Ideiglenes változat
TAMARA ĆAPETA
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2025. november 13.(1)
C‑773/23. P. sz. ügy
European Crop Care Association (ECCA)
kontra
Ascenza Agro, SA,
Industrias Afrasa, SA,
Európai Bizottság
„ Fellebbezés – Nem privilegizált beavatkozó – Reprezentatív szövetség – Elfogadhatóság – Az Európai Unió Bírósága alapokmánya 56. cikkének második bekezdése – Növényvédő szerek – 1107/2009/EK rendelet – A klórpirifosz‑metil hatóanyag jóváhagyása meghosszabbításának megtagadása – (EU) 2020/17 bizottsági végrehajtási rendelet – Megsemmisítés iránti kereset ”
I.      Bevezetés
1.        Az európai növényvédelmi ágazatot képviselő szövetség beavatkozott a Törvényszék előtti eljárásba egy olyan bizottsági rendelet megsemmisítése iránti kereset támogatása végett, amely megtagadta egy bizonyos anyag jóváhagyásának az alkalmazandó uniós jogszabályok alapján történő meghosszabbítását. A Törvényszék elutasította a keresetet.
2.        A szövetség most fellebbezést kíván benyújtani a Törvényszék ítélete ellen. Közvetlenül érinti‑e a szövetséget ez az ítélet az Európai Unió Bírósága alapokmánya (a továbbiakban: az alapokmány) 56. cikkének második bekezdése szerinti követelménynek megfelelően, és így elfogadható‑e a fellebbezése?
3.        Ez a jelen ügyben felmerülő egyik fő kérdés.
II.    Az eljárás háttere
4.        A European Crop Care Association (Európai Növénygondozási Szövetség, a továbbiakban: ECCA) a növényvédő szerek európai gyártóit képviselő, brüsszeli (Belgium) székhelyű szövetség.(2)
5.        A növényvédő szereket uniós jogszabályok szabályozzák, köztük az 1107/2009 rendelet,(3) amely harmonizált szabályokat állapít meg a hatóanyagok jóváhagyására és a növényvédő szerek forgalomba hozatalára vonatkozóan.(4) E rendelet egy kettős rendszert hoz létre, amelynek keretében a hatóanyagokat uniós szinten az Európai Bizottság hagyja jóvá, az Unió által jóváhagyott hatóanyagokat tartalmazó növényvédő szereket pedig nemzeti szinten a tagállamok engedélyezik.(5)
6.        A jelen ügy szempontjából jelentőséggel bír, hogy a hatóanyagok jóváhagyása időben korlátozott, és így további használatukhoz e jóváhagyásnak a Bizottság által az 1107/2009 rendelet követelményeinek megfelelően történő meghosszabbítására van szükség.(6) A hatóanyagok jóváhagyásának meghosszabbítására vonatkozó eljárásra vonatkozó különös rendelkezéseket a 844/2012 végrehajtási rendelet(7) is megállapított; ezen eljárásban a Bizottság, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (a továbbiakban: EFSA) és a tagállamok működnek közre.
A.      A Törvényszék előtti eljáráshoz vezető események
7.        A jelen ügyben szóban forgó hatóanyag a klórpirifosz-metil (a továbbiakban: CHP‑metil), amelyet növényvédő szerekben használnak a károsítók elleni védekezésre, valamint a tárolt gabonafélék és üres raktárak kezelésére.
8.        A CHP‑metilt először 2006‑ban hagyták jóvá az Európai Unió tekintetében,(8) és annak jóváhagyása eredetileg 2016‑ban járt volna le.(9)
9.        2013 júniusában a CHP‑metilt gyártó két vállalat, az Ascenza Agro, SA (a továbbiakban: Ascenza) és a Dow AgroSciences Ltd kérelmet nyújtott be a CHP‑metil jóváhagyásának meghosszabbítására.
10.      Ezt követően sor került a CHP‑metil jóváhagyásának meghosszabbítására irányuló eljárás lefolytatására.(10)
11.      Végül a 2020/17 végrehajtási rendelettel(11) a Bizottság úgy döntött, hogy nem hosszabbítja meg a CHP‑metil jóváhagyását. E rendelet értelmében az EFSA két nyilatkozatában kifejtettek szerint aggályok merültek fel a CHP‑metil genotoxicitásával és fejlődési neurotoxicitásával kapcsolatban, amelyeket nem lehetett kizárni. A Bizottság ezért arra az álláspontra jutott, hogy nem lehet megállapítani, hogy az 1107/2009 rendelet 4. cikkében foglalt, az emberi egészségre gyakorolt hatásokkal kapcsolatos jóváhagyási kritériumok teljesülnek.
B.      A Törvényszék előtti eljárás
12.      2020. február 10‑én az Ascenza, a CHP‑metil jóváhagyása meghosszabbításának egyik kérelmezője, valamint az Industrias Afrasa, SA, a növényvédő szerek piacán tevékenykedő társaság (a továbbiakban együtt: felperesek) a 2020/17 végrehajtási rendelet megsemmisítése iránti keresetet nyújtott be a Törvényszékhez az EUMSZ 263. cikk alapján. A felperesek szerint a Bizottság eljárási és anyagi jogi hibákat követett el a CHP‑metil jóváhagyásának meg nem hosszabbítására vonatkozó döntésének meghozatala során, amelyek jogellenessé teszik az említett rendeletet.
13.      Az ECCA kérte, hogy a felperesek kérelmeinek támogatása végett beavatkozhasson az eljárásba az említett rendelet megsemmisítése érdekében. A Törvényszék helyt adott az ECCA kérelmének, megállapítva, hogy ez utóbbi az uniós jogi követelményeknek megfelelően valószínűsítette, hogy a jogvita kimeneteléhez jogos érdeke fűződik.(12) Az ECCA érdeke azon a tényen alapul, hogy az európai növényvédelmi ágazatot képviseli, és az eljárás kimenetele érintheti kollektív érdekeit, mivel a 2020/17 végrehajtási rendelet az állítása szerint olyan precedenst teremt, amely hatással van az említett ágazatra.
14.      A Bizottság azt kérte, hogy a Törvényszék teljes egészében utasítsa el a felperesek által benyújtott megsemmisítés iránti keresetet.
15.      A Dán Királyság, a Francia Köztársaság és a Health and Environmental Alliance (Egészségügyi és Környezetvédelmi Szövetség, a továbbiakban: HEAL), egy környezetvédelmi szervezet, kérte, hogy a Bizottság kérelmeinek támogatása végett beavatkozhasson az eljárásba a kereset elutasítása érdekében. A Törvényszék helyt adott e kérelmeknek.(13)
16.      Megtámadott ítéletében(14) a Törvényszék valamennyi kifogást elutasította mint megalapozatlant. Ez a felperesek által felhozott nyolc jogalapot,(15) valamint az ECCA által előterjesztett három további jogalapot(16) foglalta magában. A Törvényszék következésképpen elutasította a keresetet.
III. A Bíróság előtti eljárás
17.      2023. december 14‑én benyújtott fellebbezésében az ECCA azt kéri, hogy a Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet, és semmisítse meg a 2020/17 végrehajtási rendeletet. Az ECCA azt kéri továbbá, hogy a Bíróság a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
18.      2024. március 20‑án benyújtott válaszában az Ascenza támogatja az ECCA kérelmeit, és úgy véli, hogy a fellebbezésnek teljes egészében helyt kell adni.
19.      2024. március 22‑én benyújtott válaszában a Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság utasítsa el a fellebbezést, és az ECCA‑t kötelezze a költségek viselésére.
20.      2024. március 23‑án benyújtott válaszában a HEAL azt kéri, hogy a Bíróság utasítsa el a fellebbezést, és az ECCA‑t kötelezze a költségek viselésére.
21.      2024. április 8‑án benyújtott válaszában a Francia Köztársaság azt kéri, hogy a Bíróság utasítsa el a fellebbezést.
22.       Az ECCA 2024. július 22‑én választ, az Ascenza és a Bizottság pedig 2024. augusztus 30‑án, illetve 2024. október 2‑án viszonválaszt nyújtott be.
23.      A Bíróság az eljárási szabályzata 76. cikke (2) bekezdésének megfelelően úgy döntött, hogy tárgyalás nélkül határoz.
IV.    Elemzés
24.      A jelen fellebbezési eljárásban felmerülő kérdések(17) egyike arra vonatkozik, hogy az elsőfokú eljárásban nem privilegizált beavatkozóként részt vevő szövetség milyen feltételek mellett nyújthat be fellebbezést a Törvényszék ítélete ellen.
25.      A Bíróság kérésére a jelen indítvány kizárólag e kérdésre összpontosít.
26.      A Bíróság már foglalkozott a nem privilegizált beavatkozók által benyújtott fellebbezések elfogadhatóságával, de nem olyan esetben, amikor az ilyen beavatkozó egy szövetség. A jelen fellebbezés ezért alkalmat ad a Bíróságnak arra, hogy pontosítsa az alapokmánya 56. cikkének második bekezdésében foglalt követelményt – amely szerint a nem privilegizált beavatkozót közvetlenül kell érintenie a Törvényszék ítéletének – egy olyan helyzet tekintetében, amelyben e beavatkozó egy reprezentatív szövetség.
27.      A HEAL által támogatott Bizottság vitatja a fellebbezés elfogadhatóságát, mert a megtámadott ítélet nem érinti közvetlenül az ECCA‑t az alapokmány 56. cikkének második bekezdése értelmében.
28.      Az ECCA két indok alapján azt állítja, hogy fellebbezése elfogadható. Először is, az Ascenza által támogatott ECCA úgy véli, hogy megfelel annak az alapokmány 56. cikkének második bekezdése szerinti követelménynek, hogy a megtámadott ítéletnek közvetlenül kell érintenie őt, mert az említett ítélet jelentős és közvetlen hatást gyakorol érdekeire. Másodszor, az ECCA arra hivatkozik, hogy szövetségként az Ascenza mint tagja érdekeit képviseli, amely maga jogosult lett volna fellebbezést benyújtani. E tekintetben az ECCA azt állítja, hogy a szövetségek által a tagjaik nevében benyújtott megsemmisítés iránti keresetek elfogadhatóságával szemben az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése által támasztott követelményeket analógia útján alkalmazni kell a szövetségek által benyújtott fellebbezések elfogadhatóságával szemben az alapokmány 56. cikkének második bekezdése által támasztott követelményekre.
29.      A HEAL által támogatott Bizottság ezzel szemben arra hivatkozik, hogy nem fogadhatók el az ECCA‑nak az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése szerinti elfogadhatósági követelményekre alapozott érvei.
30.      Értékelésem a következőképpen épül fel. Először, az uniós bíróságok előtti beavatkozáshoz való joggal és a reprezentatív szövetségek beavatkozáshoz fűződő érdekével foglalkozom (A. szakasz). Másodszor, megvizsgálom a nem privilegizált beavatkozók beavatkozáshoz fűződő érdeke és a fellebbezési jog közötti kapcsolatot (B. szakasz). Harmadszor, az ECCA által azzal kapcsolatban felhozott érvekkel foglalkozom, hogy az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése szerinti elfogadhatósági követelmények relevánsak lehetnek az őt mint nem privilegizált beavatkozót megillető fellebbezési jog szempontjából (C. szakasz). Negyedszer és utolsósorban elemzésem alapján megállapítom, hogy az ECCA jogosult a jelen ügyben fellebbezést benyújtani (D. szakasz).
A.      A reprezentatív szövetségek beavatkozáshoz fűződő érdekéről
31.      Először is, a beavatkozás egy sajátos eljárási mechanizmus az uniós bíróságok előtt indított közvetlen keresetek összefüggésében, amely lehetővé teszi a tagállamok, az uniós intézmények, szervek és hivatalok, valamint mindenféle természetes és jogi személy – köztük szövetségek – számára, hogy önként részt vegyenek az eljárásban az említett bíróságok előtti jogvita fő felei egyikének oldalán. Mivel az ügy érintheti őket, a beavatkozás lehetővé teszi az uniós bíróságok számára, hogy az ügy eldöntése során figyelembe vegyék álláspontjukat.(18)
32.      A fő gondolat végső soron az, hogy a beavatkozó támogathatja az egyik felet, de a beavatkozás nem jelent „kiskaput” ahhoz, hogy maga is félként vegyen részt az eljárásban.(19)
33.      Ez tükröződik az uniós eljárási szabályokban, például abban, hogy a beavatkozó érvei csak az egyik fél kérelmeinek egészben vagy részben történő támogatására korlátozódhatnak, hogy a beavatkozás az eljáráshoz képest járulékos jellegű, és hogy „a beavatkozó fél a jogvitát beavatkozáskori állásában fogadja el”.(20)
34.      Az uniós eljárási szabályok a privilegizált és a nem privilegizált beavatkozók között is különbséget tesznek. Egyrészt a tagállamok és az uniós intézmények privilegizált beavatkozók, ami azt jelenti, hogy anélkül avatkozhatnak be bármely eljárásba, hogy valószínűsíteniük kellene, hogy a jogvita kimeneteléhez jogos érdekük fűződik.(21) Másrészt az uniós szervek és hivatalok, valamint a természetes és jogi személyek – köztük a szövetségek – nem privilegizált beavatkozóknak minősülnek, ami azt jelenti, hogy az alapokmány 40. cikkének megfelelően ahhoz, hogy beavatkozhassanak egy eljárásba, valószínűsíteniük kell, hogy a jogvita kimeneteléhez jogos érdekük fűződik.(22) E követelményre a továbbiakban a beavatkozáshoz fűződő érdekként hivatkozom.
35.      A Bíróság tágabban értelmezte a beavatkozáshoz fűződő érdek fogalmát a reprezentatív szövetségek, mint a saját nevükben eljáró természetes és jogi személyek esetében.
36.      A természetes és jogi személyek esetében a Bíróság következetesen úgy ítélte meg, hogy „a jogvita kimeneteléhez fűződő jogos érdeknek” az alapokmány 40. cikke értelmében vett fogalmát „úgy kell érteni, mint maguknak a kérelmeknek az elbírálásához fűződő közvetlen és fennálló érdeket, és nem mint a felhozott jogalapokhoz vagy érvekhez fűződő érdeket.  A jogvita »kimenetelén« ugyanis a végleges határozatot kell érteni, amelyet a meghozandó ítélet rendelkező része tartalmaz”. E tekintetben a Bíróság megállapította, hogy „különösen azt kell megvizsgálni, hogy a beavatkozást kérelmezőt közvetlenül érinti‑e a megtámadott aktus, és biztos‑e a jogvita kimeneteléhez fűződő érdeke. Márpedig főszabály szerint a jogvita kimeneteléhez fűződő érdek csak akkor tekinthető kielégítően közvetlennek, ha e kimenetel megváltoztathatja a beavatkozást kérelmezőnek a jogi helyzetét”.(23)
37.      Ez az ítélkezési gyakorlat azonban árnyaltabb a reprezentatív szövetségek esetében. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint „az olyan reprezentatív szakmai szövetség, amelynek célja a tagjai érdekeinek védelme, beavatkozhat, ha a jogvita olyan elvi kérdéseket vet fel, amelyek érintik ezeket az érdekeket[…] Ezért azt a követelményt, hogy az ilyen egyesületnek közvetlen és fennálló érdekkel kell rendelkeznie a jogvita kimeneteléhez, teljesítettnek kell tekinteni, ha a szövetség bizonyítja, hogy ilyen helyzetben van, függetlenül attól, hogy a jogvita kimenetele módosíthatja‑e magának a szövetségnek a jogi helyzetét”.(24)
38.      Ezért egy reprezentatív szövetség beavatkozáshoz fűződő érdeke nem feltétlenül egy konkrét jogvita kimeneteléhez kapcsolódik, hanem ahhoz az érveléshez is kapcsolódhat, amely alapján a Bíróság az adott eredményre jutott.
39.       A Bíróság a következőképpen indokolta a reprezentatív szövetségek beavatkozáshoz fűződő érdekének tágabb értelmezését: „A beavatkozási jog ilyen, a reprezentatív szakmai szövetségek javára történő tág értelmezése ugyanis azt a célt szolgálja, hogy lehetővé tegye az uniós bírósághoz benyújtott ügyek körülményeinek jobb értékelését, elkerülve ugyanakkor a nagyszámú egyedi beavatkozást, amely veszélyeztetné az eljárás hatékonyságát és megfelelő lefolytatását[…] Márpedig a saját nevükben eljáró természetes és jogi személyektől eltérően a reprezentatív szakmai szövetségek kérhetik, hogy a Bíróság elé terjesztett jogvitába ne az egyéni érdekek, hanem inkább tagjaik kollektív érdekeinek védelme céljából avatkozzanak be. Az ilyen szövetség beavatkozása ugyanis átfogó perspektívát nyújt azon kollektív érdekek tekintetében, amelyekre a jogvita kimenetelét meghatározó elvi kérdés vonatkozik, és így jellegénél fogva lehetővé teszi a Bíróság számára az elé terjesztett ügy körülményeinek jobb értékelését[…].”(25)
B.      A nem privilegizált beavatkozók fellebbezési jogáról
40.      Az uniós eljárási szabályok(26) szerint a Törvényszék ítélete ellen a Bírósághoz benyújtott fellebbezés lehetőséget biztosít arra, hogy a felek a Törvényszék által a határozatának meghozatala során állítólag elkövetett téves jogalkalmazás alapján megtámadják az ítéletet ezen ítélet egészben vagy részben történő hatályon kívül helyezése érdekében.(27)
41.      Az alapokmány 56. cikke két követelményt ír elő, amelyeknek a nem privilegizált beavatkozóknak meg kell felelniük ahhoz, hogy fellebbezést nyújthassanak be. Az első általánosságban minden fellebbezésre, a második pedig kifejezetten a nem privilegizált beavatkozókra vonatkozik.
42.      Az első követelmény az, hogy a fellebbezéssel élni kívánó személynek pervesztesnek kell lennie a Törvényszék előtti eljárásban. Ez az alapokmány 56. cikke második bekezdésének első mondatából következik, amely szerint „fellebbezéssel bármelyik fél élhet, akinek indítványait egészben vagy részben elutasították”.(28) A „bármelyik fél” fogalma, amint azt a Bíróság elismerte, nemcsak a fő feleket (a felpereseket és az alpereseket) foglalja magában, hanem a Törvényszék előtt beavatkozókat is.(29)
43.      Ezért a nem privilegizált beavatkozók csak akkor nyújthatnak be fellebbezést, ha az elsőfokú eljárásban beavatkoztak azon fél kérelmeinek támogatása végett, aki később egészben vagy részben pervesztes lett. E követelmény a jelen ügyben nem vitatott, mivel a felperesek, akiknek oldalán az ECCA beavatkozott, egészben pervesztesek lettek.
44.      A második követelmény egy további követelmény, amely csak a nem privilegizált beavatkozókra vonatkozik. A Törvényszék ítéletének közvetlenül kell érintenie őket. Ez az alapokmány 56. cikke második bekezdésének második mondatából következik, amely szerint „[a] tagállamokon és az Unió intézményein kívüli beavatkozók csak akkor nyújthatnak be fellebbezést, ha őket a Törvényszék határozata közvetlenül érinti”.  (30)
45.      A jelen ügy középpontjában az a kérdés áll, hogy miként kell értelmezni a „közvetlenül érinti” kifejezést a reprezentatív szövetségek esetében.
46.      E tekintetben a Bíróságnak a nem privilegizált beavatkozók által benyújtott fellebbezések elfogadhatóságára vonatkozó ítélkezési gyakorlata csak néhány ügyet számlál, és – amint azt már említettem – ezek egyike sem reprezentatív szövetségekre vonatkozott. E fellebbezéseket az állami támogatások,(31) a versenyjog(32) és a dömpingellenes intézkedések(33) területén nyújtották be, és a Bíróság valamennyi fellebbezés esetben úgy ítélte meg, hogy azok elfogadhatók, mert az Elsőfokú Bíróság, illetve a Törvényszék ítélete közvetlenül érintette az érintett beavatkozót.
47.      Mindezen ügyekben azonban általában olyan természetes és jogi személyek által benyújtott fellebbezésekről volt szó, akik az Elsőfokú Bíróság, illetve a Törvényszék előtti eljárásba avatkoztak be, és akik esetében az említett bíróság ítélete saját jogállásuk vagy saját gazdasági vagy eszmei érdekeik számára hátrányos változását idézhetett elő.(34) Ezen ügyekben tehát a Bíróság nem egy olyan beavatkozó szövetség által benyújtott fellebbezés helyzetével foglalkozott, amelynek saját jogállását nem változtatná meg a megtámadott ítélet.
48.      Az említett ítélkezési gyakorlat mindazonáltal arra enged következtetni, hogy annak eldöntése érdekében, hogy egy ilyen nem privilegizált beavatkozó benyújthat‑e fellebbezést, a Bíróság azt vizsgálta, hogy fennállt‑e a beavatkozáshoz fűződő érdekük az elsőfokú eljárásban. Ez viszont arra utal, hogy az alapokmány 56. cikke szerinti közvetlen érintettség egybeesik a beavatkozáshoz fűződő érdekkel.
49.      Ez nem feltétlenül jelenti azt, hogy a Bíróságnak automatikusan fellebbezési jogot kell biztosítania a Törvényszék előtti eljárás nem privilegizált beavatkozója számára. Ennek oka, hogy az ítélet meghozatalát követően a beavatkozáshoz fűződő érdek már konkrétabban értékelhető, mint az elsőfokú eljárásban. Több jogtudós is ezt az álláspontot képviseli.(35) Más szóval, a Bíróság bizonyos módon újraértékelheti, hogy fennállt‑e a beavatkozáshoz fűződő érdek, és ha úgy találja, hogy nem, elutasíthatja a fellebbezést. Főszabály szerint azonban azon nem privilegizált beavatkozó számára, akinek biztosították a beavatkozási jogot, ugyanezen okokból a fellebbezési jogot is biztosítani kell.
50.      Ezen értelmezést tűnik alátámasztani az a tény is, hogy – a fentiekben (a jelen indítvány 36. pontjában) bemutatottak szerint – a „közvetlenül érinti” kifejezést a Bíróság az ítélkezési gyakorlatában a beavatkozáshoz fűződő érdek fennállásának megállapításával összefüggésben használja.
51.      Mivel a nem privilegizált beavatkozók fellebbezési joga a beavatkozáshoz fűződő érdeküktől függ, a Törvényszék ítélete általi közvetlen érintettségnek az alapokmány 56. cikkének második bekezdésében szereplő fogalma eltérően értelmezhető a saját nevükben beavatkozó természetes és jogi személyek és a tagjaik kollektív érdekeinek védelme céljából beavatkozó reprezentatív szövetségek esetében.
52.      Ezen értelmezésből az tűnik következni, hogy a reprezentatív szövetségek beavatkozáshoz fűződő érdekének a Bíróság által képviselt, a saját nevükben eljáró természetes és jogi személyek beavatkozáshoz fűződő érdekéhez képest tágabb értelmezése (lásd a jelen indítvány 37. és 39. pontját) a közvetlen érintettség követelményének tágabb értelmezését eredményezi az ilyen szövetségek vonatkozásában. Még ha a saját nevükben eljáró természetes és jogi személyek esetében a közvetlen érintettség kizárólag a jogvita kimeneteléhez kapcsolódik is, a reprezentatív szövetségek akkor is benyújthatnak fellebbezést, ha a Törvényszék érvelésének egy részét vitatják, még ha a kimenetel nem is változtatja meg közvetlenül jogi helyzetüket.
53.      Ez különösen relevánsnak tűnik az uniós jognak a növényvédő szerek területéhez hasonló olyan területein, amelyeken különféle reprezentatív szövetségek lehetnek jelen, amelyek a beavatkozáshoz fűződő érdekük igazolásában fontos szerepet töltenek be, és nem foszthatók meg a fellebbezés lehetőségétől, ha ezen érdeket érinti a Törvényszék ítélete.
54.      Megállapítható tehát, hogy azok a reprezentatív szövetségek, amelyeknek engedélyezték, hogy beavatkozzanak azon fél kérelmeinek támogatása végett, aki később pervesztes lett a Törvényszék előtt, megfelelnek a fellebbezés benyújtásához szükséges közvetlen érintettség követelményének, még ha a Törvényszék ítélete nem is változtatja meg közvetlenül az ilyen szövetségek jogi helyzetét.
C.      Az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése szerinti elfogadhatósági követelmények releváns voltáról
55.      Az ECCA azt állítja továbbá, hogy az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján történő közvetlen keresetindítás joga releváns az alapokmány 56. cikkének második bekezdésében szereplő, a Törvényszék ítélete általi közvetlen érintettség követelményének annak érdekében történő megfelelés szempontjából, hogy fellebbezést nyújthasson be nem privilegizált beavatkozóként.
56.      Igaz ugyan, hogy az a személy, aki megfelel a megsemmisítés iránti kereset benyújtásának feltételét képező közvetlen és személyes érintettség feltételének, ilyen kereset benyújtása helyett be is avatkozhat egy más által indított eljárásba.
57.      Ha azonban az ilyen személy, még ha meg is tehette volna, nem nyújtott be megsemmisítés iránti keresetet, és nem avatkozott be a más által indított eljárásba, e személy nem nyújthat be fellebbezést, mivel sem félként, sem beavatkozóként nem vett részt az elsőfokú eljárásban.
58.      A fellebbezési jog ezért csak az alapján értékelhető, hogy az adott személy milyen jogállással rendelkezett az elsőfokú eljárásban. Ha e személy úgy döntött, hogy beavatkozóként vesz részt, nem pedig keresetet nyújt be, nem releváns az a lehetőség, hogy ilyen keresetet nyújthatott volna be.
59.      Következésképpen véleményem szerint és az ECCA által felhozott érvekkel ellentétben a megsemmisítés iránti keresetek elfogadhatóságával szemben az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése által támasztott követelmények nem relevánsak a reprezentatív szövetségek által benyújtott fellebbezésekkel szemben az alapokmány 56. cikkének második bekezdése által támasztott követelmény értékelése szempontjából.
D.      A jelen ügyről
60.      Elemzésemből az következik, hogy az ECCA jelen ügyben benyújtott fellebbezése elfogadható, mivel a megtámadott ítélet közvetlenül érinti az ECCA‑t az alapokmány 56. cikkének második bekezdése értelmében.
61.      A megtámadott ítélet, amennyiben azt nem helyezi hatályon kívül a Bíróság, precedenst teremt az 1107/2009 rendelet helyes alkalmazását és a hatóanyagok jóváhagyásának meghosszabbítására vonatkozó eljárást illetően, amely érintheti az ECCA tagjainak érdekeit.
62.      A Törvényszék előtti ügy ugyanis ilyen elvi kérdéseket vetett fel, és az ECCA ezért avatkozott be az eljárásba.
63.      Amint azt kifejtettem, főszabály szerint azon nem privilegizált beavatkozó számára, akinek biztosították a beavatkozási jogot, ugyanezen okokból a fellebbezési jogot is biztosítani kell.
64.      Az ECCA‑nak biztosították a beavatkozási jogot, és ugyanezen okokból biztosítani kell számára a fellebbezési jogot.
65.      Nem lehet alappal megkérdőjelezni, hogy az ECCA beavatkozáshoz fűződő érdeke fennállt az elsőfokú eljárásban.
66.      Úgy kell tehát tekinteni, hogy az ECCA‑t közvetlenül érinti a megtámadott ítélet. Ez attól függetlenül így van, hogy ezen ítélet megváltoztathatja‑e a jogi helyzetét.
V.      Végkövetkeztetés
67.      A fentiekre tekintettel javaslom, hogy a Bíróság állapítsa meg, hogy a European Crop Care Association fellebbezése elfogadható.
1      Eredeti nyelv: angol.
2      Lásd az ECCA alábbi címen elérhető honlapját: https://www.ecca-org.eu/.
3      A növényvédő szerek forgalomba hozataláról valamint a 79/117/EGK és a 91/414/EGK tanácsi irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21‑i 1107/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2009. L 309., 1. o.).
4      Lásd különösen az 1107/2009 rendelet 1. cikkének (1) bekezdését és (9) preambulumbekezdését. Részletes tárgyalásért lásd például: Bozzini, E., Pesticide Policy and Politics in the European Union– Regulatory Assessment, Implementation and Enforcement, Palgrave Macmillan, Cham, 2017, 2. fejezet; Morvillo, M., „From contestation to accountability in EU pesticides regulation? The case of glyphosate”, in: Arcuri, A. és Coman‑Kund, F. (szerk.), Technocracy and the Law: Accountability, Governance and Expertise, Routledge, London, 2021, 196–222. o., különösen 198–203. o.
5      Lásd az 1107/2009 rendelet II. és III. fejezetét, valamint (10) és (23) preambulumbekezdését.
6      Lásd az 1107/2009 rendelet 14–20. cikkét és (15) preambulumbekezdését.
7      A hatóanyagok jóváhagyásának meghosszabbítására vonatkozó eljárás végrehajtásához szükséges rendelkezéseknek az
1107/2009 rendelet szerinti megállapításáról szóló, 2012. szeptember 18‑i 844/2012/EU bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2012. L 252., 26. o.). E rendeletet hatályon kívül helyezte a hatóanyagok jóváhagyásának meghosszabbítására vonatkozó eljárás végrehajtásához szükséges rendelkezéseknek az 1107/2009 rendelet szerinti megállapításáról és a 844/2012 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2020. november 20‑i (EU) 2020/1740 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2020. L 392., 20. o.).
8      A 91/414/EGK tanácsi irányelvnek a klórpirifosz, klórpirifosz‑metil, mankozeb, maneb és metiram hatóanyagként való felvételének céljából történő módosításáról szóló, 2005. október 21‑i 2005/72/EK bizottsági irányelv (HL 2005. L 279., 63. o.), amely a 4. cikke szerint 2006. július 1‑jén lépett hatályba. Ezen irányelv elfogadására a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15‑i 91/414/EGK tanácsi irányelv (HL 1991. L 230., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 11. kötet, 332. o.) alapján került sor, amelyet később az 1107/2009 rendelet váltott fel. Az 1107/2009 rendelet 78. cikkének (3) bekezdése értelmében a 91/414 irányelv I. mellékletében felsorolt hatóanyagokat jóváhagyottnak kell tekinteni, és azok az 1107/2009 rendelet végrehajtásáról szóló, 2011. május 25‑i 540/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2011. L 153., 1. o.; helyesbítés: HL 2012. L 26., 38. o.) mellékletének A. részében szerepelnek (e melléklet 112. pontja szerint a CHP‑metil jóváhagyása 2016. június 30‑án járt volna le).
9      A meghosszabbítási eljárás időtartama miatt azonban a Bizottság háromszor – egészen 2020‑ig – meghosszabbította a CHP‑metil jóváhagyásának lejártát.
10      Ezen eljárást a 2023. október 4-i Ascenza Agro és Industrias Afrasa kontra Bizottság ítélet (T-77/20, a továbbiakban: a megtámadott ítélet, EU:T:2023:602) 15–56. pontja ismerteti.
11      A klórpirifosz‑metil hatóanyag jóváhagyásának az 1107/2009 rendelet szerinti meg nem hosszabbításáról, valamint az 540/2011 végrehajtási rendelet mellékletének módosításáról szóló, 2020. január 10‑i (EU) 2020/17 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2020. L 7., 11. o.).
12      Lásd: a Törvényszék hetedik tanácsa elnökének 2020. november 26‑i Ascenza Agro és Industrias Afrasa kontra Bizottság végzése (T‑77/20, nem tették közzé, különösen 3., 4. és 6. pont).
13      Lásd: a Törvényszék hetedik tanácsa elnökének 2020. november 26‑i Ascenza Agro és Industrias Afrasa kontra Bizottság végzései (T‑77/20, nem tették közzé).
14      Lásd a jelen indítvány 10. lábjegyzetét.
15      A megtámadott ítélet 86. pontjában foglaltak szerint a felperesek jogalapjai a következőkre vonatkoztak: i. lényeges eljárási szabályok megsértése; ii. az átláthatósági kötelezettség megsértése; iii. a meghallgatáshoz való jog megsértése; iv. az elővigyázatosság elvének megsértése; v. a megtámadott rendelet által szabályozni kívánt helyzet releváns tényezőinek és körülményeinek figyelembevételére vonatkozó kötelezettség megsértése; vi. a megfelelő ügyintézés elvének megsértése; vii. az EFSA, majd a Bizottság által elfogadott kockázatértékeléssel kapcsolatos nyilvánvaló értékelési hiba; viii. nyilvánvaló értékelési hiba és az arányosság elvének figyelmen kívül hagyása.
16      A megtámadott ítélet IV.E. és IV.K. szakaszával összefüggésben értelmezett 87. pontjában foglaltak szerint az ECCA további jogalapjai a következőkre vonatkoztak: ix. az arra vonatkozó indokolási kötelezettség megsértése, hogy a Bizottság a jelentéstevő tagállam által elfogadott értékelő jelentéstervezetben foglaltaktól eltérő tudományos értékelésen alapuló rendeletet fogadott el; x. a kereszthivatkozásos módszer alkalmazására vonatkozó indokolási kötelezettség megsértése; xi. a 844/2012 végrehajtási rendelet 14. cikkének megsértése. A Törvényszék e jogalapok mindegyikét elutasította mint megalapozatlant, megállapítva, hogy nem kell dönteni azok elfogadhatóságáról (lásd a megtámadott ítélet 181., 288. és 654. pontját).
17      Az ECCA fellebbezésében négy jogalapra hivatkozik. Az első jogalap lényegében az 1107/2009 rendelet megsértésén alapul a felperesek hetedik jogalapjához kapcsolódóan; a második jogalap az EUMSZ 296. cikk megsértésén alapul az ECCA tizedik jogalapjához kapcsolódóan; a harmadik jogalap a lényeges eljárási szabályok megsértésén alapul a felperesek első jogalapjához kapcsolódóan; a negyedik jogalap pedig a kereszthivatkozásos módszer megsértésén és az ellentmondásos érvelésen alapul a felperesek hetedik jogalapjához kapcsolódóan.
18      E tekintetben a beavatkozásra vonatkozó szabályokat az alapokmány 40. cikke és a Bíróság eljárási szabályzata közvetlen keresetekre vonatkozó IV. címének 4. fejezete (129–132. cikk) tartalmazza. A Törvényszék eljárási szabályzata III. címének 14. fejezete (142–145. cikk) hasonló rendelkezéseket tartalmaz.
19      Lásd: Lenaerts, K., Gutman, K. és Nowak, J.T., EU Procedural Law, 2. kiadás, Oxford University Press, Oxford, 2023, 733. o.
20      Lásd e tekintetben a Bíróság eljárási szabályzata 129. cikkének (1)–(3) bekezdését.
21      Lásd az alapokmány 40. cikkének első bekezdését.
22      Lásd az alapokmány 40. cikkének második bekezdését.
23      A Bíróság elnökének 2023. március 10‑i Illumina kontra Bizottság végzése (C‑611/22 P, EU:C:2023:205, 6. és 7. pont) (kiemelés tőlem). Lásd továbbá, például: a Bíróság elnökének 2025. február 4‑i Medel és társai kontra Tanács végzése (C‑555/24 P, EU:C:2025:73, 6–8. pont).
24      A Bíróság elnökének 2023. március 10‑i Illumina kontra Bizottság végzése (C‑611/22 P, EU:C:2023:205, 8. pont) (kiemelés tőlem). Lásd továbbá, például: a Bíróság elnökének 2025. február 4‑i Medel és társai kontra Tanács végzése (C‑555/24 P, EU:C:2025:73, 9. pont). Ennélfogva egy ilyen szövetség akkor avatkozhat be valamely ügyben, ha először is az érintett ágazatban működő vállalkozások jelentős számát képviseli, másodszor a célja magában foglalja a tagjai érdekeinek védelmét is, harmadszor az ügy az érintett ágazat működését érintő elvi kérdéseket vethet fel, és negyedszer ezért a meghozandó ítélet jelentősen érintheti a tagjai érdekeit. Lásd például: a Bíróság elnökének 2023. március 10‑i Illumina kontra Bizottság végzése (C‑611/22 P, EU:C:2023:205, 10. pont); a Bíróság elnökének 2025. augusztus 1‑jei Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles és társai kontra Tanács végzése (C‑865/24 P, EU:C:2025:639, 10. pont).
.
25      A Bíróság elnökének 2023. március 10‑i Illumina kontra Bizottság végzése (C‑611/22 P, EU:C:2023:205, 9. pont) (kiemelés tőlem). Lásd továbbá, például: a Bíróság elnökének 2025. augusztus 1‑jei Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles és társai kontra Tanács végzése (C‑865/24 P, EU:C:2025:639, 9. pont).
26      E tekintetben a fellebbezésekre (és a csatlakozó fellebbezésekre) vonatkozó szabályokat az alapokmány 56–61. cikke és a Bíróság eljárási szabályzatának a Törvényszék határozatai elleni fellebbezésekre vonatkozó V. címe (167–190. cikk) tartalmazza.
27      Lásd e tekintetben a Bíróság eljárási szabályzata 169. cikkének (1) bekezdését.
28      Kiemelés tőlem.
29      Lásd például: 1993. december 22‑i Pincherle kontra Bizottság ítélet (C‑244/91 P, EU:C:1993:950, 16. pont); 1999. február 11‑i Antillean Rice Mills és társai kontra Bizottság ítélet (C‑390/95 P, EU:C:1999:66, 20. pont).
30      Kiemelés tőlem.
31      Lásd: 2002. szeptember 24‑i Falck és Acciaierie di Bolzano kontra Bizottság ítélet (C‑74/00 P és C‑75/00 P, EU:C:2002:524, 57. és 58. pont) (az érintett társaság közvetlenül érintett volt, mert az Elsőfokú Bíróság ítélete alapján valószínűleg vissza kellene fizetnie a támogatásként kifizetett összegeket visszatéríttetési kereset nyomán); 2016. október 26‑i DEI és Bizottság kontra Alouminion tis Ellados ítélet (C‑590/14 P, EU:C:2016:797, 23–26. pont) (az érintett társaság közvetlenül érintett volt, mert köteles lenne visszafizetni a Törvényszék ítéletének való megfelelés érdekében visszatéríttetett összeget); 2023. február 2‑i Spanyolország és társai kontra Bizottság ítélet (C‑649/20 P, C‑658/20 P és C‑662/20 P, EU:C:2023:60, 25. és 26. pont) (az érintett jogalanyok közvetlenül érintettek voltak, mert az általuk kapott támogatások visszatérítésére kötelezhetők a Törvényszék ítéletének végrehajtása során); 2023. szeptember 14‑i Land Rheinland‑Pfalz kontra Deutsche Lufthansa ítélet (C‑466/21 P, EU:C:2023:666, 37–40. pont) (az érintett Land közvetlenül érintett volt, mert a Törvényszék ítéletének következményeként köteles visszatéríttetni a szóban forgó támogatás részleteit és e támogatásból a jövőben nem fizethet ki új részleteket).
32      Lásd: 2003. október 2‑i International Power és társai kontra NALOO ítélet (C‑172/01 P, C‑175/01 P, C‑176/01 P és C‑180/01 P, EU:C:2003:534, 52. és 53. pont) (az érintett társaságok közvetlenül érintettek voltak, mert az Elsőfokú Bíróság ítéletének való megfelelés érdekében a Bizottságnak új vizsgálatot kellene végeznie, amely e társaságokra nézve hátrányos intézkedéshez vezethet, ami azzal a veszéllyel járna, hogy a nemzeti bíróságok előtt kártérítési keresetet indítanak ellenük).
33      Lásd: 2020. december 3‑i Changmao Biochemical Engineering kontra Distillerie Bonollo és társai ítélet (C‑461/18 P, EU:C:2020:979, 122–129. pont) (az érintett társaság közvetlenül érintett volt, mert fennáll annak a veszélye, hogy a Bizottság által a Törvényszék ítéletében foglaltak teljesítése érdekében hozott intézkedések miatt a társaságnak jóval magasabb vámot kell fizetnie).
34      Lásd e tekintetben: Kokott főtanácsnok Fresh Del Monte Produce kontra Bizottság és Bizottság kontra Fresh Del Monte Produce egyesített ügyekre vonatkozó indítványa (C‑293/13 P és C‑294/13 P, EU:C:2014:2439, különösen 57. pont).
35      Lásd például: Lasok, K.P.E., Lasok’s European Court Practice and Procedure, 4. kiadás, Bloomsbury Professional, London, 2022, 1192. és 1193. o. „Nem világos, hogy az a követelmény, hogy a megtámadott határozatnak közvetlenül kell érintenie a fellebbező beavatkozót, mennyiben tér el az annak megállapítására szokásosan használt teszttől, hogy a beavatkozó jogosult volt‑e egyáltalán beavatkozni az elsőfokú eljárásba. A beavatkozási kérelem annak eldöntése érdekében történő vizsgálata során, hogy annak helyt kell‑e adni, a beavatkozónak a jogvita kimeneteléhez fűződő jogos érdekének ex ante értékelésére kerül sor; a beavatkozó fellebbezésének vizsgálata során a beavatkozó érdeke ex post értékelhető, és ekkor kiderülhet, hogy a beavatkozónak valóban közvetlen és konkrét jogos érdeke fűződött‑e a jogvita kimeneteléhez. Ezért, még ha a beavatkozó általi fellebbezés engedélyezéséhez használt teszt főszabály szerint megegyezik is az elsőfokú eljárásba való beavatkozás engedélyezéséhez használt teszttel, ebből nem feltétlenül következik, hogy az elsőfokú eljárás beavatkozója jogosult fellebbezni.” (kiemelés tőlem). Lásd még: Lenaerts, Gutman és Nowak, EU Procedural Law, hivatkozás a jelen indítvány 19. lábjegyzetében, 653. és 654. o. „Az érdek, amelyet az ilyen beavatkozónak – az uniós szerveket és hivatalokat, valamint minden egyéb személyt is ideértve – valószínűsítenie kell ahhoz, hogy fellebbezést nyújthasson be, főszabály szerint megegyezik azzal, amelyet az elsőfokú eljárásba való beavatkozás engedélyezéséhez kellett valószínűsítenie [az alapokmány 40. cikkének második bekezdése], a Bíróságnak azonban a Törvényszék határozatának formájában konkrétabb alap áll rendelkezésére ezen érdek vizsgálatára, mint a Törvényszéknek, amikor egy beavatkozni kívánó fél érdekét értékeli az érdemi határozat meghozatala előtt. Ezért az elsőfokú eljárás beavatkozójától megtagadható lehet a fellebbezés engedélyezése.” (kiemelés tőlem).