62001CJ0319_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-319/01,
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved G. zur Hausen og J. Adda, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg,
sagsøger,
mod
Kongeriget Belgien først ved F. van de Craen, derefter ved A. Snoecx, som befuldmægtigede,
sagsøgt,
"angående en påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 om ændring af direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 73, s. 5), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for fuldt ud at efterkomme direktivet, subsidiært idet det ikke har givet Kommissionen meddelelse herom,
har DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet (refererende dommer), og dommerne R. Schintgen, V. Skouris, F. Macken og J.N. Cunha Rodrigues,
generaladvokat: C. Stix-Hackl
justitssekretær: R. Grass,
på grundlag af den refererende dommers rapport,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 9. juli 2002,
afsagt følgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 14. august 2001 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 om ændring af direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 73, s. 5), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for fuldt ud at efterkomme direktivet, subsidiært idet det ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
Retsforskrifter og den administrative procedure
2 Direktiv 97/11 ændrer og supplerer Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40) for at sikre, at direktiv 85/337 anvendes på en stadig mere harmoniseret og effektiv måde. Ved direktiv 97/11 indsattes bestemmelser i direktiv 85/337, som skulle sikre, at der for projekter, som kræver en vurdering, fastsættes krav om, at der skal indgives ansøgning om tilladelse. Direktivet udvider ligeledes listen over projekter, der er omfattet af bilag I til direktiv 85/337, og som underkastes krav om vurdering, og præciserer de betingelser, hvorunder medlemsstaterne kan afgøre, om de projekter, der er omfattet af bilag II til direktiv 85/337, skal underlægges et sådant krav.
3 Artikel 3, stk. 1, første afsnit, i direktiv 97/11 bestemmer, at medlemsstaterne skal sætte de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet senest den 14. marts 1999, og at de straks skal underrette Kommissionen herom.
4 I medfør af artikel 3, stk. 1, første afsnit, i direktiv 97/11 meddelte de belgiske myndigheder ved skrivelse af 8. juli 1999 Kommissionen regionen Valloniens dekret af 11. marts 1999 om miljøgodkendelser (Moniteur belge af 8.6.1999, s. 21114, herefter »dekret af 11. marts 1999«), der ændrede dekret af 11. september 1985 om indførelse af miljøvurdering i regionen Vallonien (Moniteur belge af 24.1.1986).
5 Da Kommissionen kun havde modtaget meddelelse om dette dekret, tilstillede den ved skrivelse af 5. august 1999 Kongeriget Belgien en åbningsskrivelse i medfør af artikel 226 EF, hvori den anmodede det om at fremkomme med sine bemærkninger inden for en frist på to måneder.
6 Ved skrivelse af 27. oktober 1999 tilsendte den belgiske regering Kommissionen hovedstadsregionen Bruxelles' bekendtgørelse af 22. april 1999 om fastsættelse af listen over klasse IA-anlæg, der er omhandlet i artikel 4 i bekendtgørelse af 5. juni 1997 om miljøgodkendelser (Moniteur belge af 5.8.1999, s. 29209, herefter »bekendtgørelse af 22. april 1999«), og hovedstadsregionen Bruxelles' regerings bekendtgørelse af 4. marts 1999 om fastsættelse af listen over klasse IB, II og III-anlæg og om gennemførelse af artikel 4 i bekendtgørelse af 5. juni 1997 om miljøgodkendelser (Moniteur belge af 7.8.1999, s. 29713, herefter »bekendtgørelse af 4. marts 1999«).
7 Ved skrivelse af 20. december 1999 tilsendte de belgiske myndigheder derudover Kommissionen et forslag til kongelig anordning om almindelige bestemmelser om beskyttelse af befolkningen, arbejdstagerne og miljøet mod farerne ved ioniserende stråling. Ved skrivelse af 20. december 1999 meddelte de belgiske myndigheder også Kommissionen lov af 20. januar 1999 om beskyttelse af havmiljøet i de havområder, der er under Kongeriget Belgiens jurisdiktion (Moniteur belge af 12.3.1999, s. 8033, herefter »lov af 20. januar 1999«), hvori flere bestemmelser regulerer vurderingen af visse projekters indvirkning navnlig på kontinentalsoklen.
8 Da Kommissionen ikke modtog andre meddelelser fra de belgiske myndigheder vedrørende gennemførelsen af direktiv 97/11, fremsatte den ved skrivelse af 19. maj 2000 en begrundet udtalelse over for Kongeriget Belgien, hvori den opfordrede denne medlemsstat til at træffe de fornødne foranstaltninger for at efterkomme udtalelsen senest to måneder efter fremsættelsen af udtalelsen.
9 Som svar på udtalelsen meddelte den belgiske regering ved skrivelse af 10. juli 2000 atter bekendtgørelsen af 22. april 1999 og bekendtgørelsen af 4. marts 1999 vedlagt en oversigt over gennemførelsen af direktivet i hovedstadsregionen Bruxelles.
10 Den 9. august 2000 tilsendte den belgiske regering Kommissionen et forslag, der skulle sikre gennemførelsen af direktiv 97/11 i regionen Vallonien, og som forventedes vedtaget inden udgangen af første halvår 2001.
11 Den 8. december 2000 meddelte den belgiske regering Kommissionen et forslag til kongelig anordning om fastsættelse af proceduren for udstedelse af de tilladelser og godkendelser, der er krævet for visse aktiviteter, der udøves i havområder, der er under Belgiens jurisdiktion. Ved skrivelse af 2. februar 2001 meddelte de belgiske myndigheder Kommissionen førnævnte anordning, der var blevet vedtaget den 20. december 2000 (Moniteur belge af 25.1.2001, s. 2104), og kongelig anordning af 20. december 2000, om fastsættelse af reglerne for vurdering af indvirkning på miljøet i henhold til lov af 20. januar 1999 (Moniteur belge af 25.1.2001, s. 2113, herefter de »kongelige anordninger af 20. december 2000«).
12 Ved skrivelse af 23. maj 2001 meddelte den belgiske regering Kommissionen forslag til ministerielle bekendtgørelser, der af den vallonske regering blev vedtaget ved andenbehandlingen til gennemførelse af dekretet af 11. marts 1999.
13 Da Kommissionen fandt, at de bestemmelser, der således var blevet meddelt den, ikke fuldt ud sikrede gennemførelsen af direktiv 97/11 på hele det belgiske område, anlagde den denne sag.
Traktatbruddet
14 Det følger af fast retspraksis dels, at spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger et traktatbrud, skal vurderes på baggrund af forholdene, som de var ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse (jf. bl.a. dom af 15.3.2001, sag C-147/00, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 2387, præmis 26), dels at en medlemsstat ikke kan påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til støtte for, at forpligtelser og frister, der følger af et direktiv, ikke overholdes (jf. bl.a. dom af 7.12.2000, sag C-374/98, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 10799, præmis 13).
Om hovedstadsregionen Bruxelles' gennemførelse af direktiv 97/11
15 Som nævnt i denne doms præmis 6 har hovedstadsregionen Bruxelles udstedt bekendtgørelsen af 22. april 1999 og bekendtgørelsen af 4. marts 1999 med henblik på at sikre gennemførelsen af direktiv 97/11.
16 Disse bekendtgørelser blev formelt tilsendt Kommissionen den 27 oktober 1999 - dvs. inden fremsættelsen af den begrundede udtalelse. Kommissionen modtog derudover ved skrivelse af 10. juli 2000 en oversigt med en fortegnelse for hver artikel i direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 97/11, over alle de foranstaltninger, der var truffet af de regionale myndigheder for at efterkomme direktivet, og som var trådt i kraft inden udløbet af den frist, der var fastsat i den begrundede udtalelse.
17 Kommissionen har imidlertid lige så lidt for Domstolen, som under den administrative procedure, påvist, hvilke mangler i gennemførelsen af direktiv 97/11, der efter de foranstaltninger, der således var truffet, endnu forelå ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist. Kommissionen har således i replikken begrænset sig til at påpege, at foranstaltningerne blev meddelt den inden beslutningen om at indbringe sagen for Domstolen, uden heraf at drage konsekvenser og uden på nogen måde at anføre, hvilke bestemmelser i direktiv 97/11 hovedstadsregionen Bruxelles ikke havde gennemført.
18 De foranstaltninger, der henhører under de regionale myndigheder, ville imidlertid ikke i sig selv kunne sikre, at direktiv 97/11 gennemføres fuldt ud på denne del af Belgiens område. Der skal ved vurderingen af, om direktiv 97/11 er gennemført på regionens område, ligeledes tages hensyn til de foranstaltninger, der henhører under forbundsmyndighederne.
Om de belgiske forbundsmyndigheders gennemførelse af direktiv 97/11
19 Det fremgår af sagens akter, at Kommissionen ved udløbet af den frist, der var fastsat i den begrundede udtalelse, angående de belgiske forbundsmyndigheders gennemførelse af direktiv 97/11 kun havde modtaget loven af 20. januar 1999 og et forslag til kongelig anordning om almindelige bestemmelser om beskyttelse af befolkningen, arbejdstagerne og miljøet mod farerne ved ioniserende stråling.
20 Som den belgiske regering har anført i svarskriftet, kunne loven af 20. januar 1999 imidlertid først træde i kraft ved offentliggørelsen den 25. januar 2001 af de kongelige anordninger af 20. december 2000.
21 Den kongelige anordning om almindelige bestemmelser om beskyttelse af befolkningen, arbejdstagerne og miljøet mod farerne ved ioniserende stråling blev også først vedtaget den 20. juli 2001 og offentliggjort i Moniteur belge den 30. august 2001 (s. 28909), dvs. efter udløbet af den frist, der var fastsat i den begrundede udtalelse.
22 Direktiv 97/11 var således først fuldt ud gennemført på de områder, der henhører under forbundsmyndighedernes kompetence, da anordningen trådte i kraft efter udløbet af den frist, der var fastsat i den begrundede udtalelse.
23 Sagsøgerens påstand må derfor tages til følge, for så vidt angår de belgiske forbundsmyndigheders gennemførelse af direktiv 97/11.
Om regionen Flanderns og regionen Valloniens gennemførelse af direktiv 97/11
24 Den belgiske regering har i svarskriftet gjort gældende, at regionen Flandern forbereder et vigtigt dekret til gennemførelse af direktiv 97/11 samt af Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer (EFT L 10, s. 13) og af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (EFT L 197, s. 30). Dette lovgivningsarbejde, hvorom Kommissionen blev underrettet ved skrivelser af 21. marts og 4. september 2001, er navnlig blevet forsinket på grund af den sene offentliggørelse af den nederlandske version af direktiv 2001/42. Efter regeringen skulle dekretet blive offentliggjort i Moniteur belge i marts 2002, og bekendtgørelserne til gennemførelse af dekretet skulle blive udstedt i juni 2002.
25 Hvad angår regionen Vallonien har den belgiske regering anført, at det på grund af områdets komplekse karakter har vist sig at være vanskeligt at udarbejde de tre bekendtgørelser til gennemførelse af det vallonske dekret af 11. marts 1999, der er nødvendige for, at dekretet kan træde i kraft. Ifølge regeringen skulle bekendtgørelserne være udstedt inden udgangen af 2001.
26 Den belgiske regering har således ikke i sin argumentation bestridt, at Kommissionens påstand om, at direktiv 97/11 for regionen Flandern og regionen Vallonien ikke fuldt ud blev gennemført inden for den fastsatte frist, er velbegrundet.
27 Den belgiske regerings forklaringer om områdets komplekse karakter og om de praktiske problemer, der er fremkommet i forbindelse med udarbejdelsen af de bekendtgørelser, der er nødvendige til gennemførelsen af direktiv 97/11, kan desuden, som det fremgår af den praksis, hvortil der er henvist i denne doms præmis 14, ikke lægges til grund.
28 Sagsøgerens påstand bør derfor tages til følge, for så vidt den angår regionen Flanderns og regionen Valloniens gennemførelse af direktiv 97/11.
29 Det skal på grundlag af det således anførte fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 97/11, idet det ikke inden for den fastsatte frist har sat de love og administrative bestemmelser i kraft, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
30 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger, og Kongeriget Belgien har tabt sagen, bør det pålægges det at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
(Sjette Afdeling)
1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 om ændring af direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, idet det ikke inden for den fastsatte frist har sat de love og administrative bestemmelser i kraft, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.