61990CJ0203_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 20. juni 1990, indgaaet til Domstolen den 4. juli s.aa., har Verwaltungsgerichtshof Baden-Wuerttemberg i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 21 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2772/75 af 29. oktober 1975 om handelsnormer for aeg (EFT L 282, s. 56), senest aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 3494/86 af 13. november 1986 (EFT L 323, s. 1).
2 Spoergsmaalene er rejst under en tvist mellem virksomheden Erzeugergemeinschaft Gutshof-Ei GmbH (herefter benaevnt "Gutshof-Ei") og Buehl kommune, Ordnungs- und Sozialamt, som er opstaaet, fordi Gutshof-Ei anvender visse reklamer paa de aegpakninger, firmaet saelger.
3 Gutshof-Ei transporterer aeggene fra sit pakkeri til detailforretningerne i kartoner, som indeholder ca. 24 pakninger med 10 aeg i hver. Kartonerne er forsynet med flere angivelser. Paa den aflange side staar der: "Nylagte aeg... det smager man" ("Legefrische ... die Sie schmecken") og paa den korte side staar der: "Nylagte aeg" ("Legefrische").
4 Sagsoegte i hovedsagen har truet Gutshof-Ei med at nedlaegge forbud, hvis ikke firmaet ophoerer med at forsyne sine kartoner med angivelsen "nylagte", og til stoette herfor henvist til et ministerielt cirkulaere fra Land Baden-Wuerttemberg af 25. oktober 1982 (EM nr. 84-1230/SM nr. VI/6-8755.1). Gutshof-Ei anlagde paa foranledning heraf sag ved Verwaltungsgericht Karlsruhe med paastand om, at firmaet kendes berettiget til at benytte saadanne angivelser paa sine emballager. Til stoette herfor gjorde firmaet gaeldende, at det omhandlede cirkulaere er i strid med forordning nr. 2772/75.
5 Da Verwaltungsgericht Karlsruhe frifandt sagsoegte, ankede Gutshof-Ei dommen til Verwaltungsgerichtshof Baden Wuerttemberg, som har besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Skal artikel 21 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2772/75 af 29. oktober 1975 om handelsnormer for aeg fortolkes saaledes, at ogsaa store aegpakninger maa forsynes med salgsfremmende oplysninger?
2) Kan i bekraeftende fald objektivt set korrekte oplysninger 'vildlede koeberen' i den betydning, som er forudsat i artikel 21, andet afsnit, litra c), i forordning (EOEF) nr. 2772/75, saafremt forbrugeren forbinder urigtige forestillinger med disse oplysninger?
3) Saafremt ogsaa spoergsmaal 2 besvares bekraeftende, spoerges, om artikel 21, andet afsnit, litra c), i forordning (EOEF) nr. 2772/75 da maa antages at indeholde et forbud mod at forsyne store aegpakninger med salgsfremmende oplysninger, som sigter til aeggenes friskhed."
6 Hvad naermere angaar hovedsagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb og de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Foerste spoergsmaal
7 Indledningsvis bemaerkes, at ifoelge artikel 16 i forordning nr. 2772/75 forstaas ved "store pakninger" pakninger med mere end 30 aeg og ved "smaa pakninger" pakninger med 30 eller faerre aeg.
8 Ifoelge forordningens artikel 21 maa "pakningerne ... kun forsynes med de i denne forordning omhandlede angivelser". Reklamer er ikke naevnt i forordningens artikel 17, som indeholder en liste over de angivelser, som store pakninger skal og kan forsynes med. Efter forordningens ordlyd er det saaledes forbudt at forsyne store pakninger med salgsfremmende oplysninger.
9 Det fremgaar dog af artikel 21, andet afsnit, i forordning nr. 2772/75, som blev indfoejet ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1831/84 af 19. juni 1984 (EFT L 172, s. 2), at smaa pakninger maa forsynes med "salgsfremmende oplysninger, saafremt disse og den maade, de fremtraeder paa, ikke kan vildlede koeberen". Efter Gutshof-Ei' s opfattelse er der ingen saglig begrundelse for kun at maatte forsyne smaa pakninger med reklamer, hvorfor forbuddet mod at paafoere store pakninger nogen angivelser maa antages at bero paa en redaktionel fejl ved formuleringen af den aendrede affattelse af forordning nr. 2772/75. Dette bekraeftes ifoelge Gutshof-Ei af den aendring af de gaeldende regler, som blev foretaget ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1907/90 af 26. juni 1990 om handelsnormer for aeg (EFT L 173, s. 5). Ifoelge artikel 10, stk. 2, litra e), i denne forordning, som med virkning fra 1. oktober 1990 afloeste forordning nr. 2772/75, er det tilladt at forsyne saavel store som smaa pakninger med salgsfremmende oplysninger.
10 Dette argument kan ikke laegges til grund. Artikel 21, andet afsnit, blev indfoejet i forordning nr. 2772/75 for at forbedre forbrugeroplysningen (jf. den fjerde betragtning til forordning nr. 1831/84). Bestemmelsen indeholder mulighed for at forsyne smaa pakninger med flere supplerende angivelser ud over de salgsfremmende oplysninger, nemlig navnlig med detailsalgskoden eller lagerkontrolkoden. Den 28. november 1984, dvs. mindre end seks maaneder efter vedtagelsen af forordning nr. 1831/84, aendrede Raadet paa ny forordning nr. 2772/75 ved forordning (EOEF) nr. 3341/84 (EFT L 312, s.7). Ved denne forordnings artikel 1 blev artikel 17 i forordning nr. 2772/75 suppleret med en bestemmelse, hvorefter ogsaa store pakninger kan forsynes med salgskoden eller lagerkontrolkoden. Derimod indeholder forordning nr. 3341/84 ingen bestemmelse, hvorefter det er tilladt at anvende reklamer paa store pakninger. Foelgelig kan det udelukkes, at der er tale om en redaktionel fejl.
11 Det foerste spoergsmaal maa herefter besvares med, at artikel 21 i forordning (EOEF) nr. 2772/75 indeholder et forbud mod at forsyne store aegpakninger med salgsfremmende oplysninger.
Andet og tredje spoergsmaal
12 Den forelaeggende ret oensker alene en besvarelse af det andet og tredje spoergsmaal for det tilfaelde, at det foerste spoergsmaal besvares bekraeftende. Det boer dog bemaerkes i den forbindelse, at ogsaa store aegpakninger ifoelge artikel 10, stk. 2, litra e), i forordning nr. 1907/90 kan forsynes med salgsfremmende oplysninger, saafremt oplysningerne og den maade, de er fremsat paa, ikke vil kunne vildlede forbrugeren. Denne forordning traadte imidlertid foerst i kraft den 1. oktober 1990, dvs. efter tidspunktet for afsigelsen af forelaeggelseskendelsen i denne sag. Det er dog blevet gjort gaeldende under den mundtlige forhandling, at den nationale domstol efter tysk procesret maa traeffe sin afgoerelse paa grundlag af de retsforskrifter, som er i kraft paa tidspunktet for det offentlige retsmoede i sagen. Det andet og tredje spoergsmaal boer herefter besvares paa grundlag af de nye handelsnormer for aeg, som er indeholdt i forordning nr. 1907/90.
13 Den forelaeggende rets andet og tredje spoergsmaal er, om EF-bestemmelserne indeholder et forbud mod at forsyne store aegpakninger med salgsfremmende oplysninger, som sigter til aeggenes friskhed, og som kan vildlede forbrugeren, selv om de objektivt set er korrekte.
14 Herom bemaerkes for det foerste, at en salgsfremmende oplysning vedroerende aeggenes friskhed kan vaekke urigtige forestillinger hos forbrugeren, naar denne ikke har noget sikkert grundlag for at efterproeve oplysningens rigtighed. Hvis forbrugeren derimod raader over en oplysning, saasom aeggenes laeggedato, der giver ham mulighed for selv at vurdere deres friskhed, er der ingen risiko for, at han bliver vildledt af den paagaeldende oplysning.
15 I den forbindelse bemaerkes, at forordning nr. 2772/75 indeholdt et forbud mod at benytte direkte eller indirekte angivelser om laeggedatoen (jf. herom dom af 15.1.1991, sag C-372/89, Gold-Ei, Sml. I, s. 43). Ifoelge artikel 10, stk. 2, litra c), i forordning nr. 1907/90 er det derimod tilladt at forsyne saavel store som smaa pakninger med en eller flere datoer, ud over pakkedatoen, til yderligere orientering af forbrugeren. Ifoelge samme forordnings artikel 10, stk. 3, skal disse supplerende datoer dog angives i overensstemmelse med de gennemfoerelsesregler, som fastsaettes af Kommissionen.
16 Der er udstedt gennemfoerelsesregler om angivelse af laeggedatoen, som findes i artikel 15 og 16 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1274/91 af 15. maj 1991 om gennemfoerelsesbestemmelser til forordning nr. 1907/90 (EFT L 121, s. 11). For at undgaa bedrageri er det fastsat i disse bestemmelser, at der for aeg, som er stemplet med laeggedatoen, skal indfoeres en ordning med daglig afhentning og oejeblikkelig sortering samt maerkning af aeggene, og fastsaettes saerligt strenge regler om registrering og kontrol (jf. den fjortende betragtning til forordning nr. 1274/91).
17 Henset hertil maa det antages, at selv om de salgsfremmende oplysninger, som sigter til aeggenes friskhed, objektivt set er korrekte, kan de vildlede koeberen, hvis ikke de paagaeldende aeg i overensstemmelse med EF' s regler er stemplet med laeggedatoen.
18 Det maa herefter undersoeges, om der er risiko for, at reklameslogans for aeggenes friskhed kan forveksles med nogle af de betegnelser, som efter EF' s forskrifter er forbeholdt en bestemt kvalitetsklasse, naar der er indbyrdes lighed mellem disse. I den forbindelse har Kommissionen anfoert, at aeg i klasse A i ifoelge artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 1907/90 kan betegnes som "friske" og tillige maerkes med kvalitetsklassen, samt at betegnelsen "ekstra" ifoelge samme forordnings artikel 12 kan anvendes paa smaa pakninger med aeg i klasse A indtil syvendedagen efter, at aeggene er pakket. Efter Kommissionens opfattelse er der derfor betydelig risiko for, at forbrugeren forledes til at tro, at angivelser om aeggenes friskhed, saasom angivelsen "nylagte" ("Legefrische"), er undergivet de samme betingelser, som stilles i EF' s forskrifter for at anvende betegnelsen "ekstra friske" ("Extra frische").
19 Herom bemaerkes, at det tilkommer den nationale ret at afgoere, om en salgsfremmende oplysning er udformet paa en saadan maade, at der ikke med rimelighed kan siges at vaere nogen risiko for, at forbrugeren paa grund af selve oplysningens karakter forveksler den med en kvalitetsklasse i forordningens forstand.
20 Det andet og tredje spoergsmaal fra Verwaltungsgerichtshof Baden-Wuerttemberg maa herefter besvares med, at nugaeldende EF-bestemmelser indeholder et forbud mod at forsyne pakninger med salgsfremmende oplysninger, som sigter til aeggenes friskhed, hvis ikke aeggene i overensstemmelse med EF' s forskrifter er maerket med laeggedatoen. Det tilkommer den nationale ret at afgoere, om den salgsfremmende oplysning er udformet paa en saadan maade, at der er risiko for forveksling med en betegnelse, som ifoelge EF-bestemmelserne er forbeholdt en kvalitetsklasse.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
21 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Foerste Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Verwaltungsgerichtshof Baden-Wuerttemberg ved kendelse af 20. juni 1990, for ret:
1) Artikel 21 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2772/75 af 29. oktober 1975 om handelsnormer for aeg indeholder et forbud mod at forsyne store aegpakninger med salgsfremmende oplysninger.
2) De nugaeldende EF-bestemmelser indeholder et forbud mod at forsyne pakninger med salgsfremmende oplysninger, som sigter til aeggenes friskhed, hvis ikke aeggene i overensstemmelse med EF' s forskrifter er maerket med laeggedatoen. Det tilkommer den nationale ret at afgoere, om en salgsfremmende oplysning er udformet paa en saadan maade, at der er risiko for forveksling med en betegnelse, som efter EF-bestemmelserne er forbeholdt en kvalitetsklasse.