62020CJ0713_RES
Lieta C‑713/20
Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
pret
X
un
Y
pret
Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
(Centrale Raad van Beroep lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 13. oktobra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums – Regula (EK) Nr. 883/2004 – 11. panta 3. punkta a) un e) apakšpunkts – Persona, kas dzīvo vienā dalībvalstī un veic darbību nodarbinātas personas statusā citā dalībvalstī – Tikai ar vienu pagaidu darba aģentūru noslēgts(‑i) darba līgums(‑i) – Pagaidu darba aģentūras darba norīkojumi – Starplaiki – Starplaikos starp pagaidu darba aģentūras darba norīkojumiem piemērojamo tiesību aktu noteikšana – Darba attiecību pārtraukšana
Sociālais nodrošinājums – Migrējoši darba ņēmēji – Piemērojamie tiesību akti – Persona, kas dzīvo vienā dalībvalstī un ar citā dalībvalstī reģistrētas pagaidu darba aģentūras starpniecību veic tās darba norīkojumus šīs citas dalībvalsts teritorijā – Šīs personas dzīvesvietas dalībvalsts tiesību aktu piemērošana tai starplaikos starp šiem darba norīkojumiem – Nosacījums – Darba attiecību pārtraukšana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 883/2004 11. panta 3. punkta a) un e) apakšpunkts)
(skat. 40., 43., 44., 48., 50. un 53. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
No attiecīgi 2013. gada janvāra un 2007. gada jūlija X (Nīderlandes pilsone, kas dzīvo Vācijā) un Y (Polijas pilsonis, kas dzīvo Polijā) sāka darbību nodarbinātas personas statusā Nīderlandē ar pagaidu darba aģentūru starpniecību. X bija noslēgusi darba līgumu ar pagaidu darba aģentūru, kura ietvaros viņa izpildīja vairākus pagaidu darba aģentūras darba norīkojumus, starp kuriem bija starplaiki, kad viņa veica neapmaksātu darbu un mājsaimniecības darbus, par kuriem saņēma mazu atalgojumu. Y savukārt bija ar pagaidu darba aģentūru noslēdzis secīgus darba līgumus, starp kuriem bija vairāki starplaiki.
2015. gada jūlijā X tika nosūtīts viņas pensijas kapitāla pārskats, no kura izrietēja – tā kā viņa dzīvoja Vācijā, Nīderlandes sociālā nodrošinājuma sistēmā apdrošināta viņa bija vienīgi laikposmos, kad pagaidu darba aģentūras uzdevumā bija faktiski strādājusi Nīderlandē, bet ne starplaikos starp saviem pagaidu darba aģentūras darba norīkojumiem.
2016. gada martā Y, kurš no 2016. gada 1. janvāra līdz 7. februārim nebija strādājis, tika informēts, ka viņam nav tiesību saņemt ģimenes pabalstus saskaņā ar Nīderlandes sociālā nodrošinājuma sistēmu par 2016. gada janvāri un februāri, jo viņš nebija veicis profesionālo darbību Nīderlandē katra no šiem mēnešiem pirmajā darba dienā.
Abas attiecīgās personas par saistībā ar tām pieņemtajiem lēmumiem cēla prasības rechtbank Amsterdam (Amsterdamas tiesa, Nīderlande). Iesniedzējtiesa, Centrale Raad van Beroep (Sociālā nodrošinājuma un civildienesta lietu apelācijas tiesa, Nīderlande), kurā tika iesniegtas apelācijas sūdzības par rechtbank Amsterdam spriedumiem, uzskata, ka šie strīdi ir par jautājumu, vai attiecīgo personu dalība Nīderlandes sociālā nodrošinājuma sistēmā starplaikos starp pagaidu darba aģentūras darba norīkojumiem bija pārtraukta. Šī tiesa uzskata, ka šajā nolūkā ir nepieciešams noteikt šajos starplaikos piemērojamos tiesību aktus saskaņā ar Regulu Nr. 883/2004 (
1
).
Tiesa atzīst, ka saskaņā ar minēto regulu (
2
) personai, kas dzīvo vienā dalībvalstī un ar citā dalībvalstī reģistrētas pagaidu darba aģentūras starpniecību veic tās darba norīkojumus šīs citas dalībvalsts teritorijā, starplaikos starp minētajiem darba norīkojumiem ir piemērojami tās dalībvalsts tiesību akti, kurā tā dzīvo, jo saskaņā ar līgumu ar pagaidu darba aģentūru darba attiecības šajos starplaikos ir pārtrauktas.
Tiesas vērtējums
Iesākumā Tiesa atgādina Regulas Nr. 883/2004 11. panta 3. punkta a) apakšpunktā noteikto principu, saskaņā ar kuru personai, kas veic darbību nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā kādā dalībvalstī, ir piemērojami šīs dalībvalsts sociālā nodrošinājuma tiesību akti. Turpinājumā, runājot par jautājumu, vai ir jāuzskata, ka attiecīgās personas minētajos intervālus ir veikušas darbu nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā, Tiesa norāda, ka termins “darbība nodarbinātas personas statusā” ir definēts kā katra darbība vai līdzvērtīga situācija, ko par tādu uzskata tās dalībvalsts sociālās nodrošināšanas tiesību aktu piemērošanas nolūkā, kurā tiek veikta minētā darbība vai pastāv līdzvērtīga situācija (
3
).
Šajā gadījumā X savu darbību veica, pildot ar pagaidu darba aģentūru noslēgtu darba līgumu uz noteiktu laiku, kurā bija paredzēts, ka darba attiecībām bija jāsākas ar viņa darbības faktisko sākumu un jābeidzas, kad šī darbība būs pārtraukta. Līdz ar to starplaikos starp viņa pagaidu darba aģentūras darba norīkojumiem X un pagaidu darba aģentūru nesaistīja darba attiecības. Turklāt darbība, ko X šajos starplaikos veica Nīderlandē, nevar tikt uzskatīta par darbību nodarbinātas personas statusā vai līdzvērtīgu situāciju Nīderlandes tiesību aktu izpratnē. Attiecībā uz Y starplaikā starp abiem līgumiem, ko viņš bija noslēdzis ar pagaidu darba aģentūru, darba attiecības starp viņu un šo aģentūru bija pārtrauktas.
No tā izriet, ka profesionālās darbības pārtraukšanas dēļ attiecīgās personas starplaikos starp to pagaidu darba aģentūras darba norīkojumiem neveica darbību nodarbinātas personas statusā un neatradās līdzvērtīgā situācijā Nīderlandes tiesību aktu izpratnē. Līdz ar to uz tām neattiecās Regulas Nr. 883/2004 11. panta 3. punkta a) apakšpunkta piemērošanas joma, un tādējādi Nīderlandes tiesību akti tām nebija piemērojami. Nodarbinātības dalībvalsts tiesību aktu piemērošanas vajadzībām joprojām ir nepieciešama darba attiecību turpināšanās. Šajos apstākļos minētajos starplaikos uz attiecīgajām personām attiecās Regulas Nr. 883/2004 11. panta 3. punkta e) apakšpunkta (
4
) – neregulētos gadījumus regulējošas normas, kuru paredzēts piemērot visām personām, kas atrodas situācijā, kura nav īpaši reglamentēta citās normās minētajā regulā, ar ko ir izveidota visaptveroša sistēma piemērojamo tiesību aktu noteikšanai, – piemērošanas joma.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV 2004, L 200, 1. lpp.).
(
2
)	Konkrētāk – tās 11. panta 3. punkta a) un e) apakšpunktu.
(
3
)	Skat. Regulas Nr. 883/2004 1. panta a) punktu.
(
4
)	Šajā tiesību normā ir paredzēts, ka uz katru personu, kurai nav piemērojams a)–d) apakšpunkts, attiecas dzīvesvietas dalībvalsts tiesību akti, neskarot citus šīs regulas noteikumus, kas tai garantē pabalstus saskaņā ar vienas vai vairāku citu dalībvalstu tiesību aktiem.