61966J0003
DOMSTOLENS DOM
AF 14. DECEMBER 1966
Cesare Alfieri
mod Europa-Parlamentet
Sag 3/66
Processprog: Fransk
Angående:
Annullation, især af beslutningen af 13. november 1965 fra formanden for Europa-Parlamentet om sagsøgers afskedigelse med pension.
Domskonklusion:
Sagsøgte i sag 3/66 frifindes, idet dog sagsøgers påstand om skadeserstatning afvises fra realitetsbehandling.
Generaladvokatens forslag til afgørelse:
Beslutningen af 13. november 1965 fra formanden for Europa-Parlamentet om hr. Alfieri's afskedigelse med pension bør annulleres.
Sagsøgte bør frifindes med hensyn til de øvrige påstande i sagen.
Sammendrag
1.
Tjenestemand — afskedigelse med pension — retspleje — flere sammenhængende retsakter — klage over afskedigelse med pension — mulighed for at påklage tidligere hand-lingers ulovlighed
(Vedtægt for tjenestemænd i EKSF, artikel 91; vedtægt for tjenestemænd i EØF og EKSF, artikel 53)
2.
Tjenestemænd — afskedigelse med pension — skriftlighed påkrævet
(Vedtægt for tjenestemænd i EØF og EKSF, artikel 53)
3.
Tjenestemænd — afskedigelse med pension — samarbejdspligt for den pågældende — administrationens beføjelser ved den pågældendes passivitet
(Vedtægt for tjenestemænd i EKSF, artikel 91; vedtægt for tjenestemænd i EØF og EKSF, artikel 53, bilag II, artikel 7)
1.
De forskellige retsakter, som indgår i proceduren for afskedigelse med pension, udgør en helhed, og det synes derfor rimeligt at antage, at sagsøger i forbindelse med et søgsmål mod en beslutning om afskedigelse med pension kan påklage ulovligheden af tidligere handlinger, som er snævert forbundet hermed. En indsigelse, hvorefter klagen over disse handlinger må afvises, fordi klagefristen er udløbet, kan altså ikke tages til følge.
Jf. sammendrag nr. 1, dom i forenede sager 12 og 29/64, Sml. 1965 — 68, s. 37.
2.
Afskedigelse med pension skal ske ved en skriftlig beslutning.
3.
De i vedtægten hjemlede garantier med hensyn til en tjenestemands afskedigelse med pension kan ikke fortolkes således, at det skal være muligt for den pågældende at hindre oprettelsen af et invaliditetsudvalg, navnlig ved at nægte at udpege en læge efter sit eget valg. Det følger af den grundlæggende troskabs- og samarbejdspligt, som påhviler enhver tjenestemand over for den myndighed, hvorunder han hører, at adgangen til at udpege en læge også indebærer en forpligtelse.
Administrationen er, i givet fald, beføjet til at råde bod på den pågældendes passivitet med henblik på at sikre oprettelsen af et invaliditetsudvalg og dettes funktion, forudsat at den undgår enhver vilkårlighed og ikke unødigt tilsidesætter tjenestemandens interesser.