61994C0093
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
GIUSEPPE TESAURO
fremsat den 22. november 1994 (
*1
)
1.
I denne sag har Kommissionen anmodet Domstolen om at fastslå, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til EØF-traktaten, idet det ikke inden udløbet af den fastsatte frist har truffet de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af Rådets direktiv 90/667/EØF af 27. november 1990 om sundhedsmæssige bestemmelser for bortskaffelse, forarbejdning og afsætning af animalsk affald og for beskyttelse mod forekomst af patogener i foder fremstillet af dyr, herunder fisk, og om ændring af direktiv 90/425/EØF (
1
).
2.
I henhold til direktivets artikel 21, stk. 1, er medlemsstaterne forpligtet til at sikre gennemførelsen i den nationale retsorden senest den 31. december 1991.
Da Kongeriget Nederlandene ikke havde gennemført direktivet, inden denne frist udløb, indledte Kommissionen traktatbrudsproceduren i traktatens artikel 169 ved en åbningsskrivelse af 20. maj 1992. Til trods for de nederlandske myndigheders forsikringer på dette punkt var direktivet stadig ikke gennemført ved udløbet af den frist på to måneder, der blev fastsat i den begrundede udtalelse af 14. april 1993. Kommissionen har derfor den 17. marts 1994 anlagt denne sag.
3.
Det bør anføres, at Kommissionen i åbningsskrivelsen og den begrundede udtalelse har begrænset sine klagepunkter over for den nederlandske regering til en tilsidesættelse af de forpligtelser, der påhviler den ifølge direktivet, samt af traktatens artikel 189, stk. 3, sammenholdt med artikel 5, stk. 1. Derimod har Kommissionen i stævningen gjort gældende, at den manglende gennemførelse pr. 31. december 1992, der kan bringe indførelsen af det indre marked i fare, ligeledes indebærer en tilsidesættelse af traktatens artikel 7 A, sammenholdt med artikel 5.
I denne sammenhæng er det tilstrækkeligt at henvise til, at genstanden i en sag, anlagt i henhold til traktatens artikel 169, ifølge Domstolens faste praksis (
2
) afgrænses i den administrative fase, der er omhandlet i denne bestemmelse, samt i påstandene, og at den begrundede udtalelse og søgsmålet skal støtte sig på de samme søgsmålsgrunde og anbringender. Det følger heraf, at Kommissionens søgsmål under alle omstændigheder må afvises, for så vidt der deri henvises til traktatens artikel 7 A.
4.
Lad mig nu behandle realiteten. Den nederlandske regering bestrider ikke den påståede tilsidesættelse: Den indskrænker sig nemlig for det første til at begrunde den manglende gennemførelse inden udløbet af den fastsatte frist med, at de lovgivningsmæssige ændringer, der skal vedtages, er komplicerede, og at der er opstået forsinkelser i den parlamentariske procedure, og for det andet til at fremhæve, at gennemførelsesforanstaltningerne vil træde i kraft i løbet af kort tid.
Da det er ubestridt, at direktiv 90/667 ikke er blevet gennemført inden udløbet af den frist, der er fastsat i direktivets artikel 21, må det konstateres, at det af Kommissionen påståede traktatbrud foreligger.
5.
For så vidt angår den påståede tilsidesættelse af de forpligtelser, der følger af traktatens artikel 5 og 189, skal jeg dog erindre om, at den omstændighed, at en medlemsstat har tilsidesat særlige forpligtelser, der påhviler den i henhold til et direktiv, ifølge retspraksis på området (
3
) gør det overflødigt at undersøge, om medlemsstaten af denne grund også har tilsidesat de forpligtelser, der følger af traktatens artikel 5 (
4
).
Det er således tilstrækkeligt at fastslå, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat de forpligtelser, der fremgår af selve direktivet, navnlig dets artikel 21.
6.
På grundlag af disse overvejelser skal jeg således foreslå Domstolen, at:
—
Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til Rådets direktiv 90/667/EØF, idet det ikke inden udløbet af den fastsatte frist har truffet de nødvendige foranstaltninger til overholdelse heraf.
—
Den sagsøgte stat tilpligtes at betale sagens omkostninger.
(
*1
) – Originalsprog: italiensk.
(
1
) – EFT L 363, s. 51.
(
2
) – Jf. dom af 22.6.1993, sag C-243/89, Kommissionen mod Danmark, Sml. I, s. 3353, præmis 13.
(
3
) – Jf. senest dommen af 28.9.1994, sag C-65/94, Kommissionen mod Belgien, Sm!. I, s. 4627.
(
4
) – Ī denne sammenhæng ma det konstateres, at den samme tankegang også finder anvendelse for sa vidt nng.ir den hævdede tilsidesættelse af traktatens artikel 7 A og 5, såfremt — naturligvis — henvisningen til dette retlige grundlag var blevet anfört i den administrative fase og ikke, som i sagen her, alene i stævningen.