62000TO0149(01)_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa T-149/00,
Innova, Centro euromediterraneo per lo sviluppo sostenible, kotipaikka Calatafimi (Italia), edustajanaan asianajaja D. Fosselard, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Arendt ja Medernach, 8-10 rue Mathias Hardt,
kantajana,
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellinen neuvonantaja M.-J. Jonczy ja oikeudellisen yksikön virkamies E. Paasivirta, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,
vastaajana,
jossa kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa 23.3.2000 tehdyn komission päätöksen irtisanoa kantajan kanssa Dionysos-hankkeen toteuttamiseksi tehty sopimus,
EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Mengozzi sekä tuomarit V. Tiili ja R. M. Moura Ramos,
kirjaaja: H. Jung,
on antanut seuraavan
määräyksen
Tuomion perustelut
Tosiseikat ja asian käsittelyn vaiheet
1 Innova, Centro euromediterraneo per lo sviluppo sostenible, on voittoa tavoittelematon Italian oikeuden mukaan perustettu yhdistys, jonka tavoitteena on edesauttaa Välimerenmaiden jatkuvaa kehitystä.
2 Komissio teki 5.8.1998 kantajan kanssa sopimuksen (jäljempänä sopimus tai riidanalainen sopimus), joka rahoitettiin rahoituksellisista ja teknisistä toimenpiteistä (MEDA) taloudellisen ja yhteiskunnallisen rakenneuudistuksen tukemiseksi Euro-Välimeri-yhteistyökumppanuuden puitteissa 23 päivänä heinäkuuta 1996 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 1488/96 (EYVL L 189, s. 1) perustuvan ohjelman puitteissa; siinä kantaja sitoutui toteuttamaan sopimuksen liitteessä A kuvaillun hankkeen, jonka otsikkona on "Dionysos - antiikinaikaisten näyttämöpaikkojen verkosto", ja komissio sitoutui vastikkeena osallistumaan hankkeeseen 891 188 eculla.
3 Sopimuksen 15.3 kohdassa määrätään seuraavaa:
"Jos etuuden saaja ei noudata tämän sopimuksen mukaisia velvollisuuksiaan eikä toteuta riittävän ajoissa toimenpiteitä laiminlyönnin korjaamiseksi, komissio varaa itselleen oikeuden keskeyttää tai lakkauttaa hankkeen rahoittamisen tai tässä sopimuksessa sovittujen summien maksamisen sekä tarpeen vaatiessa irtisanoa sopimuksen. Viimeksi mainitussa tapauksessa komissio varaa itselleen oikeuden vaatia jo suorittujen summien maksamista takaisin."
4 Saman sopimuksen 15.6 kohta kuuluu seuraavasti:
"Jos summia ei makseta takaisin asetetussa määräajassa, etuuden saajan velkasummalle lasketaan korko, jota Euroopan rahapoliittinen instituutti (ERI) soveltaa liiketoimissaan [ecuina] ja joka julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa ja joka on voimassa summan takaisinmaksamista varten sovitun määräajan päättymiseen asti.
Etuuden saaja hyväksyy sen, että komission vahvistama perintäpäätös kyseisen summan osalta on EY:n perustamissopimuksen 192 artiklassa tarkoitetulla tavalla täytäntöönpanokelpoinen." (EY:n perustamissopimuksen 192 artiklasta on tullut EY 256 artikla).
5 Kyseisen sopimuksen 17 kohdassa määrätään, että "sopimuksen - - täytäntöönpanossa komission ja etuuden saajan välillä mahdollisesti ilmenevät riitaisuudet, joista sopimuspuolet eivät pääse sovintoon, ratkaistaan brysseliläisissä tuomioistuimissa." Sopimuksen 18 kohdan mukaan " - - sopimukseen sovelletaan Belgian lainsäädäntöä."
6 Kantaja on saanut komissiolta 404 273 euroa sopimuksen täytäntöönpanoksi.
7 Komission ulkosuhteista vastaavan komission pääosaston yksikön johtaja Laurent ilmoitti kantajalle 23.3.2000 päivätyllä kirjeellään päätöksestään irtisanoa sopimus sen 15.3 kohdan nojalla. Hän täsmentää kirjeessään, että "tätä sopimuksen irtisanomispäätöstä seuraa ilmeisesti kaikkia maksettuja summia koskeva takaisinmaksamisvaatimus" ja että komissio "varaa oikeuden aktivoida Innovan tätä varten antaman pankkitakuun."
8 Tämän päätöksen perustelemiseksi kirjeen kirjoittaja mainitsee, että "sopimuksen voimaantulosta lähtien [on] todettu Innovan laiminlyöneen jatkuvasti niitä sopimusvelvoitteitaan, jotka sille kuuluvat Dionysos-hankkeen täytäntöönpanossa ja hallinnassa, sekä sen organisaation olevan kyvytön toteuttamaan laiminlyönnin korjaamiseksi vaaditut toimenpiteet kohtuullisessa ajassa."
9 Kantajan 22.6.2000 vastaanottamassa ja 6.6.2000 päivätyssä kirjeessä, johon oli liitetty 29.5.2000 päivätty veloitusilmoitus, komissio kehotti kantajaa maksamaan takaisin 404 273 euron summan viimeistään viidentenätoista päivänä kyseisen kirjeen vastaanottamisesta; jos kantaja laiminlöisi tämän, ryhdyttäisiin kyseisen summan perimiseen korkoineen.
10 Kantaja nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 2.6.2000 toimittamallaan kannekirjelmällä EY 230 artiklan neljännen kohdan nojalla kanteen, jossa se vaatii sopimuksen irtisanomisesta tehdyn komission päätöksen kumoamista.
11 Kantaja on myös erillisellä asiakirjalla, joka on rekisteröity ensimmäisen oikeusasteen kirjaamossa 6.7.2000, vaatinut EY 242 artiklan nojalla toisaalta sopimuksen irtisanomisesta tehdyn komission päätöksen, siltä osin kuin siinä vaaditaan toimielimen kyseisen sopimuksen yhteydessä maksamien summien takaisin maksamista, ja toisaalta tässä päätöksessä tiedoksi annetun veloitusilmoituksen täytäntöönpanon lykkäämistä tarpeellisin osin. Kantaja vaatii myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 105 artiklan 2 kohdan soveltamista siitä syystä, että riidanalaisen päätöksen pakkotäytäntöönpano aiheuttaa sille vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa.
12 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti jätti asiassa T-149/00 R, Innova vastaan komissio, 20.7.2000 antamallaan määräyksellä (Kok. 2000, s. II-2941) välitoimia koskevan hakemuksen tutkimatta, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelta puuttui toimivalta ratkaista pääasia, ja hän määräsi oikeudenkäyntikuluista päätettävän myöhemmin.
13 Komissio esitti työjärjestyksen 114 artiklan 1 kohdan mukaisesti erillisellä asiakirjalla 25.7.2000 oikeudenkäyntiväitteen. Kantaja esitti huomautuksensa tästä väitteestä 27.9.2000.
Asianosaisten vaatimukset
14 Oikeudenkäyntiväitteessään vastaaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
- jättää kanteen tutkimatta
- velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelyä koskevat oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.
15 Oikeudenkäyntiväitteestä esittämissään huomautuksissa kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
- päättää kanteen tutkittavaksi ottamisesta
- jos kanne jätetään tutkimatta, velvoittaa vastaajan työjärjestyksen 87 artiklan 3 kohdan nojalla korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan tai osittain.
Tutkittavaksi ottaminen
16 Työjärjestyksen 114 artiklan 3 kohdan nojalla oikeudenkäyntiväitteen jatkokäsittely on suullinen, jollei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätä toisin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että nyt esillä olevassa asiassa se on saanut riittävästi tietoja asiakirja-aineistosta ja ettei ole tarpeen aloittaa suullista käsittelyä.
Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut
17 Vastaaja huomauttaa tutkimatta jättämistä koskevassa väitteessään, että koska nyt esillä olevan kanteen kohteena on kantajan kanssa tehdyn sopimuksen irtisanominen, kyseessä on sopimusoikeudellinen asia, joka vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan välityslausekkeen puuttuessa ei kuulu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivaltaan (asia T-234/99, Monod-Gayraud v. komissio, määräys 23.3.2000, 44 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Riidanalaisesta sopimuksesta ei kuitenkaan yksinomaan puutu tällainen lauseke, vaan sen lisäksi kyseisen sopimuksen 17 kohdassa määrätään nimenomaisesti brysseliläisten tuomioistuinten toimivallasta ratkaista niiden täytäntöönpanossa mahdollisesti ilmenevät riidat.
18 Vastaaja väittää edellä mainitussa asiassa Innova vastaan komissio annettuun määräykseen nojautuen, että koska irtisanominen on vain seuraamus siitä, että toinen sopimuspuoli ei ole noudattanut sopimusta, nyt esillä olevaa riita-asiaa ei voida erottaa kyseisen sopimuksen noudattamatta jättämistä koskevasta riita-asiasta, joka kuuluu brysseliläisten tuomioistuinten toimivaltaan.
19 Kantaja väittää tutkimatta jättämistä koskevissa väitteissään, että se on voinut vain panna merkille edellä mainitussa asiassa Innova vastaan komissio annetun määräyksen ja saattaa tuomioistuimen ratkaistavaksi sen kumoamiskanteen tutkimatta jättämisen.
20 Tämän jälkeen kantaja vaatii siltä varalta, että sen kanne jätetään tutkimatta, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin soveltaa työjärjestyksensä 87 artiklan 3 kohtaa ja velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Kantajan mielestä nyt esillä oleva riita-asia johtuu suurelta osin vastaajan menettelystä.
21 Tältä osin kantaja huomauttaa ensinnäkin, että komission yksiköt ovat laatineet riidanalaisen sopimuksen ja erityisesti sen 15.6 kohdan, jossa annetaan komission vahvistamalle perintäpäätökselle perustamissopimuksen 192 artiklassa tarkoitettu täytäntöönpanokelpoisuus sopimuksen irtisanomistapauksessa jo suoritettujen maksujen takaisinsaamiseksi. Tämä viittaus perustamissopimuksen 192 artiklaan teki kantajalle vaikeammaksi nyt esillä olevan asian ratkaisemiseen toimivaltaisen tuomioistuimen määrittelyn. Perustamissopimuksen 192 artiklassa määrätään, että täytäntöönpanokelpoisten päätösten täytäntöönpanoa "voidaan lykätä vain yhteisöjen tuomioistuimen päätöksellä." Koska riidanalainen päätös on sopimuksen 15 kohdan nojalla täytäntöönpanokelpoinen perintäpäätös, on kantajan mukaan ymmärrettävää, että se on pannut kyseistä päätöstä koskevan kumoamiskanteensa vireille yhteisöjen tuomioistuimissa.
22 Toiseksi kantaja toteaa, että se pyysi 3.5.2000 päivätyllä asianajajansa kirjeellä komissiota ilmoittamaan sille hyvän hallinnon ja oikeussuojan saatavuuden periaatteiden mukaisesti mahdollisimman pian, missä tuomioistuimessa riidanalainen päätös voitaisiin riitauttaa. Kantaja sai komission vastauksen kuitenkin vasta 31.5.2000 noin kello 15, toisin sanoen kaksi päivää ennen kanteen nostamiselle yhteisöjen tuomioistuimissa asetetun määräajan päättymistä, jossa kanne voitiin nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa. Se oli tietysti jo kyseisenä päivänä valmistellut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostettavaa kannetta sitä tilannetta varten, että komissio olisi vastannut, että yhteisöjen tuomioistuimet ovat toimivaltaisia ratkaisemaan riita-asian.
23 Kantajan mukaan komission vastaus toimivaltaista tuomioistuinta koskevaan kysymykseen oli kaikkea muuta kuin selvä ja ehdoton. Kantaja toteaa 31.5.2000 päivätyn kirjeen sisältäneen seuraavan kohdan:
"Pyynnöstänne täsmentää tuomioistuin, jossa asiakkaallenne tiedoksi annettu päätös voidaan riitauttaa, katsomme, että sopimuslauseke, jossa viitataan sopimusta koskevien erimielisyyksien ratkaisuun brysseliläisissä tuomioistuimissa, kattaa tämän asian."
24 Verbin "katsoa" (estimer) käyttö viittaa kantajan mukaan siihen, että nyt esillä olevan riita-asian ratkaisemiseen toimivaltaista tuomioistuinta koskeva kysymys voisi olla kohteena keskustelussa, jossa komissio ainoastaan ilmaisee mielipiteensä.
Ensimmäisen oikeusasteen arviointi asiasta
25 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 238 artiklan ja Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimesta 24 päivänä lokakuuta 1998 tehdyn neuvoston päätöksen 88/591/EHTY, ETY, Euratom (EYVL L 319, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna, yhdistettyjen säännösten nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella on toimivalta ratkaista ensimmäisenä oikeusasteena luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden sen ratkaistavaksi saattamat sopimusoikeudelliset riidat vain välityslausekkeen nojalla. Tämän välityslausekkeen puuttuessa se ulottaisi tuomiovaltansa niiden riita-asioiden ulkopuolelle, joiden ratkaiseminen on rajoitetusti varattu sille EY 240 artiklassa, jossa kansallisille tuomioistuimille annetaan yleisesti sovellettavan oikeuden mukaisesti toimivalta ratkaista asiat, joissa yhteisö on asianosaisena (asia T-186/96, Mutual Aid Administration Services v. komissio, määräys 3.10.1997, Kok. 1997, s. II-1633, 47 kohta).
26 Nyt esillä olevassa asiassa sopimus ei sisällä mitään lauseketta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle annettaisiin toimivalta ratkaista sopimuksen täytäntöönpanoa koskevat riidat. Sitä vastoin sopimuksen 17 kohtaan sisältyvässä lausekkeessa riitojen ratkaisemisesta annetaan nimenomaisesti brysseliläisille tuomioistuimille toimivalta ratkaista kaikki sopimuksen täytäntöönpanossa komission ja etuuden saajan välillä mahdollisesti syntyvät erimielisyydet.
27 Nyt esillä oleva riita-asia kuuluu epäilemättä tämän kohdan soveltamisalaan. Kuten edellä mainitussa asiassa Innova vastaan komissio annetussa määräyksessä (21 kohta) todetaan, kyseisellä riita-asialla "on suora yhteys sopimuksessa määriteltyihin velvoitteisiin, koska kyseisen sopimuksen 15 kohdassa määrätty irtisanominen on vain seuraamus siitä, että jompikumpi sopimuspuolista laiminlyö sopimusvelvoitteensa."
28 Näin ollen ei voida väittää, että sopimuksen 17 kohta kuuluu EY 230 artiklan neljännessä kohdassa vahvistettuun yhteisön tuomioistuimen yksinomaiseen toimivaltaan. Tämä toimivalta koskee vain EY 249 artiklassa tarkoitettuja päätöksiä, joita toimielinten on tehtävä perustamissopimuksessa määrättyjen edellytysten täyttyessä (em. asia Mutual Aid Administration Services v. komissio, määräyksen 50 ja 51 kohta). Nyt esillä olevassa asiassa riidanalainen päätös on kuitenkin puhtaasti sopimusoikeudellinen eikä se siis kuulu niihin toimenpiteisiin, joiden kumoaminen kuuluu EY 230 artiklan neljännen kohdan nojalla yhteisön tuomioistuinten yksinomaiseen toimivaltaan.
29 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivaltaa ratkaista nyt esillä oleva riita-asia ei siis voida johtaa sopimuksen 15.6 kohdasta. Ilman, että olisi tarpeen lausua tämän lausekkeen täsmällisestä ulottuvuudesta, riittää, kun huomataan, että siinä olevaa pelkkää viittausta perustamissopimuksen 192 artiklaan ei voida tulkita toimivallan siirtämiseksi yhteisöjen tuomioistuimille; tällöin jätettäisiin ottamatta huomioon sopimuksen 17 kohdan hyvin selvä sanamuoto.
30 Edellä todetuista seikoista seuraa, että välityslausekkeen puuttuessa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelta puuttuu selvästi toimivalta ratkaista nyt esillä oleva vaatimus, jota täytyy analysoida yhteisön tekemän sopimuksen täytäntöönpanoa koskevana vaatimuksena, vaikka se perustuu EY 230 artiklan neljänteen kohtaan. Näin ollen tämä vaatimus on jätettävä tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
31 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Saman työjärjestyksen 87 artiklan 3 kohdan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi kuitenkin velvoittaa asian voittaneen osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jotka tuomioistuin katsoo asianosaisen tarpeettomasti tai haitantekona aiheuttaneen toiselle asianosaiselle.
32 Nyt esillä olevassa asiassa ei ole tarpeen soveltaa viimeksi mainittua säännöstä. Toisin kuin kantaja väittää, komission menettely ei ole johtanut nyt esillä olevan riita-asian syntymiseen eikä edistänyt sitä.
33 On suljettava pois se mahdollisuus, että sopimuksen 15.6 kohdassa oleva viittaus perustamissopimuksen 192 artiklaan olisi tehnyt nyt esillä olevan riita-asian ratkaisemiseen toimivaltaisen tuomioistuimen määrittelyn kantajalle hankalammaksi. Kuten edellä olevasta 29 kohdasta ilmenee, sopimuksen 15.6 kohta ei voi aiheuttaa tulkintaongelmia.
34 Joka tapauksessa on suljettava pois se mahdollisuus, että komissio olisi loukannut oikeussuojan saatavuuden ja hyvän hallinnon periaatteita, kun se on jättänyt ilmoittamatta tarpeeksi nopeasti kantajalle, mikä on toimivaltainen tuomioistuin nyt esillä olevan riita-asian ratkaisuun. Tältä osin riittää, kun todetaan ensinnäkin, että koska komission suhteet Innovaan ovat puhtaasti sopimusoikeudellisia, sillä ei ole oikeussuojan saatavuuden ja hyvän hallinnon periaatteiden mukaista velvollisuutta ilmoittaa kantajalle kantaansa nyt esillä olevan riita-asian ratkaisemiseen toimivaltaisesta tuomioistuimesta. Koska kantaja toiseksi on vain yksi sopimuspuolista, sillä ei ole mitään erityistä vaikutusvaltaa sopimuksen tulkinnassa. Ei siis ole yllättävää, että komissio on tyytynyt vain ilmaisemaan mielipiteensä vastauksena toimivaltaista tuomioistuinta koskevaan kantajan pyyntöön.
35 Ottaen huomioon edellä mainitut seikat ja sen, että kantaja on hävinnyt asian, se on komission vaatimusten mukaisesti velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelyä koskevat oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto)
on määrännyt seuraavaa:
1) Kanne jätetään tutkimatta.
2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelyä koskevat oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.