62022CJ0328
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (седми състав)
30 ноември 2023 година (
*1
)
„Неизпълнение на задължения от държава членка — член 258 ДФЕС — Директива 91/271/ЕИО — Събиране и пречистване на градските отпадъчни води — Член 4, параграфи 1 и 3, членове 5 и 15 — Приложение I, раздели Б и Г — Вторично пречистване или равностойна обработка на градските отпадъчни води, произхождащи от агломерации с определени размери — По-строго пречистване на отпадъчните води в чувствителните зони — Мониторинг на заустванията към пречиствателните станции“
По дело C‑328/22
с предмет иск за установяване на неизпълнение на задължения, предявен на основание член 258 ДФЕС на 16 май 2022 г.,
Европейска комисия, представлявана от B. Rous Demiri и E. Sanfrutos Cano, в качеството на представители,
ищец,
срещу
Република Словения, представлявана от A. Dežman Mušič, в качеството на представител,
ответник,
СЪДЪТ (седми състав),
състоящ се от: F. Biltgen, председател на състава, J. Passer (докладчик) и M. L. Arastey Sahún, съдии,
генерален адвокат: J. Kokott,
секретар: M. Longar, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 5 юли 2023 г.,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
С исковата си молба Европейската комисия иска от Съда да установи, че като не е взела необходимите мерки, за да гарантира:
–
че градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването си се подлагат на вторично пречистване или на друга равностойна обработка в агломерациите Кочеве, Търбовле, Тържич и Любляна,
–
че градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването си в чувствителни зони се подлагат на по-строго пречистване в агломерациите Кочеве, Търбовле и Тържич, и
–
подходящ мониторинг на заустванията към пречиствателните станции за градски отпадъчни води в агломерациите Любляна и Птуй,
Република Словения не е изпълнила задълженията си по членове 4, 5 и 15, както и по раздели Б и Г от приложение I към Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, 1991 г., стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43), изменена с Регламент (ЕО) № 1137/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 г. (ОВ L 311, 2008 г., стр. 1) (наричана по-нататък „Директива 91/271“).
Правна уредба
Директива 91/271
2
Съгласно член 1 от Директива 91/271:
„Настоящата директива се отнася за събирането, пречистването и заустването на градски отпадъчни води, както и пречистването и заустването на отпадъчни води, произхождащи от някои промишлени отрасли.
Настоящата директива има за цел опазване на околната среда от вредните последици, причинени от заустването на споменатите по-горе отпадъчни води“.
3
Член 2 от тази директива предвижда:
„По смисъла на настоящата директива:
1)
„градски отпадъчни води“ са битовите отпадъчни води или смес от битови отпадъчни води и промишлени отпадъчни води и/или дъждовни води;
2)
„битови отпадъчни води“ са отпадъчните води, изпускани от жилищни помещения и учреждения и съдържащи главно продукти на човешкия метаболизъм и на битовите дейности;
3)
„промишлени отпадъчни води“ са всички отпадъчни води, изпускани от помещения, ползвани с търговска или промишлена цел, освен битовите отпадъчни води и дъждовните води;
4)
„агломерация“ е зона, в която съсредоточаването на населението и/или стопанските дейности е достатъчно, за да е възможно да се събират градските отпадъчни води, да се отвеждат към пречиствателна станция или пункт за окончателно изливане;
5)
„система за събиране“ е система от канали, която събира и отвежда градските отпадъчни води;
6)
„еквивалент жители (ЕЖ)“ са биоразградими органични вещества, за които биохимичната потребност от кислород за пет дни (БПК5) е 60 грама дневно;
7)
„първично пречистване“ е пречистването на градските отпадъчни води с физически и/или химически методи, включващи утаяване на твърдите вещества в суспензия или други методи, чрез които БПК5 на входящите отпадъчни води се понижава най-малко с 20 % преди заустването, а общото количество твърди вещества в суспензия във входящите отпадъчни води — най-малко с 50 %;
8)
„вторично пречистване“ е пречистването на градските отпадъчни води чрез метод, който поначало включва биологична обработка с вторично утаяване, или чрез друг метод, който позволява да се спазват условията в таблица 1 от приложение I;
[…]“.
4
Член 3 от посочената директива гласи:
„1.   Държавите членки следят за това, всички агломерации да бъдат съоръжени с канализационни системи за градски отпадъчни води:
–
най-късно до 31 декември 2000 г. за тези, чийто еквивалент жители (ЕЖ) е над 15000
и
–
най-късно до 31 декември 2005 г. за тези, чийто ЕЖ е между 2000 и 15000.
За заустването на градски отпадъчни води в приемници, считани като „чувствителни зони“ по смисъла на член 5, държавите членки следят за това, канализационните системи да бъдат инсталирани най-късно до 31 декември 1998 г. за агломерациите, чийто ЕЖ е над 10000.
Когато инсталирането на канализационна система не е оправдано било защото не е в интерес на околната среда, било поради прекомерно високата ѝ стойност, се използват индивидуални системи или други подходящи системи, осигуряващи еднакво равнище на опазване на околната среда.
2.   Канализационните системи, описани в параграф 1, отговарят на изискванията на приложение I, раздел А. […]“.
5
Съгласно член 4 от същата директива:
„1.   Държавите членки следят за това, градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им да бъдат подложени на вторично пречистване или на друга равностойна обработка при следните условия и ред:
–
най-късно до 31 декември 2000 г. за всички зауствания, произлизащи от агломерации с ЕЖ над 15000,
–
най-късно до 31 декември 2005 г. за всички зауствания, произлизащи от агломерации с ЕЖ между 10000 и 15000,
–
най-късно до 31 декември 2005 г. за зауствания в сладки води и устия, произлизащи от агломерации с ЕЖ между 2000 и 10000.
2.   Заустванията на градски отпадъчни води във високопланински води (с надморска височина над 1500 метра), където е трудно да се приложи ефикасна биологическа обработка поради ниските температури, могат да бъдат подлагани на по-слабо пречистване от предписаното в параграф 1, при условие че задълбочени проучвания показват, че тези изливания не нарушават околната среда.
3.   Заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, посочени в параграфи 1 и 2, отговарят на изискванията на приложение I, точка Б. […]
4.   Притокът, изразена в ЕЖ, се изчислява на базата на максималното средно седмично количество органични вещества, постъпващо в пречиствателната станция през годината, с изключение на необичайните ситуации, като предизвиканите от силни дъждове“.
6
Член 5 от Директива 91/271 предвижда:
„1.   За целите на параграф 2 държавите членки установяват до 31 декември 1993 г. чувствителните зони въз основа на определените в приложение II критерии.
2.   Държавите членки следят за това, градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им в чувствителни зони да бъдат подлагани на по-строго пречистване от предвиденото в член 4, най-късно до 31 декември 1998 г. за всички зауствания, произлизащи от агломерации с ЕЖ над 10000.
3.   Заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, посочени в параграф 2, отговарят на изискванията на приложение I, раздел Б. […]
4.   Въпреки това условията, предявявани към пречиствателна станция съгласно параграфи 2 и 3, не се прилагат по необходимост за чувствителните зони, ако може да се докаже, че минималният процент на снижение на общия приток органични вещества, навлизащи във всички пречиствателни станции за градски отпадъчни води от тази зона, достига най-малко 75 % от общото количество фосфор и най-малко 75 % от общото количество азот.
5.   За заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, разположени в съответните водосборни басейни на чувствителните зони и които допринасят за замърсяването на тези зони, се прилагат параграфи 2, 3 и 4.
Когато водосборните басейни, посочени в първа алинея, се намират изцяло или отчасти в друга държава членка, се прилага член 9.
6.   Държавите членки следят за това, списъкът на чувствителните зони да се преразглежда най-малко на всеки четири години.
7.   Държавите членки следят за това, зоните, установени като чувствителни в резултат на преразглеждането по параграф 6, да отговорят на посочените по-горе изисквания в срок от седем години.
8.   Държава членка не е длъжна да установи чувствителни зони по смисъла на настоящата директива, ако извършва върху цялата си територия пречистването, предвидено в параграфи 2, 3 и 4“.
7
Член 15 от тази директива предвижда:
„1.   Компетентните органи или съответните [административни структури] наблюдават:
–
заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, за да проверят съответствието им с изискванията на приложение I, [раздел] Б, съгласно процедурите за контрол, определени в приложение I, [раздел] Г,
–
количеството и състава на утайки от пречистването, зауствани в повърхностни води.
2.   Компетентните органи или съответните административни структури наблюдават водите, приемащи излети води, произлизащи от пречиствателни станции за градски отпадъчни води, и пряко изливани води, описани в член 13, когато има опасения за сериозни отрицателни въздействия върху околната среда на приемника.
[…]“.
8
Приложение I към посочената директива, озаглавено „Изисквания за градските отпадъчни води“, съдържа по-специално раздел A, който определя изискванията към канализационните системи, раздел Б, съдържащ изискванията, на които трябва да отговарят заустванията, произхождащи от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, и раздел Г, който урежда процедурите за контрол на заустванията на отпадъчни води.
Досъдебната процедура
9
След като констатира, че като не е следила за това, че редица агломерации в страната, включително агломерациите Тържич, Любляна, Кочеве, Търбовле и Птуй, не разполагат с подходящи канализационни системи за градски отпадъчни води, Република Словения не е изпълнила задълженията си по членове 3—5, 10 и 15, както и по приложение I към Директива 91/271, Комисията решава да ѝ изпрати официално уведомително писмо на 16 февруари 2017 г., на което словенските власти отговарят с писмо от 15 юни 2017 г.
10
През 2017 г. се провеждат няколко срещи между словенските органи и службите на Комисията, а на 23 февруари 2018 г. е проведено „пакетно заседание“. На 29 септември 2017 г., на 27 февруари 2018 г. и на 23 юли 2018 г. словенските органи изпращат на Комисията междинни доклади за напредъка във връзка със засегнатите агломерации.
11
След като след анализ на отговорите, съдържащи се в тези доклади, и като взема предвид цялата информация, предоставена от словенските власти, достига до заключението, че по някои въпроси, въпреки положените усилия, Република Словения все още не е изпълнила задълженията си по Директива 91/271, с писмо от 8 март 2019 г. Комисията ѝ изпраща мотивирано становище на основание член 258 ДФЕС.
12
В това становище, от една страна, тя посочва, че като не е гарантирала, че по-специално агломерациите Тържич, Любляна, Кочеве, Търбовле и Птуй не разполагат с подходящи канализационни системи за градски отпадъчни води, Република Словения не е изпълнила задълженията си по членове 3—5, 10 и 15 от Директива 91/271, както и по приложение I, раздели A, Б и Г към него, а от друга страна, изисква от тази държава членка да предприеме необходимите мерки, за да съобрази посоченото в това становище в срок от два месеца, считано от неговото получаване, тоест най-късно до 8 май 2019 г.
13
Република Словения отговаря на мотивираното становище с писмо от 25 април 2019 г., последвано от други писма — от 2 септември и 30 декември 2019 г., както и от 6 март, 12 август и 15 декември 2020 г.
14
Макар да е в състояние да заключи, с оглед на отговора на словенските власти на мотивираното становище и на информацията, предоставена след проведеното на 21 януари 2020 г.„пакетно заседание“ в Любляна, че всички посочени в това становище агломерации вече отговарят на изискванията на член 3 от Директива 91/271, Комисията все пак приема, че към момента на изтичането на срока, определен в мотивираното становище, Република Словения все още не е изпълнила изцяло задълженията си по тази директива.
15
Поради това Комисията решава да предяви настоящия иск.
По иска
По допустимостта
Доводи на страните
16
От една страна, предвид твърдението за нарушение на член 4 от Директива 91/271, що се отнася до агломерациите Кочеве, Търбовле и Тържич, и от друга страна, предвид твърдението за нарушение на член 15 от тази директива, що се отнася до агломерация Птуй, Република Словения посочва, че не е имала възможност да изложи основанията си по същество по отношение на тези твърдения за нарушения в досъдебната процедура, с което се нарушавало правото ѝ на защита.
17
Комисията отхвърля тези твърдения. Разликите във формулировката на разпоредителната част на мотивираното становище и на петитума на исковата молба не водели до изменение на предмета на спора. През цялото време Комисията имала предвид неизпълнение от страна на Република Словения на една и съща разпоредба по отношение на едни и същи агломерации и за един и същ период. Фактът, че тази институция първоначално се основала на принципа на йерархията — съгласно който, когато се установи, че не са спазени изискванията по член 3 от Директива 91/271, a fortiori не е изпълнено и предвиденото в член 4 от тази директива задължение — не можел да има за последица обстоятелството, че когато Република Словения изпълни изведеното от член 3 задължение по отношение на канализационните системи, Комисията губи възможност да упрекне тази държава членка, че не е изпълнила задълженията си по член 4 от Директива 91/271. Правото на защита на Република Словения също не било нарушено, тъй като тази държава членка била уведомена преди всичко, че Комисията се позовава на неизпълнение на член 4 по отношение на съответните агломерации.
18
Също така в рамките на досъдебната процедура Комисията обърнала внимание на посочената държава членка, че не е изпълнила задълженията си по отношение на агломерация Птуй, тъй като не били спазени изискванията на членове 3, 4 и 15, както и на раздели Б и Г от приложение I към Директива 91/271.
Съображения на Съда
19
Съгласно постоянната практика на Съда досъдебната процедура има за цел да предостави възможност на съответната държава членка, от една страна, да изпълни задълженията си, произтичащи от правото на Съюза, а от друга — пълноценно да изтъкне защитните си доводи срещу предявените от Комисията твърдения за нарушения. Надлежното провеждане на досъдебната процедура съставлява основополагаща, нарочна гаранция, съдържаща се в Договора за функционирането на ЕС, не само за защита на правата на съответната държава членка, но и за осигуряване на ясно определен предмет на спора в евентуалното съдебно производство (решение от 2 април 2020 г., Комисия/Република Полша, Унгария и Чешка република (Временен механизъм за преместване на кандидати за международна закрила), C‑715/17, C‑718/17 и C‑719/17, EU:C:2020:257, т. 91 и цитираната съдебна практика).
20
От това следва, че предметът на предявения на основание член 258 ДФЕС иск е очертан от предвидената в тази разпоредба досъдебна процедура. Ето защо искът и мотивираното становище трябва да се основават на едни и същи мотиви и правни основания (решение от 18 ноември 2010 г., Комисия/Португалия, C‑458/08, EU:C:2010:692, т. 43 и цитираната съдебна практика).
21
Това изискване все пак не налага винаги пълно съвпадане на изложените твърдения за нарушения в разпоредителната част на мотивираното становище и в петитума на исковата молба, стига определеният в мотивираното становище предмет на спора да не е разширен или изменен (решение от 18 ноември 2010 г., Комисия/Португалия, C‑458/08, EU:C:2010:692, т. 44 и цитираната съдебна практика).
22
В конкретния случай, в рамките на настоящия иск Комисията упреква Република Словения — както в официалното уведомително писмо, така и в мотивираното становище — за неизпълнението на вече посочените разпоредби на Директива 91/271, що се отнася до засегнатите агломерации.
23
Все пак следва да се посочи, че в хода на досъдебната процедура Комисията стига до извода за твърдяното неизпълнение на задължения по член 4 от Директива 91/271 за агломерациите Кочеве, Търбовле и Тържич само въз основа на предполагаемото от нея неизпълнение на член 3 от тази директива и в този контекст се позовава само на практиката на Съда, съгласно която, когато се установи, че съответните агломерации не разполагат със системи, позволяващи събирането на всички зауствани от тези агломерации градски отпадъчни води, a fortiori не е изпълнено и задължението за вторично пречистване или за друга равностойна обработка на всички зауствани води (вж. в този смисъл решение от 25 октомври 2007 г., Комисия/Гърция, C‑440/06, EU:C:2007:642, т. 25 и цитираната съдебна практика).
24
Едва в исковата молба Комисията за първи път представя довод, с който изтъква твърдяното неизпълнение от Република Словения на член 4 от Директива 91/271, като посочва, че от сравнението на данните относно, от една страна, общите количества отпадни води от съответните агломерации и от друга страна, данните относно максималното количество пречистени води — така както те са съобщени от словенските власти — е видно, че всички налични количества в зауствания на градски води в тези агломерации са останали без вторично пречистване или друга равностойна обработка.
25
Вярно е, че доколкото в рамките на досъдебната процедура Комисията счита, че що се отнася до засегнатите агломерации, Република Словения не е изпълнила задълженията си по член 3 от Директива 91/271, на този етап от производството и в съответствие със съдебната практика, цитирана в точка 23 от настоящото решение, тя основателно изтъква като последица от всичко това и неизпълнение на задълженията по член 4 от тази директива.
26
Вярно е също, че спазването от държава членка на изискванията на член 3 от Директива 91/271 относно оборудването на агломерациите с канализационни системи за градски отпадъчни води не означава непременно, че същото важи и за изискванията, произтичащи от член 4 от тази директива. Това е така, защото съгласно последния член градските отпадъчни води, които попадат в канализационните системи, трябва, преди да бъдат заустени, да бъдат подложени на вторично пречистване или на друга равностойна обработка, като заустванията следва да отговарят на съответните изисквания на раздел Б от приложение I към посочената директива. Освен това Съдът вече е постановил, че от една страна, изискванията на член 4, параграф 1 от Директива 91/271 не са спазени по отношение на агломерациите, които страдат от недостиг на капацитет на инсталациите за вторично пречистване или за друга равностойна обработка на градските отпадъчни води, и от друга страна, че след като заустванията на води, които не са били подложени на никакво пречистване, не отговарят на изискванията на раздел Б от приложение I към тази директива, пречистването на градските отпадъчни води от инсталации с недостатъчен капацитет не може да се счита за съответстващо на член 4, параграф 3 от посочената директива (вж. в този смисъл решение от 28 март 2019 г., Комисия/Ирландия (Система за събиране и пречистване на отпадъчни води), C‑427/17, EU:C:2019:269, т. 152 и 154).
27
Това обаче не променя факта, че в рамките на досъдебната процедура Република Словения не е имала възможност надлежно да изтъкне доводите в своя защита срещу доводите на Комисията, посочени в точка 24 от настоящото решение, тъй като те са формулирани за първи път от тази институция в исковата ѝ молба и почиват на правно и фактическо основание, което е напълно различно от изтъкнатото от тази институция в рамките на досъдебната процедура, както то бе припомнено в точка 23 от настоящото решение.
28
Освен това, противно на поддържаното от Комисията в писмената ѝ реплика, за да се зачете правото на защита на Република Словения, би било достатъчно на тази държава членка да се изпрати допълнително мотивирано становище, без да е необходимо да се образува ново производство за установяване на нарушение.
29
Във връзка с твърдяното неизпълнение на задължения по член 15 от Директива 91/271, що се отнася до агломерация Птуй, следва да се отбележи, че изпратеното на Република Словения мотивирано становище не съдържа никакви конкретни доводи в това отношение.
30
При тези условия следва да се отхвърлят като недопустими исканията на Комисията за установяване на неизпълнение от страна на Република Словения на член 4 от Директива 91/271, що се отнася до агломерациите Кочеве, Търбовле и Тържич, както и на член 15 от тази директива, що се отнася до агломерация Птуй.
31
Накрая, доколкото по отношение на агломерациите Кочеве, Търбовле и Тържич Комисията поддържа в исковата молба единствено, че наличието на неизпълнение на разпоредбите на член 4 от Директива 91/271 води до неизпълнение на разпоредбите на член 5 от нея, следва да се отхвърли като недопустимо и искането на Комисията за установяване на неизпълнение на задължения съгласно последната разпоредба.
32
За изчерпателност може да се добави, че що се отнася до агломерация Птуй, Комисията във всички случаи признава в съдебното заседание, че съгласно информацията, предоставена от Република Словения като приложение към писмената ѝ дуплика, е налице съответствие с предписанията на член 15 от Директива 91/271 по отношение на тази агломерация през разглежданите години.
По същество
Доводи на страните
33
Комисията поддържа, че що се отнася до агломерация Любляна, Република Словения не се е съобразила с изискванията, произтичащи от членове 4 и 15 от Директива 91/271.
34
Тя отбелязва, че в отговора си от 25 април 2019 г. на мотивираното становище Република Словения е посочила, че ще бъдат внесени изменения в системите за пречистване на отпадъчни води, за да се гарантира, че състоянието на агломерация Любляна е в съответствие с член 4 от Директива 91/271, като уточнява, че към тази дата градските отпадъчни води на тази агломерация са пречиствани от две пречиствателни станции и че само една, а именно по-малката от тях, в Брод, не отговаря на изискванията на посочения член 4. Следователно в това отношение Република Словения не оспорва обстоятелството, че поради липсващата инфраструктура са нарушени изискванията на посочения член 4. Напротив, тази държава членка изтъква, че несъобразяването с тази разпоредба ще бъде отстранено, когато се затворят пречиствателните станции в Брод и Ракова Йелша и оставащото количество се разпредели в пречиствателната станция в Залог в рамките на проекта „Отвеждане и пречистване на отпадъчните води от водоносния хоризонт на Люблянската равнина“, съфинансиран от Кохезионния фонд. В същия отговор Република Словения посочва, що се отнася до агломерация Любляна и до пречиствателната станция в Брод, че фазата на изграждане на този проект трябва да приключи през декември 2020 г. и че оперативната фаза трябва да започне през следващата година. В писмото си от 6 март 2020 г. обаче тази държава членка уточнява, че посоченият проект ще бъде приключен едва в края на 2023 г.
35
Изискванията на член 15 от Директива 91/271 също не били изпълнени, тъй като от предоставените от Република Словения сведения ставало ясно, че що се отнася до пречиствателната станция в Брод, която пречиствала градските отпадъчни води на агломерация Любляна, резултатите от четири проби (от общо 12) били с по-високи от пределно допустимите стойности на концентрация на БПК5 и/или ХПК съгласно таблица 1, съдържаща се в раздел Г от приложение I към Директива 91/271. В три проби стойностите на концентрация на БПК5 били превишени с повече от 100 %, а в една проба стойността на концентрация на ХПК била превишена с повече от 100 %. Броят на пробите, които не отговаряли на изискванията, също надхвърлял определените в тази директива граници.
36
Според Република Словения двете твърдения за нарушения на Комисията са неоснователни.
37
В отговорите на официалното уведомително писмо и на мотивираното становище Република Словения възприела изложеното от Комисията, че е налице нарушение на член 4 от Директива 91/271, ако резултатите от взетите от пречиствателната станция проби превишават пределните стойности, определени от тази директива. Впрочем това била причината, поради която в хода на досъдебната процедура Република Словения приела, че е налице нарушение на член 4 от Директива 91/271. От практиката на Съда обаче следвало, че задължението по член 4 от Директива 91/271 е изпълнено, ако съответната държава членка може да представи проба, отговаряща на изискванията по раздел Б от приложение I към тази директива. Що се отнася обаче до пречиствателната станция за градски отпадъчни води в Брод, която разполагала с вторична технология за пречистване на водите, от резултатите, предоставени от Република Словения в отговора на официалното уведомително писмо и на мотивираното становище, които били получени вследствие на мониторинга на пречистваните от тази станция води, било видно, че много от взетите в този контекст проби отговаряли на изискванията в раздел Б от приложение I към Директива 91/271. Това било така, защото Република Словения представила шест проби за 2016 г. и осем проби за 2018 г.
38
Що се отнася до пречиствателната станция за градски отпадъчни води в Брод, която се посочва в точка 34 от настоящото решение, Република Словения изтъква, че нейното модернизиране не е подходящо или икономически обосновано, тъй като ще бъде ограничено в рамките на изпълнението на проекта „Отвеждане и пречистване на отпадъчните води от водоносния хоризонт на Люблянската равнина“, който е финансиран със средства от Кохезионния фонд. Поради това количествата отпадни води от пречиствателната станция в Брод се отклонявали към обществената канализационна система, свързана с пречиствателната станция за градски отпадъчни води в Залог.
39
В този контекст Република Словения подчертава, че частта от агломерация Любляна, която е свързана с пречиствателната станция в Брод, не практикува неконтролирани зауствания на непречистени води в околната среда. Според извършените при пречиствателната станция в Брод измервания по-голямата част от отпадъчните води се пречиствали, тъй като само четири проби не отговаряли на изискванията през 2018 г. и едва две през 2016 г.
40
По същите причини задължението на Република Словения да гарантира, че заустванията отговарят на нормите за качество по член 15 от Директива 91/271 и по раздел Г от приложение I към нея, било неприложимо за частта от агломерация Любляна, присъединена към пречиствателната станция в Брод. Все пак до окончателното изпълнение на посочения в точка 38 от настоящото решение проект Република Словения гарантирала, че отпадъчните води на част от агломерация Любляна били пречиствани в пречиствателната станция в Брод, която била обект на редовни проверки от страна на контролните органи, като на това основание всяка година били извършвани 12 измервания. Именно в рамките на тези редовни проверки били събрани посочените в точка 39 от настоящото решение резултати за 2016 г. и 2018 г., които съответствали на нормите.
Съображения на Съда
– Предварителни бележки
41
Следва да се припомни, че макар в рамките на производство за установяване на неизпълнение на задължения на основание член 258 ДФЕС Комисията да e длъжна да докаже наличието на твърдяното неизпълнение, като представи пред Съда всички необходими доказателства, въз основа на които последният да провери дали е налице неизпълнение на задължения, без тя да може да се основава на каквато и да било презумпция, следва да се отчита фактът, че когато става дума за проверка на правилното практическо прилагане на националните разпоредби, които имат за цел да гарантират ефективното изпълнение на дадена директива, Комисията, която не разполага със собствени правомощия за разследване в тази област, зависи в голяма степен от сведенията, предоставени от евентуалните жалбоподатели, както и от засегнатата държава членка (решение от 2 декември 2010 г., Комисия/Португалия, C‑526/09, EU:C:2010:734, т. 21 и цитираната съдебна практика).
42
От това следва по-конкретно, че когато Комисията представи достатъчно доказателства, които показват, че националните разпоредби за транспониране на директива не са правилно приложени на практика на територията на държавата членка ответник, същата трябва да оспори по същество и подробно така представените доказателства и произтичащите от тях последици (решение от 2 декември 2010 г., Комисия/Португалия, C‑526/09, EU:C:2010:734, т. 22 и цитираната съдебна практика).
43
Следва да се отбележи също така, че наличието на неизпълнение на задължения от държава членка трябва да се преценява с оглед на положението на държавата членка към момента на изтичането на срока, даден в мотивираното становище, и че последващи промени не могат да се вземат предвид от Съда (решение от 28 януари 2016 г., Комисия/Португалия, C‑398/14, EU:C:2016:61, т. 49 и цитираната съдебна практика).
44
В конкретния случай мотивираното становище от 8 март 2019 г. дава на Република Словения срок от два месеца, считано от получаването на същото, за да се съобрази със задълженията си, произтичащи от членове 4 и 15 от Директива 91/271. Срокът, предоставен за това привеждане в съответствие, следователно изтича на 8 май 2019 г.
– По твърдението за нарушение на член 4 от Директива 91/271
45
Член 4, параграф 1 от Директива 91/271 предвижда, че преди да бъдат заустени, всички градски отпадъчни води, които постъпват в канализационните системи, трябва да бъдат подложени на вторично пречистване или на друга равностойна обработка.
46
Съгласно член 4, параграф 3 от тази директива извършването на вторичното пречистване или на тази равностойна обработка трябва да се осигурява от пречиствателни станции, чиито зауствания отговарят на изискванията на раздел Б от приложение I към Директива 91/271.
47
По-специално, от раздел Б, точка 4 от приложение I към тази директива следва, че заустванията към пречиствателните станции за градски отпадъчни води трябва да отговарят на изискванията в таблица 1 от това приложение.
48
Съгласно приложение XIII към Акта относно условията на присъединяването към Европейския съюз на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз (ОВ L 236, 2003 г., стр. 33) Република Словения следва да изпълнява тези изисквания по отношение на агломерациите с ЕЖ над 15000, считано от 1 януари 2011 г.
49
В това отношение от практиката на Съда следва, че когато се установи, че не са спазени нормите за БПК/ХПК, предвидени в раздел Б от приложение I към Директива 91/271, както и в таблица 1 от това приложение, следва да се приеме, че отпадъчните води от съответната агломерация не са адекватно пречистени, поради което трябва да се приеме за основателно твърдението за нарушение, що се отнася до тази агломерация, изведено от несъответствие с член 4, параграф 3 от Директива 91/271 във връзка с раздел Б от приложение I към тази директива и таблица 1 от същото приложение (вж. в този смисъл решение от 28 март 2019 г., Комисия/Ирландия (Система за събиране и пречистване на отпадъчни води), C‑427/17, EU:C:2019:269, т. 155 и 157).
50
Освен това Съдът вече е постановил, че изискванията на член 4, параграф 1 от Директива 91/271 не са спазени по отношение на агломерациите, които страдат от недостатъчен капацитет на инсталации за вторично пречистване или за друга равностойна обработка на градските отпадъчни води. Всъщност, след като заустванията на води, които не са били подложени на никакво пречистване, не отговарят на изискванията по раздел Б от приложение I към Директива 91/271, пречистването на градските отпадъчни води от инсталации с недостатъчен капацитет не може да се счита за съответстващо на член 4, параграф 3 от тази директива (вж. в този смисъл решение от 28 март 2019 г., Комисия/Ирландия (Система за събиране и пречистване на отпадъчни води), C‑427/17, EU:C:2019:269, т. 152 и 154).
51
В отговора си на мотивираното становище Република Словения не оспорва твърдението на Комисията, че пречиствателната станция в Брод не отговаря на изискванията по член 4 от Директива 91/271, тъй като многократно са констатирани несъответстващи стойности на концентрация на БПК5. По-специално, тя признава, че резултатите от мониторинга, посочен в точка 37 от настоящото решение, показват, че пречиствателната станция в Брод „не гарантира ефективното отстраняването на хранителните вещества (третично пречистване)“.
52
Също така в писмената си защита в отговор на съдържащото се в исковата молба твърдение на Комисията, че Република Словения не оспорва неизпълнението на изискванията по член 4 от Директива 91/271 поради липса на инфраструктура, тази държава членка признава наличието на „трудности, свързани с агломерацията Любляна“, като същевременно добавя, че те ще бъдат отстранени в рамките на изпълнението на проекта „Отвеждане и пречистване на отпадъчните води от водоносния хоризонт на Люблянската равнина“.
53
При тези условия следва да се приеме, че що се отнася до агломерация Любляна, е доказано неизпълнението на задълженията по член 4 от Директива 91/271.
54
Тази констатация не може да бъде поставена под въпрос с изтъкнатото от Република Словения в писмената ѝ защита обстоятелство, че резултатите от мониторинга, на който е подложена пречиствателната станция в Брод и на който тази държава членка се позовава в отговора на официалното уведомително писмо и на мотивираното становище, „показват, че много от пробите са били в норма и следователно са отговаряли на изискванията на раздел Б от приложение I към Директива [91/271]“.
55
Вярно е, че Съдът е постановил, че когато държава членка е в състояние да представи проба, отговаряща на предвидените в раздел Б от приложение I към Директива 91/271 изисквания, задълженията, произтичащи от член 4 от тази директива, трябва да се считат за изпълнени (решение от 2 септември 2021 г., Комисия/Швеция (Пречиствателни станции), C‑22/20, EU:C:2021:669, т. 49 и цитираната съдебна практика).
56
Тази съдебна практика обаче се отнася до положения, при които Комисията не оспорва наличието на достатъчен капацитет за пречистване на градските отпадъчни води в съответната държава членка, поради което Съдът отхвърля довода на тази институция, според който, за да докаже съответствието на конкретното положение с изискванията на член 4 от Директива 91/271, тази държава членка продължава да бъде длъжна да представи резултатите от проби, вземани в продължение на период от 12 месеца (вж. по-специално в този смисъл решение от 10 март 2016 г., Комисия/Испания, C‑38/15, EU:C:2016:156, т. 24 и 35—39).
57
В конкретния случай, както бе посочено в точка 52 от настоящото решение, Република Словения признава, че съществуващият капацитет за пречистване на градските отпадъчни води в агломерация Любляна е недостатъчен.
58
Следва да се добави, че Съдът е постановил също, че не може да се счита, че инсталациите съответстват на понятието „най-напреднали технически познания, без да водят до прекомерни разходи“ по смисъла на раздел A от приложение I към Директива 91/271, тъй като, от една страна, съответната държава членка е поела ангажимент с голяма програма за рехабилитация, което е доказателство, че са налице технологични решения, чиято цел е да се преодолее проблемът с прекомерното заустване на отпадни води, но тези решения не се прилагат, и от друга страна, че тази държава членка е решила да финансира тази рехабилитация, поради което свързаните с нея разходи не могат да се считат за прекомерни (решение от 28 март 2019 г., Комисия/Ирландия (Система за събиране и пречистване на отпадъчните води), C‑427/17, EU:C:2019:269, т. 120 и цитираната съдебна практика).
59
От това следва, че в конкретния случай Република Словения не може успешно да се позовава и на понятието „най-напреднали технически познания, без да водят до прекомерни разходи“, тъй като, от една страна, в рамките на проекта „Отвеждане и пречистване на отпадъчните води от водоносния хоризонт на Люблянската равнина“ тази държава членка е поела ангажимент да модернизира инфраструктурата за пречистване на градските отпадъчни води, но това не е било така към датата на изтичане на срока, посочен в мотивираното становище, а от друга страна, тази държава членка не се е опитала да докаже евентуално непропорционалния характер на разходите за привеждане в съответствие на инсталациите за пречистване на градските отпадъчни води в тази агломерация, доколкото тя твърди, че това финансиране ще бъде осигурено „от нейните собствени ресурси, както и от европейските ресурси“ (вж. в този смисъл решение от 28 март 2019 г., Комисия/Ирландия (Система за събиране и пречистване на отпадъчни води), C‑427/17, EU:C:2019:269, т. 177).
60
Ето защо следва да се приеме, че към датата на изтичане на определения в мотивираното становище срок не са били осигурени вторично пречистване или равностойна обработка на всички градски отпадъчни води, които постъпват в канализационните системи на агломерация Любляна, и следователно не са били спазени изискванията по член 4 от Директива 91/271 във връзка с раздел Б от приложение I към тази директива.
– По твърдението за нарушение на член 15 от Директива 91/271
61
Съгласно член 15, параграф 1, първо тире от Директивата за отпадъчните води компетентните органи или съответните административни структури на държавата членка наблюдават заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, за да проверят съответствието им с изискванията на приложение I, раздел Б, съгласно процедурите за контрол, определени в приложение I, раздел Г от тази директива.
62
По-специално, от раздел Г, точка 4 от приложение I към Директива 91/271 следва, че пречистените отпадъчни води се считат за съответстващи на определените за различните параметри стойности, ако взетите проби показват спазване на стойностите за всеки отделен параметър, по-конкретно съобразно следните разпоредби: от една страна, за параметрите, съдържащи се в член 2, точка 7 от тази директива и в таблица 1 от това приложение, броят на пробите, които могат да не съответстват на стойностите на концентрация и/или на посочените в него проценти редукция, не надвишава посочения в таблица 3 от разглежданото приложение максимален брой проби, а именно две от общо 12 взети проби. От друга страна, за параметрите в таблица 1 от същото приложение, които са изразени в стойности на концентрацията, максималният брой проби, взети при условия на нормална експлоатация, не трябва да се отклонява с повече от 100 % от параметричните стойности.
63
Република Словения обаче се ограничава да посочи, че само две от 12-те проби, взети от пречиствателната станция в Брод през 2016 г., не отговарят на тези изисквания и че през 2018 г. само четири от пробите не отговарят на тези изисквания, като тази държава членка не поставя под въпрос твърденията на Комисията, че освен това стойностите на концентрация на БПК5 и/или ХПК в посочените четири проби са по-високи от пределно допустимите стойности по таблица 1 от приложение I към Директива 91/271. Освен това Република Словения признава, че до окончателното изпълнение на проекта „Отвеждане и пречистване на отпадъчните води от водоносния хоризонт на Люблянската равнина“ е „неосъществимо“ задължението ѝ да гарантира, че заустванията отговарят на нормите за качество по член 15 и раздел Г от приложение I към тази директива, що се отнася до частта от агломерацията Любляна, която е свързана към пречиствателната станция в Брод. При тези условия следва да се приеме, че неизпълнението на тези разпоредби също е доказано.
64
С оглед на всички изложени съображения следва да се приеме, че тъй като по отношение на агломерация Любляна не е взела необходимите мерки, за да гарантира:
–
че градските отпадъчни води, които постъпват в канализационните системи, се подлагат на вторично пречистване или на друга равностойна обработка преди своето заустване, и
–
подходящ мониторинг на заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води,
Република Словения не е изпълнила задълженията си съответно по член 4, параграфи 1 и 3 от Директива 91/271 във връзка с раздел Б от приложение I към тази директива и по член 15, параграф 1, първо тире от посочената директива във връзка с раздел Г от приложение I към нея.
65
Искът следва да се отхвърли в останалата си част.
По съдебните разноски
66
Съгласно член 138, параграф 3 от Процедурния правилник на Съда, ако всяка от страните е загубила по едно или няколко от предявените основания, всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
67
В конкретния случай, тъй като Комисията и Република Словения са загубили по някои твърдения за нарушения, те понасят направените от тях съдебни разноски.
По изложените съображения Съдът (седми състав) реши:
1)
Тъй като по отношение на агломерация Любляна не е взела необходимите мерки, за да гарантира:
–
че градските отпадъчни води, които постъпват в канализационните системи, се подлагат на вторично пречистване или на друга равностойна обработка преди своето заустване, и
–
подходящ мониторинг на заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води,
Република Словения не е изпълнила задълженията си съответно по член 4, параграфи 1 и 3 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води, изменена с Регламент (ЕО) № 1137/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 г., във връзка с раздел Б от приложение I към тази директива и по член 15, параграф 1, първо тире от посочената изменена директива във връзка с раздел Г от приложение I към нея.
2)
Отхвърля иска в останалата му част.
3)
Европейската комисия и Република Словения понасят направените от тях съдебни разноски.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: словенски.