Ediție provizorie
CONCLUZIILE AVOCATEI GENERALE
DOAMNA LAILA MEDINA
prezentate la 5 iunie 2025(1)
Cauza C‑111/24 P
German Khan
împotriva
Consiliului Uniunii Europene
„ Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei – Înghețarea fondurilor – Înscrierea numelui recurentului în listele persoanelor, entităților și organismelor vizate – Articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145/PESC – Interpretare – Noțiunea de «om de afaceri important» – Comportament personal specific în ceea ce privește influența asupra guvernului Federației Ruse – Examinare de către Tribunal a temeiniciei motivelor prin care se contestă ansamblul criteriilor de includere în liste – Economie procedurală – Protecție jurisdicțională efectivă – Dreptul la reputație – Caracter inoperant ”
I.      Introducere
1.        Prezentele concluzii privesc un recurs formulat de domnul German Khan(2) prin care se solicită anularea Hotărârii din 29 noiembrie 2023, Khan/Consiliul (T‑333/22, EU:T:2023:758)(3). Prin hotărârea menționată, Tribunalul a respins acțiunea formulată de recurent având ca obiect anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a:
–        Deciziei (PESC) 2022/429 a Consiliului din 15 martie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 87I, p. 44) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2022/427 al Consiliului din 15 martie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 87I, p. 1)(4) și a
–        Deciziei (PESC) 2022/1530 a Consiliului din 14 septembrie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 239, p. 149) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2022/1529 al Consiliului din 14 septembrie 2022 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2022, L 239, p. 1)(5),
în măsura în care actele amintite au inclus numele recurentului în listele care figurează în anexele la acestea. Prin intermediul actelor menționate, Consiliul Uniunii Europene a împiedicat intrarea recurentului sau tranzitarea de către acesta a teritoriului statelor membre și a înghețat toate fondurile și resursele sale economice pe același teritoriu.
2.        Prezenta cauză este unul dintre primele recursuri formulate la Curte cu privire la măsurile restrictive adoptate de Consiliu în anul 2022 ca urmare a invadării Ucrainei de către forțele armate ale Federației Ruse(6). În principal, aceasta oferă Curții, reunită în Marea Cameră, ocazia de a stabili interpretarea criteriului prevăzut la articolul 1 alineatul (1) litera (e) și la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145/PESC(7), astfel cum a fost modificată prin Decizia (PESC) 2022/329(8), precum și la articolul 3 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 269/2014(9), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2022/330(10). Acest criteriu, denumit în mod curent „criteriul (g)”, prevede includerea în listă a unor oameni de afaceri importanți implicați în sectoare economice care furnizează o sursă substanțială de venituri Guvernului Federației Ruse.
3.        Recurentul susține printre altele că Tribunalul a interpretat în mod eronat articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată(11), atunci când a concluzionat în esență că îndeplinirea criteriului prevăzut de aceasta nu impune Consiliului să demonstreze un comportament sau o contribuție specifică din partea persoanei incluse în listă, în special în ceea ce privește influența asupra guvernului Federației Ruse, sau să stabilească o legătură cu regimul acestei țări. În plus, el susține că Tribunalul a refuzat în mod eronat să examineze motivele invocate în primă instanță prin care se contestă includerea sa în listă în temeiul articolului 2 alineatul (1) litera (d) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată.
4.        Această cauză este în legătură cu cauzele C‑696/23 P, C‑704/23 P, C‑711/23 P
și C‑35/24 P, care au ca obiect recursurile formulate de domnul Dmitry Alexandrovich Pumpyanskiy, de domnul Tigran Khudaverdyan, de domnul Viktor Filippovich Rashnikov și, respectiv, de domnul Dmitry Arkadievich Mazepin împotriva hotărârilor Tribunalului prin care s‑a confirmat înscrierea numelor acestora în listele persoanelor care fac obiectul unor măsuri restrictive în temeiul articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată. Concluziile în aceste cauze sunt de asemenea prezentate astăzi, concluzii în care ne concentrăm asupra chestiunilor specifice pe care Curtea de Justiție ne‑a solicitat să le examinăm, referitoare printre altele la interpretarea criteriului de includere în listă prevăzut de această dispoziție, în special în lumina principalelor argumente comune invocate de recurenți.
II.    Situația de fapt și procedura
A.      Istoricul litigiului
5.        Istoricul litigiului este descris la punctele 2-18 din hotărârea atacată. În sensul prezentelor concluzii, acest istoric poate fi rezumat prin raportare la următoarele fapte care nu sunt contestate.
6.        Recurentul este un om de afaceri de cetățenie rusă și israeliană.
7.        La 17 martie 2014, Consiliul Uniunii Europene a adoptat, în temeiul articolului 29 TUE, Decizia 2014/145. La aceeași dată, Consiliul a adoptat, în temeiul articolului 215 TFUE, Regulamentul nr. 269/2014. Ambele acte conțineau măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei.
8.        La 25 februarie 2022, Consiliul a adoptat atât Decizia 2022/329 de modificare a Deciziei 2014/145, cât și Regulamentul 2022/330 de modificare a Regulamentului nr. 269/2014, care au modificat printre altele criteriile potrivit cărora persoanele fizice sau juridice, entitățile sau organismele pot face obiectul măsurilor restrictive în discuție.
9.        Articolul 1 alineatul (1) literele (b) și (e) din Decizia 2014/145, în versiunea modificată prin Decizia 2022/329(12), împiedică intrarea pe teritoriul statelor membre sau tranzitarea acestuia de persoane fizice care îndeplinesc anumite criterii în esență identice cu cele prevăzute la articolul 2 alineatul (1) literele (d) și (g) din decizia menționată. Această din urmă dispoziție prevede, la rândul său, înghețarea fondurilor și a resurselor economice ale persoanelor fizice care îndeplinesc aceste criterii.
10.      Mai precis, articolul 2 alineatul (1) literele (d) și (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, prevede următoarele:
„(1)      Se îngheață toate fondurile și resursele economice care aparțin, sunt deținute, păstrate sau controlate de către:
[…]
(d)      persoane fizice sau juridice, entități sau organisme care sprijină, cu resurse materiale sau financiare, factorii de decizie ruși care sunt responsabili de anexarea Crimeei sau de destabilizarea Ucrainei sau care beneficiază de pe urma acțiunilor acestora;
[…]
(g)      oameni de afaceri importanți sau persoane juridice, entități sau organisme implicate în sectoarele economice care furnizează o sursă substanțială de venituri guvernului Federației Ruse, care este responsabil de anexarea Crimeei și de destabilizarea Ucrainei […]”
11.      Regulamentul nr. 269/2014, în versiunea modificată prin Regulamentul 2022/330(13), impune adoptarea unor măsuri de înghețare a fondurilor și definește modalitățile acestei înghețări în termeni identici în esență cu cei din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată. Articolul 3 alineatul (1) literele (d) și (g) din Regulamentul nr. 269/2014, astfel cum a fost modificat, reproduce în esență articolul 2 alineatul (1) literele (d) și (g) din decizia menționată.
12.      La 15 martie 2022, având în vedere gravitatea situației din Ucraina, Consiliul a adoptat actele inițiale. Numele recurentului a fost adăugat în lista anexată la Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, și în lista din anexa 1 la Regulamentul nr. 269/2014, astfel cum a fost modificat, pentru următoarele motive:
„[Recurentul] este unul din principalii acționari ai conglomeratului Alfa Group, care include Afla Bank, unul din cei mai mari contribuabili ai Rusiei. Este considerat ca fiind una dintre cele mai influente persoane din Rusia. Ca și alți patroni ai Alfa Bank (Mikhail Fridman și Petr Aven), el are o relație strânsă cu Vladimir Putin, cu care continuă să facă schimb de favoruri importante. Patronii Alfa Group beneficiază de avantaje comerciale și juridice de pe urma acestei relații. Fiica cea mare a lui Vladimir Putin, Maria, a desfășurat un proiect caritabil, Alfa‑Endo, care a fost finanțat de Alfa Bank. Vladimir Putin a recompensat fidelitatea Alfa Group față de autoritățile ruse oferind ajutor politic planurilor de investiții străine ale Alfa Group.
Prin urmare, a oferit în mod activ sprijin material sau financiar factorilor de decizie ruși responsabili de anexarea Crimeii sau de destabilizarea Ucrainei și a obținut beneficii de pe urma acțiunilor acestora. De asemenea, este unul dintre oamenii de afaceri ruși importanți implicați în sectoare economice care furnizează o sursă substanțială de venituri guvernului Federației Ruse, care este responsabil de anexarea Crimeei și de destabilizarea Ucrainei.”
13.      La 16 martie 2022, Consiliul a publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (JO 2022, C 121I, p. 1) un aviz în atenția persoanelor care fac obiectul măsurilor restrictive prevăzute în actele inițiale.
14.      La 21 martie 2022, recurentul a solicitat Consiliului să îi acorde acces la documentele care au stat la baza adoptării măsurilor restrictive care îl privesc. Consiliul a dat curs acestei cereri la 29 martie 2022.
15.      La 1 iunie 2022, recurentul a introdus o cerere de reexaminare la Consiliu.
16.      La 14 septembrie 2022, Consiliul a adoptat actele de menținere, care au prelungit măsurile luate împotriva recurentului până la 15 martie 2023, fără a modifica motivele includerii numelui său pe listele în cauză.
B.      Procedura în fața Tribunalului și hotărârea atacată
17.      Prin cererea introductivă depusă la grefa Tribunalului la 6 iunie 2022, recurentul a formulat o acțiune având ca obiect anularea actelor inițiale. Ulterior, recurentul a depus un memoriu în adaptarea cererii sale introductive pentru a‑și modifica concluziile, incluzând o cerere de anulare a actelor de menținere.
18.      În susținerea acțiunii sale, recurentul a invocat trei motive, întemeiate în esență, primul, pe lipsa unui temei juridic pentru adoptarea criteriului prevăzut la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, al doilea, pe încălcarea principiului proporționalității și, al treilea, pe o eroare vădită de apreciere. În ședință, recurentul a precizat că, prin intermediul primelor două motive menționate mai sus, intenționa în realitate să ridice în temeiul articolului 277 TFUE o excepție de nelegalitate a articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată. În plus, în memoriul în adaptare, recurentul a invocat un al patrulea motiv îndreptat împotriva actelor de menținere, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură și în special pe încălcarea obligației de a efectua o reexaminare periodică și a obligației de motivare.
19.      Prin hotărârea atacată, Tribunalul a respins acțiunea recurentului, menționând printre altele următoarele motive.
20.      În primul rând, Tribunalul a respins motivul recurentului întemeiat pe nelegalitatea criteriului prevăzut la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, în lipsa unui temei juridic. În această privință, Tribunalul a arătat că actele în litigiu erau întemeiate pe tratate și în special pe articolul 29 TUE în cazul Deciziilor 2022/429 și 2022/1530 și pe articolul 215 TFUE în cazul Regulamentelor de punere în aplicare 2022/427 și 2022/1529. Prin urmare, aceste acte erau întemeiate pe baze juridice relevante în domeniul politicii externe și de securitate comună(14). În plus, Tribunalul a declarat că articolul 215 alineatul (2) TFUE permite Consiliului să adopte măsuri restrictive numai cu condiția ca o decizie adoptată în conformitate cu titlul V capitolul 2 din Tratatul UE să prevadă astfel de măsuri. Potrivit Tribunalului, dacă această condiție este îndeplinită, articolul 215 alineatul (2) TFUE constituie temeiul juridic adecvat pentru adoptarea actelor prin care se impun măsuri restrictive, chiar și în privința destinatarilor care nu au nicio legătură cu regimul care guvernează o țară terță(15).
21.      În al doilea rând, în ceea ce privește pretinsa încălcare a principiului proporționalității, Tribunalul a considerat că legalitatea unei măsuri adoptate în domenii care implică alegeri politice nu poate fi afectată decât dacă măsura este vădit inadecvată în raport cu obiectivul pe care instituția competentă urmărește să îl atingă. Potrivit Tribunalului, există o relație rațională între (i) vizarea oamenilor de afaceri importanți care își desfășoară activitatea în sectoare economice care furnizează venituri substanțiale guvernului, ținând seama de importanța acestor sectoare pentru economia rusă, și (ii) obiectivul măsurilor restrictive din prezenta cauză, care este de a crește presiunea asupra Federației Ruse, precum și costul acțiunilor acesteia din urmă menite să submineze integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei. Prin urmare, Tribunalul a concluzionat că abordarea care constă în vizarea acestor persoane trebuie considerată conformă cu obiectivul menționat și nu poate fi considerată vădit inadecvată în raport cu respectivul obiectiv(16).
22.      În al treilea rând, în ceea ce privește pretinsa eroare vădită de apreciere în aplicarea în cazul recurentului a articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, Tribunalul a considerat că criteriul prevăzut în decizia menționată implică noțiunea de influență în legătură cu exercitarea unei activități în sectoare economice care furnizează o sursă substanțială de venituri guvernului Federației Ruse, fără nicio altă condiție referitoare la o legătură cu regimul acestui guvern. În opinia Tribunalului, prin intermediul acestui criteriu, Consiliul a urmărit să exploateze influența pe care categoria de persoane vizate o pot exercita asupra regimului rus, determinându‑le să exercite presiuni asupra acestuia din urmă pentru a‑și modifica politica. Prin urmare, noțiunea de „om de afaceri important” trebuia înțeleasă ca referindu‑se la importanța acestor persoane având în vedere în special statutul lor profesional, importanța activităților lor economice, amploarea participațiilor de capital ale acestora sau funcțiile pe care le dețin în cadrul uneia sau mai multor întreprinderi în care își desfășoară activitățile respective(17). Referitor la prezenta cauză, Tribunalul a considerat că Consiliul a prezentat o serie de indicii suficient de concrete, precise și concordante, susceptibile să demonstreze că recurentul desfășura o activitate într‑un sector economic, și anume sectorul bancar, care constituia o sursă substanțială de venituri pentru guvernul Federației Ruse(18).
23.      În lumina considerațiilor de mai sus, Tribunalul a concluzionat că includerea numelui recurentului în actele inițiale în conformitate cu criteriul prevăzut la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, era suficient de susținută. În acest context, Tribunalul a adăugat că nu era necesar să se examineze motivul invocat de recurent întemeiat pe insuficiența elementelor de probă care justifică aplicarea criteriului prevăzut la articolul 2 alineatul (1) litera (d) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată(19).
III. Concluziile părților și procedura în fața Curții de Justiție
24.      Prin recursul formulat, introdus la Curte la 8 februarie 2024, recurentul solicită Curții:
–        anularea hotărârii atacate;
–        anularea actelor în litigiu;
–        cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului și
–        obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.
25.      În memoriul în replică depus la 15 mai 2024, Consiliul solicită Curții să respingă recursul și să oblige recurentul la plata cheltuielilor de judecată.
26.      La 11 februarie 2025 a avut loc o ședință în cadrul căreia recurentul și Consiliul au răspuns la întrebările cu solicitare de răspuns oral adresate de Curte, în special în ceea ce privește interpretarea expresiei „oameni de afaceri importanți” prevăzute la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, și în ceea ce privește aspectul dacă Tribunalul ar fi trebuit să examineze motivele prin care se contestă toate criteriile de includere în listă aplicate recurentului de Consiliu în actele în litigiu în lumina Hotărârii din 29 noiembrie 2018, Bank Tejarat/Consiliul (C‑248/17 P, EU:C:2018:967).
IV.    Apreciere
27.      În susținerea recursului formulat, recurentul invocă în esență șapte motive, întemeiate pe următoarele:
–        în primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a examinat dacă era întemeiat să se aplice în cazul recurentului articolul 2 alineatul (1) litera (d) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată;
–        în al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea expresiei „oameni de afaceri importanți” prevăzute la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată;
–        în al treilea rând, Tribunalul a încălcat articolul 215 alineatul (2) TFUE;
–        în al patrulea rând, interpretarea dată de Tribunal expresiei „oameni de afaceri importanți” prevăzute la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, încalcă principiul securității juridice, dreptul de proprietate și libertatea de a desfășura o activitate comercială;
–        în al cincilea rând, Tribunalul a denaturat sensul elementelor de probă reținute împotriva recurentului și a încălcat obligația de motivare;
–        în al șaselea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că sectorul bancar este un sector care furnizează o sursă substanțială de venituri guvernului, în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată;
–        în al șaptelea rând, Tribunalul a încălcat dreptul la un proces echitabil și principiul egalității armelor.
28.      Curtea a solicitat examinarea argumentelor specifice referitoare la interpretarea expresiei „oameni de afaceri importanți” prevăzute la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, care privesc în esență al doilea și al patrulea motiv de recurs. În plus, Curtea a solicitat o analiză a argumentelor recurentului cu privire la aspectul dacă Tribunalul a săvârșit o eroare întrucât nu a examinat temeinicia aplicării articolului 2 alineatul (1) litera (d) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, în cazul recurentului. Aceste argumente se regăsesc în primul motiv de recurs. Analiza noastră se va concentra asupra acestor chestiuni principale, pe care părțile și‑au axat observațiile orale în ședință, așa cum a solicitat Curtea.
A.      Cu privire la al doilea și la al patrulea motiv de recurs
29.      Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs, recurentul susține că Tribunalul a interpretat în mod eronat criteriul prevăzut la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată. În esență, el reproșează Tribunalului că a considerat că expresia „oameni de afaceri importanți” care figurează în această dispoziție nu impune Consiliului să demonstreze un comportament specific al persoanei incluse în listă, în special în ceea ce privește influența asupra guvernului Federației Ruse, și nici să stabilească vreo legătură cu regimul acestei țări. Recurentul susține că, din anumite versiuni lingvistice ale articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, precum versiunea în limba franceză, care utilizează expresia „femmes et hommes d’affaires influents”, reiese că aplicarea acestei dispoziții impune existența unui comportament care urmărește să influențeze acest guvern sau existența unei legături cu guvernul amintit, care permite exercitarea influenței respective.
30.      Consiliul contestă aceste argumente.
31.      După cum reiese din cuprinsul punctului 10 din prezentele concluzii, articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, prevede înghețarea tuturor fondurilor și resurselor economice care aparțin, sunt deținute, păstrate sau controlate de „oameni de afaceri importanți […] implica[ți] în sectoarele economice care furnizează o sursă substanțială de venituri guvernului Federației Ruse, care este responsabil de anexarea Crimeei și de destabilizarea Ucrainei”.
32.      Potrivit unei jurisprudențe constante, în vederea interpretării unei dispoziții de drept al Uniunii, trebuie să se țină seama nu numai de formularea acesteia, ci și de contextul său și de obiectivele urmărite de reglementarea din care face parte respectiva dispoziție. Acesta este cazul în special atunci când formularea dispoziției de drept al Uniunii în cauză nu face nicio trimitere expresă la dreptul statelor membre pentru a stabili sensul și domeniul său de aplicare, situație care se regăsește în speță în ceea ce privește articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată(20).
33.      În primul rând, în ceea ce privește interpretarea literală a expresiei „oameni de afaceri importanți”, este de notorietate că termenii „om de afaceri” se referă la o persoană care lucrează în mediul de afaceri, în mod tipic la nivelul executiv al unei societăți. În plus, cuvântul „afaceri” face trimitere la exercitarea unei activități economice sau comerciale. Așadar, expresia „oameni de afaceri” de la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, se referă la persoane care exercită o activitate economică sau comercială în cadrul unei societăți ai cărei proprietari sunt sau în care ocupă o funcție importantă(21).
34.      La rândul său, termenul „important” este un adjectiv definit în limba engleză ca „foarte important sau cel mai important”(22). În măsura în care expresia „oameni de afaceri importanți” este urmată, la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, de expresia „implica[ți] în sectoarele economice”, termenul „important” trebuie înțeles ca referindu‑se la importanța omului de afaceri în cauză în sectorul în care își desfășoară activitățile și la influența pe care respectiva persoană ar putea să o exercite în acel sector, ceea ce este în esență constatarea făcută de Tribunal la punctul 91 din hotărârea atacată. În plus, așa cum s‑a statuat la punctul menționat, caracterul „important” al unui om de afaceri poate fi stabilit având în vedere printre altele statutul profesional al acestuia, importanța activităților sale economice, amploarea participațiilor de capital ale acestuia sau funcțiile pe care le deține în cadrul uneia sau mai multor societăți în care își desfășoară respectivele activități. Recurentul nu contestă în mod specific această constatare în recursul său.
35.      Rezultă că, din punct de vedere literal, Tribunalul nu a săvârșit nicio eroare atunci când a concluzionat în esență la punctele 88-90 din hotărârea atacată că, pentru a stabili că o persoană este un „om de afaceri important” în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, Consiliul este obligat să demonstreze doar că persoana în cauză desfășoară o activitate economică sau comercială într‑o societate și că este considerată a fi, în conformitate cu elementele descrise la punctul 91 din hotărârea atacată, un om de afaceri foarte important sau cel mai important om de afaceri din sectorul economic în care își desfășoară activitatea, așa încât poate exercita o influență în sectorul respectiv.
36.      Este adevărat că anumite versiuni lingvistice ale articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, califică substantivul „oameni de afaceri” cu un termen echivalent cu „influential” [influenți] în limba engleză, în loc de „leading” [importanți]. Recurentul se întemeiază pe această împrejurare pentru a susține că oamenii de afaceri vizați de această dispoziție trebuie să fie în măsură să exercite o influență nu numai în cadrul sectorului economic în care își desfășoară activitatea, ci în mod specific asupra guvernului Federației Ruse.
37.      Totuși, în această privință, amintim că, potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, formularea utilizată în una sau în mai multe versiuni lingvistice ale unei dispoziții de drept al Uniunii nu poate constitui singurul temei pentru interpretarea acestei dispoziții. Dispozițiile dreptului Uniunii trebuie interpretate și aplicate în mod uniform, în lumina versiunilor existente în toate limbile Uniunii(23).
38.      În speță, constatăm, în conformitate cu explicațiile furnizate de Consiliu în ședință, că 12 versiuni lingvistice ale articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, redau în esență substantivul „oameni de afaceri” printr‑un cuvânt echivalent cu termenul „leading” [important] în limba engleză(24). Pe lângă aceste versiuni, altele utilizează un cuvânt care poate fi tradus prin „prominent” [preeminent] sau „principal” [principal] în limba engleză, care, din punct de vedere semantic, oglindesc termenul „leading”(25). Considerațiile expuse la punctul 34 din prezentele concluzii, referitoare la interpretarea expresiei „leading businesspersons” [oameni de afaceri importanți] în limba engleză, sunt, așadar, pe deplin aplicabile tuturor acestor versiuni.
39.      În schimb, doar versiunile în limbile franceză, letonă și lituaniană redau expresia „oameni de afaceri importanți” de la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, printr‑un adjectiv care s‑ar traduce în limba engleză prin „influential” [important]. Acestea fiind spuse, chiar și în aceste limbi, unul dintre sensurile principale ale termenului „influential” este calitatea de a fi „important”(26). În consecință, pentru a asigura interpretarea și aplicarea uniformă a articolului (2) alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, după cum impune jurisprudența citată la punctul 37 de mai sus, versiunile în limbile franceză, letonă și lituaniană ale expresiei „oameni de afaceri importanți” trebuie interpretate în același mod ca majoritatea versiunilor lingvistice ale acestei dispoziții, și anume ca referindu‑se la importanța omului de afaceri respectiv în sectorul economic în care este implicat și în care poate exercita o influență. Prin urmare, Tribunalul nu a săvârșit nicio eroare la punctul 92 din hotărârea atacată, unde a ajuns la aceeași concluzie.
40.      Din considerațiile care precedă rezultă că, din punct de vedere literal, argumentul recurentului potrivit căruia expresia „oameni de afaceri importanți”, așa cum figurează la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, impune Consiliului să demonstreze un comportament specific al persoanei incluse în listă, în special în ceea ce privește influența asupra guvernului Federației Ruse, sau să stabilească o legătură cu regimul acestei țări nu este întemeiat.
41.      În al doilea rând, în ceea ce privește interpretarea contextuală, dorim să amintim de la bun început că criteriul de includere în listă care vizează „oamenii de afaceri importanți”, așa cum este prevăzut la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, a fost introdus pentru prima dată prin Decizia 2022/329. Această din urmă decizie a fost adoptată la 25 februarie 2022, respectiv a doua zi după ce președintele Federației Ruse a anunțat o operație militară în Ucraina, iar forțele armate ruse au început un atac împotriva acestei țări(27).
42.      În plus, trebuie subliniat că, înainte de a fi modificat prin Decizia 2022/329, articolul 2 alineatul (1) din Decizia 2014/145 conținea deja un criteriu de includere în listă care permitea în esență să fie vizate persoanele susceptibile să exercite o influență individuală asupra guvernului Federației Ruse. Acesta a fost în special cazul articolului 2 alineatul (1) litera (d) din Decizia 2014/145, care se referea în esență la persoanele fizice care sprijină în mod activ, cu resurse materiale sau financiare, factorii de decizie ruși care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei. După cum am arătat deja în prezentele concluzii(28), respectivul criteriu a fost menținut în Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, ceea ce ne sugerează că interpretarea articolului 2 alineatul (1) litera (g) din aceasta în sensul că impune dovada unui comportament influent față de guvernul Federației Ruse și a unei legături cu regimul care guvernează această țară, așa cum susține recurentul, ar fi pur și simplu redundantă și, prin urmare, incoerentă din punct de vedere contextual.
43.      Prin urmare, nu considerăm că interpretarea contextuală a articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, confirmă argumentul recurentului.
44.      În al treilea rând, în ceea ce privește interpretarea teleologică, articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, face parte dintr‑un cadru juridic care a stabilit un ansamblu de măsuri restrictive fără precedent, având ca obiectiv, așa cum a amintit Tribunalul în mod întemeiat la punctele 52 și 88 din hotărârea atacată(29), exercitarea unei presiuni maxime asupra Federației Ruse prin creșterea costurilor acțiunilor acesteia din urmă care destabilizează integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei.
45.      Acestea sunt într‑adevăr obiectivele măsurilor restrictive adoptate împotriva Rusiei, astfel cum sunt formulate în esență în Hotărârea Curții din 25 iunie 2020, VTB Bank/Consiliul (C‑729/18 P, EU:C:2020:499, punctul 59)(30), care citează de asemenea Hotărârea din 28 martie 2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, punctul 123)(31). Ambele hotărâri priveau interpretarea unor măsuri restrictive sectoriale adoptate având în vedere acțiunile de destabilizare a situației în Ucraina care au precedat atacarea acestei țări de către forțele armate ruse la 24 februarie 2022(32). Totuși, contrar argumentelor recurentului, obiectivele identificate de Curte în aceste hotărâri rămân valabile pentru interpretarea măsurilor restrictive individuale în discuție în speță, ținând cont de faptul că au fost adoptate măsuri restrictive atât sectoriale, cât și individuale în cadrul unui răspuns comun la o situație care s‑a deteriorat și mai mult de la momentul atacului rus, după cum se arată în mod explicit în considerentele (10) și (11) ale Deciziei 2022/329 de modificare a Deciziei 2014/145(33).
46.      În acest context, în conformitate cu constatările Tribunalului de la punctele 52 și 53 din hotărârea atacată, considerăm că se poate preconiza în mod rezonabil că adoptarea unor măsuri restrictive în privința oamenilor de afaceri importanți menționați la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, va maximiza presiunea exercitată asupra guvernului Federației Ruse pentru ca acesta să renunțe la agresiunea sa militară pe teritoriul ucrainean. Într‑adevăr, acești oameni de afaceri importanți joacă un rol central în menținerea rentabilității sectoarelor economice în care sunt implicați și care, în cele din urmă, consolidează resursele financiare de care dispune guvernul Federației Ruse pentru a‑și susține acțiunile și politicile. În consecință, prin faptul că afectează activitatea oamenilor de afaceri importanți vizați, măsurile restrictive în discuție în speță sunt susceptibile să reducă veniturile pe care guvernul Federației Ruse le obține din sectoarele relevante ale economiei sale, sporind astfel costul acțiunilor sale militare și limitându‑i capacitatea de a compromite integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei.
47.      Rezultă că, așa cum a arătat Tribunalul la punctele 54 și 89 din hotărârea atacată, există o relație rațională între, pe de o parte, vizarea oamenilor de afaceri importanți implicați în sectoare economice care furnizează o sursă substanțială de venituri guvernului Federației Ruse și, pe de altă parte, obiectivul măsurilor restrictive din prezenta cauză. Contrar celor susținute de recurent, această relație subzistă chiar și în lipsa unui comportament specific al persoanei incluse în listă, în special în ceea ce privește influența sa asupra guvernului Federației Ruse, sau în lipsa unei legături între respectiva persoană și regimul care guvernează această țară.
48.      Interpretarea teleologică a articolului (2) alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, nu impune, așadar, o reexaminare a interpretării literale și contextuale a acestei dispoziții, așa cum a fost prezentată la punctele 40 și 43 din prezentele concluzii. De fapt, aceasta susține teza potrivit căreia expresia „oameni de afaceri importanți” care figurează în această dispoziție impune Consiliului să demonstreze doar că persoana în cauză desfășoară o activitate economică sau comercială într‑o societate și că persoana respectivă este considerată ca fiind cel puțin un om de afaceri foarte important în sectorul în care este implicat, putând astfel să exercite o influență în cadrul acestui sector.
49.      Cu privire la restul aspectelor, în măsura în care recurentul afirmă că este dificil de stabilit cum ar trebui să acționeze persoanele incluse în listă pentru a nu fi înscrise sau pentru a fi eliminate de pe listă, trebuie subliniat că oamenii de afaceri importanți pot fi eliminați de pe listă dacă pot demonstra că au părăsit funcția care constituia temeiul înscrierii lor. Încă o dată, deși o astfel de funcție poate justifica înscrierea inițială, ea nu poate duce la permanentizarea situației persoanei în cauză sau la privarea de orice efect util a reexaminării periodice, cu excepția cazului în care Consiliul poate demonstra în continuare un risc de eludare, chestiune care nu este invocată în mod specific în prezenta cauză.
50.      Ținând seama de considerațiile care precedă, niciuna dintre metodele de interpretare definite de jurisprudența Curții pentru a stabili sensul unei dispoziții a dreptului Uniunii nu impune, după cum susține recurentul, existența unui comportament influent al persoanei vizate față de guvernul Federației Ruse sau existența unei legături cu acesta pentru ca o persoană să poată fi calificată drept „om de afaceri important”, în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată.
51.      În consecință, credem
că nu se poate considera că Tribunalul că a săvârșit o eroare de drept sau a încălcat principiul securității juridice atunci când a interpretat expresia „oameni de afaceri importanți” prevăzută la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată.
52.      Așadar, al doilea și al patrulea motiv de recurs trebuie respinse.
B.      Cu privire la primul motiv de recurs
53.      Prin intermediul primului motiv de recurs, recurentul reproșează Tribunalului că a refuzat să examineze motivele invocate în primă instanță prin care se contestă includerea sa în listă în temeiul articolului 2 alineatul (1) litera (d) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată. El susține că, chiar presupunând că Tribunalul a concluzionat în mod corect că înscrierea respectivă era întemeiată conform articolului 2 alineatul (1) litera (g) din această decizie, astfel cum a fost modificată, faptul că Tribunalul nu a examinat argumentele sale referitoare la articolul 2 alineatul (1) litera (d) din decizia menționată i‑ar fi încălcat dreptul la protecție jurisdicțională efectivă și dreptul la reputație. Mai precis, recurentul arată că, atunci când actul atacat are temeiuri juridice diferite, Tribunalul nu se poate limita să examineze validitatea unui singur temei juridic dintre acestea. Acest lucru este valabil cu atât mai mult în speță, unde criteriile prevăzute la articolul 2 alineatul (1) litera (d) și, respectiv, litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, vizează situații total diferite.
54.      Consiliul contestă aceste argumente. El arată că abordarea adoptată de Tribunal în hotărârea atacată a fost susținută în mod corespunzător de jurisprudența constantă a Curții. În plus, Consiliul contestă distincția efectuată de recurent în ceea ce privește criteriile prevăzute la articolul 2 alineatul (1) litera (d) și, respectiv, la litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată. El susține că aceste două criterii sunt neutre, întrucât niciunul dintre ele nu face o judecată de valoare cu privire la comportamentul persoanei în cauză și nici nu implică o cenzurare de către Consiliu a comportamentului acestei persoane.
55.      Cu titlu introductiv, amintim că, în actele în discuție în speță(34), Consiliul a întemeiat includerea recurentului în listă nu numai pe criteriul prevăzut la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, ci și pe criteriul prevăzut la articolul 2 alineatul (1) litera (d) din această decizie. În esență, Consiliul a considerat că recurentul a furnizat în mod activ sprijin material sau financiar factorilor de decizie ruși responsabili de anexarea Crimeei sau de destabilizarea Ucrainei și că a beneficiat de asemenea de aceasta. După cum reiese din motivarea furnizată de Consiliu(35), printre motivele care susțineau această includere în listă figura relația strânsă a recurentului cu președintele Federației Ruse, Vladimir Putin, precum și favorurile importante schimbate între aceștia. Consiliul s‑a întemeiat de asemenea în acest scop pe ajutorul politic furnizat de domnul Putin societății Alfa Group, al cărui acționar majoritar era recurentul, pentru a‑și dezvolta planurile de investiții străine, ca recompensă pentru fidelitatea acestui grup.
56.      Trebuie arătat că, la punctele 133-135 din hotărârea atacată, Tribunalul a statuat că motivul includerii numelui recurentului în listele în litigiu, întemeiat pe calitatea sa de om de afaceri important implicat în sectoare economice care furnizează o sursă substanțială de venituri guvernului Federației Ruse, care corespunde articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, era suficient de susținut. În acest context, Tribunalul a considerat că nu era necesar să examineze temeinicia celorlalte critici invocate de recurent prin care se urmărea repunerea în discuție a aprecierii Consiliului privind includerea recurentului în liste în temeiul articolului 2 alineatul (1) litera (d) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată.
57.      Potrivit jurisprudenței Curții citată de Tribunal la punctul 134 din hotărârea atacată, în ceea ce privește controlul legalității unei decizii de adoptare a unor măsuri restrictive, având în vedere natura preventivă a acestora, dacă instanța Uniunii consideră că cel puțin unul dintre motivele menționate este suficient de precis și de concret, că este fundamentat și că reprezintă prin el însuși un temei suficient pentru susținerea acelei decizii, împrejurarea că alte motive nu ar îndeplini aceste condiții nu poate justifica anularea deciziei menționate.
58.      Această afirmație a fost formulată inițial în Hotărârea din 18 iulie 2013, Comisia ș.a./Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P
și C‑595/10 P, EU:C:2013:518)(36), în care Curtea s‑a referit în mod specific la motivele care stau la baza aplicării unui criteriu de includere în cazul persoanei respective. Dacă cel puțin unul dintre aceste motive este întemeiat și suficient, faptul că alte motive nu sunt întemeiate nu înseamnă că acest criteriu a fost aplicat în mod eronat și, prin urmare, că decizia Consiliului este nelegală(37). În jurisprudența sa ulterioară, și anume în Hotărârea din 29 noiembrie 2018, Bank Tejarat/Consiliul (C‑248/17 P, EU:C:2018:967)(38), Curtea a aplicat același raționament prin analogie situației în care unul dintre criteriile de includere – iar nu pur și simplu motivele care justifică aplicarea acestui criteriu – este considerat fondat în cadrul unui recurs. În esență, potrivit Curții, motivul referitor la orice criteriu de includere suplimentar devine, în aceste condiții, inoperant, dispozitivul hotărârii atacate trebuind să fie considerat fondat(39).
59.      În ceea ce privește prezenta cauză, dorim să arătăm mai întâi că practica Tribunalului în materie de măsuri restrictive nu pare coerentă, așa cum demonstrează cauzele pendinte în care am prezentat recent concluzii [cauza Timchenko/Consiliul (C‑702/23 P, EU:C:2025:273) și cauza Timchenko/Consiliul (C‑703/23 P, EU:C:2025:274)]. În hotărârile atacate în aceste cauze, Tribunalul nu s‑a întemeiat pe jurisprudența Curții rezultată de exemplu din Hotărârea Bank Tejarat. Acesta a examinat legalitatea deciziilor atacate ale Consiliului în raport, pe de o parte, cu articolul 2 alineatul (1) litera (a) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, și, pe de altă parte, cu articolul 2 alineatul (1) litera (d) din aceasta. Aceasta înseamnă că abordarea pe care o va adopta Curtea în prezenta speță poate avea consecințe importante asupra practicii decizionale a Tribunalului.
60.      Acestea fiind spuse, trebuie amintit că, în cadrul unei acțiuni în anulare, caracterul inoperant al unui motiv invocat face trimitere la incapacitatea acestuia, în ipoteza în care ar fi întemeiat, de a determina anularea solicitată de un recurent(40). În mod tipic, un motiv inoperant este cel care critică un aspect al unei măsuri în cazurile în care măsura se poate întemeia în mod legal exclusiv pe alte motive sau considerații(41). În aceste împrejurări, principiul economiei procedurale permite Tribunalului să nu examineze un astfel de motiv, în măsura în care acesta nu ar avea, în orice caz, incidență asupra legalității actului în litigiu(42).
61.      În speță, chiar dacă Tribunalul ar fi constatat că Consiliul a aplicat în mod eronat în cazul recurentului articolul 2 alineatul (1) litera (d) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, dispozitivul deciziei Consiliului – care îi interzice în esență recurentului să intre pe teritoriul statelor membre și îi îngheață toate fondurile pe acest teritoriu – nu ar fi fost afectat, iar actele în litigiu tot ar fi trebuit declarate legale. Tocmai acesta este tipul de situație avută în vedere în Hotărârea Bank Tejarat, care se întemeiază pe premisa consacrată potrivit căreia anularea unui act afectează doar dispozitivul actului care a făcut obiectul controlului jurisdicțional, iar nu motivele pe care instituția în cauză și‑a întemeiat decizia.
62.      Mai mult, chiar dacă actele instituțiilor Uniunii beneficiază de o prezumție de legalitate, după cum susține recurentul, această prezumție nu se extinde decât la dispozitivul actului în cauză, iar nu la motivele pe care se întemeiază respectivul dispozitiv. Aceasta înseamnă că, atunci când, din motive de economie procedurală, Tribunalul nu examinează temeinicia unuia dintre criteriile de includere în listă aplicate unei persoane care face obiectul unor măsuri restrictive, cum este cazul în speță, nu se poate prezuma că hotărârea Tribunalului a confirmat aprecierea Consiliului cu privire la un criteriu alternativ. În această privință, considerăm că recurentul susține în mod eronat că faptul că Tribunalul nu a examinat înscrierea sa în liste în temeiul articolului 2 alineatul (1) litera (d) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, îi poate afecta dreptul la protecție jurisdicțională efectivă.
63.      În plus, este adevărat că, spre deosebire de Hotărârea Bank Tejarat, nu numai că cele două criterii de includere în listă aplicate în speță vizează situații diferite, dar ele sunt și de natură foarte diferită. După cum reiese din prima parte a prezentelor concluzii, articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, permite în definitiv înscrierea în listă a unei persoane pe motivul implicării sale, în calitate de om de afaceri important, într‑un sector economic profitabil pentru guvernul Federației Ruse. În schimb, articolul 2 alineatul (1) litera (d) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, impută persoanei incluse pe listă un comportament constând în a sprijini material sau financiar factorii de decizie ruși responsabili de anexarea Crimeei sau de destabilizarea Ucrainei sau în a beneficia de pe urma acțiunilor acestora.
64.      Totuși, natura diferită a criteriilor de includere în listă aplicate recurentului în actele în litigiu nu este de natură să repună în discuție considerațiile conceptuale expuse la punctele 61 și 62 mai sus. Mai mult, această natură diferită nu transformă criteriile de includere menționate nici în elemente distincte care pot fi separate de restul deciziei Consiliului, permițând astfel, conform jurisprudenței Curții(43), o anulare în parte a acestei decizii.
65.      În sfârșit, Curtea a statuat că o persoană al cărei nume a fost inclus într‑o listă de persoane ale căror active au fost înghețate își menține interesul cel puțin moral de a obține anularea acestei includeri, în scopul de a obține recunoașterea de către instanța Uniunii a faptului că ea nu ar fi trebuit să fie niciodată inclusă într‑o astfel de listă, ținând seama de consecințele asupra reputației sale, inclusiv după eliminarea numelui său de pe lista menționată(44). În această hotărâre, Curtea a confirmat că o persoană își menține interesul, întemeiat pe dreptul său la reputație, de a solicita anularea unei decizii de înscriere în listă luată de Consiliu chiar și atunci când, după o reexaminare periodică, această instituție decide să o elimine de pe listă. Totuși, situația din speță este diferită întrucât, încă o dată, examinarea de către Tribunal a unui criteriu de includere în listă alternativ nu putea, în orice caz, să conducă la anularea actelor în litigiu. Pentru acest motiv și în conformitate cu discuțiile care au avut loc în ședință, calea de atac de care dispune recurentul pentru a‑și proteja reputația este o acțiune în despăgubire în temeiul articolului 340 TFUE(45).
66.      În lumina considerațiilor care precedă, credem că Tribunalul este îndreptățit să concluzioneze că, atunci când unul dintre criteriile care justifică includerea unei persoane pe listă este considerat justificat, nu este necesar să se continue examinarea motivelor care stau la baza unui criteriu de includere în listă alternativ pe care s‑a întemeiat Consiliul pentru a‑și adopta decizia. În consecință și întrucât Tribunalul nu era ținut să examineze temeinicia înscrierii în liste în temeiul articolului 2 alineatul (1) litera (d) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, recurentul susține în mod eronat că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept.
67.      În consecință, primul motiv de recurs trebuie respins.
V.      Concluzie
68.      Având în vedere analiza expusă în prezentele concluzii, propunem Curții să respingă recursul în ceea ce privește al doilea și al patrulea motiv de recurs, în măsura în care privesc interpretarea articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată. În plus, propunem Curții să respingă recursul în ceea ce privește primul motiv de recurs.
69.      Nu ne exprimăm cu privire la restul motivelor de recurs invocate de recurent și nici cu privire la care parte trebuie obligată la plata cheltuielilor de judecată în temeiul articolului 184 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții de Justiție.
1 – Limba originală: engleza.
2      Denumit în continuare „recurentul”.
3      Denumită în continuare „hotărârea atacată”.
4      Denumite în continuare împreună „actele inițiale”.
5      Denumite în continuare împreună „actele de menținere” și, împreună cu actele inițiale, „actele în litigiu”.
6      A se vedea de asemenea Hotărârea din 13 martie 2025, Shuvalov/Consiliul (C‑271/24 P, EU:C:2025:180), precum și Concluziile noastre prezentate în cauza Timchenko/Consiliul (C‑702/23 P, EU:C:2025:273) și în cauza Timchenko/Consiliul (C‑703/23 P, EU:C:2025:274).
7      Decizia Consiliului din 17 martie 2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2014, L 78, p. 16).
8      Decizia Consiliului din 25 februarie 2022 de modificare a Deciziei 2014/145 (JO 2022, L 50, p. 1).
9      Regulamentul Consiliului din 17 martie 2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2014, L 78, p. 6).
10      Regulamentul Consiliului din 25 februarie 2022 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 (JO 2022, L 51, p. 1).
11      Din motive de concizie, trimiterile la criteriul prevăzut la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, trebuie înțelese ca făcând referire și la criteriul prevăzut la articolul 1 alineatul (1) litera (e) din decizia menționată precum și la articolul 3 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 269/2014, astfel cum a fost modificat. A se vedea punctele 9 și 11 din prezentele concluzii.
12      Denumită în continuare „Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată”.
13      Denumit în continuare „Regulamentul nr. 269/2014, astfel cum a fost modificat”.
14      Hotărârea atacată, punctele 31 și 32.
15      Hotărârea atacată, punctele 37-39.
16      Hotărârea atacată, punctele 51-56.
17      Hotărârea atacată, punctele 88-91.
18      Hotărârea atacată, punctul 111.
19      Hotărârea atacată, punctele 133 și 134.
20      Hotărârea din 20 martie 2025, DL (C‑61/24, EU:C:2025:197, punctul 38 și jurisprudența citată).
21      A se vedea în această privință definiția dată de Cambridge Dictionary, disponibilă la https://dictionary.cambridge.org/dictionary/english/businessperson.
22      A se vedea printre altele definiția dată de Cambridge Dictionary, disponibilă la https://dictionary.cambridge.org/dictionary/learner‑english/leading.
23      A se vedea Hotărârea din 28 noiembrie 2024, Másdi (C‑169/23, EU:C:2024:988, punctul 42 și jurisprudența citată).
24      A se vedea versiunile în limbile bulgară, cehă, germană, estonă, croată, italiană, maghiară, polonă, slovacă, slovenă, finlandeză și suedeză ale articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată.
25      A se vedea versiunile în limbile neerlandeză, portugheză, spaniolă, irlandeză și română ale articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată.
26      A se vedea printre altele definiția dată de Le Robert, disponibilă la https://dictionnaire.lerobert.com/definition/influent.
27      A se vedea considerentul (9) al Deciziei 2022/329.
28      A se vedea punctul 10 de mai sus.
29      Dorim să precizăm pe scurt că constatările Tribunalului de la punctele 52-54 din hotărârea atacată referitoare la obiectivele urmărite de măsurile restrictive în litigiu în prezenta cauză fac parte din aprecierea de către acesta a excepției de nelegalitate ridicate de recurent în primă instanță în temeiul articolului 277 TFUE, în lumina principiului proporționalității. Totuși, ele sunt conforme cu constatarea făcută de Tribunal la punctul 88 din hotărârea atacată, în cadrul aprecierii sale cu privire la interpretarea articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2014/145, astfel cum a fost modificată, ceea ce permite coroborarea tuturor acestor constatări.
30      A se vedea de asemenea Hotărârea din 17 septembrie 2020, Rosneft ș.a./Consiliul (C‑732/18 P, EU:C:2020:727, punctul 85).
31      A se vedea Concluziile noastre prezentate în cauza Timchenko/Consiliul (C‑703/23 P, EU:C:2025:274, punctul 52).
32      A se vedea Decizia 2014/512/PESC a Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 229, p. 13), astfel cum a fost modificată, și Regulamentul (UE) nr. 833/2014 al Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2014, L 229, p. 1).
33      De asemenea, trebuie să atragem atenția Curții asupra considerentelor (2) și (4) ale Deciziei 2022/329, care precizează că Uniunea „rămâne neclintită în sprijinirea suveranității și integrității teritoriale a Ucrainei” și fac referire la necesitatea de a adopta măsuri restrictive ulterioare care vor avea consecințe masive și aspre asupra Rusiei ca urmare a agresiunii sale militare. În plus, considerentul (10) al Deciziei 2022/329 arată că răspunsul Uniunii Europene „va include măsuri restrictive atât sectoriale, cât și specifice”, ripostând la „invadarea neprovocată a Ucrainei de către forțele armate ale Federației Ruse”. Din această declarație reiese că cele două tipuri de măsuri sunt elemente strâns legate care urmăresc același obiectiv.
34      A se vedea punctul 13 din prezentele concluzii.
35      A se vedea punctul 12 din prezentele concluzii.
36      Denumită în continuare „Hotărârea Kadi II”.
37      Hotărârea Kadi II, punctul 130.
38      Denumită în continuare „Hotărârea Bank Tejarat”.
39      Hotărârea Bank Tejarat, punctele 60 și 61. Termenii utilizați de Curte la aceste puncte par ambigui, întrucât se referă mai degrabă la „motive” decât la „criterii”. Totuși, din cuprinsul punctului 57 menționat reiese că Curtea se referă la criteriile de includere în discuție în această cauză, iar nu la motivele care justifică aplicarea acestor criterii.
40      A se vedea Hotărârea din 21 septembrie 2000, EFMA/Consiliul (C‑46/98 P, EU:C:2000:474, punctul 38).
41      A se vedea Concluziile avocatului general Mengozzi prezentate în cauza Evropaïki Dynamiki/BCE (C‑401/09 P, EU:C:2011:31, punctul 88).
42      A se vedea Concluziile avocatului general La Pergola prezentate în cauza EFMA/Consiliul (C‑46/98 P, EU:C:1999:547, punctul 10).
43      A se vedea în acest sens Hotărârea din 16 iulie 2015, Comisia/Consiliul (C‑425/13, EU:C:2015:483, punctul 94 și jurisprudența citată).
44      A se vedea Hotărârea din 31 ianuarie 2019, Islamic Republic of Iran Shipping Lines ș.a./Consiliul (C‑225/17 P, EU:C:2019:82, punctul 31 și jurisprudența citată).
45      A se vedea în această privință Hotărârea din 30 mai 2017, Safa Nicu Sepahan/Consiliul, (C‑45/15 P, EU:C:2017:402, punctul 49).