62023CC0621
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JULIANE KOKOTT
14 päivänä marraskuuta 2024 (
1
)
Asia C‑621/23 P
Luossavaara-Kiirunavaara AB
vastaan
Euroopan komissio
Muutoksenhaku – Kumoamiskanne – Ympäristö – Kasvihuonekaasujen päästökauppajärjestelmä – Päästöoikeuksien jakaminen maksutta – Päästöoikeuksien määrä – Rautamalmipellettien tuotanto – Sintratun malmin tuotannon vertailuarvon sovellettavuus – Sintratun malmin vertailuarvon lainmukaisuus – Komission sääntelyllinen liikkumavara – Hiilivuodon riski
I Johdanto
1.
Direktiivillä 2003/87/EY (
2
) perustetaan kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi sekä kustannustehokkaasti että taloudellisesti. Järjestelmän piiriin kuuluvilla laitoksilla on oltava kasvihuonekaasujen, käytännössä lähes yksinomaan hiilidioksidin, päästöjä varten päästöoikeuksia, joita ne tavallaan ”kuluttavat” päästöillä.
2.
Direktiivin 2003/87 9 artiklan mukaan päästöoikeuksien lukumäärää unionissa rajoitetaan ja vähennetään vuosittain. Jäsenvaltioiden on tietyissä tapauksissa jaettava päästöoikeuksia maksutta laitosten toiminnanharjoittajille. Muilta osin toiminnanharjoittajien on ostettava tarvittavat päästöoikeudet 10 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden huutokaupalla.
3.
Nyt tarkasteltavan valituksen kohteena on unionin yleisen tuomioistuimen 26.7.2023 antama tuomio Luossavaara-Kiirunavaara v. komissio (T‑244/21, EU:T:2023:428). Se koskee päästöoikeuksien jakamista maksutta.
4.
Tarkastelevassa asiassa kyse on siitä, että valittaja Luossavaara-Kiirunavaara AB (LKAB) valmistaa louhimastaan rautamalmista pellettejä ja haluaa saada sitä varten maksuttomia päästöoikeuksia saman määrän kuin se saa sintratun malmin tuotantoa varten. Pelletit ja sintteri ovat raakaraudan saman tuotantovaiheen välituotteita, mutta pellettien tuotannossa syntyy huomattavasti vähemmän kasvihuonekaasuja kuin sintterin tuotannossa.
5.
LKAB on tähän asti saanut pelleteilleen vähemmän maksuttomia päästöoikeuksia, koska pellettien päästöoikeuksien määrän jakamisessa sovelletaan eri sääntöjä kuin sintterin tapauksessa. Sintterin päästöoikeuksien jako perustuu niin sanottuun vertailuarvoon, joka lasketaan tehokkaimpien sintterin tuotantolaitosten perusteella. Pellettien päästöoikeuksien jako perustuu sen sijaan kyseisen laitoksen tosiasiallisesti tuottamiin kasvihuonekaasuihin (lämmön ja polttoaineen vertailuarvot). LKAB hakee kuitenkin päästöoikeuksien jakoa sintterin vertailuarvon perusteella, jolloin määrä olisi huomattavasti suurempi kuin pelleteille on tähän asti myönnetty.
6.
Jos LKAB:n vaatimus menestyy, luotaisiin kannustin käyttää pellettejä laajemmin raakaraudan tuotannossa päästöjen vähentämiseksi. Kaikkia lisäpäästöoikeuksia ei todennäköisesti tarvittaisi tuotantoon alhaisemman päästöintensiteetin vuoksi, mutta ylijäämä voitaisiin myydä.
7.
Nykyistä sintterin vertailuarvoa ei kuitenkaan voida soveltaa pelletteihin. Molempien välituotteiden yhteisen vertailuarvon olisi nimittäin perustuttava pellettien tuotannon päästöihin, sillä pellettien tuotanto on huomattavasti tehokkaampaa kuin sintterin tuotanto. Tällaista järjestelmää sovellettaessa molemmille välituotteille jaettaisiin näin ollen huomattavasti vähemmän päästöoikeuksia kuin nykyisen sintterin vertailuarvon perusteella.
8.
Pellettien alhaisempi päästöintensiteetti voidaan siten ottaa huomioon vain sintterin vertailuarvon pätevyyttä tutkittaessa. Komission laajalla sääntelyllisellä liikkumavaralla on tällöin ratkaiseva merkitys.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A Vertailuarvot päästöoikeuksien jakamiseksi maksutta
9.
Päästöoikeuksien maksutonta jakoa koskevat perusteet vahvistetaan direktiivin 2003/87 10 a artiklassa:
”1.   Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 23 artiklan mukaisesti tämän direktiivin täydentämiseksi unionin laajuisten ja täysin yhdenmukaistettujen, tämän artiklan 4, 5, 7 ja 19 kohdassa tarkoitettujen päästöoikeuksien jakamissääntöjen osalta.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuilla toimenpiteillä on siinä määrin kuin se on toteutettavissa määriteltävä unionin laajuiset ennakolta asetetut vertailuarvot sen varmistamiseksi, että oikeudet jaetaan tavalla, joka tarjoaa kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen ja energiatehokkaisiin tekniikkoihin liittyviä kannustimia, ja siten, että otetaan huomioon tehokkaimmat tekniikat, korvaavat ratkaisut, vaihtoehtoiset tuotantomenetelmät, tehokas yhteistuotanto, prosessikaasujen energian tehokas talteenotto, biomassan käyttö sekä hiilidioksidin talteenotto ja varastointi, jos tällaisia laitoksia on käytettävissä, ja ettei jaolla kannusteta päästöjen lisäämiseen. – –
Kullakin toimialalla ja toimialan osalla vertailuarvot lasketaan periaatteessa tuotteille eikä tuotantopanoksille, jotta kasvihuonekaasupäästöjen vähennykset ja energiatehokkuudesta saatavat säästöt kunkin tuotantoprosessin aikana kyseisellä toimialalla tai toimialan osalla ovat mahdollisimman suuret.
Määritellessään periaatteita yksittäisiä toimialoja ja toimialojen osia koskevien ennakolta asetettujen vertailuarvojen asettamista varten komissio kuulee asianomaisia sidosryhmiä, mukaan lukien kyseisten toimialojen ja toimialojen osien edustajat.
– –
2.   Määriteltäessä vertailuarvojen ennakolta asettamista koskevia periaatteita yksittäisillä toimialoilla tai toimialojen osilla lähtökohtana on käytettävä tehokkaimpaan 10 prosentin joukkoon kuuluvien laitosten keskimääräistä tehokkuutta tietyllä toimialalla tai toimialan osalla unionissa vuosina 2007–2008. Komissio kuulee asianomaisia sidosryhmiä, mukaan lukien kyseisten toimialojen ja toimialojen osien edustajat.
– –
Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä maksutta jaettavia päästöoikeuksia koskevien tarkistettujen vertailuarvojen määrittämiseksi. Kyseisten säädösten on oltava tämän artiklan 1 kohdan nojalla annettujen delegoitujen säädösten mukaisia, ja niissä on noudatettava seuraavaa:
a)
vertailuarvot määritetään kaudeksi 2021–2025 niiden tietojen perusteella, jotka on 11 artiklan mukaisesti toimitettu vuosien 2016 ja 2017 osalta. Komissio määrittää näiden vertailuarvojen ja komission päätöksessä 2011/278/EU – –, sellaisena kuin se oli annettaessa 27 päivänä huhtikuuta 2011, olevien vertailuarvojen välisen vertailun perusteella vuosittaisen vähennyksen kullekin vertailuarvolle ja soveltaa sitä kautena 2013–2020 sovellettaviin vertailuarvoihin kunkin vuoden osalta vuosien 2008 ja 2023 välillä vertailuarvojen määrittämiseksi kaudeksi 2021–2025;
b)
jos vuotuinen vähennys on yli 1,6 prosenttia tai alle 0,2 prosenttia, vertailuarvot kaudeksi 2021–2025 ovat kautena 2013–2020 sovellettavat vertailuarvot vähennettynä näistä kahdesta prosenttiosuudesta sillä, kumpi on merkityksellinen kunkin vuoden osalta vuosien 2008 ja 2023 välillä;
c) – –”
B Sintratun malmin vertailuarvo
10.
Komissio vahvisti direktiivin 2003/87 10 a artiklassa säädetyt vertailuarvot alun perin päätöksessä 2011/278/EU (
3
) ja sen jälkeen delegoidussa asetuksessa (EU) 2019/331 (
4
).
11.
Komissio selvensi päätöksen 2011/278 johdanto-osan neljännessä, viidennessä, kahdeksannessa ja yhdeksännessä perustelukappaleessa vertailuarvojen asettamista koskevaa menettelytapaansa:
”(4)
– – Periaatteessa kullekin tuotteelle pitäisi määrittää yksi vertailuarvo. Kun jokin tuote korvaa suoraan toisen tuotteen, kumpaankin pitäisi soveltaa samaa vertailuarvoa ja siihen liittyvää tuotteen määritelmää.
(5)
Komissio katsoi, että tuotteelle oli mahdollista asettaa vertailuarvo, kun käytettävissä oli tuotantoprosessien monimutkaisuuden huomioon ottaen tuotteiden määritelmiä ja luokituksia, jotka mahdollistavat tuotantotietojen todentamisen ja tuotteen vertailuarvon soveltamisen yhdenmukaisesti koko unionissa päästöoikeuksien jakamista varten. Maantieteeseen tai käytettyihin tekniikoihin, raaka-aineisiin tai polttoaineisiin perustuvaa erottelua ei tehty, jotta unionin taloudessa ei vääristettäisi suhteellisia etuja, jotka liittyvät tehokkuuteen hiilidioksidipäästöjen kannalta, ja jotta siirtymäkauden aikaisen päästöoikeuksien maksuttoman jakamisen yhdenmukaistamista edistettäisiin.
– –
(8)
Vertailuarvojen määrittämiseksi komissio on käyttänyt lähtökohtana sellaisten tehokkaimpaan 10 prosentin joukkoon kuuluvien laitosten laskennallista keskimääräistä tehokkuutta kasvihuonekaasujen suhteen vuosina 2007–2008, joista tietoja on kerätty. Lisäksi komissio on tutkinut direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 1 kohdan mukaisesti kaikkien sellaisten toimialojen osalta, joiden tuotteen vertailuarvo esitetään liitteessä I, sellaisten lisätietojen pohjalta, joita se on saanut monista lähteistä ja asiaa koskevasta tutkimuksesta, jossa tarkastellaan tehokkaimpia tekniikoita ja vähennyspotentiaalia EU:ssa ja kansainvälisesti, sitä, otetaanko näissä lähtökohdissa riittävän hyvin huomioon tehokkaimmat tekniikat, korvaavat ratkaisut, vaihtoehtoiset tuotantomenetelmät, tehokas yhteistuotanto, jätekaasujen energian tehokas talteenotto, biomassan käyttö sekä hiilidioksidin talteenotto ja varastointi, jos tällaisia laitoksia on käytettävissä. Vertailuarvoja määritettäessä käytetyt tiedot on kerätty monista eri lähteistä, jotta ne kattaisivat mahdollisimman suuren määrän laitoksia, jotka tuottivat vuosina 2007–2008 vertailuarvon piiriin kuuluvaa tuotetta. Ensinnäkin kukin eurooppalainen toimialajärjestö on kerännyt tiedot päästökauppajärjestelmään kuuluvien, vertailuarvon piiriin kuuluvia tuotteita tuottavien laitosten tehokkuudesta kasvihuonekaasujen suhteen tai tiedot on kerätty niiden puolesta tarkkaan määriteltyjen sääntöjen, niin sanottujen toimialakohtaisten ohjekirjojen, pohjalta. Komissio on laatinut näiden ohjekirjojen viiteaineistoksi ohjeita EU:n päästökauppajärjestelmän lähtökohtatietojen laatu- ja todentamiskriteereistä. Toiseksi Euroopan komission konsultit ovat täydentäneet eurooppalaisten toimialajärjestöjen tiedonkeruuta keräämällä komission puolesta tietoa laitoksista, joita teollisuuden tiedot eivät kata, ja lisäksi jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ovat toimittaneet tietoja ja analyyseja.
(9)
Varmistaakseen, että vertailuarvot perustuvat virheettömiin ja vaatimustenmukaisiin tietoihin, komissio teki konsulttien avustuksella toimialakohtaisten ohjekirjojen perusteellisia tarkastuksia sekä tietoihin perustuvien, lähtökohtina käytettyjen arvojen uskottavuutta koskevia tarkastuksia. Riippumattomat todentajat ovat todentaneet tiedot laatua ja todentamista koskevien ohjeiden mukaisesti siinä määrin kuin se on tarpeen.”
12.
Delegoidun asetuksen 2019/331 liitteessä I olevassa 1 kohdassa tuotteen ”sintrattu malmi” vertailuarvoksi vahvistetaan 0,171 tonnilta, ja komissio alensi (
5
) sen myöhemmin 0,157:ään tonnilta. Tuotetta ”sintrattu malmi” kuvaillaan seuraavasti:
”Rautapitoiset puristetuotteet, jotka sisältävät rautamalmirikastetta, fluksiaineita ja rautapitoisia kierrätysmateriaaleja ja joilla on vaadittavat kemialliset ja fysikaaliset ominaisuudet, esimerkiksi emäksisyys, mekaaninen lujuus ja läpäisevyys, raudan ja tarvittavien fluksiaineiden toimittamiseksi rautamalmin pelkistysprosesseihin. Ilmoitetaan tonneina sintrattua malmia sintrauslaitokselta lähdettäessä.”
13.
Siinä todetaan prosesseista ja päästöistä (järjestelmän rajat) seuraavaa:
”Käsittää kaikki prosessit, jotka liittyvät suoraan tai välillisesti seuraaviin prosessiyksiköihin: sintrausnauha, sytytys, raaka-aineen valmisteluyksiköt, kuumaseulontayksiköt, sintterin jäähdytysyksiköt, kylmäseulontayksikkö ja höyryntuotantoyksikkö.”
C Päästöoikeuksien jakaminen maksutta hiilivuodon riskin vuoksi
14.
Direktiivin 2003/87 10 b artiklan 1 kohdan mukaan tietyille toimialoille, jotka ovat alttiita hiilivuodon riskille, kunkin vertailuarvon mukaisesti määritettävät päästöoikeudet myönnetään täysimääräisesti maksutta vuoteen 2030 asti.
15.
Direktiivin 2009/29/EY, (
6
) jolla kyseinen säännös otettiin ensimmäisen kerran käyttöön, johdanto-osan 24 ja 25 perustelukappaleessa todetaan tältä osin seuraavaa:
”(24)
– – Jos muut kehittyneet maat ja muut suurimmat kasvihuonekaasupäästöjen aiheuttajat eivät osallistu tähän kansainväliseen sopimukseen, kasvihuonekaasupäästöt saattaisivat lisääntyä kolmansissa maissa, joissa teollisuudella ei ole samanlaisia hiilidioksidipäästöjen rajoituksia, (”hiilivuoto”), ja samalla aiheutuisi taloudellista haittaa yhteisön energiavaltaisen teollisuuden tietyille kansainväliselle kilpailulle alttiille toimialoille ja toimialojen osille. Tämä voisi vaarantaa ympäristötavoitteiden tinkimättömyyden ja yhteisön toimista saatavat hyödyt. Hiilivuodon uhkan torjumiseksi yhteisön olisi jaettava 100 prosenttia päästöoikeuksista maksutta asianomaiset perusteet täyttäville toimialoille ja toimialojen osille. – –
Sen vuoksi komission olisi tarkasteltava tilannetta uudelleen 30 päivään kesäkuuta 2010 mennessä ja kuultava asiasta kaikkia niitä osapuolia, joita asia koskee, sekä laadittava kansainvälisten neuvottelujen tulokset huomioon ottava selvitys aiheellisine ehdotuksineen. Komission olisi tässä yhteydessä 31 päivään joulukuuta 2009 mennessä ilmoitettava, mitkä energiavaltaiset toimialat tai toimialojen osat ovat sellaisia, joita hiilivuoto todennäköisesti uhkaa. Sen olisi perustettava tarkastelunsa arvioon toimialojen puuttuvista mahdollisuuksista siirtää tarvittavien päästöoikeuksien kustannukset tuotteiden hintaan menettämättä merkittävää markkinaosuutta yhteisön ulkopuolella sijaitseville laitoksille, jotka eivät toteuta vastaavia toimia päästöjensä vähentämiseksi. Energiavaltaiset teollisuuden alat, joita hiilivuodon riskin katsotaan merkittävästi uhkaavan, voisivat saada suuremman määrän päästöoikeuksia maksutta. – –”
16.
Komissio katsoi, että sekä rautamalmien louhinta että raudan, teräksen ja rautaseosten tuotanto ovat direktiivin 2003/87 10 b artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja hiilivuodon riskille alttiita aloja. (
7
)
III Tosiseikat ja asian tausta
A Perusteet
17.
Jotta rautamalmista voidaan valmistaa raakarautaa, malmi on ensin jalostettava välituotteeksi, joka sen jälkeen syötetään masuuniin. Kyseisenä välituotteena syntyy osittain sintteriä, jota valmistetaan tavallisesti terästehtaissa. Kyse on rautamalmia ja muita ainesosia sisältävistä suhteellisen karkeista kimpaleista (
8
):
18.
Joissain tapauksissa rautamalmi jalostetaan kuitenkin heti louhinnan jälkeen pelleteiksi, jotka ovat pienempiä kuulia mutta joiden koostumus on sama (
9
).
19.
LKAB:n antamien tietojen mukaan unionissa valmistettiin vuonna 2020 pellettejä noin 29 miljoonaa tonnia, josta noin 25 miljoonaa omissa laitoksissa, ja noin 77 miljoonaa tonnia sintteriä. (
10
)
20.
Tässä asiassa kyse on siitä, että sintterin tuotannossa päästöintensiteetti on noin kuusi–seitsemän kertaa suurempi kuin pelletin tuotannossa. (
11
) Tämä merkitsee sitä, että sintterin tuotannossa vapautuu vastaavasti suurempi määrä kasvihuonekaasuja, LKAB:n mukaan keskimäärin 265 kg hiilidioksidia sintteritonnia kohti. LKAB:n pellettituotannossa hiilidioksidia syntyi vain 29,3 kiloa pellettitonnia kohti. (
12
)
21.
Laitoksen toiminnanharjoittajalla on oltava sintterin tai pellettien tuotannossa muodostuvia hiilidioksidipäästöjä varten vastaavat päästöoikeudet, joita se tavallaan ”kuluttaa” päästöillään. Kuten asianosaiset ovat yksimielisesti todenneet, kasvava osa näistä oikeuksista on hankittava lähtökohtaisesti huutokaupalla. Rautamalmin louhinta ja raakaraudan tuotanto ovat kuitenkin hiilivuodon riskille alttiita toimialoja. Pelkona on, että tällainen toiminta loppuu unionissa ja sitä jatketaan unionin ulkopuolella. Siksi sintterin (
13
) ja pellettien (
14
) tuotantoon tarvittavat päästöoikeudet jaetaan lähtökohtaisesti täysin maksutta vuoteen 2030 saakka. (
15
)
22.
Jaettavien päästöoikeuksien määrä perustuu niin sanottuun vertailuarvoon, jonka komissio on yleensä määrittänyt käyttämällä tehokkaimpaan 10 prosentin joukkoon kuuluvien laitosten keskimääräistä tehokkuutta tietyllä toimialalla tai toimialan osalla.
23.
Komissio on vahvistanut tällaisen vertailuarvon sintratun malmin tuotannolle. (
16
) Se perustuu lähinnä sintrauslaitosten tehoon, mutta komissio on sisällyttänyt vertailukohtana oleviin laitoksiin myös laitoksen, joka tuottaa sekä pellettejä että sintrattua malmia alankomaalaisessa terästehtaassa. (
17
)
24.
Komissio ei sitä vastoin ole määrittänyt erillistä vertailuarvoa rautamalmipellettien tuotannolle. Vastaaville laitoksille jaettavien päästöoikeuksien määrä arvioidaan lämmön ja polttoaineen vertailuarvon perusteella. (
18
) Koska pellettien tuotanto aiheuttaa vähemmän päästöjä kuin sintterin tuotanto, tällä menetelmällä pellettien tuottajat saavat vastaavasti vähemmän, mutta kuitenkin riittävän määrän (
19
) maksuttomia päästöoikeuksia verrattuna sintterin tuottajiin, joihin sovelletaan edellä mainittua vertailuarvoa.
B Menettely ja vaatimukset
25.
LKAB harjoittaa rautamalmin louhinnan yhteydessä kolmea rautamalmipellettien tuotantolaitosta ja vaatii päästöoikeuksien jakamista sintterin vertailuarvon perusteella. Ruotsin kuningaskunta, joka on LKAB:n omistaja, (
20
) esitti komissiolle asiaa koskevan ehdotuksen.
26.
Komissio hylkäsi tämän ehdotuksen riidanalaisen päätöksen 2021/355 (
21
) 1 artiklan 3 kohdassa. Komissio toteaa päätöksensä johdanto-osan 13 perustelukappaleessa seuraavaa:
” – – Ruotsi ehdotti, että rautamalmipellettien tuotannon osalta laitoksen osaan sovelletaan sintratun malmin vertailuarvoa toisin kuin kolmannella kaudella, jolloin käytettiin lämmön ja polttoaineen vertailuarvoja. Sintratun malmin vertailuarvo määritetään kuitenkin delegoidun asetuksen (EU) 2019/331 liitteessä I, ja sekä tuotteiden että kyseisen tuotteen vertailuarvon kattamien prosessien ja päästöjen määritelmät on muotoiltu sintratun malmin tuotannon mukaan eivätkä ne sisällä rautamalmipellettejä. Lisäksi direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 2 kohdassa edellytetään vertailuarvojen päivittämistä neljättä kautta varten eikä säädetä vertailuarvojen määritelmien tulkinnan mukauttamisesta. Sen vuoksi hylätään tiedot, jotka on toimitettu rautamalmipellettien tuotannosta sintratun malmin vertailuarvon piiriin kuuluvan laitoksen osan perusteella.”
27.
LKAB, jota Ruotsi tuki, nosti riidanalaisesta päätöksestä kanteen unionin yleisessä tuomioistuimessa, joka hylkäsi sen valituksenalaisella tuomiolla.
28.
LKAB vaatii valituksessaan, että
–
valituksenalainen tuomio kumotaan
–
direktiivin 2003/87/EY 11 artiklan 3 kohdan mukaisista kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien jakamiseksi maksutta siirtymäaikana 25.2.2021 annetun komission päätöksen (EU) 2021/355 1 artiklan 3 kohta kumotaan ja
–
komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
29.
Ruotsin kuningaskunta tukee LKAB:n vaatimuksia.
30.
Euroopan komissio vaatii, että
–
valitus hylätään
–
LKAB velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
31.
Luossavaara-Kiirunavaara AB, Ruotsin kuningaskunta ja Euroopan komissio ovat esittäneet kirjallisia huomautuksia. Unionin tuomioistuin luopui työjärjestyksensä 76 artiklan 2 kohdan nojalla istunnon järjestämisestä, koska se katsoi, että sillä oli riittävät tiedot asian ratkaisemiseksi.
IV Oikeudellinen arviointi
32.
LKAB pyrkii tällä oikeudenkäynnillä ensisijaisesti siihen, että sen rautamalmipellettien tuotantolaitoksille jaettavien maksuttomien päästöoikeuksien määrä lasketaan sintratun malmin tuotannon vertailuarvon perusteella. Jos sen vaatimus menestyy, sen olisi lopulta saatava kyseisille laitoksille kuusi–seitsemän kertaa enemmän päästöoikeuksia kuin tähän asti käytetyn lämmön ja polttoaineen vertailuarvon perusteella, jonka pitäisi perustua tosiasiallisiin päästöihin. Näin ollen LKAB riitauttaa valituksessaan edelleen riidanalaisen päätöksen, jolla komissio hylkäsi sintteriä koskevan vertailuarvon soveltamisen.
33.
Toisin kuin unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetussa kanteessa, LKAB ei enää vetoa erillisessä valitusperusteessa delegoidussa asetuksessa 2019/331 vahvistetun sintratun malmin vertailuarvon lainvastaisuuteen. LKAB esitti tämän kanneperusteen siltä varalta, että unionin yleinen tuomioistuin hylkää sen esittämät vertailuarvon tulkintaa koskevat vaatimukset. LKAB:n mukaan vertailuarvo ei olisi tällöin sen oikeusperustan eli direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukainen, koska sen mukaan vertailuarvoon on sisällyttävä pellettien tuotanto.
34.
Toisin kuin komissio väittää, (
22
) erillisestä valitusperusteesta luopuminen ei kuitenkaan merkitse sitä, että LKAB olisi luopunut valituksessaan tästä kanteen toissijaisesta tavoitteesta. LKAB riitauttaa kaikissa viidessä valitusperusteessaan nimenomaisesti myös valituksenalaisen tuomion 166 kohdassa esitetyt päätelmät, joilla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi tämän toissijaisesti esitetyn liitännäisen väitteen, joka koski delegoitua asetusta 2019/331.
35.
Tämä LKAB:n lähestymistapa on tosin kömpelö ja harhaanjohtava, koska se houkuttelee jättämään tämän väitteen huomiotta valitusmenettelyssä. Komission huomautukset kuvastavat tätä riskiä. Valituksen sanamuoto vastaa kuitenkin valituksenalaisessa tuomiossa esitettyä ilmaisua. Valituksenalaisessa tuomiossa unionin yleinen tuomioistuin hylkää tämän väitteen vain suhteellisen lyhyesti viittaamalla loppuosassa yleisesti riidanalaista päätöstä koskeviin aiempiin huomioihin. Jo tästä syystä valituksen liitännäistä väitettä ei ole perusteltua jättää huomiotta.
36.
On pikemminkin selvitettävä, ilmeneekö valitusperusteista, että valituksenalaisen tuomion 166 kohdassa on oikeudellinen virhe, joka on merkityksellinen asian ratkaisemisen kannalta. Jos valituksenalainen tuomio kumottaisiin tältä osin, liitännäistä väitettä olisi tutkittava uudelleen ja siitä olisi annettava uusi tuomioistuinratkaisu.
37.
Tarkastelen näin ollen valitusperusteita ensin sen selvittämiseksi, kyseenalaistetaanko niillä valituksenalaisen tuomion päätelmät siltä osin kuin niissä vahvistetaan, että sintterin vertailuarvon soveltamista pelletteihin koskeva hylkäämispäätös on lainmukainen (jäljempänä A kohta). Lopuksi tarkastelen, herättävätkö nämä valitusperusteet epäilyjä sintterin vertailuarvon yhdenmukaisuudesta sen oikeusperustan kanssa (jäljempänä B kohta).
A Sintterin vertailuarvon soveltaminen pelletteihin
38.
LKAB pyrkii riidanalaisesta päätöksestä esittämillään väitteillä siihen, että sintterin tuotannon vertailuarvoa olisi tulkittava ylemmäntasoisen oikeuden ja erityisesti direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti siten, että se kattaa sintterin lisäksi myös pelletit.
39.
Toisin kuin unionin yleisessä tuomioistuimessa, LKAB ei kuitenkaan enää väitä, että pellettejä olisi pidettävä sintterinä vertailuarvoa sovellettaessa. Siksi se ei riitauta tämän näkemyksen hylkäämistä valituksenalaisen tuomion 25 ja 26 kohdassa. LKAB ei myöskään riitauta unionin yleisen tuomioistuimen toteamuksia, joiden mukaan vertailuarvoa ei ole määritetty siten, että siihen sisältyisi pellettien tuotanto. Tämä koskee erityisesti valituksenalaisen tuomion 55–57 kohdassa esitettyjä toteamuksia, joiden mukaan vertailuarvo olisi alhaisempi, jos pellettien tuotanto otettaisiin huomioon.
40.
Erityisesti tämän viimeksi mainitun toteamuksen vuoksi vertailuarvoa ei voida tulkita siten, että siihen sisältyisi pellettien tuotanto. Tällainen tulkinta johtaisi nimittäin siihen, että kyseistä vertailuarvoa sovellettaessa kaikille sen piiriin kuuluville laitoksille jaettaisiin liikaa maksuttomia päästöoikeuksia.
41.
Tämä johtuu siitä, että direktiivin 2003/87 10 a artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan vertailuarvot määritetään toimialan tehokkaimpien laitosten perusteella. Jos sintteriä ja pellettejä tarkastellaan yhdessä, toimialan tehokkaimmat laitokset olisivat pellettien tuotantolaitoksia, kuten unionin yleinen tuomioistuin on todennut valituksenalaisen tuomion 57 kohdassa. Koska LKAB tuottaa omien ilmoitustensa mukaan pellettien tuotannossa noin 30 kg hiilidioksidia pellettitonnia kohti, (
23
) vertailuarvon ei pitäisi olla 0,157 tonnilta vaan noin 0,03 tonnilta.
42.
Jos nykyisiin päästöoikeusarvoihin perustuvaa vertailuarvoa sovellettaisiin myös pelletteihin, jakotulos olisi siten virheellinen – sekä pellettien että sintterin tuotannon osalta. Tämä virhe perustuisi siihen sisäiseen ristiriitaan, että jaettavien päästöoikeuksien määrä laskettaisiin vain sintterin tuotannon perusteella, mutta niitä jaettaisiin myös pelletin tuotannolle, joka aiheuttaa huomattavasti vähemmän päästöjä.
43.
Ristiriita voitaisiin välttää vain, jos unionin tuomioistuin voisi tulkinnallaan mukauttaa myös vertailuarvoa eli jaettavien päästöoikeuksien määrää siten, että pellettien tuotanto otetaan huomioon. Kukaan osapuolista ei kuitenkaan ehdota tätä, ja minäkin pidän tällaista tulkintaa poissuljettuna. Sille ei löydy mitään perustetta vertailuarvon sanamuodosta, joten se olisi contra legem. Unionin tuomioistuimella ei myöskään ole valtaa eikä tarvittavaa teknistä ja tieteellistä tietoa syntyvistä päästöistä tai vertailuarvon laskentamenetelmästä, jotta se voisi tehdä tämän mukautuksen luotettavasti. Direktiivin 2003/87 10 a artiklan mukaan tämä tehtävä kuuluu tosiasiassa komissiolle.
44.
LKAB:n ja Ruotsin esiin tuomilla direktiivin 2003/87 tavoitteilla, erityisesti tavoitteella vähentää kasvihuonekaasupäästöjä käyttämällä tehokkaampia menettelyjä, ei ole tähän vaikutusta. Nämä tavoitteet eivät myöskään mahdollista sen ristiriidan poistamista, jonka on todettu vallitsevan vertailuarvon laskentaperusteen ja pellettien huomioon ottamisen välillä.
45.
Lisäksi päästöoikeuksien maksuttoman jakamisen tarkoituksena on kattaa asianomaisten laitosten tarpeet, mutta ei ylittää niitä. Juuri tämä olisi lopputulos, jos sintterin vertailuarvo ulotetaan koskemaan pellettejä.
46.
Tämä ei välttämättä estä vertailuarvojen laajaa tulkintaa siten, että ne kattavat tietyt tuotteet, joita ei ehkä ole otettu huomioon vertailuarvoa asetettaessa. Vertailuarvoja ei kuitenkaan voida soveltaa tuotteisiin, joiden huomion ottaminen olisi johtanut alhaisempaan vertailuarvoon, koska tällöin vertailuarvon soveltaminen johtaisi juuri edellä kuvailtuun ristiriitaiseen tulokseen.
47.
Siksi ei voida hyväksyä LKAB:n väitettä, jonka mukaan valituksenalainen tuomio ja riidanalainen päätös olisi kumottava, koska niiden perustana olevaan sintterin vertailuarvon tulkintaan sisältyy oikeudellinen virhe. Valitusperusteet ovat tältä osin tehottomia. Vaikka LKAB:n tätä koskeva väite pitäisikin paikkansa, se ei voisi johtaa vertailuarvon toisenlaiseen tulkintaan. Tästä yksityiskohtaisesti jäljempänä.
1.
Ensimmäinen valitusperuste – Korvaavuus
48.
Ensimmäisessä valitusperusteessaan LKAB riitauttaa unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset, joiden mukaan pelletit eivät voi suoraan korvata sintteriä.
49.
Nämä unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset perustuvat siihen, että se on valituksenalaisen tuomion 85–88 kohdassa vahvistanut LKAB:n väitteen, jonka mukaan vertailuarvoa voidaan soveltaa myös pelletteihin, jos niillä voidaan suoraan korvata sintteri. Tältä kannalta ratkaiseva merkitys on sillä, voidaanko pelleteillä korvata suoraan sintteri.
50.
Viimeksi mainittuihin toteamuksiin suoran korvaavuuden merkityksestä vertailuarvon tulkinnassa liittyy kuitenkin edellä esitetyn perusteella oikeudellinen virhe. Tämä oikeudellinen virhe ei kuitenkaan johda valituksenalaisen tuomion kumoamiseen, koska unionin yleinen tuomioistuin on perustellusti hylännyt vertailuarvon soveltamisen pelletteihin.
51.
Koska vertailuarvon tulkinnan kannalta merkitystä ei ole sillä, voivatko pelletit korvata suoraan sintterin, ensimmäisessä valitusperusteessa esitetyt väitteet unionin yleisen tuomioistuimen asiaa koskevista toteamuksista ovat tehottomia siltä osin kuin tämä valitusperuste koskee sintterin vertailuarvon tulkintaa.
52.
Korvaavuutta koskevalla kysymyksellä on kuitenkin tietty merkitys vertailuarvon pätevyyden kannalta. (
24
)
2.
Toinen valitusperuste – Unionin yleisen tuomioistuimen omat perustelut
53.
Toisessa valitusperusteessaan LKAB arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se on valituksenalaisen tuomion 93–99 kohdassa korvannut komission perustelut omilla perusteluillaan. LKAB:n mukaan komissio on ainoastaan vedonnut siihen, että vertailuarvo koskee sintterin tuotantoa, kun taas unionin yleinen tuomioistuin on esittänyt huomautuksia sintterin korvaamisesta pelleteillä.
54.
Kuten edellä on todettu, tämä korvaavuus ei kuitenkaan ole ratkaisevaa sen kannalta, voidaanko vertailuarvoa soveltaa pelletteihin. Sillä, poikkeavatko unionin yleisen tuomioistuimen vastaavat lausumat komission perusteluista vai selvennetäänkö niillä pelkästään komission perusteluja, ei näin ollen ole merkitystä asian ratkaisun kannalta.
3.
Kolmas valitusperuste – Selvitysaineiston ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla
55.
Myöskään sillä, onko LKAB:n toimittama asiantuntijalausunto otettu huomioon vääristyneellä tavalla valituksenalaisen tuomion 116 ja 117 kohdassa, ei ole merkitystä vertailuarvon soveltamista pelletteihin koskevan kysymyksen kannalta. Myös kyseinen lausunto koskee nimittäin sintterin korvaamista pelleteillä.
4.
Neljäs valitusperuste – Komissiolla oleva tutkintavelvoite
56.
Neljännessä valitusperusteessa LKAB tuo esiin mahdollisen ristiriidan valituksenalaisessa tuomiossa. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen tuomion 85 kohdassa, että osapuolet ovat yhtä mieltä siitä, että jos sintteri voidaan korvata suoraan pelleteillä, sillä olisi vaikutusta sintterin vertailuarvon soveltamisalaan. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa näin ollen 88 kohdassa, että komission olisi tutkittava huolellisesti, voidaanko sintrattu malmi korvata rautamalmipelleteillä, ja 89 kohdan mukaan tällaisesta tutkinnasta ei ole näyttöä.
57.
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa kuitenkin valituksenalaisen tuomion 145 ja 146 kohdassa, että korvaavuutta koskevan tutkinnan puuttumisella ei ole merkitystä, koska sen hylkääminen, että vertailuarvoa voitaisiin soveltaa pelletteihin, ei ole ilmeinen arviointivirhe.
58.
Kuten edellä on todettu, jo valituksenalaisen tuomion 88 kohdassa esitetty toteamus on oikeudellisesti virheellinen, (
25
) koska korvaavuus ei voisi johtaa siihen, että vertailuarvoa sovelletaan pellettien tuotantoon, sillä asetettu vertailuarvo olisi liian korkea, kuten edellä on selvennetty. (
26
) Näin ollen komission ei tarvinnut tutkia riidanalaista päätöstä antaessaan, voidaanko pelleteillä korvata suoraan sintteri.
59.
Tällä oikeudellisella virheellä ei kuitenkaan ole merkitystä asian ratkaisun kannalta, koska unionin yleinen tuomioistuin päättelee silti asianmukaisesti, että vertailuarvoa ei voida soveltaa pelletteihin, ja perustelee tätä päätelmää asianmukaisesti edellä mainituilla toteamuksilla, joita ei ole riitautettu valituksessa. (
27
) Ainoastaan pidemmälle menevä perustelu, joka koskee sintterin korvaamista pelleteillä, on oikeudellisesti virheellinen.
60.
Näin ollen myös tämä valitusperuste on tehoton.
5.
Viides valitusperuste – Riidanalaisen päätöksen puutteelliset perustelut
61.
Lopuksi myös väitteet, jotka koskevat valituksenalaisen tuomion 157–159 kohdassa esitettyjä toteamuksia riidanalaisen päätöksen perusteluista, ovat tehottomia. Nämäkin väitteet perustuvat siihen, että LKAB:n mukaan komission olisi pitänyt tarkastella sintterin suoraa korvaamista pelleteillä ja että unionin yleinen tuomioistuin ei ole arvostellut tällaisten huomioiden puuttumista.
62.
Komission ei kuitenkaan tarvinnut esittää tällaisia huomioita siitäkään syystä, että edes suora korvaavuus ei voisi oikeuttaa sintteriä koskevan vertailuarvon soveltamista pelletteihin.
6.
Välipäätelmä
63.
Valitus on näin ollen hylättävä siltä osin kuin siinä riitautetaan unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset, jotka koskevat sen hylkäämistä, että sintratun malmin vertailuarvoa voitaisiin soveltaa rautamalmipelletteihin.
B Sintterin vertailuarvoa koskevat väitteet
64.
Valitusperusteilla on näin ollen merkitystä vain siltä osin kuin niillä pyritään osoittamaan oikeudelliset virheet valituksenalaisessa tuomiossa sintratun malmin vertailuarvon lainmukaisuuden arvioinnin osalta.
65.
LKAB:n oikeussuojan tarve valituksen tämän näkökohdan osalta perustuu siihen, että jos vertailuarvo kumotaan, riidanalaisen päätöksen oikeusperusta häviää. Komission olisi mahdollisesti jopa vahvistettava uusi vertailuarvo, joka kattaa pellettien tuotannon, ja tämän jälkeen päätettävä sen perusteella Ruotsin riidanalaisesta hakemuksesta.
66.
Vertailuarvon lainmukaisuutta on tutkittava ylemmäntasoisen oikeuden perusteella eli erityisesti sen oikeusperustana olevan direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen virkkeen perusteella. Kyseisen säännöksen mukaan komission on vertailuarvoa määrittäessään otettava huomioon muun muassa korvaavat ratkaisut. Tätä seikkaan viitataan kolmannessa ja ensimmäisessä valitusperusteessa, joilla LKAB pyrkii osoittamaan, että raakaraudan tuotannossa rautamalmipelleteillä voidaan korvata sintrattu malmi ja että komission olisi sen vuoksi pitänyt sisällyttää molemmat välituotteet yhteiseen vertailuarvoon. Kolmannessa valitusperusteessaan LKAB arvostelee näin ollen unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se on ottanut vääristyneellä tavalla huomioon LKAB:n esittämän asiantuntijalausunnon tästä korvaavuudesta (jäljempänä 1 kohta). Ensimmäisessä valitusperusteessaan LKAB riitauttaa unionin yleisen tuomioistuimen toteamuksen siitä, ettei sintteriä ei voida suoraan korvata pelleteillä (jäljempänä 2 kohta).
67.
Myös muut LKAB:n valitusperusteet koskevat valituksenalaisen tuomion 166 kohtaa, joka liittyy liitännäiseen väitteeseen vertailuarvon lainvastaisuudesta. Toinen, neljäs ja viides valitusperuste jäävät kuitenkin tältä osin tehottomiksi, koska LKAB väittää niissä nimenomaisesti, että riidanalaisen päätöksen perustelut ovat puutteellisia, ja riitauttaa riidanalaisen päätöksen lainmukaisuuden sellaisenaan eikä vertailuarvoa, johon komissio tukeutui riidanalaisessa päätöksessään (jäljempänä 3–5 kohta).
1.
Kolmas valitusperuste – Selvitysaineiston ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla
68.
Kolmannessa valitusperusteessaan LKAB väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 116 ja 117 kohdassa ottanut vääristyneellä tavalla huomioon kanteessa esitetyn asiantuntijalausunnon. Tämä lausunto koskee sitä, voidaanko sintteri korvata pelleteillä, ja sillä saattaa siten olla merkitystä vertailuarvon lainmukaisuuden arvioinnin kannalta.
69.
SEUT 256 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan unionin yleisen tuomioistuimen suorittama tosiseikaston ja näytön arviointi ei ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi unionin tuomioistuimen muutoksenhaun yhteydessä harjoittaman valvonnan piiriin, lukuun ottamatta sitä tapausta, että tosiseikasto ja näyttö on otettu huomion vääristyneellä tavalla. (
28
)
70.
Selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, jos ilman uutta selvitysaineistoa on selvää, että olemassa olevaa selvitysaineistoa on arvioitu ilmeisen virheellisesti, (
29
) koska unionin yleinen tuomioistuin on selvästi ylittänyt kyseisen selvitysaineiston kohtuullisen arvioinnin rajat. (
30
)
71.
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen tuomion 116 ja 117 kohdassa, että asiantuntijalausunnon mukaan terästehtaan siirtyminen sintratun malmin käytöstä pelletteihin tai pelletin osuuden lisääminen edellyttää koekäyttöjä ja huomattavia mukautuksia ja valmistelevia toimia, mukaan lukien sisäisen logistiikan mukauttaminen uuteen materiaalivirtaan. Sen mukaan siirtyminen ei suinkaan ole mahdollista ”napin painalluksella”.
72.
Vaikka asiantuntijalausunnossa ei tosiasiassa nimenomaisesti väitetä, että siirtyminen on mahdollista ”napin painalluksella”, tuomioistuin ottaa kyseisen asiakirjan keskeiset lausumat huomioon vääristyneellä tavalla.
73.
Asiantuntijalausunnon 15, 18 ja 19 kohdassa, joihin LKAB viittaa, todetaan nimittäin, että siirtyminen on yksinkertaista ja sitä tehdään säännöllisesti useimmissa terästehtaissa. Lausunnon mukaan sintterin ja pellettien osuutta mukautetaan päivittäin, eivätkä nämä mukautukset poikkea mukautuksista, joita tehdään sintterin tuotannossa käytettävän rautamalmimateriaalin ominaisuuksia muutettaessa. Sintratun materiaalin ominaisuuksiin liittyvät muutokset johtaisivat tosiasiassa useammin mukautuksiin kuin pelletteihin tehtävät muutokset. Tietyt muutokset voitaisiin tosiasiallisesti ottaa huomioon syöttämällä uudet arvot tietokonejärjestelmään, joka tekee automaattisesti tarvittavat mukautukset.
74.
Tämä asiantuntijalausunto osoittaa siten, että masuuneissa voidaan suhteellisen yksinkertaisesti käyttää rautamalmipellettejä sintterin sijasta. Sillä, pitääkö tämä asiantuntijalausunnon toteamus paikkansa, ei ole merkitystä sen kannalta, onko unionin yleinen tuomioistuin ottanut asiantuntijalausunnon sisällön huomioon vääristyneellä tavalla.
75.
Asiantuntijalausunnon ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla voi johtua siitä, että unionin yleinen tuomioistuin on antanut liian suuren merkityksen sille, voivatko pelletit korvata suoraan sintterin, kuten selvennän jäljempänä ensimmäisen valitusperusteen arvioinnin yhteydessä. Osoitan jäljempänä myös, miksi tässä vääristyneellä tavalla huomioon ottaminen ei johda valituksenalaisen tuomion kumoamiseen.
2.
Ensimmäinen valitusperuste – Korvaavuus
76.
Ensimmäisellä valitusperusteella on ratkaiseva merkitys LKAB:n liitännäisen väitteen menestymisen kannalta. LKAB riitauttaa siinä unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 69 ja 88 kohdassa esittämät toteamukset, jotka koskevat vertailuarvon oikeusperustan tulkintaa (jäljempänä a kohta), ja 93–99 kohdassa esitetyt toteamukset, jotka koskevat kyseisen säännöksen soveltamista vertailuarvoa määritettäessä (jäljempänä b kohta). Tällä väitteellä pyritään osoittamaan, että komission olisi pitänyt vahvistaa yhteinen vertailuarvo sintterille ja rautamalmipelleteille, joten vertailuarvon määrittäminen siten, että se kattaa ainoastaan sintratun malmin, oli lainvastaista.
a)
Direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen virkkeen tulkinta
77.
LKAB riitauttaa valituksenalaisen tuomion 69 kohdan vertailuarvon oikeusperustan eli direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen virkkeen tulkinnan osalta. Unionin yleinen tuomioistuin on vahvistanut siinä komission kannan, jonka mukaan tutkiessaan, kuuluvatko kaksi tuotetta yhteisen vertailuarvon piiriin, komissio ei voi ottaa huomioon pelkästään sitä, voivatko tuotteet korvata toisensa. Päinvastoin komission on otettava huomioon useita eri näkökohtia. LKAB sitä vastoin katsoo, että korvaavuudella on ratkaiseva merkitys.
78.
LKAB on oikeassa siinä, että direktiivin 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen virkkeen mukaan komission on otettava huomioon ”korvaavat ratkaisut”. Se, voivatko tuotteet korvata toisensa, on näin ollen tärkeä näkökohta tarkasteltaessa, pitäisikö niiden kuulua yhteisen vertailuarvon piiriin. LKAB toteaa myös perustellusti, että kyseisessä säännöksessä ei säännellä sitä, voivatko tuotteet korvata suoraan toisensa, vaan viitataan ainoastaan korvaaviin ratkaisuihin.
79.
Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäinen virke on kuitenkin suhteellisen monitahoinen säännös. Kyseisen säännöksen mukaan komission on siinä määrin kuin se on toteutettavissa määriteltävä unionin laajuiset ennakolta asetetut vertailuarvot sen varmistamiseksi, että oikeudet jaetaan tavalla, joka tarjoaa kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen ja energiatehokkaisiin tekniikkoihin liittyviä kannustimia. Niissä (vertailuarvoissa) on otettava huomioon tehokkaimmat tekniikat, korvaavat ratkaisut, vaihtoehtoiset tuotantomenetelmät, tehokas yhteistuotanto, prosessikaasujen energian tehokas talteenotto, biomassan käyttö sekä hiilidioksidin talteenotto ja varastointi, jos tällaisia laitoksia on käytettävissä, ja se, ettei jaolla kannusteta päästöjen lisäämiseen.
80.
Jo säännöksen sanamuoto osoittaa näin ollen, että komission on itse asiassa otettava huomioon korvaavien ratkaisujen lisäksi myös muita näkökohtia, kuten tehokkaimmat tekniikat ja vaihtoehtoiset tuotantomenetelmät. Kuten LKAB itsekin korostaa edellytyksen ”siinä määrin kuin se on toteutettavissa” yhteydessä, vertailuarvojen asettamisen tarkoituksena on kannustaa energiatehokkaisiin tekniikoihin ja kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen.
81.
Lisäksi vertailuarvoa määritettäessä on arvioitava myös muita direktiivin 2003/87 tavoitteita, joita ovat esimerkiksi johdanto-osan viidennessä ja seitsemännessä perustelukappaleessa mainitut taloudellisen kehityksen ja työllisyyden turvaaminen sekä sisämarkkinoiden toiminnan häiriintymättömyys ja kilpailuolosuhteiden säilyminen, (
31
) vaikka niitä ei nimenomaisesti mainitakaan 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisessä virkkeessä, tai ylemmäntasoisen oikeuden vaatimuksia, erityisesti perusoikeuksien vaatimuksia, kuten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. (
32
)
82.
Tähän päätelmään ei ole vaikutusta päätöksen 2011/278 johdanto-osan neljännellä perustelukappaleella, johon on jo viitattu unionin tuomioistuimen tuomiossa (
33
) ja unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 86 kohdassa. Komissio tosin totesi siinä, että kun jokin tuote korvaa suoraan toisen tuotteen, kumpaankin pitäisi soveltaa samaa vertailuarvoa ja siihen liittyvää tuotteen määritelmää. Kyseessä ei kuitenkaan ole säännös, jonka nojalla voitaisiin poiketa päätöksen 2011/278 ylemmäntasoisesta oikeusperustasta eli direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisestä virkkeestä. Kuten komissio itse toteaa, tässä perustelukappaleessa ainoastaan ilmaistaan ohje, jota se ei ole pannut täytäntöön kaikissa tapauksissa.
83.
Toisin kuin LKAB katsoo, vertailuarvon määrittäminen edellyttää näin ollen direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisessä virkkeessä esitettyjen näkökohtien ja tavoitteiden kattavaa tarkastelua. Ylemmäntasoisen oikeuden vaatimuksia, kuten perusoikeuksien vaatimuksia, ei tietenkään voida jättää huomiotta.
84.
Kuten unionin tuomioistuin on jo todennut, komissiolla on tässä monitahoisessa arvioinnissa laaja harkintavalta, kun se määrittää vertailuarvoja. (
34
) Sillä on nimittäin paremmat edellytykset tällaiseen arviointiin kuin unionin tuomioistuimella. (
35
) Unionin tuomioistuimen mukaan tähän alaan kuuluva toimenpide voidaan katsoa (sisällöltään) lainvastaiseksi ainoastaan, jos se on tarkoitukseensa ilmeisen soveltumaton. (
36
)
85.
Tätä taustaa vasten on arvioitava LKAB:n väitteitä valituksenalaisen tuomion 69 kohdassa esitetystä toteamuksesta, jonka mukaan komission on direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen virkkeen mukaan tehokkaammasta teknologiasta palkitsemalla saavutettava kasvihuonekaasujen vähentämistavoite ainoastaan ”siinä määrin kuin se on toteutettavissa”. Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan mitään velvollisuutta saavuttaa tietty lopputulos ei ole.
86.
LKAB sitä vastoin väittää, että edellytys, jonka mukaan komission on määritettävä vertailuarvot ”siinä määrin kuin se on toteutettavissa”, liittyy ainoastaan siihen, määritetäänkö vertailuarvo. Sitä vastoin sellaisten tuotteiden ryhmää, jotka voivat korvata toisensa ja joiden on siten kuuluttava saman vertailuarvon piiriin, ei pitäisi rajoittaa. LKAB:n mukaan tältä osin on pikemminkin otettava huomioon säännöksessä vahvistettu tavoite kannustaa kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen ja energiatehokkaaseen teknologiaan.
87.
Tämä näkemys ei kuitenkaan tunnu vakuuttavalta. Koska vertailuarvoa määritettäessä monet seikat ovat merkityksellisiä, sen suunnittelu ja erityisesti sen soveltamisalan määrittäminen edellyttävät kaikkien merkityksellisten olosuhteiden monitahoista arviointia. Arviointi ei voi rajoittua pelkästään siihen, onko vertailuarvo määritettävä, vaan siihen sisältyy erityisesti sen tarkasteleminen, mihin tuotteisiin vertailuarvoa sovelletaan. Komission on arvioitava myös tältä osin, onko tuotteisiin mahdollista soveltaa yhteistä vertailuarvoa.
b)
Direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen virkkeen soveltaminen
88.
Ensimmäisen valitusperusteen toista osaa, joka koskee LKAB:n väitteitä direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen virkkeen soveltamisesta, on näin ollen tutkittava edellä hahmotellun komission laajan harkintavallan valossa. LKAB tukeutuu näiden väitteiden tueksi erityisesti siihen, että sen laitoksissa tuotetut pelletit korvaavat sintterin, ja hiilidioksidipäästöjen vähenemiseen.
89.
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi tämän väitteen LKAB:n riitauttamassa valituksenalaisen tuomion 93–99 kohdassa ja päätteli näin ollen kyseisen tuomion 166 kohdassa, ettei vertailuarvo ole ilmeisen yhteensopimaton sen oikeusperustan kanssa.
90.
LKAB esittää painavia syitä tätä näkemystä vastaan. Asian kannalta merkityksellisten näkökohtien kattavan tarkastelun perusteella ne eivät kuitenkaan riitä siihen, että vertailuarvon määrittämistä voitaisiin pitää ilmeisen soveltumattomana.
1) LKAB:n esittämät väitteet
91.
LKAB:n tärkein argumentti on se, että sintterin tuotannosta vapautuu kiistatta huomattavasti enemmän hiilidioksidipäästöjä kuin pellettien tuotannosta, kuten unionin yleinen tuomioistuin on maininnut valituksenalaisen tuomion 98 kohdassa.
92.
Yhteistä vertailuarvoa sovellettaessa pelleteille ja sintterille jaettaisiin näin ollen maksutta vain sen verran päästöoikeuksia kuin pelletin tuotantoon tarvitaan. Tämä kannustaisi käyttämään pellettejä sintterin sijasta, mikä vastaisi lopulta direktiivin 2003/87 päätavoitetta, joka on kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen.
93.
Pellettien käytön lisääminen on myös lähtökohtaisesti mahdollista, sillä unionin yleinen tuomioistuin on todennut valituksenalaisen tuomion 94 kohdassa, että rautamalmipellettejä (samoin kuin sintrattua malmia) voidaan käyttää teräksen valmistamiseen masuunissa tietyin mukautuksin. Unionin yleinen tuomioistuin puhuu tässä yhteydessä samankaltaisuuksista (”ressemblances”). Ne voivat näin ollen ainakin jossain määrin korvata toisensa.
94.
Kun otetaan huomioon, että edellä on jo todettu, että LKAB:n esittämä asiantuntijalausunto (
37
) on otettu vääristyneellä tavalla huomioon, mielestäni ei ole myöskään poissuljettua, että unionin yleinen tuomioistuin on liioitellut masuunissa käytettävien sintterin ja pellettien välisiä eroja. Tätä tukee myös se, että unionin yleinen tuomioistuin viittaa valituksenalaisen tuomion 97 kohdassa rautamalmia koskevassa raportissa (
38
) olevaan kohtaan, jonka mukaan sintteri ja pelletit ovat vertailukelpoisia siltä osin kuin niitä käytetään samalla tavalla raakateräksen tuotannossa. Komissio määritti vertailuarvon alun perin päätöksessä 2011/278 juuri tämän raportin sekä rautaa ja terästä koskevan raportin (
39
) perusteella. (
40
)
95.
Näiden näkökohtien perusteella vaikuttaa mahdolliselta, että komissio olisi voinut vahvistaa yhteisen vertailuarvon edistääkseen pellettien käyttöä tehokkaampana teknologiana.
2) Riittävä perusta vertailuarvolle
96.
Kun otetaan huomioon komission sääntelyllinen liikkumavara, ei kuitenkaan riitä, että yhteisen vertailuarvon määrittäminen vaikuttaa mahdolliselta, jotta voitaisiin kyseenalaistaa tosiasiallisesti vahvistettu vertailuarvo, jonka piiriin pelletit eivät kuulu. LKAB:n on pikemminkin osoitettava, että suppeampi vertailuarvo olisi ilmeisen soveltumaton (
41
) direktiivin 2003/87 ja erityisesti sen 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen virkkeen tavoitteiden saavuttamiseksi.
97.
Tältä osin on ensinnäkin todettava, että lopullinen päätös siitä, kuinka helposti pelletit voivat korvata sintterin käytettäessä niitä masuunissa, ei voi perustua pelkästään LKAB:n toimittamaan asiantuntijalausuntoon ja mainittuun rautamalmia koskevan raportin kohtaan. Unionin yleiselle tuomioistuimelle toimitettuja tietoja olisi tutkittava paljon huolellisemmin. Edellä mainituilla rautamalmia koskevalla raportilla sekä rautaa ja terästä koskevalla raportilla olisi tällöin ensi näkemältä enemmän merkitystä kuin LKAB:n toimittamalla asiantuntijalausunnolla. Nämä kertomukset on nimittäin laadittu komission puolesta tiettyjen valmistajien eduista riippumatta vertailuarvoon liittyviä valmistelutoimia varten. Näissä kahdessa raportissa ehdotettiin, ettei pellettejä oteta huomioon sintterin vertailuarvossa. (
42
)
98.
Tällainen todisteiden uudelleenarviointi ei kuitenkaan ole tarpeen, koska unionin yleinen tuomioistuin on maininnut riittävästi muita tekijöitä, jotka tukevat komission suorittamaa vertailuarvon rajaamista.
99.
Ensinnäkin valituksenalaisen tuomion 95 kohdan mukaan LKAB:n pelletit ja sintrattu malmi valmistetaan eri malmeista, jotka myös jalostetaan eri tavalla. LKAB on itse todennut unionin yleisessä tuomioistuimessa, että sen malmi soveltuu erityisen hyvin pellettien valmistukseen. (
43
)
100.
Rautamalmia koskevassa raportissa, jota unionin yleinen tuomioistuin ei nimenomaisesti mainitse, esitetyt tiedot suunnitellusta pellettien tuotantohankkeesta Itävallassa, vahvistavat ruotsalaisen malmin erityislaadun. Kyseisessä hankkeessa louhittua malmia käytettäessä hiilidioksidipäästöt olisivat noin neljä kertaa suuremmat kuin LKAB:n ruotsalaisesta malmista peräisin olevien pellettien tuotannossa. (
44
)
101.
LKAB riitauttaa tosin erityisesti sen, että käytetyt tuotantopanokset voitaisiin ottaa huomioon yhteisestä vertailuarvosta päätettäessä, ja vetoaa tältä osin direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan kolmanteen alakohtaan. Kyseisen säännöksen mukaan vertailuarvo lasketaan tuotteille eikä tuotantopanoksille. Tällä pyritään kuitenkin nimenomaisesti siihen, että kasvihuonekaasupäästöjen vähennykset ja energiatehokkuudesta saatavat säästöt kyseisen toimialan tai toimialan osan kaikissa tuotantoprosesseissa ovat mahdollisimman suuret. Toisin sanoen on varmistettava, että vertailuarvossa otetaan huomioon kaikki tuotantovaiheet. Kyseisessä säännöksessä ei sitä vastoin suljeta pois sitä, että vertailuarvoa rajattaessa huomioon otetaan myös kyseisten tuotantoprosessien tuotantopanokset, tässä tapauksessa rautamalmi.
102.
Lisäksi tuotantopanosten erot niiden ominaisuuksien ja saatavuuden suhteen voivat myös oikeuttaa kyseisten prosessien erilaisen kohtelun yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukaisesti. (
45
)
103.
Toiseksi valituksenalaisen tuomion 96 ja 97 kohdan mukaan sintterin tuotanto on integroitu osaksi teräksen tuotantoa, koska kyseisessä prosessissa voidaan jalostaa tietynlaista koksia, jota kutsutaan koksimurskeeksi, ja rautaromua, joita molempia syntyy terästehtaissa. Pellettien tuotannossa tähän ei ole yhtä hyvät mahdollisuudet.
104.
Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin päättelee valituksenalaisen tuomion 98 kohdassa siitä, että sintterin tuotannossa syntyy kuusi–seitsemän kertaa enemmän hiilidioksidia kuin pellettien tuotannossa, että yhteinen vertailuarvo voisi aiheuttaa merkittävän epätasapainon (”déséquilibre significatif”) sen piiriin kuuluvien eri laitosten välillä.
105.
Tämä väite vaikuttaa ensi näkemältä ristiriitaiselta, sillä tämä epätasapaino ilmentää nimenomaan pellettituotannon alhaisempaa päästöintensiteettiä. Kuten LKAB ja Ruotsi korostavat, kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen on direktiivin 2003/87/EY ja erityisesti sen 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan tavoitteen mukaista, joten vaikuttaisi loogiselta sisällyttää pellettituotanto vertailuarvoon tehokkaampana teknologiana.
106.
Epätasapainon käsitteellä viitataan kuitenkin muihin direktiivin 2003/87 tavoitteisiin, joita unionin yleinen tuomioistuin ei valitettavasti yksilöi tarkemmin. Kuten komissio huomauttaa, (
46
) kyse on taloudellisen kehityksen ja työllisyyden turvaamisesta (
47
) sekä 10 b artiklalla tavoitellusta hiilivuodon torjumisesta. (
48
)
107.
Näiden tavoitteiden perusteella rautamalmin louhinnalle ja raakaraudan tuotannolle myönnetään direktiivin 2003/87 10 b artiklan 1 kohdan mukaisesti maksuttomia päästöoikeuksia 100 prosenttia kyseisessä vertailuarvossa vahvistetusta määrästä. Tällä on tarkoitus varmistaa, että pellettien ja sintterin valmistajia ei vaadita ostamaan päästöoikeuksia, jos ne käyttävät tehokkaimpia menetelmiä, ja että ne eivät päästöoikeuksien kustannusten takia lopeta tuotantoaan tai siirrä sitä unionista muihin valtioihin. Jos tuotantoa harjoitettaisiin unionin ulkopuolella, siellä syntyisi edelleen kasvihuonepäästöjä, mikä pahentaisi ilmastonmuutosta.
108.
Sintratun malmin ja pellettien yhteinen vertailuarvo ei olisi hiilivuodon estämistä koskevan tavoitteen mukainen, sillä sintterin tuotannolle myönnettäisiin vain murto-osa tarvittavista päästöoikeuksista. Tästä voisi aiheutua huomattavaa haittaa paitsi sintterin tuotannolle myös raakaraudan ja teräksen tuotannolle unionissa jakeluketjun loppupäässä. Se, voidaanko nämä haitat välttää siirtymällä käyttämään laajasti tai yksinomaan pellettejä, on edelleen epävarmaa, kun otetaan erityisesti huomioon käytetyn rautamalmin (
49
) merkitys.
109.
LKAB väittää tosin, että mainittu epätasapaino voidaan ottaa huomioon jo direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan b alakohdan perusteella, mutta kyseinen säännös koskee täysin eri asiaa. Se liittyy vertailuarvojen alenemiseen tuotantoprosessien asteittaisen paranemisen vuoksi.
110.
Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan a alakohdan mukaan tällaiset parannukset olisi otettava huomioon alentamalla vastaavaa vertailuarvoa. Jos parannukset ovat kuitenkin erityisen suuria tai erityisen pieniä, niiden huomioon ottamista rajoitetaan b alakohdassa. Toimialoja, joiden parannukset ovat erityisen pieniä, ei pitäisi palkita tästä. Vertailuarvoa on pikemminkin alennettava vähintään 0,2 prosenttia vuodessa. Ilman vastaavia parannuksia asianomaisten yritysten on siten hankittava lisää päästöoikeuksia. Jos parannukset ovat erityisen suuria, vähennys on rajoitettava 1,6 prosenttiin vuodessa. Jos parannuksia tehdään enemmän, asianomaiset yritykset saavat näin ollen maksutta päästöoikeuksia, joita ne eivät tarvitse ja joita ne voivat siten myydä toisaalle.
111.
Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan b alakohdassa ei sitä vastoin sallita ”epätasapainon” riskin valvontaa sintterin ja pelletin yhteisen vertailuarvon perusteella.
112.
Unionin yleinen tuomioistuin on näin ollen perustellusti katsonut, että sintrattua malmia ja rautamalmipellettejä koskevan yhteisen vertailuarvon hylkääminen ei ole ilmeisen soveltumatonta direktiivin 2003/87 ja erityisesti sen 10 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen virkkeen tavoitteiden saavuttamiseksi. Ensimmäinen valitusperuste ei näin ollen ole perusteltu siltä osin kuin se koskee valituksenalaisen tuomion 166 kohtaa.
3.
Toinen valitusperuste – Unionin yleisen tuomioistuimen omat perustelut
113.
Toisessa valitusperusteessaan LKAB arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se on valituksenalaisen tuomion 93–99 kohdassa korvannut riidanalaisen päätöksen perustelut omilla perusteluillaan. Riidanalaisen päätöksen perustelut eivät kuitenkaan ole merkityksellisiä komission päätöksen perustana olevan vertailuarvon lainmukaisuuden kannalta. Siksi tämä liitännäinen väite ei voi auttaa valitusperustetta menestymään, ja se on myös tältä osin tehoton.
4.
Neljäs valitusperuste – Komissiolla oleva tutkintavelvoite
114.
Neljäs valitusperuste perustuu valituksenalaisen tuomion 88 kohdassa esitettyyn toteamukseen, jonka mukaan komission olisi pitänyt tutkia huolellisesti sintratun malmin suoraa korvattavuutta rautamalmipelleteillä päättäessään vertailuarvon soveltamisesta pelletteihin. Tähän toteamukseen sisältyvästä oikeudellisesta virheestä (
50
) riippumatta sillä, mitä tutkimuksia komissio suoritti vertailuarvon sovellettavuutta arvioidessaan, ei kuitenkaan ole merkitystä sen kannalta, onko vertailuarvo määritetty lainmukaisesti. Siksi myös tämä liitännäinen väite on tehoton.
115.
Se, onko komissio tutkinut riittävästi sintterin korvattavuutta pelleteillä vertailuarvoa määrittäessään, ei ole tämän menettelyn kohteena.
5.
Viides valitusperuste – Riidanalaisen päätöksen puutteelliset perustelut
116.
Väitteet, jotka koskevat valituksenalaisen tuomion 157–159 kohdassa esitettyjä toteamuksia riidanalaisen päätöksen perusteluista, ovat tehottomia myös liitännäisen väitteen osalta. Sillä, onko komissio esittänyt riidanalaisessa päätöksessä toteamuksia sintterin korvattavuudesta pelleteillä, ei ole ratkaisevaa merkitystä päätöksen perustan eli vertailuarvon lainmukaisuuden kannalta.
117.
Täydellisyyden vuoksi on huomattava, että LKAB ei riitauta vertailuarvon perusteluja, jotka on esitetty erityisesti päätöksen 2011/278 johdanto-osan perustelukappaleissa ja niissä huomioon otetuissa raporteissa.
6.
Välipäätelmä
118.
Valitus on näin ollen hylättävä myös siltä osin kuin se koskee unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 166 kohdassa esittämiä toteamuksia sintratun malmin vertailuarvon lainmukaisuudesta.
V Oikeudenkäyntikulut
119.
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan 2 kohdassa määrätään, että jos valitus hyväksytään ja unionin tuomioistuin itse ratkaisee riidan lopullisesti, se tekee ratkaisun oikeudenkäyntikuluista. Työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan, jota sovelletaan valituksen käsittelyyn työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla, asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
120.
Koska LKAB häviää asian kokonaan ja koska komissio on vaatinut LKAB:n velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut, LKAB on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.
121.
Työjärjestyksen 140 artiklan 1 kohdan mukaan, jota sovelletaan työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla vastaavasti valituksen käsittelyyn, asiassa väliintulijoina olleet jäsenvaltiot vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan. Ruotsin kuningaskunta vastaa näin ollen omista oikeudenkäyntikuluistaan.
VI Ratkaisuehdotus
122.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että asia ratkaistaan seuraavasti:
1)
Valitus hylätään.
2)
Luossavaara-Kiirunavaara AB vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.
3)
Ruotsin kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: saksa.
(
2
)	Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2003, L 275, s. 32), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta kustannustehokkaiden päästövähennysten ja vähähiilisyyttä edistävien investointien edistämiseksi sekä päätöksen (EU) 2015/1814 muuttamisesta 14.3.2018 annetulla direktiivillä (EU) 2018/410 (EUVL 2018, L 76, s. 3).
(
3
)	Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 27.4.2011 annettu komission päätös (EUVL 2011, L 130, s. 1).
(
4
)	Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten määrittämisestä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 19.12.2018 annettu delegoitu asetus (EUVL 2019, L 59, s. 8).
(
5
)	Tarkistettujen vertailuarvojen määrittämisestä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 2 kohdan mukaisesti päästöoikeuksien jakamiseksi maksutta kaudella 2021–2025 12.3.2021 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2021/447 (EUVL 2021, L 87, s. 29).
(
6
)	Direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppaa koskevan yhteisön järjestelmän parantamiseksi ja laajentamiseksi 23.4.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2009, L 140, s. 63).
(
7
)	Viimeksi NACE-koodeina 0710 ja 2410 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY täydentämisestä niiden toimialojen ja toimialojen osien määrittämisen osalta, joiden katsotaan olevan alttiita hiilivuodon riskille vuosina 2021–2030 15.2.2019 annetun komission delegoidun päätöksen (EU) 2019/708 (EUVL 2019, L 120, s. 20) liitteessä olevassa 1 kohdassa.
(
8
)	Sintteri, kuva: Borvan53, CC BY-SA 4.0 <https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0>, via Wikimedia Commons.
(
9
)	Pelletit, kuva: Arnoldius, CC BY-SA 3.0 <https://creativecommons.org/licenses/by-sa/3.0>, via Wikimedia Commons.
(
10
)	Asian T‑244/21 kannekirjelmän 35 kohta.
(
11
)	Ecofys, Fraunhofer ja Öko-Institut, marraskuu 2009, ”Sector report for the iron ore industry” (rautamalmia koskeva raportti), s. 6, mainittu valituksenalaisen tuomion 46 kohdassa.
(
12
)	Asian T‑244/21 kannekirjelmän 37 kohta.
(
13
)	Euroopan komissio, Update of benchmark values for the years 2021 – 2025 of phase 4 of the EU ETS, 12.10.2021 (climate.ec.europa.eu/system/files/2021-10/policy_ets_allowances_bm_curve_factsheets_en.pdf, s. 10, tarkasteltu 26.9.2024).
(
14
)	Asian T‑244/21 kannekirjelmän 25 kohta.
(
15
)	Näin nähtävästi myös asian T‑244/21 kannekirjelmän 18 kohdassa ja sen vastineen 9 kohdassa.
(
16
)	Ensin päätöksessä 2011/278 ja sittemmin delegoidussa asetuksessa 2019/331, sellaisena kuin se on päivitettynä delegoidulla asetuksella 2021/447.
(
17
)	Ks. tuomio 26.7.2017, ArcelorMittal Atlantique et Lorraine (C‑80/16, EU:C:2017:588, 41 ja 42 kohta).
(
18
)	Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 11 artiklan 3 kohdan mukaisista kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien jakamiseksi maksutta siirtymäaikana 25.2.2021 annetun komission päätöksen (EU) 2021/355 (EUVL 2021, L 68, s. 221) johdanto-osan 13 perustelukappale.
(
19
)	Asian T‑244/21 kannekirjelmän 25 kohta.
(
20
)	lkab.com/en/who-we-are/our-organisation/, tarkasteltu 26.9.2024.
(
21
)	Mainittu alaviitteessä 18.
(
22
)	Vastineen 15 ja 18 kohta.
(
23
)	Ks. edellä 20 kohta.
(
24
)	Tästä jäljempänä 76 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(
25
)	Ks. edellä 50 kohta.
(
26
)	Ks. edellä 40 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(
27
)	Ks. edellä 39 kohta.
(
28
)	Tuomio 7.10.2004, Mag Instrument v. HABM (C‑136/02 P, EU:C:2004:592, 39 kohta) ja tuomio 10.9.2024, Google ja Alphabet v. komissio (Google Shopping) (C‑48/22 P, EU:C:2024:726, 61 kohta).
(
29
)	Tuomio 18.1.2007, PKK ja KNK v. neuvosto (C‑229/05 P, EU:C:2007:32, 37 kohta); tuomio 22.11.2007, Sniace v. komissio (C‑260/05 P, EU:C:2007:700, 37 kohta); tuomio 17.6.2010, Lafarge v. komissio (C‑413/08 P, EU:C:2010:346, 17 kohta) ja tuomio 30.5.2024, Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics ja Jushi Egypt for Fiberglass Industry v. komissio (C‑261/23 P, EU:C:2024:440, 60 kohta).
(
30
)	Tuomio 4.7.2013, komissio v. Aalberts Industries ym. (C‑287/11 P, EU:C:2013:445, 52 kohta) ja tuomio 17.10.2019, Alcogroup ja Alcodis v. komissio (C‑403/18 P, EU:C:2019:870, 64 kohta).
(
31
)	Tuomio 22.6.2016, DK Recycling und Roheisen v. komissio (C‑540/14 P, EU:C:2016:469, 49 kohta).
(
32
)	Ks. tuomio 20.6.2019, ExxonMobil Production Deutschland (C‑682/17, EU:C:2019:518, 90 kohta) ja tuomio 3.12.2020, Ingredion Germany (C‑320/19, EU:C:2020:983, 63 kohta).
(
33
)	Tuomio 26.7.2017, ArcelorMittal Atlantique et Lorraine (C‑80/16, EU:C:2017:588, 64 kohta).
(
34
)	Tuomio 26.7.2017, ArcelorMittal Atlantique et Lorraine (C‑80/16, EU:C:2017:588, 31 kohta ja erityisesti pellettien tuotannon huomioon ottamisen osalta 37 ja 44 kohta).
(
35
)	Tuomio 26.7.2017_ArcelorMittal Atlantique et Lorraine (C‑80/16, EU:C:2017:588, 44 kohta).
(
36
)	Tuomio 8.9.2016, Borealis ym. (C‑180/15, EU:C:2016:647, 45 kohta) ja tuomio 26.7.2017, ArcelorMittal Atlantique et Lorraine (C‑80/16, EU:C:2017:588, 31 kohta).
(
37
)	Ks. edellä 68–75 kohta.
(
38
)	Mainittu edellä alaviitteessä 11, s. 6.
(
39
)	Ecofys, Fraunhofer ja Öko-Institut, marraskuu 2009, ”Sector report for the iron and steel industry”.
(
40
)	Päätöksen 2011/278 johdanto-osan kahdeksas ja yhdeksäs perustelukappale, valituksenalaisen tuomion 41 kohta ja direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan neljäs alakohta ja 2 kohdan ensimmäinen alakohta.
(
41
)	Tuomio 8.9.2016, Borealis ym. (C‑180/15, EU:C:2016:647, 45 kohta) ja tuomio 26.7.2017, ArcelorMittal Atlantique et Lorraine (C‑80/16, EU:C:2017:588, 31 kohta).
(
42
)	Rautamalmia koskeva raportti, s. 6, ja rautaa ja terästä koskeva raportti, s. 10.
(
43
)	Näin myös asian T‑244/21 kannekirjelmän 18 ja 21 kohdassa.
(
44
)	Rautamalmia koskeva raportti, s. 6 ja 7.
(
45
)	Ks. tuomio 20.6.2019, ExxonMobil Production Deutschland (C‑682/17, EU:C:2019:518, 90 kohta) ja tuomio 3.12.2020, Ingredion Germany (C‑320/19, EU:C:2020:983, 63 kohta).
(
46
)	Vastineen 38 ja 39 kohta.
(
47
)	Ks. tuomio 22.6.2016, DK Recycling und Roheisen v. komissio (C‑540/14 P, EU:C:2016:469, 49 kohta).
(
48
)	Ks. myös direktiivin 2009/29 johdanto-osan 24 ja 25 perustelukappale.
(
49
)	Ks. edellä 99 ja 100 kohta.
(
50
)	Ks. edellä 58 kohta.