62004TJ0452_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta T‑452/04
Éditions Odile Jacob SAS, Parīze (Francija), ko pārstāv V. van Vērts [ W. van Weert ], O. Frežē [ O. Fréget ], M. Strijs [ M. Struys ], M. Potels [ M. Potel ] un L. Eskenazi [ L. Eskenazi ], avocats,
prasītāja,
pret
Eiropas Komisiju, ko sākotnēji pārstāvēja E. Velans [ A. Whelan ], O. Beinē [ O. Beynet ], A. Bukē [ A. Bouquet ] un F. Arbo [ F. Arbault ], pēc tam – A. Bukē un O. Beinē, pārstāvji,
atbildētāja,
ko atbalsta
Wendel Investissement SA, Parīze, ko sākotnēji pārstāvēja S. Kuadu [ C. Couadou ] un M. Trabuki [ M. Trabucchi ], pēc tam – M. Trabuki un F. Gordons [ F. Gordon ], avocats,
un
Lagardère SCA, Parīze, ko sākotnēji pārstāvēja A. Vinklers [ A. Winckler ], I. Girgensons [ I. Girgenson ] un S. Sorinass Himeno [ S. Sorinas Jimeno ], pēc tam – A. Vinklers, F. de Bure [ F. de Bure ] un Ž. B. Pinsons [ J.‑B. Pinçon ], avocats,
personas, kas iestājušās lietā,
par prasību atcelt Komisijas 2004. gada 30. jūlija Lēmumu (2004) D/203365 par Wendel Investissement kā atsavināto aktīvu ieguvējas atzīšanu saskaņā ar Komisijas 2004. gada 7. janvāra Lēmumu 2004/422/EK, ar ko koncentrācijas darījums ir atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu un Eiropas Ekonomikas zonas līgumu (Lieta COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP, OV L 125, 54. lpp.).
VISPĀRĒJĀ TIESA (sestā palāta)
šādā sastāvā: priekšsēdētājs A. V. H. Meijs [ A. W. H. Meij ], tiesneši V. Vadapals [ V. Vadapalas ] un L. Trišo [ L. Truchot ] (referents),
sekretāre T. Vailere [ T. Weiler ], administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2010. gada 28. janvāra tiesas sēdi,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
Tiesvedības priekšvēsture
1. 2002. gada 25. septembrī Vivendi Universal SA
(turpmāk tekstā – “ VU ”) nolēma pārdot izdevniecības akcijas, kuras Eiropā piederēja tās meitas uzņēmumam Vivendi Universal Publishing SA
(turpmāk tekstā – “ VUP ”).
2. Lagardère SCA izvirzīja savu kandidatūru šo aktīvu, kuri aptvēra VUP
daļas un vadības aktīvus (turpmāk tekstā – “strīdus aktīvi”), iegādei.
3. Tomēr izrādījās, ka VU, kura vēlējās pārdot strīdus aktīvus un saņemt par tiem maksu pēc iespējas ātrāk, izstrādātais atsavināšanas kalendārs nebija saderīgs ar formalitāšu, kas ir vajadzīgas iepriekšējai atļaujai, ko sniedz par šo iegādes projektu atbildīgās konkurences iestādes, grafiku.
4. Lagardère tāpēc lūdza Natexis Banques Populaires SA
(turpmāk tekstā – “ NBP ”) ar vienas no tās meitas sabiedrībām, kuras mērķis ir strīdus aktīvu iegādes no VUP, starpniecību to aizstāt, kļūt par [aktīvu] īpašnieci uz laiku un pēc tam, kad Lagardère
būs saņēmusi atļauju strīdus aktīvu iegādes projektam, pārdot tās pēdējai minētajai [sabiedrībai].
5. Ar 2002. gada 8. oktobra vēstuli NBP
piekrita Lagardère
lūgumam.
6. Lagardère un NBP galvenos strīdus aktīvu iegādes, ko veic NBP, nosacījumus iesniedza Eiropas Kopienu Komisijai, kura tos apstiprināja.
7. Pēc tam Lagardère iesniedza VU savu strīdus aktīvu iegādes piedāvājumu, kurā bija paredzēts, ka Lagardère tiks aizstāta ar NBP vai jebkuru citu šī koncerna vienību.
8. 2002. gada 29. oktobrī VU apstiprināja strīdus aktīvu pārdošanu Lagardère .
9. 2002. gada 3. decembrī Investima 10 SAS, Ecrinvest 4 SA
meitas sabiedrība 100 % apmērā, kura pati ir Segex Sarl
meitas sabiedrība 100 % apmērā, kuru savukārt kontrolē NBP
100 % apmērā, parakstīja strīdus aktīvu iegādes solījumu par labu VUP .
10. Tajā pašā dienā Segex un Ecrinvest 4 ar Lagardère noslēdza pārdevuma līgumu (turpmāk tekstā – “pārdevuma līgums”), kurā Lagardère
(ar Ecrinvest 4
palīdzību) bija atļauts pēc tam, kad Komisija būs apstiprinājusi plānoto koncentrācijas darījumu, iegādāties Investima 10, strīdus aktīvu īpašnieces, kapitālu pilnā apmērā, ja vien VUP izpildīs iepriekš minēto iegādes solījumu. Šo aktīvu iegādes cenu Lagardère Segex, visu Ecrinvest 4
kapitālu veidojošo akciju īpašniecei, samaksāja avansā.
11. 2002. gada 20. decembrī VUP izpildīja Investima 10 iegādes solījumu un pēdējā minētā tajā pašā dienā noslēdza ar VUP strīdus aktīvu iegādes līgumu.
12. Tajā pašā dienā NBP publicēja šādu paziņojumu presei:
“ NBP iegādājas pilnībā visus pārdotos aktīvus, lai pārdotu tos tālāk [ Lagardère ] pēc tam, kad tā būs saņēmusi konkurences iestāžu atļauju.
No šīs dienas VUP aktīvu īpašniece būs sabiedrība Investima 10, kuras netiešā īpašniece 100 % apmērā ir NBP .
Šī akciju sabiedrība ar valdi un uzraudzības padomi kļūst par mātes sabiedrību tās pārdoto sabiedrību veidojošai daļai.
[..]”
13. Atbilstoši pārdevuma līguma 4. panta 1. punktam:
“ii) [ Segex ] ir atbildīga un Ecrinvest 4
nodrošina, ka:
[..]
c) [ Investima 10 ] par [tās] valdes locekļiem ieceļ [..] vienu vai vairākas neatkarīgas trešās personas, izņemot tās personas, kuras ir no [ Segex ] vai [ Lagardère ] koncerniem;
[..]
e) [ Investima 10 ] statūtos vienam valdes loceklim tiek piešķirtas ekskluzīvas pilnvaras, par kurām atbilstoši šim līgumam valde var būt [atbildīga] attiecībā pret Komisiju [..] vai jebkuru citu kompetento konkurences iestādi, un nodrošina, ka šajā amatā tiek iecelta neatkarīga trešā persona [..].”
14. 2002. gada 20. decembrī tika izveidota Investima 10 valde un B., S . biroja priekšsēdētājs, kā “neatkarīga trešā persona” tika iecelts par valdes locekli pārdevuma līguma 4. panta 1. punkta ii) apakšpunkta e) daļas izpratnē.
15. Starp Ecrinvest 4
un S . biroju 2002. gada 19. decembrī noslēgtā līguma 2. panta 2. punkta pirmajā daļā ir precizēts, ka sava sabiedrības uzdevumu ietvaros B.  darbosies Investima 10 un strīdus aktīvu interesēs, konkrētāk, centīsies saglabāt to dzīvotspēju, saimniecisko vērtību un konkurētspēju.
16. Tādēļ šī līguma 2. panta 2. punkta otrajā daļā ir precizēts, ka B. ir jāievēro un jānodrošina, lai Investima 10 valde ievērotu:
“i) pirkuma līguma 4. pantā [..] ietvertos [noteikumus] par [..] aktīvu pārvaldes kā rūpīga saimnieka pārvaldes principiem, kuru ievērošana tiekot prasīta no valdes un [sabiedrības] daļu sociālām struktūrvienībām, lai saglabātu [sabiedrības] apmēra un vērtības turpinātību.
[..]”
17. 2003. gada 14. aprīlī Lagardère atbilstoši Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (labojumi OV 1990, L 257, 13. lpp.), kas grozīta ar Padomes 1997. gada 30. jūnija Regulu (EK) Nr. 1310/97 (OV L 180, 1. lpp.), 4. panta 1. punktam paziņoja Komisijai par savu strīdus VUP
aktīvu iegādes projektu.
18. Ar 2003. gada 5. jūnija lēmumu Komisija, konstatējot, ka paziņotais koncentrācijas projekts rada nopietnas šaubas attiecībā uz tā saderību ar kopējo tirgu, pamatojoties uz Regulas Nr. 4064/89 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu, uzsāka padziļinātu šī darījuma kontroli.
19. No lietas dalībnieku rakstveida dokumentiem izriet, ka Investima 10 2003. gada 14. oktobrī ir kļuvusi par Editis SA .
20. 2003. gada 27. oktobrī Komisija Lagardère nosūtīja paziņojumu par iebildumiem, izklāstot tai paziņotā koncentrācijas darījuma izraisīto konkurences problemātiku, uz kuru Lagardère atbildēja tā paša gada 17. novembrī.
21. Līdz ar to Lagardère 2003. gada 2. decembrī Komisijai iesniedza virkni koriģējošu pasākumu, kuri izpaudās kā saistību pārdot tālāk strīdus aktīvus uzņemšanās.
22. Komisijas 2004. gada 7. janvāra Lēmumā 2004/422/EK (Lieta COMP/M.2978 – Lagardère / Natexis / VUP, OV L 125, 54. lpp.; turpmāk tekstā – “2004. gada 7. janvāra lēmums”), kurš pieņemts atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 8. panta 2. punktam, ir paredzēts:
“ 1. pants
Paziņotais darījums, kas grozīts ar 2003. gada 21. decembra saistību uzņemšanās paketi, ar kuru Lagardère iegūst VUP, turpmāk sauktu par Editis, [strīdus aktīvu] ekskluzīvo kontroli, tiek atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu un ar Eiropas Ekonomikas zonas līgumu.
2. pants
1. pants ir piemērojams ar nosacījumu, ka Lagardère pilnībā ievēro II pielikumā minētās saistības.
3. pants
Šim lēmumam ir pievienota apņemšanās, ka Lagardère pilnībā ievēros [pārējās] II pielikumā aprakstītās saistības.”
23. Atbilstoši šo II pielikumā ietverto saistību 1. punktam Lagardère ir uzņēmusies pienākumu pārdot tālāk visus Editis
aktīvus (turpmāk tekstā – “tālākpārdotie aktīvi”), izņemot aktīvus, kuri izsmeļoši ir uzskaitīti šajā punktā (turpmāk tekstā – “saglabātie aktīvi”).
24. Tālākpārdotie aktīvi veido aptuveni 60–70 % no VUP apgrozījuma pasaulē un 70–80 % no VUP īstenotā apgrozījuma frankofono izdevniecību tirgū, uz kuru attiecas atļautais koncentrācijas darījums (turpmāk tekstā – “koncentrācijas darījums”).
25. Lagardère saistību 2. punktā ir precizēts, ka detalizēts saglabāto aktīvu [apraksts] ir ietverts minēto saistību 1. pielikumā.
26. Atbilstoši šo saistību 3. punktam Lagardère apņemas noslēgt neatsaucamas tālākpārdošanas vienošanās [noteiktā] – konfidenciālā – termiņā, sākot no brīža, kad tiek saņemts atļaujas lēmums ar nosacījumiem, un veikt faktisku tālākpārdošanu – konfidenciālā – termiņā, sākot no brīža, kad noslēgta vienošanās.
27. Lagardère bija iespēja izvēlēties tālākpārdoto aktīvu pārņēmēju, ievērojot šādus tās saistību 10. punktā noteiktus izvēles kritērijus:
“Lai attiecīgajos tirgos saglabātu efektīvu konkurenci, paziņotāja puse apņemas pārdotos aktīvus atsavināt vienam vai vairākiem no paziņotājas puses neatkarīgiem un šādiem nosacījumiem atbilstošiem pircējiem:
a) Lagardère nedrīkst būt būtiskas tiešas vai netiešas intereses attiecībā uz vienu vai vairākiem pircējiem;
b) vienam vai vairākiem pircējiem jābūt dzīvotspējīgiem, darbotiesspējīgiem un tādiem komersantiem, kuriem ir saimnieciska interese saglabāt vai attīstīt efektīvu konkurenci, tomēr šis formulē jums neizslēdz a priori nevienu industriālo vai finanšu pircēju kategoriju;
c) turklāt viena vai vairāku pārdoto aktīvu iegāde no iespējamā pircēja puses nedrīkst radīt nedz jaunas konkurences problēmas, nedz draudus saistību izpildei laikus. Paziņotājai pusei ir jāvar Komisijai pierādīt, ka pircējs atbilst saistību nosacījumiem un ka viens vai vairāki pārdotie aktīvi ir atsavināti atbilstoši šīm saistībām;
d) viens vai vairāki pircēji ir saņēmuši vai, vērtējot saprātīgi, var saņemt visas vajadzīgās atļaujas pārdoto aktīvu iegādei un izmantošanai.”
28. Lagardère
saistību 14. punktā ir precizēts, ka par pircēja vai pircēju izvēli ir jāsaņem Komisijas apstiprinājums un ka ieinteresēto personu apstiprinājuma pieteikumam ir jāietver vajadzīgā informācija, lai ļautu Komisijai pārbaudīt to kandidatūru atbilstību šī sprieduma 27. punktā citētajā 10. punktā noteiktajiem nosacījumiem.
29. Lagardère ir jāieceļ pilnvarota persona, kas atbilst šādiem tās saistību 15. punktā noteiktiem nosacījumiem:
“Paziņotāja puse ieceļ pilnvaroto personu, lai tā pildītu turpmāk noteiktos uzdevumus. Pilnvarotajai personai ir jābūt neatkarīgai no Lagardère un Editis, tai ir jābūt vajadzīgajai kvalifikācijai, lai tā īstenotu savu pilnvarojumu, piemēram, kā padomdevēja banka, konsultants vai revidents, un attiecībā uz to nedrīkst pastāvēt interešu konflikts. Pilnvarotās personas atalgojumu nodrošina Lagardère
saskaņā ar nosacījumiem, kuri neietekmē nedz labu tā pilnvarojuma īstenošanu, nedz tā neatkarību.”
30. Atsevišķo aktīvu elementu pārvaldnieka ( Hold Separate Manager ) iecelšana Lagardère
saistību 9. punkta noteikumos ir paredzēta šādi:
“Paziņotāja puses [atsevišķo aktīvu elementu pārvaldnieka], kurš ir atbildīgs par atsavināto aktīvu pārvaldīšanu, iecelšanu kontrolē pilnvarotā persona. [Atsevišķo aktīvu elementu pārvaldniekam] atsavinātie aktīvi, lai nodrošinātu to saimniecisko dzīvotspēju, tirgspēju, konkurētspēju un autonomiju attiecībā pret saglabātajiem aktīviem un citām Lagardère
darbībām, ir jāpārvalda neatkarīgi un ierastos darījumu ietvaros. Gadījumā, ja kādas Editis meitas sabiedrības, kura ir atsavināšanas saistību priekšmets, valdes priekšsēdētājs izbeigtu pildīt savus pienākumus, [atsevišķo aktīvu elementu pārvaldnieks] ir pilnvarots iecelt šī [priekšēdētāja] pēcnācēju; [šo rīcību] kontrolē pilnvarota persona.”
31. Pilnvarotās personas uzdevumi Lagardère
saistībās ir noteikti šādi:
“20. Pilnvarotās personas darbības mērķis ir nodrošināt šo saistību izpildi. Komisija pilnvarotajai personai pēc savas iniciatīvas vai pēc pilnvarotās personas vai paziņotājas puses lūguma nosūta jebkādas norādes, kuru mērķis ir nodrošināt šo saistību izpildi.
21. Pilnvarotās personas uzdevums ir:
a) nodrošināt, lai atsavinātie aktīvi tiktu saglabāti un pārvaldīti atsevišķas struktūrvienības ietvaros – atsevišķi un neatkarīgi no saglabātajiem aktīviem un citām Lagardère darbībām – līdz atsavināto aktīvu faktiskas pārdošanas brīdim;
b) nodrošināt, lai [atsevišķo aktīvu elementu pārvaldnieks] saglabātu atsavināto aktīvu dzīvotspēju un tirgspēju un to pārvaldi un izmantošanu ierastos darījumu ietvaros atbilstoši agrākajai praksei līdz atsavināto aktīvu faktiskās pārdošanas brīdim;
c) nodrošināt efektīvu pasākumu veikšanu, lai nekāda no konkurences viedokļa slepena informācija par atsavinātajiem aktīviem netiktu izpausta paziņotājai pusei, izņemot informāciju, kas vajadzīga atsavināto aktīvu pārdošanai ar pēc iespējas labākiem nosacījumiem atbilstoši šīm saistībām;
d) nodrošināt, lai pārstrukturēšanas pasākumi tiktu veikti atbilstoši šīm saistībām, būt informētai par notiekošajām pārrunām starp Lagardère un Editis par sabiedrības daļu nodalīšanu un vajadzības gadījumā piedalīties šajās pārrunās;
[..]
f) vispārēji nodrošināt atsavināto aktīvu pilnas saimnieciskās un konkurences vērtības saglabāšanu un visu šajā ziņā lietderīgo pasākumu veikšanu;
g) vispārēji uzraudzīt, lai paziņotāja puse apmierinoši izpildītu šīs saistības.”
32. Turklāt saistību 24. punktā ir precizēts šādi:
“Domstarpību starp Lagardère un Editis par šo saistību izpildei vajadzīgajiem pārstrukturēšanas pasākumiem gadījumā viena vai otra puse var informēt pilnvaroto personu ar ierakstītu vēstuli, kuras kopija jānosūta [attiecīgajai] otrai pusei. Pēc tam, kad pilnvarotā persona, ievērojot sacīkstes principu, ir uzklausījusi puses par vajadzīgo pārstrukturēšanas pasākumu apjomu, tā pēc iespējas īsākā laikposmā izsaka savus ieteikumus. Pilnvarotā persona Komisijai nosūta ziņojumu, informējot to par savu ieteikumu. Ja domstarpības starp Lagardère un Editis pastāv joprojām, viena vai otra puse var lūgt Komisiju pēc tam, kad tā, ievērojot sacīkstes principu, ir uzklausījusi puses, noteikt vajadzīgo pārstrukturēšanas pasākumu apjomu.”
33. Visbeidzot, Lagardère
saistībās, kuras ietilpst sadaļā ar virsrakstu “ Editis
sabiedrības veida maiņa”, ir noteikts:
“30. Pēc tam, kad Komisija būs apstiprinājusi jaunos statūtus, paziņotāja puse Editis pārveidos par société par actions simplifiée . Pēc šīs pārveidošanas Editis sabiedrības struktūrvienības ietvers [..] ģenerāldirektoru priekšsēdētāju, kurš pildīs [atsevišķo aktīvu elementu pārvaldnieka] uzdevumus, un [..] akcionāru komiteju, ko veido trīs [..] šī sprieduma 15. punktā minētās pilnvarotās personas pārstāvji un divi [..] Lagardère
pārstāvji.
31. Société par actions simplifiée darbība tiek organizēta atbilstoši šādiem principiem:
a) Editis vadības pienākumus veic ģenerāldirektors priekšsēdētājs, ko iepriekš noteikto uzdevumu ietvaros kontrolē pilnvarotā persona;
b) akcionāru komiteja kontrolē saglabāto aktīvu pārvaldi, un šajā ziņā tai ir tiesības saņemt visu informāciju par šiem aktīviem;
c) attiecībā uz atsavinātajiem aktīviem akcionāru komitejai pilnvarotās personas kontrolē ir tiesības saņemt informāciju par visiem lēmumiem vai notikumiem, kuri var ietekmēt Lagardère mantiskās intereses atsavināto aktīvu ietvaros, it īpaši šādu informāciju: par kārtējiem rezultātiem, ieguldījumu lēmumiem, aktīvu pārdošanu vai pirkšanu, kuras summa pārsniedz EUR 200 000, lēmumiem, kuri ietekmē sabiedrības parādsaistības un visu veidu garantijas, kā arī visiem stratēģiskajiem lēmumiem vai lēmumiem, kas ietilpst kārtējo darījumu jomā. Tomēr pilnvarotā persona nodrošina, lai komerciāla vai operatīva rakstura konfidenciāla informācija par atsavinātajiem aktīviem, tostarp attiecīgajā gadījumā tiem, kas minēti iepriekšējā teikumā, netiktu izpausta Lagardère .
32. Laikposmā no Komisijas lēmuma par paziņotā darījuma atļaušanu pieņemšanas un Editis pārveidošanu par société par actions simplifiée Editis joprojām vada pašreizējās sabiedrības struktūrvienības, koordinējot [savu darbību] ar pilnvaroto personu. Šajā laikposmā Lagardère
kā Editis
akcionārei ir tiesības saņemt visu informāciju par saglabātajiem aktīviem. Attiecībā uz atsavinātajiem aktīviem pilnvarotā persona nodrošina šī sprieduma 31. punkta c) apakšpunktā minētās informācijas paziņošanu Lagardère .”
34. 2004. gada 5. februārī Komisija:
– par atsevišķo aktīvu elementu pārvaldnieku iecēla A. K. un apstiprināja projektu, kurā noteikts uzdevumu apraksts, kas iesniegts 2004. gada 30. janvārī;
– par pilnvaroto personu iecēla S . biroju, kuru pārstāv tā priekšsēdētājs B., un apstiprināja projektu, kurā noteikts tā pilnvarojums, kas iesniegts 2004. gada 30. janvārī.
35. 2004. gada 9. februārī Lagardère S . biroju iecēla par pilnvaroto personu.
36. 2004. gada 25. martā Editis, piemērojot Lagardère
saistību 30. punktu, tika pārveidota par société par actions simplifiée, kuras sabiedrības struktūrvienības no šī brīža papildus ģenerāldirektoram priekšsēdētājam, kurš pilda atsevišķo aktīvu elementu pārvaldnieka uzdevumus, ietver akcionāru komiteju, kuru veido trīs pilnvarotās personas pārstāvji un divi Lagardère
pārstāvji.
37. Lagardère kontaktējās ar vairākiem uzņēmumiem, tostarp prasītāju, kuri varētu iegādāties tālākpārdodamos aktīvus.
38. Prasītāja izrādīja savu interesi par šo darījumu. Ar 2004. gada 28. aprīļa telefaksu tā paziņoja savu pārņemšanas piedāvājumu Lagardère .
39. 2004. gada 19. maija paziņojumā Lagardère paziņoja, ka tā izskata piecu iespējamo pircēju pirkšanas piedāvājumus, tostarp arī prasītājas piedāvājumu, un ka līdz 2004. gada 25. maija pusnaktij tā ekskluzīvi izskatīs vienu no tiem, proti, Wendel Investissement SA
(turpmāk tekstā – “ Wendel ”) [piedāvājumu].
40. 2004. gada 28. maijā Lagardère un Wendel noslēdza tālākpārdodamo aktīvu pirkšanas līguma projektu.
41. Ar 2004. gada 4. jūnija vēstuli Lagardère lūdza Komisiju apstiprināt Wendel kā šo aktīvu ieguvēju.
42. 2004. gada 5. jūlijā S . birojs Komisijai iesniedza savu kopsavilkuma ziņojumu, konstatējot Wendel kandidatūras atbilstību Lagardère
saistību 10. punktā noteiktajiem piešķiršanas kritērijiem.
43. Ar 2004. gada 30. jūlija Lēmumu (2004) D/203365 Komisija pēc tam, kad tā bija konstatējusi, ka Wendel
atbilst Lagardère
saistību 10. punktā noteiktajiem piešķiršanas kritērijiem, apstiprināja to kā tālākpārdodamo aktīvu ieguvēju.
44. Šis lēmums tika pieņemts atbilstoši Lagardère
saistību 14. punktam un pamatojoties iepriekš minēto apstiprināšanas pieteikumu, tam pievienoto pārdevuma līguma projektu, S . biroja ziņojumu, Lagardère un Wendel
rakstveida atbildēm uz Komisijas informācijas pieprasījumu, informāciju, ko Wendel sniegusi sanāksmes ar Komisijas dienestiem laikā, kā arī viedokļu apmaiņu par Wendel kandidatūru ar Editis personālu pārstāvošām struktūrvienībām un ieinteresētām trešām personām.
45. Ar prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas [tagad – Vispārējā tiesa] kancelejā iesniegts 2004. gada 8. jūlijā, prasītāja par 2004. gada 7. janvāra lēmumu cēla prasību atcelt tiesību aktu (lieta T‑279/04).
46. Ar 2004. gada 24. augusta telefaksu Komisija prasītājai pēc tās pieteikuma nosūtīja lēmumu, ar kuru Wendel
tiek apstiprināta kā tālākpārdodamo aktīvu pārņēmēja.
47. Šo aktīvu ar nosaukumu “Nouvel Editis” nodošana Wendel īpašumā notika 2004. gada 30. septembrī.
Tiesvedība
48. Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts 2004. gada 8. novembrī, prasītāja par 2004. gada 30. jūlija apstiprināšanas lēmumu (turpmāk tekstā – “2004. gada 30. jūlija apstiprināšanas lēmums”) cēla šo prasību atcelt tiesību aktu.
49. Ar šīs dienas spriedumu Vispārējā tiesa (sestā palāta) noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, ko prasītāja bija iesniegusi lietā T‑279/04 par 2004. gada 7. janvāra lēmumu.
50. Ar dokumentiem, kas iesniegti 2005. gada 25. janvārī un 24. martā, Wendel
un Lagardère
atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 115. pantam lūdza atļauju iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam.
51. Ar dokumentiem, kas iesniegti 2005. gada 3. martā un 18. aprīlī, prasītāja, pirmkārt, lūdza, lai atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 116. panta 2. punktam noteikti prasības pieteikumam pievienotie dokumenti un noteiktas šī dokumenta, kā arī iebildumu raksta teksta daļas tiktu izslēgtas no tiesvedības dokumentu paziņojuma Wendel un Lagardère, un, otrkārt, šī paziņojuma nolūkā iesniedza attiecīgo dokumentu nekonfidenciālo versiju.
52. Ar ceturtās palātas priekšsēdētāja 2005. gada 11. maija un 25. oktobra rīkojumiem Lagardère un Wendel tika atļauts iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam un Pirmās instances tiesas kancelejai tika uzdots tām paziņot tiesvedības dokumentu nekonfidenciālo versiju.
53. Ar dokumentu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2005. gada 10. jūnijā, Lagardère
apstrīdēja prasītājas iesniegto pieteikumu par konfidencialitāti.
54. 2005. gada 16. septembrī un 2006. gada 27. aprīlī Lagardère un Wendel iesniedza savus iestāšanās rakstus.
55. Ar 2005. gada 8. novembra un 2006. gada 4. jūlija dokumentiem prasītāja iesniedza savus atbildes apsvērumus.
56. Ar 2007. gada 19. jūnija rīkojumu ceturtās palātas priekšsēdētājs noraidīja prasītājas iesniegto pieteikumu par konfidencialitāti attiecībā uz Lagardère un uzdeva Pirmās instances tiesas kancelejai nosūtīt Lagardère attiecīgo dokumentu oriģinālversiju.
57. Tā kā Vispārējās tiesas palātu sastāvs tika mainīts, tiesnesis referents tagad darbojas sestajā palātā, kurai 2008. gada 24. oktobrī attiecīgi tika nodota šī lieta.
58. Pēc tiesneša referenta ziņojuma Vispārējā tiesa (sestā palāta) nolēma sākt mutvārdu procesu un lūgt lietas dalībniekus rakstveidā atbildēt uz noteiktiem jautājumiem. Lietas dalībnieki izpildīja šo lūgumu noteiktajā termiņā.
59. Lietas dalībnieku mutvārdu paskaidrojumi un atbildes uz Vispārējās tiesas jautājumiem tika uzklausīti 2010. gada 28. janvāra tiesas sēdē.
60. Ar 2010. gada 9. jūnija spriedumu lietā T‑237/05 Éditions Odile Jacob /Komisija (Krājums, I‑0000. lpp.) Vispārējā tiesa atcēla Komisijas 2005. gada 7. aprīļa lēmumu, ar ko bija noraidīts prasītājas pieteikums, kura mērķis bija, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.), panākt piekļuvi noteiktiem dokumentiem, lai tos izmantotu šīs prasības atbalstam.
61. Ar 2010. gada 21. jūnijā iesniegtu vēstuli prasītāja lūdza atlikt apspriedi šajā lietā uz saprātīgu termiņu, sākot no brīža, kad Komisija nosūtīs attiecīgos dokumentus.
Lietas dalībnieku prasījumi
62. Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
– atcelt 2004. gada 30. jūlija lēmumu;
– piespriest Ko misijai un Lagardère
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
63. Komisijas, kuru atbalsta Lagardère
un Wendel, prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
– prasību noraidīt;
– piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
64. Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza četrus pamatus, kas saistīti attiecīgi ar to, ka, pirmkārt, Komisija nav izpildījusi savu kandidātu tālākpārdodamo aktīvu pārņemšanai izvēles kontroles pienākumu, otrkārt, ir apstiprinājusi Wendel, pamatojoties uz ziņojumu, kuru izstrādājusi pilnvarotā persona, kura nav neatkarīga no Editis, Lagardère un Wendel, treškārt, ir pārkāpusi tai paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu un, ceturtkārt, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu Wendel
kandidatūras atbilstības tālākpārdodamo aktīvu pārņēmēja apstiprināšanas nosacījumiem, kas noteikti Lagardère
saistību 10. punkta b) apakšpunktā, vērtējumā.
65. Vispirms ir jāizvērtē otrais pamats, ar kuru prasītāja apgalvo, ka 2004. gada 30. jūnija lēmums ir pieņemts, ņemot vērā ziņojumu, kuru izstrādājusi pilnvarotā persona, kura nav neatkarīga no Editis .
Lietas dalībnieku argumenti
66. Prasītāja apgalvo, ka laikā, kad Lagardère 2004. gada 9. februārī atbilstoši savu saistību 15. punktam par pilnvaroto personu iecēla S . biroju, kuru pārstāvēja tā priekšsēdētājs B., B. kopš 2002. gada 20. decembra bija Investima 10, kas, kā minēts šī sprieduma 19. punktā, 2003. gada 14. oktobrī kļuvusi par Editis, valdes loceklis.
67. Pēc prasītājas domām, B.
tātad kā Editis
vadošais darbinieks, kuram attiecībā uz trešām personām bija pilnībā visas pilnvaras, kas piešķirtas valdes locekļiem, pretēji minētajā 15. punktā paredzētajam nebija no Editis
neatkarīgs.
68. Neatkarīgas pilnvarotās personas, kas Komisijas vārdā un uzdevumā ir atbildīga par atsavināmo aktīvu tālākpārdošanas pārraudzīšanu, funkciju īstenošana prasa, lai attiecībā uz struktūrvienību, kuras aktīvu atsavināšana ieinteresētajai personai ir jāpārrauga, nepastāvētu jebkāda veida saiknes un vēl jo vairāk tādas saiknes, kurām ir finanšu raksturs. Tomēr B.
īstenotās valdes locekļa funkcijas tika atalgotas.
69. Turklāt B. Editis
valdes loceklis joprojām bija līdz pat 2004. gada 25. martam, un tādējādi tas no 2004. gada 9. februāra līdz šim datumam apvienoja divas funkcijas, kuras ietvēra attiecīgi Editis pārdošanas Lagardère, bet pēc tam – tālākpārdodamo aktīvu pārdošanas trešām personām kontroli.
70. Visbeidzot, pat pēc savu Editis
valdes locekļa funkciju izbeigšanas B. noteikti esot bijis saistīts ar Editis
tiktāl, ciktāl viņa civiltiesiskā un krimināltiesiskā atbildība attiecībā pret akcionāriem un trešām personām joprojām varēja iestāties vairākus gadus.
71. Tikai šaubu pastāvēšana attiecībā uz pilnvarotās personas neatkarību esot pietiekama, lai padarītu spēkā neesošu procedūru saistībā ar tālākpārdotajiem aktīviem un tādējādi – 2004. gada 30. jūlija lēmumu. Pārņēmēja kandidatūras novērtējuma ziņojums, kuru izstrādājusi pilnvarotā persona, esot Komisijas lēmuma apstiprināt vai neapstiprināt ieinteresēto personu pamata un noteicošais elements.
72. Neapstrīdot pašas pilnvarotās personas uzdevumu aktīvu tālākpārdošanas procedūrā, tās ziņojuma secinājumiem noteikti esot bijusi noteicoša ietekme uz 2004. gada 30. jūlija lēmumu. Pietiekot salīdzināt pilnvarotās personas ziņojuma secinājumus un 2004. gada 30. jūlija lēmumu, lai konstatētu, ka pēdējā minētajā lēmumā tieši pārņemts ziņojuma, kurš ir ņemts par pamatu lielam skaitam tā punktu, teksts.
73. Komisija apstrīd prasītājas argumentus. Tā atgādina, ka tad, kad VUP kontroli pārņēma NBP, B.
kā S . biroja priekšsēdētājs tika iecelts par Investima 10
– NBP
meitas sabiedrības, kuras īpašumā bija strīdus aktīvi, – valdes locekli, piemērojot pārdevuma līguma 4. panta 1. punkta ii) apakšpunkta e) daļu.
74. Tā kā ieinteresētā persona kā neatkarīga trešā persona attiecībā pret kompetentajām konkurences iestādēm bija atbildīga par Investima 10, kas kļuvusi par Editis, valdes pienākumu izpildi, šī funkcija esot pielīdzināma tādai, kāda ir Lagardère
saistību 15. punktā norādītajai pilnvarotajai personai.
75. Pēc tam, kad S . birojs tā priekšēdētāja B.
personā tika iecelts par pilnvaroto personu, kas atbildīga par Lagardère
tālākpārdošanas saistību kontroli, vēlāk Lagardère
pārņemot Editis kontroli, B. noteiktu laiku esot turpinājis veikt neatkarīgās trešās personas, Editis
valdes locekļa, kuru apmaksā NBP, funkcijas informētības par Editis, kuru ieinteresētā persona bija ieguvusi šajā amatā, dēļ.
76. Nekādi neradot atkarības saikni starp B. un Editis, B.
klātesamības saglabāšana šajā valdē pilnībā atbilstot 2004. gada 7. janvāra lēmumam un Lagardère
saistībām. Mērķis esot bijis novērst Lagardère ietekmi uz Editis vadību pārejas laikposmā, kurā sabiedrības struktūrvienībām, kas izveidotas kopš brīža, kad NBP
pārņēma VUP kontroli, atbilstoši Lagardère
saistību 30. punktam ir jāturpina darboties, līdz Editis tiks pārveidota par société par actions simplifiée, kas notika 2004. gada 25. martā.
77. Editis
akcionāru komitejas locekļa statuss, kas B. tika piešķirts 2004. gada 25. martā, datumā, kurā Wendel īpašumā tika nodoti tālākpārdotie aktīvi, arī atbilstot Lagardère
saistībām. 30. punktā esot precizēts, ka pilnvarotās personas pārstāvjiem akcionāru komitejā ir jābūt balsu vairākumam, lai garantētu, ka neatkarīgā trešā persona, pilnvarotā persona, nodrošina, ka Lagardère nevar ietekmēt Editis
vadību.
78. Tā kā S . birojs par pilnvaroto personu tika iecelts tā priekšsēdētāja personā, kura brīdī, kad NBP Editis pārdeva Lagardère, jebkādai agrākai vai vēlākai saiknei starp S . biroju un NBP neesot nozīmes, lai novērtētu tā neatkarību attiecībā pret Editis, jo saistību īstenošanas stadijā NBP Editis
vairs nekontrolēja. Iespējamas saiknes starp pilnvaroto personu un NBP, agrāko aktīvu, kuri ir koncentrācijas apstiprināšanas ar nosacījumiem lēmuma priekšmets, īpašnieku nevarot apdraudēt tālākpārdošanu, kuru mērķis ir atrisināt konkurences problēmas, kas izriet no šo strīdus aktīvu apvienošanas ar Lagardère
aktīviem, īstenošanu.
79. Pēc Komisijas domām, prasītāja pilnvarotās personas neatkarības attiecībā pret Editis
neesamības pierādījumu izsecinot tikai no secinājuma, ka [pilnvarotā persona] nebija brīva no jebkādas saiknes vai kontakta ar Editis . Tomēr neatkarības attiecībā pret Editis nosacījums, kuru Komisija prasīja no pilnvarotās personas, bija vērsts, lai nodrošinātu, ka tālākpārdoto aktīvu pārņēmēja kandidatūras pārbaude netiek pamatota tikai ar šo aktīvu dzīvotspēju un konkurētspēju, neņemot vērā personīgos apsvērumus. Līdz ar to pilnvarotajai personai nevarot lietderīgi pārmest, ka tai ir bijusi interese rīkoties par labu Editis, jo tas bija obligāts nosacījums saistību pilnīgai izpildei un efektīvas konkurences saglabāšanai.
80. Katrā ziņā, lai pilnvarotās personas neatkarības neesamība, pieņemot, ka tā ir pierādīta, izraisītu 2004. gada 30. jūlija lēmuma atcelšanu, būtu jāpierāda arī, ka šī nelikumība ieinteresētajai personai ir likusi izstrādāt neobjektīvu ziņojumu un ka šim dokumentam ir bijusi noteicoša ietekme uz minētā lēmuma saturu.
81. Prasītāja ne tikai nav iesniegusi nevienu faktu, lai pierādītu, ka pilnvarotā persona ir izstrādājusi kļūdainu vai tendenciozu ziņojumu, tā arī nav nekādi pierādījusi, ka šim dokumentam ir bijusi noteicoša ietekme uz 2004. gada 30. jūlija lēmuma ievirzi.
82. Galīgajā tālākpārdoto aktīvu ieguvēja apstiprināšanas lēmuma pieņemšanā pilnvarotās personas uzdevums esot bijis tikai sniegt ieguvēja novērtējumu un norādīt, vai, pēc [pilnvarotās personas] domām, tas atbilst saistībās noteiktajiem nosacījumiem. Patiesībā Komisija 2004. gada 30. jūlija lēmumu esot pieņēmusi, nevis pamatojoties tikai un noteicoši uz pilnvarotās personas ziņojumu, bet balstoties uz visu informāciju, tostarp pilnvarotās personas sniegto informāciju.
Vispārējās tiesas vērtējums
83. Atbilstoši Lagardère
saistību 15. punktam tās ieceltajai pilnvarotajai personai, lai uzraudzītu apmierinošu tās saistību izpildi, attiecībā pret Lagardère
un Editis
būtu “jābūt neatkarīgai [..] un attiecībā uz to nedrīkstētu pastāvēt interešu konflikts”. Tajā ir precizēts arī, ka “pilnvarotās personas atalgojumu nodrošina Lagardère
saskaņā ar nosacījumiem, kuri neietekmē nedz tā pilnvarojuma labu īstenošanu, nedz tā neatkarību”.
84. Jāatgādina, ka pēc tam, kad NBP piekrita aizstāt Lagardère, lai uz noteiktu laiku ar Segex
un Ecrinvest 4, NBP
meitas sabiedrību, kuras tā kontrolē 100 % apmērā, starpniecību iegādātos strīdus aktīvus, tās ar Lagardère
2002. gada 3. decembrī noslēdza pārdevuma līgumu, ar kuru Lagardère
– ar nosacījumu, ka tiks saņemta iepriekšēja Komisijas atļauja koncentrācijas darījumam, – tika nodots viss Investima 10, Ecrinvest 4
meitas sabiedrības 100 % apmērā, [savukārt] [ Ecrinvest 4 ] ir Segex
meitas sabiedrība 100 % apmērā un strīdus aktīvus 2002. gada 20. decembrī ir ieguvusi no VUP, kapitāls.
85. 2002. gada 20. decembrī Investima 10, strīdus aktīvu īpašniece, piemērojot pārdevuma līguma 4. panta 1. punkta ii) apakšpunkta c) daļu, iecēla B., S . biroja priekšsēdētāju, par savas valdes locekli šīs normas izpratnē, [proti,] kā neatkarīgu personu 4. panta 1. punkta ii) apakšpunkta e) daļas izpratnē.
86. Šajā statusā B., kura atalgojumu nodrošināja NBP, piemērojot pārdevuma līguma 4. panta 1. punkta ii) apakšpunkta e) daļu, tika piešķirtas “ekskluzīvas [..] pilnvaras, par kurām atbilstoši [..] [pārdevuma] līgumam valde [varēja] būt atbildīga attiecībā pret Komisiju [..]”.
87. Turklāt atbilstoši savu saistību 15. punktam, kas pārņemts no 2004. gada 7. janvāra lēmuma II pielikuma, Lagardère 2004. gada 9. februārī S . biroju iecēla tādas pilnvarotās personas statusā, kurai atbilstoši šo saistību 21. punkta g) apakšpunktam ir “jāuzrauga”, lai Lagardère “apmierinoši īstenotu” tālākpārdoto aktīvu pārdošanu, un [šīs pilnvarotās personas] atalgojumu šajā statusā nodrošināja Lagardère . B. šajā datumā bija S . biroja priekšsēdētājs un Komisija neiebilda, ka B. pilda tādas pilnvarotās personas funkcijas, kādas bija paredzētas 2004. gada 7. janvāra lēmumā.
88. Tādējādi S . birojs tika iecelts par pilnvaroto personu Lagardère
saistību 15. punkta izpratnē un tā priekšsēdētājs pildīja ar šo uzdevumu saistītās funkcijas, lai gan šī pati persona bija Investima 10, kas vēlāk kļuvusi par Editis, valdes loceklis.
89. Turklāt no 2004. gada 9. februāra, S . biroja iecelšanas datuma, līdz 2004. gada 25. martam, Editis
pārveidošanas par société par actions simplifiée
datumam, B. Editis valdes locekļa un pilnvarotās personas funkcijas pildīja vienlaikus.
90. Atbilstoši Lagardère
saistību 32. punktam [sabiedrību] Editis no lēmuma pieņemšanas brīža 2004. gada 7. janvārī līdz 25. martam, datumam, kurā Editis tika pārveidota par société par actions simplifiée, joprojām vadīja tās pastāvošās sabiedrības struktūrvienības.
91. Atbildē uz Vispārējās tiesas jautājumu Komisija ir precizējusi, ka B. Investima 10 / Editis
valdes locekļa funkcijas pildīja atbilstoši Francijas Komerckodeksam, kas bija piemērojams izskatāmajā lietā, un ka līdz ar to ieinteresētajai personai kā neatkarīgai trešai personai šajā valdē uzticēto uzdevumu izpilde nekādi neizslēdz, ka ieinteresētā persona pilda likumīgas funkcijas, kuras komercsabiedrības valdes locekļiem ir uzticētas ar šo kodeksu.
92. Saskaņā ar šī kodeksa L 225‑64. panta pirmās daļas pirmo teikumu “valdei tiek dotas visplašākās pilnvaras, lai rīkotos sabiedrības vārdā jebkuros apstākļos”.
93. Pirms S . birojs, kuru pārstāvēja B.
– tā priekšsēdētājs –, tika iecelts par pilnvaroto personu, B. tātad bija Editis valdes struktūrvienības loceklis un palika šajā amatā vairāk nekā mēnesi pēc šīs iecelšanas.
94. Būdams Investima 10, kas pa to laiku bija kļuvusi par Editis, valdes loceklis S . biroja, kura priekšsēdētājs viņš bija, iecelšanas par pilnvaroto personu datumā un pēc tam īstenojot valdes locekļa funkcijas vienlaikus ar pilnvarotās personas uzdevumu, kuru tam bija uzticējis S . birojs, B. attiecībā pret Editis bija raksturīga atkarība, kura varēja radīt šaubas par neitralitāti, kādu tam būtu bijis jāizrāda, pildot šo uzdevumu.
95. Jāpiebilst, ka S . birojam tā priekšsēdētāja B.  personā, tā pilnvarotās personas statusā, kurai atbilstoši Lagardère saistību 21. punkta g) apakšpunktam bija jāpārrauga apmierinoša Lagardère
tālākpārdoto aktīvu atsavināšanas izpilde un kurai atalgojumu šajā statusā apmaksāja Lagardère, bija jāpārrauga, lai Lagardère
tālākpārdoto aktīvu atsavināšana notiktu atbilstoši Lagardère
saistību 1. punktā minētajām tālākpārdošanām.
96. Pēc pašas Komisijas domām, šo darījumu veidoja “īpaši delikāta aktīvu nodalīšana, pirms Lagardère tos pārdod trešai personai”.
97. Pilnvarotajai personai atbilstoši Lagardère
saistību 21. punkta d) apakšpunktam it īpaši bija “[jānodrošina], lai pārstrukturēšanas pasākumi tiktu veikti atbilstoši [ Lagardère ] saistībām”, tai bija jābūt “informētai par notiekošajām pārrunām starp Lagardère
un Editis
par [sabiedrības daļu] nodalīšanu un vajadzības gadījumā [jāpiedalās] šajās pārrunās”.
98. Saskaņā ar šo pašu saistību 24. punktu pilnvarotajai personai “domstarpību starp Lagardère
un Editis
par [..] vajadzīgajiem pārstrukturēšanas pasākumiem” gadījumā “pēc tam, kad [tā], ievērojot sacīkstes principu, ir uzklausījusi puses par vajadzīgo pārstrukturēšanas pasākumu apjomu”, ir jāizsaka ieteikums un jānosūta Komisijai ziņojums, informējot to par savu ieteikumu.
99. No lietas materiāliem izriet, ka šādas domstarpības starp Lagardère
un Editis
patiešām ir bijušas. Komisija atbildē uz repliku ir apgalvojusi, ka tā regulāri tika informēta par saspīlējumiem, kurus reizēm izraisīja Lagardère, kurai bija interese piešķirt pēc iespējas lielāku ietekmes apjomu Editis aktīviem, kurus tā atbilstoši 2004. gada 7. janvāra lēmumam drīkstēja saglabāt [savā īpašumā]. Komisija tajā ir norādījusi arī, ka pilnvarotā persona, lai aizstāvētu ar tālākpārdotiem aktīviem saistītās intereses, pēc tam, kad tā iepriekš bija konsultējusies ar Komisiju, iebilda pret vairākiem Lagardère mēģinājumiem.
100. Sabiedrības, kurai piederēja visi Editis
aktīvi, valdes locekļa funkciju īstenošana, ko veica B., varēja ietekmēt neatkarību, kāda ieinteresētajai personai bija jāizrāda, izstrādājot vajadzīgo pārstrukturēšanas pasākumu ieteikumus un informējot Komisiju par šiem ieteikumiem.
101. Atbilstoši līguma, kas 2002. gada 19. decembrī noslēgts starp Ecrinvest 4
un S . biroju, 2. panta 2. punkta pirmajai daļai B. sākot no 2002. gada 20. decembra “sava sabiedrības pilnvarojuma ietvaros [..]” darbojās “sabiedrības Investima 10 un aktīvu interesēs, konkrētāk, ar mērķi saglabāt [šo aktīvu] dzīvotspēju, saimniecisko vērtību un konkurētspēju”.
102. Turklāt B. atbilstoši šī paša līguma 2. panta 2. punkta otrajai daļai bija jāievēro un jānodrošina, lai Investima 10 valde ievērotu pārdevuma līguma 4. pantā ietvertos noteikumus par strīdus aktīvu “pārvaldes kā rūpīga saimnieka pārvaldes principiem”, kuru ievērošana tiekot prasīta no valdes, “lai saglabātu [sabiedrības] apmēra un vērtības turpinātību”.
103. No šī sprieduma 92. punkta izriet, ka papildus īpašajam tam valdē piešķirtajam uzdevumam, kas nozīmēja pildīt pienākumus, par kuriem pārdevuma līguma ietvaros valde var būt atbildīga attiecībā pret Komisiju vai ikvienu citu konkurences iestādi, B. tādējādi savā Investima 10, kas vēlāk kļuvusi par Editis, valdes locekļa statusā attiecībā uz visiem strīdus aktīviem, kuri secīgi piederēja šīm abām sabiedrībām, noteikti piedalījās komercsabiedrības valdes locekļa likumīgo pilnvaru izpildē pilnā apmērā.
104. No tā izriet, ka B.
no 2002. gada 20. decembra līdz 2004. gada 25. martam Investima 10, kas vēlāk kļuvusi par Editis, kuru interesēs viņš ir apņēmies rīkoties tā sabiedrības pilnvarojuma ietvaros atbilstoši “pārvaldes kā rūpīga saimnieka pārvaldes principiem”, valdes struktūrvienības locekļa funkciju īstenošana vairs neļāva nodrošināt pilnīgi neatkarīgu neatkarīgas pilnvarotās personas, kas norādīta Lagardère
saistību 15. punktā, pienākumu izpildi.
105. Tātad Komisija nevar lietderīgi apgalvot, ka B.
kā neatkarīgas trešās personas, Editis valdes locekļa, kā arī neatkarīgas pilnvarotās personas funkciju īstenošana bija vērsta uz to, lai neļautu Lagardère
ietekmēt attiecīgo aktīvu pārvaldi, un ka pilnvarotajai personai nevar pārmest, ka tai bija interese rīkoties par labu Editis, jo šāda interese esot bijis obligāts nosacījums Lagardère saistību pilnīgai izpildei un efektīvas konkurences saglabāšanai.
106. Tā kā ar 2004. gada 7. janvāra lēmumu Lagardère tika atļauts saglabāt tās saistību 1. punktā izsmeļoši norādītu skaitu strīdus aktīvu, pilnvarotajai personai gluži pretēji pilnīgi neatkarīgi bija jāraugās, lai Lagardère
atbilstoši šai normai tikai izpildītu aktīvu tālākpārdošanas saistības, kuras pati Komisija, ievērojot koncentrācijas darījuma pušu līgumu slēgšanas brīvību, uzskatīja par pietiekamām, lai saglabātu efektīvu konkurenci un līdz ar to padarītu šo darījumu par saderīgu ar kopējo tirgu.
107. Līdz ar to Wendel kandidatūras tālākpārdoto aktīvu pārpirkšanai novērtējuma ziņojumu, ņemot vērā kuru ir pieņemts 2004. gada 30. jūlija lēmums, izstrādāja pilnvarotā persona, kura attiecībā pret Editis
neatbilda neatkarības nosacījumam, kas prasīts Lagardère
saistību, kas noteiktas 2004. gada 7. janvāra lēmuma II pielikumā, 15. punktā.
108. Attiecībā uz ziņojuma ietekmi uz 2004. gada 30. jūlija lēmuma saturu jāatgādina, ka S . birojam kā pilnvarotajai personai, kā izriet no šī lēmuma 5. punkta, tika lūgts Komisijai iesniegt ziņojumu, kurā būtu novērtēta Wendel kā tālākpārdoto aktīvu iegādātāja kandidatūra, ņemot vērā Lagardère
saistību, kas pievienotas 2004. gada 7. janvāra lēmumam, 10. punktā paredzētos apstiprināšanas kritērijus.
109. Turklāt no 2004. gada 30. jūlija lēmuma 6. punkta izriet, ka tas ir pamatots tostarp ar pilnvarotās personas ziņojumu.
110. Lai arī ir taisnība, ka 2004. gada 30. jūlija lēmums nav pamatots tikai ar šo ziņojumu, tomēr šķiet, ka šim dokumentam uz minēto lēmumu ir bijusi noteicoša ietekme.
111. No pilnvarotās personas ziņojuma un 2004. gada 30. jūlija lēmuma salīdzinoša novērtējuma izriet, ka [pēdējo minēto] lēmumu būtiski ir ietekmējis šis ziņojums.
112. Lai pierādītu Wendel spēju saglabāt un attīstīt Nouvel Editis, pilnvarotais birojs savā ziņojumā un Komisija 2004. gada 30. jūlija lēmumā ir uzsvēruši Nouvel Editis “nelielo apmēru” un to, ka Wendel saglabās Nouvel Editis
vajadzīgos “menedžmenta, izdevniecības un atbalsta resursus”.
113. Abos dokumentos ir ietverts identisks teksts par to, ka Wendel
ieguldījumu vērtības palielināšanai ir nepieciešama “ Interforum
izplatīšanas centra uzdevumu pārstrukturēšana un attīstība”.
114. Gan pilnvarotais birojs, gan Komisija ir atsaukušies uz Wendel
kapitāla lielākās vai galvenās daļas sadali un tās “uz īpašumu vērsto” pieeju, kas atšķirībā no pieejas, kāda ir tradicionāliem investīciju fondiem, ļauj secināt, ka Wendel iesaistīsies Editis ilgākā laikposmā nekā šie fondi ar īslaicīgām perspektīvām.
115. Tā kā pilnvarotais birojs uzskata, ka Wendel ir pārņemšanas kandidāts, kas bez kavēšanās var izpildīt Lagardère
saistības, Komisija norāda, ka tas, ka Wendel iegādājas Lagardère tālākpārdotos aktīvus, nevar no jauna radīt konkurences problēmas, kas varētu izraisīt šo saistību izpildes aizkavēšanos.
116. Visbeidzot, ņemot gan vērā pilnvarotās personas, kura Wendel
ieguldījumu ilgumu prognozē uz aptuveni pieciem līdz septiņiem gadiem, viedokli par nepieciešamību “konsolidēt” uzņēmumu, pati Komisija uzskata, ka Wendel
“izstāšanās” no Nouvel Editis kapitāla īsā laikā ir maz ticama un ka tas šķiet pietiekami, lai ļautu “uzņēmumu stabilizēt”.
117. Turklāt Komisija pati vairākkārt ir atsaukusies uz pilnvarotā biroja ziņojuma secinājumiem, lai atbildē uz prasītājas ceturto atcelšanas pamatu apstrīdētu, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzami kļūdu tās Wendel
kandidatūras atbilstības Lagardère
saistību 10. punkta b) apakšpunktā noteiktajiem apstiprināšanas nosacījumiem novērtējumā.
118. Tātad konstatētā nelikumība var ietekmēt 2004. gada 30. jūlija lēmuma likumību.
119. Līdz ar to šis lēmums ir jāatceļ, turklāt nav jāizskata citi prasītājas prasījumu atcelt tiesību aktu pamatojumam izklāstītie pamati.
Par pieteikumu par apspriedes atlikšanu
120. Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, šķiet, ka Vispārējā tiesa var atbilstoši lemt par prasību, pamatojoties uz lietas dalībnieku gan rakstveida, gan mutvārdu procesa laikā izvirzītajiem prasījumiem, pamatiem un argumentiem.
121. Tādējādi prasītājas pieteikums atlikt apspriedi ir noraidāms.
Par tiesāšanās izdevumiem
122. Atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs.
123. Tā kā Komisijai un Lagardère
spriedums ir nelabvēlīgs, tām jāpiespriež segt pašām savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus saskaņā ar tās prasījumiem.
124. Tā kā prasītāja nav prasījusi Wendel
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, Wendel
sedz tikai pati savus tiesāšanās izdevumus.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (sestā palāta)
nospriež:
1) Komisijas 2004. gada 30. jūlija Lēmumu (2004) D/203365 par Wendel Investissement SA kā atsavināto aktīvu ieguvējas atzīšanu saskaņā ar Komisijas 2004. gada 7. janvāra Lēmumu 2004/422/EK, ar ko koncentrācijas darījums ir atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu un Eiropas Ekonomikas zonas līgumu (Lieta COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP ), atcelt;
2) Eiropas Komisija un Lagardère SCA
sedz savus un atlīdzina Éditions Odile Jacob SAS
tiesāšanās izdevumus;
3) Wendel Investissement sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.