62023CJ0629_RES
Asia C‑629/23
MTÜ Eesti Suurkiskjad
vastaan
Keskkonnaamet
(Ennakkoratkaisupyyntö – Riigikohus)
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.6.2025
Ennakkoratkaisupyyntö – Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu – Direktiivi 92/43/ETY – 1 artiklan i alakohdan ensimmäinen alakohta – Lajin suojelun taso – Käsite – 14 artikla – Hoitotoimenpiteet – Luonnosta ottaminen ja hyödyntäminen, joka on yhteensopivaa lajin suotuisan suojelun tason säilyttämisen tai ennalleen saattamisen kanssa – 1 artiklan i alakohdan toinen alakohta – Asianomaisen lajin suotuisan suojelun tason arviointi – Kumulatiiviset edellytykset – Canis lupus (susi) – Luokittelu Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton ”punaisen kirjan” luokkaan ”vaarantunut” – Eläinlaji, joka kuuluu kantaan, jonka luontainen levinneisyysalue ulottuu jäsenvaltion alueen ulkopuolelle – Naapurijäsenvaltioissa tai unionin ulkopuolisissa naapurimaissa esiintyvien saman lajin kantojen kanssa tapahtuvan vaihtuvuuden huomioiminen – 2 artiklan 3 kohta – Taloudellisten, sosiaalisten ja sivistyksellisten vaatimusten sekä alueellisten ja paikallisten erityispiirteiden huomioon ottaminen
Ympäristö – Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu – Direktiivi 92/43 – Yhteisön tärkeinä pitämät eläinlajit – Hoitotoimenpiteet – Jäsenvaltioiden harkintavalta – Rajat – Lajin suotuisan suojelun tason säilyttäminen – Arviointiperusteet – Alueellisen ja kansallisen tason ja tarvittaessa rajat ylittävän tason huomioiminen
(SEUT 191 artiklan 2 kohta; neuvoston direktiivin 92/43, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2013/17, johdanto-osan 15 perustelukappale ja 1 artiklan i alakohdan ensimmäinen alakohta, 2 artiklan 2 kohta, 11 artikla, 14 artiklan 1 kohta, 16 artikla ja liitteessä V oleva a kohta)
(ks. 37–48 kohta)
Ympäristö – Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu – Direktiivi 92/43 – Velvollisuus valvoa suojelun tasoa – Suotuisan suojelun tason käsite – Tarve varmistua tilanteen säilymisestä – Arviointiperusteet – Rajat ylittävän tason huomioiminen
(Neuvoston direktiivin 92/43, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2013/17, 1 artiklan i alakohdan toinen alakohta, 11 artikla ja 14 artiklan 1 kohta)
(ks. 49–66 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)
Ympäristö – Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu – Direktiivi 92/43 – Yhteisön tärkeinä pitämät eläinlajit – Hoitotoimenpiteet – Lajin suotuisan suojelun tason säilyttäminen – Arviointiperusteet – Taloudellisten, sosiaalisten ja sivistyksellisten vaatimusten sekä alueellisten ja paikallisten erityispiirteiden huomioon ottaminen – Rajat
(Neuvoston direktiivin 92/43, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2013/17, 1 artiklan i alakohdan toinen alakohta, 2 artiklan 2 kohta, 11 artikla, 14 artiklan 1 kohta ja liitteessä V oleva a kohta)
(ks. 67–71 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi Riigikohus (ylin tuomioistuin, Viro), on saattanut ennakkoratkaisupyynnön, lausuu useista suden (Canis lupus) suojelua koskevista kysymyksistä luontodirektiivin (
1
) ja erityisesti sen 14 artiklan (
2
) nojalla. Kyseisen artiklan perusteella voidaan toteuttaa metsästyksen, jonka Viro lähtökohtaisesti sallii, (
3
) rajoittamista koskevien toimenpiteiden kaltaisia toimenpiteitä, kun tällainen rajoitus osoittautuu tarpeelliseksi asianomaisen lajin suotuisan suojelun tason säilyttämiseksi.
Toimivaltainen virolaisviranomainen vahvisti vuonna 2020 asetuksella kiintiön, joka koski suden metsästystä Virossa metsästyskaudella 2020–2021. Pääasian valittaja, joka on virolainen ympäristönsuojeluyhdistys, riitautti kyseisen asetuksen laillisuuden ja väitti, että asetuksen lähtökohta, jonka mukaa suden suojelun taso Virossa on suotuisa, on virheellinen.
Tämän osalta on todettava, että on kiistatonta, että Baltian susikannan, joka kuuluu itse kyseisen eläinlajin euraasialaiseen kantaan, jonka luontainen levinneisyysalue ulottuu Viroon, Latviaan, Liettuaan, Koillis-Puolaan ja tiettyihin unionin ulkopuolisiin naapurimaihin, suojelun taso on ”suotuisa”. Kun otetaan huomioon Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) Viron alueellista susikantaa koskeva luokittelu, on kuitenkin niin, ettei kyseisen kannan suojelun voida pääasian valittajan mukaan katsoa oleva tällaisella tasolla.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi kyseinen asianosainen saattoi valituksen ratkaisusta, jolla sen kanne hylättiin, tiedustelee lähinnä, onki luontodirektiivin 1 artiklan i alakohtaa, jossa määritellään lajin suojelun tason käsite ja edellytykset sen määrittämiseksi, onko lajin suojelun taso suotuisa, tulkittava siten, että jäsenvaltion alueella esiintyvän eläinlajin kannan luokittelu IUCN:n punaisen kirjan luokkaan ”vaarantunut” sulkee pois sen, että kyseisen lajin suojelun tasoa asianomaisen jäsenvaltion alueella pidettäisiin kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla suotuisana. Kyseinen tuomioistuin pyrkii lisäksi selvittämään lähinnä, onko 1 artiklan i alakohtaa tulkittava siten, että se, että jäsenvaltio toteuttaa direktiivin 14 artiklan 1 kohdan nojalla hoitotoimenpiteitä, merkitsee velvollisuutta varmistaa kyseisen jäsenvaltion alueella esiintyvän tämän lajin kannan suotuisan suojelun taso, vai voiko jäsenvaltio ottaa huomioon koko kannan, jonka luontainen levinneisyysalue ulottuu kyseisen jäsenvaltion alueen ulkopuolelle, suojelun tason ja – tarvittaessa – missä määrin ja millä edellytyksin.
Tässä asiayhteydessä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii myös, voidaanko taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset vaatimukset sekä alueelliset ja paikalliset erityispiirteet ottaa huomioon arvioitaessa lajin suojelun tasoa.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin toteaa ensimmäiseksi, että jäsenvaltioiden harkintavaltaa luontodirektiivin 14 artiklan 1 kohdan mukaisten toimenpiteiden toteuttamiseen tarpeellisuuden määrittämiseksi rajoittaa velvollisuus valvoa, että lajin yksilöiden ottaminen luonnosta ja niiden hyödyntäminen sopivat yhteen kyseisen lajin suotuisan suojelun tason säilyttämisen kanssa. Erityisesti kun eläinlajin suojelun taso on epäsuotuisa, toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja toimenpiteitä kyseisen lajin suojelun tason parantamiseksi siten, että lajin kannat saavuttavat tulevaisuudessa kestävän suotuisan suojelun tason.
Luontaisella levinneisyysalueellaan asianomaisten lajien kantojen suotuisan suojelun tason on ensin ja väistämättä oltava olemassa paikallisella ja kansallisella tasolla ja sitä on arvioitava näillä tasoilla. Jos nimittäin lajin suojelun taso ei ole suotuisa jäsenvaltiossa, jonka alueelle sen luontainen levinneisyysalue ainakin potentiaalisesti ulottuu, se ei voi täyttää siellä ainakaan täysimääräisesti ekologista tehtäväänsä, vaikka asianomaisen lajin kyseisessä jäsenvaltiossa esiintyvä kanta kuuluisi kantaan, jonka suojelun taso on suotuisa.
Lajin kansallisen kannan luokittelu IUCN:n punaisen kirjan luokkaan ”vaarantunut” ei kuitenkaan sellaisenaan sulje pois sitä, että kyseisen lajin suojelun taso asianomaisen jäsenvaltion alueella katsottaisiin kuitenkin suotuisaksi, jos luontodirektiivin 1 artiklan i kohdan toisessa alakohdassa säädetyt kumulatiiviset edellytykset täytyvät.
Tämän osalta on todettava, että eläinlajin ja erityisesti suden kannat, jotka esiintyvät myös muissa hoitotoimenpiteiden toteuttamista luontodirektiivin 14 artiklan 1 kohdan nojalla suunnittelevan jäsenvaltion naapurijäsenvaltioissa tai unionin ulkopuolisessa naapurimaassa, ovat merkityksellisiä kyseisen jäsenvaltion selvittäessä, onko kyseisen lajin sen alueella esiintyvän kannan suojelun taso suotuisa vai ei. Niiden merkitys riippuu vaihtuvuudesta kyseisten kantojen välillä, sillä tällainen vaihtuvuus voi muodostaa tekijän, joka voi pitkällä aikavälillä vaikuttaa lajin kannan levinneisyyteen ja lukuisuuteen kyseisellä alueella.
Jos nykyinen tilanne on tyydyttävä, on näin ollen vielä varmistuttava tilanteen säilymisestä, jotta lajin suojelun taso voitaisiin katsoa suotuisaksi.
Tämän osalta on otettava huomioon ensinnäkin kaikki ennakoitavissa olevat muutokset, jotka voivat vaikuttaa asianomaisessa jäsenvaltiossa esiintyvän kannan ja muiden samaan kantaan kuuluvien kantojen vaihtuvuuteen. Toiseksi on otettava huomioon asianomaisen lajin oikeudellisen suojelun taso naapurijäsenvaltioissa ja unionin ulkopuolisissa naapurimaissa. Kolmanneksi painoarvo, joka on annettava yhteyksille muiden valtioiden kantoihin, on sitäkin suurempi, jos asianomaiset jäsenvaltiot ja kolmannet maat eivät ainoastaan sovella samankaltaisia oikeudellisia suojelujärjestelmiä vaan tekevät myös yhteistyötä asianomaisen lajin suojelemiseksi ja esimerkiksi koordinoivat suojelutoimenpiteensä siten, että asianomaisten kantojen välinen vaihtuvuus optimoidaan.
Sen valvomiseksi, että lajin yksilöiden ottaminen luonnosta ja niiden hyödyntäminen on yhteensopivaa kyseisen lajin suotuisan suojelun tason säilyttämisen kanssa, voi osoittautua tarpeelliseksi, että kun jäsenvaltio, jonka alueella esiintyy susikanta, joka kuuluu kantaan, jonka luontainen levinneisyysalue ulottuu kyseisen alueen ulkopuolelle, aikoo ottaa huomioon kyseisellä alueella esiintyvän susikannan ja muissa naapurijäsenvaltiossa tai unionin ulkopuolisissa naapurimaissa esiintyvien kantojen välisen vaihtuvuuden, se jakaa viimeksi mainittujen kanssa tietoja lajin yksilöiden havaituista rajanylityksistä sekä hoitotoimenpiteistä, joita kyseiset jäsenvaltiot tai kolmannet maat toteuttavat tai suunnittelevat toteuttavansa omilla alueillaan esiintyvien kantojen osalta. Yhtäältä nimittäin tällainen tietojenvaihto on omiaan tekemään asianomaisen jäsenvaltion oman kannan koon arvioinnista tarkempaa. Toisaalta tietojen hankkiminen jäsenvaltioiden tai asian kannalta merkityksellisten kolmansien maiden soveltamista tai suunnittelemista hoitotoimenpiteistä voi olla tarpeen, jotta kyseinen jäsenvaltio voi varmistua siitä, että asianomaisen lajin suojelun tason voidaan todella katsoa olevan suotuisa sen alueella. Lopuksi on todettava, että tiedot, jotka koskevat naapurijäsenvaltioiden tai unionin ulkopuolisten naapurimaiden soveltamia tai suunnittelemia toimenpiteitä, voivat olla sille tarpeen, jotta se voi varmistua siitä, että toimenpiteet, jotka se suunnittelee toteuttavansa kyseisen lajin osalta, ovat yhteensopivia lajin suotuisan suojelun tason säilyttämiseksi sen alueella.
Toiseksi unionin tuomioistuin täsmentää, että taloudellisiin, sosiaalisiin ja sivistyksellisiin vaatimuksiin sekä alueellisiin ja paikallisiin erityispiirteisiin, joihin viitataan luontodirektiivin 2 artiklan 3 kohdassa, joka ei kuitenkaan ole säännös, joka muodostaisi itsenäisen poikkeuksen kyseisellä direktiivillä käyttöön otetusta yleisestä suojelujärjestelmästä, ei voida vedota sen varmistamista, että lajin yksilöiden ottaminen luonnosta ja niiden hyödyntäminen sopivat yhteen kyseisen lajin suotuisan suojelun tason säilyttämisen kanssa, koskevan velvollisuuden, joka rajoittaa jäsenvaltioilla direktiivin 14 artiklan nojalla olevaa harkintavaltaa, soveltamatta jättämiseksi. Jäsenvaltiot voivat lähtökohtaisesti ottaa huomioon nämä vaatimukset ja erityispiirteet yksinomaan tämän harkintavallan rajoissa.
(
1
)	Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/43/ETY (EYVL 1992, L 206, s. 7), sellaisena kuin se on muutettuna 13.5.2013 annetulla neuvoston direktiivillä 2013/17/EU (EUVL 2013, L 158, s. 193) (jäljempänä luontodirektiivi).
(
2
)	Ks. luontodirektiivin 14 artiklan 1 kohta: ”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta liitteessä V olevien luonnonvaraisten eläin- ja ‑kasvilajien yksilöiden ottaminen luonnosta sekä niiden hyödyntäminen eivät ole ristiriidassa niiden suotuisan suojelun tason säilyttämisen kanssa, jos jäsenvaltiot katsovat sen tarpeelliseksi 11 artiklassa säädetyn seurannan perusteella.”
(
3
)	Koska Viron susikannat kuuluvat luontodirektiivin V liitteessä olevaan a kohtaan, minkä vuoksi niitä voidaan metsästää. Kyseiset kannat muodostavat näin ollen poikkeuksen yleissäännöstä, jonka mukaisesti suden metsästys on lähtökohtaisesti kielletty kyseisen direktiivin 12 artiklan nojalla, tarkasteltuna yhdessä sen liitteessä IV olevan a kohdan kanssa.