62015CJ0224
PRESUDA SUDA (treće vijeće)
26. svibnja 2016. (
*1
)
„Žalba — Projekti u području istraživanja koje financira Europska unija — Revizija kojom se utvrđuju nepravilnosti u provedbi određenih projekata — Odluka Komisije o obustavi plaćanja iznosa koji se imaju platiti u okviru određenih projekata — Tužba za naknadu štete — Odbijanje — Obrazloženje“
U predmetu C‑224/15 P,
povodom žalbe na temelju članka 56. Statuta Suda Europske unije, podnesene 15. svibnja 2015.,
Rose Vision SL, sa sjedištem u Pozuelu de Alarcón (Španjolska), koji zastupa J. J. Marín López, abogado,
žalitelj,
druga stranka u postupku je:
Europska komisija, koju zastupaju R. Lyal i M. Siekierzyńska, u svojstvu agenata,
tuženik u prvom stupnju,
SUD (treće vijeće),
u sastavu: L. Bay Larsen (izvjestitelj), predsjednik vijeća, D. Šváby, J. Malenovský, M. Safjan i M. Vilaras, suci,
nezavisni odvjetnik: N. Wahl,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani postupak,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Rose Vision SL svojom žalbom traži ukidanje presude Općeg suda od 5. ožujka 2015., Rose Vision i Seseña/Komisija (T‑45/13, neobjavljena, u daljnjem tekstu: pobijana presuda, EU:T:2015:138) u dijelu u kojem je Opći sud tom presudom odbio njegovu tužbu kojom se tražilo poništenje i naknada štete.
Okolnosti spora
2
Rose Vision, trgovačko društvo u likvidaciji, sklopio je s Komisijom, koja je djelovala za račun Europske unije, pet ugovora o subvencioniranju (u daljnjem tekstu: ugovori) u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.), među kojima i ugovor br. 246910 u vezi s projektom „FutureNEM”.
3
Komisija je, u skladu s odredbama iz općih uvjeta „FP7” koji se primjenjuju na te ugovore (u daljnjem tekstu: primjenjivi opći uvjeti), svojim internim revizorskim službama zadala zadatak da provedu financijsku reviziju, osobito u vezi s načinom na koji žalitelj provodi projekt „FutureNEM”.
4
Nacrt revizorskog izvješća koje su sastavile Komisijine interne revizorske službe pod oznakom 11-INFS-025 poslan je žalitelju 2. veljače 2012.
5
Iz tog nacrta revizorskog izvješća proizlazilo je da žaliteljeva financijska izvješća nisu odražavala dopuštene troškove, račune i kamate te da je stoga trebalo zaključiti da je žalitelj financiranje tog projekta provodio na neprihvatljiv način, ne poštujući obveze iz ugovora u vezi s projektom „FutureNEM”.
6
Žalitelj je nakon dvaju neformalnih sastanaka dostavio svoja očitovanja u vezi s navedenim projektom i 30. ožujka 2012., dakle na dan isteka roka koji mu je dodijeljen u tu svrhu, poslao Komisiji dodatnu dokumentaciju.
7
Komisija je 21. svibnja 2012. žalitelju uputila dopis kojim mu je priopćila svoju odluku o obustavi plaćanja koja se odnose na drugu fazu projekta „FutureNEM”, u skladu s primjenjivim općim uvjetima.
8
Komisija je 31. srpnja 2012. obavijestila žalitelja da ni dodatna dokumentacija ni očitovanja koja je dostavio u vezi s nacrtom predmetnog revizorskog izvješća nisu dovela u pitanje njezine zaključke prema kojima određeni troškovi nisu bili dopušteni jer nisu bili stvarni, ekonomski i nužni. Komisija je, među ostalim, žalitelju dala mogućnost da dostavi nova obrazloženja, što je on i učinio 30. kolovoza 2012.
9
Komisijine interne revizorske službe 9. listopada 2012. dovršile su izvješće o reviziji pod oznakom 11-INFS-025, u kojem su zaključile da određeni troškovi osoblja nisu dopušteni, osobito zbog nepoštovanja više dijelova primjenjivih općih uvjeta.
10
Tijekom sljedećih mjeseci razmijenjeno je više dokumenata u vezi s posljedicama tih zaključaka, u dijelu koji se odnosi kako na projekt „FutureNEM” tako i na druge projekte u kojima je sudjelovao žalitelj. Žalitelju je osobito upućena obavijest o terećenju na ime iznosa koji treba vratiti u okviru projekta „FutureNEM”.
11
Svi ugovori sadržavaju odredbu o rješavanju sporova prema kojoj Opći sud, ili u slučaju žalbe Sud, ima isključivu nadležnost za rješavanje svih sporova između ugovornih strana u vezi s valjanošću, izvršavanjem ili tumačenjem tih ugovora kao i u vezi s valjanošću Komisijinih odluka kojima se određuju novčane obveze.
Tužba pred Općim sudom i pobijana presuda
12
Zahtjevom podnesenim tajništvu Općeg suda 29. siječnja 2013. Rose Vision i njegov upravitelj podnijeli su tužbu kojom se osobito traži naknada štete u iznosu od 5 854 264 eura koja je navodno pretrpljena zbog Komisijina postupanja.
Dopuštenost
13
S obzirom na to da je Komisija najprije istaknula prigovor nedopuštenosti tužbe Rose Visiona i njegova upravitelja zbog nedostatka predmeta, Opći sud u točki 38. pobijane presude precizirao je predmet spora, zaključivši da zahtjeve tužiteljâ pred Općim sudom treba ispitati u vezi s revizorskim izvješćem pod oznakom 11‑INFS-025 i Komisijinim dopisom od 21. svibnja 2012., kojim se na temelju navedenog izvješća obustavljaju plaćanja u vezi s projektom „FutureNEM”.
14
Nakon što je na taj način odredio predmet spora, Opći sud ispitao je ostale razloge za nedopuštenost koje je istaknula Komisija u vezi s različitim dijelovima zaključaka te ih je odbio.
Meritum
15
Kada je riječ o različitim povredama navedenih ugovora na koje su se pred Općim sudom pozvali tužitelji, taj je sud u točki 87. pobijane presude utvrdio da se Komisiji u biti predbacuje da je povrijedila odredbe ugovora o projektu „FutureNEM”, na prvome mjestu u odnosu na postupak revizije, na drugome mjestu u vezi s obustavom plaćanja te na trećemu mjestu u odnosu na povjerljivost revizija.
16
Kada je riječ osobito o argumentu koji se temelji na navodnoj povredi ugovornih odredbi u vezi s obustavom plaćanja, Opći je sud u točkama 99. i 101. pobijane presude istaknuo da iz ispitivanja zaključaka iz nacrta izvješća o reviziji pod oznakom 11-INFS-025 proizlazi da su oni bili dovoljni za opravdanje te obustave. Naime, u tim je zaključcima već dokazano postojanje određenih nedopuštenih troškova osoblja kao i nepoštovanje određenih ugovornih odredbi, što je potvrđeno u konačnoj verziji revizorskog izvješća, u odnosu na koje tužitelj nije podnio nijedan dokaz Općem sudu kojim bi se dovelo u pitanje zaključke koji iz njega proizlaze.
17
Stoga je Opći sud odbio taj argument kao neosnovan. S obzirom na to da je odbio i ostale argumente koji su pred njega izneseni, Opći sud odbio je tužbu.
Zahtjevi stranaka
18
Rose Vision od Suda prije svega traži da ukine pobijanu presudu.
19
Komisija od Suda traži da odbije žalbu i naloži Rose Visionu snošenje troškova.
Žalba
20
Žalitelj u potporu žalbi ističe pet žalbenih razloga.
21
U ovom predmetu treba na prvome mjestu ispitati drugi žalbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju obrazloženja pobijane presude.
Argumentacija stranaka
22
Drugim žalbenim razlogom žalitelj ističe da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava koja se sastoji u nedostatku obrazloženja, zaključivši, u točki 99. pobijane presude, da je u nacrtu revizorskog izvješća pod oznakom 11-INFS-025 od 2. veljače 2012. dokazano postojanje određenih neopravdanih troškova osoblja kao i nepoštovanje određenih ugovornih odredbi, što je potvrđeno u konačnoj verziji tog revizorskog izvješća.
23
Komisija smatra da taj drugi razlog treba smatrati neosnovanim. Naime, u pobijanoj presudi izrijekom su navedeni argumenti dviju stranaka i iz nje je vidljivo obrazloženje Općeg suda.
Ocjena Suda
24
U tom pogledu treba podsjetiti da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, rasuđivanje Općeg suda mora biti na jasan i nedvosmislen način razvidno iz obrazloženja presude, tako da zainteresirane osobe mogu spoznati razloge donesene odluke, a Sud obavljati sudski nadzor (vidjeti osobito presudu od 11. lipnja 2015., EMA/Komisija, C‑100/14P, EU:C:2015:382, neobjavljena, t. 67. i navedenu sudsku praksu).
25
Međutim, obveza obrazlaganja ipak ne nalaže Općem sudu da pruži obrazloženje kojim bi se iscrpno i pojedinačno osvrnuo na sve tvrdnje koje su iznijele stranke u sporu. Obrazloženje, dakle, može biti implicitno, pod uvjetom da se njime omogućuje zainteresiranim osobama da saznaju razloge zbog kojih Opći sud nije prihvatio njihove argumente, a Sudu da raspolaže dostatnim elementima za izvršavanje svojeg nadzora (presude od 22. listopada 2014., British Telecommunications/Komisija, C‑620/13 P, neobjavljena, EU:C:2014:2309, t. 56. kao i od 11. lipnja 2015., EMA/Komisija, C‑100/14P, neobjavljena, EU:C:2015:382, t. 75.).
26
Pitanje je li obrazloženje presude Općeg suda proturječno ili manjkavo pravno je pitanje koje se kao takvo može postaviti u okviru žalbe (vidjeti osobito presudu od 19. prosinca 2012., Planet/Komisija, C‑314/11 P, EU:C:2012:823, t. 63.).
27
Kada je riječ, na prvome mjestu, o troškovima osoblja, Opći je sud u točki 99. pobijane presude napomenuo da je u zaključcima nacrta revizorskog izvješća pod oznakom 11-INFS-025 već dokazano postojanje određenih neopravdanih troškova osoblja.
28
Kao drugo, kada je riječ o nepoštovanju određenih ugovornih odredbi na koje Opći sud upućuje u točki 99. pobijane presude, ti zaključci nisu ni na koji način u njoj pobliže objašnjeni.
29
Međutim, iz točke 101. pobijane presude osobito proizlazi da je žalitelj osporio revizorsko izvješće na kojem se temelji obustava plaćanja u okviru projekta „FutureNEM”, pozivajući se pritom na mnogobrojne pogreške i netočna utvrđenja. Iz točke 32. pobijane presude proizlazi, među ostalim, da je žalitelj osobito istaknuo da je sadržaj tog izvješća bio suprotan pravilima u vezi s revizijom i osobito financijskom vodiču.
30
Opći je sud unatoč tome odlučio utvrditi da žalitelj nije podnio nikakav dokaz koji bi omogućio dovođenje u pitanje zaključaka iz navedenog revizorskog izvješća.
31
Stoga treba utvrditi da ocjena Općeg suda ne proizlazi jasno i nedvosmisleno iz obrazloženja presude (vidjeti u tom smislu presudu od 19. prosinca 2012., Komisija/Planet, C‑314/11 P, EU:C:2012:823, t. 66.), koji nije ni na koji način naveo razloge zbog kojih prigovori žalitelja protiv zaključaka iz predmetnog revizorskog izvješća ne bi omogućavali da se ono dovede u pitanje. U tim uvjetima, obrazloženje pobijane presude ne omogućuje zainteresiranim osobama da saznaju razloge te presude ni Sudu da izvrši svoj nadzor. Obrazloženje sastavljeno na tako neosporiv način osobito sprečava Sud da provjeri je li obrazloženje na kojem se temelji odluka Općeg suda kontradiktorno.
32
Iz toga slijedi da je, povrijedivši svoju obvezu obrazlaganja, Opći sud počinio povredu koja se tiče prava.
33
Stoga treba usvojiti drugi žalbeni razlog i žalbu proglasiti osnovanom a da nije potrebno ispitati ostale žalbene razloge žalitelja iznesene njoj u potporu (vidjeti u tom smislu presudu od 17. listopada 2013., Isdin /Bial‑Portela, C‑597/12 P, EU:C:2013:672, t. 30.).
34
Iz toga slijedi da presudu treba ukinuti u dijelu u kojem se odnosi na društvo Rose Vision.
35
Sukladno članku 61. stavku 1. Statuta Suda Europske unije, u slučaju da Sud ukine odluku Općeg suda, on može sam konačno odlučiti o sporu ako stanje postupka to dopušta ili može vratiti predmet na odlučivanje Općem sudu. Treba utvrditi da u ovom predmetu stanje postupka ne dopušta da se konačno odluči u sporu.
36
Stoga predmet valja vratiti na ponovno odlučivanje Općem sudu, a o troškovima odlučiti naknadno.
Slijedom navedenoga, Sud (treće vijeće) proglašava i presuđuje:
1.
Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 5. ožujka 2015., Rose Vision i Seseña/Komisija (T‑45/13, neobjavljena, EU:T:2015:138) u dijelu u kojem se odnosi na Rose Vision SL.
2.
Predmet se vraća Općem sudu Europske unije.
3.
O troškovima će se odlučiti naknadno.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: španjolski