62023CC0097
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
TAMARA ĆAPETA
27 päivänä maaliskuuta 2025 (
1
)
Asia C‑97/23 P
WhatsApp Ireland Ltd
vastaan
Euroopan tietosuojaneuvosto
Muutoksenhaku – Henkilötietojen suoja – Asetus (EU) 2016/679 – 65 artikla – Yhdenmukaisuusmekanismi – Kiistojen ratkaisu Euroopan tietosuojaneuvostossa – Kumoamiskanne – SEUT 263 artiklan ensimmäinen kohta – Kannekelpoisen toimen käsite – SEUT 263 artiklan neljäs kohta – Kantajaa suoraan koskeva toimi – Käsitteet ”valmistelutoimi” ja ”menettelyn kuluessa toteutettu toimi” – Kysymys siitä, ettei päätökseen voida vedota luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä vastaan – Kyseisen päätöksen täytäntöönpanevan elimen harkintavalta
I Johdanto
1.
Käsiteltävässä valituksessa tulee esille kantajien, jotka ovat luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, nostaman kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten tulkintaa ja soveltamista koskeva ikivihreä kysymys. Käsiteltävä asia koskee tarkemmin ottaen SEUT 263 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua kannekelpoisen toimen käsitettä ja saman artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettua suoraan koskemisen käsitettä.
2.
Nämä kysymykset tulevat esille asetuksessa (EU) 2016/679 säädetyn yhdenmukaisuusmekanismin yhteydessä. (
2
) Kyseiseen mekanismiin kuuluu yhdistetty menettely, johon osallistuvat kansalliset valvontaviranomaiset ja Euroopan tietosuojaneuvosto (jäljempänä EDPB).
3.
Valituksenalaisessa määräyksessä unionin yleinen tuomioistuin jätti tutkimatta kanteen, jonka WhatsApp Ireland Ltd (jäljempänä WhatsApp tai valittaja) oli nostanut sitovasta päätöksestä 1/2021, (
3
) jonka EDPB oli tehnyt kyseisen mekanismin yhteydessä (
4
). Tämä on syynä nyt käsiteltävän valituksen tekemiseen. (
5
)
4.
Unionin tuomioistuimella on nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevaa valitusta laajemminkin tilaisuus selittää yleisemmällä tasolla, miten kumoamiskanteiden tutkittavaksi ottamista koskevia sääntöjä on sovellettava yhdistettyihin menettelyihin.
II Tausta
5.
Käsiteltävä asia liittyy yleisellä tietosuoja-asetuksella käyttöön otettuun yhdenmukaisuusmekanismiin. Se koskee tarkemmin ottaen kyseisen mekanismin sitä osaa, josta säädetään yleisen tietosuoja-asetuksen 65 artiklassa, jonka mukaan EDPB:lle annetaan toimivalta antaa sitovia päätöksiä, joilla se ratkaisee tietyntyyppisiä kiistoja, joita kansallisten valvontaviranomaisten välillä syntyy yleisen tietosuoja-asetuksen sääntöjen täytäntöönpanon yhteydessä.
6.
Yhdenmukaisuusmekanismi on yksi unionin johdetussa oikeudessa käyttöön otetuista lukuisista ”hallinnollisista yhdistelmämenettelyistä”. (
6
)
7.
Tätä käsitettä käytetään kuvaamaan menettelyjä, joissa päätöksenteko tapahtuu useassa vaiheessa, joihin osallistuu sekä EU:n että kansallisia toimielimiä tai elimiä. (
7
)
8.
Yksi tällaisten menettelyjen yhteydessä esille tulevista oikeudellisista ongelmista on kysymys siitä, mitkä useiden toimijoiden kyseisen menettelyn kuluessa hyväksymistä toimista muodostavat ”kannekelpoisia toimia” ja missä tuomioistuimissa tällaiset toimet olisi sitten riitautettava. (
8
)
9.
Nyt käsiteltävää valitusta on tarkasteltava tässä asiayhteydessä. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että EDPB:n yhdenmukaisuusmekamismin mukaisesti tekemä päätös ei ole kannekelpoinen toimi unionin tuomioistuimissa.
A
Yleisen tietosuoja-asetuksen yhdenmukaisuusmekanismi
10.
Yleisen tietosuoja-asetuksen sääntöjen noudattamisen seuraamista ja valvomista koskeva tehtävä on uskottu jäsenvaltioiden eri valvontaviranomaisille oman jäsenvaltionsa alueella. (
9
)
11.
Tietosuojasääntöjen täytäntöönpanon mahdollisen hajanaisuuden, joka voi seurata tällaisesta ”hajautetusta” järjestelmästä, torjumiseksi Euroopan unionissa yleisessä tietosuoja-asetuksessa säädetään kansallisten valvontaviranomaisten välisestä yhteistyöstä. (
10
)
12.
Kun tiedonkäsittelytoimella on rajat ylittävä ulottuvuus, kyseessä olevasta henkilötietojen käsittelijästä tai rekisterinpitäjästä vastaavan viranomaisen – johtavan valvontaviranomaisen – on toimitettava toimivaltaansa kuuluvaa henkilötietojen käsittelijää tai rekisterinpitäjää koskeva päätösehdotuksensa, jolla valvotaan yleisen tietosuoja-asetuksen sääntöjen noudattamista, muiden jäsenvaltioiden asianomaisille valvontaviranomaisille.
13.
Jos nämä muut viranomaiset ovat yhtä mieltä yleisen tietosuoja-asetuksen tulkinnasta ja johtavan valvontaviranomaisen ehdottamista täytäntöönpanotoimenpiteistä, viimeksi mainittu voi antaa lopullisen päätöksensä, joka sitoo kyseessä olevaa rekisterinpitäjää tai henkilötietojen käsittelijää.
14.
Jos nämä muut valvontaviranomaiset kuitenkin esittävät päätösehdotukseen merkityksellisiä ja perusteltuja vastalauseita, johtavan valvontaviranomaisen on, jos se ei ole samaa mieltä niistä tai jos se katsoo, että vastalauseet eivät ole merkityksellisiä eivätkä perusteltuja, toimitettava asia EDPB:n ratkaistavaksi. (
11
)
15.
EDPB käsittelee asianomaisten kansallisten valvontaviranomaisten välistä kiistaa ja ratkaisee yksittäistapauksen sitovalla päätöksellä. (
12
)
16.
Yleisen tietosuoja-asetuksen 65 artiklan 2 kohdan mukaan kyseinen päätös on osoitettava johtavalle valvontaviranomaiselle sekä kaikille asianomaisille valvontaviranomaisille, joita se sitoo. (
13
) Päätös myös julkaistaan EDPB:n verkkosivustolla. (
14
)
17.
Säädettyjen määräaikojen (
15
) kuluessa ja kyseisen EDPB:n sitovan päätöksen perusteella johtavan valvontaviranomaisen on annettava lopullinen päätöksensä, (
16
) joka annetaan sen jälkeen tiedoksi kyseessä olevalle rekisterinpitäjälle tai henkilötietojen käsittelijälle.
B
Käsiteltävän asian taustalla olevat tapahtumat
18.
WhatsApp on yhtiö, joka tarjoaa internetpohjaisia puhelu- ja viestipalveluja (jäljempänä viestipalvelu).
19.
Luodakseen kyseisessä yhtiössä tilin viestipalvelujen käyttämiseksi käyttäjän on hyväksyttävä palvelun käyttöehdot ja tietosuojakäytäntö. (
17
)
20.
WhatsApp muutti 24.5.2018 tietosuojakäytäntöään ottaakseen huomioon yleisellä tietosuoja-asetuksella, jota oli tarkoitus soveltaa 25 päivästä toukokuuta 2018, käyttöön otetut muutokset. (
18
) Nykyisille käyttäjille annettiin mahdollisuus hyväksyä kyseiset muutokset tai lopettaa valittajan viestipalvelun käyttö.
21.
Tämän jälkeen Irish Data Protection Commission (henkilötietojen suojaan liittyvistä asioista vastaava Irlannin valvontaviranomainen, jäljempänä Irlannin valvontaviranomainen) sai yksittäisiltä rekisteröidyiltä useita valituksia valittajan suorittamasta henkilötietojen käsittelystä. (
19
)
22.
Valitusten alustavan arvioinnin jälkeen Irlannin valvontaviranomainen käynnisti joulukuussa 2018 selvityksen siitä, oliko WhatsApp noudattanut yleisen tietosuoja-asetuksen 12–14 artiklassa säädettyjä läpinäkyvyysvelvoitteitaan, kun kyse on tietojen toimittamisesta sekä viestipalvelunsa käyttäjille että muille kuin käyttäjille ja näiden tietojen läpinäkyvyydestä. (
20
)
23.
Koska WhatsAppin viestipalveluun liittyy henkilötietojen rajat ylittävää käsittelyä koko Euroopan unionissa, Irlannin valvontaviranomainen esitti yleisestä tietosuoja-asetuksesta johtuvien velvoitteidensa mukaisesti päätösehdotuksensa muille asianomaisille valvontaviranomaisille. (
21
)
24.
Saksan (liittovaltion tasolla), ja Unkarin, Alankomaiden, Puolan, Ranskan, Italian, Portugalin ja Saksan liittotasavallan Baden-Württembergin osavaltion valvontaviranomaiset esittivät vastalauseita mainitusta päätösehdotuksesta Irlannin valvontaviranomaiselle. (
22
) Lisäksi useita huomautuksia päätösehdotuksesta esittivät Itävallan, Alankomaiden, Tanskan, Puolan, Belgian, Ranskan ja Saksan liittotasavallan Hampurin osavaltion valvontaviranomaiset. (
23
)
25.
Useat muut valvontaviranomaiset esittivät päätösehdotukseen merkityksellisiä ja perusteltuja vastalauseita, joista Irlannin valvontaviranomainen ei ollut samaa mieltä, joten se saattoi vastalauseet EDPB:n ratkaistavaksi. (
24
)
26.
EDPB antoi 28.7.2021 riidanalaisen päätöksen ja antoi sen tiedoksi Irlannin valvontaviranomaiselle ja muille asianomaisille valvontaviranomaisille. (
25
)
27.
Riidanalaisessa päätöksessä EDPB määrää Irlannin valvontaviranomaista muuttamaan useita päätösehdotukseen sisältyneitä päätelmiä ja korottamaan päätösehdotuksessa ehdotettuja sakkoja.
28.
Riidanalaisessa päätöksessä edellytetään lähinnä Irlannin valvontaviranomaisen toteavan, että ”häviöllisesti tiivistetyt tiedot” (
26
) ovat yleisen tietosuoja-asetuksen 4 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettuja henkilötietoja (
27
) ja että valittaja rikkoi yleisen tietosuoja-asetuksen 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan, 13 artiklan 1 kohdan d alakohdan ja 2 kohdan e alakohdan sekä 14 artiklan läpinäkyvyyttä koskevia sääntöjä. (
28
)
29.
Menettelyä koskevien toteamusten ja sakkojen osalta riidanalaisessa päätöksessä edellytetään, että valittajan säännösten noudattamisen kuuden kuukauden määräaika lyhennetään kolmeen kuukauteen, katsotaan, että Irlannin valvontaviranomainen oli tulkinnut väärin sakon määrää koskevaa kriteeriä, ja vaaditaan, että kyseisen viranomaisen määräämien sakkojen määriä korotetaan. (
29
)
30.
Irlannin valvontaviranomainen muutti päätösehdotustaan näiden määräysten mukaisesti ja antoi lopullisen kansallisen päätöksen 20.8.2021. (
30
)
31.
Valittaja nosti 1.11.2021 unionin yleisessä tuomioistuimessa kanteen, jossa se vaati riidanalaisen päätöksen kumoamista.
32.
Unionin yleinen tuomioistuin antoi 7.12.2022 valituksenalaisen määräyksen, jossa se jätti valittajan kanteen tutkimatta.
33.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi valituksenalaisessa määräyksessä lähinnä, että riidanalainen päätös ei ollut SEUT 263 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu kannekelpoinen toimi ja että kyseinen päätös ei koskenut valittajaa suoraan SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla.
34.
Valituksenalaisen määräyksen rakenne on seuraava:
–
Sen 40 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että riidanalainen päätös koskee valittajaa erikseen.
–
Sen 42–49 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin tarkastelee sitä, onko riidanalainen päätös SEUT 263 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu kannekelpoinen toimi, ja päättelee, ettei se ole tällainen toimi.
–
Sen 50–65 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin tutkii, koskeeko riidanalainen päätös valittajaa suoraan SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla. Se katsoo, että riidanalaisella päätöksellä ei ole välittömiä oikeusvaikutuksia valittajan oikeusasemaan ja että siinä jätettiin harkintavaltaa Irlannin valvontaviranomaiselle siten, että suoraan koskemisen edellytykset eivät täyty.
–
Unionin yleinen tuomioistuin katsoo näin ollen valituksenalaisen määräyksen 66–71 kohdassa, ettei valittajan nostamaa kumoamiskannetta voida ottaa tutkittavaksi, ja selittää lisäksi, miksi tutkimatta jättäminen on perussopimuksilla vahvistetun oikeussuojakeinojen järjestelmän logiikan mukainen.
C
Menettely unionin tuomioistuimessa
35.
Valittaja vaatii 17.2.2023 jättämässään valituskirjelmässä unionin tuomioistuinta kumoamaan valituksenalaisen määräyksen, toteamaan, että kanne voidaan ottaa tutkittavaksi, palauttamaan asian unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi ja velvoittamaan EDPB:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
36.
Saksan hallitus on asiassa väliintulijana tukeakseen EDPB:n vaatimuksia.
37.
Valittaja ja EDPB esittivät suullisia lausumia 26.11.2024 pidetyssä istunnossa.
III Asian tarkastelu
38.
Valittaja esittää kaksi valitusperustetta. Ensimmäisessä valitusperusteessaan se väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen tulkitessaan SEUT 263 artiklan ensimmäiseen kohtaan sisältyvää kannekelpoisen toimen ja kyseisen artiklan neljänteen kohtaan sisältyvää suoraan koskemisen käsitteitä. Tämä virhe johti SEUT 263 artiklan virheelliseen soveltamiseen käsiteltävässä asiassa, minkä seurauksena unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, ettei riidanalainen päätös ole toimi, josta valittaja voi nostaa kanteen. Toisessa valitusperusteessaan valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi ja sovelsi virheellisesti yleisen tietosuoja-asetuksen 65 artiklan 1 kohtaa riidanalaisen päätöksen osalta.
39.
Ehdotan tässä ratkaisuehdotuksessa, että unionin tuomioistuin toteaa, että unionin yleinen tuomioistuin sovelsi yleisellä tietosuoja-asetuksella käyttöön otettuun yhdenmukaisuusmekanismiin virheellisesti SEUT 263 artiklan ensimmäisessä ja neljännessä kohdassa edellytettyä arviointia. Ensimmäinen valitusperuste olisi siten hyväksyttävä ja valituksenalainen määräys kumottava. Tästä syystä toista valitusperustetta ei ole tarpeen käsitellä.
40.
Huomautan kuitenkin, että nyt ratkaistavana olevaa valitusta laajemmassa asiayhteydessä käsiteltävässä asiassa tulee esille myös luonteeltaan horisontaalisempi kysymys: nimittäin kysymys siitä, mitä arviointivaiheita arvioinnissa on noudatettava määritettäessä sitä, voidaanko yhdistelmämenettelyn kuluessa toteutetusta toimesta nostettu kumoamiskanne ottaa tutkittavaksi.
41.
Yhdistelmämenettelyt eroavat toisistaan huomattavasti, sillä jokainen niistä on suunniteltu unionin johdetun oikeuden säädöksellä, jolla tällainen menettely otetaan käyttöön, sopimaan erityisesti siihen tarkoitukseen, joka kyseisellä menettelyllä on unionin lainsäädäntöön perustuvan hallinnollisen päätöksenteon tietyllä alalla.
42.
Jos määrittämisessä, joka koskee luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden tällaisissa menettelyissä toteutetuista toimista nostamien kumoamiskanteiden tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, suoritettavat arviointivaiheet ymmärretään väärin, on todennäköistä, että erityyppisiin yhdistelmämenettelyihin liittyvissä tulevissa tapauksissa unionin yleinen tuomioistuin epäisi jälleen perusteettomasti tällaisilta henkilöiltä mahdollisuuden saattaa asiansa unionin tuomioistuinten käsiteltäväksi.
43.
SEUT 263 artiklan edellytykset ovat kuitenkin samat näistä erilaisista rakenteista huolimatta. Luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden yhdistelmämenettelyssä toteutetuista toimista nostamien kanteiden tutkittavaksi ottamista koskevia yleissääntöjä olisi siten sovellettava samalla tavalla, käyttäen samoja arviointivaiheita, kaikkiin tällaisiin yhdistelmämenettelyihin, samalla kun otetaan huomioon kunkin menettelyn erityispiirteet.
44.
Kuten tarkastelussani pyrin osoittamaan, unionin yleinen tuomioistuin sisällytti yleisessä tietosuoja-asetuksessa säädetyn yhdenmukaisuusmekanismin erityispiirteiden innoittamana SEUT 263 artiklan mukaisia kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä koskevaan arviointiinsa joitain tarpeettomia (ja harhaanjohtavia) vaiheita. Esimerkiksi sen pohtiminen, onko riidanalainen päätös kyseisen menettelyn kuluessa toteutettu toimi, vie mielestäni huomiota siitä asian kannalta merkityksellisestä kysymyksestä, onko riidanalainen päätös lopullinen ja sitova toimi, mikä on ainoa asianmukainen kysymys, joka olisi esitettävä SEUT 263 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tehtävän arvioinnin yhteydessä. Samaan tapaan sen selvittäminen, voidaanko riidanalainen päätös panna täytäntöön suoraan valittajaa vastaan, vie huomiota siitä arviointiin kuuluvasta kysymyksestä, onko kyseisellä päätöksellä itsessään oikeusvaikutuksia valittajan oikeusasemaan, kuten SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa edellytetään.
45.
Perustellessaan tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttämistä (tai täyttymättä jäämistä) koskevaa päätelmäänsä tietyssä asiassa unionin tuomioistuin viittaa usein kyseisessä asiassa kyseessä olevan yhdistelmämenettelyn erityispiirteisiin ja erottaa monesti nämä erityispiirteet sellaisen toisen menettelyn ominaispiirteistä, jossa se tuli toisenlaiseen lopputulokseen. (
31
) Tällaisia unionin tuomioistuimen esittämiä selityksiä ei voida yleistää eikä soveltaa mekaanisesti uusiin asioihin. (
32
)
46.
Unionin yleinen tuomioistuin tukeutui tarkastelussaan useisiin unionin tuomioistuimen tuomioihin, erityisesti tuomioon IBM (
33
) tai Deutsche Post (
34
).
47.
Ehdotan, että unionin tuomioistuin tarkastelee joitain näistä tuomioista uudelleen ja selventää, että tietyillä niihin sisältyvillä toteamuksilla ei ollut tarkoitus lisätä EUT-sopimuksessa vahvistettuihin edellytyksiin uusia. Niiden tarkoituksena oli pikemminkin selittää perussopimuksen sääntöjen soveltamista näiden asioiden taustalla olevaan tilanteeseen. Unionin tuomioistuimen aiemmissa asioissa esittämien toteamusten automaattinen toistaminen myöhemmissä tuomioissa, joiden perustana ovat toisenlaiset olosuhteet, saattaisi johtaa – kuten nyt käsiteltävässä asiassa tapahtui – siihen, että unionin yleinen tuomioistuin tekee virheellisen päätelmän kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisesta.
48.
Käsiteltävä asia tarjoaakin unionin tuomioistuimelle tilaisuuden selittää jälleen arviointivaiheita, jotka ovat välttämättömiä ja riittäviä sen selvittämiseksi, voiko yksityinen nostaa suoran kumoamiskanteen.
49.
Tältä osin on mielestäni tärkeää, että unionin tuomioistuin erottaa selkeästi SEUT 263 artiklan mukaisten tutkittavaksi ottamisen edellytysten kaksi arviointivaihetta: ensinnäkin sen arvioinnin, onko toimi SEUT 263 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu kannekelpoinen toimi, ja toiseksi, jos kyseinen toimi on kannekelpoinen, SEUT 263 artiklan neljännen kohdan mukaisen sen arvioinnin, onko tietyllä kantajalla, joka on luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, oikeus riitauttaa kyseinen toimi.
50.
Edellä esitetty huomioon ottaen tarkasteluni rakenne on seuraava: Tarkastelen ensin alustavaa kysymystä, jonka mukaan kyseessä olevaa kannetta ei nostettu määräajan päätyttyä (A osa). Sen jälkeen siirryn tarkastelemaan valituksen asiasisältöä kuvatakseni, miksi unionin tuomioistuimen olisi mielestäni kumottava valituksenalainen määräys. Ensimmäinen valitusperusteen rakennetta noudattaen selitän aluksi, että unionin yleinen tuomioistuin sekoitti edellytykset sen määrittämiselle, onko riidanalainen päätös kannekelpoinen toimi, edellytyksiin sen toteamiselle, koskee se valittajaa suoraan. Tämän perusteella katson, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, ettei riidanalainen päätös ole kannekelpoinen toimi (B osa). Toiseksi selitän, että unionin yleinen tuomioistuin myös teki oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei riidanalainen päätös koske valittajaa suoraan (C osa). Lopuksi osoitan, että unionin yleisen tuomioistuimen näkemyksestä poiketen oikeussuojakeinojen järjestelmän, sellaisena kuin se on vahvistettu perussopimuksissa ja unionin tuomioistuin on sitä tulkinnut, logiikka edellyttää, että riidanalaisen päätöksen pätevyys ratkaistaan unionin tuomioistuimissa suoraan nostetun kanteen perusteella (D osa).
A
Kannetta ei nostettu määräajan päätyttyä
51.
EDPB väittää vastauksessaan, että valittajan kanne on nostettu määräajan päätyttyä. (
35
) Se viittaa tuomioistuimen asiakirja-aineistoon sisältyvään, 16.8.2021 päivättyyn kirjeeseen, josta ilmenee, että Irlannin valvontaviranomainen oli ilmoittanut valittajalle jo 13.8.2021 riidanalaisen päätöksen ”olennaisesta sisällöstä” ennen kuin EDPB julkaisi riidanalaisen päätöksen verkkosivustollaan. EDPB väittääkin, että määräaika kumoamiskanteen nostamiselle on päättynyt ”viimeistään 25.10.2021”, toisin sanoen ennen 1.11.2021, jolloin kannekirjelmä jätettiin unionin yleiseen tuomioistuimeen.
52.
Tämä väite olisi mielestäni hylättävä.
53.
Oikeuskäytännöstä ilmenee, että SEUT 263 artiklan kuudenteen kohtaan sisältyvä viittaus päivään, jolloin kantaja on saanut tiedon toimesta, on toissijainen saman toimen julkaisemista koskevaan perusteeseen tai sen tiedoksiantamista koskevaan perusteeseen verrattuna. (
36
)
54.
Käsiteltävässä asiassa riidanalaista päätöstä ei ole annettu tiedoksi valittajalle. EDPB on velvollinen antamaan päätöksensä tiedoksi suoraan ainoastaan Irlannin valvontaviranomaiselle ja asianomaisille kansallisille valvontaviranomaisille. (
37
)
55.
Onkin määritettävä, julkaistiinko riidanalainen päätös SEUT 263 artiklan kuudennessa kohdassa tarkoitetulla tavalla.
56.
SEUT 263 artiklassa ei aseteta julkaisemistoimelle mitään erityisiä edellytyksiä.
57.
Koska unionin tuomioistuin on antanut etusijan perussopimuksissa määrättyjen määräaikojen tulkinnalle, jolla vältetään tehokkaita oikeussuojakeinoja tuomioistuimessa koskevan oikeuden perusteeton rajoittaminen, (
38
) julkaisemisen käsite on kuitenkin ymmärrettävä laajasti. (
39
)
58.
Tältä osin unionin tuomioistuimella on jo ollut tilaisuus katsoa, että verkkosivustolla julkaiseminen, jos sitä edellytetään unionin johdetussa oikeudessa, täyttää julkaisemisen vaatimuksen, sellaisena kuin se sisältyy SEUT 263 artiklan kuudenteen kohtaan. (
40
)
59.
Käsiteltävässä asiassa EDPB:n sitovien päätösten, kuten riidanalaisen päätöksen, julkaisemista edellytetään yleisen tietosuoja-asetuksen 65 artiklan 5 kohdan kolmannessa virkkeessä.
60.
Koska valittaja riitautti riidanalaisen päätöksen sovellettavien määräaikojen kuluessa sen julkaisupäivästä EDPB:n verkkosivustolla (2.9.2021), sillä seikalla, että valittaja on myös saattanut olla tietoinen kyseisen päätöksen aineellisesta sisällöstä ennen sen vaadittua julkaisemista, ei ole merkitystä nyt kyseessä olevan kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen kannalta. (
41
)
61.
Edellä esitetyn perusteella ei ole tarpeen määrittää tarkkaa ajankohtaa, jolloin valittaja sai tiedon riidanalaisen päätöksen sisällöstä.
62.
Ehdotankin, että unionin tuomioistuin hylkää EDPB:n väitteen, jonka mukaan kanne unionin yleisessä tuomioistuimessa nostettiin määräajan päätyttyä.
B
Riidanalainen päätös on kannekelpoinen toimi
1. Kaksi arvioinnin kannalta erillistä kysymystä
63.
Valittaja väittää ensimmäisen valitusperusteensa ensimmäisessä ja toisessa väitteessä, että unionin yleisen tuomioistuimen näkemyksestä poiketen kysymys siitä, onko toimi kannekelpoinen toimi, ei edellytä sen arvioimista, muutetaanko kyseisellä toimella selvästi valittajan oikeusasemaa.
64.
Olen samaa mieltä valittajan kanssa. Kysymys siitä, onko toimi kannekelpoinen, on eri kuin kysymys siitä, voiko konkreettinen kantaja, joka on luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, alun alkaenkin riitauttaa kyseisen toimen – edellyttäen että se on kannekelpoinen toimi.
65.
Kysymys siitä, onko toimi kannekelpoinen, liittyy SEUT 263 artiklan ensimmäisen kohdan mukaiseen arviointiin. Tämä edellyttää erilaista ja erillistä arviointimenetelmää, jossa esitetään erilaisia kysymyksiä kuin ne, jotka ovat merkityksellisiä sen määrittämiseksi, vaikuttaako toimi kantajan oikeusasemaan (mikä on määritettävä SEUT 263 artiklan neljännen kohdan perusteella).
66.
Tämä päätelmä perustuu SEUT 263 artiklan sanamuotoon, rakenteeseen ja syntyhistoriaan (a jakso), eikä se ole ristiriidassa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa (b jakso).
a) SEUT 263 artiklan sanamuoto, rakenne ja syntyhistoria
67.
On useita syitä, miksi sen kysymyksen arvioinnin, onko riidanalainen päätös sellainen toimi, jonka pätevyyttä unionin tuomioistuimet voivat arvioida, olisi oltava erillinen siihen kysymykseen nähden, onko kyseisellä toimella vaikutuksia valittajan oikeusasemaan.
68.
Ensinnäkin se, minkä tyyppinen toimi voidaan riitauttaa unionin tuomioistuimissa, määritetään SEUT 263 artiklan ensimmäisessä kohdassa. Tämä määritys tehdään ottamatta huomioon henkilöä, joka nostaa kanteen.
69.
Näin ollen vastauksen siihen kysymykseen, onko toimi kannekelpoinen toimi, on oltava sama riippumatta siitä, nostiko kumoamiskanteen etuoikeutettu kantaja (sellaisina kuin ne luetellaan SEUT 263 artiklan toisessa kohdassa), osittain etuoikeutettu kantaja (sellaisina kuin ne luetellaan SEUT 263 artiklan kolmannessa kohdassa) vai muu kuin etuoikeutettu kantaja (sellaisina kuin ne luetellaan SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa).
70.
Toiseksi vastaus siihen kysymykseen, onko toimi kannekelpoinen, edellyttää sen arvioimista, voiko kyseisellä toimella olla sitovia oikeusvaikutuksia suhteessa kolmanteen osapuoleen. (
42
) Kyseisen osapuolen ei tarvitse olla sama kuin asianomaisen kumoamiskanteen nostanut osapuoli.
71.
Kuten jäljempänä selitän, tämä edellytys seuraa SEUT 263 artiklan ensimmäisen kohdan nykyisestä sanamuodosta, sellaisena kuin se on useiden muutosten jälkeen, ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, joka oli yksi näihin muutoksiin vaikuttavista voimista.
72.
SEUT 263 artiklan ensimmäisen kohdan nykyisessä versiossa kannekelpoisia toimia ovat i) lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyt säädökset, ii) neuvoston ja komission säädökset, suosituksia ja lausuntoja lukuun ottamatta, ja iii) Euroopan parlamentin ja Eurooppa-neuvoston sekä unionin elinten ja laitosten säädökset, joiden tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin.
73.
Alkuperäisessä ETY:n perustamissopimuksessa ei lueteltu kannekelpoisia toimia vaan ainoastaan määriteltiin ne kielteisesti ”komission ja neuvoston säädöksiksi, suosituksia ja lausuntoja lukuun ottamatta”. (
43
)
74.
Koska perussopimuksen määritelmän mukaan suositukset ja lausunnot ovat toimia, jotka eivät ole sitovia, (
44
) unionin tuomioistuin katsoi, että kannekelpoisia toimia ovat kaikki (unionin toimielinten ja muiden elinten) toimet, niiden muodosta tai nimestä riippumatta, joiden tarkoituksena on tuottaa sitovia oikeusvaikutuksia. (
45
)
75.
Jos toimella ei ole sitovia oikeusvaikutuksia, kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi, olipa sen nostanut sitten etuoikeutettu tai muu kuin etuoikeutettu kantaja. (
46
)
76.
Näin ollen ei ole tarpeen esittää seuraavaa kysymystä siitä, vaikuttaako toimi valittajan oikeusasemaan SEUT 263 artiklan neljännen kohdan mukaisesti. (
47
)
77.
Oikeuskäytännöstä ja SEUT 263 artiklan ensimmäisen kohdan sanamuodosta ilmenee, että toimi on oikeudellisesti sitova, jos sen tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin. Mitä tämä tarkoittaa?
78.
Jotta toimella katsotaan olevan sitovia oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin, sillä on oltava oikeusvaikutuksia sen antaneen toimielimen tai elimen ulkopuolella. Jos toimella luodaan velvoitteita ainoastaan ”sisäisesti”, toisin sanoen sen antaneelle toimielimelle, muttei ”ulkoisesti”, toisin sanoen kolmansille osapuolille, kyseinen toimi ei ole kannekelpoinen toimi. (
48
)
79.
Kolmannen osapuolen, jolle toimella on sitovia oikeusvaikutuksia, ei tarvitse välttämättä olla kantaja. (
49
)
80.
Unionin tuomioistuin on lisäksi selventänyt, että toimella on toimielimen ulkopuolisia vaikutuksia vain, jos toimen antanut elin vahvisti siinä lopullisesti kantansa. (
50
)
81.
Kanta on lopullinen, jos toimen antanut toimielin tai elin ei voi enää muuttaa sitä; toisin sanoen se voisi estää kyseisestä toimesta johtuvat oikeusvaikutukset ainoastaan peruuttamalla sen. (
51
) Jos toimen antaja ei peruuta lopullista toimea, sen oikeusvaikutukset voitaisiin mitätöidä ainoastaan toteamalla toimi pätemättömäksi tuomioistuinmenettelyssä.
82.
Edellä esitetyn perusteella tämä tarkoittaa käsiteltävässä asiassa seuraavaa: sen ratkaisemiseksi, onko riidanalainen päätös kannekelpoinen toimi, oli välttämätöntä ja riittävää, että unionin yleinen tuomioistuin määritti, että riidanalainen päätös edusti EDPB:n lopullista kantaa ja että kyseisellä päätöksellä asetettiin velvoite kyseisen elimen ulkopuoliselle taholle; tässä tapauksessa Irlannin valvontaviranomaiselle.
83.
Tämän arvioinnin kannalta ei ollut tarpeen tarkastella sitä, muutetaanko kyseisellä toimella myös selvästi valittajan oikeusasemaa. Viimeksi mainittu on kysymys, joka liittyy suoraan koskemiseen eikä kannekelpoisen toimen laatuun. (
52
)
84.
Viittaako oikeuskäytäntö, johon unionin yleinen tuomioistuin on tukeutunut, toisenlaiseen lopputulokseen?
b) Oikeuskäytäntö, jossa nähtävästi yhdistetään nämä kaksi edellytystä
85.
Valituksenalaisen määräyksen 41 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin selvensi, että on tarkasteltava sitä, ”onko riidanalaisella päätöksellä oikeusvaikutuksia, jotka muuttavat selvästi WhatsAppin oikeudellista asemaa,
ja
koskeeko se WhatsAppia SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla suoraan”. (
53
)
86.
Unionin yleisen tuomioistuimen päätelmä, jonka mukaan yhtäältä sen arvioiminen, muutetaanko riidanalaisella päätöksellä selvästi WhatsAppin oikeusasemaa, ja toisaalta sen arvioiminen, koskeeko riidanalainen päätös kyseistä yhtiötä suoraan, muodostavat kaksi erillistä arviointia, jotka on tehtävä, vaikuttaa perustuvan sen mainitsemaan oikeuskäytäntöön, nimittäin tuomioihin IBM ja Deutsche Post. (
54
)
87.
Tarkastelen näin ollen näitä tuomioita uudelleen.
88.
Tuomion IBM 9 kohdassa todettiin, että ”toimia tai päätöksiä, jotka voivat olla perustamissopimuksen 173 artiklassa tarkoitetun kumoamiskanteen kohteena, ovat sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi”. (
55
)
89.
Tätä sanamuotoa, joka toistettiin suuressa määrässä sekä unionin tuomioistuimen (
56
) että unionin yleisen tuomioistuimen (
57
) myöhemmin antamia tuomioita, on tulkittu ja jatkossakin saatetaan tulkita siten, että kysymys siitä, onko toimi SEUT 263 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu kannekelpoinen toimi, sisältää myös sen arvioimisen, vaikuttaako se kantajan oikeusasemaan. (
58
) Näin myös unionin yleinen tuomioistuin vaikuttaa ymmärtäneen tuomion IBM 9 kohdan (ks. tämän ratkaisuehdotuksen 86 kohta).
90.
Tämä ei mielestäni ole oikea (tai hyödyllinen) käsitys kyseisestä kohdasta.
91.
Tuomion IBM 9 kohdassa yhteisöjen tuomioistuin nähdäkseni ilmaisee – yhdessä ainoassa virkkeessä – kaikki edellytykset, joiden on täytyttävä, jos muun kuin etuoikeutetun kantajan on tarkoitus voida saattaa asiansa unionin tuomioistuinten käsiteltäväksi: toisin sanoen yhtäältä SEUT 263 artiklan ensimmäisestä kohdasta johtuvat ja toisaalta SEUT 263 artiklan neljännestä kohdasta johtuvat edellytykset.
92.
Tällä virkkeellä yhteisöjen tuomioistuin ei sisällytä kysymystä, joka koskee toimen vaikutuksia kantajaan, SEUT 263 artiklan ensimmäisen kohdan edellytysten täyttymisen arviointiin. Toimea voidaan nimittäin edelleen pitää kannekelpoisena toimena yleisesti, vaikka tietty muu kuin etuoikeuttu kantaja ei voikaan riitauttaa sitä tietyssä tapauksessa, koska sillä ei muuteta selvästi kantajan oikeusasemaa.
93.
Unionin tuomioistuin pyrki mielestäni hälventämään tuomioon IBM sisältyvän, toistuvasti käytetyn ilmaisun aiheuttamaa mahdollista sekaannusta tuomion Deutsche Post seuraavissa kohdissa:
”36.
Jäsenvaltioiden tai toimielinten nostamia kumoamiskanteita koskevasta vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että SEUT 263 artiklassa tarkoitettuja kannekelpoisia toimia ovat muodostaan riippumatta kaikki toimielinten toteuttamat toimenpiteet, joilla pyritään saamaan aikaan sitovia oikeusvaikutuksia – –
37.
Oikeuskäytännössä on toistuvasti katsottu, että kun luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö nostaa kumoamiskanteen toimielimen toimesta, kumoamiskanne on mahdollinen vain, jos tällä toimella on tarkoitus saada aikaan sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi – – (
59
).
38.
On kuitenkin korostettava, että edellä olevassa kohdassa mainittua oikeuskäytäntöä on kehitetty luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden unionin tuomioistuimissa sellaisista toimista nostamien kanteiden yhteydessä, jotka on osoitettu näille. Kun muu kuin etuoikeutettu kantaja nostaa kumoamiskanteen toimesta, jota ei ole osoitettu sille, kuten edellä mainitussa asiassa Deutsche Post vastaan komissio[ (
60
)], vaatimus siitä, että riidanalaisen toimen sitovien oikeusvaikutusten on vaikutettava kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi, menee ainakin osittain päällekkäin SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa asetettujen vaatimusten kanssa.”
94.
Tuomiossa Deutsche Post unionin tuomioistuin pyrki nähdäkseni selventämään, että tuomion IBM 9 kohta koskee tilannetta, jossa riitautettu toimi on osoitettu muulle kuin etuoikeutetulle kantajalle. Tämä johtuu siitä, että tällaisessa tilanteessa vastaus kysymykseen, tuottaako toimi sitovia oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin, edellyttää välttämättä sen arvioimista, onko kyseisellä toimella vaikutuksia kantajaan tahona, jolle se on osoitettu. Tällaisessa tilanteessa kysymys siitä, onko toimella sitovia oikeusvaikutuksia, ja kysymys siitä, muuttaako se kantajan oikeusasemaa, ovat samoja kysymyksiä.
95.
Kun kyseessä olevaa toimea ei ole osoitettu muulle kuin etuoikeutetulle kantajalle, kysymys siitä, muutetaanko kyseisellä toimella selvästi sen oikeusasemaa, on suoraan koskemiseen liittyvä kysymys, jota on arvioitava SEUT 263 artiklan neljännen kohdan eikä ensimmäisen kohdan perusteella.
96.
Usein virheellisesti siteeratussa sanamuodossa, jonka mukaan kysymys siitä, onko toimella oikeusvaikutuksia, joilla muutetaan selvästi kantajan oikeusasemaa, ”on päällekkäinen” SEUT 263 artiklan neljänteen kohtaan sisältyvän suoraa koskemista koskevan edellytyksen kanssa, ilmaistaan itse asiassa unionin tuomioistuimen käsitys, jonka mukaan suoraan koskemista koskevaa kysymystä on arvioitava erikseen ja sen kysymyksen lisäksi, tuottaako toimi sitovia oikeusvaikutuksia.
97.
Uudemmassa oikeuskäytännössään unionin tuomioistuin on lainattuaan tuomion Deutsche Post 38 kohtaa yleensä jatkanut sen tarkastelulla, koskeeko kyseessä oleva toimi suoraan muuta kuin etuoikeutettua kantajaa, jolle riitautettua toimea ei ole osoitettu. (
61
)
98.
Tuomiota IBM, sellaisena kuin sitä selitetään tuomiossa Deutsche Post, ei tämän vuoksi pitäisi tulkita siten, että siinä sulautetaan SEUT 263 artiklan ensimmäisen ja neljännen kohdan mukaiset edellytykset toisiinsa tilanteissa, joissa toimi on osoitettu muulle henkilölle kuin kantajalle.
99.
Tällaisessa tilanteessa, siis silloin, jos toimi on osoitettu jollekulle muulle kuin kantajalle, edellytys, jonka mukaan toimi on oikeudellisesti sitova, on erillinen siitä edellytyksestä, että kyseisellä toimella muutetaan selvästi kantajan oikeusasemaa.
100.
Jotta voidaan vastata siihen kysymykseen, voidaanko kantajan nostama kanne ottaa tutkittavaksi, ei kuitenkaan riitä, että kyseessä olevalla toimella on sitovia oikeusvaikutuksia sille, jolle se on osoitettu, tai jollekulle muulle; unionin tuomioistuimen on myös arvioitava, vaikuttaako kyseinen toimi kantajan oikeusasemaan. SEUT 263 artiklan neljännestä kohdasta johtuva kanteen tutkittavaksi ottamisen lisäedellytys edellyttää tätä.
101.
Tuomiossaan Deutsche Post unionin tuomioistuin noudatti juuri tätä menetelmää ja totesi kahdessa erillisessä vaiheessa ensinnäkin, että toimi on oikeudellisesti sitova, ja vasta sen jälkeen, että se koskee suoraan muuta kuin etuoikeutettua kantajaa. On myös tärkeää, että sitä kysymystä, oliko toimi oikeudellisesti sitova, koskevassa arvioinnin osassa unionin tuomioistuin ei pitänyt merkityksellisenä määrittää, oliko kyseinen toimi valmisteleva toimi laajemmassa menettelyssä, jossa se toteutettiin. (
62
) Unionin tuomioistuimen mukaan tämän arvioinnin kannalta merkityksellistä oli se, että päätös sai aikaan itsenäisiä oikeusvaikutuksia ja näin ollen siitä oli voitava nostaa kumoamiskanne. (
63
) Vasta todettuaan, että unionin yleinen tuomioistuin oli tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei riidanalainen toimi ollut oikeudellisesti sitova, koska se oli luonteeltaan valmisteleva, (
64
) unionin tuomioistuin jatkoi arvioinnin toiseen vaiheeseen, jossa se totesi, että riidanalainen toimi myös koski kyseisessä asiassa kyseessä ollutta muuta kuin etuoikeutettua kantajaa eli Deutsche Post AG:tä suoraan ja erikseen. (
65
)
102.
Tämän ratkaisuehdotuksen 93 kohdassa siteerattujen tuomion Deutsche Post kolmen kohdan tavoitteena on mielestäni siten juuri hälventää tuomiosta IBM aiheutuva mahdollinen sekaannus ja erottaa riidanalaisen toimen oikeudellisesti sitovan luonteen arviointi sen arvioinnista, vaikuttaako kyseinen toimi kantajan oikeusasemaan.
103.
Käsiteltävässä asiassa unionin yleinen tuomioistuin ei erottanut näitä kahta arvioinnin vaihetta toisistaan. Katsoessaan, että riidanalainen päätös ei itsessään muuta valittajan oikeusasemaa, unionin yleinen tuomioistuin päätteli virheellisesti, että riidanalainen toimi ei ole kannekelpoinen toimi. Tässä arvioinnissa unionin yleinen tuomioistuin ei keskittynyt siihen kysymykseen, tuottaako riidanalainen päätös oikeudellisesti sitovia vaikutuksia kolmansiin osapuoliin. Se keskittyi sen sijaan siihen kysymykseen, olisiko kyseistä toimea pidettävä valittajan näkökulmasta tarkasteltuna menettelyn kuluessa toteutettuna toimena. (
66
) Näin tehdessään unionin yleinen tuomioistuin teki samankaltaisen virheen kuin useita vuosia aiemmin määräyksessään Deutsche Post v. komissio, (
67
) jonka unionin tuomioistuin kumosi tuomiossaan Deutsche Post.
104.
Kysymys siitä, onko toimi ”menettelyn kuluessa toteutettu toimi” tai ”valmistelutoimi”, on mielestäni tarpeeton ja mutkistaa väistämättä SEUT 263 artiklan ensimmäisen ja neljännen kohdan mukaista arviointia. Kuten käsiteltävä asia osoittaa, dogmaattinen tukeutuminen näihin käsitteisiin saattaa itse asiassa johtaa virheelliseen päätelmään kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttymisestä. Käsittelen tätä kysymystä seuraavaksi.
2. Tarpeettomat kysymykset, jotka koskevat sitä, onko toimi ”valmistelutoimi” / ”menettelyn kuluessa toteutettu toimi” ja ”voidaanko siihen vedota”
105.
Valituksenalaisen määräyksen 42 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin piti tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä koskevan arviointinsa kannalta merkityksellisenä sitä, että riidanalainen päätös i) on valmisteleva toimi tai sellaisen menettelyn kuluessa toteutettu toimi, joka on saatettava päätökseen kansallisen valvontaviranomaisen lopullisella päätöksellä, ja että ii) riidanalainen päätös ei ole sellainen päätös, johon voitaisiin suoraan vedota valittajaa vastaan.
106.
Kumpikaan näistä kahdesta tekijästä, siis toimen luonne valmistelutoimena tai menettelyn kuluessa toteutettuna toimena tai se, voidaanko siihen vedota suoraan valittajaa vastaan, ei ole arvioinnissa merkityksellinen siihen kysymykseen vastaamisen kannalta, onko kyseinen toimi SEUT 263 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu kannekelpoinen toimi.
107.
Näillä tekijöillä ei myöskään ole merkitystä arvioitaessa, koskeeko kyseinen toimi valittajaa suoraan SEUT 263 artiklan neljännen kohdan mukaisesti (mitä tarkastelen jäljempänä C osassa).
108.
Samoin kysymys siitä, onko kyseessä oleva toimi ”lopullinen” eli saatetaanko sillä päätökseen tietty yhdistelmämenettely vai onko sitä seurattava vielä saman tai eri elimen toteuttama ”muu” toimi, ei myöskään ole merkityksellinen sen määrittämiseksi, voidaanko kyseessä olevasta toimesta nostaa kanne. Kuten tämän ratkaisuehdotuksen 78 kohdassa selitän, oikea kysymys, joka on esitettävä arvioitaessa sitä, voidaanko toimesta nostaa kanne, on se, tuottaako kyseinen toimi itsenäisiä oikeusvaikutuksia – joita se voi tuottaa vain, jos se on lopullinen sen toteuttaneen toimielimen tai elimen näkökulmasta.
109.
Valituksenalaisessa määräyksessä unionin yleinen tuomioistuin tukeutui tuomion IBM 10 kohtaan katsoakseen, että on olemassa periaate, jonka mukaan menettelyn kuluessa toteutetut toimet eivät ole kannekelpoisia toimia. (
68
) Vahvistettuaan tämän periaatteen unionin yleinen tuomioistuin selitti, että mahdollisuus nostaa kanne menettelyn kuluessa toteutetusta toimesta muodostaa poikkeuksen, jota sovelletaan, kun tällaisella toimella on itsenäisiä oikeusvaikutuksia. (
69
)
110.
Tuomion IBM 10 kohdassa yhteisöjen tuomioistuin totesi kuitenkin seuraavaa: ”kannekelpoisia toimia ovat pääsääntöisesti ainoastaan sellaiset toimenpiteet, joissa lopullisesti vahvistetaan komission tai neuvoston kanta kyseisen menettelyn päätteeksi”. (
70
) Yhteisöjen tuomioistuin selitti näin ollen, että toimen kannekelpoisuuden arvioinnissa olisi keskityttävä siihen kysymykseen, ilmaistaanko kyseisessä toimessa toimielimen lopullinen kanta kyseisen toimielimen näkökulmasta tarkasteltuna.
111.
Tuomiossa IBM ei näin ollen todettu sellaisen periaatteen olemassaoloa, jonka mukaan menettelyn kuluessa toteutetut toimet eivät ole kannekelpoisia.
112.
Lisäksi tuomio IBM ei edes koskenut yhdistelmämenettelyä vaan yksinomaan komission toteuttamaa menettelyä. Kyseisen menettelyn yhteydessä yhteisöjen tuomioistuin arvioi komission sisäisen menettelyn eri vaiheiden merkityksellisyyttä ja katsoi, että mainitussa asiassa riitautettu kirje ei ilmentänyt kyseisen toimielimen lopullista kantaa. (
71
)
113.
Käsite ”menettelyn kuluessa toteutettu toimi” tai ”valmistelutoimi” voi siten olla merkityksellinen vain, jos sitä käytetään käsitteen ”lopullinen” vastakohtana toimielimen tai elimen sisäisessä menettelyssä. (
72
)
114.
Jos toimi ymmärretään ”menettelyn kuluessa toteutetuksi toimeksi” ja siten sellaiseksi, joka ei ole kannekelpoinen, pelkästään sen perusteella, mihin se sijoittuu yhdistelmämenettelyssä, jossa kantajan näkökulmasta on olemassa toinen toimi, joka osoitetaan kyseiselle kantajalle, yksityisen ei olisi koskaan mahdollista nostaa kannetta varsinaisesta toimesta, joka vaikuttaa sen oikeusasemaan ja joka siten koskee suoraan tätä yksityistä. Tämä olisi SEUT 263 artiklan neljännen kohdan vastaista.
115.
Unionin yleisen tuomioistuimen keskittyminen – kuten käsiteltävässä asiassa tapahtui – riidanalaisen päätöksen luonteeseen ”menettelyn kuluessa toteutettuna toimena” tai ”valmistelutoimena” vie siten huomiota SEUT 263 artiklan ensimmäisen kohdan mukaiselta ainoalta merkitykselliseltä kysymykseltä: muodostaako EDPB:n kanta, sellaisena kuin se on ilmaistu riidanalaisessa päätöksessä, kyseisen elimen lopullisen kannan, nimittäin sellaisen, joka on sitova suhteessa kolmanteen osapuoleen, riippumatta siitä, että yleisen tietosuoja-asetuksen yhdenmukaisuusmekanismissa säädetty menettely ”saatetaan päätökseen” myöhemmin toisella toimella.
116.
Käsiteltävässä asiassa riidanalainen päätös on EDPB:n toimi. Kyseisellä päätöksellä EDPB hyväksyy lopullisen kantansa ensinnäkin siihen, ovatko valittajan käyttämät ”häviöllisesti tiivistetyt tiedot” yleisessä tietosuoja-asetuksessa tarkoitettuja henkilötietoja, ja toiseksi siihen, onko valittaja rikkonut yleisen tietosuoja-asetuksen läpinäkyvyyttä koskevia sääntöjä. Näillä molemmilla lopullisilla päätelmillä on sellainen oikeusvaikutus, että ne velvoittavat Irlannin valvontaviranomaisen johtavan valvontaviranomaisen asemassaan muuttamaan päätösehdotustaan (toisin sanoen juuri sitä päätöstä, jossa se oli aiemmin aikonut tehdä päinvastaisen päätelmän). Riidanalaisella päätöksellä EDPB myös velvoittaa Irlannin valvontaviranomaisen lyhentämään säännösten noudattamisen määräaikaa ja antaa kyseiselle valvontaviranomaiselle sitovia määräyksiä siitä, miten kyseessä olevat sakot on laskettava. Nämä määräykset johtavat sakkojen määrän nousemiseen verrattuna sakkoihin, jotka Irlannin valvontaviranomainen alkoi määrätä. Nämä päätelmät ovat lopullisia EDPB:n näkökulmasta siinä mielessä, että niissä esitetään kyseisen elimen lopullinen kanta sille esitettyihin kysymyksiin. Niillä luodaan siten Irlannin valvontaviranomaiselle velvollisuus, (
73
) joka voidaan mitätöidä vain, jos EDPB peruuttaa päätöksensä tai unionin tuomioistuimet kumoavat sen.
117.
Koska kyseinen päätös on lopullinen ja tuottaa sitovia oikeusvaikutuksia sen antaneen elimen ulkopuolella, toisin sanoen suhteessa Irlannin valvontaviranomaiseen, unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt katsoa, että riidanalainen päätös täyttää SEUT 263 artiklan ensimmäisessä kohdassa asetetut edellytykset, joten sitä olisi pidettävä kannekelpoisena toimena.
118.
Toinen tarpeeton osatekijä, jonka unionin yleinen tuomioistuin sisällytti arviointiinsa, on se, voidaanko EDPB:n päätökseen vedota suoraan WhatsAppia vastaan.
119.
Tästä voidaan todeta lyhyesti seuraavaa: koska sen määrittäminen, voidaanko toimesta nostaa kanne, ei riipu siitä, muuttaako se kantajan oikeusasemaa ja jos muuttaa, niin miten, kysymys siitä, voidaanko riidanalaiseen päätökseen vedota suoraan WhatsAppia vastaan, ei voi olla merkityksellinen SEUT 263 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisen arvioinnin kannalta. Lisäksi, kuten jäljempänä esitän, se, että riidanalaiseen päätökseen voidaan vedota suoraan WhatsAppia vastaan, ei ole myöskään merkityksellinen kriteerinä arvioitaessa sitä, koskeeko EDPB:n päätös kyseistä yhtiötä suoraan.
3. Välipäätelmä
120.
Vastaus kysymykseen, onko Euroopan unionin toimielimen tai elimen toimi SEUT 263 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu unionin tuomioistuimissa kannekelpoinen toimi, edellyttää sen arvioimista, ilmaistaanko kyseisellä toimella mainitun toimielimen tai elimen lopullinen kanta, jolla on sitovia oikeusvaikutuksia kyseisen toimielimen tai elimen ulkopuoliseen
tahoon.
121.
Vastattaessa siihen kysymykseen, voidaanko toimesta nostaa kanne unionin tuomioistuimissa, kolmannen osapuolen, jolle toimella on sitovia oikeusvaikutuksia, ei tarvitse olla sama kuin kumoamiskanteen nostanut henkilö.
122.
Kysymys siitä, voiko henkilö, joka nosti kanteen kannekelpoisesta toimesta, riitauttaa kyseisen toimen, ratkaistaan SEUT 263 artiklan neljännen kohdan eikä ensimmäisen kohdan nojalla.
123.
Sen määrittämiseksi, onko toimi kannekelpoinen, ei ole merkitystä sillä, että kyseinen toimi muodostaa yhdistelmämenettelyn ”välivaiheen”.
124.
Keskittyessään siihen seikkaan, että riidanalainen päätös ei ole lopullinen päätös yleisessä tietosuoja-asetuksessa säädetyssä yhdenmukaisuusmekanismissa, sen arvioimisen sijaan, muodostaako kyseinen päätös EDPB:n lopullisen päätöksen, joka tuottaa sitovia oikeusvaikutuksia Irlannin valvontaviranomaiselle, unionin yleinen tuomioistuin arvioi valituksenalaisessa määräyksessä virheellisesti SEUT 263 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisia edellytyksiä.
125.
Ehdotan näin ollen, että unionin tuomioistuin hyväksyy ensimmäisen valitusperusteen kaksi ensimmäistä väitettä.
C
Riidanalainen päätös koskee valittajaa suoraan
126.
Valittaja väittää ensimmäisen valitusperusteen kolmannessa ja neljännessä väitteessään unionin yleisen tuomioistuimen katsoneen virheellisesti, ettei riidanalainen päätös koske sitä suoraan.
127.
Valittaja katsoo, että vaikka unionin yleinen tuomioistuin esittää aivan oikein unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön, jonka mukaan kahden edellytyksen on täytyttävä, jotta toimi koskisi suoraan sellaista luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolle kyseistä toimea ei ole osoitettu, (
74
) unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti kyseistä oikeuskäytäntöä.
128.
Unionin yleisen tuomioistuimen mainitseman oikeuskäytännön mukaan ”edellytys, jonka mukaan luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nostaman kanteen kohteena olevan toimenpiteen on koskettava tätä henkilöä suoraan, vaatii kahden edellytyksen täyttymistä kumulatiivisesti eli yhtäältä kyseisellä toimenpiteellä on oltava välittömiä vaikutuksia kyseisen henkilön oikeusasemaan, ja toisaalta se ei saa jättää niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen toimeenpano, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin toimeenpano on puhtaasti automaattista ja perustuu yksinomaan unionin lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista”. (
75
)
129.
Näiden kahden edellytyksen pitäminen ”kumulatiivisina” seuraa oikeuskäytännöstä, jossa riidanalainen toimi edellytti täytäntöönpanotoimenpiteitä. (
76
)
130.
Tällaisessa tilanteessa riidanalainen toimi saattoi vaikuttaa suoraan kantajan oikeusasemaan vain, jos täytäntöönpanoelimellä ei ollut valinnanvaraa sen suhteen, paneeko se riidanalaisen toimen täytäntöön ja jos, niin miten. (
77
)
131.
Näin on nyt käsiteltävässä asiassa. Riidanalainen päätös, joka koskee valittajaa, on osoitettu Irlannin valvontaviranomaiselle eikä valittajalle. Siinä edellytetään, että Irlannin valvontaviranomainen muuttaa päätösehdotustaan antaessaan lopullisen päätöksen, joka osoitetaan valittajalle, siten, että pannaan täytäntöön riidanalaiseen päätökseen sisältyvät päätelmät. Näin ollen kysymys siitä, annettiinko Irlannin valvontaviranomaiselle harkintavaltaa sen jälkeen, kun EDPB oli antanut riidanalaisen päätöksen, on merkityksellinen sen toteamisen kannalta, koskeeko kyseinen päätös valittajaa suoraan.
132.
Tässä yhteydessä valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi SEUT 263 artiklan neljättä kohtaa kahdella tavalla. Ensinnäkin arvioidessaan suoraan koskemisen ensimmäistä edellytystä unionin yleinen tuomioistuin sovelsi ”mahdollisuutta vedota riidanalaiseen päätökseen suoraan valittajaa vastaan” ja ”menettelyn viimeistä vaihetta” koskevia perusteita, joista kumpikaan ei ole merkityksellinen suoraan koskemisen määrittämiselle. Toiseksi arvioidessaan suoraan koskemisen toista edellytystä unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti harkintavaltaa koskevaa perustetta riidanalaiseen päätökseen.
133.
Olen samaa mieltä valittajan kanssa molemmista seikoista.
1. Mahdollisuus vedota riidanalaiseen päätökseen valittajaa vastaan
134.
Ensimmäinen virheellinen tulkinta, josta valittaja moittii unionin yleistä tuomioistuinta, on se, että tämä katsoi valituksenalaisen määräyksen 52 kohdassa, että edellytys, jonka mukaan riidanalaisen päätöksen on vaikutettava suoraan WhatsAppin oikeusasemaan, ei täyty, koska kyseiseen toimeen ei voida vedota sitä vastaan.
135.
Edellytystä, jonka mukaan toimeen on voitava vedota kantajaa vastaan, ei sisälly SEUT 263 artiklan neljännen kohdan sanamuotoon, eikä sellaista johdu unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä.
136.
Tähän on hyvä syy. Useimmissa tilanteissa, joissa vaaditaan täytäntöönpanotoimenpidettä joko unionin tai kansallisella tasolla, unionin päätökseen, joka pannaan täytäntöön, ei itsessään voida vedota luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä vastaan, vaikka kyseinen toimi olisikin tarkoitus osoittaa näille henkilöille. Syynä siihen, miksi täytäntöönpanotoimenpide usein vaaditaan, on juuri se, ettei kyseessä oleva unionin toimi voi itsessään ”tavoittaa” kantajaa. Näissä tilanteissa ainoastaan täytäntöönpanotoimenpiteeseen voidaan vedota luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä vastaan.
137.
Jos se, että toimenpiteeseen ”voidaan vedota suoraan” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä vastaan, olisi edellytys suoraan koskemiselle, olisi tuskin lainkaan sellaista tilannetta, jossa muut kuin etuoikeutetut kantajat voisivat riitauttaa unionin toimen, joka edellyttää täytäntöönpanotoimenpiteitä.
138.
Suoraan koskemisen kannalta ei itse asiassa ole merkitystä, voidaanko luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä vastaan vedota ainoastaan kyseessä olevaan täytäntöönpanotoimenpiteeseen eikä toimeen, jonka pätevyyden kyseinen henkilö riitauttaa unionin tuomioistuimissa. Jos täytäntöönpanotoimenpide on pelkkä jäljennös kanteen kohteena olevasta toimesta, koska täytäntöönpanoelimellä ei ollut valinnanvaraa päätöksensä tekemisen ja sen muodon suhteen, on selvää, että riitautettu toimi on todellinen syy kantajan oikeusasemaan kohdistuviin vaikutuksiin.
139.
Käsiteltävässä asiassa tämä tarkoittaa sitä, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen ottaessaan huomioon sen, voidaanko riidanalaiseen päätökseen vedota valittajaa vastaan, merkityksellisenä tekijänä sen arvioinnissa, koskeeko kyseinen päätös valittajaa suoraan.
2. Riidanalainen toimi ei ole yhdenmukaisuusmekanismin mukaisen menettelyn viimeinen vaihe
140.
Samassa valituksenalaisen määräyksen 52 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin katsoi, ettei riidanalainen päätös koske valittajaa suoraan, koska kyseinen päätös ei ole yleisen tietosuoja-asetuksen yhdenmukaisuusmekanismin mukaisen menettelyn viimeinen vaihe, vaan se edellyttää sen sijaan täytäntöönpanotoimenpiteitä kansallisella tasolla.
141.
Edellä olevasta tarkastelusta ilmenee jo, että toimi voi koskea henkilöä suoraan, vaikka se edellyttääkin täytäntöönpanotoimenpiteitä. (
78
)
142.
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön sisältyvässä suoraan koskemisen ”toisessa” edellytyksessä (ks. tämän ratkaisuehdotuksen 128 kohta), johon unionin yleinen tuomioistuin viittasi valituksenalaisessa määräyksessä sovellettavana oikeutena, (
79
) ei olisi mitään järkeä, jos riidanalainen toimi ei voisi koskea kantajaa suoraan, mikäli se edellyttää täytäntöönpanotoimenpiteitä.
143.
Tässä käsityksessä jätetään lisäksi huomiotta ero sen vaatimuksen, jonka mukaan sääntelytoimi ei edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä, ja sen vaatimuksen välillä, jonka mukaan kanteen kohteena olevan toimen on koskettava kantajaa suoraan; näiden molempien vaatimusten on täytyttävä, jotta muu kuin etuoikeutettu kantaja voi osoittaa SEUT 263 artiklan neljännen kohdan viimeisen virkkeen mukaisen asiavaltuuden. (
80
)
144.
Unionin yleinen tuomioistuin teki näin ollen virheen katsoessaan, että se seikka, että yhdenmukaisuusmekanismissa Irlannin valvontaviranomaisen on tehtävä päätös, jolla riidanalainen päätös pannaan täytäntöön, on merkityksellinen peruste arvioitaessa, koskeeko viimeksi mainittu päätös valittajaa suoraan.
145.
Unionin yleinen tuomioistuin yritti erottaa käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan tilanteen valtiontukien yhteydessä esille tulevista tilanteista, joissa komissio toteaa valtiontuen sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrää asianomaisen jäsenvaltion perimään tuen takaisin. (
81
) Tällaisissa tilanteissa unionin tuomioistuin on todennut, että asiaa koskeva komission päätös koskee tuensaajia suoraan, vaikka kyseessä olevan jäsenvaltion oli pantava komission päätös täytäntöön ja sen noudattamista voitiin valvoa ainoastaan mainittujen täytäntöönpanotoimenpiteiden perusteella. (
82
)
146.
Minun on yhdyttävä valittajan näkemykseen, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin tukeutui virheellisesti näihin asioihin erottaakseen nyt tarkasteltavan tilanteen ja todetakseen, ettei riidanalainen päätös koske WhatsAppia suoraan. (
83
)
147.
Nämä asiat tarjoavat päinvastoin sen sijaan argumentteja, jotka puoltavat sitä, että riidanalaisen päätöksen katsotaan koskevan suoraan WhatsAppia. Valittajan oikeusaseman muuttuminen juontaa juurensa riidanalaiseen päätökseen huolimatta siitä, että Irlannin valvontaviranomaisen on tarpeen antaa ”täytäntöönpanopäätös”. Tämän perustana oleva logiikka on siten juuri se, jonka unionin tuomioistuin omaksui unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen määräyksen 64 kohdassa mainitsemassa oikeuskäytännössä.
148.
Katson myös, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen todetessaan, ettei riidanalainen päätös vastaa komission päätöksiä, joissa vaaditaan tuen takaisinperimistä, sen seikan vuoksi, ettei kyseessä oleva kansallinen hallinnollinen menettely päättynyt riidanalaisen päätöksen antamiseen. (
84
) Siltä osin kuin kyse on EDPB:n riidanalaisella päätöksellä ratkaisemista kysymyksistä, yhdenmukaisuusmekanismia koskeva menettely oli kuitenkin tosiasiassa päättynyt, koska Irlannin valvontaviranomainen ei voi muuttaa riidanalaiseen päätökseen sisältyviä päätelmiä. Se seikka, että kyseisen viranomaisen voi olla tarpeen päättää myös tietyistä muista seikoista, joita ei käsitellä riidanalaisessa päätöksessä, ei muuta riidanalaisessa päätöksessä siinä ratkaistuista seikoista esittämien päätelmien ”lopullisuutta”.
149.
Edellä esitetyn perusteella vaikuttaa selvältä, että riidanalainen päätös vaikuttaa valittajan oikeusasemaan, koska siinä ensinnäkin katsotaan valittajan käyttämän ”häviöllisen tiivistämisen” menettelyn koskevan henkilötietoja, ja toiseksi todetaan, että kyseisen yhtiön käytäntö on yleisessä tietosuoja-asetuksessa rekisterinpitäjille asetettujen tiettyjen läpinäkyvyyttä koskevien sääntöjen vastainen.
150.
Pelkästään tämä päätelmä luo valittajalle oikeudellisen velvoitteen muuttaa käytäntöään. Lisäksi se muodostaa oikeudellisen perustan sille, että Irlannin valvontaviranomainen määrää valittajalle suuremmat sakot. Ilman riidanalaista päätöstä Irlannin valvontaviranomainen ei tekisi näin. Ainoa syy siihen, että kyseinen viranomainen sisällytti nämä päätelmät valittajalle osoitettuun lopulliseen päätökseensä, oli se, että se velvoitettiin tekemään näin riidanalaisessa päätöksessä. Tämän perusteella on nähdäkseni hyvin selvää, että todellinen syy valittajan oikeusaseman muuttumiseen on riidanalainen päätös eikä, kuten unionin yleinen tuomioistuin virheellisesti päättelee, Irlannin valvontaviranomaisen päätös.
3. Irlannin valvontaviranomaisen harkintavalta
151.
Jos kumoamiskanteen kohteena oleva toimi edellyttää täytäntöönpanotoimenpiteitä, sen katsotaan koskevan kantajaa suoraan vain, jos nämä täytäntöönpanotoimenpiteet toteuttavalla elimellä ei ole lainkaan harkintavaltaa, vaan sen on sovellettava automaattisesti riidanalaisen päätöksen päätelmiä.
152.
Käsiteltävässä asiassa tämä tarkoittaisi sitä, että riidanalainen päätös koskee WhatsAppia suoraan, jos Irlannin valvontaviranomaisella ei ollut harkintavaltaa sen suhteen, paneeko se kyseisen päätöksen täytäntöön ja jos, niin miten.
153.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi valituksenalaisessa määräyksessä, että Irlannin valvontaviranomaisella oli harkintavaltaa ja että valittajaa ei siten koskenut suoraan riidanalainen päätös vaan ainoastaan kyseisen viranomaisen lopullinen päätös. (
85
)
154.
Olen samaa mieltä valittajan kanssa siitä, että unionin yleinen tuomioistuin teki tässäkin arviointivirheen.
155.
Ensinnäkin EDPB:n päätelmä, jonka mukaan ”häviöllinen tiivistäminen” merkitsee henkilötietojen käsittelyä ja että valittaja on rekisterinpitäjänä rikkonut yleisen tietosuoja-setuksen 5, 13 ja 14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, oli siirrettävä Irlannin valvontaviranomaisen lopulliseen päätökseen, jolloin viimeksi mainitulle ei jäänyt harkintavaltaa sen suhteen, olisiko sen mahdollista tehdä päinvastainen päätelmä.
156.
Toiseksi riidanalaisessa päätöksessä asetettiin Irlannin valvontaviranomaiselle ehdoton velvoite korottaa sakkoja ja käyttää EDPB:n päätöksessä esitettyjä laskentamenetelmiä, vaikka näiden sakkojen määrän lopullinen laskeminen ja määrääminen jätettiinkin Irlannin valvontaviranomaisen tehtäväksi. Tämä tarkoittaa, ettei Irlannin valvontaviranomaisella ”täytäntöönpanoelimenä” ollut harkintavaltaa pysyttää alkuperäisiä sakkoja tai alentaa niitä. (
86
)
157.
Näiden riidanalaisen päätöksen näkökohtien osalta Irlannin valvontaviranomaisella ei ollut näin ollen lainkaan harkintavaltaa sen suhteen, tekeekö se päätöksen valittajan osalta ja jos, niin millaisen.
158.
Tästä seuraa, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen todetessaan, että Irlannin valvontaviranomaisella oli harkintavaltaa näiden näkökohtien osalta. (
87
)
159.
Yleisen tietosuoja-asetuksen 65 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan EDPB antaa päätöksen ainoastaan niistä yleisen tietosuoja-asetuksen soveltamiseen liittyvistä seikoista, joista muut valvontaviranomaiset ovat esittäneet vastalauseita ja joista osallistuvat valvontaviranomaiset eivät ole päässeet yksimielisyyteen. Irlannin valvontaviranomaisella on siten todellakin harkintavaltaa päättäessään niistä seikoista, joita ei esitetty EDPB:lle mutta jotka tästä huolimatta sisältyvät lopulliseen kansalliseen päätökseen. (
88
)
160.
Onko tällä merkitystä sen toteamisen kannalta, että riidanalainen päätös koskee valittajaa suoraan?
161.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi valituksenalaisessa määräyksessä, että riidanalaisen päätöksen rajatulla soveltamisalalla oli merkitystä, koska Irlannin valvontaviranomaisen lopullinen päätös muodostaa kokonaisuuden, jota ei voida erottaa osiin niiden näkökohtien, joiden osalta Irlannin valvontaviranomaisella oli harkintavaltaa, ja niiden näkökohtien mukaan, joiden osalta sitä ei ollut. (
89
)
162.
Katson jälleen valittajan tapaan, ettei tällä seikalla ole merkitystä sen kysymyksen kannalta, koskeeko riidanalainen päätös kyseistä asianosaista suoraan.
163.
Arvioitaessa sitä, koskeeko toimi kantajaa suoraan, on aloitettava riidanalaisen toimen asiasisällöstä. (
90
) Tältä osin riittää, että riidanalaisen päätöksen, joka vaikuttaa valittajan oikeusasemaan, sisällössä ei jätetty Irlannin valvontaviranomaiselle lainkaan harkintavaltaa näiden seikkojen osalta, vaikka sen lopullisessa päätöksessä käsiteltiin myös muita kysymyksiä.
164.
Kuten tämän ratkaisuehdotuksen seuraavassa osassa selitän, jos valittaja ei olisi nostanut riidanalaisesta päätöksestä kannetta unionin yleisessä tuomioistuimessa, se menettäisi tosiasiassa mahdollisuuden vedota kyseisen päätöksen pätemättömyyteen Irlannin valvontaviranomaisen lopullisesta päätöksestä toimivaltaisissa Irlannin tuomioistuimissa aloittamansa menettelyn yhteydessä.
165.
Kuten valittaja selitti istunnossa, tällainen menettely Irlannin tuomioistuimissa on todellakin vireillä. Valittaja vaatii siinä, että Irlannin valvontaviranomaisen lopullinen päätös todetaan pätemättömäksi myös niiden näkökohtien osalta, joita ei käsitellä riidanalaisessa päätöksessä. Samanaikaisesti valittaja kuitenkin nosti EDPB:n päätöksestä kanteen unionin yleisessä tuomioistuimessa suojatakseen oikeuttaan vedota Irlannin valvontaviranomaisen päätöksen niiden osien pätemättömyyteen, joiden osalta kyseinen viranomainen ei voinut käyttää lainkaan harkintavaltaa.
166.
Tästä seuraa, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi myös virheellisesti, että riidanalainen päätös ei koskenut valittajaa suoraan, koska Irlannin valvontaviranomaisella oli harkintavaltaa riidanalaisen päätöksen ”täytäntöönpanossa” sen vuoksi, että kansalliseen lopulliseen päätökseen sisältyi myös näkökohtia, joita ei käsitelty riidanalaisessa päätöksessä.
4. Välipäätelmä
167.
Unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti edellytyksiä sen arvioimiselle, koskeeko toimi kantajaa suoraan SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla.
168.
Ensinnäkin se perusti arviointinsa olemattomiin edellytyksiin, joiden mukaan riidanalainen toimi i) on sellainen, johon voidaan vedota suoraan kantajaa vastaan kumoamista koskevissa menettelyissä, ja ii) se ei edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä.
169.
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin arvioi virheellisesti, että riidanalaisessa päätöksessä jätettiin harkintavaltaa täytäntöönpanoviranomaiselle, tässä tapauksessa Irlannin valvontaviranomaiselle.
170.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi lisäksi virheellisesti, että se, että Irlannin valvontaviranomaisen lopulliseen päätökseen sisältyi osia, joita ei käsitellä riidanalaisessa päätöksessä, oli merkityksellistä sen kysymyksen kannalta, eikö kyseisessä päätöksessä jätetty asianomaiselle viranomaiselle lainkaan harkintavaltaa.
171.
Ehdotan näin ollen, että unionin tuomioistuin hyväksyy ensimmäisen valitusperusteen kolmannen ja neljännen väitteen.
D
Unionin oikeussuojakeinojen järjestelmän logiikka edellyttää käsiteltävässä asiassa nostetun kanteen tutkittavaksi ottamista
172.
Valittaja väittää ensimmäisen valitusperusteensa viidennessä väitteessä, että unionin yleinen tuomioistuin esitti virheellisesti unionin oikeussuojakeinojen järjestelmän menettelylliset vaatimukset.
173.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi valituksenalaisessa määräyksessä, että yhdenmukaisuusmekanismin mukaisessa menettelyssä kanne kansallisen valvontaviranomaisen lopullisesta päätöksestä on nostettava toimivaltaisissa kansallisissa tuomioistuimissa. Unionin yleisen tuomioistuimen näkemyksen mukaan täysin kattavan oikeussuojakeinojen järjestelmän logiikka puoltaa kansallista tuomioistuinta asianmukaisena oikeuspaikkana, (
91
) joka aloittaisi sitten ennakkoratkaisumenettelyn unionin tuomioistuimessa kansallisen päätöksen sen osan pätevyydestä, jonka asiaa koskeva EDPB:n päätös määrää.
174.
Unionin yleisen tuomioistuimen näkemys, jonka mukaan kanteet olisi keskitettävä yhteen tuomioistuimeen, on jossain määrin vakuuttava. Sen ehdottamalla ratkaisulla poistettaisiin itse asiassa nykyiset menettelylliset hankaluudet, joita aiheutuu siitä, että kantajan on tosiasiallisesti nostettava kaksi erillistä kannetta, yksi unionin yleisessä tuomioistuimessa ja toinen kansallisessa tuomioistuimessa, jos kyseinen asianosainen haluaa varmistaa kaikkien unionin oikeudesta johtuvien oikeuksiensa tehokkaan turvaamisen. Se ei todellakaan ole tehokkain tapa suojella oikeuksiaan.
175.
Käsiteltävässä asiassa valittaja on tehnyt juuri näin: se on nostanut kaksi kannetta, yhden unionin yleisessä tuomioistuimessa ja toisen Irlannin toimivaltaisissa tuomioistuimissa. Unionin oikeussuojakeinojen järjestelmä ei kuitenkaan tarjoa, ainakaan nykymuodossaan, muuta ratkaisua, kuten selitän jäljempänä.
1. Unionin toimesta nostettujen suorien ja epäsuorien kanteiden välinen suhde
176.
Ensinnäkin, kuten hyvin tiedetään, kansallisilla tuomioistuimilla ei ole toimivaltaa todeta EU:n toimielinten ja muiden elinten toimia pätemättömiksi. Näin ollen, jos ne katsovat, että unionin toimi on pätemätön, niiden on aloitettava ennakkoratkaisumenettely unionin tuomioistuimessa ja saatava siltä vahvistus toimen pätemättömyydestä. (
92
)
177.
Toiseksi kansallinen tuomioistuin ei voi kyseenalaistaa unionin toimen pätevyyttä, jos tähän pätemättömyyteen vetoava asianosainen täyttää SEUT 263 artiklan neljännen kohdan mukaiset asiavaltuuden edellytykset mutta ei riitauttanut kyseistä toimea SEUT 263 artiklan kuudennessa kohdassa määrätyssä määräajassa unionin tuomioistuimissa. Tämä ilmenee tuomiosta TWD Textilwerke Deggendorf, (
93
) ja se vahvistettiin myöhemmissä tuomioissa, kuten tuomiossa Georgsmarienhütte ym., (
94
) jota tämän menettelyn osapuolet käsittelivät.
178.
Viimeksi mainitussa tuomiossa unionin tuomioistuin totesi, että ”yksityisen, joka haluaa riitauttaa unionin toimen, on silloin, kun sillä on ilman pienintäkään epäilystä SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettu asiavaltuus, käytettävä tässä määräyksessä tarkoitettua oikeussuojakeinoa siten, että se nostaa kanteen unionin yleisessä tuomioistuimessa”. (
95
) Jos henkilö, jolla oli mahdollisuus tehdä niin, ei nostanut kumoamiskannetta SEUT 263 artiklan kuudennessa kohdassa määrätyssä määräajassa, kansallinen tuomioistuin ei voi hyväksyä kyseisen henkilön esittämää unionin toimen pätemättömyyttä koskevaa väitettä, vaan sen on katsottava, että riidanalainen toimi on tullut lopulliseksi kyseisen henkilön osalta (
96
) Jos kansallinen tuomioistuin saattaa asian tällaisessa tilanteessa unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi ennakkoratkaisumenettelyssä, unionin tuomioistuimen olisi jätettävä ennakkoratkaisupyyntö tutkimatta, koska se vastaisi kysymykseen, johon annettavaa vastausta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei voi käyttää.
179.
Yhdistelmämenettelyjä koskeva äskettäinen esimerkki on tuomio Iccrea Banca. (
97
) Kyseisessä tuomiossa unionin tuomioistuin jätti tutkimatta osan Tribunale amministrativo regionale per il Lazion (Latiumin alueellinen hallintotuomioistuin, Italia), jossa Iccrea Banca ‑pankki oli nostanut kanteen yhteiseen kriisinratkaisurahastoon suoritettavan rahoitusosuutensa laskennasta, esittämästä ennakkoratkaisupyynnöstä. Unionin tuomioistuin katsoi, että yhteisen kriisinratkaisuneuvoston (SRB) päätös – jonka perusteella näiden rahoitusosuuksien määrä määritettiin – koski kyseistä pankkia suoraan ja erikseen mutta että se ei ollut nostanut kyseisestä päätöksestä kumoamiskannetta unionin yleisessä tuomioistuimessa. (
98
) Iccrea Banca oli näin ollen menettänyt mahdollisuuden vedota SRB:n päätöksen pätemättömyyteen epäsuorasti kansallisessa tuomioistuimessa, joten unionin tuomioistuimen oli jätettävä ennakkoratkaisupyyntö tältä osin tutkimatta.
180.
Kun tätä oikeuskäytäntöä sovelletaan nyt tarkasteltavaan tilanteeseen, jossa WhatsAppilla oli asiavaltuus nostaa riidanalaisesta päätöksestä kanne unionin yleisessä tuomioistuimessa, on selvää, ettei EDPB:n päätöksen pätemättömyyteen voitaisi vedota kansallisessa tuomioistuimessa, ellei WhatsApp olisi riitauttanut kyseistä päätöstä myös suoraan unionin yleisessä tuomioistuimessa SEUT 263 artiklan kuudennen kohdan mukaisessa määräajassa. (
99
)
181.
Koska ensinnäkin riidanalainen päätös koskee valittajaa suoraan ja toiseksi, kuten unionin yleinen tuomioistuin itse totesi, riidanalainen päätös koskee valittajaa erikseen, (
100
) kanne riidanalaisesta päätöksestä on nostettava unionin tuomioistuimissa eikä kansallisissa tuomioistuimissa.
182.
Lisäksi yleisen tietosuoja-asetuksen johdanto-osan 143 perustelukappale vahvistaa, että käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa tuomioistuinvalvonnan asianmukainen järjestäminen olisi tehtävä nostamalla kumoamiskanteita unionin yleisessä tuomioistuimessa. (
101
) Vaikka kyseinen johdanto-osan perustelukappale ei ole sitova, kuten EDPB perustellusti huomauttaa, siinä kuitenkin kuvataan seurauksia, joita oikeudenkäyntimenettelyjen järjestämistä koskevien perussopimuksen sitovien määräysten soveltamisella on.
183.
Lisättäköön edellä esitettyihin väitteisiin, että suora kanne unionin yleisessä tuomioistuimessa, jossa EU:n elin, joka on riidanalaisen päätöksen antaja, on osapuolena menettelyssä, on mielestäni tarkoituksenmukaisempi keino sen päätöksen pätevyyden ratkaisemiseksi. Kansallisessa tuomioistuimessahan kyseisen elimen menettelyllinen asema määräytyisi asiaa koskevien kansallisten menettelysääntöjen perusteella, jolloin se ei mahdollisesti voisi osallistua omaa toimeaan koskevaan keskusteluun. (
102
)
2. Muita menettelyllisiä kysymyksiä
184.
Unionin yleinen tuomioistuin myös ilmaisi valituksenalaisessa määräyksessä huolensa siitä mahdollisuudesta, että unionin ja kansallisella tasolla annetaan erilaisia ratkaisuja, mikä voi johtua päällekkäisistä oikeudenkäyntimenettelyistä. (
103
)
185.
Tämä kysymys ei ole suinkaan uusi. Kuten selitettiin tuomiossa Masterfoods ja HB, jos unionin toimen pätevyys kyseenalaistetaan sekä kansallisissa että unionin tuomioistuimissa, kansallisten tuomioistuinten on vilpittömän yhteistyön periaatteen nojalla oltava tekemästä ratkaisua, joka voi olla ristiriidassa unionin tuomioistuinten olemassaolevan tai tulevan ratkaisun kanssa. (
104
) Jos unionin yleisessä tuomioistuimessa on vireillä kumoamiskanne ja pätevyyttä koskeva kysymys tulee esille kansallisessa menettelyssä käsiteltävässä rinnakkaisessa kanteessa, unionin ja kansallisten tuomioistuinten tehtäväjako voi edellyttää, että kansalliset tuomioistuimet lykkäävät asian käsittelyä. (
105
) Irlannin toimivaltaiset tuomioistuimet vaikuttavat päätyneen tähän ratkaisuun käsiteltävässä asiassa. (
106
)
186.
Jos kansallinen tuomioistuin aloitti ennakkoratkaisumenettelyn unionin tuomioistuimessa unionin yleisessä tuomioistuimessa vireillä olevasta kumoamiskanteesta huolimatta, unionin tuomioistuin voi lykätä sen käsiteltäväksi saatetun asian käsittelyä antaakseen etusijan kumoamiskanteelle Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 54 artiklan ja hyvän hallinnon periaatteen mukaisesti. (
107
)
3. Välipäätelmä
187.
Perussopimuksilla perustetun oikeussuojakeinojen järjestelmän logiikka ei edellytä, että valittajan unionin yleisessä tuomioistuimessa nostama kumoamiskanne jätetään tutkimatta.
188.
Ehdotan näin ollen, että unionin tuomioistuin hyväksyy myös ensimmäisen valitusperusteen viidennen väitteen.
189.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin hyväksyy valittajan ensimmäisen valitusperusteen.
E
Seuraukset
190.
Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan mukaan unionin tuomioistuin voi itse ratkaista asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen.
191.
Käsiteltävässä asiassa tämä edellytys täyttyy siltä osin kuin kyse on unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetun suoran kanteen tutkittavaksi ottamisesta.
192.
Ensinnäkin riidanalainen päätös on SEUT 263 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu kannekelpoinen toimi. Toiseksi kyseinen päätös koskee valittajaa suoraan SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Kolmanneksi riidanalainen päätös koskee valittajaa erikseen, kuten unionin yleinen tuomioistuin itse totesi valituksenalaisessa määräyksessä. (
108
) Tästä seuraa, että SEUT 263 artiklan ensimmäisessä ja neljännessä kohdassa vahvistetut edellytykset täyttyvät. Näin ollen kanne voidaan ottaa tutkittavaksi.
193.
Koska unionin yleinen tuomioistuin ei tarkastellut käsiteltäväkseen saatetun kanteen asiakysymystä, jonka määrittäminen edellyttää oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen yksityiskohtaista arviointia, unionin tuomioistuin ei kuitenkaan voi lausua valittajan nostaman kanteen asiakysymykset.
194.
Näin ollen asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen ja oikeudenkäyntikuluista on päätettävä myöhemmin.
IV Ratkaisuehdotus
195.
Ehdotan, että unionin tuomioistuin
–
kumoaa 7.12.2022 annetun määräyksen WhatsApp Ireland v. Euroopan tietosuojaneuvosto (T‑709/21, EU:T:2022:783)
–
toteaa, että valittajan nostama kumoamiskanne voidaan ottaa tutkittavaksi
–
palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen asiaratkaisun antamiseksi ja
–
määrää, että oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: englanti.
(
2
)	Luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta 27.4.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679 (yleinen tietosuoja-asetus) (EUVL 2016, L 119, s. 1) 63 ja 65 artikla.
(
3
)	Yleisen tietosuoja-asetuksen 65 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti annettu sitova päätös 1/2021 kiistassa, joka on syntynyt Irlannin valvontaviranomaisen tekemästä WhatsApp Ireland –yhtiötä koskevasta päätösehdotuksesta (jäljempänä riidanalainen päätös), joka on julkaistu osoitteessa https://www.edpb.europa.eu/our-work-tools/our-documents/binding-decision-board-art-65/binding-decision-12021-dispute-arisen_en
(
4
)	Määräys 7.12.2022, WhatsApp Ireland v. Euroopan tietosuojaneuvosto (T‑709/21, EU:T:2022:783; jäljempänä valituksenalainen määräys).
(
5
)	Tämän ratkaisuehdotuksen laatimisajankohtana unionin yleisessä tuomioistuimessa on vireillä kahdeksan muuta asiaa, jotka koskevat EDPB:n yhdenmukaisuusmekanismissa tekemiä sitovia päätöksiä; näitä kanteita ovat nostaneet sekä henkilötietojen käsittelijät, rekisterinpitäjät että kansalliset valvontaviranomaiset. Ks. asia T‑682/22, Meta Platforms Ireland v. Euroopan tietosuojaneuvosto; asia T‑70/23, Data Protection Commission v. Euroopan tietosuojaneuvosto; asia T‑84/23, Data Protection Commission v. Euroopan tietosuojaneuvosto; asia T‑128/23, Meta Platforms Ireland v. Euroopan tietosuojaneuvosto; asia T‑129/23, Meta Platforms Ireland v. Euroopan tietosuojaneuvosto; asia T‑111/23, Data Protection Commission v. Euroopan tietosuojaneuvosto ja asia T‑153/23, WhatsApp Ireland v. Euroopan tietosuojaneuvosto. Kolmessa muussa myös vireillä olevassa asiassa riitautetaan yhdenmukaisuusmekanismin kehyksen ulkopuolella tehtyjä EDPB:n päätöksiä; ks. asia T‑325/23, Meta Platforms Ireland v. Euroopan tietosuojaneuvosto; asia T‑1030/23, Tiktok Technology v. Euroopan tietosuojaneuvosto ja asia T‑8/24, Meta Platforms Ireland v. Euroopan tietosuojaneuvosto.
(
6
)	Näiden menettelyjen luokittelusta ks. Eliantonio, M., ”Access to Justice in Composite Procedures for the Implementation of EU Law: the Story so Far”, teoksessa Van Creynenbreugel, P. ja Wildemeersch, J. (toim.), Questions choisies de droit européen des affaires / Selected Issues in European Business Law: 60 ans d’études juridiques européennes à Liège / 60 years of European legal studies at Liège, Bruylant, 2023, s. 189–221.
(
7
)	Hofmann, H.C.H., selittää, että ”yhdistelmämenettelyt ovat monivaiheisia menettelyjä, joihin osallistuu eri lainkäyttöalueiden hallinnollisia toimijoita, jotka tekevät yhteistyötä joko vertikaalisesti EU:n toimielinten ja elinten sekä jäsenvaltioiden toimielinten ja elinten välillä tai horisontaalisesti eri jäsenvaltioiden toimielinten ja elinten välillä taikka kolmikantamenettelyissä, joihin osallistuu eri jäsenvaltioiden ja EU:n toimielimiä ja elimiä”; ks. Hofmann, H.C.H., ”Composite decision making procedures in EU administrative law”, teoksessa Hofmann, H. C. H. ja Türk, A.H., Legal Challenges in EU Administrative Law, Edward Elgar, Cheltenham, 2009, s. 136.
(
8
)	Yhdistelmämenettelyjen yhteydessä esille tulevien teoreettisten ja käytännön kysymysten äskettäisestä esityksestä ks. Bastos, F. B., Judging Composite Decision-Making: The Transformation of European Administrative Law, Hart Publishing, Oxford, 2024.
(
9
)	Yleisen tietosuoja-asetuksen 55 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”jokaisella valvontaviranomaisella on sille tämän asetuksen mukaisesti annettujen tehtävien hoitoa ja valtuuksien käyttöä koskeva toimivalta oman jäsenvaltionsa alueella”.
(
10
)	Ks. vastaavasti yleisen tietosuoja-asetuksen johdanto-osan 9, 10 ja 13 perustelukappale.
(
11
)	Ks. yleisen tietosuoja-asetuksen 60 artiklan 4 kohta.
(
12
)	Tässä suhteessa EDPB:n rooli eroaa sen edeltäjästä eli ”29 artiklan mukaisesta tietosuojatyöryhmästä”, joka perustettiin yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY 29 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja jolla oli pelkästään neuvoa-antava asema.
(
13
)	Ks. myös sen johdanto-osan 136 perustelukappale.
(
14
)	Yleisen tietosuoja-asetuksen 65 artiklan 5 kohta.
(
15
)	Yleisen tietosuoja-asetuksen 65 artiklan 6 kohdan mukaan kansallinen päätös on annettava viimeistään kuukauden kuluessa siitä, kun EDPB on antanut sitovan päätöksensä tiedoksi valvontaviranomaiselle.
(
16
)	Jos kansallinen valvontaviranomainen ei ole yhtä mieltä sitovasta EDPB:n päätöksestä, se voi riitauttaa sen pätevyyden unionin yleisessä tuomioistuimessa. Ks. esim. kanne, joka johti 29.1.2025 annettuun tuomioon Data Protection Commission v. Euroopan tietosuojaneuvosto (T‑20/23, T‑84/23 ja T‑111/23__ EU:T:2025:116).
(
17
)	Viimeksi mainitun on tarkoitus täyttää yleisen tietosuoja-asetuksen 12 ja 14 artiklasta ja oletettavasti Euroopan unionin perusoikeuskirjan 8 artiklasta johtuvat valittajan läpinäkyvyysvaatimukset. Ks. yleisesti 29 artiklan mukainen tietosuojatyöryhmä, Asetuksen 2016/679 mukaista läpinäkyvyyttä koskevat suuntaviivat (29.11.2017, WP260).
(
18
)	Ks. yleisen tietosuoja-asetuksen 99 artiklan 2 kohta.
(
19
)	Ks. Data Protection Commissionin vuoden 2018 tietosuojalain (Data Protection Act, 2018) 111 §:n ja yleisen tietosuoja-asetuksen 60 ja 65 artiklan mukaisesti tekemä päätös 2021 (IN-18-12-2) (lopullinen kansallinen päätös) 3 kohta; saatavilla osoitteessa: https://www.dataprotection.ie/sites/default/files/uploads/2022-03/Full_decision_WhatsApp_Ireland-August_2021.pdf (jäljempänä lopullinen kansallinen päätös), 3 kohta.
(
20
)	Ks. lopullisen kansallisen päätöksen 4 kohta.
(
21
)	Ks. valituksenalaisen määräyksen 4 kohta. Ks. myös lopullisen kansallisen päätöksen 4 kohta.
(
22
)	Ks. valituksenalaisen määräyksen 5 kohta. Ks. myös lopullisen kansallisen päätöksen 23 kohta.
(
23
)	Ks. valituksenalaisen määräyksen 5 kohta. Ks. myös lopullisen kansallisen päätöksen 24 kohta.
(
24
)	Ks. lopullisen kansallisen päätöksen 25 kohta.
(
25
)	Lopullisen kansallisen päätöksen 25 kohta.
(
26
)	Valittajan ”häviöllisen tiivistämisen” menettely muodostaa ymmärtääkseni pohjimmiltaan salaustekniikan, jossa sen viestipalvelun käyttäjien ja muiden kuin käyttäjien puhelinnumerot muunnetaan numerokoodeiksi. Tämän jälkeen valittaja jakaa numerokoodit kolmansien osapuolten kanssa. Irlannin valvontaviranomaisen päätösehdotuksesta poiketen EDPB katsoi, että koska valittajalla oli kyky erottaa rekisteröidyt muista ja siten tunnistaa heidät uudelleen myös näiden ”tiivistettyjen” koodien perusteella, tiivistetyt tiedot olivat yleisessä tietosuoja-asetuksessa tarkoitettuja henkilötietoja. Ks. vastaavasti riidanalaisen päätöksen 141–157 kohta.
(
27
)	Ks. vastaavasti valituksenalaisen määräyksen 11 kohta ja riidanalaisen päätöksen 427 ja 428 kohta.
(
28
)	Ks. vastaavasti valituksenalaisen määräyksen 11 kohta ja riidanalaisen päätöksen 426 ja 428 kohta.
(
29
)	Ks. vastaavasti valituksenalaisen määräyksen 11 kohta ja riidanalaisen päätöksen 429 ja 430 kohta.
(
30
)	Ks. tältä osin valituksenalaisen määräyksen 9 kohta.
(
31
)	Siten esimerkiksi 18.6.2024 annetussa tuomiossa komissio v. SRB (C‑551/22 P, EU:C:2024:520; jäljempänä tuomio komissio v. SRB) unionin tuomioistuin selitti, että 6.5.2021 annetun tuomion ABLV Bank ym. v. EKP (C‑551/19 P ja C‑552/19 P, EU:C:2021:369) toteamuksia ei voitu soveltaa automaattisesti mainitussa asiassa kyseessä olleeseen tilanteeseen. Viimeksi mainitussa tuomiossa unionin tuomioistuin totesi, että Euroopan keskuspankin päätös, jonka mukaan pankki on kykenemätön tai todennäköisesti kykenemätön jatkamaan toimintaansa, ei muodosta kannekelpoista toimea, koska se ei sido yhteistä kriisinratkaisuneuvostoa (jäljempänä SRB), joten kumoamiskanne olisi nostettava SRB:n toteuttamasta toimesta. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että SRB:n kriisinratkaisumenettelyssä toteuttama toimi olisi aina kannekelpoinen toimi. Kun tällainen SRB:n toimi toteutetaan kriisinratkaisumenettelyn eri vaiheessa, se ei ole kannekelpoinen toimi, ellei sillä ole sitovia oikeusvaikutuksia Euroopan komissioon, jolla on kyseisessä yhdistelmämenettelyssä toimivalta tehdä lopullinen päätös.
(
32
)	Unionin tuomioistuimen on siten toisinaan selitettävä, miksi sen aiemmissa tuomioissa esitettyjä toteamuksia ei voida soveltaa kyseisessä tuomiossa. Ks. tältä osin unionin tuomioistuimen selitys tuomion komissio v. SRB 92 kohdassa.
(
33
)	Tuomio 11.11.1981, IBM v. komissio (60/81, EU:C:1981:264, 9 kohta; jäljempänä tuomio IBM).
(
34
)	Tuomio 13.10.2011, Deutsche Post ja Saksa v. komissio (C‑463/10 P ja C‑475/10 P, EU:C:2011:656; jäljempänä tuomio Deutsche Post).
(
35
)	Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamista koskevat kysymykset ovat ehdottomia prosessinedellytyksiä koskevia kysymyksiä, joita voidaan tuoda esille milloin tahansa, myös siinä tapauksessa, ettei liitännäisvalitusta ole tehty unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 176 artiklan 2 kohdan nojalla; ks. mm. tuomio 2.9.2021, Ja zum Nürburgring v. komissio (C‑647/19 P, EU:C:2021:666, 52 ja 53 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio 21.9.2023, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products ym. v. komissio (C‑478/21 P, EU:C:2023:685, 42 ja 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
36
)	Ks. mm. tuomio 10.3.1998, Saksa v. neuvosto (C‑122/95, EU:C:1998:94, 35 kohta) ja tuomio 26.9.2024, WEPA Hygieneprodukte ym. v. komissio (C‑795/21 P ja C‑796/21 P, EU:C:2024:807, 63 ja 73 kohta).
(
37
)	Ks. yleisen tietosuoja-asetuksen 65 artiklan 5 kohdan ensimmäinen virke.
(
38
)	Ks. vastaavasti tuomio 5.4.1979, Orlandi v. komissio (117/78, EU:C:1979:109, 11 kohta) ja tuomio 26.9.2013, PPG ja SNF v. ECHA (C‑625/11 P, EU:C:2013:594, 33 kohta).
(
39
)	Ks. mm. tuomio 26.9.2024, WEPA Hygieneprodukte ym. v. komissio (C‑795/21 P ja C‑796/21 P, EU:C:2024:807, 68–71 kohta).
(
40
)	Ks. analogisesti tuomio 26.9.2013, PPG ja SNF v. ECHA (C‑625/11 P, EU:C:2013:594, 29–33 kohta) (joka koski aineiden luettelon julkaisemista yksinomaan Euroopan kemikaaliviraston verkkosivustolla, mitä unionin tuomioistuin piti tästä huolimatta julkaistuna päätöksenä).
(
41
)	Ks. vastaavasti mm. tuomio 26.9.2024, Covestro Deutschland ja Saksa v. komissio (C‑790/21 P ja C‑791/21 P, EU:C:2024:792, 82 kohta) ja tuomio 26.9.2024, WEPA Hygieneprodukte ym. v. komissio (C‑795/21 P ja C‑796/21 P, EU:C:2024:807, 72 ja 73 kohta); viimeksi mainitussa tuomiossa selitetään, että määräajat kanteen nostamiselle on voitava oikeusvarmuutta edistävällä tavalla todeta objektiivisesti ja varmuudella kaikkien niiden asianomaisten osapuolten osalta, joille tätä päätöstä ei ole annettu tiedoksi, huolimatta siitä, että kantaja on voinut saada tiedon kyseisestä toimesta ennen sen julkaisemista.
(
42
)	Mahdollisesta käytännön erosta siinä, vedotaanko sitoviin oikeusvaikutuksiin vai pelkästään oikeusvaikutuksiin sen määrittämiseksi, voidaanko toimesta nostaa kanne, ks. julkisasiamies Bobekin ratkaisuehdotus Belgia v. komissio (C‑16/16 P, EU:C:2017:959, 59 kohdasta alkaen).
(
43
)	Ks. ETY:n perustamissopimuksen 173 artikla (kursivointi tässä). Lisättäköön, että Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) perustamissopimuksen 33 artiklaan sisältyi positiivinen luettelo kannekelpoisista toimista, joihin kuuluivat ”päätökset” ja ”suositukset”. EHTY:n perustamissopimuksen 14 artiklan mukaan nämä määriteltiin oikeudellisesti sitoviksi toimiksi. Yhteisöjen tuomioistuimen varhaisessa oikeuskäytännössä, joka vaikutti sen myöhempään oikeuskäytäntöön, selvitettiin näin ollen toimenpiteen ”sitovaa” luonnetta sen määrittämiseksi, voiko se muodostaa perustan kumoamiskanteelle. Ks. esim. tuomio 16.7.1956, Fédération charbonnière de Belgique v. korkea viranomainen (8/55, EU:C:1956:7, s. 256); tuomio 10.12.1957, Société des usines à tubes de la Sarre v. korkea viranomainen (1/57 ja 14/57, EU:C:1957:13, 114 kohta) ja tuomio 15.3.1967, CBR ym. v. ETY:n komissio (8/66–11/66, EU:C:1967:7, s. 91).
(
44
)	Näin suositukset ja lausunnot määritellään nykyisin SEUT 288 artiklassa, mutta sama määritelmä sisältyi ETY:n perustamissopimuksen 189 artiklaan.
(
45
)	31.3.1971 annetussa tuomiossa komissio v. neuvosto, ns. AETR-tapaus (22/70, EU:C:1971:32, 39 kohta) yhteisöjen tuomioistuin viittasi toimiin, joiden tarkoituksena on tuottaa ”oikeusvaikutuksia”. Myöhemmässä oikeuskäytännössä tässä ilmaisussa viitataan kuitenkin toimenpiteisiin, joilla pyritään saamaan aikaan ”sitovia oikeusvaikutuksia”. Ks. esim. tuomio 12.7.2022, Nord Stream 2 v. parlamentti ja neuvosto (C‑348/20 P, EU:C:2022:548, 62 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
46
)	Ks. etuoikeutetuista kantajista esim. määräys 17.5.1989, Italia v. komissio (151/88, EU:C:1989:201, 22 ja 23 kohta) ja tuomio 25.10.2017, Slovakia v. komissio (C‑593/15 P ja C‑594/15 P, EU:C:2017:800, 63–65 kohta).
(
47
)	Kun kanteen nostaa etuoikeutettu kantaja, tämä kysymys ei joka tapauksessa ole merkityksellinen. Kuten olen selittänyt, unionin tuomioistuimen on kuitenkin määritettävä, onko riitautettu toimi oikeudellisesti sitova, myös etuoikeutettujen kantajien osalta. Kahdessa yhteisöjen tuomioistuimen ratkaisussa, jotka eivät tietääkseni ole koskaan toistuneet, yhteisöjen tuomioistuin kuitenkin hylkäsi etuoikeutetun kantajan (molemmissa tapauksissa Alankomaiden hallitus) nostaman kanteen sillä perusteella, että komission päätöksellä, jonka kumoamista se vaati, ei ollut sitovia oikeusvaikutuksia kantajaan. Ks. tältä osin tuomio 5.10.1999, Alankomaat v. komissio (C‑308/95, EU:C:1999:477, 26 ja 29 kohta) ja määräys 28.1.2004, Alankomaat v. komissio (C‑164/02, EU:C:2004:54, 18 ja 22 kohta). Näiden kahden ratkaisun kriittisestä tarkastelusta ks. julkisasiamies Jacobsin ratkaisuehdotus Italia v. komissio (C‑301/03, EU:C:2005:550, 52 ja 53 kohta).
(
48
)	Ks. tältä osin sisäisiä määräyksiä ja suuntaviivoja koskevasta oikeuskäytännöstä Lenaerts, K., Gutman, K. ja Nowak, J.T., EU Procedural Law, 2. painos, Oxford, European Union Law Library, Oxford, 2023, s. 286, 7.21 ja 7.22 kohta.
(
49
)	Tämä ilmenee selvästi valtiontukia koskevasta oikeuskäytännöstä, jonka mukaan päätös, jolla komissio toteaa olemassa olevan tuen sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrää jäsenvaltion perimään sen takaisin, sitoo oikeudellisesti vain kyseistä jäsenvaltiota mutta myös mainitun tuen saaja voi riitauttaa sen. Ks. esim. tuomio 19.10.2000, Italia ja Sardegna Lines v. komissio (C‑15/98 ja C‑105/99, EU:C:2000:570, 31–37 kohta).
(
50
)	Ks. tältä osin tuomio IBM, 10 kohta, ja tuomio 26.1.2010, Internationaler Hilfsfonds v. komissio (C‑362/08 P, EU:C:2010:40, 58 kohta).
(
51
)	Ks. tältä osin julkisasiamies Roemerin ratkaisuehdotus CBR ym. v. komissio (8/66–11/66, ei julkaistu, EU:C:1967:2, s. 103).
(
52
)	Ks. tästä äskettäin annettu tuomio eli tuomio 13.2.2025, Swissgrid v. komissio (C‑121/3 P, EU:C:2025:83, 46 kohta) (jossa selostetaan, että jos kumoamiskanteen nostaja ei ole se, jolle riidanalainen toimi on osoitettu,” riittää, kun osoitetaan, että kyseisellä [toimelle] on tarkoitus saada aikaan sitovia oikeusvaikutuksia”, jotka kohdistuvat erityisesti niihin, joille se on osoitettu, koska tässä vaiheessa”ei ole tarpeen tarkastaa, voivatko nämä oikeusvaikutukset vaikuttaa [kantajan] etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi”, koska tämä tarkastus tehdään siinä vaiheessa, kun tutkitaan SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa asetettua edellytystä.
(
53
)	Kursivointi tässä.
(
54
)	Ks. valituksenalaisen määräyksen 38 ja 39 kohta. Tuomion IBM ohella unionin yleinen tuomioistuin vetoaa myös 18.11.2010 annettuun tuomioon NDSHT v. komissio (C‑322/09 P, EU:C:2010:701, 45 kohta), jossa viitataan muihin asioihin, joissa viitataan samoin tuomion IBM 9 kohtaan.
(
55
)	Kursivointi tässä.
(
56
)	Ks. esim. tuomio 31.3.1998, Ranska ym. v. komissio (C‑68/94 ja C‑30/95, EU:C:1998:148, 62 kohta); tuomio 17.7.2008, Athinaïki Techniki v. komissio (C‑521/06 P, EU:C:2008:422, 29 kohta); tuomio 26.1.2010, Internationaler Hilfsfonds v. komissio (C‑362/08 P, EU:C:2010:40, 51 kohta) ja tuomio komissio v. SRB ( 65 kohta).
(
57
)	Ks. mm. määräys 3.7.2007, Commune de Champagne ym. v. neuvosto ja komissio (T‑212/02, EU:T:2007:194, 86 ja 88 kohta); tuomio 26.11.2018, Shindler ym. v. neuvosto (T‑458/17, EU:T:2018:838, 30 kohta) ja tuomio 10.3.2021, ViaSat v. komissio (T‑245/17, EU:T:2021:128, 68 kohta).
(
58
)	Ks. esim. julkisasiamies Sharpstonin ratkaisuehdotus Reynolds Tobacco ym. v. komissio (C‑131/03 P, EU:C:2006:228, 102 ja 103 kohta), jossa hän korostaa, että unionin tuomioistuin vaikuttaa lisänneen vaatimuksen, jonka mukaan toimi sitoo kyseessä olevaa kantajaa, vaatimukseen, jonka mukaan toimi on yleisesti sitova.
(
59
)	Oikeuskäytäntöviittaukset jätetty pois.
(
60
)	Määräys 14.7.2010, Deutsche Post v. komissio (T‑579/08, ei julkaistu, EU:T:2010:311).
(
61
)	Ks. esim. tuomio 21.12.2021, Algebris (UK) ja Anchorage Capital Group v. SRB (C‑934/19 P, EU:C:2021:1042, 87 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
(
62
)	Ks. vastaavasti tuomio Deutsche Post, 40–47 kohta.
(
63
)	Tuomio Deutsche Post, 54 kohta.
(
64
)	Tuomio Deutsche Post, 63 kohta.
(
65
)	Tuomio Deutsche Post, 66–75 kohta.
(
66
)	Valituksenalaisen määräyksen 42–49 kohta.
(
67
)	Määräys 14.7.2010, Deutsche Post v. komissio (T‑570/08, ei julkaistu, EU:T:2010:311).
(
68
)	Ks. vastaavasti valituksenalaisen määräyksen 43 ja 44 kohta (joissa ensin todetaan, että yhdistelmämenettelyissä sellaiset menettelyn kuluessa toteutetut toimenpiteet, joilla valmistellaan lopullista päätöstä, eivät lähtökohtaisesti ole kannekelpoisia toimia, ja katsotaan sen jälkeen, että ”poikkeukset [tähän] periaatteeseen koskevat tapauksia, joissa menettelyn kuluessa toteutetulla toimenpiteellä on itsenäisiä oikeusvaikutuksia”).
(
69
)	Valituksenalaisen määräyksen 44 kohta.
(
70
)	Tuomio IBM, 10 kohta (kursivointi tässä).
(
71
)	Samaa voidaan sanoa myös unionin tuomioistuimen 26.1.2010 annetun tuomion Internationaler Hilfsfonds v. komissio (C‑362/08 P, EU:C:2010:40) 52 kohtaan sisältyvästä toteamuksesta, johon unionin yleinen tuomioistuin myös tukeutui valituksenalaisen määräyksen 43 kohdassa.
(
72
)	Vaikka kuvatessaan tietyn asian taustaa unionin tuomioistuin viittaa yhdistelmämenettelyssä suoritettavan valmistelutoimen käsitteeseen, tämä ei kuitenkaan ole esteenä mahdollisuudelle nostaa kanne tällaisesta toimesta, jos sen todetaan tuottavan itsenäisiä oikeusvaikutuksia kyseisessä menettelyssä. Ks. esim. tuomio komissio v. SRB (93 kohta), jossa selitetään, että ”tällaisessa monitahoisessa menettelyssä lopullisen toimen antamista valmistelevissa vaiheissa toteutetut toimet eivät voi olla kumoamiskanteen kohteena silloin, kun niillä ei ole itsenäisiä oikeusvaikutuksia” (kursivointi tässä).
(
73
)	Kuten olen selittänyt, yhdenmukaisuusmekanismin yhteydessä annetun EDPB:n päätöksen sitovuudesta asianomaisiin kansallisiin valvontaviranomaisiin nähden säädetään yleisen tietosuoja-asetuksen 65 artiklan 1 kohdassa.
(
74
)	Valituksenalaisen määräyksen 51 kohta.
(
75
)	Ks. esim. tuomio 12.7.2022, Nord Stream 2 v. parlamentti ja neuvosto (C‑348/20 P, EU:C:2022:548, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
76
)	Vaikuttaa siltä, että ensimmäinen tapaus, jossa viitataan näiden edellytysten ”kumulatiiviseen” luonteeseen, on tuomio 10.9.2009, komissio v. Ente per le Ville vesuviane ja Ente per le Ville vesuviane v. komissio (C‑445/07 P ja C‑455/07 P, EU:C:2009:529, 45 kohta), joka koski Euroopan aluekehitysrahaston kansallisten viranomaisten välityksellä myöntämää taloudellista tukea.
(
77
)	Tilanne, jossa unionin toimi edellyttää lisäksi täytäntöönpanotoimenpidettä ”tavoittaakseen” kantajan, on käytännössä yleisin. Tämäntyyppinen tilanne ei kuitenkaan ole ainoa, jossa toimi voi koskee luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä suoraan. On olemassa toimia, jotka vaikuttavat yksityisen oikeusasemaan, ilman että on tarpeen toteuttaa täytäntöönpanotoimenpidettä. Tämä pätee asetusten kaltaisiin yleisesti sovellettaviin toimiin. Tarkastellaanpa tältä osin esimerkiksi tilannetta, josta oli kyse 1.4.2004 annetussa tuomiossa komissio v. Jégo-Quéré (C‑263/02 P, EU:C:2004:210). Mainitussa asiassa kyseessä olleissa olosuhteissa kantajana ollut kalastustoimintaa harjoittava laivanvarustamo velvoitettiin suoraan käyttämään verkkoja, joilla on tietty vähimmäissilmäkoko, nuorten kummeliturskien saaliiden vähentämiseksi, eikä tämä edellyttänyt täytäntöönpanotoimenpiteitä. Lissabonin sopimuksella SEUT 263 artiklan neljänteen kohtaan tehdyllä viimeisimmällä muutoksella kumoamiskanteen nostaminen tehtiin mahdollisesti myös sellaisten sääntelytoimien riitauttamiseksi, jotka eivät edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä, ilman että on tarpeen osoittaa kyseisten toimien koskevan kantajaa erikseen. Kantajan on kuitenkin edelleen osoitettava, että riidanalainen toimi koskee sitä suoraan. Tällainen näyttö ei merkitse oikeuskäytännöstä johtuvaa toista ”kumulatiivista” – täytäntöönpanotoimenpiteitä koskevaa – edellytystä, koska tällaisessa tilanteessa ei ole täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka toimivat ”siltana” riidanalaisen toimen ja kantajan välillä.
(
78
)	Ks. tuomio 12.7.2022, Nord Stream 2 v. parlamentti ja neuvosto (C‑348/20 P, EU:C:2022:548, 70 kohta), jossa tämä vahvistettiin äskettäin direktiivien osalta, jotka edellyttävät aina täytäntöönpanotoimenpiteitä.
(
79
)	Ks. valituksenalaisen määräyksen 51 kohta.
(
80
)	Ks. tuomio 12.7.2022, Nord Stream 2 v. parlamentti ja neuvosto (C‑348/20 P, EU:C:2022:548, 71–74 kohta).
(
81
)	Valituksenalaisen määräyksen 64 kohta.
(
82
)	Ks. esim. tuomio 19.10.2000, Italia ja Sardegna Lines v. komissio (C‑15/98 ja C‑105/99, EU:C:2000:570, 31 ja 34 kohta) ja tuomio 29.4.2004, Italia v. komissio (C‑298/00 P, EU:C:2004:240, 39 kohta).
(
83
)	Sama pätee myös oikeuskäytäntöön, johon unionin yleinen tuomioistuin vetoaa valituksenalaisen määräyksen 65 kohdassa ja joka koski jäsenvaltiolle osoitettua komission päätöstä, jossa kyseinen jäsenvaltio määrättiin vähentämään tiettyä yritykselle jo myönnettyä EU-rahoitusta. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi mainitussa tuomiossa, että komission päätös koski tällaisessa asemassa olevaa yritystä suoraan jäsenvaltion täytäntöönpanotoimenpiteiden tarpeellisuudesta huolimatta.
(
84
)	Valituksenalaisen määräyksen 64 kohta.
(
85
)	Valituksenalaisen määräyksen 53 kohta.
(
86
)	Valittaja riitauttaa lisäksi EDPB:n toimivallan puuttua joko sakkojen laskentamenetelmään tai niiden määrään ja väittää, että yleisessä tietosuoja-asetuksessa tämä toimivalta annetaan kansalliselle valvontaviranomaiselle käytettäväksi kansallisen lainsäädännön sääntöjen mukaisesti. Viimeksi mainittua väitettä on arvioitava sen perusteltavuuden osalta, eikä unionin tuomioistuin voi lausua tästä kysymyksestä nyt käsiteltävän valituksen yhteydessä.
(
87
)	Ks. valituksenalaisen määräyksen 57–59 kohta. Se seikka, ettei EDPB ilmaissut kantaansa siihen, toimiko WhatsApp rekisterinpitäjänä tai henkilötietojen käsittelijänä häviöllisen tiivistämisen menettelyn tuloksena syntyneiden henkilötietojen osalta, ei muuta sitä tosiasiaa, että EDPB:n päätelmä, jonka mukaan kyseinen menettely merkitsee henkilötietojen käsittelyä, sitoo Irlannin valvontaviranomaista.
(
88
)	Unionin yleinen tuomioistuin luetteli valituksenalaisen määräyksen 55 ja 56 kohdassa ne kysymykset, jotka EDPB ratkaisi, ja ne, jotka Irlannin valvontaviranomainen ratkaisi lisäksi lopullisessa kansallisessa päätöksessään.
(
89
)	Ks. valituksenalaisen määräyksen 60 kohta.
(
90
)	Ks. mm. tuomio 3.6.2021, Unkari v. parlamentti (C‑650/18, EU:C:2021:426, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio komissio v. SRB (65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
91
)	Unionin yleinen tuomioistuin vetoaa tältä osin tuomioon 25.7.2002, Unión de Pequeños Agricultores v. neuvosto (C‑50/00 P, EU:C:2002:462, 40 kohta); ks. valituksenalaisen määräyksen 68 kohta.
(
92
)	Ks. tuomio 22.10.1987, Foto-Frost (314/85, EU:C:1987:452, 17 kohta).
(
93
)	Tuomio 9.3.1994 (C‑188/92, EU:C:1994:90, 26 kohta).
(
94
)	Tuomio 25.7.2018 (C‑135/16, EU:C:2018:582, 17 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
95
)	Tuomio 25.7.2018, Georgsmarienhütte ym. (C‑135/16, EU:C:2018:582, 18 kohta).
(
96
)	Ks. vastaavasti esim. tuomio 10.3.2021, Von Aschenbach & Voss (C‑708/19, EU:C:2021:190, 33 ja 49 kohta).
(
97
)	Tuomio 3.12.2019, Iccrea Banca (C‑414/18, EU:C:2019:1036; jäljempänä tuomio Iccrea Banca).
(
98
)	Tuomio Iccrea Banca, 72 ja 74 kohta.
(
99
)	Tämä ehdotus on tietenkin pätevä vain, jos ei ole ”pienintäkään epäilyä” siitä, että WhatsAppilla tosiaan oli asiavaltuus unionin tuomioistuimissa. Jos sitä vastoin WhatsAppilla ei ollut asiavaltuutta riidanalaisen päätöksen pätevyyden riitauttamiseen unionin yleisessä tuomioistuimessa, kuten kyseinen tuomioistuin väittää, kyseisestä yhtiötä ei pitäisi estää esittämästä pätemättömyysväitettä kansallisessa tuomioistuimessa.
(
100
)	Ks. valituksenalaisen määräyksen 40 kohta.
(
101
)	Yleisen tietosuoja-asetuksen johdanto-osan 143 perustelukappaleessa todetaan merkityksellisin osin seuraavaa: ”Jos tietosuojaneuvoston päätökset koskevat suoraan ja erikseen rekisterinpitäjää, henkilötietojen käsittelijää tai valituksen tekijää, viimeksi mainittu voi nostaa SEUT 263 artiklan mukaisesti kumoamiskanteen kyseisiä päätöksiä vastaan kahden kuukauden kuluessa kyseisten päätösten julkaisemisesta tietosuojaneuvoston verkkosivustolla.”
(
102
)	Ks. tältä osin julkisasiamies Campos Sánchez-Bordonan ratkaisuehdotus Georgsmarienhütte ym. (C‑135/16, EU:C:2018:120, 43 kohta). Ks. myös argumentit, jotka julkisasiamies Jacobs esitti ratkaisuehdotuksessaan Unión de Pequeños Agricultores v. neuvosto (C‑50/00 P, EU:C:2002:197, 40 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
(
103
)	Ks. valituksenalaisen määräyksen 70 kohta.
(
104
)	Ks. tuomio 14.12.2000, Masterfoods ja HB (C‑344/98, EU:C:2000:689, 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
105
)	Ks. tuomio 14.12.2000, Masterfoods ja HB (C‑344/98, EU:C:2000:689, 57 kohta) ja tuomio 25.7.2018, Georgsmarienhütte ym. (C‑135/16, EU:C:2018:582, 24 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
106
)	Ks. tuomio Meta Platforms Ireland Ltd v. Data Protection Commission (approved) [2024] IEHC 264, 10.5.2024, jonka 49 kohdassa todetaan, että ”muutoksenhakumenettelyä ja judicial review ‑menettelyä lykätään yleisesti Euroopan unionin tuomioistuimessa parhaillaan vireillä olevan WhatsAppia koskevan menettelyn lopputuloksen odottamiseksi”.
(
107
)	Ks. tuomio 25.7.2018, Georgsmarienhütte ym. (C‑135/16, EU:C:2018:582, 25 kohta).
(
108
)	Valituksenalaisen määräyksen 40 kohta.