62004CJ0128_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C-128/04
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 19. janvārī un Tiesā reģistrēts 2004. gada 9. martā, krimināllietā
pret
Annic Andréa Raemdonck,
Raemdonck-Janssens BVBA .
TIESA (trešā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [ A. Rosas ] (referents), A. La Pergola [ A. La Pergola ], tiesneši Ž. P. Puisošē [ J.-P. Puissochet ], U. Lehmuss [ U. Lõhmus ] un A. O' Kīfs [ A. Ó Caoimh ],
ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [ M. Poiares Maduro ],
sekretārs R. Grass [ R. Grass ],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā mutvārdu apsvērumus, ko sniedza:
– Apvienotās Karalistes vārdā – K. Mandži [ K. Manji ], pārstāvis, kam palīdz M. Demetriu [ M. Demetriou ], barrister, un
– Eiropas Kopienu Komisijas vārdā – V. Vilss [ W. Wils ], pārstāvis,
ņemot vērā lēmumu, kas pieņemts pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas, izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 13. panta 1. punkta g) apakšpunktu Padomes 1985. gada 20. decembra Regulā (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu (OV L 370, 1. lpp.).
2. Šis lūgums iesniegts kriminālprocesā pret sabiedrību, uz ko attiecas Beļģijas tiesības, Raemdonck-Janssens BVBA
(turpmāk tekstā – “ Raemdonck-Jannsens ”) un Remdonkas [ Raemdonck ] kundzi, šīs sabiedrības vadītāju, par iespējamu Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3821/85 par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā, noteikumu pārkāpumu (OV L 370, 8. lpp.).
Atbilstošās tiesību normas
Kopienu tiesiskais regulējums
3. Regulā Nr. 3821/85 noteikts, ka transporta līdzekļiem, kas tiek izmantoti autotransportam, jābūt aprīkotiem ar [..] tahogrāfu. Saskaņā ar šīs regulas 14. panta 2. punktu:
“Datu reģistrācijas diagrammas pēc to izmantošanas uzņēmumā glabā vismaz vienu gadu un izsniedz pēc attiecīgo autovadītāju pieprasījuma. Diagrammas uzrāda vai izsniedz pēc pilnvarota kontroles darbinieka pieprasījuma.”
4. Regulas Nr. 3821/85 3. panta 2. punktā noteikts – dalībvalstis var noteikt, ka šī regula neattiecas uz transportlīdzekļiem, kas minēti Regulas (EEK) Nr. 3820/85 13. panta 1. punktā. Dalībvalstis informē Eiropas Kopienu Komisiju par atbrīvojumiem, kas piešķirti saskaņā ar šo punktu.
5. Regulas Nr. 3820/85 13. panta 1. punktā noteikts:
“1. Katra dalībvalsts var pieļaut izņēmumus savā teritorijā vai, parakstot līgumu ar attiecīgo valsti, citas dalībvalsts teritorijā no tiem regulas noteikumiem, kas attiecas uz pārvadājumiem ar transporta līdzekli, kas pieder vienai vai vairākām no šādām kategorijām:
[..]
g) transporta līdzekļiem, kas pārvadā materiālus vai aprīkojumu, ko transporta līdzekļa vadītājs izmanto darbā, līdz 50 kilometriem rādiusā no vietas, kur bāzēts transporta līdzeklis, ar noteikumu, ka transporta līdzekļa vadīšana nav transporta līdzekļa vadītāja pamatnodarbošanās un ka izņēmums nopietni neierobežo regulas mērķus. Dalībvalstis var paredzēt, ka šādam izņēmumam vajadzīga individuāla atļauja;
[..].
Dalībvalstis informē Komisiju par izņēmumiem, kas piešķirti saskaņā ar šo punktu.”
6. Iepriekš minētās regulas 1. panta 3. punktā noteikts, ka “transporta līdzekļa vadītājs [..] nozīmē jebkuru personu, kas vada transporta līdzekli pat īsu laika laikposmu vai kas tiek vesta transporta līdzeklī, lai nepieciešamības gadījumā varētu vadīt transporta līdzekli”.
Valsts tiesiskais regulējums
7. Regulas Nr. 3821/85 noteikumi ir transponēti Beļģijā ar 1984. gada 13. jūlija Karalisko dekrētu (1984. gada 4. oktobra Belgisch Staatsblad, 13509. lpp.), kas grozīts ar 1987. gada 10. novembra Karalisko dekrētu (1987. gada 19. decembra Belgisch Staatsblad, 19062. lpp.). Šā dekrēta 1. panta otrajā daļā noteikts, ka pienākums Beļģijā reģistrētos motorizētos transporta līdzekļus, ko izmanto autotransportam, aprīkot ar tahogrāfu nav attiecināms uz šā dekrēta 1. pielikumā minētajiem motorizētajiem transporta līdzekļiem. 1. pielikuma B daļas 8. punktā minēti “transporta līdzekļi, ar ko pārvadā materiālus vai aprīkojumu, ko transporta līdzekļa vadītājs izmanto darbā, līdz 50 kilometriem rādiusā no vietas, kur bāzēts transporta līdzeklis, ar noteikumu, ka transporta līdzekļa vadīšana nav transporta līdzekļa vadītāja pamatnodarbošanās”.
Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
8. Raemdonck-Jannsens
veiktās darbības vispārējo infrastruktūras darbu jomā ir horizontālo urbumu veikšana, lai ierīkotu caurules, kabeļus un telekomunikāciju tīklus. Sabiedrība izmanto pavisam piecus transporta līdzekļu vadītājus, lai uz būvlaukumiem nogādātu vajadzīgos materiālus.
9. 2001. gada 18. oktobrī tika pārbaudīta Raemdonck-Jannsens
piederoša kravas automašīna. Transporta līdzekļa tahogrāfisko disku pārbaudē atklājās, ka tās vadītājs Burma [ Burm ] kungs ir strādājis virsstundas.
10. To konstatējot, amatpersona, kas ir pilnvarota inspicēt sociālās jomas tiesiskā regulējuma piemērošanu, pieprasīja piekļuvi tahogrāfa datu reģistriem par viena gada laikposmu attiecībā uz visiem transporta līdzekļu vadītājiem, ko nodarbina Raemdonck-Jannsens . Vispirms viņai tika piešķirta piekļuve 2001. gada pēdējā ceturkšņa reģistriem attiecībā uz Burma kungu, kā arī viņa individuālajām darba samaksas kartītēm par šo laikposmu. Pārbaudot šos dokumentus, atklājās, ka Burma kungs ir strādājis virsstundas, par to no darba devēja nesaņemot papildu samaksu vai papildu atpūtas laiku. Turklāt atklājās, ka Burma kungs pretēji noteikumiem par celtniecības darbu veikšanu bija nodarbināts arī sestdienā. Pēc tam kontrolierim tika piešķirta piekļuve arī pārējo Raemdonck-Jannsens
nodarbināto transporta līdzekļu vadītāju individuālajām darba samaksas kartītēm. Tās liecināja, ka šie transporta līdzekļu vadītāji nekad nav saņēmuši samaksu par nostrādātajām virsstundām.
11. Openbaar Ministerie
pret Remdonkas kundzi un Raemdonck-Jannsens
ierosināja krimināllietu Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde
(Beļģija). Apsūdzētie apgalvo, ka uz [sabiedrības] veiktajiem pārvadājumiem attiecas Regulas Nr. 3820/85 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētais izņēmums. Transporta līdzekļu vadītāji tika pieņemti darbā, lai uz būvlaukumiem nogādātu materiālus un aprīkojumu, proti, ekskavatorus, kabeļus un pārseguma plāksnes. Būvdarbu vietas esot atradušās 50 kilometru attālā apkārtnē no minētās sabiedrības centrālās mītnes. Jēdziens “materiāli vai aprīkojums” šī noteikuma kontekstā ietver būvmateriālus un ievietojamus materiālus, kā, piemēram, kabeļus.
12. Konstatējusi, ka ierosinātā krimināllieta ietver Kopienu tiesību elementus, iesniedzējtiesa nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Eiropas Kopienu Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai [..] Regulas Nr. 3820/85 [..] 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētie jēdzieni “materiāli vai aprīkojums” ir interpretējami tādējādi, ka tie attiecas tikai uz “rīkiem un instrumentiem”, vai – tieši pretēji – tie ietver arī tādus būvdarbu veikšanai vajadzīgus izstrādājumus, kas ir pārvadājami atsevišķi vai arī kopā ar rīkiem un instrumentiem, kā, piemēram, būvmateriālus un kabeļus?”
Par prejudiciālo jautājumu
13. Ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Regulas Nr. 3820/85 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētie jēdzieni “materiāli vai aprīkojums” atbilstoši Regulas Nr. 3821/85 3. panta 2. punkta noteiktajai atbrīvojumu sistēmai ir interpretējami tādējādi, ka tie attiecas tikai uz “rīkiem un instrumentiem”, vai arī tie ietver arī tādus būvniecībai vajadzīgus izstrādājumus, kas ir pārvadājami atsevišķi vai arī kopā ar rīkiem un instrumentiem, kā, piemēram, būvmateriālus un kabeļus.
14. Lai sniegtu noderīgu atbildi uz šo jautājumu, pirmkārt, jāpārbauda Regulas Nr. 3820/85 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētā izņēmuma piemērošanas nosacījumi un, otrkārt, jāveic šīs normas darbības jomas analīze.
15. Attiecībā uz iepriekš minētajiem nosacījumiem Apvienotās Karalistes valdība un Komisija šaubās, vai tie visi ir izpildīti pamata lietā. Tās īpaši apšauba transporta līdzekļu, ar ko pārvadā materiālus vai aprīkojumu, vadītāju statusu un viņu veikto darbību raksturu. No otras puses, netiek apstrīdēts, ka attiecīgie transporta līdzekļi tika izmantoti 50 kilometru rādiusā no vietas, kur bāzēts transporta līdzeklis.
16. Saskaņā ar Regulas Nr. 3820/85 13. panta 1. punkta g) apakšpunkta noteikumiem tajos noteiktais izņēmums ir piemērojams tikai ar nosacījumu, ka transporta līdzekļa vadīšana nav vadītāja pamatnodarbošanās. Turklāt vadītāja amata pienākumos ir jāietilpst darbībām ar attiecīgajiem materiāliem vai aprīkojumu. Tātad šie divi nosacījumi ir saistīti ar vadītāja, nevis attiecīgās sabiedrības darbību.
17. Tiesas rīcībā esošā informācija nav pietiekama, lai tā droši varētu konstatēt, vai Raemdonck-Jannsens
nodarbinātie vadītāji atbilst šīm prasībām. Šajos apstākļos tas, vai attiecīgie nosacījumi ir vai nav ievēroti, ir jākonstatē iesniedzējtiesai, kas izskata pamata lietu un kam ir jāuzņemas atbildība par lēmumiem, kuri lietā tiek pieņemti.
18. Attiecībā uz Regulas Nr. 3820/85 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā minēto jēdzienu “materiāli vai aprīkojums” interpretāciju Apvienotās Karalistes valdība un Komisija uzskata, ka tie neattiecas tikai uz “rīkiem un instrumentiem”, bet var ietvert arī būvmateriālus un kabeļus.
19. Ir jākonstatē, ka šādu interpretāciju apstiprina attiecīgās normas teksts, attiecīgais konteksts, kā arī tā tiesiskā regulējuma mērķi, kas ietver šo normu.
20. Ir svarīgi, pirmkārt, atzīmēt, ka jēdzienu “materiāli un aprīkojums” interpretācija – ka tie nozīmē tikai “rīkus un instrumentus” – būtu pretrunā Regulas 3820/85 13. panta 1. punkta g) apakšpunkta tekstam. Ja tiešām jēdziens “aprīkojums” tostarp ietver rīkus un instrumentus, ko vadītājs izmanto darbā, tas tomēr nemaina to, ka jēdziens “materiāli” ir plašāks un tajā ietilpst arī materiāli, kas vajadzīgi šim darbam.
21. Jēdzienu “materiāli vai aprīkojums” kontekstā turpinājumā jāuzsver, ka tie ir interpretējami saskaņā ar Regulas Nr. 3820/85 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem un jo īpaši tiem, kas izriet no frāzēm “ko transporta līdzekļa vadītājs izmanto darbā” un “ar noteikumu, ka transporta līdzekļa vadīšana nav transporta līdzekļa vadītāja pamatnodarbošanās”. Transporta līdzekļa vadītājs, kura pamatnodarbošanās nav transporta līdzekļa vadīšana, sava pamatdarba veikšanai var pārvadāt ne tikai rīkus un aprīkojumu, bet arī materiālus, kā, piemēram, būvmateriālus, kas vajadzīgi šī darba izpildei. Nekas neliek domāt, ka šī norma neattiecas arī uz šādiem materiāliem.
22. Visbeidzot, attiecībā uz tiesiskā regulējuma mērķa pārbaudi pamata prāvā ir jāuzsver, ka jāņem vērā ne tikai Regulas Nr. 3820/85 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētā izņēmuma mērķis, bet arī iepriekš minētās regulas un Regulas Nr. 3821/85 mērķi. Turklāt nav strīda, ka šo regulu mērķis ir uzlabot drošību uz autoceļiem un transporta līdzekļu vadītāju darba apstākļus. Šie mērķi jo īpaši izpaužas pienākumā transporta līdzekļus aprīkot ar tahogrāfiem, lai kontrolētu laiku, ko vadītājs pavadījis, vadot transporta līdzekli un atpūšoties.
23. Tomēr, kā izriet no Regulas Nr. 3821/85 ceturtā apsvēruma un Regulas Nr. 3820/85 13. panta 1. punkta, atsevišķi transporta līdzekļi un atsevišķi pārvadājumi, ko ar tiem veic, var, neradot grūtības, var tikt izslēgti no šajā regulā noteiktās sistēmas piemērošanas. Dalībvalstis var noteikt iepriekš 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētajiem līdzīgus izņēmumus attiecībā uz autopārvadājumiem savā teritorijā ar zināmiem nosacījumiem un tādā veidā, lai neapdraudētu [iepriekš minētās] sistēmas mērķi. Tā kā šā panta piemērošana ir saistīta ar stingru nosacījumu izpildi, tas nebūtu pretēji tiesiskā regulējuma mērķim, proti, drošības uz autoceļiem un transporta līdzekļu vadītāju darba apstākļu uzlabošanai, ja jēdzienus “materiāli un aprīkojums” interpretētu tādējādi, ka tie ietver arī būvdarbu veikšanai vajadzīgos izstrādājumus. Šāda interpretācija turklāt piešķir lietderību Regulas Nr. 3820/85 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā noteiktajam izņēmumam.
24. Ņemot vērā iepriekš minēto, uz prejudiciālo jautājumu ir jāatbild tādējādi, ka Regulas Nr. 3820/85 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētie jēdzieni “materiāli un aprīkojums” saskaņā ar Regulas Nr. 3821/85 3. panta 2. punktā paredzēto atbrīvojumu sistēmu ir interpretējami tādējādi, ka tie attiecas ne tikai uz “rīkiem un instrumentiem”, bet arī uz tādiem izstrādājumiem kā būvmateriāli vai kabeļi, kas vajadzīgi attiecīgā transporta līdzekļa vadītāja pamatdarba veikšanai.
Par tiesāšanās izdevumiem
25. Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata prāvā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies saistībā ar apsvērumu iesniegšanu Tiesai, izņemot tos, kuri radušies minētajiem lietas dalībniekiem, nav atlīdzināmi.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:
Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētie jēdzieni “materiāli vai aprīkojums”, ņemot vērā Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3821/85 par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā, 3. panta 2. punktā paredzēto atbrīvojumu sistēmu, ir interpretējami tādējādi, ka tie attiecas ne tikai uz “rīkiem vai instrumentiem”, bet arī uz tādiem izstrādājumiem kā būvmateriāli vai kabeļi, kas vajadzīgi attiecīgā transporta līdzekļa vadītāja pamatdarba veikšanai.