NÁVRHY
GENERÁLNEHO
ADVOKÁTA
DEAN
SPIELMANN
prednesené
18. decembra
2025(1)
Vo veci C‑717/24
BD
proti
Sociálnej poisťovni, ústredie
(návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ktorý
podal
Najvyšší
správny
súd
Slovenskej
republiky)
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Systémy
sociálneho
zabezpečenia – Nariadenie
(ES)
č. 883/2004 – Starobný
dôchodok – Podmienky
priznania – Osobitné
pravidlá
sčítania
dôb – Článok 51
ods. 1 – Vnútroštátna
právna
úprava
stanovujúca
priaznivejšie
zaobchádzanie
pre
určité
kategórie
osôb
vykonávajúce
osobitné
zamestnania “
Úvod
1.        Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
podal
Najvyšší
správny
súd
Slovenskej
republiky v rámci
sporu
medzi
BD,
žalobcom
vo
veci
samej, a Sociálnou
poisťovňou,
ústredie
(Slovensko)
(ďalej
len
„slovenská
Sociálna
poisťovňa“)
vo
veci
zamietnutia
žiadosti
BD o priznanie
starobného
dôchodku
od
veku
55
rokov z dôvodu
jeho
činnosti
ako
baníka v hlbinnej
bani.
2.        Prejednávaná vec
tak
poskytuje
Súdnemu
dvoru
príležitosť
po
prvýkrát
podať
výklad
článku 51
ods. 1
nariadenia
(ES)
č. 883/2004(2) v súvislosti
so
sčítaním
dôb
na
určenie
nároku
na
starobný
dôchodok v prípadoch,
keď
právne
predpisy
členského
štátu
bez
toho,
aby
stanovovali
osobitný
systém
odlišný
od
všeobecného
systému
sociálneho
zabezpečenia,
vyhradzujú
uplatnenie
osobitných
pravidiel
pre
určité
činnosti
alebo
povolania.
Právny rámec
Právo Únie
3.        Článok 48 ZFEÚ
stanovuje,
že
„Európsky
parlament a Rada v súlade s riadnym
legislatívnym
postupom
prijmú v oblasti
sociálneho
zabezpečenia
opatrenia,
ktoré
sú
nevyhnutné
na
poskytnutie
voľného
pohybu
pracovníkov;
na
tento
účel
uzavr[ú]
dohody,
ktoré
migrujúcim
pracovníkom
bez
ohľadu
na
to,
či
ide o zamestnancov, a na
nich
závislým
osobám
zabezpečia:
a)      započítanie
všetkých
období
braných
do
úvahy
podľa
zákonov
príslušných
krajín
za
účelom
získania a trvania
nároku
na
dávky a vypočítanie
ich
výšky;
…“
4.        Odôvodnenie
1
nariadenia
č. 883/2004
stanovuje:
„Pravidlá
koordinácie
vnútroštátnych
systémov
sociálneho
zabezpečenia
patria
do
rámca
voľného
pohybu
osôb a mali
by
prispieť k zlepšeniu
ich
životnej
úrovne a podmienok
zamestnania.“
5.        Odôvodnenie
13
tohto
nariadenia
uvádza:
„Pravidlá
koordinácie
musia
zaručiť,
aby
osoby,
ktoré
sa
pohybuj[ú] v rámci
spoločenstva, a osoby,
ktoré
sú
od
nich
závislé, a ich
pozostalí,
si
zachovali
práva a výhody
nadobudnuté a ktoré
nadobúdajú.“
6.        Odôvodnenie
45
uvedeného
nariadenia
uvádza,
že
cieľom
navrhovaného
opatrenia
je
prijatie
koordinačných
opatrení
zameraných
na
zabezpečenie
účinného
uplatňovania
voľného
pohybu
osôb.
7.        Článok 6
tohto
istého
nariadenia s názvom
„Sčítanie
dôb“
znie:
„Pokiaľ
nie
je v tomto
nariadení
ustanovené
inak,
príslušná
inštitúcia
členského
štátu,
právne
predpisy
ktorého:
–        nadobudnutie,
zachovanie,
trvanie
alebo
znovunadobudnutie
práva
na
dávky,
…
podmieňujú
ukončením
dôb
poistenia,
zamestnania,
samostatnej
zárobkovej
činnosti
alebo
bydliskom,
zohľadní v potrebnom
rozsahu
doby
poistenia,
zamestnania,
samostatnej
zárobkovej
činnosti
alebo
bydliska,
dosiahnuté
podľa
právnych
predpisov
ktoréhokoľvek
iného
členského
štátu,
ako
keby
tieto
doby
boli
dosiahnuté
podľa
právnych
predpisov,
ktoré
táto
inštitúcia
uplatňuje.“
8.        Článok 51
nariadenia
č. 883/2004,
nazvaný
„Osobitné
ustanovenia o sčítaní
dôb“, v odseku
1
stanovuje:
„Ak
právne
predpisy
členského
štátu
podmieňujú
poskytovanie
určitých
dávok
dobami
poistenia,
dosiahnutými
iba
vykonávaním
špecifickej
činnosti
ako
zamestnanec
alebo
samostatne
zárobkovo
činná
osoba,
alebo v povolaní,
ktoré
podlieha
osobitnému
systému
pre
zamestnancov
alebo
samostatne
zárobkovo
činné
osoby,
príslušná
inštitúcia
tohto
členského
štátu
zohľadní
dosiahnuté
doby
podľa
právnych
predpisov
iných
členských
štátov,
iba
ak
sú
dosiahnuté
podľa
zodpovedajúceho
systému,
alebo
ak
to
nie
je
možné, v tom
istom
povolaní,
alebo
prípadne
tej
istej
činnosti
ako
zamestnanec
alebo
samostatne
zárobkovo
činná
osoba.
Ak
po
zohľadnení
takto
dosiahnutých
dôb
daná
osoba
nespĺňa
podmienky
na
poberanie
dávok
osobitného
systému,
tieto
doby
sa
zohľadnia
na
účely
poskytovania
dávok
podľa
všeobecného
systému,
alebo
ak
to
nie
je
možné,
podľa
systému,
ktorý
sa
týka
manuálnych
pracovníkov
alebo
úradníkov,
podľa
jednotlivých
prípadov
pod
podmienkou,
že
daná
osoba
je
účastníkom
jedného
alebo
viacerých z týchto
systémov.“
Československé právo
9.        V § 1
zákona
č. 100/1988
Zb. o sociálnom
zabezpečení
zo
16. júna
1988
(ďalej
len
„zákon
č. 100/1988“) s názvom
„Základné
zásady“
sa v znení
uplatniteľnom
od
1. októbra
1988
do
31. mája
1992
stanovovalo:
„…
(2)      Právo
na
sociálne
zabezpečenie
podľa
tohto
zákona
sa
zaručuje
všetkým
občanom.
Dávky a služby
sociálneho
zabezpečenia
poskytuje
štát.
…
(4)      Výška
dávok
dôchodkového
zabezpečenia
závisí
predovšetkým
od
pracovných
zásluh, a to
od
dĺžky
doby
zamestnania… a od
pracovnej
kategórie.“
10.      V § 14
zákona
č. 100/1988
sa
uvádzalo:
„(1)      Zamestnania
sa
na
účely
dôchodkového
zabezpečenia
zaraďujú
podľa
druhov
vykonávaných
prác
do
troch
pracovných
kategórií.
(2)      Do
I. pracovnej
kategórie
sa
zaraďujú
zamestnania, v ktorých
sa
vykonávajú
sústavne a v priebehu
kalendárneho
mesiaca
prevažne
rizikové
práce,
pri
ktorých
dochádza k častým a trvalým
poruchám
zdravia
pracujúcich
pôsobením
škodlivých
fyzikálnych a chemických
vplyvov, a to
a)      zamestnania v baníctve
so
stálym
pracoviskom
pod
zemou v hlbinných
baniach,
b)      ostatné
zamestnania v baníctve
vykonávané
pod
zemou v hlbinných
baniach,
…
(4)      Do
III.
pracovnej
kategórie
patria
zamestnania,
ktoré
nie
sú
zaradené
do
I. alebo
II.
pracovnej
kategórie.“
11.      Podľa § 21
uvedeného
zákona s názvom
„Podmienky
nároku
na
starobný
dôchodok“:
„(1)      Občan
má
nárok
na
starobný
dôchodok,
ak
bol
zamestnaný
najmenej
25
rokov a dosiahol
vek
aspoň
a)      55
rokov,
ak
bol
zamestnaný
najmenej
15
rokov v zamestnaní
uvedenom v § 14
ods. 2 písm. a)…,
…“
12.      Zákon
č. 100/1988
bol
zmenený
zákonom
č. 235/1992
Zb. z 28. apríla
1992 o zrušení
pracovných
kategórií a o niektorých
ďalších
zmenách v sociálnom
zabezpečení
(ďalej
len
„zákon
č. 235/1992“),
ktorý
nadobudol
účinnosť
1. júna
1992.
13.      V § 14
ods. 1
zákona
č. 100/1988 v znení
vyplývajúcom
zo
zákona
č. 235/1992
sa
uvádzalo:
„(1)      Zamestnania
sú
na
účely
dôchodkového
zabezpečenia
zaradené
do
31. decembra
1992
podľa
druhu
vykonávaných
prác
do
troch
pracovných
kategórií.
Zamestnania
I. a II.
pracovnej
kategórie
sú
uvedené v rezortných
zoznamoch
zamestnaní
zaradených
do
I. a II.
pracovnej
kategórie
vydaných
pred
1. júnom
1992;
do
III.
pracovnej
kategórie
patria
zamestnania,
ktoré
nie
sú
zaradené
do
I. alebo
II.
pracovnej
kategórie.“
14.      Podľa § 15
tohto
zákona:
„Zamestnanie
vykonávané
po
31. decembri
1992
sa
na
účely
dôchodkového
zabezpečenia
považuje
za
zamestnanie
III.
pracovnej
kategórie.“
15.      Podľa § 175
uvedeného
zákona:
„Nároky
vyplývajúce
zo
zaradenia
zamestnaní
do
I. a II.
pracovnej
kategórie
alebo
služby
do
I. a II.
kategórie
funkcií
sa
priznávajú
do
31. decembra
2016.“
Slovenské právo
16.      V § 65
zákona
č. 461/2003
Z. z. o sociálnom
poistení z 30. októbra
2003
(ďalej
len
„zákon
č. 461/2003“)
sa
stanovuje:
„(1)      Poistenec
má
nárok
na
starobný
dôchodok,
ak
bol
dôchodkovo
poistený
najmenej
15
rokov a dovŕšil
dôchodkový
vek.
(2)      Dôchodkový
vek
poistenca
sa
určí
podľa
prílohy
č. 3a,
ak
tento
zákon v § 274
neustanovuje
inak…“
17.      Napokon
podľa § 274
uvedeného
zákona:
„(1)      Nároky
vyplývajúce
zo
zaradenia
zamestnaní
do
I. a II.
pracovnej
kategórie
sa
zachovávajú.
…“
Spor vo veci samej, prejudiciálne otázky a konanie na Súdnom dvore
18.      Československá
federácia
zanikla
31. decembra
1992,
čo
viedlo
ku vzniku
dvoch
samostatných
štátov.
Predtým
boli v právnych
predpisoch
Československej
federácie
jednotlivé
povolania
zaradené
do
troch
kategórií
podľa
miery
rizika.
Práca
baníka
bola
zaradená
do
I. kategórie a baníci
tak
mali
nárok
na
starobný
dôchodok
od
veku
55
rokov
pod
podmienkou,
že
odpracovali
25
rokov, z toho
15
rokov
pod
zemou v hlbinnej
bani. V roku
1992
bol
zákon
č. 100/1988
zmenený
zákonom
č. 235/1992,
podľa
ktorého
mali
tieto
kategórie
prestať
existovať k 31. decembru
1992,
pričom
od
tohto
dátumu
mali
byť
všetci
zamestnanci
zaradení
do
III.
kategórie.
To
platilo
len
pre
zamestnania
vykonávané
po
31. decembri
1992,
pričom
nároky
vyplývajúce z výkonu
zamestnania
zaradeného
do
I. alebo
II.
kategórie
pred
týmto
dátumom
zostali
zachované
až
do
31. decembra
2016.
19.      Dňa
31. decembra
1992
nadobudol v Českej
republike
účinnosť
federálny
zákon o zrušení
kategorizácie
zamestnaní.
Naopak,
na
území
Slovenska
bolo
uplatňovanie
tohto
zákona
viackrát
odložené a kategorizácia
zamestnaní
bola
zrušená
až
31. decembra
1999.
20.      Žalobca
vo
veci
samej
je
slovenský
štátny
príslušník,
ktorý v období
od
1. júla
1976
do
31. augusta
1995
pracoval
ako
baník v hlbinnej
bani
nachádzajúcej
sa v Karvinej na
území
súčasnej
Českej
republiky.
Následne
pracoval v rôznych
zamestnaniach v Českej
republike a potom
na
Slovensku.
21.      V roku
2013
žalobca
vo
veci
samej,
ktorý
mal v tom
čase
55
rokov,
požiadal o vyplácanie
starobného
dôchodku
na
Slovensku.
Slovenská
Sociálna
poisťovňa
zamietla
jeho
žiadosť z dôvodu,
že
nedovŕšil
vek
62
rokov,
ktorý
je
potrebný
na
získanie
nároku
na
starobný
dôchodok.
Dotknutej
osobe
bol
napokon
priznaný
nárok
na
starobný
dôchodok s účinnosťou
od
októbra
2020,
kedy
dovŕšila
vek
62
rokov a 8
mesiacov,
avšak
slovenské
orgány
zotrvali
na
svojom
stanovisku,
podľa
ktorého
táto
osoba
nemá
nárok
na
starobný
dôchodok
poskytovaný
za
výhodnejších
podmienok
osobám,
ktoré
pracovali
ako
baníci v hlbinných
baniach
po
dobu
15
rokov.
22.      Slovenská
Sociálna
poisťovňa
sa
domnievala,
že
vzhľadom
na
to,
že
žalobca
pracoval
ako
baník v hlbinnej
bani
na
území
súčasnej
Českej
republiky,
môže
mať
nárok
na
starobný
dôchodok
od
veku
55
rokov
len
vtedy,
ak
preukáže,
že
15
rokov
vykonával
zamestnanie
zaradené
do
I. kategórie
podľa
právnych
predpisov
tohto
členského
štátu.
Podľa
slovenskej
Sociálnej
poisťovne k 31. decembru
1992,
kedy
nadobudlo
účinnosť
zrušenie
kategórií
zamestnaní v Českej
republike,
pritom
dotknutá
osoba
pracovala
ako
baník
len
14
rokov a 63
dní.
23.      V tejto
súvislosti
došlo k sporu, v rámci
ktorého
žalobca
tvrdil,
že
na
účely
určenia,
či
bola
splnená
podmienka
vykonávania
činnosti v trvaní
15
rokov,
bola
slovenská
Sociálna
poisťovňa
povinná
zohľadniť
ako
obdobie
činnosti v zamestnaní
I. kategórie
aj
obdobie
od
1. januára
1993
do
31. augusta
1995,
počas
ktorého
naďalej
pracoval
ako
baník v Českej
republike, a to
aj
napriek
tomu,
že
kategórie
zamestnaní
boli v tomto
členskom
štáte
zrušené k 31. decembru
1992.
24.      Najvyšší
správny
súd
Slovenskej
republiky,
na
ktorý
žalobca
podal
kasačnú
sťažnosť,
sa
pýta
na
výklad
článku 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004,
ktorý
sa
týka
sčítania
dôb
na
výpočet
starobného
dôchodku,
pokiaľ
ide o osobitný
systém
alebo
uplatnenie
osobitných
pravidiel
na
určité
činnosti,
rozhodol
prerušiť
konanie a položiť
Súdnemu
dvoru
tieto
prejudiciálne
otázky:
„1.      Má
sa
článok 51
ods. 1
nariadenia
[č. 883/2004]
vykladať
tak,
že
sa
uplatňuje
na
starobný
dôchodok, o ktorom
rozhoduje
príslušná
inštitúcia
členského
štátu,
len
za
predpokladu,
že
podľa
právnych
predpisov
tohto
členského
štátu
je
zriadený
‚osobitný
systém
pre
zamestnancov
alebo
samostatne
zárobkovo
činné
osoby‘?
Ak
áno,
čo
charakterizuje
takýto
‚osobitný
systém‘
(napríklad
to,
že
ho
vykonáva
samostatná
inštitúcia,
že
je
samostatne
financovaný,
že
je
určený
len
pre
určitú
skupinu
zamestnancov
alebo
samostatne
zárobkovo
činných
osôb)?
2.      Alebo
sa
má
článok 51
ods. 1
tohto
nariadenia
vykladať
tak,
že
sa
uplatňuje
na
takýto
dôchodok
aj
za
predpokladu,
že
právne
predpisy
tohto
členského
štátu
neupravujú
taký
‚osobitný
systém‘,
ale
len
ustanovujú,
že
určitá
skupina
osôb,
ktorá
získala
doby
poistenia
dosiahnuté
iba
vykonávaním
špecifickej
činnosti
(napríklad
baníci v hlbinných
baniach),
môže
na
základe
takýchto
dôb
získať
starobný
dôchodok
za
výhodnejších
podmienok
než
iné
osoby
vykonávajúce
odlišné
činnosti
zamestnanca
alebo
samostatne
zárobkovo
činnej
osoby?“
25.      Písomné
pripomienky
predložili
Súdnemu
dvoru
talianska a poľská
vláda,
ako
aj
Európska
komisia.
Analýza
26.      Ešte
pred
analýzou
týchto
prejudiciálnych
otázok
si
uplatniteľnosť
nariadenia
č. 883/2004
na
spor
vo
veci
samej
vyžaduje
podľa
môjho
názoru
niekoľko
vysvetlení.
O uplatniteľnosti nariadenia č. 883/2004
27.      Chcem
pripomenúť,
že
vzhľadom
na
to,
že
Česká
republika a Slovenská
republika
pristúpili k Únii
1. mája
2004,
nariadenie
č. 1408/71
nadobudlo
účinnosť
vo
vzťahu k týmto
krajinám v tento
deň.(3) Nariadenie
č. 883/2004,
ktorým
sa
zrušilo a nahradilo
nariadenie
č. 1408/71,
nadobudlo
účinnosť
vo
vzťahu k týmto
krajinám
20. mája
2004 a uplatňuje
sa
od
1. mája
2010.(4)
28.      Žiadosť
BD o priznanie
starobného
dôchodku,
ktorú
podal
na
slovenskú
Sociálnu
poisťovňu v roku
2013,
bola
zamietnutá,
pričom
zamietnutie
zo
strany
tejto
poisťovne
je
predmetom
sporu
vo
veci
samej, a následne
bola
táto
žiadosť
schválená v roku
2020
po
dosiahnutí
veku
62
rokov.(5) Obdobia
práce,
ktorých
sa
týka
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
boli
odpracované
na
území
súčasnej
Českej
republiky v období
od
1. januára
1993
do
31. augusta
1995.
29.      Po
prvé
skutočnosť,
že
doby
odvádzania
príspevkov
predchádzali
pristúpeniu
Českej
republiky a Slovenskej
republiky k Únii,
podľa
môjho
názoru
nebráni
uplatneniu
nariadenia
č. 883/2004
na
okolnosti, o ktoré
ide
vo
veci
samej.
30.      Súdny
dvor
totiž
už v súvislosti s nariadením
č. 1408/71
rozhodol,
že
sa
uplatňuje
na
situáciu, v ktorej
dotknuté
osoby
odvádzali
príspevky
do
verejného
systému
sociálneho
zabezpečenia
členského
štátu
počas
obdobia
pred
jeho
pristúpením k Únii, a mali
právo
sa
na
toto
nariadenie
odvolávať
od
tohto
dátumu
pristúpenia.(6) Keďže
nariadenie
č. 883/2004
nahradilo
nariadenie
č. 1408/71 a neprinieslo
podstatné
zmeny
dotknutých
ustanovení,
judikatúra
Súdneho
dvora
týkajúca
sa
nariadenia
č. 1408/71
zostáva
relevantná
pre
výklad
dotknutých
ustanovení
nariadenia
č. 883/2004.(7) Skutočnosť,
že
doby
odvádzania
príspevkov
predchádzali
pristúpeniu
dotknutých
členských
štátov k Únii,
preto
nebráni
uplatniteľnosti
nariadenia
č. 883/2004
na
situáciu
dotknutú
vo
veci
samej, v rámci
ktorej
BD
odvádzal
príspevky
do
dôchodkového
systému
Českej
republiky
počas
obdobia
pred
jej
pristúpením k Únii, a môže
sa
na
toto
nariadenie
odvolávať
voči
slovenskej
Sociálnej
poisťovni
od
tohto
dátumu
pristúpenia.
31.      Po
druhé
je
pravda,
že
predmetné
doby
odvádzania
príspevkov
predchádzajú
nadobudnutiu
účinnosti
nariadenia
č. 883/2004.
Článok 87
ods. 2
tohto
nariadenia
však
stanovuje,
rovnako
ako
nariadenie
č. 1408/71
mutatis mutandis(8),
že
„všetky
doby
poistenia a prípadne
všetky
doby
zamestnania,
samostatnej
zárobkovej
činnosti
alebo
bydliska
dosiahnuté
podľa
právnych
predpisov
členského
štátu
pred
dátumom
uplatňovania
tohto
nariadenia v danom
členskom
štáte
sa
zohľadnia
na
určenie
nárokov
nadobudnutých
podľa
tohto
nariadenia“. V tejto
súvislosti,
hoci
nová
právna
úprava
platí v zásade
len
do
budúcnosti,
uplatňuje
sa
podľa
všeobecne
uznávanej
zásady
aj
na
budúce
účinky
situácií,
ktoré
vznikli
za
účinnosti
predchádzajúceho
právneho
predpisu,
ak
nie
je
stanovené
inak.(9)
32.      Preto
sa
domnievam,
že
nariadenie
č. 883/2004
je
uplatniteľné
na
okolnosti, o ktoré
ide
vo
veci
samej.
O výklade článku 51 ods. 1 nariadenia č. 883/2004
33.      V spore
vo
veci
samej
ide o to,
že
slovenská
Sociálna
poisťovňa
odmietla
zohľadniť
dobu
odvádzania
príspevkov
zodpovedajúcu
zamestnaniu,
ktoré
vykonával
BD v Českej
republike
od
1. januára
1993
do
31. augusta
1995, z dôvodu,
že
táto
doba
nemohla
byť
zohľadnená
ako
zamestnanie
I. kategórie
podľa
zákona
platného v slovenskom
práve,
pretože
sa
podľa
českých
právnych
predpisov
nepovažovala
za
zamestnanie
tejto
kategórie.(10) Táto
I. kategória
bola
totiž v Českej
republike
zrušená
31. decembra
1992.
Keďže
zamestnanie
vykonávané
počas
tejto
doby
nespadalo v rámci
českých
právnych
predpisov
do
I. kategórie,
slovenská
Sociálna
poisťovňa
usúdila,
že
BD
odpracoval
menej
ako
15
rokov v zamestnaní v tejto
kategórii, a preto
sa
na
neho
nemohlo
uplatniť
slovenské
ustanovenie,
ktoré
by
mu
umožňovalo
odísť
do
dôchodku
vo
veku
55
rokov.
34.      Podľa
vnútroštátneho
súdu
je
vo
všeobecnosti
cieľom
článku 51
nariadenia
č. 883/2004
týkajúceho
sa
sčítania
dôb
zabezpečiť,
aby
výhody,
ktoré
právne
predpisy
určitého
členského
štátu
spájajú s výkonom
určitých
osobitných
činností,
boli s týmito
činnosťami
spojené
aj
vtedy,
ak
ich
dotknutá
osoba
vykonáva v inom
členskom
štáte.
35.      Zastáva
však
názor,
že
podmienky
zohľadnenia
týchto
výhod
nie
sú
jasné.
36.      Na
úvod
chcem
zdôrazniť,
že
položené
otázky
sa
netýkajú
zásady
zohľadnenia
doby
odvádzania
príspevkov
žalobcom
vo
veci
samej v Českej
republike
zo
strany
Slovenskej
republiky,
ale
skôr
toho,
či
sa
sporné
obdobia
majú
zohľadniť v rámci
činnosti
I. kategórie
na
účely
výpočtu
dĺžky
trvania
činnosti
15
rokov
ako
baníka,
ktorú
slovenská
právna
úprava
vyžaduje
na
vznik
nároku
na
starobný
dôchodok
od
veku
55
rokov.
37.      Ako
pritom
zdôrazňuje
vnútroštátny
súd
vo
svojom
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
uplatniteľná
právna
úprava
(zákon
č. 100/1988 a zákon
č. 461/2003)
nevytvorila
žiadny
oddelený
systém,
ktorý
by
sa
uplatňoval
len
na
baníkov v hlbinných
baniach,
ako
je
žalobca.
Tieto
dva
zákony
naopak
stanovujú
jednotný
systém
sociálneho
zabezpečenia,
ktorý
sa
uplatňuje
na
všetkých
zamestnancov a samostatne
zárobkovo
činné
osoby.
Zvýhodnenia,
ktoré
boli
spojené s vykonávaním
práce
baníka,
ako
aj
ostatných
zamestnaní
I. kategórie
podľa § 14
ods. 2
zákona
č. 100/1988
Zb.,
boli
totiž
priznané
iba v rámci
tohto
jednotného
systému.
38.      Vnútroštátny
súd
sa
preto
pýta
na
uplatniteľnosť
sčítania
dôb
stanoveného v článku 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004,
keďže
jeho
vnútroštátna
právna
úprava
neobsahuje
osobitný
režim
odlišný
od
jednotného
systému
sociálneho
zabezpečenia.
39.      Svojimi
prejudiciálnymi
otázkami,
ktoré
treba
preskúmať
spoločne,
sa
totiž
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
na
to,
aby
sa
článok 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004
uplatňoval
na
starobný
dôchodok, o ktorom
rozhoduje
príslušná
inštitúcia
členského
štátu,
je
potrebné,
aby
týmto
členským
štátom
zavedený
osobitný
systém
(v takom
prípade
vzniká
otázka,
čo
charakterizuje
takýto
osobitný
systém),
alebo
či v prípade
neexistencie
takéhoto
osobitného
systému
stačí,
aby
právne
predpisy
stanovovali
určitú
kategóriu
osôb,
ktoré
dosiahli
doby
poistenia
výlučne
pri
výkone
špecifickej
činnosti
(napríklad
baníci v hlbinných
baniach),
na
základe
čoho
majú
nárok
na
výhodnejší
starobný
dôchodok.
40.      V súlade s ustálenou
judikatúrou
Súdneho
dvora(11) treba
na
tieto
otázky
odpovedať
spoločne, a to
nielen
vzhľadom
na
znenie
dotknutého
ustanovenia,
ale
aj
jeho
kontext a ciele
sledované
právnou
úpravou,
ktorej
je
súčasťou,
keďže
vývoj
tohto
ustanovenia
môže
taktiež
obsahovať
relevantné
prvky
pre
jeho
výklad.
Doslovný výklad
41.      Chcem
pripomenúť,
že
článok 51
nariadenia
č. 883/2004
obsahuje
osobitné
ustanovenia
týkajúce
sa
uplatňovania
zásady
sčítania
dôb
na
účely
poskytovania
dávok v starobe.
Obsahuje
osobitné
pravidlá
sčítania v prípadoch,
keď
právne
predpisy
členského
štátu
podmieňujú
poskytovanie
určitých
dávok
„dobami
poistenia,
dosiahnutými
iba
vykonávaním
špecifickej
činnosti
ako
zamestnanec
alebo
samostatne
zárobkovo
činná
osoba,
alebo v povolaní,
ktoré
podlieha
osobitnému
systému
pre
zamestnancov
alebo
samostatne
zárobkovo
činné
osoby“.
42.      Ako
zdôraznil
vnútroštátny
súd,
medzi
jednotlivými
jazykovými
verziami
článku 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004
existujú
rozdiely,
ktoré
môžu
viesť k dvom
odlišným,
či
dokonca
protichodným
výkladom
podmienok
uplatnenia
tohto
ustanovenia.
43.      Viaceré
jazykové
verzie, a to
najmä
anglická(12),
talianska(13),
poľská(14) a slovenská(15),
používajú
podobne
ako
francúzska
jazyková
verzia
jednotné
číslo
„podlieha
osobitnému
systému“,
čo
naznačuje,
že
pojem
„osobitný
režim“
sa
vzťahuje
výlučne
na
pojem
„povolanie“.
Podľa
tohto
prvého
znenia
sa
tak
toto
ustanovenie
uplatňuje
nielen
vtedy,
ak
uplatniteľné
vnútroštátne
právo
stanovuje
osobitný
systém,
ale
aj
všeobecnejšie,
ak
obsahuje
pravidlá
priznania
dávok,
ktoré
sú
viazané
na
danú
činnosť
zamestnanca
alebo
samostatne
zárobkovo
činnej
osoby.
Podľa
tohto
prvého
výkladu
by
sa
teda
článok 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004
uplatňoval
aj v prípade
neexistencie
osobitného
systému v členskom
štáte, v ktorom
sa
prijíma
rozhodnutie o priznaní
dávky.
44.      V iných
jazykových
verziách
článku 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004, a to
najmä v španielskej(16),
nemeckej(17) a gréckej(18),
sa
však
používa
množné
číslo
„podliehajú
osobitnému
systému“,
čo
znamená,
že
pojem
„osobitný
systém“
sa
vzťahuje
tak
na
„špecifickú
činnosť
ako
zamestnanec
alebo
samostatne
zárobkovo
činná
osoba“,
ako
aj
na
„povolanie“.
Podľa
tohto
druhého
výkladu
by
sa
teda
toto
ustanovenie
uplatňovalo
len
na
povolania a činnosti,
pre
ktoré
členský
štát, v ktorom
sa
prijíma
rozhodnutie o priznaní
dávky,
zaviedol
„osobitný
systém“.
45.      Na
základe
tejto
analýzy
znenia
sa
zdá,
že
oba
výklady
sú
naďalej
možné.
46.      Ako
však
zdôraznila
Komisia,
podľa
ustálenej
judikatúry
Súdneho
dvora
sa
nemôže
formulácia
použitá v jednej z jazykových
verzií
ustanovenia
práva
Únie
chápať
ako
jediný
základ
na
výklad
tohto
ustanovenia,
ani
jej
nemôže
byť
daná
prednosť
pred
ostatnými
jazykovými
verziami.
Ustanovenia
práva
Únie
sa
totiž
majú
vykladať a uplatňovať
jednotným
spôsobom z hľadiska
verzií
vypracovaných
vo
všetkých
jazykoch
Únie.
47.      V prípade
rozdielu
medzi
rôznymi
jazykovými
verziami
textu
práva
Únie
sa
má
dotknuté
ustanovenie
vykladať v závislosti
od
kontextu a účelu
právneho
predpisu,
ktorého
je
súčasťou.(19) Je
teda
potrebné
pristúpiť k jeho
kontextuálnej a teleologickej
analýze.
Kontextuálny výklad
48.      Pripomínam,
že
článok 48
prvý
odsek písm. a)
ZFEÚ
vyžaduje
na
získanie a trvanie
nároku
na
dávky,
ako
aj
na
ich
výpočet,
započítanie
všetkých
období
braných
do
úvahy
podľa
právnych
predpisov
rôznych
krajín.
Článok 6
nariadenia
č. 883/2004
vykonáva
túto
zásadu
všeobecným
spôsobom(20) a stanovuje,
že
pokiaľ
nie
je v tomto
nariadení
stanovené
inak,
ak
vnútroštátne
právne
predpisy
podmieňujú
nárok
na
dávky
alebo
iné
výhody
predchádzajúcim
dosiahnutím
dôb
povinnosti
platiť
odvody,
či
už
ide o doby
poistenia,
zamestnania,
samostatnej
zárobkovej
činnosti
alebo
bydliska,
príslušná
inštitúcia
sociálneho
zabezpečenia
je
povinná v prípade
potreby
zohľadniť
doby
dosiahnuté v inom
členskom
štáte a podľa
jej
právnych
predpisov.
Táto
zásada
tak
stanovuje
určitý
druh
„vzájomného
uznávania
dôb
poistenia“(21).
49.      V tejto
súvislosti
článok 51
nariadenia
č. 883/2004,
ktorý
sa
nachádza v kapitole
týkajúcej
sa
starobných a pozostalostných
dôchodkov,
obsahuje
osobitné
ustanovenia
týkajúce
sa
sčítania
dôb v tejto
oblasti.
Jeho
cieľom
je
teda
spojiť
doby,
počas
ktorých
osoba
podlieha
všeobecným a osobitným
systémom,
keďže v rámci
svojej
kariéry
vykonávanej v rôznych
členských
štátoch
môže
podliehať
systémom
rôznej
povahy.(22)
50.      Znamená
to,
že
článok 51
nevyhnutne
zahŕňa
„osobitný
režim“,
ktorý
sa
formálne
odlišuje
od
všeobecného
režimu?
Nie
som o tom
presvedčený.
51.      Na
jednej
strane
chcem
totiž
poznamenať,
že
súčasný
článok 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004
zodpovedá
pôvodnému
článku 45
ods. 2
nariadenia
č. 1408/71,
ktorý
modernizoval a zjednodušil,
pričom
zachoval
rovnaký
cieľ.(23)
52.      Článok 45
ods. 2
nariadenia
č. 1408/71
stanovoval,
že
„ak
právne
predpisy
členského
štátu
podmieňujú
poskytovanie
určitých
dávok
dobami
poistenia
dosiahnutými
len v povolaní, v ktorom
sa
uplatňuje
osobitný
systém,
alebo,
ak
je
to
vhodné, v osobitnom
zamestnaní,
doby
dosiahnuté
podľa
právnych
predpisov
iných
členských
štátov
sa
zohľadnia
pre
poskytovanie
týchto
dávok,
len
ak
sa
dosiahli
podľa
zodpovedajúceho
systému
alebo,
ak
tomu
tak
nie
je,
tak v tom
istom
povolaní
alebo,
ak
je
to
vhodné, v tom
istom
zamestnaní“(24).
53.      Z toho
vyvodzujem,
že
aj
keď
členský
štát
poskytujúci
dávku
nestanovil
osobitný
systém
ako
taký,
nebránilo
to
tomu,
aby
sa
prípadne
uplatnil
článok 45
ods. 2
tohto
nariadenia,
keďže
doby
poistenia
boli
dosiahnuté v „osobitnom
zamestnaní“.
Okrem
toho,
ako
zdôrazňuje
poľská
vláda,
správna
komisia
pre
sociálne
zabezpečenie
migrujúcich
pracovníkov(25),
zriadená v rámci
Komisie, v rozhodnutí
č. 81 z 22. februára
1973 o sčítaní
dôb
poistenia
dosiahnutých v určitom
zamestnaní
podľa
článku 45
ods. 2(26)odkazuje
len
na
dosiahnutie
dôb
poistenia v určitom
zamestnaní a ukladá
povinnosť
sčítať
doby
poistenia
dosiahnuté v rôznych
členských
štátoch v konkrétnom
zamestnaní,
ak
je
toto
zamestnanie
predmetom
„osobitného
zaobchádzania“, a v dôsledku
toho
je
„vymedzené“
právnymi
predpismi. Z toho
vyplýva,
že
pokiaľ
bolo
určité
zamestnanie
akýmkoľvek
spôsobom
upravené
právnymi
predpismi,
podliehalo
sčítaniu,
či
už
patrilo
do
„osobitného“
režimu,
osobitných
pravidiel
alebo
všeobecného
systému
sociálneho
zabezpečenia.
54.      Treba
pritom
konštatovať,
že
normotvorca
Únie
nemal
prijatím
článku 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004 v úmysle
stanoviť
reštriktívnejšiu
metódu
sčítania. Z prípravných
prác k tomuto
nariadeniu
totiž
vyplýva,
že
systém
koordinácie
zostal
rovnaký z hľadiska
jeho
hlavných
zásad a základných
prvkov,
medzi
ktoré
patrí
aj
sčítanie
dôb.(27)
55.      Takýto
prvok
by
sa
teda
mohol
považovať
za
prvok
podporujúci
prvý
výklad,
ktorý
nevyžaduje
„osobitný“
režim,
ktorý
by
sa
nevyhnutne
formálne
odlišoval
od
všeobecného
režimu.
56.      Na
druhej
strane
je
pravda,
že
článok 51
ods. 1
druhý
pododsek nariadenia
č. 883/2004
stanovuje
prípad,
podľa
ktorého
po
zohľadnení
takto
dosiahnutých
dôb
„daná
osoba
nespĺňa
podmienky
na
poberanie
dávok
osobitného
systému“(28).
Vnútroštátny
súd
uvádza
hypotézu,
že
by
sa z toho
dalo
vyvodiť,
že
celý
článok 51
ods. 1
tohto
nariadenia
sa
uplatní
len
vtedy,
ak
členský
štát, v ktorom
sa
prijíma
rozhodnutie o priznaní
dávky,
rozdelí
svoj
systém
sociálneho
zabezpečenia
na
„osobitný“
systém a „všeobecný“
systém.
57.      Chcem
však
poukázať
na
to,
že
tento
pojem
„osobitný
systém“
nie
je v rámci
nariadenia
č. 883/2004
vymedzený.
Článok 1 písm. e)
tohto
nariadenia
vymedzuje
výraz
„osobitný
systém
pre
štátnych
zamestnancov“(29), a preto
sa
nezdá
byť
relevantný v kontexte
článku 51
nariadenia.
Ako
zdôrazňuje
poľská
vláda,
samotné
vymedzenie
takéhoto
osobitného
systému
je
teda
„nejasné“.
58.      Okrem
toho,
ako
už
uviedol
Súdny
dvor,
ustanovenia
nariadenia
č. 1408/71,
ako
aj
nariadenia
č. 883/2004
nezavádzajú
spoločný
systém
sociálneho
zabezpečenia,
ale
ich
jediným
cieľom
je
zabezpečiť
nie
harmonizáciu,
ale
koordináciu
medzi
rôznymi
vnútroštátnymi
systémami,
ktoré
naďalej
existujú.
Podľa
ustálenej
judikatúry
si
teda
členské
štáty
ponechávajú
právomoc
upraviť
svoje
systémy
sociálneho
zabezpečenia.(30)
59.      V kontexte
článku 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004
preto
nič
nevylučuje
širšie
chápanie
pojmu
„osobitný“
systém s cieľom
zohľadniť
existenciu
jednotlivých
vnútroštátnych
systémov
sociálneho
zabezpečenia.
Môže
to
teda
znamenať,
že
tento
pojem
zahŕňa
nielen
systém
sociálneho
zabezpečenia
formálne
odlišný
od
všeobecného
systému,
ale
aj
systém,
ktorý
bol
zavedený v rámci
všeobecného
systému s cieľom
pokryť
„špecifickú
činnosť
zamestnanca
alebo
samostatne
zárobkovo
činnej
osoby“.
60.      Takýto
výklad
je
podľa
môjho
názoru
podporený
teleologickou
analýzou
predmetného
ustanovenia.
Teleologický výklad
61.      Z preambuly
nariadenia
č. 883/2004,
ako
aj z judikatúry
Súdneho
dvora
vyplýva,
že
cieľom
koordinácie
systémov
sociálneho
zabezpečenia
zavedených v členských
štátoch
je
zaručiť
účinný
výkon
práva
na
voľný
pohyb
osôb.(31)
62.      Hoci
teda
prináleží
právnej
úprave
každého
členského
štátu,
aby
stanovila
najmä
podmienky,
ktoré
zakladajú
nárok
na
dávky,
členské
štáty
musia
napriek
tomu
dodržiavať
právo
Únie, a najmä
ustanovenia
Zmluvy o FEÚ
týkajúce
sa
slobody
pohybu a pobytu
každého
občana
Únie
na
území
členských
štátov.(32) V tejto
súvislosti
Zmluva o FEÚ
nezaručuje
pracovníkovi,
že
rozšírenie
jeho
činnosti
na
iný
členský
štát
alebo
jej
presun
do
iného
členského
štátu
nebude
mať
vplyv
na
oblasť
sociálneho
zabezpečenia.
Uplatnenie
nevýhodnejšej
právnej
úpravy
je
však v súlade
so
zásadou
voľného
pohybu
osôb,
ak
neznevýhodňuje
dotknutého
pracovníka
vo
vzťahu k pracovníkom,
ktorí
vykonávajú
celú
svoju
činnosť v členskom
štáte,
kde
sa
táto
právna
úprava
uplatňuje,
alebo
vo
vzťahu k pracovníkom,
ktorí
tejto
právnej
úprave
už
podliehali.(33)
63.      Medzi
opatrenia
koordinácie
zamerané
na
zaručenie
účinného
výkonu
práva
na
voľný
pohyb
osôb,
patrí
aj
zásada
sčítania
dôb,
ktorej
cieľom
je
zabrániť
tomu,
aby
sa s pracovníkom,
ktorý
využil
svoje
právo
na
voľný
pohyb a bol
zamestnaný
vo
viacerých
členských
štátoch,
zaobchádzalo
bez
objektívneho
odôvodnenia
nevýhodnejšie
než s pracovníkom,
ktorý
celú
svoju
kariéru
pracoval v jedinom
členskom
štáte.(34)
64.      Cieľom
článku 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004
je
teda
zabezpečiť,
aby
osoby,
ktoré
vykonávali
činnosť,
na
základe
ktorej
im
vzniká
nárok
na
osobitné
výhody v oblasti
starobného
dôchodku
(napríklad
odchod
do
dôchodku v skoršom
veku z dôvodu
namáhavého
alebo
rizikového
povolania),
nestratili
túto
výhodu
len z dôvodu,
že
využili
svoju
slobodu
pohybu.
65.      Výklad
článku 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004,
podľa
ktorého
sa
toto
ustanovenie
uplatňuje
len
na
povolania a činnosti,
pre
ktoré
existuje
„osobitný
systém“
nevyhnutne
odlišný
od
všeobecného
systému v členskom
štáte, v ktorom
sa
prijíma
rozhodnutie o priznaní
dávky,(35) sa
mi
pritom
zdá
byť v rozpore s týmto
cieľom
voľného
pohybu
pracovníkov.
66.      Takýto
výklad
totiž
môže
brániť
uplatneniu
článku 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004
už
len z toho
dôvodu,
že
napríklad
členský
štát,
ktorý
poskytuje
príslušné
dávky,
by
sa
rozhodol
zaviesť
len
všeobecný
systém, v rámci
ktorého
by
rozlišoval
špecifické
kategórie
činností. V tomto
prípade
by
sa
zamestnanec
alebo
samostatne
zárobkovo
činná
osoba
vykonávajúca
špecifickú
činnosť
stanovenú v rámci
všeobecného
systému, s ktorou
sú
spojené
určité
výhody,
mohli
rozhodnúť
nevykonávať
alebo
sa
aspoň
zdráhať
vykonávať
túto
špecifickú
činnosť v inom
členskom
štáte,
ak
by
tým
boli
znevýhodnení v porovnaní s pracovníkmi,
ktorí
vykonávajú v plnom
rozsahu
tú
istú
špecifickú
činnosť v dotknutom
členskom
štáte.
67.      Ak
by
sa teda v rámci
sporu
vo
veci
samej
na
uplatnenie
článku 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004 a zohľadnenie
dôb
odvádzania
príspevkov
medzi
rokmi
1993 a 1995
na
území
súčasnej
Českej
republiky
vyžadovala
existencia
osobitného
systému
na
Slovensku,
ktorý
sa
odlišuje
od
všeobecného
systému,
samotná
existencia
I. kategórie
by
nestačila
na
to,
aby
žalobca
vo
veci
samej
mohol
odísť
do
dôchodku
vo
veku
55
rokov,
hoci
takýto
odchod
by
bol
možný,
ak
by
celú
svoju
kariéru
odpracoval
na
Slovensku.
68.      Takýto
prístup
sa
mi
pritom
zdá
byť v rozpore s cieľom
voľného
pohybu
pracovníkov.
69.      Zastávam
preto
názor,
že
to,
či
členský
štát
poskytujúci
predmetnú
dávku
zaviedol
osobitný
systém
sociálneho
zabezpečenia,
ktorý
je
formálne
odlišný
od
všeobecného
systému,
alebo
či
skôr
prijal
osobitné
pravidlá
uplatniteľné
na
špecifickú
činnosť v rámci
svojho
všeobecného
systému,
by
podľa
môjho
názoru
malo
byť z hľadiska
sčítania
dôb
irelevantné.
Ide
totiž o voľbu
týkajúcu
sa
organizácie a financovania
systémov
sociálneho
zabezpečenia,
ktorá
sa
môže v jednotlivých
členských
štátoch
značne
líšiť a ktorá
by
nemala
mať
dôsledky z hľadiska
voľného
pohybu
pracovníkov.
70.      Je
pravda,
že
každé
osobitné
pravidlo
nemožno
samo
osebe
považovať
za
„osobitný
systém“ v zmysle
článku 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004 a vnútroštátnemu
súdu
prináleží
overiť,
či
všetky
pravidlá,
ktoré
sa v prejednávanej veci
uplatňujú
na
baníkov v hlbinných
baniach,
môžu
predstavovať
takýto
„systém
rovnocenný
osobitnému
systému“.
71.      V tejto
súvislosti
sa
vzhľadom
na
cieľ
voľného
pohybu
pracovníkov
domnievam,
že
je
potrebné
zohľadniť
skôr
prvky
týkajúce
sa
samotnej
podstaty
než
formálne
alebo
štrukturálne
prvky.
72.      Výraz
„osobitný
systém“
by
sa
teda
podľa
môjho
názoru
mal
chápať
tak,
že
sa
okrem
osobitných
systémov,
ktoré
sú
ako
také
vymedzené
vo
vnútroštátnom
systéme,
vzťahuje
aj
na
ucelené
súbory
zavedených
osobitných
pravidiel, a to
aj v rámci
všeobecného
systému,
ktoré
sa
uplatňujú
na
špecifickú
činnosť,
či
už
zamestnanca
alebo
samostatne
zárobkovo
činnej
osoby.
Tento
výraz
by
sa
mohol
vzťahovať
najmä
na
súbor
pravidiel
týkajúcich
sa
napríklad
podmienok
prístupu k dávkam,
pravidiel
výpočtu
ich
výšky
(napríklad v súvislosti s dĺžkou
odvádzania
príspevkov
alebo
vekom
odchodu
do
dôchodku) a vyplácania
starobného
dôchodku,
ktoré
sú
špecifické
pre
určité
činnosti
alebo
povolania, a to z dôvodu
ich
charakteristických
vlastností
(napríklad v súvislosti s náročnosťou
práce
alebo
rizikami
spojenými s činnosťou).
Tieto
pravidlá
by
sa
teda
týkali
osobitnej
skupiny
zamestnancov
alebo
samostatne
zárobkovo
činných
osôb
alebo
povolaní,
na
ktorú
sa
vzťahuje,
ako
to
naznačuje
vnútroštátny
súd,
„relatívne
uzavretý
systém
osobitných
výnimiek“.
Na
rozdiel
od
tvrdenia
Komisie
sa
naopak
domnievam,
že
skutočnosť,
že
uvedené
pravidlá
vykonáva
subjekt
formálne
odlišný
od
subjektu
zodpovedného
za
všeobecný
režim,
alebo
skutočnosť,
že
uvedené
pravidlá
stanovujú
financovanie
odlišné
od
všeobecného
režimu,
hoci
môžu
predstavovať
relevantné
kritériá
na
vyvodenie
záveru o existencii
„osobitného“
režimu,
nemôže
byť
rozhodujúca.
73.      Chcem
dodať,
že
takýto
prístup
by
umožnil
zohľadniť v kontexte
článku 51
nariadenia
č. 883/2004
existenciu
rôznych
úprav
systémov
sociálneho
zabezpečenia
nachádzajúcich
sa v jednotlivých
členských
štátoch z hľadiska
voľného
pohybu
pracovníkov.
74.      Napokon
chcem
uviesť,
že
Komisia
tvrdí,
že
doby
odvádzania
príspevkov
žalobcom
vo
veci
samej
ako
baníkom v hlbinnej
bani
medzi
31. decembrom
1992 a 31. augustom
1995
by
sa
mali
zohľadniť
na
základe
všeobecných
ustanovení
článku 5 písm. b)
nariadenia
č. 883/2004,
podľa
ktorého,
ak
sú
podľa
právnych
predpisov
príslušného
členského
štátu
právne
účinky
prisúdené
výskytu
určitých
faktov
alebo
udalostí,
tento
členský
štát
zohľadní
podobné
fakty
alebo
udalosti,
ktoré
sa
vyskytli v ktoromkoľvek
inom
členskom
štáte,
ako
keby
sa
stali
na
jeho
vlastnom
území.(36) V tejto
súvislosti
mám
však
vážne
pochybnosti.
Článok 5 písm. b)
tohto
nariadenia
totiž
upravuje
dôsledky,
ktoré
treba
vyvodiť z konkrétnych
faktov
alebo
udalostí,
akými
sú
úraz,
choroba,
zdravotné
postihnutie,
narodenie
alebo
manželstvo,
ku
ktorým
došlo v inom
členskom
štáte a ktoré
by
mohli
mať
vplyv
na
poberanie
dávok
sociálneho
zabezpečenia.
Okrem
toho z odôvodnenia
10
nariadenia
č. 883/2004
vyplýva,
že
zásada
rovnakého
zaobchádzania s určitými
skutočnosťami
alebo
udalosťami
by
nemala
zasahovať
do
zásady
sčítania
dôb
poistenia. V dôsledku
toho
sa
domnievam,
že
zohľadnenie
dôb
dosiahnutých
podľa
právnych
predpisov
akéhokoľvek
iného
členského
štátu
nepredstavuje
„fakt
alebo
udalosť“ v zmysle
článku 5 písm. b)
uvedeného
nariadenia.
Domnievam
sa
teda,
že
toto
ustanovenie
nie
je
uplatniteľné
na
situáciu, o ktorú
ide
vo
veci
samej, a neumožňuje
odpovedať
na
otázky,
ktoré
kladie
vnútroštátny
súd.(37)
75.      Zastávam
preto
názor,
že
článok 51
ods. 1
nariadenia
č. 883/2004
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
toto
ustanovenie
sa
uplatňuje
na
starobný
dôchodok, o ktorom
rozhoduje
príslušná
inštitúcia
členského
štátu, a to
tak v prípade,
keď
bol
podľa
právnych
predpisov
tohto
členského
štátu
zriadený
osobitný
systém
uplatniteľný
na
zamestnancov
alebo
samostatne
zárobkovo
činné
osoby,
ako
aj v prípade,
keď
právne
predpisy
tohto
členského
štátu
bez
formálneho
zavedenia
takéhoto
„osobitného
systému“
stanovili,
že
určitá
skupina
osôb,
ktorá
získala
doby
poistenia
dosiahnuté
vykonávaním
špecifickej
činnosti
(napríklad
baníci v hlbinných
baniach),
môže
na
základe
takýchto
dôb
získať
starobný
dôchodok
za
výhodnejších
podmienok
než
iné
osoby
vykonávajúce
odlišné
činnosti
ako
zamestnanci
alebo
samostatne
zárobkovo
činné
osoby.
Návrh
76.      Vzhľadom
na
vyššie
uvedené
úvahy
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
odpovedal
na
prejudiciálnu
otázku,
ktorú
položil
Najvyšší
správny
súd
Slovenskej
republiky,
takto:
Článok 51
ods. 1
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(ES)
č. 883/2004 z 29. apríla
2004 o koordinácii
systémov
sociálneho
zabezpečenia,
zmenený
nariadením
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2019/1149 z 20. júna
2019,
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že:
toto
ustanovenie
sa
uplatňuje
na
starobný
dôchodok, o ktorom
rozhoduje
príslušná
inštitúcia
členského
štátu, a to
tak v prípade,
keď
bol
podľa
právnych
predpisov
tohto
členského
štátu
zriadený
osobitný
systém
uplatniteľný
na
zamestnancov
alebo
samostatne
zárobkovo
činné
osoby,
ako
aj v prípade,
keď
právne
predpisy
tohto
členského
štátu
bez
formálneho
zavedenia
takéhoto
„osobitného
systému“
stanovili,
že
určitá
skupina
osôb,
ktorá
získala
doby
poistenia
dosiahnuté
vykonávaním
špecifickej
činnosti
(napríklad
baníci v hlbinných
baniach),
môže
na
základe
takýchto
dôb
získať
starobný
dôchodok
za
výhodnejších
podmienok
než
iné
osoby
vykonávajúce
odlišné
činnosti
ako
zamestnanci
alebo
samostatne
zárobkovo
činné
osoby.
1      Jazyk
prednesu:
francúzština.
2      Nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady z 29. apríla
2004 o koordinácii
systémov
sociálneho
zabezpečenia
(Ú. v. EÚ L 166, 2004,
s. 1;
Mim. vyd.
05/005,
s. 72),
zmenené
nariadením
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2019/1149 z 20. júna
2019
(Ú. v. EÚ L 186,
2019,
s. 21)
(ďalej
len
„nariadenie
č. 883/2004“).
Toto
nariadenie
nahradilo
nariadenie
Rady
(EHS)
č. 1408/71
zo
14. júna
1971 o uplatňovaní
systémov
sociálneho
zabezpečenia
na
zamestnancov,
samostatne
zárobkovo
činné
osoby a ich
rodinných
príslušníkov,
ktorí
sa
pohybujú v rámci
spoločenstva
(Ú. v. ES L 149,
1971,
s. 2;
Mim.
vyd.
05/001,
s. 35), v jeho
znení
zmenenom a aktualizovanom
nariadením
Rady č. 118/97 z 2. decembra
1996
(Ú. v. ES L 28,
1997, s. 1) a zmenenom
nariadením
Európskeho
parlamentu a Rady
(ES) č. 592/2008
zo
17. júna
2008
(Ú. v. EÚ L 177,
2008, s. 1)
(ďalej
len
„nariadenie č. 1408/71“).
3      Článok 2
aktu o podmienkach
pristúpenia
desiatich
nových
členských
štátov
vrátane
Slovenskej
republiky a Českej
republiky
(Ú. v. EÚ L 236,
2003,
s. 33),
prijatého v ten
istý
deň
ako
zmluva o pristúpení
Českej
republiky a Slovenska
(Ú. v. EÚ L 236,
2003,
s. 17),
uvádza,
že
zmluvy a akty
prijaté
inštitúciami
Únie
pred
pristúpením
sú
záväzné
pre
nové
členské
štáty a budú
sa
uplatňovať v týchto
štátoch
za
podmienok
stanovených v týchto
zmluvách a v tomto
akte.
4      Podľa
článku 91
nariadenia
č. 883/2004
toto
nariadenie
nadobudlo
účinnosť
dvadsiatym
dňom
po
jeho
uverejnení v Úradnom
vestníku
Európskej
únie,
teda
20. mája
2004, a uplatňuje
sa
odo
dňa
nadobudnutia
účinnosti
vykonávacieho
nariadenia,
konkrétne
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(ES)
č. 987/2009
zo
16. septembra
2009,
ktorým
sa
stanovuje
postup
vykonávania
nariadenia
(ES)
č. 883/2004 o koordinácii
systémov
sociálneho
zabezpečenia
(Ú. v. EÚ L 284,
2009,
s. 1),
teda
od
1. mája
2010, s výhradou
osobitných
prechodných
ustanovení.
5      Pozri
bod 21
vyššie.
6      Pozri
rozsudok z 22. januára
2015,
Balazs (C‑401/13 a C‑432/13,
EU:C:2015:26,
bod 32).
7      Pozri
rozsudok z 21. októbra
2021,
Zakład Ubezpieczeń Społecznych I
Oddział w Warszawie (C‑866/19,
EU:C:2021:865,
bod 24).
8      Článok 94
ods. 2
nariadenia
č. 1408/71
stanovoval,
že
„všetky
doby
poistenia a tam,
kde
je
to
vhodné,
všetky
doby
zamestnania
alebo
bydliska
dosiahnuté
podľa
právnych
predpisov
členského
štátu
pred
1. októbrom
1972
alebo
pred
dňom
začatia
uplatňovania
tohto
nariadenia
na
území
príslušného
členského
štátu
alebo
na
časti
územia
tohto
štátu,
sa
zohľadnia
na
určenie
práva,
ktoré
sa
získa
podľa
ustanovení
tohto
nariadenia“.
9      Pozri
rozsudky
zo
16. mája
2013,
Wencel (C‑589/10,
EU:C:2013:303,
bod 33), a z 22. januára
2015,
Balazs (C‑401/13 a C‑432/13,
EU:C:2015:26,
bod 30).
10      Z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
vyplýva,
že v Českej
republike
sa
od
1. januára
1993
zamestnania
už
nezaraďovali
do
kategórií.
Zníženie
veku
odchodu
do
dôchodku
však
malo
zostať
zachované
do
31. decembra
2016.
Na
Slovensku
boli
zamestnania
rozdelené
do
troch
kategórií
zamestnaní
až
do
31. decembra
1999 a vek
na
získanie
starobného
dôchodku
bol
znížený
pre
zamestnania
I. kategórie.
11      Pozri
rozsudok z 8. mája
2019,
Inspecteur van
de
Belastingdienst (C‑631/17,
EU:C:2019:381,
bod 29 a citovaná
judikatúra).
12      „…
in a specific activity as
an employed or
self‑employed person
or
in
an occupation which is subject to a special scheme for employed or
self‑employed persons…“
13      „…
in
una determinata attività subordinata o autonoma o in
un’occupazione soggetta ad
un regime speciale applicabile ai lavoratori subordinati o autonomi…“
14      „…
określonej pracy najemnej lub
na
własny rachunek lub w zawodzie,
który podlega szczególnemu systemowi…“
15      „…
dosiahnutými
iba
vykonávaním
špecifickej
činnosti
ako
zamestnanec
alebo
samostatne
zárobkovo
činná
osoba,
alebo v povolaní,
ktoré
podlieha
osobitnému
systému
pre
zamestnancov
alebo
samostatne
zárobkovo
činné
osoby…“
16      „…
en una actividad determinada como trabajador por cuenta ajena o propia, u ocupación sujetas a un régimen especial para
trabajadores por cuenta ajena o propia…“
17      „…
in
einer bestimmten Beschäftigung oder
selbstständigen Erwerbstätigkeit oder
einem Beruf zurückgelegt wurden,
für die ein Sondersystem für beschäftigte oder
selbstständig erwerbstätige Personen gilt…“
18      „…
σε συγκεκριμένη μισθωτή ή
μη
μισθωτή δραστηριότητα
ή
επάγγελμα,
για
τα
οποία
ισχύει ειδικό σύστημα
που εφαρμόζεται
σε πρόσωπα
τα
οποία
ασκούν μισθωτή ή
μη
μισθωτή δραστηριότητα…“
19      Pozri
rozsudky z 27. októbra
1977,
Bouchereau (30/77,
EU:C:1977:172,
bod 14), a najnovšie z 23. januára
2020,
Bundesagentur für Arbeit (C‑29/19,
ďalej
len
„rozsudok
Bundesagentur für Arbeit“,
EU:C:2020:36,
bod 48), a zo
4. septembra
2025,
Hakamp (C‑203/24,
EU:C:2025:662,
bod 34 a citovaná
judikatúra).
20      Zatiaľ
čo
nariadenie
č. 1408/71
stanovilo
toto
sčítanie
prostredníctvom
ustanovení
týkajúcich
sa
každého z rizík,
na
ktoré
sa
vzťahujú
nariadenia,
nariadenie
č. 883/2004
uvádza v článku 6
všeobecné
ustanovenie o zásade.
21      Pozri
MORSA,
M:
Sécurité sociale,
libre
circulation et
citoyenneté européenne.
Limal:
Anthémis,
2012,
s. 107 a 108.
22      Pozri
OMARJEE,
I.:
Manuel
de
droit européen de
la
protection sociale.
Bruxelles:
Bruylant,
2021,
2.
ed.,
s. 309,
č. 334.
23      Pozri
rozsudok z 21. marca 2018,
Klein
Schiphorst (C‑551/16,
EU:C:2018:200,
bod 31).
24      Kurzívou
zvýraznil
generálny
advokát.
25      Ide o správnu
komisiu
pre
sociálne
zabezpečenie
migrujúcich
pracovníkov,
zriadenú v rámci
Komisie,
ktorá
je
upravená v hlavách
IV
nariadení
č. 1408/71 a 883/2004 a ktorá
je
podľa
článku 81 písm. a)
nariadenia
č. 1408/71,
teraz
článku 72 písm. a)
nariadenia
č. 883/2004,
poverená
okrem
iného
riešením
všetkých
správnych
otázok
alebo
otázok
výkladu
vyplývajúcich
najmä z ustanovení
uvedených
nariadení.
26      Rozhodnutie
č. 81 z 22. februára
1973 o sčítaní
dôb
poistenia
dosiahnutých v určitom
zamestnaní
podľa
článku 45
ods. 2
nariadenia
(EHS)
č. 1408/71
[neoficiálny
preklad]
(Ú. v. ES C 75,
1973,
s. 11).
27      Pozri
najmä
návrh
Komisie,
ktorý
sa
týka
nariadenia
Rady
(ES) o koordinácii
systémov
sociálneho
zabezpečenia z 21. decembra
1998
[neoficiálny
preklad]
[KOM(1998)779 v konečnom
znení]
(Ú. v. ES C 38,
1999,
s. 10).
28      Kurzívou
zvýraznil
generálny
advokát.
Chcem
uviesť,
že
zmienka o „osobitnom
systéme“ v tejto
vete
sa v článku 45
ods. 2
nariadenia
č. 1408/71
nenachádzala.
29      Toto
ustanovenie
totiž
stanovuje,
že
výraz
„osobitný
systém
pre
štátnych
zamestnancov“
znamená
„každý
systém
sociálneho
zabezpečenia,
ktorý
sa
odlišuje
od
všeobecného
systému
sociálneho
zabezpečenia
uplatniteľného
na
zamestnancov v danom
členskom
štáte a ktorému
všetky
alebo
určité
kategórie
štátnych
zamestnancov
podliehajú“.
30      Pozri
najmä
rozsudky z 21. februára
2013,
Salgado González (C‑282/11,
EU:C:2013:86,
bod 35), a z 21. októbra
2021,
Zakład Ubezpieczeń Społecznych I
Oddział w Warszawie (C‑866/19,
EU:C:2021:865,
bod 25).
Pozri
tiež
LENAERTS,
K.,
ADAM,
S.:
La
solidarité,
valeur commune aux États membres et
principe fédératif de
l’Union européenne.
In:
Cahiers de
droit européen,
2021,
č. 2,
s. 318 – 322.
31      Vyplýva
to
najmä z odôvodnení
1,
4,
13 a 45
uvedeného
nariadenia,
ako
aj
okrem
iného z rozsudku z 21. marca 2018,
Klein
Schiphorst (C‑551/16,
EU:C:2018:200,
bod 31).
32      Pozri v tomto
zmysle
najmä
rozsudky z 21. februára
2013,
Salgado González (C‑282/11,
EU:C:2013:86,
body 36 a 37);
Bundesagentur für Arbeit (bod 41), a zo
7. júla
2022,
Pensionsversicherungsanstalt (Doby
starostlivosti o dieťa
dosiahnuté v zahraničí)
(C‑576/20,
EU:C:2022:525,
bod 49).
33      Pozri
rozsudok
zo
14. marca 2019,
Vester (C‑134/18,
EU:C:2019:212,
body 32 a 33,
ako
aj
citovaná
judikatúra).
34      Pozri v tejto
súvislosti
odôvodnenia
13 a 14
nariadenia
č. 883/2004,
ako
aj
rozsudok
Bundesagentur für Arbeit (bod 33).
Pozri
tiež
DETIENNE,
Q., SERVAIS,
J.‑M.:
Chapitre II. – Droit de
la
sécurité sociale.
In:
Droit social de
l'Union européenne.
Bruxelles:
Bruylant,
2021,
4.
ed.,
osobitne
s. 343,
č. 892.
35      Ide o druhý
výklad
(pozri
bod 44
vyššie),
podľa
ktorého
sa
pojem
„osobitný
systém“
vzťahuje
tak
na
„špecifickú
činnosť
ako
zamestnanec
alebo
samostatne
zárobkovo
činná
osoba“,
ako
aj
na
„povolanie“.
36      Článok 5
nariadenia
č. 883/2004,
nazvaný
„Rovnocennosť
zaobchádzania
pri
dávkach,
príjmoch,
faktoch
alebo
udalostiach“,
je
súčasťou
všeobecných
ustanovení
tohto
nariadenia a zakotvuje
zásadu
vyplývajúcu z judikatúry,
ktorá
sa
týka
rovnakého
zaobchádzania
pri
dávkach,
príjmoch a faktoch,
ktorú
mal
normotvorca
Únie v úmysle
zaviesť
do
textu
uvedeného
nariadenia s cieľom
rozvíjať
ju
pri
dodržaní
podstaty a ducha
rozhodnutí
Súdneho
dvora
[pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 5. decembra
2019,
Bocero Torrico a Bode
(C‑398/18 a C‑428/18,
EU:C:2019:1050,
bod 29 a citovaná
judikatúra)].
Táto
zásada
je
osobitným
výrazom
všeobecnej
zásady
zákazu
diskriminácie
[pozri
rozsudok z 12. marca 2020,
Caisse d’assurance retraite et
de
la
santé au
travail d’Alsace‑Moselle (C‑769/18,
EU:C:2020:203,
bod 44)].
Článok 5
stanovuje,
že
„pokiaľ
nie
je v tomto
nariadení
ustanovené
inak a vzhľadom
na
osobitné
vykonávacie
ustanovenia,
platí
toto:
…
b)
ak
sú
podľa
právnych
predpisov
príslušného
členského
štátu
právne
účinky
prisúdené
výskytom
určitých
faktov
alebo
udalostí,
takýto
členský
štát
zohľadní
podobné
fakty
alebo
udalosti,
ktoré
sa
vyskytli v ktoromkoľvek
členskom
štáte,
ako
keby
sa
stali
na
jeho
vlastnom
území“.
37      Vec, v ktorej
bol
vydaný
rozsudok z 12. marca 2020,
Caisse d’assurance retraite et
de
la
santé au
travail d’Alsace‑Moselle (C‑769/18,
EU:C:2020:203), a ktorú
uvádza
Komisia
na
podporu
svojho
tvrdenia,
ma
nepresvedčila,
pretože
Súdny
dvor
mal
odpovedať
na
otázku, v akom
rozsahu
sa
má
pomoc
na
výchovu
dieťaťa
so
zdravotným
postihnutím
priznaná v členskom
štáte
zohľadniť
pri
výpočte
dávok v starobe,
ak
vnútroštátna
právna
úprava
tohto
štátu
stanovuje
zvýšenie
sadzby
vzhľadom
na
určité
situácie
zdravotného
postihnutia.
Súdny
dvor
rozhodol,
že
zvýšenie
dôchodkovej
sadzby
sa
priznáva
na
základe
výskytu
určitých
faktov v zmysle
článku 5 písm. b)
nariadenia
č. 883/2004,
teda
že
trvalé
zdravotné
postihnutie
dieťaťa
sa
prinajmenšom
rovná
určitej
miere
postihnutia. O zohľadnenie
dôb
dosiahnutých
podľa
iných
právnych
predpisov
teda v tejto
veci
nešlo.