62004CJ0123_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A C‑123/04. és C‑124/04. sz. egyesített ügyekben,
Az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Oberlandesgericht Oldenburg (Németország) a Bírósághoz 2004. március 8‑án érkezett, 2004. február 4‑i határozatával terjesztett elő az előtte
az Industrias Nucleares do Brasil SA,
a Siemens AG
és
az UBS AG (C‑123/04.),
a Texas Utilities Electric Corporation (C‑124/04.)
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (nagytanács),
tagjai: V. Skouris elnök, P. Jann, C. W. A. Timmermans (előadó), A. Rosas és K. Schiemann tanácselnökök, S. Von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, Juhász E., G. Arestis, A. Borg Barthet és M. Ilešič bírák,
főtanácsnok: M. Poiares Maduro,
hivatalvezető: K. Sztranc‑Sławiczek tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2006. január 17‑i tárgyalásra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
– az Industrias Nucleares do Brasil SA képviseletében E. Wagner és J. Curschmann Rechtsanwälte,
– a Siemens AG képviseletében R. Schultz‑Süchting és L. Kröner Rechtsanwälte,
– az UBS AG képviseletében U. Hornung, F. Bellen és D. Scharma Rechtsanwälte,
– a Texas Utilities Electric Corporation képviseletében P.‑S. Freiling Rechtsanwalt és C. Peterson AL,
– a német kormány képviseletében C.‑D. Quassowski és C. Schulze‑Bahr, meghatalmazotti minőségben, segítője: W. Hertel Rechtsanwalt,
– a francia kormány képviseletében G. de Bergues, E. Puisais és S. Gasri, meghatalmazotti minőségben,
– a holland kormány képviseletében S. Terstal és D. J. M. de Grave, meghatalmazotti minőségben,
– az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében M. Patakia, A. Bouquet és B. Schima, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2006. április 6‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
Az ítélet indoklása
1. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek az EA 57., EA 73., EA 75., EA 86., EA 87., EA 196. és EA 197. cikk értelmezésére irányulnak.
2. A kérelmeket az Industrias Nucleares do Brasil SA (a továbbiakban: INB) és a Siemens AG (a továbbaikban: Siemens) társaságok és egyfelől az UBS AG (a továbbiakban: UBS), másfelől pedig a Texas Utilities Electric Corporation (a továbbiakban: TUEC) között dúsítotturánium-hengerek visszaadása tárgyában folyamatban lévő két eljárásban nyújtotta be az előterjesztő bíróság.
Jogi háttér
3. Az EAK‑Szerződésnek „A Közösség feladatai” címet viselő első címében szereplő EA 2. cikk így szól:
„Feladatának teljesítése érdekében a Közösség, e szerződés rendelkezései szerint:
[…]
d) gondoskodik a Közösség összes felhasználójának megfelelő érccel és hasadóanyaggal való rendszeres és méltányos ellátásáról;
[…]”
4. Az EA 57., EA 73. és EA 75. cikk az EAK‑Szerződés „A fejlődés előmozdítása az atomenergia területén” címet viselő második címe „Ellátás” című VI. fejezetének (a továbbiakban: VI. fejezet) részét képezi.
5. Az EA 73. cikk kimondja:
„Ha egyrészről egy tagállam, személy vagy vállalkozás, másrészről pedig egy harmadik állam, nemzetközi szervezet vagy harmadik állam állampolgára között létrejött valamely megállapodás vagy szerződés többek között az [ellátó] Ügynökség hatáskörébe tartozó termékek szállítására vonatkozik, a megállapodás vagy szerződés megkötéséhez vagy megújításához a termékek szállítására vonatkozó részt illetően a Bizottság előzetes egyetértésére van szükség.”
6. Az EA 75. cikk előírása szerint:
„E fejezet rendelkezései nem alkalmazhatók az ércek, nyersanyagok vagy különleges hasadóanyagok előkészítésére, átalakítására és megformálására vonatkozóan vállalt kötelezettségekre, ha:
a) a személyek vagy vállalkozások között létrejött kötelezettségvállalás értelmében az előkészített, átalakított vagy megformált anyagokat visszajuttatják azoknak a személyeknek vagy vállalkozásoknak, amelyektől származnak;
b) a kötelezettségvállalás egyrészt valamely személy vagy vállalkozás, másrészt egy nemzetközi szervezet vagy egy harmadik állam polgára között jött létre, és annak értelmében az anyagok feldolgozása, átalakítása vagy megformálása a Közösségen kívül történik, és ezeket visszajuttatják azoknak a személyeknek vagy vállalkozásoknak, amelyektől származnak;
c) a kötelezettségvállalás egyrészről egy személy vagy vállalkozás, másrészről egy nemzetközi szervezet vagy egy harmadik állam állampolgára között jött létre, és annak értelmében az anyagok előkészítése, átalakítása vagy megformálása a Közösségen belül történik, és ezeket visszajuttatják annak a szervezetnek vagy állampolgárnak, amelyektől származnak, vagy a szervezet, illetve állampolgár által megjelölt, a Közösségen kívüli székhellyel rendelkező címzettnek.
Az érintett személyek vagy vállalkozások azonban e kötelezettségek tényéről és a szerződés megkötése után az áruforgalom tárgyát képező anyagok mennyiségéről kötelesek tájékoztatni az Ügynökséget. A b) pontban említett kötelezettségvállalásokkal szemben a Bizottság tiltakozással élhet, ha megítélése szerint az átalakítás vagy megformálás nem hajtható végre hatékonyan, biztonságosan és anélkül, hogy a Közösségnek anyagveszteséget okozna..
Az e kötelezettségvállalások tárgyát képező anyagok a tagállamok területén a VII. fejezetben előírt biztosítéki ellenőrzési intézkedések hatálya alá tartoznak. Ugyanakkor a c) pontban említett kötelezettségvállalások tárgyát képező különleges hasadóanyagokra a VIII. fejezet rendelkezései nem alkalmazhatók.”
7. Az EAK‑Szerződés második címének VII. fejezete (a továbbiakban: VII. fejezet) a „Biztosítéki rendszer” címet viseli.
8. Az EAK‑Szerződés második címének „Tulajdonjogi rend” címet viselő VIII. fejezetében (a továbbiakban: VIII. fejezet) található többek között az EA 86. és az EA 87. cikk.
9. Az EA 86. cikk szövege a következő:
„A különleges hasadóanyagok a Közösség tulajdonát képezik.
A Közösség tulajdonjoga minden olyan különleges hasadóanyagra kiterjed, amelyet egy tagállam, személy vagy vállalkozás állít elő vagy importál, és amely a VII. fejezetben előírt biztosítéki ellenőrzés hatálya alá tartozik.”
10. Az EA 196. és EA 197. cikk az EAK‑Szerződés „Általános rendelkezések” címet viselő ötödik címének részét képezi.
11. Az EA 196. cikk így szól:
„E szerződés alkalmazásában, ha ez a szerződés másként nem rendelkezik:
a) „személy”: minden olyan természetes személy, aki a tagállamok területén teljesen vagy részben az e szerződés vonatkozó fejezetében megjelölt területen tevékenykedik,
b) „vállalkozás”: minden olyan vállalkozás vagy intézmény, amely a tagállamok területén teljes egészében vagy részben az e szerződés vonatkozó fejezetében meghatározott területen működik, függetlenül attól, hogy közjogi vagy magánjogi jogállással rendelkezik.”
12. Az EA 197. cikk rendelkezése szerint:
„E szerződés az alkalmazásában:
1. „különleges hasadóanyagok”: plutónium‑239; urán‑233; 235‑ös vagy 233‑as uránizotóppal dúsított urán; minden olyan termék, amely a fent nevezett izotópok közül egyet vagy többet tartalmaz, valamint a Tanács által a Bizottság javaslata alapján minősített többséggel meghatározott egyéb hasadóanyagok; a nyersanyagok azonban semmilyen esetben nem tartozhatnak a „különleges hasadóanyagok” közé;
2. „urán‑235 vagy urán‑233 izotóppal dúsított urán”: olyan urán, amely 235‑ös vagy 233‑as uránizotópot tartalmaz, vagy mindkét izotópot tartalmazza olyan mennyiségben, hogy e két izotóp és a 238‑as izotóp aránya meghaladja a természetes uránban lévő 235‑ös és 238‑as izotópok arányát;
3. „nyersanyagok”: olyan urán, amely a természetben előforduló izotópkeveréket tartalmaz; olyan urán, amelynek 235‑ös uránizotóp‑tartalma a normális érték alatt van; tórium; valamennyi fent nevezett anyag fémötvözet, kémiai vegyületek vagy koncentrátum formájában; minden más anyag, amely a fent nevezett anyagok közül egyet vagy többet a Tanács által a Bizottság javaslata alapján minősített többséggel meghatározott koncentrációban tartalmaz;
[…]”
Az alapügyek és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
13. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatokból az következik, hogy az INB brazíliai székhelyű társaság, amelynek feladata hasadóanyag beszerzése brazil atomerőművek részére.
14. Az INB folyamatos üzleti kapcsolatot tartott fenn az Urenco Limiteddel (a továbbiakban: Urenco), amelynek székhelye az Egyesült Királyságban van. Az INB az Urencónak nyers uránt és gyengén dúsított uránt szállított, amit az utóbbi az előbbi költségére dúsított. A két társaság üzleti kapcsolatait szabályozó szerződés az urán feletti tulajdonjognak a szállításkor történő átszállását írta elő.
15. 1984‑ben az Urenco uránt dúsított az INB részére, amelyet visszaszállított ez utóbbinak; az INB a dúsított uránt Németországba szállította, és Hanauban lévő, a Siemenshez tartozó helyiségekbe tárolt be az INB és a Siemens között kötött tárolási szerződés alapján. A tárolásra ezután az Advanced Nuclear Fuels GmbH (a Siemens leányvállalata) lingeni (Németország) helyiségeiben került sor.
16. Mivel az INB‑nek átmenetileg nem volt szüksége a szóban forgó dúsított uránra, 1993‑ban nyilvános ajánlati felhívást tett közzé a hasadóanyag (közte az Urenco által 1984‑ben dúsított és a Simens helyiségeiben tárolt urán) átengedése érdekében.
17. A Nuexco Exchange AG (a továbbiakban: NEAG), amelynek székhelye Oltenben (Svájc) található, ajánlatot tett, amelynek alapján 1994. március 7‑én az uránra vonatkozó kölcsön- és átadási szerződés köttetett.
18. E szerződés (amelyre a brazil jogot kötötték ki alkalmazandó jogként) értelmében az INB‑nek összesen öt tétel dúsított uránt kellett szállítania fokozatosan a NEAG‑nak. A NEAG vállalta, hogy ennek fejében egy későbbi időpontban hat tétel dúsított uránt szállít le az INB‑nek, az urán időközbeni birtoklásáért pedig pénzbeli ellenszolgáltatást fizet.
19. Ezt követően a denveri (Egyesült Államok) székhelyű Nuexco Trading Corporation (a továbbiakban: NTC) lépett fel a NEAG nevében. Az NTC, amely ugyanahhoz a vállalatcsoporthoz tartozott, mint a NEAG, felhatalmazással rendelkezett az utóbbi teljes körű képviseletére.
20. A NEAG a bérleti díjra vonatkozó megállapodás szerinti előleget a szerződés előírásának megfelelően kifizette. Egyébként, a kérdést előterjesztő bíróság megállapítása szerint, bizonyos dúsítotturán‑tételeknek az INB‑től az NTC‑nek való átadására a Siemens Power Corporation (amelynek összes üzletrésze a Siemens tulajdonát képezi) anyagállományába való áthelyezéssel, majd pedig az NTC anyagállományába való áthelyezéssel került sor.
21. 1994 nyarának végén a NEAG nem tudott már eleget tenni azon kötelezettségének, hogy az INB‑nek uránt szállítson vissza, mert nem tudta kifizetni azt az uránt, amelyet egy orosz társaság szállított volna.
22. Az NTC 1995 februárjában, a NEAG pedig 1996 áprilisában fizetésképtelenné vált.
23. Az INB keresetet indított a Landgericht Osnabrück (Németország) előtt, és a Siemenstől a helyiségeiben tárolt több, dúsított uránt tartalmazó henger visszaadását követelte. Az INB az említett hengerekre vonatkozó tulajdonjogára hivatkozik, miközben a Siemens azt állítja, hogy „jelen pillanatban” nem köteles a hengereket visszaadni.
24. Az UBS, amely svájci székhelyű bank, főbeavatkozási keresetet indított, mert állítása szerint a NEAG‑gal 1989-ben kötött szerződés alapján az említett hengerek közül tizennégyen zálogjogot szerzett.
25. A TUEC Texas (Egyesült Államok) területének egyes részein villamos energiát szolgáltató vállalat, amely e célból atomerőművet működtet. A TUEC szintén főbeavatkozási keresetet indított, mert állítása szerint e hengerek közül tizenegyen tulajdonjogot szerzett. A TUEC e tekintetben az NTC‑vel 1992. június 30‑án kötött szerződésre hivatkozik. A TUEC‑nek az NTC részére való szállításainak e szerződés értelmében az illető anyagok visszaadását kellett eredményezniük, amelynek az anyagállományok közötti áthelyezéssel kellett történnie.
26. 2000. március 17‑i ítéletével a Landgericht Osnabrück úgy határozott, hogy az INB a Siemensszel szemben nem volt jogosult a kérdéses dúsítotturánium‑hengerek visszaadását követelni, és kötelezte a Siemenst, hogy tizennégy dúsítotturánium‑hengert adjon át az UBS‑nek, tizenegy dúsítotturánium-hengert pedig a TUEC‑nek.
27. Az INB ezen ítéletek ellen az Oberlandesgericht Oldenburghoz fellebbezett.
28. E bíróság jelzi, hogy az INB fellebbezését – mint alaptalant – el szándékozik utasítani, kivéve ha az EAK‑Szerződés rendelkezései nem teszik lehetővé, hogy a dúsíto tt urán felett az UBS zálogjogot (a C‑123/04. sz. ügy alapeljárásában), a TUEC pedig tulajdonjogot (a C‑124/04. sz. ügy alapeljárásában) szerezzen.
29. A kérdést előterjesztő bíróság kifejti, hogy valamennyi szóban forgó rendelkezési cselekményt – nevezetesen a dúsított urán tulajdonának az Urencóról az INB‑re történő átszállását, az urán tulajdonának az INB‑ről a NEAG‑ra történő átszállását, valamint az uránnak a NEAG által az UBS javára történő elzálogosítását és az urán tulajdonának a NEAG‑ról a TUEC‑re történő átszállását – érinthetik az EAK‑Szerződés rendelkezései.
30. A kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi továbbá, hogy az alapeljárások felei nem nyilatkoztak afelől, hogy az Európai Atomenergia-közösség (a továbbiakban: a Közösség) hatóságai előzetes tájékoztatást kaptak volna a különböző műveletekről.
31. A kérdést előterjesztő bíróság szerint a Közösség nyersanyaggal történő ellátására létrejött Ügynökség (a továbbiakban: Ügynökség) 1995. május 30‑i levelében úgy nyilatkozott, hogy a polgári jogi tulajdon kérdése nem tartozik sem a Bizottság, sem az Ügynökség hatáskörébe, és hogy az anyagok tulajdonával kapcsolatos jogvitát a polgári jog alkalmazásával kell megoldani.
32. E körülmények között az Oberlandesgericht Oldenburg felfüggesztette az eljárást, és az alábbi – a két ügyben azonos – kérdéseket terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra:
„1) Az EA 75. cikk első bekezdésében szereplő „előkészítés[…], átalakítás[…] vagy megformálás[…]” magában foglalja‑e az urándúsítást is?
2) Az EAK‑Szerződés alkalmazási területén kívüli székhelyű vállalkozás a[z EA] 196. cikk b) pontja szerint teljes egészében vagy részben a Közösség területén működik‑e, ha e vállalkozás üzleti kapcsolatot tart fenn olyan vállalkozással, amelynek székhelye a Közösség területén található, és az üzleti kapcsolat tárgya:
a) nyersanyagoknak dúsított urán gyártása és dúsított uránnal való ellátás végett olyan vállalkozás részére történő szállítása, amelynek székhelye a Közösség területén található;
b) az említett dúsított uránnak egy másik olyan vállalkozásnál történő tárolása, amelynek székhelye a Közösség területén található?
3) a)	A[z EA] 75. cikk első bekezdésének c) pontja megköveteli‑e, hogy elvonatkoztatva a feldolgozás miatti fizikai változásoktól, az előkészítés, átalakítás vagy megformálás végett szállított anyagok ugyanazok legyenek, mint amelyeket később visszaszállítanak?
b)	Vagy elegendő‑e, hogy a feldolgozott anyagok mennyiségben és minőségben megfelelnek a feldolgozásra szállított anyagoknak?
c)	Az a tény, hogy a leszállított anyagokhoz lehetetlen hozzákapcsolni a címzett által feldolgozásra szállított anyagokat, akadályát képezi‑e a[z EA] 75. cikk első bekezdése c) pontja alkalmazásának?
d)	Az a tény, hogy a feldolgozással megbízott vállalkozás megszerzi a nyersanyag tulajdonjogát a szállításkor, és ezáltal köteles az urán feldolgozását követően a másik szerződő félre a dúsított urán tulajdonjogát átruházni, akadályát képezi‑e a[z EA] 75. cikk első bekezdése c) pontja alkalmazásának?
4) a)	Az a tény, hogy az érintett személyek és vállalkozások nem tesznek eleget az […] Ügynökséggel szemben a[z EA] 75. cikk második bekezdésében előírt tájékoztatási kötelezettségüknek, akadályát képezi‑e a[z EA] 75. cikk alkalmazásának?
b)	Abban az esetben, ha az […] Ügynökséggel szemben a[z EA] 75. cikk második bekezdésében előírt tájékoztatási kötelezettséget nem tartották be, orvosolható‑e ez a mulasztás, amennyiben az érintett személyek vagy vállalkozások utólag eleget tesznek tájékoztatási kötelezettségüknek, vagy ha az […] Ügynökség utólag, egyéb úton tájékoztatást kap?
5) a)	A[z EA] 73. cikk értelmében vett megállapodás vagy szerződés hatálytalan‑e amiatt, hogy annak felei nem kérték a […] Bizottságnak az említett cikkben előírt előzetes egyetértését?
b)	Orvosolható‑e a cselekmény hatálytalansága, ha az érintett személy vagy vállalkozás utólag megszerzi ezt az egyetértést, vagy ha a Közösség hatóságai tétlenek maradnak, miután egyéb úton tájékoztatást kapnak?
6) a)	Az a tény, hogy az érintett gyártó nem tesz eleget az [EA] 57. cikk (2) bekezdésének második albekezdésében foglalt kötelezettségének, miszerint köteles az [EA] 57. cikk (1) bekezdésében említett anyagokat az […] Ügynökségnek felkínálni, megtiltja‑e számára az említett anyagokról való rendelkezést?
b)	Orvosolható-e az anyagoknak az […] Ügynökség részére való felkínálására vonatkozó – a gyártót az [EA] 57. cikk (2) bekezdésének második albekezdésében értelmében terhelő – kötelezettség megsértése, ha a gyártó utólag eleget tesz ennek a kötelezettségnek, vagy ha az […] Ügynökség utólag, egyéb úton tájékoztatást kap, és nem gyakorolja elővételi jogát?
7) A[z EA] 86. cikk szerinti „előállítás” fogalmába beletartozik‑e az urándúsítás is?
8) A nyers urán vagy a gyengén dúsított urán a[z EA] 197. cikk 1. pontjának utolsó fordulata szerinti nyersanyagok‑e?
9) a)	A[z EA] 86. cikk első bekezdése értelmében a Közösség tulajdonába került anyagok a Bürgerliches Gesetzbuch (német polgári törvénykönyv) 903. §‑a értelmében vett polgári jogi tulajdonjog tárgyát képezhetik‑e, és e tulajdonjog átruházható‑e?
b)	A jogalanyoknak a[z EA] 87. cikknek megfelelően fennálló legkiterjedtebb használati és hasznosítási joga a tulajdonjoggal egyenértékű vagy ahhoz hasonló sui generis
dologi jogot alkot‑e, amely a [német polgári törvénykönyvben] foglalt dologi jogokhoz adódik?
10) A vállalkozás a[z EA] 196. cikk b) pontja szerint részben a Közösség tagállamainak területén működik‑e, ha olyan dúsított uránt ad el vagy szerez meg, amelyet a Közösség tagállamainak területén tárolnak?
11) Megfelelő módosítással alkalmazni kell‑e a[z EA] 73. cikket a Közösség területén tárolt dúsított uránról szóló olyan szerződésekre, amelyek felei kizárólag harmadik állam állampolgárai?”
33. 2004. június 30‑i végzésével a Bíróság elnöke az írásbeli és a szóbeli szakasz lefolytatása, valamint az ítélet meghozatala céljából a C‑123/04. és a C‑124/04. sz. ügyeket egyesítette.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
34. Első kérdésével az előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy az EA 75. cikk első bekezdését akként kell‑e értelmezni, hogy az említett rendelkezésben szereplő „előkészítés”, „átalakítás” vagy „megformálás” magában foglalja az urándúsítást is.
35. E tekintetben emlékeztetni kell elsősorban arra, hogy az EA 75. cikk első bekezdése értelmében „[a VI.] fejezet rendelkezései nem alkalmazhatók az ércek, nyersanyagok vagy különleges hasadóanyagok előkészítésére, átalakítására vagy megformálására vonatkozóan [az ugyanezen rendelkezés a)–c) pontjában leírt feltételekkel] vállalt kötelezettségekre”.
36. Másodsorban, amint az a Bíróság elé tárt észrevételekből kitűnik, az urándúsítás gázdiffúzió vagy centrifugálás révén történő izotópszétválasztási műveletben áll, amelynek célja a 235‑ös-urán‑tartalom növelése és így az uránreaktorban történő felhasználásra való alkalmassá tétele.
37. Márpedig, amint arra a Siemens, az UBS, a TUEC és a Bíróság elé észrevételeket terjesztő kormányok helyesen mutattak rá arra, hogy az ilyen szétválasztási művelet (amellyel kapcsolatban nem hozták fel, hogy kihatással lenne az anyagok általános állapotára) az EA 75. cikk szerinti átalakítást jelent.
38. A szétválasztási művelet hatása ugyanis – egyfelől – az, hogy az uránt más formában adja vissza, tehát a szó köznapi értelmében átalakítja. Másfelől, amint azt a főtanácsnok indítványának 53. pontjában kifejtette, az „előkészítés”, „átalakítás” vagy „megformálás” általánosan használt szavak. Önmagukban nem engednek arra következtetni, hogy az ércek, nyersanyagok vagy különleges hasadóanyagok előkészítésének, átalakításának vagy megformálásának egyes formái – például az említett előkészítés, átalakítás vagy megformálás egyes sajátos műszaki jellemzője vagy az általuk létrehozott hozzáadott érték miatt – ne tartoznának az EA 75. cikk hatálya alá.
39. Az előbbi értelmezést megerősíti a VI. fejezet (amelyben az EA 75. cikk található) általános felépítése és célja is. Az említett fejezet ugyanis az EA 2. cikk d) pontjában a közösségi intézményekre rótt általános kötelezettséget konkretizálja, amely szerint azoknak gondoskodniuk kell az összes felhasználó érccel és hasadóanyaggal való rendszeres és méltányos ellátásáról (a 7/71. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 1971. december 14‑én hozott ítélet [EBHT 1971., 1003. o.] 22. pontja). Az EA 75. cikke kivonja a bérmunkához kapcsolódó műveletek tárgyát képező anyagokat (ezekkel e rendelkezés maga foglalkozik) az ellátási rendszerre vonatkozó rendelkezések hatálya alól (lásd az 1978. november 14‑i 1/78. sz. döntés [EBHT 1978., 2151. o.] 16. pontját).
40. Ebből az következik, hogy az EA 75. cikk olyan helyzetekre vonatkozik, amelyek a Közösségben az összes felhasználó érccel és hasadóanyaggal való rendszeres és méltányos ellátására nem vagy nem annyira hatnak ki, ami a VI. fejezetben előírt rendszer teljes alkalmazását indokolná. Márpedig ez a helyzet – az EA 75. cikk első bekezdésének c) pontjában előírthoz hasonló – a valamely harmadik államból származó és valamely harmadik államba visszaszállításra kerülő uránnak a Közösségben történő dúsításában álló művelet esetében. Egy ilyen művelet ugyanis önmagában véve nincs kihatással a Közösségben székhellyel rendelkező felhasználók uránnal való ellátására.
41. Ezt az értelmezést nem cáfolja meg a Bizottság azon érve, miszerint az urándúsítás oligopolisztikus piacán kötött szerződéseknek potenciálisan jelentős kihatásuk lehet a Közösség hosszú távú ellátásának biztonságára és a felhasználókkal kapcsolatos egyenlő bánásmódra nézve. Amennyiben ugyanis azt feltételezzük, hogy e kijelentés igaz, az ilyen érvből az következik, hogy az EA 75. cikk értelmezése a piaci feltételektől függ. Márpedig az ellátási mechanizmusokra vonatkozó rendelkezések ilyen értelmezése nem fogadható el (lásd ilyen értelemben a Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítélet [hivatkozás fent] 43. pontját).
42. Egyébiránt nem fogadható el az INB érve, miszerint az előbbi értelmezés az EA 75. cikk első bekezdésében szereplő „előkészítés”, „átalakítás” vagy „megformálás” fenti értelmezése kiüresíti a különleges hasadóanyagok előállításának az EA 86. cikk második bekezdése szerinti fogalmát. E rendelkezések egyikéből sem következik ugyanis, hogy az említett kifejezések és az említett fogalom kölcsönösen kizárnák egymást. Különben pedig az EA 75. cikk és a VIII. fejezet részét képező EA 86. cikk közötti kapcsolatot az EA 75. cikk harmadik bekezdése sajátos módon rendezi, függetlenül e szavakra vagy e fogalomra történő bármilyen utalástól.
43. Hasonlóképpen, ellentétben azzal, amit a Bizottság állít, a hasadóanyagokat különböző, egymást követő állapotban való meghatározására szorítkozó EA 197. cikkel nem ellentétes az, hogy a dúsított uránátalakítási folyamatból származó terméknek minősüljön.
44. Ami a C‑161/97. P. sz., Kernkraftwerke Lippe-Ems kontra Bizottság ügyben 1999. április 22‑én hozott ítéletet (EBHT 1999., I‑2057. o.) és az Elsőfokú Bíróságnak a T‑149/94. és a T‑181/94. sz., Kernkraftwerke Lippe-Ems kontra Bizottság ügyekben 1997. február 25‑én hozott ítéletét (EBHT 1997., II‑161. o.) illeti, amelyekre az INB és a Bizottság utalnak azon álláspontjuk alátámasztására, miszerint az urándúsítás céljából kötött szerződések nem tartoznak az EA 75. cikk hatálya alá, elegendő annak megállapítása, hogy – amint az az utóbbi ítélet 2. pontjából kitűnik – ez az ügy nem az említett rendelkezés értelmében vett előkészítésre, átalakításra vagy megformálásra, hanem egy uránszállítási szerződésre vonatkozott.
45. Végül hozzá kell tenni, hogy – amint azt a főtanácsnok indítványának 57. pontjában kifejti – az a tény, hogy az urándúsítás az EA 75. cikk szerinti előkészítés, átalakítás vagy megformálás, nem jelenti azt, hogy az ilyen folyamat minden ellenőrzés alól mentes. Az EA 75. cikk második bekezdése értelmében ugyanis az e rendelkezés hatálya alá tartozó kötelezettségvállalások tekintetében az Ügynökséggel szemben tájékoztatási kötelezettség áll fenn, és a Bizottság az EA 75. cikk első bekezdésének b) pontjában említett kötelezettségvállalásokkal szemben tiltakozással élhet. Ezenkívül az EA 75. cikk harmadik bekezdéséből az következik, hogy az e cikkben említett kötelezettségvállalások tárgyát képező anyagok a tagállamok területén a VII. fejezetben előírt biztosítéki ellenőrzési intézkedések hatálya alá tartoznak.
46. Az első kérdésre tehát azt kell válaszolni, hogy az EA 75. cikk első bekezdését akként kell értelmezni, hogy az említett rendelkezésben szereplő „előkészítés”, „átalakítás” vagy „megformálás” magában foglalja az urándúsítást is.
A második kérdésről
47. Második kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy az EA 196. cikk b) pontját akként kell‑e értelmezni, hogy a nem a tagállamok területén található székhellyel rendelkező vállalkozás az említett rendelkezés szerint „teljes egészében vagy részben a Közösség területén működik”, ha e vállalkozás üzleti kapcsolatot tart fenn egy olyan vállalkozással, amelynek székhelye a tagállamok területén található, és az üzleti kapcsolat tárgya nyersanyagoknak dúsított urán gyártása és dúsított uránnal való ellátás végett történő szállítása, vagy az említett dúsított urán tárolása.
48. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatokból az következik, hogy e kérdésével az előterjesztő bíróság azt tudakolja, hogy az INB minősíthető‑e az EA 196. cikk b) pontja szerinti vállalkozásnak az egyrészt az Urencóval az urándúsításra, másrészt az Siemensszel a dúsított urán tárolására vonatkozólag fenntartott üzleti kapcsolatai miatt. E kérdés célja az, hogy az előterjesztő bíróság meghatározhassa, hogy az EA 75. cikk első bekezdésének a) pontját (amely többek között a vállalkozás közötti kötelezettségvállalásokra vonatkozik), illetőleg az EA 75. cikk első bekezdésének c) pontját (amely többek között a vállalkozások és valamely harmadik ország állampolgárai közötti kötelezettségvállalásokra vonatkozik) alkalmazni kell‑e az INB által kötött, fent említett kötelezettségvállalásokra.
49. Az EA 196. cikk b) pontja értelmében vállalkozás minden olyan vállalkozás vagy intézmény, amely a tagállamok területén teljes egészében vagy részben az EAK‑Szerződés vonatkozó fejezetében meghatározott területen működik.
50. Márpedig e feltételt akként kell értelmezni, hogy a vállalkozás saját, atomenergiával kapcsolatos működésének teljes egészében vagy részben a tagállamok területén kell történnie, ellenkező esetben az EA 75. cikk első bekezdésének c) pontja teljesen kiüresedne. Amennyiben ugyanis a tagállamok területén székhellyel rendelkező vállalkozással való üzleti kapcsolatok puszta léte miatt egy harmadik államban letelepedett állampolgár a tagállamok területén működne, és ily módon az EA 196. cikk b) pontja szerinti vállalkozássá válna, már nem kellene az EA 75. cikk első bekezdésének c) pontjában sajátosan szabályozni a vállalkozás és egy harmadik ország állampolgára közötti kötelezettségvállalást, minthogy az ilyen eset már az EA 75. cikk első bekezdése a) pontjának hatálya alá tartozna.
51. A második kérdésre tehát azt kell válaszolni, hogy az EA 196. cikk b) pontját akként kell értelmezni, hogy a nem a tagállamok területén található székhellyel rendelkező vállalkozás az említett rendelkezés szerint nem működik teljes egészében vagy részben a Közösség területén, ha e vállalkozás üzleti kapcsolatot tart fenn olyan vállalkozással, amelynek székhelye a tagállamok területén található, és az üzleti kapcsolat tárgya nyersanyagoknak dúsított urán gyártása és dúsított uránnal való ellátás végett történő szállítása, vagy az említett dúsított urán tárolása.
A harmadik kérdésről
52. Harmadik kérdésével az előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy az EA 75. cikk első bekezdésének c) pontja értelmében az előkészítés, átalakítás vagy megformálás végett szállított anyagoknak azonosaknak kell‑e lenniük a később visszaszállított anyagokkal, vagy elegendő‑e, hogy a feldolgozott anyagok mennyiségben és minőségben megfelelnek a feldolgozásra szállított anyagoknak, anélkül hogy adott esetben a leszállított anyagokhoz lehetséges lenne hozzákapcsolni a feldolgozásra szállított anyagokat. Az előterjesztő bíróság arra is választ vár, hogy az a tény, hogy a feldolgozással megbízott vállalkozás megszerzi a nyersanyag tulajdonjogát a szállításkor, és ezáltal köteles az urán feldolgozását követően a másik szerződő félre a dúsított urán tulajdonjogát átruházni, akadályát képezi‑e az EA 75. cikk első bekezdése c) pontja alkalmazásának.
53. E kérdés első részét illetően a Bíróság elé terjesztett észrevételekből kitűnik, hogy a gyakorlatban lehetetlen ellenőrizni, hogy a dúsításra szállított anyag és az ezt követően visszaszállított dúsított anyag között azonosság áll‑e fenn. Egyébiránt, amint azt a főtanácsnok indítványának 66. pontjában kifejti, a helyettesíthetőség elvét, amely előírja, hogy a nukleáris alapanyagokat felcserélhetőknek kell tekinteni, a nemzetközi gyakorlat elfogadja, és azt elismerik a Közösség külkapcsolataiban.
54. Következésképpen ahhoz, hogy az EA 75. cikk első bekezdése c) pontjának hatékony értelmezést lehessen adni, nem tekinthető úgy, hogy az előkészítés, átalakítás vagy megformálás végett szállított anyagoknak azonosaknak kell lenniük a később visszaszállított anyagokkal. Ez az értelmezés megfelel egyébként a VI. fejezet általános felépítésének és céljának. Ha ugyanis a visszaszállított anyagok minőségben és mennyiségben megfelelnek a feldolgozásra szállított anyagoknak, a Közösségben székhellyel rendelkező felhasználók uránnal való ellátása nem sérül.
55. Ami a kérdés második részét illeti, meg kell állapítani, hogy – amint arra az UBS, a TUEC és az észrevételeket előterjesztő kormányok rámutattak – az EA 75. cikk első bekezdésének c) pontja előírja, hogy „az anyagok előkészítése, átalakítása vagy megformálása a Közösségen belül történik, és ezeket visszajuttatják a Közösségen kívüli székhellyel ren delkező címzettnek”, anélkül hogy e műveleteket bármely jogi formának rendelnék alá. Az említett rendelkezést tehát akkor is alkalmazni kell, ha e műveletek kettős tulajdonátruházással járnak, amely helyzet végső soron nincs kihatással a Közösségben székhellyel rendelkező felhasználók uránnal való ellátására.
56. A harmadik kérdésre tehát azt kell válaszolni, hogy az EA 75. cikk első bekezdésének c) pontját akként kell értelmezni, hogy az előkészítés, átalakítás vagy megformálás végett szállított anyagoknak nem kell azonosaknak lenniük a később visszaszállított anyagokkal, és elegendő, hogy a feldolgozott anyagok mennyiségben és minőségben megfelelnek a feldolgozásra szállított anyagoknak, anélkül hogy adott esetben a leszállított anyagokhoz lehetséges lenne hozzákapcsolni a feldolgozásra szállított anyagokat. Egyébként az említett rendelkezést akként kell értelmezni, hogy az a tény, hogy a feldolgozással megbízott vállalkozás megszerzi a nyersanyag tulajdonjogát a szállításkor, és ezáltal köteles az urán feldolgozását követően a másik szerződő félre a dúsított urán tulajdonjogát átruházni, nem akadálya az EA 75. cikk első bekezdése c) pontja alkalmazásának.
A negyedik kérdésről
57. Negyedik kérdésével az előterjesztő bíróság az EA 75. cikk második bekezdése szerinti tájékoztatás elmaradásának következményeit és a tájékoztatás elmaradása következményei orvoslásának lehetőségeit tudakolja a Bíróságtól. Az előterjesztő bíróság rámutat arra, hogy – amennyire ellenőrizni tudta az alapeljárás feleinek előadásai alapján – az INB és az Urenco között kötött szerződésről nem történt az EA 75. cikk második bekezdése szerinti tájékoztatás.
58. Amint arra a főtanácsnok indítványának 69. pontjában rámutat, a Bizottság a tárgyaláson megerősítette, hogy a tájékoztatásra sor került. Ezért az alapügyek eldöntéséhez a negyedik kérdésre nem szükséges válaszolni.
Az ötödik–kilencedik kérdésről
59. Ötödik–kilencedik kérdésével az előterjesztő bíróság az EA 57., EA 73., EA 86., EA 87. cikk és az EA 197. cikk 1. pontjának értelmezését kéri a Bíróságtól, továbbra is az INB által az urándúsításra vonatkozólag kötött kötelezettségvállalások összefüggésében.
60. Az első három kérdésre adott válaszból azonban kitűnik, hogy az alapügyek eldöntéséhez az említett kérdésekre nem szükséges válaszolni.
61. Az EA 57., EA 73., EA 86. és EA 87. cikk ugyanis a VI., illetve a VIII. fejezet részét képezi. Márpedig az EA 75. cikk első és harmadik bekezdéséből kitűnik, hogy e fejezetek nem alkalmazhatók az EA 75. cikk első bekezdésének c) pontjának hatálya alá tartozó kötelezettségvállalásokra. Ami a nyolcadik feltett kérdés tárgyát képező EA 197. cikk 1. pontját illeti, az előzetes döntéshozatalra utaló határozatokból kitűnik, hogy az említett kérdéssel az előterjesztő bíróság csupán arra vár választ, hogy az EA 86. cikket alkalmazni kell‑e az alapügyekre.
62. Ebből az következik, hogy e kérdésekre nem szükséges válaszolni.
A tizedik kérdésről
63. Tizedik kérdésével az előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy a vállalkozás az EA 196. cikk b) pontja szerint részben a Közösség tagállamainak területén működik‑e, ha olyan dúsított uránt ad el vagy szerez meg, amelyet a Közösség tagállamainak területén tárolnak.
64. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatokból kitűnik, hogy e kérdéssel az előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy az INB és a NEAG az EA 196. cikk b) pontja szerinti vállalkozásnak minősíthetők‑e a tagállamok területén tárolt dúsított urán eladójaként, illetve vevőjeként.
65. E tekintetben, amint az a jelen ítélet 50. pontjából következik, egy vállalkozás csak akkor tekinthető az EA 196. cikk b) pontja szerinti vállalkozásnak, ha saját, atomenergiával kapcsolatos működése teljes egészében vagy részben a tagállamok területén történik. Nem ez a helyzet egy olyan vállalkozás esetében, amely a tagállamok területén tárolt urán eladására vagy megvételére szorítkozik.
66. A tizedik kérdésre tehát azt kell válaszolni, hogy az EA 196. cikk b) pontját akként kell értelmezni, hogy a vállalkozás nem működik az említett rendelkezés szerint részben a Közösség tagállamainak területén, ha olyan dúsított uránt ad el vagy szerez meg, amelyet a Közösség tagállamainak területén tárolnak.
A tizenegyedik kérdésről
67. Tizenegyedik kérdésével, amely az egyrészt az UBS és a NEAG között, másrészt a TUEC és az NTC között kötött szerződésekre vonatkozik, az előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy alkalmazni kell‑e az EA 73. cikket a Közösség területén tárolt dúsított uránról szóló olyan szerződésekre, amelyek felei kizárólag harmadik állam állampolgárai.
68. E tekintetben rá kell mutatni arra, hogy az EA 73. cikk szövege értelmében e cikket egyrészről egy tagállam, személy vagy vállalkozás, másrészről pedig egy harmadik állam, nemzetközi szervezet vagy harmadik állam állampolgára között létrejött, többek között az Ügynökség hatáskörébe tartozó termékek szállítására vonatkozó valamely megállapodásra vagy szerződésre kell alkalmazni. Ebből az következik, hogy e rendelkezés nem alkalmazható harmadik állam állampolgárai között kötött megállapodásokra, amelyek végeredményben nem érintik a Közösségnek az ellátás biztonságára vonatkozó célját.
69. A tizenegyedik kérdésre tehát azt kell válaszolni, hogy az EA 73. cikket akként kell értelmezni, hogy az nem alkalmazható a Közösség területén tárolt dúsított uránra vonatkozó olyan szerződésekre, amelyek felei kizárólag harmadik ország állampolgárai.
A költségekről
70. Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján, a Bíróság (nagytanács) a következőképpen határozott:
1) Az EA 75. cikk első bekezdését akként kell értelmezni, hogy az említett rendelkezésben szereplő „előkészítés”, „átalakítás” vagy „megformálás” magában foglalja az urándúsítást is.
2) Az EA 196. cikk b) pontját akként kell értelmezni, hogy a nem a tagállamok területén található székhellyel rendelkező vállalkozás az említett rendelkezés szerint nem működik teljes egészében vagy részben a Közösség területén, ha e vállalkozás üzleti kapcsolatot tart fenn olyan vállalkozással, amelynek székhelye a tagállamok területén található, és az üzleti kapcsolat tárgya nyersanyagoknak dúsított urán gyártása és dúsított uránnal való ellátás végett történő szállítása, vagy az említett dúsított urán tárolása.
3) Az EA 75. cikk első bekezdésének c) pontját akként kell értelmezni, hogy az előkészítés, átalakítás vagy megformálás végett szállított anyagoknak nem kell azonosaknak lenniük a később visszaszállított anyagokkal, és elegendő, hogy a feldolgozott anyagok mennyiségben és minőségben megfelelnek a feldolgozásra szállított anyagoknak, anélkül hogy adott esetben a leszállított anyagokhoz lehetséges lenne hozzákapcsolni a feldolgozásra szállított anyagokat. Egyébként az említett rendelkezést akként kell értelmezni, hogy az a tény, hogy a feldolgozással megbízott vállalkozás megszerzi a nyersanyag tulajdonjogát a szállításkor, és ezáltal köteles az urán feldolgozását követően a másik szerződő félre a dúsított urán tulajdonjogát átruházni, nem akadálya az EA 75. cikk első bekezdése c) pontja alkalmazásának.
4) Az EA 196. cikk b) pontját akként kell értelmezni, hogy a vállalkozás nem működik az említett rendelkezés szerint részben a Közösség tagállamainak területén, ha olyan dúsított uránt ad el vagy szerez meg, amelyet a Közösség tagállamainak területén tárolnak.
5) Az EA 73. cikket akként kell értelmezni, hogy az nem alkalmazható a Közösség területén tárolt dúsított uránra vonatkozó olyan szerződésekre, amelyek felei kizárólag harmadik ország állampolgárai.