62025CJ0030
DOMSTOLENS DOM (tredje avdelningen)
den 30 april 2026 (
*1
)
”Begäran om förhandsavgörande – Protokoll (nr 7) om Europeiska unionens immunitet och privilegier – Artikel 10 – Ledamöter av Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) – Upphävande av immunitet – Ledamot vars immunitet upphävts i samband med ett åtal avseende straffbara gärningar – Utnämning i samband med en ny mandatperiod – Immuniteten måste inte upphävas på nytt för samma gärningar”
I mål C‑30/25,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, framställd av Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Franskspråkiga förstainstansdomstolen i Bryssel, Belgien) genom beslut av den 7 januari 2025, som inkom till domstolen den 13 januari 2025, i brottmålet mot
FR,
ytterligare deltagare i rättegången:
Auditeur du travail,
ZT,
GQ,
KH,
AN,
FU,
Europeiska ekonomiska och sociala kommittén
meddelar
DOMSTOLEN (tredje avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden C. Lycourgos samt domarna O. Spineanu-Matei, S. Rodin, N. Piçarra och N. Fenger (referent),
generaladvokat: L. Medina,
justitiesekreterare: A. Calot Escobar,
efter det skriftliga förfarandet,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
–
Auditeur du travail, genom M. Laurent, ställföreträdare för auditeur du travail,
–
ZT, genom N. de Montigny, avocate,
–
GQ, KH, AN och FU, genom V. Bodson och L. Levi, avocats,
–
Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, genom L. Camarena Januzec, K. Gambino och M. Pascua Mateo, samtliga i egenskap av ombud,
–
FR, genom M. Aboudi och M. Casado García-Hirschfeld, avocats,
–
Belgiens regering, genom P. Cottin, L. Jans och C. Pochet, samtliga i egenskap av ombud,
–
Europeiska kommissionen, genom M. Heller och S. Pardo Quintillán, båda i egenskap av ombud,
och efter att den 12 februari 2026 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
1
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 10 i protokoll (nr 7) om Europeiska unionens immunitet och privilegier (EUT C 202, 2016, s. 266) (nedan kallat protokollet om immunitet och privilegier).
2
Begäran har framställts i ett brottmål mot FR, ledamot av Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK), avseende de våldshandlingar eller den mobbning på arbetsplatsen som FR påstås ha gjort sig skyldig till gentemot ZT, GQ, KH, AN och FU.
Tillämpliga bestämmelser
EUF-fördraget
3
I artikel 300.4 FEUF föreskrivs följande: ”Ekonomiska och sociala kommitténs … ledamöter ska inte bindas av några instruktioner. De ska i [Europeiska] unionens allmänna intresse fullgöra sina skyldigheter under full oavhängighet.”
4
I artikel 343 FEUF föreskrivs följande:
”Unionen ska, på de villkor som anges i protokollet … om … immunitet och privilegier, inom medlemsstaternas territorier åtnjuta den immunitet och de privilegier som krävs för att den ska kunna fullgöra sin uppgift. Detsamma ska gälla för Europeiska centralbanken och Europeiska investeringsbanken.”
Protokollet om immunitet och privilegier
5
I artikel 9 i protokollet om immunitet och privilegier föreskrivs följande:
”Under Europaparlamentets sessioner ska dess ledamöter åtnjuta
a)
vad avser deras egen stats territorium, den immunitet som beviljas parlamentsledamöter i deras land,
b)
vad avser alla andra medlemsstaters territorium, immunitet vad gäller alla former av kvarhållande och lagföring.
Immuniteten ska även vara tillämplig på ledamöterna under resan till och från Europaparlamentets mötesplats.
…”
6
I artikel 10 i det protokollet föreskrivs följande:
”Företrädare för de medlemsstater som deltar i arbetet i unionens institutioner, deras rådgivare och tekniska experter ska i sin tjänsteutövning och under resan till och från mötesplatsen åtnjuta sedvanliga privilegier, immunitet och lättnader.
Denna artikel ska även vara tillämplig på ledamöter av unionens rådgivande organ.”
Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ledamotsstadga
7
Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ledamotsstadga från januari 2012 antogs bland annat på grundval av detta rådgivande organs arbetsordning. I artikel 9 i ledamotsstadgan, med rubriken ”Rätt till skydd och immunitet i utövandet av ämbetet”, föreskrevs följande:
”…
3. Immunitet
3.1 Varje inskränkning av ledamöternas personliga frihet av skäl som direkt eller indirekt är kopplade till deras uppdrag ska på förhand godkännas av kommittén. Immuniteten kan dock inte åberopas av en ledamot som tas på bar gärning.
…
4. Förfaranden i anslutning till immuniteten
4.1 Presidiet ska informeras om varje begäran, ställd till ordföranden, från en medlemsstats behöriga myndighet om att häva en ledamots immunitet.
…
6. Institutionens och dess ordförandes förpliktelser
6.1 I utövandet av sina befogenheter med avseende på privilegier och immunitet ska kommittén först och främst värna om sin integritet som demokratiskt rådgivande organ och tillförsäkra ledamöterna oavhängighet när de utför sina uppgifter.
…”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
8
Den 6 december 2018 inledde Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) en utredning angående påståenden om att FR, som varit ledamot av EESK sedan den 1 maj 2004, hade gjort sig skyldig till straffbara gärningar gentemot personalen vid detta rådgivande organ.
9
Den 10 januari 2020 översände Olaf sin utredningsrapport till Ministère public (Åklagarmyndigheten, Belgien). I rapporten behandlades FR:s olämpliga beteende och trakasserier mot bland annat GQ, KH, AN och FU.
10
I egenskap av ledamot av EESK åtnjöt FR, under den period som omfattas av påståendena om straffbara gärningar, immunitet med stöd av artikel 343 FEUF och artikel 10 i protokollet om immunitet och privilegier.
11
Den 4 juni 2020, efter det att Olafs utredning hade överlämnats, begärde auditorat du travail (Arbetsrättsliga åklagarmyndigheten, Belgien) att EESK skulle upphäva FR:s immunitet.
12
Genom beslut av den 15 juli 2020 upphävde EESK:s plenarförsamling, med FR:s samtycke, hans immunitet. Det beslutet är tillämpligt på hela det förfarande som grundas på Olafs utredning och på det åtal som följer därav avseende de brott som han påstås ha begått under sitt mandat som varade under perioden oktober 2015–september 2020.
13
Den 21 september 2020 inleddes en ny mandatperiod och FR utsågs i egenskap av ledamot av EESK för ett nytt mandat på fem år.
14
Genom kallelse som delgavs FR den 20 mars 2024, kallade auditorat du travail (Arbetsrättsliga åklagarmyndigheten, Belgien) FR till Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Franskspråkiga förstainstansdomstolen i Bryssel, Belgien), som är den hänskjutande domstolen. Kallelsen rörde våldshandlingar eller mobbning på arbetsplatsen gentemot ZT, GQ, KH, AN och FU. De påtalade gärningarna angavs ha ägt rum mellan den 1 januari 2011 och den 17 juli 2020.
15
FR gjorde gällande att han har ett nytt mandat som även det omfattas av den immunitet som föreskrivs i artikel 10 i protokollet om immunitet och privilegier, vilket innebär att han anser att åtalet förutsatte att auditorat du travail (Arbetsrättsliga åklagarmyndigheten, Belgien) på nytt hade begärt att hans immunitet skulle upphävas, och fått den upphävd, efter denna nya utnämning.
16
Den hänskjutande domstolen har preciserat att det är möjligt att se det som att FR:s argument har ett visst stöd i domen av den 19 december 2019, Junqueras Vies (C‑502/19, EU:C:2019:1115), i vilken EU-domstolen, vad gäller artikel 9 i protokollet om immunitet och privilegier, slog fast att det är nödvändigt att begära upphävande av immuniteten för en person som har valts till Europaparlamentet för att kunna kvarhålla denna person i häkte när häktningen, och de gärningar som motiverade densamma, föregått det valet och följaktligen det mandat som gett den personen immunitet. Detta kan tyda på att ett upphävande av immuniteten på nytt måste begäras när ett nytt mandat inleds för att åtalet ska kunna fortsätta.
17
Den hänskjutande domstolen har emellertid påpekat att den domen inte, såsom i förevarande fall, avser en företrädare för en medlemsstat, på vilken artikel 10 i protokollet är tillämplig, utan en ledamot av Europaparlamentet, på vilken artikel 9 i protokollet är tillämplig.
18
Mot denna bakgrund beslutade Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Franskspråkiga förstainstansdomstolen i Bryssel) att vilandeförklara målet och ställa följande fråga till EU-domstolen:
”För att unionens institutioner och deras medlemmar ska kunna utföra sina uppdrag och mandat självständigt, utan tvång eller otillbörlig press, krävs det enligt artikel 10 i [protokollet om immunitet och privilegier] att den immunitet som en representant för en av medlemsstaterna som deltar i unionens institutioners arbete tillerkänns ska upphävas innan åtal kan väckas vid en brottmålsdomstol. Ska en ny begäran om upphävande av immuniteten lämnas in till den berörda unionsinstitutionen när den tilltalade, efter det första upphävandet av immuniteten och under utredningen, men innan domstolsförfarandet inleds, har fått nytt mandat inom samma EU-institution, för en ny mandatperiod?”
Prövning av tolkningsfrågan
19
Den hänskjutande domstolen har ställt sin fråga för att få klarhet i huruvida artikel 10 i protokollet om immunitet och privilegier ska tolkas så, att när EESK har upphävt immuniteten för en av dess ledamöter på grund av vissa straffbara gärningar, med motiveringen att ett sådant upphävande inte strider mot unionens intresse, måste en ny begäran om upphävande av immuniteten inges till detta rådgivande organ för det fall den berörda personen har utnämnts för ett nytt mandat som ska utövas inom det rådgivande organet i samband med en ny mandatperiod.
20
Enligt artikel 343 FEUF ska unionen, på de villkor som anges i protokollet om immunitet och privilegier, inom medlemsstaternas territorier åtnjuta den immunitet och de privilegier som krävs för att den ska kunna fullgöra sin uppgift.
21
Det framgår dessutom av hänvisningen i artikel 10 andra stycket i protokollet till artikel 10 första stycket att ledamöterna av ett av unionens rådgivande organ såsom EESK, i sin tjänsteutövning och under resan till och från mötesplatsen ska åtnjuta sedvanliga privilegier, immunitet och lättnader.
22
”Sedvanlig immunitet” i artikel 10 första stycket i protokollet som hänvisar till den immunitet som föreskrivs i Wienkonventionen om diplomatiska förbindelser, som ingicks i Wien den 18 april 1961, vilken beviljas diplomater för att säkerställa att de effektivt ska kunna fullgöra sina uppgifter vid beskickningar och konsulat i bosättningsstaten, skyddar också företrädare för medlemsstaterna som deltar i unionens arbete (dom av den 30 november 2021, LR Ģenerālprokuratūra, C‑3/20, EU:C:2021:969, punkt 43).
23
Det följer emellertid av artikel 300.4 FEUF att EESK-ledamöter inte ska bindas av några instruktioner och att de i unionens allmänna intresse ska fullgöra sina skyldigheter under full oavhängighet.
24
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 46 i sitt förslag till avgörande företräder EESK-ledamöter således inte medlemsstaterna, i förhållande till vilka de agerar fullständigt oavhängigt.
25
Härav följer att hänvisningen i artikel 10 andra stycket i protokollet om immunitet och privilegier till sedvanlig immunitet, som avses i första stycket i den artikeln, inte kan anses innebära att den immunitet som EESK-ledamöter tillerkänns enligt artikel 10 andra stycket är av samma art som den immunitet som enligt artikel 10 första stycket beviljas företrädarna för de medlemsstater som deltar i unionens arbete.
26
Det framgår vidare av det mål som eftersträvas med protokollet om immunitet och privilegier att de privilegier, den immunitet och de lättnader som unionen tillerkänns genom detta protokoll är av funktionell karaktär, eftersom de syftar till att förhindra att det uppstår hinder för unionens funktionssätt och oberoende, vilket särskilt innebär att de privilegier, den immunitet och de lättnader som beviljas EESK-ledamöter uteslutande beviljas i unionens intresse (se, analogt, dom av den 30 november 2021, LR Ģenerālprokuratūra, C‑3/20, EU:C:2021:969, punkt 57, och dom av den 5 februari 2026, Puigdemont i Casamajó m.fl./parlamentet (Upphävande av den parlamentariska immuniteten), C‑572/23 P, EU:C:2026:70, punkterna 75–77).
27
Härav följer att en EESK-ledamot, vid utövandet av sina uppgifter, ska åtnjuta de privilegier, den immunitet och de lättnader som krävs för att detta rådgivande organ ska kunna fullgöra sina uppgifter (se, analogt, dom av den 30 november 2021, LR Ģenerālprokuratūra, C‑3/20, EU:C:2021:969, punkt 46).
28
Den omständigheten att den immunitet som den berörda personen åtnjuter ska upphävas när unionens intresse inte kräver att immuniteten bibehålls utgör dessutom en naturlig del av den immunitet som beviljas EESK-ledamöter. Med hänsyn till den skyldighet till lojalt samarbete som unionens institutioner, organ och byråer har gentemot medlemsstaterna, ska nämligen en begäran om upphävande av immuniteten för en ledamot i ett av unionens rådgivande organ beviljas såvida det inte visas att unionens intressen utgör hinder för detta (dom av den 30 november 2021, LR Ģenerālprokuratūra, C‑3/20, EU:C:2021:969, punkt 74).
29
I detta avseende bör det noteras att EESK-ledamöternas funktionella immunitet inte är absolut utan måste förenas med andra rättigheter och intressen, däribland rättsstatsprincipen och, mer specifikt, behovet av att säkerställa en oberoende och opartisk utredning och dom avseende brott och att undvika att personer som är föremål för brottsutredningar undgår straff (se, analogt, dom av den 17 december 2020, kommissionen/Slovenien (ECB:s arkiv), C‑316/19, EU:C:2020:1030, punkt 103).
30
I förevarande fall har en behörig myndighet i en medlemsstat, i enlighet med artikel 9 i Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ledamotsstadga, framställt en begäran till EESK om upphävande av immuniteten för en ledamot i detta rådgivande organ, i samband med anklagelser om straffbara gärningar. EESK biföll denna begäran genom beslut av den 15 juli 2020.
31
Det beslutet, som inte har bestritts av FR, tyder på att EESK ansåg att det inte stred mot unionens intresse att nämnda ledamot ställdes inför rätta vid en brottmålsdomstol för sådana gärningar.
32
Det följer emellertid varken av unionsfördragen, protokollet om immunitet och privilegier eller av andra unionsrättsliga instrument att ett sådant beslut om upphävande av immuniteten skulle vara tidsbegränsat eller att det skulle upphöra att gälla för det fall en EESK-ledamot, vars immunitet har upphävts, utnämns för ett nytt mandat som ska utövas inom det rådgivande organet i samband med en ny mandatperiod. Det framgår dessutom att det aktuella beslutet om upphävande av immuniteten inte är tidsbegränsat.
33
Såsom EESK och kommissionen har gjort gällande i sina skriftliga yttranden förhåller det sig så, att när EESK har samtyckt till att en av dess ledamöters immunitet ska upphävas och har konstaterat att det inte strider mot unionens intresse att ställa nämnda ledamot inför rätta vid en brottmålsdomstol, kan det konstaterandet inte ändras enbart av den omständigheten att den berörda personen har utnämnts för ett nytt mandat som ska utövas inom EESK i samband med en ny mandatperiod, eftersom det intresse som ska beaktas inte i sig är knutet till den omständigheten.
34
Det ska i detta hänseende betonas dels att beslutet om upphävande av immuniteten fattas av EESK i egenskap av unionsorgan och inte av de personer som ingår i EESK vid en viss tidpunkt, dels att detta beslut, såsom framgår av ovanstående överväganden, uteslutande fattas med beaktande av unionens intresse och inte med beaktande av EESK-ledamöternas personliga intressen.
35
Ett beslut om upphävande av immunitet, vars giltighet inte är knuten till längden på den berörda ledamotens mandat, kan dessutom bidra till lagföringsåtgärdernas effektivitet i medlemsstaterna, vilket i sig direkt kan anses ligga i unionens intresse (se, för ett liknande resonemang, dom av den 30 november 2021, LR Ģenerālprokuratūra, C‑3/20, EU:C:2021:969, punkt 74).
36
Under dessa omständigheter innebär inte den omständigheten att EESK har fått en ny sammansättning att ett beslut om upphävande av immunitet som EESK redan har fattat ska omprövas enbart på grund av att mandatet för en av dess ledamöter har förnyats eller att EESK:s sammansättning har ändrats.
37
Ovanstående överväganden påverkas i detta sammanhang inte av domen av den 19 december 2019, Junqueras Vies (C‑502/19, EU:C:2019:1115).
38
Den domen avsåg nämligen uteslutande frågan huruvida en person som var häktad vid den tidpunkt då resultatet av valet till Europaparlamentet tillkännagavs åtnjöt immunitet enligt artikel 9 andra stycket i protokollet om immunitet och privilegier från och med detta tillkännagivande, vilket skulle ha inneburit ett hävande av frihetsberövandet och inte ett upphävande av den parlamentariska immuniteten.
39
I förevarande fall vill den hänskjutande domstolen emellertid få klarhet i tolkningen av artikel 10 i det protokollet, i samband med upphävandet av immuniteten för en ledamot i ett rådgivande organ, och inom ramen för en brottsutredning avseende gärningar för vilka immuniteten redan har upphävts, varvid det beaktats att en fortsatt utredning skulle kunna leda till straffrättsliga påföljder, utan att det är fråga om ett eventuellt åläggande av en ny eller annan tvångsåtgärd än den som var aktuell under det tidigare mandatet.
40
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkterna 71–73 i sitt förslag till avgörande kan dessutom det system för immunitet som är tillämpligt på EESK-ledamöter, på grund av de strukturella och funktionella skillnaderna mellan EESK och Europaparlamentet, inte analyseras genom att det görs analogier med det system som föreskrivs i artikel 9 i protokollet om immunitet och privilegier för Europaparlamentets ledamöter, såsom det tolkats i domen av den 19 december 2019, Junqueras Vies (C‑502/19, EU:C:2019:1115).
41
Slutligen ska det erinras om att beslutet att upphäva FR:s immunitet antogs mot bakgrund av de uppgifter om omständigheterna som auditorat du travail (Arbetsrättsliga åklagarmyndigheten) översände till EESK i sin begäran om upphävande av immuniteten. Det var således mot bakgrund av lagföringsåtgärderna, vilka planerades enbart på grund av dessa omständigheter, som EESK ansåg att det inte stred mot unionens intresse att FR ställdes inför rätta vid en brottmålsdomstol och att hans immunitet därför skulle upphävas. Ett sådant beslut om upphävande av immuniteten kan däremot inte motivera att en EESK-ledamot åtalas vid en brottmålsdomstol för andra gärningar som han begått under utövandet av sitt ämbete än de som angavs i begäran om upphävande av hans immunitet. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera huruvida detta är fallet.
42
Mot denna bakgrund ska frågan besvaras enligt följande. Artikel 10 i protokollet om immunitet och privilegier, jämförd med artikel 343 FEUF, ska tolkas så, att när EESK har upphävt immuniteten för en av dess ledamöter på grund av vissa straffbara gärningar, med motiveringen att ett sådant upphävande inte strider mot unionens intresse, måste en ny begäran om upphävande av immuniteten inte inges till detta rådgivande organ för det fall den berörda personen har utnämnts för ett nytt mandat som ska utövas inom det rådgivande organet i samband med en ny mandatperiod, under förutsättning att föremålet för det straffrättsliga förfarandet inte har utvidgats under mellantiden. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva huruvida föremålet för det nationella straffrättsliga förfarandet faktiskt omfattas av EESK:s beslut om upphävande av immuniteten.
Rättegångskostnader
43
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (tredje avdelningen) följande:
Artikel 10 i protokoll (nr 7) om Europeiska unionens immunitet och privilegier, jämförd med artikel 343 FEUF, ska tolkas så, att när Europeiska ekonomiska och sociala kommittén har upphävt immuniteten för en av dess ledamöter på grund av vissa straffbara gärningar, med motiveringen att ett sådant upphävande inte strider mot unionens intresse, måste en ny begäran om upphävande av immuniteten inte inges till detta rådgivande organ för det fall den berörda personen har utnämnts för ett nytt mandat som ska utövas inom det rådgivande organet i samband med en ny mandatperiod, under förutsättning att föremålet för det straffrättsliga förfarandet inte har utvidgats under mellantiden. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva huruvida föremålet för det nationella straffrättsliga förfarandet faktiskt omfattas av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs beslut om upphävande av immuniteten.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: franska.