62020TJ0525
ROZSUDEK TRIBUNÁLU (čtvrtého rozšířeného senátu)
13. září 2023 (
*1
)
„Státní podpory – Poštovní odvětví a silniční přeprava zboží – Stížnost konkurenta – Kapitálový vklad poskytnutý státním podnikem své dceřiné společnosti – Rozhodnutí, kterým se konstatuje neexistence státní podpory po skončení předběžné fáze přezkumu – Mateřská společnost skupiny kontrolovaná společně dvěma členskými státy – Schválení kapitálového vkladu mateřskou společností skupiny – Přičitatelnost státu“
Ve věci T‑525/20,
ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport, se sídlem v Padborg (Dánsko),
Danske Fragtmænd A/S, se sídlem v Åbyhøj (Dánsko),
zástupci: L. Sandberg-Mørch, advokátka,
žalobkyně,
podporované
Jørgen Jensen Distribution A/S, se sídlem v Ikast (Dánsko), zástupci: L. Sandberg-Mørch, advokátka,
a
Specialforeningen for Logistik og Distribution (SLD), se sídlem v Kodani (Dánsko), zástupci: L. Sandberg-Mørch, advokátka,
vedlejšími účastnicemi řízení,
proti
Evropské komisi, zástupci: L. Flynn, jako zmocněnec,
žalované,
podporované
Dánským královstvím, zástupci: M. Søndahl Wolff, jako zmocněnkyně, ve spolupráci s: R. Holdgaard, advokát,
a
Švédským královstvím, zástupci: C. Meyer-Seitz, H. Eklinder, A. Runeskjöld, M. Salborn Hodgson, H. Shev, R. Shahsavan Eriksson a O. Simonsson, jako zmocněnci,
a
PostNord Logistics A/S, se sídlem v Køge (Dánsko),
a
PostNord Group AB, se sídlem v Solna (Švédsko),
zástupci: O. Koktvedgaard, advokát,
vedlejšími účastníky řízení,
TRIBUNÁL (čtvrtý rozšířený senát),
ve složení: R. da Silva Passos (zpravodaj), předseda, S. Gervasoni, N. Półtorak, I. Reine a T. Pynnä, soudci,
za soudní kancelář: A. Marghelis, rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
po jednání konaném dne 2. února 2023,
vydává tento
Rozsudek (
1
)
1
Žalobou podanou na základě článku 263 SFEU se žalobkyně ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport (dále jen „ITD“) a Danske Fragtmænd A/S domáhají zrušení rozhodnutí Komise C(2020) 3006 final ze dne 12. května 2020 o státních podporách SA.52489 (2018/FC) – Dánsko a SA.52658 – Švédsko – Údajná státní podpora ve prospěch PostNord Logistics (dále jen „napadené rozhodnutí“).
Skutečnosti předcházející sporu
2
ITD je profesním sdružením, které seskupuje společnosti založené podle dánského práva, které působí na vnitrostátní i mezinárodní úrovni na trzích služeb silniční přepravy zboží a logistických služeb. Danske Fragtmænd je společností založenou podle dánského práva, která působí zejména na dánském trhu služeb silniční přepravy zboží a doručování balíkových zásilek.
3
PostNord AB je společností založenou podle švédského práva, jejíž základní kapitál je ze 40 % vlastněn Dánským královstvím a z 60 % Švédským královstvím. Tato společnost byla založena v roce 2009 pod názvem Posten Norden AB v důsledku fúze mezi společností Post Danmark A/S, tradičním provozovatelem poštovních služeb v Dánském království na jedné straně, a společností Posten AB, tradičním provozovatelem poštovních služeb ve Švédském království na straně druhé.
4
Společnost PostNord vlastní ze 100 % společnost PostNord Group AB, která sama vlastní ze 100 % společnosti Post Danmark a Posten, které poskytují všeobecné poštovní služby v Dánsku a ve Švédsku. Společnost PostNord Group je rovněž ze 100 % vlastníkem společnosti PostNord Logistics A/S, založené podle dánského práva a se sídlem v Kodani (Dánsko), která je pověřena silniční přepravou zboží v Dánsku.
5
Dne 22. listopadu 2018 podalo sdružení ITD Evropské komisi stížnost, z níž vyplývá, že společnost PostNord Logistics ve svých výročních zprávách za roky 2017 a 2018 oznámila, že získávala prospěch ze zvýšení kapitálu ze strany společnosti PostNord. Podle sdružení ITD představovala tato zvýšení kapitálu protiprávní státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
6
Společnost PostNord Logistics byla od roku 2015 v deficitu a svůj vlastní kapitál vyčerpala na konci účetního roku 2017. Právě v této souvislosti společnost PostNord Logistics dne 30. listopadu 2018 na mimořádné valné hromadě doporučila řídicím orgánům společnosti PostNord Group, aby v její prospěch zvýšily kapitál o 115 milionů dánských korun (DKK) (přibližně 15,4 milionů eur) (dále jen „zvýšení kapitálu“).
7
S ohledem na výši zvýšení kapitálu požádala společnost PostNord Group dne 7. prosince 2018 správní radu své mateřské společnosti PostNord o schválení tohoto opatření a odsouhlasení jeho vyplacení v několika tranších.
8
Dne 11. prosince 2018 správní rada společnosti PostNord schválila zvýšení kapitálu.
9
Dne 20. prosince 2018 obdržela společnost PostNord Logistics první tranši zvýšení kapitálu ve výši 70 milionů DKK (přibližně 9,37 milionů eur).
10
Dne 7. června 2019 předložilo sdružení ITD Komisi ke své stížnosti doplňující připomínky, v nichž zejména tvrdilo, že měla společnost PostNord Logistics prospěch z křížového subvencování svých činností společností Post Danmark, což jí umožnilo bezplatně využívat několik jejích infrastruktur financovaných z veřejné kompenzace, kterou dostává k zajištění všeobecných poštovních služeb v Dánsku (dále jen „křížové subvencování“).
11
Dne 30. března 2020 předložilo sdružení ITD Komisi nové připomínky týkající se křížového subvencování, jakož i výzvu, v níž uvedlo, že pokud Komise nepřijme konečné stanovisko k jeho stížnosti ve lhůtě dvou měsíců, podá k Tribunálu žalobu pro nečinnost na základě článku 265 SFEU.
12
Dne 12. května 2020 Komise přijala napadené rozhodnutí. Zaprvé měla za to, že prohlášení uvedená ve výročních zprávách společnosti PostNord Logistics za roky 2017 a 2018 neznamenají poskytnutí výhody, a nepředstavují tedy státní podporu. Zadruhé dospěla k závěru, že zvýšení kapitálu není přičitatelné dánskému a švédskému státu, a tudíž taktéž nepředstavuje státní podporu. Zatřetí měla za to, že křížové subvencování není prokázáno, a transakce mezi společnostmi Post Danmark a PostNord Logistics tedy nezahrnují státní podporu.
Návrhová žádání účastníků řízení
13
Žalobkyně podporované společnostmi Jørgen Jensen Distribution A/S a Specialforeningen for Logistik og Distribution (SLD), navrhují, aby Tribunál:
–
zrušil napadené rozhodnutí;
–
uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
14
Komise podporovaná společnostmi PostNord Group a PostNord Logistics navrhuje, aby Tribunál:
–
žalobu zamítl;
–
uložil žalobkyním náhradu nákladů řízení.
15
Dánské království a Švédské království, jako další vedlejší účastníci na podporu návrhových žádání Komise, navrhují, aby Tribunál žalobu zamítl.
Právní otázky
K předmětu žaloby
16
V napadeném rozhodnutí se Komise vyjádřila k povaze tří různých opatření jako podpor (viz bod 12 výše).
17
Na podporu své žaloby předkládají žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, navzdory závažným obtížím, které vyvstaly při posouzení dvou z těchto opatření, a to zaprvé zvýšení kapitálu a zadruhé křížového subvencování. Naproti tomu touto žalobou nezpochybňují posouzení Komise, pokud jde o prohlášení obsažená ve výročních zprávách společnosti PostNord Logistics za roky 2017 a 2018.
18
I když tedy žalobkyně formálně navrhují zrušení napadeného rozhodnutí v plném rozsahu, je třeba uvedenou žalobu považovat za návrh znějící na částečné zrušení tohoto rozhodnutí z důvodu, že Komise porušila čl. 108 odst. 2 SFEU, když dospěla k závěru, že zvýšení kapitálu není státní podporou a existence křížového subvencování není prokázána.
Úvodní poznámky
19
Podle čl. 24 odst. 2 první věty nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 SFEU (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9) má každá zúčastněná strana právo podat stížnost s cílem informovat Komisi o jakékoli údajné protiprávní podpoře. Podle čl. 15 odst. 1 první věty téhož nařízení má podání takové stížnosti za následek zahájení předběžné fáze přezkumu stanovené v čl. 108 odst. 3 SFEU, což znamená, že Komise přijme rozhodnutí podle čl. 4 odst. 2, 3 nebo 4 nařízení 2015/1589.
20
Účelem předběžné fáze přezkumu, která je stanovena v čl. 108 odst. 3 SFEU a řídí se článkem 4 nařízení 2015/1589, je umožnit Komisi, aby si utvořila prvotní názor na opatření, která jí byla předložena k přezkumu. Tato fáze končí konstatováním Komise, že opatření buď nepředstavuje podporu, v kterémžto případě přijme rozhodnutí o neexistenci podpory podle čl. 4 odst. 2 nařízení 2015/1589, nebo opatření spadá do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU. Shledá-li Komise po předběžném přezkoumání, že dotčené opatření, pokud spadá pod čl. 107 odst. 1 SFEU, nevyvolává pochybnosti ohledně jeho slučitelnosti s vnitřním trhem, přijme rozhodnutí nevznášet námitky podle čl. 4 odst. 3 nařízení 2015/1589.
21
Existence pochybností, které mohou odůvodnit zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, se projevuje objektivní existencí závažných obtíží, s nimiž se Komise setkala při přezkumu povahy dotčeného opatření jako podpory nebo jeho slučitelnosti s vnitřním trhem. Z judikatury totiž vyplývá, že pojem „závažné obtíže“ má objektivní povahu (rozsudek ze dne 21. prosince 2016, Club Hotel Loutraki a další v. Komise, C‑131/15 P, EU:C:2016:989, bod 31). Po existenci takových obtíží je třeba pátrat jak v okolnostech přijetí napadeného aktu, tak v jeho obsahu objektivním způsobem a dávat do souvislosti odůvodnění rozhodnutí s poznatky, jimiž Komise disponovala nebo mohla disponovat, když rozhodovala o sporných podporách, přičemž bylo v tomto ohledu připomenuto, že informacemi, které Komise mohla mít k dispozici, jsou informace, které se jevily být relevantní pro posouzení, jež bylo třeba provést, a Komise je mohla na svou žádost získat v průběhu fáze předběžného přezkumu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 5. května 2021, ITD a Danske Fragtmænd v. Komise, T‑561/18, EU:T:2021:240, bod 48 a citovaná judikatura).
22
Kromě toho nedostatečná nebo neúplná povaha přezkumu provedeného Komisí během předběžného přezkumného řízení představuje indicii existence závažných obtíží při posuzování dotčeného opatření, jejichž existence zavazuje Komisi k zahájení formálního vyšetřovacího řízení (viz rozsudek ze dne 2. září 2021, Komise v. Tempus Energy a Tempus Energy Technology, C‑57/19 P, EU:C:2021:663, bod 41 a citovaná judikatura).
23
Důkaz o existenci závažných obtíží musí předložit navrhovatel zrušení rozhodnutí přijatého na konci fáze předběžného přezkumu prostřednictvím souboru shodujících se nepřímých důkazů (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 17. listopadu 2022, Irish Wind Farmers’ Association a další v. Komise, C‑578/21 P, nezveřejněný, EU:C:2022:898, bod 54 a citovaná judikatura).
24
Ve světle předcházejících úvah je třeba přezkoumat argumentaci žalobkyň směřující k prokázání existence závažných obtíží, které měly vést Komisi k zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
Ke zvýšení kapitálu
25
Žalobkyně, podporované v tomto ohledu společností Jørgen Jensen Distribution, tvrdí, že existence závažných obtíží je prokázána závěrem, k němuž Komise dospěla v napadeném rozhodnutí, a sice že zvýšení kapitálu nepředstavuje státní podporu, jelikož není přičitatelné dánskému a švédskému státu.
26
V první řadě je napadené rozhodnutí údajně rozporné, pokud jde o subjekt provádějící zvýšení kapitálu. Zatímco některé části napadeného rozhodnutí přičítají takové opatření mateřské společnosti skupiny, a sice PostNord, což odpovídá skutečnému stavu věci, Komise dospěla k závěru, že o zvýšení kapitálu rozhodla PostNord Group, dceřiný podnik této společnosti.
27
Ve druhé řadě žalobkyně a společnost Jørgen Jensen Distribution tvrdí, že je existence závažných obtíží prokázána různými indiciemi, které mají společně prokázat, že je nepravděpodobné, že by se dánský a švédský stát nepodílely na zvýšení kapitálu, a toto zvýšení by jim tedy bylo přičitatelné.
28
Zaprvé žalobkyně argumentují tím, že většinu členů správní rady společnosti PostNord, z nichž dva jsou vysoce postavenými úředníky v těchto státech, jmenovaly dánský a švédský stát. Zadruhé z výroční zprávy společnosti PostNord za rok 2017 (dále jen „výroční zpráva za rok 2017“) vyplývá, že dánský a švédský stát udržovaly se správní radou společnosti PostNord „dialog“ ohledně zvýšení kapitálu. Zatřetí je společnost PostNord předmětem politického zájmu, jelikož její dceřiné společnosti Post Danmark a Posten poskytují všeobecné poštovní služby v Dánsku a Švédsku, tedy v zemích, v nichž jsou tradičními provozovateli těchto služeb. Začtvrté žalobkyně ve svých vyjádřeních ke spisu Švédského království, jako vedlejšího účastníka, a ke spisu společností PostNord Group a PostNord Logistics, coby vedlejších účastnic, tvrdí, že nejen výše zvýšení kapitálu byla sama o sobě významná, ale také to, že toto opatření bylo součástí řady dalších zvýšení kapitálu, jejichž cílem bylo vyrovnat ztráty společnosti PostNord Logistics a zabránit jejímu úpadku.
29
Komise, za podpory Dánského království, Švédského království, jakož i společností PostNord Group a PostNord Logistics, argumenty žalobkyň zpochybňuje.
30
V první řadě Komise zdůrazňuje, že v napadeném rozhodnutí měla vždy za to, že o zvýšení kapitálu rozhodla společnost PostNord Group. Společnost PostNord byla s ohledem na výši zvýšení pouze požádána o schválení tohoto opatření.
31
Ve druhé řadě Komise zpochybňuje, že žalobkyně předložily indicie, které by mohly prokázat přičitatelnost zvýšení kapitálu dánskému a švédskému státu.
32
Zaprvé zdůrazňuje, že podmínka týkající se přičitatelnosti opatření státu vyžaduje jeho aktivní zapojení, které vyplyne z posouzení in concreto souboru přesných a shodujících se indicií. V projednávané věci se přitom žalobkyně opírají hlavně o faktory organické povahy, které nejsou dostatečné.
33
Zadruhé, pokud jde o složení správní rady společnosti PostNord, Komise nejprve uvádí, že ani dánský ani švédský stát sám o sobě nejmenuje většinu členů tohoto orgánu. Kromě toho žádný z členů správní rady společnosti PostNord jmenovaných dánským a švédským státem nemá právo veta. Dánské království dodává, že dánskému a švédskému státu nepřísluší jmenovat členy představenstva společností PostNord ani PostNord Group a zájmy těchto států se nemusí nutně shodovat. Společnosti PostNord Group a PostNord Logistics dále dodávají, že koordinace mezi dánským a švédským státem byla nepravděpodobná vzhledem k nízké výši zvýšení kapitálu a malému významu společnosti PostNord Logistics z politického hlediska.
34
Dánské království a Švédské království dále podotýkají, že z jimi stanovených zásad použitelných na řízení veřejných podniků vyplývá, že členové správní rady společnosti jsou vybíráni na základě své způsobilosti zajistit řádné řízení této společnosti, a to zcela nezávisle na vlastnících. I kdyby bylo možné, že by akcionáři určité společnosti dávali na valné hromadě pokyny své správní radě, v projednávaném případě tomu tak nebylo.
35
Konečně, pokud jde o přítomnost úředníka Dánského království a úředníka Švédského království ve správní radě společnosti PostNord, Komise tvrdí, že žalobkyně neuvádějí žádné skutečnosti, které by byly sto prokázat, že tito úředníci, o nichž se má za to, že jednají nezávisle, obdrželi od států, pod které spadají, pokyny, nebo by mohli ovlivnit rozhodovací proces společnosti PostNord.
36
Zatřetí, pokud jde o existenci „dialogu o financování“ mezi správní radou společnosti PostNord a jejími vlastníky, na který je ve výroční zprávě za rok 2017 odkazováno, Dánské království, jakož i společnosti PostNord Group a PostNord Logistics zpochybňují, že tato okolnost znamená pokyny ze strany dánského a švédského státu týkající se zvýšení kapitálu, jelikož se takový dialog týkal pouze restrukturalizace společnosti Post Danmark, a nikoli zvýšení kapitálu.
37
Začtvrté Komise zpochybňuje relevanci okolnosti, zdůrazněné žalobkyněmi, podle níž jsou dva dceřiné podniky společnosti PostNord pověřeny plněním povinnosti všeobecné poštovní služby, jelikož tomu tak není v případě společnosti PostNord Logistics, jakožto příjemce zvýšení kapitálu, jehož služby jsou určeny výlučně podnikatelům. Ve stejném smyslu společnosti PostNord Group a PostNord Logistics zdůrazňují, že zvýšení kapitálu bylo z hospodářského hlediska racionálním opatřením, jelikož logistický trh byl na vzestupu.
38
Úvodem je třeba konstatovat, že na rozdíl od toho, co tvrdí žalobkyně, není napadené rozhodnutí stiženo rozporem, pokud jde o určení subjektu, který zvýšení kapitálu provedl.
39
Je pravda, že v bodě 26 napadeného rozhodnutí Komise uvedla, že dne 11. prosince 2018 se společnost PostNord „rozhodla přistoupit ke zvýšení kapitálu“.
40
Na jedné straně však v následující větě okamžitě uvedla, že s ohledem na výši zvýšení kapitálu „[s]chválení správní radou [společnosti] PostNord AB bylo vyžadováno“, přičemž odkázala na bod 20 napadeného rozhodnutí, v jehož poslední větě uvedla, že „[r]ozhodnutí o vkladech do kapitálu v rámci skupiny ve výši přesahující částku […] vyžadují schválení správní radou [společnosti] PostNord AB“. Na druhé straně Komise v rámci posouzení přičitatelnosti zvýšení kapitálu státu odkázala v bodě 76 napadeného rozhodnutí na „rozhodnutí [společnosti PostNord Group] vložit kapitál do [společnosti PostNord Logistics]“, a v následujícím bodě uvedla, že byla společnost PostNord zapojena do rozhodovacího procesu z důvodu výše zvýšení kapitálu v souladu s vnitřními pravidly skupiny.
41
Kromě toho z výroční zprávy společnosti PostNord Logistics za rok 2018 vyplývá, že obnovila svůj vlastní kapitál prostřednictvím příspěvku své mateřské společnosti, tj. PostNord Group.
42
Ze znění napadeného rozhodnutí jako celku ve spojení se skutečnostmi obsaženými ve spise je tak možné dovodit, že měla Komise správně za to, že zvýšení kapitálu bylo provedeno společností PostNord Group ve prospěch společnosti PostNord Logistics a že vzhledem k jeho výši bylo v souladu s vnitřními pravidly skupiny PostNord vyžadováno schválení správní radou PostNord.
43
Kromě toho, i když měla Komise za to, že zvýšení kapitálu je rozhodnutím společnosti PostNord Group, neopomenula roli společnosti PostNord, jelikož v bodě 69 a následujících napadeného rozhodnutí zohlednila vazby mezi touto společností a dánským a švédským státem, aby určila, zda je zvýšení kapitálu těmto státům přičitatelné.
44
Pokud jde o otázku, zda posouzení takové přičitatelnosti ze strany Komise ukazuje na existenci závažných obtíží, je třeba připomenout, že k tomu, aby mohla být zvýhodnění kvalifikována jako „podpory“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, musí být zejména přičitatelná státu (tomto smyslu viz rozsudek ze dne 2. března 2021, Komise v. Itálie a další, C‑425/19 P, EU:C:2021:154, bod 58 a citovaná judikatura).
45
Přičitatelnost opatření státu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU nelze vyvodit z pouhé skutečnosti, že toto opatření bylo přijato veřejným podnikem. I když totiž stát může veřejnoprávní podnik kontrolovat a vykonávat dominantní vliv na jeho provozní činnost, není možné automaticky předpokládat, že tuto kontrolu v konkrétním případě skutečně vykonává. K tomu je nezbytné dále zkoumat, zda musí být na veřejné orgány nahlíženo tak, že se tak či onak podílely na přijetí dotčeného opatření (viz rozsudek ze dne 2. března 2021, Komise v. Itálie a další, C‑425/19 P, EU:C:2021:154, bod 59 a citovaná judikatura).
46
Přičitatelnost opatření podpory přijatého veřejnoprávním podnikem státu může být tedy vyvozena ze souboru indicií vyplývajících z okolností projednávané věci a kontextu, ve kterém bylo toto opatření přijato. V tomto ohledu nelze požadovat, aby bylo na základě přesného šetření prokázáno, že veřejné orgány konkrétně pobídly veřejný podnik k přijetí dotčeného opatření podpory (viz rozsudek ze dne 2. března 2021, Komise v. Itálie a další, C‑425/19 P, EU:C:2021:154, bod 60 a citovaná judikatura).
47
Relevantní je zejména každá indicie, která v konkrétním případě svědčí o podílu veřejných orgánů na přijetí opatření nebo o nepravděpodobnosti toho, že se na jeho přijetí nepodílely, rovněž s ohledem na rozsah tohoto opatření, jeho obsah nebo podmínky, které obsahuje, nebo o neexistenci podílu uvedených orgánů na přijetí uvedeného opatření (viz rozsudek ze dne 2. března 2021, Komise v. Itálie a další, C‑425/19 P, EU:C:2021:154, bod 61 a citovaná judikatura).
48
K indiciím umožňujícím dospět k závěru o takovéto přičitatelnosti mimoto patří skutečnost, že předmětný veřejnoprávní podnik nemohl napadené rozhodnutí přijmout bez zohlednění požadavků veřejných orgánů nebo směrnic vydaných veřejnými orgány, začlenění veřejnoprávního podniku do struktur veřejné správy, povaha jeho činností a jejich výkon na trhu za běžných podmínek hospodářské soutěže se soukromými subjekty, právní postavení podniku nebo též intenzita dohledu vykonávaného veřejnými orgány (viz rozsudek ze dne 2. března 2021, Komise v. Itálie a další, C‑425/19 P, EU:C:2021:154, bod 62 a citovaná judikatura).
49
V projednávané věci Komise v napadeném rozhodnutí nejprve zdůraznila, že postavení PostNord jako veřejného podniku nepostačuje k tomu, aby bylo možné považovat opatření, která přijal, za přičitatelná jeho akcionářům, dánskému a švédskému státu. Poté zkoumala různé faktory, na jejichž základě dospěla k závěru, že zvýšení kapitálu není přičitatelné dánskému a švédskému státu, a tudíž nepředstavuje státní podporu. Tento závěr se v podstatě zakládá na následujících dvanácti skutečnostech:
–
zvýšení kapitálu bylo rozhodnuto na žádost jeho příjemce, tj. společnosti PostNord Logistics a bylo provedeno společností PostNord Group, a nikoli společností PostNord (body 76 a 78 napadeného rozhodnutí);
–
schválení zvýšení kapitálu společností PostNord bylo nezbytné s ohledem na jeho výši, ale nejeví se, že by dánský nebo švédský stát nebo úředníci, které tyto státy jmenovaly do správní rady společnosti PostNord, vyjádřili zvláštní stanovisko ve prospěch tohoto opatření (bod 77 napadeného rozhodnutí);
–
jmenování členů správní rady společnosti PostNord dánským a švédským státem samo o sobě nepostačuje k závěru, že lze zvýšení kapitálu přičíst těmto státům, neboť nic nenasvědčuje tomu, že tito úředníci nejednají nezávisle, že nemají žádné zvláštní hlasovací právo ani právo veta a že ostatní členové správní rady společnosti PostNord nepracují pro akcionáře – státy, a jsou tedy nezávislí (body 79 a 80 napadeného rozhodnutí);
–
členové správní rady společnosti PostNord nebyli povinni řídit se zvláštními pokyny akcionářů – států a neexistuje žádný důvod se domnívat, že byly takové pokyny v souvislosti se zvýšením kapitálu uděleny (body 86 a 88 napadeného rozhodnutí);
–
prostá většina správní rady společnosti PostNord byla vyžadována ke schválení zvýšení kapitálu, takže dánský stát nebo švédský stát nemohly ve správní radě prosadit svou vůli (bod 95 napadeného rozhodnutí);
–
společnost PostNord a její dceřiné společnosti nejsou začleněny do dánské nebo švédské veřejné správy (bod 89 napadeného rozhodnutí);
–
činnosti společnosti PostNord a jejích dceřiných společností jsou čistě obchodní, s výjimkou činností týkajících se povinnosti všeobecné poštovní služby vykonávané společností Post Danmark, které však nejsou spojeny s činnostmi společnosti PostNord Logistics (body 90 a 91 napadeného rozhodnutí);
–
společnost PostNord Group je soukromoprávní společností (bod 92 napadeného rozhodnutí);
–
společnost PostNord Group, nad níž vykonává dohled společnost PostNord, a nikoli dánský a švédský stát, je vůči těmto státům autonomní (body 93 a 94 napadeného rozhodnutí);
–
společnost PostNord Logistics je relativně malá společnost, která není politicky, společensky ani hospodářsky významná, takže by její úpadek neměl zvláštní dopad odůvodňující zásah státu s cílem tomuto úpadku zabránit (body 97 a 99 napadeného rozhodnutí);
–
výše zvýšení kapitálu je jistě významná pro společnost PostNord Logistics, nikoli však pro společnost PostNord Group vzhledem k jejímu obratu (bod 98 napadeného rozhodnutí);
–
zvýšení kapitálu je z ekonomického hlediska racionální, neboť trh logistiky se rozrůstá (bod 100 napadeného rozhodnutí).
50
Žalobkyně na základě různých indicií, které podle nich prokazují, že neúčast dánského a švédského státu na zvýšení kapitálu byla nepravděpodobná, tvrdí, že z analýzy Komise vyplývá, že se potýkala se závažnými obtížemi, se kterými se nevypořádala.
K organickým vazbám mezi společností PostNord a dánským a švédským státem
51
Žalobkyně zdůrazňují, že co se týče složení správní rady společnosti PostNord, je většina jejích členů jmenována dánským a švédským státem, přičemž každý stát se nadto rozhodl do správní rady jmenovat jednoho ze svých úředníků.
52
Jmenování členů správní rady je zajisté výsadou vlastníků společnosti a v zásadě samo o sobě neumožňuje předpokládat, že lze opatření přijaté veřejným podnikem přičíst státu, který jej kontroluje (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 25. června 2015, SACE a Sace BT v. Komise, T‑305/13, EU:T:2015:435, body 42 a 61).
53
Při posuzování, zda lze opatření přijaté správní radou veřejného podniku přičíst státu, je však třeba náležitě zohlednit jmenování členů tohoto orgánu v rozsahu, v němž svědčí o existenci zvláštních vztahů mezi dotčeným veřejným podnikem a státem, který jej kontroluje (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 28. ledna 2016, Slovinsko v. Komise, T‑507/12, nezveřejněný, EU:T:2016:35, body 102 až 107). Tyto zvláštní vztahy mohou představovat nepřímý důkaz o nepravděpodobnosti neúčasti státu na přijetí dotčeného opatření ve smyslu judikatury citované v bodě 47 výše.
54
Zejména v některých případech mohou okolnosti spojené se jmenováním členů řídicích orgánů veřejného podniku prokázat, že má tento podnik omezenou míru nezávislosti na státu, který jej kontroluje, takže takové jmenování představuje významnou indicii přičitatelnosti státu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 25. června 2015, SACE a Sace BT v. Komise, T‑305/13, EU:T:2015:435, bod 63), či dokonce může takovou přičitatelnost prokázat (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 17. září 2014, Commerz Nederland, C‑242/13, EU:C:2014:2224, bod 35).
55
V projednávané věci je třeba zaprvé konstatovat, že jak vyplývá z bodu 20 napadeného rozhodnutí, správní rada společnosti PostNord je složena z jedenácti členů, z nichž čtyři jsou jmenováni Dánským královstvím, čtyři Švédským královstvím a tři zaměstnanci Post Danmark a Posten, dceřiných podniků společnosti PostNord.
56
Z různých výročních zpráv společnosti PostNord předložených žalobkyněmi v přílohách k žalobě konkrétněji vyplývá, že osm členů jmenovaných dánským a švédským státem je ustavováno na výroční valné hromadě, orgánu, v němž je Dánské království zastoupeno svým ministrem dopravy, zatímco Švédské království je zastoupeno svým ministrem pro podnikání a inovace.
57
Mimoto je mezi účastníky řízení nesporné, že v okamžiku zvýšení kapitálu byl jeden ze čtyř členů správní rady společnosti PostNord, jmenovaných dánským státem, současně vysokým úředníkem tohoto státu, zatímco jeden ze čtyř členů téže správní rady, jmenovaných švédským státem, byl zároveň rovněž vysokým úředníkem tohoto státu. Dánský úředník zastával funkci zástupce generálního ředitele odboru pro podniky, produktivitu, zásobování, energetiku a rozpočet Unie v rámci dánského ministerstva financí. Švédský úředník byl zástupcem ředitele odboru pro veřejné podniky v rámci švédského ministerstva pro podnikání a inovace.
58
Pokud jde o tyto dva úředníky, Komise uvedla, že nevyjádřili zvláštní názor ohledně zvýšení kapitálu (bod 77 napadeného rozhodnutí), že od dánského a švédského státu v tomto ohledu neobdrželi žádné zvláštní pokyny (bod 86 napadeného rozhodnutí), že se u nich dalo předpokládat, že jednají nezávisle a nemohli prosadit svou vůli, jelikož neměli ani zvláštní hlasovací právo, ani právo veta (bod 80 napadeného rozhodnutí).
59
Tyto úvahy samy o sobě přitom nemohou způsobit, že by přítomnost úředníků ve správní radě společnosti PostNord byla – v rámci posuzování přičitatelnosti zvýšení kapitálu dánskému a švédskému státu – zbavena veškeré relevance, vzhledem k tomu, že k prokázání přičitatelnosti opatření přijatého veřejným podnikem státu, který nad ním vykonává kontrolu, není třeba dokazovat, že veřejné orgány na základě přesného pokynu konkrétně pobídly tento podnik k přijetí dotčeného opatření (viz bod 46 výše).
60
V tomto ohledu jmenování členů správní rady společnosti PostNord, kteří současně zastávali vysoké vedoucí funkce v rámci ministerstev vlády v Dánsku a Švédsku v oblastech činnosti přímo souvisejících s veřejnými podniky, včetně společnosti PostNord, umožňuje mít za to, že se tito úředníci těšili důvěře těchto států, a měli tedy možnost udržovat neformální kontakty se zaměstnanci ministerstev, pod která spadali, a tím mohli přenášet vliv uvedených států do rozhodovacího procesu v rámci společnosti PostNord.
61
Ostatně v bodě 77 napadeného rozhodnutí Komise zdůraznila, že „je vysoce pravděpodobné, že Dánsko a Švédsko věděly o zamýšleném zvýšení kapitálu (zejména proto, že dva členové správní rady byli rovněž úředníky Dánska a Švédska)“. Stejně tak Dánské království na jednání v podstatě vysvětlilo, že úředníka ve správní radě společnosti PostNord jmenovalo právě pro to, aby informoval ministerstvo financí a ministerstvo dopravy o jednáních v rámci tohoto orgánu týkajících se všeobecné poštovní služby v souvislosti s restrukturalizací společnosti Post Danmark.
62
Za těchto podmínek nepřímé důkazy organické povahy, které předložily žalobkyně, směřují k prokázání, že v době zvyšování kapitálu měla společnost PostNord ve vztahu k dánskému a švédskému státu omezenou míru nezávislosti, jelikož její jedenáctičlenná správní rada byla složena z osmi členů, kteří byli jmenováni ministry těchto států, z nichž dva byli zároveň vysoce postavenými úředníky (obdobně viz rozsudek ze dne 25. června 2015, SACE a Sace BT v. Komise, T‑305/13, EU:T:2015:435, body 61 až 63).
63
Tento závěr je podpořen zjištěním popsaným v bodě 21 napadeného rozhodnutí, podle kterého se zasedání správní rady společnosti PostNord musejí konat za přítomnosti alespoň jednoho člena jmenovaného dánským státem a jednoho člena jmenovaného švédským státem.
64
Z toho vyplývá, že organické prvky měly být náležitě zohledněny a mohly představovat nezanedbatelnou indicii přičitatelnosti zvýšení kapitálu dánskému a švédskému státu.
65
V napadeném rozhodnutí se přitom Komise v bodech 79 a 80 v podstatě omezila na konstatování, že organické vazby mezi společností PostNord a dánským a švédským státem nebyly dostatečné k tomu, aby bylo zvýšení kapitálu těmto státům přičitatelné, aniž by těmto prvkům přisuzovala s ohledem na ostatní zkoumané indicie přičitatelnosti zvláštní význam.
66
Zadruhé nelze přisvědčit Komisi, když argumentuje skutečností, že je společnost PostNord vlastněna dvěma členskými státy a žádný z nich nemohl sám o sobě jmenovat většinu členů správní rady této společnosti, která je ke schválení zvýšení kapitálu nezbytná.
67
Z dohody akcionářů společnosti PostNord, na kterou Komise odkázala v bodě 95 napadeného rozhodnutí, a kterou tedy měla k dispozici v průběhu správního řízení, totiž vyplývá, že dánský a švédský stát musí v případě zásahu do záležitostí společnosti PostNord úzce spolupracovat. Podle bodu 3.1.1 tohoto dokumentu se dánský a švédský stát zavázaly jednat v dobré víře vůči sobě navzájem, jakož i vůči společnosti PostNord. Dále, podle bodu 3.11 téhož dokumentu platí, že v případě zablokování přijetí rozhodnutí správní rady musí dánský a švédský stát každý za sebe jmenovat vysokého představitele pověřeného řešením této patové situace.
68
V každém případě nelze připustit, aby Komise mohla ve fázi předběžného přezkumného řízení vyloučit přičitatelnost opatření – přijatého podnikem kontrolovaným dvěma státy – pouhým konstatováním, že žádný z těchto dvou států nedisponuje prostou většinu hlasovacích práv ve správní radě, aniž by tuto otázku dále zkoumala. Připuštění takové teze by znamenalo umožnit několika členským státům, aby se rovnocenně spojily do nadnárodních institucí pověřených rozdělováním podpor za účelem obejití pravidel týkajících se státních podpor.
69
Zatřetí okolnost zdůrazněná Dánským královstvím, že dánský a švédský stát nemají pravomoc jmenovat členy představenstva společností PostNord nebo PostNord Group, není relevantní, jelikož v projednávané věci muselo být zvýšení kapitálu schváleno jiným orgánem, a sice správní radou společnosti PostNord, jejíž většina členů byla jmenována těmito státy.
70
Z výše uvedeného vyplývá, že posouzení organických vazeb existujících mezi dánským a švédským státem na jedné straně a společností PostNord na straně druhé, které provedla Komise, prokazuje neúplnost a nedostatečnost jejího přezkumu přičitatelnosti zvýšení kapitálu těmto státům, a představuje tedy indicii o existenci závažných obtíží.
71
Avšak vzhledem k tomu, že organické vazby mezi veřejným podnikem a státem, který jej vlastní, nemohou v zásadě postačovat k prokázání přičitatelnosti opatření – přijatého tímto podnikem – státu (viz bod 52 výše), je třeba taktéž přezkoumat, zda jiné skutečnosti, které mohla mít Komise k dispozici, mohou představovat nepřímé indicie o existenci závažných obtíží.
K ostatním indiciím týkajícím se nepravděpodobnosti neúčasti dánského a švédského státu na zvýšení kapitálu
– K existenci dialogu mezi členy správní rady společnosti PostNord a dánským a švédským státem
72
Žalobkyně argumentují výroční zprávou za rok 2017, v níž se hovoří o „dialogu s vlastníky o financování“.
73
V tomto ohledu je třeba konstatovat, že tato pouhá zmínka neumožňuje předpokládat, že dánský a švédský stát projednaly s řídicími orgány společnosti PostNord všechny finanční aspekty, ani že za předpokladu, že by tomu tak bylo, tyto aspekty nutně zahrnují všechny operace rekapitalizace ve prospěch dceřiných podniků společnosti PostNord, a tedy zvýšení kapitálu.
74
Jak ostatně zdůrazňují Dánské království, jakož i společnosti PostNord Group a PostNord Logistics, úplné znění věty, z níž je převzata pasáž uvedená v bodě 72 výše, umožňuje dovodit, že výraz „financování“, který je zde použit, neodkazuje na všechny finanční aspekty společností skupiny PostNord, nýbrž na konkrétní operaci, a sice „restrukturalizaci činnosti v Dánsku“.
75
I když Dánské království, stejně jako společnosti PostNord Group a PostNord Logistics připouštějí, že dánský a švédský stát byly do této restrukturalizace zapojeny, tito vedlejší účastníci tvrdí, že se uvedená restrukturalizace týkala pouze změny modelu v rámci společnosti Post Danmark, o níž bylo rozhodnuto v roce 2017 a která byla financována v roce 2018, a že tedy neměla žádnou spojitost se zvýšením kapitálu ve prospěch společnosti PostNord Logistics.
76
Žalobkyně toto zvýšení zpochybňují a tvrdí, že pojem „činnost v Dánsku“ rovněž dopadá na situaci společnosti PostNord Logistics. Na podporu svého tvrzení předkládají dokument nazvaný „Analytická zpráva pro poštovní jednání v roce 2020“ vypracovaný společností McKinsey & Company (dále jen „analytická zpráva společnosti McKinsey“), jehož přípustnost Komise zpochybňuje z důvodu jeho opožděného předložení.
77
Analytická zpráva společnosti McKinsey nebyla předložena žalobkyněmi v příloze žaloby, ale pouze v příloze zaprvé jejich vyjádření ke spisu Dánského království jako vedlejšího účastníka, a zadruhé jejich vyjádření ke spisu vedlejších účastnic PostNord Group a PostNord Logistics.
78
V tomto ohledu čl. 85 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu stanoví, že důkazy a důkazní návrhy se předkládají v rámci první výměny spisů účastníků řízení. Protidůkazy a rozšíření původních důkazních návrhů v důsledku protidůkazu protistrany nicméně nejsou dotčeny pravidlem prekluze stanoveným v čl. 85 odst. 1 jednacího řádu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 5. května 2021, ITD a Danske Fragtmænd v. Komise, T‑561/18, EU:T:2021:240, bod 102 a citovaná judikatura).
79
V projednávané věci, jak bylo konstatováno v bodě 76 výše, byla analytická zpráva společnosti McKinsey vypracována za účelem vyvrácení tvrzení Dánského království, jakož i společností PostNord Group a PostNord Logistics, že se dialog mezi vlastníky společnosti PostNord a její správní radou týkal výlučně restrukturalizace společnosti Post Danmark.
80
Analytická zpráva společnosti McKinsey je tedy přípustná.
81
Z této zprávy, jakož i z upřesňujících údajů poskytnutých společnostmi PostNord Group a PostNord Logistics v odpovědi na organizační procesní opatření přitom vyplývá, že společnost PostNord je z provozního hlediska strukturována do zeměpisných jednotek, tj. zejména PostNord Denmark v Dánsku, PostNord Sweden ve Švédsku, PostNord Finland ve Finsku a PostNord Norway v Norsku. Z toho rovněž vyplývá, že zeměpisná jednotka PostNord Denmark zahrnuje jak společnost Post Danmark, tak PostNord Logistics, společnost založenou podle dánského práva působící v Dánsku (viz bod 4 výše), a že generální ředitel (PDG) společnosti PostNord Logistics je podřízen provoznímu vedoucímu uvedené zeměpisné jednotky, který je zároveň generálním ředitelem společnosti Post Danmark.
82
Nelze tedy vyloučit, že se existence dialogu mezi společností PostNord a dánským a švédským státem o restrukturalizaci „činnosti v Dánsku“ mohla týkat nejen činností společnosti Post Danmark, ale rovněž činností společnosti PostNord Logistics.
83
To platí tím spíše, že z výroční zprávy za rok 2017 vyplývá, že PostNord Denmark, zeměpisná jednotka, zahrnuje jak společnost Post Danmark, tak společnost PostNord Logistics. (viz bod 81 výše) a měla být předmětem „restrukturalizace na ziskový komunikační a logistický podnik prostřednictvím zavedení nového výrobního modelu“, což směřuje k prokázání, že společnost PostNord Logistics mohla být uvedenou restrukturalizací dotčena.
84
V napadeném rozhodnutí přitom Komise nezkoumala, zda takový dialog o restrukturalizaci činnosti společnosti PostNord v Dánsku proběhl, i když sdružení ITD uvedlo tuto skutečnost ve své stížnosti jako nepřímý důkaz o dozorčí a kontrolní roli vykonávané dánským a švédským státem ohledně zvýšení kapitálu, schváleného společností PostNord.
85
Za těchto podmínek skutečnost, že Komise nezohlednila spojitost mezi společností PostNord Logistics a restrukturalizací činnosti společnosti PostNord v Dánsku, prokazuje neúplnost a nedostatečnost jejího přezkumu přičitatelnosti zvýšení kapitálu těmto státům, a představuje tedy indicii o existenci závažných obtíží.
– K povaze činností společnosti PostNord
86
Žalobkyně tvrdí, že jsou činnosti společnosti PostNord spjaty se všeobecnou poštovní službou v Dánsku a Švédsku, což vede k propojení opatření přijatých touto společností s dánským a švédským státem.
87
V tomto ohledu představuje povaha činností veřejného podniku poskytujícího podporu relevantní indicii pro posouzení přičitatelnosti této podpory státu (viz bod 48 výše). Konkrétněji, sledování cílů obecného zájmu takovým podnikem již bylo unijním soudem považováno za indicii, toho, že opatření, která přijímá, jsou přičitatelná státu, který jej kontroluje (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 27. února 2013, Nitrogénművek Vegyipari v. Komise, T‑387/11, nezveřejněný, EU:T:2013:98, bod 63, a ze dne 12. března 2020, Elche Club de Fútbol v. Komise, T‑901/16, EU:T:2020:97, body 58 a 59), jakož i výkon činností – spadajících do pravomoci tohoto státu – veřejným podnikem (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 28. ledna 2016, Slovinsko v. Komise, T‑507/12, nezveřejněný, EU:T:2016:35, bod 92).
88
V projednávané věci měla Komise v bodě 90 napadeného rozhodnutí nejprve za to, že povaha činností společnosti PostNord nepředstavuje indicii přičitatelnosti, jelikož jsou takové činnosti čistě obchodní, s výjimkou všeobecné poštovní služby v Dánsku, za kterou společnost Post Danmark dostává veřejnou vyrovnávací platbu.
89
Z článku 3 stanov společnosti PostNord přitom vyplývá, že hlavním předmětem činnosti této společnosti je poskytovat přímo nebo prostřednictvím dceřiných společností poštovní služby na národní úrovni v Dánsku a Švédsku a vykonávat činnosti slučitelné s těmito službami. Kromě toho je nesporné, že jedinými provozovateli poskytujícími všeobecné poštovní služby na území Dánska a Švédska jsou Post Danmark a Posten, dceřiné podniky společnosti PostNord, které jsou rovněž tradičními provozovateli v těchto státech.
90
Všeobecná poštovní služba v tomto ohledu představuje službu obecného hospodářského zájmu, kterou mají členské státy povinnost zajistit v souladu s článkem 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst. 1998, L 15, s. 14; Zvl. vyd. 06/03, s. 71).
91
Z toho vyplývá, že PostNord, společnost, jejíž správní rada měla schválit zvýšení kapitálu, sleduje cíle obecného zájmu spadající do pravomoci dánského a švédského státu. Jak v podstatě tvrdí žalobkyně, tato okolnost tedy směřuje k prokázání toho, že tyto státy v zásadě věnují zvláštní pozornost rozhodnutím přijatým touto společností.
92
V tomto ohledu okolnosti zdůrazněné Komisí, jakož i společnostmi PostNord Group a PostNord Logistics, podle nichž společnost PostNord působí na konkurenčních trzích a zvýšení kapitálu představuje hospodářsky racionální operaci, i kdyby byly prokázány, nejsou rozhodující pro konstatování, že toto opatření nebylo v zájmu států, které jsou akcionáři této společnosti. Nic totiž nebrání tomu, aby veřejné orgány mohly být zapojeny do operace podnikatelské povahy veřejného podniku, která třebaže může případně odpovídat kritériu soukromého investora, bude každopádně přičitatelná státu (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 25. června 2015, SACE a Sace BT v. Komise, T‑305/13, EU:T:2015:435, bod 49, a ze dne 28. ledna 2016, Slovinsko v. Komise, T‑507/12, nezveřejněný, EU:T:2016:35, bod 92).
93
Dále v bodě 91 napadeného rozhodnutí Komise uvedla, že neexistuje žádná spojitost mezi činnostmi společnosti PostNord Logistics a činnostmi společnosti Post Danmark spadajícími pod všeobecnou poštovní službu.
94
V tomto ohledu je pravda, že obsah dotčeného opatření může představovat relevantní indicii pro posouzení přičitatelnosti této podpory státu (viz bod 47 výše) a v projednávané věci byla příjemcem zvýšení PostNord Logistics, dceřiný podnik společnosti PostNord Group, která není pověřena výkonem povinnosti všeobecné služby.
95
Avšak vzhledem k tomu, že zvýšení kapitálu mělo být schváleno správní radou společnosti PostNord, jejímž hlavním předmětem činnosti je poskytování poštovních služeb v Dánsku a Švédsku, jakož i provoz činností slučitelných s těmito službami, bylo třeba rozhodnutí přijatá její správní radou považovat za shodující se s takovým předmětem činnosti společnosti. Komise se tak ve fázi předběžného přezkumu nemohla omezit na konstatování, že příjemce tohoto opatření není pověřen poskytováním všeobecných poštovních služeb. Komise měla být schopna dostatečně konkrétním způsobem vyloučit, že zvýšení kapitálu má jakýkoli pozitivní či negativní dopad na poskytování této služby.
96
Za těchto podmínek je skutečnost, že Komise nezohlednila předmět činnosti společnosti PostNord, která byla povinna schválit zvýšení kapitálu, způsobilá prokázat neúplnost a nedostatečnost jejího posouzení přičitatelnosti tohoto opatření dánskému a švédskému státu, a představuje tedy indicii o existenci závažných obtíží.
– K rozsahu zvýšení kapitálu
97
Ve svých vyjádřeních ke spisu Švédského království, jako vedlejšího účastníka, a ke spisu společností PostNord Group a PostNord Logistics, coby vedlejších účastnic, žalobkyně zdůrazňují, že výše zvýšení kapitálu je významná. V odpovědi na otázku položenou Tribunálem v rámci organizačního procesního opatření Komise v podstatě zpochybnila přípustnost tohoto argumentu, jelikož se jedná o nový argument, který byl žalobkyněmi poprvé předložen v jejich vyjádřeních ke spisům vedlejších účastníků předloženým Švédským královstvím a společnostmi PostNord Group a PostNord Logistics.
98
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle čl. 84 odst. 1 jednacího řádu nové důvody nelze předkládat v průběhu řízení, ledaže by se zakládaly na právních a skutkových okolnostech, které vyšly najevo v průběhu řízení. Nicméně žalobní důvod, který je rozšířením žalobního důvodu dříve výslovně nebo implicitně uvedeného v žalobě, který má úzkou spojitost s tímto žalobním důvodem, musí být prohlášen za přípustný. Aby mohl být nový argument považován za rozšíření dříve uplatněného žalobního důvodu nebo výtky, musí k nim mít dostatečně úzký vztah, aby bylo možné ho považovat za součást obvyklého pokračování diskuse v rámci soudního řízení (viz rozsudek ze dne 5. května 2021, ITD a Danske Fragtmænd v. Komise, T‑561/18, EU:T:2021:240, bod 183 a citovaná judikatura).
99
V projednávané věci je pravda, že žalobkyně v žalobě neuvedly rozsah zvýšení kapitálu jako takový, který by svědčil o existenci závažných obtíží, s nimiž se Komise při přezkumu přičitatelnosti tohoto opatření setkala.
100
V žalobě však žalobkyně za účelem prokázání existence závažných obtíží, s nimiž se Komise setkala, uvedly, že zvýšení kapitálu je přičitatelné dánskému a švédskému státu, přičemž zdůraznily, že toto opatření spadá do pravomoci správní rady společnosti PostNord, jelikož se jedná o „významné“ finanční rozhodnutí.
101
Žaloba tedy již, na rozdíl od toho, co uvedla Komise v napadeném rozhodnutí, obsahovala údaj o tom, že musela být výše zvýšení kapitálu žalobkyněmi považována za významnou. Proto v rozsahu, v němž je argumentace žalobkyň vycházející z výše zvýšení kapitálu úzce spjata s důvodem uvedeným přinejmenším implicitně v žalobě, musí být považována za argumentaci vyplývající z běžného vývoje diskuze v rámci soudního řízení, a tudíž za rozšíření tohoto důvodu. Taková argumentace tedy musí být prohlášena za přípustnou.
102
Pokud jde o opodstatněnost této argumentace, je třeba připomenout, že rozsah opatření může představovat relevantní skutečnost při posouzení přičitatelnosti tohoto opatření státu (viz bod 47 výše).
103
V projednávané věci měla Komise v bodě 98 napadeného rozhodnutí za to, že výše zvýšení kapitálu není taková, aby mohla vzbudit podezření ohledně účasti dánského a švédského státu, jelikož tato výše představuje 0,3 % obratu společnosti PostNord Group.
104
Na jedné straně však z napadeného rozhodnutí nevyplývá, že by Komise zohlednila výši zvýšení kapitálu v absolutním vyjádření, která vzhledem k tomu, že přesahuje 15 milionů eur, nemůže být považována za zanedbatelnou. V tomto ohledu již unijní soud zohlednil rozsah rekapitalizačního opatření ve výši 10 milionů eur přijatého veřejným podnikem v rámci posouzení jeho přičitatelnosti státu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 28. ledna 2016, Slovinsko v. Komise, T‑507/12, nezveřejněný, EU:T:2016:35, bod 186). Tato částka se jeví být o to významnější pro příjemce zvýšení kapitálu, tj. společnost PostNord Logistics, jejíž hospodářská životaschopnost na ní závisela.
105
Na druhé straně Komise ve fázi přezkumu výše zvýšení kapitálu nezohlednila ani skutečnost, že taková výše překračuje hranici, nad kterou musí kapitálové vklady uvnitř skupiny získat schválení mateřskou společností uvedené skupiny, tj. PostNord, jejíž správní rada je úzce spjata s dánským a švédským státem (viz bod 62 výše).
106
Za těchto podmínek posouzení Komise, podle kterého výše zvýšení kapitálu nebyla taková, aby mohla vzbudit podezření ohledně účasti dánského a švédského státu na přijetí tohoto opatření, svědčí o neúplnosti a nedostatečnosti jejího přezkumu přičitatelnosti uvedeného opatření těmto státům, a představuje tedy indicii o existenci závažných obtíží.
107
S ohledem na vše výše uvedené se žalobkyním podařilo prokázat, že přezkum zvýšení kapitálu, který Komise provedla, byl neúplný a nedostatečný. Žalobkyně tak předložily důkaz o existenci závažných obtíží, se kterými se Komise při posuzování zvýšení kapitálu nevypořádala. Projednávané žalobě je tedy třeba vyhovět v rozsahu, v němž směřuje proti části napadeného rozhodnutí, v níž Komise dospěla k závěru, aniž zahájila formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU, že zvýšení kapitálu není přičitatelné dánskému a švédskému státu, a tudíž nepředstavuje státní podporu.
[omissis]
K nákladům řízení
132
Článek 134 odst. 3 jednacího řádu stanoví, že pokud měli účastníci řízení ve věci částečně úspěch i neúspěch, ponese každý z nich vlastní náklady řízení. Jeví-li se to však vzhledem k okolnostem v projednávané věci jako odůvodněné, může Tribunál rozhodnout, že účastník řízení ponese vlastní náklady řízení a nahradí část nákladů řízení vynaložených druhým účastníkem řízení.
133
Vzhledem k tomu, že bylo žalobě částečně vyhověno, budou v projednávané věci dotčené okolnosti správně zohledněny rozhodnutím, že žalobkyně ponesou polovinu vlastních nákladů řízení a zbývající část jejich nákladů nahradí Komise, která navíc ponese vlastní náklady řízení.
134
V souladu s čl. 138 odst. 1 jednacího řádu ponesou Dánské království a Švédské království vlastní náklady řízení. Podle čl. 138 odst. 3 téhož jednacího řádu ponesou společnosti Jørgen Jensen Distribution, SLD, PostNord Group a PostNord Logistics vlastní náklady řízení.
Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (čtvrtý rozšířený senát)
rozhodl takto:
1)
Rozhodnutí Komise C(2020) 3006 final ze dne 12. května 2020 o státních podporách SA.52489 (2018/FC) – Dánsko a SA.52658 – Švédsko – Údajná státní podpora ve prospěch PostNord Logistics se zrušuje v rozsahu, v němž bylo v tomto rozhodnutí po skončení předběžné fáze přezkumu konstatováno, že zvýšení kapitálu ve prospěch společnosti PostNord Logistics A/S, schválené společností PostNord AB dne 11. prosince 2018, nepředstavuje státní podporu.
2)
Ve zbývající části se žaloba zamítá.
3)
Sdružení ITD Brancheorganisation for den danske vejgodstransport a společnost Danske Fragtmænd A/S ponesou polovinu vlastních nákladů řízení a zbývající polovinu těchto nákladů nahradí Evropská komise.
4)
Komise, Dánské království, Švédské království, společnosti Jørgen Jensen Distribution A/S, Specialforeningen for Logistik og Distribution (SLD), PostNord Group AB a PostNord Logistics ponesou vlastní náklady řízení.
da Silva Passos
Gervasoni
Półtorak
Reine
Pynnä
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 13. září 2023.
Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.
(
1
) – Jsou uvedeny pouze body tohoto rozsudku, jejichž zveřejnění Tribunál považuje za účelné.