62005CJ0359_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑359/05,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Tribunal de grande instance de Brive-la-Gaillarde (Francúzsko) z 9. septembra 2005 a doručený Súdnemu dvoru 26. septembra 2005, ktorý súvisí s konaním:
Estager SA
proti
Receveur principal de la recette des douanes de Brive,
SÚDNY DVOR (druhá komora),
v zložení: predseda druhej komory C. W. A. Timmermans, sudcovia J. Klučka, R. Silva de Lapuerta (spravodajkyňa), J. Makarczyk a G. Arestis,
generálny advokát: M. Poiares Maduro,
tajomník: B. Fülöp, referent,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 7. septembra 2006,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
– Estager SA, v zastúpení: F. Genot-Delbecque a N. Petrignet, avocates,
– francúzska vláda, v zastúpení: G. de Bergues a J.‑C. Gracia, splnomocnení zástupcovia,
– Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení:J.‑F. Pasquier a P. Aalto, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 26. októbra 2006,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu nariadenia Rady (ES) č. 1103/97 zo 17. júna 1997 o určitých ustanoveniach týkajúcich sa zavedenia eura (Ú. v. ES L 162, s. 1; Mim. vyd. 10/001, s. 81) a nariadenia Rady (ES) č. 974/98 z 3. mája 1998 o zavedení eura (Ú. v. ES L 139, s. 1; Mim. vyd. 10/001, s. 111).
2. Tento návrh bol predložený v rámci konania medzi Estager SA (ďalej len „Estager“) a Receveur principal de la recette des douanes de Brive (ďalej len „Receveur principal“) týkajúceho sa zvýšenia poplatku uloženého na množstvá múky, krupice a krúp z mäkkej pšenice dodávaných alebo spracovávaných na ľudskú spotrebu (ďalej len „poplatok“) z dôvodu prechodu na euro.
Právny rámec
Právna úprava Spoločenstva
3. Článok 1 nariadenia č. 1103/97 znie:
„Na účel tohto nariadenia:
– ‚právne nástroje‘ znamenajú legislatíve a štatutárne ustanovenia, správne akty, súdne rozhodnutia, zmluvy, jednostranné právne akty, platobné nástroje iné ako bankovky a mince a iné nástroje s právnym účinkom,
…“
4. Článok 3 uvedeného nariadenia stanovuje:
„Zavedenie eura nemá za následok zmenu akejkoľvek podmienky právneho nástroja ani oslobodenia od dlhu alebo výkonu podľa akéhokoľvek právneho nástroja, ani neposkytuje strane právo jednostranne meniť alebo ukončiť takýto nástroj. Toto ustanovenie je podmienené dohodou strán.“
5. Článok 4 tohto nariadenia stanovuje:
„1. Prepočítacie koeficienty sa prijmú ako jedno euro vyjadrené pokiaľ ide o každú z národných mien účastníckych členských štátov. Vyjadria sa na šesť platných číslic.
2. Prepočítacie koeficienty nebudú zaokrúhlené ani skrátené na menej ako 6 platných číslic pri vykonávaní prevodov.
3. Prepočítacie koeficienty sa použijú na prepočty medzi jednotkou euro a národnými menovými jednotkami navzájom. Nebudú sa používať inverzné koeficienty odvodené z prepočítacích koeficientov.
4. Peňažné čiastky, ktoré majú byť prevedené z jednej národnej meny na inú, sa najprv prevedú na peňažnú čiastku vyjadrenú v jednotke euro, pričom táto čiastka môže byť zaokrúhlená na menej ako tri desatinné miesta a potom sa prevedie na inú národnú menovú jednotku. Nesmie sa použiť žiadna alternatívna metóda výpočtu, pokiaľ neposkytuje rovnaké výsledky.“
6. Článok 5 nariadenia č. 1103/97 znie takto:
„Peňažné čiastky, ktoré majú byť zaplatené alebo účtované, keď sa vykonáva zaokrúhľovanie po prevode na jednotku euro podľa článku 4, sa zaokrúhlia smerom nahor alebo nadol na najbližší cent. Peňažné čiastky, ktoré majú byť zaplatené alebo účtované, ktoré sú prevedené na národnú menovú jednotku, sa zaokrúhlia smerom nahor alebo nadol na najbližšiu čiastkovú jednotku alebo v prípade, ak neexistuje najbližšia čiastková jednotka, na násobok alebo zlomok čiastkovej jednotky alebo národnej menovej jednotky podľa národných právnych predpisov alebo praxe. Ak uplatňovanie prepočítacích koeficientov vedie k výsledku, ktorý je presne v strede, čiastka sa zaokrúhli smerom nahor.“
7. Článok 7 nariadenia č. 974/98 stanovuje, že samotné nahradenie meny každého účastníckeho členského štátu eurom nemá za následok zmeny denominácie právnych nástrojov existujúcich k dátumu tohto nahradenia.
8. Článok 14 tohto nariadenia znie:
„Tam, kde právne nástroje existujúce ku koncu prechodného obdobia vykonávajú odkaz na národné menové jednotky, tieto odkazy sa považujú za odkazy na jednotku euro podľa príslušných prepočítacích koeficientov. Uplatnia sa pravidlá pre zaokrúhľovanie stanovené v nariadení… č. 1103/97.“
9. Na základe článku 1 nariadenia Rady (ES) č. 2866/98 z 31. decembra 1998 o prevodných kurzoch medzi eurom a menami členských štátov, ktoré zaviedli euro [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 359, s. 1), prepočítací koeficient neodvolateľne stanovený medzi eurom a francúzskym frankom je 1 euro za 6,55957 FRF.
Vnútroštátna právna úprava
10. Poplatok bol zavedený článkom 1618f francúzskeho code général des impôts (všeobecný daňový zákonník). Pred zavedením eura bola jeho výška stanovená na 100 FRF za tonu múky, krupice alebo krúp z mäkkej pšenice.
11. Článok 1 ods. 1 zákona č. 2000‑517 z 15. júna 2000 o oprávnení vlády nariadením upraviť hodnoty niektorých súm vyjadrených v právnych predpisoch vo frankoch na eurá (JORF zo 16. júna 2000, s. 9063) stanovuje, že vláda je oprávnená pri príležitosti zavedenia eura prijať nariadením opatrenia potrebné na úpravu hodnôt niektorých súm vyjadrených v právnych predpisoch vo francúzskych frankoch.
12. Na základe tohto zákona nariadenie č. 2000‑916 z 19. septembra 2000 o úprave hodnôt niektorých súm vyjadrených v právnych predpisoch vo frankoch na eurá (JORF z 22. septembra 2000, s. 14877) stanovil výšku poplatku od 1. januára 2002 na 16 eur.
13. Článok 1 uvedeného nariadenia znie:
„V súlade s článkom 14 nariadenia [č. 974/98] sumy uvedené vo frankoch, ktoré sa nachádzajú v právnych predpisoch…, sú od 1. januára 2002 nahradené sumami v eurách na základe oficiálneho koeficientu a pravidiel zaokrúhľovania Spoločenstva.
…“
14. Správa prezidentovi republiky týkajúca sa nariadenia č. 2000‑916 (JORF z 22. septembra 2000, s. 14876) znie:
„Uplatnením nariadení Spoločenstva č. 1103/97… a č. 974/98… sa odkazy na národné menové jednotky, ktoré sa nachádzajú v právnych predpisoch, majú od 1. januára 2002 považovať za odkazy na euro pri uplatnení oficiálneho prepočítacieho koeficientu 6,55957 [FRF] za 1 euro so zaokrúhľovaním na druhom desatinnom mieste.
Výsledok vypočítaný na základe týchto pravidiel bude v určitých prípadoch málo čitateľný a zapamätateľný, čo môže mať za následok ťažšiu uplatniteľnosť predpisov, v ktorých sa takýto menový odkaz nachádza.
Na zachovanie zrozumiteľnosti právnych predpisov, a teda na uľahčenie ich riadneho uplatnenia, sa zdá nevyhnutné stanoviť peňažné sumy uvedené v niektorých predpisoch v hodnote vyjadrenej v eurách bez desatinných miest alebo vo významnejšej hodnote.
…
Predložené nariadenie prijaté na základe oprávnenia [udeleného zákonom č. 2000‑517] sa riadi nasledujúcimi zásadami.
Po prvé, úprava predpisov musí byť odôvodnená zachovaním ich čitateľnosti, zmenené sú iba peňažné sumy, ktoré sa v tomto ohľade môžu iba s ťažkosťami vyjadriť v hodnote s dvoma desatinnými číslami za čiarkou.
Jasné a priame uplatnenie pravidiel prepočítania a zaokrúhľovania Spoločenstva musia zostať zásadou a úprava výnimkou. Z toho vyplýva, že sumy doteraz vyjadrené v desatinných číslach nie sú v zásade menené.
…
Tieto úpravy nadobúdajú účinnosť 1. januára 2002, dňom konečného a úplného nahradenia franku eurom.
…“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
15. Domnievajúc sa, že uplatnenie nariadení č. 1103/97, 974/98 a 2866/98 malo viesť k stanoveniu sumy poplatku na 15,24 eur a nie na sumu 16 eur, Estager listom z 12. marca 2002 požiadal Receveur principal o vrátenie časti poplatku plateného touto spoločnosťou od 1. januára 2002.
16. Rozhodnutím z 26. marca 2002 Receveur principal túto žiadosť o vrátenie zamietol.
17. Dňa 24. mája 2002 Estager podal na vnútroštátny súd žalobu proti Receveur principal s cieľom dosiahnuť vrátenie súm, o ktorých sa domnieva, že boli neoprávnene zaplatené.
18. Za týchto okolností Tribunal de grande instance de Brive-la-Gaillarde rozhodol prerušiť konanie vo veci samej a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Sú ustanovenia nariadenia č. 2000-916… týkajúce sa prepočtu poplatku… uplatňovaného na výrobu múky, krupice a krúp z mäkkej pšenice zo 100 [FRF] na 16 eur v súlade s nariadeniami Spoločenstva o zavedení eura?“
O prejudiciálnej otázke
19. Svojou prejudiciálnou otázku sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či nariadeniam č. 1103/97 a č. 974/98 odporuje vnútroštátna právna úprava, ktorá pri prepočte sumy poplatku, ktorý je predmetom sporu vo veci samej, na eurá previedla túto sumu na vyššiu sumu, ako by bola suma, ktorá by vyplynula z uplatnenia pravidiel prepočtu stanovených v uvedených nariadeniach.
20. Aby sa mohlo odpovedať na túto otázku, je potrebné posúdiť ako znenie ustanovení uvedených nariadení, tak aj ich účel.
21. V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že v bodoch 30 až 34 rozsudku Súdneho dvora zo 14. septembra 2004, Verbraucher-Zentrale Hamburg (C‑19/03, Zb. s. I‑8183), Súdny dvor už mal príležitosť preskúmať účel nariadenia č. 1103/97.
22. Z tohto preskúmania vyplýva, že účelom tohto nariadenia je zabezpečiť, aby sa prechod na jednotnú menu uskutočnil bez vplyvu na existujúce záväzky občanov a podnikateľských subjektov. V tomto duchu jeho odôvodnenie č. 4 stanovuje, že „… právna istota v počiatočnom štádiu umožní občanom a podnikom ďalej postupovať za vhodných podmienok“. V zmysle odôvodnenia č. 7 „… je všeobecne akceptovaná právna zásada, že zavedenie novej meny neovplyvní kontinuitu zmlúv a iných právnych nástrojov“. To isté odôvodnenie stanovuje, že cieľom ustanovení nariadenia č. 1103/97 o uvedenej kontinuite je „zabezpečeni[e] právnej istoty a prehľadnosti pre hospodárske subjekty, najmä pre spotrebiteľov…“. Článok 3 prvá veta uvedeného nariadenia uvádza, že „zavedenie eura nemá za následok zmenu akejkoľvek podmienky právneho nástroja ani oslobodenia od dlhu alebo výkonu podľa akéhokoľvek právneho nástroja, ani neposkytuje strane právo jednostranne meniť alebo ukončiť takýto nástroj“ (rozsudok Verbraucher‑Zentrale Hamburg, už citovaný, bod 31).
23. Okrem toho je potrebné pripomenúť, že podľa článku 7 nariadenia č. 974/98 „samotné nahradenie meny každého účastníckeho členského štátu eurom nemá účinok zmeny denominácie právnych nástrojov existujúcich k dátumu tohto nahradenia“.
24. Určenie pravidiel prepočítania takisto prispieva k neutralite prechodu na euro. Snaha o čo najväčšiu neutralitu prepočítania pre občanov aj podnikateľské subjekty totiž vyžaduje, ako to uvádza odôvodnenie č. 12 nariadenia č. 1103/97, zabezpečenie „vysokej miery presnosti pri operáciách prepočtu“. Článok 4 ods. 1 uvedeného nariadenia takisto stanovuje, že prepočítací koeficient sa vyjadrí „na šesť platných číslic“. Ten istý článok vo svojom odseku 2 spresňuje, že „prepočítacie koeficienty nebudú zaokrúhlené ani skrátené… pri vykonávaní prevodov“, a podľa odseku 3, že „nebudú sa používať inverzné koeficienty odvodené z prepočítacích koeficientov“, pričom účelom posledného citovaného ustanovenia v zmysle odôvodnenia č. 10 uvedeného nariadenia je vyhnúť sa „závažným nepresnostiam najmä v prípade vysokých čiastok“ (rozsudok Verbraucher-Zentrale Hamburg, už citovaný, bod 32).
25. Zásada kontinuity právnych nástrojov a cieľ neutrality prechodu na euro sa uplatňujú na „podmienky“ alebo „denominácie“ „právnych nástrojov“ v zmysle nariadení č. 1103/97 a č. 974/98.
26. Nedá sa však pochybovať, že suma, akou je poplatok, ktorý je predmetom sporu vo veci samej, tvorí „podmienky právneho nástroja“ v zmysle článku 3 nariadenia č. 1103/97.
27. Je preto potrebné preskúmať, či nariadeniam č. 1103/97 a č. 974/98 odporuje vnútroštátna právna úprava, ktorá pri prechode na euro súčasne pristúpila k prepočítaniu v eurách a k zvýšeniu sumy uvedeného poplatku.
28. V spore vo veci samej je nesporné, že francúzsky zákonodarca prijatím nariadenia č. 2000‑916 zamýšľal pri stanovovaní sumy poplatku uplatniť právnu úpravu Spoločenstva týkajúcu sa zavedenia eura.
29. Ako totiž vyplýva zo správy prezidentovi republiky týkajúcej sa nariadenia č. 2000‑916, ako aj z jasnej formulácie článku 1 ods. 1 nariadenia, cieľom nariadenia je uplatnením nariadení č. 1103/97 a č. 974/98, ako aj úradných prepočítacích koeficientov nahradiť od 1. januára 2002 sumy uvedené vo francúzskych frankoch, ktoré sa nachádzajú v právnych predpisoch, sumami v eurách.
30. Z uvedenej správy a z článku 2 nariadenia č. 2000‑916 rovnako vyplýva, že na účely zachovania zrozumiteľnosti právnych predpisov a na uľahčenie ich uplatnenia niektoré ustanovenia tohto nariadenia majú za cieľ upraviť niektoré sumy v eurách, ktoré sa vypočítali uplatnením pravidiel prepočítania Spoločenstva stanovených v článku 1 uvedeného nariadenia.
31. Francúzska vláda a Komisia Európskych spoločenstiev pritom vo svojich písomných pripomienkach nespochybnili, že zvýšenie sumy poplatku sa skutočne udialo, pretože oni, ako aj Estager spoločne pripúšťajú, že doslovné uplatnenie na jednej strane prepočítacích koeficientov neodvolateľne stanovených medzi eurom a francúzskym frankom článkom 1 ods. 1 nariadenia č. 2866/98, ako aj na druhej strane pravidiel zaokrúhľovania stanovených v článku 5 nariadenia č. 1103/97 by malo viesť k stanoveniu sumy poplatku na 15,24 eur namiesto 16 eur.
32. V tejto súvislosti, hoci je pravda, že, ako zdôrazňuje francúzska vláda, nariadenia č. 1103/97 a č. 2866/98 nijako nezasiahli do daňovej právomoci členských štátov a do možnosti členských štátov zvýšiť sumu svojich poplatkov, skutočnosťou zostáva, že prepočet sumy poplatku na eurá musí za okolností, ako sú okolnosti v spore vo veci samej, byť vykonaný pri dodržaní ustanovení uvedených v nariadení č. 1103/97, ako aj dodržaní zásady kontinuity právnych nástrojov a cieľa neutrality prechodu na euro.
33. To zahŕňa najmä požiadavky právnej istoty a transparentnosti, ktoré umožňujú chrániť dôveru hospodárskych subjektov pri zavádzaní eura. Ako totiž vyplýva z odôvodnenia č. 7 nariadenia č. 1103/97, cieľom ustanovení uvedeného nariadenia týkajúcich sa kontinuity zmlúv a iných právnych nástrojov je zabezpečiť pre hospodárske subjekty právnu istotu a prehľadnosť.
34. Z toho vyplýva, že keď členský štát súčasne pristupuje k prepočítaniu na eurá a k zvýšeniu sumy poplatku, ako tomu je v spore vo veci samej, musí dávať pozor, aby právna istota a transparentnosť boli pre hospodárske subjekty zachované.
35. Dodržanie týchto požiadaviek zahŕňa najmä to, že uvedené subjekty musia jasne v ustanoveniach dotknutých právnych predpisov rozlišovať rozhodnutie orgánov tohto členského štátu zvýšiť sumu poplatku a prepočet uvedenej sumy na eurá.
36. Prináleží vnútroštátnemu súdu, aby preskúmal, či je to tak v spore vo veci samej.
37. Berúc do úvahy všetky predchádzajúce úvahy, je potrebné odpovedať na položenú otázku tak, že nariadenia č. 1103/97 a č. 974/98 sa majú vykladať v tom zmysle, že im odporuje vnútroštátna právna úprava, ktorá pri prepočte sumy poplatku, ktorý je predmetom sporu vo veci samej, na eurá previedla túto sumu na vyššiu sumu, ako by bola suma, ktorá by vyplynula z uplatnenia pravidiel prepočtu stanovených v uvedených nariadeniach, okrem prípadu, ak toto zvýšenie dodržuje požiadavky právnej istoty a transparentnosti zaručené uvedenými nariadeniami, čo zahŕňa, že ustanovenia dotknutých právnych predpisov umožňujú jasne rozlišovať rozhodnutie orgánov členského štátu zvýšiť túto sumu a prepočet uvedenej sumy na eurá. Prináleží vnútroštátnemu súdu, aby preskúmal, či je to tak v spore, o ktorom rozhoduje.
O trovách
38. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
Nariadenie Rady (ES) č. 1103/97 zo 17. júna 1997 o určitých ustanoveniach týkajúcich sa zavedenia eura a nariadenie Rady (ES) č. 974/98 z 3. mája 1998 o zavedení eura sa majú vykladať v tom zmysle, že im odporuje vnútroštátna právna úprava, ktorá pri prepočte sumy poplatku uloženého na množstvá múky, krupice a krúp z mäkkej pšenice dodávaných alebo spracovávaných na ľudskú spotrebu, ktorý je predmetom sporu vo veci samej, na eurá previedla túto sumu na vyššiu sumu, ako by bola suma, ktorá by vyplynula z uplatnenia pravidiel prepočtu stanovených v uvedených nariadeniach, okrem prípadu, ak toto zvýšenie dodržuje požiadavky právnej istoty a transparentnosti zaručené uvedenými nariadeniami, čo zahŕňa, že ustanovenia dotknutých právnych predpisov umožňujú jasne rozlišovať rozhodnutie orgánov členského štátu zvýšiť túto sumu a prepočet uvedenej sumy na eurá. Prináleží vnútroštátnemu súdu, aby preskúmal, či je to tak v spore, o ktorom rozhoduje.