62016CC0565
EVGENI TANCHEV
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2017. december 6. (
1
)
C‑565/16. sz. ügy
Alessandro Saponaro
Kalliopi‑Chloi Xylina
(az Eirinodikeio Lerou [lerosi békebíróság, Görögország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – 2201/2003/EK rendelet – A »Brüsszel IIa« rendelet – A joghatóság 12. cikk (3) bekezdésén alapuló »elfogadása« – Joghatóság a szülői felügyeletre vonatkozó kérdésekben – Az örökség kiskorú gyermek nevében történő visszautasításának bírósági engedélyezése iránti kérelem benyújtásának helye szerinti tagállam bíróságának joghatósága – Megállapodás a joghatóságról – A 650/2012/EU rendelet 1. cikke (2) bekezdésének b) pontja”
1.
Az Eirinodikeío Lérou (lerosi békebíróság, Görögország; a továbbiakban: kérdést előterjesztő bíróság) által benyújtott jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem családjogi ügyben fennálló joghatóságra vonatkozik.
2.
A szóban forgó ügyben egy gyermek megörökölte elhunyt nagyapjának adóssággal terhelt hagyatékát. A gyermek szülei az alapügy kérelmezői, akik az örökség lányuk nevében történő visszautasításának engedélyezését kérik. A kérelmezők e célból a kérdést Görögországban, a gyermek nagyapjának lakóhelye és a hagyaték fekvésének helye szerinti bíróság elé terjesztették. Mivel a szülők és lányuk szokásos tartózkodási helye Olaszországban van, a görög bíróság arra vár választ, hogy rendelkezik‑e joghatósággal, ezért a 2201/2003/EK rendelet (
2
) (a továbbiakban: „Brüsszel IIa” rendelet) joghatóságról való megállapodásról rendelkező 12. cikke (3) bekezdésének értelmezését kéri.
I. Jogi keret
A.
Az uniós jog
3.
A „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (3) bekezdése „Megállapodás a joghatóságról” címet viseli, és így szól:
„Valamely tagállam bíróságai joghatósággal rendelkeznek a szülői felelősséggel kapcsolatban az (1) bekezdésben említett eljárásoktól eltérő eljárások esetében is, amennyiben:
a)
a gyermeket szoros kötelék fűzi az említett tagállamhoz, különösen ha a szülői felelősség jogosultjainak egyike szokásos tartózkodási hellyel rendelkezik az adott tagállamban vagy a gyermek az adott tagállam állampolgára;
b)
az eljárás valamennyi részes fele kifejezetten vagy egyéb egyértelmű módon elfogadta a bíróságok joghatóságát a bíróság megkeresésének [helyesen: a bírósághoz fordulás] időpontjában, és az a gyermek érdekeit legjobban szolgálja [helyesen: és az a gyermek mindenek felett álló érdekét szolgálja].”
B.
A nemzeti jog
4.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat szerint a görög polgári eljárásjogi törvénykönyv 748. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 750. cikke előírja, hogy egyes nemperes eljárásokban a kérelemnek a tárgyalás napját feltüntető másolatát továbbítani kell az eljáró bíróság kerületi ügyészének (a továbbiakban: ügyész), aki a jogosult a helyi bíróság előtt megjelenni és a tárgyaláson is jogosult részt venni. E rendelkezések állandó értelmezése szerint az ügyész a törvény erejénél fogva a nemperes eljárásban részt vevő félnek minősül, és jogosult bármely eljárási cselekmény gyakorlására, a jogorvoslati eszközöket is beleértve, függetlenül attól, hogy a tárgyalásra idézték‑e őt, és részt vett‑e azon, vagy sem. Az ügyész a köz érdekében az állam képviselőjeként jár el. Az örökségnek a kiskorú gyermek nevében történő visszautasítása esetén a köz érdeke megegyezik a gyermek érdekével; ez a gyermek mindenek felett álló érdekei védelmének az alkotmány 21. cikkének (1) bekezdésében rögzített alapelvéből következik. (
3
)
II. Az alapügy tényállása és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
5.
Alessandro Saponaro és Kalliopi‑Chloi Xylina kérelmezők Clio Margot Saponaro kiskorú gyermekük felett szülői felügyeletet gyakorolnak. Mindhármuk szokásos tartózkodási helye Róma (Olaszország). A gyermek görög állampolgár. (
4
)
6.
Michaïl Xylina, a gyermek anyai nagyapja Görögországban lakott és végrendelkezés nélkül itt hunyt el 2015. május 10‑én. Mivel a felesége és gyermekei lemondtak az öröklésről, a hagyaték az örökhagyó unokájaként Clio Margot‑t illeti meg.
7.
Michaïl Xylina hagyatéka alapvetően két vagyontárgyból, egy gépjárműből és egy hajóból állt, amelyek Görögországban találhatók, és értékük összesen 900 EUR. Miután az örökhagyót a büntetőbíróság súlyos csalás kísérlete miatt elítélte, a csalás áldozata 2015 áprilisában bejelentette, hogy kárának megtérítése iránt polgári jogi eljárást indít ellene. Tekintettel arra, hogy Michaïl Xylina végrendelkezés nélkül hunyt el, az esetlegesen megítélt kártérítésért való felelősség az örököseit terheli.
8.
A kérelmezők ezért eljárást indítottak, hogy kérjék az örökség lányuk nevében történő visszautasításának engedélyezését, és az ügyet a kérdést előterjesztő nemzeti bíróság elé terjesztették.
9.
E bíróság arra vár választ, hogy rendelkezik‑e joghatósággal.
10.
E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság az alábbi megfontolásokat veti fel: a 650/2012/EU rendelet (
5
) az alapügyre időbeli hatályánál fogva nem alkalmazható. Ehelyett a „Brüsszel IIa” rendelet alkalmazandó. Az utóbbi 8. cikkének (1) bekezdése azt írja elő, hogy a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti ország bíróságai rendelkeznek joghatósággal, amely Olaszország, és nem Görögország. A görög bíróság joghatósága ezért kizárólag a 12. cikk (3) bekezdésén alapulhatna, mivel e bekezdés lehetővé teszi a valamely másik tagállam joghatóságáról való megállapodást, más szóval lehetővé teszi, hogy a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti tagállamtól eltérő tagállam bírósága joghatósággal rendelkezzen.
11.
A kérdést előterjesztő bíróság ezért arra kéri a Bíróságot, hogy értelmezze a 12. cikk (3) bekezdését, és kérdéseinek középpontjába e rendelkezés második albekezdését, azaz a 12. cikk (3) bekezdésének b) pontját állítja.
12.
A kérdést előterjesztő bíróság ebben az összefüggésben terjesztette a következő kérdést a Bíróság elé előzetes döntéshozatal céljából:
„Abban az esetben, ha az Olaszországban szokásos tartózkodási hellyel rendelkező kiskorú szülei a görög bírósághoz benyújtott, engedélyezés iránti kérelemmel kérik az örökség visszautasításának engedélyezését, a joghatóságról való megállapodásnak a 2201/2003 rendelet 12. cikke (3) bekezdése b) pontja szerinti érvényessége tekintetében:
a)
a joghatóságról való megállapodásnak a szülők általi egyértelmű elfogadását jelenti-e az engedélyezés iránti kérelemnek a görög bírósághoz való egyszerű benyújtása;
b)
az ügyészt, aki a törvény erejénél fogva az eljárásban részt vevő fél, az eljárás azon részes felei egyikének kell-e minősíteni, akiknek el kell fogadniuk a joghatóságról való megállapodást a kérelem benyújtásának időpontjában;
c)
a joghatóságról való megállapodás a kiskorú érdekét szolgálja-e, tekintettel arra, hogy a kiskorú és a felperes szülők Olaszországban rendelkeznek szokásos tartózkodási hellyel, miközben az örökhagyó utolsó lakóhelye és a hagyaték Görögországban található?”.
13.
Írásbeli észrevételeket a Bírósághoz a Görög Köztársaság és az Európai Bizottság nyújtott be. A kérdést előterjesztő bíróság a Bíróságtól kapott felvilágosításkérést követően kiegészítő tájékoztatást nyújtott az ügyész alapeljárásban betöltött szerepéről. Tárgyalás tartását nem kérték, ezért arra nem került sor.
III. Értékelés
14.
Arra a következtetésre jutottam, hogy a kérdést előterjesztő nemzeti bíróság a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (3) cikke értelmében joghatósággal rendelkezik. Közelebbről a 12. cikk (3) bekezdése b) pontja alkalmazásának előfeltételei teljesülnek, mivel az eljárásban részt vevő összes fél elfogadta Görögország bíróságainak joghatóságát, amely tagállamhoz a gyermeket szoros kötelék fűzi.
A.
Előzetes megjegyzések
15.
A „Brüsszel IIa” rendelet a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban fennálló joghatóságra vonatkozik és a szülői felelősség megállapítására, gyakorlására, átruházására, korlátozására vagy megszüntetésére, (
6
) köztük a gyermek vagyonának kezelésével, megóvásával vagy rendelkezésre bocsátásával kapcsolatban a gyermek védelmét célzó intézkedésekre alkalmazandó. (
7
) A kérelmezők az adóssággal terhelt hagyaték örökléséről való lemondással a Clio Margot feletti, őket közösen terhelő szülői felelősséget gyakorolják, tekintettel arra, hogy gyermeküket védik attól, hogy olyan vagyont szerezzen, amelyhez kötelezettségek kapcsolódhatnak.
16.
Elismerem, hogy az öröklési ügyek kívül esnek a „Brüsszel IIa” rendelet alkalmazási körén. (
8
) A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint ugyanakkor az örökség visszautasításának puszta kérelmezése a „Brüsszel IIa” rendelet 1. cikke (3) bekezdése f) pontja értelmében nem minősül öröklési ügynek.
17.
A Matoušková ítéletben a Bíróság kimondta, hogy egy megállapodás jóváhagyása iránt hagyatéki eljárás keretében benyújtott kérelem nem tekinthető döntő szempontnak annak megállapításához, hogy ez az intézkedés az öröklési jog körébe tartozik‑e. A Bíróság álláspontja szerint a gyámügyi bíróság jóváhagyásának szükségessége inkább közvetlenül a kiskorú gyermekek helyzetéből, illetve cselekvőképességéből ered. A jóváhagyás iránti kérelem a „Brüsszel IIa” rendelet 1. cikke (1) bekezdésének b) pontja és (2) bekezdésének e) pontja értelmében vett, a szülői felügyelet gyakorlása keretében a gyermek vagyonának kezelésével, megóvásával vagy a vagyonról való rendelkezéssel kapcsolatos, a gyermek védelmét célzó intézkedésnek minősül. (
9
)
18.
A kérdést előterjesztő bíróság joghatóságát ezért a „Brüsszel IIa” rendelet és kizárólag a „Brüsszel IIa” rendelet alapján kell megállapítani.
19.
Ahogyan azt a kérdést előterjesztő bíróság helyesen megállapította, az öröklésről szóló rendelet időbeli hatályánál fogva nem alkalmazható a jelen ügyben. Michaïl Xylina 2015. május 10‑én hunyt el, az öröklésről szóló rendelet 83. cikkének (1) bekezdése viszont a rendelet alkalmazási körét a 2015. augusztus 17‑én vagy azt követően elhunyt személyek utáni öröklésre korlátozza. Hozzá szeretném tenni ugyanakkor, hogy az öröklésről szóló rendelet időbeli hatályánál fogva a jelenlegihez hasonló jövőbeni esetekre ugyancsak nem lesz alkalmazható, mivel az öröklésről szóló rendelet 1. cikke (2) bekezdésének b) pontja kizárja a természetes személyek jogképességének és cselekvőképességének kérdését a rendelet alkalmazási köréből. Ahogyan azt a Bíróság a Matoušková ítéletben kimondta, a gyermek képviseletében történő eljárás jóváhagyása iránti kérelem az adott személy cselekvőképességét érinti. (
10
)
20.
Annak megerősítését követően tehát, hogy a jelen ügyben a joghatóság a „Brüsszel IIa” rendelettől függ, most rövid áttekintést szeretnék nyújtani arról, hogy az említett rendelet a szülői felelősségre vonatkozó ügyekben milyen különböző joghatósági okokról rendelkezik.
21.
A „Brüsszel IIa” rendelet 8. cikkének (1) bekezdése alapján általános joghatósággal a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam bírósága rendelkezik, amely tagállam a jelen ügyben Olaszország. A „Brüsszel IIa” rendelet – az említett általános joghatósági szabály alól különleges helyzetekre meghatározott néhány kivétel, (
11
) valamint egy forum non conveniens rendelkezés mellett (
12
) – a 8. cikk (1) bekezdése alóli általánosabb kivételt, (
13
) jelesül a 12. cikk (3) bekezdését is tartalmazza. A 12. cikk (3) bekezdése értelmében az adott tagállam joghatóságáról való megállapodás megengedett, amennyiben a gyermeket szoros kötelék fűzi az említett tagállamhoz.
22.
A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem e különös joghatósági ok értelmezésére irányul. Az említett joghatósági oknak két előfeltétele van: a szoros kötelék és a megállapodás. A kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdés mindazonáltal a második előfeltételre, azaz a megállapodásra korlátozódik. Ennek tárgyalása előtt azonban röviden foglalkozom az első előfeltétellel, azaz a szoros kötelékkel. Az értékelésnek az első előfeltételre való kiterjesztését az indokolja, hogy a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (3) bekezdésében meghatározott két előfeltétel konjunktív, ezért az első előfeltétel nem értelmezhető a második előfeltételtől függetlenül.
23.
A „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének a) pontja alapján a gyermeket az eljáró bíróság tagállamához fűző szoros kötelék (B. részben történő) tárgyalását követően a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének b) pontját, és a megállapodás abban rögzített, a kérdést előterjesztő bíróság által hivatkozott három követelményét vizsgálom meg, jelesül azt, hogy Clio Margot szülei (C. rész) és az ügyész (D. rész) az eljáró bíróság joghatóságát egyértelmű módon elfogadták‑e, és hogy ez a gyermek mindenek felett álló érdekeit szolgálta‑e (E. rész).
24.
A kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy e három feltétel teljesül‑e; véleményem szerint igen.
B.
A gyermek eljáró bíróság tagállama szerinti állampolgársága
25.
A „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének a) pontja szerint a valamely tagállam bíróságának joghatóságáról való megállapodás első eleme, hogy a gyermeket „szoros kötelék” fűzi „az említett tagállamhoz, különösen ha a […] a gyermek az adott tagállam állampolgára.”
26.
Mivel Clio Margot görög állampolgársággal rendelkezik, a gyermeket a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének a) pontja szerinti, eljáró bíróság tagállamához fűző szoros kötelék követelménye egyértelműen teljesül.
27.
A kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatalra utaló végzésében nem tért ki arra, hogy Clio Margot kizárólag görög állampolgársággal rendelkezik‑e, vagy hogy az édesapja által olasz állampolgársággal is rendelkező kettős állampolgár. Mivel a jelen ügyben valószínű lehet a kettős állampolgárság fennállása, (
14
) néhány megjegyzést kívánok tenni azzal kapcsolatban, hogy a kettős állampolgárság – amennyiben fennáll – milyen következményekkel jár. Ilyen körülmények között felmerül az a kérdés, hogy ebben a kontextusban Clio Margot mindkét állampolgársága kapcsoló tényezőnek tekinthető‑e, vagy választani kell, hogy melyik állampolgárság élvez elsőbbséget.
28.
Mivel Clio Margot szokásos tartózkodási helye Olaszországban van, tényleges állampolgársága kétségkívül az olasz állampolgárság, amely sokkal szorosabban helyhez kötődik, mint görög állampolgársága. A „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdése a) pontjának megfogalmazásában ugyanakkor a „szoros kötelék” megállapításához elégséges kapcsolóelvként az állampolgárság kifejezetten, minősítés nélkül szerepel. Ez a kapcsoló tényező ezért önmagában is képes megállni, és nincs szükség az eljáró bíróság tagállamához fűződő további kötelékre. Mivel a jogalkotó a „szoros kötelék” fogalmát kiegészítette egy olyan állandó tényező példájával, mint amilyen az állampolgárság, a bíróságnak a konkrét ügyben nem szükséges tovább vizsgálnia, hogy a kötelék kellően erős‑e. (
15
)
29.
A Bíróság a Hadadi ítéletben kimondta, hogy a „Brüsszel IIa” rendelet alapján valamennyi tagállami állampolgárságot egyenlően kell kezelni, ezért a nemzeti bíróság nem hagyhatja figyelmen kívül az eljáró bíróság tagállama szerinti állampolgárság tényezőjét. (
16
)
C.
A joghatóság szülők általi elfogadása a kérelem benyújtása révén
30.
A kérdést előterjesztő bíróság első kérdése első részében arra keres választ, hogy valamely tagállam bíróságai joghatóságának a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének b) pontja szerinti egyértelmű elfogadását mutatja‑e a kérelemnek az adott tagállam bíróságához való egyszerű benyújtása.
31.
A görög kormány és a Bizottság e kérdésre igenlő választ adtak. Ezzel egyetértek az alábbi okokból.
32.
Amikor az alapeljárás kérelmezői eljárást indítottak a kérdést előterjesztő bíróság előtt, ezt abból a célból tették, hogy e bíróság bírálja el az ügyet. A kérelem egyszerű benyújtása ezért a bíróságot és az eljárásban részt vevő többi felet arról tájékoztatja, hogy a kérelmezők azt kívánják, az a bíróság bírálja el az ügyet, amelyikhez fordultak. A bíróság ugyanakkor csak akkor határozhat, ha joghatósággal rendelkezik.
33.
Következésképpen, habár a valamely tagállam bírósága elé vitt ügyben való döntés meghozatalának puszta kívánalma bizonyosan nem minősül e bíróság joghatósága kifejezett elfogadásának, az ilyen elfogadást kétségkívül magában foglalja.
34.
Kétségét ébreszthet ugyanakkor az, hogy a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének, vagyis a jelen ügyben értelmezendő rendelkezésnek a címe nem tartalmazza az „elfogadás” kifejezést, hanem ehelyett a „megállapodás” kifejezést használja.
35.
A megállapodás általánosságban azt jelenti, hogy a felek megegyezés útján jelölik ki egy bíróság joghatóságát. (
17
) A megállapodás fő eleme tehát az egyetértés az érintett személyek részéről. (
18
) Ez az értelmezés azt sugallhatja, hogy tényleges választásnak kell történnie, vagyis egynél több olyan lehetőség áll rendelkezésre, amelyek közül az érintettek választhatnak, és a választást végzőknek tudomásuk van választási lehetőségeikről.
36.
A fent említettek szerint az olasz bíróságok a „Brüsszel IIa” rendelet 8. cikkének (1) bekezdése alapján a jelen ügyben joghatósággal rendelkeznek. Következésképpen Clio‑Margot szüleinek ténylegesen volt választási lehetősége. A kérdés ugyanakkor az, hogy erről tudomásuk volt‑e, azonban az ügyiratok erre vonatkozóan semmilyen információt nem tartalmaznak. Amennyiben a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkében foglalt megállapodás tényleges választási lehetőséget előfeltételez, kérdéses lehet, hogy a jelen ügyben a megkövetelt tudati elem jelen volt‑e.
37.
A jogalkotó – ahelyett, hogy a címben használt „megállapodás” kifejezést ismételné, a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének szóban forgó bekezdéseiben foglalt részletezésben az „elfogadás” kifejezést alkalmazza. Az elfogadás ugyanakkor passzívabb jellegű. Az elfogadáshoz nem szükséges a joghatóság befolyásolására vagy új joghatóság létrehozására irányuló szándék, vagyis az egyébként hatáskörrel nem rendelkező tagállami bíróságok joghatóságának kijelölése.
38.
A küszöb alacsonyan húzódik, ha az elfogadás elegendő, és nem szükséges a szűkebb értelemben vett megállapodás, amely magában foglalja a joghatóság alakításának szándékát. Ezt az indokolja, hogy a joghatóság létrehozásához nem kizárólag elfogadásra van szükség, hanem ezzel egyidőben a gyermeket az eljáró bíróság tagállamához fűző szoros köteléknek is fenn kell állnia, vagyis olyan objektív elemnek, amely biztosítja az adott állam eljárásához való valamiféle objektív kötődést: A „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének b) pontja alapján kizárólag olyan tagállam bíróságainak joghatósága fogadható el, amelyhez – a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének a) pontjában foglalt előírás szerint – a gyermeket szoros kötelék fűzi, következésképpen az említett rendelkezés csak korlátozott számú tagállamra, jelesül azokra a tagállamokra vonatkozhat, amelyekkel egyébként szoros kötelék áll fenn.
39.
A fentiek alapján álláspontom az, hogy az engedélyezés iránti kérelemnek a szülői felelősség jogosultja által e tagállam bíróságához való egyszerű benyújtása az adott ország joghatóságának e fél részéről a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének b) pontja értelmében vett egyértelmű elfogadását mutatja.
40.
Az elfogadásnak azonban a szóban forgó eljárásnak megfelelően kell történnie. Amint azt a Bíróság megállapította az L ítéletben, nem elegendő, hogy a szóban forgó bírósághoz egyedül az eljárásban részes egyik fél fordult, míg az eljárásban részes másik fél később ugyanezen bírósághoz fordul, és e másik fél az első eljárásban az általa benyújtandó első iratban vitatja e bíróság joghatóságát. (
19
) A Bíróság kifejtette, hogy a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (3) bekezdésén alapuló joghatóságban való megállapodás csupán egyetlen meghatározott eljárásra vonatkozik (
20
), amelyben azon bírósághoz fordultak, melynek joghatóságában megállapodtak.
41.
Mivel Klio‑Margot két szülője együttesen nyújtotta be a bíróság elé a kérelmét egyetlen, meghatározott eljárásban, ezt a joghatóság egyértelmű elfogadásának kell tekinteni.
D.
Joghatóság elfogadása az ügyész hallgatása révén
42.
A kérdést előterjesztő bíróság kérdésének második része az ügyésszel kapcsolatos. Amennyiben az ügyész a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének b) pontja értelmében az eljárásban részt vevő félnek minősül, a megállapodás akkor hatályos, ha a görög bíróság joghatóságát elfogadja „a bírósághoz fordulás időpontjában”.
43.
Ennek a kérdésnek három eleme van.
1. Fél
44.
Vajon az ügyész a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (3) bekezdése értelmében az eljárásban részt vevő félnek minősül‑e? A Bizottság álláspontja az, hogy nem, mivel a jelen ügyben nem rendelkezik saját érdekeltséggel, hanem a köz érdekében jár el.
45.
Ahogyan azt a görög kormány helyesen előadja, az eljáró bíróság tagállama belső jogának kell meghatároznia, hogy ki minősül az eljárásban részt vevő félnek. A „Brüsszel IIa” rendelet a szülői felelősség területén egységesíti a joghatóságot. Nem szabályozza az e kérdésekkel kapcsolatos előzetes kérdéseket, hanem ehelyett általánosságban tartózkodik attól, hogy beavatkozzon a tagállam eljárási jogába.
46.
Ezt a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének 12. cikkének (1) bekezdésével való összevetése megerősíti. A „Brüsszel IIa” rendelet házasság felbontása iránti eljárás helye szerinti tagállam bíróságának joghatóságáról való megállapodást lehetővé tevő 12. cikkének (1) bekezdése pontosan meghatározza azokat a személyeket, akinek a megállapodás hatálybalépéséhez el kell fogadniuk a joghatóságról való megállapodást; ezek a személyek nevezetesen „a házastársak és a szülői felelősség gyakorlói”. Ezzel szemben a „Brüsszel IIa” 12. cikkének (3) bekezdése „az eljárás valamennyi részes fel[ér]e” hivatkozik, ezáltal egy adott eljárásra történő utalást alkalmaz. Az eljárás ugyanakkor az eljáró bíróság nemzeti joga szerint folyik.
47.
A kérdést előterjesztő bíróság szerint a görög jog alapján az ügyész félnek minősül a szóban forgó eljárásban.
2. Elfogadás
48.
Az alapügyben az ügyész passzív volt, és tartózkodott attól, hogy megtegye a lehetséges eljárási cselekményeket a kérelemnek a gyermek szülei által történt benyújtásából eredő, joghatóságra vonatkozó megállapodással szembeni kifogás emelésére. Más szóval, az ügyész belenyugodott a joghatóságról való megállapodásba, vagyis hallgatólagosan elfogadta azt. A görög kormány álláspontja szerint ez elegendő a joghatóság ügyész általi elfogadásának megállapításához.
49.
Az örökség gyermek nevében történő visszautasításának engedélyezése tárgyában folyó alapeljárás ügyésze valójában a csendes őr szerepét tölti be. A kérdést előterjesztő bíróság által nyújtott tájékoztatás szerint az engedélyezés iránti kérelemnek a tárgyalás napját feltüntető másolatát továbbítani kell az ügyésznek, aki a nemperes eljárás egyik felének minősül, és jogosult a helyi bíróság előtt megjelenni és a tárgyaláson részt venni, és jogosult bármely eljárási cselekmény gyakorlására, a jogorvoslati eszközöket is beleértve, függetlenül attól, hogy a tárgyalásra idézték‑e őt, és részt vett‑e azon, vagy sem.
50.
A kérdést előterjesztő bíróság előadása szerint a jelen ügyben szereplőhöz hasonló nemperes eljárásban az ügyész helyzete ezért olyan passzív megfigyelő helyzeteként jellemezhető, aki tájékoztatáshoz való joggal rendelkezik és az eljárás bármely szakaszában a fél eljárási jogait gyakorolhatja.
51.
Az ügyész szerepének jellege alapján az ügyész hallgatása elegendőnek tekinthető a joghatóság egyértelmű elfogadásához, amennyiben a szülők kérelméről kezdetben ténylegesen tájékoztatást kapott. Mivel a görög jog alapján az ügyésznek meg kell kapnia az engedélyezés iránti kérelemnek a tárgyalás napját feltüntető másolatát, amely tárgyaláson az ügyész jogosult részt venni, lehetősége van válaszolni, ha úgy kívánja, és kifogásolhatja, hogy a szülők a görög bírósághoz fordultak.
3. Idő
52.
Annak alapján, hogy az ügyész félnek minősül, és ezért az általa történő elfogadás hiányában nem születhet ilyen megállapodás, felmerül a kérdés, hogy az elfogadásnak mikor kell megtörténnie.
53.
A joghatóság olyan kérdés, amelyet az eljárás korai szakaszában kell megállapítani. Valamely bíróságnak egy ügy tárgyalására vonatkozó joghatósága nem maradhat a szükségesnél hosszabb ideig tisztázatlan.
54.
Emiatt írja elő a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének b) pontja, hogy a joghatóságot „a bírósághoz fordulás időpontjában” kell elfogadni. A „Brüsszel IIa” rendelet 16. cikke szerint „[e]gy bíróság megkeresettnek tekintendő [helyesen: A bírósághoz fordulás időpontjának az alábbiak tekintendők:] az eljárást megindító irat […] bírósághoz történő benyújtásának időpontjában [helyesen: időpontja]” (
21
).
55.
A „Brüsszel IIa” rendelet 16. cikkében foglalt meghatározás szűk értelemben vett alkalmazása azt jelentené, hogy a megállapodás tekintetében kizárólag a kérelmezők részéről történő elfogadás bírna relevanciával. Minden többi fél csak később szerez tudomást az eljárásról, mivel e személyek tájékoztatása az eljárást megindító iratot előfeltételezi.
56.
Egyrészről ez a meghatározás a „Brüsszel IIa” rendelet joghatóságról szóló fejezetnek a 3. szakaszában található, amely, címe szerint, „közös rendelkezéseket” foglal magában, ezért a „Brüsszel IIa” rendelet 16. cikke szerinti meghatározás rendszertani elemzés céljából alkalmazandó a jelen ügyben.
57.
Másrészről e meghatározás szigorú alkalmazása a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (3) bekezdését tárgytalanná tenné. Ha a „Brüsszel IIa” rendelet 16. cikkében foglalt szigorú követelményt kizárólag a felperesek teljesíthetnék, ez azt jelentené, hogy a joghatóságról való megállapodás a kérelmezőktől függene, és a megállapodás elfogadásában nem venne részt „az eljárás összes fele”. (
22
) megfosztaná a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (3) bekezdését hatékony érvényesülésétől. Amennyiben a joghatóságról szóló megállapodást a jogalkotó teljes mértékben a felperesekre kívánta volna bízni, az „eljárás összes fele” kifejezéstől eltérő kifejezéseket választott volna, amint azt tette például a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (1) bekezdésében, amelynek értelmében az elfogadásra „a házastársak és a szülői felelősség gyakorlói” jogosultak.
58.
Következésképpen, mivel a „Brüsszel IIa” rendeletben foglalt szigorú meghatározás nem összeegyeztethető a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (3) bekezdésével, árnyaltabb értelmezésre van szükség azzal, hogy egyrészről a joghatósággal kapcsolatos bizonytalanság időszakát a lehető legrövidebbre kell korlátozni, másrészről pedig az elfogadásra valamennyi fél részéről szükség van.
59.
Ebből az következik, hogy az elfogadást az eljárás kezdeti szakaszában egyértelművé kell tenni, vagyis még akkor, amikor az eljárást megindító irat másolatát kézhez vevő felek megtették az első lehetséges eljárási cselekményt, vagy megállapítható, hogy elmulasztották annak megtételét azon határidőn belül, ameddig azokat meg kellett volna tenniük. (
23
)
60.
Ezt megerősíti – amint arra a görög kormány rámutatott a contrario érvelve – az L ítélet, amelyben a Bíróság kimondta, hogy a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy a joghatóság elfogadása nem történt meg, amennyiben az alperes az eljárásban általa benyújtandó első iratban vitatja azon bíróság joghatóságát, amely joghatóságáról való megállapodás kérdéses. (
24
) A Bíróság ebben az ügyben nem korlátozta vizsgálatát a „Brüsszel IIa” rendelet 16. cikke szerinti bírósághoz fordulás időpontjára, azaz „az eljárást megindító irat […] bírósághoz történő benyújtásának időpontjára”, hanem a másik fél három és öt nappal későbbi magatartását is tárgyalta. (
25
)
61.
Amennyiben a jelen ügyben eljáró ügyész a görög bíróságok joghatóságának a szülők általi egyértelmű elfogadását magában foglaló kérelemről történő szabályszerű tájékoztatását követően tétlen maradt, ezzel egyértelműen kifejezte a szóban forgó joghatóság elfogadását. Ha az ügyész a folyamatban levő eljárásba való beavatkozásra irányuló első eljárási cselekményt elmulasztotta, az eljárás későbbi szakaszában nem kérheti ezen elfogadás visszavonását.
E.
A gyermek mindenek felett álló érdekében
62.
A kérdést előterjesztő bíróság kérdésének harmadik részében arra kíván választ kapni, hogy a joghatóságról való megállapodás a kiskorú mindenek felett álló érdekét szolgálja‑e, tekintettel arra, hogy Clio Margot és szülei Olaszországban rendelkeznek szokásos tartózkodási hellyel, miközben az örökhagyó utolsó lakóhelye és a hagyaték Görögországban található.
63.
A „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdése b) pontjának megfogalmazása – amely szerint a „joghatóság […]a gyermek mindenek felett álló érdekét szolgálja” – olyan benyomást kelthet, mintha a joghatóságról való megállapodás hatályosulásához szükséges további tényezőt jelentene.
64.
Véleményem szerint ebben az összefüggésben a „gyermek mindenek felett álló érdeke” nem önálló tényező, hanem a „Brüsszel IIa” rendeletben foglalt valamennyi joghatósági ok alapját képező megfontolásra emlékeztet.
65.
Ez a megfontolás megtalálható a „Brüsszel IIa” rendelet (12) preambulumbekezdésében, amely kimondja, hogy: „[e]zen rendeletben megállapított szülői felelősségre vonatkozó ügyekben a joghatóság jogalapját a gyermek alapvető érdekeinek figyelembevételével [helyesen: a szülői felelősségre vonatkozó ügyekben a joghatóság vonatkozásában e rendeletben megállapított szabályokat a gyermek mindenek felett álló érdekének figyelembevételével] alakítják ki, különösen a fizikai közelség alapján. Ez azt jelenti, hogy a joghatóságot mindenekelőtt a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam szerint kell megállapítani, kivéve azokat a bizonyos eseteket, amikor […] a szülői felelősséget gyakorlók között megállapodás jön létre.”
66.
Ez azt jelenti, hogy főszabály szerint a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (3) bekezdésében szereplőhöz hasonló, különös joghatósági okok a gyermek mindenek felett álló érdekét testesítik meg. A jogszabályi szövegben meghatározott kapcsoló tényezőkön túli további tényezőkre tehát nincs szükség.
67.
A fent említettek szerint (
26
) a fizikai közelség követelménye itt az állampolgársági követelményben ölt testet. Amennyiben ezen felül a gyermek nevében – a gyermek mindenek felett álló érdekeinek védelme céljából – történő visszautasítás engedélyezése iránti eljárásban részt vevő felek – általában a gyermek szülei – és az ügyész is egyértelműen elfogadja az eljáró bíróság tagállamának joghatóságát, ezzel, tipikus esetben, a gyermek azon érdekét óvják, hogy ne kelljen olyan államban eljárni, amelyhez nem fűzi kötelék. (
27
)
68.
Ezért, ellentétben a „Brüsszel IIa” rendelet 15. cikkével, (
28
) a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (3) bekezdése nem ír elő összehasonlító elemzést a tekintetben, hogy az eljáró bíróság szerinti tagállam bíróságai alkalmasabb helyzetben voltak-e az ügy tárgyalására, mint a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti bíróságok. A „Brüsszel IIa” rendelet 15. cikke szerinti kapcsoló tényezők rugalmasabbak és kevésbé szabványosítottak, így a gyermek mindenek felett álló érdeke vizsgálatának terjedelme nagyobb lesz, mint a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének a jelen összefüggésében. A „Brüsszel IIa” rendelet 15. cikke egyértelmű szövege alapján kivételként értelmezendő, és előírja a bíróság számára, hogy tegye meg az eljárási cselekményeket a joghatóság egyik bíróságról a másikra történő átengedése érdekében, ami eltér a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (3) bekezdésében foglaltaktól, ahol a joghatóság ex lege, a bíróság bármilyen további cselekménye nélkül áll fenn, amennyiben a 12. cikk (3) bekezdésének (a) és (b) pontjában foglalt előfeltételek teljesülnek.
69.
Következésképpen a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének b) pontjában a gyermek mindenek felett álló érdekére való utalás megismétlése pusztán emlékezteti az eljáró bíróságot arra, hogy e kiemelkedő, a rendelet összes szabály alapját képező szempontot ne hagyja figyelmen kívül, (
29
) és e szempontot az adott ügy valamennyi körülményének megállapításával hivatalból és tevőlegesen ellenőrizze (
30
) a helyzet egésze tekintetében vizsgálva, hogy az ügy kivételes körülményeinek arra kell-e indítaniuk a bíróságot, hogy kivételesen figyelmen kívül hagyja a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésében foglalt megállapodást.
70.
Atipikus esetben a „gyermek mindenek felett álló érdekére” történő ezen utalás a bíróságot feljogosítja és kötelezi arra, hogy a vonatkozó előírás merev alkalmazásának eredményét korrigálja. (
31
)
71.
Végül szeretném azt is megjegyezni, hogy a gyermek mindenek felett álló érdeke a joghatóság összefüggésében nem az ügy érdemére utal, hanem kizárólag a gyermek érdekére arra vonatkozólag, hogy mely ország bíróságai alkalmasabbak a gyermeket érintő ügy tárgyalására. (
32
)
72.
A szóban forgó ügyben osztom a Bíróság azon álláspontját, amely szerint a kérdést előterjesztő bíróság által említett egyetlen körülmény sem tesz szükségessé korrekciót, e körülmények inkább megerősítik azt az átfogó benyomást, hogy a gyermek mindenek felett álló érdeke érvényesült. Azt, hogy a szülői felelősség gyakorlói közötti megállapodás a szokásos tartózkodási helyhez képest elsőbbséget élvezhet, még a „Brüsszel IIa” rendelet (12) preambulumbekezdése is említi. Továbbá ebben az ügyben a megállapodást (hallgatólagosan) elfogadta az ügyész is, akinek a görög alkotmány 21. cikkének (1) bekezdése alapján kötelessége a gyermek érdekeinek megóvása. Ezenfelül az, hogy a gyermeknek az eljárás tárgyát képező vagyona Görögországban található, olyan tényező, amely tipikusan erősíti a gyermek kapcsolatát ezzel a tagállammal (
33
). Végül ha a Michaïl Xylinára vonatkozó öröklési eljárásra Görögországban kerül sor, ez e tagállam bíróságaival fennálló újabb köteléket jelentene, amelyek ekkor megfelelő helyzetben lennének ahhoz, hogy mérlegeljék az örökség Clio Margot általi visszautasításának körülményeit.
73.
E megfontolások fényében úgy vélem, hogy a jelen esetben nincs szükség korrigálásra. A kérdést előterjesztő bíróságnak feladata ugyanakkor Clio Margot mindenek felett álló érdekének átfogó értékelése.
IV. Végkövetkeztetés
74.
A fenti megfontolásokra tekintettel a Bíróságnak a kérdést előterjesztő bíróság által előterjesztett kérdésekre a következőképpen kell válaszolnia:
A házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2003. november 27‑i 2201/2003/EK tanácsi rendelet („Brüsszel IIa” rendelet) 12. cikke (3) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy:
a)
a kérelemnek olyan tagállam bíróságához való egyszerű benyújtása, amely tagállamhoz a gyermeket a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikke (3) bekezdésének a) pontja alapján szoros kötelék fűzi, e tagállam bírósága joghatóságának a felperesek részéről történő egyértelmű elfogadását mutatja,
b)
az eljáró bíróság tagállamának nemzeti joga szerint az eljárásban részt vevő ügyész elfogadása is szükséges, és ezen ügyész a kérelem kézbesítését követő hallgatással is elfogadhatja azon bíróság joghatóságát, amely előtt a kérelmet benyújtották, és
c)
a gyermek mindenek felett álló érdekének szempontja nem önálló elem, hanem a bíróságot feljogosítja és kötelezi arra, hogy atipikus esetben, a 12. cikk (3) bekezdése b) pontjának alkalmazásában, korrigálja az eredményt.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	A házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2003. november 27‑i tanácsi rendelet (HL 2003. L 338., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 243. o.).
(
3
)	A kérdést előterjesztő bíróság ezt a Bíróság felvilágosításkérésére válaszul részletezte.
(
4
)	A kérdést előterjesztő bíróság nem jelölte meg, hogy a gyermek a görög mellett más állampolgársággal is rendelkezik‑e.
(
5
)	Az öröklési ügyekre irányadó joghatóságról, az alkalmazandó jogról, az öröklési ügyekben hozott határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az öröklési ügyekben kiállított közokiratok elfogadásáról és végrehajtásáról, valamint az európai öröklési bizonyítvány bevezetéséről szóló, 2012. július 4‑i 650/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 201., 107. o.; helyesbítés: HL 2012. L 344., 3. o., HL 2013. L 60., 140. o.).
(
6
)	A „Brüsszel IIa” rendelet 1. cikke (1) bekezdésének b) pontja.
(
7
)	A „Brüsszel IIa” rendelet 1. cikke (2) bekezdésének e) pontja.
(
8
)	A „Brüsszel IIa” rendelet 1. cikke (3) bekezdésének f) pontja.
(
9
)	Lásd: 2015. október 6‑iMatoušková ítélet, C‑404/14, EU:C:2015:653, 31. pont. Ezen ítélet 34. pontjában a Bíróság megállapította, hogy a „Brüsszel IIa” rendelet és az öröklésről szóló rendelet közötti átfedést és bármiféle joghézagot el kell kerülni.
(
10
)	2015. október 6‑iMatoušková ítélet, C 404/14, EU:C:2015:653, 29. pont.
(
11
)	A „Brüsszel IIa” rendelet 9–11. cikke különös szabályokat tartalmaz azokra a helyzetekre, amikor a szokásos tartózkodási hely megváltozott, a „Brüsszel IIa” rendelet 13. cikke pedig arra az esetre, amikor a szokásos tartózkodási hely nem állapítható meg. Abban az esetben, ha a gyermek szülei házasságának felbontására irányuló eljárás van folyamatban, a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (1) bekezdése lehetővé teszi az e tagállam joghatóságáról való megállapodást.
(
12
)	Lásd a „Brüsszel IIa” rendelet 15. cikkét.
(
13
)	Lásd a „Brüsszel IIa” rendelet 8. cikkének (2) bekezdését.
(
14
)	Az olasz állampolgársági jog a vérségi kapcsolat („ius sanguinis”) elvét követi, lásd az 1992. február 15‑én a Gazzetta Ufficiale (olasz hivatalos lap) 38. számában közzétett, a „Nuove norme sulla cittadinanza”1992. február 5‑i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 91. pontját. A bírósági ügyiratok nem tartalmaznak semmilyen tájékoztatást abban a kérdésben, hogy Clio Margot egyetlen állampolgársággal vagy kettős, illetve többes állampolgársággal rendelkezik‑e. Az ügyiratok Clio Margot szüleinek állampolgárságával kapcsolatban sem tartalmaznak pontos információt.
(
15
)	Lásd: Pfeiffer, T., Internationale Zuständigkeit und prozessuale Gerechtigkeit, 1995, 614. és azt követő oldalak.; Spellenberg, U., in: J. von Staudingers Kommentar zum Bürgerlichen Gesetzbuch mit Einführungsgesetz und Nebengesetzen, Neubearbeitung 2015, Art. 3 Brüssel IIa‑VO, 16. pont.
(
16
)	Lásd: 2009. július 16‑iHadadi ítélet, C‑168/08, EU:C:2009:474, 37–43. pont. Lásd szintén: Dilger in: Geimer/Schütze Internationaler Rechtsverkehr in Zivil‑ und Handelssachen, Looseleaf (2013. július), VO (EG) 2201/2003, vor Art 3, 30. és azt követő pontok.
(
17
)	Lásd például: a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12‑i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet („Brüsszel Ia” rendelet; HL 2012. L 351., 1. o.) 25. cikkét és elődeit, a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22‑i 44/2001/EK tanácsi rendelet (HL 2001. L 12., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 4. kötet, 42. o.) 23. cikkét és a polgári és kereskedelmi ügyekben az új tagállamoknak az alábbi egyezményhez való csatlakozásáról szóló későbbi egyezményekkel módosított, a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 1968. szeptember 27‑i egyezmény (Brüsszeli Egyezmény HL 1978. L 304., 36. o.) 17. cikkét, amelyek kifejezetten megállapodásról rendelkeznek. A Bíróság is megemlíti 2014. november 12‑iL ítéletében, C‑656/13, EU:C:2014:2364, 56. pont, a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (3) bekezdésével kapcsolatban, hogy „kifejezett vagy legalábbis egyértelmű megállapodásnak kell létrejönnie a joghatóságról”.
(
18
)	Lásd például: 1997. február 20‑iMSG ítélet, C‑106/95, EU:C:1997:70, 17. pont; 1999. március 16‑iCastelletti ítélet, C‑159/97, EU:C:1999:142, 19. pont; mindkettő rámutat, hogy a Brüsszeli Egyezmény 17. cikkének, amely lehetővé tette a joghatóság kikötésére vonatkozó megállapodást, az volt a célja, hogy „biztosítsa, hogy tényleges egyetértés van az érintett személyek részéről”.
(
19
)	2014. november 12‑i L ítélet, C‑656/13, EU:C:2014:2364, 57.pont.
(
20
)	2014. november 12‑i L ítélet, C‑656/13, EU:C:2014:2364, 58.pont. Lásd továbbá: 2014. október 1‑jei E. ítélet, C‑436/13, EU:C:2014:2246, 40. pont, amely kimondta, hogy „szülői felelősségre vonatkozó ügyekben a joghatóságot minden egyes esetben meg kell vizsgálni és meg kell határozni a bírósághoz fordulás időpontjában”.
(
21
)	Amint azt a Bíróság a 2015. július 16‑iC‑507/14 végzésben, nem tették közzé, EU:C:2015:512, értelmezte, azaz feltéve, hogy a felperes a kérelemről megfelelő értesítést küld vagy azt megfelelő módon kézbesíti.
(
22
)	Lásd még: Salomon, D, ‚„Brüssel IIa” – Die neuen europäischen Regeln zum internationalen Verfahrensrecht in Fragen der elterlichen Verantwortung‘, Zeitschrift für das gesamte Familienrecht (FamRZ), 2004, 1409. és azt követő o., 1413. oldalát.
(
23
)	Az eljárásba az eljárást megindító iratról való értesítésre adandó válasz határidejének leteltét követően bekapcsolódó felek ugyanakkor ki vannak zárva „az eljárás valamennyi részes fele” fogalom alkalmazási köréből, amely felek részéről történő elfogadás a „Brüsszel IIa” rendelet 12. cikkének (3) bekezdése értelmében szükséges.
(
24
)	2014. november 12‑iL ítélet, C‑656/13, EU:C:2014:2364: 57. pont.
(
25
)	Miután a kérelmet a gyermek apja 2012. október 26‑án benyújtotta, az anya ugyanazon bíróság előtt kérelmet nyújtott be 2012. október 29‑én és 2012. október 31‑én, az apa által indított eljárásban egyértelműen kijelentette, hogy nem fogadja el a joghatóságot (2014. november 12‑iL ítélet, C‑656/13, EU:C:2014:2364, 19., 21., 28. pont).
(
26
)	Lásd a 25. és azt követő pontokat.
(
27
)	Egy nemzeti bíróság, mégpedig az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi tartományi felsőbíróság, Németország) osztja ezt az álláspontot 2009. december 8‑i végzésében, DE:OLGD:1208.3UF198.09.0A.
(
28
)	Lásd a „Brüsszel IIa” rendelet 15. cikkének Bíróság által adott értelmezését a 2016. október 27‑iCAFA kontra D ítéletének C‑428/15, EU:C:2016:819, 54. pontjában, amelyre a jelen eljárásban a Bizottság hivatkozik.
(
29
)	A rendelet azon elgondolásból indul ki, hogy a gyermek mindenek felett álló érdekének érvényesülnie kell (lásd: 2008. július 11‑iRinau ítélet, C‑195/08 PPU, EU:C:2008:406, 51. pont), és elsődlegesnek kell lennie (lásd: 2014. november 12‑iL ítélet, C‑656/13, EU:C:2014:2364, 48. pont).
(
30
)	Lásd például a 2014. november 12‑iL ítélet, C‑656/13, EU:C:2014:2364, 49. pontjában: „e megállapodás alkalmazása semmi esetre sem lehet ellentétes a gyermek mindenek felett álló érdekével”.
(
31
)	Pataut, É. / Gallant, E., in: Magnus, U. / Mankowski, P. (szerk.), European Commentaries on Private International Law, Brussels IIbis Regulation, 2017, Article 12, 53. pont, amely a Brüsszel IIa rendelet 12. cikke (3) bekezdésének (b) pontját a gyermek mindenek felett álló érdeke további vizsgálatának szempontjából forum non conveniens kikötésnek minősíti.
(
32
)	Dilger, J. in: Geimer/Schütze, Internationaler Rechtsverkehr, Looseleaf, 53. EL, July 2017, VO (EG) 2201/2003, Art. 12, 24. pont és az ott található további hivatkozások.
(
33
)	Lásd a „Brüsszel IIa” rendelet 15. cikke (3) bekezdésének e) pontját, amely kifejezetten említést tesz arról a helyről, ahol a gyermek vagyona található, mint a gyermeket az adott tagállamhoz fűző szoros kapcsolat értékelése során tekintetbe veendő egyik tényezőről, függetlenül attól, hogy az ügy tárgya a gyermek e vagyon kezelése, megóvása vagy rendelkezésre bocsátása tekintetében való védelme.