62010CC0338
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
Г-Н Y. BOT
представено на 6 октомври 2011 година (
1
)
Дело C-338/10
Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)
срещу
Hauptzollamt Hamburg-Stadt
(Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Hamburg (Германия)
„Регламент за налагане на антидъмпингово мито върху вноса на някои приготвени или консервирани цитрусови плодове с произход от Китай — Валидност — Определяне на нормалната стойност — Страна на износа с непазарна икономика — Задължение на Комисията да положи дължимата грижа, за да определи нормалната стойност въз основа на цената на сходен продукт в трета страна с пазарна икономика“
1.
Finanzgericht Hamburg (Германия) иска от Съда да се произнесе относно валидността на два регламента (
2
), в приложение на които на германско дружество, внасящо в Европейската общност консервирани мандарини и други сродни цитрусови плодове с произход от Китай, са наложени временни, а след това и окончателни антидъмпингови мита.
2.
Запитващата юрисдикция има съмнения относно законосъобразността на тези регламенти, тъй като общностните институции определили нормалната стойност на разглеждания продукт въз основа на цените, платени за сходен продукт в Общността, без да спазят изискванията на Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета (
3
).
3.
Така съгласно основния регламент нормалната стойност на внесен продукт с произход от страна с непазарна икономика може да бъде определена въз основа на дължимите в Общността цени единствено при невъзможност да се вземе предвид стойността на сходен продукт на пазара на друга трета страна с пазарна икономика или въз основа на цената на такава страна за друга държава.
4.
Затова запитващата юрисдикция приканва Съда да установи дали общностните институции са положили цялата дължима грижа, преди да се основат на цените в Общността и така да приложат този допълнителен метод за изчисляване.
5.
Запитващата юрисдикция отбелязва, че има въпроси по този аспект, тъй като тези институции са използвали споменатия метод просто след като са установили, че двете разпитани по време на разследването тайландски дружества не са дали отговор на изпратените им въпросници, без посочените институции да пристъпят към други проучвания в Тайланд, нито да потърсят друга трета държава аналог, макар че по време на това разследване една от страните посочила, че сходен продукт е произвеждан в Япония.
6.
Така настоящото преюдициално производство би трябвало да даде възможност на Съда да внесе уточнения относно задълженията на Европейската комисия в случаите, в които тя трябва да определи нормалната стойност на продукт, внасян от страна с непазарна икономика като Китайската народна република.
7.
В това заключение най-напред ще посоча, че настоящото преюдициално запитване за преценка на валидност е допустимо единствено по отношение на Регламент № 1355/2008 за налагане на окончателно антидъмпингово мито.
8.
След това ще посоча, че макар в рамките на предвидената с този регламент процедура по разследване на дъмпинг Комисията да е задължена да спазва срокове, а страните се приканват да изложат своите становища, по-специално въз основа на изчисляване на нормалната стойност, която тази институция възнамерява да възприеме, това не променя факта, че последната е задължена също така, в съответствие с основния регламент, да положи дължимата грижа при издирването на трета страна с пазарна икономика, която може да се вземе предвид с оглед на изчисляването на тази нормална стойност.
9.
Ще изложа становището, че когато данните на Евростат, намиращи се на разположение към момента на започване на разследването, показват наличието на внос в Общността на продукти, които попадат в същото тарифно класиране, в което и посоченият в жалбата продукт, и които са с произход от една или повече трети страни с пазарна икономика, и че когато обемът на този внос не е явно незначителен, Комисията следва да проучи служебно дали нормалната стойност на разглеждания продукт може да се определи въз основа на цените, дължими в една или друга от тези страни, или при износ от една от тях. Ще изтъкна, че Комисията не би могла надлежно да изчисли тази нормална стойност на базата на цените, плащани за сходен продукт в Общността, без да е опитала да се базира на цените във или при износ от подходяща трета страна, нито да изложи съображенията, поради които за нея е било невъзможно да направи това.
10.
Като изхождам от това, ще стигна до извода, че Регламент № 1355/2008 е опорочен от незаконосъобразност, тъй като от него не е видно, че общностните институции са положили сериозни и достатъчни усилия, за да определят нормалната стойност на консервираните мандарини и други сродни цитрусови плодове въз основа на цените във или при износ от една от третите страни с пазарна икономика, посочени в статистическите данни на Евростат като страни, от които произхождат продукти, попадащи в същото тарифно класиране като разглеждания продукт, внесени в Общността през 2006 г. или 2007 г. в количества, които не са явно незначителни.
I – Правна уредба
А – Основният регламент
11.
Регламенти № 642/2008 и № 1355/2008 са приети в приложение на основния регламент. Разпоредбите на последния, които ми се струват релевантни в настоящото дело, засягат, от една страна, определянето на нормалната стойност, и от друга страна, провеждането на процедурата.
12.
От съображения 2, 3 и 5 от основния регламент е видно, че с него се цели транспонирането, доколкото това е възможно, на задълженията, произтичащи от член VI от Общото споразумение за митата и търговията (GATT) и споразумението за прилагане на този член.
1. Определяне на нормалната стойност
13.
Основният регламент оправомощава Съвета на Европейския съюз и Комисията да облагат с такса вноса на дъмпингов продукт в Общността, когато този дъмпинг причинява вреда на производство на Общността. Даден продукт е дъмпингов, когато е пуснат в продажба в Общността на цена, по-ниска от нормалната му стойност.
14.
Основният регламент предвижда начини на изчисляване на тази нормална стойност в зависимост от това дали третата страна, от която е внесен разглежданият продукт, е с пазарна икономика.
15.
Когато случаят е такъв, споменатата стойност по принцип се определя на основата на реално платената или подлежаща на плащане цена за този или за сходен продукт във въпросната страна от независими купувачи при обичайни търговски операции. Основният регламент по-нататък предвижда други начини на изчисляване, ако този първи метод не е приложим, какъвто е случаят например когато в посочената страна нито разглежданият продукт, нито друг сходен продукт са пуснати на пазара, когато са пуснати в количества, недостатъчни да позволят да се направи точно сравнение, или когато търговските операции се извършват между съдружници.
16.
Когато страната на износа е с непазарна икономика, прилагат се методите за изчисляване, предвидени в член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент, който гласи следното:
„Когато се осъществява внос от страни с непазарна икономика […], нормалната стойност се определя въз основа на цената или на конструираната стойност в трета страна с пазарна икономика, или на основата на цената [при износ от такава] трета страна за други страни, включително за Общността, или когато тези методи не са приложими, на всяка друга разумна основа, включително реално платената или подлежаща на плащане цена в Общността за сходен продукт, съответно коригирана, за да се отчете разумната граница на печалба.
Подходяща трета страна с пазарна икономика се избира така[,] че да няма неоснователност в преценката, като се отчита подобаващо всяка достоверна информация, [налична] към момента на избор. Отчитат се и ограниченията във времето; когато това е възможно, се избира трета страна с пазарна икономика, която е обект на същото разследване.
Страните по разследването биват информирани непосредствено след започването му за избора на трета страна с пазарна икономика и получават срок от 10 дни за предоставяне на коментар“.
17.
Освен това, по смисъла на член 18, параграф 5 от основния регламент, ако при липса на сътрудничество на заинтересована страна определянето, включително на нормалната стойност, се прави на основата на наличните данни, в това число на основата на предоставена в жалбата информация, когато е възможно и постижимо във времевите рамки на разследването, данните се проверяват, като се съпоставят с информация от други налични независими източници, така например публикувани ценови листи, официални статистически данни за вноса и данни за митнически постъпления.
18.
Накрая, по смисъла на член 1, параграф 4 от основния регламент „сходен продукт“ е продукт, който е идентичен, тоест еднакъв във всяко отношение с продукта, предмет на разглеждане, или при липсата на такъв продукт — друг продукт, който, макар и да не е еднакъв във всяко отношение, притежава характеристики, максимално доближаващи се до тези на разглеждания продукт.
2. Процедурни правила
19.
Съгласно член 5, параграфи 1—4 от основния регламент процедурата започва въз основа на жалба, която, за да бъде допустима, трябва да съдържа различни данни и да е подадена от производители от Общността, представляващи значителна част от европейското производство.
20.
По силата на член 5, параграф 9 от основния регламент Комисията разполага с 45-дневен срок от постъпване на жалбата, за да реши дали да започне процедура по разследване. В случай на започване на процедура Комисията трябва да публикува известие в Официален вестник на Европейския съюз, в което по-специално трябва да посочи продукта и страните, предмет на разглеждане, и да определи сроковете, в които заинтересованите страни могат да заявят своя интерес от участие в процедурата, да представят информация и да поискат да бъдат изслушани.
21.
Съгласно член 6, параграфи 1 и 2 от основния регламент разследването обхваща едновременно установяването на дъмпинг и на вреда. Комисията трябва да определи разследван период, не по-кратък от шестте месеца, непосредствено предхождащи започването на процедурата. За отговор по въпросниците на съответните лица се дава най-малко 30-дневен срок, който може да бъде продължен.
22.
По силата на член 6, параграфи 3 и 4 от основния регламент Комисията може да поиска от държавите членки да ѝ предоставят информация и да предприемат всички необходими проверки и инспекции.
23.
Съгласно член 6, параграф 5 от основния регламент страните, които са изразили интерес вследствие на публикуването на известието за започване на процедура по разследване в предоставения срок, се изслушват, ако са доказали, че са действително заинтересовани и че имат специални основания да бъдат изслушани.
24.
Освен това член 6, параграф 6 от основния регламент предвижда, че може да се организира излагането на противоположни становища между вносителите, износителите, представителите на правителството на страната на износа, жалбоподателите и страните с противоречиви интереси, без отсъствието на някоя от тези страни да следва да се тълкува в нейна вреда. По смисъла на член 6, параграф 6, последно изречение от основния регламент информацията, предвидена в този параграф, се взема предвид, ако впоследствие бъде потвърдена писмено.
25.
Член 6, параграф 8 от основния регламент предвижда, че предоставената от заинтересованите страни информация, на която се основават констатациите, се подлага на възможно най-задълбочена проверка за достоверност.
26.
Съгласно член 6, параграф 9 от основния регламент разследването приключва по възможност в рамките на една година и във всеки случай в рамките на 15 месеца от неговото започване.
27.
Член 7 от основния регламент предвижда възможността да се налагат временни мита при условията, които се определят в него — не по-рано от 60 дни от датата на започване на процедурата, но не по-късно от девет месеца от тази дата.
28.
По силата на член 9, параграф 4 от основния регламент, когато окончателно събраните факти доказват, че са налице дъмпинг и причинена вреда и че интересът на Общността обосновава това, Съветът налага окончателно антидъмпингово мито на основата на предложение, внесено от Комисията след съгласуване с консултативен комитет. Тази разпоредба предвижда също, че размерът на антидъмпинговото мито не трябва да превишава определения дъмпингов марж, но следва да бъде по-малък от този марж, ако е достатъчен да отстрани вредата за производството на Общността.
Б – Регламенти № 642/2008 и № 1355/2008
29.
В резултат на жалба, подадена на 6 септември 2007 г. от испанската федерация на асоциациите от промишления сектор за преработени плодове и зеленчуци, Комисията, като следва известието, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз от 20 октомври 2007 г. (
4
), решава да започне антидъмпингова процедура относно вноса на приготвени или консервирани цитрусови плодове, като мандарини, с произход от Китай.
30.
В точка 5.1, буква г) от това известие Комисията посочва, че при липсата на производство на разглеждания продукт извън рамките на Европейския съюз и Китай тя предвижда установяването на нормалната стойност в съответствие с член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент, на базата на каквато и да е друга разумна основа, тоест цените, реално платени или платими в Общността за сходния продукт. Комисията приканва заинтересованите страни да предоставят коментар относно уместността на избора на тази база в рамките на десет дни от публикуването на посоченото известие в Официален вестник на Европейския съюз.
31.
Разследваният период е определен от 1 октомври 2006 г. до 30 септември 2007 г.
32.
На 4 юли 2008 г. Комисията приема Регламент № 642/2008. Съображения 40—42 от него гласят следното:
„(40)
Според информацията, която се съдържа в жалбата, разглежданият продукт не се произвежда в значителни количества извън Общността и разглежданата държава. Поради това в известието за [започване на процедура] беше предложено да се установи нормалната стойност на базата на каквото и да е друга [разумна] основа, т.е. действително платените или платими цени в Общността за сходния продукт. Заинтересованите страни бяха приканени да представят своя коментар в тази връзка. Самата Комисия продължи да търси възможна държава аналог след публикуването на известието за [започване на процедура]. Комисията потърси сътрудничество от две дружества в Тайланд. Едното от тях първоначално се съгласи да сътрудничи на разследването, но по-късно не отговори на въпросниците. Другото дружество изобщо не реагира.
(41)
Двама производители износители от разглежданата държава и една асоциация на вносители и търговци на едро възразиха срещу установяването на нормалната стойност въз основа на действително платените или платими цени в Общността, но не предложиха никакво друго решение, което да спази основния регламент.
(42)
С оглед на горното беше взето временно решение да се установи нормална [стойност] за всички производители износители от представителната извадка на базата на каквото и да е друга [разумна] основа, в този случай — въз основа на действително платените или платими цени в Общността за сходния продукт в съответствие с член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент“.
33.
На 18 декември 2008 г. Съветът приема Регламент № 1355/2008. В съображение 17 от него се посочва следното:
„След налагането на временните мерки и тримата включени в извадката сътрудничещи китайски производители износители, както и двамата несвързани вносители в ЕО поставиха под въпрос използването на цените на производството на Общността за изчисляване на нормалната стойност. Посочено беше, че е следвало нормалната стойност да се изчисли въз основа на производствените разходи в [Китай] след отчитане на съответните корекции, свързани с разликите между пазарите на [Общността] и [на Китай]. В това отношение се отбелязва, че използването на информация от държава с непазарна икономика, и по-специално от дружества, на които не е предоставен статут [за третиране според условията на пазарна икономика], би било в противоречие с разпоредбите на член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент. Поради това този аргумент се отхвърля. Посочено беше също така, че е могло като приемливо решение да се използват данни за цените от всички други държави вносители или съответната публикувана информация, имайки предвид липсата на сътрудничество от държава аналог. Въпреки това такава обща информация — за разлика от използваните от Комисията данни — не би могла да бъде проверена и потвърдена по отношение на нейната точност в съответствие с разпоредбата на член 6, параграф 8 от основния регламент. Поради това този аргумент се отхвърля. Не бяха представени никакви други аргументи, които биха могли да хвърлят съмнение върху факта, че използваната от Комисията методика е в съответствие с разпоредбите на член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент, и по-специално факта, че в този конкретен случай тя представлява единствената оставаща разумна [основа] за изчисляване на нормалната стойност“.
34.
В член 1, параграф 1 от Регламент № 1355/2008 се предвижда налагането на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на приготвени или консервирани мандарини (включително тангерини и сатсумаси), клементини, wilkings и други подобни цитрусови хибриди без прибавка на алкохол, със или без прибавка на захар или други подсладители, определени в позиция 2008 от комбинираната номенклатура (наричана по-нататък „КН“), с произход от Китай, класирани под кодове КН 2008 30 55, 2008 30 75 и ex 2008 30 90.
35.
В член 1, параграф 2 регламентът определя в евро за тон продукция дължимата сума от всяко посочено в него дружество, както и 531,20 EUR за тон продукция дължимо мито от всички останали дружества.
36.
В член 3, параграф 1 от регламента се посочва, че сумите, представени като обезпечение чрез временното антидъмпингово мито съгласно Регламент № 642/2008, се събират окончателно по ставката на временното мито.
II – Фактически контекст, преюдициалният въпрос и производството пред Съда
37.
Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) (
5
) е внесло в Общността консервирани мандарини и други сродни цитрусови плодове с произход от Китай, класирани под код КН 2008 30 55, за които е трябвало да заплати временни мита под формата на гаранция в размер на 5311,92 EUR. Това временно мито впоследствие е било събрано като окончателно.
38.
Тъй като жалбата на GLS срещу налагането на тези мита е отхвърлена, дружеството обжалва това решение пред Finanzgericht Hamburg.
39.
В подкрепа на своята жалба дружеството изтъква, че Регламент № 1355/2008 е опорочен от незаконосъобразност, поради доводите че Комисията не е положила достатъчни усилия, за да получи от Кралство Тайланд необходимите данни за определянето на нормалната стойност и изобщо не се е постарала да намери друга държава аналог, в съответствие с член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент, при това въпреки че ѝ е било посочено от дадена страна, че сходен продукт е произвеждан в Япония.
40.
Запитващата юрисдикция посочва, че решаването на спора, с който е сезирана, зависи от това да се установи дали Регламенти № 642/2008 и № 1355/2008 са валидни. Тя изтъква, че с оглед на предходните съображения изпитва значителни съмнения относно това дали положените от Комисията усилия за намиране на подходяща трета страна са в съответствие с изискванията на основния регламент.
41.
Finanzgericht Hamburg решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Следва ли антидъмпинговата правна уредба, приета от [Комисията …] съгласно [основния регламент], да се счита за невалидна, поради обстоятелството че Комисията е приела тази уредба, позовавайки се на определена на „друга разумна основа“ нормална стойност (в настоящия случай въз основа на действително платените или платими цени в Общността за сходни продукти), без да направи допълнително разследване във връзка с установяването на нормалната стойност, след като е изпратила писмено запитване до две предприятия в държавата, приета от нея за държава аналог, но запитването не е довело до резултат — едното от предприятията изобщо не е дало отговор, а другото е изразило готовност за сътрудничество, но не е изпратило обратно получения към съответния момент въпросник — а страните в производството са посочили на Комисията друга възможна държава аналог?“.
42.
След съобщаването на това решение от страна на секретаря на Съда в съответствие с член 23 от Статута на Съда на Европейския съюз GLS, Съветът и Комисията представят писмени становища.
43.
С оглед на предоставените от запитващата юрисдикция сведения и посочените писмени становища, с определение от 15 юни 2011 г. Съдът иска от Комисията да представи в триседмичен срок, считано от съобщаването на споменатото определение, следното:
—
протокола от изслушването, проведено в Комисията на 19 декември 2007 г., както и всички становища, представени след това изслушване, които още не са били предоставени на Съда, и
—
статистическите данни на Евростат за периода 2005—2008 г., налични към 18 декември 2008 г., относно вноса в Общността на продуктите, класирани под кодове КН 2008 30 55, 2008 30 75 и ex 2008 30 90, като се посочат страните на износа.
44.
Тези документи са представени в определения срок. От статистическите данни на Евростат, налични в края съответно на 2006 г. и 2007 г., е видно, че продукти, класирани под кодове КН 2008 30 55, 2008 30 75 и 2008 30 90, са били внесени в Общността с произход от няколко трети страни с пазарна икономика в следните количества, изразени в тонове:
Период: януари—декември 2006 г.
Страна на вноса
Количество (в тонове)
Израел
3 590,30
Мароко
252,90
Филипини
149,30
Свазиленд
3 241,00
Тайланд
576,80
Турция
2 176,50
Период: януари—декември 2007 г.
Страна на вноса
Количество (в тонове)
Израел
4 319,20
Мароко
234,80
Филипини
117,90
Свазиленд
3 230,90
Тайланд
735,70
Турция
2 387,30
III – Моето становище
45.
Запитващата юрисдикция иска от Съда да се произнесе относно валидността на Регламент № 642/2008, както и на Регламент № 1355/2008. Преди делото да бъде разгледано по същество, важно е да се направят следните бележки по допустимостта на това преюдициално запитване.
А – По допустимостта на преюдициалното запитване
46.
Както изтъкват Съветът и Комисията, според мен настоящото производство е допустимо единствено по отношение на Регламент № 1355/2008.
47.
Всъщност прието е, че в рамките на антидъмпингова процедура, когато временните мита са били събрани по силата на регламента за налагане на окончателно мито, икономическите оператори повече нямат интерес да установяват законосъобразността на регламента за налагане на временно мито, тъй като той е бил заменен с регламента за налагане на окончателно мито (
6
).
48.
В настоящото дело от предоставените от запитващата юрисдикция сведения е видно, че наложените на GLS временни антидъмпингови мита в размер на 5311,92 EUR са били изцяло събрани от националните митнически органи като окончателни мита. От сведенията следва също, че запитващата юрисдикция е сезирана с жалба от GLS, с която се цели отмяна на решението на тези органи, водещо до задължаването на дружеството да плати тези окончателни антидъмпингови мита, наложени му в приложение на Регламент № 1355/2008.
49.
Съгласно споменатата по-горе съдебна практика GLS повече няма интерес да оспорва законосъобразността на Регламент № 642/2008.
50.
Обратно, не е спорно и не изглежда оспоримо, че е допустимо GLS да оспори законосъобразността на Регламент № 1355/2008 чрез възражение пред националния съд.
51.
Всъщност от материалите по преписката не е видно, че GLS би трябвало да се счита за пряко и лично засегнато от този регламент и че следователно е в правото си да поиска неговата отмяна пред Общия съд на Европейския съюз. По-специално от тях не следва и не се поддържа твърдението, че GLS се явявало вносителят — съдружник на едно от посочените поименно в Регламент № 1355/2008 дружества, чиито цени за препродажба на разглеждания продукт стояли в основата на съставянето на износната цена, приета с този регламент с цел установяване на дъмпинговите маржове по отношение на това дружество (
7
).
52.
Съгласно съдебната практика регламент за налагане на антидъмпингово мито засяга вносител като GLS не поради някои присъщи за него качества или фактическо положение, което го разграничава от всички останали лица, а единствено поради обективното му качество на вносител на разглежданите продукти, по същия начин, по който засяга и всеки друг оператор, намиращ се в действителност или потенциално в идентично положение (
8
).
53.
С оглед на тези съображения предлагам на Съда да разгледа настоящото преюдициално запитване за контрол на валидността единствено по отношение на Регламент № 1355/2008.
Б – По съществото на спора
54.
Както изтъкват Съветът и Комисията в своите писмени становища, поставеният от запитващата юрисдикция въпрос заслужава да бъде преформулиран. По отношение на формулировката, която трябва да се възприеме, тези институции обаче имат различия, отразяващи липсата на сходство в начина им на схващане на акта за преюдициално запитване, що се отнася до основанията, поради които се подлага на съмнение законосъобразността на Регламент № 1355/2008.
55.
Така Комисията счита, че запитващата юрисдикция визира единствено следните две основания за отмяна: от една страна, че тази институция не е предприела други постъпки по отношение на двамата тайландски производители, към които се е обърнала, и от друга страна, че не е проучила дали Япония е можела да представлява подходяща трета страна.
56.
Също както GLS и Съвета, не споделям това ограничително тълкуване на акта за преюдициално запитване. Според мен запитващата юрисдикция ясно излага в него, че съмненията се основават в по-широк аспект върху твърдението на GLS, според което общностните институции не са положили достатъчни усилия, за да намерят подходяща трета страна.
57.
Затова предлагам на Съда да разглежда преюдициалния въпрос в смисъл, че запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали Регламент № 1355/2008 е невалиден с мотива, че Комисията е определила нормалната стойност на разглеждания продукт на базата на платените или платими цени в Общността за сходния продукт, без да е положила сериозни и достатъчни усилия, за да определи тази стойност въз основа на цените, намиращи се в сила в подходяща трета страна, в нарушение на изискванията, предвидени в член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент.
1. Становища на страните
58.
GLS поддържа твърдението, че Съдът трябва да отговори утвърдително на въпроса поради няколко основания, които могат да бъдат обобщени по следния начин.
59.
Комисията нарушила разпоредбите на член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент, като определила нормалната стойност на базата на платената цена в Общността, макар че този метод за изчисляване е спомагателен и че е имало няколко трети страни, като например Япония, които са могли да бъдат възприети за държави аналог.
60.
С оглед на задължението, предвидено в член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент и в съдебната практика (
9
), Комисията трябвало да провери служебно наличието на подходяща трета страна, като прибегне до всички източници на информация, с които разполага, като например данните на Евростат относно вноса.
61.
В настоящото дело тези данни показват, че сходен продукт е бил произвеждан в Израел, Филипините и Турция. Следователно тази институция трябвало да проучи дали някоя от тези държави е представлявала подходяща страна. Освен това по време на изслушването от 19 декември 2007 г. страна споменала за наличието на тази продукция в Япония.
62.
Също така, преди да прибегне до дължимите цени в Общността, Комисията трябвало да провери дали продукт, много подобен на разглеждания — в съответствие с определението на понятието „сходен продукт“, съдържащо се в член 1, параграф 4 от основния регламент, — е бил произвеждан в трети страни с пазарна икономика.
63.
След като Комисията посочила в Регламент № 642/2008, че продуктите, класирани под код КН 2008 30 90 — тоест приготвените цитрусови плодове без прибавка на алкохол или захар, — могат да се считат за сходни продукти и че тези продукти се произвеждат по-специално в Израел, Мароко, Свазиленд, Турция и САЩ, тя трябвало да провери дали предприятия от тези страни са били склонни да окажат сътрудничество.
64.
На последно място, Комисията не трябвало да се ограничава до изпращането на един-единствен въпросник до двете тайландски предприятия и от липсата на отговор от тяхна страна да заключи, че не е възможно да определи нормалната стойност въз основа на цените, дължими в Тайланд.
65.
При условията на евентуалност GLS поддържа, че нормалната стойност, определена въз основа на цените в Общността, е била изчислена неправилно, доколкото Комисията не е извършила необходимите корекции с оглед на предимствата, с които са се ползвали китайските производители износители в сравнение с испанските производители, по-специално що се отнася до достъпа до суровини и производствения процес. GLS подчертава, че по други преписки Комисията е пристъпвала към такива корекции.
66.
Дружеството изтъква, че в настоящото дело тази институция трябвало да вземе предвид факта, че разходът за суровините е с 45 % по-висок в Общността в сравнение с този в Китай и че производствените разходи в Испания са много по-завишени поради употребата на скъпоструващи машини, използвани през значителна част от годината.
67.
Съветът и Комисията оспорват твърдението, че разглежданият регламент е невалиден, като основават своята позиция на изложените по-долу доводи.
68.
Комисията изтъква, че в жалбата е било посочено, че единствено Кралство Испания и Китайската народна република произвеждали консервирани мандарини и че това е причината, поради която тя е споменала в известието за започване на процедура по разследване намерението си да определи нормалната стойност въз основа на цените в Общността.
69.
Комисията изтъква също, че е разполагала с информация, според която е имало и двама производители на консервирани мандарини в Тайланд.
70.
Що се отнася до постъпките ѝ по отношение на тези двама производители, тя изтъква, че писмено се е обърнала към тях на 29 октомври 2007 г., че единият не е отговорил, а другият е накарал отговор да даде европейско дружество, което с писмо от 5 декември 2007 г. е поискало изпращането на въпросника в електронен формат, както и удължаване на срока за отговор по него. Комисията изтъква, че веднага е отговорила, че срокът е бил удължен до 17 декември 2007 г. и че с писмо от 14 декември 2007 г. това дружество е посочило, че не може да попълни формуляра в рамките на този срок.
71.
Оттук Комисията прави извода, че е положила повече от достатъчно усилия по отношение на тези тайландски производители.
72.
Що се отнася до това да се установи дали е трябвало да разгледа възможността да приеме Япония за подходяща трета страна, Комисията започва с напомняне на обхвата на задълженията, наложени ѝ с основния регламент.
73.
Тя изтъква, че този регламент предвижда състезателно производство, което обикновено започва вследствие на подадена жалба. Комисията посочва по-нататък, че съгласно член 2, параграф 7, буква а), втора алинея от споменатия регламент трябва в рамките на определените срокове да основе решенията си на достоверната информация, която е налице.
74.
Комисията припомня също, че страните са били информирани за третата държава, която Комисията е възнамерявала да възприеме за определянето на нормалната стойност, и че те са разполагали със срок от 10 дни, за да предоставят коментарите си.
75.
Накрая Комисията подчертава, че по силата на съдебната практика (
10
) разполага с широко право на преценка при определянето на нормалната стойност. Комисията припомня, че е било постановено, че тя не следва да бъде упреквана, задето не е предприела задълбочена проверка на други потенциални референтни държави, в случай че страните не са ѝ представили предложения в този смисъл.
76.
От това Комисията стига до заключението, че по настоящата преписка не е имала никаква причина да проверява дали Япония е можела да представлява подходяща държава, тъй като Комисията не намира индикация за обявяването на наличието на съществуващо производство на консервирани мандарини в тази държава по време на изслушването от 19 декември 2007 г. и че дори да се предположи, че такова обявяване бе извършено, тя не била задължена да провежда проучвания по отношение на споменатата държава.
77.
Всъщност според Комисията, от една страна, Япония не ѝ е била посочена като референтна държава в рамките на десетдневния срок, следващ публикуването на известието за започване на процедура по разследване, и от друга страна, по силата на член 6, параграф 6 от основния регламент информацията, предоставена по време на изслушване, трябва да се взема предвид само ако е потвърдена писмено.
78.
Съветът основава своята позиция на същите доводи като тези на Комисията, добавяйки, че двете институции не са имали никакво основание по собствена инициатива да проучват други подходящи трети страни, тъй като Комисията е можела да изходи от принципа, че заинтересованите страни са познавали пазара и са щели да ѝ посочат възможните държави аналог.
2. Моето становище
79.
Също както GLS, застъпвам мнението, че Регламент № 1355/2008 е бил приет в нарушение на разпоредбите на член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент, тъй като общностните институции, и по-точно Комисията, не са положили сериозни и достатъчни усилия, за да определят нормалната стойност на разглеждания продукт въз основа на намиращите се в сила цени в трета страна с пазарна икономика.
80.
Преди да изложа основанията, поради които считам, че Комисията не е изпълнила задълженията си в настоящия случай, струва ми се полезно да припомня накратко целта на нормалната стойност в рамките на антидъмпинговата процедура, както и начините на изчисляването ѝ.
а) Цел на нормалната стойност в рамките на антидъмпинговата процедура и начини на изчисляването ѝ
81.
На първо място, важно е да се подчертае, че нормалната стойност представлява много важна даденост в определена антидъмпингова процедура.
82.
От една страна, тя всъщност позволява да се установи дали внесен в Общността продукт е предмет на дъмпинг, тъй като съгласно член 1, параграф 2 от основния регламент даден продукт трябва да се счита за дъмпингов, ако експортната му цена за Общността е по-ниска от нормалната му стойност.
83.
От друга страна, тази стойност позволява да се изчисли максималният размер на антидъмпинговото мито, което Общността може да наложи на предприятие, тъй като по силата на член 9, параграф 4 от основния регламент този размер не трябва да превишава дъмпинговия марж, съответстващ най-общо на разликата между нормалната стойност и експортната цена, след като тези две дадености са били подложени на необходимите корекции, с цел да бъдат сравними.
84.
От това следва, че при непроменлива стойност на експортната цена, колкото по-висока е нормалната стойност, толкова по-значителни са дъмпинговият марж и следователно максималният размер на антидъмпинговото мито, което може да бъде наложено на предприятията — износители на разглеждания продукт.
85.
На второ място, нормалната стойност е обективна стойност. По принцип тя се определя — както произтича от член 2, параграф 1 от основния регламент — на основата на цената за разглеждания продукт, платена в страната на износа от независими купувачи при обичайни търговски операции, тоест при условията на упражняване на идеална свободна конкуренция.
86.
Затруднението произтича от факта, че в действителност тази цена невинаги съществува или невинаги е използваема. Поради това основният регламент подробно предвижда различни начини на изчисляване, с които се цели да се възпроизведе споменатата цена по възможно най-разумния начин или въз основа на цените в страната на износа, прилагани от продавачи на сходен продукт, или въз основа на възпроизвеждане, изхождащо от производствените разходи в тази страна, или пък, на последно място, въз основа на експортните цени в подходяща трета страна.
87.
Винаги когато е възможно обаче, определянето следва да се основава на цените на разглеждания продукт, плащани от независими купувачи в страната на износа. Приоритетът на този критерий спрямо останалите посочени в член 2 от основния регламент методи за изчисляване според мен произтича от схващането, че най-добрият способ за определяне на нормалната стойност е установяването на обективна реалност.
88.
Същото схващане според мен обосновава определения в член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент приоритет в случаите на внос от страни с непазарна икономика.
89.
При тази хипотеза не е възможно да се вземат предвид дължимите в страната на износа цени, тъй като те не са нормален резултат от силите, които трябва да действат на този пазар (
11
). Затова общностният законодател е трябвало да избере други референтни показатели. Така той е предвидил нормалната стойност да се определя приоритетно въз основа на цените, дължими в трета страна с пазарна икономика, избрана така, че да няма неоснователност в преценката, или — единствено ако това е невъзможно — на каквато и да е друга разумна основа, като например платената или платима цена в Общността.
90.
Този приоритет, отреден на цените на сходен продукт в избрана по разумен начин трета страна, според мен се обяснява и с желанието да се отдаде предпочитание на установяването на обективна реалност, която в този случай да бъде възможно най-близката до положението в страната на износа. Така общностният законодател е пожелал, винаги когато това е възможно, Комисията да определя нормалната стойност въз основа на цените, дължими в трета страна, в която са налице най-голям брой прилики със страната на износа — по отношение по-специално на характеристиките на продукта, обема на продажбите, достъпа до суровини и енергия, производствения процес — и която поради тези сходства може да се счете за държава аналог на последната.
91.
Използването на цените на сходен продукт в Общността следователно е предвидено единствено при условията на евентуалност, тъй като тези цени могат да бъдат повлияни от фактори като разходите за работна сила и суровини, които като цяло са по-високи от тези в трета страна с непазарна икономика.
92.
Несъмнено, както изтъква GLS в предявеното си при условия на евентуалност основание за отмяна, Комисията може и трябва да пристъпи към корекции, за да компенсира тези различия. Тези корекции обаче се извършват с оглед на приблизителни изчисления, които очевидно са по-спорни от обективното установяване на реалните цени в трета страна, аналогична на страната на износа на разглеждания продукт.
93.
Изрично предвиденото в член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент приоритетно място на цените на сходен продукт в трета страна аналог с пазарна икономика според мен следователно има за цел да гарантира, че размерът на антидъмпинговото мито не е по-висок от дъмпинговия марж, в съответствие с предвиденото в член 9, параграф 4 от основния регламент изискване и с принципа, съдържащ се в член VI, параграф 2 от GATT, както и с член 9 от споразумението за прилагане на въпросния член VI.
94.
В светлината на тези съображения следва да се разгледат основанията, поради които съм на мнение, че в настоящия случай Комисията не е изпълнила задълженията си.
б) Основания, поради които Комисията не е изпълнила задълженията си
95.
От член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент е видно, че Комисията може да определи законосъобразно нормалната стойност въз основа на платената цена в Общността само ако няма възможност да избере трета страна с пазарна икономика, която да изглежда подходяща с оглед на предоставената достоверна информация и като се имат предвид определените ѝ срокове.
96.
Както посочва Общият съд в Решение от 23 октомври 2003 г. по дело Changzhou Hailong Electronics & Light Fixtures и Zhejiang Yankon/Съвет (
12
), Съветът и Комисията могат да не приложат предвиденото в член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент общо правило за определянето на нормалната стойност на продуктите с произход от страна с непазарна икономика, като се базират на друга разумна основа, единствено в хипотезата, при която това общо правило не може да бъде приложено. Такава невъзможност може да възникне само ако данните, изисквани за определянето на нормалната стойност, не са налични или надеждни (
13
).
97.
От това съдебно решение можем да получим следните напътствия. Първо, противно на това, което Комисията дава да се разбере в писменото ѝ становище, прибягването до допълнителния метод за изчисляване, а не до цените във или при износ от подходяща трета страна, не е предмет на избор, при който тя би разполагала с широко право на преценка. Съдебната практика, на която тази институция се позовава — практика, според която Комисията разполага с широко право на преценка при определянето на нормалната стойност — не е приложима в тази хипотеза. Въпросът дали при състоянието на наличните данни тя в действителност не е имала възможност да се базира на цените във или при износ от подходяща трета страна, не налага да се пристъпва към анализ на сложно икономическо положение и следователно трябва да може да бъде предмет на цялостен съдебен контрол.
98.
Второ, понятието „налична информация“ по смисъла на член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент не може да се свежда до информацията, предоставена от страна на жалбоподателя в жалбата му, нито до съобщените впоследствие сведения от страните в рамките на разследването.
99.
Несъмнено, както напомнят Съветът и Комисията, предвиденото в основния регламент разследване има състезателен характер, по силата на който заинтересованите страни са в правото си да представят своите становища, по-специално относно избора на начина на изчисляване на нормалната стойност, предвиден от Комисията. Също така е вярно, че по принцип разследването започва вследствие на жалба и че Комисията трябва да вземе предвид съдържащата се в нея информация, по-специално що се отнася до производството на разглеждания продукт в световен мащаб.
100.
Комисията обаче не може да се ограничава до тази информация. Всъщност такова ограничение не е предвидено в член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент.
101.
Комисията има задължението да проучи служебно цялата релевантна информация, до която тя самата може да получи достъп. Всъщност ролята на тази институция, когато провежда антидъмпингово разследване, не е на арбитър, чиято компетентност би се ограничила до вземането на решение единствено с оглед на сведенията и доказателствата, предоставени от страните.
102.
Този анализ се потвърждава по-специално от член 6, параграфи 3 и 4 от основния регламент, който оправомощава Комисията да поиска от държавите членки да ѝ предоставят информация, както и да предприемат всички необходими проверки и инспекции.
103.
Като се има предвид залогът на дадена антидъмпингова процедура за заинтересованите страни, Комисията има задължението да проучи служебно в документацията, с която разполага и която дава достатъчни гаранции за надеждност, дали са налице трети страни с пазарна икономика, където се произвеждат продукти, които са идентични или сравними с разглеждания и могат да бъдат избрани за държави — аналог на страната на износа.
104.
В това отношение статистическите данни на Евростат — статистическата служба на Европейския съюз, която представлява генерална дирекция на Комисията и чиято задача е да предоставя висококачествена статистическа информационна услуга — без никакво съмнение заслужават да се считат за източник на информация, който въпросната институция би трябвало системно да проучва.
105.
Следователно когато статистическите данни на Евростат, налични при започване на разследването или в неговия ход, позволяват да се допусне, че продукти, сравними с разглеждания, са произведени в различни трети страни с пазарна икономика в количества, които не са явно незначителни, Комисията следва да проучи служебно дали някоя от тези страни може да представлява държава аналог по смисъла на член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент.
106.
По смисъла на член 2, параграф 7, буква а), трета алинея от основния регламент тя следва също бързо да уведоми страните, които разглежда като заинтересовани от разследването, за третата страна с пазарна икономика, която възнамерява да възприеме, за да могат те, в рамките на 10 дни от обявяването на тази информация, да ѝ предоставят своите коментари по въпроса.
107.
В настоящото дело обаче трябва да се констатира, че Комисията не е изпълнила тези задължения.
108.
Всъщност от статистическите данни на Евростат, налични когато Комисията пристъпва към разглеждането на жалбата, намираща се в основата на настоящото дело, следва, че продукти, попадащи в същото класиране по КН, в което е и разглежданият продукт, са били внасяни в Общността с произход от Израел, Мароко, Филипините, Свазиленд, Тайланд и Турция. Фактът, че тези продукти попадат в същото класиране по общата митническа тарифа, в което е и разглежданият продукт, позволява да се предположи, че те са могли да се считат за сходни продукти по смисъла на основния регламент.
109.
Проучването на тези данни показва също, че въпросният внос, макар и да е в количества, по-ниски от тези на вноса с произход от Китай, не изглежда явно незначителен. Споменатите данни следователно са можели да позволят да се приеме, че продукти, сравними с разглеждания, са били произвеждани в тези страни в количества, достатъчни за това цените им да могат да се считат за представителни за въпросния пазар.
110.
По време на съдебното заседание Комисията обяснява, че статистическите данни на Евростат посочват за всяка трета държава количествата внесени продукти, кумулативно попадащи в три кода по КН, така че те не позволяват да се изолира значително количество продукти, сравними с разглеждания. Въпреки това се налага констатацията, че тези статистически данни представляват обективен признак за съществуването на други трети страни, в които такива продукти могат да се произвеждат.
111.
Установявам също, че в съображение 17 от Регламент № 1355/2008 Съветът посочва, че изчисляването на нормалната стойност от страна на Комисията на базата на цените в Общността е представлявало единствената разумна основа за изчисляване, без да излага основанията, поради които никоя от споменатите по-горе трети страни — които са с пазарна икономика — не е можела да бъде възприета за държава аналог.
112.
На последно място, от материалите по преписката, и по-специално от известието за започване на процедура по разследване, е видно, че Комисията, с оглед на съдържащите се в жалбата сведения, изхожда от постулата, че не е съществувало производство на разглеждания продукт извън Общността и Китай.
113.
Както GLS много точно изтъква, Комисията следователно е направила неправилна преценка на производството на разглеждания продукт на световно равнище и на държавите аналог, които евентуално са можели да имат отношение към случая, макар че е разполагала със статистическите данни на Евростат, удостоверяващи вноса — в количества, които не са явно незначителни — на продукти, които са можели да представляват сходни продукти с произход от няколко трети страни с пазарна икономика.
114.
Впрочем Комисията признава грешката си, тъй като в съображение 40 от Регламент № 642/2008 тя изтъква, че Кралство Тайланд е можело да представлява държава аналог и че напразно е изпратила запитване до две тайландски предприятия.
115.
Наистина, като е действала по този начин, Комисията се е опитала да поправи грешката в първоначалната си преценка и според мен не трябва да бъде упреквана, че не е успяла да положи дължимата грижа по отношение на въпросните две предприятия.
116.
При това положение не се спори, че условията, при които тя е отправила запитването до предприятията, и срокът, в който последните са били поканени да попълнят формуляра, са щели да им позволят да дадат отговор, така че отговорността за бездействието им е изцяло тяхна. Освен това се налага констатацията, че Комисията не разполага с никакво средство за оказване на натиск върху предприятия на трети страни, с което да ги застави да сътрудничат.
117.
Все пак предприемането на тази стъпка от Комисията не може да позволи да се стигне до заключението, че тя правилно е изпълнила задълженията си. Всъщност вследствие на настъпилия през декември 2007 г. неуспех на споменатия подход Комисията не е проучила — макар че все още е имала време за това — дали е било възможно да избере друга трета страна за държава аналог сред останалите страни с пазарна икономика, които са били включени в статистическите данни на Евростат и които, както Кралство Тайланд, са можели да се явяват като страни производители на разглеждания продукт. При това положение, макар Комисията да не е била задължена да вземе предвид страна като Япония, доколкото в противоречие с изискванията на член 6, параграф 6, последно изречение от основния регламент споменаването ѝ при едно изслушване впоследствие не е било потвърдено писмено, Комисията е трябвало да направи необходимите проверки относно други трети страни въз основа на показателите, произтичащи от собствените ѝ статистически данни.
118.
Според мен по този начин Комисията не е изпълнила изискванията, посочени в член 18, параграф 5 от основния регламент, съгласно който, нека припомня, когато при липса на сътрудничество на заинтересована страна определянето, включително на нормалната стойност, се прави на основата на наличните данни, включително на основата на предоставена в жалбата информация, когато е възможно и постижимо във времевите рамки на разследването, данните се проверяват, като се съпоставят с информация от други налични независими източници, например публикувани ценови листи, официални статистически данни за вноса и данни за митнически постъпления.
119.
Поради това съм на мнение, както и GLS, че в настоящия случай Комисията не е положила сериозни и достатъчни усилия, за да определи нормалната стойност на разглеждания продукт въз основа на намиращите се в сила цени в трета държава с пазарна икономика. Следователно предлагам на Съда да отговори на поставения въпрос, че на това основание Регламент № 1355/2008 е незаконосъобразен.
IV – Заключение
120.
С оглед на гореизложените съображения предлагам на Съда да отговори на поставения от Finanzgericht Hamburg въпрос по следния начин:
„Регламент (ЕО) № 1355/2008 на Съвета от 18 декември 2008 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои приготвени или консервирани цитрусови плодове (по-специално мандарини и т.н.) с произход от Китайската народна република, е невалиден, доколкото Европейската комисия е определила нормалната стойност на разглеждания продукт на базата на платените или платими цени в Европейската общност за сходния продукт, без да е положила достатъчни усилия, за да определи тази стойност въз основа на цените, намиращи се в сила в подходяща трета страна, в нарушение на изискванията, посочени в член 2, параграф 7, буква а) от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност, изменен с Регламент (ЕО) № 2117/2005 на Съвета от 21 декември 2005 г.“
(
1
)	Език на оригиналния текст: френски.
(
2
)	Регламент (ЕО) № 642/2008 на Комисията от 4 юли 2008 година относно налагането на временно антидъмпингово мито върху вноса на някои приготвени или консервирани цитрусови плодове (по-специално мандарини и т.н.) с произход от Китайската народна република (ОВ L 178, стр. 19) и Регламент (ЕО) № 1355/2008 на Съвета от 18 декември 2008 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои приготвени или консервирани цитрусови плодове (по-специално мандарини и т.н.) с произход от Китайската народна република (ОВ L 350, стр. 35).
(
3
)	Регламент от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223), изменен с Регламент (ЕО) № 2117/2005 на Съвета от 21 декември 2005 г. (ОВ L 340, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 44, стр. 15; наричан по-нататък „основният регламент“).
(
4
)	ОВ C 246, стр. 15.
(
5
)	Наричано по-нататък „GLS“.
(
6
)	Решение от 11 юли 1990 г. по дело Neotype Techmashexport/Комисия и Съвет (C-305/86 и C-160/87, Recueil, стр. I-2945, точка 13 и цитираната съдебна практика).
(
7
)	Вж. в това отношение Решение от 15 февруари 2001 г. по дело Nachi Europe (C-239/99, Recueil, стр. I-1197, точка 39).
(
8
)	Решение от 11 юли 1990 г. по дело Electroimpex и др./Съвет (C-157/87, Recueil, стр. I-3021, точки 10—13).
(
9
)	GLS посочва главно Решение от 22 октомври 1991 г. по дело Nölle (C-16/90, Recueil, стр. I-5163).
(
10
)	Комисията се позовава също на Решение по дело Nölle, посочено по-горе, както и на Решение от 29 май 1997 г. по дело Rotexchemie (C-26/96, Recueil, стр. I-2817) и Решение на Общия съд от 28 септември 1995 г. по дело Ferchimex/Съвет (T-164/94, Recueil, стр. II-2681).
(
11
)	Решение по дело Rotexchemie, посочено по-горе (точка 9 и цитираната съдебна практика).
(
12
)	T-255/01, Recueil, стр. II-4741.
(
13
)	Точка 59.