62023TJ0201_RES
T‑201/23. sz. ügy
Communications Regulatory Authority (CRA)
kontra
az Európai Unió Tanácsa
A Törvényszék ítélete (hatodik tanács), 2024. október 16.
„Közös kül‑ és biztonságpolitika – Az iráni helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések – A pénzeszközök befagyasztása – Azon személyek, szervezetek és szervek jegyzéke, akikre, illetve amelyekre a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása alkalmazandó – A felperes nevének jegyzékbe vétele – Indokolási kötelezettség – Védelemhez való jog – A hatékony bírói jogvédelemhez való jog – Arányosság – Hatáskörrel való visszaélés”
Intézmények jogi aktusai – Indokolás – Kötelezettség – Terjedelem – Iránnal szembeni korlátozó intézkedések – Az iráni helyzetre tekintettel bizonyos személyek és szervezetek pénzeszközeinek befagyasztása – Az említett intézkedést igazoló különös és konkrét tényezők indokolásban való azonosításának kötelezettsége – Az érintett előtt ismert olyan összefüggésben meghozott határozat, amely lehetővé teszi számára a vele szemben hozott intézkedés jelentőségének megértését – Rövidített indokolás megengedhetősége
(EUMSZ 296. cikk; 359/2011 és 2023/152 tanácsi rendelet)
(lásd: 25–28., 30–34. pont)
Európai uniós jog – Elvek – Védelemhez való jog – Iránnal szembeni korlátozó intézkedések – Az emberi jogok súlyos megsértéséért felelős személyek, valamint a velük kapcsolatban álló személyek, szervezetek és szervek pénzeszközeinek befagyasztása – A dokumentumokhoz való hozzáférés joga – A Tanácsnál erre vonatkozóan előterjesztett kérelemtől függő jog
(359/2011 és 2023/152 tanácsi rendelet)
(lásd: 38. pont)
Európai Unió – Az intézmények jogi aktusai jogszerűségének bírósági felülvizsgálata – Iránnal szembeni korlátozó intézkedések – A felülvizsgálat terjedelme – Az intézkedés megalapozottságára vonatkozó bizonyíték – Az Unió illetékes hatóságának azon kötelezettsége, hogy vitatás esetén bizonyítsa az érintett személyekkel vagy szervezetekkel szemben figyelembe vett indokok megalapozottságát – Az eljárás iratanyagához nem csatolt dokumentumokat említő bizonyítékok – A védelemhez való jog megsértése – Hiány
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 47. cikk; 359/2011 és 2023/152 tanácsi rendelet)
(lásd: 55., 61–64. pont)
Európai uniós jog – Elvek – Alapvető jogok – Az ártatlanság vélelme – Az iráni helyzetre tekintettel bizonyos személyekkel és szervezetekkel szemben hozott, a pénzeszközök befagyasztására vonatkozó határozat – Az említett elvvel való összhang – Feltételek
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 48. cikk, (1) bekezdés; 359/2011 és 2023/152 tanácsi rendelet)
(lásd: 66–69. pont)
Európai Unió – Az intézmények jogi aktusai jogszerűségének bírósági felülvizsgálata – Iránnal szembeni korlátozó intézkedések – A felülvizsgálat terjedelme – A felperesnek a megtámadott rendelethez csatolt jegyzékbe való felvétele az emberi jogok súlyos megsértését megvalósító cselekményekben való részvétele miatt – A nyilvánosság számára hozzáférhető dokumentumok – Bizonyító erő
(359/2011 és 2023/152 tanácsi rendelet)
(lásd: 75–79., 86., 88–90. pont)
Közös kül‑ és biztonságpolitika – Iránnal szembeni korlátozó intézkedések – Az emberi jogok súlyos megsértéséért felelős személyek, valamint a velük kapcsolatban álló személyek, szervezetek és szervek pénzeszközeinek befagyasztása – A jogszerűség bírósági felülvizsgálata – Terjedelem – A tények értékelése és a bizonyítékok vizsgálata – A Tanács értékelési hibája korlátozó intézkedések elfogadásával kapcsolatban – Hiány
(359/2011 és 2023/152 tanácsi rendelet)
(lásd: 92., 93., 98., 107., 109–112., 117. pont)
Közös kül‑ és biztonságpolitika – Iránnal szembeni korlátozó intézkedések – Az emberi jogok súlyos megsértéséért felelős személyek, valamint a velük kapcsolatban álló személyek, szervezetek és szervek pénzeszközeinek befagyasztása – A jogszerűség bírósági felülvizsgálata – A korlátozó intézkedések megfelelő jellege – A közös kül‑ és biztonságpolitika jogszerű célkitűzését követő korlátozó intézkedések
(359/2011 és 2023/152 tanácsi rendelet)
(lásd: 127–130. pont)
Összefoglalás
Ítéletében a Törvényszék elutasítja a Communications Regulatory Authority (CRA) által a 2023/152 rendelettel (
1
) szemben benyújtott megsemmisítés iránti keresetet, amellyel e hatóságot az Európai Unió Tanácsa 2023‑ban felvette az iráni helyzetre tekintettel korlátozó intézkedésekkel érintett személyek és szervezetek jegyzékébe. A Törvényszék megállapítja, hogy a Tanács nem követett el értékelési hibát a felperes által az iráni lakossággal szemben használt kémszoftvert illetően szolgáltatott bizonyítékok vizsgálatakor.
A felperes az iráni hírközlési és információs technológiai minisztériumhoz kapcsolódó kormányzati intézmény. A pénzeszközeit befagyasztották, mivel felelősnek tűnik az emberi jogok Iránban történő súlyos megsértéséért azáltal, hogy egy SIAM elnevezésű kémszoftver segítségével érvényre juttatta az iráni kormánynak az internetes tartalmak szűrésére vonatkozó követelményeit, és a Mahsa Amini halálát követő 2022. évi tüntetések során az internet‑hozzáférés és a mobiltelefonok feletti ellenőrzést arra használta fel, hogy nyomon kövesse a tüntetőket, és a disszidensek tevékenységét. A Tanács szerint a felperes ily módon támogatta az e hatóságok által a törvényes jogaik védelmében felszólaló tüntetőkkel szemben gyakorolt elnyomást.
A Törvényszék álláspontja
Először is a Törvényszék elutasítja a felperesnek az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. és 48. cikkének megsértésére alapított kifogásait. A Törvényszék e tekintetben emlékeztet arra, hogy vitatás esetén az Európai Unió hatáskörrel rendelkező hatóságának kell az érintett személlyel vagy szervezettel szemben felhozott indokok megalapozottságát bizonyítani. Mindazonáltal ebből nem következik, hogy a Tanács állítólagos képtelensége arra, hogy bizonyítsa a felperes 359/2011 rendelet (
2
) I. mellékletébe való felvételének igazolására felhozott indokokat, még ha be is bizonyosodna, sértené a felperes védelemhez való jogát. Ugyanis éppen ellenkezőleg, az Alapjogi Charta 47. cikke tényleges érvényesülésének megőrzése megköveteli, hogy az uniós bíróság a korlátozó intézkedések jogszerűségének felülvizsgálata keretében megvizsgálja az ezen intézkedések alapjául szolgáló indokok megalapozottságát, és ennélfogva a Tanács által benyújtott dokumentumok bizonyító erejét.
Másodszor a Törvényszék emlékeztet arra, hogy újságcikkek felhasználhatók bizonyos tények fennállásának alátámasztására, amennyiben azok több különböző forrásból származnak, és kellően konkrétak, pontosak, és egybevágnak az azokban leírt tényeket illetően.
A jelen ügyben a Tanács a szóban forgó korlátozó intézkedések felperessel szembeni elfogadását különböző ilyen jellegű dokumentumokra alapította. A The Intercept honlapján közzétett cikket (
3
) illetően a Törvényszék úgy véli, hogy ez alátámasztja a Tanács állításait a SIAM szoftver angol nyelvű használati kézikönyvének, valamint egy második, fárszi nyelven szerkesztett, a felperes logóját feltüntető kézikönyvnek a rendelkezésre bocsátásával. Ezeket az állításokat további bizonyítékok is megerősítik. Így a Commrisk média egyik cikke (
4
) egy olyan technológiai társaság képviselőjével való találkozóról számol be, aki megpróbált Iránnak egy, a SIAM szoftverhez „kísértetiesen hasonló” funkciókkal rendelkező szoftvert értékesíteni, és aki ezen értékesítésről önként szolgáltatott információkat e cikk szerzőjének.
Végül az ARTICLE 19 egyesület egyik cikkéből (
5
) kitűnik, hogy ez az egyesület figyelemmel kísérte az internet felett Iránban évek óta végzett ellenőrzések terjedelmét. Ez az egyesület többek között feltárta, hogy a felperes az iráni hírközlési és információs technológiai minisztérium felügyelete alatt – amelyet valójában az iráni hírszerző szolgálatok ellenőriznek – megfigyelő és cenzúrázó berendezéseket működtet az internet‑hozzáférést nyújtó szolgáltatók szintjén, és az iráni legfelsőbb nemzeti biztonsági tanács nevében elrendeli az internet‑hozzáférés kikapcsolását és más jellegű megzavarását.
Következésképpen a különböző bizonyítékok egyezőségére és kidolgozásuk körülményeire tekintettel a Törvényszék úgy véli, hogy ezeket az állításokat a Tanács érvényesen figyelembe vehette.
Végül a Törvényszék megállapítja, hogy a Tanács a Törvényszék előtt kellően konkrét, pontos és egybevágó valószínűsítő körülmények olyan együttesére hivatkozott, amely lehetővé teszi a felperes és a jelen ügyben kifogásolt helyzet – vagyis az iráni hatóságok által a törvényes jogaik védelme érdekében felszólaló, békés tüntetők, újságírók, emberijog‑védők, diákok és más személyek ellen gyakorolt elnyomás – közötti elégséges kapcsolat fennállásának megállapítását.
Egyrészt a Törvényszék elutasítja a felperes azon érvét, amely szerint nem rendelkezik jogképességgel a neki felrótt cselekmények teljesítésére. A Törvényszék ugyanis megállapítja, hogy bár az iráni jogban főszabály szerint tilos a kommunikáció lehallgatása, az továbbra is jogszerűen lehetséges bizonyos – nagyon tágan meghatározott – esetekben.
Másrészt a Törvényszék elutasítja a felperes arra alapított érvét, hogy technikailag nem képes arra, hogy az iráni mobilhálózatok felhasználóinak megfigyelésére és ellenőrzésére irányuló műveleteket végezzen. Megállapítja ugyanis, hogy a SIAM szoftverparancsok valamennyi iráni mobilszolgáltatóra vonatkoznak, és hogy e szolgáltatók kötelesek azokra bármikor válaszolni.
Egyébiránt először is, a felperes állításával ellentétben, e parancsok használata a Tanács által leírt hatással jár, és nem szolgál jogszerű célt. Így a „LocationCustomerList” parancs lehetővé teszi a mobilhálózat egy bizonyos földrajzi területen található valamennyi felhasználójának azonosítását, még akkor is, ha a terület meghatározása hozzávetőleges. Továbbá a „Force2GNumber” parancs, amely arra irányul, hogy egy mobiltelefont arra kényszerítsen, hogy az újabb 3G és 4G hálózatok helyett a 2G hálózatot használja, lehetetlenné teszi a videók megtekintését és e telefonról történő megosztását. A Törvényszék azt is megállapítja, hogy a felperes semmilyen bizonyítékot nem terjeszt elő annak alátámasztására, hogy a „GetCDR” és a „GetIPDR” parancsokat, amelyek közül az első a telefontörténet megtekintésére, a második pedig azon készülékek IP‑címének megszerzésére szolgál, amelyekben egy bizonyos SIM‑kártyát aktiváltak, csak az iráni bíróságok és a rendőri hatóságok jogszerű kéréseire adott válaszokhoz lehetne felhasználni.
Végül a Törvényszék hangsúlyozza, hogy az iráni helyzetet az jellemzi, hogy a polgári lakosság rendszeresen tüntet a rezsim ellen, amit ezen ország hatóságai többek között internetes megfigyelési eszközök segítségével rendszerszerűen szankcionálnak. E körülmények között nem zárható ki, hogy az eredetileg „jogszerű” célokra tervezett olyan parancsokkal, mint az„ApplySusp” és az „ApplySuspIP”, amelyek lehetővé teszik a felhasználók által elvesztettként vagy ellopottként jelentett SIM‑kártyák, illetve az elhunytként bejelentett személyekhez tartozó SIM‑kártyák használaton kívül helyezését, az iráni hatóságok visszaélnek, és azokat elnyomó célokra használják fel.
(
1
)	Az iráni helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szemben hozott korlátozó intézkedésekről szóló 359/2011/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2023. január 23‑i (EU) 2023/152 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2023. L 20., 1. o.).
(
2
)	Az iráni helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szemben hozott korlátozó intézkedésekről szóló, 2011. április 12‑i (EU) 359/2011/EU rendelet (HL 2011. L 100., 1. o.).
(
3
)	A „Hacked dokuments: How Iran track and control protesters phone” című, 2022. október 28‑án megjelent cikk.
(
4
)	A „Hacker Leaks Manuals showing How Iran Uses Mobile Networks to Track Protesters” című, 2022. október 31‑én közzétett cikk.
(
5
)	Az „Iran: New tactics for digital repression as protests continue” című, 2022. november 17‑én megjelent cikk.