62023CJ0461
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (седми състав)
17 октомври 2024 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 2001/42/ЕО — Оценка на последиците на някои планове и програми върху околната среда — Член 3, параграф 2, буква б) — Директива 92/43/ЕИО — Член 6, параграф 3 — Действия, които изискват оценка — Национален акт, който определя дадена територия за специална защитена зона — Изброяване на човешките дейности, които, с някои изключения, са забранени на тази територия“
По дело C‑461/23
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (областен административен съд на федерална провинция Долна Саксония, Германия) с акт от 4 юли 2023 г., постъпил в Съда на 24 юли 2023 г., в рамките на производство по дело
Umweltforum Osnabrücker Land eV
срещу
Landkreis Osnabrück,
СЪДЪТ (седми състав),
състоящ се от: F. Biltgen, председател на първи състав, изпълняващ функцията на председател на седми състав, M. L. Arastey Sahún, председател на пети състав, и J. Passer (докладчик), съдия,
генерален адвокат: M. Campos Sánchez-Bordona,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за Umweltforum Osnabrücker Land eV, от F. Heß, Rechtsanwältin,
–
за Landkreis Osnabrück, от A. Blume и R. Wiemann, Rechtsanwälte,
–
за германското правителство, от J. Möller и A. Hoesch, в качеството на представители, подпомагани от K. Dingemann, F. Fellenberg, K. Reiter и D. Römling, Rechtsanwälte,
–
за Ирландия, от M. Browne, Chief State Solicitor, A. Joyce и M. Tierney, в качеството на представители, подпомагани от B. Kennedy, SC, и A. Caroll, BL,
–
за Европейската комисия, от C. Hermes и M. Noll-Ehlers, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (ОВ L 197, 2001 г., стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между Umweltforum Osnabrücker Land eV и Landkreis Osnabrück (окръг Оснабрюк, Германия) относно законосъобразността на издадена от последния заповед за определяне на защитена местност за съществен компонент територия по „Натура 2000“.
Правна уредба
Правото на Съюза
Директива 2001/42
3
Член 1 от Директива 2001/42 е озаглавен „Цели“ и предвижда:
„Целта на настоящата директива е да предостави високо равнище на защита на околната среда и да допринесе за интегрирането на екологичните съображения в подготовката и приемането на планове и програми, с оглед съдействие за устойчиво развитие чрез осигуряване, че в съответствие с настоящата директива, се извършва екологична оценка на определени планове и програми, които е вероятно да имат съществени последици върху околната среда“.
4
Член 2 от тази директива гласи следното:
„За целите на настоящата директива:
а)
„планове и програми“ означава планове и програми, включително тези съфинансирани от Европейската общност, както и всяко тяхно изменение:
–
които подлежат на изготвяне и/или приемане от орган на национално, регионално или местно ниво, или които се изготвят от орган с оглед приемане посредством законодателна процедура от парламента или правителството, и
–
които се изискват от законови, подзаконови или административни разпоредби,
[…]“.
5
Член 3 от посочената директива е озаглавен „Обхват“ и гласи:
„1.   В съответствие с членове 4—9 екологична оценка се извършва на плановете и програмите, посочени в параграфи 2—4, които е вероятно да имат съществени последици върху околната среда.
2.   В съответствие с параграф 3 екологична оценка се извършва за всички планове и програми:
a)
които се изготвят за селското и горското стопанство, риболова, енергетиката, промишлеността, транспорта, управлението на отпадъците, далекосъобщенията, туризма, градско и териториално планиране или земеползване и които определят рамката за даването на съгласие за бъдещо развитие на проектите, изброени в приложения I и II към Директива 85/337/ЕИО [на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, 1985 г., стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174)], или
б)
които, с оглед вероятните последици върху [териториите], са били определени, че изискват оценка в съответствие с членове 6 или 7 от Директива 92/43/ЕИО [на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, 1992 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109)].
3.   Плановете и програмите, предвидени в параграф 2, които определят използването на малки площи на местно ниво, както и незначителните изменения на плановете и програмите, предвидени в параграф 2, изискват екологична оценка само когато държавите членки определят, че е вероятно те да имат съществени последици върху околната среда.
4.   Държавите членки определят дали други планове и програми освен тези, предвидени по параграф 2, които определят рамката за даването на съгласие за бъдещо развитие на проекти, е вероятно да имат съществени последици върху околната среда.
5.   Държавите членки определят дали плановете и програмите, предвидени по параграфи 3 и 4 е вероятно да имат съществени последици върху околната среда било чрез тяхното разглеждане за всеки случай поотделно, или чрез уточняване на видовете планове и програми, или пък чрез комбиниране на двата подхода. За тази цел държавите членки във всички случаи ще отчитат релевантните критерии, посочени в приложение II, с оглед осигуряване плановете и програмите, които е вероятно да имат съществени последици върху околната среда, да се обхващат от настоящата директива.
[…]“.
6
Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 26, 2012 г., стр. 1), в сила от 17 февруари 2012 г., отменя и заменя Директива 85/337. Съгласно член 14, втора алинея от Директива 2011/92 „[п]озоваванията на Директива [85/337] се считат за позовавания на Директива [2011/92]“.
Директива 92/43
7
Член 4, параграф 4 от Директива 92/43 предвижда:
„Ако дадена територия е приета като територия от значение за Общността съгласно процедурата на параграф 2, съответната държава членка я определя за специална защитена зона във възможно най-кратък срок, но не по-късно от шест години, като установява приоритетите според важността на тези територии за опазване или възстановяване в благоприятно консервационно състояние на тип естествено местообитание от приложение I или на вид от приложение II и за кохерентността на мрежата „Натура 2000“ и в светлината на застрашеността на тези територии от увреждане или унищожаване“.
8
Член 6 от тази директива гласи:
„1.   [За специалните защитени зони д]ържавите членки определят необходимите консервационни мерки, които при необходимост включват подходящи планове за управление, специално разработени за териториите или включени в други развойни планове, и подходящи мерки от правно, административно и договорно естество, които да отговарят на екологичните изисквания на типовете естествени местообитания от приложение I и видовете от приложение II, срещащи се в тези райони.
2.   Държавите членки вземат подходящи мерки за предотвратяване в специалните защитени [зони] на влошаването на състоянието на естествените местообитания [и местообитанията] на видовете, както и обезпокояване на видовете, за които са определени [зоните], доколкото това обезпокояване може да има значително въздействие с оглед на целите на настоящата директива.
3.   Планове или проекти, които не са непосредствено свързани с управлението на територията или не са необходими за него, но които поотделно или във взаимодействие с други планове и проекти могат да окажат значително влияние, се подлагат на [подходяща] проверка, за да се оцени въздействието им върху територията от гледна точка на целите на съхраняването на тази територия. При съблюдаване на резултатите от [оценката] за въздействието върху територията и при спазване на разпоредбите на параграф 4 компетентните национални органи одобряват плана или проекта само след като установят, че той няма да има отрицателно влияние върху съответната територия и ако е подходящо, след като са получили мнението на обществеността.
[…]“.
9
Съгласно член 7 от посочената директива:
„Задълженията съгласно член 6, параграфи 2, 3 и 4 от настоящата директива заменят задълженията, произтичащи от член 4, параграф 4, първо изречение от Директива 79/409 [на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 103, 1979 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 77)], по отношение на областите, класифицирани съгласно член 4, параграф 1 или признати за такива съгласно член 4, параграф 2 от нея, от датата на влизане в сила на настоящата директива или от датата на класифициране или признаване от страна на държава членка съгласно Директива [79/409], в случай че последната дата е по-късна“.
10
Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 20, 2010 г., стр. 7), влязла в сила на 15 февруари 2010 г., отменя и заменя Директива 79/409. Съгласно член 18, втора алинея от Директива 2009/147 „[п]озоваванията на Директива [79/409] се считат за позовавания на Директива [2009/147]“.
Германското право
UVPG
11
Член 35 от Gesetz über die Umweltverträglichkeitsprüfung (Закон за оценка на въздействието върху околната среда) от 12 февруари 1990 г. (BGBl. 1990 I, стр. 205), в редакцията му, приложима към спора в главното производство (наричан по-нататък „UVPG“), гласи:
„1.   Стратегическа екологична оценка се извършва на плановете и програмите:
1)
изброени в приложение 5, точка 1 или
2)
изброени в приложение 5, точка 2, които определят рамката за вземането на решение относно допустимостта на проектите, изброени в приложение 1, или на проекти, които съгласно законодателството на федералната провинция изискват оценка на въздействието върху околната среда или предварителна оценка на конкретния случай.
2.   Плановете и програмите, които не са посочени в параграф 1, изискват стратегическа екологична оценка само ако определят рамка за вземането на решение относно допустимостта на изброените в приложение 1 проекти или на други проекти и — след предварителна оценка на конкретния случай по смисъла на параграф 4 — е вероятно да имат съществени последици върху околната среда. […]
[…]“.
12
Член 36 от UVPG гласи следното:
„Стратегическа екологична оценка се извършва на плановете и програмите, които изискват оценка на въздействието върху околната среда съгласно член 36, първо изречение, точка 2 от [Gesetz über Naturschutz und Landschaftspflege (Bundesnaturschutzgesetz) (Федерален закон за защита на природата и опазване на ландшафта) от 29 юли 2009 г. (BGBl. 2009 I, стр. 2542), в редакцията му, приложима към спора в главното производство (наричан по-нататък „BNatSchG“)]“.
13
Съгласно член 37 от UVPG:
„Когато в плановете или програмите, предвидени в член 35, параграф 1 или член 36, са въведени само незначителни изменения или пък определят използването на малки площи на местно ниво, стратегическа екологична оценка се извършва само ако предварителната оценка на конкретния случай съгласно член 35, параграф 4 покаже, че планът или програмата е вероятно да има съществени последици върху околната среда. […]“.
BNatSchG
14
Член 20, параграф 2 от BNatSchG предвижда:
„Части от природата и ландшафта могат да бъдат защитени
[…]
4. съгласно член 26, като защитени местности,
[…]“.
15
Член 22 от BNatSchG гласи:
„(1)   Поставянето на части от природата и ландшафта под защита се извършва с тяхното класиране като защитени зони. […]
[…]
(2a)   Класиране като защитени зони, посочено в параграф 1, което:
1.
е извършено със закон, подзаконов акт или устройствен правилник и
2.
не отговаря на изискванията на Директива [2001/42], тъй като не е извършена стратегическа екологична оценка, изисквана съгласно тази директива,
продължава да се прилага, когато несъответствието с тези изисквания произтича от акт на Съда на Европейския съюз, при условие че и докато този акт позволява прилагането. Действията, необходими за отстраняване на несъответствието с Директива [2001/42], се извършват възможно най-бързо в рамките на допълнителна процедура. […]
[…]“.
16
Съгласно член 26, параграф 1 от BNatSchG:
„Защитените местности са зони, определени с акт със задължителна правна сила, в които е необходима специална защита на природата и ландшафта:
1.
с оглед запазването, развитието и/или възстановяването на ефективността и функционирането на екосистемата или на способността за обновяване и устойчивото използване на природните ресурси, включително защитата на биотопите и местообитанията на някои видове от дивата фауна и флора,
[…]“.
17
Член 32 от BNatSchG гласи следното:
„[…]
(2)   Териториите, включени в списъка по член 4, параграф 2, трета алинея от Директива [92/43], се класират съгласно член 4, параграф 4 от тази директива […] и в зависимост от съответните цели на съхраняване за защитени части от природата и ландшафта по смисъла на член 20, параграф 2.
(3)   Класирането определя целта за защитата предвид съответните цели на съхраняване, както и границите на територията. Изяснява се дали трябва да бъдат защитени приоритетен тип естествени местообитания или приоритетни видове. Трябва да се осигури спазването на изискванията по член 6 от Директива [92/43] посредством задължения и забрани, както и подходящи мерки за управление и развитие. […]
[…]“.
18
Член 33, параграф 1 от BNatSchG гласи:
„Забранява се всяко изменение или обезпокояване, което може да доведе до значително влошаване на състоянието на компоненти на територия по „Натура 2000“, които са от решаващо значение за целите на съхраняването или защитната цел. […]“.
19
Член 34 от BNatSchG предвижда:
„(1)   Преди разрешаването или изпълнението на проект същият подлежи на оценка за въздействието му върху целите на съхраняването за територия по „Натура 2000“, когато поотделно или във взаимодействие с други планове и проекти може да окаже значително влияние върху територията и не служи непосредствено за управлението ѝ. Когато дадена територия по „Натура 2000“ е защитена част от природата и ландшафта по смисъла на член 20, параграф 2, критериите за оценка на въздействието произтичат от целта за защита и приетите за тази цел разпоредби, при условие че вече са взети предвид различните цели на съхраняването. […]
[…]
(6)   Когато проект по смисъла на параграф 1, първо изречение, който не се изпълнява от орган, не изисква административно решение или уведомяване на орган съгласно други разпоредби, той трябва да бъде докладван на компетентния орган по опазване на природата и на ландшафта. […]
(7)   По отношение на защитените части от природата и ландшафта по смисъла на член 20, параграф 2 […] параграфи 1—6 се прилагат само доколкото защитните разпоредби, включително разпоредбите за изключения и освобождавания, не предвиждат по-строги правила за законосъобразността на проектите. […]
[…]“.
20
Съгласно член 36 от BNatSchG:
„Член 34, параграфи 1—5 се прилагат съответно:
[…]
2.
към плановете, които органите трябва да спазват или да вземат предвид, когато приемат решения.
[…]“.
Закон на федерална провинция Долна Саксония за опазване на природата
21
Член 19 от Niedersächsisches Naturschutzgesetz (Закон на федерална провинция Долна Саксония за опазване на природата) от 19 февруари 2010 г., в редакцията му, приложима към спора по главното производство, предвижда:
„Компетентният орган по опазване на природата може да класира зони като защитени местности с подзаконов акт по реда на член 26, параграф 1 от BNatSchG“.
Разглежданата заповед
22
Член 1 от Verordnung über das Landschaftsschutzgebiet „Bäche im Artland“ in den Städten Quakenbrück, Fürstenau und Bersenbrück sowie den Gemeinden Menslage, Nortrup, Badbergen, Berge, Bippen, Eggermühlen, Kettenkamp, Ankum und Merzen, Landkreis Osnabrück (Заповед за защитена местност „Потоци в Артланд“ в градовете Квакенбрюк, Фюрстенау и Берзенбрюк, както и в общините Менслаге, Нортруп, Бадберген, Берге, Бипен, Егермюлен, Кетенкамп, Анкум и Мерцен, окръг Оснабрюк) от 30 септември 2019 г. (наричана по-нататък „разглежданата заповед“), озаглавена „Защитена местност“, предвижда:
„(1)   Територията, подробно описана в параграфи 2 и 3, се класира като защитена местност с наименование „Потоци в Артланд“.
[…]
(4)   Защитената местност е съществен компонент от територията по [„Натура 2000“] „Потоци в Артланд“ […], класирана съгласно Директива [92/43]. Съгласно член 32, параграф 2 от BNatSchG класирането се извършва с цел територията да се запази като територия по [„Натура 2000“] и да се осигури кохерентността на европейската екологична мрежа „Натура 2000“.
(5)   Защитената местност е с размер от около 1095 хектара.
[…]“.
23
Член 2 от разглежданата заповед, озаглавен „Характеристика на местността“, гласи следното:
„(1)   Природна област и характеристики на терена
Защитената местност „Потоци в Артланд“ се намира в географския регион „Ems-Hunte-Geest und Dümmer-Geestniederung“. Потоците се считат за течащи води с потопена водна растителност, представителни за природната област, и по-специално за важно местообитание на риби и безчелюстни видове, включени в приложение II към Директива 92/43. Елшовите (термофилни) алувиални гори по протежение на потоците, както и прилежащите им блатни брезови горички са приоритетен тип естествени местообитания по смисъла на Директива 92/43. Местността е ценна и поради наличието на други, неприоритетни типове естествени местообитания, като например тревни съобщества, малки преходни торфища и плаващи подвижни тресавища, смесени букови и дъбови ацидофилни гори, както и гребенестия тритон (Triturus cristatus) и бръмбара рогач (Lucanus cervus), видове, включени в приложение II.
[…]“.
24
Член 3 от разглежданата заповед, озаглавен „Особена защитна цел“, предвижда в параграф 4:
„Освен член 3, параграфи 1 и 2 от настоящата заповед, територията по [„Натура 2000“] в защитената местност има за особена защитна цел (цели на съхраняването по смисъла на член 7, параграф 1, точка 9 от BNatSchG) поддържането или възстановяването в благоприятно консервационно състояние по смисъла на член 7, параграф 1, точка 10 от BNatSchG на срещащите се на територията естествени местообитания от интерес за Общността, изброени в приложение I, и на животинските видове, посочени в приложение II към Директива 92/43, които са от значение за защитната цел:
1.
по-специално приоритетните типове естествени местообитания (приложение I към Директива 92/43):
[…]
2.
по-специално другите приоритетни типове естествени местообитания (приложение I към Директива 92/43):
[…]
3.
по-специално другите животински видове (приложение II към Директива 92/43):
[…]“.
25
Член 4 от разглежданата заповед, озаглавен „Забрани“, гласи:
„Съгласно член 26, параграф 2 от BNatSchG се забраняват всички действия, с които се изменят характеристиките на местността, определени в член 2 от настоящата заповед, или които противоречат на общата цел или на особената защитна цел, посочена в член 3 от настоящата заповед. Съгласно член 33, параграф 1 от BNatSchG се забраняват всички действия, които могат да доведат до значително влошаване на състоянието на територията по „Натура 2000“ в нейните компоненти, които са от решаващо значение за целите на съхраняването и за защитната цел на настоящата заповед.
Така в защитената местност се забраняват следните действия:
[…]
10. първоначално залесяване,
11. промяна в използването на горите като такива,
[…]“.
26
Член 5 от разглежданата заповед, озаглавен „Изключения“, предвижда:
„(1)   Забраните по член 4 не се отнасят до действията или видовете използване, посочени в параграфи 2—7.
[…]
(3)   Освободена е от забраните правилната поддръжка на водите в съответствие с принципите на [Wasserhaushaltsgesetz (Закон за управление и опазване на водите), Niedersächsisches Wassergesetz (Закон на федерална провинция Долна Саксония за водите)] и на BNatSchG, както и със следните изисквания, произтичащи от защитната цел:
1.
При условие че лицето, което отговаря за тази поддръжка, представя в компетентния окръг най-късно до 31 януари всяка година за водите от втора категория план за поддръжка, обхващащ всички мерки за поддръжка, които са от приложното поле на настоящата заповед и са планирани за съответната година, изискванията по член 5, параграф 3, точка 2, букви b)—c), e) и h) от настоящата заповед не се прилагат, стига компетентният окръг да одобри този план.
2.
Ако не е представен план за поддръжка в съответствие с член 5, параграф 3, точка 1 от настоящата заповед, поддръжката на водите от втора категория, посочени в член 2, и на техните околности трябва да отговаря на следните правила:
[…]
b)
частичното косене по течението на водния обект е разрешено през цялата година. Ако коритото на водния обект не е достатъчно широко, за да позволи частично изкосяване по неговото течение, косенето се извършва само от едната страна или на участъци; за отклонение от горепосочените правила е необходимо предварителното съгласие на компетентния орган по опазване на природата;
[…]
(4)   Не е забранено правилното използване за риболов в съответствие със [Niedersächsisches Fischereigesetz (Закон на федерална провинция Долна Саксония за риболова) и Binnenfischereiordnung (Правилник за сладководния риболов)], като се запазват, доколкото е възможно, условията и биоценозата, съществуващи естествено на територията, особено водната и плаващата листна водна растителност, както и крайбрежната растителност, и в съответствие със следните изисквания, произтичащи от защитната цел:
1.
зарибяването е разрешено само [с видове, които са част от] естествения спектър от видове за течащи води, посочени в съответния член 2, при условие че става въпрос за видове, за които Правилникът за сладководния риболов, в редакцията, която е в сила към момента на зарибяването, не изисква разрешение за зарибяването и се гарантира, че то няма да засегне или измести приоритетните или типичните за местообитанието видове, посочени в член 3.
[…]
(5)   Не е забранено правилното използване на земеделската земя в съответствие с добрите практики, посочени в член 5, параграф 2, и със следните изисквания, произтичащи от защитната цел:
[…]
(6)   Не е забранено правилното стопанисване на горите, извършвано съгласно член 11 от [Niedersächsischen Gesetz über den Wald und die Landschaftsordnung (Закон на федерална провинция Долна Саксония за горите и за организацията на използването на ландшафта)] и член 5, параграф 3 от BNatSchG, както и съгласно следните изисквания, произтичащи от защитната цел:
[…]
7.
Създаването на нови горски площи чрез залесяване се разрешава само със съгласието на компетентния орган по опазване на природата.
[…]
(8)   В случаите, посочени в параграфи 2, 3, 5 и 6, компетентният орган по опазване на природата дава необходимото съгласие […], ако и доколкото не може да се очаква трайно въздействие или обезпокояване на защитената местност или на нейните компоненти, които са от решаващо значение за целите на съхраняването и за защитната цел на настоящата заповед. […]
(9)   В случаите на задължително уведомяване по параграфи 2, 4, 6 и 7 компетентният орган по опазване на природата може да вземе необходимите мерки, за да гарантира спазването на защитната цел на настоящата заповед. […] Този орган може във всеки отделен случай да забрани изпълнението на нотифицираните действия или мерки, когато е нарушена защитната цел на настоящата заповед.
[…]“.
27
Член 7 от разглежданата заповед, озаглавен „Правомощие за издаване на разпореждания“, предвижда в параграф 1:
„[…] компетентният орган по опазване на природата може да разпореди възстановяване на предишното положение, ако са нарушени забраните по член 4 или пък задълженията за одобрение или уведомяване, посочени в член 5 от настоящата заповед, и ако естеството или ландшафтът са били незаконно унищожени, повредени или променени“.
28
Член 9 от разглежданата заповед, озаглавен „Прилагане на консервационни и възстановителни мерки“, предвижда в параграф 1:
„Разпоредбите, съдържащи се в членове 4 и 5 от настоящата заповед, по правило съответстват на мерки за поддържане в благоприятно консервационно състояние на типовете естествено местообитание, посочени в приложение I, и на животинските видове, посочени в приложение II към Директива [92/43], които се срещат в [защитената местност]“.
29
Член 10 от разглежданата заповед, озаглавен „Административни нарушения“, предвижда в параграф 1:
„Действа противоправно […] този, който, без да е налице освобождаване по член 5 или дерогация по член 6, умишлено или по непредпазливост наруши забраните по член 4 от настоящата заповед“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
30
Окръг Оснабрюк приема на 30 септември 2019 г. разглежданата заповед, в която определя защитената местност „Потоци в Артланд“ за съществен компонент на едноименната територия по „Натура 2000“ (наричана по-нататък „съответната територия“).
31
В хода на процедурата по приемане на тази заповед окръг Оснабрюк осигурява участието на обществеността, включително това на жалбоподателя в главното производство, като ѝ дава възможност да се запознае с проекта за заповед и с различните свързани с нея карти, както и с изложение на мотивите. Окръг Оснабрюк обаче не извършва екологична оценка съгласно Директива 2001/42, нито предварителна проверка дали такава е необходима, преди да приеме въпросната заповед.
32
На 13 октомври 2020 г. жалбоподателят в главното производство подава молба за контрол на законосъобразността на разглежданата заповед, като изтъква нарушение на свързани с околната среда разпоредби, и по-конкретно на разпоредбите за транспониране на правото на Съюза.
33
Сезиран с тази молба, Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (областен административен съд на федерална провинция Долна Саксония, Германия), който е запитващата юрисдикция по настоящото дело, счита, че в светлината на решение от 22 февруари 2022 г., Bund Naturschutz in Bayern (C‑300/20, EU:C:2022:102, т. 60—69), не е имало никакво задължение по член 35 от UVPG, който се основава на член 3, параграф 2, буква а) от Директива 2001/42, да се извърши екологична оценка, преди да се приеме разглежданата заповед.
34
Според тази юрисдикция обаче може да е било необходимо преди приемането на тази заповед да се извърши екологична оценка съгласно разпоредбите на член 36 от UVPG във връзка с член 36, първо изречение, точка 2 и член 34, параграф 1, първо изречение от BNatSchG, които се основават на разпоредбите на член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42 във връзка с член 6, параграф 3 от Директива 92/43.
35
В това отношение запитващата юрисдикция иска да установи, на първо място, в светлината по-специално на решение от 12 юни 2019 г., CFE (C‑43/18, EU:C:2019:483, т. 49 и 50), дали акт като разглежданата заповед, с който държава членка определя дадена територия за специална защитена зона в съответствие с Директива 92/43, трябва във всички случаи да се счита за непосредствено свързан с управлението на територията или необходим за него, независимо от регулаторното си съдържание.
36
Тъй като според нея такова тълкуване не може да се подкрепи поради редица обстоятелства, след това запитващата юрисдикция иска да установи, на второ място, дали и при какви условия изключенията по член 5, параграфи 3—6 от разглежданата заповед трябва да бъдат считани за непосредствено свързани със или необходими за управлението на съответната територия.
37
На трето място, в случай че тези изключения трябва да се разбират в смисъл, че не се състоят само в уточняване на обхвата на забраните, установени в член 4 от разглежданата заповед, а като самостоятелни правила, които не са непосредствено свързани със или необходими за управлението на съответната територия, запитващата юрисдикция иска да се установи как се отразява на наличието на задължение за извършване на екологична оценка съгласно Директива 2001/42, първо, обстоятелството, че дейностите от обхвата на посочените изключения вече няма да подлежат преди изпълнението си на оценка на въздействието във всеки конкретен случай по член 6, параграф 3 от Директива 92/43 и дори да подлежат на такава оценка, тя ще се осъществява с оглед на критериите и конкретните условия, установени с тези изключения, второ, фактът, че дейностите, разрешени на основание на тези изключения, вече отдавна се извършват на съответната територия и трето, това, че разглежданата заповед трябва да се счита, в зависимост от случая, за план, който определя използването на малки площи на местно ниво по смисъла на член 3, параграф 3 от Директива 2001/42.
38
Накрая, на четвърто място, запитващата юрисдикция иска да се установят условията, които евентуално трябва да се спазват при извършването на екологична оценка.
39
В този контекст Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (областен административен съд на федерална провинция Долна Саксония) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42 във връзка с член 6, параграф 3 от Директива 92/43 да се тълкува в смисъл, че всички правила в даден правен акт, с който държава членка определя дадена територия за специална защитена зона съгласно Директива 92/43, независимо от съответното им регулаторно съдържание, следва да се считат за непосредствено свързани с управлението на територията или необходими за него, и следователно правният акт като план не подлежи на екологична оценка съгласно член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42 във връзка с член 6, параграф 3 от Директива 92/43 или в зависимост от съдържанието на отделните правила може да се прилага диференциран подход, така че отделни разпоредби на един такъв правен акт като (част от) план следва да се считат за непосредствено свързани с управлението на територията или необходими за него, а други разпоредби на този акт като (част от) план — не?
2)
Ако при отговора на първия въпрос се потвърди втората хипотеза: трябва ли член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42 във връзка с член 6, параграф 3 от Директива 92/43 да се тълкува в смисъл, че отделен режим в правен акт на държава членка, с който дадена територия е определена за специална защитена зона по смисъла на Директива 92/43, с който са установени целите на съхраняването и с който се създават задължения и забрани, не следва да се счита за (част от) план, непосредствено свързан с управлението на територията или необходим за него, когато този режим, като определя конкретни критерии и условия, изключва дадени дейности на територията от приложното поле на създадените задължения и забрани и тези дейности не служат непосредствено за постигането на целите на съхраняването, а следва да се разглеждат като мерки за управлението и поддръжката с качеството „проект“ по смисъла на член 6, параграф 3 от Директива 92/43, предназначени за други цели?
3)
При утвърдителен отговор на втория въпрос: трябва ли член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42 във връзка с член 6, параграф 3 от Директива 92/43 да се тълкува в смисъл, че е не е изключено режимът в правен акт за определяне на дадена територия за специална защитена зона по смисъла на Директива 92/43, който е описан във втория въпрос и определя достатъчно конкретно критериите и условията за упражняване на посочените в него дейности с качеството „проект“ по смисъла на член 6, параграф 3 от Директива 92/43, да окаже значително влияние върху територията, когато националното законодателство не предвижда изискване за разрешение за тези дейности и в конкретния случай относно посочения режим за тези дейности в правния акт компетентният орган се отказва и от предварително уведомяване, и от извършването на оценка на въздействието, свързана с проекта, съгласно член 6, параграф 3 от Директива 92/43 или все пак в конкретния случай извършва оценка на въздействието, свързана с проекта, и в тази насока използва като критерий за въздействието на проекта това дали са изпълнени съдържащите се в режима критерии и условия, описани във втория въпрос?
4)
При утвърдителен отговор на втория въпрос: трябва ли член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42 във връзка с член 6, параграф 3 от Директива 92/43 да се тълкува в смисъл, че няма опасност от настъпването на значително влияние върху територията поради режима, който се съдържа в правен акт за определяне на дадена територия за специална защитена зона по смисъла на Директива 92/43 и е описан във втория въпрос, когато дейностите, които попадат в обхвата на този режим, поначало се упражняват от дълго време и във всички случаи с оглед на установените в режима критерии и условия за упражняването им не е възможно интензифицирането или разширяването на тези дейности в посочената територия?
5)
Ако с оглед на отговора на предходните въпроси следва да се приеме, че е налице задължение за извършване на екологична оценка съгласно член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42 във връзка с член 6, параграф 3 от Директива 92/43 относно съдържанието на отделни разпоредби на правен акт за определяне на дадена територия за специална защитена зона по смисъла на Директива 92/43: трябва ли член 3, параграф 3 от Директива 2001/42 да се тълкува в смисъл, че когато определянето на съответната територия следва да се счита за определяне на използването на малки площи на местно ниво, [поради] вече дадената по-рано квалификация на територията като територия от значение за Общността по смисъла на член 4, параграф 2, трета алинея от Директива 92/43 органът на държава членка по правило е длъжен да приеме, че определянето като защитена зона вероятно има съществени последици върху околната среда?
6)
Ако след отговора на предходните въпроси следва да се приеме, че е налице задължение за извършване на екологична оценка относно съдържанието на отделни разпоредби на правен акт за определяне на дадена територия за специална защитена зона по смисъла на Директива 92/43: трябва ли член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42 във връзка с член 6, параграф 3 от Директива 92/43 да се тълкува в смисъл, че само тези отделни разпоредби трябва да бъдат предмет на екологичната оценка или тази екологична оценка трябва да се отнася до цялото съдържание на правния акт?
7)
Ако след отговора на предходните въпроси следва да се приеме, че е налице задължение за извършване на екологична оценка относно съдържанието на отделни разпоредби на правен акт за определяне на дадена територия за специална защитена зона по смисъла на Директива 92/43: трябва ли член 4, параграф 1 от Директива 2001/42, съгласно който екологичната оценка по член 3 от същата директива се извършва по време на подготовката и преди приемането на даден план или програма, да се тълкува в смисъл, че неизвършената екологична оценка на даден план или на елементи от план не може да се извърши чрез допълнителна процедура след приемането на плана или на елементи от плана и така да се отстрани процедурното нарушение, а именно неизвършването на екологична оценка?“.
По преюдициалните въпроси
По първия и втория въпрос
40
С първия и втория си въпрос, които следва да бъдат разгледани заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42 във връзка с член 6, параграф 3 от Директива 92/43 трябва да се тълкува в смисъл, че акт, с който съответната държава членка определя дадена територия като специална защитена зона съгласно Директива 92/43 и който изброява забранените на тази територия човешки дейности, с изключение на също предвидените в този акт случаи, попада в обхвата на понятието „планове и програми“ по смисъла на Директива 2001/42, за които е задължителна екологична оценка.
41
Съгласно член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42 задължението да се извърши екологична оценка за отделен план или програма по тази директива, зависи от това дали се изисква оценка в съответствие с членове 6 и 7 от Директива 92/43.
42
Съгласно член 6, параграф 3 от Директива 92/43 подходяща оценка се изисква за планове или проекти, които не са непосредствено свързани с управлението на територията или не са необходими за него, но които поотделно или във взаимодействие с други планове и проекти могат да окажат значително влияние върху тази територия.
43
Съдът обаче вече е постановил, че актът, с който държава членка определя дадена територия като специална защитена зона в съответствие с Директива 92/43, по своето естество е непосредствено свързан с управлението на територията или е необходим за него. Всъщност член 4, параграф 4 от тази директива изисква такова определяне за целите на нейното прилагане (решение от 12 юни 2019 г., CFE, C‑43/18, EU:C:2019:483, т. 49).
44
Разбира се, тази преценка не може да се разпростре автоматично върху всички разпоредби на такъв акт, без да се провери тяхното съдържание. По-конкретно, не може a priori да се изключи, че такъв акт съдържа и разпоредби, които не се отнасят до изпълнението от съответната държава членка на предвиденото в член 4, параграф 4 от Директива 92/43 задължение и които не са непосредствено свързани с управлението на разглежданата територия или не са необходими за него по друг начин.
45
При все това, освен ако не се установи друго при проверките, които запитващата юрисдикция следва да извърши, разглежданата заповед явно не съдържа такива разпоредби.
46
В това отношение следва да се припомни, че съгласно член 4, параграф 4 от Директива 92/43, ако дадена територия е приета като територия от значение за Общността, съответната държава членка трябва да я определи за специална защитена зона във възможно най-кратък срок, но не по-късно от шест години, като установи приоритетите според важността на тези територии за опазване или възстановяване в благоприятно консервационно състояние на даден тип естествено местообитание или вид и за кохерентността на мрежата „Натура 2000“. Тази държава членка трябва също, от една страна, в съответствие със същата разпоредба от Директива 92/43, съгласно тълкуването ѝ от Съда, да определи в същите срокове и преди да установи тези приоритети, консервационните цели, които трябва да бъдат специфични, и от друга страна, да определи в съответствие с член 6, параграф 1 от тази директива консервационните мерки (вж. в този смисъл решение от 29 юни 2023 г., Комисия/Ирландия (Опазване на специални защитени зони), C‑444/21, EU:C:2023:524, т. 45, 53, 65 и 66).
47
Съгласно член 6, параграф 1 от Директива 92/43 консервационните мерки при необходимост включват „подходящи мерки от правно, административно и договорно естество“.
48
Така консервационните мерки, които съответната държава членка трябва да определи по силата на член 6, параграф 1, могат по-специално да се състоят в установяването на правен режим, чиято цел е да ограничи на съответната територия и предвид определените цели на съхраняването човешките дейности спрямо онова, което е било разрешено до този момент на посочената територия.
49
При това положение разпоредбите на акт, определящ дадена територия като специална защитена зона, с които съответната държава членка цели да установи такъв правен режим, трябва да се считат за „непосредствено свързани с управлението на територията или […] необходими за него“.
50
Освен това при липсата на съответно уточнение в Директива 92/43 държавите членки остават свободни да определят в своя правен ред вида норми, които считат, че са най-подходящи за установяването на такъв правен режим.
51
В случая правният режим, въведен с разглежданата заповед, се състои от набор разпоредби, сред които член 4, предвиждащ забрани, и член 5, в който се изброяват „действията и видовете използване“, които не попадат в обхвата на тези забрани.
52
В това отношение запитващата юрисдикция посочва по-специално, че според нея предвидените в член 5 от разглежданата заповед изключения имат за цел да разрешат в определени рамки продължаването на експлоатационните дейности, вече извършвани на съответната територия и извършвани и към настоящия момент, по-специално с търговска цел, като например риболов, дейности на селското и горското стопанство, както и някои мерки за поддръжката на водите, с цел да се избегне непропорционално нарушаване на правата на собствениците и другите правоимащи, засегнати от поставянето на съответната територия под защита.
53
Това не променя факта, че освен ако не се установи друго при проверките, които тази юрисдикция следва да извърши, член 5 от разглежданата заповед е част от разпоредбите, които в своята цялост целят да установят правния режим, счетен за необходим за защитата, inter alia, на определената специална защитена зона, а именно в случая съответната територия.
54
Това, изглежда, се потвърждава от член 9 от разглежданата заповед, който в параграф 1 предвижда, че разпоредбите, съдържащи се в членове 4 и 5, „по правило съответстват на мерки за поддържане в благоприятно консервационно състояние на типовете естествено местообитание, посочени в приложение I, и животинските видове, посочени в приложение II към Директива [92/43], намиращи се в [съответната местност]“, както и от текста на член 7, параграф 1 и този на член 10, параграф 1 от тази заповед.
55
От това произтича, че отново, освен ако друго не се установи при проверките, които запитващата юрисдикция следва да извърши, разглежданата заповед трябва да се счита в своята цялост за непосредствено свързана или необходима за управлението на съответната територия.
56
Предвид всички тези съображения на първия и втория въпрос следва да се отговори, че член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42 във връзка с член 6, параграф 3 от Директива 92/43 трябва да се тълкува в смисъл, че акт, с който съответната държава членка определя дадена територия като специална защитена зона съгласно Директива 92/43 и който изброява забранените на тази територия човешки дейности, с изключение на също предвидените в този акт случаи, не попада в обхвата на понятието „планове и програми“ по смисъла на Директива 2001/42, за които е задължителна екологична оценка.
По въпроси от трети до седми
57
Предвид отговора, даден на първия и втория въпрос, не следва да се отговаря на въпроси от трети до седми.
По съдебните разноски
58
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (седми състав) реши:
Член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда във връзка с член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна
трябва да се тълкува в смисъл, че
акт, с който съответната държава членка определя дадена територия като специална защитена зона съгласно Директива 92/43 и който изброява забранените на тази територия човешки дейности, с изключение на също предвидените в този акт случаи, не попада в обхвата на понятието „планове и програми“ по смисъла на Директива 2001/42, за които е задължителна екологична оценка.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.