62024TJ0131_RES
Věc T‑131/24
CR
v.
Evropská komise
Rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 2. července 2025
„Veřejná služba – Úředníci – Starobní důchod – Reformy služebního řádu z let 2004 a 2014 – Přechodná opatření týkající se některých metod výpočtu nároku na důchod – Článek 28 přílohy XIII služebního řádu – Smluvní zaměstnanci, kteří se stali úředníky – Roční přírůstková sazba nároků na důchod – Věk odchodu do důchodu – Působnost právní normy – Rovné zacházení“
Úředníci – Důchody – Metody výpočtu nároku na důchod – Přechodná ustanovení nařízení č. 1023/2013 – Použitelnost na zaměstnance, kteří jsou ke dni 31. prosince 2013 v pracovním poměru – Omezení pouze na zaměstnance, u nichž došlo k přerušení účasti na pojištění v důchodovém systému Unie – Vyloučení – Porušení zásady rovného zacházení z důvodu postavení zaměstnanců, u nichž došlo k přerušení členství, na roveň s těmi, u nichž k přerušení nedošlo – Absence
(Článek 13 odst. 2 SEU; služební řád úředníků ve znění nařízení č. 1023/2013, bod 29 odůvodnění a čl. 83 odst. 2 a příloha XIII, články 21, 22 a 28; pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 1 odst. 1 a příloha; nařízení Rady č. 723/2004)
(viz body 37–42, 44, 45, 108–114)
Úředníci – Důchody – Metody výpočtu nároku na důchod – Přechodná ustanovení nařízení č. 1023/2013 – Použitelnost na zaměstnance, kteří jsou ke dni 31. prosince 2013 v pracovním poměru – Použitelnost na smluvního zaměstnance, který se stal úředníkem po tomto datu – Rozdílné zacházení s takovým zaměstnancem ve vztahu ke smluvnímu zaměstnanci, který si ponechal toto postavení nebo se stal dočasným zaměstnancem – Odůvodnění s ohledem na cíl zachování pojistně matematické rovnováhy důchodového systému Unie – Přípustnost – Odkaz na praxi uplatňovanou jiným orgánem – Neexistence vlivu
(Články 310 SFEU a 317 SFEU; služební řád úředníků ve znění nařízení č. 1023/2013, článek 77 a příloha XIII, články 21, 22 a 28; pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 39 odst. 1, čl. 83 odst. 2 a čl. 109 odst. 1 a příloha, čl. 1 odst. 1; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1023/2013, bod odůvodnění 13)
(viz body 47–66, 77–88, 91–104)
Žaloby úředníků – Žalobní důvody – Žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení – Zavedení přechodných pravidel stanovených k zajištění spravedlivého přechodu z režimu podle služebního řádu na režim nový – Soudní přezkum – Meze
(viz body 69–73)
Shrnutí
Žalobu podanou CR, bývalou úřednicí Evropské komise, proti rozhodnutí tohoto orgánu, kterým byly stanoveny její nároky na starobní důchod (dále jen „napadené rozhodnutí“), Tribunál zamítl a vyjasnil použití přechodných opatření týkajících se některých metod výpočtu nároků na důchod stanovených v příloze XIII služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“).
V červnu 2012 žalobkyně nastoupila do služebního poměru u Komise jako smluvní zaměstnankyně. V srpnu 2015 byla jmenována úřednicí.
Mezitím reforma služebního řádu a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie, k níž došlo v roce 2014 (
1
), zavedla jednak novou roční přírůstkovou sazbu nároků na důchod ve výši 1,8 %, která je méně příznivá než dřívější sazba ve výši 1,9 %, a jednak stanovila věk pro odchod do důchodu na 66 let oproti předchozímu věku 63 let.
V květnu 2023 přijal Úřad Komise pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO) napadené rozhodnutí a mimo jiné uplatnil článek 28 přílohy XIII služebního řádu, který se týká způsobu výpočtu roční přírůstkové sazby nároků na důchod a věku odchodu do důchodu smluvních zaměstnanců, kteří se stali úředníky. PMO žalobkyni sdělil, že jí byl přiznán starobní důchod od 1. července 2023 ve věku 66 let. PMO jí rovněž sdělil, že v době jejího zaměstnání jako smluvní zaměstnankyně činila roční přírůstková sazba jejích nároků na důchod 1,9 % a v době, kdy byla zaměstnána jako úřednice činila tato roční přírůstková sazba 1,8 %.
Ve stížnosti, kterou Komise zamítla, žalobkyně tvrdila, že se dotčený článek na její situaci nevztahuje s ohledem na skutečnost, že byla pojištěna v důchodovém systému orgánů Evropské unie (DSEU) a bez přerušení do tohoto systému přispívala. Požádala PMO, aby přehodnotil napadené rozhodnutí tak, aby byl její věk odchodu do důchodu stanoven na 63 let a aby se na ni vztahovala roční přírůstková sazba 1,9 % za celou dobu služby. Vzhledem k tomu, že žalobkyně zůstala ve služebním poměru až do věku 66 let a měla za to, že její věk odchodu do důchodu měl být stanoven na 63 let, požádala o přiznání dodatečného zvýšení jejího posledního základního platu o 2,5 % za každý odpracovaný rok po dosažení 63 let.
Závěry Tribunálu
Zaprvé Tribunál uvedl, že je pro určení, zda se použije článek 28 přílohy XIII služebního řádu, rozhodující pouze to, zda jsou splněny podmínky stanovené tímto článkem.
Článek 28 přílohy XIII služebního řádu stanoví dvě odlišné a kumulativní podmínky. První podmínka spočívá v nástupu do zaměstnání jako zaměstnanec nejpozději dne 1. května 2004 nebo 1. ledna 2014, neboť k jednomu z těchto dní musel být tento zaměstnanec zaměstnán na základě smlouvy. Druhou podmínkou je jmenování uvedeného zaměstnance úředníkem, které nutně následuje po jeho nástupu do služebního poměru, neboť podle znění článku 28 přílohy XIII služebního řádu k tomuto jmenování mělo dojít „po“1. květnu 2004 nebo „po“1. lednu 2014.
Takové omezení použitelnosti uvedeného článku pouze na zaměstnance, kteří přerušili svou účast na pojištění v DSEU, jak jej podporuje žalobkyně, nevyplývá z jasného znění článku 28 přílohy XIII služebního řádu. Přijetí teze žalobkyně by tak znamenalo omezení působnosti článku 28 přílohy XIII služebního řádu doplněním podmínky, která nebyla stanovena unijním normotvůrcem.
Pokud přitom smysl ustanovení unijního práva jednoznačně vyplývá ze samotného znění tohoto ustanovení, nemůže se unijní soud od tohoto znění odchýlit. Dovodit, že použití ustanovení služebního řádu podléhá podmínce, která v něm není definována, by tak představovalo výklad contra legem tohoto ustanovení, takže takový výklad nelze přijmout. Unijní soud totiž nemá s ohledem na zásady institucionální rovnováhy a svěření pravomocí, jak jsou zakotveny v čl. 13 odst. 2 SEU, pravomoc odchýlit se od ustanovení služebního řádu, jako je článek 28 jeho přílohy XIII, doplněním podmínky, která v současnosti neexistuje.
Tribunál podotkl, že tento závěr není vyvrácen judikaturou Soudního dvora ani judikaturou Tribunálu. Ani jeden z těchto soudů nikdy nezamýšlel zpochybnit rozhodnutí unijního normotvůrce a změnit působnost článku 28 přílohy XIII služebního řádu tím, že by tento článek vyhradil pouze dočasným nebo smluvním zaměstnancům, kteří byli zaměstnaní na základě smlouvy ke dni 1. května 2004 nebo 1. ledna 2014 a jejichž účast na pojištění v DSEU byla přerušena před jejich jmenováním úředníky.
Pokud jde zadruhé o dodržování zásady rovného zacházení, Tribunál uvedl, že s ohledem na svou širokou posuzovací pravomoc mohl mít unijní normotvůrce za to, že na úředníky jmenované po 1. květnu 2004 nebo po 1. lednu 2014 musí být uplatněno rozdílné zacházení, než je zacházení, na které by měli nárok, kdyby si alespoň deset let zachovali postavení dočasného zaměstnance nebo smluvního zaměstnance. Celkový dopad reforem z let 2004 a 2014 na rozpočet Unie je totiž nutně větší, pokud jde o důchody úředníků než v případě důchodů ostatních zaměstnanců. Toto odůvodnění sleduje cíl zachování pojistně matematické rovnováhy DSEU, a to bez dotčení nabytých práv a legitimního očekávání stávajících zaměstnanců, který doplňuje obecnější cíle rozpočtové kázně a konsolidace veřejných financí v mimořádně složité sociální a hospodářské situaci.
Z ustanovení článku 28 přílohy XIII služebního řádu ani nelze vyvodit žádné svévolné nebo zjevně nepřiměřené rozlišování ve vztahu k cíli sledovanému unijním normotvůrcem, kterým je ochrana nabytých nároků a legitimních očekávání dotčených úředníků, jelikož jsou stejně jako v případě ostatních zaměstnanců zaměstnaných k 1. květnu 2004 nebo 1. lednu 2014 respektována jejich nabytá práva a legitimní očekávání.
Dále je při přezkumu srovnatelnosti jejich situací irelevantní, zda u těchto úředníků došlo či nedošlo k přerušení účasti na pojištění v DSEU před jejich jmenováním. Tato okolnost se totiž vztahuje k době jejich zaměstnání jako zaměstnanci, kdežto použití ustanovení článku 28 přílohy XIII služebního řádu závisí na jejich jmenování úředníky. Tato okolnost tak bude v praxi nanejvýš znamenat, že úředník, u něhož došlo k přerušení jeho účasti na pojištění a s tím souvisejícímu placení příspěvků do DSEU před jeho jmenováním, bude mít méně roků započitatelných pro důchod, které se vztahují pouze na dobu jeho činnosti v postavení zaměstnance, než kdyby k takovému přerušení nedošlo.
(
1
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie (Úř. věst. 2013, L 287, s. 15), vstoupilo v platnost dne 1. listopadu 2013, a pokud jde o relevantní ustanovení v projednávané věci, je použitelné od 1. ledna 2014.