62020CJ0538_RES
Predmet C-538/20
Finanzamt B
protiv
W AG
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof)
Presuda Suda (četvrto vijeće) od 22. rujna 2022.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Sloboda poslovnog nastana – Članci 49. i 54. UFEU-a – Odbijanje konačnih gubitaka koje je pretrpjela nerezidentna stalna poslovna jedinica – Država koja se odrekla svoje ovlasti oporezivanja na temelju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja – Usporedivost situacija”
Slobodno kretanje osoba – Sloboda poslovnog nastana – Odredbe Ugovora – Područje primjene – Djelatnost koju rezidentno društvo obavlja u drugoj državi članici putem stalne poslovne jedinice – Uključenost
(čl. 49. i 54. UFEU-a)
(t. 14., 15.)
Slobodno kretanje osoba – Sloboda poslovnog nastana – Porezno zakonodavstvo – Porez na dobit – Uzimanje u obzir konačnih gubitaka – Država članica rezidentnosti društva koja se odrekla korištenja svojom ovlasti oporezivanja rezultata stalne poslovne jedinice koja se nalazi u drugoj državi članici na temelju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja – Pravna pravila koja dopuštaju mogućnost da rezidentno društvo odbije gubitke koje je pretrpjela njegova stalna poslovna jedinica koja se nalazi u državi članici rezidentnosti navedenog društva, ali isključuje tu mogućnost za gubitke koje je pretrpjela stalna poslovna jedinica koja se nalazi u drugoj državi članici – Dopuštenost
(čl. 49. i 54. UFEU-a)
(t. 17.-22., 27.-29. i izreka)
Kratak sažetak
W AG, dioničko društvo koje vodi banku za trgovanje obveznicama, porezno je rezidentno u Njemačkoj. U kolovozu 2004. društvo W otvorilo je podružnicu u Ujedinjenoj Kraljevini. Budući da potonja nije ostvarila dobit, društvo W provelo je njezino zatvaranje tijekom prvog polugodišta 2007., tako da se gubici koje je ta poslovna jedinica pretrpjela nisu mogli prenijeti u Ujedinjenu Kraljevinu u svrhu oporezivanja.
Finanzamt B (Ured porezne uprave B, Njemačka) odbio je uzeti u obzir te gubitke prilikom izračuna iznosa koji društvo W duguje u Njemačkoj za 2007. godinu. Društvo W pobijalo je tu odluku o odbijanju pred Hessiches Finanzgerichtom (Financijski sud Hessena, Njemačka), koji je presudom od 4. rujna 2018. prihvatio njegovu tužbu.
Ured porezne uprave B protiv te je presude podnio reviziju Bundesfinanzhofu (Savezni financijski sud, Njemačka), sudu koji je uputio zahtjev. Taj sud ističe da, iako je društvo W u Njemačkoj dužno platiti porez na dobit i porez na gospodarsku djelatnost na sve svoje prihode, u skladu s njemačkim propisom (
1
), gubici koje je pretrpjela njegova stalna poslovna jedinica u Ujedinjenoj Kraljevini izuzeti su iz osnovice za izračun njegova poreza na dobit na temelju Ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja (
2
) koji strane rezultate izuzima od poreza na dobit, ali se oni uzimaju u obzir prilikom određivanja mjerodavne porezne stope. Isto vrijedi i kada je riječ o porezu na gospodarsku djelatnost. Sud koji je uputio zahtjev dvoji o usklađenosti tog izuzeća sa slobodom poslovnog nastana s obzirom na to da, za razliku od gubitaka koje pretrpi stalna poslovna jedinica koja se nalazi u drugoj državi članici, rezidentna društva mogu uzeti u obzir gubitke koje je pretrpjela rezidentna stalna poslovna jedinica prilikom utvrđivanja njihova oporezivog prihoda.
Međutim, Sud u svojoj presudi smatra da iz toga ne proizlazi nikakvo ograničavanje slobode poslovnog nastana s obzirom na to da te dvije situacije nisu objektivno usporedive.
Ocjena Suda
Sud ocjenjuje da se člancima 49. i 54. UFEU-a ne protive porezna pravila države članice na temelju kojih rezidentno društvo iz te države ne može od svoje oporezive dobiti odbiti konačne gubitke koje je pretrpjela njegova stalna poslovna jedinica smještena u drugoj državi članici, u slučaju kad se država članica rezidentnosti odrekla svoje ovlasti oporezivanja rezultata te stalne poslovne jedinice na temelju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja.
Naravno, takvim poreznim pravilima uvodi se različito postupanje između rezidentnog društva koje ima stalnu poslovnu jedinicu u drugoj državi članici i rezidentnog društva koje ima rezidentnu stalnu poslovnu jedinicu. Takvo različito postupanje može rezidentno društvo odvratiti od toga da svoje djelatnosti obavlja putem stalne poslovne jedinice koja se nalazi u drugoj državi članici. Ono je dopušteno samo ako je riječ o situacijama koje nisu objektivno usporedive ili ako je takvo postupanje opravdano važnim razlogom u općem interesu i proporcionalno tom cilju.
U tom pogledu, kada je riječ o mjerama koje država članica propisuje radi izbjegavanja ili ublažavanja dvostrukog oporezivanja dobiti rezidentnog društva, društva sa stalnom poslovnom jedinicom u drugoj državi članici načelno se ne nalaze u situaciji usporedivoj s onom društava koja imaju rezidentnu stalnu poslovnu jedinicu, osim ako samo nacionalno porezno zakonodavstvo izjednačava te dvije kategorije poslovnih jedinica u kontekstu uzimanja u obzir gubitaka i dobiti koje su one ostvarile.
Naprotiv, ako se, kao u konkretnom slučaju, država članica rezidentnosti društva odrekla, na temelju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, izvršavanja svoje ovlasti oporezivanja rezultata nerezidentne stalne poslovne jedinice tog društva, koja se nalazi u drugoj državi članici, situacija rezidentnog društva koje ima takvu stalnu poslovnu jedinicu nije usporediva sa situacijom rezidentnog društva koje ima rezidentnu stalnu poslovnu jedinicu s obzirom na mjere koje je prva država članica poduzela radi izbjegavanja ili ublažavanja dvostrukog oporezivanja dobiti i, simetrično, dvostrukog odbijanja gubitaka u slučaju rezidentnih društava.
(
1
)	Članak 1. stavak 1. Körperschaftsteuergesetza (Zakon o porezu na dobit) i Gewerbesteuergesetz (Zakon o porezu na gospodarsku djelatnost) govore o određivanju dobiti na koju se primjenjuje porez na dobit radi izračuna osnovice poreza na gospodarsku djelatnost.
(
2
)	Članak XVIII. stavak 2. Ugovora od 26. studenoga 1964. između Savezne Republike Njemačke i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprečavanju utaje poreza, kako je izmijenjen dodatkom od 23. ožujka 1970. (BGBl. 1966. II, str. 359.; BGBl. 1967. II, str. 828. i BGBl. 1971. II, str. 46.)