62025CJ0056
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)
12 päivänä helmikuuta 2026 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – SEUT 267 artikla – Unionin oikeuden ensisijaisuuden periaate – Kansallisen oikeuden väitetty ristiriita kansallisen perustuslain ja unionin oikeuden kanssa – Edellytykset asian saattamiseksi perustuslakituomioistuimeen – Unionin oikeuden soveltamisen seurausten perusteltu arviointi – Edeltävä ennakkoratkaisupyynnön esittäminen unionin tuomioistuimelle – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan b alakohta – Oikeusriitaan sovellettavan kansallisen oikeuden määritteleminen – Ennakkoratkaisupyynnön sisältö – Velvollisuus tai toimivalta saattaa asia ensin perustuslakituomioistuimeen ennen ennakkoratkaisupyynnön esittämistä unionin tuomioistuimelle – Puuttuminen
Asiassa C‑56/25 [Petlichev] (
i
),
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Sofiyski gradski sad (Sofian kaupungin alioikeus, Bulgaria) on esittänyt 29.1.2025 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 29.1.2025, saadakseen ennakkoratkaisun rikosasiassa, jossa vastaajana on
MA
ja jossa asian käsittelyyn osallistuu
Sofiyska gradska prokuratura,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. Lycourgos sekä tuomarit O. Spineanu-Matei, S. Rodin, N. Piçarra ja N. Fenger (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: J. Richard de la Tour,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Euroopan komissio, asiamiehinään F. Erlbacher ja E. Rousseva,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee SEUT 267 artiklan, unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteen ja unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan b alakohdan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty rikosasiassa, jossa vastaajana on MA, jota syytetään huumausaineiden hallussapidosta niiden jakelemiseksi.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Unionin tuomioistuimen työjärjestys
3
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan, jonka otsikkona on ”Ennakkoratkaisupyynnön sisältö”, sanamuoto on seuraava:
”Ennakkoratkaisupyyntöön on sisällytettävä unionin tuomioistuimelle esitettävien ennakkoratkaisukysymysten lisäksi
– –
b)
asiassa mahdollisesti sovellettaviksi tulevien kansallisten säännösten sisältö ja tarvittaessa asiaan liittyvä kansallinen oikeuskäytäntö
– –”
Puitepäätös 2004/757/YOS
4
Laittoman huumausainekaupan rikostunnusmerkistöjä ja seuraamuksia koskevien vähimmäissääntöjen vahvistamisesta 25.10.2004 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2004/757/YOS (EUVL 2004, L 335, s. 8) 4 artiklan, jonka otsikko on ”Seuraamukset”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 2 ja 3 artiklassa määritellyistä rikoksista voidaan määrätä tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia rikosoikeudellisia seuraamuksia.
Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 2 artiklassa tarkoitetuista rikoksista voidaan määrätä rikosoikeudellisia seuraamuksia, jotka enimmillään ovat vähintään yhdestä kolmeen vuotta vankeutta.”
Bulgarian oikeus
5
Bulgarian tasavallan perustuslain (Konstitutsiya na Republika Bulgaria), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin (jäljempänä Bulgarian perustuslaki), 150 §:n 2 momentin sanamuoto on seuraava:
”Tuomioistuimet voivat yksityisen pyynnöstä tai omasta aloitteestaan saattaa asian [Konstitutsionen sadin (perustuslakituomioistuin, Bulgaria)] käsiteltäväksi, jotta tämä toteaa, että tietyssä yksittäistapauksessa sovellettava laki on perustuslain vastainen. Asian käsittelyä jatketaan, ja tuomioistuin, jonka ratkaisu on lopullinen, antaa tuomionsa sen jälkeen, kun menettely Konstitutsionen sadissa on saatettu päätökseen.”
6
Perustuslakituomioistuimen työjärjestyksen (Pravilnik za organizatsiata na deynostta na Konstitutsionnia sad), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä perustuslakituomioistuimen työjärjestys), 18 §:n 3 momentin sanamuoto on seuraava:
”Varhoven kasatsionen sadin (ylin yleinen tuomioistuin, Bulgaria) tai Varhoven administrativen sadin (ylin hallintotuomioistuin, Bulgaria) niiden käsiteltäväksi saatetussa asiassa esittämän pyynnön on sisällettävä perusteltu arvio sovellettavasta lainsäädännöstä, mukaan lukien unionin oikeuden soveltamisesta aiheutuvat seuraukset silloin, kun riidanalainen säännös tai toimi kuuluu sen soveltamisalaan.”
7
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että perustuslakituomioistuimen työjärjestyksen 18 §:n 3 momenttia sovelletaan myös silloin, kun joku yleinen tuomioistuin saattaa asian Konstitutsionen sadin käsiteltäväksi.
8
Rikoskoodeksin (Nakazatelen kodeks), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin, 354a §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)   Joka ilman asianmukaista lupaa valmistaa, jalostaa, hankkii tai pitää hallussaan huumausaineita tai vastaavia aineita niiden jakelemiseksi taikka jakelee huumausaineita tai vastaavia aineita, on tuomittava, jos kyse on erittäin vaarallisista huumausaineista tai vastaavista aineista, vankeuteen vähintään kahdeksi ja enintään kahdeksaksi vuodeksi ja 5 000–20 000 [Bulgarian levin (BGN) (n. 2 556,45–10 225,83 euroa)] sakkoon taikka, jos kyse on vaarallisista huumausaineista tai vastaavista aineista, vankeuteen vähintään yhdeksi ja enintään kuudeksi vuodeksi ja 2 000–10 000 [BGN:n (n. 1 022,58–5 122,91 euroa)] sakkoon. – –
(2)   Jos rikoksessa on kyse suuresta määrästä huumausaineita tai vastaavia aineita, rikoksentekijä on tuomittava vankeuteen vähintään kolmeksi ja enintään kahdeksitoista vuodeksi ja vähintään 10000 BGN:n ja enintään 50000 BGN:n sakkoon. – –”
9
Huumausaineiden ja niiden lähtöaineiden valvonnasta annetun lain (Zakon za kontrol varhu narkotichnite veshtestva i prekursorite) 26a §:ssä säädetään seuraavaa:
”Ministerineuvosto vahvistaa huumausaineiden hinnat rikosoikeudenkäynnin tarpeita varten.”
10
Huumausaineiden hintojen määrittämisestä oikeudenkäyntimenettelyn tarpeita varten 29.1.1998 annetulla ministerineuvoston asetuksella nro 23 (Postanovlenie no 23 na Ministerski savet za opredeliane na tseni na narkotichnite veshtestva za nuzhdite na sadoproizvodstvoto; DV nro 15, 6.2.1998), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin, määritetään hintojen vahvistaminen oikeudenkäyntimenettelyn tarpeita varten kasvien ja aineiden huumausaineiksi luokittelemista koskevasta menettelystä annetun asetuksen (naredba za reda za klasifitsirane na rasteniata i veshtestvata kato narkotichni; DV nro 87, 4.11.2011), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin, 3 §:ssä tarkoitetuille huumausaineille.
11
Kyseisessä 3 §:ssä luokitellaan metamfetamiini kasveihin ja aineisiin, joista aiheutuu kansanterveydelle suuri riski virheellisen käytön haitallisten vaikutusten vuoksi ja jotka on kielletty ihmis- ja eläinlääketieteessä, sekä fentanyyli ihmis- ja eläinlääketieteessä käytettäviin erittäin vaarallisiin aineisiin.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
12
MA:ta vastaan nostettiin Sofiyski gradski sadissa (Sofian kaupungin alioikeus, Bulgaria), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, syyte huumausaineiden hallussapidosta niiden jakelemiseksi.
13
Tämän syytteen mukaan häntä syytetään neljän metamfetamiiniannoksen ja 22 fentanyyliannoksen, joiden rahallinen kokonaisarvo on 90276,60 BGN (n. 46166 euroa), hallussapidosta.
14
Kun otetaan huomioon tämä arvo, joka on laskettu huumausaineiden ja lähtöaineiden valvonnasta annetun lain 26a §:n ja tämän tuomion 10 kohdassa mainitun ministerineuvoston asetuksen nro 23 (jäljempänä huumausaineiden rahallisen arvon määrittämistä koskevat kansalliset säännökset) perusteella, kyseessä oleva rikos on luokiteltu huumausaineiden tai vastaavien aineiden hallussapidoksi suurina määrinä, josta voidaan rikoskoodeksin 354a §:n 2 momentin nojalla määrätä pidempi vankeusrangaistus ja suurempi sakko kuin kyseisen pykälän 1 momentissa säädetään.
15
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että huumausaineiden rahallisen arvon määrittämistä koskevat kansalliset säännökset ovat ristiriidassa sekä Bulgarian perustuslaissa että unionin oikeudessa tunnustetun rangaistusten oikeasuhteisuuden periaatteen kanssa, koska rikoksen tunnusmerkistö eli huumausaineiden tai vastaavien aineiden hallussapito suurina määrinä määritetään rahallisen arvon perusteella, joka on sen mukaan mielivaltainen ja virheellinen, eikä suhteessa hallussa olevan vaikuttavan aineen määrään tai niistä saatavien yksittäisten annosten määrään.
16
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää kuitenkin, että ennakkoratkaisupyyntö ei koske mainittujen kansallisten säännösten oikeasuhteisuutta koskevaa kysymystä, joka mainitaan vain taustatekijänä, vaan ainoastaan kyseisen tuomioistuimen velvollisuutta tai mahdollisuutta saattaa kyseisten kansallisten säännösten perustuslainmukaisuus Konstitutsionen sadin käsiteltäväksi ennen ennakkoratkaisupyynnön mahdollista esittämistä unionin tuomioistuimelle.
17
Kyseisen tuomioistuimen mukaan on niin, että vaikka sillä on mahdollisuus esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntö, joka käsiteltävässä asiassa koskee puitepäätöksen 2004/757 4 artiklan 1 kohdan tulkintaa, olisi tarkoituksenmukaisempaa saattaa asia ensin Konstitutsionen sadin käsiteltäväksi sen selvittämiseksi, ovatko huumausaineiden rahallisen arvon määrittämistä koskevat kansalliset säännökset yhteensopivia Bulgarian perustuslain kanssa. Se, että Konstitutsionen sad hallitsee kansallisen oikeuden erityispiirteet, ja se, että kyseinen tuomioistuin ratkaisee asian lyhyemmässä ajassa kuin unionin tuomioistuin, sekä unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteen noudattaminen ovat kaikki seikkoja, joiden vuoksi asian saattaminen ensisijaisesti sen käsiteltäväksi ennen unionin tuomioistuinta on perusteltua.
18
Kun riidanalainen kansallinen säännös kuuluu unionin oikeuden soveltamisalaan, perustuslakituomioistuimen työjärjestyksen 18 §:n 3 momentissa, sellaisena kuin Konstitutsionen sad sitä tulkitsee, määrätyt edellytykset asian saattamiselle sen käsiteltäväksi ovat esteenä sille, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voi saattaa asian ensisijaisesti Konstitutsionen sadin käsiteltäväksi.
19
Mainittuun säännökseen perustuvan menettelysäännön, sellaisena kuin kyseinen perustuslakituomioistuin on sitä tulkinnut, mukaan Bulgarian perustuslain 150 §:n 2 momentin mukaisesti esitetyssä pyynnössä unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluvan kansallisen säännöksen perustuslainmukaisuuden valvonnasta on nimittäin tutkimatta jättämisen uhalla oltava perusteltu arvio sovellettavasta lainsäädännöstä, mukaan lukien unionin oikeuden soveltamisen seuraukset. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan sen on näin ollen ensinnäkin sovellettava unionin oikeutta sen käsiteltäväksi saatetun asian tosiseikkoihin tutkimalla unionin oikeuden vaikutusta riidanalaisten kansallisten säännösten soveltamiseen ja muun muassa määrittämällä, onko näitä säännöksiä tulkittava unionin oikeuden mukaisesti vai onko ne jätettävä soveltamatta.
20
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan perustuslakituomioistuimen työjärjestyksen 18 §:n 3 momentti, sellaisena kuin tämä sitä tulkitsee, on monelta osin ristiriidassa unionin oikeuden kanssa.
21
Yhtäältä on niin, että ennen kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voi saattaa asian Konstitutsionen sadin käsiteltäväksi, sen on silloin, kun se katsoo, että unionin tuomioistuimelle on aiheellista esittää ennakkoratkaisupyyntö, noudatettava SEUT 267 artiklasta ja suoraan unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan b alakohdasta johtuvia vaatimuksia ja erityisesti vaatimusta ilmoittaa selvästi ja vilpittömässä mielessä pääasiassa sovellettavissa oleva kansallinen oikeus.
22
Huumausaineiden rahallisen arvon määrittämistä koskevat kansalliset säännökset, joista ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että ne ovat perustuslain vastaisia, mutta joiden osalta sillä ei kuitenkaan ole toimivaltaa todeta niitä sellaisiksi, eivät kyseisen tuomioistuimen mukaan voi olla unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan b alakohdassa tarkoitettuja asiassa mahdollisesti sovellettaviksi tulevia kansallisia säännöksiä.
23
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo toisaalta, että Konstitutsionen sadin oikeuskäytäntö osoittaa, että kyseinen tuomioistuin on ollut haluton takaamaan unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteen noudattamisen ja valvomaan unionin oikeuden yhteensopivuutta Bulgarian perustuslain kanssa.
24
Jotta Konstitutsionen sad voi varmistaa Bulgarian perustuslain ensisijaisuuden unionin oikeuteen nähden, se nimittäin velvoittaa työjärjestyksensä 18 §:n 3 momentin nojalla jokaisen kansallisen tuomioistuimen tarkistamaan, mitä seurauksia unionin oikeuden soveltamisella on kyseessä oleviin kansallisiin säännöksiin, ennen kuin kansallinen tuomioistuin voi esittää kyseiselle tuomioistuimelle näiden kansallisten säännösten perustuslainmukaisuuden valvontaa koskevan pyynnön. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan kyseisen tuomioistuimen työjärjestyksen 18 §:n 3 momentista, sellaisena kuin se itse on sitä tulkinnut, seuraa näin ollen, että kansallinen säännös, jota on jo tulkittu unionin oikeuden kanssa yhteensopivalla tavalla, riitautetaan myöhemmin perustuslain vastaisuuden vuoksi.
25
Jos asia olisi saatettava Konstitutsionen sadin käsiteltäväksi ennen kuin se saatetaan unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi ja jos ensin mainittu toteaisi riidanalaisten kansallisten säännösten olevan yhteensopivia Bulgarian perustuslain kanssa, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voisi kuitenkin jatkossa vapaasti esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön näiden samojen kansallisten säännösten yhteensopivuudesta unionin oikeuden kanssa, millä varmistettaisiin kyseisen oikeuden ensisijaisuus Bulgarian perustuslakiin nähden.
26
Tässä asiayhteydessä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii selvittämään, velvoitetaanko tai oikeutetaanko SEUT 267 artiklassa, unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteella ja unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan b alakohdassa kansallinen tuomioistuin, joka on epävarma unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluvan kansallisen säännöstön yhteensopivuudesta sekä kansallisen perustuslain että unionin oikeuden kanssa, toteuttamaan ensin kansallinen perustuslainmukaisuutta koskeva valvonta, ennen kuin se tarvittaessa esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön.
27
Tässä tilanteessa Sofiyski gradski sad on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko SEUT 267 artiklaa, unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan b alakohtaa ja unionin oikeuden [ensisijaisuuden] periaatetta tulkittava siten, että jos kansallinen tuomioistuin on epävarma kansallisen säännöksen yhteensopivuudesta unionin oikeuden kanssa, se on, jos se on samalla vakuuttunut siitä, että kyseinen säännös on [kansallisen] perustuslain vastainen, ennen ennakkoratkaisupyynnön esittämistä velvollinen tai oikeutettu toteamaan, voidaanko kyseistä kansallista säännöstä tosiasiallisesti soveltaa pääasian oikeudenkäynnissä, ja esittämään siten perustuslakituomioistuille pyynnön kyseisen lainsäädännön perustuslainmukaisuuden valvonnasta?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
28
Aluksi on muistutettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välille SEUT 267 artiklalla luodussa yhteistyömenettelyssä unionin tuomioistuimen tehtävänä on antaa kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen vastaus, jonka perusteella kansallinen tuomioistuin voi ratkaista siinä vireillä olevan asian. Unionin tuomioistuimen on tätä silmällä pitäen tarvittaessa muotoiltava sille esitetyt kysymykset uudelleen (ks. vastaavasti tuomio 4.10.2024, Bouskoura, C‑387/24 PPU, EU:C:2024:868, 36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
29
Käsiteltävässä asiassa esitetty kysymys perustuu olettamukseen siitä, että huumausaineiden rahallisen arvon määrittämistä koskevat kansalliset säännökset ovat sekä Bulgarian perustuslain että unionin oikeuden vastaisia.
30
Kuten tämän tuomion 19 kohdassa todetaan, perustuslakituomioistuimen työjärjestyksen 18 §:n 3 momentista, sellaisena kuin se on itse sitä tulkinnut, ilmenee, että kun kansallinen tuomioistuin saattaa viimeksi mainitun käsiteltäväksi unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluvan kansallisen säännöstön perustuslainmukaisuuden valvontaa koskevan pyynnön, tämän pyynnön on sisällettävä tutkimatta jättämisen uhalla perusteltu arvio sovellettavasta lainsäädännöstä, mukaan lukien unionin oikeuden soveltamisen seuraukset, mikä voi johtaa siihen, että kyseinen tuomioistuin esittää ensin unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön, jos se on epävarma unionin oikeuden tulkinnasta.
31
Koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo tämän perustuslakituomioistuimen työjärjestyksen 18 §:n 3 momenttiin perustuvan vaatimuksen nojalla, sellaisena kuin kyseinen tuomioistuin on sitä tulkinnut, ettei se voi esittää pyyntöä ensisijaisesti tälle perustuslakituomioistuimelle ennen mahdollisen ennakkoratkaisupyynnön esittämistä unionin tuomioistuimelle, esitetyllä kysymyksellä pyritään todellisuudessa selvittämään, onko kyseinen säännös, sellaisena kuin perustuslakituomioistuin on sitä tulkinnut, yhteensopiva SEUT 267 artiklan, unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteen ja unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan b alakohdan kanssa.
32
Näin ollen on katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään lähinnä, onko SEUT 267 artiklaa, unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatetta ja unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan b alakohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion menettelysäännölle, joka koskee edellytyksiä asian saattamiselle kyseisen jäsenvaltion perustuslakituomioistuimen käsiteltäväksi, sellaisena kuin kyseinen tuomioistuin on sitä tulkinnut, ja jonka nojalla unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluvan kansallisen säännöstön perustuslainmukaisuuden valvontaa koskevan pyynnön, jonka kansallinen tuomioistuin on saattanut kyseisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, on sisällettävä tutkimatta jättämisen uhalla perusteltu arvio sen käsiteltäväksi saatettuun asiaan sovellettavasta lainsäädännöstä, mukaan lukien unionin oikeuden soveltamisen seurauksista, ja joka voi johtaa siihen, että kyseinen tuomioistuin esittää ensin unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön.
33
Ensinnäkin SEUT 267 artiklan osalta on muistutettava, että perussopimuksilla luodun tuomioistuinjärjestelmän kantava voima on tässä määräyksessä määrätty ennakkoratkaisumenettely, jolla otetaan käyttöön tuomioistuinten välinen vuoropuhelu unionin tuomioistuimen ja jäsenvaltioiden tuomioistuimien välillä ja jolla on tavoitteena varmistaa, että unionin oikeutta tulkitaan yhtenäisesti, jolloin voidaan varmistaa sen johdonmukaisuus, täysi vaikutus ja itsenäisyys sekä viime kädessä perussopimuksilla luodun oikeuden ominaisluonne. Kansallisen tuomioistuimen on siis käytettävä tätä mahdollisuutta silloin, kun se epäilee kansallisen oikeutensa yhteensopivuutta sellaisen unionin oikeuden oikeussäännön kanssa, joka edellyttää unionin oikeuden tulkintaa (ks. vastaavasti lausunto 2/13 (Unionin liittyminen Euroopan ihmisoikeussopimukseen), 18.12.2014, EU:C:2014:2454, 176 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 18.12.2025, komissio v. Puola (Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön ultra vires ‑valvonta – Unionin oikeuden ensisijaisuus), C‑448/23, EU:C:2025:975, 111 ja 112 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
34
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisilla tuomioistuimilla on siten mitä laajin oikeus ja jopa velvollisuus saattaa asia unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos ne katsovat, että niiden käsiteltävänä olevassa asiassa on tullut esille niiden ratkaisua edellyttävä kysymys unionin oikeuden säännösten tai määräysten tulkinnasta tai pätevyyden arvioinnista (tuomio 22.2.2022, RS (Perustuslakituomioistuimen tuomioiden vaikutus), C‑430/21, EU:C:2022:99, 64 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
35
Niin ikään vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisella oikeussäännöllä ei voida estää kansallista tuomioistuinta käyttämästä mainittua mahdollisuutta tai noudattamasta mainittua velvollisuutta, jotka ovat erottamaton osa SEUT 267 artiklalla käyttöön otettua, kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välistä yhteistyöjärjestelmää ja niitä unionin oikeutta soveltavalle tuomioistuimelle kuuluvia tehtäviä, jotka tällä määräyksellä on osoitettu kansallisille tuomioistuimille (tuomio 5.6.2023, komissio v. Puola (Tuomareiden riippumattomuus ja yksityiselämä), C‑204/21, EU:C:2023:442, 157 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
36
Tässä yhteydessä kansallisella oikeussäännöllä, josta on vaarana seurata muun muassa se, että kansallinen tuomari mieluiten pidättäytyy esittämästä ennakkoratkaisukysymyksiä unionin tuomioistuimelle, loukataan SEUT 267 artiklassa kansallisille tuomioistuimille näin annettuja oikeuksia ja heikennetään täten kyseisen yhteistyöjärjestelmän tehokkuutta (tuomio 15.7.2021, komissio v. Puola (Tuomareita koskeva kurinpitojärjestelmä), C‑791/19, EU:C:2021:596, 226 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
37
Lisäksi on katsottu, että kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi on saatettu unionin oikeutta koskeva oikeusriita ja jonka mielestä kansallinen säännös on vastoin paitsi unionin oikeutta myös perustuslakia, ei menetä SEUT 267 artiklassa määrättyä mahdollisuutta tai – jos kyseessä on ylimmän oikeusasteen tuomioistuin – vapaudu kyseisessä artiklassa määrätystä velvollisuudesta saattaa unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi unionin oikeuden tulkintaa tai pätevyyttä koskevia kysymyksiä sen takia, että kansallisen oikeussäännön perustuslainvastaisuuden toteamisen pakottavana edellytyksenä on asian saattaminen perustuslakituomioistuimen käsiteltäväksi (tuomio 22.6.2010, Melki ja Abdeli, C‑188/10 ja C‑189/10, EU:C:2010:363, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
38
Unionin oikeuden tehokkuus olisi uhattuna ja SEUT 267 artiklan tehokas vaikutus heikentyisi, jos asian perustuslakituomioistuimen käsiteltäväksi saattamista koskevan pakottavan edellytyksen vuoksi kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltävänä on unionin oikeutta koskeva oikeusriita, olisi estynyt esittämästä unionin tuomioistuimelle unionin oikeuden tulkintaa tai pätevyyttä koskevia kysymyksiä, jotta se voisi ratkaista, sopiiko kansallinen sääntö yhteen unionin oikeuden kanssa (ks. vastaavasti tuomio 4.6.2015, Kernkraftwerke Lippe-Ems, C‑5/14, EU:C:2015:354, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 20.12.2017, Global Starnet, C‑322/16, EU:C:2017:985, 21 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
39
Toiseksi unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteesta, jolla vahvistetaan unionin oikeuden etusija jäsenvaltioiden oikeuteen nähden, on muistutettava, että tämä periaate velvoittaa kaikki jäsenvaltioiden elimet huolehtimaan unionin eri oikeussääntöjen täyden vaikutuksen toteutumisesta, eikä jäsenvaltioiden oikeudella voida puuttua siihen vaikutukseen, joka näillä eri oikeussäännöillä katsotaan olevan mainittujen valtioiden alueella (ks. vastaavasti tuomio 10.7.2025, DADA Music ja UPFR, C‑37/24, EU:C:2025:551, 76 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
40
Tässä yhteydessä on muistutettava, että SEUT 267 artiklassa määrätyn unionin tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välisen yhteistyöjärjestelmän toiminta ja unionin oikeuden ensisijaisuuden periaate edellyttävät, että kansallinen tuomioistuin voi vapaasti saattaa missä tahansa asianmukaiseksi katsomassaan oikeudenkäyntimenettelyn vaiheessa, ja jopa perustuslainmukaisuuden valvontaa koskevan liitännäisen menettelyn päätyttyä, unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi minkä tahansa tarpeelliseksi katsomansa ennakkoratkaisukysymyksen (tuomio 22.6.2010, Melki ja Abdeli, C‑188/10 ja C‑189/10, EU:C:2010:363, 52 ja 57 kohta ja tuomio 11.9.2014, A, C‑112/13, EU:C:2014:2195, 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
41
Lisäksi unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteesta seuraa myös, että kansallisilla tuomioistuimilla on toimivalta arvioida kansallisen oikeuden – tässä tapauksessa huumausaineiden rahallisen arvon määrittämistä koskevien kansallisten säännösten – yhteensopivuutta unionin oikeuden kanssa ilman, että niiden olisi esitettävä tätä koskevaa vaatimusta jäsenvaltionsa perustuslakituomioistuimelle (ks. vastaavasti tuomio 24.6.2019, Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, 53 ja 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
42
Tästä seuraa, että SEUT 267 artikla ja unionin oikeuden ensisijaisuuden periaate ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan kansallisten tuomioistuinten, jotka ovat epävarmoja unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluvan kansallisen säännöksen yhteensopivuudesta sekä kansallisen perustuslain että unionin oikeuden kanssa, on saatettava asia jäsenvaltionsa perustuslakituomioistuimen käsiteltäväksi ennen kuin ne käyttävät niillä olevaa mahdollisuutta tai noudattavat velvollisuuttaan esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntö.
43
SEUT 267 artikla ja unionin oikeuden ensisijaisuuden periaate eivät sitä vastoin ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa asetetaan kansallisen tuomioistuimen kyseisen jäsenvaltion perustuslakituomioistuimen käsiteltäväksi saattaman asian tutkittavaksi ottamisen edellytykseksi se, että kansallinen tuomioistuin esittää perustellun arvioinnin seurauksista, joita unionin oikeuden soveltamisesta aiheutuu kansallisille säännöksille, joiden se katsoo voivan olla perustuslain vastaisia, mikä voi merkitä sitä, että kyseinen tuomioistuin esittää ensin unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön.
44
Nämä edellytykset asian saattamiselle asianomaisen jäsenvaltion perustuslakituomioistuimen käsiteltäväksi eivät millään tavoin rajoita muiden kansallisten tuomioistuinten mahdollisuutta esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntö eivätkä viivästytä tällaista pyyntöä.
45
Mainitut ennakkoratkaisupyynnön esittämisen edellytykset ovat päinvastoin sellaisinaan omiaan kannustamaan kansallisia tuomioistuimia silloin, kun ne aikovat saattaa kansallisen säännöksen perustuslainmukaisuuden valvonnan alaiseksi, soveltamaan aluksi unionin oikeutta estämättä niitä käyttämästä mahdollisuuttaan tai täyttämästä velvollisuuttaan esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntö. Näillä samoilla edellytyksillä pyritään siis edistämään SEUT 267 artiklasta johtuvien oikeuksien ja velvollisuuksien käyttämistä ja unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteen noudattamista kansallisessa oikeusjärjestyksessä.
46
On totta, että tällaiset edellytykset sille, että kansallinen tuomioistuin saattaa asian jäsenvaltion perustuslakituomioistuimen käsiteltäväksi, mahdollistavat sen, että perustuslakituomioistuin voi lausua kansallisen säännöksen perustuslainmukaisuudesta mahdollisesti sen jälkeen, kun unionin tuomioistuin on vastannut saman kansallisen tuomioistuimen saman oikeusriidan yhteydessä esittämään ennakkoratkaisupyyntöön. Tällainen seikka ei kuitenkaan sellaisenaan ole ristiriidassa unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteen kanssa, kunhan kyseistä kansallista tuomioistuinta ei estetä tekemästä kaikkia päätelmiä, jotka johtuvat tästä periaatteesta sen käsiteltäväksi saatetussa asiassa ja joista muistutetaan tämän tuomion 39 kohdassa, senkin jälkeen, kun kyseinen perustuslakituomioistuin on antanut ratkaisunsa.
47
Tältä osin on muistutettava yhtäältä, että unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisumenettelyssä antama tuomio sitoo kansallista tuomioistuinta unionin oikeuden tulkinnan osalta sen käsiteltävänä olevan asian ratkaisemiseksi. Kyseisen tuomioistuimen on siis tapauksen niin vaatiessa sivuutettava ylemmän kansallisen tuomioistuimen arvioinnit, jos se katsoo unionin tuomioistuimen tekemän tulkinnan perusteella, että ne eivät ole unionin oikeuden mukaisia, ja tapauksen niin vaatiessa jätettävä soveltamatta kansallista oikeussääntöä, jonka mukaan sen on noudatettava tämän ylemmän tuomioistuimen ratkaisuja (tuomio 22.2.2022, RS (Perustuslakituomioistuimen tuomioiden vaikutus), C‑430/21, EU:C:2022:99, 74 ja 75 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
48
Toisaalta on korostettava, että kaikkien unionin oikeuden säännösten ja määräysten tehokkuuden varmistamiseksi ensisijaisuuden periaate edellyttää ensinnäkin, että kansalliset tuomioistuimet tulkitsevat kansallista oikeuttaan mahdollisimman pitkälle unionin oikeuden mukaisesti. Vaatimus unionin oikeuden mukaisesta tulkinnasta sisältää muun muassa kansallisille tuomioistuimille velvollisuuden muuttaa tarvittaessa vakiintunutta oikeuskäytäntöä, jos se perustuu sellaiseen kansallisen oikeuden tulkintaan, joka ei sovi yhteen unionin oikeuden tavoitteiden kanssa. Tällä velvollisuudella tulkita kansallista oikeutta unionin oikeuden mukaisesti on kuitenkin tietyt rajat, eikä se voi olla etenkään perustana kansallisen oikeuden contra legem ‑tulkinnalle (tuomio 24.6.2019, Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, 57 kohta; tuomio 15.10.2024, KUBERA, C‑144/23, EU:C:2024:881, 52 kohta ja tuomio 20.11.2025, Framholm, C‑195/25, EU:C:2025:904, 67 ja 68 kohta).
49
Lisäksi on niin, että jos kansallinen tuomioistuin ei voi tulkita kansallista säännöstöä unionin oikeuden vaatimusten mukaisesti, ensisijaisuuden periaatteella velvoitetaan kansallinen tuomioistuin, jonka tehtävänä on toimivaltansa rajoissa soveltaa unionin oikeussääntöjä, varmistamaan näiden vaatimusten täysi vaikutus käsiteltäväkseen saatetussa asiassa jättäen tarvittaessa omasta aloitteestaan soveltamatta kaikkea sellaisen unionin oikeussäännön, jolla on välitön oikeusvaikutus, kanssa ristiriidassa olevaa, myös myöhempää kansallista lainsäädäntöä tai käytäntöä ilman, että sen olisi pyydettävä tai odotettava, että kyseinen kansallisen lainsäädännön säännös tai käytäntö ensin poistetaan lainsäädäntöteitse tai jollakin muulla perustuslain mukaisella keinolla (ks. vastaavasti tuomio 9.3.1978, Simmenthal, 106/77, EU:C:1978:49, 24 kohta; tuomio 24.6.2019, Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, 58 kohta ja tuomio 1.8.2025, Alace ja Canpelli, C‑758/24 ja C‑759/24, EU:C:2025:591, 63 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
50
Kolmanneksi on todettava, että unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan b alakohdasta tai Euroopan unionin tuomioistuimen kansallisille tuomioistuimille ennakkoratkaisupyyntöjen tekemisestä antamien suositusten (EUVL C, C/2024/6008) 3, 12 ja 15 kohdasta, joihin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on vedonnut, johtuvat vaatimukset eivät vaikuta tämän tuomion 42–49 kohdassa esitettyihin toteamuksiin.
51
Tältä osin on todettava, että unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan b alakohdassa määrätään, että ennakkoratkaisupyyntöön on sisällytettävä unionin tuomioistuimelle esitettävien ennakkoratkaisukysymysten lisäksi asiassa mahdollisesti sovellettaviksi tulevien kansallisten säännösten sisältö ja tarvittaessa asiaan liittyvä kansallinen oikeuskäytäntö. Tämä vaatimus ilmenee myös tämän tuomion edellisessä kohdassa tarkoitettujen suositusten 15 ja 16 kohdasta.
52
Käsiteltävässä asiassa kansallisen säännöksen ei kuitenkaan voida katsoa olevan mahdollisesti sovellettavaksi tuleva unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla pelkästään siitä syystä, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on epävarma kyseisen kansallisen säännöksen perustuslainmukaisuudesta.
53
Ensinnäkin on nimittäin niin, että koska – kuten Bulgarian oikeudessa näyttää olevan – tällainen kansallinen säännös pysyy voimassa siihen saakka, kunnes perustuslakituomioistuin toteaa sen perustuslain vastaiseksi, pelkästään se, että kansallinen tuomioistuin epäilee kyseisen kansallisen säännöksen perustuslainmukaisuutta, ei voi oikeuttaa sitä, että kyseinen tuomioistuin jättää mainitun säännöksen huomiotta esittäessään käsiteltäväkseen saatettuun asiaan sovellettavaa lainsäädäntöä. Kyseinen tuomioistuin voi sitä vastoin täysin vapaasti ilmaista ennakkoratkaisupyynnössään epäilyksensä kyseisen säännöksen perustuslainmukaisuudesta.
54
Toiseksi on muistutettava, että unionin tuomioistuin on jo todennut, että vaikka tietyissä olosuhteissa voi olla eduksi, että asiaan liittyvät tosiseikat on selvitetty ja puhtaasti kansallisen oikeuden alaan kuuluvat oikeudelliset kysymykset on ratkaistu ennen ennakkoratkaisupyynnön esittämistä unionin tuomioistuimelle, kansalliset tuomioistuimet voivat vapaasti esittää ennakkoratkaisupyynnön missä tahansa asianmukaiseksi katsomassaan oikeudenkäyntimenettelyn vaiheessa (ks. vastaavasti tuomio 27.10.1993, Enderby, C‑127/92, EU:C:1993:859, 11 ja 12 kohta; tuomio 4.6.2015, Kernkraftwerke Lippe-Ems, C‑5/14, EU:C:2015:354, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 14.2.2019, Milivojević, C‑630/17, EU:C:2019:123, 46 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
55
Kolmanneksi, kun otetaan huomioon ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen Konstitutsionen sadin oikeuskäytännöstä esittämät huolenaiheet, sellaisina kuin ne esitetään tiivistetysti tämän tuomion 23 ja 24 kohdassa, on muistutettava, että jäsenvaltioiden perustuslakituomioistuinten on yleisten tuomioistuinten tavoin noudatettava unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatetta (tuomio 22.2.2022, RS (Perustuslakituomioistuimen tuomioiden vaikutus), C‑430/21, EU:C:2022:99, 47–51 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Näin ollen on niin, kuten oikeuskäytännössä vakiintuneesti katsotaan, että unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteen vaikutukset koskevat kaikkia jäsenvaltion elimiä eivätkä muun muassa kansalliset säännökset – mukaan lukien perustuslaintasoiset säännökset – voi tätä estää (ks. vastaavasti tuomio 18.12.2025, komissio v. Puola (Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön ultra vires ‑valvonta – Unionin oikeuden ensisijaisuus), C‑448/23, EU:C:2025:975, 171 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
56
Lisäksi unionin tuomioistuin on jo todennut, että kansallisten tuomioistuinten, joiden ratkaisuihin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, SEUT 267 artiklan kolmannesta kohdasta johtuva velvollisuus esittää ennakkoratkaisukysymys unionin tuomioistuimelle on osa kansallisten tuomioistuinten – kun ne toimivat unionin oikeutta soveltavina tuomioistuimina – ja unionin tuomioistuimen välistä yhteistyötä, jonka tarkoituksena on varmistaa unionin oikeuden yhtenäinen soveltaminen ja tulkinta kaikissa jäsenvaltioissa. Tällä velvollisuudella pyritään erityisesti estämään unionin oikeussääntöjen kanssa ristiriidassa olevan kansallisen oikeuskäytännön syntyminen missä tahansa jäsenvaltiossa. Lisäksi tämä velvollisuus liittyy kiinteästi unionin tuomioistuimen yksinomaiseen toimivaltaan lausua unionin toimien pätevyydestä ja tulkita unionin oikeutta lopullisesti ja sitovasti (ks. vastaavasti tuomio 18.12.2025, komissio v. Puola (Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön ultra vires ‑valvonta – Unionin oikeuden ensisijaisuus), C‑448/23, EU:C:2025:975, 205 ja 206 kohta).
57
Tästä seuraa, että jos perustuslakituomioistuimen käsiteltäväksi on saatettu unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluvan kansallisen säännöksen perustuslainmukaisuuden valvontaa koskeva pyyntö, kyseinen tuomioistuin on lähtökohtaisesti velvollinen esittämään unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön SEUT 267 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti, jos siinä tulee esille unionin oikeuden tulkintaa tai johdetun oikeuden toimen pätevyyttä koskeva kysymys, paitsi jos kyseinen kansallinen tuomioistuin on todennut, että esiin tuodulla kysymyksellä ei ole merkitystä, että unionin tuomioistuin on jo tulkinnut kyseessä olevaa unionin oikeuden säännöstä tai määräystä taikka että se, miten unionin oikeutta on tulkittava, on niin ilmeistä, ettei siitä ole mitään perusteltua epäilystä (ks. vastaavasti tuomio 15.10.2024, KUBERA, C‑144/23, EU:C:2024:881, 34 ja 36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
58
Lisäksi unionin tuomioistuin on jo todennut, että jos jäsenvaltion perustuslakituomioistuin katsoo, että unionin johdetun oikeuden säännös, sellaisena kuin unionin tuomioistuin sitä tulkitsee, loukkaa tämän jäsenvaltion kansallisen identiteetin kunnioittamista koskevaa velvollisuutta, kyseisen perustuslakituomioistuimen on lykättävä asian käsittelyä ja pyydettävä unionin tuomioistuimelta SEUT 267 artiklan nojalla ennakkoratkaisua tämän säännöksen pätevyyden arvioimiseksi SEU 4 artiklan 2 kohdan valossa, koska ainoastaan unionin tuomioistuimella on toimivalta todeta unionin toimen pätemättömyys. Lisäksi on niin, että koska unionin tuomioistuimella on yksinomainen toimivalta tulkita lopullisesti unionin oikeutta, jäsenvaltion perustuslakituomioistuin ei voi unionin oikeuden säännöksistä ja määräyksistä, mukaan lukien SEUT 267 artikla, tekemänsä oman tulkinnan perusteella katsoa pätevästi, että unionin tuomioistuin on antanut tuomion toimivaltansa ylittäen, ja näin ollen kieltäytyä noudattamasta unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisumenettelyssä antamaa tuomiota (ks. vastaavasti tuomio 22.2.2022, RS (Perustuslakituomioistuimen tuomioiden vaikutus), C‑430/21, EU:C:2022:99, 71 ja 72 kohta ja tuomio 18.12.2025, komissio v. Puola (Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön ultra vires ‑valvonta – Unionin oikeuden ensisijaisuus), C‑448/23, EU:C:2025:975, 223 ja 230 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
59
Lopuksi siinä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tarkoittamassa tapauksessa, että perustuslakituomioistuin kieltäytyisi unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteen vastaisesti noudattamasta unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisumenettelyssä antamaa tuomiota, on muistutettava, kuten tämän tuomion 47 kohdassa on todettu, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallinen tuomioistuin, joka on käyttänyt sille SEUT 267 artiklassa annettua mahdollisuutta, on sidottu pääasian ratkaisussa tulkintaan, jonka unionin tuomioistuin on omaksunut kyseisistä säännöksistä. Näin ollen kyseisen kansallisen tuomioistuimen täytyy unionin oikeussääntöjen täyden tehokkuuden varmistamiseksi sivuuttaa käsiteltäväkseen saatetussa asiassa arvioinnit, jotka on esittänyt kansallinen perustuslakituomioistuin, joka kieltäytyy noudattamasta unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisumenettelyssä antamaa tuomiota (ks. vastaavasti tuomio 15.1.2013, Križan ym., C‑416/10, EU:C:2013:8, 69 ja 70 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 22.2.2022, RS (Perustuslakituomioistuimen tuomioiden vaikutus), C‑430/21, EU:C:2022:99, 77 kohta).
60
Kaiken edellä esitetyn perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että SEUT 267 artiklaa, unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatetta ja unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä jäsenvaltion menettelysäännölle, joka koskee edellytyksiä asian saattamiselle kyseisen jäsenvaltion perustuslakituomioistuimen käsiteltäväksi, sellaisena kuin kyseinen tuomioistuin on sitä tulkinnut, ja jonka nojalla unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluvan kansallisen säännöstön perustuslainmukaisuuden valvontaa koskevan pyynnön, jonka kansallinen tuomioistuin on saattanut kyseisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, on sisällettävä tutkimatta jättämisen uhalla perusteltu arvio sen käsiteltäväksi saatettuun asiaan sovellettavasta lainsäädännöstä, mukaan lukien unionin oikeuden soveltamisen seurauksista, ja joka voi johtaa siihen, että kyseinen tuomioistuin esittää ensin unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön.
Oikeudenkäyntikulut
61
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
SEUT 267 artiklaa, unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatetta ja unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä jäsenvaltion menettelysäännölle, joka koskee edellytyksiä asian saattamiselle kyseisen jäsenvaltion perustuslakituomioistuimen käsiteltäväksi, sellaisena kuin kyseinen tuomioistuin on sitä tulkinnut, ja jonka nojalla unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluvan kansallisen säännöstön perustuslainmukaisuuden valvontaa koskevan pyynnön, jonka kansallinen tuomioistuin on saattanut kyseisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, on sisällettävä tutkimatta jättämisen uhalla perusteltu arvio sen käsiteltäväksi saatettuun asiaan sovellettavasta lainsäädännöstä, mukaan lukien unionin oikeuden soveltamisen seurauksista, ja joka voi johtaa siihen, että kyseinen tuomioistuin esittää ensin unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: bulgaria.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.