Laikina versija
GENERALINĖS ADVOKATĖS
LAILA MEDINA IŠVADA,
pateikta 2025 m. birželio 5 d.(1)
Byla C‑696/23 P
Dmitry Alexandrovich Pumpyanskiy
prieš
Europos Sąjungos Tarybą
„ Apeliacinis skundas – Bendra užsienio ir saugumo politika – Ribojamosios priemonės, taikytinos atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi – Lėšų įšaldymas – Apelianto pavardės įtraukimas į atitinkamų asmenų, organizacijų ir subjektų sąrašus – Sprendimo 2014/145/BUSP 2 straipsnio 1 dalies g punktas – Aiškinimas – Sąvoka „įtakingas verslininkas“ – Konkretus asmens elgesys, kiek tai susiję su įtaka Rusijos Federacijos vyriausybei – Sąvoka „ekonomikos sektoriai, užtikrinantys didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei “
I.      Įvadas
1.        Ši išvada susijusi su Dmitry Alexandrovich Pumpyanskiy(2) apeliaciniu skundu, kuriuo jis prašo panaikinti 2023 m. rugsėjo 6 d. Sprendimą Pumpyanskiy / Taryba (T‑270/22, EU:T:2023:490)(3). Tuo sprendimu Bendrasis Teismas atmetė apelianto pagal SESV 263 straipsnį pareikštą ieškinį dėl:
–        2022 m. kovo 9 d. Tarybos sprendimo (BUSP) 2022/397, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/145/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 80, 2022, p. 31), ir
–        2022 m. kovo 9 d. Tarybos įgyvendinimo reglamento (ES) 2022/396, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (ES) Nr. 269/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 80, 2022, p. 1)(4),
kiek tais teisės aktais apelianto pavardė buvo įtraukta į prie jų pridėtus sąrašus. Tais aktais Europos Sąjungos Taryba užkirto kelią apeliantui atvykti į valstybių narių teritoriją ar vykti per ją tranzitu ir įšaldė visas jo lėšas ir ekonominius išteklius valstybių narių teritorijoje.
2.        Šioje byloje nagrinėjamas vienas iš pirmųjų apeliacinių skundų, pateiktų Teisingumo Teismui dėl ribojamųjų priemonių, kurių Taryba ėmėsi 2022 m.
po Rusijos Federacijos ginkluotųjų pajėgų įsiveržimo į Ukrainą(5). Ji suteikia Teisingumo Teismo didžiajai kolegijai galimybę išaiškinti Sprendimo 2014/145/BUSP(6), iš dalies pakeisto Sprendimu (BUSP) 2022/329(7), 1 straipsnio 1 dalies e punkte ir 2 straipsnio 1 dalies g punkte bei Reglamento (ES) Nr. 269/2014(8), iš dalies pakeisto Reglamentu (ES) 2022/330(9), 3 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytą kriterijų ir patikrinti jo teisėtumą. Pagal šį kriterijų, paprastai vadinamą „g punkto“ kriterijumi, numatyta įtraukti į sąrašus įtakingus verslininkus, veikiančius ekonomikos sektoriuose, užtikrinančiuose didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei.
3.        Apeliantas, be kita ko, teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktą(10), kai iš esmės padarė išvadą, jog tam, kad būtų įvykdytas jame nustatytas kriterijus, nereikalaujama, kad Taryba įrodytų kokį nors konkretų į sąrašą įtraukto asmens elgesį ar įnašą, be kita ko, kiek tai susiję su įtaka Rusijos Federacijos vyriausybei, ar nustatytų ryšį su šios šalies režimu. Jis taip pat ginčija šio kriterijaus tinkamumą kaip priemonės iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto tikslams pasiekti.
4.        Ši byla susijusi su bylomis C‑704/23 P, C‑711/23 P, C‑35/24 P ir C‑111/24 P, kurių pagrindas – atitinkamai Tigran Khudaverdyan, Viktor Filippovich Rashnikov,
Dmitry Arkadievich Mazepin ir German Khan pateikti apeliaciniai skundai dėl Bendrojo Teismo sprendimų, kuriais patvirtinamas jų pavardžių įtraukimas į asmenų, kuriems pagal iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktą taikomos ribojamosios priemonės, sąrašus. Išvados tose bylose taip pat pateikiamos šiandien, ir jose daugiausia dėmesio skiriu konkretiems klausimams, kuriuos Teisingumo Teismas prašė manęs išnagrinėti ir kurie susiję su toje nuostatoje įtvirtinto įtraukimo į sąrašą kriterijaus aiškinimu ir galiojimu, pirmiausia atsižvelgdama į apeliantų pateiktus esminius argumentus.
II.    Faktinės aplinkybės ir procesas
A.      Bylos aplinkybės
5.        Šios bylos aplinkybės aprašytos skundžiamo sprendimo 2–17 punktuose. Šioje išvadoje tas aplinkybes galima apibendrinti, kaip nurodyta toliau.
6.        Apeliantas yra Rusijos pilietybę turintis verslininkas.
7.        2014 m. kovo 17 d. Europos Sąjungos Taryba, remdamasi ESS 29 straipsniu, priėmė Sprendimą 2014/145. Tą pačią dieną Taryba, remdamasi SESV 215 straipsnio 2 dalimi, priėmė Reglamentą Nr. 269/2014. Abu teisės aktai buvo susiję su ribojamosiomis priemonėmis, atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi.
8.        2022 m. vasario 25 d. Taryba priėmė Sprendimą 2022/329, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/145, ir Reglamentą 2022/330, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 269/2014; jais, be kita ko, buvo iš dalies pakeisti kriterijai, pagal kuriuos fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar įstaigoms gali būti taikomos nagrinėjamos ribojamosios priemonės.
9.        Pagal Sprendimo 2014/145, iš dalies pakeisto Sprendimu 2022/329(11), 1 straipsnio 1 dalies e punktą fiziniams asmenims, atitinkantiems kriterijų, kuris yra iš esmės toks pat kaip to sprendimo 2 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytas kriterijus, draudžiama atvykti į valstybių narių teritoriją ar vykti per ją tranzitu. Pastarojoje nuostatoje atitinkamai numatytas tokį kriterijų atitinkančių, be kita ko, fizinių asmenų lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas.
10.      Kalbant konkrečiau, iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktas suformuluotas taip:
„1.      Visos lėšos ir ekonominiai ištekliai, kurie nuosavybės teise priklauso, kuriuos turi, valdo ar kontroliuoja:
<…>
g)      įtakingi verslininkai arba juridiniai asmenys, subjektai ar organizacijos, susiję su ekonomikos sektoriais, užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei, atsakingai už Krymo aneksiją ir Ukrainos destabilizaciją,
<...> yra įšaldomi.“
11.      Reglamente Nr. 269/2014, iš dalies pakeistame Reglamentu 2022/330(12), reikalaujama imtis lėšų įšaldymo priemonių ir nustatytos tokį lėšų įšaldymą reglamentuojančios išsamios taisyklės, iš esmės tapačios toms, kurios nustatytos iš dalies pakeistame Sprendime 2014/145. Iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 269/2014 3 straipsnio 1 dalies g punkte iš esmės pakartojamas to sprendimo 2 straipsnio 1 dalies g punktas.
12.      2022 m. kovo 9 d.
Taryba, atsižvelgdama į padėties Ukrainoje rimtumą, priėmė nagrinėjamus aktus. Apelianto pavardė buvo įtraukta į sąrašą, pridėtą prie iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145, ir į iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 269/2014 I priede pateiktą sąrašą, remiantis šiais motyvais:
„[Apeliantas] yra „PJSC Pipe Metallurgic Company“ direktorių valdybos pirmininkas ir „Group Sinara“ pirmininkas bei valdybos narys. Taigi, jis remia Rusijos Federacijos valdžios institucijas ir valstybės valdomas įmones, įskaitant Rusijos geležinkelius, „Gazprom“ ir „Rosneft“, ir gauna naudos iš bendradarbiavimo su jais. Taigi, jis yra susijęs su ekonomikos sektoriais, užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei, atsakingai už Krymo aneksiją ir Ukrainos destabilizaciją.
2022 m. vasario 24 d., po pirmųjų Rusijos agresijos prieš Ukrainą etapų, [apeliantas] kartu su kitais 36 verslininkais susitiko su Prezidentu Vladimiru Putinu ir kitais Rusijos vyriausybės nariais aptarti veiksmų eigos poveikį po to, kai Vakarai nustatė sankcijas. Tai, kad jis buvo pakviestas dalyvauti šiame susitikime, rodo, kad jis priklauso artimiausiam [Prezidento] Putino ratui ir remia arba įgyvendina veiksmus ar politiką, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi, taip pat kuriais kenkiama stabilumui ir saugumui Ukrainoje arba į juos kėsinamasi. Tai taip pat rodo, kad jis yra vienas iš įtakingiausių verslininkų, susijusių su ekonomikos sektoriais, užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos vyriausybei, atsakingai už Krymo aneksiją ir Ukrainos destabilizaciją.“
13.      2022 m. kovo 10 d.
Taryba Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbė Pranešimą asmenims, kuriems taikomos nagrinėjamuose aktuose numatytos ribojamosios priemonės (OL C 114 I, 2022, p. 1).
14.      2022 m. balandžio 19 d. apeliantas paprašė Tarybos leisti jam susipažinti su dokumentais, kuriais remiantis buvo nustatytos jam poveikį turinčios ribojamosios priemonės. Taryba šį prašymą įvykdė 2022 m. balandžio 28 d.
B.      Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
15.      2022 m. gegužės 17 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo apelianto ieškinį dėl nagrinėjamų aktų panaikinimo.
16.      Grįsdamas ieškinį apeliantas nurodė du pagrindus, iš esmės grindžiamus, pirma, vertinimo klaida ir, antra, proporcingumo principo nesilaikymu ir pagrindinių teisių pažeidimu.
17.      Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė apelianto ieškinį.
18.      Pirma, dėl nagrinėjamuose aktuose išdėstytų apelianto įtraukimo į sąrašus motyvų pagrįstumo Bendrasis Teismas nusprendė, kad Taryba visiškai pagrįstai padarė išvadą, jog apeliantas yra įtakingas verslininkas, ir jis to neginčijo, ir apie tai taip pat buvo galima spręsti iš TMK ir Sinara Group, kurių atitinkamai valdybos pirmininkas ir pirmininkas bei valdybos narys jis buvo, ekonominės svarbos(13). Be to, Bendrasis Teismas nurodė, kad Taryba pateikė pakankamai konkrečių, tikslių ir nuoseklių įrodymų, galinčių patvirtinti, kad apeliantas buvo susijęs su keliais ekonomikos sektoriais, t. y. naftos, dujų, geležinkelio technikos, finansų ir statybų sektoriais, kurie yra didelių pajamų šaltinis Rusijos Federacijos vyriausybei(14).
19.      Antra, dėl proporcingumo principo ir pagrindinių teisių pažeidimo Bendrasis Teismas nusprendė, kad, nors nagrinėjamais aktais buvo apribotos apelianto teisės į nuosavybę ir neigiamai paveiktas apelianto privatus ir šeimos gyvenimas, būsto neliečiamybė ir komunikacijos slaptumas, dėl to kilę apelianto pagrindinių teisių apribojimai atitiko Chartijos 52 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas(15).
III. Šalių reikalavimai ir procesas Teisingumo Teisme
20.      Apeliaciniame skunde (jį Teisingumo Teismas gavo 2023 m. lapkričio 16 d.)
apeliantas Teisingumo Teismo prašo:
–        panaikinti skundžiamą sprendimą,
–        panaikinti nagrinėjamus aktus,
–        nepatenkinus pirmesnių reikalavimų,
grąžinti bylą Bendrajam Teismui,
–        atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
21.      2024 m. sausio 26 d.
pateiktame atsiliepime į apeliacinį skundą Taryba prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš apelianto bylinėjimosi išlaidas.
22.      2025 m. vasario 11 d.
įvyko teismo posėdis, jame apeliantas ir Taryba atsakė į Teisingumo Teismo žodžiu pateiktus klausimus, be kita ko, dėl iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte vartojamo žodžių junginio „įtakingi verslininkai“ išaiškinimo.
IV.    Vertinimas
23.      Grįsdamas apeliacinį skundą apeliantas remiasi dviem pagrindais, juose nurodo, kad, pirma, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktą ir vertindamas nagrinėjamuose aktuose Tarybos padarytą klaidą ir, antra, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nagrinėdamas pagrindus, grindžiamus apelianto pagrindinių teisių ir proporcingumo principo pažeidimu.
24.      Teisingumo Teismas paprašė išnagrinėti apeliacinio skundo pirmajame pagrinde išdėstytus konkrečius argumentus, susijusius su iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto aiškinimu, taip pat apelianto argumentus dėl šioje nuostatoje įtvirtinto kriterijaus tinkamumo kaip priemonės jo tikslams pasiekti. Šie argumentai pateikti apeliacinio skundo antrojo pagrindo antroje dalyje. Vertinsiu tuos pagrindinius klausimus, į kuriuos šalys sutelkė savo dėmesį pateikdamos žodines pastabas per teismo posėdį, kaip to prašė Teisingumo Teismas.
A.      Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo
25.      Apeliacinio skundo pirmajame pagrinde apeliantas, be kita ko, teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytą kriterijų. Iš esmės jis priekaištauja Bendrajam Teismui dėl to, jog šis nusprendė, kad pagal tą nuostatą nereikalaujama, kad Taryba įrodytų kokį nors konkretų į sąrašą įtraukto asmens elgesį, be kita ko, kiek tai susiję su įtaka Rusijos Federacijos vyriausybei, ar nustatytų kokį nors ryšį su šios šalies režimu.
26.      Kaip matyti iš šios išvados 10 punkto, iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte numatyta įšaldyti visas lėšas ir ekonominius išteklius, priklausančius „įtakingi[ems] verslininka[ms] <...> susijus[iems] su ekonomikos sektoriais, užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei, atsakingai už Krymo aneksiją ir Ukrainos destabilizaciją“.
27.      Apeliantas padalija savo pagrindinį priekaištą į dvi grupes argumentų, kuriais ginčija Bendrojo Teismo pateiktą iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto išaiškinimą, kiek jis susijęs, pirma, su žodžių junginiu „įtakingi verslininkai“ ir, antra, su fraze „susiję su ekonomikos sektoriais, užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei“.
1.      Dėl sąvokos „įtakingi verslininkai“ aiškinimo
28.      Pirmiausia dėl sąvokos „įtakingi verslininkai“ apeliantas teigia, kad ši frazė turėtų būti suprantama kaip reikalaujanti, kad atitinkamas asmuo darytų įtaką Rusijos Federacijos vyriausybei. Apelianto nuomone, iš tam tikrų iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto kalbinių versijų, kaip yra ir versijoje prancūzų kalba, kurioje vartojamas žodžių junginys „femmes et hommes d’affaires influents“, matyti, jog siekiant taikyti šią nuostatą, kad tokia įtaka būtų daroma, reikalaujama, kad būtų įtakingas elgesys tos vyriausybės atžvilgiu arba ryšys su ja.
29.      Taryba ginčija tokius argumentus.
30.      Pagal suformuotą jurisprudenciją aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos tekstą, bet ir į kontekstą bei teisės aktu, kuriame ji įtvirtinta, siekiamus tikslus. Taip yra, be kita ko, tuo atveju, kai atitinkamoje Sąjungos teisės nuostatoje aiškiai nedaroma nuorodos į valstybių narių teisę, norint nustatyti šios nuostatos prasmę ir apimtį, o taip yra nagrinėjamu atveju, kiek tai susiję su iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktu(16).
31.      Pirma, dėl pažodinio sąvokos „įtakingi verslininkai“ aiškinimo reikėtų pažymėti, jog visuotinai žinoma, kad žodis „verslininkas“ reiškia asmenį, kuris užsiima verslu, paprastai dirba bendrovėje, vadovaujamuoju lygmeniu. Be to, žodis „verslas“ reiškia ekonominės ar komercinės veiklos vykdymą. Taigi iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte vartojama sąvoka „businesspersons“ (lietuvių k. „verslininkai“) reiškia asmenis, vykdančius ekonominę ar komercinę veiklą bendrovėje, kuri jiems priklauso arba kurioje jie eina svarbias pareigas(17).
32.      Savo ruožtu žodis „leading“ (lietuvių k. „įtakingas“) yra būdvardis, kurio reikšmė anglų kalboje apibrėžiama kaip „very important or most important“ (lietuvių k. „labai svarbus arba svarbiausias“)(18). Kadangi iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte po žodžių junginio „leading businesspersons“ (lietuvių k. „įtakingi verslininkai“) yra žodžiai „involved in economic sectors“ (lietuvių k. „susiję su ekonomikos sektoriais“), sąvoka „leading“ turi būti suprantama kaip reiškianti atitinkamo verslininko svarbą sektoriuje, kuriame jis vykdo veiklą, ir įtaką, kurią šis asmuo gali daryti tame sektoriuje; iš esmės būtent tokią išvadą Bendrasis Teismas padarė apelianto nurodytų 2023 m. rugsėjo 13 d. Sprendimo Rashnikov / Taryba (T‑305/22, EU:T:2023:530) 66 punkte ir 2023 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Khudaverdyan / Taryba (T‑335/22, EU:T:2023:500) 79 punkte. Be to, kaip nurodyta
tuose sprendimuose, verslininko „įtakingumas“ gali būti nustatytas atsižvelgiant, be kita ko, į jo profesinį statusą, ekonominės veiklos svarbą, turimo kapitalo dydį arba pareigas vienoje ar keliose bendrovėse, kuriose jis vykdo tokią veiklą. Apeliantas savo apeliaciniame skunde konkrečiai neginčija tokios išvados.
33.      Darytina išvada, kad, vertinant pagal pažodinį aiškinimą, Bendrasis Teismas nepadarė jokios klaidos, kai iš esmės konstatavo, kad Taryba, siekdama nustatyti, kad asmuo yra „įtakingas verslininkas“, kaip tai suprantama pagal iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktą, privalo įrodyti tik tai, kad atitinkamas asmuo vykdo ekonominę ar komercinę veiklą ir kad šis asmuo laikomas labai svarbiu arba svarbiausiu verslininku ekonomikos sektoriuje, kuriame jis veikia, kad galėtų daryti įtaką šiame sektoriuje.
34.      Išties kai kuriose iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto kalbinėse versijose daiktavardis „verslininkai“ apibūdinamas vartojant žodį, kuris yra lygiavertis angliškam žodžiui „influential“, o versijoje anglų k. vartojamas žodis „leading“. Apeliantas remiasi šia aplinkybe, teigdamas, kad verslininkai, kuriems taikoma ši nuostata, turi galėti daryti įtaką ne tik ekonomikos sektoriuje, kuriame vykdo veiklą, bet būtent pačiai Rusijos Federacijos vyriausybei.
35.      Vis dėlto šiuo klausimu primenu, kad pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją vienoje ar keliose Sąjungos teisės nuostatos kalbinėse versijose vartojama formuluotė negali būti vienintelis šios nuostatos aiškinimo pagrindas. Sąjungos teisės nuostatos turi būti aiškinamos ir taikomos vienodai, atsižvelgiant į visomis Sąjungos kalbomis parengtas versijas(19).
36.      Šioje byloje, pritardama Tarybos per teismo posėdį pateiktiems paaiškinimams, pažymiu, kad iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto versijose 12 kalbų daiktavardis „verslininkai“ iš esmės apibūdinamas žodžiu, kuris yra lygiavertis angliškam žodžiui „leading“(20). Be minėtų versijų, kai kuriose kitose versijose vartojamas žodis, kuris gali būti verčiamas į anglų kalbą kaip „prominent“ arba „principal“, o šie semantiniu požiūriu atspindi žodį „leading“(21). Taigi šios išvados 32 punkte pateikti argumentai, susiję su anglų kalba vartojamo žodžių junginio „leading businesspersons“ aiškinimu, visiškai taikytini visoms toms versijoms.
37.      Kita vertus, tik versijose prancūzų, latvių ir lietuvių kalbomis iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte esantis daiktavardis „verslininkai“ apibūdinamas būdvardžiu, kuris būtų verčiamas į anglų kalbą kaip „influential“. Vis dėlto net ir tomis kalbomis viena iš pagrindinių „influential“ reikšmių yra buvimas „svarbiu“(22). Taigi, siekiant užtikrinti vienodą iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto aiškinimą ir taikymą, kaip reikalaujama pagal šios išvados 35 punkte nurodytą jurisprudenciją, žodžių junginį „įtakingi verslininkai“, vartojamą versijose prancūzų, latvių ir lietuvių kalbomis, reikėtų aiškinti taip pat kaip ir daugumoje šios nuostatos kalbinių versijų, t. y. kad jis reiškia atitinkamo verslininko svarbą ekonomikos sektoriuje, su kuriuo jis susijęs ir kuriame gali daryti įtaką.
38.      Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad, vertinant pagal pažodinį aiškinimą, apelianto argumentas, jog iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte vartojamas žodžių junginys „įtakingi verslininkai“ reikalauja, kad Taryba įrodytų konkretų į sąrašą įtraukto asmens elgesį, be kita ko, kiek tai susiję su įtaka Rusijos Federacijos vyriausybei, arba nustatytų ryšį su šios šalies režimu, nėra pagrįstas.
39.      Antra, dėl kontekstinio aiškinimo pirmiausia norėčiau priminti, kad įtraukimo į sąrašą kriterijus, skirtas „įtakingiems verslininkams“, kaip numatyta iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte, pirmą kartą buvo nustatytas Sprendime 2022/329. Pastarasis sprendimas buvo priimtas 2022 m. vasario 25 d., t. y. kitą dieną po to, kai Rusijos Federacijos prezidentas paskelbė apie karinę operaciją Ukrainoje ir Rusijos ginkluotosios pajėgos užpuolė šią šalį(23).
40.      Be to, svarbu pažymėti, kad iki pakeitimo Sprendimu 2022/329 Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalyje jau buvo nurodytas įtraukimo į sąrašą kriterijus, iš esmės leidęs įtraukti asmenis, galinčius daryti individualią įtaką Rusijos Federacijos vyriausybei. Tai pasakytina, be kita ko, apie Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d punktą, kuriame iš esmės buvo nurodyti fiziniai asmenys, aktyviai materialiai ar finansiškai remiantys Rusijos sprendimus priimančius asmenis, atsakingus už kenkimą Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba kėsinimąsi į juos, arba gaunantys naudos iš šių sprendimus priimančių asmenų. Šis kriterijus išliko iš dalies pakeistame Sprendime 2014/145, todėl manau, kad toks šio sprendimo 2 straipsnio 1 dalies g punkto aiškinimas, kad pagal jį reikalaujama įrodyti įtakingą elgesį Rusijos Federacijos vyriausybės atžvilgiu ir ryšį su šią šalį valdančiu režimu, kaip teigia apeliantas, paprasčiausiai būtų perteklinis, taigi neatitiktų konteksto.
41.      Taigi, nedarant poveikio papildomiems argumentams, kuriuos pateiksiu toliau šioje išvadoje, nemanau, kad iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto kontekstinis aiškinimas patvirtina apelianto teiginį.
42.      Trečia, kiek tai susiję su teleologiniu aiškinimu, iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktas yra nuostata, įtraukta į teisės aktus, nustatančius beprecedentį ribojamųjų priemonių rinkinį, kuriuo siekiama daryti maksimalų spaudimą Rusijos Federacijai, didinant jos veiksmų, kuriais siekiama pakenkti Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei, sąnaudas.
43.      Tokie yra Rusijai nustatytų ribojamųjų priemonių tikslai, kaip jie iš esmės suformuluoti 2020 m. birželio 25 d. Teisingumo Teismo sprendime VTB Bank / Taryba (C‑729/18 P, EU:C:2020:499, 59 punktas)(24) – jame taip pat cituojamas 2017 m. kovo 28 d. Sprendimas Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, 123 punktas)(25). Abu sprendimai buvo susiję su sektorinių ribojamųjų priemonių, nustatytų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje, dar prieš 2022 m. vasario 24 d. Rusijos ginkluotųjų pajėgų įvykdytą šios šalies užpuolimą, aiškinimu(26). Vis dėlto tuose sprendimuose Teisingumo Teismo nustatyti tikslai išlieka taikytini aiškinant šioje byloje nagrinėjamas individualias ribojamąsias priemones, turint omenyje tai, kad, kaip aiškiai nurodyta Sprendimo 2022/329, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/145, 10 ir 11 konstatuojamosiose dalyse, tiek sektorinių, tiek individualių ribojamųjų priemonių imtasi bendrai reaguojant į situaciją, kuri po šio užpuolimo tik dar pablogėjo(27)
44.      Šiomis aplinkybėmis manau, jog galima pagrįstai tikėtis, kad ribojamųjų priemonių nustatymas įtakingiems verslininkams, kuriems skirtas iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktas, kuo labiau padidins spaudimą Rusijos Federacijos vyriausybei atsisakyti karinės agresijos Ukrainos teritorijoje. Galiausiai juk šie įtakingi verslininkai atlieka pagrindinį vaidmenį išlaikant ekonomikos sektorių, su kuriais jie susiję ir kurie galiausiai didina Rusijos Federacijos vyriausybės turimus finansinius išteklius savo veiksmams ir politikai vykdyti, pelningumą. Taigi, paveikiant atitinkamų įtakingų verslininkų veiklą, šioje byloje nagrinėjamos ribojamosios priemonės gali sumažinti pajamas, kurias Rusijos Federacijos vyriausybė gauna iš atitinkamų savo ekonomikos sektorių, taip padidinant jos karinių veiksmų sąnaudas ir apribojant jos galimybę kenkti Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei.
45.      Darytina išvada, kad yra logiškas ryšys tarp, viena vertus, taikymo įtakingiems verslininkams, susijusiems su ekonomikos sektoriais, užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei, ir, kita vertus, šioje byloje nagrinėjamų ribojamųjų priemonių tikslo. Priešingai, nei teigia apeliantas, toks ryšys išlieka net ir nesant į sąrašą įtraukto asmens konkretaus elgesio, visų pirma, kiek tai susiję su įtaka Rusijos Federacijos vyriausybei, arba nesant sąsajos tarp šio asmens ir šią šalį valdančio režimo.
46.      Taigi teleologinis iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto aiškinimas nereikalauja persvarstyti šios nuostatos pažodinio ir kontekstinio aiškinimo, pateikto šios išvados 38 ir 41 punktuose. Iš tikrųjų jis patvirtina teiginį, kad šioje nuostatoje vartojama sąvoka „įtakingi verslininkai“ reikalauja, kad Taryba įrodytų tik tai, kad atitinkamas asmuo vykdo ekonominę ar komercinę veiklą bendrovėje ir kad šis asmuo laikomas bent labai svarbiu verslininku sektoriuje, su kuriuo jis susijęs, todėl gali daryti įtaką jame.
47.      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, nė vienas iš Teisingumo Teismo jurisprudencijoje apibrėžtų aiškinimo metodų, skirtų Sąjungos teisės nuostatos prasmei nustatyti, nereikalauja, kaip teigia apeliantas, atitinkamo asmens įtakingo elgesio Rusijos Federacijos vyriausybės atžvilgiu ar sąsajos su ja buvimo, kad toks asmuo galėtų būti laikomas „įtakingu verslininku“, kaip tai suprantama pagal iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktą.
48.      Taigi manau, jog Bendrajam Teismui negalima priekaištauti dėl to, kad jis padarė teisės klaidą, aiškindamas žodžių junginį „įtakingi verslininkai“, vartojamą iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte.
49.      Taigi pirmąją apelianto pateiktų argumentų grupę reikėtų atmesti.
2.      Dėl žodžių junginio „susiję su ekonomikos sektoriais, užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį“ aiškinimo
50.      Antra, apeliantas teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad žodžiai „užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei“ iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte turi būti aiškinami kaip siejami su šioje nuostatoje esančia fraze „susiję su ekonomikos sektoriais“, o ne fraze „įtakingi verslininkai“.
51.      Taryba ginčija tokius argumentus.
52.      Pirmiausia reikėtų pažymėti, jog skundžiamo sprendimo 66 punkte Bendrasis Teismas iš esmės konstatavo, kad iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte žodžiai „užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei“ siejami su ekonomikos sektoriais, kuriuose veikia įtakingi verslininkai, o ne pačiais šiais verslininkais. Tai reiškia, kad siekdama taikyti tą nuostatą Taryba turi įrodyti tik tai, kad šie ekonomikos sektoriai užtikrina didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei; nėra papildomo reikalavimo įrodyti atitinkamo asmens elgesį ar šio asmens sąsają su Rusijos režimu. Bendrojo Teismo teigimu, toks aiškinimas atitinka šioje byloje nagrinėjamomis ribojamosiomis priemonėmis siekiamus tikslus.
53.      Atsižvelgiant į šios išvados 35 punkte nurodytą jurisprudenciją, pirmiausia reikėtų pažymėti, kad iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto daugumos kalbinių versijų tekstas nepatvirtina apelianto pateikto argumento.
54.      Taip yra kalbant apie versiją anglų kalba, iš kurios, atsižvelgiant į įvairių Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto teksto sudedamųjų dalių tvarką, galima spręsti, kad Bendrasis Teismas teisingai išaiškino žodžių junginį „providing a substantial source of revenue“ kaip siejamą su iškart prieš jį einančiais žodžiais „involved in economics sectors“. Jeigu Taryba būtų norėjusi nurodyti, kad tokios pajamos turėjo būti kilusios iš pačių įtakingų verslininkų, ji būtų galėjusi pagrįstai sukeisti šias dvi frazes vietomis, kad tai būtų savaime suprantama, nes jokios kalbinės priežastys netrukdė jai to padaryti.
55.      Be to, daugumoje iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto kalbinių versijų tarp žodžių „susiję su ekonomikos sektoriais“ ir „užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei“ įterptas santykinis įvardis(28). Tokiais atvejais ryšys tarp šių dviejų sakinio dalių yra dar akivaizdesnis, nes žodžiai „užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei“ neišvengiamai tampa pagrindinio sakinio „susiję su ekonomikos sektoriais“ šalutiniu sakiniu.
56.      Bet kuriuo atveju, kiek tai susiję su šiomis versijomis, kurias apeliantas vadina dviprasmiškomis, atsižvelgiant į kontekstą, svarbu pažymėti, kad, turint omenyje tai, jog iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte žodis „pajamos“ susietas su nacionaline vyriausybe, kaip jų gavėja, tiksliausia būtų šiuo žodžius aiškinti taip, kad šių pajamų šaltinis turi būti ekonomikos sektorius, o ne pavienis verslininkas(29). Toks yra įprastas makroekonominis supratimas, kalbant apie valstybių finansus. Be to, akivaizdu, kad jeigu Taryba būtų norėjusi nurodyti, kad didelių pajamų šaltinis yra įtakingas verslininkas, žodžių junginys „susiję su ekonomikos sektoriais“ būtų perteklinis ir nebūtų buvęs įtrauktas į iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktą, nes iš esmės visi verslininkai tiesiogiai ar netiesiogiai susiję su kokiu nors ekonomikos sektoriumi.
57.      Be to, man atrodo, kad teleologinis iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto aiškinimas patvirtina tokį kontekstinį aiškinimą. Kadangi, kaip jau paaiškinta(30), nustatant ribojamąsias priemones siekiama apriboti Rusijos Federacijos vyriausybės turimus finansinius išteklius, kad būtų nutraukta jos vykdoma Ukrainos destabilizavimo politika ir agresija prieš ją, šis tikslas gali būti veiksmingiau pasiektas mažinant pajamas iš viso ekonomikos sektoriaus, o ne iš pavienio įtakingo verslininko.
58.      Taigi Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 66 punkte nepadarė klaidos, kai konstatavo, kad, atsižvelgiant į šioje byloje nagrinėjamų ribojamųjų priemonių tikslą, didelių pajamų šaltinis Rusijos Federacijos vyriausybei turėjo būti iš sektorių, su kuriais buvo susiję į sąrašą įtraukti įtakingi verslininkai, o ne iš pačių šių verslininkų.
59.      Išties Sprendimo 2022/329 11 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad, „atsižvelgdama į padėties rimtumą, Taryba mano, kad įtraukimo į sąrašą kriterijai turėtų būti iš dalies pakeisti, kad būtų įtraukti <...> asmenys ir subjektai, užtikrinantys [Rusijos Federacijos vyriausybei] esminį pajamų šaltinį“. Mano nuomone, vien tai, kad šioje konstatuojamojoje dalyje kalbama ne tik apie asmenis, bet ir apie subjektus, aiškiai rodo, kad ji negali būti suprantama kaip nurodanti tik „įtakingus verslininkus“ ir turi būti suprantama kaip reiškianti platesnę sąvoką, t. y. visą ekonomikos sektorių, įskaitant visus jame veikiančius asmenis ir subjektus.
60.      Be to, svarbu priminti, kad pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją, nors Sąjungos teisės akto konstatuojamosios dalys yra svarbus aiškinimo elementas, galintis paaiškinti šio akto autoriaus valią, šios konstatuojamosios dalys neturi privalomosios teisinės galios ir jomis negalima remtis nei nukrypstant nuo atitinkamo akto nuostatų, nei aiškinant šias nuostatas akivaizdžiai priešingai jų formuluotei(31).
61.      Nagrinėjamu atveju, kadangi Teisingumo Teismo jurisprudencijoje apibrėžti aiškinimo metodai, skirti Sąjungos teisės nuostatos reikšmei nustatyti, leidžia daryti išvadą, kad žodžių junginys „didelių pajamų šaltinį“ turi būti siejamas su žodžių junginiu „susiję su ekonomikos sektoriais“, o ne su žodžiais „įtakingi verslininkai“, vien Sprendimo 2022/329 11 konstatuojamosios dalies turinys negali paneigti šio aiškinimo.
62.      Galiausiai apeliantas teigia, kad Bendrojo Teismo pateiktas iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto išaiškinimas, kiek tai susiję, be kita ko, su žodžių junginiu „didelių pajamų šaltinį“, reiškia, kad atitinkamo verslininko asmeninis elgesys ar įnašas neturi jokios reikšmės. Vis dėlto šiuo klausimu pakanka priminti, jog įvairių šios nuostatos sudedamųjų dalių aiškinimas patvirtina, kad iš Tarybos nereikalaujama įrodyti ko nors daugiau nei tai, kad į sąrašą įtrauktas asmuo vykdo ekonominę ar komercinę veiklą ir kad šis asmuo laikomas bent labai svarbiu verslininku sektoriuje, su kuriuo jis susijęs, todėl galinčiu daryti įtaką tame sektoriuje.
63.      Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, jog Bendrajam Teismui negalima priekaištauti dėl to, kad, kaip teigia apeliantas, jis padarė teisės klaidą, kai aiškino iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto žodžius „užtikrinančiuose didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei“.
64.      Taigi apelianto pateiktą antrąją argumentų grupę reikėtų atmesti.
65.      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta šios išvados 49 ir 64 punktuose, reikėtų atmesti apeliacinio skundo pirmajame pagrinde išdėstytus argumentus dėl iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto išaiškinimo.
3.      Dėl apeliacinio skundo antrojo pagrindo antros dalies
66.      Apeliacinio skundo antrojo pagrindo antroje dalyje apeliantas, be kita ko, teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai įvertino iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte nustatyto kriterijaus tinkamumą kaip priemonės šios nuostatos tikslams pasiekti. Apeliantas tvirtina, kad dėl Bendrojo Teismo pateikto iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto išaiškinimo susiklosto situacija, kai asmenys baudžiami už tai, kas jie yra, o ne atsižvelgiant į tai, ką jie daro ar turėtų daryti. Galiausiai, kiek tai susiję su šia byla, apeliantui kyla klausimas, kaip šioje nuostatoje įtvirtinto kriterijaus taikymas galėtų kaip nors paveikti Rusijos valstybę.
67.      Taryba ginčija tokius argumentus.
68.      Pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją Sąjungos teismai, vykdydami ribojamųjų priemonių teisminę kontrolę, turi pripažinti Tarybai plačią diskreciją nustatyti bendruosius kriterijus, apibrėžiančius asmenų, kuriems gali būti taikomos tokios priemonės, ratą(32). Tai paprastai paaiškinama tuo, kad nors pagal ESS 24 straipsnio 1 dalį ir SESV 275 straipsnio antrą pastraipą Sąjungos teismams šioje specifinėje bendros užsienio ir saugumo politikos (BUSP) srityje išimties tvarka suteikiama jurisdikcija, šie teismai negali pakeisti Tarybos nustatant ribojamąsias priemones priimtų politinių ar strateginių sprendimų(33). Taigi patikros, kurią Sąjungos teismai gali atlikti vykdydami teisminę kontrolę, apimtis yra ribota(34).
69.      Vis dėlto tai nereiškia, kad Tarybai leidžiama veikti savavališkai. Priešingu atveju ESS 24 straipsnio 1 dalyje ir SESV 275 straipsnio antroje pastraipoje numatyta išimtis taptų neveiksminga(35). Pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją priemonės teisėtumo kontrolė turi būti atliekama atsižvelgiant į proporcingumo principą(36), o tai iš esmės reiškia, kad tik akivaizdžiai netinkamas šios priemonės pobūdis, atsižvelgiant į kompetentingos institucijos siekiamą tikslą, gali turėti įtakos tokios priemonės teisėtumui(37).
70.      Šiuo klausimu pirmiausia norėčiau priminti, kad savo jurisprudencijoje Teisingumo Teismas jau turėjo galimybę patvirtinti kriterijų, suformuluotą panašiai kaip nagrinėjamasis šioje byloje. Turiu omenyje 2020 m. liepos 9 d. Sprendimą Haswani / Taryba (C‑241/19 P, EU:C:2020:545)(38), susijusį su Sprendimo 2013/255/BUSP(39), iš dalies pakeisto Sprendimu (BUSP) 2015/1836(40), 27 straipsnio 2 dalies a punkte ir 28 straipsnio 2 dalies a punkte nustatytais kriterijais. Tomis nuostatomis Taryba užkirto kelią atvykti į valstybių narių teritoriją ir įšaldė visas lėšas ir ekonominius išteklius, priklausančius „Sirijoje veiklą vykdantiems įtakingiems verslininkams“, atsižvelgdama į smurtines represijas, vykdomas prieš šios šalies civilius gyventojus.
71.      Svarbu pažymėti, jog savo sprendime Teisingumo Teismas, atsižvelgdamas į iš dalies pakeisto Sprendimo 2013/255 5 konstatuojamąją dalį(41), pažymėjo, kad Sirijos režimas griežtai kontroliuoja Sirijos ekonomiką ir kad verslininkai ir režimas išplėtojo tarpusavio priklausomybės santykius. Šiomis aplinkybėmis Sirijoje veiklą vykdančių įtakingų vietos verslininkų ratas galėjo išlaikyti savo statusą tik palaikydamas glaudžius ryšius su Sirijos režimu. Vadinasi, vien priklausymo tokiai asmenų kategorijai pakako, kad būtų galima imtis būtinų priemonių, nesant jokio reikalo įrodyti ryšio tarp buvimo įtakingu verslininku ir Sirijos režimo(42).
72.      Vis dėlto pažymiu, kad, nepaisant panašios formuluotės, iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte numatyto kriterijaus taikymui būdingas reikšmingas skirtumas, palyginti su iš dalies pakeistame Sprendime 2013/255 nustatytu kriterijumi. Iš tiesų ribojamųjų priemonių, nustatytų po to, kai Rusijos ginkluotosios pajėgos užpuolė Ukrainą, atveju įtraukimas į įtakingų verslininkų sąrašą nesusietas su esamais Rusijos Federacijos verslininkų ir šios šalies režimo tarpusavio priklausomybės santykiais. Iš tikrųjų šie verslininkai įtraukiami ne dėl savo glaudžių ryšių su Rusijos politine vadovybe, bet dėl savo komercinės veiklos ekonomikos sektoriuje, užtikrinančiame didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei(43).
73.      Taigi Teisingumo Teismas turės nuspręsti, ar tokiomis aplinkybėmis iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytas kriterijus gali būti pripažintas pagrįstu. Konkrečiau kalbant, Teisingumo Teismui reikės patikrinti, ar toks kriterijus gali būti laikomas teisėtu, nesant Tarybos pareigos įrodyti, pirma, tiesioginę ar netiesioginę atitinkamo asmens ir Rusijos Federacijos vyriausybės veiksmų ir politikos Ukrainos atžvilgiu sąsają ir, antra, konkretų atitinkamo įtakingo verslininko elgesį, neapsiribojant vien įtaka, kurią jo profesinė veikla gali daryti Rusijos Federacijos ekonomikai, taigi ir Rusijos Federacijos vyriausybės gautoms pajamoms.
74.      Dėl pirmojo iš šių klausimų norėčiau atkreipti Teisingumo Teismo dėmesį į 2016 m. kovo 1 d. Sprendimą National Iranian Oil Company / Taryba (C‑440/14 P, EU:C:2016:128), kuriame jis pripažino pagrįstu įtraukimo į sąrašą kriterijų, taikomą asmenims ar subjektams, pagal kurį nebuvo reikalaujama įrodyti faktinio tiesioginio ar netiesioginio ryšio su branduolinių ginklų platinimu, kaip buvo nurodyta tose ribojamosiose priemonėse. Savo sprendime Teisingumo Teismas iš esmės konstatavo, kad net nesant tokio ryšio tokius asmenis ir subjektus
buvo galima įtraukti į sąrašus, nes jie galėjo skatinti branduolinių ginklų platinimą, teikdami Irano vyriausybei materialinius, finansinius ar logistinius išteklius arba priemones(44).
75.      Manau, yra įtikinamų priežasčių pirma nurodytus Teisingumo Teismo argumentus taikyti šioje byloje. Galiausiai, kaip teigiau savo išvadoje byloje Timchenko / Taryba (C‑703/23 P, EU:C:2025:274, 52 punktas), šios jurisprudencijos ratio decidendi yra veiksmų, į kuriuos nukreiptos šios priemonės, nutraukimas, sumažinant šiuo tikslu turimus finansinius išteklius, neatsižvelgiant į jų kilmę ir ypač į tai, ar tarp atitinkamo asmens ir atitinkamos vyriausybės veiksmų ir politikos yra ryšys. Nagrinėjamu atveju įtakingų verslininkų, kuriems taikomos šioje byloje nagrinėjamos ribojamosios priemonės, ekonominė veikla prisideda prie Rusijos Federacijos vyriausybės biudžeto finansavimo. Taigi nesvarbu, ar šie verslininkai yra tiesiogiai, ar netiesiogiai susiję su šia vyriausybe arba su jos veiksmais ir politika Ukrainos atžvilgiu.
76.      Dėl antrojo klausimo pažymėtina, jog apelianto argumentai grindžiami prielaida, kad Teisingumo Teismo jurisprudencija iki šiol buvo susijusi su atvejais, kai asmuo buvo įtrauktas į asmenų ar subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašus dėl savo atitinkamo elgesio ir toks elgesys buvo išankstinė sąlyga, kad jam būtų galima priskirti situaciją, kurią siekta sureguliuoti tokiomis priemonėmis. Apeliantas per teismo posėdį iš esmės teigė, kad Teisingumo Teismas niekada nėra pripažinęs pagrįstu įtraukimo į sąrašą kriterijaus, remdamasis vien atitinkamo asmens profesiniu statusu, t. y. pelninguose ekonomikos sektoriuose veikiančių verslininkų statusu.
77.      Reikėtų pažymėti, kad net darant prielaidą, jog apelianto pastabos yra teisingos, tai savaime nereiškia, kad įtraukimo į sąrašą kriterijus, pagal kurį nereikalaujama asmenų, kuriems jis taikomas, asmeninio elgesio, kad jie būtų įtraukti į sąrašą, turėtų būti laikomas neteisėtu per se. Galiausiai, kaip jau priminiau šios išvados 68 punkte, Taryba turi plačią diskreciją bendrai ir abstrakčiai nustatyti ribojamųjų priemonių taikymo teisinius kriterijus ir procedūras, o tai reiškia, kad reikėtų panaikinti tik tokią priemonę, kuri yra akivaizdžiai netinkama, atsižvelgiant į Tarybos siekiamą tikslą.
78.      Šiuo klausimu pirmiausia reikėtų pažymėti, kad apeliantas neginčija iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte numatytu kriterijumi siekiamo tikslo, kuris, kaip nurodyta skundžiamo sprendimo 72 punkte ir kaip pripažino apeliantas, yra padidinti spaudimą Rusijos Federacijai ir jos veiksmų, kuriais siekiama pakenkti Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei, sąnaudas, teisėtumo(45). Vis dėlto jis ginčija iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte nurodytų įtakingų verslininkų įtraukimo į sąrašą tinkamumą kaip priemonės šiems tikslams pasiekti.
79.      Vis dėlto manau, kad apelianto argumentą reikėtų atmesti dėl toliau nurodytų priežasčių.
80.      Pirma, kaip jau paaiškinau pirmoje šios išvados dalyje, įtakingi verslininkai gali būti įtraukiami dėl jų profesinės veiklos pagrindiniuose Rusijos ekonomikos sektoriuose, nes šios veiklos rezultatas glaudžiai susijęs su Rusijos Federacijos vyriausybės biudžeto finansavimu. Iš esmės dėl ribojamųjų priemonių taikymo jiems sunkiau vykdyti veiklą, o tai gali pakenkti Rusijos ekonomikai(46) ir taip prisidėti prie karinės agresijos prieš Ukrainą sąnaudų didinimo. Taigi galima konstatuoti, kad tarp įtakingų verslininkų, vykdančių veiklą ekonomikos sektoriuose, iš kurių Rusijos Federacijos vyriausybė gauna didelių pajamų, įtraukimo ir nagrinėjamų ribojamųjų priemonių tikslo, t. y. daryti spaudimą Rusijos Federacijos vyriausybei, kad ji nutrauktų šią agresiją, yra logiškas ryšys.
81.      Be to, atsakant į apelianto priekaištą, kad iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte konkrečiai neapibrėžiami sektoriai, iš kurių Rusijos Federacijos vyriausybė gauna didelių pajamų, reikėtų konstatuoti, kad šio žodžių junginio formulavimas taip pat priklauso plačiai Tarybos diskrecijai, kai ji nustato pagal ribojamųjų priemonių sistemą taikytinus bendruosius kriterijus. Šiame žodžių junginyje vartojamos sąvokos taikymas konkrečiam atvejui gali būti nustatomas kiekvienu konkrečiu atveju, atsižvelgiant į tai, kad jam turi būti taikoma Sąjungos teismo kontrolė(47).
Be to, priešingai, nei tvirtina apeliantas, nemanau, jog tai, kad iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte neapibrėžti ekonomikos sektoriai, kuriems taikoma ši nuostata, pažeidžia teisinio saugumo principą. Vis dėlto, vartojant žodžių junginį „užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei“, iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte nurodomi pakankamai konkretūs veiksniai, pagal kuriuos galima nustatyti atvejus, kai šį žodžių junginį galima taikyti, taigi laikomasi Teisingumo Teismo jurisprudencijoje įtvirtintų reikalavimų(48).
82.      Antra, kaip reikalaujama pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją(49), vertinant iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto tinkamumą reikėtų tinkamai atsižvelgti į aplinkybes, kuriomis tas sprendimas buvo priimtas. Šiuo klausimu siūlyčiau Teisingumo Teismui atsižvelgti ne tik į ypatingas ir kintančias aplinkybes, kuriomis buvo nustatytos nagrinėjamos ribojamosios priemonės, bet ir į kumuliacinius padarinius, kurių apskritai turėjo sukelti visos priemonės, taikytos Rusijos Federacijai, kai ji užpuolė Ukrainą.
83.      Šiuo klausimu reikėtų pažymėti, kad,
pirma, nagrinėjamų ribojamųjų priemonių buvo imtasi ypatingomis itin didelės skubos aplinkybėmis, nurodytomis Sprendimo 2022/329 3–10 konstatuojamosiose dalyse. Šios priemonės buvo sudedamoji dalis precedento neturinčios apimties priemonių, kurių Taryba ėmėsi greitai, vieningai, laipsniškai ir koordinuotai(50). Kaip Taryba teisingai pažymėjo per teismo posėdį, Sąjunga tvirtai reagavo į tarptautinėje teisėje nustatytų erga omnes įpareigojimų pažeidimą, siekdama kovoti su Rusijos Federacijos karine agresija prieš Ukrainą(51), tam pasitelkdama visas turimas priemones, nesusijusias su jėgos panaudojimu.
84.      Antra, iš Sprendimo 2022/329 5 konstatuojamosios dalies aišku, kad, Tarybos nuomone, bet kokia Rusijos Federacijos karinė agresija prieš Ukrainą turės didžiulių padarinių ir to kaina bus didelė, įskaitant platų spektrą sektorinių ir individualių ribojamųjų priemonių, kurių būtų imtasi koordinuojant su partneriais. Todėl reikėtų nepamiršti, kad nagrinėjamų ribojamųjų priemonių tinkamumas priklauso ne tik nuo jų poveikio vienai asmenų grupei, kaip antai įtakingiems verslininkams, kuriems taikomas iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktas, bet ir nuo visų priemonių, kurias Taryba nustatė siekdama susilpninti Rusijos ekonominę bazę ir pakenkti Rusijos Federacijos gebėjimui toliau finansuoti ir vykdyti karą, kumuliacinio poveikio.
85.      Tai reiškia, kad iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte įtvirtintas kriterijus, siejant su aplinkybėmis, kuriomis šių priemonių buvo imtasi, ir ypač rimta padėtimi, kurią Taryba pabrėžė Sprendime 2022/329, patvirtina išvadą, kad ribojamosios priemonės, nustatytos įtakingiems verslininkams, nėra akivaizdžiai netinkamos, atsižvelgiant į jų tikslą.
86.      Kadangi apeliantas dar teigia, kad sunku sužinoti, kaip į sąrašą įtraukti asmenys turėtų elgtis, kad nebebūtų jame arba išbraukti iš jo, svarbu pažymėti, kad įtakingi verslininkai gali būti išbraukti iš sąrašo, jeigu gali įrodyti, kad nebėra tokioje padėtyje, kuria remiantis buvo įtraukti į sąrašą. Vėlgi, nors tokia padėtis iš pradžių gali pateisinti įtraukimą į sąrašą, ji negali lemti to, kad atitinkamo asmens situacija nesikeistų laikui bėgant ir kad periodinės peržiūros procedūra taptų visiškai neveiksminga, nebent Taryba dar galėtų įrodyti apėjimo riziką, tačiau šis klausimas nėra konkrečiai keliamas šioje byloje.
87.      Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui konstatuoti, jog nė vienas iš apelianto pateiktų argumentų negali įrodyti, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą vertindamas iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte nustatyto kriterijaus tinkamumą kaip priemonės šios nuostatos tikslams pasiekti.
88.      Taigi apeliacinio skundo antrojo pagrindo antrą dalį reikėtų atmesti, kiek ji susijusi su šiais argumentais.
V.      Išvada
89.      Atsižvelgdama į šioje išvadoje pateiktą analizę, siūlau Teisingumo Teismui atmesti apeliacinį skundą, kiek tai susiję su pirmajame pagrinde išdėstytais apelianto argumentais dėl iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto aiškinimo, taip pat apelianto argumentus dėl toje nuostatoje nustatyto kriterijaus kaip priemonės tinkamumo tos nuostatos tikslams pasiekti.
90.      Nereiškiu nuomonės dėl likusių apelianto pateiktų apeliacinio skundo pagrindų, nei dėl klausimo, iš kurios šalies turėtų būti priteistos bylinėjimosi išlaidos pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį.
1      Originalo kalba: anglų.
2      Toliau – apeliantas.
3      Toliau – skundžiamas sprendimas.
4      Toliau kartu – nagrinėjami aktai.
5      Taip pat žr. 2025 m. kovo 13 d. Sprendimą Shuvalov / Taryba (C‑271/24 P, EU:C:2025:180) ir mano išvadas bylose Timchenko / Taryba (C‑702/23 P, EU:C:2025:273) ir Timchenko / Taryba (C‑703/23 P, EU:C:2025:274).
6      2014 m. kovo 17 d. Tarybos sprendimas dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 78, 2014, p. 16).
7      2022 m. vasario 25 d. Tarybos sprendimas, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/145 (OL L 50, 2022, p. 1).
8      2014 m. kovo 17 d. Tarybos reglamentas dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 78, 2014, p. 6).
9      2022 m. vasario 25 d. Tarybos reglamentas, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 269/2014 (OL L 51, 2022, p. 1).
10      Glaustumo sumetimais nuorodos į iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytą kriterijų turėtų būti suprantamos ir kaip nuorodos į šio sprendimo 1 straipsnio 1 dalies e punkte bei iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 269/2014 3 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytą kriterijų. Žr. šios išvados 9 ir 11 punktus.
11      Toliau – iš dalies pakeistas Sprendimas 2014/145.
12      Toliau – iš dalies pakeistas Reglamentas Nr. 269/2014.
13      Skundžiamo sprendimo 47, 49 ir 56 punktai.
14      Skundžiamo sprendimo 56–58 punktai.
15      Skundžiamo sprendimo 75–95 punktai.
16      2025 m. kovo 20 d. Sprendimas DL (C‑61/24, EU:C:2025:197, 38 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
17      Šiuo klausimu žr. Cambridge Dictionary pateiktą apibrėžtį adresu https://dictionary.cambridge.org/dictionary/english/businessperson
18      Žr., be kita ko, Cambridge Dictionary pateiktą apibrėžtį adresu https://dictionary.cambridge.org/dictionary/learner-english/leading
19      Žr. 2024 m. lapkričio 28 d. Sprendimą Másdi (C‑169/23, EU:C:2024:988, 42 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
20      Žr. iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto versijas bulgarų, čekų, vokiečių, estų, italų, vengrų, lenkų, slovakų, slovėnų, suomių ir švedų kalbomis.
21      Žr. iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto versijas nyderlandų, portugalų, ispanų, airių ir rumunų kalbomis.
22      Žr., be kita ko, Le Robert pateiktą apibrėžtį adresu https://dictionnaire.lerobert.com/definition/influent.
23      Žr. Sprendimo 2022/329 9 konstatuojamąją dalį.
24      Taip pat žr. 2020 m. rugsėjo 17 d. Sprendimą Rosneft ir kt. / Taryba (C‑732/18 P, EU:C:2020:727, 85 punktas).
25      Žr. mano išvadą byloje Timchenko / Taryba (C‑703/23 P, EU:C:2025:274, 52 punktas).
26      Žr. 2014 m. liepos 31 d. Tarybos sprendimą 2014/512/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje (OL L 229, 2014, p. 13), su pakeitimais, ir 2014 m. liepos 31 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 833/2014 dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje (OL L 229, 2014, p. 1).
27      Taip pat reikėtų atkreipti Teisingumo Teismo dėmesį į Sprendimo 2022/329 2 ir 4 konstatuojamąsias dalis, kuriose teigiama, kad Europos Sąjunga ir toliau „tvirtai remia Ukrainos suverenitetą ir teritorinį vientisumą“, ir nurodoma, kad reikia imtis naujų ribojamųjų priemonių, kurios turėtų didžiulių padarinių ir didelę kainą Rusijai dėl jos karinės agresijos. Be to, Sprendimo 2022/329 10 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad Europos Sąjungos atsakas „apims ir sektorines, ir individualias ribojamąsias priemones“ reaguojant į „neišprovokuotą Rusijos Federacijos ginkluotųjų pajėgų įsiveržimą į Ukrainą“. Iš šio teiginio matyti, kad šių dviejų rūšių priemonės yra glaudžiai susijusios tarpusavyje ir jomis siekiama to paties tikslo.
28      Žr., be kita ko, iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto versijas italų, vokiečių, nyderlandų, portugalų, danų, estų, graikų, latvių ir slovakų kalbomis.
29      Žr. žodžio „revenue“ apibrėžtį Cambridge Dictionary adresu https://dictionary.cambridge.org/dictionary/english/revenue;
jis reiškia pajamas, kurias vyriausybė reguliariai gauna iš mokesčių.
30      Žr. šios išvados 44 ir 45 punktus.
31      Žr., be kita ko, 2024 m. kovo 7 d. Sprendimą Roheline Kogukond ir kt.
(C‑234/22, EU:C:2024:211, 70 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
32      Žr., be kita ko, 2016 m. balandžio 7 d. Sprendimą Akhras / Taryba (C‑193/15 P, EU:C:2016:219, 51 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
33      Šiuo klausimu žr. 2020 m. birželio 25 d. Sprendimą VTB Bank / Taryba (C‑729/18 P, EU:C:2020:499, 61 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Šiuo klausimu taip pat žr. 2024 m. rugsėjo 10 d. Sprendimą KS ir kt. / Taryba ir kt. (C‑29/22 P ir C‑44/22 P, EU:C:2024:725, 115–118 punktai).
34      Žr. 2013 m. liepos 18 d. Sprendimą
Komisija ir kt. / Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P ir C‑595/10 P, EU:C:2013:518, 119 punktas), iš kurio matyti, kad visapusišką kontrolę galima atlikti tik dėl individualių įtraukimo į sąrašą kriterijų.
35      Pagal analogiją žr. 2024 m. rugsėjo 10 d. Sprendimą KS ir kt. / Taryba ir kt. (C‑29/22 P ir C‑44/22 P, EU:C:2024:725, 73 punktas).
36      Šiuo klausimu žr. 2025 m. kovo 13 d. Sprendimą PKK / Taryba (C‑44/23 P, EU:C:2025:181, 134 punktas).
37      Žr., be kita ko, 2016 m. kovo 1 d. Sprendimą National Iranian Oil Company / Taryba (C‑440/14 P, EU:C:2016:128, 77 punktas).
38      Toliau – Sprendimas Haswani.
39      2013 m. gegužės 31 d. Tarybos sprendimas dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (OL L 147, 2013, p. 14).
40      2015 m. spalio 12 d. Tarybos sprendimas, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2013/255/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (OL L 266, 2015, p. 75).
41      Iš dalies pakeisto Sprendimo 2013/255 5 konstatuojamosios dalies turinys atitinka Sprendimo 2015/1836 6 konstatuojamosios dalies turinį.
42      Sprendimo Haswani 66, 69 ir 70 punktai.
43      Įtraukimo į sąrašus kriterijus, grindžiamas įtakingų verslininkų ir Rusijos Federacijos vyriausybės abipusės
naudos ir paramos
santykiu, buvo nustatytas tik iš dalies pakeitus Sprendimą 2014/145 2023 m. birželio 5 d. Tarybos sprendimu (BUSP) 2023/1094 (OL L 146, 2023, p. 20). Žinoma, šis kriterijus netaikomas šioje byloje ratione temporis.
44      2016 m. kovo 1 d. Sprendimas National Iranian Oil Company / Taryba (C‑440/14 P, EU:C:2016:128, 80 ir 81 punktai).
45      Taip pat žr. šios išvados 44 punktą.
46      Šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2024 m. rugsėjo 5 d. Sprendimą GM ir ON (C‑109/23, EU:C:2024:681, 54 punktas) ir mano išvadą toje byloje (C‑109/23,
EU:C:2024:307, 76 punktas).
47      Šiuo klausimu taip pat turiu pažymėti, jog apeliacinio skundo pirmajame pagrinde apeliantas iš esmės neigia, kad ekonomikos sektorius, kuriame jis vykdo veiklą, – tai ekonomikos sektorius, kuris yra didelių pajamų šaltinis Rusijos Federacijos vyriausybei. Vis dėlto Teisingumo Teismo prašymas dėl šios išvados neapima šio konkretaus vertinimo, todėl neįtraukiu jo į savo analizę.
48      Šiuo klausimu žr. 2024 m. spalio 4 d. Sprendimą
Lietuva ir kt. / Parlamentas ir Taryba (Judumo paketas) (C‑541/20–C‑555/20, EU:C:2024:818, 159 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
49      Žr. 2016 m. kovo 1 d. Sprendimą National Iranian Oil Company / Taryba (C‑440/14 P, EU:C:2016:128, 78 punktas).
50      Žr. 2022 m. liepos 27 d. Sprendimą RT France / Taryba (T‑125/22, EU:T:2022:483, 87 punktas), kuriame Bendrojo Teismo didžioji kolegija padarė panašią išvadą.
51      Dėl tokio pažeidimo buvimo žr. 2022 m. kovo 2 d. Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliuciją dėl agresijos prieš Ukrainą (A/ES-11/L.1).