62021CO0471
A BÍRÓSÁG ELNÖKHELYETTESÉNEK VÉGZÉSE
2021. december 1. (
*1
)
„Fellebbezés – Ideiglenes intézkedés – Közbeszerzési szerződések – Hirdetmény előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárás – Végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem – Sürgősség – Súlyos és helyrehozhatatlan kár”
A C‑471/21. P. (R.) sz. ügyben,
az Inivos Ltd (székhelye: London [Egyesült Királyság]),
az Inivos BV (székhelye: Rotterdam [Hollandia])
(képviseli őket: R. Martens ügyvéd)
felpereseknek
az Európai Unió Bírósága alapokmánya 57. cikkének második bekezdése alapján 2021. július 31‑én benyújtott fellebbezése tárgyában,
a másik fél az eljárásban:
az Európai Bizottság (képviselik: B. Araujo Arce és M. Ilkova, meghatalmazotti minőségben)
alperes az elsőfokú eljárásban,
A BÍRÓSÁG ELNÖKHELYETTESE,
M. Szpunar főtanácsnok meghallgatását követően,
meghozta a következő
Végzést
1
Fellebbezésükkel az Inivos Ltd és az Inivos BV az Európai Unió Törvényszéke elnökének 2021. május 21‑iInivos és Inivos kontra Bizottság végzésének (T‑38/21 R, nem tették közzé, a továbbiakban: megtámadott végzés, EU:T:2021:287) hatályon kívül helyezését kérik, amennyiben ezzel a végzésével a Törvényszék elutasította az Európai Bizottság által 2020. november 19‑én két ajánlattevővel kötött, „Az európai kórházaknak szánt fertőtlenítő robotokra vonatkozó keretszerződések (COVID‑19)” (FW‑00103506 és FW‑00103507) (a továbbiakban: vitatott keretszerződések) végrehajtásának felfüggesztése iránti kérelmüket.
Jogi háttér
A 89/665/EGK irányelv
2
A 2014. február 26‑i 2014/23/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL 2014. L 94., 1. o.; helyesbítések: HL 2015. L 114., 24. o.; HL 2018. L 82., 17. o.) módosított, az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1989. december 21‑i 89/665/EGK tanácsi irányelv (HL 1989. L 395., 33. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 246. o.; a továbbiakban: 89/665 irányelv) 2. cikkének (7) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A 2d–2f. cikkben említett esetek kivételével az e cikk (1) bekezdésben említett hatáskörök gyakorlásának a szerződés odaítélése után megkötött szerződésre kifejtett joghatásait a nemzeti jog határozza meg.
Továbbá az olyan esetek kivételével, amelyekben egy döntést a kártérítés megítélését megelőzően semmissé kell nyilvánítani, a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az 1. cikk (5) bekezdésének, e cikk (3) bekezdésének vagy a 2a–2f. cikknek megfelelő szerződéskötés után a jogorvoslati eljárások lefolytatásáért felelős szerv hatásköre csak a kártérítésnek a jogosult részére történő megítélésére korlátozódik.”
3
Ezen irányelv 2a. cikkének (2) bekezdése a következőképpen szól:
„A […] szerződésnek az eljárás eredménye megszületését követő odaítélésére nem kerülhet sor a szerződés odaítéléséről szóló döntésnek az érintett ajánlattevők és részvételre jelentkezők részére faxon vagy elektronikus úton való megküldését követő naptól számított legalább tíz naptári nap lejárta előtt, illetve egyéb kommunikációs eszköz felhasználása esetén a szerződés odaítéléséről szóló döntésnek az érintett ajánlattevők és részvételre jelentkezők részére való megküldését követő naptól számított legalább tizenöt naptári nap lejárta előtt, illetve a szerződés odaítéléséről szóló döntés kézhezvételét követő naptól számított legalább tíz naptári nap lejárta előtt.
[…]”
4
Az említett irányelv 2b. cikkének a) pontja értelmében:
„A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy ezen irányelv 2a. cikke (2) bekezdésében említett határidőket a következő esetekben nem kell alkalmazni:
a)
ha [a közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26‑i] 2014/24/EU [európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 65. o.; helyesbítések: HL 2015. L 275., 68. o.; HL 2020. L 211., 22. o.)] […] nem írja elő az eljárást megindító hirdetmény előzetes, az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzétételét.”
5
A 89/665 irányelv 2d. cikke (1) bekezdése a) pontjának szövege a következő:
„A tagállamok biztosítják, hogy az alábbi esetekben az ajánlatkérőtől független jogorvoslati szerv a szerződést érvénytelennek nyilvánítja, vagy annak döntése következményeként a szerződés érvénytelenné válik a következő esetek egyikének fennállása esetén:
a)
amennyiben az ajánlatkérő szerv az eljárást megindító hirdetmény előzetes, az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzététele nélkül ítélt oda szerződést úgy, hogy a [2014/24] irányelv […] alapján ez nem volt megengedhető.”
A 2014/24 irányelv
6
A 2014/24 irányelv 32. cikke (2) bekezdésének c) pontja a következőképpen szól:
„Hirdetmény nélküli tárgyalásos eljárás az alábbi esetek mindegyikében alkalmazható építési beruházásra, árubeszerzésre és szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések tekintetében:
[…]
c)
amennyiben feltétlenül szükséges, ha az ajánlatkérő szerv számára előre nem látható események által kiváltott rendkívüli sürgősség miatt a nyílt vagy a meghívásos eljárás vagy a tárgyalásos eljárás határideje nem tartható be; a rendkívüli sürgősség indokolására felhozott körülmények semmiképpen nem lehetnek az ajánlatkérő szervnek betudhatók.”
Az (EU, Euratom) 2018/1046 rendelet
7
Az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról, az 1296/2013/EU, az 1301/2013/EU, az 1303/2013/EU, az 1304/2013/EU, az 1309/2013/EU, az 1316/2013/EU, a 223/2014/EU és a 283/2014/EU rendelet és az 541/2014/EU határozat módosításáról, valamint a 966/2012/EU, Euratom rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. július 18‑i (EU, Euratom) 2018/1046 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2018. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2019. L 60., 36. o.) 175. cikkének (2) és (3) bekezdése a következőket írja elő:
„(2)   Az e rendelet I. mellékletében meghatározott kivételekre és feltételekre is figyelemmel, az ajánlatkérő szerv […] a nyertes ajánlattevővel csak a várakozási időszak lejárta után írhatja alá a szerződést vagy keretszerződést.
(3)   Elektronikus kommunikációs eszközök alkalmazása esetén a várakozási időszak 10 nap, egyéb eszközök alkalmazása esetében 15 nap.”
8
E rendelet I. melléklete 11.1. pontjának c) alpontja a következőket mondja ki:
„[…]
Az ajánlatkérő szerv hirdetmény közzététele nélküli tárgyalásos eljárást alkalmazhat a szerződés becsült értékétől függetlenül az alábbi esetekben:
[…]
c)
amennyiben feltétlenül szükséges, ha előre nem látható események által kiváltott rendkívüli sürgősség miatt a 24., a 26. és a 41. pontban foglalt határidők nem tarthatók be, és ha a rendkívüli sürgősség indokolására felhozott körülmények nem az ajánlatkérő szervnek tudhatók be.”
9
Az említett rendelet I. mellékletének 35.1. pontja meghatározza a szerződés vagy keretszerződés aláírását megelőző várakozási időszakra vonatkozó szabályokat.
10
Ugyanezen rendelet I. melléklete 35.2. pontjának d) alpontja a következőképpen rendelkezik:
„A 35.1. pontban előírt időszak nem alkalmazandó a következő esetekben:
[…]
d)
a 11. pontban említett hirdetmény nélküli tárgyalásos eljárás, a 11.1. pont második albekezdésének b) alpontjában meghatározott eljárásnak megfelelően odaítélt szerződések kivételével.”
A jogvita előzményei
11
A jogvita előzményeit a megtámadott végzés 1–11. pontja ismerteti. A jelen ideiglenes intézkedés iránti eljárás szempontjából ezek a következőképpen foglalhatók össze.
12
A felperesek, az Inivos Ltd és az Inivos BV különösen a fertőzések megelőzésére és ellenőrzésére irányuló gyógyászati technológia területén működő társaságok.
13
A Covid19‑világjárvány okozta egészségügyi válsággal összefüggésben az Európai Bizottság úgy határozott, hogy fertőtlenítő robotokkal látja el az európai kórházakat. Tekintettel az e válsághelyzetből eredő sürgősségre, ezen intézmény a 2018/1046 rendelet I. melléklete 11.1. pontjának c) alpontja alapján hirdetmény előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljáráshoz folyamodott.
14
A közbeszerzési eljárás előkészítése, valamint az érintett piacra és a potenciális beszállítókra vonatkozó információk összegyűjtése érdekében a Bizottság előzetes piaci konzultációt folytatott.
15
E konzultációt követően a Bizottság létrehozta a beszállítók adatbázisát, amely beszállítókat ezt követően előre meghatározott szempontok alapján értékeltek.
16
Az e szempontoknak megfelelő hat beszállítót felkérték arra, hogy az előzetes hirdetmény közzététele nélküli tárgyalásos eljárás keretében ajánlatot nyújtsanak be.
17
2020. október 30‑án a szerződés odaítélése céljából értékelő jelentést készítettek.
18
2020. november 19‑én két ajánlattevővel megkötötték a vitatott keretszerződéseket, és azok aláírását 2020. december 9‑én a szerződések odaítéléséről szóló 2020/S 240–592299 hirdetményben közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott végzés
19
A Törvényszék Hivatalához 2021. január 19‑én benyújtott keresetlevelükkel a felperesek keresetet indítottak többek között a hirdetmény előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárás megindításáról szóló határozat, valamint a vitatott keretszerződések megkötésére vonatkozó, 2020. november 19‑i határozat megsemmisítése iránt.
20
A Törvényszék Hivatalához 2021. január 28‑án benyújtott külön beadványukban a felperesek ideiglenes intézkedés iránti kérelmet terjesztettek elő a keretszerződések teljesítésének felfüggesztése iránt.
21
A megtámadott végzéssel a Törvényszék elnöke elutasította e kérelmet.
22
A megtámadott végzés 21. pontjában a Törvényszék elnöke úgy ítélte meg, hogy meg kell vizsgálni, hogy a sürgősségre vonatkozó feltétel teljesült‑e, anélkül hogy határozni kellene a Bizottság által felhozott elfogadhatatlansági kifogásról.
23
E tekintetben e végzés 28. pontjában megállapította, hogy el kell utasítani a felperesek első érvét, amely szerint a jelen ügyben a közbeszerzési eljárásokban érvényesülő sürgősség fennállására vonatkozó értékelési feltételek enyhítésének kedvezményében kellene részesülniük.
24
A felperesek második érvét illetően, amely szerint a sürgősségre vonatkozó feltételt kizárólag a vitatott határozatok nyilvánvaló jogellenessége alapján teljesítettnek kell tekinteni, a Törvényszék a megtámadott végzés 34. pontjában pontosította, hogy nem kizárt annak lehetősége, hogy kizárólag a megtámadott jogi aktus nyilvánvaló jogellenessége alapján elrendeljék a végrehajtás felfüggesztését vagy ideiglenes intézkedéseket rendeljenek el, például akkor, ha ezen aktus jogszerűségének még a látszata is hiányzik.
25
E végzés 35. pontjában azonban megjegyezte, hogy a felperesnek kell bizonyítania a súlyos és nehezen helyrehozható, sőt helyrehozhatatlan kár azonnali bekövetkezését, valamint hogy önmagában a fumus boni iuris fennállásának bizonyítása, még ha különösen nyilvánvaló is, nem pótolhatja a sürgősség bizonyításának teljes hiányát, hacsak nem állnak fenn egészen különleges körülmények.
26
A Törvényszék elnöke a megtámadott végzés 36. pontjában hozzátette, hogy az ügy irataiból végső soron első látásra nem tűnik ki az állítólagos jogellenesség nyilvánvaló jellege.
27
Egyrészt e végzés 37. és 38. pontjában úgy ítélte meg, hogy első látásra meg kell állapítani, hogy a 2018/1046 rendelet I. melléklete 11.1. pontjának c) alpontjában foglalt kumulatív feltételek teljesültek a jelen ügyben, és a Bizottság ezért érvényesen alkalmazhatta a hirdetmény előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárást.
28
Másrészt az említett végzés 39. és 40. pontjában a Törvényszék elnöke kimondta, hogy első látásra nem áll fenn a Bizottság és a nyertes ajánlattevők egyike között nyilvánvaló és rendkívül súlyos jogellenességet megalapozó, szemmel látható összeférhetetlenség.
A felek kérelmei
29
A fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság:
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott végzést;
–
teljes egészében függessze fel a vitatott keretszerződések teljesítését, vagy
–
utalja vissza az ügyet a Törvényszék elnöke elé.
30
A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
–
utasítsa el a fellebbezést mint elfogadhatatlant, vagy másodlagosan mint megalapozatlant, és
–
a fellebbezőket kötelezze az eljárás költségeinek a viselésére.
A fellebbezésről
31
Fellebbezésük alátámasztása érdekében a fellebbezők két jogalapra hivatkoznak, amelyek közül az elsőt a Bizottság által a pervezető intézkedéseket követően adott válaszok nem megfelelő vizsgálatára, a másodikat pedig a sürgősségre vonatkozó feltétel nem megfelelő vizsgálatára alapítják.
Az első, a Bizottság által a pervezető intézkedések elfogadását követően adott válaszok nem megfelelő vizsgálatára alapított jogalapról
Érvek
32
Első jogalapjukban a fellebbezők azzal érvelnek, hogy a Törvényszék elnöke tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy a megtámadott végzés 39. és 40. pontjában nem értékelte és nem vizsgálta meg megfelelő módon a Bizottság által az összeférhetetlenség esetleges fennállásával kapcsolatban a pervezető intézkedések elfogadását követően adott válaszokat.
33
Először is a fellebbezők azt állítják, hogy mivel a Bizottság e válaszai relevánsak voltak az ideiglenes intézkedés iránti kérelem elutasításához, a Törvényszék elnöke a fellebbezők védelemhez való jogának megsértése nélkül nem utasíthatta el hallgatólagosan a 2021. április 21‑i levélben megfogalmazott arra irányuló kérelmüket, hogy engedélyezzék az említett válaszokra vonatkozó észrevételek benyújtását.
34
Másodszor, a fellebbezők előadják, hogy a 2015. március 12‑ieVigilo ítéletből (C‑538/13, EU:C:2015:166) kitűnik, hogy önmagában az az állítás, miszerint a nyertes ajánlattevőhöz kapcsolódó személy nem volt tagja az értékelő bizottságnak, nem elegendő az összeférhetetlenség hiányának megállapításához. A Törvényszék elnöke tévesen bízott a Bizottság állításaiban, anélkül hogy megvizsgálta volna, hogy ezek az információk pontosak, megbízhatóak és összhangban vannak‑e a Bíróság által ezen ítéletben az ilyen összeférhetetlenségek feltárása és orvoslása érdekében elfogadott aktív megközelítéssel.
35
Harmadszor, a Törvényszék elnöke megsértette az indokolási kötelezettségét.
36
A Bizottság e jogalap elfogadhatatlanságára hivatkozik.
37
E tekintetben azzal érvel, hogy a fellebbezők ezzel a Törvényszék elnökének ténybeli megállapításait anélkül kérdőjelezik meg, hogy a tények elferdítésére hivatkoznának, vagy azt bizonyítanák. Ezenkívül a 2015. március 12‑ieVigilo ítéletre (C‑538/13, EU:C:2015:166) hivatkozva a fellebbezők a Törvényszék elnöke előtt már előadott érvek megismétlésére szorítkoznak, és így pusztán az első fokon előterjesztett jogalap újbóli vizsgálatát kívánják elérni.
Értékelés
38
Előzetesen meg kell vizsgálni a Bizottságnak az első jogalap elfogadhatóságát vitató érveit.
39
Először is, emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az EUMSZ 256. cikk (1) bekezdésének második albekezdéséből és az Európai Unió Bíróságának alapokmánya 58. cikkének első bekezdéséből az következik, hogy a fellebbezés kizárólag jogkérdésre vonatkozhat. Ennélfogva kizárólag a Törvényszék rendelkezik hatáskörrel az elé terjesztett releváns tények és a bizonyítékok megállapítására és értékelésére. E tények és bizonyítékok értékelése tehát – az elferdítés esetét kivéve – nem minősül jogkérdésnek, amelyet mint ilyet fellebbezés keretében a Bíróságnak felül kellene vizsgálnia (a Bíróság elnökhelyettesének 2020. december 17‑iAnglo Austrian AAB és Belegging‑Maatschappij Faffe‑East kontra EKB végzése, C‑207/20 P(R), nem tették közzé, EU:C:2020:1057, 84. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
40
Ennélfogva a tények elferdítésére vonatkozó bármiféle állítás hiányában mint elfogadhatatlant el kell utasítani a fellebbezők arra alapított érvét, hogy a Törvényszék elnöke tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy a Bizottság által szolgáltatott információk alapján anélkül tett ténybeli megállapításokat, hogy kielégítően megvizsgálta volna ezen információk pontosságát és megbízható jellegét.
41
Ezzel szemben a védelemhez való jog megsértésére, a téves jogalkalmazásra és az indokolás hiányára alapított érvek nem tekinthetők úgy, mint amelyek a Törvényszék elnökének a releváns tények megállapítására és értékelésére vonatkozó megfontolásainak a megkérdőjelezésére irányulnának. Ezeket a jogalapokat következésképpen elfogadhatatlanoknak kell tekinteni.
42
Másrészt, bár a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy a Bíróság nem rendelkezik hatáskörrel az olyan fellebbezési jogalap tekintetében, amely – anélkül, hogy olyan érvelést tartalmazna, amely kifejezetten azonosítja a megtámadott ítéletben felmerülő téves jogalkalmazást – a Törvényszék előtt már előadott érvek megismétlésére szorítkozik (lásd ebben az értelemben: a Bíróság elnökének 1995. július 21‑iBizottság kontra Portugália végzése, C‑93/95, nem tették közzé, EU:C:1995:258, 22. pont), meg kell állapítani, hogy az első jogalap alátámasztására előadott érvelés pontosan azokat a hibákat kifogásolja, amelyek a fellebbezők szerint a megtámadott végzésben felmerülnek.
43
Ebből következik, hogy az első jogalapot a Bizottság állításával ellentétben nem lehet mint elfogadhatatlant teljes egészében elutasítani.
44
E jogalap érdemi vizsgálatát illetően először is meg kell vizsgálni azt az állítást, amely szerint a Törvényszék elnöke megsértette a fellebbezők védelemhez való jogát azáltal, hogy nem tette lehetővé számukra, hogy állást foglaljanak a Bizottság által a pervezető intézkedések elfogadását követően adott válaszokkal kapcsolatban.
45
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az ideiglenes intézkedés iránti kérelem keretében a Törvényszék elnökének a feladata annak értékelése, hogy szükséges‑e tárgyalás tartása, és hogy a felek tegyenek‑e szóbeli észrevételeket. Ezenkívül kizárólag a Törvényszék elnöke rendelkezik hatáskörrel az általa az ideiglenes intézkedés iránti kérelem elbírálásához megfelelőnek ítélt pervezető intézkedések értékelésére. E tekintetben a Törvényszék elnökének széles mérlegelési mozgástérrel kell rendelkeznie (lásd ebben az értelemben: 2012. július 19‑iAkhras kontra Tanács végzés, C‑110/12 P(R), nem tették közzé, EU:C:2012:507, 57. és 59. pont).
46
Márpedig önmagában az a körülmény, hogy a Bizottság által szolgáltatott információkat a megtámadott végzés 40. pontjában döntő jelentőségűnek tekintette a fellebbezőknek az összeférhetetlenség fennállására alapított jogalapjáról való határozathozatal szempontjából, nem elegendő annak bizonyításához, hogy a Törvényszék elnöke a jelen ügyben túllépte diszkrecionális jogkörének korlátait.
47
Tekintettel ugyanis arra, hogy az ideiglenes intézkedés iránti eljárást jellegénél fogva a gyorsaság jellemzi, az ideiglenes intézkedésről határozó bíró nem köteles módszeresen meghallgatni a felperest az alperes által szolgáltatott valamennyi olyan információval kapcsolatban, amelyeket figyelembe kíván venni az ideiglenes intézkedés iránti kérelem elbírálásakor.
48
Másodszor, meg kell vizsgálni azt az érvet, amely szerint a Törvényszék elnöke eltért a Bíróság által a 2015. március 12‑ieVigilo ítéletben (C‑538/13, EU:C:2015:166) kimondott elvektől.
49
A megtámadott végzés 40. pontjában a Törvényszék elnöke a fellebbezők azon állításának vizsgálata céljából, amely szerint a vitatott keretszerződések odaítéléséhez vezető eljárás összeférhetetlenséget eredményezett az egyik nyertes ajánlattevő vezetője által a Bizottság nevében ellátott feladatok miatt, kizárólag arra a tényre támaszkodott, hogy e vezető semmilyen módon nem vett részt az ezen eljárás keretében benyújtott ajánlatok értékelésében és vizsgálatában.
50
E tekintetben kétségtelenül meg kell jegyezni, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy összeegyeztethetetlen lenne az ajánlatkérő szervre háruló aktív szereppel az, hogy az összeférhetetlenség megelőzése és feltárása, valamint adott esetben annak orvoslása érdekében a felperesre hárítanák azt a terhet, hogy jogorvoslati eljárás keretében bizonyítsa az ajánlatkérő szerv által kinevezett szakértők konkrét elfogultságát (lásd ebben az értelemben: 2015. március 12‑ieVigilo ítélet, C‑538/13, EU:C:2015:166, 43. pont).
51
Ily módon, ha a vesztes ajánlattevő az ajánlatkérő szerv szakértőjének pártatlanságát kétségbe vonó objektív tényezőkre hivatkozik, ezen ajánlatkérő szerv feladata, hogy megvizsgáljon minden olyan releváns körülményt, amely a szerződés odaítélésére vonatkozó döntés elfogadásához vezetett, a célból, hogy meg lehessen előzni és fel lehessen tárni az összeférhetetlenségeket, és orvosolni lehessen azokat, azt is beleértve, hogy adott esetben a feleket bizonyos információk és bizonyítékok szolgáltatására hívják fel (2015. március 12‑ieVigilo ítélet, C‑538/13, EU:C:2015:166, 44. pont).
52
Mindemellett a megtámadott végzés 39. pontjából kitűnik, hogy a Törvényszék elnöke nem azt állapította meg, hogy az e végzés 40. pontjában említett információk lehetővé teszik az összeférhetetlenség fennállásának kizárását, hanem kizárólag azt, hogy ezen információkból az következik, hogy első látásra nem áll fenn a vitatott keretszerződések megkötéséről szóló, 2020. november 19‑i bizottsági határozat nyilvánvaló és rendkívül súlyos jogellenességét megalapozó, szemmel látható összeférhetetlenség.
53
Márpedig igaz ugyan, hogy ezen információk nem teszik szükségképpen lehetővé annak bizonyítását, hogy a Bizottság teljes mértékben eleget tett a Bíróság jelen végzés 50. és 51. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlatában megkövetelt aktív szerepnek, nem állapítható meg, hogy a Törvényszék elnöke tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításával, hogy – figyelemmel arra, hogy a nyertes ajánlattevők egyikének vezetője közvetlenül nem vett részt a vitatott keretszerződések odaítéléséhez vezető eljárásban – a fellebbezők által kifogásolt összeférhetetlenség mindenesetre nem minősíthető „nyilvánvaló és rendkívül súlyos jogellenességnek”.
54
E megállapítást elegendőnek kell tekinteni a fellebbezők azon érve elutasításának igazolásához, amely szerint ahhoz, hogy elérjék a kért ideiglenes intézkedéseket, az összeférhetetlenség fennállásának puszta megállapítása mentesítené őket annak bizonyításának kötelezettsége alól, hogy súlyos és helyrehozhatatlan kár érte őket.
55
Amint ugyanis arra a Törvényszék elnöke a megtámadott végzés 34. és 35. pontjában lényegében emlékeztetett, kizárólag valamely jogi aktus oly mértékben nyilvánvaló jogellenessége, hogy az még a jogszerűség látszatát sem ölti, járna ezen aktus végrehajtásának anélkül való felfüggesztésével, hogy a felperesnek bizonyítania kellene a súlyos és helyrehozhatatlan kár fennállását e végrehajtás folytatása esetén (lásd ebben az értelemben: 1981. július 7‑iIBM kontra Bizottság végzés, 60/81 R és 190/81 R, EU:C:1981:165, 7. és 8. pont; 1987. március 26‑iHoechst kontra Bizottság végzés, 46/87 R, EU:C:1987:167, 31. és 32. pont).
56
Harmadszor, ami a megtámadott végzés indokolásának állítólagos hiányát illeti, a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy a Törvényszékre háruló indokolási kötelezettség szerint az indokolásból világosan és egyértelműen ki kell tűnnie a Törvényszék érvelésének, oly módon, hogy az érdekeltek megismerhessék a meghozott határozat indokait, a Bíróság pedig gyakorolhassa felülvizsgálati jogkörét (a Bíróság elnökhelyettesének 2020. december 17‑i végzése, Anglo Austrian AAB és Belegging‑Maatschappij Far‑East ítélet, C‑114/20 P(R), nem tették közzé, EU:C:2020:1059, 86. pont).
57
A jelen ügyben a fentiekre tekintettel megállapítható, hogy a megtámadott végzés 34. és 35. pontjával összefüggésben értelmezett 39. és 40. pontja elegendő indokolást tartalmaz ahhoz, hogy eleget tegyen a Törvényszék elnökére ekként háruló követelményeknek.
58
Ebből következik, hogy az első jogalapot részben mint elfogadhatatlant, részben mint megalapozatlant el kell utasítani.
A második, a sürgősségre vonatkozó feltétel nem megfelelő vizsgálatára alapított jogalapról
Érvek
59
Második jogalapjukban a fellebbezők a Törvényszék ítélkezési gyakorlatára hivatkozva azt állítják, hogy a közbeszerzések területén a sürgősség értékelése céljából meghatározott kritériumok eltérnek az uniós jog más területein alkalmazandó kritériumoktól. Így, figyelembe véve a közbeszerzések területén biztosítandó bírói jogvédelemből eredő követelményeket, nem követelhető meg azon sikertelen ajánlattevőtől, aki bizonyítani tudja a különösen komoly fumus boni iuris fennállását, hogy bizonyítsa, hogy az ideiglenes intézkedés iránti kérelmének elutasítása helyrehozhatatlan kárt okozhat számára.
60
A fellebbezők szerint, bár ezen ítélkezési gyakorlat főszabály szerint csak a szerződéskötést megelőző szakaszra alkalmazandó, az ilyen korlátozás de facto megfosztja a gazdasági szereplőket attól, hogy vitassák a hirdetmény közzététele nélküli tárgyalásos eljárás keretében odaítélt szerződéseket, mivel ezen eljárás nem foglal magában a szerződés odaítélése és annak megkötése közötti várakozási időszakot. A Törvényszék elnökének az érvelését – a fellebbezők hatékony bírói jogvédelmének biztosítása céljából – tehát az említett eljárás sajátosságaihoz kellett volna igazítania.
61
A Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék a második jogalapot mint elfogadhatatlant utasítsa el annyiban, amennyiben az a Törvényszék elnöke előtt már előadott érvek megismétlésére szorítkozik, vagy legalábbis mint megalapozatlant.
Értékelés
62
Mindjárt az elején el kell utasítani a Bizottság által felhozott elfogadhatatlansági kifogást, mivel a fellebbezők által előterjesztett második jogalap azon érvelés kifogásolására vonatkozik, amelyet a Törvényszék elnöke a megtámadott végzésben a sürgősségre vonatkozó feltétel terjedelmének a meghatározása céljából adott elő.
63
Ezen érvelés keretében a megtámadott végzés 23., 24., 29. és 30. pontjában a Törvényszék elnöke téves jogalkalmazás nélkül kifejtette azokat a Bíróság ítélkezési gyakorlatából következő kritériumokat, amelyeket a közbeszerzések területén figyelembe kell venni annak meghatározásához, hogy e feltétel teljesült‑e.
64
Ezen ítélkezési gyakorlata szerint az ideiglenes intézkedés iránti eljárás célja a jövőbeli végleges határozat teljes érvényesülésének biztosítása annak elkerülése érdekében, hogy a Bíróság által nyújtott jogvédelemben hézag keletkezhessen. E cél elérése érdekében kell a sürgősséget annak alapján megítélni, hogy az ideiglenes döntés meghozatala szükséges‑e azért, hogy elkerülhető legyen, hogy az ideiglenes védelmet kérő félnek súlyos és helyrehozhatatlan kára keletkezzen. Ezt a felet terheli annak bizonyítása, hogy az érdemi eljárás befejezését nem tudná kivárni anélkül, hogy ilyen jellegű kár ne érné. Igaz ugyan, hogy e kár fennállásának bizonyításához nem szükséges megkövetelni, hogy annak felmerülését és azonnali bekövetkezését teljes bizonyossággal támasszák alá, és hogy elegendő, ha az említett kár kellő valószínűséggel előre látható, ugyanakkor az ideiglenes intézkedés elrendelését kérelmező fél köteles bizonyítani azokat a tényeket, amelyek megalapozzák az ilyen kár előre láthatóságát (a Bíróság elnökhelyettesének 2021. július 16‑iSymrise kontra ECHA végzése, C‑282/21 P(R), nem tették közzé, EU:C:2021:631, 40. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
65
Mindazonáltal a közbeszerzési ügyekben biztosítandó hatékony bírói jogvédelemből eredő követelményekre tekintettel meg kell állapítani, amennyiben a sikertelen ajánlattevő bizonyítani tudja a különösen komoly fumus boni iurist, nem lehet tőle megkövetelni – anélkül, hogy ne sérülne túlzottan és nem igazolt módon az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke alapján részére biztosított hatékony jogorvoslat – annak bizonyítását, hogy az ideiglenes intézkedés iránti kérelmének elutasítása esetén fennállna annak kockázata, hogy helyrehozhatatlan kár éri (lásd ebben az értelemben: 2015. április 23‑iBizottság kontra Vanbreda Risk & Benefits végzés, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 41. pont).
66
Ezenkívül a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy a sürgősség fennállásának megítéléséhez alkalmazandó feltételek ezen, a hatékony bírói jogorvoslathoz való jog által igazolt enyhítése mindazonáltal csak a szerződéskötést megelőző szakaszban alkalmazandó, amennyiben a 2018/1046 rendelet 175. cikkének (3) bekezdésében előírt tíznapos szerződéskötési tilalmi időszakot tiszteletben tartják (lásd analógia útján: 2015. április 23‑iBizottság kontra Vanbreda Risk & Benefits végzés, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 42. pont).
67
Konkrétabban, annak szükségességével kapcsolatban, hogy ezen elveket a hirdetmény előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárásra alkalmazandó különös rendszerhez kell igazítani, a Törvényszék elnöke a megtámadott végzés 32. pontjában a 2015. április 23‑iBizottság kontra Vanbreda Risk & Benefits végzés (C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275) 38. pontjára való hivatkozással megállapította, hogy az uniós bíró nem ismeri el a hatékony bírói jogvédelemhez való jog körébe tartozó azon uniós jogi alapelvnek a fennállását, amely alapján a sikertelen ajánlattevő számára nemcsak a kártérítéshez, hanem az ideiglenes intézkedésekhez való jogot is biztosítani kell, anélkül, hogy e megállapítást az ajánlatkérő szervnek a nyertes ajánlattevővel létrejövő szerződés megkötését megelőző időszakra korlátoznák.
68
Ezenkívül a Törvényszék elnöke a megtámadott végzés 33. pontjában úgy ítélte meg, hogy e megfontolások még inkább alkalmazandók az olyan hirdetmény előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárásra, amelyben a fellebbezők nem vettek részt.
69
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 89/665 irányelv pontosítja a hatékony jogorvoslathoz való jogról szóló alapelvet a közbeszerzési eljárások különös területén, és hogy szükséges tehát a maga az Európai Unió által odaítélt szerződések vonatkozásában az ezen irányelv rendelkezéseiben szereplő ezen alapelv kifejeződésének figyelembevétele (lásd ebben az értelemben: 2015. április 23‑iBizottság kontra Vanbreda Risk & Benefits végzés, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 28. pont).
70
Márpedig az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke szerinti hatékony jogorvoslathoz való jog alapján a Bíróság a 89/665 irányelv rendelkezéseire támaszkodva kimondta, hogy a hatékony bírói jogvédelemhez az szükséges, hogy az érdekelteket még a közbeszerzési szerződés megkötése előtt bizonyos idővel tájékoztassák az annak odaítélésről szóló határozatról annak érdekében, hogy ténylegesen lehetőségük legyen e szerződéskötést megelőzően jogorvoslati eljárás megindítására, ideértve többek között az ideiglenes intézkedés iránti kérelem előterjesztését (lásd ebben az értelemben: 2015. április 23‑iBizottság kontra Vanbreda Risk & Benefits végzés, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 29. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
71
Ugyanakkor, amennyiben az uniós bíróság figyelembe veszi valamely irányelvnek az uniós jogi alapelvet pontosító rendelkezéseit, nem tekinthet el e rendelkezések tartalmától annak ellenére, hogy azok e minőségükben az adott ügyben nem alkalmazandók. Konkrétabban, amennyiben az ilyen irányelv rendelkezéseiből kitűnik, hogy az uniós jogalkotó egyensúlyt kívánt teremteni a fennálló érdekek között, az így konkretizált alapelv alkalmazásakor az uniós bíróságnak figyelembe kell vennie ezen egyensúlyt (lásd ebben az értelemben: 2015. április 23‑iBizottság kontra Vanbreda Risk & Benefits végzés, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 31. pont).
72
A 89/665 irányelv 2. cikkének (7) bekezdéséből kitűnik, hogy a tagállamok arra irányuló kötelezettsége, hogy a nemzeti jogukban előírják annak lehetőségét, hogy a közbeszerzési eljárás következtében elfogadott határozat révén sérelmet szenvedett személyek ideiglenes intézkedések meghozatalát kérjék, az e határozat elfogadása és a szerződéskötés közötti időszakra korlátozott. Az ideiglenes intézkedések meghozatalára irányuló jogorvoslatok hatékonyságának biztosítása érdekében ezen irányelv 2a. cikkének (2) bekezdése tíz naptári napos szerződéskötési tilalmi időszakot állapít meg annak érdekében, hogy az érintettek a szerződés odaítélését a szerződés megkötése előtt bíróság előtt vitathassák (lásd ebben az értelemben: 2015. április 23‑iBizottság kontra Vanbreda Risk & Benefits végzés, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 33–37. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
73
Ugyanakkor a 89/665 irányelv 2b. cikkének a) pontja úgy rendelkezik, hogy a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy e szerződéskötési tilalmi időszak nem alkalmazható, ha a 2014/24 irányelv nem írja elő a hirdetmény előzetes, az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzétételét.
74
Ez a helyzet áll fenn a 2014/24 irányelv 32. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében, ha az ajánlatkérő szerv a nemzeti jogával összhangban úgy dönt, hogy amennyiben feltétlenül szükséges, hirdetmény előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárást alkalmaz, ha a számára előre nem látható és neki be nem tudható események által kiváltott rendkívüli sürgősség miatt a nyílt, a meghívásos vagy a tárgyalásos eljárás határideje nem tartható be.
75
A 89/665 irányelv 2b. cikke a) pontjának és 2. cikke (7) bekezdésének együttes olvasatából tehát az következik, hogy ilyen helyzetben ezen irányelv nem kötelezi a tagállamokat arra, hogy biztosítsák a sikertelen ajánlattevők vagy más érdekeltek számára az ideiglenes intézkedés iránti kérelem tényleges lehetőségét.
76
Az uniós jogalkotó ily módon a sikertelen ajánlattevők, valamint az egyéb érdekeltek érdekeit kívánta összeegyeztetni az ajánlatkérő szerv és a nyertes ajánlattevő érdekeivel, figyelembe véve a jogbiztonság alapvető elvét is (lásd analógia útján: 2014. szeptember 11‑iFastweb ítélet, C‑19/13, EU:C:2014:2194, 63. pont; 2015. március 12‑ieVigilo ítélet, C‑538/13, EU:C:2015:166, 51. pont).
77
A hirdetmény előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárás ugyanis olyan kivételes eljárásnak minősül, amelyet csak a 2014/24 irányelvben kimerítő jelleggel felsorolt körülmények között lehet igénybe venni (lásd analógia útján: 2009. április 23‑iBizottság kontra Belgium ítélet, C‑292/07, nem tették közzé, EU:C:2009:246, 106. pont).
78
A különös rendszer alkalmazását igazoló e körülmények között szerepel a rendkívüli sürgősség fennállása. Ez utóbbi szükségszerűen magában foglalja, hogy az érintett közbeszerzési szerződést késedelem nélkül kell megkötni és teljesíteni, ezért a rendesen alkalmazandó határidők tiszteletben tartása, valamint a sikertelen ajánlattevők vagy más érdekeltek azon lehetősége, hogy elérjék a szerződés megkötésének vagy teljesítésének felfüggesztését, mellőzhető.
79
Márpedig nem vitatott, hogy – amint a Törvényszék elnöke a megtámadott végzés 31. pontjában megjegyezte – a vitatott keretszerződéseket hirdetmény előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárás alapján ítélték oda a 2018/1046 rendelet I. melléklete 11.1. pontjának c) alpontja alapján, amely előírja, hogy amennyiben feltétlenül szükséges, az ajánlatkérő szerv ilyen eljárást alkalmazhat, ha a számára előre nem látható események által kiváltott rendkívüli sürgősség miatt az e melléklet 24., 26. és 41. pontjában előírt határidők nem tarthatók be, és az e rendkívüli sürgősség indokolására felhozott körülmények semmiképpen nem lehetnek az ajánlatkérő szervnek betudhatók.
80
Ezenkívül a Törvényszék elnöke a megtámadott végzés ugyanezen pontjában helyesen állapította meg, hogy e rendelet I. melléklete 35.2. pontjának d) alpontja értelmében az említett rendelet 175. cikkében előírt várakozási időszak nem alkalmazandó az ilyen eljárás alapján odaítélt szerződésre.
81
Ennélfogva meg kell állapítani, hogy az említett rendelet alkalmazandó rendelkezései lényegében megfelelnek a 2014/24 irányelv 32. cikke (2) bekezdése c) pontjának és a 89/665 irányelv 2b. cikke a) pontjának.
82
A fentiekből következik, hogy a Törvényszék elnöke nem alkalmazta tévesen a jogot annak megállapításával, hogy a hatékony bírói jogvédelemhez való jog nem jelenti azt, hogy a fellebbezőkhöz hasonló helyzetben lévő érdekeltnek hatékony lehetőséggel kell rendelkeznie arra, hogy ideiglenes intézkedéseket érjen el, és hogy következésképpen azon eljárás sajátosságai, amelynek keretében a vitatott keretszerződéseket megkötötték, nem eredményezhetik azt, hogy a közbeszerzések területén a sürgősség fennállásának megítéléséhez alkalmazandó, a 2015. április 23‑iBizottság kontra Vanbreda Risk & Benefits végzésből (C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275) eredő feltételek enyhítése a szerződéskötést megelőző időszakon kívül alkalmazható.
83
Pontosítani kell továbbá, hogy bár a 89/665 irányelv 2d. cikke (1) bekezdésének a) pontja előírja, hogy a szerződést érvénytelennek kell nyilvánítani, ha az ajánlatkérő szerv anélkül ítélt oda szerződést, hogy előzetesen hirdetményt tett volna közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában, anélkül hogy ez a 2014/24 irányelv rendelkezései alapján megengedhető lett volna, e szigorú szankció alkalmazását az uniós közbeszerzési jog megsértésének legsúlyosabb eseteire kell korlátozni (lásd ebben az értelemben: 2021. június 17‑iSimonsen & Weel ítélet, C‑23/20, EU:C:2021:490, 86. pont).
84
Márpedig, bár az első fokon benyújtott ideiglenes intézkedés iránti kérelem tartalmaz olyan állításokat, amelyek szerint a jelen ügyben nem teljesültek a hirdetmény előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárás alkalmazásának feltételei, ezen állításokat mindenesetre elutasította a megtámadott végzés 37. és 38. pontja, amelyeket a jelen fellebbezés keretében nem vitattak.
85
Ennélfogva a második jogalapot mint megalapozatlant el kell utasítani, következésképpen pedig a fellebbezést teljes egészében el kell utasítani.
A költségekről
86
A Bíróság eljárási szabályzata 184. cikkének (2) bekezdése értelmében, ha a fellebbezés megalapozatlan, a Bíróság határoz a költségekről.
87
E szabályzat 138. cikkének (1) bekezdése alapján, amelyet annak 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazni kell, a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
88
A fellebbezőket, mivel pervesztesek lettek, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a saját költségeiken felül a Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság elnökhelyettese a következőképpen határozott:
1)
A Bíróság elnökhelyettese a fellebbezést elutasítja.
2)
A Bíróság elnökhelyettese az Inivos Ltd‑t és az Inivos BV‑t kötelezi a költségek viselésére.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.