62019TJ0825_RES
Förenade målen T‑825/19 och T‑826/19
Tazzetti SpAochTazzetti SA
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (första avdelningen i utökad sammansättning) av den 22 mars 2023
”Miljö – Förordning (EU) nr 517/2014 – Flourerade växthusgaser – Elektroniskt register över kvoter för utsläppande på marknaden av fluorkolväten – Företag med samma verkliga huvudman – En enda producent eller importör – Rättsakt som går någon emot – Berättigat intresse av att få saken prövad – Upptagande till prövning – Yrkande om justering av talan – Avvisning – Invändning om rättsstridighet – Tolkning av en genomförandeförordning i enlighet med grundförordningen – Kommissionens genomförandebefogenheter”
Talan om ogiltigförklaring – Fysiska eller juridiska personer – Berättigat intresse av att få saken prövad – Krav på ett faktiskt intresse – Bedömning vid tidpunkten för talans väckande – Talan som kan ge sökanden en fördel
(Artikel 263 fjärde stycket FEUF)
(se punkterna 45, 49–53 och 111–122)
Talan om ogiltigförklaring – Akter mot vilka talan kan väckas – Förberedande rättsakter – Omfattas inte – Kommissionens beslut att tilldela ett företag kvoter för utsläppande på marknaden av flourkolväten, och att inte tilldela ett företag med samma verkliga huvudman sådana kvoter – Rättsakt som har självständiga rättsverkningar – Omfattas
(Artikel 263 första stycket FEUF; Europaparlamentets och rådets förordning nr 517/2014)
(se punkterna 75, 76, 87–92, 96–99, 104 och 08)
Miljö – Luftföroreningar – Minskade utsläpp av fluorerade växthusgaser – Förordning nr 517/2014 – Tilldelning av kvoter för utsläppande på marknaden av flourkolväten – System för tilldelning som bygger på fastställda referensvärden – Förfarande för att omräkna dessa referensvärden – Kommissionens genomförandeförordning om att företag med samma verkliga huvudman ska betraktas som en enda producent eller importör vid denna omräkning – Tillämpningsområde
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 517/2014, artikel 16.2 och 16.3; kommissionens förordning nr 2019/661, artikel 7.1)
(se punkterna 138–141)
Miljö – Luftföroreningar – Minskade utsläpp av fluorerade växthusgaser – Förordning nr 517/2014 – Tilldelning av kvoter för utsläppande på marknaden av flourkolväten – Kommissionens genomförandebefogenheter – Räckvidd – Genomförandeförordning som ändrar företagens rätt att tilldelas eller överföra dylika kvoter – Bristande behörighet
(Artikel 291.2 FEUF; Europaparlamentets och rådets förordning nr 517/2014, artiklarna 16.3, 17.2 och 18.1 samt punkt 1 i bilaga VI; kommissionens förordning nr 2019/661, artikel 7.1)
(se punkterna 154–161, 165, 166, 184–207, 210 och 211)
Resumé
För att minska utsläppen av växthusgaser har Europaparlamentet och Europeiska unionens råd antagit förordning nr 517/2014 om fluorerade växthusgaser, (
1
) i syfte att begränsa mängden fluorkolväten som släpps ut på marknaden i Europeiska unionen. Enligt denna förordning ankommer det på Europeiska kommissionen att fastställa en högsta mängd fluorkolväten som får släppas ut på marknaden varje år och att tilldela kvoter till producenter och importörer enligt en fördelningsmekanism som bland annat bygger på fastställda referensvärden. I förordningen preciseras att sådana referensvärden först ska tilldelas producenter och importörer som har rapporterat att de släppt ut fluorkolväten på marknaden under perioden 2009–2012. Från och med 2017 och vart tredje år därefter gör kommissionen en ny beräkning av dessa referensvärden på grundval av det årliga genomsnittet av de mängder fluorkolväten som lagligen släppts ut på marknaden från och med den 1 januari 2015.
Enligt förordning nr 517/2014 är kommissionen även skyldig att inrätta ett elektroniskt register över kvoter för utsläppande av fluorkolväten på marknaden (nedan kallat flourkolväteregistret). För att garantera att detta register fungerar väl antog kommissionen genomförandeförordning 2019/661. (
2
)
För att undvika kringgående eller missbruk vid tilldelningen av kvoter för fluorkolväten föreskrivs i artikel 7.1 i genomförandeförordning 2019/661 att alla företag som har samma verkliga huvudman ska betraktas som en enda importör eller producent vid omräkningen av referensvärdena enligt förordning nr 517/2014.
År 2008 köpte Tazzetti SpA, ett italienskt företag som släpper ut fluorkolväten på unionsmarknaden, ett spanskt företag som också släpper ut fluorkolväten på denna marknad. Genom skrivelser av den 27 och den 30 september 2019 samt den 20 november 2019 (nedan gemensamt kallade de angripna besluten), underrättade kommissionen det spanska företaget och Tazzetti SpA om att eftersom dessa båda företag hade samma verkliga huvudman kunde hädanefter endast Tazzetti SpA tilldelas kvoter för utsläppande av fluorkolväten, i enlighet med artikel 7.1 i genomförandeförordning 2019/661.
Tazzetti SpA och det förvärvade spanska företaget ansåg att kommissionen hade överskridit sina befogenheter genom att anta artikel 7.1 i genomförandeförordning 2019/661, och väckte därför talan vid tribunalen i två mål om ogiltigförklaring av de angripna besluten. Till stöd för respektive talan gjorde sökandena gällande att kommissionens genomförandebefogenhet begränsas till hanteringen av flourkolväteregistret, medan artikel 7.1 i genomförandeförordning 2019/661 har ändrat själva funktionen hos det system med kvoter för fluorkolväten som inrättats genom förordning nr 517/2014.
Tribunalens första avdelning i utökad sammansättning bifaller talan i dessa båda mål, och preciserar härvid omfattningen av kommissionens genomförandebefogenhet inom ramen för det system med tilldelning av kvoter för utsläppande av fluorkolväten som införts genom förordning nr 517/2014.
Tribunalens bedömning
Tribunalen konstaterar inledningsvis att i motsats till vad sökandena har gjort gällande, framgår det klart och tydligt av ordalydelsen i artikel 7.1 i genomförandeförordning 2019/661 att denna bestämmelse är tillämplig på samtliga producenter och importörer som omfattas av förfarandet för omräkning av referensvärden, utan att det föreskrivs något undantag till förmån för historiska aktörer, vilket är aktörer som – såsom sökandena – rapporterat att de släppt ut fluorkolväten på marknaden under perioden 2009–2012.
Efter att ha gjort detta förtydligande prövar tribunalen huruvida kommissionen överskred sin genomförandebefogenhet enligt förordning nr 517/2014 och artikel 291 FEUF när den antog artikel 7.1 i genomförandeförordning 2019/661. (
3
) I detta sammanhang prövar tribunalen sökandenas argument att kommissionen har kompletterat eller ändrat förordning nr 517/2014, dels vad gäller företagens rätt att tilldelas kvoter för utsläppande av fluorkolväten på marknaden, dels vad gäller deras rätt att överlåta dylika kvoter.
Tribunalen erinrar först och främst om att det följer av artikel 17.2 i förordning nr 517/2014 att kommissionen endast har tilldelats befogenhet att säkerställa ett välfungerande register för administrering av kvoterna för utsläppande av fluorkolväten, inbegripet för rapportering av utrustning som släppts ut på marknaden. När en genomförandebefogenhet tilldelas kommissionen på grundval av artikel 291.2 FEUF måste bestämmelserna i den genomförandeakt som denna institution antar vara förenliga med de allmänna grundläggande målen som lagstiftningsakten eftersträvar, samt vara nödvändiga och lämpliga för lagstiftningsaktens genomförande utan att komplettera eller ändra denna, även i dess icke väsentliga delar.
Vad gäller företagens rätt att tilldelas kvoter, påpekar tribunalen vidare att enligt artikel 16.3 i förordning nr 517/2014 har varje företag, det vill säga en enskild fysisk eller juridisk person som lagligen har släppt ut fluorkolväten på marknaden från och med den 1 januari 2015 och som har rapporterat i enlighet med nyssnämnda bestämmelse, rätt att få ett referensvärde fastställt vid den treåriga omräkningen av referensvärdena. Eftersom det i artikel 7.1 i genomförandeförordning 2019/661 föreskrivs att flera företag med samma verkliga huvudman, under vissa villkor, ska betraktas som ett enda företag i den mening som avses i förordning nr 517/2014, har denna bestämmelse ändrat det system som inrättats genom grundförordningen i så måtto att ytterligare villkor införts för att företagen ska kunna få ett referensvärde fastställt, villkor som inte framgår av grundförordningen.
Således har kommissionen även ändrat det system för tilldelning av fluorkolväten som införts genom förordning nr 517/2014, (
4
) eftersom en enda producent eller importör i den mening som avses i artikel 7.1 i genomförandeförordning 2019/661, på grundval av sitt eget referensvärde, tilldelas inte bara kvoterna för utsläppande av fluorkolväten motsvarande de mängder som denne tidigare har släppt ut på marknaden, utan även kvoterna för de mängder fluorkolväten som släppts ut på marknaden av företag med samma verkliga huvudman, medan dessa sistnämnda företag inte har rätt till ett eget referensvärde med tillhörande kvoter.
Sedan artikel 7.1 i genomförandeförordning 2019/661 trädde i kraft har de sistnämnda företagen även fråntagits rätten att överföra kvoter för utsläppande av fluorkolväten, eftersom denna rätt enligt förordning nr 517/2014 (
5
) är förbehållen företag som har tilldelats en kvot på grundval av ett referensvärde.
Härav följer att genom att anta artikel 7.1 i genomförandeförordning 2019/661, ändrade kommissionen de berörda företagens rättigheter enligt förordning nr 517/2014 i fråga om att få ett referensvärde fastställt, möjligheten att tilldelas egna kvoter för utsläppande av fluorkolväten på marknaden, samt möjligheten att överföra dessa kvoter, vilket har ändrat själva funktionen hos systemet med kvoter för utsläppande av fluorkolväten.
Mot bakgrund av det ovan anförda finner tribunalen att kommissionen inte hade befogenhet att anta artikel 7.1 i genomförandeförordning 2019/661 och ogiltigförklarar följaktligen de angripna besluten, då de antagits på grundval av denna bestämmelse.
(
1
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 517/2014 av den 16 april 2014 om fluorerade växthusgaser och om upphävande av förordning (EG) nr 842/2006 (EUT L 150, 2014, s. 195).
(
2
)	Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2019/661 av den 25 april 2019 om säkerställande av ett välfungerande elektroniskt register över kvoter för utsläppande på marknaden av fluorkolväten (EUT L 112, 2019, s. 11).
(
3
)	I artikel 291.2 FEUF föreskrivs att ”om enhetliga villkor för genomförande av unionens rättsligt bindande akter krävs, ska kommissionen eller, i särskilda vederbörligen motiverade fall och i de fall som anges i artiklarna 24 och 26 FEU, rådet tilldelas genomförandebefogenheter genom dessa akter”.
(
4
)	Punkt 1 i bilaga VI till förordning (EU) nr 517/2014.
(
5
)	Artikel 18.1 i förordning nr 517/2014.