HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI (Camera a treia)
14 februarie 2007
Cauza T‑435/04
Manuel Simões Dos Santos
împotriva
Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
„Funcție publică – Funcționari și agenți ai OAPI – Evaluare și promovare – Aducerea la zero și recalcularea numărului de puncte de merit acumulate – Regim tranzitoriu – Acțiune în anulare – Excepție de nelegalitate – Neretroactivitate – Principiile legalității și securității juridice – Temei juridic – Încredere legitimă – Egalitate de tratament”
Obiectul: Acțiune având ca obiect o cerere de anulare, pe de o parte, a deciziei OAPI din 7 iulie 2004 prin care se respinge reclamația
formulată de reclamant la 11 martie 2004 și, pe de altă parte, a deciziei OAPI din 15 decembrie 2003 prin care se stabilește
numărul de puncte de merit acumulat de reclamant în cadrul exercițiului de promovare 2003, precum și a avizului comitetului
paritar de evaluare din 12 decembrie 2003
Decizia: Anulează decizia OAPI din 15 decembrie 2003 de atribuire definitivă a punctelor de merit reclamantului în cadrul exercițiului
de promovare 2003, precum și decizia OAPI din 7 iulie 2004 prin care se respinge reclamația formulată de reclamant la 11 martie
2004, în măsura în care aceste decizii constată ștergerea soldului de puncte de merit al reclamantului, astfel cum este recunoscut
prin decizia PERS‑PROM‑39‑03rev1 din 30 martie 2004 privind promovarea. Respinge celelalte capete de cerere. Obligă OAPI la
plata cheltuielilor de judecată.
Sumarul hotărârii
1.      Funcționari – Promovare – Adoptarea unui nou sistem de promovare
(Statutul funcționarilor, art. 45)
2.      Funcționari – Promovare – Adoptarea unui nou sistem de promovare (Statutul funcționarilor, art. 45)
3.      Funcționari – Principii – Principiile legalității și securității juridice
(Statutul funcționarilor, art. 90 și 91)
4.      Funcționari – Promovare – Adoptarea unui nou sistem de promovare (Statutul funcționarilor, art. 45, 90 și 91)
1.      Nu este vorba despre retroactivitate în cazul în care modificările unei reglementări se aplică efectelor viitoare ale unor
situații născute sub imperiul reglementării anterioare, principiul încrederii legitime neputând fi extins până la a împiedica
în mod general o astfel de aplicare. Prin urmare, nu se poate vorbi despre aplicarea retroactivă a unei reglementări interne
adoptate de o instituție privind instituirea unui nou sistem de evaluare și de promovare în cazul în care, drept consecință
a noii metode de calcul al punctelor de promovare, aceasta determină neluarea în considerare, începând cu exercițiul de promovare
ulterior intrării sale în vigoare, a vechiului sold de puncte de merit al unui funcționar, recunoscut în temeiul reglementării
anterioare. Astfel, ca urmare a intrării în vigoare a noului sistem, administrația este obligată să acorde efectele juridice
prevăzute de noile dispoziții faptelor anterioare care au condus la recunoașterea unui sold de puncte de merit în cadrul exercițiilor
de promovare precedente, efectuate sub imperiul dispozițiilor anterioare, abrogate între timp.
Pe de altă parte, nu constituie o aplicare retroactivă a noii reglementări nici calcularea anumitor puncte de promovare prin
raportare la vechimea în grad a unui funcționar, dobândită la o dată sau începând cu o dată anterioară intrării în vigoare
a acesteia, o astfel de dată reprezentând doar un simplu punct de referință pentru aplicarea noii reglementări la situația
viitoare a funcționarului vizat. O astfel de reglementare se limitează să guverneze derularea ulterioară a carierei persoanei
interesate, ținând seama, în mod licit, de perioadele de activitate efectuate și de faptele intervenite anterior.
(a se vedea punctele 95, 100, 101, 103 și 104)
Trimitere la: Curte 29 iunie 1999, Butterfly Music, C‑60/98, Rec., p. I‑3939, punctele 24 și 25 și jurisprudența citată
2.      Nu există obligația instituțiilor de a adopta un anumit sistem de evaluare și de promovare, având în vedere larga marjă de
apreciere de care dispun acestea pentru a îndeplini obiectivele prevăzute la articolul 45 din statut în conformitate cu propriile
necesități de organizare și de gestionare a personalului. Într‑adevăr, prin definiție, orice schimbare a actualei metode de
evaluare și de promovare a funcționarilor are ca scop să remedieze anumite deficiențe rezultate din aplicarea normelor anterioare.
Așadar, este inerent unui astfel de proces de reformă, a cărei necesitate poate fi apreciată de administrație în exercitarea
unei largi marje de acțiune, ca, începând de la o anumită dată, evaluarea meritelor funcționarilor să se realizeze pe noi
baze. Nu se poate impune administrației, în cadrul noului regim, să ia în considerare, integral și în mod identic, punctele
de merit atribuite funcționarilor sub imperiul vechiului regim, întrucât aceasta ar avea drept consecință aproape inevitabilă
lipsirea reformei sistemului de promovare de orice aplicabilitate practică, și aceasta în condițiile în care nu există un
drept al agenților de a fi menținută reglementarea în vigoare.
În consecință, în cadrul politicii lor de gestiune a personalului, articolul 45 din statut lasă instituțiilor o largă marjă
de apreciere în ceea ce privește punerea în aplicare și modificarea sistemului de evaluare și de promovare prin adoptarea
unor măsuri cu aplicabilitate generală. Prin urmare, un funcționar nu poate să se prevaleze, în principiu, de încrederea legitimă
în adoptarea, în privința sa, a unor anumite măsuri care garantează menținerea de avantaje ce decurg din reglementarea anterioară
abrogată, cu efectul de a reduce, în mod necorespunzător, această putere discreționară. Așadar, invocarea principiului încrederii
legitime împotriva unei măsuri cu aplicabilitate generală poate fi admisă numai în mod cu totul excepțional și în situații
extrem de specifice. Astfel, deși instanța comunitară poate controla dacă, în exercitarea acestei largi puteri de apreciere,
instituția competentă respectă întru totul limitele acestei puteri, nu este mai puțin adevărat că întinderea acestui control
este restrânsă și se limitează la problema dacă măsurile luate prezintă un caracter vădit neadecvat și dacă aprecierea instituției
cu privire la acest aspect este vădit eronată.
(a se vedea punctele 132 și 133)
Trimitere la: Curte 5 octombrie 1994, Germania/Consiliul, C‑280/93, Rec., p. I‑4973, punctul 90; Tribunal 11 februarie 2003,
Leonhardt/Parlamentul European, T‑30/02, RecFP, p. I‑A‑41 și II‑265, punctul 55 și jurisprudența citată; Tribunal 28 iunie
2005, Industrias Químicas del Vallés/Comisia, T‑158/03, Rec., p. II‑2425, punctul 95
3.      Orice măsură individuală care lezează funcționarul necesită, în conformitate cu exigențele care decurg din principiile legalității
și securității juridice, existența unui temei juridic expres, precis și neechivoc. Într‑adevăr, funcționarii și agenții sunt
supuși exercitării de către administrație a unei largi puteri de apreciere cu privire la aspecte care țin de personal și care
nu este echilibrată decât în mod limitat prin obligația de solicitudine care revine administrației. Prin urmare, este cu atât
mai important ca orice act individual adoptat în exercitarea acestei largi puteri discreționare, care lezează un funcționar
și îi afectează situația juridică personală, să aibă la bază, cel puțin, un temei juridic expres și suficient de precis și
de clar în această privință. În plus, numai cu respectarea necondiționată a principiului necesității unui temei juridic, care
decurge din principiile legalității și securității juridice, cărora li se supune orice instituție comunitară în gestionarea
personalului său, se poate garanta un minimum de previzibilitate și de transparență în ceea ce privește sfera actelor individuale
care pot fi adoptate împotriva unui funcționar în exercitarea puterii discreționare largi amintite.
(a se vedea punctul 143)
Trimitere la: Curte 29 iunie 1994, Klinke/Curtea de Justiție, C‑298/93 P, Rec., p. I‑3009, punctul 38; Tribunal, 27 iunie
2001, X/Comisia, T‑214/00, RecFP, p. I‑A‑143 și II‑663, punctele 28-34
4.      O reglementare internă adoptată de o instituție privind instituirea unui nou sistem de evaluare și de promovare, ale cărui
dispoziții generale și tranzitorii nu fac referire la punctele de merit rezultate din sistemul precedent, care a fost abrogat,
nu constituie un temei juridic suficient pentru anularea soldului de puncte de merit al unui funcționar, dobândit în temeiul
reglementării anterioare. Într‑adevăr, înlăturarea, chiar implicită, a soldului amintit constituie o măsură cu aplicabilitate
individuală care lezează persoana interesată și care necesită, în conformitate cu exigențele care decurg din principiile legalității
și securității juridice, existența unui temei juridic expres, precis și neechivoc. Nici dispoziția din noua reglementare,
care prevede, la modul general, abrogarea și înlocuirea sistemului anterior de promovare și de evaluare cu un nou sistem,
nu reprezintă un astfel de temei juridic expres și precis în acest sens.
(a se vedea punctul 144)