62022TJ0713_RES
Cauzele T‑713/22 și T‑720/22
Portumo – Madeira - Montagem e Manutenção de Tubaria, SA (Zona Franca da Madeira), și alțiișiNova Ship Invest, Unipessoal, Lda (Zona Franca da Madeira)
împotriva
Comisiei Europene
Hotărârea Tribunalului (Camera a cincea) din 6 noiembrie 2024
„Ajutoare de stat – Zona liberă Madeira – Schemă de ajutoare pusă în aplicare de Portugalia – Decizie prin care se constată neconformitatea schemei cu Deciziile C(2007) 3037 final și C(2013) 4043 final prin care această schemă este declarată incompatibilă cu piața internă și prin care se dispune recuperarea ajutoarelor plătite în temeiul acesteia – Noțiunea de «ajutor existent» în sensul articolului 1 litera (b) punctul (ii) din Regulamentul (UE) 2015/1589 – Recuperare – Încredere legitimă – Securitate juridică – Libera prestare a serviciilor – Libertatea de stabilire – Libera circulație a lucrătorilor”
Ajutoare acordate de state – Ajutoare existente și ajutoare noi – Măsură de modificare a unei scheme de ajutoare existente – Punerea în aplicare a schemei cu încălcarea condițiilor stabilite în decizia de aprobare a Comisiei – Modificare ce afectează conținutul schemei – Calificare drept ajutor nou
[art. 108 TFUE; Regulamentul 2015/1589 al Consiliului, art. 1 lit. (c)]
(a se vedea punctele 19, 80 și 81)
Ajutoare acordate de state – Interzicere – Derogări – Ajutoare care pot fi considerate compatibile cu piața internă – Ajutoare care vizează dezvoltarea unor regiuni determinate – Ajutoare regionale de exploatare pentru regiuni ultraperiferice – Decizie a Comisiei de autorizare a unei scheme de ajutoare care urmărește promovarea dezvoltării insulei Madeira – Condiții de acordare a ajutoarelor prevăzute de această schemă – Interpretare strictă – Activități desfășurate în afara insulei Madeira de societăți înregistrate pe această insulă – Activități care nu pot beneficia de ajutoarele prevăzute de schema autorizată
[art. 107 alin. (3) lit. (a) TFUE; Comunicarea 2006/C 54/08 a Comisiei]
(a se vedea punctele 33-60)
Ajutoare acordate de state – Interzicere – Derogări – Ajutoare care pot fi considerate compatibile cu piața internă – Ajutoare care vizează dezvoltarea unor regiuni determinate – Ajutoare regionale de exploatare pentru regiuni ultraperiferice – Decizie a Comisiei de autorizare a unei scheme de ajutoare care urmărește promovarea dezvoltării insulei Madeira – Condiții de acordare a ajutoarelor prevăzute de această schemă – Interpretare strictă – Condiție referitoare la crearea sau la menținerea unor locuri de muncă în Regiunea autonomă Madeira – Condiție neîndeplinită
[art. 107 alin. (3) lit. (a) TFUE; Comunicarea 2006/C 54/08 a Comisiei]
(a se vedea punctele 66-76)
Ajutoare acordate de state – Interzicere – Derogări – Puterea de apreciere a Comisiei – Adoptarea de către aceasta a unor orientări prin care este încadrată examinarea compatibilității ajutoarelor cu piața internă – Consecințe – Autolimitarea puterii sale de apreciere – Obligația de a examina împrejurările excepționale invocate de statul membru pentru a solicita o apreciere a compatibilității ajutoarelor numai în temeiul articolului 107 alineatul (3) TFUE
[art. 107 alin. (3) TFUE; Comunicarea 2006/C 54/08 a Comisiei]
(a se vedea punctele 85-90)
Ajutoare acordate de state – Interzicere – Derogări – Ajutoare care pot fi considerate compatibile cu piața internă – Ajutoare care vizează dezvoltarea unor regiuni determinate – Ajutoare regionale de exploatare pentru regiuni ultraperiferice – Compatibilitate cu piața internă – Condiție – Respectarea principiului proporționalității
[art. 107 alin. (3) lit. (a) TFUE; Comunicarea 2006/C 54/08 a Comisiei]
(a se vedea punctele 91-97)
Ajutoare acordate de state – Interzicere – Derogări – Ajutoare care pot fi considerate compatibile cu piața internă – Evaluare în raport cu articolul 107 alineatul (3) TFUE – Efecte restrictive ale unei eventuale decizii de incompatibilitate asupra libertăților fundamentale – Lipsă de relevanță
[art. 107 alin. (3) TFUE]
(a se vedea punctele 98-103)
Ajutoare acordate de state – Recuperarea unui ajutor ilegal – Ajutor acordat cu încălcarea normelor de procedură prevăzute la articolul 108 TFUE – Încredere legitimă eventuală a beneficiarilor – Inexistență, cu excepția unor împrejurări excepționale
[art. 108 TFUE]
(a se vedea punctele 112-119)
Ajutoare acordate de state – Recuperarea unui ajutor ilegal – Încălcarea principiului securității juridice – Inexistență
[art. 108 TFUE]
(a se vedea punctele 122-134)
Rezumat
Tribunalul respinge acțiunile în anulare introduse de mai multe societăți împotriva deciziei Comisiei Europene prin care se declară incompatibile cu piața internă anumite ajutoare acordate unor întreprinderi stabilite pe insula Madeira, în aplicarea unei scheme autorizate în prealabil, și prin care se dispune recuperarea acestora. În acest cadru, Tribunalul aduce precizări cu privire la corelarea libertăților fundamentale consacrate de Tratatul FUE cu normele acestui tratat în materie de ajutoare de stat.
Pentru promovarea dezvoltării regionale și a diversificării structurii economice a insulei Madeira, Republica Portugheză a pus în aplicare o schemă de ajutoare într‑o zonă delimitată în această insulă, denumită Zona liberă Madeira (ZFM).
Aprobată inițial de Comisia Europeană în 1987 ca ajutor regional compatibil, această schemă a fost modificată în 2002. În 2007, Comisia a autorizat o a treia schemă, care a fost modificată și autorizată din nou în 2013 (
1
) (denumită în continuare „regimul III”).
Regimul III, astfel cum a fost aprobat de Comisie, lua forma unei reduceri a impozitului pe venit aplicabil persoanelor juridice pe profiturile rezultate din activități desfășurate efectiv și material în Madeira, a unei scutiri de la plata taxelor municipale și locale, precum și a unei scutiri de la plata impozitului pe transferul de bunuri imobiliare pentru înființarea unei întreprinderi în ZFM, până la cuantumul maxim al ajutorului bazat pe plafoane stabilite în funcție de numărul de locuri de muncă menținute de beneficiar.
În urma unui exercițiu de monitorizare a regimului menționat pentru anii 2012 și 2013, Comisia a decis să deschidă procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (3) TFUE. La finalul procedurii menționate, Comisia a constatat, prin decizia din 4 decembrie 2020 (
2
), că regimul III, astfel cum a fost pus în aplicare de Portugalia, era substanțial diferit de cel autorizat prin deciziile din 2007 și din 2013. Calificând acest regim drept „ajutor nou” pus în aplicare în mod ilegal și incompatibil cu piața internă, Comisia a dispus recuperarea sa de la beneficiari.
Prin acțiunile formulate, patru societăți beneficiare ale unor ajutoare plătite în temeiul regimului III, astfel cum a fost pus în aplicare, solicită anularea acestei decizii de către Tribunal.
Aprecierea Tribunalului
În susținerea acțiunilor formulate, reclamantele au susținut printre altele că interpretarea, reținută de Comisie în decizia atacată, a condițiilor de acces la regimul III încălca principiile liberei circulații a cetățenilor și a lucrătorilor, libertății de stabilire și liberei prestări a serviciilor, făcând exercitarea libertăților menționate mai dificilă sau mai costisitoare pentru întreprinderile care au beneficiat de regimul III sau pentru salariații lor.
În această privință, trebuie arătat că, la fel ca în Hotărârile T‑95/21 (
3
) și T‑131/21 (
4
), Tribunalul constată că, fără a săvârși o eroare, Comisia a interpretat condițiile de acces la regimul III și a apreciat că această schemă, astfel cum a fost pusă în aplicare de Portugalia, era substanțial diferită de cea autorizată prin deciziile din 2007 și din 2013 și, prin urmare, constituia o schemă de ajutor nouă.
În continuare, Tribunalul arată că argumentele reclamantelor întemeiate pe încălcarea principiilor liberei circulații a cetățenilor și a lucrătorilor, liberei stabiliri și liberei prestări a serviciilor urmăresc în esență să repună în discuție constatarea, care figurează în considerentul (198) al deciziei atacate, efectuată de Comisie în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (a) TFUE, cu privire la caracterul incompatibil cu piața internă al regimului III, astfel cum a fost pus în aplicare.
Or, în măsura în care această argumentație urmărește să conteste constatarea incompatibilității regimului III, astfel cum a fost pus în aplicare, Tribunalul arată că rezultă, desigur, din jurisprudență că, atunci când Comisia intenționează să declare un ajutor compatibil cu piața internă, trebuie să se asigure că această declarație de compatibilitate, care autorizează statul membru să plătească ajutorul în cauză, nu va determina încălcarea altor dispoziții ale dreptului Uniunii și în special a principiilor liberei circulații.
Totuși, această jurisprudență nu poate impune Comisiei, care intenționează să declare un ajutor incompatibil, să îl declare compatibil și, așadar, să autorizeze plata acestuia pentru motivul că o eventuală decizie de incompatibilitate ar avea efecte restrictive asupra întreprinderilor beneficiare ale ajutorului menționat, fie prin împiedicarea plății acestuia, fie prin impunerea recuperării sale.
În caz contrar, interzicerea ajutoarelor de stat incompatibile ar fi împiedicată de principiile liberei circulații a cetățenilor și a lucrătorilor, liberei stabiliri și liberei prestări a serviciilor, deși dispozițiile Tratatului FUE în materia concurenței, în special cele referitoare la ajutoarele de stat, prezintă un caracter fundamental și constituie expresia uneia dintre misiunile esențiale conferite Uniunii.
Prin urmare, Tribunalul concluzionează că reclamantele nu puteau invoca în mod util principiile liberei circulații a cetățenilor și a lucrătorilor, liberei stabiliri și liberei prestări a serviciilor împotriva deciziei atacate în măsura în care prin aceasta se constată, în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (a) TFUE, caracterul incompatibil al regimului III, astfel cum a fost pus în aplicare, și se dispune recuperarea acestuia.
Tribunalul adaugă că, chiar presupunând că aceste principii pot fi invocate de reclamante și că decizia atacată – în măsura în care interpretează condițiile de acces la regimul III, astfel încât schema, așa cum a fost pusă în aplicare, se dovedește incompatibilă și dispune recuperarea ajutoarelor plătite în temeiul acestei din urmă scheme – produce efecte restrictive asupra libertăților invocate, aceste efecte sunt, în orice caz, justificate de obiectivul legitim urmărit de regimul III care urmărește promovarea dezvoltării regionale și a diversificării structurii economice a Madeirei ca regiune ultraperiferică, și sunt proporționale cu acest obiectiv. În această privință, Tribunalul subliniază că constatarea incompatibilității cu piața internă a regimului III, astfel cum a fost pus în aplicare, precum și recuperarea ajutoarelor plătite ilegal în temeiul acestui regim nu împiedică societățile înregistrate în ZFM să se stabilească sau să furnizeze servicii în afara Regiunii Autonome Madeira ori să recruteze lucrători care au reședința sau își desfășoară activitatea în afara acestei regiuni. În sfârșit, Tribunalul constată că Comisia nu era obligată să se pronunțe cu privire la o schemă de ajutor alternativă propusă de reclamante. Cu privire la acest punct, acesta din urmă amintește că, potrivit jurisprudenței, Comisia nu trebuie să se pronunțe în mod abstract cu privire la toate măsurile alternative care pot fi avute în vedere, întrucât, deși statul membru în cauză trebuie să prezinte în mod detaliat motivele care au stat la baza adoptării schemei de ajutor în cauză, în special în ceea ce privește condițiile de eligibilitate reținute, acesta nu este obligat să demonstreze în mod pozitiv că nicio altă măsură imaginabilă, prin definiție ipotetică, nu ar putea permite o mai bună asigurare a obiectivului urmărit. Dacă statul membru menționat nu este supus unei asemenea obligații, reclamantele nu pot solicita în mod întemeiat Tribunalului să impună Comisiei să se substituie autorităților naționale în această sarcină de prospectare normativă pentru a examina orice măsură alternativă posibilă.
Având în vedere aceste considerații, Tribunalul respinge ca nefondată argumentația reclamantelor. Acesta înlătură de asemenea toate celelalte motive invocate și, în consecință, respinge acțiunile în totalitate.
(
1
)	Decizia Comisiei din 27 iunie 2007 adoptată în cazul N 421/2006 și Decizia Comisiei din 2 iulie 2013 adoptată în cazul SA.34160 (2011/N) (denumite în continuare „deciziile de autorizare din 2007 și din 2013”).
(
2
)	Decizia (UE) 2022/1414 a Comisiei Europene din 4 decembrie 2020 privind schema de ajutoare SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) pusă în aplicare de Portugalia pentru Zona Franca da Madeira (ZFM) – Regimul III (JO 2022, L 217, p. 49, denumită în continuare „decizia atacată”).
(
3
)	Hotărârea din 21 septembrie 2022, Portugalia/Comisia (Zona liberă Madeira) (T‑95/21, EU:T:2022:567).
(
4
)	Hotărârea din 21 iunie 2023, Região Autónoma da Madeira/Comisia (T‑131/21, EU:T:2023:348).