61996CC0188_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Johdanto
1 Komissio vaatii nyt esillä olevassa muutoksenhaussaan, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-40/95, V vastaan komissio, 28.3.1996 antaman tuomion,(1) jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi puutteellisten perustelujen vuoksi 18.1.1995 tehdyn komission päätöksen V:n viraltapanosta.
Sovellettavat yhteisön oikeussäännöt
2 EY:n perustamissopimuksen 190 artiklassa määrätään seuraavaa:
"Asetukset ja direktiivit, jotka Euroopan parlamentti ja neuvosto antavat yhdessä taikka jotka neuvosto tai komissio antaa, samoin kuin päätökset, jotka Euroopan parlamentti ja neuvosto tekevät yhdessä tai jotka neuvosto tai komissio tekee, perustellaan, ja niissä viitataan niihin ehdotuksiin ja lausuntoihin, jotka tämän sopimuksen mukaan on hankittava."
3 Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 25 artiklan toisessa kohdassa säädetään seuraavaa:
"Näiden henkilöstösääntöjen mukaisesti tehty tiettyä virkamiestä koskeva päätös on annettava viipymättä kirjallisesti tiedoksi asianomaiselle henkilölle. Virkamiehelle vastaiset päätökset on perusteltava."
Asian tosiseikat
4 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on esittänyt tuomiossaan tämän asian tosiseikat seuraavasti:
"1 [V] on palkkaluokkaan C 3 kuulunut entinen komission virkamies - -
2 V, hänen puolisonsa ja eräs työtoverinsa K osallistuivat 24.5.1991 komission ja tilintarkastustuomioistuimen yhdessä järjestämiin kirjanpitoa ja tilintarkastusta koskeviin kirjallisiin kokeisiin. Eräs kirjallisten kokeiden korjaajista ilmoitti 10.7.1991 päivätyllä, asianomaiselle valintalautakunnalle osoitetulla kirjeellä, että kolmen hakijan vastaukset tiettyihin kirjanpitoa ja tilintarkastusta koskeviin kysymyksiin muistuttivat toisiaan ja että tiettyjen vastausten ja tilintarkastustuomioistuimen tilintarkastuskäsikirjan välillä oli samankaltaisuuksia.
3 Nimittävä viranomainen ilmoitti V:lle 19.2.1992 päivätyllä kirjeellään samana päivänä tekemästään päätöksestä ryhtyä kurinpitomenettelyyn häntä vastaan, koska hänen epäiltiin vaihtaneen tietoja kahden muun hakijan kanssa kilpailun EUR/B/21 aikana - -
6 [V] myönsi antaneensa kilpailun EUR/B/21 kokeiden aikana vastausluonnoksiensa jäljennöksiä sekä puolisolleen että K:lle. Hän kuitenkin kiisti sen, että hän olisi saanut tietoja kirjallisten kokeiden kysymyksistä ja/tai mallivastauksista ennen 24.5.1991 pidettyjä kokeita.
7 Nimittävä viranomainen päätti 17.2.1993 - - saattaa asian kurinpitolautakunnan käsiteltäväksi - -
8 Kurinpitolautakunta ehdotti 11.6.1993, että nimittävä viranomainen antaisi [V:lle] varoituksen. Se totesi [V:n] laiminlyöneen henkilöstösäännöistä johtuvia velvoitteitaan, koska hän oli tunnustanut antaneensa kahdelle muulle hakijalle vastausluonnoksia kirjallisten kokeiden aikana, mutta se ei kuitenkaan hyväksynyt väitettä, jonka mukaan kantaja olisi saanut etukäteen tietoja kysymyksistä ja/tai mallivastauksista, koska se ei pitänyt tätä väitettä toteen näytettynä.
9 Nimittävä viranomainen kuuli K:ta 28.7.1993. K totesi tällöin, että [V] oli itse ilmoittanut hänelle kirjallisia kokeita edeltävänä päivänä, että [V:llä] oli hallussaan kokeissa esitettävät kysymykset. [V] oli saanut kysymykset Luxemburgissa olevan turvallisuustoimiston verkostolta, joka hänen mukaansa oli jakanut kilpailujen kokeisiin liittyviä tietoja muutamille henkilöille - -
10 Nimittävä viranomainen antoi 17.9.1993 päivätyllä ilmoituksellaan [V:lle] tiedoksi päätöksensä häntä vastaan aloitetun kurinpitomenettelyn väliaikaisesta lykkäämisestä 'viimeaikaisissa kuulusteluissa esiin tulleiden uusien seikkojen vuoksi', jotta hallinnollinen tutkimus voidaan suorittaa.
11 Nimittävä viranomainen aloitti uudelleen kurinpitomenettelyn V:tä vastaan kurinpitolautakunnassa 5.11.1993 päivätyllä lisäkertomuksella - -
15 Kurinpitolautakunta antoi toisen lausuntonsa 11.10.1994, jonka loppuosa kuuluu seuraavasti:
' - - [kurinpito]lautakunnan enemmistö on vakuuttunut siitä, että V on saanut kysymykset haltuunsa ennen kokeita;
- - lautakunnan enemmistö ehdottaa, että nimittävä viranomainen määrää V:lle henkilöstösääntöjen 86 artiklan 2 kohdan e alakohdan mukaisen kurinpitoseuraamuksen eli alentamisen palkkaluokkaan C 4 palkkatason kuitenkin säilyttäen.'
16 Nimittävä viranomainen teki 18.1.1995 päätöksen, jossa se määräsi [V:lle] henkilöstösääntöjen 86 artiklan 2 kohdan f alakohdassa mainitun kurinpitoseuraamuksen eli viraltapanon 1.3.1995 lukien. Päätöstä perusteltiin seuraavasti:
- -
sekä V:n kuulemisesta tehdyistä kertomuksista että kurinpitolautakunnan lausunnoista ilmenee, että V on myöntänyt antaneensa kirjallisten kokeiden aikana vastausluonnoksia K:lle - -
jäljempänä kuvaillut seikat huomioon ottaen V:n toiminnan on katsottava tapahtuneen raskauttavissa olosuhteissa;
K:n antamien vastausten jäljennöksistä ilmenee, että hänen vastauksensa - - on hyvin samankaltainen V:n vastauksen kanssa;
- -
esitetyistä asiakirjoista ilmenee, että vastauksen osia ei ole voitu ottaa tilintarkastustuomioistuimen tilintarkastusta koskevasta käsikirjasta - -
- - on siten todettava, että V:llä oli hallussaan - - mallivastaus ja että mallivastaus oli hänen hallussaan ennen kuin hän tuli kilpailusaliin; V on siten käyttänyt hyväkseen tietovuotoa;
V on siten tahallaan yrittänyt vääristää avoimen kilpailun tuloksia loukaten periaatetta, jonka mukaan Euroopan yhteisöjen virkamiesten virkojen hakijoiden on oltava keskenään tasavertaisessa asemassa avointen kilpailujen kokeissa;
tämä toiminta on aiheuttanut vakavan vaaran siitä, että hakijat, joilla ei todellisuudessa ole edellytettyjä ammatillisia taitoja, läpäisevät avoimen kilpailun kokeet, minkä seurauksena sekä loukataan muita hakijoita että vahingoitetaan toimielinten etuja;
kieltäytyessään antamasta kaikkia tietoja kyseisen mallivastauksen alkuperästä V ei ole noudattanut yhteistyövelvoitettaan pyrittäessä totuuden selvittämiseen toimielinten edun mukaisesti;
V:llä, joka on entinen belgialainen poliisimies ja entinen turvallisuustoimiston virkamies - - on ollut tärkeitä, vastuullisuutta ja luottamusta edellyttäviä tehtäviä;
toimielimellä on oikeus edellyttää moitteetonta rehellisyyttä virkamiehiltään ja erityisesti entiseltä turvallisuustoimiston virkamieheltä jo hoidettujen tehtävien luonteen vuoksi;
V:n toiminta on ollut äärimmäisen vakavaa, koska hän on käyttänyt väärin sitä luottamusta, jonka on vallittava virkamiehen ja sen toimielimen välillä, jossa hän työskentelee;
näiden syiden vuoksi ja ottaen huomioon myös kaikki kyseisen asian olosuhteet on välttämätöntä ja perusteltua määrätä V:lle kurinpitolautakunnan suosittelemaa kurinpitoseuraamusta ankarampi seuraamus."
Asian käsittely ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
5 V nosti 17.2.1995 päätöstä koskevan kumoamiskanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Kanteensa tueksi V vetosi viiteen kanneperusteeseen. Asian tosiseikat huomioon ottaen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että oli aiheellista tarkastella ensiksi V:n esittämää viimeistä kanneperustetta, joka koski suhteellisuusperiaatteen loukkaamista ja kanteen kohteena olevan päätöksen perustelujen puutteellisuutta.
6 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi seuraavaa:
"35 Aluksi on syytä muistaa, että yhteisöjen tuomioistuimen ja yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tietyille henkilöille vastaisen päätöksen perusteluvelvollisuuden tavoitteena on yhtäältä antaa asianomaiselle henkilölle tarvittavat tiedot, jotta tämä voi tutkia päätöksen asianmukaisuuden, ja toisaalta antaa yhteisöjen tuomioistuimelle mahdollisuus valvoa päätöksen laillisuutta - -
36 Kun nimittävä viranomainen määrää virkamiehelle kurinpitoseuraamuksen, sen päätöksen perusteluissa on esitettävä täsmällisesti virkamiehen syyksi luetut seikat sekä ne seikat, joiden perusteella nimittävä viranomainen on määrännyt valitun seuraamuksen. Jos nimittävän viranomaisen määräämä kurinpitoseuraamus on ankarampi kuin kurinpitolautakunnan ehdottama seuraamus, kuten tässä tapauksessa, päätöksessä on lisäksi tarkasti yksilöitävä ne syyt, joiden perusteella nimittävä viranomainen on poikennut kurinpitolautakunnan antamasta lausunnosta - -
40 - - kun kurinpitolautakunta ja nimittävä viranomainen harkitsivat [V:tä] vastaan esitettyjen seikkojen todellista vakavuusastetta, ne käyttivät pääasiallisena perusteena sitä väitettyä tosiseikkaa, että [V] olisi saanut mallivastaukset haltuunsa ennen kokeita.
41 On kuitenkin todettava, että kurinpitolautakunnan kannasta poiketen nimittävä viranomainen katsoi, että [V] oli toiminut raskauttavien seikkojen vallitessa, yksilöimättä kuitenkaan tarkasti niitä syitä, joiden perusteella se poikkesi kurinpitolautakunnan antamasta lausunnosta.
- -
50 - - niillä seikoilla, joihin nimittävä viranomainen on vedonnut, ei nyt esillä olevassa asiassa voida perustella sitä, että nimittävä viranomainen määrää [V:lle] viraltapanon kurinpitolautakunnan ehdottaman palkkaluokan alentamisen asemasta.
51 - - päätöksen olisi pitänyt sisältää yksityiskohtaiset perustelut ja siinä olisi pitänyt mainita ne syyt, miksi nimittävä viranomainen ei ole ottanut huomioon niitä lieventäviä seikkoja, joiden perusteella kurinpitolautakunta oli valinnut ehdottamansa seuraamuksen.
- -
53 Edellä esitetyn perusteella kanteen kohteena oleva päätös on syytä kumota perustelujen puutteellisuuden takia ilman, että olisi tarpeen tutkia muita [V:n] esittämiä kanneperusteita ja perusteluja."
Asianosaisten yhteisöjen tuomioistuimessa esittämät oikeudelliset perusteet ja perustelut
7 Komissio vaatii nyt esillä olevassa valituksessaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio kumotaan, ja se vetoaa kolmeen valitusperusteeseen. Komissio väittää ensiksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut väärin perusteluvelvollisuuden ulottuvuutta. Se väittää toiseksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan seikkoja, joita nimittävä viranomainen on pitänyt riidanalaisessa päätöksessä raskauttavina. Komission mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on myös tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että riidanalaisessa päätöksessä olisi pitänyt mainita kurinpitolautakunnan esittämät lieventävät seikat. Kolmanneksi komissio väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut virheellisesti sen näytön riittävyyttä, jota vaaditaan kurinpidollisen rikkomisen toteennäyttämiseksi.
8 V väittää, että EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklasta seuraa, että yhteisöjen tuomioistuimelta voidaan hakea muutosta vain oikeuskysymyksiä koskevilta osin. Tämä valitus on jätettävä tutkimatta, koska se koskee pelkästään tosiseikkojen arviointia. V vaatii toissijaisesti, että valitus on hylättävä perusteettomana.
Komission ensimmäinen valitusperuste ja toisen valitusperusteen toinen osa
9 Komissio väittää ensimmäisessä valitusperusteessaan ja toisen valitusperusteensa toisessa osassa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätelmä, jonka mukaan riidanalaisen päätöksen perustelut ovat puutteelliset, on perusteeton. Komissio toteaa tältä osin, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asettanut ankarammat vaatimukset kuin mitä se intressi, jota perusteluvelvollisuudella edistetään, edellyttää, ja että tähän intressiin sisältyy sen mahdollistaminen, että asianosaiselle ja tuomioistuimelle annetaan mahdollisuus valvoa, että määrätty seuraamus voidaan perustella niillä tosiseikoilla, joihin on vedottu.
Nyt esillä olevassa asiassa perusteluvelvollisuutta on komission mukaan noudatettu täysin, koska nimittävän viranomaisen päätöksessä on mainittu nimenomaisesti ne syyt, joiden vuoksi nimittävä viranomainen on päättänyt määrätä V:lle kurinpitolautakunnan esittämää seuraamusta ankaramman seuraamuksen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tältä osin sekoittanut keskenään perustelujen puutteellisuutta koskevan väitteen ja väitteen, joka olisi mahdollisesti voitu esittää siitä, että määrätyn seuraamuksen perustelemiseksi esitetyt syyt eivät ole sisällöltään oikeita. Komissio ei ole jättänyt huomiotta asiaan liittyviä lieventäviä seikkoja, mutta se ei ole maininnut niitä riidanalaisessa päätöksessään, koska nyt esillä olevassa asiassa ne jäävät raskauttavien seikkojen varjoon.
10 V väittää, että komission perusteluvelvollisuuden ulottuvuutta koskeva valitusperuste on jätettävä tutkimatta, koska komissio pyrkii todellisuudessa siihen, että yhteisöjen tuomioistuin arvioisi tosiseikkoja uudelleen, mikä taas olisi vastoin EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklaa. Pääasian osalta V katsoo ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen todenneen perustellusti, että perusteluvelvollisuutta on rikottu, ottaen erityisesti huomioon, että nimittävä viranomainen ei ole ottanut huomioon kurinpitolautakunnan esittämiä lieventäviä seikkoja.
Tutkittavaksi ottaminen
11 Asiassa komissio vastaan Daffix, 20.2.1997 antamassaan tuomiossa,(2) jossa myös oli kyse perusteluvelvollisuudesta tapauksessa, jossa nimittävä viranomainen oli määrännyt virkamiehelle kurinpitolautakunnan esittämää seuraamusta ankaramman seuraamuksen, yhteisöjen tuomioistuin katsoi seuraavaa:
" - - henkilölle vastainen päätös on perusteltava niin, että yhteisöjen tuomioistuimet voivat valvoa päätöksen laillisuutta ja että se, jolle päätös on osoitettu, saa tietää, onko päätös oikea - -
Tämän vuoksi perustelujen puuttuminen tai riittämättömyys, jotka estävät tuomioistuinvalvonnan, ovat oikeusjärjestyksen perusteisiin pohjautuvia perusteita, jotka yhteisöjen tuomioistuimet voivat ja jotka niiden pitää tutkia viran puolesta - -
- - tällaiset perusteet voidaan siis tutkia missä tahansa oikeudenkäynnin vaiheessa - - "
(tuomion 23, 24 ja 25 kohta)
12 Yhteisöjen tuomioistuin siis totesi asiassa Daffix antamassaan tuomiossa, että sillä oli toimivalta lausua valituksen yhteydessä kysymyksestä, oliko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioinut virheellisesti perustamissopimuksen 190 artiklasta ja henkilöstösääntöjen 25 artiklasta johtuvaa perusteluvelvollisuutta, koska tämä kysymys oli oikeuskysymys. Päätösten laillisuusvalvonnassa, jota yhteisöjen tuomioistuin tässä yhteydessä harjoittaa, on välttämättä otettava huomioon ne tosiseikat, joille ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on perustanut johtopäätöksensä siitä, ovatko perustelut riittävät vai puutteelliset.
13 Katson siten, että V:n esittämää oikeudenkäyntiväitettä ei voida hyväksyä.
Pääasia
14 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksen kohteena olevassa tuomiossaan, että aluksi oli syytä tarkastella "suhteellisuusperiaatteen loukkaamista ja perustelujen puutteellisuutta" koskevaa V:n esittämää kanneperustetta. Muistutettuaan ensin perusteluvelvollisuuteen liittyvän oikeuskäytännön sisällöstä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi tuomion 37 kohdassa, että oli syytä tutkia, oliko perusteluvelvollisuus kyseisessä asiassa täytetty. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi asian tosiseikat tuomion 38-42 kohdassa. Tuomion 43-50 kohdassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutki sitä, olivatko nimittävän viranomaisen esittämät seikat sellaisia, että niillä voitiin perustella kurinpitolautakunnan ehdottamaa seuraamusta ankaramman seuraamuksen määräämistä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi tuomion 51 kohdassa, että päätöksen olisi pitänyt sisältää yksityiskohtaiset perustelut ja että siinä olisi pitänyt mainita ne syyt, joiden vuoksi mahdollisia lieventäviä seikkoja ei voitu ottaa huomioon. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi tuomion 52 kohdassa, että päätökseen ei sisältynyt riittäviä perusteluja, joilla voitaisiin perustella muun kuin kurinpitolautakunnan ehdottaman seuraamuksen valintaa, ja tuomion 53 kohdassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi päätöksen perustelujen puutteellisuuden vuoksi.
15 Mielestäni kanteen kohteena olevasta tuomiosta ei ilmene kovinkaan selkeästi, mistä kanneperusteista ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tosiasiassa lausunut. Koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on vain kumonnut riidanalaisen päätöksen perustelujen puutteellisuuden takia, voisi ensiarviolta vaikuttaa siltä, että tämä on ainoa seikka, johon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ottanut kantaa. Tuomiosta kokonaisuudessaan ilmenee kuitenkin, että tutkittu kanneperuste koskee sekä kysymystä perusteluista että kysymystä suhteellisuusperiaatteen loukkaamisesta ja että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin lausuu tuomion 43-50 kohdassa suhteellisuusperiaatteen loukkaamista koskevasta kysymyksestä ja tuomion 51, 52 ja 53 kohdassa perusteluvelvollisuuden noudattamista koskevasta kysymyksestä.
16 Kyse on siis kahdesta eri kysymyksestä, jotka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin näyttää kuitenkin yhdistäneen yhdeksi ainoaksi kysymykseksi. Puuttuvia tai puutteellisia perusteluja koskeva kysymys liittyy siihen, ilmoitetaanko riidanalaisessa päätöksessä riittävän selkeästi, miksi nimittävä viranomainen on päättänyt poiketa kurinpitolautakunnan ehdottamasta seuraamuksesta, ja tämä kysymys on siten luonteeltaan menettelyllinen. Toinen, suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen liittyvä kysymys on luonteeltaan aineellinen; tässä kysymyksessä on kyse siitä, ovatko ne syyt, joihin on vedottu, riittäviä, jotta niiden perusteella voitaisiin määrätä kyseinen seuraamus. Ensimmäinen kysymys liittyy toisin sanoen siihen, onko perusteluja esitetty, ja toinen siihen, ovatko esitetyt perustelut päteviä.
17 Olisi ollut loogisempaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi lausunut aluksi siitä, onko riidanalaista päätöstä perusteltu riittävästi, ja pohtinut tarvittaessa tämän jälkeen esitettyjen perustelujen pätevyyttä. Jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi todennut, että esitetyt perustelut ovat puutteellisia, päätös olisi pitänyt tämän vuoksi kumota, eikä toisen kysymyksen tarkastelu olisi ollut enää tarpeen. Jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi sitä vastoin katsonut, että päätökseen sisältyvät perustelut olivat riittävät, sen olisi tämän jälkeen pitänyt tutkia kysymystä suhteellisuusperiaatteen loukkaamisesta.
18 Tällainen asioiden käsittelytapa on yhteensoveltuva yhteisöjen tuomioistuimen perusteluvelvollisuutta koskevan oikeuskäytännön(3) kanssa, jonka mukaan henkilölle vastaisen päätöksen perusteluvelvollisuuden tavoitteena on tehdä mahdolliseksi erityisesti tuomioistuinten harjoittama päätöksen laillisuuden valvominen. Jos päätöksen todetaan olevan puutteellisesti perusteltu, se tapahtuu juuri sen vuoksi, että päätökseen ei sisälly riittäviä seikkoja, joiden perusteella tuomioistuimet voisivat valvoa päätöksen aineellista oikeellisuutta.
19 Vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiosta ilmenee, että tuomioistuin on tutkinut sekä sitä, onko suhteellisuusperiaatetta loukattu, että sitä, onko riidanalaista päätöstä perusteltu riittävästi, on kuitenkin syytä todeta, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tuomion 53 kohdassa kumonnut riidanalaisen päätöksen puutteellisten perustelujen vuoksi,(4) joten muutoksenhaussa yhteisöjen tuomioistuimessa on mahdollista lausua ainoastaan siitä, onko tämä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemä puutteellisuutta koskeva toteamus oikeudellinen virhe.
20 Tuomion 16 kohdassa todetaan riidanalaisesta päätöksestä ilmenevän, että seuraavat seikat tukevat niitä tosiseikkoja koskevia toteamuksia, joille nimittävän viranomaisen päätös perustuu:
- V on kurinpitolautakunnan kuulusteluissa tunnustanut antaneensa työtoverilleen vastausluonnoksia kirjallisten kokeiden aikana.
- Tämän työtoverin vastaus yksinomaan kirjanpitoa koskevaan kysymykseen on hyvin samankaltainen V:n vastauksen kanssa.
- V:llä oli hallussaan tiettyä kokeen kohtaa koskeva mallivastaus, ja sen täytyi olla hänen hallussaan ennen kuin hän tuli kilpailusaliin; hän on siten käyttänyt hyväkseen tietovuotoa.
21 Mielestäni ei siten ole epäilystäkään siitä, että riidanalaisessa päätöksessä on ilmoitettu riittävän selkeästi V:n syyksi luetut tosiseikat. Tältä osin on syytä todeta, että kyseinen päätös annettiin vuonna 1992 aloitetun kurinpitomenettelyn päätteeksi ja että V:lle oli ilmoitettu säännöllisesti menettelyn kulusta. Riidanalaisessa päätöksessä on siten tältä osin annettu sille, jolle päätös on osoitettu, riittävät tiedot, jotta tämä voi tutkia päätöksen asianmukaisuuden, ja tehty päätöksen laillisuuden valvominen mahdolliseksi.
22 Tuomion 16 kohdassa todetaan myös, että nimittävä viranomainen on maininnut päätöksessään tämän jälkeen, että jäljempänä luetellut V:n syyksi luetut seikat liittyivät seuraaviin raskauttaviin seikkoihin:
- V on tahallaan yrittänyt vääristää avoimen kilpailun tuloksia loukaten periaatetta, jonka mukaan hakijoiden on oltava keskenään tasavertaisessa asemassa näissä kilpailuissa.
- V:n toiminta on aiheuttanut vakavan vaaran siitä, että hakijat, joilla ei ole edellytettyjä ammatillisia taitoja, läpäisevät kokeet, minkä seurauksena sekä loukataan muita hakijoita että vahingoitetaan toimielinten etuja.
- Kieltäytyessään antamasta kaikkia tietoja mallivastauksen alkuperästä V ei ole noudattanut yhteistyövelvoitettaan.
-
V:llä, joka on entinen belgialainen poliisimies ja entinen turvallisuustoimiston virkamies, on ollut tärkeitä, vastuullisuutta ja luottamusta edellyttäviä tehtäviä.
- Toimielimellä on oikeus edellyttää moitteetonta rehellisyyttä virkamiehiltään ja erityisesti entiseltä turvallisuustoimiston virkamieheltä.
- V on käyttänyt väärin virkamiehen ja tämän toimielimen välistä luottamusta.
Nimittävä viranomainen on siten todennut, että "näiden syiden vuoksi ja ottaen huomioon myös kaikki kyseisen asian olosuhteet on välttämätöntä ja perusteltua määrätä V:lle kurinpitolautakunnan suosittelemaa kurinpitoseuraamusta ankarampi seuraamus".
23 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi tuomion 41 kohdassa, että toisin kuin kurinpitolautakunta, nimittävä viranomainen oli katsonut V:n toimineen raskauttavien seikkojen vallitessa, täsmentämättä kuitenkaan lisäperusteluilla yksityiskohtaisesti niitä syitä, joiden perusteella se on poikennut kurinpitolautakunnan antamasta lausunnosta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi lisäksi tuomion 51 kohdassa, että nimittävä viranomainen ei ollut ottanut huomioon kurinpitolautakunnan esittämiä V:tä koskevia lieventäviä seikkoja, jotka liittyivät kuuden vuoden moitteettomaan palveluun sekä arviointikertomuksiin. Näiden syiden vuoksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi tuomion 52 kohdassa, että "päätökseen ei sisältynyt syitä, joilla voitaisiin perustella riittävästi sitä, miksi nimittävä viranomainen määräsi [V:lle] kurinpitolautakunnan samojen tosiseikkojen pohjalta suosittelemaa seuraamusta huomattavasti ankaramman seuraamuksen eli viraltapanon".
24 Vakiintuneen oikeuskäytännön(5) mukaan henkilölle vastaisen päätöksen perusteluvelvollisuuden tavoitteena on tehdä mahdolliseksi tuomioistuinten harjoittama päätöksen laillisuuden valvominen. Oikeuskäytännöstä seuraa myös, että jos nimittävän viranomaisen määräämä seuraamus on ankarampi kuin kurinpitolautakunnan ehdottama seuraamus, kuten tässä tapauksessa, päätöksessä on lisäksi tarkasti yksilöitävä ne syyt, joiden perusteella nimittävä viranomainen on poikennut kurinpitolautakunnan antamasta lausunnosta.(6)
25 Edellä 22 kohdassa esitetystä ilmenee, että nimittävä viranomainen on maininnut riidanalaisessa päätöksessään syyn, jonka perusteella se on poikennut kurinpitolautakunnan suosittelemasta seuraamuksesta ja joka on se, että nimittävä viranomainen on tässä asiassa vedonnut raskauttaviin olosuhteisiin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiosta ilmenee myös, että nämä syyt ovat riittävät, jotta tuomioistuin voi niiden perusteella valvoa päätöksen aineellista oikeellisuutta, sillä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on antamassaan tuomiossa arvioinut juuri tätä oikeellisuutta.
26 Edellä mainitusta oikeuskäytännöstä ei näytä ilmenevän, että niissä päätöksissä, joissa määrätään kurinpitolautakunnan suosittelemaa seuraamusta ankarammista seuraamuksista, olisi ilmoitettava, mitkä ovat ne syyt, jotka nimittävä viranomainen on katsonut voivansa seuraamusta valitessaan jättää esittämättä. Tässä ei sitä paitsi olisi juuri mitään järkeäkään. Vain ne syyt on mainittava, joilla nimittävän viranomaisen mielestä voidaan perustella ankaramman seuraamuksen valitsemista.
27 Voidaan tietenkin väittää, että nimittävä viranomainen olisi voinut tässä asiassa todeta, että "kurinpitolautakunnan esittämillä seikoilla, jotka liittyvät kuuden vuoden moitteettomaan palveluun ja aikaisempiin arviointikertomuksiin, ei voida perustella muunlaista ratkaisua". Mielestäni tällainen lieventäviä seikkoja koskeva nimenomainen maininta ei kuitenkaan ole välttämätön, koska päätöksestä käy implisiittisesti ilmi nimittävän viranomaisen ottaneen huomioon nämä seikat, koska ne on esitetty kurinpitolautakunnan lausunnossa.
28 Katson siten, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion 52 kohtaan sisältyvä kanta, jonka mukaan päätökseen ei sisältynyt syitä, joilla voitaisiin perustella riittävästi sitä, miksi nimittävä viranomainen määräsi V:lle kurinpitolautakunnan samojen tosiseikkojen pohjalta suosittelemaa seuraamusta huomattavasti ankaramman seuraamuksen eli viraltapanon, sisältää oikeudellisen virheen.
29 Yhteisöjen tuomioistuin on päätynyt samaan lopputulokseen myös edellä mainitussa asiassa Daffix antamassaan tuomiossa, vaikka ne perustelut, joilla kyseisessä asiassa perusteltiin kurinpitolautakunnan suosittelemaa seuraamusta ankaramman seuraamuksen valintaa, olivat selvästi epätäsmällisemmät kuin tässä asiassa esitetyt perustelut. Yhteisöjen tuomioistuin totesi kyseisessä tuomiossa seuraavaa:
" - - Kun kurinpitolautakunta oli katsonut ainoastaan, että Daffix ei ollut varmistanut kolmannen henkilön henkilöllisyyttä eikä varmistunut tämän valtuuksista, mitä oli pidettävä virkavelvollisuuksien törkeänä laiminlyöntinä, nimittävä viranomainen oli päättänyt toteennäytetyksi katsomiaan rikkomisia erittäin törkeänä virkavelvollisuuksien laiminlyöntinä työnantajana olevaa toimielintä kohtaan, ja näin ollen Daffix oli vaarantanut ne luottamukselliset suhteet, joiden pitää vallita toimielimen ja sen henkilöstön välillä - - Vaikka päätöksessä ei täsmennetäkään asiaa nimenomaisesti, siitä käy silti riittävällä tavalla selville, että juuri tämän vuoksi nimittävä viranomainen on poikennut kurinpitolautakunnan lausunnosta" (37 kohta).
30 Koska katson, kuten edellä mainitsin, että se komission valitusperuste on hyväksyttävä, joka koskee sitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että riidanalaista päätöstä ei ole perusteltu riittävästi, kanteen kohteena oleva tuomio on syytä kumota EY:n tuomioistuimen perussäännön 54 artiklan 1 kohdan nojalla ilman, että olisi tarpeen tarkastella valituksen tueksi esitettyjä muita valitusperusteita.
31 Koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole perustelujen riittävyyttä koskevaa kysymystä lukuun ottamatta lausunut V:n ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämistä kanneperusteista, katson, että oikeusriitaa ei voida tässä ratkaista, ja se on siksi palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, jotta se ratkaisee pääasian muiden, valituksenalaisen tuomion 25 kohdassa esitettyjen kanneperusteiden perusteella. Myös oikeudenkäyntikuluista on syytä päättää myöhemmin.
Ratkaisuehdotus
32 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin lausuu seuraavaa:
1) Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-40/95, V vastaan komissio, 28.3.1996 antama tuomio kumotaan siltä osin, kuin sillä on puutteellisten perustelujen takia kumottu 18.1.1995 tehty komission päätös V:n viraltapanosta ja velvoitettu komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
2) Asia palautetaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, jotta se ratkaisee asian muiden, valituksenalaisen tuomion 25 kohdassa esitettyjen kanneperusteiden perusteella.
3) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
(1) - Asia T-40/95, V v. komissio, tuomio 28.3.1996 (Kok. H. 1996, s. II-461).
(2) - Asia C-166/95 P, komissio v. Daffix, tuomio 20.2.1997 (Kok. 1997, s. I-983).
(3) - Ks. erityisesti asia 195/80, Michel v. parlamentti, tuomio 26.11.1981 (Kok. 1981, s. 2861); asia 69/83, Luxemburg v. tilintarkastustuomioistuin, tuomio 21.6.1984 (Kok. 1984, s. 2447); edellä alaviitteessä 2 mainittu asia Daffix ja asia T-1/90, Pérez-Mínguez Casariego v. komissio, tuomio 20.3.1991, (Kok. 1991, s. II-143).
(4) - Vrt. ranskankielinen sanamuoto "annuler la décision attaquée pour insuffisance de motivation".
(5) - Ks. alaviite 2.
(6) - Ks. erityisesti asia 228/83, F v. komissio, tuomio 29.1.1985 (Kok. 1985, s. 275).