Ideiglenes változat
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács)
2026. május 21.(*)
„ Előzetes döntéshozatal – Polgári és kereskedelmi ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – 655/2014/EU rendelet – Polgári és kereskedelmi ügyekben a tagállamközi követelésbehajtás megkönnyítése érdekében az ideiglenes számlazárolást elrendelő európai végzés eljárása – A kibocsátás feltételei – A 7. cikk (1) bekezdése – Sürgősség – Annak valós kockázata, hogy ilyen végzés kibocsátása hiányában a követelés későbbi behajtása meghiúsul vagy számottevően nehezebb lesz – E kockázat jellege – Az említett kockázat fennállásának bizonyítására alkalmas körülmények – Az adós múltbeli cselekményei – A behajtás akadályai az adós lakóhelye szerinti tagállamban – Tagállami jogszabályok, amelyek előírják minden olyan kereset elfogadhatatlanságát, amely az ezen tagállamból történő, annak jogszabályai által engedélyezett szerencsejáték‑szolgáltatások jogszerűségét érinti, és amelyek kötelezik az említett tagállam bíróságait, hogy megtagadják az ilyen kereset eredményeként hozott külföldi bírósági határozat elismerését és végrehajtását ”
A C‑198/24. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (polgári jogi ügyekben eljáró bécsi regionális bíróság, Ausztria) a Bírósághoz 2024. március 12‑én érkezett, 2024. március 8‑i határozatával terjesztett elő a
TQ
és
a Mr Green Limited
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (negyedik tanács),
tagjai: I. Jarukaitis tanácselnök, F. Biltgen, az első tanács elnöke, a negyedik tanács bírájaként eljárva, N. Jääskinen (előadó), R. Frendo és M. Bošnjak, a negyedik tanács bírájaként eljárva, bírák,
főtanácsnok: N. Emiliou,
hivatalvezető: E. Sartori tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2025. június 19‑i tárgyalásra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–        TQ képviseletében S. R. Thorstensen Rechtsanwalt,
–        a Mr Green Limited képviseletében C. Leitgeb Rechtsanwalt,
–        a belga kormány képviseletében M. Jacobs és M. Van Regemorter, meghatalmazotti minőségben, segítőik R. Verbeke és Ph. Vlaemminck advocaten,
–        a máltai kormány képviseletében A. Buhagiar, meghatalmazotti minőségben, segítői: D. Sarmiento Ramírez‑Escudero abogado, D. Inguanez és K. Sammut avukati,
–        az Európai Bizottság képviseletében S. Noë és L. Wildpanner, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2025. október 30‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a polgári és kereskedelmi ügyekben a tagállamközi követelésbehajtás megkönnyítése érdekében az ideiglenes számlazárolást elrendelő európai végzés eljárásának létrehozásáról szóló, 2014. május 15‑i 655/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2014. L 189., 59. o.) 7. cikke (1) bekezdésének az értelmezésére vonatkozik.
2        E kérelmet TQ, Ausztriában lakóhellyel rendelkező természetes személy és a Mr Green Limited, egy máltai székhelyű online szerencsejáték‑szervező között, e gazdasági szereplő bankszámláinak ideiglenes zárolását elrendelő európai végzés iránti kérelem tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
3        A 655/2014 rendelet (5), (11) és (14) preambulumbekezdése a következőket mondja ki:
„(5)      Minden tagállamban léteznek a biztosítási intézkedések – így számlazárolást elrendelő végzések – megállapítására vonatkozó nemzeti eljárások, azonban az intézkedések elrendelésének feltételei és végrehajtásuk hatékonysága nagy különbségeket mutat. Ezen túlmenően, tagállamközi ügyekben nehézkes lehet a nemzeti biztosítási intézkedések igénybevétele, különösen ha a hitelező több, különböző tagállamban vezetett számla zárolására törekszik. Ezért szükségesnek és célszerűnek tűnik egy olyan kötelező erejű és közvetlenül alkalmazandó uniós jogi eszköz elfogadása, amely létrehoz egy, a bankszámlákon tartott pénzeszközök hatékony és gyors zárolását tagállamközi ügyekben lehetővé tevő új [európai] uniós eljárást.
[…]
(11)            A számlazárolási végzésre irányuló eljárásnak az ügy érdemére vonatkozó eljárás megindítása előtt vagy az eljárás során bármikor a később meghozandó bírósági határozat végrehajtását biztosítani kívánó hitelező rendelkezésére kell állnia. Az eljárást olyan hitelezők számára is elérhetővé kell tenni, akik már birtokában vannak az adóst a hitelező követelésének megfizetésére kötelező bírósági határozatnak, perbeli egyezségnek vagy közokiratnak.
[…]
(14)      A számlazárolási végzés kibocsátási feltételeinek megfelelő egyensúlyt kell teremteniük a hitelezőnek a végzés beszerzéséhez fűződő érdeke és az adós azon érdeke között, hogy ne kerüljön sor visszaélésre a végzéssel kapcsolatban.
[…]
Továbbá, a hitelező minden helyzetben – beleértve azt is, amikor már bírósági határozattal rendelkezik – köteles kell legyen bizonyítani a bíróság előtt, hogy követelésének érvényesítése sürgős jogi védelmet igényel, és a számlazárolási végzés nélkül a már meglévő vagy jövőbeli bírósági határozat végrehajtása meghiúsulhat vagy számottevően nehezebb lehet, mivel fennáll annak a valós kockázata, hogy mire a hitelező végre tudná hajtatni a meglévő vagy jövőbeli bírósági határozatot, addigra az adós esetlegesen kimenti, elrejti vagy megsemmisíti vagyoni eszközeit, vagy érték alatt, szokatlan mértékben vagy szokatlan módon értékesíti azokat.
A bíróságnak értékelnie kell azokat a bizonyítékokat, amelyeket a hitelező a kockázat fennállásának alátámasztására terjesztett elő. A bizonyítékok kapcsolódhatnak például az adósnak a hitelező követelésével kapcsolatban vagy a felek közötti valamely korábbi vita során tanúsított magatartásához, az adós hiteltörténetéhez, az adós vagyoni eszközeinek jellegéhez vagy az adós által tett, az eszközeit érintő közelmúltbeli lépésekhez. A bizonyítékok értékelése során a bíróság tekintettel lehet arra, hogy önmagukban nem minősülnek szokatlannak azok az adós által a számlákról végrehajtott pénzfelvételek és kifizetések, amelyek célja a szokásos üzletmenet fenntartása vagy ismétlődő családi kiadások fedezése. A követelés ki nem fizetésének vagy vitatásának a ténye, vagy az, hogy az adósnak több hitelezője is van, önmagában nem tekinthető elegendő bizonyítéknak a végzés kibocsátásához. Önmagukban szintén nem tekinthetők a végzés kibocsátásához elégséges alapnak az adós rossz vagy romló anyagi körülményei. Ezeket a tényezőket azonban a bíróság a kockázat fennállásának átfogó felmérése során figyelembe veheti”.
4        E rendelet „Tárgy” című 1. cikkének (1) bekezdése előírja:
„Ez a rendelet olyan uniós eljárást hoz létre, amely lehetővé teszi a hitelező számára, hogy ideiglenes számlazárolást elrendelő európai végzéshez (a továbbiakban: számlazárolást elrendelő végzés vagy végzés) jusson, amely megakadályozza, hogy az adós által vagy az adós nevében valamely tagállamban vezetett bankszámlán tartott pénzeszközöknek a végzésben megállapított összeghatárig történő átutalása vagy felvétele veszélyeztesse a hitelező követelésének későbbi érvényesítését”.
5        Az említett rendeletnek „A számlazárolási végzés kibocsátásának feltételei” című 7. cikke az (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„A bíróság abban az esetben bocsát ki számlazárolási végzést, ha a hitelező a bíróság előtt hitelt érdemlően bizonyítja, hogy sürgősen szükség van számlazárolási végzés formájában biztosítási intézkedés meghozatalára, mert fennáll annak a valós kockázata, hogy ilyen intézkedés hiányában a hitelező követelésének az adóssal szembeni későbbi végrehajtása meghiúsul vagy számottevően nehezebb lesz”.
6        Ugyanezen rendeletnek „A számlazárolási végzés iránti kérelem” című 8. cikke a következőket írja elő:
„(1)      A számlazárolási végzés iránti kérelmet az 52. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárás keretében kidolgozott formanyomtatványon kell előterjeszteni.
„(2)      A kérelemben a következő információkat kell feltüntetni:
[…]
j)      minden jelentőséggel bíró, a számlazárolási végzés kibocsátását indokoló, a 7. cikk (1) bekezdésében előírtak szerinti körülmény ismertetése”.
7        A 655/2014 rendelet „A számlazárolási végzés iránti kérelemre vonatkozó határozat” című 17. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Annak a bíróságnak, amelynél a számlazárolási végzés iránti kérelmet előterjesztették, meg kell vizsgálnia, hogy az e rendeletben megállapított feltételek és követelmények teljesülnek‑e”.
8        E rendelet „Elismerés és végrehajthatóság” című 22. cikke értelmében:
„Az e rendelettel összhangban valamely tagállamban kibocsátott számlazárolási végzést a többi tagállamban külön eljárás nélkül el kell ismerni, és a többi tagállamban végrehajthatóvá nyilvánítás nélkül végrehajthatónak kell tekinteni”.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
9        Az Ausztriában lakóhellyel rendelkező TQ e tagállam területéről online szerencsejátékokon vett részt, amelyeket a máltai székhelyű Mr Green társaság kínált, amely máltai onlineszerencsejáték‑engedéllyel rendelkezik, de nem rendelkezik az 1989. november 28‑i Bundesgesetz zur Regelung des Glücksspielwesens (Glücksspielgesetz – GSpG) (a szerencsejátékok szabályozásáról szóló szövetségi törvény [szerencsejáték‑törvény] –GSpG (BGBl. 1989. I 620/1989. sz.) szerinti megfelelő osztrák engedéllyel. TQ a 2017. január 3. és 2019. április 25. közötti időszakban összesen 62 878 euró összeget veszített.
10      TQ a kérdést előterjesztő bíróság, a Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (polgári ügyekben eljáró bécsi regionális bíróság, Ausztria) előtt keresetet indított a Mr Green ellen a fent említett veszteségek visszatérítése iránt, azzal érvelve, hogy mivel a Mr Green nem rendelkezett az ezen, szerencsejátékokról szóló szövetségi törvény szerinti engedéllyel, az alapul szolgáló szerencsejáték‑szerződés semmis, ami azt jelenti, hogy e társaság köteles visszatéríteni számára az elvesztett téteket. 2021. december 2‑i ítéletével e bíróság helyt adott TQ kérelmének, és a Mr Greent összesen 62 878 euró kamatokkal, költségekkel és járulékos költségekkel növelt összegének visszatérítésére kötelezte.
11      A Mr Green fellebbezést nyújtott be ezen ítélettel szemben az Oberlandesgericht Wien (bécsi regionális felsőbíróság, Ausztria) előtt, amely azt 2022. február 21‑i ítéletével elutasította. Ez az ítélet, valamint az említett ítélet 2022. április 13‑án jogerőre emelkedett és végrehajthatóvá vált.
12      TQ, mivel a fent említett összegeket nem térítették vissza a számára, 2024. február 13‑án a 655/2014 rendelet alapján ideiglenes számlazárolást elrendelő európai végzés (a továbbiakban: számlazárolási végzés) iránti kérelmet nyújtott be a Bezirksgericht Innere Stadt Wien (bécsi belvárosi kerületi bíróság, Ausztria) előtt azon követelésre vonatkozóan, amelynek a 2021. december 2‑i ítélet és a 2022. február 21‑i ítélet helyt adott, amely kérelem a Mr Green állítása szerint Írországban, Luxemburgban, Máltán és Svédországban vezetett bankszámlákra irányult.
13      E bíróság előtt TQ arra hivatkozott, hogy e végzés meghozatala céljából lényegében figyelembe kell venni azt a tényt, hogy azt követően, hogy az osztrák bíróságok 2021 januárja körül több olyan ítéletet hoztak, amely engedélyezte a végrehajtást a Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (bécsi regionális polgári bíróság) 2021. december 2‑i ítéletének alapjául szolgáló eljárásokhoz hasonló, a Mr Green ellen más Ausztriában lakóhellyel rendelkező játékosok által indított eljárásokban, a Mr Green megszüntette a Dimoco Europe GmbH pénzforgalmi szolgáltatóval (a továbbiakban: Dimoco) fennálló szerződéses jogviszonyát, amely szolgáltatónál a Mr Green pénzeszközökkel rendelkezett, és amely harmadik fél adósként 2021. február elejéig továbbra is eleget tett a Mr Greennel szembeni követeléseknek. TQ szerint következésképpen fennállt annak a valós kockázata, hogy a Mr Green a jelen ítélet előző pontjában említett tagállamokban ugyanígy jár el annak érdekében, hogy a hitelezőitől kivonja eszközeit azáltal, hogy azokat Máltára utalja át, ahol 2023 júniusa óta törvény tiltja külföldi határozatok végrehajtását a máltai engedéllyel rendelkező szerencsejáték‑társaságokkal szemben.
14      2024. február 15‑i ítéletével a Bezirksgericht Innere Stadt Wien (Bécs belvárosi kerületi bíróság) elutasította a TQ által benyújtott számlazárolási végzés iránti kérelmet azzal az indokkal, hogy egyrészt a 2021‑ben hozott intézkedésekből nem volt megállapítható, hogy TQ követelésének behajtása 2024‑ben meghiúsult vagy számottevően nehezebbé vált volna, másrészt hogy úgy tűnt, nem állt fenn sürgősség, mivel TQ e kérelmet csak három évvel azt követően nyújtotta be, hogy a Mr Greent az érintett követelés megfizetésére kötelező okiratot szerzett. Ezenfelül e bíróság TQ máltai szabályozásra vonatkozó érvelését illetően úgy ítélte meg, hogy jóllehet az elsőfokú máltai bíróságok megtagadták az osztrák ítéletek végrehajtását, nem nyert bizonyítást, hogy e tagállam felsőbb bíróságai is ilyen értelmű határozatot hoztak volna.
15      TQ keresetet nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz ezen ítélettel szemben annak oly módon történő megváltoztatása iránt, hogy az adjon helyt a Mr Green érintett bankszámláinak zárolását elrendelő végzés kibocsátására irányuló kérelmének.
16      E tekintetben e bíróság először is rámutat, hogy a 655/2014 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének általa adott értelmezése szerint a számlazárolási végzés elfogadásához két feltételnek kell teljesülnie, nevezetesen egyrészt annak, hogy e lefoglalás sürgős legyen, másrészt pedig, hogy fennálljon annak a kockázata, hogy az említett zárolás hiányában az érintett követelés adóssal szembeni későbbi végrehajtása meghiúsul vagy számottevően nehezebb lesz. Az említett bíróság szerint e rendelet (14) preambulumbekezdésének megfelelően az ilyen kockázat fennállását az adós által elkövetett olyan cselekménnyel kell bizonyítani, amelyre röviddel az érintett bankszámlák zárolása iránti kérelem benyújtása előtt került sor. Márpedig, noha a Mr Green és a Dimoco közötti szerződés felmondását követően a Mr Green ellen Ausztriában indított végrehajtási eljárások nem vezettek eredményre, mivel ez utóbbi társaság megtagadta az érintett követelések visszafizetését elrendelő osztrák határozatok szerinti kifizetéseket, e felmondás nem minősül az e (14) preambulumbekezdés értelmében vett „közelmúltbeli lépésnek”, mivel TQ kissé több mint három évvel az említett felmondást követően nyújtotta be a számlazárolási végzés iránti kérelmét, és az ilyen végzés szükségességének igazolása érdekében nem hivatkozott a Mr Green más cselekményeire. Ezenkívül az említett bíróság szerint az érintett követelés meg nem fizetése sem minősülhet az említett (14) preambulumbekezdés értelmében figyelembe vehető „közelmúltbeli lépésnek”. Így a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy sürgősség hiányában nem kell engedélyezni az adós bankszámláinak az adós három éve vagy annál régebben történt cselekményei alapján történő zárolását.
17      A kérdést előterjesztő bíróság ezt követően arra keresi a választ, hogy a 655/2014 rendelet 7. cikkének (1) bekezdésében előírt feltételek értékelése keretében releváns‑e a szerencsejátékokról szóló máltai törvény 2023. június 12‑én történt módosítása (a továbbiakban: a szerencsejátékokról szóló máltai törvény módosítása), amely bevezette az 56A. cikket (a továbbiakban: 56A. cikk), amelynek értelmében nincs helye a máltai engedéllyel rendelkező szerencsejáték‑szervezőkkel szembeni keresetindításnak, mivel az ellentétes a közrenddel, és a máltai bíróságoknak meg kell tagadniuk az ilyen kereset alapján hozott külföldi ítélet és/vagy határozat elismerését és/vagy végrehajtását.
18      Ezzel kapcsolatban a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy egyrészt a 655/2014 rendelet 7. cikkének (1) bekezdését annak szövegére tekintettel úgy lehet értelmezni, hogy annak a „valós kockázata”, hogy számlazárolás hiányában a követelések végrehajtása meghiúsul vagy számottevően nehezebbé válik, nem kizárólag az adós cselekményeitől függ, hanem harmadik személyek magatartásából is eredhet. Így a szerencsejátékokról szóló máltai törvény módosítása hatással lehet az alapügyre, mivel az a szövege alapján ellentétes e rendelet 22. cikkével, következésképpen azt a TQ máltai követelése végrehajtásának akadályaként kell figyelembe venni.
19      Másrészt a 655/2014 rendelet (14) preambulumbekezdése elismeri, hogy döntő jelentősége van a hitelező és az adós érdekei közötti egyensúly megteremtésének, és az érintett kockázat szempontjából az adósnak betudható magatartásra utal, nem téve említést harmadik személyek cselekményeiről. Így, mivel sem a hitelezőnek, sem az adósnak nem volt befolyása a szerencsejátékokról szóló máltai törvény módosításának elfogadására, a kérdést előterjesztő bíróság kétségeket táplál azzal kapcsolatban, hogy figyelembe lehet‑e venni a máltai jogalkotó magatartását az alapeljárás keretében.
20      Végül, a kérdést előterjesztő bíróság szerint osztrák kérelmezők hasonló helyzetekben megkísérelték Máltán végrehajtatni a szerencsejátékokkal kapcsolatos ügyekben a javukra hozott ítéleteket, és a Prim’Awla tal‑Qortili (a polgári bíróság első tanácsa, Málta) megtagadta, hogy előzetes döntéshozatal céljából a Bíróság elé terjessze azt a kérdést, hogy a szerencsejátékokról szóló máltai törvény módosítása ellentétes‑e az uniós joggal. Mindazonáltal a kérdést előterjesztő bíróság rámutat, hogy nem lehet megállapítani, hogy az így hozott határozatok jogerőre emelkedtek‑e, vagy hogy a szerencsejátékokkal kapcsolatos ügyekben hozott osztrák ítéletek végrehajtását jogerős bírósági határozatok alapján tagadták‑e meg Máltán.
21      E körülmények között a Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (polgári jogi ügyekben eljáró bécsi tartományi bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a [655/2014] rendelet 7. cikke (1) bekezdésének rendelkezését, hogy figyelmen kívül kell hagyni az adós által három éve vagy annál régebben tett lépéseket és/vagy a határozat adós tagállamában történő végrehajtásának akadályait?”
Az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitása iránti kérelemről
22      A Bíróság Hivatalához 2025. november 21‑én és 24‑én benyújtott beadványaiban a máltai kormány és a Mr Green azt kérték, hogy a Bíróság az eljárási szabályzatának 83. cikke alapján rendelje el az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitását.
23      Kérelmének alátámasztására a Mr Green lényegében arra hivatkozik, hogy a főtanácsnok indítványának 66. pontjában pontatlanul ismertette e társaság álláspontját azon állítólagos szándékát illetően, hogy az 56A. cikkre hivatkozzon az érintett határozatok Máltán történő végrehajtásának kifogásolása érdekében.
24      A máltai kormány a maga részéről arra hivatkozik kérelme alátámasztásául, hogy a főtanácsnok indítványa több pontatlanságot is tartalmaz az 56A. cikknek a máltai bíróságok általi alkalmazását, valamint azt illetően, hogy e rendelkezés lehetővé teszi az adós pénzeszközeinek a hitelezővel szembeni „elrejtését”.
25      E tekintetben emlékeztetni kell egyrészt arra, hogy az EUMSZ 252. cikk második bekezdése értelmében a főtanácsnok feladata, hogy teljesen pártatlanul és függetlenül eljárva, nyilvános tárgyaláson indokolással ellátott indítványt terjesszen elő azokban az ügyekben, amelyek esetében az Európai Unió Bíróságának alapokmánya szerint a főtanácsnok részvételére van szükség. A Bíróságot nem köti sem ez az indítvány, sem pedig a főtanácsnoknak az indítvány alapjául szolgáló indokolása (lásd ebben az értelemben: 2025. december 18‑i Storstockholms Lokaltrafik ítélet, C‑422/24, EU:C:2025:980, 21. pont; 2026. január 29‑i Keladis I és Keladis II ítélet, C‑72/24 és C‑73/24, EU:C:2026:51, 63. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
26      Másrészt az Európai Unió Bíróságának alapokmánya és az eljárási szabályzat nem biztosít a felek, illetve az alapokmány 23. cikkében említett érdekeltek számára lehetőséget arra, hogy észrevételeket nyújtsanak be a főtanácsnok által ismertetett indítványra válaszul. Következésképpen, bármilyen kérdéseket is vizsgáljon a főtanácsnok az indítványban, az, ha a fél vagy az érdekelt nem ért egyet a főtanácsnok indítványával, önmagában nem indokolhatja a szóbeli szakasz újbóli megnyitását (lásd ebben az értelemben: 2025. december 18‑i Storstockholms Lokaltrafik ítélet, C‑422/24, EU:C:2025:980, 22. pont; 2026. január 29‑i Keladis I és Keladis II ítélet, C‑72/24 és C‑73/24, EU:C:2026:51, 64. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
27      Ebből következik, hogy mivel a máltai kormány és a Mr Green az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitása iránti kérelmeikkel a főtanácsnok által az indítványában kifejtett álláspontra kísérelnek meg válaszolni, illetve bizonyos ténybeli elemeket pontosítani, e kérelmeket el kell utasítani.
28      Mindemellett az eljárási szabályzat 83. cikke alapján a Bíróság a főtanácsnok meghallgatását követően az eljárás során bármikor elrendelheti az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitását, különösen, ha úgy ítéli meg, hogy az ügy körülményei nincsenek kellően feltárva, vagy ha valamely fél e szakasz befejezését követően a Bíróság határozatára nézve döntő jelentőségű új tényt hoz fel, illetve ha az ügyet olyan érv alapján kellene eldönteni, amelyet a felek, illetve az Európai Unió Bírósága alapokmányának 23. cikke szerinti érdekeltek nem vitattak meg.
29      A jelen ügyben azonban a Bíróság úgy véli, hogy az eljárás írásbeli szakaszát és az előtte tartott tárgyalást követően rendelkezik a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem elbírálásához szükséges valamennyi információval. Ezenkívül a máltai kormány által az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitása iránti kérelmének alátámasztására felhozott körülmények nem minősülnek olyan új tényeknek, amelyek döntően befolyásolhatnák a jelen ügyben meghozandó határozatát.
30      Ami közelebbről a jelen ítélet 23. és 24. pontjában szereplő ténybeli elemeket illeti, emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróságnak nem feladata annak meghatározása, hogy az állítólagos tények megállapítást nyertek‑e, hanem kizárólag az, hogy az uniós jog releváns rendelkezéseit értelmezze. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint ugyanis a nemzeti bíróság a saját felelősségére meghatározott jogszabályi és ténybeli háttér alapján terjeszti elő az uniós jog értelmezésére vonatkozó kérdéseket, amelynek helytállóságát a Bíróság nem vizsgálhatja (2024. október 4‑i Bezirkshauptmannschaft Landeck [Mobiltelefonon tárolt személyes adatokhoz való hozzáférésre tett kísérlet] ítélet (C‑548/21, EU:C:2024:830, 41. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31      E körülmények között a Bíróság a főtanácsnok meghallgatását követően megállapítja, hogy nem kell elrendelni az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitását.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
32      Egyetlen kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ a Bíróságtól, hogy a 655/2014 rendelet 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy a számlazárolási végzés iránti kérelem tárgyában eljáró nemzeti bíróság annak meghatározása érdekében, hogy sürgős‑e e végzés elfogadása, figyelembe veheti egyrészt az adós több évvel e kérelem benyújtását megelőzően tanúsított magatartását, másrészt pedig azt, hogy az adós székhelye szerinti tagállamban létezik olyan törvény, amely akadályozhatja az érintett követelés behajtását.
33      A 655/2014 rendelet, 1. cikke értelmében, uniós szinten olyan eljárást hoz létre, amely lehetővé teszi a hitelező számára, hogy számlazárolást elrendelő végzéshez jusson, amely megakadályozza, hogy az adós által vagy az adós nevében valamely tagállamban vezetett bankszámlán tartott pénzeszközöknek a végzésben megállapított összeghatárig történő átutalása vagy felvétele veszélyeztesse a hitelező követelésének későbbi érvényesítését. Az említett végzés a nemzeti jog értelmében meglévő zárolási intézkedések alternatívájaként áll a hitelező rendelkezésére.
34      E rendelet 17. cikkének (1) bekezdése szerint a számlazárolási végzés iránti kérelmet elbíráló bíróságnak meg kell vizsgálnia, hogy az e rendeletben megállapított feltételek és követelmények teljesülnek‑e.
35      A számlazárolási végzés kibocsátásának feltételeit a 655/2014 rendelet 7. cikke határozza meg.
36      A 655/2014 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése szerint a bíróság abban az esetben bocsát ki számlazárolási végzést, ha a hitelező a bíróság előtt hitelt érdemlően bizonyítja, hogy sürgősen szükség van számlazárolási végzés formájában biztosítási intézkedés meghozatalára, mert fennáll annak a valós kockázata, hogy ilyen intézkedés hiányában a hitelező követelésének az adóssal szembeni későbbi végrehajtása meghiúsul vagy számottevően nehezebb lesz.
37      Amint azt a Bíróság megállapította, a 655/2014 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy a számlazárolási végzés e rendelkezés alapján történő kibocsátásához a hitelezőnek csak ezen intézkedésnek a követelésének későbbi behajtásához fűződő közvetlen veszély fennállása miatti sürgős jellegét kell bizonyítania (lásd ebben az értelemben: 2019. november 7‑i K. H. K. [Ideiglenes számlazárolás] ítélet, C‑555/18, EU:C:2019:937, 40. pont; 2023. április 20‑i Starkinvest ítélet, C 291/21, EU:C:2023:299, 50.pont).
38      Ugyanis, amint azt a főtanácsnok is hangsúlyozta indítványának 49. pontjában, e 7. cikk (1) bekezdésének szövegéből egyértelműen kitűnik, hogy az előírja a hitelező számára annak bizonyítását, hogy „sürgős” a számlazárolási végzés elfogadása, és az ilyen sürgősséget annak „valós kockázata” jellemzi, hogy ilyen intézkedés hiányában a követelés későbbi végrehajtása meghiúsul vagy számottevően nehezebb lesz. Az ilyen végzés kibocsátása szükségességének sürgőssége és e „valós kockázat” tehát egy és ugyanazon feltétel két elválaszthatatlan aspektusát képezi, nem pedig két külön feltételt.
39      Következésképpen a 655/2014 rendelet 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a számlazárolási végzés kibocsátása akkor sürgős, ha fennáll annak valós kockázata, hogy ilyen végzés hiányában a követelésnek abban az időpontban történő behajtása, amikor a hitelező egy meglévő vagy jövőbeli határozat végrehajtását elérheti, jelentősen nehezebb lesz.
40      A fentiekből az következik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésében hivatkozott körülmények relevanciáját a számlazárolási végzés meghozatalának szükségességére vonatkozó sürgősség feltételére tekintettel kell értékelni, amelyet az ilyen valós kockázat fennállása jellemez. E tekintetben meg kell határozni a 655/2014 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „valós kockázat” fogalmát, közelebbről meg kell vizsgálni, hogy melyek azok a körülmények, amelyeket a számlazárolási végzés iránti kérelem tárgyában eljáró bíróság figyelembe vehet annak vizsgálata érdekében, hogy e feltétel teljesül‑e.
41      Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely uniós jogi rendelkezés értelmezéséhez figyelembe kell venni mind annak kifejezéseit, mind pedig azt a szövegkörnyezetet, amelybe e rendelkezés illeszkedik, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit, amelynek az részét képezi (lásd ebben az értelemben: 1983. november 17‑i Merck ítélet, 292/82, EU:C:1983:335, 12. pont; 2025. december 18‑i E. [Követelések beszámítása] ítélet, C‑481/24, EU:C:2025:996, 29. pont; 2026. január 22‑i NOVIS‑ítélet, C‑18/24, EU:C:2026:33, 49. pont).
42      E tekintetben először is a 655/2014 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „valós kockázat” fogalmát, és különösen e rendelkezés szövegét illetően meg kell állapítani, hogy e megfogalmazásból és különösen a „valós” minőségjelző használatából egyértelműen kitűnik, hogy e fogalmat úgy kell értelmezni, hogy az a számlazárolás iránti kérelem benyújtásának időpontjában fennálló konkrét és tényleges kockázatra, tehát nem kizárólag potenciális vagy esetleges kockázatra vonatkozik.
43      Azon szövegkörnyezetet illetően, amelybe e 7. cikk (1) bekezdése illeszkedik, meg kell állapítani, hogy a 655/2014 rendelet (14) preambulumbekezdése pontosítja az említett fogalom terjedelmét.
44      E tekintetben e (14) preambulumbekezdés harmadik albekezdéséből lényegében az következik, hogy a hitelezőnek az eljáró bíróság arról való meggyőzése érdekében, hogy sürgősen szükség van arra, hogy követelése bírósági védelem tárgyát képezze, bizonyítania kell azon valós kockázat fennállását, hogy mire a hitelező végre tudná hajtatni a meglévő vagy jövőbeli bírósági határozatot, addigra az adós esetlegesen kimenti, elrejti vagy megsemmisíti vagyoni eszközeit, vagy érték alatt, szokatlan mértékben vagy szokatlan módon értékesíti azokat. Az említett (14) preambulumbekezdés negyedik albekezdése hozzáteszi, hogy az a tény, hogy az adósnak több hitelezője van, vagy hogy pénzügyi helyzete nehéz vagy romlik, önmagában nem tekinthető elegendő bizonyítéknak a számlazárolási végzés kibocsátásának igazolásához.
45      Ugyanezen (14) preambulumbekezdés harmadik és negyedik albekezdésének együttes értelmezése alapján a 655/2014 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „valós kockázatot” olyan kockázatként kell értelmezni, amely az adós szándékos magatartásából, és különösen abból ered, hogy olyan intézkedéseket hoz, mint például az eszközök elrejtése, megsemmisítése vagy értékük alatti átruházása, amelyek célja adóssága megfizetésének elkerülése, nem pedig az érintett követelés behajtását érintő bármely más kockázatból, amely nem az adós ilyen cselekményének eredménye.
46      Ezt az értelmezést megerősítik a 655/2014 rendelet előkészítő munkálatai, és különösen a polgári és kereskedelmi ügyekben a tagállamközi követelésbehajtás megkönnyítése érdekében ideiglenes számlazárolást elrendelő európai végzés létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (COM(2011) 445 final). E munkálatokból ugyanis kitűnik, hogy az uniós jogalkotó nem fogadta el az érintett követelés behajtásának nehézségeire vonatkozó „periculum in mora” feltétel tágabb megfogalmazását, amely minden olyan esetre vonatkozna, amikor fennáll az adós vagyona egyszerű csökkenésének a kockázata.
47      A 655/2014 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének a jelen ítélet 45. pontjában szereplő értelmezését megerősítik e rendelet célkitűzései is, amelynek célja nemcsak az, hogy a nemzeti jog által előírt biztosítási intézkedések alternatívájaként a hitelező rendelkezésére álló uniós szintű eljárást hozzon létre, amely kötelező és közvetlenül alkalmazandó rendelkezések segítségével lehetővé teszi az érintett bankszámlákon tartott pénzeszközök hatékony és gyors zárolását, hanem arra is irányul, hogy megfelelő egyensúlyt teremtsen a hitelező és az adós érdekei között (lásd ebben az értelemben: 2019. november 7‑i K. H. K. [Ideiglenes számlazárolás] ítélet, C‑555/18, EU:C:2019:937, 31. és 32. pont; 2023. április 20‑i Starkinvest ítélet, C‑291/21, EU:C:2023:299, 49. és 50. pont).
48      Ugyanis, tekintettel arra, hogy a számlazárolási végzés potenciálisan negatív hatást gyakorol az adós vagyonára, és különösen az adós azon lehetőségére, hogy azzal szabadon rendelkezzen, a 655/2014 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének olyan értelmezése, amely szerint a követelés behajtását érintő bármely fenyegetés az e rendelkezés értelmében vett „valós kockázatnak” minősül, sértheti a jelen ítélet előző pontjában említett egyensúlyt.
49      A jelen ítélet 42. és 45. pontjában meghatározott „valós kockázat” fennállásának bizonyítására alkalmas körülményeket illetően mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy a 655/2014 rendelet 8. cikke, amely a számlazárolási végzés iránti kérelmet szabályozza, (2) bekezdésének j) pontjában előírja, hogy a hitelezőnek az eljáró bíróság rendelkezésére kell bocsátania az ilyen végzés kibocsátását igazoló valamennyi releváns körülmény leírását.
50      E tekintetben a 655/2014 rendelet (14) preambulumbekezdésének negyedik albekezdése tartalmazza azon körülmények felsorolását, amelyekre a hitelező hivatkozhat a számlazárolási végzés kibocsátásának igazolása érdekében, és amelyeket az eljáró bíróság figyelembe vehet az e rendelet 7. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „valós kockázat” fennállásának értékelése keretében.
51      Ez a felsorolás tartalmazza az adósnak a hitelező követelésével kapcsolatban vagy a felek közötti korábbi jogvita során tanúsított magatartását, az adós hiteltörténetét, vagyonának jellegét, valamint az utóbbi által ez utóbbit érintően a közelmúltban tett lépéseket. Ezenkívül e (14) preambulumbekezdésben szerepel néhány olyan egyéb körülmény, amelyeket az eljáró bíróság is figyelembe vehet, bár önmagukban nem tekinthetők elegendőnek a számlazárolási végzés kibocsátásának igazolásához.
52      Ezenkívül a 655/2014 rendelet által követett, a jelen ítélet 47. pontjában felidézett célt illetően meg kell állapítani, hogy egyrészt a hitelező és az adós érdekei közötti megfelelő egyensúly tiszteletben tartásának, valamint az e rendelet 7. cikke (1) bekezdése hatékony érvényesülésének biztosítása érdekében a megkövetelt bizonyítási szintet nem lehet olyan magasnak tekinteni, hogy a hitelező köteles lenne bizonyítani az adós azon szándékát, hogy kivonja magát a követelés megfizetése alól, mivel az ilyen követelmény a gyakorlatban gyakran nehezen teljesíthető.
53      Másrészt a hitelező ilyen végzés kibocsátására irányuló kérelmének olyan konkrét valószínűsítő körülményeken kell alapulnia, amelyek alkalmasak azon valószínűség fennállásának bizonyítására, hogy ilyen végzés elfogadásának hiányában az adós az esetleges végrehajtási intézkedések idején kimenthette, elrejthette vagy megsemmisíthette az eszközeit, vagy azokat értékük alatt átruházhatta.
54      Ennélfogva mind a 655/2014 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének szövegéből, mind pedig abból a szövegkörnyezetből, amelybe e rendelkezés illeszkedik, valamint az e rendelet által követett célból az következik, hogy a számlazárolási végzés iránti kérelem tárgyában eljáró bíróság elvégezheti a hitelező által hivatkozott körülmények átfogó értékelését, beleértve adott esetben a jelen ítélet 51. pontjában említett tényezőket is, annak meghatározása érdekében, hogy e körülmények alapján fennáll annak „valós kockázata”, hogy számlazárolási végzés hiányában az adós olyan intézkedéseket hozhat, mint például az eszközök kimentése, elrejtése, megsemmisítése vagy értékük alatti átruházása, ami, mire a hitelező végre tudná hajtatni a meglévő vagy jövőbeli bírósági határozatot, meghiúsítaná, vagy legalábbis számottevően megnehezítené a követelés behajtását.
55      A fentiekre tekintettel a tényállás elbírálására kizárólagos hatáskörrel rendelkező, kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy elvégezze a TQ által a számlazárolási végzés iránti kérelmének alátámasztására hivatkozott körülmények átfogó értékelését, és meghatározza, hogy e körülmények elegendő valószínűsítő körülménynek minősülnek‑e az ilyen „valós kockázat” fennállására vonatkozóan.
56      A jelen ügyben e bíróság választ vár azt illetően, hogy relevánsak‑e az adós által több évvel a számlazárolási végzés iránti kérelem benyújtását megelőzően tett lépések, különösen az, hogy ezen adós megszüntette a nevében harmadik személy adósként eljáró pénzforgalmi szolgáltatóval fennálló kereskedelmi kapcsolatát a hitelező székhelye szerinti tagállamban, valamint az adós székhelye szerinti tagállam egy törvényének olyan módosítását illetően, amely akadályozhatja a követelés behajtását.
57      E körülmények közül az elsőt illetően meg kell állapítani, hogy egyrészt, amint az a jelen ítélet 51. és 54. pontjából kitűnik, az eljáró bíróság figyelembe veheti az adós múltbeli magatartását azon átfogó értékelés keretében, amelyet a számlazárolási végzés sürgős kibocsátása szükségességének értékelése érdekében el kell végeznie. Ezenkívül a 655/2014 rendeletben semmi nem utal arra, hogy e magatartás relevanciája szükségszerűen megvalósulásának időpontjától függne. Ráadásul, amint azt a főtanácsnok az indítványának 70. pontjában hangsúlyozta, e rendelet nem kötelezi a hitelezőt arra, hogy kérelmét az ilyen végzés kibocsátása érdekében abban az időpontban nyújtsa be, amikor a követelése behajtásának állítólagos kockázata felmerül. E tekintetben ugyanis releváns az a kérdés, hogy e kockázat továbbra is fennáll‑e ezen kérelem benyújtásakor.
58      Másrészt, amint azt a főtanácsnok az indítványának 68. pontjában megjegyezte, az interneten keresztül tevékenységet folytató, a céltagállamokban fizikai eszközökkel korlátozottan vagy egyáltalán nem rendelkező társaságok esetében azon pénzeszközök, amelyekkel az ilyen fizetési szolgáltatónál rendelkeznek, tartozhatnak azon kevés vagyoni eszköz közé, amelyen a hitelező végrehajthatja követelése behajtását. Ennélfogva az ilyen gazdasági szereplővel kötött szerződés megszüntetése az érintett adós szélesebb körű stratégiájára utalhat, amely abban áll, hogy kivonja magát a tartozásának az érintett tagállamban történő megfizetése alól, vagy legalábbis megnehezíti e követelések behajtását.
59      Másodszor, ami a szerencsejátékokról szóló máltai törvény módosítását illeti, amely a hitelező szerint akadályozhatja a követelésének behajtását, különösen mivel arra kötelezné az adós székhelye szerinti tagállam bíróságait, hogy e tagállam területén megtagadják az olyan külföldi bírósági határozatok végrehajthatóságának elismerését, mint amilyen az adóst az érintett követelés megfizetésére kötelező határozat, emlékeztetni kell arra, hogy – amint az a jelen ítélet 45. pontjából kitűnik – a 655/2014 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése nem valamely követelés behajtására vonatkozó bármely veszély fennállására, hanem az adós azon szándékára vonatkozó valós kockázat fennállására vonatkozik, hogy kivonja magát e követelés megfizetése alól. Mindenesetre e kockázatnak a számlazárolási végzés iránti kérelem benyújtásának időpontjában konkrétnak és ténylegesnek kell lennie.
60      Ebből következik, hogy – amint arra a főtanácsnok indítványának 65. pontjában lényegében rámutat – az, hogy a hitelező a jelen ítélet előző pontjában leírthoz hasonló nemzeti jogszabályra hivatkozik, önmagában nem elegendő az e 7. cikk (1) bekezdése értelmében vett „valós kockázat” fennállásának bizonyításához. Ez a megállapítás még inkább érvényes az adós által az e jogszabályt létrehozó tagállamtól eltérő tagállamokban birtokolt bankszámlákra vonatkozó számlazárolási végzés kibocsátása szükségességének értékelését illetően.
61      Mindazonáltal az a bíróság, amelyhez a 655/2014 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése alapján számlazárolási végzés iránti kérelmet nyújtottak be, a hitelező által hivatkozott releváns körülmények átfogó értékelése során a jelen ítélet 59. pontjában említetthez hasonló nemzeti szabályozást olyan kontextuális elemként veheti figyelembe, amely lehetővé teszi az adós cselekményei terjedelmének értékelését annak meghatározása érdekében, hogy fennáll‑e azon szándéka, hogy kivonja magát az érintett követelés megfizetése alól.
62      A fentiek összességéből az következik, hogy a 655/2014 rendelet 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az ideiglenes számlazárolást elrendelő európai végzés iránti kérelem tárgyában eljáró nemzeti bíróság annak meghatározása érdekében, hogy sürgős‑e ezen végzés elfogadása, figyelembe veheti egyrészt az adós több évvel e kérelem benyújtását megelőzően tanúsított magatartását, másrészt pedig azt, hogy az adós székhelye szerinti tagállamban létezik olyan törvény, amely akadályozhatja az érintett követelés behajtását.
A költségekről
63      Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
A polgári és kereskedelmi ügyekben a tagállamközi követelésbehajtás megkönnyítése érdekében az ideiglenes számlazárolást elrendelő európai végzés eljárásának létrehozásáról szóló, 2014. május 15‑i 655/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikkének (1) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
az ideiglenes számlazárolást elrendelő európai végzés iránti kérelem tárgyában eljáró nemzeti bíróság annak meghatározása érdekében, hogy sürgős‑e ezen végzés elfogadása, figyelembe veheti egyrészt az adós több évvel e kérelem benyújtását megelőzően tanúsított magatartását, másrészt pedig azt, hogy az adós székhelye szerinti tagállamban létezik olyan törvény, amely akadályozhatja az érintett követelés behajtását.
Aláírások
*      Az eljárás nyelve: német.