62002CC0118_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
I – Inledning
1. Förevarande mål gäller en fråga om kompetensfördelning mellan gemenskapen och medlemsstaterna. I vilken omfattning kan medlemsstaterna uppställa villkor som skall gälla för att stöd skall beviljas inom ramen för en gemensam organisation av marknaden på jordbruksområdet?
II – Tillämpliga bestämmelser
A – De gemenskapsrättsliga bestämmelserna
2. Genom rådets förordning (EG) nr 603/95(2) (nedan kallad grundförordningen) upprättades en gemensam marknad för torkat foder. Ändamålet med denna gemensamma marknad är att genom prisreglering och föreskrifter för handeln med tredje länder stabilisera priserna.
3. Denna gemensamma marknadsorganisation består i huvudsak av en reglering avseende utbetalning av ett fast stöd till torkat foder.(3) Härvid är stödbeloppet för hetluftstorkat foder högre än för soltorkat foder, för att ta hänsyn till de ytterligare kostnader som kan uppkomma.(4)
4. För att begränsa produktionen av torkat foder inom gemenskapen har det fastställts en maximal garanterad kvantitet för vilken stöd kan beviljas vid varje torkningsförfarande. Om denna kvantitet överskrids under regleringsåret minskas stödet. För de fem första procenten som överstiger den maximala garanterade kvantiteten tillämpas denna minskning lika i alla medlemsstater.(5) Om överskridandet av den maximala garanterade kvantiteten är högre skall de medlemsstater som överskridit sin nationella garanterade kvantitet åläggas en ytterligare minskning av stödet.(6)
5. I artikel 8 i grundförordningen uppställs krav på att det torkade fodret skall ha en viss lägsta kvalitet för att stöd skall kunna beviljas.
6. Stödet beviljas till förädlingsföretag som tar emot leveranser från producenter, producentföreningar eller köpare. De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna skall bevilja tillstånd till förädlingsföretag under förutsättning att de uppfyller vissa bestämda villkor – särskilt angående lagerbokföring.(7)
7. För att främja regelbunden tillförsel till de aktuella förädlingsföretagen och för att möjliggöra för producenter att dra nytta av stödet har beviljandet av stöd i vissa fall gjorts beroende av att avtal sluts mellan producenterna och förädlingsföretagen. Enligt artikel 11.1 i grundförordningen skall sådana avtal innehålla uppgifter om bland annat den areal vars skörd skall levereras till förädlingsföretaget samt leverans- och betalningsvillkor.
8. Artikel 12 i grundförordningen fastställer medlemsstaternas kontrollskyldighet. Det kontrollsystem som skall införas av medlemsstaterna skall särskilt säkerställa kontroll av att de ovan nämnda villkoren följs samt att den mängd torkat foder som uppfyller minimikvalitetskraven och som lämnar anläggningen motsvarar den mängd för vilken det ansöks om stöd.
9. Inrättandet av en förvaltningskommitté och ett härtill hörande förfarande i enlighet med artikel 17 i grundförordningen säkerställer att det utvecklas ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen. I artikel 18 i grundförordningen föreskrivs att tillämpningsföreskrifterna för grundförordningen skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 17. Dessa bestämmelser rör
”– beviljande av det stöd som avses i artikel 3 ...,
– kontroll och fastställande av rätten till stöd, inbegripet alla nödvändiga kontrollåtgärder ...,
– kriterier för att fastställa minimikvalitet,
– villkor som de företag skall uppfylla som avses i artikel 9 c andra strecksatsen och i föreskrifterna i artikel 10,
– kontrollåtgärder som skall användas och som avses i artikel 12.2,
– kriterier som skall uppfyllas för slutandet av de avtal som avses i artikel 9 samt de [uppgifter] som dessa bör innehålla förutom de kriterier som avses i artikel 11,
– tillämpning av den maximala garanterade kvantiteten (MGK).”
10. Kommissionens förordning (EG) nr 785/95(8) (nedan kallad tillämpningsförordningen) innehåller tillämpningsföreskrifter för grundförordningen. Enligt första skälet i tillämpningsförordningen skall vissa begrepp definieras ”[f]ör att säkerställa effektiviteten i stödsystemet för torkat foder”. I tillämpningsförordningen fastställs mot bakgrund av kriterierna i artikel 8 i grundförordningen en lägsta kvalitet uttryckt i vattenhalt och proteinmängd för produkter av torkat foder.(9) Stöd skall i enlighet härmed beviljas i huvudsak för sunda produkter av god marknadsmässig kvalitet, som har lämnat förädlingsföretaget och uppfyller följande villkor: De har en vattenhalt på mellan 11 och 14 procent och den lägsta proteinhalten uppgår till minst 45 procent för proteinkoncentrat och torkade produkter respektive 15 procent för övriga produkter.
11. I artikel 9 i tillämpningsförordningen föreskrivs härvid en skyldighet för förädlingsföretagen att beträffande foder som skall deshydratiseras och, i förekommande fall, soltorkat foder som har levererats till dem för förädling, fastställa de levererade kvantiteterna genom systematisk vägning. De är även skyldiga att inom föreskrivna tidsfrister meddela de behöriga myndigheterna den genomsnittliga vattenhalt som fastställts enligt direktiven i bestämmelsen.
12. Artikel 8 i tillämpningsförordningen rör de avtal som avses i artikel 9 i grundförordningen. I kontrollsyfte måste dessa avtal innehålla uppgifter om vilken sorts foder eller vilka sorters foder som skall förädlas och beräknade kvantiteter därav samt en identifiering av de jordlotter där fodret som skall förädlas har odlats enligt det integrerade administrations- och kontrollsystemet.
13. I artikel 11 i tillämpningsförordningen regleras provtagningen och fastställandet av vikten för torkat foder. Tillsammans med dessa kontrollåtgärder kompletterar artikel 12 i tillämpningsförordningen bestämmelserna i artikel 9 a rörande lagerbokföring. Enligt artikel 12.1 måste lagerbokföringen bland annat innehålla uppgifter om ”den eller de sorter som anges i artikel 1 i förordning (EG) nr 603/95 för foder som skall dehydratiseras och, i förekommande fall, soltorkat foder som inkommer till företaget [samt] den vattenhalt som har fastställts hos foder som skall dehydratiseras”.
14. Andra bestämmelser i tillämpningsförordningen rör de kontroller som skall utföras av behöriga nationella myndigheter (artikel 14) och de upplysningar som medlemsstaterna skall lämna till kommissionen (artikel 15). Av betydelse är att de behöriga myndigheterna, när det föreligger tvekan huruvida de uppgifter som angetts i stödansökan är riktiga, enligt artikel 14.3 i tillämpningsförordningen skall kontrollera särskilt leverantörerna av råvaror. Enligt artikel 15 e i tillämpningsförordningen skall medlemsstaterna meddela kommissionen den genomsnittliga vattenhalten hos foder som skall dehydratiseras.
B – De nationella bestämmelserna
15. Det kungliga dekretet 283/1999 av den 22 februari 1999 (nedan kallat dekret 283/1999) innehåller de grundläggande bestämmelserna om stöd för torkat foder i Spanien.
16. I ingressen anges följande:
”De gemenskapsföreskrifter som är tillämpliga vad avser stöd för torkat foder finns i rådets förordning (EG) nr 603/95 av den 21 februari 1995 om den gemensamma marknaden för torkat foder och kommissionens förordning (EG) nr 785/95 av den 6 april 1995 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 603/95.
Det är, utan att det påverkar dessa förordningars direkta tillämplighet, nödvändigt att internt fastställa de nationella behöriga myndigheter som avses i dessa förordningar.
Enligt den författningsenliga behörighetsordningen ankommer det på staten att fastställa de grundläggande föreskrifterna i fråga om dessa stöd och på de autonoma regionerna att utfärda genomförande- och verkställighetsbestämmelser, däribland föreskrifter om stödens administrering.
...”
17. Vad beträffar förädlingsföretagens skyldigheter föreskrivs följande i artikel 5 i dekret 283/1999:
”1. De godkända förädlingsföretagen skall till den behöriga myndigheten i den autonoma region som har godkänt dem inge dokumentation som visar att villkoren i gemenskapsföreskrifterna har uppfyllts inom den där fastställda tiden.
2. De godkända förädlingsföretagen skall till den behöriga myndigheten i den autonoma regionen översända leveransplaner för det subventionerade torkade foder som skall levereras från företaget.
3. Foder som är avsett att dehydratiseras skall utgöras av foder som levereras till förädlingsanläggningen i malet och oförpackat skick, med en vattenhalt som uppgår till mer än 30 procent, som förvaras under mindre än 24 timmar från den tidpunkt då det levereras till förädlingsanläggningen till dess att det processas och som kommer från jordlotter som befinner sig högst 100 kilometer från respektive förädlingsanläggning, med förbehåll för att nämnda avstånd får vara längre om det finns en särskild transportgaranti. På samma sätt föreligger endast rätt till stöd för sådana partier vars genomsnittliga vattenhalt, vid leveransen till förädlingsanläggningen, uppgår till minst 35 procent, vilken skall mätas upp högst var tionde dag.”
III – Bakgrund och förfarande
18. Industrias de Deshidratación Agrícola SA har vid den nationella domstolen väckt talan om fastställelse av att artikel 5.3 i dekret 283/1999 av den 22 februari 1999 genom vilken de grundläggande föreskrifterna avseende den stödordning för torkat foder som offentliggjordes i Boletín Oficial del Estado
infördes, ﾤr rättsstridig och därför ogiltig.
19. Denna uppfattning grundar företaget på förordningarna nr 603/95 och nr 785/95. I dessa förordningar fastställs de villkor beträffande förädlingsföretagen och deras produktion som skall vara uppfyllda för att företagen skall kunna erhålla stöd från gemenskapen. Det är endast beträffande två aspekter av stödordningen som behörighet har överlåtits åt medlemsstaterna, nämligen kontrollen över att de förädlingsföretag som finns etablerade inom deras område uppfyller villkoren för att få stöd samt administreringen av stödens utbetalning. Medlemsstaterna får emellertid inte ändra gemenskapsförordningarna genom att göra gällande nya villkor och rekvisit som skiljer sig från dem som krävs enligt de gemenskapsrättsliga bestämmelserna.
20. Tribunal Supremo har vilandeförklarat förfarandet och ställt följande tolkningsfrågor till domstolen:
”1) Är en nationell bestämmelse enligt vilken det för att stöd skall kunna beviljas till torkning av grönfoder eller färskt foder förutsätts att det foder som skall torkas levereras till förädlingsföretaget i malet och oförpackat skick förenlig med artikel 249 andra stycket EG, artikel 10 EG, artikel 34.2 andra stycket EG, rådets förordning (EG) nr 603/95 av den 21 februari 1995 och kommissionens förordning (EG) nr 785/95 av den 6 april 1995?
2) Är en nationell bestämmelse, enligt vilken det för att stöd skall kunna beviljas till torkning av grönfoder eller färskt foder förutsätts att fodret levereras till förädlingsanläggningen med en vattenhalt som överstiger 30 procent och en genomsnittlig vattenhalt som uppgår till minst 35 procent, vilken skall mätas upp högst var tionde dag, förenlig med artikel 249 andra stycket EG, artikel 10 EG, artikel 34.2 andra stycket EG, rådets förordning (EG) nr 603/95 av den 21 februari 1995 och kommissionens förordning (EG) nr 785/95 av den 6 april 1995?
3) Är en nationell bestämmelse, enligt vilken det för att stöd skall kunna beviljas till torkning av grönfoder eller färskt foder förutsätts att fodret processas inom 24 timmar från den tidpunkt då det levererats till förädlingsanläggningen, förenlig med artikel 249 andra stycket EG, artikel 10 EG, artikel 34.2 andra stycket EG, rådets förordning (EG) nr 603/95 av den 21 februari 1995 och kommissionens förordning (EG) nr 785/95 av den 6 april 1995?
4) Är en nationell bestämmelse, enligt vilken det för att stöd skall kunna beviljas till torkning av grönfoder eller färskt foder förutsätts att fodret kommer från jordlotter som befinner sig högst 100 kilometer från respektive förädlingsanläggning, med förbehåll för att nämnda avstånd får vara längre om det finns en särskild transportgaranti, förenlig med artikel 249 andra stycket EG, artikel 10 EG, artikel 34.2 andra stycket EG, rådets förordning (EG) nr 603/95 av den 21 februari 1995 och kommissionens förordning (EG) nr 785/95 av den 6 april 1995?”
IV – Bedömning av tolkningsfrågorna
21. Den nationella domstolen vill genom sina tolkningsfrågor få klarhet i om grundförordningen och tillämpningsförordningen utgör hinder för en nationell reglering som uppställer särskilda villkor för det grönfoder och det färska foder som skall processas samt för hur det odlas. Dessa villkor avser
– hur det grönfoder och det färska foder som skall förädlas skall levereras (första tolkningsfrågan),
– vilken vattenhalt grönfodret och det färska fodret skall ha när det levereras till förädlingsföretaget (andra tolkningsfrågan),
– hur lång tid det högst får gå från det att grönfodret eller det färska fodret levereras till dess att det processas (tredje tolkningsfrågan),
– hur långt det högst får vara mellan platsen där grönfodret eller det färska fodret odlas och platsen där det processas (fjärde tolkningsfrågan).
22. Samtliga tolkningsfrågor rör enskilda villkor avseende det grönfoder eller färska foder som skall p rocessas och väcker på samma sätt frågan om förhållandet mellan nationell rätt och gemenskapsrätten avseende marknadsorganisationer. På närmare angivna grunder kräver frågorna oberoende av respektive villkor ett enda svar, varför de enligt min mening skall prövas i ett sammanhang.
23. Innan jag går in på vad som speciellt gäller för den gemensamma marknadsorganisationen för torkat foder, vill jag erinra om domstolens omfattande rättspraxis som utvisar gällande rätt avseende förhållandet mellan nationell rätt och gemenskapsrätten avseende marknadsorganisationer.
A – Domstolens rättspraxis avseende förhållandet mellan gemenskapens marknadsorganisationsrätt och nationell rätt
24. Kommissionen hänvisar i sitt skriftliga yttrande till domen av den 18 september 1986 i mål 48/85,(10) enligt vilken ”det överensstämmer med en gemensam marknadsorganisation att medlemsstaterna inte längre är behöriga att, inom det område som omfattas av marknadsorganisationen, ingripa genom ensidigt utfärdade nationella föreskrifter” (jämför bland annat domen av den 29 juni 1978 i mål 154/77, Dechmann, REG 1978, s. 1573). Staternas lagstiftningskompetens kan endast anses som en restkompetens och är begränsad till situationer som inte regleras av gemenskapsrätten och till situationer där gemenskapsrätten uttryckligen ger dem sådan kompetens.
25. Medlemsstaterna förfogar alltså inom det område som omfattas av en gemensam marknadsorganisation endast över en restlagstiftningskompetens. Om en medlemsstat kan tillämpa denna restkompetens eller ej, beror vidare på om den aktuella marknadsorganisationen för det berörda området skall anses utgöra en uttömmande reglering. Även om ett område inte regleras uttömmande av en gemensam organisation av marknaden, är medlemsstaterna emellertid skyldiga att avhålla sig från åtgärder som kan hindra att organisationen av marknaden fungerar på ett tillfredsställande sätt.(11)
26. Mot bakgrund av denna rättspraxis skall prövningen av huruvida en nationell åtgärd är förenlig med en gemenskapsrättslig organisation av marknaden ske i följande ordning. Först skall det undersökas om denna åtgärd rör ett område som omfattas av en gemensam organisation av marknaden. Om så är fallet skall därefter undersökas om den gemenskapsrättsliga regleringen skall anses vara uttömmande. Om åtgärden har vidtagits inom ett område som inte omfattas av den aktuella gemensamma organisationen av marknaden eller om den gemenskapsrättsliga regleringen inte kan anses vara uttömmande, blir nästa steg i prövningen av den nationella åtgärdens verkningar att avgöra om åtgärden hindrar att den aktuella organisationen av marknaden fungerar på ett tillfredsställande sätt eller ej.(12)
B – Tolkningsfrågorna
1. Parternas huvudsakliga argumentation
27. Industrias de Deshidratación
anför att artikel 5.3 i dekret 283/1999 innebär ett överskridande av Konungariket Spaniens behörighet. Bolaget gör gällande att såväl grundförordningen som tillämpningsförordningen innehåller uttömmande villkor för när stöd skall beviljas. Detta innebär att en medlemsstat är förhindrad att föreskriva ytterligare villkor.
28. Den spanska regeringen
och kommissionen
har motsatt uppfattning. Kommissionen stödjer sig på domstolens ovan nämnda fasta rättspraxis.(13) Medlemsstaternas lagstiftningskompetens inskränker sig till situationer som inte regleras av gemenskapsrätten och till situationer där gemenskapsrätten uttryckligen ger dem sådan kompetens.
29. Den spanska regeringen
anser att förordningarna nr 603/95 och nr 785/95 inte innehåller någon definition av grund- eller ursprungsprodukten. Endast slutprodukten beskrivs på ett tillfredsställande sätt i tillämpningsförordningen. Under dessa förutsättningar är de spanska myndigheterna behöriga att definiera begreppet grund- eller ursprungsprodukt, så länge detta inte strider mot gemenskapsrätten och inte utgör något hinder för den gemensamma organisationen av marknaden.
30. Kommissionen
hänvisar till de metoder i Spanien som leder till en minskning av vattenhalten genom förtorkning av grönfoder och färskt foder utomhus. Kommissionen drar slutsatsen att denna metod strider mot syftet med och ändamålet för den gemenskapsrättsliga regleringen av stöd, det vill säga mot förordningarna nr 603/95 och nr 785/95, eftersom beviljandet av ett högre stödbelopp för dehydratiserade produkter är avsett att just utjämna merkostnaden för denna typ av torkning.
31. Den spanska regeringen
anför dessutom att villkoren i artikel 5.3 i dekret 283/1999 skall ses som ett sätt att bekämpa bedrägeri, så att stöden tilldelas i enlighet med artikel 8 i förordning nr 603/95.
2. Rättslig bedömning
32. Den nationella domstolen vill att domstolen skall uttala sig om tolkningen av artiklarna 249 andra stycket EG, 10 EG och 34.2 andra stycket EG samt förordningarna nr 603/95 och nr 785/95. Vad beträffar artikel 249 andra stycket EG vill den nationella domstolen uppenbarligen få klarhet i om det förhållandet att förordningar är bindande och direkt tillämpliga utgör hinder för en sådan nationell bestämmelse som här är aktuell. Ett svar på denna fråga förutsätter emellertid en tolkning av de angivna förordningarna. Detsamma gäller beträffande skyldigheten att lojalt samarbeta enligt artikel 10 EG. Hänvisningen till artikel 34.2 andra stycket skall väl förstås på så sätt att en sådan nationell bestämmelse som här är aktuell skulle kunna medföra en – förbjuden – diskriminering mellan produkter, vilket också måste prövas inom ramen för tolkningen av de båda nämnda förordningarna. Det är alltså inte nödvändigt att pröva de anförda primärrättsliga bestämmelserna separat.
33. Man kan inledningsvis konstatera att en konflikt mellan nationella åtgärder och den gemenskapsrättsliga ordningen av marknaden rent logiskt förutsätter att den aktuella nationella åtgärden har vidtagits inom ett område som omfattas av en gemensam organisation av marknaden ─ i den mening som avses i ovan nämnd rättspraxis.(14) Just detta är dock tveksamt i detta fall. I artikel 1.1 i grundförordningen fastställs tillämpningsområdet för den gemensamma organisationen av marknaden och den hänför sig härvid uteslutande till produkter som framställts
genom förädling av grönfoder eller färskt foder. Därav följer att grönfoder respektive färskt foder inte i sig omfattas av denna organisation av marknaden. Det är därmed klart att de spanska myndigheterna har behörighet att utfärda bestämmelser avseende grönfoder och färskt foder som skall processas.
34. De sporadiska hänvisningarna till ”grönfoder” – som till exempel i artikel 9 a första strecksatsen i grundförordningen – eller till ”färskt foder” – som till exempel i artikel 2.2 a i tillämpningsförordningen eller artikel 11.1 i grundförordningen – kan inte förändra denna bedömning. Sådana hänvisningar medför nämligen inte att tillämpningsområdet för den aktuella marknadsorganisationen utvidgas, utan de skall snarare ses i samband med de bestämmelser där de nämns. Hänvisningar görs i samband med beskrivningen av lagerbokföringen enligt artikel 9 a i grundförordningen och förädlingsavtalen enligt artikel 9 c i grundförordningen och således i samband med bestämmelser som åsyftar en prövning av stödansökningarna.
35. Den nationella domstolen påpekar utöver detta att såväl grundförordningen som tillämpningsförordningen uppställer krav på vatten- och proteinhalter i ─ och därmed på kvaliteten av ─ de produkter som omfattas av den gemensamma organisationen av marknaden.(15) Detta talar enligt den nationella domstolen mot att det är tillåtet att uppställa ytterligare krav på kvaliteten. Jag kan inte ansluta mig till denna uppfattning, då de aktuella nationella villkoren inte skall tillämpas just på produkter som omfattas av den gemensamma organisationen av marknaden. De ifrågavarande nationella villkoren skulle emellertid kunna ifrågasättas om de gjorde det praktiskt taget omöjligt att uppfylla nämnda kvalitetskriterier. Detta har emellertid inte åberopats av någon av parterna.
36. I detta sammanhang kan det även påpekas att den berörda medlemsstaten i vart fall har en skyldighet att inte vidta åtgärder som kan hindra att organisationen av marknaden fungerar på ett tillfredsställande sätt(16) – och detta gäller utan beaktande av tillämpningsområdet för den aktuella gemensamma organisationen av marknaden.
37. Det som skall prövas är följaktligen om de aktuella nationella villkoren hindrar funktionen av marknadsorganisationen för torkat foder. Härvid kan påpekas att de spanska förädlingsföretagen tillhör dem som har störst nytta av den ifrågasatta stödregleringen.(17) I Spanien har den garanterade högsta kvantiteten upprepade gånger överskridits. Den aktuella nationella åtgärden innebär att det, särskilt i syfte att komma till rätta med skadlig praxis,(18) uppställs ytterligare villkor på de produkter som skall processas inom ett område som inte omfattas av marknadsorganisationen för torkat foder.
38. Vad beträffar vattenhalten hos grönfoder och färskt foder, tar de ifrågasatta villkoren hänsyn till att ett högre stöd för hetluftstorkat foder endast synes vara berättigat vid en högre energikostnad.(19) För övrigt borde de ifrågasatta villkoren leda till en bättre överensstämmelse mellan nationell produktion och den maximala garanterade kvantiteten, vilket medför att en inskränkning av funktionen av marknadsorganisationen för torkat foder även i detta avseende kan uteslutas.
39. Oberoende av detta har den nationella domstolen påpekat att de nationella bestämmelserna i vart fall inte antagits enligt det i artikel 17 i grundförordningen föreskrivna förfarandet, även om det i artikel 8 uttryckligen föreskrivs att ”[y]tterligare villkor ..., särskilt vad beträffar karotininnehåll och fibrer, [får] antas i enlighet med förfarandet i artikel 17”. Härvid är det emellertid tillräckligt att fastställa att villkoren i artikel 8 i grundförordningen redan enligt sin ordalydelse hänför sig till torkat foder – och inte till grönfoder eller färskt foder.
40. På förfrågan av domstolen förklarade den spanska regeringen och kommissionen enigt att Konungariket Spanien inte formellt hade meddelat antagandet av de aktuella bestämmelserna, men att en sådan underrättelse enligt artikel 12.3 i grundförordningen(20) inte heller var nödvändig, eftersom de aktuella nationella bestämmelserna inte ingick i ett kontrollsystem i den mening som avses i artikel 12.1. Klaganden i målet vid den nationella domstolen har inte kunnat anföra något övertygande emot denna uppfattning.
41. Av ovanstående följer även att Konungariket Spanien, genom att vidta åtgärder som kan leda till en begränsning av produktionen i ett läge då det råder överproduktion, som inte strider mot de villkor på kvalitet som gäller för de produkter som omfattas av den aktuella organisationen för marknaden och som slutligen vederbörligen tar hänsyn till ändamålen med denna marknadsorganisation – i synnerhet den åtskillnad som görs mellan hetluftstorkade och soltorkade produkter – inte har åsidosatt gemenskapsrätten och dessutom har uppfyllt sin samarbetsskyldighet enligt artikel 10 EG.
42. En förbjuden diskriminering enligt artikel 34.2 andra stycket EG tycks vidare vara utesluten redan av den anledningen att grönfoder och färskt foder inte omfattas av den berörda organisationen av marknaden. En eventuell särbehandling mellan jordbrukare som är underkastade de nationella bestämmelserna och övriga jordbrukare inom gemenskapen går inte utöver vad som nödvändigtvis följer av avsaknaden av harmonisering inom detta område som inte omfattas av gemenskapsrätten.(21)
V – Förslag till avgörande
43. Mot bakgrund av dessa överväganden föreslår jag att domstolen skall besluta enligt följande:Förordning (EG) nr 603/95 och förordning (EG) nr 785/95 samt artiklarna 249 andra stycket EG, 10 EG och 34.2 andra stycket EG utgör inte hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken stöd till torkning av grönfoder eller färskt foder beviljas på villkor att fodret levereras på ett bestämt sätt och med en viss bestämd minsta vattenhalt, processas inom en viss tid och odlas på bestämda premisser, om dessa villkor inte hindrar att den berörda marknadsorganisationen fungerar på ett tillfredsställande sätt.
(1) .
(2)
–	Rådets förordning av den 21 februari 1995 om den gemensamma marknaden för torkat foder (EGT L 63, s. 1).
(3)
–	Enligt artikel 1 i grundförordningen gäller bestämmelserna i huvudsak för följande produkter: mjöl och pellets av torkad lusern, foderprodukter av bland annat torkad lusern, esparsett, klöver, lupiner eller vicker, proteinkoncentrat framställda av saft från lusern och gräs och de därav erhållna dehydratiserade produkterna.
(4)
–	Se andra skälet i grundförordningen.
(5)
–	Ifall inte någon av de nationella garanterade kvantiteterna överskrids med 5 procent skall stödet minskas i alla medlemsstater med ett procenttal som proportionellt motsvarar överskridandet.
(6)
–	Se särskilt artikel 5 i grundförordningen. Kommissionen fastställer det procenttal som skall tillämpas vid minskningen. Detta skall garantera ett budgetärt status quo uttryckt i gröna ecu och i förhållande till de utgifter som skulle ha uppstått om den maximala garanterade kvantiteten inte hade överskridits.
(7)
–	Lagerbokföringen skall enligt trettonde skälet i grundförordningen inbegripa nödvändiga uppgifter för att kontrollera rätten till stöd.
(8)
–	Kommissionens förordning av den 6 april 1995 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 603/95 om den gemensamma marknaden för torkat foder (EGT L 79, s. 5).
(9)
–	Tredje skälet jämfört med artikel 3 i tillämpningsförordningen.
(10)
–	Kommissionen mot Tyskland, REG 1986, s. 2549, punkt 12.
(11)
–	Dom av den 25 november 1986 i mål 218/85, CERAFEL (REG 1986, s. 3513), punkt 13, som kommissionen med fog har hänvisat till. Se även domarna av den 27 november 1997 i mål C-27/96, Danisco Sugar (REG 1997, s. I-6653), punkt 24, den 19 mars 1998 i mål C-1/96, Compassion in World Farming (REG 1998, s. I-1251), punkt 41, den 8 januari 2002 i mål C-507/99, Denkavit (REG 2002, s. I-169), punkt 32, och den 18 april 2002 i mål C-332/00, Belgien mot kommissionen (REG 2002, s. I-3609), punkt 29.
(12)
–	Här skall hänvisas till principdomarna av den 23 januari 1975 i mål 51/74, Van der Hulst (REG 1975, s. 79; svensk specialutgåva, volym 2, s. 429), och den 29 november 1978 i mål 83/78, Redmond (REG 1978, s. 2347; svensk specialutgåva, volym 4, s. 243), enligt vilka ”medlemsstaterna inte, när gemenskapen ... har lagstiftat om upprättande av en gemensam organisation av marknaden inom en bestämd sektor, [får] göra några undantag från den lagstiftningen eller i övrigt åsidosätta den”.
(13)
–	Se ovan (fotnot 10).
(14)
–	Se ovan (fotnot 10).
(15)
–	Se bland annat artikel 8 i grundförordningen och artikel 3.1 b i tillämpningsförordningen.
(16)
–	Se ovan (fotnot 11).
(17)
–	Enligt de siffror som har förmedlats av kommissionen uppgick produktionen av hetluftstorkat foder till cirka 1 571 000 ton under regleringsåret 1997/98 (Total produktion inom EU15: 4 282 000 ton. Jämförelsetal 1998/99: 1 668 000 ton, 1999/00: 1 769 000 ton). Inom samma tidsrymd uppgick Spaniens garanterade kvantitet till 1 224 000 ton, vilket innebär att produktionen motsvarade 128 procent av den garanterade kvantiteten.
(18)
–	Se ovan (punkt 30) vad kommissionen anfört avseende förtorkning utomhus av grönfoder och färskt foder, som senare även skall hetluftstorkas.
(19)
–	Se andra skälet i grundförordningen.
(20)
–	Denna bestämmelse föreskriver att varje medlemsstat skall underrätta kommissionen om de bestämmelser som den avser att anta för att säkerställa genomförandet av det kontrollsystem som avses i artikel 12.1.
(21)
–	Enligt fast rättspraxis anses tillämpningen av nationella bestämmelser inte strida mot förbudet mot diskriminering på grund av nationalitet enbart därför att andra medlemsstater tillämpar mindre stränga bestämmelser. Se domen av den 10 februari 2000 i mål C-50/96, Deutsche Telekom mot Lilli Schröder (REG 2000, s. I-743), punkt 52 med därtill hörande hänvisningar. Se beträffande diskriminering av landets egna medborgare domen av den 14 juli 1981 i mål 155/80, Oebel (REG 1981, s. 1993; svensk specialutgåva, volym 6, s. 171), punkt 9.