Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. gegužės 21 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Finansų sistemos naudojimo pinigams plauti ar teroristams finansuoti prevencija – Direktyva (ES) 2015/849 – 31 straipsnis – Juridinių struktūrų, kurių „sandara ar funkcijos yra panašios į patikos fondų“, sąvoka – Patikos įgaliojimai, kuriuos sudaro pagal Italijos teisę įsteigtos patikos bendrovės (mandato fiduciario) – Teisėtų interesų turinčių asmenų prieiga prie informacijos apie tikruosius savininkus – Galiojimas – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsniai – Privataus ir šeimos gyvenimo gerbimas – Asmens duomenų apsauga – Teisinio tikrumo principas – Teisėto intereso sąvoka – Teisė į veiksmingą teisminę gynybą – Laikinoji teisinė apsauga “
Sujungtose bylose C‑684/24 ir C‑685/24
dėl Consiglio di Stato (Valstybės taryba, Italija) 2024 m. spalio 15 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. spalio 17 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Across Fiduciaria SpA (C‑684/24),
Galvani Fiduciaria Srl,
Sfo Fiduciaria Srl
prieš
Presidenza del Consiglio dei ministri,
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Ministero delle Imprese e del Made in Italy,
Garante per la protezione dei dati personali,
Unione italiana delle Camere di commercio, industria, artigianato e agricoltura (Unioncamere),
Infocamere Scpa,
dalyvaujant
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza-Brianza, Lodi,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Bologna,
ir
Unione Fiduciaria SpA (C‑685/24),
Assoservizi Fiduciari,
Torino Fiduciaria – Fiditor Srl,
Ser-Fid Italiana Fiduciaria e di Revisione SpA
prieš
Ministero delle Imprese e del Made in Italy,
Presidenza del Consiglio dei ministri,
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Garante per la protezione dei dati personali,
Unione italiana delle Camere di commercio, industria, artigianato e agricoltura (Unioncamere),
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza-Brianza, Lodi,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Torino,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma,
Infocamere Scpa,
dalyvaujant
Aletti Fiduciaria SpA,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza-Brianza, Lodi,
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas F. Biltgen, teisėjai I. Ziemele ir A. Kumin (pranešėjas),
generalinis advokatas J. Richard de la Tour
posėdžio sekretorius G. Chiapponi, administratorius,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. rugsėjo 25 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        Across Fiduciaria SpA, Galvani Fiduciaria Srl ir Sfo Fiduciaria Srl, atstovaujamų avvocati G. Battagliese, A. Pazzaglia ir I. Valas,
–        Unione Fiduciaria SpA, Assoservizi Fiduciari, Torino Fiduciaria – Fiditor Srl ir Aletti Fiduciaria SpA, atstovaujamų
avvocati C. Angelici, D. Contini, B. G. Mattarella ir F. Sciaudone,
–        Ser-Fid Italiana Fiduciaria e di Revisione SpA, atstovaujamos avvocati U. Corea ir G. Marini,
–        Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma, atstovaujamų avvocato S. Scafetta,
–        Italijos vyriausybės, atstovaujamos S. Fiorentino, padedamos avvocati dello Stato G. Aiello ir F. Montanaro,
–        Vokietijos vyriausybės, atstovaujamos J. Möller ir P. Wagner,
–        Europos Parlamento, atstovaujamo M. Menegatti, M. Migliorati ir E. Paladini,
–        Europos Sąjungos Tarybos, atstovaujamos I. Gurov, K. Pleśniak ir G. Rugge,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos A. Bouchagiar, A. Manzaneque Valverde, P. A. Messina ir G. von Rintelen,
susipažinęs su 2025 m. gruodžio 11 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymai priimti prejudicinį sprendimą pateikti dėl:
–        dėl 2015 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/849 dėl finansų sistemos naudojimo pinig[ams] pl[auti] ar terorist[ams] finans[uoti] prevencijos, kuria iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 648/2012 ir panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/60/EB bei Komisijos direktyva 2006/70/EB (OL L 141, 2015, p. 73), iš dalies pakeistos 2018 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/843 (OL L 156, 2018, p. 43) (toliau – Direktyva 2015/849), 31 straipsnio 4 dalies galiojimo, atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 7 ir 8 straipsnius ir Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos, pasirašytos 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje (toliau – EŽTK), 8 straipsnį, taip pat dėl Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 ir 7a dalių, Chartijos 47 straipsnio ir EŽTK 6 straipsnio išaiškinimo (byla C‑684/24) ir
–        dėl Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1, 2 ir 10 dalių galiojimo atsižvelgiant į SESV 114 straipsnį ir 288 straipsnio trečią pastraipą, taip pat dėl ESS 5 straipsnio 4 dalies, Chartijos 6–8 ir 16 straipsnių, Direktyvos 2015/849 1, 2, 4, 5 ir 12–17 konstatuojamųjų dalių, 2 straipsnio, 3 straipsnio 6 punkto, 30 ir 31 konstatuojamųjų dalių ir Direktyvos 2018/843
4, 5, 16, 17 ir 25–34 konstatuojamųjų dalių išaiškinimo (byla C‑685/24).
2        Šie prašymai pateikti nagrinėjant du ginčus: Across Fiduciaria SpA, Galvani Fiduciaria Srl ir SFO Fiduciaria Srl (byla C‑684/24) ir Unione Fiduciaria SpA, Assoservizi Fiduciari, Torino Fiduciaria – Fiditor Srl ir Ser-FID Italiana Fiduciaria e di Revisione SpA (byla C‑685/24) su Presidenza del Consiglio dei Ministri (Ministrų Tarybos prezidiumas, Italija), Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ekonomikos ir finansų ministerija, Italija) ir Ministero delle Imprese e del Made in Italy (Verslo ir Made in Italy ministerija, Italija), Garante per la Protezione dei Dati Personali (asmens duomenų apsaugos kontrolierius, Italija), Unione Italiana delle camere di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura (Unioncamere), Infocamere Scpa (byla C‑684/24)  ir su Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza-Brianza, Lodi, Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Torino
bei
su Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma (byla C‑685/24) dėl informavimo ir prieigos pareigų, susijusių su pagal Italijos teisę įsteigtų patikos bendrovių sudarytais patikos įgaliojimais.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 2015/849
3        Direktyvos 2015/849 12, 14 ir 16 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„(12)      būtina nustatyti fizinių asmenų, turinčių arba kontroliuojančių juridinį asmenį, tapatybę. Siekdamos užtikrinti tikrą skaidrumą, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad ši nuostata būtų taikoma kuo platesniam jų teritorijoje įsteigtų arba bet kokiais kitais mechanizmais sukurtų juridinių asmenų spektrui. <...>
<...>
(14)      Tikslios ir aktualios informacijos apie tikrąjį savininką poreikis yra esminis veiksnys aptinkant nusikaltėlius, kurie priešingu atveju savo tapatybę galėtų dangstyti įmonės struktūra. Todėl valstybės narės turėtų užtikrinti, kad jų teritorijoje pagal nacionalinę teisę įsteigti subjektai, be tokios esminės informacijos kaip bendrovės pavadinimas ir adresas bei steigimo ir nuosavybės teisės įrodymas, gautų ir turėtų atitinkamą, tikslią ir atnaujintą informaciją apie savo tikruosius savininkus. <...> Valstybės narės taip pat turėtų užtikrinti, kad kitiems asmenims, galintiems įrodyti teisėtą interesą pinigų plovimo, teroristų finansavimo ir susijusių pirminių nusikaltimų, pavyzdžiui, korupcijos, mokestinių nusikaltimų ir sukčiavimo, atžvilgiu, būtų suteikta prieiga prie informacijos apie tikruosius savininkus, laikantis duomenų apsaugos taisyklių. Asmenys, galintys įrodyti teisėtą interesą, turėtų turėti prieigą prie informacijos apie turimų naudos teisių pobūdį ir apimtį, t. y. apie tų teisių apytikrę santykinę dalį;
<...>
(16)      galimybė laiku gauti informaciją apie tikruosius savininkus turėtų būti užtikrinta tokiais būdais, kad nekiltų informacijos nutekėjimo atitinkamai įmonei pavojus.“
4        Šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta:
„Šios direktyvos tikslas – užkirsti kelią [Europos] Sąjungos finansų sistemos panaudojimui pinigų plovimo ir teroristų finansavimo tikslais.“
5        Tos pačios direktyvos 2 straipsnyje apibrėžta jos taikymo sritis.
6        Šios direktyvos 3 straipsnis yra išdėstytas taip:
„Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
<...>
6)      tikrasis savininkas – fizinis (‑iai) asmuo (‑enys), kuris (‑ie) faktiškai yra kliento savininkas (‑ai) arba jį kontroliuoja, ir (arba) fizinis (‑iai) asmuo (‑enys), kurio (‑ių) vardu yra vykdomas sandoris ar veikla; tikruoju savininku laikomas bent:
<...>
b)      patikos fondų atveju – visi šie asmenys:
i)      patikėtojas (‑ai);
ii)      patikėtinis (‑ai);
iii)      saugotojas (‑ai) (jei esama);
iv)      naudos gavėjai arba (jei dar nenustatyti asmenys, gaunantys naudos iš juridinės struktūros ar juridinio asmens) asmenys, kurių interesams atstovauti ta juridinė struktūra ar juridinis asmuo yra pirmiausia įsteigti arba veikia;
v)      bet koks kitas fizinis asmuo, faktiškai kontroliuojantis patikos fondą per tiesioginę arba netiesioginę nuosavybę arba kitomis priemonėmis;
c)      tokių juridinių asmenų, kaip fondai, ir į patikos struktūras panašių juridinių vienetų atveju – fizinis (‑iai) asmuo (‑enys), einantis (‑ys) b punkte nurodytoms pareigoms lygiavertes arba į jas panašias pareigas;
<...>“
7        Direktyvos 2015/849 III skyriuje „Informacija apie tikruosius savininkus“, be kita ko, yra šios direktyvos 30 ir 31 straipsniai.
8        Minėtos direktyvos 30 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nustatyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad būtų reikalaujama, jog jų teritorijoje įsteigtos įmonės ir kiti juridiniai asmenys gautų ir saugotų adekvačią, tikslią ir atnaujintą informaciją apie savo tikruosius savininkus, įskaitant informaciją apie turimas naudos teises. <...>“
9        Tos direktyvos 31 straipsnyje nurodyta:
„1.      Valstybės narės užtikrina, kad šis straipsnis būtų taikomas patikos fondams ir kitiems juridinių struktūrų tipams, tokioms kaip, inter alia, „fiducie“, tam tikrų rūšių „Treuhand“ arba „fideicomiso“, kai tokios struktūros savo pobūdžiu [sandara] ar funkcijomis yra panašios į patikos fondus. Valstybės narės nustato ypatumus, pagal kuriuos apibrėžiama, ar juridinių struktūrų sandara ar funkcijos panašios į patikos fondų struktūrą pagal jų teisę valdomų tokių juridinių struktūrų atveju.
Kiekviena valstybė narė reikalauja, kad bet kokios tiesioginės patikos, administruojamos toje valstybėje narėje, patikėtiniai gautų ir laikytų tinkamą, tikslią ir aktualią informaciją apie patikos fondo tikruosius savininkus. Ta informacija apima šių subjektų tapatybę:
a)      patikėtojo (‑ų);
b)      patikėtinio (‑ių);
c)      saugotojo (‑ų) (jei jų esama);
d)      naudos gavėjų arba naudos gavėjų kategorijos;
e)      bet kurio kito fizinio asmens, realiai kontroliuojančio patikos fondą.
Valstybės narės užtikrina, kad už šio straipsnio pažeidimus būtų taikomos veiksmingos, proporcingos ir atgrasomosios priemonės arba sankcijos.
2.      Valstybės narės užtikrina, kad patikėtiniai arba asmenys, einantys lygiavertes pareigas panašiose juridinėse struktūrose, kaip nurodyta šio straipsnio 1 dalyje, atskleistų informaciją apie savo statusą ir laiku pateiktų šio straipsnio 1 dalyje nurodytą informaciją įpareigotiesiems subjektams, kai jie, veikdami kaip patikėtiniai arba asmenys, einantys lygiavertes pareigas panašiose juridinėse struktūrose, pradeda verslo santykius arba vykdo pavienį sandorį, viršydami 11 straipsnio b, c ir d punktuose pateiktas ribines vertes.
<...>
3a.      Valstybės narės reikalauja, kad informacija apie tiesioginės patikos ir panašių juridinių struktūrų, kaip nurodyta 1 dalyje, tikruosius savininkus būtų saugoma centriniame valstybės narės, kurioje patikos fondo patikėtinis ar asmuo, einantis lygiavertes pareigas panašioje juridinėje struktūroje, yra įsisteigęs arba gyvena, sukurtame tikrųjų savininkų registre.
<...>
4.      Valstybės narės užtikrina, kad informaciją apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus visais atvejais galėtų gauti:
a)      kompetentingos institucijos ir [finansinės žvalgybos padaliniai] be jokių apribojimų;
b)      įpareigotieji subjektai, kai vykdomas deramas klientų tikrinimas pagal II skyrių;
c)      bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, kurie gali įrodyti teisėtą interesą;
<...>
Pirmos pastraipos c ir d punktuose nurodytiems fiziniams ar juridiniams asmenims teikiama informacija apima tikrojo savininko vardą ir pavardę, gimimo metus ir mėnesį, gyvenamosios vietos šalį ir pilietybę, taip pat jo turimų naudos teisių pobūdį ir apimtį.
Valstybės narės nacionalinėje teisėje nustatytomis sąlygomis gali suteikti prieigą prie papildomos informacijos, pagal kurią galima identifikuoti tikrąjį savininką. Ta papildoma informacija apima bent gimimo datą arba kontaktinius duomenis vadovaujantis duomenų apsaugos taisyklėmis. Valstybės narės gali suteikti didesnę prieigą prie registre sukauptos informacijos laikydamosi nacionalinės teisės aktų.
<...>
4a.      Valstybės narės gali padaryti prieinamą 3 dalyje nurodytuose nacionaliniuose registruose laikomą informaciją internetu užsiregistravusiems ir mokestį sumokėjusiems vartotojams. Šis mokestis neturi viršyti administracinių informacijos paskelbimo sąnaudų, įskaitant sąnaudas, reikalingas registro priežiūrai ir atnaujinimui.
5.      Valstybės narės reikalauja, kad 3a dalyje nurodytame centriniame registre laikoma informacija būtų tinkama, tiksli ir aktuali, ir tuo tikslu nustato mechanizmus. <...>
<...>
7a.      Nacionalinėje teisėje nustatytomis išimtinėmis aplinkybėmis, kai 4 dalies pirmos pastraipos b, c ir d punktuose nurodyta prieiga tikrajam savininkui gali sukelti neproporcingą riziką, sukčiavimo, pagrobimo, šantažo, turto prievartavimo, priekabiavimo, smurto ar bauginimo riziką arba jei tikrasis savininkas yra nepilnametis ar kitaip teisiškai neveiksnus, valstybės narės kiekvienu atskiru atveju gali apriboti prieigą prie visos arba dalies informacijos apie tikrąjį savininką. Valstybės narės užtikrina, kad šios išimtys būtų suteikiamos tik atlikus išsamų išimtinių aplinkybių pobūdžio įvertinimą. Užtikrinamos teisės į administracinę sprendimo dėl išimties peržiūrą ir į veiksmingą apskundimą teismine tvarka. Išimtį suteikusi valstybė narė paskelbia metinius statistinius duomenis apie suteiktų išimčių skaičių bei nurodytas priežastis ir pateikia šiuos duomenis [Europos] Komisijai.
<...>
10.      Valstybės narės Komisijai ne vėliau kaip 2019 m. liepos 10 d. praneša 1 dalyje nurodytų patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų kategorijas, ypatybių aprašymą, pavadinimus ir, kai taikoma, teisinį pagrindą. Komisija ne vėliau kaip 2019 m. rugsėjo 10 d. Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbia tokių patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų konsoliduotą sąrašą.
Komisija ne vėliau kaip 2020 m. birželio 26 d. Europos Parlamentui ir [Europos Sąjungos] Tarybai pateikia ataskaitą, kurioje įvertinama, ar visi patikos fondai ir panašios juridinės struktūros, kaip nurodyta 1 dalyje, valdomos pagal valstybių narių teisę, buvo tinkamai identifikuotos ir ar joms taikomi įpareigojimai, nustatyti šioje direktyvoje. Kai tinkama, Komisija imasi reikiamų priemonių, kad veiktų atsižvelgdama į tos ataskaitos rezultatus.“
Direktyva 2018/843
10      Direktyvos 2018/843 4, 27-31, 30, 32 ir 42 konstatuojamosiose dalyse numatyta:
„(4)      <...> būtina dar labiau padidinti bendrą Sąjungos ekonominės ir finansinės aplinkos skaidrumą. Pinigų plovimo ir teroristų finansavimo prevencija gali būti veiksminga tik užtikrinus aplinką, nepalankią nusikaltėliams, kurie pasinaudodami neskaidriomis struktūromis ieško prieglobsčio savo lėšoms. Sąjungos finansų sistemos vientisumas priklauso nuo bendrovių ir kitų juridinių asmenų, patikos fondų bei panašių juridinių struktūrų skaidrumo. Šia direktyva siekiama ne tik aptikti ir tirti pinigų plovimo atvejus, bet ir užkirsti jiems kelią. Skaidrumo didinimas gali turėti stiprų atgrasomąjį poveikį;
<...>
(27)      Patikos fondams ir panašioms juridinėms struktūroms taikomos taisyklės dėl prieigos prie informacijos apie jų tikruosius savininkus turėtų būti panašios į atitinkamas taisykles, taikomas bendrovėms ir kitiems juridiniams asmenims; Dėl šiuo metu Sąjungoje egzistuojančių patikos fondų tipų įvairovės ir dar didesnės kitų panašių juridinių struktūrų įvairovės sprendimus dėl to, ar patikos fondas arba panaši juridinė struktūra yra pakankamai panašūs į bendroves ir kitus juridinius asmenis, turėtų priimti valstybės narės. Tas nuostatas perkeliančiais nacionalinės teisės aktais turėtų būti siekiama užkirsti kelią patikos fondų arba panašių juridinių struktūrų naudojimui pinigų plovimo, teroristų finansavimo arba susijusių pirminių nusikaltimų tikslais;
(28)      atsižvelgiant į patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų savybių skirtumus, valstybės narės turėtų turėti galimybę pagal nacionalinę teisę arba duomenų apsaugos taisykles nustatyti patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų, kurios nėra pakankamai panašios į bendroves ir kitus juridinius asmenis, skaidrumo lygį. Susijusi pinigų plovimo ir teroristų finansavimo rizika gali skirtis priklausomai nuo patikos fondo arba panašios juridinės struktūros savybių, o tos rizikos vertinimas ilgainiui gali keistis, pavyzdžiui, dėl vykdomo nacionalinio arba viršvalstybinio rizikos vertinimo. Dėl tos priežasties valstybės narės turėtų turėti galimybę teisės aktuose numatyti platesnę prieigą prie informacijos apie patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų tikruosius savininkus, jei tokia prieiga yra būtina ir proporcinga priemonė siekiant teisėto tikslo išvengti finansų sistemos naudojimo pinigų plovimui ar teroristų finansavimui. Nustatydamos informacijos apie tokių patikos fondų arba panašių juridinių struktūrų tikruosius savininkus skaidrumo lygį, valstybės narės turėtų deramai apsaugoti asmenų pagrindines teises, visų pirma teisę į privatumą ir asmens duomenų apsaugą. Prieiga prie informacijos apie patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų tikruosius savininkus turėtų būti suteikta bet kokiam teisėtą interesą įrodyti galinčiam asmeniui. Prieiga taip pat turėtų būti suteikta bet kuriam asmeniui, pateikusiam prašymą raštu dėl patikos fondo ar panašios juridinės struktūros, tiesiogiai arba netiesiogiai nuosavybės arba ne nuosavybės teise turinčio bet kokios bendrovės ar kito juridinio asmens, įsteigto ne Sąjungoje, kontrolinį akcijų paketą, be kita ko, per pareikštinių akcijų valdymą, arba kontrolę kitomis priemonėmis. Kriterijai ir sąlygos, kuriais remiantis suteikiama prieiga prie informacijos apie patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų tikruosius savininkus, turėtų būti pakankamai tikslūs ir atitikti šios direktyvos tikslus. Valstybės narės turėtų turėti galimybę atmesti raštu pateiktą prašymą, jei yra pagrįstų priežasčių įtarti, kad jis neatitinka šios direktyvos tikslų;
(29)      siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir vienodas veiklos sąlygas, labai svarbu aiškiai nustatyti, kokios Sąjungoje įsteigtos juridinės struktūros turėtų būti laikomos savo funkcijomis arba struktūra panašiomis į patikos fondus. Todėl kiekviena valstybė narė turėtų privalėti nustatyti patikos fondus (jeigu jie pripažįstami pagal nacionalinę teisę) ir panašias juridines struktūras, kurios gali būti įsteigtos pagal tos valstybės nacionalinę teisinę sistemą ar papročius ir kurių struktūra arba funkcijos panašios į patikos fondų, pavyzdžiui, tuo, kad sudaroma galimybė atskirti turtą, kuris priklauso atitinkamai juridiniams ir tikriesiems savininkams, arba nutraukti jo sąsajas. Vėliau valstybės narės turėtų pateikti Komisijai tų patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų kategorijas, savybių aprašymus, pavadinimus bei, jei taikytina, teisinį pagrindą, kad ta informacija būtų paskelbta Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir kad kitos valstybės narės galėtų tuos fondus ir struktūras atpažinti. Reikėtų atsižvelgti į tai, kad patikos fondai ir panašios juridinės struktūros įvairiose Sąjungos teritorijose gali turėti skirtingas teisines savybes. Tais atvejais, kai patikos fondų arba panašių juridinių struktūrų savybės struktūra arba funkcijomis pakankamai panašios į bendrovių ir kitų juridinių asmenų savybes, paviešinus prieigą prie informacijos apie tikruosius savininkus būtų prisidedama prie kovos su patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų netinkamu naudojimu. Panašiai vieša prieiga gali padėti užkirsti kelią netinkamam bendrovių ir kitų juridinių asmenų naudojimui pinigų plovimo ir teroristų finansavimo tikslais;
(30)      vieša prieiga prie informacijos apie tikruosius savininkus taip pat leidžia pilietinei visuomenei, įskaitant žiniasklaidą ir pilietinės visuomenės organizacijas, nuodugniau tikrinti informaciją ir padeda išsaugoti pasitikėjimą verslo sandorių ir finansų sistemos sąžiningumu. Ji gali padėti kovoti su netinkamu bendrovių ir kitų juridinių asmenų bei juridinių struktūrų naudojimu pinigų plovimo arba teroristų finansavimo tikslais (dėl pagalbos tyrimams ir dėl poveikio reputacijai), nes visi, galintys sudaryti sandorius, žino tikrųjų savininkų tapatybę. Be to, vieša prieiga finansų įstaigoms ir valdžios institucijoms (įskaitant trečiųjų valstybių valdžios institucijas), kovojančioms su tokiais nusikaltimais, suteiks didesnes galimybes laiku ir efektyviai gauti informaciją. Prieiga prie tos informacijos taip pat padėtų atlikti pinigų plovimo, susijusių pirminių nusikaltimų ir teroristų finansavimo tyrimus;
<...>
(32)      investuotojų ir visuomenės pasitikėjimas finansų rinkomis gerokai priklauso nuo tikslios informacijos atskleidimo tvarkos, užtikrinančios bendrovių ir kitų juridinių asmenų bei tam tikrų tipų patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų tikrųjų savininkų ir kontrolės struktūrų skaidrumą. Todėl valstybės narės turėtų sudaryti galimybes pakankamai nuosekliai ir suderintai teikti prieigą prie informacijos apie tikruosius savininkus, nustatydamos aiškias viešos prieigos taisykles, kad tretieji asmenys galėtų visoje Sąjungoje išsiaiškinti, kas yra bendrovių ir kitų juridinių asmenų bei tam tikrų tipų patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų tikrieji savininkai;
<...>
(42)      valstybės narės teisėtą interesą turėtų apibrėžti (tiek kaip bendrą sąvoką, tiek kaip prieigos prie informacijos apie tikruosius savininkus kriterijų) savo nacionalinėje teisėje. Visų pirma tomis apibrėžtimis teisėto intereso sąvoka neturėtų būti apribojama vien tiems atvejams, kai vyksta administracinės ar teisminės procedūros. Todėl, kai tinkama, jomis turėtų būti sudarytos sąlygos atsižvelgti į prevencinį nevyriausybinių organizacijų ir tiriamosios žurnalistikos atstovų darbą kovos su pinigų plovimu, teroristų finansavimu ir susijusiais pirminiais nusikaltimais srityje. <...>“
Italijos teisė
Įstatyminis dekretas Nr. 231/2007
11      Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos 2007 m. gruodžio 14 d.
Decreto legislativo n. 231 – Attuazione della direttiva 2005/60/CE concernente la prevenzione dell’utilizzo del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo nonchè della direttiva 2006/70/CE che ne reca misure di esecuzione (Įstatyminis dekretas Nr. 231 dėl Direktyvos 2005/60/EB dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigams plauti ir teroristams finansuoti ir Direktyvos 2006/70/EB, nustatančios jos įgyvendinimo priemones, įgyvendinimo; GURI, Nr. 290, 2007 m. gruodžio 14 d., paprastasis priedas Nr. 268; toliau – Įstatyminis dekretas Nr. 231/2007) 1 straipsnio 2 dalies ee punkte „paslaugų teikėjas bendrovėms ir patikos fondams“ apibrėžtas kaip „bet koks fizinis ar juridinis asmuo, kuris verslo tikslais bet kurias iš toliau išvardytų paslaugų teikia trečiosioms šalims:
<...> veikia kaip tiesioginės patikos ar panašaus juridinio vieneto patikėtinis arba pasirūpina, kad kitas asmuo eitų tokias pareigas“.
12      Įstatyminio dekreto Nr. 231/2007 20 straipsnis susijęs su tikrojo savininko nustatymu.
13      Šio įstatyminio dekreto 21 straipsnio 3 ir 4 dalyse numatyta:
„3.      Patikos fondai ir panašios juridinės struktūros, įsteigti ar reziduojantys Italijos Respublikos teritorijoje, turi būti įregistruoti specialiame šiuo tikslu numatytame įmonių registro skyriuje. 22 straipsnio 5 dalyje nurodytą informaciją apie šių patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų tikruosius savininkus, įsteigtus ar reziduojančius Italijos Respublikos teritorijoje, patikėtinis (‑ai) arba kitas asmuo patikėtinio ar asmens, kuris naudojasi lygiavertėmis teisėmis, įgaliojimais ir galiomis panašiose juridinėse struktūrose, vardu perduoda įmonių registrui tik nuotolinėmis priemonėmis ir be žyminio mokesčio, kad ši informacija būtų jame saugoma. <...>
4.      Teisė susipažinti su 22 straipsnio 5 dalyje nurodyta informacija apie patikos fondų tikruosius savininkus suteikiama:
<...>
da)      <...> privatiems asmenims, įskaitant turinčius atskirų interesų, ypač dėl svarbaus ir diferencijuoto teisinio intereso, kai reikia žinoti tikruosius savininkus, kad būtų išsaugotas arba ginamas teisiškai saugomą situaciją atitinkantis interesas, jei šie asmenys turi konkrečių ir dokumentais pagrįstų įrodymų, kad tikrasis ir juridinis savininkas nesutampa. Suinteresuotumas turi būti tiesioginis, konkretus ir aktualus, o atskiriems interesams atstovaujančių subjektų atveju jis neturi sutapti su atstovaujamos kategorijos asmenų interesais. Išskirtinėmis aplinkybėmis, kai tikrajam savininkui kiltų neproporcinga sukčiavimo, pagrobimo, šantažo, turto prievartavimo, priekabiavimo, smurto ar bauginimo rizika arba kai tikrasis savininkas yra neveiksnus ar nepilnametis, gali būti atsisakyta suteikti teisę susipažinti su visa informacija arba jos dalimi apie tikruosius savininkus, atliekant vertinimą kiekvienu konkrečiu atveju ir išsamiai išnagrinėjus išskirtinį aplinkybių pobūdį. <...>“
14      To paties įstatyminio dekreto 22 straipsnio 5 ir 5a dalyse nustatyta:
„5.      [1989 m. spalio 16 d.
Legge n. 364 (Įstatymas Nr. 364) (GURI, Nr. 261, 1989 m. lapkričio 8 d., paprastasis priedas Nr. 84)] reguliuojamų tiesioginių patikos fondų administratoriai ir asmenys, kurie naudojasi lygiavertėmis teisėmis, įgaliojimais ir galiomis panašiose juridinėse struktūrose, jeigu jie yra įsteigti ar turi registruotą buveinę Italijos Respublikos teritorijoje, gauna ir saugo tinkamą, tikslią ir aktualią informaciją apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros teisių turėtojus, t. y. informaciją apie patikėtojo (‑ų), administratoriaus (‑ų), saugotojo (‑ų) arba bet kurio kito asmens, veikiančio administratoriaus vardu, kai taikytina, naudos gavėjų ar naudos gavėjų grupių ir kitų fizinių asmenų, kontroliuojančių patikos fondą arba panašią juridinę struktūrą, ir bet kurio kito fizinio asmens, kuris galiausiai kontroliuoja patikos fondui ar panašiai juridinei struktūrai perduotą turtą per tiesioginę ar netiesioginę nuosavybę arba kitais būdais, tapatybę. Tiesioginio patikos fondo patikėtiniai ir asmenys, kurie naudojasi lygiavertėmis teisėmis, įgaliojimais ir galiomis panašiose juridinėse struktūrose, šią informaciją saugo ne trumpiau kaip penkerius metus nuo jų patikėtinio statuso pabaigos ir nedelsdami pateikia ją 21 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose nurodytoms institucijoms. Tie patys patikėtiniai, kurie, eidami šias pareigas, užmezga nuolatinius ar profesinius santykius arba retkarčiais teikia paslaugas, praneša apie savo statusą atitinkamoms institucijoms.
5a.      Šiame dekrete nurodytais tikslais į patikos fondus panašiomis juridinėmis struktūromis laikomi subjektai ir struktūros, kurie dėl savo struktūros ir funkcijų sukelia teisines pasekmes, lygiavertes tiesioginės patikos teisinėms pasekmėms, taip pat atsižvelgiant į tai, kad turtas skiriamas tam tikram tikslui ir jį valdo ne savininkas, o kitas asmuo vieno ar kelių naudos gavėjų interesais arba siekdamas konkretaus tikslo.“
Ministro dekretas Nr. 55/2022
15      2022 m. kovo 11 d.
Decreto del Ministero dell’Economia e delle Finanze n. 55 – Regolamento recante disposizioni in materia di comunicazione, accesso e consultazione dei dati e delle informazioni relativi alla titolarità effettiva di imprese dotate di personalità giuridica, di persone giuridiche private, di trust produttivi di effetti giuridici rilevanti ai fini fiscali e di istituti giuridici affini al trust
(Ekonomikos ir finansų ministro dekretas Nr. 55 dėl reglamento, kuriame pateikiamos nuostatos dėl duomenų ir informacijos apie juridinio asmens statusą turinčių įmonių, privačių juridinių asmenų, patikos fondų, darančių atitinkamą teisinį poveikį mokesčių srityje, ir į patikos fondus panašių juridinių struktūrų tikruosius savininkus perdavimo, prieigos ir susipažinimo su jais; GURI, Nr. 121, 2022 m. gegužės 25 d., p. 1; toliau – Ministro dekretas Nr. 55/2022) 1 straipsnio g punkte panašios juridinės struktūros apibrėžiamos kaip „subjektai ir struktūros, kurie dėl savo struktūros ir funkcijų sukelia teisines pasekmes, lygiavertes tiesioginės patikos teisinėms pasekmėms, taip pat atsižvelgiant į tai, kad turtas skiriamas tam tikram tikslui ir jį valdo ne savininkas, o kitas asmuo vieno ar kelių naudos gavėjų interesais arba siekdamas konkretaus tikslo pagal [Įstatyminio dekreto Nr. 231/2007] 22 straipsnio 5a dalį“.
16      Ministro dekreto Nr. 55/2022 7 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatyta:
„2.      Duomenys ir informacija apie patikos fondų ir į juos panašių juridinių struktūrų tikruosius savininkus, kurie turi būti įrašyti į specialų skyrių, perduoti pagal 3 straipsnį ir saugomi specialiame įmonių registro skyriuje, turi būti prieinami visiems fiziniams ar juridiniams asmenims, įskaitant turinčius atskirų interesų, kurie turi teisę susipažinti su jais pagal [Įstatyminio dekreto Nr. 231/2007] 21 straipsnio 4 dalies da punkto pirmą ir antrą sakinius, remiantis pagrįsto prašymo susipažinti su duomenimis pateikimu teritorinę kompetenciją turintiems prekybos rūmams, iš kurio matyti, kad įvykdytos to paties 21 straipsnio 4 dalies da punkto pirmame ir antrame sakiniuose nurodytos išankstinės sąlygos. Per 20 dienų nuo prašymo pateikimo teritorinę kompetenciją turintys prekybos rūmai suteikia prieigą arba pareiškėjui praneša apie pagrįstą atsisakymą patvirtintu elektroniniu paštu. Jei per nurodytą terminą atsakymas nepateikiamas, laikoma, kad galimybė susipažinti nesuteikiama.
3.      <...> teritorinę kompetenciją turintys prekybos rūmai perduoda 1 ir 2 dalyse nurodytą prašymą susipažinti su informacija įpareigotajam subjektui, pranešdami apie tai pagal 4 straipsnio 1 dalies e punktą nurodytu patvirtintu elektroninio pašto adresu. Per dešimt dienų nuo to pranešimo gavimo įpareigotasis subjektas gali patvirtintu elektroniniu paštu pateikti pagrįstą prieštaravimą. Prekybos rūmai kiekvienu konkrečiu atveju vertina suinteresuotojo asmens nurodytas išimtines aplinkybes, numatytas [Įstatyminio dekreto Nr. 231/2007] 21 straipsnio 2 dalies f punkte ir 4 dalies da punkte, kurios visiškai ar iš dalies pateisina atsisakymą leisti susipažinti su informacija, taip pat atsižvelgiant į nurodytos rizikos ir intereso susipažinti su informacija proporcingumo principą. Įvertinę suinteresuotojo asmens nurodytas išimtines aplinkybes teritorinę kompetenciją turintys prekybos rūmai gali visiškai arba iš dalies atsisakyti leisti susipažinti su 1 ir 2 dalyse nurodytais duomenimis. Apie bet kokį pagrįstą atsisakymą leisti pareiškėjui susipažinti su informacija pranešama patvirtintu elektroniniu paštu per 20 dienų nuo prašymo leisti susipažinti su dokumentais pateikimo. Nepateikus pranešimo per pirmiau nurodytą terminą laikoma, kad prašymas leisti susipažinti su dokumentais yra atmestas.“
Pagrindinės bylos ir prejudiciniai klausimai
17      Apeliantės pagrindinėje byloje, išskyrus Assoservizi Fiduciari, yra pagal Italijos teisę įsteigtos patikos bendrovės. Perkeliant Direktyvos 2015/849 31 straipsnį į Italijos teisės sistemą, šių bendrovių sudaryti patikos įgaliojimai buvo laikomi juridinėmis struktūromis, kurių „sandara ar funkcijos panašios į patikos fondų“, kaip tai suprantama pagal šio 31 straipsnio 1 dalį, todėl atsiranda pareiga pateikti informaciją apie atitinkamus tikruosius savininkus.
18      Remdamosi, be kita ko, nacionalinių taisyklių, kuriomis perkeliamas Direktyvos 2015/849 31 straipsnis, nesuderinamumu su Sąjungos teise ir paties šio 31 straipsnio neteisėtumu, apeliantės pagrindinėje byloje kreipėsi į Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija), o šis atmetė jų skundus. Vėliau jos kreipėsi į Consiglio di Stato (Valstybės taryba, Italija), t. y. į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą.
19      Atsižvelgdamas į apeliančių pagrindinėje byloje nurodytus pagrindus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad jo nagrinėjamose bylose reikia priimti sprendimą dėl Direktyvos 2015/849 31 straipsnio galiojimo ir išaiškinimo.
20      Pirma, šis teismas nurodo, kad kai kurios apeliantės pagrindinėje byloje ginčija Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1, 2 ir 10 dalių galiojimą, nes jos prieštarauja SESV 114 straipsniui ir 288 straipsnio trečiai pastraipai, taip pat veiksmingumo principui. Jų teigimu, šios nuostatos nėra aiškios, tikslios, jų poveikio negalima numatyti ir jos neleidžia pasiekti teisinio saugumo tikslo, nes, be kita ko, šioje direktyvoje nurodomos neapibrėžtos teisinės sąvokos, kaip antai sąvoka „panašus“, nenustatant būtinų bendrų objektyvių kriterijų.
21      Dėl patikos įgaliojimų įtraukimo į Direktyvos 2015/849 31 straipsnio taikymo sritį kaip juridinių struktūrų, kurių „sandara ar funkcijos panašios į patikos fondų“, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, pirma, dėl sąvokos „istituti giuridici“ (teisės struktūros), vartojamos šio 31 straipsnio 1, 2 ir 10 dalių versijoje italų kalba, apimties.
22      Šio teismo teigimu, atsižvelgiant į Italijos doktrinoje suteiktą žodžio „istituto“ reikšmę nacionalinės teisės sistemoje, šią sąvoką galima suprasti kaip reiškiančią suderintą socialinį reiškinį reglamentuojančių taisyklių ir principų visumą, tačiau toks požiūris, atrodo, neatitinka kitų minėto 31 straipsnio 1, 2 ir 10 dalių kalbinių versijų. Be to, įmanoma, kad minėta sąvoka būtų susijusi su konkrečiu ir specifiniu ekonominiu ir teisiniu sandoriu, tačiau dėl to reikėtų nagrinėti kiekvieną konkretų atvejį ir dėl to kiltų abejonių dėl teisinio saugumo. Taigi minėtas teismas linkęs laikytis trečiojo požiūrio, pagal kurį ta pati sąvoka turi būti aiškinama atsižvelgiant į ekonominių ir teisinių sandorių rūšis, vertinamas atsižvelgiant į jų esmines savybes, kurių visais atvejais „sandara ar funkcijos panašios į patikos fondų“.
23      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas primena, kad pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 ir 10 dalis valstybės narės turi nustatyti juridines struktūras, kurių „sandara ar funkcijos panašios į patikos fondų“, ir pranešti Komisijai „patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų kategorijas, ypatybių aprašymą, pavadinimus ir, kai taikoma, teisinį pagrindą“, kurių konsoliduotą sąrašą Komisija skelbia Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Kadangi Italijos Respublika pateikė reikalaujamą pranešimą ir į šias panašias juridines struktūras įtraukė pagal Italijos teisę suteiktą patikos įgaliojimą (mandato fiduciario), šiam teismui kyla klausimas dėl šio pranešimo ir Komisijos pagal 31 straipsnio 10 dalį paskelbto konsoliduoto sąrašo turinio arba deklaratyvaus pobūdžio.
24      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar pagal Italijos teisę įsteigtų patikos bendrovių sudarytų patikos įgaliojimų sandara ar funkcijos gali būti laikomos „panašiomis į patikos fondų“, kaip tai suprantama pagal minėto 31 straipsnio 1 dalį. Šiuo klausimu jis patikslina, kad pagal tokį patikos įgaliojimą atitinkama patikos bendrovė įgyja teisę naudotis teisėmis, susijusiomis su jai patikėtu turtu ar kapitalu, tačiau neįgyja nuosavybės, kuri lieka patikėtojo rankose. Taigi kyla klausimas, ar galima manyti, kad šio patikos įgaliojimo „sandara ar funkcijos panašios į patikos fondų“, net jeigu jis neapima nuosavybės teisės į turtą ar kapitalą, kuris yra šio įgaliojimo dalykas, perdavimo.
25      Šis teismas nurodo, kad, apeliančių pagrindinėje byloje teigimu, sprendimas pagal Italijos teisę įsteigtoms patikos bendrovėms taikyti Direktyvos 2015/849 31 straipsnyje numatytas pareigas, kiek tai susiję su jų sudarytais patikos įgaliojimais, prieštarauja būtent proporcingumo principui. Šiose taisyklėse numatytų pareigų pakanka šioje direktyvoje nurodytiems tikslams pasiekti.
26      Kadangi pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punktą informacija apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus prieinama bet kuriam fiziniam ar juridiniam asmeniui, galinčiam įrodyti teisėtą interesą, apeliantės pagrindinėje byloje ginčija pernelyg didelę asmenų, kuriems suteikiama prieiga, ratą ir teigia, kad galimybė pasinaudoti teise susipažinti su duomenimis, jei priklausytų tik nuo neapibrėžto „teisėto intereso“ buvimo, sukeltų neaiškumų dėl jos įgyvendinimo. Taigi apskritai griežtesnių sąlygų, įteisinančių asmenų prieigą prie informacijos apie šiuos tikruosius savininkus, nebuvimas yra nesuderinamas, be kita ko, su pagrindinėmis teisėmis į privataus gyvenimo gerbimą ir asmens duomenų apsaugą, įtvirtintomis atitinkamai Chartijos 7 ir 8 straipsniuose.
27      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl nacionalinės teisės aktų, kuriais perkeliamas Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punktas. Remdamosi, be kita ko, 2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimu Luxembourg Business Registers (C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912), apeliantės pagrindinėje byloje iš tiesų teigia, kad šie nacionalinės teisės aktai neatitinka Sąjungos teisės, nes pagal juos suteikiama pernelyg plati prieiga prie informacijos apie tikruosius savininkus.
28      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat kelia klausimą dėl Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 7 dalies trečios pastraipos išaiškinimo. Pagal šios nuostatos pirmą sakinį joje numatytais atvejais valstybės narės kiekvienu konkrečiu atveju gali numatyti išimtį, susijusią su prieiga prie visos informacijos apie tikruosius savininkus arba jos dalies. Be to, šio 31 straipsnio 7a dalies trečiame sakinyje nustatyta, kad užtikrinamos teisės į administracinę sprendimo dėl išimties peržiūrą ir į veiksmingą apskundimą teismine tvarka.
29      Šiuo klausimu tas teismas patikslina, kad, nors nacionalinės teisės aktuose, kuriais į nacionalinę teisę perkeliama Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 7a dalis, numatytas išankstinis atitinkamo tikrojo savininko ir kompetentingų prekybos rūmų, kurie yra subjektas, turintis priimti sprendimą dėl prašymo leisti susipažinti su informacija apie tikruosius savininkus, keitimasis informacija, šiuose nacionalinės teisės aktuose nenumatyta teisių gynimo priemonių, kurios gali būti įgyvendintos iš anksto. Taigi tikrųjų savininkų teisinė apsauga numatyta tik vėliau, suteikiant galimybę administraciniame teisme ginčyti sprendimą patenkinti prašymą leisti susipažinti su šia informacija. Šiomis aplinkybėmis minėtam teismui kyla abejonių dėl minėtų nacionalinės teisės aktų atitikties atitinkamų tikrųjų savininkų teisėms ir interesams.
30      Šiomis aplinkybėmis byloje C‑684/24 Consiglio di Stato (Valstybės Taryba) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.      Ar [Direktyvos 2015/849] 31 straipsnio 4 dalis tiek, kiek pagal ją leidžiama susipažinti su informacija apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus, yra suderinama su [Chartijos 7 ir 8 straipsniais] ir [EŽTK 8 straipsniu] tiek, kiek jomis bet kuriuo atveju leidžiama susipažinti su duomenimis bet kuriam fiziniam ar juridiniam asmeniui, „galinčiam įrodyti teisėtą interesą“, nepatikslinant ir neapibrėžiant pačios sąvokos „teisėtas interesas“, paliekant jos apibrėžtį visiškai valstybių narių nuožiūrai, dėl ko kyla pavojus, kad bus pernelyg plačiai apibrėžta subjektyvioji teisės susipažinti su informacija taikymo sritis, o tai gali pakenkti minėtoms asmens pagrindinėms teisėms?
2.      Ar [Direktyvos 2015/849] 31 straipsnio 7a dalyje numatytos apsaugos priemonės, susijusios su teise apskųsti administracine tvarka sprendimą, kuriuo nukrypstama (išimtinėmis nacionalinėje teisėje nustatytomis aplinkybėmis) nuo 4 dalyje nurodytos galimybės susipažinti su informacija (bet kuriuo atveju leidžiama susipažinti su informacija apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros savininkus), atsižvelgiant į [Chartijos] 47 straipsnyje ir [EŽTK] 6 straipsnyje numatytą apsaugą, yra suderinamos su [Ministro dekreto Nr. 55/2022] 6 ir 7 straipsniais tiek, kiek jais ne teisminei administracinei institucijai, kaip antai teritorinę kompetenciją turintiems prekybos rūmams, suteikiami įgaliojimai spręsti dėl negrįžtamą poveikį turinčio informacijos atskleidimo ir tik vėlesniu etapu numatant teisę į teisminę teisių gynimo priemonę, kuria gali pasinaudoti tikrasis savininkas?“
31      Byloje C‑685/24 Consiglio di Stato (Valstybės taryba) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.      Ar [Direktyvos 2015/849] versijos italų kalba 31 straipsnio 1, 2 ir 10 dalyse vartojama sąvoka „istituti giuridici“ [(juridinės struktūros)], atsižvelgiant į tai, ką galima suprasti iš [šios] direktyvos versijų kitomis pagrindinėmis kalbomis, konteksto ir tikslų, turi būti aiškinama kaip reiškianti suderintą tam tikrą socialinį reiškinį reglamentuojančių taisyklių ir principų rinkinį, ar, atvirkščiai, konkretų specifinį ekonominį-teisinį sandorį, o gal tam tikras ekonominių-teisinių sandorių rūšis, vertinamas pagal jų esminius požymius, kurių sandara arba funkcijos bet kuriuo atveju panašios į patikos fondų?
2.      Ar [Direktyvos 2015/849] 31 straipsnio 10 dalį reikia aiškinti taip, kad valstybių narių pranešimai ir Komisijos ataskaita Parlamentui ir Tarybai neturi privalomos norminės galios, o yra tik aktai, kuriais įvairiose teisės sistemose nurodomos panašios juridinės struktūros, todėl ginčo atveju nacionalinis teismas ir Teisingumo Teismas vis dėlto privalo patikrinti, ar tokių struktūrų sandara arba funkcijos panašios į patikos fondų, remdamiesi tik [šios] direktyvos nuostatomis, nes tokie teisės aktai negali būti laikomi papildančiais privalomas [Sąjungos] teisės nuostatas?
3.      Ar Sąjungos teisė, visų pirma Direktyvos [2015/849] 1, 2, 4, 5 ir 12–17 konstatuojamosios dalys, 2 straipsnis, 3 straipsnio 6 punktas ir 31 straipsnis bei Direktyvos [2018/843] 4, 5, 16, 17 ir 25–34 konstatuojamosios dalys, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos tokios nacionalinės teisės nuostatos, kaip Įstatyminio dekreto Nr. 231/[2007] 1 straipsnio 2 dalies ee punktas ir 20–22 straipsniai, tiek, kiek pagal juos prie juridinių struktūrų, kurių sandara ir funkcijos panašios į patikos fondų, priskiriami patikos bendrovių patikos įgaliojimai?
4.      Ar pagal Sąjungos teisę, visų pirma proporcingumo principą ir [Direktyvos 2015/849] 31 straipsnio 1 dalį, siejamą su ES sutarties 5 straipsnio 4 dalimi ir Direktyvos [2018/843] 5 ir 27 konstatuojamosiomis dalimis, draudžiamos tokios nacionalinės teisės nuostatos, kaip Įstatyminio dekreto Nr. 231/7 1 straipsnio 2 dalies ee punktas ir 20–22 straipsniai, tiek, kiek jomis prie juridinių struktūrų, kurių sandara ir funkcijos panašios į patikos fondų, priskiriami patikos bendrovių patikos įgaliojimai, nors tokių bendrovių veiklai taikoma nemažai įpareigojimų, ją prižiūri kelios nacionalinės valdžios institucijos ir atsižvelgiama į galimą riziką, susijusią su vykdomais sandoriais?
5.      Ar [Direktyvos 2015/849] 31 straipsnio 1, 2 ir 10 dalių nuostatos negalioja dėl to, kad jos prieštarauja SESV 114 straipsnio ir 288 straipsnio [trečios pastraipos] nuostatoms bei veiksmingumo principui?
6.      Ar Sąjungos teisė, visų pirma [Direktyvos 2015/849] 1, 2, 5 ir 12–17 konstatuojamosios dalys, taip pat šios direktyvos 30 ir 31 straipsniai, [Direktyvos 2018/843] 4, 5, 16, 17 ir 25-34 konstatuojamosios dalys, Chartijos 6, 7, 8 ir 16 straipsniai bei ESS 5 straipsnio 4 dalyje įtvirtintas proporcingumo principas, turi būti aiškinami – taip pat atsižvelgiant į 2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimą Luxembourg Business Registers (C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912) – taip, kad pagal juos draudžiamos tokios teisės nuostatos, kaip Įstatyminio dekreto Nr. 231/2007 21 straipsnio 4 dalies da punktas ir Ministro dekreto Nr. 55/2022 7 straipsnio 2 dalis, pagal kurias suteikiama galimybė privatiems asmenims, įskaitant asmenis, turinčius atskirų interesų, ypač svarbų ir diferencijuotą teisinį interesą, tais atvejais, kai žinoti tikrąjį savininką būtina siekiant apsaugoti arba apginti interesą, atitinkantį pagal teisės aktus saugomą situaciją, kai turima konkrečių ir dokumentais pagrįstų įrodymų, jog faktinis ir teisinis savininkas nesutampa, taip pat reikalaujama, kad interesas būtų tiesioginis, konkretus ir aktualus, o atskiriems interesams atstovaujančių subjektų atveju jis turi nesutapti su atstovaujamai kategorijai priklausančių asmenų interesu?“
Procesas Teisingumo Teisme
32      2025 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi Across Fiduciaria ir kt. (C‑684/24 ir C‑685/24, EU:C:2025:727) prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prašymas šioms byloms taikyti Teisingumo Teismo procedūros reglamento 105 straipsnyje numatytą pagreitintą procedūrą buvo atmestas. Vis dėlto toje pačioje nutartyje Teisingumo Teismo pirmininkas nusprendė, kad pagal šio procedūros reglamento 53 straipsnio 3 dalį šioms byloms turi būti suteikta pirmenybė.
Dėl priimtinumo
33      SER-FID Italiana Fiduciaria e di Revisione mano, kad byloje C‑685/24 pateikti klausimai yra nereikšmingi, todėl nepriimtini. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas suformulavo savo klausimus dėl Italijos patikos bendrovių pagal Italijos teisę sudarytų patikos įgaliojimų įtraukimo į juridines struktūras, kurių „sandara ar funkcijos yra panašios į patikos fondų“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 dalį, tariamo teisėtumo, ir nurodė Italijos teisės normas, kuriomis ši direktyva perkeliama į nacionalinę teisę, kuriose iš tikrųjų jie neįtraukiami.
34      Šiuo klausimu reikia priminti, pirma, kad pagal Procedūros reglamento 94 straipsnį kiekviename prašyme priimti prejudicinį sprendimą „trumpai išdėstomas ginčo dalykas ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikiančio teismo nustatytos reikšmingos faktinės aplinkybės ar bent jau išdėstomi faktai, kuriais grindžiami klausimai“, „pateikiamas nacionalinių nuostatų, kurios nagrinėjamu atveju galėtų būti taikomos, turinys ir prireikus reikšminga nacionalinė teismų praktika“, taip pat „išdėstomos priežastys, paskatinusios prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikiantį teismą kelti klausimą dėl tam tikrų Sąjungos teisės nuostatų išaiškinimo ar galiojimo, ir jo nustatytas ryšys tarp šių nuostatų bei pagrindinėje byloje taikomų nacionalinės teisės aktų“.
35      SESV 267 straipsnyje numatyta procedūra yra pagrįsta aiškiu nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo funkcijų atskyrimu. Pagrindinėje byloje nagrinėjamų faktinių aplinkybių konstatavimas bei vertinimas ir nacionalinės teisės aiškinimas bei taikymas priklauso tik nacionalinio teismo jurisdikcijai. Be to, tik bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas, atsakingas už sprendimo priėmimą, atsižvelgdamas į konkrečios bylos aplinkybes, turi įvertinti Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų reikalingumą ir svarbą (2024 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Centro di Assistenza Doganale Mellano, C‑503/23, EU:C:2024:933, 32 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
36      Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas išsamiai išdėstė teisines ir faktines aplinkybes, taip pat priežastis, paskatinusias jį kelti klausimą dėl tam tikrų Sąjungos teisės nuostatų galiojimo ir aiškinimo, kad galėtų priimti sprendimą. Be to, klausimai, ar prielaidos, kuriomis savo klausime remiasi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, yra klaidingos, susijęs su faktinėmis aplinkybėmis, kurių tikslumo Teisingumo Teismas neprivalo tikrinti (2025 m. vasario 27 d. Sprendimo Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej (KIS valdymo būdas), C‑18/23, EU:C:2025:119, 37 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
37      Taigi byloje C‑685/24 pateikti klausimai yra priimtini.
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl penktojo klausimo byloje C‑685/24
38      Penktasis klausimas byloje C‑685/24, kurį reikia nagrinėti pirmiausia, susijęs su Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1, 2 ir 10 dalių galiojimu atsižvelgiant į SESV 114 straipsnį ir 288 straipsnio trečią pastraipą, taip pat į veiksmingumo principą. Vis dėlto iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo šiam klausimui pagrįsti nurodytos informacijos aiškiai matyti, kad jis konkrečiai susijęs su teisinio saugumo principo laikymusi, nes šis teismas remiasi kai kurių apeliančių pagrindinėje byloje C‑685/24 argumentais, kad šios direktyvos nuostatos nėra aiškios, tikslios ir nėra numatomas jų poveikis. Be kita ko, pagal jas minėtoje direktyvoje pateikiamos neapibrėžtos teisinės sąvokos, kaip antai sąvoka „panašus“, nenustatant būtinų bendrų objektyvių kriterijų.
39      Taigi reikia konstatuoti, kad minėtu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo Teisingumo Teismo nustatyti, ar Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1, 2 ir 10 dalimis pažeidžiamas teisinio saugumo principas.
40      Remiantis suformuota jurisprudencija, pagal teisinio saugumo principą reikalaujama, kad, pirma, teisės normos būtų aiškios ir tikslios, ir, antra, jų taikymas nuspėjamas teisės subjektams, ypač kai jos gali turėti jiems neigiamų pasekmių. Konkrečiai kalbant, pagal minėtą principą reikalaujama, kad teisės norma leistų suinteresuotiesiems asmenims tiksliai žinoti ja nustatytų pareigų turinį, kad jie galėtų aiškiai žinoti savo teises ir pareigas ir imtis atitinkamų veiksmų (2024 m. spalio 4 d. Sprendimo Lietuva ir kt. / Parlamentas ir Taryba (Mobilumo paketas), C‑541/20–C‑555/20, EU:C:2024:818, 158 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
41      Vis dėlto šie reikalavimai negali būti suprantami nei kaip draudžiantys Sąjungos teisės aktų leidėjui jo priimame teisės akte pateikti abstrakčią teisės sąvoką, nei kaip įpareigojantys, kad tokioje abstrakčioje normoje būtų paminėti įvairūs konkretūs galimo šios normos taikymo atvejai, jeigu teisės aktų leidėjas negali iš anksto jų visų nustatyti (2024 m. spalio 4 d. Sprendimo Lietuva ir kt. / Parlamentas ir Taryba (Mobilumo paketas), C‑541/20–C‑555/20, EU:C:2024:818, 159 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
42      Nebūtina, kad pačiame pagal teisėkūros procedūrą priimtame akte būtų pateikti techninio pobūdžio paaiškinimai, nes Sąjungos teisės aktų leidėjas gali nustatyti bendrą teisinę tvarką, kuri prireikus vėliau patikslinama (2024 m. spalio 4 d. Sprendimo Lietuva ir kt. / Parlamentas ir Taryba (Mobilumo paketas), C‑541/20–C‑555/20, EU:C:2024:818, 160 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
43      Vadinasi, tai, kad pagal teisėkūros procedūrą priimtu aktu valdžios institucijoms, atsakingoms už jo įgyvendinimą, suteikiama tam tikra diskrecija, savaime nepažeidžia nuspėjamumo reikalavimo, jei, atsižvelgiant į atitinkamus teisėtus tikslus, yra pakankamai tiksliai nustatyta naudojimosi tokiais įgaliojimais apimtis ir sąlygos, siekiant užtikrinti tinkamą apsaugą nuo savivalės (2024 m. spalio 4 d. Sprendimo Lietuva ir kt. / Parlamentas ir Taryba (Mobilumo paketas), C‑541/20–C‑555/20, EU:C:2024:818, 161 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
44      Kiek tai susiję su Direktyvos 2015/849 31 straipsniu, iš jo 1 dalies pirmos pastraipos pirmo sakinio matyti, kad jis taikomas tokiems „patikos fondams ir kitiems juridinių struktūrų tipams, kaip, inter alia, „fiducie“, tam tikrų rūšių „Treuhand“ arba „fideicomiso“, kai tokių struktūrų pobūdis ar funkcijos yra panašios į patikos fondų“. Minėto 31 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos antrame sakinyje priduriama, kad „valstybės narės nustato ypatumus, pagal kuriuos apibrėžiama, ar juridinių struktūrų sandara ar funkcijos panašios į patikos fondų struktūrą pagal jų teisę valdomų tokių juridinių struktūrų atveju“.
45      Be to, pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 2 dalį valstybės narės užtikrina, kad patikėtiniai arba asmenys, einantys lygiavertes pareigas panašiose juridinėse struktūrose, nurodytose 31 straipsnio 1 dalyje, pateiktų tam tikrą konkrečią informaciją, jei tenkinamos 31 straipsnio 2 dalyje nustatytos sąlygos.
46      Galiausiai Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 10 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, pirma, kad valstybės narės Komisijai ne vėliau kaip 2019 m. liepos 10 d. praneša 31 straipsnio 1 dalyje nurodytų patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų kategorijas, ypatybių aprašymą, pavadinimus ir, kai taikoma, teisinį pagrindą. Antra, pagal šią nuostatą Komisija ne vėliau kaip 2019 m. rugsėjo 10 d.
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbia tokių patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų konsoliduotą sąrašą.
47      Dėl sąvokos „patikos fondai“, kuriems taikomas Direktyvos 2015/849 31 straipsnis, reikia pažymėti, kad ji šioje direktyvoje neapibrėžta ir kad šios direktyvos kalbinės versijos tam tikrais aspektais skiriasi. Vis dėlto ją galima aiškinti pakankamai nedviprasmiškai, nes daugumoje jos kalbinių versijų, įskaitant versiją italų kalba, aiškiai daroma nuoroda į „trusts“. Žodis „trust“ savo ruožtu reiškia teisinę sąvoką, kuri paplitusi bendrosios teisės šalyse ir kuri, kaip savo išvados 45 ir 46 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, yra tiksliai apibrėžta tarptautinėje viešojoje teisėje.
48      Direktyvos 2015/849 31 straipsnis taip pat taikomas „kitiems juridinių struktūrų tipams“, kurios šio 31 straipsnio 2 ir 10 dalyse įvardijamos kaip „panašios juridinės struktūros“. Kaip matyti iš minėto 31 straipsnio 1 dalies antro sakinio ir Direktyvos 2018/843 27 konstatuojamosios dalies, valstybės narės turi nustatyti šiuos kitus juridinių struktūrų tipus, kuriuos reglamentuoja jų atitinkama teisė.
49      Identifikuodamos kitus juridinių struktūrų tipus, valstybės narės yra saistomos Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nustatytos sąlygos, pagal kurią kalbama tik apie juridines struktūras, kurių „sandara ar funkcijos yra panašios į patikos fondų“. Šiomis aplinkybėmis valstybės narės turi atsižvelgti į konkrečiai juridinei struktūrai būdingą riziką, kad ji bus naudojama pinigų plovimo ir teroristų finansavimo tikslais. Iš tiesų pagrindinis Direktyvos 2015/849 tikslas yra finansų sistemos naudojimo tokiais tikslais prevencija (šiuo klausimu žr. 2026 m. sausio 29 d. Sprendimo Steiermärkische Bank und Sparkasse ir kt., C‑291/24, EU:C:2026:52, 24 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
50      Šiomis aplinkybėmis Sąjungos teisės aktų leidėjo pasirinkta reglamentavimo technika atitinka šio sprendimo 43 punkte primintą jurisprudenciją, nes Direktyvoje 2015/849 už jos įgyvendinimą atsakingoms institucijoms suteiktos diskrecijos apimtis ir įgyvendinimo sąlygos yra pakankamai tiksliai apibrėžtos.
51      Be to, kaip nurodyta Direktyvos 2018/843 29 konstatuojamojoje dalyje, būtent siekdamos užtikrinti teisinį saugumą valstybės narės pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 10 dalį privalo pateikti Komisijai patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų kategorijas, ypatybių aprašymą, pavadinimus ir, jei taikoma, teisinį pagrindą, o Komisija privalo paskelbti konsoliduotą tokių patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų sąrašą. Taigi šiais reikalavimais siekiama užtikrinti, kad atitinkami asmenys galėtų tiksliai žinoti jiems tenkančių pareigų turinį, kaip nurodyta šio sprendimo 40 punkte primintoje jurisprudencijoje.
52      Be to, taip pat svarbu atsižvelgti į reglamentavimo srities ypatumus. Iš tiesų Direktyvos 2018/843 27 konstatuojamojoje dalyje minima plati šiuo metu Sąjungoje egzistuojančių patikos fondų tipų ir dar platesnė panašių juridinių struktūrų įvairovė. Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad, atsižvelgiant į pagal SESV 114 straipsnį suderintinos srities bendrą kontekstą ir konkrečias aplinkybes, Sąjungos teisės aktų leidėjui suteikiama diskrecija pasirinkti tinkamiausią suderinimo techniką norimam rezultatui pasiekti, visų pirma srityse, kurioms būdingos sudėtingos techninės ypatybės (šiuo klausimu žr. 2019 m. gruodžio 3 d. Sprendimo Čekijos Respublika / Parlamentas ir Taryba, C‑482/17, EU:C:2019:1035, 60 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
53      Be to, kai kurių apeliančių pagrindinėje byloje C‑685/24 argumentas, kad daugelis valstybių narių informavo Komisiją, kad jų teisės sistemoje nėra patikos fondams analogiškų juridinių struktūrų, nors visose valstybių narių teisinėse sistemose yra juridinių struktūrų, identiškų įgaliojimui be atstovavimo, arba bet kuriuo atveju juridinių struktūrų, kurios causa fiduciae atskiria tikrąjį savininką ir teisėtą savininką, laikomas nereikšmingu.
54      Iš tiesų šis argumentas susijęs su klausimu, ar valstybės narės laikėsi įsipareigojimų pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 ir 10 dalis, ir negali paneigti šios nuostatos suderinamumo su teisinio saugumo principu.
55      Darytina išvada, kad Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1, 2 ir 10 dalimis nepažeidžiamas teisinio saugumo principas.
56      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į penktąjį klausimą byloje C‑685/24 reikia atsakyti taip, kad išnagrinėjus šį klausimą nenustatyta nieko, kas galėtų turėti įtakos Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1, 2 ir 10 dalių galiojimui.
Dėl pirmojo–ketvirtojo klausimų byloje C‑685/24
57      Pirmuoju–ketvirtuoju klausimais byloje C‑685/24, kuriuos reikia nagrinėti kartu ir kaip antrą aspektą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias pagal Italijos teisę įsteigtų patikos bendrovių (mandato fiduciario) sudaryti patikos įgaliojimai laikomi patenkančiais į sąvoką „kiti juridinių struktūrų tipai“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą.
58      Šiuo klausimu pirmiausia reikia pažymėti, kad valstybės narės pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą pateiktas pranešimas neturi privalomosios norminės galios, kiek tai susiję su klausimu, ar atitinkama juridinė struktūra patenka į šią sąvoką.
59      Iš tiesų, kaip matyti iš Direktyvos 2018/843 29 konstatuojamosios dalies, šiuo pranešimu ir Komisijos skelbiamu konsoliduotu patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų sąrašu siekiama sudaryti palankesnes sąlygas kitoms valstybėms narėms identifikuoti patikos fondus ir panašias juridines struktūras, kad būtų užtikrintas teisinis saugumas ir taip, kaip matyti iš šio sprendimo 51 punkto, užtikrinta, kad atitinkami asmenys galėtų tiksliai žinoti jiems tenkančių pareigų turinį.
60      Atsižvelgiant į tai, reikia priminti, kad Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 dalis taikoma tokiems „patikos fondams ir kitiems juridinių struktūrų tipams, kaip, inter alia, „fiducie“, tam tikrų rūšių „Treuhand“ arba „fideicomiso“, kai tokių struktūrų pobūdis ar funkcijos yra panašios į patikos fondų“.
61      Kadangi Direktyvoje 2015/849 neapibrėžta nei sąvoka „kiti juridinių struktūrų tipai“, nei sąvoka „patikos fondai“, su kuria susijusi pirmoji iš šių sąvokų, jų reikšmė ir taikymo sritis turi būti nustatoma pagal jų įprastą reikšmę bendrinėje kalboje, kartu atsižvelgiant į kontekstą, kuriam esant jos vartojamos, ir teisės aktų, kuriuose jos įtvirtintos, tikslus (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2020 m. spalio 1 d. Sprendimo Entoma, C‑526/19, EU:C:2020:769, 29 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
62      Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, kaip nurodyta šio sprendimo 47 punkte, Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 dalies kalbinėse versijose, kiek tai susiję su sąvoka „patikos fondas“, yra tam tikrų skirtumų, tačiau daugumoje jų aiškiai daroma nuoroda į terminą „trust“, kuris reiškia bendrosios teisės šalyse paplitusią teisinę sąvoką. Be to, siekiant iliustruoti joje nurodytus „kitus juridinių struktūrų tipus“, šioje nuostatoje minimas „fiducie“ ir „tam tikrų rūšių „Treuhand“ arba „fideicomiso“.
63      Kiek tai susiję su sąvoka „juridinės struktūros“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 dalį, šios nuostatos kalbinėse versijose taip pat yra tam tikrų skirtumų. Iš tiesų, kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, šios nuostatos versijoje italų kalba („istituti giuridici“) ši sąvoka gali būti suprantama kaip reiškianti suderintą tam tikro teisinę reikšmę turinčio reiškinio reglamentavimą. Tačiau atrodo, kad versijose vokiečių („Rechtsvereinbarungen“) arba anglų („legal arrangements“) kalbomis daugiausia dėmesio skiriama susitarimui, prie kurio priėjo dalyvaujančios šalys. Kitos kalbinės versijos, pavyzdžiui, ispanų („instrumentos jurídicos“) arba prancūzų („constructions juridiques“), atrodo, apima įvairios prigimties atvejus.
64      Atsižvelgiant į šiuos Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 dalies kalbinių versijų skirtumus, sąvoka „juridinės struktūros“ negali būti aiškinama siaurai, t. y. kaip reiškianti, kad egzistuoja konkretūs nagrinėjamą sandorį reglamentuojantys teisės aktai, nes taip vienoje iš kalbinių versijų vartojamai formuluotei būtų suteikta pirmenybė prieš kitas kalbines versijas, o tai būtų nesuderinama su vienodo Sąjungos teisės taikymo reikalavimu (šiuo klausimu žr.
2026 m. vasario 12 d. Sprendimo Opera Laboratori Fiorentini, C‑313/24, EU:C:2026:91, 28 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Vis dėlto, kadangi šio 31 straipsnio 1 dalyje daugelyje kalbinių versijų daroma nuoroda į juridinių struktūrų „tipus“, ši sąvoka apima teisinius sandorius, kurie gali būti suskirstyti į kategorijas pagal jiems būdingas savybes. Šį aiškinimą patvirtina valstybėms narėms pagal minėto 31 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos antrą sakinį ir 10 dalies pirmą pastraipą tenkanti nustatymo ir informavimo pareiga.
65      Be to, Direktyvos 2015/849 31 straipsnio taikymas „kitiems juridinių struktūrų tipams“, kaip tai suprantama pagal šio 31 straipsnio 1 dalį, reiškia, kad tų juridinių struktūrų „sandara ar funkcijos yra panašios į patikos fondų“.
66      Dėl Direktyvos 2015/849 31 straipsnio konteksto ir ja siekiamų tikslų reikia pažymėti, kad tas straipsnis yra šios direktyvos III skyriuje „Informacija apie tikruosius savininkus“. Šiuo klausimu minėtos direktyvos 12 ir 14 konstatuojamosiose dalyse pabrėžiama, kad siekiant užtikrinti veiksmingą skaidrumą svarbu nustatyti bet kurio fizinio asmens, kuriam priklauso juridinis asmuo arba kuris jį kontroliuoja, tapatybę, taip pat būtinybė gauti tikslią ir naujausią informaciją apie tikrąjį savininką.
67      Konkrečiai kalbant apie patikos fondams ir panašioms juridinėms struktūroms taikomas taisykles, iš Direktyvos 2018/843 27 konstatuojamosios dalies matyti, kad nacionalinės teisės aktais, kuriais šios taisyklės perkeliamos į nacionalinę teisę, turi būti siekiama užkirsti kelią patikos fondams ir panašioms juridinėms struktūroms plauti pinigus, finansuoti terorizmą ar vykdyti susijusius kitus nusikaltimus. Šiomis aplinkybėmis šios direktyvos 28 konstatuojamojoje dalyje patikslinta, kad pinigų plovimo ir teroristų finansavimo rizika gali skirtis priklausomai nuo patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tipo ypatybių.
68      Šiuo klausimu Teisingumo Teismui pateiktose rašytinėse pastabose Komisija pažymėjo, kad, atsižvelgiant į Direktyvą 2015/849, sąvokos „kiti juridinių struktūrų tipai“ įtraukimas į jos 31 straipsnio taikymo sritį leidžia įtraukti sandorių kategorijas, kurios, net jei nebūtų kvalifikuojamos kaip „patikos fondai“, lemtų tikrojo turto savininko ir už jį atsakingo asmens, kuriam patikėtas turtas, atskyrimą, sukeliantį „uždangos“ poveikį, kuris nuslepia nuo trečiųjų asmenų tikrąjį savininką ar šiuos teisinius santykius.
69      Taigi, kaip pažymėta šio sprendimo 49 punkte, nustatydamos „kitus juridinių struktūrų tipus“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 dalį, valstybės narės turi atsižvelgti į konkrečiai juridinei struktūrai būdingą riziką, kad ji bus naudojama pinigų plovimo ir teroristų finansavimo tikslais.
70      Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslina, kad patikos įgaliojimas (mandato fiduciario) nėra išsamiai reglamentuotas, tačiau ekonominių sandorių, priskiriamų prie patikos sandorių, kategorijų sandara, funkcija ir pasekmės visiškai skiriasi. Be to, iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje C‑685/24 matyti, kad šis patikos įgaliojimas, atrodo, turi sandaros ir funkcinių požymių, kurie juos priartina prie patikos fondų. Konkrečiai kalbant, tai yra mechanizmas, kuriuo asmens turtas investuojamas kito asmens vardu, siekiant jį administruoti ir valdyti, ir kuris reiškia atskyrimą tarp asmens, administruojančio ir valdančio šį turtą, ir asmens, kuris jam patiki šią užduotį ir kurio interesais ji vykdoma, remiantis patikos pagrindu. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo „uždangos poveikį“, kurį lemia minėto turto pateikimas patikėtinio vardu, nes patikėtinis atlieka „uždangos funkciją“, leidžiančią nuslėpti patikėtinio tapatybę, o tai yra svarbus elementas, atsižvelgiant į pagrindinį Direktyva 2015/849 siekiamą tikslą.
71      Šiomis aplinkybėmis pagal Italijos teisę įsteigtų patikos bendrovių (mandato fiduciario) sudaryti patikos įgaliojimai gali patekti į sąvoką „kiti juridinių struktūrų tipai“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 dalį, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
72      Šiuo klausimu neturi reikšmės tai, kad, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, turtas perduodamas patikėtinio, įsteigto pagal patikos įgaliojimus, vardu neperleidžiant nuosavybės teisės. Iš tiesų toks nuosavybės perdavimas negali būti laikomas privaloma sąlyga, kad sandoriai būtų laikomi „kitais juridinių struktūrų tipais“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 dalį. Nors šiomis aplinkybėmis Direktyvos 2018/843 29 konstatuojamojoje dalyje kaip pavyzdys nurodytas „turt[o], kuris priklauso atitinkamai juridiniams ir tikriesiems savininkams, atskyrimas“, vis dėlto joje nuosavybės perdavimas nelaikomas privaloma sąlyga.
73      Be to, šio sprendimo 71 punkte suformuluoto argumento nepaneigia apeliančių byloje C‑685/24 pateikti argumentai, kad įvairių nacionalinės teisės aktų, reglamentuojančių patikos bendrovių veiklą, jau pakanka, kad būtų laikomasi Direktyvos 2015/849 tikslų. Šiuo klausimu pakanka pažymėti, kad, kaip prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas išsamiai nurodė savo nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje C‑685/24, šiais nacionalinės teisės aktais nustatomi įpareigojimai, kurie nevisiškai atitinka šios direktyvos 31 straipsnyje nustatytus įpareigojimus, nes šiuo straipsniu siekiama platesnių ir skirtingų tikslų skaidrumo ir prevencijos srityje.
74      Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pirmąjį–ketvirtąjį klausimus byloje C‑685/24 reikia atsakyti, kad Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias pagal Italijos teisę įsteigtų patikos bendrovių sudaryti patikos įgaliojimai (mandato fiduciario) laikomi patenkančiais į sąvoką „kiti juridinių struktūrų tipai“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą.
Dėl pirmojo klausimo byloje C‑684/24
75      Pirmuoju klausimu byloje C‑684/24, kurį reikia nagrinėti kaip trečią aspektą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punkto galiojimą atsižvelgiant į Chartijos 7 ir 8 straipsnius ir EŽTK 8 straipsnį.
76      Kadangi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo EŽTK 8 straipsnį, pirmiausia reikia priminti, kad, nors, kaip tvirtinama ESS 6 straipsnio 3 dalyje, EŽTK pripažįstamos pagrindinės teisės sudaro Sąjungos teisės bendruosius principus ir nors pagal Chartijos 52 straipsnio 3 dalį Chartijoje įtvirtintoms teisėms, atitinkančioms EŽTK užtikrinamas teises, suteikiama ta pati prasmė ir apimtis kaip ir toms, kurias suteikia minėta konvencija, vis dėlto pastaroji, kol Sąjunga prie jos neprisijungė, nėra į jos teisės sistemą formaliai įtraukta teisės priemonė. Taigi Sąjungos aktų teisėtumo kontrolė turi būti atliekama atsižvelgiant tik į Chartijoje, šiuo atveju Chartijos 7 ir 8 straipsniuose, garantuojamas pagrindines teises (šiuo klausimu žr. 2016 m. vasario 15 d. Sprendimo N., C‑601/15 PPU, EU:C:2016:84, 45 ir 46 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
Dėl bet kurio fizinio ar juridinio asmens, galinčio įrodyti teisėtą interesą, prieigos prie informacijos apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus
77      Chartijos 7 straipsniu kiekvienam asmeniui užtikrinama teisė į tai, kad būtų gerbiamas jo privatus ir šeimos gyvenimas, būsto neliečiamybė ir komunikacijos slaptumas, o Chartijos 8 straipsnio 1 dalyje kiekvienam asmeniui aiškiai suteikiama teisė į savo asmens duomenų apsaugą.
78      Kaip matyti iš Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 1 dalies antros pastraipos 2 ir 3a dalių, valstybės narės privalo numatyti, kad tam tikra nustatyta informacija apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus būtų renkama ir saugoma. Taikant šią nuostatą sąvoka „tikrasis savininkas“ apibrėžta šios direktyvos 3 straipsnio 6 punkto b ir c papunkčiuose.
79      Pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punktą valstybės narės užtikrina, kad informacija apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus visais atvejais būtų prieinama bet kuriam fiziniam ar juridiniam asmeniui, galinčiam įrodyti teisėtą interesą. Pagal šio 31 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą teikiama informacija apima tikrojo savininko vardą ir pavardę, gimimo metus ir mėnesį, gyvenamosios vietos šalį ir pilietybę, taip pat jo turimų naudos teisių pobūdį ir apimtį.
80      Minėto 31 straipsnio 4 dalies trečioje pastraipoje priduriama, kad nacionalinėje teisėje nustatytomis sąlygomis galima suteikti prieigą prie papildomos informacijos, pagal kurią galima identifikuoti tikrąjį savininką; ta papildoma informacija apima bent gimimo datą arba kontaktinius duomenis, laikantis duomenų apsaugos taisyklių. Be to, valstybės narės gali suteikti didesnę prieigą prie registre sukauptos informacijos, laikydamosi nacionalinės teisės aktų.
81      Šiuo klausimu reikia pažymėti: kadangi Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje nurodyti duomenys apima informaciją apie identifikuotus fizinius asmenis, t. y. patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus, bet kurio fizinio ar juridinio asmens, galinčio įrodyti teisėtą interesą jais, prieiga daro poveikį Chartijos 7 straipsnyje garantuojamai pagrindinei teisei į privataus gyvenimo gerbimą, o šiomis aplinkybėmis neturi reikšmės tai, kad šie duomenys gali būti susiję su profesine veikla. Be to, šių duomenų pateikimas yra asmens duomenų tvarkymas, patenkantis į Chartijos 8 straipsnio taikymo sritį (pagal analogiją žr. 2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 38 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
82      Taip pat reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš suformuotos Teisingumo Teismo jurisprudencijos, asmens duomenų atskleidimas tretiesiems asmenims yra Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintų pagrindinių teisių suvaržymas, nesvarbu, kaip pateikta informacija bus naudojama vėliau. Šiuo klausimu nelabai svarbu, ar atitinkama su privačiu gyvenimu susijusi informacija yra neskelbtina ir ar dėl šio suvaržymo suinteresuotieji asmenys galbūt patyrė nepatogumų (2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 39 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
83      Taigi bet kurio fizinio ar juridinio asmens, galinčio įrodyti teisėtą interesą, prieiga prie informacijos apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus, numatyta Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punkte, yra Chartijos 7 ir 8 straipsniuose garantuojamų teisių ribojimas.
Dėl nagrinėjamo ribojimo pateisinimo
84      Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintos pagrindinės teisės nėra absoliučios ir turi būti vertinamos atsižvelgiant į jų visuomeninę paskirtį (2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 45 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
85      Chartijos 52 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje numatyta, kad bet koks Chartijos pripažintų teisių ir laisvių įgyvendinimo apribojimas turi būti numatytas įstatymo ir nekeisti šių teisių ir laisvių esmės. Pagal Chartijos 52 straipsnio 1 dalies antrą sakinį, remiantis proporcingumo principu, tokių teisių ir laisvių apribojimai galimi tik tuo atveju, kai jie būtini ir tikrai atitinka Sąjungos pripažintus bendruosius interesus arba reikalingi kitų teisėms ir laisvėms apsaugoti. Šiuo klausimu Chartijos 8 straipsnio 2 dalyje patikslinta, kad asmens duomenys, be kita ko, turi būti tvarkomi „tik konkretiems tikslams ir tik atitinkamam asmeniui sutikus ar kitais įstatymo nustatytais teisėtais pagrindais“.
–       Dėl proporcingumo principo laikymosi
86      Reikalavimas, kad bet koks pagrindinių teisių įgyvendinimo apribojimas būtų numatytas įstatymo, reiškia, kad pačiame teisės akte, kuriuo leidžiamas šių teisių suvaržymas, turi būti apibrėžta atitinkamos teisės įgyvendinimo apribojimo apimtis, turint omenyje, pirma, kad toks reikalavimas nedraudžia šį apribojimą suformuluoti pakankamai atvirai, kad jį būtų galima pritaikyti prie skirtingų aplinkybių ir kintančių situacijų, ir, antra, kad prireikus Teisingumo Teismas gali aiškindamas patikslinti konkrečią apribojimo taikymo sritį, atsižvelgdamas tiek į nagrinėjamų Sąjungos teisės aktų formuluotę, tiek į jų bendrą sistemą ir jais siekiamus tikslus, aiškinamus atsižvelgiant į Chartijoje įtvirtintas pagrindines teises (2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 47 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
87      Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad naudojimosi Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintomis pagrindinėmis teisėmis apribojimas, kylantis iš bet kurio fizinio ar juridinio asmens, galinčio įrodyti teisėtą interesą, prieigos prie informacijos apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus, numatytas Sąjungos teisėkūros procedūra priimtame akte, t. y.
Direktyvoje 2015/849. Šiomis aplinkybėmis šios direktyvos 31 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, 2 dalyje ir 4 dalies antroje pastraipoje nurodyta, kokia išsamiai išvardyta informacija turi būti renkama ir kiek su ja gali susipažinti asmenys, galintys įrodyti teisėtą interesą.
88      Žinoma, minėtos direktyvos 31 straipsnio 4 dalies trečioje pastraipoje valstybėms narėms paliekama diskrecija suteikti arba prieigą prie papildomos informacijos, leidžiančios nustatyti tikrąjį savininką, įskaitant bent gimimo datą ar kontaktinius duomenis, arba platesnę prieigą prie registre saugomos informacijos. Vis dėlto šią diskreciją riboja reikalavimas, kad prieigos prie šios papildomos informacijos sąlygos turi būti „nustatytos nacionalinėje teisėje“, o platesnė prieiga prie registre saugomos informacijos turi būti suteikta „[laikantis] nacionalinės teisės“.
89      Be to, tos pačios direktyvos 31 straipsnio 7a dalyje nustatytos sąlygos, kuriomis valstybės narės gali numatyti šios prieigos išimtis dėl teisės susipažinti su informacija apie tikruosius patikos fondo arba panašios juridinės struktūros savininkus, kaip numatyta šio 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punkte.
90      Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad laikytasi teisėtumo principo.
–       Dėl Chartijos 7 ir 8 straipsniuose garantuojamų pagrindinių teisių esmės paisymo
91      Dėl Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintų pagrindinių teisių esmės paisymo reikia pažymėti, kad informacija, į kurią aiškiai daroma nuoroda Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje, gali būti suskirstyta į dvi atskiras duomenų kategorijas: pirmoji apima duomenis, susijusius su tikrojo savininko tapatybe (vardas, mėnesiai, gimimo metai, rezidavimo šalis ir pilietybė), o antroji – ekonominius duomenis (turimų naudos teisių pobūdis ir apimtis) (šiuo klausimu žr. 2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 50 punktą).
92      Be to, nors tiesa, kad pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies trečią pastraipą valstybėms narėms leidžiama suteikti prieigą prie papildomos informacijos, vis dėlto pagal šio 31 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą galima gauti, saugoti, taigi ir potencialiai padaryti prieinamą, tik „tinkamą“ informaciją apie tikruosius savininkus ir turimas naudos teises, o tai, be kita ko, neapima informacijos, kuri nėra tinkamai susijusi su šios direktyvos tikslais (šiuo klausimu žr. 2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 51 punktą).
93      Neatrodo, kad tokį ryšį turinčios informacijos atskleidimas keltų kokį nors poveikį Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintų pagrindinių teisių esmei (šiuo klausimu žr. 2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 52 punktą).
94      Šiomis aplinkybėmis taip pat reikia pažymėti, kad bet koks informacijos rinkimas, saugojimas ir teikimas pagal Direktyvą 2015/849 turi visiškai atitikti reikalavimus, kylančius iš 2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/679 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) (OL L 119, 2016, p. 1) (2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 53 punktas).
95      Šiomis aplinkybėmis bet kurio fizinio ar juridinio asmens, galinčio įrodyti teisėtą interesą, prieigos prie informacijos apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus apribojimas, numatytas Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punkte, atitinka Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintų pagrindinių teisių esmę (šiuo klausimu žr. 2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 54 punktą).
–       Dėl Sąjungos pripažįstamo bendrojo intereso tikslo
96      Direktyva 2015/849, kaip matyti iš jos 1 straipsnio 1 dalies teksto, siekiama užkirsti kelią Sąjungos finansų sistemos naudojimui pinigų plovimo ir teroristų finansavimo tikslais. Šiuo klausimu Direktyvos 2018/843 4 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad šio tikslo siekimas gali būti veiksmingas tik užtikrinus aplinką, nepalankią nusikaltėliams, ir kad bendras Sąjungos ekonominės ir finansinės aplinkos skaidrumo didinimas gali turėti stiprų atgrasomąjį poveikį (2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 55 punktas).
97      Konkrečiai kalbant apie Direktyvoje 2018/843 nustatytą bet kurio fizinio ar juridinio asmens, galinčio įrodyti teisėtą interesą gauti informaciją apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus, prieiga siekiamą tikslą, iš šios direktyvos 29 ir 30 konstatuojamųjų dalių matyti, kad visuomenės prieiga prie informacijos apie šiuos tikruosius savininkus padėtų kovoti su piktnaudžiavimu patikos fondais ir panašiomis juridinėmis struktūromis pinigų plovimo ar teroristų finansavimo tikslais.
98      Šiomis aplinkybėmis minėtos direktyvos 30 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad ši vieša prieiga taip pat leidžia pilietinei visuomenei, įskaitant žiniasklaidą ir pilietinės visuomenės organizacijas, nuodugniau tikrinti informaciją ir padeda išsaugoti pasitikėjimą verslo sandorių ir finansų sistemos sąžiningumu. Be to, Direktyvos 2018/843 32 konstatuojamojoje dalyje patikslinta, kad investuotojų ir visuomenės pasitikėjimas finansų rinkomis gerokai priklauso nuo tikslios informacijos atskleidimo tvarkos, užtikrinančios bendrovių ir kitų juridinių asmenų bei tam tikrų tipų patikos fondų ir panašių juridinių struktūrų tikrųjų savininkų ir kontrolės struktūrų skaidrumą.
99      Vadinasi, numatydamas galimybę bet kuriam fiziniam ar juridiniam asmeniui, galinčiam įrodyti teisėtą interesą, susipažinti su informacija apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus, Sąjungos teisės aktų leidėjas siekia užkirsti kelią pinigų plovimui ir teroristų finansavimui, užtikrindamas didesnį skaidrumą ir nustatydamas aplinką, kuri galėtų būti mažiau naudojama šiais tikslais (šiuo klausimu žr. 2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 58 punktą).
100    Šis tikslas yra bendrojo intereso tikslas, kuriuo galima pateisinti net ir didelius Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintų pagrindinių teisių suvaržymus (2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 59 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
–       Dėl nagrinėjamo suvaržymo tinkamumo, būtinumo ir proporcingumo
101    Pagal suformuotą jurisprudenciją priemonių, kuriomis ribojamos Chartijos 7 ir 8 straipsniuose garantuojamos teisės, proporcingumas reikalauja, kad būtų laikomasi ne tik tinkamumo ir būtinumo reikalavimų, bet ir reikalavimo, kad tokios priemonės būtų proporcingos siekiamam tikslui (2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 63 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
102    Konkrečiai kalbant, asmens duomenų apsaugos išimtys ir jos apribojimai turi būti tokie, kad neviršytų to, kas tikrai būtina, turint omenyje, kad, kai galima rinktis iš kelių tinkamų priemonių, kad būtų pasiekti teisėti tikslai, reikia taikyti mažiausiai suvaržančią. Be to, bendrojo intereso tikslo negalima siekti neatsižvelgiant į tai, kad jis turi būti derinamas su pagrindinėmis teisėmis, kurioms daro įtaką atitinkama priemonė, nustatant pusiausvyrą tarp bendrojo intereso tikslo ir nagrinėjamų teisių, siekiant užtikrinti, kad šia priemone sukelti nepatogumai nebūtų neproporcingi siekiamiems tikslams. Taigi Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintų teisių ribojimo pateisinimas turi būti vertinamas atsižvelgiant į suvaržymo, kurį lemia toks ribojimas, dydį ir tikrinant, ar šiuo ribojimu siekiamo bendrojo intereso tikslo svarba jį atitinka (2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 64 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
103    Tam, kad būtų tenkinamas proporcingumo reikalavimas, nagrinėjamame suvaržymą nustatančiame teisės akte turi būti numatytos aiškios ir tikslios taisyklės, kuriomis būtų reglamentuojama jame nustatytų priemonių apimtis ir taikymas ir nustatyti minimalūs reikalavimai, kad duomenų subjektams būtų suteikta pakankamai garantijų, leidžiančių veiksmingai apsaugoti jų asmens duomenis nuo piktnaudžiavimo pavojų. Konkrečiai jame turi būti nurodyta, kokiomis aplinkybėmis ir sąlygomis gali būti imamasi tokių duomenų tvarkymą numatančių priemonių, taip užtikrinant, kad suvaržymas neviršytų to, kas tikrai būtina. Būtinybė turėti tokias garantijas yra dar svarbesnė, kai asmens duomenys tampa prieinami plačiajai visuomenei, taigi potencialiai neribotam skaičiui asmenų, ir gali atskleisti neskelbtiną informaciją apie atitinkamus asmenis (2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 65 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).).
104    Pagal šią jurisprudenciją reikia patikrinti, pirma, ar bet kurio fizinio arba juridinio asmens, galinčio įrodyti teisėtą interesą, prieiga prie informacijos apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininku yra tinkama siekiamam bendrojo intereso tikslui pasiekti, antra, ar Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintų teisių suvaržymas, kurį lemia tokia prieiga, yra apribotas tuo, kas tikrai būtina, t. y. ar tikslo negalima taip pat veiksmingai pasiekti kitomis priemonėmis, kurios mažiau ribotų šias atitinkamų asmenų pagrindines teises, ir, trečia, ar šis suvaržymas nėra neproporcingas atsižvelgiant į šį tikslą, o tai reiškia, be kita ko, įvertinti jo mastą ir šio suvaržymo apimtį (šiuo klausimu žr. 2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 66 punktą).
105    Pirma, reikia konstatuoti, kad bet kurio fizinio ar juridinio asmens, galinčio įrodyti teisėtą interesą, prieiga prie informacijos apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus gali padėti įgyvendinti šio sprendimo 99 punkte nurodytą bendrojo intereso tikslą užkirsti kelią pinigų plovimui ir teroristų finansavimui, nes šios informacijos viešumas ir dėl jo atsirandantis didesnis skaidrumas prisideda prie aplinkos, kuri mažiau galėtų būti naudojama tokiais tikslais, kūrimo (šiuo klausimu žr. 2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 67 punktą).
106    Antra, teisės nuostatos, kaip antai numatytos Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punkte, pagal kurias prieiga prie informacijos suteikiama visuomenės nariams, galintiems pateisinti teisėtą interesą, iš esmės gali apriboti Chartijos 7 ir 8 straipsniuose garantuojamų teisių suvaržymą taip, kad nebūtų viršijama tai, kas būtina.
107    Vis dėlto bet koks prieigos apribojimas, ją suteikiant tik kompetentingoms institucijoms ir subjektams, nurodytiems Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies a ir b punktuose, neišvengiamai trukdytų siekti tikslo – užkirsti kelią pinigų plovimui ir teroristų finansavimui didinant skaidrumą.
108    Trečia, dėl klausimo, ar nagrinėjamas suvaržymas nėra neproporcingas šiam tikslui, pirma, reikia pabrėžti šio tikslo svarbą, kuri, kaip priminta šio sprendimo 100 punkte, gali pateisinti net ir didelius Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintų pagrindinių teisių suvaržymus.
109    Kita vertus, kiek tai susiję su apribojimo sunkumu, tiesa, kad pateikta informacija, susijusi su tikrojo savininko tapatybe ir turimų naudos teisių pobūdžiu bei apimtimi, gali leisti nustatyti tam tikrų asmens tapatybės duomenų ir suinteresuotojo asmens ekonominės padėties profilį.
110    2022 m. lapkričio 22 d. Sprendime Luxembourg Business Registers (C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 41–44 punktai) Teisingumo Teismas nusprendė, kad bet kurio plačiosios visuomenės nario, taigi ir potencialiai neriboto skaičiaus asmenų, prieiga prie šios informacijos yra didelis Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintų pagrindinių teisių suvaržymas.
111    Vis dėlto iš šio sprendimo matyti, kad, palyginti su tokia tvarka, tvarka, numatanti ne tik kompetentingų valdžios institucijų ir tam tikrų subjektų prieigą, bet ir bet kurio asmens ar organizacijos, galinčio įrodyti teisėtą interesą, prieigą, yra ne toks jau sunkus šių pagrindinių teisių pažeidimas (šiuo klausimu žr. 2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 85 punktą).
112    Reikia pridurti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 7a dalyje aiškiai atsižvelgė į įvairią riziką, kuri gali kilti tikrajam savininkui, ir leido valstybėms narėms numatyti išimtį, susijusią su prieiga prie visos ar dalies su juo susijusios informacijos. Be to, pagal šios direktyvos 31 straipsnio 4a ir 5 dalis valstybės narės gali nustatyti sąlygą, kad atitinkama informacija būtų prieinama po registracijos internetu, ir turi užtikrinti, kad saugoma informacija būtų tinkama, tiksli ir aktuali.
113    Be to, kiek tai susiję su prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo abejonėmis, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas nepatikslino ir neapibrėžė sąvokos „teisėtas interesas“ ribų ir paliko ją apibrėžti valstybėms narėms, reikia pažymėti, kad, kaip savo išvados 64–67 punktuose nurodė generalinis advokatas, Direktyvos 2015/849 bendra struktūra ir tikslai leidžia apibrėžti šios sąvokos taikymo sritį taip, kad asmuo, norėdamas susipažinti su informacija apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus, turi įrodyti savo teisėtą interesą,
atsižvelgiant į pinigų plovimo ir teroristų finansavimo prevencijos bei kovos su jais tikslą.
114    Iš tiesų, kaip nurodyta Direktyvos 2015/849 14 konstatuojamojoje dalyje, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad prieiga prie informacijos apie tikruosius savininkus būtų suteikiama asmenims, kurie gali įrodyti turį teisėtą interesą, susijusį su pinigų plovimu, teroristų finansavimu ir susijusiais nusikaltimais, pavyzdžiui, korupcija, mokestiniais nusikaltimais ir sukčiavimu.
115    Be to, kaip Teisingumo Teismas jau pažymėjo darydamas nuorodą į Direktyvos 2018/843 30 konstatuojamąją dalį, tiek spauda, tiek pilietinės visuomenės organizacijos, susijusios su pinigų plovimo ir teroristų finansavimo prevencija ir kova su jais, turi teisėtą interesą susipažinti su informacija apie tikruosius savininkus. Tas pats pasakytina ir apie minėtoje konstatuojamojoje dalyje nurodytus asmenis, kurie nori žinoti kurios nors bendrovės ar kito teisės subjekto tikruosius savininkus dėl to, kad jie gali sudaryti su jais sandorius, arba finansų įstaigas ir valdžios institucijas, kovojančias su nusikaltimais pinigų plovimo ir teroristų finansavimo srityje, jeigu šie subjektai dar neturi prieigos prie atitinkamos informacijos pagal iš dalies pakeistos Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos a ir b punktus (šiuo klausimu žr. 2022 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Luxembourg Business Registers, C‑37/20 ir C‑601/20, EU:C:2022:912, 74 punktą).
116    Be to, iš Direktyvos 2018/843 42 konstatuojamosios dalies matyti, kad sąvoka „teisėtas interesas“ valstybių narių teisėje neturėtų būti ribojama tik tais atvejais, kai vyksta administracinis ar teismo procesas, ir kad ji taip pat turėtų apimti nevyriausybinių organizacijų ir tiriamosios žurnalistikos atstovų vykdomus prevencinius veiksmus kovos su pinigų plovimu, teroristų finansavimu ir susijusių nusikaltimų srityje.
117    Šiomis aplinkybėmis sąvokos „teisėtas interesas“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punktą, apimtis, patikslinta atsižvelgiant į nagrinėjamų teisės aktų formuluotę, struktūrą ir tikslus, atitinka šio sprendimo 103 punkte primintą aiškumo ir tikslumo reikalavimą.
118    Taigi Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintų pagrindinių teisių suvaržymas, kurį lemia bet kurio fizinio ar juridinio asmens, galinčio įrodyti teisėtą interesą, prieiga prie informacijos apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus, nėra neproporcingas, palyginti su Sąjungos teisės aktų leidėjo siekiamu tikslu.
119    Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad išnagrinėjus pirmąjį klausimą byloje C‑684/24 nenustatyta nieko, kas galėtų turėti įtakos Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punkto galiojimui.
Dėl šeštojo klausimo byloje C‑685/24
120    Šeštuoju klausimu byloje C‑685/24, kurį reikia nagrinėti kaip ketvirtą aspektą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punktas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias leidžiama susipažinti su informacija apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus
privatiems asmenims, įskaitant turinčius atskirų interesų, ypač svarbų ir atskirą teisinį interesą, kai būtina žinoti šiuos tikruosius savininkus, kad būtų apsaugotas arba ginamas teisiškai saugomą situaciją atitinkantis interesas, jeigu šie asmenys turi įrodymų, kad atitinkamas tikrasis savininkas nėra teisinis savininkas, ir pagal šiuos nacionalinės teisės aktus, be kita ko, reikalaujama, kad šis teisinis interesas būtų tiesioginis, konkretus ir aktualus, o atskiriems interesams atstovaujančių subjektų atveju – nesutampa su atstovaujamos kategorijos asmenų interesais.
121    Šis klausimas iš esmės pateiktas dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo abejonių dėl Italijos teisės aktų, kuriais perkeliamas Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punktas, suderinamumo su Sąjungos teise, susijusių su argumentu, kad pagal šiuos teisės aktus leidžiama pernelyg plačiai susipažinti su informacija apie tikruosius savininkus.
122    Šiuo klausimu reikia priminti, kad valstybės narės turi diskreciją nustatyti perkėlimo į nacionalinę teisę priemones, kurios gali būti pritaikytos skirtingoms galimoms situacijoms (šiuo klausimu žr. 2008 m. sausio 29 d. Sprendimo Promusicae, C‑275/06, EU:C:2008:54, 67 punktą).
123    Įgyvendindamos direktyvą perkeliančias priemones valstybių narių valdžios institucijos privalo ne tik aiškinti savo nacionalinę teisę taip, kad ji atitiktų šią direktyvą, bet ir nesivadovauti tokiu jos aiškinimu, kuris prieštarautų Sąjungos teisės sistemoje saugomoms pagrindinėms teisėms arba kitiems bendriesiems šios teisės sistemos principams (šiuo klausimu žr. 2008 m. sausio 29 d. Sprendimo Promusicae, C‑275/06, EU:C:2008:54, 68 punktą ir 2022 m. birželio 21 d. Sprendimo Ligue des droits humains, C‑817/19, EU:C:2022:491, 87 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
124    Taigi, kaip savo išvados 70 punkte pažymėjo generalinis advokatas, kompetentingos institucijos turi aiškinti sąvoką „teisėtas interesas“ taip, kad būtų užtikrinta teisinga pusiausvyra tarp, pirma, Direktyva 2015/849 siekiamo pinigų plovimo ir teroristų finansavimo prevencijos ir kovos su jais tikslo ir, antra, Chartijos 7 ir 8 straipsniais saugomų teisių. Jos negali nei sistemingai atsisakyti suteikti prieigą prie informacijos apie tikruosius savininkus, nei, atvirkščiai, visada patenkinti prašymus leisti susipažinti su informacija.
125    Nagrinėjamu atveju reikia pažymėti, kaip tai padarė generalinis advokatas savo išvados 68 punkte, kad nacionalinės teisės aktais, dėl kurių pateiktas šeštasis klausimas byloje C‑685/24, Italijos teisės aktų leidėjas nustatė sąlygas, kuriomis privatūs asmenys gali susipažinti su informacija apie tikruosius savininkus, patikslindamas sąvoką „teisėtas interesas“ ir palikdamas diskreciją kompetentingoms institucijoms, kurios turi ją taikyti konkrečiu atveju.
126    Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kuris vienintelis turi jurisdikciją aiškinti nacionalinę teisę, patikslino, pirma, kad pagal pagrindinėje byloje nagrinėjamus nacionalinės teisės aktus reikalaujama tiek reikšmingo ir atskiro teisinio intereso buvimo, tiek to, kad prieiga būtų būtina siekiant apsaugoti ar ginti interesą, atitinkantį teisiškai saugomą situaciją. Antra, šis teismas pažymėjo, kad šiuose teisės aktuose esanti nuoroda į šio intereso „atskirumą“ turi būti suprantama kaip nuoroda į Direktyva 2015/849 siekiamus tikslus.
127    Be to, kaip savo išvados 70 punkte pažymėjo generalinis advokatas, kompetentingos institucijos turi remtis sąvokos „teisėtas interesas“ aiškinimu, kuriuo užtikrinama teisinga pusiausvyra tarp tikslo užkirsti kelią pinigų plovimui ir teroristų finansavimui bei kovoti su jais ir Chartijos 7 ir 8 straipsniais saugomų teisių.
128    Šiomis aplinkybėmis, remiantis Teisingumo Teismo turima informacija ir atsižvelgiant į galutinį vertinimą, kurį turi atlikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, neatrodo, kad Italijos teisės aktų leidėjas viršijo diskreciją, kurią jis turi į nacionalinę teisę perkeldamas Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punktą.
129    Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į šeštąjį klausimą byloje C‑685/24 reikia atsakyti, kad Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punktas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias leidžiama susipažinti su informacija apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus privatiems asmenims, įskaitant turinčius atskirų interesų, ypač svarbų ir atskirą teisinį interesą, kai būtina žinoti šiuos tikruosius savininkus, kad būtų apsaugotas arba ginamas teisiškai saugomą situaciją atitinkantis interesas, jeigu šie asmenys turi įrodymų, kad atitinkamas tikrasis savininkas nėra teisinis savininkas, ir pagal šiuos nacionalinės teisės aktus, be kita ko, reikalaujama, kad šis teisinis interesas būtų tiesioginis, konkretus ir aktualus, o atskiriems interesams atstovaujančių subjektų atveju – nesutampa su atstovaujamos kategorijos asmenų interesais.
Dėl antrojo klausimo byloje C‑684/24
130    Antruoju klausimu byloje C‑684/24, kurį reikia nagrinėti kaip paskutinį penktąjį aspektą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 7a dalis, siejama su Chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias administracinei institucijai, neturinčiai teismų įgaliojimų, įtvirtinama teisė suteikti išimtį dėl prieigos prie informacijos apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus pagal šio 31 straipsnio 7a dalį ir kuriose nenumatyta, kad atitinkamam tikrajam savininkui gali būti suteikta laikinoji teisinė apsauga, jei tokia išimtis netaikoma.
131    Iš Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 7a dalies pirmo sakinio matyti, kad nacionalinėje teisėje apibrėžtinomis išimtinėmis aplinkybėmis, kai dėl bet kurio fizinio ar juridinio asmens, galinčio įrodyti teisėtą interesą, prieigos tikrajam savininkui kiltų vienas ar daugiau šioje nuostatoje nurodytų pavojų arba kai tikrasis savininkas yra nepilnametis ar kitaip neveiksnus, valstybės narės kiekvienu konkrečiu atveju gali numatyti, kad prieiga prie visos šios informacijos ar jos dalies nebūtų suteikiama. Be to, šio 31 straipsnio 7a dalies antrame ir trečiame sakiniuose numatyta, kad valstybės narės užtikrina, kad šios išimtys būtų taikomos remiantis išsamiu aplinkybių išimtinio pobūdžio vertinimu ir kad taip pat būtų užtikrinta teisė į sprendimo dėl išimties administracinę peržiūrą ir teisė į veiksmingą teisminę gynybą.
132    Taigi, kaip aiškiai matyti iš Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 7a dalies formuluotės, šioje nuostatoje numatyta galimybė neteisminei administracinei institucijai suteikti įgaliojimus taikyti išimtis, susijusias su prieiga prie informacijos apie tikruosius savininkus.
133    Vis dėlto įgyvendindamos šio 31 straipsnio 7a dalį valstybės narės turi atsižvelgti į Chartijos 47 straipsnį, pagal kurį reikalaujama, kad administracinės institucijos, kuri pati neatitinka šiame straipsnyje nustatytų nepriklausomumo ir nešališkumo sąlygų, sprendimą vėliau peržiūrėtų teisminė institucija, turinti kompetenciją, be kita ko, nagrinėti visus svarbius klausimus (šiuo klausimu žr. 2017 m. gegužės 16 d. Sprendimo Berlioz Investment Fund, C‑682/15, EU:C:2017:373, 55 punktą ir 2020 m. gegužės 14 d. Sprendimo Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, C‑924/19 PPU ir C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, 128 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
134    Be to, Sąjungos teisės reguliuojamą ginčą nagrinėjantis nacionalinis teismas turi turėti teisę taikyti laikinąsias apsaugos priemones, kad būtų užtikrintas visiškas būsimo teismo sprendimo dėl pagal Sąjungos teisę reikalaujamų teisių buvimo ir apimties veiksmingumas (šiuo klausimu žr. 1990 m. birželio 19 d. Sprendimo Factortame ir kt., C‑213/89, EU:C:1990:257, 21 punktą; 2007 m. kovo 13 d. Sprendimo Unibet, C‑432/05, EU:C:2007:163, 67 punktą ir 2022 m. birželio 2 d. Sprendimo Skeyes, C‑353/20, EU:C:2022:423, 53 punktą).
135    Nagrinėjamu atveju iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje C‑684/24 matyti, kad pagal Italijos teisės aktus, kuriais į nacionalinę teisę perkeliama Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 7a dalis, būtent Prekybos rūmai, taigi neteisminė institucija, turi teritorinę kompetenciją priimti sprendimus dėl išimčių, tačiau šiuos sprendimus vėliau gali peržiūrėti teisminė institucija. Vis dėlto, priešingai, nei reikalaujama iš pirmesniame šio sprendimo punkte nurodytos jurisprudencijos, ši teisminė institucija neturi teisės taikyti laikinųjų apsaugos priemonių per šią paskesnę kontrolę. Taigi šiuo klausimu pagal 31 straipsnio 7a dalį, siejamą su Chartijos 47 straipsniu, draudžiami tokie teisės aktai.
136    Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą byloje C‑684/24 reikia atsakyti, kad Direktyvos 2015/849 31 straipsnio 7a dalis, siejama su Chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos neteisminei administracinei institucijai įtvirtinama teisė suteikti išimtį dėl informacijos apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus pagal šio 31 straipsnio 7a dalį. Vis dėlto pagal šią nuostatą draudžiami tokie nacionalinės teisės aktai tiek, kiek juose nenumatyta, kad atitinkamam tikrajam savininkui gali būti suteikta laikinoji teisinė apsauga, kai tokia išimtis netaikoma.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
137    Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1.      Išnagrinėjus penktąjį klausimą byloje C‑685/24 nenustatyta nieko, kas galėtų turėti įtakos 2015 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/849 dėl finansų sistemos naudojimo pinig[ams] pl[auti] ar terorist[ams] finans[uoti] prevencijos, kuria iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 648/2012 ir panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/60/EB bei Komisijos direktyva 2006/70/EB, 31 straipsnio 1, 2 ir 10 dalių galiojimui.
2.      Direktyvos 2015/849, iš dalies pakeistos Direktyva 2018/843, 31 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinama taip:
kad pagal ją nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias pagal Italijos teisę įsteigtų patikos bendrovių sudaryti patikos įgaliojimai (mandato fiduciario) laikomi patenkančiais į sąvoką „kiti juridinių struktūrų tipai“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą.
3.      Išnagrinėjus pirmąjį klausimą byloje C‑684/24 nenustatyta nieko, kas galėtų turėti įtakos Direktyvos 2015/849, iš dalies pakeistos Direktyva 2018/843, 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punkto galiojimui.
4.      Direktyvos 2015/849, iš dalies pakeistos Direktyva 2018/843, 31 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos c punktas
turi būti aiškinamas taip:
pagal jį nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias leidžiama susipažinti su informacija apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus privatiems asmenims, įskaitant turinčius atskirų interesų, ypač svarbų ir atskirą teisinį interesą, kai būtina žinoti šiuos tikruosius savininkus, kad būtų apsaugotas arba ginamas teisiškai saugomą situaciją atitinkantis interesas, jeigu šie asmenys turi įrodymų, kad atitinkamas tikrasis savininkas nėra teisinis savininkas, ir pagal šiuos nacionalinės teisės aktus, be kita ko, reikalaujama, kad šis teisinis interesas būtų tiesioginis, konkretus ir aktualus, o atskiriems interesams atstovaujančių subjektų atveju – nesutampa su atstovaujamos kategorijos asmenų interesais.
5.      Direktyvos 2015/849, iš dalies pakeistos Direktyva 2018/843, 31 straipsnio 7a dalis atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį
turi būti aiškinama taip:
pagal ją nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos neteisminei administracinei institucijai įtvirtinama teisė leisti suteikti išimtį dėl informacijos apie patikos fondo ar panašios juridinės struktūros tikruosius savininkus pagal šio 31 straipsnio 7a dalį. Vis dėlto pagal šią nuostatą draudžiami tokie nacionalinės teisės aktai tiek, kiek juose nenumatyta, kad atitinkamam tikrajam savininkui gali būti suteikta laikinoji teisinė apsauga, kai tokia išimtis netaikoma.
Parašai.
*      Proceso kalba: italų.