62019CJ0546_RES
C‑546/19. sz. ügy
BZ
kontra
Westerwaldkreis
(a Bundesverwaltungsgericht [Németország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (negyedik tanács), 2021. június 3.
„Előzetes döntéshozatal – A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség – Bevándorlási politika – Harmadik országok jogellenesen tartózkodó állampolgárainak visszatérése – 2008/115/EK irányelv – A 2. cikk (1) bekezdése – Hatály – Harmadik országbeli állampolgár – A tagállamban hozott, büntetőjogi felelősséget megállapító ítélet – A 3. cikk 6. pontja – Beutazási tilalom – Közrendi és közbiztonsági okok – A kiutasítási határozat visszavonása – A beutazási tilalom jogszerűsége”
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – Elfogadhatóság – Korlátok – Nyilvánvalóan nem releváns kérdések, valamint hasznos választ kizáró szövegösszefüggésben feltett, hipotetikus kérdések
(EUMSZ 267. cikk)
(lásd: 38. pont)
Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Bevándorlási politika – Harmadik országok jogellenesen tartózkodó állampolgárainak visszatérése – 2008/115 irányelv – Hatály – Közrendi és közbiztonsági okok miatti beutazási tilalom – Olyan tagállam, amely nem élt azzal a lehetőséggel, hogy ne alkalmazza az említett irányelvet a büntetőjogi szankcióként vagy büntetőjogi szankció következményeként kiutasított állampolgárokkal szemben – Bennfoglaltság
(2008/115 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 2. cikk, (1) bekezdés, és 3. cikk, 2. pont)
(lásd: 44–48. pont és a rendelkező rész)
Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Bevándorlási politika – Harmadik országok jogellenesen tartózkodó állampolgárainak visszatérése – Beutazási tilalom – Az említett beutazási tilalom hatályának kezdete – Az érintett személynek az érintett tagállam területéről való tényleges távozásának időpontja
(2008/115 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 3. cikk, 3. pont)
(lásd: 52. pont)
Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Bevándorlási politika – Harmadik országok jogellenesen tartózkodó állampolgárainak visszatérése – Ilyen állampolgárral szemben hozott, büntetőjogi felelősséget megállapító ítélet, vagy a közrendet vagy a nemzetbiztonságot fenyegető veszély miatt elrendelt beutazási tilalommal párosuló kiutasítási határozat – Olyan állampolgár, aki nem hagyta el ténylegesen a tagállamok területét – A beutazási tilalom hatályban tartása a kiutasítási határozat visszavonását követően – Megengedhetetlenség
(2008/115 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 1. cikk, 3. cikk, 3. és 6. pont, és 11. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 54., 56–61. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Összefoglalás
BZ, harmadik országbeli állampolgár 1990 óta tartózkodik Németországban. Bár az országot ezen időpont óta köteles lett volna elhagyni, e tagállamban maradt a nemzeti jogon alapuló, „a kitoloncolás ideiglenes felfüggesztése” alapján, amelyet rendszeresen meghosszabbítottak.
2013‑ban BZ‑t a terrorizmus támogatása miatt szabadságvesztés‑büntetésre ítélték, 2014‑ben pedig felfüggesztették a büntetése még hátralévő időtartamát.
E büntetőjogi felelősséget megállapító ítélet miatt a Westerwaldkreis (westerwaldi körzeti hatóság, Németország) 2014. február 24‑i határozatával elrendelte BZ kiutasítását, valamint Németországra vonatkozóan hat évre szóló, később négy évre csökkentett beutazási és tartózkodási tilalmat rendelt el attól az időponttól számítva, amikor BZ ténylegesen elhagyja Németország területét, és legfeljebb 2023. július 21‑re korlátozva. A westerwaldi körzeti hatóság egyidejűleg BZ kitoloncolását kilátásba helyező kiutasítási határozatot hozott, amelyet azonban közigazgatási ellentmondási eljárás keretében visszavont.
Mivel a vele szemben hozott intézkedésekkel szemben benyújtott keresetet elutasították, BZ fellebbezést nyújtott be az elutasító határozattal szemben az Oberverwaltungsgericht Rheinland‑Pfalz (Rajna‑vidék‑pfalzi közigazgatási felsőbíróság, Németország) előtt.
Az illetékes német hatóság 2017‑ben mint nyilvánvalóan megalapozatlant elutasította BZ menedékjog iránti kérelmét. E hatóság azt is megállapította, hogy BZ‑t nem lehet visszaküldeni Szíriába, mivel ezen ország tekintetében teljesülnek a kitoloncolási tilalom feltételei.
Mivel a kiutasító határozat megsemmisítése, valamint a beutazási és tartózkodási tilalom időtartamának megállapítása iránti fellebbezést a 2018. április 5‑i ítélettel elutasították, BZ ezen ítélettel szemben felülvizsgálati kérelmet terjesztett a Bundesverwaltungsgericht (szövetségi közigazgatási bíróság, Németország) elé. E bíróság egyrészt elutasította BZ felülvizsgálati kérelmét, amennyiben e kereset a vele szemben hozott kiutasító határozatra vonatkozott, amely így jogerőre emelkedett. Másrészt folytatta a felülvizsgálati eljárást, amennyiben az arra a határozatra vonatkozott, amely BZ Németország területéről való esetleges távozásától számított négy évre, és legfeljebb 2023. július 21–re csökkentette az e határozattal párosuló beutazási és tartózkodási tilalom időtartamát.
A kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a visszatérési irányelv (
1
) alkalmazandó‑e a szóban forgóhoz hasonló, valamely harmadik országbeli állampolgárral szemben a „nem a migrációval összefüggő” okokból elrendelt beutazási tilalomra. Kétségei abból erednek, hogy a Bizottság „visszatérési kézikönyve” (
2
) szerint a kiutasítással kapcsolatos beutazási tilalmakra vonatkozóan (
3
) a visszatérési irányelvben meghatározott szabályok „nem vonatkoznak azokra a beutazási tilalmakra, amelyeket nem a migrációval összefüggő okokból rendeltek el”. Jelzi azonban, hogy Németország nem élt a visszatérési irányelv 2. cikke (2) bekezdésének b) pontjában a tagállamok számára biztosított azon lehetőséggel, hogy az említett irányelvet ne alkalmazzák azokra a harmadik országbeli állampolgárokra, akiket a nemzeti jognak megfelelően büntetőjogi szankcióként vagy büntetőjogi szankció következményeként utasítanak ki.
A kérdést előterjesztő bíróság adott esetben arra keresi a választ, hogy összeegyeztethető‑e az uniós joggal az olyan beutazási tilalom (
4
) fenntartása, amelyet valamely tagállam olyan harmadik országbeli állampolgárral szemben rendelt el, aki a területén tartózkodik, és akivel szemben jogerőssé vált kiutasító határozatot hoztak, amennyiben az említett tagállam által ezen állampolgárral szemben hozott kiutasítási határozatot visszavonták. E tekintetben pontosítja, hogy a német jogban a kiutasító határozat nem minősül a kiutasítási irányelv értelmében vett „kiutasítási határozatnak”, (
5
) ellentétben a kitoloncolást kilátásba helyező kiutasítási határozattal.
Ennélfogva a kérdést előterjesztő bíróság úgy határozott, hogy felvilágosítást kér a Bíróságtól a visszatérési irányelv hatályáról, valamint a beutazási tilalom és a kiutasítási határozat között az irányelvben megállapított kapcsolatról.
A Bíróság álláspontja
Először is a Bíróság úgy ítéli meg, hogy a visszatérési irányelv hatálya alá tartozik az olyan tagállam által elrendelt beutazási és tartózkodási tilalom, amely nem élt az ezen irányelv 2. cikke (2) bekezdésének b) pontjában számára biztosított lehetőséggel egy olyan harmadik országbeli állampolgárral szemben, aki a területén tartózkodik, és akivel szemben egy korábbi, büntetőjogi felelősséget megállapító ítélet alapján közbiztonsági és közrendi okokból kiutasító határozatot hoztak.
A Bíróság e tekintetben emlékeztet arra, hogy a visszatérési irányelv, 2. cikkének (1) bekezdése értelmében, a valamely tagállam területén jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárokra alkalmazandó. Tekintettel a „jogellenes tartózkodás” fogalmának a visszatérési irányelvben szereplő meghatározására, minden olyan harmadik országbeli állampolgár, aki valamely tagállam területén a beutazási, tartózkodási vagy letelepedési feltételeknek való megfelelés nélkül jelen van, pusztán emiatt jogellenesen tartózkodik, és ennélfogva az említett irányelv hatálya alá tartozik.
Ebből következik, hogy ezen irányelv hatályát kizárólag azon jogellenes tartózkodás helyzetére utalással határozták meg, amelyben a harmadik országbeli állampolgár található, függetlenül e helyzet eredetének okától vagy az ezen állampolgárral szemben elfogadható intézkedésektől. Márpedig a visszatérési irányelv hatályát nem módosíthatja a Bizottság kötelező erővel nem bíró ajánlása.
Másodszor, a Bíróság úgy ítéli meg, hogy a visszatérési irányelvvel ellentétes az olyan beutazási és tartózkodási tilalom hatályban tartása, amelyet valamely tagállam olyan harmadik országbeli állampolgárral szemben hozott, aki a területén tartózkodik, és akivel szemben korábbi, büntetőjogi felelősséget megállapító ítélet alapján közbiztonsági és közrendi okokból jogerőssé vált kiutasító határozatot hoztak, amennyiben az ezen állampolgárral szemben az említett tagállam által hozott kiutasítási határozatot visszavonták, jóllehet a kiutasító határozat jogerőssé vált.
A Bíróság, ahhoz, hogy e következtetésre jusson, megállapítja, hogy a visszatérési irányelvből (
6
) következik, hogy a beutazási tilalom a kiutasítási határozat kiegészítésére irányul, megtiltva az érintett számára, hogy az irányelvben meghatározottak szerinti „kiutasítás[át]” és így tehát a tagállamok területéről való távozását követő meghatározott ideig újból beutazzon e területre, és ott ezt követően tartózkodjon. Következésképpen a beutazási tilalom csak attól az időponttól fejti ki hatásait, amikor az érintett ténylegesen elhagyja a tagállamok területét.
A jelen ügyben a BZ‑vel szemben elrendelt beutazási tilalom már nem kísér semmilyen kiutasítási határozatot. Amennyiben a visszatérési irányelv hatálya alá tartozó beutazási tilalom csak a kiutasítási határozat végrehajtását követően fejtheti ki saját joghatásait, e határozat visszavonását követően a tilalom nem tartható hatályban.
Ebből következik, hogy amikor valamely tagállam olyan harmadik országbeli állampolgárral szembesül, aki érvényes tartózkodási engedély nélkül tartózkodik a területén, meg kell állapítania, hogy ezen állampolgárnak ki kell‑e adni új tartózkodási engedélyt. Ha nem ez a helyzet, az említett állampolgárral szemben kiutasítási határozatot kell hoznia, amely a visszatérési irányelv 11. cikke (1) bekezdésének megfelelően az ezen irányelv 3. cikkének 6. pontja értelmében vett beutazási tilalommal párosulhat, vagy azzal együtt beutazási tilalmat kell elrendelni.
A Bíróság úgy véli, hogy a visszatérési irányelvvel ellentétes az olyan harmadik országbeli állampolgárok köztes jogállásának megtűrése, akik valamely tagállam területén tartózkodnak, anélkül hogy tartózkodási joguk vagy engedélyük lenne, és adott esetben beutazási tilalom hatálya alatt állnak, anélkül hogy velük szemben bármilyen érvényes kiutasítási határozat lenne hatályban. Az a tény, hogy egy olyan kiutasító határozat, mint amelyet BZ‑vel szemben hoztak, jogerőssé vált, nem igazolhatja a beutazási tilalom hatályban tartását, miközben BZ‑vel szemben nem áll fenn kiutasítási határozat.
E megfontolások érvényesek a valamely tagállam területén jogellenesen tartózkodó olyan harmadik országbeli állampolgárokra is, akik BZ‑hez hasonlóan nem utasíthatók ki, mivel azt kizárja a visszaküldés tilalmának elve. Az irányelv szerint ugyanis e körülmény nem igazolja azt, hogy ilyen helyzetben nem kiutasítási határozatot fogadtak el valamely harmadik országbeli állampolgárral szemben, hanem csupán azt, hogy az említett határozat végrehajtásaként elhalasztották az érintett kitoloncolását.
(
1
)	A harmadik országok illegálisan [helyesen: jogellenesen] tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16‑i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 348., 98. o; a továbbiakban: visszatérési irányelv).
(
2
)	A tagállamok illetékes hatóságai által a visszatéréssel kapcsolatos feladatok ellátása során használandó közös „visszatérési kézikönyv” létrehozásáról szóló, 2017. november 16‑i (EU) 2017/2338 bizottsági ajánlás (HL 2017. L 339., 83. o.).
(
3
)	Amely a tagállamokban a migrációs szabályok megsértésével kapcsolatos beutazási tilalmakat jelöli.
(
4
)	A visszatérési irányelv 3. cikkének 6. pontja úgy határozza meg, mint a kiutasítási határozatot kísérő közigazgatási vagy bírósági határozat vagy intézkedés, amely meghatározott időtartamra megtiltja a tagállamok területére való beutazást és a tagállamok területén való tartózkodást.
(
5
)	A visszatérési irányelv 3. cikkének 4. pontja úgy határozza meg, mint olyan közigazgatási vagy bírósági határozat vagy intézkedés, amely valamely harmadik országbeli állampolgár tartózkodásának jogellenességét megállapítja vagy kimondja, és visszatérési kötelezettséget állapít meg vagy mond ki.
(
6
)	Pontosan a 3. cikkének 4. és 6. pontja, valamint 11. cikkének (1) bekezdése.