62023CJ0562
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hatodik tanács)
2025. február 27. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezése – Harmonizált rádióspektrum – Egyedi, korlátozott időre szóló használati jogok – E jogok meghosszabbítása – 2002/20/EK irányelv – Az 5. cikk (2) bekezdése – A 2009/140/EK irányelvvel módosított 2002/20 irányelv – Az 5. cikk (2) bekezdése – Európai Elektronikus Hírközlési Kódex – (EU) 2018/1972 irányelv – A 49. cikk (1) és (2) bekezdése – Időbeli hatály”
A C‑562/23. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Upravno sodišče (közigazgatási bíróság, Szlovénia) a Bírósághoz 2023. szeptember 11‑én érkezett, 2023. augusztus 24‑i határozatával terjesztett elő
a T – 2 družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme d.o.o.
és
az Agencija za komunikacijska omrežja in storitve Republike Slovenije
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (hatodik tanács),
tagjai: T. von Danwitz, a Bíróság elnökhelyettese, a hatodik tanács elnökeként eljárva (előadó), A. Kumin és I. Ziemele bírák,
főtanácsnok: P. Pikamäe,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
a szlovén kormány képviseletében V. Klemenc, meghatalmazotti minőségben,
–
a spanyol kormány képviseletében L. Aguilera Ruiz, meghatalmazotti minőségben,
–
a lengyel kormány képviseletében B. Majczyna, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében O. Gariazzo, L. Malferrari és B. Rous Demiri, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről szóló, 2002. március 7‑i 2002/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (engedélyezési irányelv) (HL 2002. L 108., 21. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 337. o.) 5. cikke (2) bekezdésének, a 2009. november 25‑i 2009/140/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL 2009. L 337., 37. o.) módosított 2002/20 irányelv (a továbbiakban: módosított engedélyezési irányelv) 5. cikke (2) bekezdése negyedik albekezdésének, valamint az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex létrehozásáról szóló, 2018. december 11‑i (EU) 2018/1972 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2018. L 321., 36. o.) 49. cikke (1) és (2) bekezdésének az értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet a szlovén jog szerinti T‑2 družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme d.o.o. (a továbbiakban: T‑2) társaság és az Agencija za komunikacijska omrežja in storitve Republike Slovenije (a Szlovén Köztársaság hírközlési hálózatokért és szolgáltatásokért felelős hivatala; a továbbiakban: Hivatal) között annak tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, hogy az utóbbi megtagadta azon határozat érvényességének meghosszabbítását, amellyel egyedi rádióspektrum‑használati jogokat biztosított a T‑2‑nek.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 2002/20 irányelv
3
A 2002/20 irányelvnek „A rádiófrekvencia‑ és számhasználati jog” című 5. cikke (2) bekezdésének második albekezdése a következőképpen rendelkezett:
„[…] Ha a tagállamok korlátozott időre adnak használati jogot, az időtartamnak az érintett szolgáltatás szempontjából megfelelőnek kell lennie.”
4
A módosított 2002/20 irányelv „Rádiófrekvencia‑ és számhasználati jogok” című 5. cikke (2) bekezdésének negyedik albekezdése a következőképpen rendelkezett:
„Ha a tagállamok határozott időtartamra adnak jogokat, ennek a határozott időtartamnak – figyelemmel az elérni kívánt célra és a befektetés megfelelő amortizációs idejének szükséges biztosítására – meg kell felelnie a nyújtani kívánt szolgáltatás igényeinek.”
5
A 2002/20 irányelvet hatályon kívül helyezte és felváltotta a 2018/1972 irányelv.
A 2018/1972 irányelv
6
A 2018/1972 irányelv (1), (131) és (323) preambulumbekezdése kimondja:
„(1)
A […] 2002/20/EK […] irányelvet jelentősen módosították. Mivel további módosítások szükségesek, az említett irányelveket az áttekinthetőség érdekében át kell dolgozni.
[…]
(131)
A hatékony rádióspektrum‑gazdálkodás biztosítható a már odaítélt rádióspektrum további hatékony használatának elősegítése révén. Annak érdekében, hogy a jogtulajdonosok jogbiztonságot élvezzenek, a használati jogok megújításának lehetőségét az adott jog lejárta előtt kellő időben kell mérlegelni, például legalább két évvel a jogok lejárta előtt, ha e jogokat legalább 15 évre adták meg, kivéve ha az adott jog odaítélésekor kifejezetten kizárták a megújítás lehetőségét. […]
[…]
(323)
Mivel ezen irányelv célját, nevezetesen az elektronikus hírközlő hálózatokra, az elektronikus hírközlési szolgáltatásokra, a kapcsolódó eszközökre és a kapcsolódó szolgáltatásokra vonatkozó szabályozás harmonizált és egyszerűsített keretének, a hálózatok és szolgáltatások engedélyezésének, valamint a rádióspektrum‑használatnak a létrehozását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban az intézkedés terjedelme és hatásai miatt e cél jobban megvalósítható, az [Európai] Unió intézkedéseket hozhat […].”
7
A 2018/1972 irányelv „Tárgy, hatály és célok” című 1. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„Ez az irányelv létrehozza az elektronikus hírközlő hálózatokra, az elektronikus hírközlési szolgáltatásokra, a kapcsolódó eszközökre és a kapcsolódó szolgáltatásokra, valamint a végberendezések egyes aspektusaira vonatkozó szabályozás harmonizált keretét. Megállapítja a nemzeti szabályozó hatóságok és adott esetben egyéb illetékes hatóságok feladatait, és eljárásokat alakít ki a keretszabályozásnak az Unió egészében történő harmonizált alkalmazására.”
8
Ezen irányelv „Fogalommeghatározások” című 2. cikke értelmében:
„Ennek az irányelvnek az alkalmazásában:
[…]
25.
»harmonizált rádióspektrum«: olyan rádióspektrum, amelynek az elérhetővé tételére és hatékony használatára vonatkozóan a[z Európai Közösség rádióspektrum‑politikájának keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7‑i] 676/2002/EK [európai parlamenti és tanácsi] határozat [(HL 2002. L 108., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 337. o.)] 4. cikkének megfelelően műszaki végrehajtási intézkedés révén harmonizált feltételeket állapítottak meg;
[…]”
9
A 2018/1972 irányelvnek „Az egyedi rádióspektrum‑használati jogokhoz kapcsolódó feltételek” című 47. cikke az (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„Az illetékes hatóságoknak a 13. cikk (1) bekezdésének megfelelően olyan feltételekhez kell kötniük az egyedi rádióspektrum‑használati jogokat, melyek biztosítják a rádióspektrum optimális, a lehető legeredményesebb és leghatékonyabb használatát. A hatóságoknak az ilyen jogok odaítélése vagy megújítása előtt egyértelműen meg kell határozniuk a szóban forgó feltételeket, többek között a használat szükséges szintjét, valamint az említett követelménynek eladás vagy haszonbérbeadás útján történő teljesítését annak érdekében, hogy az említett feltételek a 30. cikkel összhangban alkalmazásra kerüljenek. A rádióspektrum‑használati jog megújításához kapcsolódó feltételek nem biztosíthatnak jogtalan előnyöket a szóban forgó jogok gyakorlóinak.
[…]
Az illetékes hatóságok időben és átlátható módon konzultálnak az érdekelt felekkel, és még azt megelőzően tájékoztatják őket az egyedi használati jogokhoz kapcsolódó feltételekről, hogy előírnák azokat. Átlátható módon előre meghatározzák a szóban forgó feltételek teljesítésének értékelésére vonatkozó kritériumokat, és azokról tájékoztatják az érdekelt feleket.”
10
Ezen irányelv „A jogok érvényességi időtartama” című 49. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőket írja elő:
„(1)   Ha a tagállamok egyedi jogok révén, határozott időtartamra engedélyezik a rádióspektrum használatát, gondoskodniuk kell arról, hogy a használati jogot olyan időtartamra adják, amely – kellően figyelembe véve a verseny, valamint különösen a rádióspektrum hatásos és hatékony használata biztosításának és az innovációt, valamint a hatékony beruházások ösztönzésének szükségességét, többek között elégséges időt adva a beruházás megfelelő amortizációjára – az 55. cikk (2) bekezdése értelmében elérni kívánt célok szempontjából megfelelő.
(2)   Amennyiben a tagállamok olyan rádióspektrumhoz adtak meg egyedi használati jogokat, amely tekintetében harmonizált feltételek kerültek megállapításra technikai végrehajtási intézkedésekben a 676/2002EK határozat 4. cikkével összhangban annak érdekében, hogy az képessé váljon a vezeték nélküli szélessávú elektronikus hírközlési szolgáltatások (a továbbiakban: vezeték nélküli szélessávú szolgáltatások) céljára korlátozott ideig történő használatra, az e cikk (1) bekezdésében említett követelmények figyelembevételével 20 évre biztosítják a jogosultak számára a szabályozási kiszámíthatóságot a szóban forgó rádióspektrum használatán alapuló infrastruktúrába való beruházás feltételeit illetően. Ez a cikk adott esetben az ezen használati jogokhoz fűződő feltételeknek a 18. cikkel összhangban való bármely módosításától függően alkalmazandó.
A tagállamok e célból biztosítják, hogy a jogok legalább 15 évig érvényesek legyenek, valamint azt, hogy amennyiben ez az első albekezdésnek való megfeleléshez szükséges, a jogok érvényességi ideje megfelelően meghosszabbításra kerüljön az e bekezdésben meghatározott feltételeknek megfelelően.
A tagállamok a használati jogok időtartamának meghosszabbítására vonatkozó általános feltételeket átlátható módon, a használati jogok időtartamának megadása előtt, az 55. cikk (3) és (6) bekezdésében meghatározott feltételek részeként valamennyi érdekelt fél részére rendelkezésre bocsátják. Az általános feltételek az alábbiakra vonatkoznak:
a)
a szóban forgó rádióspektrum eredményes és hatékony használata biztosításának szükségessége, a 45. cikk (2) bekezdése a) és b) pontjának értelmében elérni kívánt célok, illetve az életbiztonság védelméhez, a közrendhez, a közbiztonsághoz vagy a védelemhez fűződő általános érdekű célok teljesítésének szükségessége; és/vagy
b)
a torzításmentes verseny szükségessége.
Az illetékes hatóságnak az egyedi használati jog eredeti érvényességi idejének lejárta előtt legalább két évvel a 45. cikk (2) bekezdésének c) pontja fényében tárgyilagos és előretekintő módon értékelnie kell az említett használati jog érvényességi idejének meghosszabbítására vonatkozóan megállapított általános kritériumokat. Amennyiben az illetékes hatóság nem kezdeményezett a használati jogokhoz fűződő feltételek be nem tartása miatt a 30. cikkel összhangban a szabályok érvénye juttatására irányuló intézkedést, meg kell hosszabbítania a használati jog érvényességi idejét, kivéve ha a meghosszabbítás nem felelne meg az e bekezdés harmadik albekezdésének a) és b) pontjában meghatározott általános kritériumoknak.
Az illetékes hatóságnak az említett értékelés alapján értesítenie kell a jogosultat arról, hogy meghosszabbítható‑e a használati jog érvényességi ideje.
Ha az ilyen meghosszabbítás nem adható meg, az illetékes hatóságnak a 48. cikket kell alkalmaznia az adott rádióspektrumsávra vonatkozó használati jog megadására.
Az e bekezdés szerint meghozott intézkedéseknek arányosaknak, megkülönböztetéstől mentesnek, átláthatónak és megalapozottnak kell lenniük.
A 23. cikktől eltérve az érdekelt feleknek lehetőséget kell adni, hogy az e bekezdés harmadik és negyedik albekezdése alapján hozott intézkedéstervezetekre vonatkozóan egy legalább három hónapos időtartam során észrevételeket tehessenek.
Ez a bekezdés nem érinti [a jogok korlátozására vagy visszavonására vonatkozó] 19. cikk és [az általános felhatalmazáshoz, illetve a rádióspektrum‑ és a számozásierőforrás‑használati jogokhoz kapcsolódó feltételeknek való megfelelés, valamint az egyedi kötelezettségeknek való megfelelésről szóló] 30. cikk alkalmazását.
A használati jogok díjának megállapítása során a tagállamoknak figyelembe kell venniük az ebben a bekezdésben előirányzott mechanizmust.”
11
A 2018/1972 rendelet „Átültetés a nemzeti jogba” címet viselő 124. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A tagállamok 2020. december 21‑ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ezen irányelv rendelkezéseinek megfeleljenek. […]
A tagállamok 2020. december 21‑től alkalmazzák ezeket a rendelkezéseket.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre […]”
12
Ezen irányelv „Hatályon kívül helyezés” című 125. cikke értelmében:
„A XII. melléklet A. részében felsorolt […] [2002/20] irányelv […] 2020. december 21‑től hatályát veszti.
[…]”
13
A 2018/1972 irányelv „Hatálybalépés” című 126. cikke a következőket írja elő:
„Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.”
A 676/2002 határozat
14
A 676/2002 határozat „Cél és alkalmazási kör” című 1. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„E határozat célja egy olyan ágazatpolitikai és jogi keretrendszer létrehozatala a Közösségben, amely biztosítja az ágazatpolitikai megközelítések összehangolását és adott esetben a harmonizált feltételeket azon rádióspektrum rendelkezésre állása és hatékony használata tekintetében, amely a belső piacnak a közösségi politika olyan területein történő létrehozatalához és működéséhez szükséges, mint az elektronikus hírközlés, a közlekedés és a kutatás‑fejlesztés (K+F).”
15
E határozat „Fogalommeghatározás” című 2. cikke a következőket írja elő:
„E határozat alkalmazásában a »rádióspektrum« a 9 kHz és 3000 GHz közötti frekvenciájú rádióhullámokat jelenti; a rádióhullámok olyan elektromágneses hullámok, amelyek mesterséges irány nélküli térben terjednek.”
A szlovén jog
16
Az Ustava Republike Slovenije (a Szlovén Köztársaság alkotmánya) 155. cikke értelmében:
„A jogszabályok, egyéb normák és az általános jellegű jogi aktusok nem rendelkezhetnek visszaható hatállyal. Kizárólag a törvény rendelkezhet úgy, hogy egyes konkrét rendelkezései visszaható hatállyal bírnak, amennyiben a közérdek ezt megköveteli, feltéve hogy ez nem érint szerzett jogokat,”
17
A Zakon o elektronskih komunikacijah (az elektronikus hírközlésről szóló törvény) (Uradni list RS, 43/04. sz.; a továbbiakban: ZEKom) 50. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezett:
„A Hivatal – a légiforgalmi és tengeri mobil rádiótelefon szolgáltatások céljára szánt rádiófrekvenciák kijelölésének kivételével – a rádiófrekvenciák kijelöléséről szóló határozatot határozott időre, de legfeljebb 15 évre hozza meg.”
18
A ZEKom 51. cikke a következőket írta elő:
„A rádiófrekvenciák kijelöléséről szóló határozat érvényessége a rádiófrekvencia jogosultjának kérelmére meghosszabbítható, ha a szóban forgó rádiófrekvenciák használatára vonatkozóan az érvényességi idő lejártakor előírt valamennyi feltétel teljesül.”
19
A ZEKom helyébe lépő és 2013. január 15‑től 2022. november 9‑ig alkalmazandó Zakon o elektronskih komunikacijah (ZEKom‑1) (az elektronikus hírközlésről szóló törvény [ZEKom‑1], Uradni list RS, 109/12. sz.; a továbbiakban: ZEKom‑1) 53. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„A Hivatal – a légiforgalmi és tengeri mobil rádiótelefon szolgáltatások céljára szánt rádiófrekvenciák kijelölésének kivételével – a rádiófrekvenciák kijelöléséről szóló határozatot a beruházás megfelelő amortizációjához szükséges időtartam tiszteletben tartásával határozott időre, de legfeljebb 15 évre hozza meg.”
20
A ZEKom‑1 54. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezett:
„A rádiófrekvenciák kijelöléséről szóló határozat érvényessége – a nyilvános hírközlési szolgáltatások végfelhasználók részére nyújtásának biztosítása céljából történő rádiófrekvencia kijelölésről szóló határozatok kivételével – a rádiófrekvencia jogosultjának kérelmére meghosszabbítható, ha – az e törvény 194., 195., 196. és 197. cikkében meghatározott célokat is figyelembe véve – a szóban forgó rádiófrekvenciák használatára vonatkozóan az érvényességi idő lejártakor az előírt valamennyi feltétel teljesül.”
21
A ZEKom‑1 240. cikke értelmében a ZEKom alapján meghozott határozatok a ZEKom‑1‑ben meghatározott feltételek mellett és módokon módosíthatók, semmisíthetők meg vagy helyezhetők hatályon kívül.
22
A ZEKom‑1 helyébe lépő és a 2018/1972 irányelvet a szlovén jogba átültető, 2022. november 10‑től alkalmazandó Zakon o elektronskih komunikacijah (ZEKom‑2) (az elektronikus hírközlésről szóló törvény [ZEKom‑2], Uradni list RS, 130/22. sz.; a továbbiakban: ZEKom‑2) 307. cikkének (1) bekezdése szerint a ZEKom‑1 alapján meghozott és a ZEKom‑2 hatálybalépésekor még le nem járt érvényességi idejű határozatok az utóbbi törvényben meghatározott feltételek mellett és módokon módosíthatók, semmisíthetők meg vagy helyezhetők hatályon kívül.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
23
2006. szeptember 21–i határozatával a Hivatal 15 éves időtartamra egyedi rádiófrekvencia‑használati jogokat adott a T‑2‑nek azzal a céllal, hogy nyilvános hírközlési szolgáltatásokat biztosítson a végfelhasználók számára. Az a hirdetmény, amelynek alapján e határozatot elfogadták, nem rendelkezett ezen időszak meghosszabbításának lehetőségéről.
24
2021. augusztus 20‑án a T‑2 e határozat érvényességének 5 évvel történő meghosszabbítását kérte e rádiófrekvenciák egy része tekintetében, többek között a 2018/1972 irányelv 49. cikkére hivatkozva.
25
2021. október 1‑jén a Hivatal azzal az indokkal utasította el ezt a kérelmet, hogy egyrészt a ZEKom‑1 értelmében az említett határozat érvényességi ideje nem hosszabbítható meg 15 évnél hosszabbra, másrészt pedig, hogy az ilyen meghosszabbítást a 2018/1972 irányelv 49. cikke alapján sem lehet megadni.
26
E rendelkezést illetően a Hivatal pontosította, hogy az egyedi spektrumhasználati jogok időtartamának a 2018/1972 irányelv 49. cikke (2) bekezdése második albekezdésének megfelelően történő meghosszabbítását első alkalommal ezen irányelvben írták elő annak érdekében, hogy 20 évre biztosítsák a szabályozás kiszámíthatóságát, és hogy e cél ennélfogva nem volt ismerhető 2006‑ban, amikor a Hivatal a használati jogokat a T‑2 részére megadta.
27
A T‑2 a kérelmét elutasító határozattal szemben keresetet indított az Upravno sodišče (közigazgatási bíróság, Szlovénia) előtt.
28
A T‑2 E bíróság előtt arra hivatkozott, hogy a ZEKom‑1 ellentétes a 2018/1972 irányelvvel, és hogy ezen irányelv 49. cikkének (2) bekezdése közvetlen hatállyal rendelkezik. E rendelkezés az ezen irányelv elfogadása előtt megadott olyan rádiófrekvencia‑használati jogokra alkalmazandó, amelyek az irányelv hatálybalépésének időpontjában még nem jártak le. Következésképpen a Hivatalnak legkésőbb 2 évvel azok lejárta előtt le kellett volna folytatnia a T‑2 részére 2006‑ban biztosított egyedi használati jogok megújítására irányuló eljárást, és 2020. december 21‑től, az említett irányelv átültetési határidejének lejártától kezdődően a Hivatalnak lehetővé kellett volna tennie, hogy a 20 évnél rövidebb időtartamra biztosított egyedi használati jogok 20 éves érvényességi idővel rendelkezzenek.
29
Ellenkérelmében a Hivatal előadja, hogy a 2018/1972 irányelv 49. cikkének (2) bekezdése nem írja elő az ezen irányelv elfogadása előtt biztosított egyedi használati jogok automatikus meghosszabbítását, hanem e tekintetben mérlegelési mozgásteret hagy a tagállamok számára. Ezenkívül az egyedi használati jogok meghosszabbításának e rendelkezésben előírt feltételei, és különösen a szabályozás előreláthatósága 20 évre történő biztosításának szükségessége 2006‑ban, az alapügyben szereplő használati jogok megadásakor nem lehettek ismertek.
30
A kérdést előterjesztő bíróság a maga részéről rámutat, hogy az említett irányelv 124. cikke nem ír elő az e jogokra alkalmazandó átmeneti szabályozást, és úgy tűnik, hogy ugyanezen irányelv 49. cikkének (1) és (2) bekezdése nem alkalmazható visszamenőleges hatállyal, mivel e rendelkezés előírja, hogy az egyedi használati jogok meghosszabbításának általános kritériumait már e jogok megadása előtt ismerni kell.
31
Ami a nemzeti jogot illeti, a kérdést előterjesztő bíróság hangsúlyozza, hogy a 2018/1972 irányelv végrehajtása érdekében előírt, a 2022. szeptember 28‑án elfogadott ZEKom‑2‑ben foglalt átmeneti szabályozás hatálybalépésének 2022. november 10‑i időpontjától kezdve alkalmazandó, kizárólag az ezen időpontban hatályban lévő jogokra, a visszaható hatály lehetősége nélkül.
32
E bíróság hozzáteszi, hogy bár a használati jogok T‑2 részére történő megadásának időpontjában lehetséges volt a meghosszabbítás a ZEKom alapján, ez már nem állt fenn azok lejártakor, azaz 2021. szeptember 21‑én, mivel a ZEKom‑1 kizárta az ilyen jogok 15 éven túli meghosszabbítását.
33
Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az alapeljárás kimenetele attól a kérdéstől függ, hogy a 2018/1972 irányelv hatálybalépése előtt a T‑2 részére megadott egyedi rádióspektrum‑használati jogokat ezen irányelv 49. cikkének (1) és (2) bekezdése alapján 5 évvel meg kell‑e hosszabbítani, és hogy e rendelkezés közvetlen hatállyal rendelkezik‑e az alapeljárásban, mivel azt nem ültették át a szlovén jogba az említett irányelvben előírt határidőn belül. Igenlő válasz esetén e bíróság szükségesnek tartja, hogy a Bíróság pontosítsa az említett rendelkezésben előírt jogosultságok meghosszabbításának általános kritériumait.
34
Ezenkívül abban az esetben, ha a Bíróság úgy ítélné meg, hogy a 2018/1972 irányelv 49. cikkének (1) és (2) bekezdése nem alkalmazandó a hatálybalépése előtt megadott egyedi használati jogok meghosszabbítására, e bíróság arra keresi a választ, hogy közvetlenül kell‑e alkalmazni a 2002/20 irányelv 5. cikkének (2) bekezdését vagy a módosított 2002/20 irányelv 5. cikkének (2) bekezdését, és adott esetben melyek azok a kritériumok, amelyek lehetővé teszik az egyedi használati jogok megadása időtartama megfelelő jellegének, valamint az ezen időtartam e rendelkezések szerinti meghosszabbítására vonatkozó kötelezettségnek az értékelését.
35
E körülmények között az Upravno sodišče (közigazgatási bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Egyértelmű, feltétlen és kellően pontos‑e [2018/1972] irányelv 49. cikkének (1) és (2) bekezdése ahhoz, hogy magánszemélyek a nemzeti közigazgatási hatóságok és a nemzeti bíróságok előtti eljárásokban azokra hivatkozhassanak?
2)
Alkalmazni kell‑e a [2018/1972] irányelv 49. cikkének (1) és (2) bekezdését azon RFS (rádiófrekvenciás spektrum) iránti egyedi használati jogok meghosszabbítására is, amelyeket az EEHK‑irányelv hatálybalépése előtt osztottak ki, és ha igen, mely általános feltételeket kell alkalmazni annak meghatározására, hogy valamely egyedi jog meghosszabbítandó‑e?
3)
Amennyiben a második kérdésre nemleges a válasz: a [2018/1972] irányelv hatályban léte alatt kiosztott, RFS iránti egyedi használati jogok megfelelő érvényességi idejének értékelése szempontjából, tehát azok meghosszabbíthatóságával kapcsolatban alkalmazni kell‑e a [2018/1972] irányelv 5. cikkének (2) bekezdésében foglalt rendelkezést vagy az engedélyezési irányelvet módosító irányelv 5. cikke (2) bekezdésének negyedik albekezdését, és ezek a rendelkezések az említett szempontból kellően egyértelműek, feltétlenek és pontosak‑e ahhoz, hogy azok alapján értékelni lehessen valamely, RFS iránti egyedi használati jog időtartamának megfelelőségét?
4)
Amennyiben a harmadik kérdésre igenlő a válasz: milyen feltételeket kell alkalmazni valamely, RFS iránti egyedi használati jog időtartama megfelelőségének vagy az e jog meghosszabbítására vonatkozó kötelezettségnek az értékeléséhez?
5)
Amennyiben az első, a második vagy a harmadik kérdésre igenlő a válasz: a meghosszabbításról való döntés szempontjából figyelembe kell‑e venni, hogy a fent említett használati jog megszűnésekor hatályos nemzeti jogszabályok kifejezetten kizárták a 15 éven túli meghosszabbítás lehetőségét?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
A második kérdésről
36
Második kérdésével, amelyet elsőként célszerű vizsgálni, az előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a 2018/1972 irányelv 49. cikkének (1) és (2) bekezdése alkalmazandó‑e az ezen irányelv hatálybalépésének időpontja előtt megadott, de ezen időpontot követően lejárt egyedi rádióspektrum‑használati jogok időtartamának meghosszabbítására. E bíróság adott esetben arra kéri a Bíróságot, hogy pontosítsa azokat a feltételeket, amelyek mellett ezt az időtartamot e rendelkezés alapján meghosszabbítják.
37
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a 2018/1972 irányelv létrehozza az Elektronikus Hírközlési Kódexet. Ezen irányelv (1) és (323) preambulumbekezdéséből, valamint 1. cikkének első bekezdéséből kitűnik, hogy ezen irányelv több irányelvet átdolgoz, köztük a 2002/20 irányelvet, és létrehozza az elektronikus hírközlő hálózatokra, az elektronikus hírközlési szolgáltatásokra, a kapcsolódó eszközökre és a kapcsolódó szolgáltatásokra vonatkozó szabályozás harmonizált és egyszerűsített keretét. Az említett irányelv nem korlátozódik az általa módosított vagy felváltott uniós jogi aktusok kodifikációjára, hanem a technológiai változások és piaci fejlemények figyelembevétele érdekében módosítja az elfogadása előtt hatályban lévő szabályozási keretet (lásd ebben az értelemben: 2024. március 14‑iBizottság kontra Lengyelország [Európai Elektronikus Hírközlési Kódex] ítélet, C‑452/22, EU:C:2024:232, 84. pont; 2024. március 14‑iBizottság kontra Szlovénia [Európai Elektronikus Hírközlési Kódex] ítélet, C‑457/22, EU:C:2024:237, 74. pont).
38
A 2018/1972 irányelv 124. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok 2020. december 21‑ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek, és azokat ugyanezen időponttól alkalmazzák. Az említett irányelv azonban nem tartalmaz átmeneti szabályozást az ezen időpontban fennálló egyedi rádióspektrum‑használati jogokra vonatkozóan.
39
E körülmények között emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely új jogi szabály azon jogi aktus hatálybalépésének időpontjától alkalmazandó, amely e szabályt tartalmazza, és bár az nem vonatkozik a korábbi törvény hatálya alatt keletkezett és véglegesen megszerzett jogi helyzetekre, azt alkalmazni kell az ilyen helyzetek jövőbeli hatásaira, valamint az új jogi helyzetekre. Ez csak akkor nem igaz – a jogi aktusok visszaható hatályának a tilalmára vonatkozó elv sérelme nélkül – ha az új szabályhoz olyan különleges rendelkezések kapcsolódnak, amelyek a szabály időbeli alkalmazásának feltételeit határozzák meg (lásd ebben az értelemben: 2020. május 15‑iAzienda Municipale Ambiente ítélet, C‑15/19, EU:C:2020:371, 57. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
40
Ezenfelül az eljárási szabályokat általában azok hatálybalépésének időpontjától kezdve kell alkalmazni, az anyagi jogi szabályokat viszont úgy kell értelmezni, hogy azok a hatálybalépésüket megelőzően kialakult jogi helyzetekre csak annyiban vonatkoznak, amennyiben szövegükből, céljukból és rendszertani elhelyezkedésükből világosan következik, hogy ilyen hatály tulajdonítható nekik (2021. június 15‑iFacebook Ireland és társai ítélet, C‑645/19, EU:C:2021:4837, 100. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
41
Annak meghatározása érdekében, hogy a 2018/1972 irányelv 49. cikkének (1) és (2) bekezdése alkalmazandó‑e a T‑2‑nek megadottakhoz hasonló egyedi használati jogok meghosszabbítására, előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy e jogok megadásának időpontjában, azaz 2006. szeptember 21‑én a 2002/20 irányelv 5. cikkének (2) bekezdése előírta, hogy „[h]a a tagállamok korlátozott időre adnak használati jogot, az időtartamnak az érintett szolgáltatás szempontjából megfelelőnek kell lennie”. A 2002/20 irányelv ezen 5. cikkének (2) bekezdése a 2009/140 irányelvvel módosított változatában átvette ezt a megfogalmazást, hozzátéve, hogy az időtartamnak az érintett szolgáltatáshoz való igazítása „az elérni kívánt célra és a befektetés megfelelő amortizációs idejének szükséges biztosítására figyelemmel” történik. E szabályok tehát nem határozták meg az egyedi használati jogok pontos időtartamát, sem pedig ezen időtartam meghosszabbításának feltételeit.
42
E 49. cikk (1) és (2) bekezdését illetően meg kell állapítani, hogy azok az egyedi rádióspektrum‑használati jogokra, illetve azon használati jogokra vonatkoznak, amelyek tekintetében a 676/2002 határozat szerinti technikai végrehajtási intézkedésekkel harmonizált feltételeket állapítottak meg annak érdekében, hogy lehetővé tegyék azok vezeték nélküli széles sávú elektronikus hírközlési szolgáltatások tekintetében történő használatát. A jelen ügyben a Bíróság rendelkezésére álló ügyiratokból kitűnik, hogy – a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálatok függvényében – az alapügyben szereplő jogok kizárólag az említett (2) bekezdés hatálya alá tartoznak.
43
E rendelkezés első albekezdése előírja azt, hogy a tagállamok az e cikk (1) bekezdésében említett követelmények figyelembevételével „20 évre biztosítják a jogosultak számára a szabályozási kiszámíthatóságot” a szóban forgó rádióspektrum használatán alapuló infrastruktúrába való beruházás feltételeit illetően. második albekezdésében pedig azt, hogy „[a] tagállamok e célból biztosítják, hogy a jogok legalább 15 évig érvényesek legyenek, valamint azt, hogy amennyiben ez az első albekezdésnek való megfeleléshez szükséges, a jogok érvényességi ideje megfelelően meghosszabbításra kerüljön az e bekezdésben meghatározott feltételeknek megfelelően”.
44
Az említett rendelkezés tehát olyan anyagi jogi szabálynak minősül, amely a jelen ítélet 39. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlatnak megfelelően a hatálybalépését megelőzően keletkezett és véglegesen megszerzett jogi helyzetekre csak annyiban alkalmazandó, amennyiben szövegükből, céljukból és rendszertani elhelyezkedésükből világosan következik, hogy ilyen hatály tulajdonítható nekik.
45
Márpedig, először is a használati jogoknak a T‑2 részére 15 évre történő megadása létrejött és véglegesen megszerzett jogi helyzetnek minősül, emlékeztetve egyrészt arra, hogy a megadó határozat semmilyen, ezen időtartamon túli meghosszabbítást nem írt elő, másrészt pedig arra, hogy ilyen meghosszabbítást nem írt elő a 2018/1972 irányelv hatálybalépése előtt alkalmazandó 2002/20 irányelv vagy módosított 2002/20 irányelv sem. Ezenkívül a Bíróság rendelkezésére álló ügyiratokból kitűnik, hogy a Hivatal 2020. december 17‑én, a 2018/1972 irányelv átültetési határidejének lejárta előtt ajánlati felhívást tett közzé az alapügyben szereplő jogok odaítélése céljából, amely e jogok T‑2‑tól eltérő vállalkozás számára történő odaítéléséhez vezetett. Végeredményben ugyanezen ügyiratokból nem tűnik ki, hogy a T‑2 a meghosszabbításhoz való jogot szerzett volna, vagy olyan biztosítékokat kapott volna, amelyek e tekintetben jogos bizalmat kelthettek benne, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
46
Másodszor, a 2018/1972 irányelv 49. cikke (2) bekezdésének szövegéből kitűnik, hogy e rendelkezés nem alkalmazható visszaható hatállyal. E bekezdés harmadik albekezdése ugyanis előírja, hogy az egyedi használati jogok időtartamának meghosszabbítására vonatkozó általános feltételeket „a használati jogok időtartamának megadása előtt” az érdekelt felek rendelkezésére kell bocsátani. Ezenkívül e bekezdés negyedik albekezdése úgy rendelkezik, hogy „[a]z illetékes hatóságnak az egyedi használati jog eredeti érvényességi idejének lejárta előtt legalább két évvel a 45. cikk (2) bekezdésének c) pontja fényében tárgyilagos és előretekintő módon értékelnie kell az említett használati jog érvényességi idejének meghosszabbítására vonatkozóan megállapított általános kritériumokat.
47
Ezen irányelv 47. cikke (1) bekezdésének szövege, amely az egyedi rádióspektrum‑használati jogokhoz kapcsolódó feltételekre vonatkozik, megerősíti a fenti megállapítást. E rendelkezés ugyanis első albekezdésében azt írja elő, hogy az illetékes hatóságoknak az ilyen jogok odaítélése vagy megújítása „előtt” egyértelműen meg kell határozniuk e feltételeket, a harmadik albekezdésében pedig azt, hogy az illetékes hatóságok „időben és átlátható módon” konzultálnak az érdekelt felekkel és még azt megelőzően tájékoztatják őket az említett jogokhoz kapcsolódó feltételekről, hogy „előírnák azokat”.
48
Kifejezett utalás hiányában a használati jogok időtartamának a 2018/1972 irányelv 49. cikke (2) bekezdésének első albekezdésében előírt, arra irányuló célja, hogy a szabályozás előreláthatóságát az egyedi használati jogok megadásától számított legalább 20 évig biztosítsák, figyelembe véve a megvalósítandó infrastruktúrába történő beruházásokat, szintén nem támaszthatja alá a visszamenőleges értelmezést, annál is inkább, mivel az ezen irányelv hatálybalépésekor alkalmazandó módosított 2002/20 irányelv 5. cikkének (2) bekezdése kizárólag „a befektetés megfelelő amortizációs idejének szükséges biztosítására” utalt.
49
Végül hozzá kell tenni, hogy a 2018/1972 irányelv olyan határidőkre utal, amelyeket nehezen lehet betartani egy olyan meghosszabbítási eljárás során, amely – mint az alapügyben is – az ezen irányelv hatálybalépése előtt már megadott jogokra alkalmazandó. Az említett irányelv (131) preambulumbekezdése ugyanis kimondja, hogy a használati jogok megújításának lehetőségét az adott jog lejárta előtt kellő időben kell mérlegelni, például legalább 2 évvel a jogok lejárta előtt, ha e jogokat legalább 15 évre adták meg, kivéve ha az adott jog odaítélésekor kifejezetten kizárták a megújítás lehetőségét.
50
Következésképpen, mivel a 2018/1972 irányelv 49. cikkének (2) bekezdése ratione temporis nem alkalmazandó az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló, az ezen irányelv hatálybalépése előtt keletkezett és véglegesen megszerzett jogi helyzetre, e cikk (1) bekezdésének rendelkezései, amelyekre ezen előbbi rendelkezés utal, szintén nem alkalmazandók rá.
51
Ennélfogva nem kell megvizsgálni azokat a feltételeket, amelyek mellett az olyan egyedi használati jogok időtartama, mint amilyeneket a T‑2‑nek az említett irányelv hatálybalépését megelőzően megadtak, e rendelkezések alapján meghosszabbítható.
52
A fenti megfontolások összességére tekintettel a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2018/1972 irányelv 49. cikkének (1) és (2) bekezdése nem alkalmazható az e (2) bekezdés hatálya alá tartozó, az ezen irányelv hatálybalépésének időpontja előtt megadott, de ezen időpontot követően lejárt egyedi rádióspektrum‑használati jogok időtartamának meghosszabbítására.
Az első, a harmadik, a negyedik és az ötödik kérdésről
53
Első, harmadik, negyedik és ötödik kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében annak pontosítását kéri, hogy a második kérdésre adott igenlő válasz esetén a 2018/1972 irányelv 49. cikkének (1) és (2) bekezdése közvetlen hatállyal rendelkezik‑e. A második kérdésre adott nemleges válasz esetén e bíróság arra vár választ a Bíróságtól, hogy az alapügyben közvetlenül alkalmazni kell‑e a 2002/20 irányelv 5. cikkének (2) bekezdését vagy a módosított 2002/20 irányelv 5. cikkének (2) bekezdését az egyedi rádióspektrum‑használati jogok időtartama megfelelő jellegének, valamint adott esetben ezen értékelés szempontjainak értékelése során. A kérdést előterjesztő bíróság azt is kéri a Bíróságtól, hogy mindkét esetben pontosítsa, hogy figyelembe kell‑e venni azt a körülményt, hogy a jogok lejártakor alkalmazandó nemzeti szabályozás kizárta a 15 éven túli meghosszabbítást.
54
A második kérdésre adott válaszra tekintettel nem kell határozni arról a kérdésről, hogy a 2018/1972 irányelv 49. cikkének (1) és (2) bekezdése közvetlen hatállyal rendelkezik‑e.
55
Az a kérdés, hogy a 2002/20 irányelv 5. cikkének (2) bekezdése vagy a módosított 2002/20 irányelv 5. cikkének (2) bekezdése közvetlenül alkalmazható‑e az alapeljárásban, nem tűnik relevánsnak, mivel nem vitatott, hogy e rendelkezéseket helyesen ültették át a szlovén jogba.
56
Következésképpen azt sem kell pontosítani, hogy az a körülmény, hogy a jogok lejártakor alkalmazandó nemzeti szabályozás kizárta a 15 éven túli meghosszabbítást, releváns‑e e kérdések elemzése szempontjából.
A költségekről
57
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpen határozott:
Az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex létrehozásáról szóló, 2018. december 11‑i (EU) 2018/1972 európai parlamenti és tanácsi irányelv 49. cikkének (1) és (2) bekezdése nem alkalmazható az e (2) bekezdés hatálya alá tartozó, az ezen irányelv hatálybalépésének időpontja előtt megadott, de ezen időpontot követően lejárt egyedi rádióspektrum használati jogok időtartamának meghosszabbítására.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: szlovén.