dess omfattning.(21)
12.      I detta hänseende ska det framhållas att det anges i den allmänna dataskyddsförordningen, som ska tillämpas på nationella konkurrensmyndigheter i samband med utredningar som de genomför(22), i artikel 6.1 e, att behandling av personuppgifter är tillåten om behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning. Enligt domstolens praxis(23) krävs det enligt denna bestämmelse, jämförd med artikel 6.3 i förordningen, att det finns en rättslig grund som ger stöd för personuppgiftsansvarigas behandling av personuppgifter som sker i samband med att de utför en uppgift som ett led i deras myndighetsutövning.(24)
13.      Det ankommer på den hänskjutande domstolen att konkret pröva dessa omständigheter i det aktuella fallet. Det står emellertid klart att behandling av personuppgifter som ett led i en utredning som utförs av en nationell konkurrensmyndighet utgör myndighetsutövning.(25) De åtgärder som är i fråga i de nationella målen grundar sig dessutom, som jag konstaterade i mitt första förslag till avgörande(26), på några artiklar i Lei no 19/2012 (novo regime jurídico da concorrência) (lag nr 19/2012 om godkännande av det nya konkurrensrättsliga systemet) av den 8 maj 2012, enligt vilka verksamhetsrelaterade handlingar får tas i beslag i syfte att bevisa konkurrensbegränsande beteenden.
14.      Av detta följer att i den mån den nationella konkurrensmyndighetens beslag av e-postmeddelanden utgör en begränsning av den rättighet som garanteras i artikel 8 i stadgan, har denna begränsning täckning i lag i enlighet med det första kravet i artikel 52.1 i stadgan.
15.      Vad sedan beträffar kravet att begränsningen ska vara förenlig med det väsentliga innehållet i rätten till skydd av personuppgifter, betonas i den akademiska litteraturen att kärnan i denna rättighet är svår att identifiera.(27) För att ytterligare komplicera saken ska en tydlig åtskillnad göras mellan, å ena sidan, rätten till respekt för privatlivet, som avses i artikel 7 i stadgan, och, å andra sidan, rätten till skydd av personuppgifter, som avses i artikel 8 i stadgan.(28)
16.      Under alla omständigheter tycks EU-domstolen i sin praxis anse att det endast är när offentliga myndigheter obegränsat samlar in eller har en generell åtkomst till uppgifter i elektronisk kommunikation, utan att det föreskrivs några särskilda garantier för att skydda uppgifterna mot olaglig tillgång och behandling, som det väsentliga innehållet i rätten till skydd av personuppgifter kan kränkas.(29)
17.      I det nu aktuella fallet vill jag framhålla, utan att det påverkar den prövning som den hänskjutande domstolen ska göra, att beslag av verksamhetsrelaterad korrespondens mellan chefer och anställda i ett företag som är föremål för en utredning i allmänhet inte leder till vare sig en obegränsad insamling av personuppgifter eller till en allmän tillgång till dessa uppgifter. Som jag angav i mitt första förslag till avgörande(30) begränsades beslaget av sådan korrespondens av föremålet för utredningen, såsom det hade fastställts i inspektionsbeslutet. Följaktligen var insamlingen av uppgifter i denna korrespondens begränsad till uppgifter som hade ett samband med de konkurrensbegränsande förfaranden som utredningen avsåg. De insamlade personuppgifterna får dessutom inte användas för andra ändamål än att identifiera det konkurrensbegränsande beteende som är föremål för utredning. Slutligen, som jag förklarar nedan(31), regleras en nationell konkurrensmyndighets beslag av verksamhetsrelaterad korrespondens i allmänhet av processuella garantier som är avsedda att säkerställa uppgifternas säkerhet, konfidentialitet och integritet.
18.      Av detta följer att beslaget av de e-postmeddelanden som är aktuella i de nationella målen, såvida det inte ledde till en generell insamling av personuppgifter, i den mening som avses i domstolens praxis, inte kan anses ha varit av den arten att det väsentliga innehållet i artikel 8 i stadgan har kränkts.
19.      Vad sedan gäller proportionalitetsprincipen följer det av domstolens fasta praxis att begränsningar av rätten till skydd av personuppgifter endast får göras om de är nödvändiga och faktiskt svarar mot mål av allmänt samhällsintresse som erkänns av unionen eller behovet att skydda andra människors rättigheter och friheter. Sådana begränsningar ska vidare inskränkas till vad som är strikt nödvändigt, och den lagstiftning som tillåter ett sådant ingrepp måste innehålla tydliga och precisa bestämmelser som reglerar räckvidden och tillämpningen av den aktuella åtgärden.(32)
20.      För det första är syftet med de beslag som de nationella konkurrensmyndigheterna gör när de tillämpar artiklarna 101 och 102 FEUF, som jag framhöll i mitt första förslag till avgörande(33), att i enlighet med artiklarna 3.1 och 5 i förordning (EG) nr 1/2003(34) upptäcka förfaranden som strider mot dessa bestämmelser, vilka utgör tvingande rätt. Nämnda bestämmelser förbjuder konkurrensbegränsande samverkan och missbruk av dominerande ställning och syftar till att säkerställa att konkurrensen inte snedvrids på den inre marknaden, så att denna marknad kan fungera väl, vilket utan tvivel är av allmänt intresse. Denna formulering, som följer av domstolens praxis avseende artikel 7 i stadgan(35), är lika tillämplig i fråga om artikel 8 i stadgan.
21.      För det andra tycks målet att identifiera konkurrensbegränsande förfaranden på den inre marknaden inte rimligen kunna uppnås på ett lika effektivt sätt genom andra medel som i mindre utsträckning inskränker rätten till skydd av personuppgifter(36) än beslagtagande av e-postmeddelanden mellan chefer och anställda i ett företag genom företagets interna e-posttjänst. Nämnda e-postmeddelanden utgör nämligen en av de främsta källorna för konkurrensmyndigheterna för att kunna upptäcka ett konkurrensbegränsande beteende på den inre marknaden. Artikel 20.2 i förordning nr 1/2003 tillåter i sig, som en av kommissionens inspektionsbefogenheter, möjligheten att genomföra sådana beslag,(37) vilket unionslagstiftaren i och med antagandet av direktiv (EU) 2019/1 även föreskriver för de nationella konkurrensmyndigheterna,(38) i synnerhet i artikel 6.1 c i nämnda direktiv. Ett beslagtagande av verksamhetsrelaterade e-postmeddelanden och insamling av personuppgifter i dessa meddelanden ska därmed betraktas som nödvändigt för att uppnå målet av allmänintresse, att skydda konkurrensen på den inre marknaden.
22.      Vad beträffar frågan huruvida den begränsning som följer av beslaget av e-postmeddelanden mellan företagets chefer och anställda var proportionerlig, i synnerhet med avseende på den grundläggande rättighet som garanteras i artikel 8 i stadgan, har domstolen för det tredje slagit fast att en sådan begränsning ska bedömas mot bakgrund av det sammanhang i vilket begränsningen förekommer, genom en avvägning av samtliga relevanta omständigheter i det enskilda fallet.(39) Enligt domen i målet Landeck(40) kan sådana omständigheter vara frågan om hur allvarlig inskränkningen av den grundläggande rättigheten är, betydelsen av det mål av allmänt samhällsintresse som eftersträvas med rättighetsinskränkningen, vilket samband som finns mellan ägaren till de beslagtagna handlingarna och det aktuella brottet samt om uppgifterna är relevanta för att klarlägga de faktiska omständigheterna.(41)
23.      Frågan om hur allvarlig begränsningen är ska enligt domstolens praxis bedömas i förhållande till vilken typ av uppgifter som de offentliga myndigheterna kan få tillgång till och hur känsliga uppgifterna är.(42) Om de offentliga myndigheternas tillgång till samtliga dessa uppgifter gör det möjligt att dra ”mycket precisa” slutsatser om den registrerades privatliv, såsom personens dagliga vanor, stadigvarande eller tillfälliga bostadsort, rörelsemönster, aktiviteter, sociala kontakter och umgängeskretsar, ska ingreppet i den grundläggande rättighet som skyddas av artikel 8 i stadgan betraktas som allvarligt eller synnerligen allvarligt.(43) Så är även fallet om det inte kan uteslutas att uppgifterna i fråga kan inbegripa särskilt känsliga uppgifter,(44) såsom uppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse.(45)
24.      Den hänskjutande domstolens fråga avser i det nu aktuella fallet, med den formulering som använts i begäran om förhandsavgörande, beslag av verksamhetsrelaterade e‑postmeddelanden mellan anställda och chefer i ett företag vid en inspektion i företagets arbets- eller affärslokaler.(46) Såsom anges ovan är det allmänt känt – och därmed behöver påståendet inte underbyggas – att det kan finnas personuppgifter antingen i själva e-postmeddelandena eller i bifogade verksamhetsrelaterade handlingar.
25.      Jag anser emellertid att denna situation inte kan jämföras med den som domstolen prövade i domen i målet Landeck, vilken avsåg polismyndigheternas beslag, i en enskild bostad, av en personlig mobiltelefon som tillhörde en fysisk person som var misstänkt för brott samt ”fullständig och okontrollerad tillgång”(47) till samtliga uppgifter som fanns lagrade där. Situationen kan inte heller likställas med de situationer som berörts i många domar från domstolen som i huvudsak avser offentliga myndigheters tillgång till trafik- eller lokaliseringsuppgifter som generellt och odifferentierat lagras av leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster.(48)
26.      Mobiltelefoner är nämligen apparater som numera lagrar en stor mängd personuppgifter i ett enda utrymme. Det rör sig bland annat om identifieringsuppgifter (direkt identitet, kontaktuppgifter), lokaliseringsuppgifter (geolokalisering, uppringnings- och meddelandeloggar, navigering), anslutnings- och betalningsuppgifter (identifierare, bankuppgifter) samt applikations- och användardata, inklusive personliga inställningar. Många av dessa uppgifter hör dessutom till kategorin särskilda personuppgifter i den mening som avses i artikel 9 i den allmänna dataskyddsförordningen, till exempel uppgifter om den berörda personens biometri, hälsa, liv eller sexuella läggning eller ras eller etniskt ursprung. Därutöver tillkommer även andra högst personliga omständigheter, som meddelanden eller fotografier.(49) Med hänsyn till alla dessa uppgifters antal och mångfald(50) kan de ge en mycket detaljerad och ingående bild av nästan alla områden av den berörda personens privatliv, särskilt om de betraktas tillsammans, vilket domstolen för övrigt konstaterade i domen i målet Landeck.(51) Detta gäller även, såsom anges ovan, för uppgifter som lagras generellt och odifferentierat på dataservrar hos leverantörer av de elektroniska tjänsterna.
27.      Däremot anser jag, i likhet med den portugisiska, den grekiska, den finska och den svenska regeringen samt Eftas tillsynsmyndighet och kommissionen, att personuppgifter som finns i e-postmeddelanden som beslagtagits i en konkurrensutredning, särskilt meddelanden mellan chefer och anställda i ett företag som skickats genom företagets interna e-posttjänst, inte kan bedömas likadant.
28.      I princip kan nämligen varken e-postmeddelanden mellan chefer och anställda i ett företag eller verksamhetsrelaterade handlingar som härrör från dessa meddelanden, innehålla uppgifter som med samma precision och intensitet som en personlig mobiltelefon kan identifiera de berörda personernas dagliga vanor. Jag vill härvid framhålla att konkurrensmyndigheterna, när de söker igenom ett företags affärslokaler, inte söker efter personuppgifter som sådana, utan affärsrelaterade uppgifter som kan visa att företaget har agerat konkurrensbegränsande. Det betyder att insamlingen av personuppgifter från verksamhetsrelaterade meddelanden mellan chefer och anställda i ett företag är av underordnad betydelse, om inte uppgifterna är relevanta för affärsverksamheten och därmed kan användas för att läggas det berörda företaget till last.(52) I den här typen av meddelanden tycks personuppgifter snarare vara glest förekommande vid sökningar efter ett företags affärsuppgifter. Konkurrensmyndigheterna skulle härvid behöva agera proaktivt och gå utanför utredningens ramar(53) och bygga upp ett system där personuppgifterna kombineras eller förenas för att kunna anse att uppgifterna möjliggör en utförlig kartläggning av den berörda personen, utanför yrkeslivet,(54) vilket under inga omständigheter är syftet med utredningen.(55)
29.      Vidare är det förvisso sant att e-postmeddelanden mellan chefer och anställda i ett företag kan innehålla hänvisningar till dessa personers möten eller resor – i princip av tjänstekaraktär –, men de innehåller inte lokaliseringsuppgifter eller webbhistorik som samlas in i profileringssyfte och som skulle kunna möjliggöra en verklig kartläggning av deras klickström.(56) E-postmeddelandena kan inte heller ge upplysningar, i den omfattning som mobiltelefoner eller liknande personlig utrustning, om aktiviteter som innehavarna av de däri förekommande personuppgifterna ägnar sig åt och inte heller om personernas kontakter och umgängeskretsar. I och med att det inte är fråga om något system som kan kombinera eller förena alla dessa uppgifter, vilket i vart fall skulle ligga utanför utredningens räckvidd, anser jag återigen inte att en noggrann och utförlig kartläggning av vissa personliga aspekter av de berörda fysiska personernas liv kan styrkas enbart med stöd av verksamhetsrelaterade e-postmeddelanden.
30.      Av detta följer att det till skillnad från vad domstolen fastställde i domen i målet Landeck, inte är möjligt att dra ”mycket precisa” slutsatser om den berörda personens privatliv, i den mening som avses i rättspraxis, utifrån inhämtade uppgifter i e-postmeddelanden som utväxlats mellan chefer och anställda genom företagets e-posttjänst och i verksamhetsrelaterade handlingar som härrör från nämnda e-postmeddelanden. Ingreppet med avseende på rätten till skydd av personuppgifter kan således inte betraktas som allvarligt,(57) och än mindre som synnerligen allvarligt, i motsats till vad som var fallet i det mål som avgjordes genom domen Landeck.(58)
31.      Vad beträffar andra omständigheter som ska beaktas, enligt den rättspraxis som anges ovan i punkt 22, vid en proportionalitetsbedömning av en begränsning i utövandet av den grundläggande rättighet som garanteras i artikel 8 i stadgan, ska det framhållas att syftet, att lagföra Europaomfattande konkurrensbegränsande förfaranden i enlighet med artiklarna 101 och 102 FEUF är tillräckligt viktigt för att det ingrepp som orsakas av insamlingen av personuppgifter i verksamhetsrelaterade e-postmeddelanden och den senare tillgången till nämnda uppgifter, inte ska betraktas som oproportionerligt.(59) Insamlingen av personuppgifterna och tillgången till desamma är dessutom i princip underordnad, som anges ovan, vid efterforskning av affärsuppgifter som är avsedda att tjäna som bevisning mot det företag som är föremål för utredningen. Av detta följer, till skillnad från vad domstolen fastställde i domen i målet Landeck, att insamling och tillgång till personuppgifter som berörs av en konkurrensutredning i princip inte syftar till att fastställa ansvaret i fråga om konkurrens för den fysiska person som uppgifterna tillhör, utan endast ansvaret för den juridiska person som nämnda fysiska person har ett anställningsförhållande till.(60)
32.      Övervägandena i de föregående punkterna talar för bedömningen att ett sådant ingrepp som det som är föremål för de nationella målen är förenligt med proportionalitetsprincipen. Den bedömningen tycks än rimligare mot bakgrund av det mål som eftersträvades med beslaget av e-postmeddelandena mellan chefer och anställda i ett företag. Detta övervägande är emellertid, såsom flera parter anförde vid förhandlingen, även beroende av att några ytterligare processrättsliga garantier iakttas.(61) Nämnda garantier är i huvudsak sådana som är förenliga med principerna i artikel 5 i den allmänna dataskyddsförordningen och som vanligtvis reglerar beslut som fattas av nationella konkurrensmyndigheter i enlighet med lagstiftningen i varje medlemsstat.(62) Det ankommer naturligtvis på den hänskjutande domstolen att i det nu aktuella fallet undersöka om så verkligen är fallet i de nationella målen.
33.      För det första ska varje undersökning som utförs av de nationella konkurrensmyndigheterna, enligt principer som redan är väl kända, grunda sig på ett välmotiverat inspektionsbeslut, vilket ska grunda sig på rimliga misstankar om att ett företag har överträtt fördragets konkurrensregler, såsom för övrigt anges i domen i målet Landeck.(63) Detta inspektionsbeslut måste, som anges ovan(64), vara tillräckligt precist för att ändamålsenligt avgränsa utredningens räckvidd, såväl i materiellt som i tidsmässig avseende. Vad särskilt gäller personuppgifter ska inspektionsbeslutet säkerställa att insamlingen av uppgifterna och tillgången till desamma, även som ett underordnad led i efterforskningarna efter affärsuppgifter, begränsas till vad som är absolut nödvändigt för att uppnå syftet med utredningen och uteslutande används för utredningens ändamål.(65) Om utredningen dessutom genomförs med hjälp av ett datorprogram, vilket för övrigt är vanligt förekommande(66), ska den indexering som föregår sökandet efter affärsuppgifter som är relevanta för utredningen utföras med hjälp av noggrant fastställa nyckelord i förhållande till det på förhand fastställda föremålet för utredningen. Alla dessa åtgärder måste göra det möjligt att genomföra utredningen med iakttagande av principen om ändamålsbegränsning och principen om uppgiftsminimering, som ska styra behandlingen av dessa uppgifter.(67)
34.      För det andra ska den berörda nationella konkurrensmyndigheten, för att uppfylla kraven på korrekthet och öppenhet vid behandling av uppgifterna,(68) informera de registrerade om den eventuella behandlingen av deras personuppgifter och informera dem om deras rättigheter på ett öppet och konsekvent sätt. Omfattningen av denna informationsskyldighet kan naturligtvis begränsas om det är nödvändigt för att skydda syftet med utredningen, som uttryckligen anges i artikel 23.1 i den allmänna dataskyddsförordningen. Jag anser, i likhet med vad som anges i beslut 2018/1927 om inspektioner som utförs av kommissionen(69), att den nationella konkurrensmyndigheten ska hantera alla begränsningar på ett öppet sätt och dokumentera varje tillämpning av begränsningar i motsvarande register.
35.      För det tredje ska de insamlade personuppgifterna, i enlighet med principen om lagringsminimering och principen om integritet och konfidentialitet,(70) lagras i en säker miljö. Syftet är i detta hänseende att förhindra olaglig tillgång till eller överföring av uppgifter till personer som inte har någon koppling till utredningen och förhindra att uppgifterna ändras. Personuppgifter ska dessutom endast lagras hos de utredande myndigheterna under den tid som är strikt nödvändig för utredningen, vilken tid ska fastställas på grundval av objektiva kriterier,(71) särskilt under det administrativa förfarandet och under eventuella domstolsförfaranden. Insamlingen av personuppgifter och i synnerhet tillgången till desamma måste också inskränkas till ett så begränsat antal personer som möjligt, vilka ska vara bundna av sekretess vilket förbjuder dem att använda uppgifterna för andra ändamål än utredningens.(72) Slutligen krävs en säker radering av personuppgifter, antingen på grund av att de inte är relevanta för föremålet för utredningen eller på grund av att den godtagbara lagringstiden har löpt ut. Denna radering ska företas enligt en allmän rensningsmekanism som förhindrar att uppgifterna sedan återanvänds.
36.      För det fjärde, och återigen för att säkerställa insyn i behandlingen av personuppgifter, är det viktigt att insamling av personuppgifter och tillgång till desamma, genom urvalet av handlingar som är användbara i utredningen, företas i närvaro av en företrädare för företaget. De sistnämnda måste ha möjlighet att granska samtliga handlingar som ska föras in i ärendeakten och därigenom kunna ta del av vilka personuppgifter som finns i dessa handlingar. De måste även ha möjlighet att inkomma med klagomål om handlingar som förs in i ärendeakten innehåller personuppgifter som uppenbarligen inte är relevanta för utredningen eller om uppgifterna är särskilt känsliga, vilket bör föranleda de ansvariga för utredningen att ge ett utvidgat skydd för nämnda uppgifter.(73) Mot bakgrund av den ovan angivna principen om uppgiftsminimering bör personuppgifter som finns i handlingar som slutgiltigt förts in i ärendeakten men inte i sig är relevanta för utredningen, bli föremål för anonymisering. Slutligen måste dataskyddsombudet vid den utredande myndigheten, i enlighet med principen om ansvarsskyldighet(74), oberoende kunna granska hur begränsningarna av rätten till skydd av personuppgifter tillämpas för att säkerställa att de respekteras.
37.      De garantier som beskrivs i föregående punkter, vilka tillkommer utöver de nationella konkurrensmyndigheternas skyldigheter enligt den allmänna dataskyddsförordningen, är bland annat ägnade att förhindra en fullständig och odifferentierad tillgång till en fysisk persons samtliga uppgifter. Såvida dessa garantier föreskrivs klart och tydligt och såvida de iakttas, ska den proportionalitetsprincip som krävs genom tillämpning av artikel 8 i stadgan därmed anses vara uppfylld, i synnerhet vid beslag av e-postmeddelanden mellan chefer och anställda i ett företag och verksamhetsrelaterade handlingar som härrör från dessa. Detta gäller i än högre grad, såsom jag påpekade i mitt första förslag till avgörande(75), om hänsyn tas till att Europadomstolen och EU-domstolen i sin praxis har erkänt att offentliga ingripanden får vara mer ingripande när det gäller yrkesmässiga eller kommersiella verksamheter och lokaler än i andra fall.(76)
38.      I ett sådant sammanhang anser jag inte att rätten till skydd av personuppgifter enligt artikel 8 i stadgan kräver förhandstillstånd från en domstol i samband med konkurrensrättsliga utredningar.
39.      I domen i målet Landeck fann EU-domstolen, såsom anges ovan i inledningen, att artikel 8 i stadgan inte utgör hinder för en nationell lagstiftning, enligt vilken behöriga myndigheter har möjlighet att bereda sig tillgång till uppgifter som finns lagrade i en mobiltelefon i syfte att förebygga, utreda, avslöja och lagföra brott i allmänhet, såvida ett av de villkor som uppställs för att denna möjlighet ska kunna utövas är en förhandskontroll av en domstol eller ett oberoende förvaltningsorgan, utom i motiverade brådskande fall.(77) Domstolen fann i detta hänseende att i fall där de behöriga nationella myndigheternas möjlighet att bereda sig tillgång till personuppgifter medför en risk för ett allvarligt, eller till och med synnerligen allvarligt, ingrepp i den registrerades grundläggande rättigheter är det av väsentlig betydelse att frågan om tillstånd att använda detta tvångsmedel prövas, detta bland annat för att tillgodose kravet på att en proportionalitetsbedömning görs i varje enskilt fall, där samtliga relevanta omständigheter vägs mot varandra.(78)
40.      I detta hänseende vill jag först påpeka att kravet på förhandstillstånd från en rättslig myndighet redan föreskrivs i unionsrätten för de fall där den nationella konkurrensmyndighetens utredning äger rum i en privat bostad som tillhör en chef eller en anställd i det berörda företaget eller i andra privata lokaler som tillhör dessa personer.(79) Syftet med denna bestämmelse är att skydda en av de känsligaste platserna i en persons privatliv, vilket var fallet i det mål som avgjordes genom domen Landeck, där beslaget i fråga genomfördes i den brottsmisstänktes bostad.
41.      Det framgår också av rättspraxis att krav på skydd av en grundläggande rättighet som föreskrivs i stadgan kan skärpas om den bevisning som erhållits i samband med en utredning i enlighet med nationell lagstiftning kan användas i ett förfarande mot en fysisk person för att fastställa att denne har begått ett brott.(80) Av detta följer, vad gäller rätten till skydd av personuppgifter enligt artikel 8 i stadgan, att kravet på förhandstillstånd från en domstol kan ställas när personuppgifter i handlingar som beslagtagits av en nationell konkurrensmyndighet används inte bara för att fastställa det berörda företagets ansvar för överträdelse av konkurrensreglerna i fördraget, utan även för att fastställa en fysisk persons straffrättsliga ansvar för konkurrensbegränsande handlingar, om detta föreskrivs i medlemsstatens nationella rätt.
42.      Bortsett från i dessa två fall, vilka avser dels beslag av e-postmeddelanden med personuppgifter som genomförs i en persons privata bostad, dels beslag av sådana handlingar i syfte att lagföra en fysisk person, som i domen i målet Landeck, anser jag emellertid inte att ett sådant förhandstillstånd i sig krävs enligt artikel 8 i stadgan. Här kan samma överväganden göras som i Europadomstolens och EU-domstolens praxis, vilka låg till grund för slutsatsen att ett förhandstillstånd från en rättslig myndighet inte krävs enligt artikel 7 i stadgan för inspektioner avseende konkurrens som utförs i bolagens lokaler, som jag förklarade i mitt första förslag till avgörande(81) och till vilket jag tillåter mig att hänvisa.
43.      Proportionalitetsprincipen tycks i synnerhet inte åsidosättas när en nationell konkurrensmyndighet beslagtar e-postmeddelanden mellan chefer och anställda i ett företag, med följande förbehåll. Beslagtagandet måste dels underkastas processrättsliga garantier, såsom dem som beskrivs ovan, dels en efterhandskontroll i domstol, vilken ska kunna genomföras under utredningsförfarandet och särskilt ägnas åt en prövning av iakttagandet av dessa garantier mot bakgrund av artikel 8 i stadgan.(82) Europadomstolens senaste praxis om artikel 8 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, undertecknad i Rom den 4 november 1950, talar för detta, såsom framgår av domen av den 6 februari 2025, Italgomme Pneumatici Srl med flera mot Italien(83) och domen av den 18 mars 2025, BRD – Groupe Société Générale S.A. mot Rumänien.(84)
44.      Vad vidare beträffar argumentet att ett förhandstillstånd från en domstol skulle vara bättre ägnat att säkerställa att proportionalitetsprincipen iakttas, som domstolen slog fast i domen i målet Landeck, vill jag framhålla att en nationell domstols fastställande, vid en efterhandskontroll som kan genomföras under utredningsförfarandet, att nämnda princip har åsidosatts av de nationella konkurrensmyndigheterna, som en följd av att de processrättsliga garantierna har åsidosatts, kan ifrågasätta uppgifter som inhämtats under utredningen och följaktligen leda till att utredningen helt eller delvis förlorar sig giltighet.(85) Mot bakgrund av dessa risker tycks det finnas tillräckliga incitament för de nationella konkurrensmyndigheterna att säkerställa att proportionalitetsprincipen iakttas. Utöver detta tillkommer naturligtvis skyldigheten att ge den berörda personen lämplig gottgörelse för det fall den berörda nationella myndigheten har agerat rättsstridigt.(86)
45.      Av detta följer, i likhet med vad jag föreslog i mitt första förslag till avgörande i fråga om artikel 7 i stadgan, att artikel 8 stadgan ska tolkas så, att den inte utgör hinder för lagstiftning i en medlemsstat som innebär att den nationella konkurrensmyndigheten, vid en inspektion som genomförs i ett företags lokaler inom ramen för en utredning avseende överträdelse av artikel 101 eller artikel 102 FEUF, utan förhandstillstånd från en rättslig myndighet företar beslag av e-postmeddelanden vars innehåll är kopplat till föremålet för inspektionen, förutsatt att myndighetens befogenheter är strikt reglerade i rättsligt hänseende, på det sätt som beskrivs i detta förslag till avgörande, och att det finns lämpliga och tillräckliga garantier mot missbruk och godtycke och, i synnerhet, att åtgärderna i fråga kan bli föremål för en domstolsprövning i efterhand, såväl under det pågående utredningsförfarandet som efteråt.
46.      Det ska emellertid framhållas att direktiv 2019/1, såsom framgår av mitt första förslag till avgörande, gör det möjligt för medlemsstaterna att i sina respektive rättsordningar föreskriva en mekanism med förhandstillstånd från en rättslig myndighet, vilket även inbegriper allmän åklagare(87), för att de nationella konkurrensmyndigheterna ska kunna utöva sina inspektionsbefogenheter.(88) Det betyder att artikel 8 i stadgan, samtidigt som den i enlighet med den bedömning som redovisas i föregående punkter inte ställer krav på ett förhandstillstånd, förutsatt att de garantier som beskrivs ovan iakttas och att det föreskrivs en domstolskontroll i efterhand, inte heller utgör hinder för detta. I detta sammanhang kan åsidosättande av nämnda artikel inte fastställas för medlemsstater som beslutar att införa en sådan möjlighet.
47.      Jag vill slutligen framhålla, såvitt jag efter min bedömning i detta kompletterande förslag till avgörande anser att lärdomarna av domen i målet Landeck inte bör anses tillämpliga på utredningar som genomförs i konkurrensfrågor, i synnerhet inte i den del som rör kravet på förhandstillstånd, att frågan huruvida ett sådant tillstånd kan lämnas av en sådan enhet som den portugisiska åklagarmyndigheten inte behöver besvaras. För det fall domstolen inte delar den bedömningen, är det i vart fall tillräckligt att framhålla att domstolen i sin praxis har fastställt villkoren för att en enhet för kontroll av lagenligheten av ingripanden i de grundläggande rättigheterna ska kunna betraktas som oberoende. Kravet på oberoende förutsätter i synnerhet en ställning som gör det möjligt att agera objektivt, opartiskt och fritt från yttre påverkan.(89) I och med att dessa villkor i det nu aktuella fallet är uppfyllda enligt den hänskjutande domstolens beskrivning av den portugisiska åklagarmyndigheten befogenheter, anser jag att denna åklagarmyndighet ska anses utgöra en oberoende enhet som är behörig att bevilja förhandstillstånd på det sätt som krävs i domen i målet Landeck.
Förslag till avgörande
48.      Mot bakgrund av det anförda föreslår jag att domstolen besvarar den tredje frågan från Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Domstolen för konkurrens-, reglerings- och tillsynsfrågor, Portugal) i vart och ett av de förenade målen C‑258/23-C‑260/23 på följande sätt:
Artiklarna 7 och 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna ska tolkas så, att de inte utgör hinder för lagstiftning i en medlemsstat som innebär att den nationella konkurrensmyndigheten, vid en inspektion som genomförs i ett företags lokaler inom ramen för en utredning avseende överträdelse av artikel 101 eller artikel 102 FEUF, utan förhandstillstånd från en rättslig myndighet företar genomsökning och beslag av e-postmeddelanden vars innehåll är kopplat till föremålet för inspektionen, förutsatt att myndighetens befogenheter är strikt reglerade i lag och att det finns lämpliga och tillräckliga garantier mot missbruk och godtycke och, i synnerhet, att åtgärderna i fråga kan bli föremål för en domstolsprövning i efterhand, såväl under pågående utredning som efteråt.
1      Originalspråk: franska.
2      Generaladvokat Medinas förslag till avgörande i de förenade målen IMI m.fl.(C-258/23–C-260/23, EU:C:2024:537) (nedan kallat det första förslaget till avgörande).
3      Nedan kallad stadgan.
4      Det första förslaget till avgörande, punkt 63.
5      Dom av den 4 oktober 2024, Bezirkshauptmannschaft Landeck (Försök att bereda sig tillgång till personuppgifter som finns lagrade i en mobiltelefon) (C-548/21, EU:C:2024:830, nedan kallad domen i målet Landeck).
6      Europaparlamentets och rådets direktiv av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut 2008/977/RIF (EUT L 119, 2016, s. 89).
7      Domen i målet Landeck, punkt 1 i domslutet.
8      Det första förslaget till avgörande, punkt 18.
9      Det första förslaget till avgörande, punkt 40.
10      Se det första förslaget till avgörande, punkterna 30 och 31.
11      Se, för ett liknande synsätt, domen i målet Landeck, punkt 60 och där angiven rättspraxis.
12      Se, bland annat, dom av den 4 september 2025, Quirin Privatbank (C-655/23, EU:C:2025:655, punkt 40).
13      Se dom av den 21 december 2016, Tele2 Sverige och Watson m.fl. (C-203/15 och C-698/15, EU:C:2016:970, punkt 129).
14      Se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 november 2011, Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (C-468/10 och C-469/10, EU:C:2011:777, punkt 41), och dom av den 27 februari 2025, Dun & Bradstreet Austria m.fl. (C-203/22, EU:C:2025:117, punkt 51 och där angiven rättspraxis).
15      Se, för ett liknande resonemang, dom av den 18 juni 2020, kommissionen/Ungern (Insyn i föreningar) (C-78/18, EU:C:2020:476, punkt 126).
16      Se artikel 4 led 2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning) (EUT L 119, 2016, s. 1).
17      Se, för ett liknande resonemang, dom av den 2 oktober 2018, Ministerio Fiscal (C-207/16, EU:C:2018:788, punkt 51).
18      Personuppgifter som samlas in och behandlas i samband med en konkurrensutredning inbegriper bland annat, men inte enbart, namn, kontaktuppgifter (e-postadress, telefon- och faxnummer och ibland privata kontaktuppgifter), den fysiska personens ställning och funktion i företaget samt eventuellt uttalanden och handlingar som härrör från eller tillskrivs enskilda personer. Se Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för konkurrens, ”Privacy statement”, s. 2, som finns att tillgå på https://competition-policy.ec.europa.eu/document/download/5294e82f-a0b0-4eaf-84b8-3eda9ac9ca35_en?filename=privacy_statement_antitrust_en.pdf&prefLang=sv.
19      Se, bland annat, dom av den 9 november 2010, Volker und Markus Schecke och Eifert (C-92/09 och C-93/09, EU:C:2010:662, punkt 48 och där angiven rättspraxis).
20      Se dom av den 7 mars 2024, Endemol Shine Finland (C-740/22, EU:C:2024:216, punkt 52 och där angiven rättspraxis).
21      Se dom av den 26 januari 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Polisregistrering av biometriska och genetiska uppgifter) (C-205/21, EU:C:2023:49, punkt 65 och där angiven rättspraxis).
22      Se artiklarna 2.1 och artikel 4 led 7 i den allmänna dataskyddsförordningen. Se även, för ett liknande resonemang, dom av den 2 mars 2023, Norra Stockholm Bygg (C-268/21, EU:C:2023:145, punkt 29).
23      Se, även, skäl 45 i den allmänna dataskyddsförordningen.
24      Dom av den 2 mars 2023, Norra Stockholm Bygg (C-268/21, EU:C:2023:145, punkt 32), och dom av den 20 oktober 2022, Koalitsia ”Demokratichna Bulgaria – Obedinenie” (C-306/21, EU:C:2022:813, punkt 52).
25      Se, för ett liknande resonemang och analogt, dom av den 24 maj 2023, Meta Platforms Ireland/kommissionen (T-451/20, EU:T:2023:276, punkt 192).
26      Punkt 34 i det första förslaget till avgörande.
27      Se González Fuster, G., ”Study on the essence of the fundamental rights to privacy and to protection of personal data”, Law, Science, Technology & Society Research Group, Vrije Universiteit Brussel, December 2022, s. 17–23, som finns tillgänglig på adressen https://www.edps.europa.eu/data-protection/our-work/publications/papers/2023-11-08-study-essence-fundamental-rights-privacy-and-protection-personal-data_en, och Brkan, M., ”The essence of the fundamental rights to privacy and data protection: finding the way through the maze of the CJEU’s constitutional reasoning”, German Law Journal, 2019, vol. 20, s. 867–869.
28      Se bland annat Kokott, J., och Sobotta, C., ”The distinction between privacy and data protection in the jurisprudence of the CJEU and the ECtHR”, International Data Privacy Law, 2013, vol. 3, nummer 4, s. 228.
29      Se, för ett liknande resonemang, dom av den 8 april 2014, Digital Rights Ireland m.fl. (C-293/12 och C-594/12, EU:C:2014:238, punkt 40), dom av den 21 december 2016, Tele2 Sverige och Watson m.fl. (C-203/15 och C-698/15, EU:C:2016:970, punkt 101), och dom av den 21 juni 2022, Ligue des droits humains (C-817/19, EU:C:2022:491, punkt 120), och yttrande 1/15 (PNR-avtalet mellan EU och Kanada) av den 26 juli 2017 (EU:C:2017:592, punkt 151). Se även, beträffande artikel 7 i stadgan, dom av den 6 oktober 2015, Schrems (C-362/14, EU:C:2015:650, punkt 94 och där angiven rättspraxis).
30      Det första förslaget till avgörande, punkt 35.
31      Se nedan punkterna 33–37.
32      Dom av den 1 augusti 2022, Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C-184/20, EU:C:2022:601, punkt 70 och där angiven rättspraxis).
33      Det första förslaget till avgörande, punkt 36.
34      Rådets förordning av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (EGT L 1, 2003, s. 1).
35      Se, beträffande artikel 101 FEUF, dom av den 22 mars 2022, Nordzucker m.fl. (C-151/20, EU:C:2022:203, punkt 51 och där angiven rättspraxis), och, beträffande artikel 102 FEUF, dom av den 22 mars 2022, bpost (C-117/20, EU:C:2022:202, punkt 46 och där angiven rättspraxis).
36      Se, bland annat, dom av den 26 januari 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Polisregistrering av biometriska och genetiska uppgifter) (C-205/21, EU:C:2023:49, punkt 126 och där angiven rättspraxis).
37      Se dom av den 16 juli 2020, Nexans France och Nexans/kommissionen (C-606/18 P, EU:C:2020:571, punkt 63), och Europeiska kommissionen, ”Explanatory note on Commission inspections pursuant to Article 20(4) of Council Regulation (EC) No 1/2003”, i dess lydelse från mars 2024, punkterna 4, 9 och 18, som finns att tillgå på https://competition-policy.ec.europa.eu/document/download/c84d4245-ae08-492e-bffd-760fa0ca4df8_en?filename=inspections_explanatory_note_en.pdf.
38      Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) av den 11 december 2018 om att ge medlemsstaternas konkurrensmyndigheter befogenhet att mer effektivt kontrollera efterlevnaden av konkurrensreglerna och om att säkerställa en väl fungerande inre marknad (EUT L 11, 2019, s. 3). Se även skäl 32 i detta direktiv.
39      Se dom av den 30 april 2024, La Quadrature du Net m.fl. (Personuppgifter och bekämpning av upphovsrättsintrång) (C-470/21, nedan kallad domen i målet La Quadrature du Net, EU:C:2024:370, punkt 107), och domen i målet Landeck, punkt 89.
40      Domen i målet Landeck, punkt 90.
41      Även om domen i målet Landeck avsåg tolkningen av direktiv 2016/680 om bland annat uppgiftsskydd i samband med brottsutredningar, ser jag inga invändningar mot att samma aspekter, som i slutändan ligger till grund för tolkningen av artikel 8 i stadgan, jämförd med artikel 52.1 i stadgan, beaktas i samband med konkurrensutredningar.
42      Domen i målet Landeck, punkt 90.
43      Se dom av den 21 december 2016, Tele2 Sverige och Watson m.fl. (C-203/15 och C-698/15, EU:C:2016:970, punkt 99) och domen i målet Landeck, punkt 93.
44      Domen i målet Landeck, punkt 94.
45      Se artikel 9.1 i den allmänna dataskyddsförordningen. Se även dom av den 26 januari 2023, Ministerstvo na vatreshnite raboti (Polisregistrering av biometriska och genetiska uppgifter) (C-205/21, EU:C:2023:49, punkt 62).
46      Det första förslaget till avgörande, punkterna 32, 39 och 40.
47      Domen i målet Landeck, punkterna 26, 28 och 30.
48      Se, exempelvis, dom av den 6 oktober 2020, La Quadrature du Net m.fl. (C-511/18, C-512/18 och C-520/18, EU:C:2020:791, punkt 119), dom av den 5 april 2022, Commissioner of An Garda Síochána m.fl. (C-140/20, EU:C:2022:258, punkt 46), dom av den 20 september 2022, SpaceNet och Telekom Deutschland (C-793/19 och C-794/19, EU:C:2022:702, punkt 61) och dom av den 17 november 2022, Spetsializirana prokuratura (Lagring av trafik- och lokaliseringsuppgifter) (C-350/21, EU:C:2022:896, punkt 58 och där angiven rättspraxis).
49      Se, för ett liknande resonemang, domen i målet Landeck, punkt 26.
50      Se, för ett liknande resonemang, dom av den 20 september 2022, SpaceNet och Telekom Deutschland (C-793/19 och C-794/19, EU:C:2022:702, punkt 87).
51      Domen i målet Landeck, punkterna 92 och 93.
52      Se, för ett liknande resonemang, dom av den 22 oktober 2002, Roquette Frères (C-94/00, EU:C:2002:603, punkt 45).
53      Se domen i målet Landeck, punkt 92, där domstolen i sak fann att allvaret i tillgången till personuppgifter, till och med när det är fråga om en personlig mobiltelefon, måste bedömas ”beroende på … de val som [myndigheterna] gör”.
54      Se, för ett liknande resonemang, domen La Quadrature du Net, punkterna 81 och 96. Se, för ett a contrario-resonemang, domen i målet Landeck, punkt 92.
55      Se domen i målet Quadrature du Net, punkt 111, där domstolen hänför sig till ”atypiska fall”.
56      Se, för ett liknande resonemang, domen La Quadrature du Net, punkt 115.
57      Se domen i målet Quadrature du Net, punkt 113.
58      Domen i målet Landeck, punkt 95. Se, beträffande en annan ståndpunkt i ett interimistiskt förfarande, beslut av domstolens vice ordförande av den 11 april 2024, Vivendi/kommissionen (C-90/24 P(R), EU:C:2024:318, punkterna 95–100).
59      I domen i målet Landeck, som avsåg misstänkt brott avseende narkotikahandel, fann domstolen att bekämpning av brottslighet som inte nödvändigtvis behöver vara grov kan utgöra ett viktigt mål av samhällsintresse som gör det möjligt att betrakta ett allvarligt eller synnerligen allvarligt intrång som proportionerligt. Se domen i målet Landeck, punkt 97.
60      Se Europadomstolen, 18 mars 2025, BRD – Groupe Société Générale S.A. mot Rumänien (CE:ECHR:2025:0318JUD003879813, §§ 105).
61      Se, för ett liknande resonemang, domen i målet La Quadrature du Net, punkt 115. Se även Europadomstolen, 18 mars 2025, BRD – Groupe Société Générale S.A. mot Rumänien (CE:ECHR:2025:0318JUD003879813, § 107–110).
62      Se, beträffande kommissionens utredningar, kommissionens beslut (EU) 2018/1927 av den 5 december 2018 om fastställande av interna regler för Europeiska kommissionens behandling av personuppgifter på konkurrensområdet vad gäller tillhandahållande av information till registrerade och begränsning av vissa rättigheter (EUT L 313, 2018, s. 39) samt kommissionens förklaring (se ovan, fotnot 18).
63      Se domen i målet Landeck, punkt 101.
64      Se ovan, punkt 17.
65      Se, för ett liknande resonemang, domen i målet La Quadrature du Net, punkt 113. Det borde även innebära att insamlingen av personuppgifter och tillgången till dessa uppgifter enbart kommer att beröra personer som har en åtminstone indirekt koppling till det misstänkta brottet.
66      Se, till exempel, beträffande kommissionens utredningar, dom av den 16 juli 2020, Nexans France och Nexans/kommissionen (C-606/18 P, EU:C:2020:571, punkterna 15 och 66), och dom av den 24 september 2020, Prysmian och Prysmian Cavi e Sistemi/kommissionen (C-601/18 P, EU:C:2020:751, punkterna 29 och 60), samt Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för konkurrens, ”Explanatory note on Commission inspections pursuant to Article 20(4) of Council Regulation (EC) No 1/2003”, reviderad i mars 2014, punkt 10, som finns tillgänglig på https://competition-policy.ec.europa.eu/document/download/c84d4245-ae08-492e-bffd-760fa0ca4df8_en?filename=inspections_explanatory_note_en.pdf. Se även, beträffande bedrägeribekämpning, dom av den 28 oktober 2021, Vialto Consulting/kommissionen (C-650/19 P, EU:C:2021:879, punkterna 65 och 75).
67      Se artikel 5.1 b och c i den allmänna dataskyddsförordningen och domen i målet La Quadrature du Net, punkt 113.
68      Se artikel 5.1 a i den allmänna dataskyddsförordningen.
69      Se artikel 3.2 i beslut 2018/1927 och skäl 15 i samma beslut.
70      Se artikel 5.1 e och f i den allmänna dataskyddsförordningen.
71      Se dom av den 8 april 2014, Digital Rights Ireland m.fl. (C-293/12 och C-594/12, EU:C:2014:238, punkt 64) och dom av den 20 oktober 2022, Digi (C-77/21, EU:C.2022:805, punkt 53).
72      Se domen i målet La Quadrature du Net, punkterna 113 och 114.
73      Se, för ett liknande resonemang, domen i målet Landeck, punkt 107.
74      Se artikel 5.2 i den allmänna dataskyddsförordningen och domen i målet La Quadrature du Net, punkt 113.
75      Punkt 38 i det första förslaget till avgörande.
76      Se, särskilt, Europadomstolens dom i målet Niemietz mot Tyskland (Europadomstolen, 16 december 1992, CE:ECHR:1992:1216JUD001371088, § 31. Se, även, dom av den 18 juni 2015, Deutsche Bahn m.fl./kommissionen (C-583/13 P, EU:C:2015:404, punkt 20).
77      Domen i målet Landeck, punkt 1 i domslutet.
78      Domen i målet Landeck, punkt 102.
79      Se artikel 7.2 i direktiv 2019/1.
80      Se, för ett liknande resonemang, dom av den 2 februari 2021, Consob (C-481/19, EU:C:2021:84, punkt 44).
81      Det första förslaget till avgörande, punkterna 42 och 44. Se, i synnerhet och bland annat, hänvisningen till Europadomstolens dom av den 2 oktober 2014, Delta Pekárny a.s. mot Tjeckien (EC:ECHR:2014:1002JUD000009711, §§ 86 och 87 där angiven rättspraxis).
82      Se, för ett liknande resonemang, dom av den 18 juni 2015, Deutsche Bahn m.fl./kommissionen (C-583/13 P, EU:C:2015:404, punkterna 32–35), och dom av den 9 mars 2023, Les Mousquetaires och ITM Entreprises/kommissionen (C-682/20 P, EU:C:2023:170, punkt 57 och där angiven rättspraxis).
83      CE:ECHR:2025:0206JUD003661718, § 137.
84      CE:ECHR:2025:0318JUD003879813, §§ 111–116.
85      Se, för ett liknande resonemang, dom av den 2 mars 2021, Prokuratuur (Villkor för att ge tillgång till uppgifter avseende elektronisk kommunikation) (C-746/18, EU:C:2021:152, punkterna 43 och 44).
86      Se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 mars 2023, Intermarché Casino Achats/kommissionen (C-693/20 P, EU:C:2023:172, punkterna 45 och 46).
87      Se artikel 6.3 i direktiv 2019/1 och skäl 34 i samma direktiv.
88      För närvarande har 21 medlemsstater föreskrivit ett förfarande med förhandstillstånd för genomförande av inspektioner och beslag i näringslokaler, däribland Tyskland, Österrike, Belgien, Bulgarien, Kroatien, Danmark, Spanien, Estland, Frankrike, Ungern, Irland, Lettland, Litauen, Luxemburg, Malta, Polen, Portugal, Rumänien, Slovakien, Slovenien och Sverige. Se rättsutredning 25/005 som utarbetades av direktoratet för forskning och dokumentation vid Europeiska unionens domstol i maj 2025.
89      Se domen i målet La Quadrature du Net, punkterna 125 och 126.