61997CJ0376_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-376/97,
jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Bezirksregierung Lüneburg
vastaan
Karl-Heinz Wettwer
"ennakkoratkaisun naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 805/68 (EYVL L 148, s. 24), sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna 2.3.1989 annetulla neuvoston asetuksella N:o 571/89 (EYVL L 61, s. 43), naudanlihan tuottajien erityispalkkiojärjestelmää koskevista yleisistä säännöistä 10 päivänä helmikuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 468/87 (EYVL L 48, s. 4) ja naudanlihan tuottajien erityispalkkiojärjestelmää koskevista yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 20 päivänä maaliskuuta 1989 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 714/89 (EYVL L 78, s. 38) tiettyjen säännösten tulkinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(toinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja G. Hirsch sekä tuomarit G. F. Mancini ja R. Schintgen (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: P. Léger,
kirjaaja: R. Grass,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
- Wettwer, edustajanaan asianajaja Jürgen Lukanow, Euskirchen,
- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään oikeudellisen yksikön virkamies Klaus-Dieter Borchardt,
ottaen huomioon esittelevän tuomarin kertomuksen,
kuultuaan julkisasiamiehen 4.2.1999 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Bundesverwaltungsgericht on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 16.9.1997 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 4.11.1997, EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla ennakkoratkaisukysymyksen naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 805/68 (EYVL L 148, s. 24), sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna 2.3.1989 annetulla neuvoston asetuksella N:o 571/89 (EYVL L 61, s. 43), naudanlihan tuottajien erityispalkkiojärjestelmää koskevista yleisistä säännöistä 10 päivänä helmikuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 468/87 (EYVL L 48, s. 4) ja naudanlihan tuottajien erityispalkkiojärjestelmää koskevista yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 20 päivänä maaliskuuta 1989 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 714/89 (EYVL L 78, s. 38) tiettyjen säännösten tulkinnasta.
2 Tämä kysymys on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat maanviljelijä Wettwer ja Bezirksregierung Lüneburg (jäljempänä Bezirksregierung) ja jossa on kyse vuodelta 1991 myönnettävän erityispalkkion saantioikeuden siirtymisestä Wettwerin pojalle, jolle hän oli luovuttanut tätä ennen tilansa niiden sitoumusten voimassaoloaikana, jotka hän oli antanut saadakseen tällaisen palkkion.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
3 Asetuksen N:o 805/68
4 a artiklassa, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna asetuksella N:o 571/89, säädetään seuraavasti:
"1. Naudanlihan tuottajat voivat saada erityispalkkiota. Sitä myönnetään hakemuksesta tilalla lihotettaville vähintään yhdeksän kuukauden ikäisille sonneille.
Tukea myönnetään enintään 90 eläimelle tilaa kohden kalenterivuodessa; palkkio vahvistetaan 40 ecuksi eläintä kohden.
Palkkio myönnetään kutakin eläintä kohden vain kerran. Se maksetaan tai siirretään tuottajalle.
2. Neuvosto vahvistaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yleiset säännöt erityispalkkiosta ja erityisesti palkkiota saavien tuottajien määrittelemisestä sekä palkkion myöntämisen edellytyksistä.
3. Komissio vahvistaa 27 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt - - ."
4 Asetuksen N:o 805/68
4 a artiklan 2 kohdan nojalla annetun neuvoston asetuksen N:o 468/87(1)
1 artiklan mukaan "tuottajalla [tarkoitetaan] sellaista maataloustoimintaa harjoittavaa yksittäistä luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka tila sijaitsee yhteisön alueella ja joka pitää nautakarjaa". Tässä samassa säännöksessä määritellään tila "saman jäsenvaltion alueella sijaitsevien tuotantoyksikköjen muodostamaksi tuottajan hoitamaksi kokonaisuudeksi".
5 Asetuksen N:o 468/87
3 artiklan 1 kohdan perusteella palkkiohakemukset "on jätettävä yhden tai useamman kerran vuodessa jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille" ja niihin "on liitettävä tuottajan antama kirjallinen ilmoitus siitä, että hän on lihottanut niitä sonneja, joiden osalta hän on hakenut palkkiota".
6 Asetuksen N:o 468/87
5 artiklassa täsmennetään, että naudanlihan tuottajille myönnettävää erityispalkkiojärjestelmää koskevissa yksityiskohtaisissa soveltamissäännöissä, joiden laatiminen on asetuksen N:o 805/68
4 a artiklan 3 kohdassa annettu komission tehtäväksi, määrätään muun muassa hakemusten jättämisestä ja palkkion maksamisesta sekä 3 artiklan 1 kohdassa mainittujen edellytysten noudattamisen valvontatavoista erityisesti tilalla harjoitetun karjankasvatuksen keston osalta, jotta riittävä valvonta varmistettaisiin.
7 Asetuksen N:o 714/89(2)
2 artiklan toisessa luetelmakohdassa, jossa annetaan pääasiassa kyseessä olevien seikkojen tapahtuma-aikana voimassa ollutta palkkiojärjestelmää koskevat yksityiskohtaiset soveltamissäännöt, säädetään, että tuottajan on näin ollen palkkiota hakiessaan sitouduttava "pitämään tilallaan niitä sonneja, joiden osalta se on hakenut palkkiota, 8 artiklan 2 kohdan perusteella määritetyn ajanjakson ajan - - vähintään siihen saakka, kunnes nämä ovat yhdeksän kuukauden ikäisiä".
8 Asetuksen N:o 714/89
8 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on 2 artiklan perusteella jätettyjen hakemusten riittävän valvonnan varmistamiseksi vahvistettava se vähimmäisajanjakso, jonka ajan sonneja on pidettävä tilalla hakemuksen jättämisen jälkeen. Tämä ajanjakso ei voi olla lyhyempi kuin kaksi eikä pitempi kuin viisi kuukautta. Saksassa tämän ajanjakson pituus on kolme kuukautta.
9 Asetuksen N:o 714/89
8 artiklan 1 kohdan mukaan kansalliset viranomaiset, joiden tehtäviin kuuluu tarkistaa, onko erityispalkkiojärjestelmää koskevia säännöksiä noudatettu, voivat toimittaa hallinnollisia tai paikalla toimitettavia tarkastuksia. Tällöin ne tarkastavat muun muassa
"a) tuottajan hoitamalla tilalla olevien hakemuksen kohteena olevien sonnien lukumäärän - - ;
b) tuottajan antamien ilmoitusten paikkansapitävyyden ja sen, onko tämä noudattanut antamiaan sitoumuksia;
c)
- - ."
10 Asetuksen N:o 714/89
9 artiklan 1 kohdassa säädetään, että palkkio menetetään, tämän kuitenkaan rajoittamatta saman artiklan 2, 3 ja 4 kohdan säännösten soveltamista, jos tarkastuksessa havaitaan, että palkkion saantiin tosiasiallisesti oikeuttavia eläimiä on vähemmän kuin palkkiohakemuksessa on ilmoitettu. Säännönvastaisuuksien ja vilpillisten menettelyjen estämiseksi sekä seuraamusten määräämiseksi niistä annettujen säännösten tueksi säädetään saman säännöksen 6 kohdassa seuraavaa:
"Jos toimivaltainen viranomainen toteaa 1 artiklaa soveltaessaan, että tuottaja on tahallaan tai törkeän huolimattomasti antanut väärän ilmoituksen, kyseinen tuottaja ei voi saada järjestelmän mukaista palkkiota tätä toteamista seuraavan kahdentoista kuukauden pituisen ajanjakson aikana."
11 Asetuksen N:o 714/89
9 artiklan 3 kohdassa säädetään, että "oikeus palkkioon säilyy palkkion saantiin tosiasiallisesti oikeuttavien eläinten lukumäärän osalta, jos tuottaja ei ole voinut noudattaa 2 artiklassa tarkoitettua sitoumusta ylivoimaisen esteen vuoksi ja erityisesti komission asetuksen N:o 1244/82
5 artiklassa tarkoitetuista syistä. Tuottajan on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille esteestä kymmenen päivän kuluessa sen ilmenemisestä."
12 Lypsylehmien ylläpitoa koskevan palkkiojärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 19 päivänä toukokuuta 1982 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1244/82(3) (EYVL L 143, s. 20) 5 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavasti:
"Yksittäistapauksissa huomioon otettavien konkreettisten olosuhteiden estämättä toimivaltaiset viranomaiset voivat pitää palkkion saantioikeuden säilyttämistä perusteltuna muun muassa seuraavien ylivoimaisten esteiden vuoksi:
a) palkkionsaajan kuolema;
b) palkkionsaajan pitkäaikainen työkyvyttömyys;
c) palkkionsaajan hoitaman maatilan huomattavan suuren käyttöalan pakkolunastus, jos tätä pakkolunastusta ei voitu ennakoida hakemuksen jättämisajankohtana;
d) vakava luonnonkatastrofi, joka vaikuttaa merkittävästi maatilaan, jolla palkkionsaaja harjoittaa toimintaansa;
e) nautakarjan pitämiseen käytettävien palkkionsaajan rakennusten tahaton tuhoutuminen;
f) eläinkulkutauti, johon kaikki palkkionsaajan omistamat naudat tai osa niistä ovat olleet kosketuksissa."
Pääasian oikeudenkäynti
13 Wettwer haki 2.5.1991 Bezirksregierungilta asetuksen N:o 805/68, sellaisena kuin se on muutettuna, 4 a artiklan 1 kohdassa tarkoitettua naudanlihantuottajille myönnettävää erityispalkkiota hänen maatilallaan pidettävien kymmenen eläimen perusteella.
14 Wettwer luovutti 4.7.1991 notaarin vahvistamalla asiakirjalla maatilansa siihen kuuluvine oikeuksineen ja velvollisuuksineen ennakkoperintönä (vorweggenommene Erbfolge) pojalleen, joka hänkin oli maanviljelijä hoitaen toista maatilaa. Wettwer ilmoitti tästä 23.7.1991 Bezirksregierungille.
15 Bezirksregierung hylkäsi Wettwerin hakemuksen 17.10.1991 tekemällään päätöksellä perustellen tätä sillä, ettei tämä ollut pitänyt tilallaan kymmentä eläintä vähintään kolmen kuukauden ajan hakemuksen jättämisen jälkeen ja että palkkio voidaan maksaa ainoastaan hakijalle, koska palkkionsaaja on henkilö eikä tila.
16 Wettwer nosti Verwaltungsgerichtissä kanteen, jossa hän vaati, että päätös, jolla erityispalkkio oli evätty, kumotaan, ja jossa hän katsoi, että hänen poikansa täytti luovutuksensaajana ne palkkionsaantiedellytykset, joiden mukaan naudat on hoidettava ja lihotettava tilalla, joten palkkion myöntämisedellytykset olivat näin ollen olemassa.
17 Verwaltungsgericht hylkäsi 17.9.1992 antamallaan tuomiolla Wettwerin kanteen perustellen tätä sillä, että palkkio myönnetään asetuksen N:o 805/68
4 a artiklan 1 kohdan mukaan, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna asetuksella N:o 571/89, tuottajalle, joka on sitä hakenut, eikä tilalle; ettei Wettwerillä eikä hänen pojallaan ollut oikeutta palkkioon, sillä ensin mainittu oli lakannut olemasta tuottaja ennen kolmen kuukauden pituisen valvonta-ajanjakson päättymistä; ja ettei viimeksi mainittu ollut hakenut palkkiota.
18 Wettwer haki muutosta tähän tuomioon Niedersächsische Oberverwaltungsgerichtiltä, joka 26.5.1995 antamallaan tuomiolla muutti valituksenalaista tuomiota perustellen tätä pääasiallisesti sillä, ettei yhteisön eikä kansallisen oikeuden säännösten mukaan ollut mahdollista katsoa, että jos maatila luovutetaan ennakkoperintönä, luovutuksensaajalle eivät siirtyisi ne oikeudet ja velvollisuudet, joita erityispalkkion hakija saa erityispalkkiohakemuksen perusteella.
19 Bezirksregierung haki muutosta (Revision) tähän tuomioon Bundesverwaltungsgerichtiltä, joka katsoen, ettei kumpaakaan kahdesta esitetystä tulkinnasta ja väitteestä voitu sulkea pois asiaa koskevien säännösten puuttuessa, päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
"Siirtyykö oikeus naudanlihan tuottajille vuodelta 1991 maksettavaan erityispalkkioon sellaiselle tuottajalle, jolle palkkiohakemuksen tekijä on palkkion saamisen edellytyksenä olevien velvoitteiden voimassaoloaikana luovuttanut maatilansa ennakkoperintönä ja joka on täyttänyt nautojen pitämistä ja lihottamista koskevat edellytykset?"
20 Kuten ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, kansallinen tuomioistuin haluaa pääasiallisesti selvittää tällä kysymyksellään, onko asetuksen N:o 805/68
4 a artiklan 1 kohtaa, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna asetuksella N:o 571/89, yhdessä asetusten N:o 468/87 ja N:o 714/89 kanssa tulkittava siten, että kun maatila luovutetaan ennakkoperintönä palkkion saamisen edellytyksenä olevien hakemuksen tekijää koskevien velvoitteiden voimassaoloaikana, oikeus naudanlihan tuottajille vuodelta 1991 maksettavaan erityispalkkioon siirtyy sellaiselle uudelle omistajalle, joka on täyttänyt nautojen pitämistä ja lihottamista koskevat edellytykset.
21 Jotta tällä tavoin uudelleen asetettuun kysymykseen voitaisiin vastata, on ensinnäkin todettava, että asetuksen N:o 805/68
4 a artiklan 1 kohdan perusteella, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna asetuksella N:o 571/89, ainoastaan erityispalkkiota hakeneet naudanlihan tuottajat voivat saada tätä erityispalkkiota tilalla lihotettaville vähintään yhdeksän kuukauden ikäisille sonneille enintään 90 eläimelle tilaa kohden kalenterivuodessa.
22 Toiseksi on todettava, että neuvoston ja komission antamissa soveltamista koskevissa säännöksissä, eli asetuksen N:o 468/87
3 artiklassa ja asetuksen N:o 714/89 2 artiklassa, joilla pyritään turvaamaan neuvoston vahvistamien myöntämisedellytysten noudattamisen valvonta, säädetään, että palkkiohakemuksiin on liitettävä kirjalliset ilmoitukset, joissa tuottaja yhtäältä vakuuttaa lihottaneensa ne naudat, joiden osalta hän hakee palkkiota, ja toisaalta sitoutuu pitämään niitä tilallaan vähintään asetuksen N:o 714/89
8 artiklan 2 kohdassa määritetyn vähimmäisajan.
23 Asetuksen N:o 714/89 johdanto-osan kolmannesta perustelukappaleesta ilmenee nimenomaisesti, että vaatimus, jonka mukaan hakemuksiin on liitettävä palkkionsaajan antamat ilmoitukset ja sitoumukset ja jonka mukaan jäsenvaltiot valvovat niitä sekä hallinnollisesti että paikan päällä toimitettavissa tarkastuksissa, johtuu siitä, että asetettujen edellytysten noudattamista on vaikea todistaa.
24 Näin ollen on syytä todeta, että hakijan antamat ilmoitukset ja sitoumukset ovat olennainen osa naudanlihan tuottajille myönnettävän erityispalkkiojärjestelmän valvontaa, sellaisena kuin yhteisön lainsäätäjä on siitä säätänyt.
25 Kolmanneksi on syytä todeta, että jos palkkionhakija luovuttaa maatalousyrityksensä, uudella tilanhaltijalla ei ole yhteisön säännöksiin perustuvaa velvollisuutta eikä edes oikeutta sitoutua noudattamaan niitä sitoumuksia, joita maatalousyrityksensä luovuttanut tuottaja on antanut palkkiohakemusta tehdessään.
26 Näin ollen ja kuten komissio on perustellusti todennut, koska tilan luovutuksensaaja ei ole antanut tällaista varsinaista sitoumusta, seuraamusta, joka tuottajalle aiheutuu siitä, että hän tahallisesti tai törkeän huolimattomasti antaa väärän ilmoituksen ja jonka mukaan hänet suljetaan palkkiojärjestelmän ulkopuolelle kahdentoista kuukauden ajaksi asetuksen N:o 714/89
9 artiklan 6 kohdan perusteella, ei voitaisi soveltaa, ja tämä vaikuttaisi huomattavasti palkkion myöntämisehtojen noudattamisen takaamiseksi säädetyn valvontajärjestelmän tehokkuuteen.
27 Kaikki nämä seikat huomioon ottaen on syytä katsoa, että jos naudanlihan tuottajille maksettavan erityispalkkion hakija on luovuttanut maatilansa antamiensa sitoumusten voimassaoloaikana, hän menettää oikeuden saada palkkio, ja luovutuksensaaja voi saada tällaisen palkkion vain siten, että hän itse tekee tarvittaessa hakemuksen ja liittää siihen kaikki vaaditut ilmoitukset ja sitoumukset. Tästä seuraa, että jos tällaista hakemusta ei ole tehty, pelkästään se seikka, että uusi omistaja itsekin täyttää edellytykset nautojen pitämisen ja lihottamisen osalta, ei riitä siihen, että häntä pidettäisiin palkkionsaajana.
28 Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 22 kohdassa todennut, jos maatila on pääasiassa tarkoitetuin tavoin luovutettu toiselle tuottajalle, tämä tulkinta on ainoa, jolla tällä hetkellä voimassaolevat säännökset huomioon ottaen voidaan taata se, ettei uusi omistaja ylitä edellytystä, jonka mukaan palkkio voidaan myöntää enintään 90 eläimelle tilaa kohden kalenterivuodessa.
29 Edellä mainittua tulkintaa tukee se seikka, että asetuksen N:o 714/89
9 artiklan 3 kohdassa, joka koskee nimenomaisesti sellaista tilannetta, jossa tuottaja ei ole voinut noudattaa tämän asetuksen 2 artiklassa tarkoitettua nautojen pitämistä tilallaan koskevaa edellytystä, säädetään palkkion saantioikeuden säilyttämisestä vain ylivoimaisen esteen tapauksessa.
30 Tämän sitoumuksen voimassaoloaikana tapahtunutta tilan luovuttamista ei voida rinnastaa ylivoimaiseen esteeseen eikä varsinkaan sellaiseen tilanteeseen, jossa kyseistä sitoumusta ei ole noudatettu palkkionsaajan kuoleman tai pitkäaikaisen työkyvyttömyyden vuoksi, jotka sisältyvät asetuksen N:o 1244/82
5 artiklassa mainittuihin ylivoimaisiin esteisiin, joihin asetuksen N:o 714/89
9 artiklan 3 kohdassa viitataan. Tällainen luovutus ei näet ole sellainen siihen vetoavasta asianosaisesta riippumaton, epätavanomainen ja ennalta-arvaamaton seikka, jonka seurauksia ei ole voitu välttää kaikista varotoimista huolimatta (ks. ylivoimaisen esteen käsitteen määrittelyn osalta erityisesti asia C-263/97, First City Trading ym., tuomio 29.9.1998, Kok. 1998, s. I-5537, 38 kohta).
31 Esitettyyn ennakkoratkaisukysymykseen on siis vastattava siten, että asetuksen N:o 805/68
4 a artiklan 1 kohtaa, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna asetuksella N:o 571/89, on yhdessä asetusten N:o 468/87 ja N:o 714/89 säännösten kanssa tulkittava siten, että jos maatila luovutetaan ennakkoperintönä hakijan antamien sitoumusten voimassaoloaikana, oikeus naudanlihan tuottajille vuodelta 1991 maksettavaan erityispalkkioon ei siirry uudelle omistajalle, joka on täyttänyt säädetyt edellytykset nautojen pitämisen ja lihottamisen osalta.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
32 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneelle Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(toinen jaosto)
on ratkaissut Bundesverwaltungsgerichtin 16.9.1997 tekemällään päätöksellä esittämän kysymyksen seuraavasti:
Naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 805/68 4 a artiklan 1 kohtaa, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna asetuksella N:o 571/89, on yhdessä naudanlihantuottajia koskevaa erityispalkkiojärjestelmää koskevista yleisistä säännöistä 10 päivänä helmikuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 468/87 ja naudanlihantuottajia koskevaa erityispalkkiojärjestelmää koskevista yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 20 päivänä maaliskuuta 1989 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 714/89 säännösten kanssa tulkittava siten, että jos maatila luovutetaan ennakkoperintönä (vorweggenommene Erbfolge) hakijan antamien sitoumusten voimassaoloaikana, oikeus naudanlihan tuottajille vuodelta 1991 maksettavaan erityispalkkioon ei siirry uudelle omistajalle, joka on täyttänyt säädetyt edellytykset nautojen pitämisen ja lihottamisen osalta.
(1) - Tässä ja jäljempänä tuomiossa esitetyt lainaukset asetuksesta on suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa, koska EYVL:ssä ei ole julkaistu suomenkielistä tekstiä.
(2) - Tässä ja jäljempänä tuomiossa esitetyt lainaukset asetuksesta on suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa, koska EYVL:ssä ei ole julkaistu suomenkielistä tekstiä.
(3) - Tässä ja jäljempänä tuomiossa esitetyt lainaukset asetuksesta on suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa, koska EYVL:ssä ei ole julkaistu suomenkielistä tekstiä.