62023CC0560
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
J. RICHARD DE LA TOUR
представено на 8 май 2025 година (
1
)
Дело C‑560/23 [Tang] (
i
)
H (ved DRC Dansk Flygtningehjælp)
срещу
Udlændingestyrelsen
(Преюдициално запитване, отправено от Flygtningenævnet (Комисия за бежанците, Дания)
„Преюдициално запитване — Регламент (ЕС) № 604/2013 — Критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила — Член 29, параграф 1 — Срок за прехвърляне — Определяне на началната дата на шестмесечния срок считано от приемането на крайното решение по обжалване — Узнаване на ново обстоятелство от съдебния орган, пред който е висяща жалбата срещу решението за прехвърляне — Национална правна уредба, позволяваща съдебният орган да върне на компетентния административен орган решението за прехвърляне с цел преразглеждането му“
I. Въведение
1.
Настоящото преюдициално запитване предоставя на Съда нова възможност да тълкува разпоредбите относно изчисляването на срока за прехвърляне, установени в член 29, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 604/2013 (
2
), съгласно който предаването на кандидата за международна закрила от молещата държава членка на компетентната държава членка трябва да се осъществи най-късно в шестмесечен срок от крайното решение по обжалване или по преразглеждане на решението за прехвърляне в случай на суспензивно действие (
3
).
2.
Запитването е отправено в рамките на спор между H, кандидат за международна закрила от Афганистан, и Udlændingestyrelsen (Служба за чужденците, Дания) във връзка с прието от тази служба решение да прехвърли H в Румъния, след като тази държава членка се е съгласила да го приеме обратно в съответствие с Регламент „Дъблин III“. Докато жалбата за отмяна на това решение за прехвърляне е висяща пред Flygtningenævnet (Комисия за бежанците, Дания) последната научава, че Румъния спира входящите прехвърляния поради повишения приток на бежанци на нейна територия. Вследствие на това Flygtningenævnet (Комисия за бежанците) връща преписката на Службата за чужденците, която приема ново решение за прехвърляне, чиято законосъобразност посочената комисия потвърждава в рамките на ново производство по обжалване.
3.
В настоящото дело Съдът се приканва да уточни момента, в който решение по жалбата става „крайно“ по смисъла на член 29, параграф 1 от Регламент „Дъблин III“, в рамките на национална процесуална система, която при наличието на съществена промяна в обстоятелствата, настъпила след приемането на решение за прехвърляне, позволява на съдебния орган, сезиран с жалба срещу това решение, да го отмени, без да се произнася по основателността му, и да го върне на компетентния административен орган за преразглеждане, който следва да приеме ново решение за прехвърляне, срещу което е подадена нова жалба със суспензивно действие.
4.
В настоящото заключение ще обясня причините, поради които считам, че при такава процесуална система посоченият в член 29, параграф 1 от Регламент „Дъблин III“ шестмесечен срок, в който молещата държава членка трябва да прехвърли кандидата, трябва да започне да тече от приемането на решението, с което съдебният орган, сезиран с жалбата за отмяна на решението за прехвърляне, прието след провеждане на процедурата по преразглеждане, се произнася окончателно по законосъобразността му и прекратява производството, свързано с това решение за прехвърляне, като го отменя или допуска изпълнението му.
5.
Все пак ще уточня, че тази държава членка следва така да уреди националното си право, че след връщането на делото на компетентния административен орган за преразглеждане новото решение за прехвърляне и окончателното решение по жалбата срещу него да бъдат приети в кратък срок, за да се гарантира бързото разглеждане на молбата за международна закрила.
II. Правна уредба
А.
Правото на Съюза
6.
Съгласно член 1 от Регламент „Дъблин III“ с него се установяват критерии и механизми за определяне на държава членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство. В това отношение съображения 4, 5 и 19 от този регламент гласят:
„(4)
В заключенията [на Европейския съвет по време на специалната му среща в] Тампере [(Финландия) на 15 и 16 октомври 1999 г.] […] се посочва, че [общата европейска система за убежище (ОЕСУ)] следва да включва в краткосрочен план ясен и работещ метод за определяне на държавата членка, която е компетентна за разглеждането на молба за убежище.
(5)
Един подобен метод трябва да се основава на обективни, справедливи критерии както за държавите членки, така и за заинтересованите лица. По-специално, той трябва да даде възможност бързо да се определи компетентната държава членка, така че да се гарантира ефективен достъп до процедурите за предоставяне на международна закрила, без да се компрометира целта за бърза обработка на молбите за международна закрила.
[…]
(19)
За да се гарантира ефективната защита на правата на засегнатите лица, следва да бъдат установени законови гаранции и право на ефективна правна защита по отношение на решения, засягащи прехвърляния в компетентната държава членка, по-специално в съответствие с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз[ (
4
)]. За да се гарантира спазването на международното право, ефективната правна защита следва да включва както разглеждането на прилагането на настоящия регламент, така и на законовата и фактическа ситуация в държавата членка, в която е прехвърлен кандидатът“.
7.
Член 27, параграфи 3 и 4 от Регламент „Дъблин III“ предвижда:
„3.   За целите на обжалването или преразглеждането на решението за прехвърляне, държавите членки предвиждат в националното си право, че:
а)
жалбата или искането за преразглеждане предоставя на засегнатото лице правото да остане във въпросната държава членка до произнасянето по жалбата или искането за преразглеждане; или
б)
прехвърлянето спира автоматично, като това спиране изтича след определен разумен срок, през който съд или правораздавателен орган след задълбочено и изчерпателно разглеждане на молбата за спиране е взел решение дали да постанови суспензивно действие на дадена жалба или искане за преразглеждане; или
в)
на засегнатото лице се предоставя възможност да подаде молба в разумен срок до съд или правораздавателен орган за спиране на изпълнението на решение за прехвърляне до произнасянето по неговата жалба или искане за преразглеждане. Държавите членки гарантират, че съществува ефективна правна защита, като спират прехвърлянето [до вземането] на решение по първата молба за спиране. Всяко решение за спиране на изпълнението на решението за прехвърляне се взема в разумен срок, който същевременно позволява задълбочено и изчерпателно разглеждане на молбата за спиране. В решението да не се спира изпълнението на решение за прехвърляне се посоч[в]ат мотивите за вземането му.
4.   Държавите членки могат да предвидят, че компетентните органи могат да решат служебно да спрат изпълнението на решение за прехвърляне до произнасянето по жалбата или искането за преразглеждане“.
8.
Член 29, параграф 1, първа алинея и параграф 2 от този регламент гласи:
„1.   Предаването на кандидата […] от молещата държавата членка на компетентната държава членка се осъществява в съответствие с националното право на молещата държава членка след съгласуване между заинтересованите държави членки, веднага щом това бъде практически възможно и най-късно в шестмесечен срок от приемането на искането от друга държава членка да поеме отговорността или да приеме обратно въпросното лице или на крайното решение по обжалване или по преразглеждане в случай на суспензивно действие в съответствие с член 27, параграф 3.
[…]
2.   Ако прехвърлянето не е извършено в шестмесечния срок, компетентната държава членка се освобождава от своите задължения за поемане на отговорност или приемане обратно на засегнатото лице и в такъв случай отговорността се прехвърля върху молещата държава членка. Този срок може да бъде удължен най-много до една година, ако прехвърлянето не е могло да бъде извършено поради това, че засегнатото лице е задържано в учреждение за изтърпяване на наказанието лишаване от свобода, или най-много до осемнадесет месеца, ако засегнатото лице се укрие“.
Б.
Датското право
1. Особеният статут на Кралство Дания с оглед на прилагането на ОЕСУ
9.
Кралство Дания се ползва, що се отнася до дял V, трета част от Договора за функционирането на ЕС, в чийто обхват попадат по-специално политиките относно контрола на границите, убежището и имиграцията, със специален статут, който го отличава от останалите държави членки по силата на Протокол (№ 22) относно позицията на Дания. Ето защо тази държава членка не участва в ОЕСУ, тъй като не е обвързана от Директиви 2011/95/ЕС (
5
) и 2013/32/ЕС (
6
). Кралство Дания обаче прилага Регламент „Дъблин III“ по силата на международно споразумение, подписано с Европейския съюз на 13 март 2005 г. (
7
).
2. Законът за чужденците
10.
В членове 53—56 от Udlændingeloven (Закон за чужденците) (
8
) се съдържат разпоредби, които уреждат организацията на Flygtningenævnet (Комисия за чужденците).
11.
Съгласно член 53а от този закон Flygtningenævnet (Комисия за чужденците) упражнява постоянни функции като орган за административно обжалване на административните решения в областта на убежището, постановени на първа инстанция от Службата за чужденците.
12.
Съгласно член 56, параграф 8 от този закон решенията на Flygtningenævnet (Комисия за чужденците) са окончателни и поради това не могат да бъдат обжалвани пред друг административен орган.
13.
От изложението на правната уредба в акта за преюдициално запитване е видно, че съгласно датското административно право органът по обжалването може да върне преписката на компетентния административен орган за преразглеждане в три хипотези: 1) ако преписката не е достатъчно изяснена преди постановяването на решението на първа инстанция; 2) ако при разглеждане на преписката на първа инстанция са допуснати съществени грешки или 3) ако е налице нова информация, която е важна за първоначалното решение.
14.
Следователно съгласно датското административно право връщането за преразглеждане предполага, че производството по преписката продължава и че е възможно новото решение, взето на първа инстанция, да се оспори пред органа по обжалване.
III. Фактите по спора в главното производство и преюдициалният въпрос
15.
Афганистанският гражданин Н влиза в Дания на 25 април 2021 г., където на същия ден подава молба за международна закрила. Според съдържащите се в Евродак данни, Н вече е бил регистриран като кандидат за международна закрила в Румъния на 5 март 2021 г.
16.
Поради това на 24 юни 2021 г. Службата за чужденците отправя искане до румънските органи да приемат Н обратно в приложение на член 18, параграф 1, буква в) от Регламент „Дъблин III“, което искане те приемат на 7 юли 2021 г., т.е. в предвидения за това срок.
17.
На 19 юли 2021 г. Службата за чужденците взема решение за прехвърлянето на Н в Румъния в приложение на тази разпоредба (наричано по-нататък „първото решение за прехвърляне“). Със заявление от същия ден Н подава жалба срещу това решение пред Flygtningenævnet (Комисия за бежанците). Съгласно член 27, параграф 3, буква а) от Регламент „Дъблин III“ тази жалба има суспензивно действие.
18.
На 28 февруари 2022 г., докато посочената жалба е висяща, Румъния уведомява всички държави членки, че считано от 1 март 2022 г., спира всички входящи прехвърляния, извършвани в съответствие с Регламент „Дъблин III“, поради конфликта в Украйна и повишения приток на бежанци на румънска територия.
19.
Поради това на 15 март 2022 г. Flygtningenævnet (Комисия за чужденците) решава да върне преписката за преразглеждане на Службата за чужденците, която да се произнесе по въздействието на това уведомление върху конкретното решение за прехвърляне на Н в Румъния. От акта за преюдициално запитване е видно, че въпросното връщане предполага отмяна на решението от 19 юли 2021 г.
20.
На 8 април 2022 г. Службата за чужденците отново взема решение за прехвърляне на Н в Румъния на основание член 18, параграф 1, буква в) от Регламент „Дъблин III“ (наричано по-нататък „второто решение за прехвърляне“). Със заявление от същия ден Н обжалва това решение пред Flygtningenævnet (Комисия за бежанците). Съгласно член 27, параграф 3, буква а) от разглеждания регламент тази жалба има суспензивно действие.
21.
На 24 май 2022 г. Румъния информира всички държави членки, че спирането на входящите прехвърляния, извършвани в съответствие с Регламент „Дъблин III“, се отменя.
22.
С окончателно решение от 2 декември 2022 г. Flygtningenævnet (Комисия за бежанците) потвърждава второто решение за прехвърляне.
23.
На 2 февруари 2023 г. Н иска възобновяване на производството с мотива, че към момента на приемането на второто решение за прехвърляне предвиденият в член 29, параграф 1 от Регламент „Дъблин III“ шестмесечен срок от уважаването на искането за обратно приемане е изтекъл, в резултат на което съгласно член 29, параграф 2 от посочения регламент компетентно да разгледа неговата молба за международна закрила вече е Кралство Дания.
24.
След като възобновява производството, Flygtningenævnet (Комисия за бежанците) потвърждава второто решение за прехвърляне посредством решение от 19 април 2023 г. Съгласно това решение, част от което е възпроизведена в акта за преюдициално запитване, Flygtningenævnet (Комисия за бежанците) счита, че предвиденият в член 29, параграф 1 от Регламент „Дъблин III“ срок за прехвърляне е започнал да тече едва от приемането на окончателното ѝ решение от 2 декември 2022 г. по две причини. От една страна, в резултат от решението, с което преписката се връща за преразглеждане, производството по нея е продължило пред Службата за чужденците, което е възпрепятствало прехвърлянето на Н в Румъния. От друга страна, изпълнението на второто решение за прехвърляне е спряно по време на производството по обжалване пред нея, при това до приемането на окончателното ѝ решение от 2 декември 2022 г.
25.
На 4 май 2023 г., по искане на DRC Dansk Flygtningehjælp (Съвет за бежанците, Дания) — неправителствена организация, която представлява H, Flygtningenævnet (Комисия за бежанците) решава да възобнови производството, за да преразгледа тълкуването на правилата относно сроковете на прехвърляне по член 29, параграфи 1 и 2 във връзка с член 27 от Регламент „Дъблин III“. В молбата си за възобновяване на производството Съветът за бежанците се позовава по-специално на решение Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Спиране на срока за прехвърляне във въззивното производство), като твърди, че с оглед на Регламент „Дъблин III“ отговорността за разглеждането на молбата за международна закрила на Н се прехвърля на Дания от момента на приемане на второто решение за прехвърляне.
26.
При тези обстоятелства Flygtningenævnet (Комисия за бежанците) решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Трябва ли правилата относно сроковете по член 29, параграфи 1 и 2 от Регламента [„Дъблин III“] да се тълкуват в смисъл, че шестмесечният срок, предвиден в член 29, параграф 1, втора хипотеза от [този регламент], започва да тече от датата на окончателното решение по същество, когато орган по обжалването на молещата държава членка като посочения в член 27 от [разглеждания регламент] е върнал на компетентния първоинстанционен орган преписката относно прехвърлянето, а впоследствие последният е приел ново решение за прехвърляне повече от шест месеца след като е получено съгласието на компетентната държава членка за обратното приемане — по-специално ако причината за връщането на преписката е, че компетентната държава членка, която първоначално е приела прехвърлянето, впоследствие е решила принципно да спре прехвърлянията по [същия регламент] — и когато спрямо съответната мярка за извеждане на чужденеца е приложено суспензивното действие на обжалването?“.
27.
Flygtningenævnet (Комисия за бежанците) подава искане настоящото дело да се разгледа по реда на бързото преюдициално производство по член 105 от Процедурния правилник на Съда. С решение на председателя на Съда от 15 декември 2023 г. това искане е отхвърлено (
9
).
28.
На 27 ноември 2023 г. Съдът изпраща на запитващата юрисдикция искане за разяснения относно качеството ѝ на „юрисдикция“ по смисъла на член 267 ДФЕС, на което тя отговаря.
29.
Н, датското, френското, австрийското и швейцарското правителство, както и Европейската комисия представят писмени становища. В съдебното заседание, проведено на 6 февруари 2025 г., H, датското и френското правителство, както и Комисията са изслушани и са приканени по-специално да отговорят на поставените от Съда въпроси, на които се изисква устен отговор.
IV. Анализ
30.
С преюдициалния си въпрос запитващата юрисдикция иска по същество от Съда да установи дали в рамките на процесуална система на държава членка, която при наличието на съществена промяна в обстоятелствата, настъпила след приемането на решение за прехвърляне, позволява на съдебния орган, сезиран с жалба за отмяна на това решение, да го отмени, без да се произнася по основателността му, и да го върне за преразглеждане на компетентния административен орган, който следва да приеме ново решение за прехвърляне, срещу което е подадена нова жалба със суспензивно действие, член 29, параграфи 1 и 2 от Регламент „Дъблин III“ трябва да се тълкува в смисъл, че шестмесечният срок за прехвърляне започва да тече от решението, с което съдебният орган се произнася окончателно по законосъобразността на последното решение.
31.
За да се отговори на този въпрос, следва най-напред да се припомни, че член 29 от Регламент „Дъблин III“ определя условията и сроковете, в които за целите на поемането на отговорността или на обратното приемане на кандидат за международна закрила молещата държава членка трябва да осъществи прехвърлянето му в компетентната държава членка.
32.
Член 29, параграф 1, първа алинея от този регламент предвижда, че предаването се осъществява в съответствие с националното право на молещата държава членка след съгласуване между заинтересованите държави членки, веднага щом това бъде практически възможно и най-късно в шестмесечен срок от приемането на искането от компетентната държава членка да поеме отговорността или да приеме обратно въпросното лице или считано от крайното решение по обжалване или по преразглеждане в случай на суспензивно действие в съответствие с член 27, параграф 3 от посочения регламент.
33.
Като се позовава на точка 29 от решение Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Спиране на срока за прехвърляне във въззивното производство), H твърди, че след приемане на решението от 15 март 2022 г., с което Flygtningenævnet (Комисия за бежанците) отменя първото решение за прехвърляне и връща делото на Службата за чужденците за преразглеждане, вече не е налице решение за прехвърляне, чието изпълнение може да бъде отложено, и че срокът за прехвърляне е започнал да тече със задна дата от 7 юли 2021 г., когато Румъния е уважила искането за обратното му приемане (
10
).
34.
Отбелязвам обаче, първо, че такъв подход би противоречал на текста и логиката на член 29, параграф 1 от Регламент „Дъблин III“, от които следва, че двата момента, от които може да започне да тече срокът за прехвърляне, трябва да се разбират като взаимно изключващи се.
35.
Така в първата хипотеза изобщо не е подадена жалба срещу решението за прехвърляне или, ако такава е подадена, тя няма суспензивно действие. Следователно срокът за прехвърляне започва да тече от датата, на която компетентната държава членка уважи искането да поеме отговорност или да приеме обратно съответното лице. Във втората хипотеза срещу решението за прехвърляне е подадена жалба със суспензивно действие. Следователно срокът започва да тече от окончателното решение по тази жалба след изчерпване на предвидените в правния ред на съответната държава членка способи за защита (
11
).
36.
Всеки друг извод би противоречал на предвидената в член 47 от Хартата цел за ефективна съдебна защита. Всъщност двете хипотези, предвидени в член 29, параграф 1, първа алинея от Регламент „Дъблин III“, позволяват да се осигури пълното действие на спирането на изпълнението на решението за прехвърляне, предвидено в член 27, параграф 3 от този регламент. Ако в рамките на обжалване на решение за прехвърляне изпълнението на това решение бъде спряно, но срокът за прехвърляне продължи да тече, не би било възможно да се осигурят равни процесуални възможности и ефективност на производствата по обжалване, като се гарантира, че този срок няма да изтече, когато изпълнението на решението за прехвърляне е станало невъзможно чрез подаването на жалба срещу това решение (
12
).
37.
Отбелязвам, второ, че фактическите обстоятелства по настоящото дело се различават от тези по делото, по което е постановено решение Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Спиране на срока за прехвърляне във въззивното производство). В това дело до Съда е отправен въпрос дали суспензивното действие на въззивна жалба срещу съдебно решение за отмяна на решение за прехвърляне влияе върху срока за прехвърляне. Съдът постановява, от една страна, че член 27, параграф 3 от Регламент „Дъблин III“ няма за цел да регламентира временните мерки, които евентуално могат да бъдат постановени в рамките на въззивно производство, образувано по инициатива на компетентните органи, и от друга страна, че временна мярка, която води до спиране на срока за прехвърляне до произнасянето по жалбата в това въззивно производство, може да бъде постановена само когато изпълнението на решението за прехвърляне е било спряно до произнасянето по жалбата в първоинстанционното производство (
13
).
38.
В настоящия случай обаче изпълнението на първото решение за прехвърляне, взето от Службата за чужденците спрямо Н, е спряно на първа инстанция съгласно член 27, параграф 3, буква а) от Регламент „Дъблин III“. Освен това, макар първото решение да е отменено от Flygtningenævnet (Комисия за бежанците), преписката е върната на тази служба, за да преразгледа въпроса за прехвърлянето му, и посоченият орган е приел второ решение за прехвърляне, срещу което заинтересованото лице също е подало жалба със суспензивно действие.
39.
От това следва, че действително е налице решение за прехвърляне (второто решение за прехвърляне), чието изпълнение е спряно в рамките на подадената срещу него жалба. Следователно съгласно член 29, параграф 1 от Регламент „Дъблин III“ срокът за прехвърляне е започнал да тече от приемането на окончателното решение по тази жалба.
40.
Въпросният член 29 не предвижда специални правила за изчисляване на сроковете, когато при наличието на съществена промяна в обстоятелствата, настъпила след приемането на решение за прехвърляне, съдебният орган го отменя, без да преценява основателността му, и го връща за преразглеждане от компетентния административен орган, който следва да приеме ново решение за прехвърляне, срещу което е подадена нова жалба.
41.
Както става ясно от обсъжданията в съдебното заседание, особена трудност поражда моментът, в който решението по жалбата става „крайно“ по смисъла на член 29, параграф 1 от Регламент „Дъблин III“. Всъщност крайно е или решението, с което съдебният орган, сезиран с жалба за отмяна на първото решение за прехвърляне, го отменя, без да преценява основателността му, или решението, с което този орган, сезиран с нова жалба за отмяна на второто решение за прехвърляне, се произнася по законосъобразността му (
14
).
42.
Считам, че при процесуална система като описаната от датското правителство в неговото становище, шестмесечният срок за прехвърляне, предвиден в член 29, параграф 1 от Регламент „Дъблин III“, трябва да започне да тече от окончателното решение по жалбата срещу второто решение за прехвърляне, което не може да бъде обжалвано по общия ред.
43.
На първо място, подобно разрешение на въпроса има за цел да отчете особеностите на датската процесуална система, която предвижда „двуинстанционно“ разглеждане на делата, като в рамките на съдебното производство въвежда процедура за връщане на преписката за преразглеждане от компетентния административен орган, когато е налице „нова информация от значение“ (
15
) за изпълнението на дадено решение, като например решение за прехвърляне.
44.
Вярно е, че са налице две решения за прехвърляне, които са били предмет на две отделни обжалвания. Тези решения обаче имат един и същ предмет (прехвърляне на кандидата), приети са по отношение на един и същ кандидат, в следствие от едно и също събитие (съгласие за обратното приемане от компетентната държава членка) и от един и същ административен орган, така че това производство трябва да се разбира като единно производство. Следователно решението, с което съдебният орган отменя първото решение за прехвърляне, без дори да се произнесе по основателността му, и го връща на административния орган за преразглеждане, представлява междинно решение, което позволява на компетентния административен орган да прецени последиците от наличието на нови и съществени обстоятелства, свързани с процедурата за прехвърляне на заинтересованото лице, и евентуално да възприеме различно становище относно тази процедура.
45.
Припомням обаче, че що се отнася до тълкуването на Регламент (ЕО) № 343/2003 (
16
), който е отменен с Регламент „Дъблин III“, Съдът е постановил, че срокът за прехвърляне следва да започне да тече не считано от временното съдебно решение за спиране на изпълнението на процедурата за прехвърляне, а едва от съдебното решение по основателността на тази процедура, което вече не може да попречи на това прехвърляне (
17
). Следователно произнасянето в окончателното решение по жалбата относно законосъобразността на решението за прехвърляне е от определящо значение. Като предвижда, че срокът за прехвърляне започва да тече от окончателното решение по жалбата срещу решението за прехвърляне, законодателят на Съюза има предвид окончателното решение по същество, което слага край на производството, свързано с решението за прехвърляне, като отменя или допуска изпълнението на последното.
46.
На второ място, подобно разрешение на въпроса позволява да се вземат предвид принципите и изискванията, произтичащи от необходимостта да се гарантира наличието на ефективен съдебен контрол по смисъла на член 27 от Регламент „Дъблин III“ и член 47 от Хартата. Всъщност Съдът постоянно припомня, че макар законодателят на Съюза да е искал да насърчи бързото изпълнение на решенията за прехвърляне, той все пак не е имал намерение да жертва съдебната защита на лицата, търсещи международна закрила, пред изискването за бърза обработка на тяхната молба (
18
).
47.
Ето защо член 27, параграф 1 от Регламент „Дъблин III“ предвижда, че лицето, за което е прието решение за прехвърляне, има право на ефективна правна защита под формата на право на обжалване или на преразглеждане пред съд или друг правораздавателен орган на решението за прехвърляне по отношение на неговите правни и фактически основания (
19
). Обхватът на тази защита е уточнен в съображение 19 от този регламент. В него се посочва, че за да се гарантира спазването на международното право, установената с посочения регламент ефективна правна защита срещу решения за прехвърляне следва да включва както, от една страна, преценка как е приложен същият регламент, така и от друга страна, преценка каква е законовата и фактическата ситуация в държавата членка, в която е прехвърляно търсещото убежище лице (
20
).
48.
Ето защо в решение État belge (Обстоятелства, настъпили след приемането на решението за прехвърляне) Съдът стига до извода, че производство по жалба за отмяна на решение за прехвърляне, в което сезираният съд не може да вземе предвид обстоятелства, настъпили след приемането на това решение, които са определящи за правилното прилагане на Регламент „Дъблин III“, не позволява да се гарантира ефективен правен способ и да се осигури съдебна защита, която да е достатъчна с оглед на правата, посочени в член 27 от този регламент и член 47 от Хартата (
21
).
49.
Въпреки това Съдът е признал, че законодателят на Съюза е хармонизирал само някои процесуални правила във връзка с полагащото се на съответното лице право на обжалване срещу решението за прехвърляне и че в приложение на член 27 от регламент „Дъблин III“ държавите членки не са непременно длъжни да устроят своята система за обжалване така, че изискването да се вземат предвид определящите обстоятелства, настъпили след приемането на решението за прехвърляне, да е гарантирано в контекста на разглеждането на жалбата, с която се оспорва законосъобразността на решението за прехвърляне (
22
). Според Съда, когато обстоятелство, настъпило след приемането на решението за прехвърляне може да постави под въпрос прехвърлянето на заинтересованото лице в компетентната държава членка, тази разпоредба оставя на държавите членки да определят до каква степен съдебният орган може да вземе предвид това обстоятелство за целите на преценката на законосъобразността на решението за прехвърляне чрез цялостно и ex nunc разглеждане, или тази съдебна защита следва да се осигури под друга форма, като се установи например специфично правно средство за защита или друго процесуално правило (
23
).
50.
Установявам обаче, че датската процесуална система се вписва именно в този контекст, поради което посочената държава членка не може да бъде упрекната, че в производството по жалба за отмяна на решение за прехвърляне е включена процедура за връщане на съответната преписка за преразглеждане с цел да се вземе предвид съществена промяна в обстоятелствата, настъпила в компетентната държава членка след приемането на това решение. Да се приеме, че поради въпросното връщане за преразглеждане на преписката отговорността за разглеждане на молбата за международна закрила се прехвърля на тази държава членка, би имало за последица при такава система да разубеди съответната държава членка да вземе предвид тези нови обстоятелства, които са определящи за целите на преценката на законосъобразността и осъществимостта на процедурата за прехвърляне.
51.
Добавям обаче, че в съответствие с постоянната съдебна практика при липсата на правна уредба на Съюза в съответната област, във вътрешния правен ред на всяка държава членка, в съответствие с принципа на процесуална автономия, трябва да се определят процесуалните правила за съдебните производства, предназначени да гарантират зачитането на правата на правните субекти, при условие обаче че тези правила не са по-неблагоприятни от правилата, които уреждат сходни положения по националното право (принцип на равностойност) и не правят практически невъзможно или прекомерно трудно упражняването на правата, предоставени от правото на Съюза (принцип на ефективност) (
24
).
52.
Що се отнася, на първо място, до принципа на равностойност, той изисква всички правила относно исковете или жалбите да се прилагат еднакво за исковете или жалбите, основани на нарушение на правото на Съюза, и за сходните искове или жалби, основани на нарушение на националното право (
25
).
53.
На второ място, що се отнася до принципа на ефективност, той изисква, в рамките на процедура като разглежданата, компетентният съдебен орган да се произнесе окончателно по законосъобразността на решението за прехвърляне, преразгледано от компетентния административен орган, без неоправдано забавяне, за да се гарантира ефективен достъп до процедурите за предоставяне на международна закрила и да се осигури бързата обработка на молбите за международна закрила в съответствие със съображение 5 от Регламент „Дъблин III“ (
26
). Това предполага, че продължителността на тази процедура като цяло не трябва да надвишава периода, който е строго необходим с оглед на целите, за които е започнало преразглеждането.
54.
Следователно в положение като разглежданото всяка държава членка трябва така да устрои националното си право, че след отмяната на първоначалното решение и при връщане на преписката на компетентния административен орган поради нови обстоятелства, които са определящи за целите на процедурата по прехвърляне, този орган да приеме ново решение, а съдебният орган при необходимост да се произнесе в кратък срок (
27
).
55.
Следователно такъв режим не трябва да води до положение, при което молещата държава членка може да избегне отговорността си, като откаже да стане компетентна държава членка, връщайки преписката за преразглеждане на компетентния административен орган за неопределено време, без изобщо да има произнасяне по процедурата за предоставяне на международна закрила. Всъщност подобен режим би могъл да доведе до положение, противоречащо на целта на Регламент „Дъблин III“, както е посочена в съображение 5 от него, тъй като би имал за последица отлагане на момента, от който може да започне да тече срокът за прехвърляне, а оттам и на момента, от който може да се разгледа молбата за международна закрила, възпрепятствайки по този начин кандидата да упражни правата, свързани с признаването на тази молба. Както Съдът посочва в решение от 13 ноември 2018 г. X и X (
28
), в такъв случай би било необходимо такава молба евентуално да се разгледа от държава членка, различна от определената за компетентна съгласно критериите по глава III от този регламент (
29
).
56.
В настоящия случай нито един орган все още не се е произнесъл по молбата за международна закрила, подадена от Н на 25 април 2021 г. От 7 юли 2021 г. — датата, на която Румъния се е съгласила да приеме H обратно за целите на разглеждането на неговата молба, той нито е бил прехвърлен, нито е било взето решение по същество по неговото искане. Що се отнася до разглежданата в главното производство процедура (която не включва двете искания за възобновяване на производството, подадени от H, а след това от Съвета за бежанците), констатирам, че са изминали почти седемнадесет месеца от момента, в който Румъния се е съгласила да приеме обратно Н, до окончателното решение, с което Flygtningenævnet (Комисия за бежанците) е потвърдила второто решение за прехвърляне. Припомням обаче, че член 29, параграф 2 от Регламент „Дъблин III“ предвижда само два случая, в които срокът за прехвърляне може да бъде удължен най-много до една година, ако прехвърлянето не е могло да бъде извършено поради това, че засегнатото лице е задържано в учреждение за изтърпяване на наказанието лишаване от свобода, или най-много до осемнадесет месеца, ако това лице се укрие (
30
). В настоящия случай, макар да е очевидно, че решението на Румъния да спре всички входящи прехвърляния на основание на Регламент „Дъблин III“ непременно е повлияло на продължителността на тази процедура, като е довело до процедурата за връщане на преписката за преразглеждане, били са необходими почти осем месеца на Flygtningenævnet (Комисия за бежанците) да се произнесе по законосъобразността на второто решение за прехвърляне, въпреки че, както беше посочено по-горе, това решение е със същия предмет като първото и е прието по отношение на същия кандидат, в резултат на същото събитие и от същия административен орган. Подобна продължителност ми се струва трудно съвместима с необходимостта да се гарантира бързото разглеждане на молбите за международна закрила.
57.
С оглед на всички тези съображения считам, че в рамките на процесуална система на държава членка, която при наличието на съществена промяна в обстоятелствата, настъпила след приемането на решение за прехвърляне, позволява на съдебния орган, сезиран с жалба за отмяна на това решение, да го отмени, без да се произнася по основателността му, и да го върне за преразглеждане на компетентния административен орган, който следва да приеме ново решение за прехвърляне, срещу което е подадена нова жалба със суспензивно действие, член 29, параграф 1 от Регламент „Дъблин III“ във връзка с член 27 от този регламент трябва да се тълкува в смисъл, че шестмесечният срок за прехвърляне започва да тече от окончателното решение, с което този съдебен орган се произнася по същество и с което слага край на производството, свързано с решението за прехвърляне, като го отменя или допуска изпълнението му.
58.
В настоящия случай това е решението от 2 декември 2022 г., с което Flygtningenævnet (Комисия за бежанците) се произнася окончателно по основателността на второто решение за прехвърляне. Тъй като втората жалба, подадена от H, действително е имала суспензивен ефект съгласно член 27, параграф 3 от Регламент „Дъблин III“, срокът за прехвърляне е започнал да тече от тази дата.
V. Заключение
59.
С оглед на всички изложени съображения предлагам на Съда да отговори на въпроса, поставен от Flygtningenævnet (Комисия за бежанците, Дания), по следния начин:
„Член 29, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна или от лице без гражданство, разглеждан във връзка с член 27 от този регламент
трябва да се тълкува в смисъл, че:
–
в рамките на процесуална система на държава членка — която при наличието на съществена промяна в обстоятелствата, настъпила след приемането на решение за прехвърляне, позволява на съдебния орган, сезиран с жалба за отмяна на това решение, да го отмени, без да се произнася по основателността му, и да върне преписката за преразглеждане на компетентния административен орган, който следва да приеме ново решение за прехвърляне, срещу което е подадена нова жалба със суспензивно действие — шестмесечният срок за прехвърляне започва да тече от окончателното решение, с което този съдебен орган се произнася по същество и с което слага край на производството, свързано с решението за прехвърляне, като го отменя или допуска изпълнението му,
–
тази държава членка следва така да устрои националното си право, че след връщането на преписката на компетентния административен орган за преразглеждане новото решение за прехвърляне и окончателното решение по жалбата за отмяната му да бъдат приети в кратък срок, за да се гарантира бързото разглеждане на молбата за международна закрила“.
(
1
)	Език на оригиналния текст: френски.
(
i
)	Името на настоящото дело е измислено. То не съвпада с истинското име на никоя от страните в производството.
(
2
)	Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г., стр. 31, наричан по-нататък „Регламент „Дъблин III“).
(
3
)	Вж. по-специално решение от 30 март 2023 г., Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Спиране на срока за прехвърляне във въззивното производство) (C‑556/21, наричано по-нататък решение Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Спиране на срока за прехвърляне във въззивното производство), EU:C:2023:272). Вж. също решения от 12 януари 2023 г., Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Срок за прехвърляне — Множество молби) (C‑323/21—C‑325/21, EU:C:2023:4), и от 30 март 2023 г., Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Срок за прехвърляне — Трафик на хора) (C‑338/21, EU:C:2023:269).
(
4
)	Наричана по-нататък „Хартата“.
(
5
)	Директива на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 337, 2011 г., стр. 9).
(
6
)	Директива на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, 2013 г., стр. 60).
(
7
)	Споразумение между [Европейския съюз] и Кралство Дания относно критериите и механизмите за определяне на държава, която е компетентна за разглеждане на молба за убежище, подадена на територията на Дания или друга държава — членка на Европейския съюз, и системата „Евродак“ за сравняване на дактилоскопични отпечатъци за ефективното прилагане на Дъблинската конвенция (ОВ L 66, 2006 г., стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 271).
(
8
)	Закон, консолидиран с Lovbekendtgørelse nr. 1079 (Указ за консолидиране № 1079) от 10 август 2023 г.
(
9
)	Вж. определение на председателя на Съда от 15 декември 2023 г., Tang (C‑560/23, EU:C:2023:1035).
(
10
)	В съдебното заседание обаче изглежда, че представителят на Н се отказва от този довод, като обяснява, че срокът за прехвърляне следва да започне да тече от датата, на която Flygtningenævnet (Комисия за бежанците) е взела решение да отмени първото решение за прехвърляне и да върне преписката на Службата за чужденците за преразглеждане, т.е. от 15 март 2022 г.
(
11
)	Вж. решение Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Спиране на срока за прехвърляне във въззивното производство) (т. 24).
(
12
)	Вж. решение Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Спиране на срока за прехвърляне във въззивното производство) (т. 35).
(
13
)	Вж. решение Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Спиране на срока за прехвърляне във въззивното производство) (т. 27 и 34).
(
14
)	Датската система не може да бъде приравнена на двуинстанционен съдебен контрол в рамките на въззивно обжалване, предвиждащо обжалване пред по-горна инстанция на първоинстанционно съдебно решение, в което първата инстанция се е произнесла по законосъобразността на административен акт, като това се вписва в едно-единствено производство, целящо отмяна или потвърждаване на едно и също решение за прехвърляне.
(
15
)	Вж. точка 13 от настоящото заключение.
(
16
)	Регламент на Съвета от 18 февруари 2003 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държава членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна (ОВ L 50, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 56).
(
17
)	Вж. решение от 29 януари 2009 г., Petrosian (C‑19/08, EU:C:2009:41, т. 46).
(
18
)	Вж. решение от 30 март 2023 г., Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Срок на прехвърляне — Трафик на хора) (C‑338/21, EU:C:2023:269, т. 52 и цитираната съдебна практика), и решение Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Спиране на срока за прехвърляне във въззивното производство) (т. 19 и цитираната съдебна практика).
(
19
)	Вж. решение от 15 април 2021 г., État belge (Обстоятелства, настъпили след приемането на решението за прехвърляне) (C‑194/19, наричано по нататък „решение État belge (Обстоятелства, настъпили след приемането на решението за прехвърляне)“, EU:C:2021:270, т. 32).
(
20
)	Вж. решение État belge (Обстоятелства, настъпили след приемането на решението за прехвърляне) (т. 33 и цитираната съдебна практика).
(
21
)	Вж. решение État belge (Обстоятелства, настъпили след приемането на решението за прехвърляне) (т. 49).
(
22
)	Вж. решение État belge (Обстоятелства, настъпили след приемането на решението за прехвърляне) (т. 37 и 38).
(
23
)	Вж. решение État belge (Обстоятелства, настъпили след приемането на решението за прехвърляне) (т. 46—48).
(
24
)	Вж. решение État belge (Обстоятелства, настъпили след приемането на решението за прехвърляне) (т. 42 и цитираната съдебна практика) и решение от 30 ноември 2023 г., Ministero dell’Interno и др. (Обща брошура — Непряко връщане) (C‑228/21, C‑254/21, C‑297/21, C‑315/21 и C‑328/21, EU:C:2023:934, т. 113 и цитираната съдебна практика).
(
25
)	Вж. решение État belge (Обстоятелства, настъпили след приемането на решението за прехвърляне) (т. 44 и цитираната съдебна практика) и определение от 4 октомври 2024 г., Komise pro rozhodování ve věcech pobytu cizinců (C‑761/23, EU:C:2024:879, т. 30 и цитираната съдебна практика).
(
26
)	Вж. в това отношение решение от 13 ноември 2018 г., X и X (C‑47/17 и C‑48/17, EU:C:2018:900, т. 69 и цитираната съдебна практика), и решение État belge (Обстоятелства, настъпили след приемането на решението за прехвърляне) (т. 35 и 36 и цитираната съдебна практика).
(
27
)	Вж. по аналогия решение от 25 юли 2018 г., Alheto (C‑585/16, EU:C:2018:584, т. 148).
(
28
)	C‑47/17 и C‑48/17, EU:C:2018:900.
(
29
)	Вж. решение от 13 ноември 2018 г., X и X (C 47/17 и C‑48/17, EU:C:2018:900, т. 70).
(
30
)	Понятието „задържане в учреждение за изтърпяване на наказанието лишаване от свобода“ е дефинирано в решение от 31 март 2022 г., Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl и др. (Настаняване на търсещо убежище лице в психиатрична болница) (C‑231/21, EU:C:2022:237, т. 55 и 58), а понятието „укриване“ — в решение от 19 март 2019 г., Jawo (C‑163/17, EU:C:2019:218, т. 56 и 57). От съображения за изчерпателност ще припомня, че самият Съд е потвърдил, че други обстоятелства като пандемията COVID 19, които правят изпълнението на решението за прехвърляне практически невъзможно, не допускат прекъсване на срока за прехвърляне, предвиден в член 29, параграф 1 от Регламент „Дъблин III“ (решение от 22 септември 2022 г., Bundesrepublik Deutschland (Спиране по административен ред на решението за прехвърляне)C‑245/21 и C‑248/21, EU:C:2022:709).