62023CJ0461
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (seitsemäs jaosto)
17 päivänä lokakuuta 2024 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Ympäristö – Direktiivi 2001/42/EY – Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointi – 3 artiklan 2 kohdan b alakohta – Direktiivi 92/43/ETY – 6 artiklan 3 kohta – Toimet, jotka edellyttävät arviointia – Kansallinen toimi, jolla alue osoitetaan erityisten suojelutoimien alueeksi – Sellaisten ihmisen toimintojen luetteleminen, jotka ovat kyseisellä alueella kiellettyjä, ellei poikkeuksista muuta johdu
Asiassa C‑461/23,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (Ala-Saksin osavaltion ylempi hallintotuomioistuin Saksa) on esittänyt 4.7.2023 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 24.7.2023, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Umweltforum Osnabrücker Land eV
vastaan
Landkreis Osnabrück,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (seitsemäs jaosto),
toimien kokoonpanossa: ensimmäisen jaoston puheenjohtaja F. Biltgen, joka hoitaa seitsemännen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, viidennen jaoston puheenjohtaja M. L. Arastey Sahún ja tuomari J. Passer (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: M. Campos Sánchez-Bordona,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Umweltforum Osnabrücker Land eV, edustajanaan F. Heß, Rechtsanwältin,
–
Landkreis Osnabrück, edustajinaan A. Blume ja R. Wiemann, Rechtsanwälte,
–
Saksan hallitus, asiamiehinään J. Möller ja A. Hoesch, avustajinaan K. Dingemann, F. Fellenberg, K. Reiter ja D. Römling, Rechtsanwälte,
–
Irlanti, asiamiehinään M. Browne, Chief State Solicitor, A. Joyce ja M. Tierney, avustajinaan B. Kennedy, SC, ja A. Caroll, BL,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään C. Hermes ja M. Noll-Ehlers,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY (EYVL 2001, L 197, s. 30) tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Umweltforum Osnabrücker Land eV ja Landkreis Osnabrück (Osnabrückin piirikunta, Saksa) ja joka koskee viimeksi mainitun antamaa asetusta alueen osoittamisesta maisemansuojelualueeksi Natura 2000-alueen olennaisena osana.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivi 2001/42
3
Direktiivin 2001/42 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Tavoitteet”, säädetään seuraavaa:
”Tämän direktiivin tarkoituksena on taata korkeatasoinen ympäristönsuojelu ja edistää ympäristönäkökohtien huomioon ottamista suunnitelmien ja ohjelmien valmistelussa ja hyväksymisessä kestävän kehityksen edistämiseksi varmistamalla, että tietyistä suunnitelmista ja ohjelmista, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, tehdään ympäristöarviointi tämän direktiivin mukaisesti.”
4
Direktiivin 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a)
’suunnitelmilla ja ohjelmilla’ sellaisia suunnitelmia ja ohjelmia, mukaan lukien Euroopan yhteisön yhteisrahoittamat suunnitelmat ja ohjelmat, sekä niitä koskevia muutoksia
–
jotka kansallinen, alueellinen tai paikallinen viranomainen valmistelee ja/tai hyväksyy tai jotka viranomainen valmistelee kansanedustuslaitoksen tai hallituksen hyväksyttäväksi lainsäädäntömenettelyllä, ja
–
joita lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset edellyttävät;
– –”
5
Direktiivin 3 artiklassa, jonka otsikko on ”Soveltamisala”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäljempänä 4–9 artiklan mukainen ympäristöarviointi on tehtävä 2–4 kohdassa tarkoitetuista suunnitelmista ja ohjelmista, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
2.   Jollei 3 kohdasta muuta johdu, ympäristöarviointi on tehtävä kaikista suunnitelmista ja ohjelmista,
a)
joita valmistellaan maa-, metsä- ja kalataloutta, energiaa, teollisuutta, liikennettä, jätehuoltoa, vesitaloutta, televiestintää, matkailua, kaavoitusta tai maankäyttöä varten ja joissa vahvistetaan puitteet [tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (EYVL 1985, L 175, s. 40)] liitteessä I ja II lueteltujen tulevien hankkeiden lupa- tai hyväksymispäätöksille, tai
b)
joiden on katsottu edellyttävän [luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL 1992, L 206, s. 7)] 6 tai 7 artiklan mukaista arviointia sen todennäköisen vaikutuksen johdosta, joka niillä on mainituissa artikloissa tarkoitetuilla alueilla.
3.   Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen sellaisten suunnitelmien ja ohjelmien, joissa määritellään pienten alueiden käyttö paikallisella tasolla sekä 2 kohdassa tarkoitettujen suunnitelmien ja ohjelmien vähäisten muutosten osalta edellytetään ympäristöarviointia ainoastaan, jos jäsenvaltiot määrittelevät, että niillä on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
4.   Jäsenvaltioiden on määriteltävä, onko sellaisilla muilla kuin 2 kohdassa tarkoitetuilla suunnitelmilla ja ohjelmilla, joilla vahvistetaan puitteet sellaisten tulevien hankkeiden lupa- tai hyväksymispäätökselle, todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
5.   Jäsenvaltioiden on määriteltävä, onko edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitetuilla suunnitelmilla ja ohjelmilla todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, joko tapauskohtaisen tarkastelun perusteella tai määrittelemällä suunnitelma- ja ohjelmatyyppejä, taikka molempia keinoja yhdistelemällä. Jäsenvaltioiden on tätä varten otettava kaikissa tapauksissa huomioon liitteessä II vahvistetut asiaankuuluvat perusteet, jotta voidaan varmistaa, että suunnitelmat ja ohjelmat, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, kuuluvat tämän direktiivin soveltamisalaan.
– –”
6
Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 13.12.2011 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2011/92/EU (EUVL 2012, L 26, s. 1), joka tuli voimaan 17.2.2012, kumottiin ja korvattiin direktiivi 85/337. Direktiivin 2011/92 14 artiklan toisen kohdan mukaan ”viittauksia [direktiiviin 85/337] pidetään viittauksina [direktiiviin 2011/92]”.
Direktiivi 92/43
7
Direktiivin 92/43 4 artiklan 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kun yhteisön tärkeänä pitämä alue on hyväksytty 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, kyseisen jäsenvaltion on muodostettava tämä alue erityisten suojelutoimien alueeksi mahdollisimman nopeasti ja viimeistään kuuden vuoden kuluessa määrittäen toteamisjärjestyksen sen perusteella, miten merkittäviä alueet ovat liitteessä I olevan luontotyypin tai liitteessä II olevan lajin suotuisan suojelun tason säilyttämisen tai ennalleen saattamisen ja Natura 2000:n yhtenäisyyden kannalta sekä alueita uhkaavan huononemisen tai häviämisen perusteella.”
8
Direktiivin 6 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava erityisten suojelutoimien alueilla tarvittavat suojelutoimenpiteet ja laadittava tarvittaessa tarkoituksenmukaisia käyttösuunnitelmia, jotka koskevat erityisesti näitä alueita tai jotka sisältyvät muihin kehityssuunnitelmiin, sekä tarpeellisia lainsäädännöllisiä, hallinnollisia tai sopimusoikeudellisia toimenpiteitä, jotka vastaavat liitteen I luontotyyppien ja liitteessä II esitettyjen lajien ekologisia vaatimuksia alueilla.
2.   Jäsenvaltioiden on toteutettava erityisten suojelutoimien alueilla tarpeellisia toimenpiteitä luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen heikentymisen sekä niitä lajeja koskevien häiriöiden estämiseksi, joita varten alueet on osoitettu, siinä määrin kuin nämä häiriöt saattaisivat vaikuttaa merkittävästi tämän direktiivin tavoitteisiin.
3.   Kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia, mutta ovat omiaan vaikuttamaan tähän alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnista tehtyjen johtopäätösten perusteella ja jollei 4 kohdan säännöksistä muuta johdu, toimivaltaiset kansalliset viranomaiset antavat hyväksyntänsä tälle suunnitelmalle tai hankkeelle vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen, ja kuultuaan tarvittaessa kansalaisia.
– –”
9
Direktiivin 7 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tämän direktiivin 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohdasta aiheutuvat velvoitteet korvaavat [luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2.4.1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (EYVL 1979, L 103, s. 1)] 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisestä lauseesta aiheutuvat velvoitteet, kun on kyse 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti suojeltavaksi luokitelluista alueista tai vastaavasti kyseisen direktiivin 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti tunnustetuista alueista tämän direktiivin voimaantulopäivästä alkaen tai jäsenvaltion direktiivin [79/409] mukaisesti tekemän suojeluluokittelun tai tunnustamisen päivämäärästä alkaen, jos viimeksi mainittu päivämäärä on myöhempi.”
10
Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2019 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/147/EY (EUVL 2010, L 20, s. 7), joka tuli voimaan 15.2.2010, kumottiin ja korvattiin direktiivi 79/409. Direktiivin 2009/147 18 artiklan toisen kohdan mukaan ”viittauksia [direktiiviin 79/409] pidetään viittauksina [direktiiviin 2009/147]”.
Saksan oikeus
UPVG
11
Ympäristövaikutusten arvioinnista 12.2.1990 annetun lain (Gesetz über die Umweltverträglichkeitsprüfung; BGBl. 1990 I, s. 205), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä UVPG), 35 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Strateginen ympäristöarviointi on tehtävä suunnitelmista ja ohjelmista,
1)
jotka luetellaan liitteessä 5 olevassa 1 kohdassa tai
2)
jotka luetellaan liitteessä 5 olevassa 2 kohdassa ja joissa vahvistetaan puitteet liitteessä 1 lueteltujen hankkeiden tai sellaisten hankkeiden hyväksymispäätöksille, jotka osavaltion lainsäädännön mukaan edellyttävät ympäristövaikutusten arviointia tai yksittäistapauksen ennakkoarviointia.
2.   Muut kuin 1 momentissa tarkoitetut suunnitelmat ja ohjelmat edellyttävät strategista ympäristöarviointia vain, jos niissä vahvistetaan puitteet liitteessä 1 lueteltujen hankkeiden tai muiden hankkeiden hyväksymispäätökselle ja 4 kohdassa tarkoitetun yksittäistapauksen ennakkoarvioinnin perusteella on todennäköistä, että niillä on merkittäviä ympäristövaikutuksia. – –
– –”
12
UVPG:n 36 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Strateginen ympäristöarviointi on tehtävä suunnitelmista ja ohjelmista, joista on tehtävä vaikutusten arviointi [luonnonsuojelusta ja maisemanhoidosta 29.7.2009 annetun lain (Gesetz über Naturschutz und Landschaftspflege (Bundesnaturschutzgesetz); BGBl. 2009 I, s. 2542), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä BNatSchG)] 36 §:n ensimmäisen virkkeen 2 kohdan nojalla.”
13
UVPG:n 37 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Jos 35 §:n 1 momentissa tai 36 §:ssä tarkoitettuihin suunnitelmiin tai ohjelmiin tehdään vain vähäinen muutos tai jos niissä määritellään pienten alueiden käyttö paikallisella tasolla, niistä on tehtävä strateginen ympäristöarviointi vain, jos 35 §:n 4 momentin mukaisen yksittäistapausta koskevan ennakkoarvioinnin perusteella on todennäköistä, että suunnitelmalla tai ohjelmalla on merkittäviä ympäristövaikutuksia. – –”
BNatSchG
14
BNatSchG:n 20 §:n 2 momentissa säädetään seuraavaa:
”Luonnon ja maiseman osia voidaan suojella
– –
4. 26 §:n mukaisesti maisemansuojelualueina
– –”
15
BNatSchG:n 22 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)   Luonnon ja maiseman osat asetetaan suojeltaviksi ilmoituksella. – –
– –
(2a)   Edellä 1 momentissa tarkoitettujen ilmoitusten,
1.
jotka annetaan lailla, asetuksella tai hallinnollisella määräyksellä ja
2.
jotka ovat ristiriidassa direktiivin [2001/42] kanssa, koska kyseisessä direktiivissä edellytettyä strategista ympäristöarviointia ei ole tehty,
soveltamista jatketaan, jos ristiriita direktiivin vaatimusten kanssa todetaan Euroopan unionin tuomioistuimen ratkaisussa, sikäli ja niin kauan kuin kyseisessä ratkaisussa sallitaan ilmoitusten soveltaminen. Direktiivin 2001/42 vastaisuuden poistamiseksi välttämättömät toimet on toteutettava viipymättä täydentävässä menettelyssä. – –
– –”
16
BNatSchG:n 26 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Maisemansuojelualueet ovat oikeudellisesti sitovalla tavalla perustettuja alueita, joilla edellytetään erityistä luonnon- ja maisemansuojelua
1.
luonnon tasapainon kestävyyden ja toimivuuden tai luonnonvarojen uudistumiskyvyn ja kestävän käytön suojelemiseksi, kehittämiseksi tai palauttamiseksi, mukaan lukien tietyn luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston biotooppien ja elinympäristöjen suojelu
– –”
17
BNatSchG:n 32 §:ssä säädetään seuraavaa:
”– –
(2)   Direktiivin [92/43] 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuun luetteloon merkityt alueet luokitellaan saman direktiivin 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti – – ja kyseessä olevat suojelutavoitteet huomioon ottaen tämän lain 20 §:n 2 momentissa tarkoitetuiksi suojeltaviksi luonnon ja maiseman osiksi.
(3)   Suojeluilmoituksessa määritetään suojelutarkoitus kyseessä olevien suojelutavoitteiden ja tarpeellisten aluerajausten mukaisesti. Ilmoituksessa on täsmennettävä, onko suojeltava ensisijaisesti suojeltavia luontotyyppejä tai ensisijaisesti suojeltavia lajeja. Direktiivin [92/43] 6 artiklan vaatimusten noudattaminen on varmistettava asianmukaisilla velvoitteilla ja kielloilla sekä käyttöä ja kehittämistä koskevilla toimenpiteillä. – –
– –”
18
BNatSchG:n 33 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Kaikki muutokset ja häiriöt, jotka todennäköisesti heikentävät merkittävästi Natura 2000 ‑alueen suojelutavoitteiden tai suojelutarkoituksen kannalta olennaisia osia, ovat kiellettyjä. – –”
19
BNatSchG:n 34 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)   Ennen hankkeen hyväksymistä tai toteuttamista on arvioitava sen vaikutus Natura 2000 ‑alueen suojelutavoitteisiin, jos hanke voi yksinään tai yhdessä muiden hankkeiden ja suunnitelmien kanssa vaikuttaa merkittävästi alueeseen eikä se ole suoraan hyödyllinen alueen käytölle. Jos Natura 2000 ‑alue on tämän lain 20 §:n 2 momentissa tarkoitettu suojeltu luonnon ja maiseman osa, vaikutusten arvioinnin kriteerit perustuvat suojelutarkoitukseen ja sitä koskeviin määräyksiin siltä osin kuin eri suojelutavoitteet on jo otettu huomioon. – –
– –
(6)   Jos 1 momentin ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettu hanke, jota viranomainen ei pane toimeen, ei muiden säännösten nojalla edellytä hallintopäätöstä tai viranomaiselle tehtävää ilmoitusta, siitä on ilmoitettava luonnonsuojelu- ja maisemansuojeluasioissa toimivaltaiselle viranomaiselle. – –
(7)   Tämän lain 20 §:n 2 momentissa tarkoitettuihin suojeltuihin luonnon ja maiseman osiin – – sovelletaan 1–6 momenttia vain siltä osin kuin suojelua koskevissa säännöksissä, mukaan lukien poikkeuksia ja vapautuksia koskevissa säännöksissä, ei aseteta hankkeiden hyväksymiselle tiukempia vaatimuksia. – –
– –”
20
BNatSchG:n 36 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Tämän lain 34 §:n 1–5 momenttia sovelletaan soveltuvin osin
– –
2.
suunnitelmiin, joita viranomaisen on noudatettava tai jotka sen on otettava huomioon päätöksiä tehdessään.
– –”
Ala-Saksin osavaltion luonnonsuojelulaki
21
Ala-Saksin osavaltion 19.2.2010 annetun luonnonsuojelulain (Niedersächsisches Naturschutzgesetz), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa, 19 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Luonnonsuojeluviranomainen voi BNatSchG:n 26 §:n 1 momentin mukaisesti luokitella alueen maisemansuojelualueeksi asetuksella.”
Kyseessä oleva asetus
22
Maisemansuojelualueesta ”Artlandin purot” Quakenbrückin, Fürstenaun ja Bersenbrückin kaupungeissa sekä Menslagen, Nortrupin, Badbergenin, Bergen, Bippenin, Eggermühlenin, Kettenkampin, Ankumin ja Merzenin kunnissa ja Landkreis Osnabrückissä 30.9.2019 annettu asetus (Verordnung über das Landschaftsschutzgebiet „Bäche im Artland“ in den Städten Quakenbrück, Fürstenau und Bersenbrück sowie den Gemeinden Menslage, Nortrup, Badbergen, Berge, Bippen, Eggermühlen, Kettenkamp, Ankum und Merzen, Landkreis Osnabrück; jäljempänä kyseessä oleva asetus) 1 §:ssä, jonka otsikko on ”Maisemansuojelualue”, määrätään seuraavaa:
”(1)   Jäljempänä 2 ja 3 momentissa yksilöity alue luokitellaan maisemansuojelualueeksi, jonka nimi on ’Artlandin purot’.
– –
(4)   Maisemansuojelualue on olennainen osa direktiivin [92/43] mukaista [Natura 2000] ‑aluetta ”Artlandin purot”. Suojelulla pyritään BNatSchG:n 32 §:n 2 momentin mukaisesti säilyttämään alue [Natura 2000] ‑alueena ja varmistamaan eurooppalaisen ekologisen Natura 2000 ‑verkoston yhtenäisyys.
(5)   Maisemansuojelualueen koko on noin 1095 hehtaaria.
– –”
23
Kyseessä olevan asetuksen 2 §:ssä, jonka otsikko on ”Alueen ominaisuudet”, määrätään seuraavaa:
”1.   Luontoalue ja maaston ominaisuudet
Maisemansuojelualue ’Artlandin purot’ sijaitsee Ems-Hunte-Geestin ja Dümmer-Geestniederungin luontoalueella. Puroja pidetään luontoalueelle tyypillisinä virtaavina vesinä, joissa on vedenalaisia vesikasveja, ja erityisesti tärkeänä direktiivin 92/43 liitteeseen II kirjattujen kalalajien ja ympyräsuislajien elinympäristönä. Puroja reunustavat alluviaaliset lepiköt (saarnilehdot) ja niiden läheisyydessä sijaitsevat soiset koivikot ovat direktiivissä 92/43 tarkoitettuja ensisijaisesti suojeltavia luontotyyppejä. Muiden kuin ensisijaisesti suojeltavien luontotyyppien, kuten kostean suurruohokasvillisuuden, pienikokoisten vaihettumissoiden ja rinnesoiden, happamien pyökki- ja tammisekametsien sekä liitteeseen II kirjattujen lajien rupiliskon (Triturus cristatus) ja tamminkaisen (Lucanus cervus), esiintyminen alueella lisää sen arvoa.
– –”
24
Kyseessä olevan asetuksen 3 §:n, jonka otsikko on ”Erityinen suojelutarkoitus”, 4 momentissa määrätään seuraavaa:
”Sen lisäksi, mitä tämän asetuksen 3 §:n 1 ja 2 momentissa määrätään, maisemansuojelualueella olevan [Natura 2000] ‑alueen erityisenä suojelutarkoituksena (BNatSchG:n 7 §:n 1 momentin 9 kohdassa tarkoitettuina suojelutavoitteina) on alueella esiintyvien direktiivin 92/43 liitteeseen I kirjattujen yhteisön tärkeinä pitämien luontotyyppien ja liitteeseen II kirjatun eläinlajin, jotka ovat suojelutarkoituksen kannalta merkittäviä tekijöitä, suotuisan suojelun tason säilyttäminen tai ennalleen saattaminen BNatSchG:n 7 §:n 1 momentin 9 kohdassa tarkoitetulla tavalla seuraavasti:
1.
erityisesti seuraavat ensisijaisesti suojeltavat luontotyypit (direktiivin 92/43 liite I):
– –
2.
erityisesti seuraavat muut luontotyypit (direktiivin 92/43 liite I):
– –
3.
erityisesti seuraavat eläinlajit (direktiivin 92/43 liite II):
– –”
25
Asetuksen 4 §:ssä, jonka otsikko on ”Kiellot”, määrätään seuraavaa:
”Kaikki toimenpiteet, jotka muuttavat tämän asetuksen 2 §:ssä määriteltyjä alueen ominaisuuksia tai jotka ovat tämän asetuksen 3 §:ssä tarkoitetun yleisen tai erityisen suojelutatarkoituksen vastaisia, ovat BNatSchG:n 26 §:n 2 momentin mukaisesti kiellettyjä. Kaikki toimenpiteet, jotka voivat heikentää merkittävästi Natura 2000 ‑alueen suojelutavoitteiden ja tämän asetuksen suojelutarkoituksen kannalta olennaisia osia, ovat BNatSchG:n 33 §:n 1 momentin mukaisesti kiellettyjä.
Näin ollen maisemansuojelualueella kiellettyjä ovat seuraavat toimenpiteet:
– –
10. metsitykseen ryhtyminen
11. metsän käyttötarkoituksen muuttaminen
– –”
26
Asetuksen 5 §:ssä, jonka otsikko on ”Poikkeukset”, määrätään seuraavaa:
”(1)   Edellä 4 §:ssä määrätyt kiellot eivät koske 2–7 momentissa tarkoitettuja toimenpiteitä tai käyttöä.
– –
(3)   Kiellettyä ei ole sellainen vesistöjen asianmukainen kunnossapito, joka on [vesitaloudesta annetun lain (Wasserhaushaltsgesetz), Ala-Saksin osavaltion vesilain (Niedersächsisches Wassergesetz)] ja BNatSchG:n periaatteiden sekä seuraavien suojelutarkoitukseen perustuvien vaatimusten mukaista:
1.
Mikäli kunnossapidosta vastaava henkilö antaa toimivaltaiselle piirikunnalle toisen luokan vesistöjen osalta kunakin vuonna viimeistään 31. tammikuuta kunnossapitosuunnitelman, joka koskee kaikkia tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia kyseiselle vuodelle suunniteltuja kunnossapitotoimenpiteitä, tämän asetuksen 5 §:n 3 momentin 2 kohdan b, c, e ja h alakohtaa ei sovelleta toimivaltaisen piirikunnan hyväksyttyä kyseisen suunnitelman.
2.
Mikäli kunnossapitosuunnitelmaa ei ole jätetty tämän asetuksen 5 §:n 3 momentin 1 kohdan mukaisesti, 2 §:ssä tarkoitettujen toisen luokan vesistöjen ja niiden varsien kunnossapidossa on noudatettava seuraavia sääntöjä:
– –
b)
niitto on sallittua osittaisena niittona virran suuntaisesti vuoden ympäri. Jollei uoma ole riittävän leveä mahdollistaakseen virran mukaista osittaista leikkuuta, niitto suoritetaan vain uoman toisella rannalla tai saarekkeittain; edellä mainituista säännöistä poikkeaminen edellyttää toimivaltaisen luonnonsuojeluviranomaisen ennakkoon antamaa lupaa;
– –
(4)   Kiellettyä ei ole [Ala-Saksin osavaltion kalastuslain (Niedersächsisches Fischereigesetz) ja sisävesikalastusasetuksen (Binnenfischereiordnung)] mukainen asianmukainen kalastus, jossa mahdollisuuksien mukaan säilytetään alueella luonnostaan esiintyvät olosuhteet ja eliöyhteisöt, erityisesti vesikasvit ja kelluslehtiset kasvit sekä rantakasvit, ja joka on seuraavien suojelutarkoitukseen perustuvien vaatimusten mukaista:
1.
kalojen uudelleenistutus on sallittua vain [sellaisten lajien osalta, jotka kuuluvat] kyseisen 2 §:n mukaiseen virtaavan veden luonnolliseen lajikirjoon, edellyttäen, ettei kalojen uudelleenistutus ole uudelleenistutuksen ajankohtana voimassa olevan sisävesikalastusasetuksen mukaan luvanvaraista ja että varmistetaan, ettei uudelleenistutuksella haitata tai syrjäytetä 3 §:ssä mainittuja ensisijaisesti suojeltavia tai elinympäristölle tyypillisiä lajeja.
– –
(5)   Kiellettyä ei ole asianmukainen maankäyttö maataloustarkoituksiin 5 §:n 2 momentissa tarkoitettujen hyvien käytäntöjen ja seuraavien suojelutarkoitukseen perustuvien vaatimusten mukaisesti:
– –
(6)   Kiellettyä ei ole asianmukainen metsätalous, joka on [Ala-Saksin osavaltion metsä- ja maisemalain (Niedersächsischen Gesetz über den Wald und die Landschaftsordnung)] 11 §:n ja BNatSchG:n 5 §:n 3 momentin sekä seuraavien suojelutarkoitukseen perustuvien vaatimusten mukaista:
– –
7.
Uusien metsäalojen perustaminen metsittämällä on sallittua vain toimivaltaisen luonnonsuojeluviranomaisen luvalla.
– –
(8)   Edellä 2, 3, 5 ja 6 momentissa tarkoitetuissa tapauksissa toimivaltainen luonnonsuojeluviranomainen antaa pyydetyn luvan, jos ja siltä osin kuin ei ole odotettavissa, että maisemansuojelualueelle tai sen suojelutavoitteen tai tämän asetuksen suojelutarkoituksen kannalta olennaisille osille aiheutetaan haittaa tai pysyvää häiriötä. – –
(9)   Edellä 2, 4, 6 ja 7 momentissa tarkoitetun ilmoitusvelvollisuuden alaisissa asioissa toimivaltainen luonnonsuojeluviranomainen voi ryhtyä tarpeellisiin toimenpiteisiin turvatakseen tämän asetuksen suojelutarkoituksen noudattamisen. – – Toimivaltainen luonnonsuojeluviranomainen voi yksittäistapauksissa kieltää sellaisten tekojen tai toimenpiteiden, joista sille on ilmoitettu, täytäntöönpanon, jos tämän asetuksen suojelutarkoitukselle aiheutetaan haittaa.
– –”
27
Kyseessä olevan asetuksen 7 §:n, jonka otsikko on ”Määräyksenantovalta”, 1 momentissa määrätään seuraavaa:
”– – toimivaltainen luonnonsuojeluviranomainen voi määrätä alueen ennallistettavaksi, jos 4 §:ssä tarkoitettuja kieltoja tai 5 §:ssä tarkoitettuja luvan- tai ilmoituksenvaraisuutta koskevia määräyksiä on rikottu ja jos luontoa tai maisemaa on lainvastaisesti hävitetty, vahingoitettu tai muutettu.”
28
Kyseessä olevan asetuksen 9 §:n, jonka otsikko on ”Suojelu- ja ennallistamistoimenpiteiden toteuttaminen”, 1 momentissa määrätään seuraavaa:
”Tämän asetuksen 4 ja 5 §:n määräykset vastaavat pääsääntöisesti toimenpiteitä, joilla pyritään maisemansuojelualueella esiintyvien direktiivin [92/43] liitteessä I tarkoitettujen luontotyyppien ja liitteessä II tarkoitettujen eläinlajien suotuisan suojelun tason säilyttämiseen.”
29
Kyseessä olevan asetuksen 10 §:n, jonka otsikko on ”Hallinnolliset rikkomukset”, 1 momentissa määrätään seuraavaa:
”Rikkomukseen syyllistyy – – se, joka ilman 5 §:n mukaista poikkeusta tai 6 §:n mukaista vapautusta tahallaan tai huolimattomuudesta rikkoo tämän asetuksen 4 §:ssä määrättyjä kieltoja.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
30
Osnabrückin piirikunta antoi 30.9.2019 kyseessä olevan asetuksen, jossa se osoitti maisemansuojelualueen Artlandin purot samannimisen Natura 2000 ‑alueen olennaisena osana (jäljempänä asianomainen alue).
31
Tätä asetusta koskevassa hyväksymismenettelyssä Osnabrückin piirikunta huolehti yleisön osallistumisesta varaamalla yleisölle, mukaan lukien pääasian kantajalle, mahdollisuuden tutustua asetusluonnokseen ja siihen liittyviin eri karttoihin sekä ehdotuksen perusteluihin. Sen sijaan Osnabrückin piirikunta ei toteuttanut direktiivin 2001/42 mukaista ympäristöarviointia eikä tällaisen arvioinnin tarvetta koskevaa ennakkoarviointia ennen kuin se antoi kyseessä olevan asetuksen.
32
Pääasian kantaja saattoi 13.10.2020 vireille kyseessä olevan asetuksen laillisuuden valvontaa koskevan menettelyn ja vetosi ympäristöä koskevien säännösten ja erityisesti unionin oikeuden täytäntöön panemiseksi annettujen säännösten rikkomiseen.
33
Asiaa käsittelevä Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (Ala‑Saksin osavaltion ylempi hallintotuomioistuin, Saksa), joka on tässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, katsoo, että 22.2.2022 annetun tuomion Bund Naturschutz in Bayern (C‑300/20, EU:C:2022:102, 60–69 kohta) valossa direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan a alakohtaan perustuvasta UVPG:n 35 §:stä ei seurannut minkäänlaista velvollisuutta toteuttaa ympäristöarviointi ennen kyseessä olevan asetuksen antamista.
34
Kyseisen tuomioistuimen mukaan on kuitenkin mahdollista, että ennen kyseessä olevan asetuksen antamista olisi tullut suorittaa ympäristöarviointi UVPG:n 36 §:n ja BNatSchG:n 36 §:n ensimmäisen virkkeen 2 kohdan ja 34 §:n 1 momentin ensimmäisen virkkeen nojalla; nämä säännökset perustuvat direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaan ja direktiivin 92/43 6 artiklan 3 kohtaan.
35
Tältä osin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii ensinnäkin erityisesti 12.6.2019 annetun tuomion CFE (C‑43/18, EU:C:2019:483, 49–50 kohta) valossa, onko kyseessä olevan asetuksen kaltaisen toimen, jolla jäsenvaltio osoittaa alueen direktiivin 92/43 mukaiseksi erityisten suojelutoimien alueeksi, joka tapauksessa katsottava suoranaisesti liittyvän alueen käyttöön tai olevan sen kannalta tarpeellinen toimen normatiivisesta sisällöstä riippumatta.
36
Koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että useat seikat puhuvat tällaista tulkintaa vastaan, se tiedustelee toiseksi, onko katsottava – ja jos on, niin missä olosuhteissa –, että kyseessä olevan asetuksen 5 §:n 3–6 momentissa määrättyjen poikkeusten kaltaiset säännöt liittyvät suoranaisesti asianomaisen alueen käyttöön tai ovat sen kannalta tarpeellisia.
37
Siltä varalta, että näiden poikkeusten ei katsottaisi ainoastaan täsmentävän kyseessä olevan asetuksen 4 §:ssä vahvistettujen kieltojen laajuutta vaan niitä pidettäisiin itsenäisinä sääntöinä, jotka eivät suoranaisesti liity asianomaisen alueen käyttöön eivätkä ole sen kannalta tarpeellisia, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii kolmanneksi, miten direktiivin 2001/842 mukaisen ympäristöarvioinnin tekemistä koskevaan velvollisuuteen vaikuttaa ensinnäkin se seikka, ettei mainittujen poikkeusten alaan kuuluvien toimintojen vaikutuksia enää arvioitaisi direktiivin 92/43 6 artiklan 3 kohdan nojalla tapauskohtaisesti ennen niiden harjoittamista, ja vaikka niitä arvioitaisiinkin tällä tavalla, niitä arvioitaisiin näissä poikkeuksissa asetettujen konkreettisten kriteerien ja sääntöjen valossa, miten ympäristöarvioinnin tekemistä koskevaan velvollisuuteen vaikuttaa toiseksi se seikka, että kyseisten poikkeusten perusteella sallittuja toimintoja on jo pitkään harjoitettu asianomaisella alueella, sekä miten siihen kolmanneksi vaikuttaa se, että kyseessä olevaa asetusta olisi tilanteesta riippuen pidettävä direktiivin 2001/42 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna suunnitelmana, jossa määritellään pienten alueiden käyttö paikallisella tasolla.
38
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii vielä neljänneksi, mitä sääntöjä ympäristöarviointia mahdollisesti tehtäessä tulisi noudattaa.
39
Tässä tilanteessa Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko direktiivin [2001/42] 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä direktiivin [92/43] 6 artiklan 3 kohdan kanssa, tulkittava siten, että kaikkia sellaiseen toimeen sisältyviä säännöksiä tai määräyksiä, jolla jäsenvaltio osoittaa alueen luontodirektiivissä tarkoitetuksi erityisten suojelutoimien alueeksi, on pidettävä säännösten tai määräysten normatiivisesta sisällöstä riippumatta alueen käyttöön suoranaisesti liittyvinä tai sen kannalta tarpeellisina, jolloin kyseisestä toimesta ei tarvitse tehdä [direktiivin 2001/42] 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan, luettuna yhdessä [direktiivin 92/43] 6 artiklan 3 kohdan kanssa, mukaisesti suunnitelmaa koskevaa ympäristöarviointia, vai voidaanko toimen yksittäisten säännösten tai määräysten sisällöstä riippuen soveltaa eriytettyä lähestymistapaa, jolloin joitakin tällaisen toimen yksittäisiä säännöksiä tai määräyksiä olisi pidettävä alueen käyttöön suoranaisesti liittyvänä suunnitelmana (suunnitelman osana) tai sen kannalta tarpeellisena mutta ei muita kyseisen toimen säännöksiä tai määräyksiä?
2)
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan viimeksi mainitun vaihtoehdon mukaisesti, onko [direktiivin 2001/42] 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä [direktiivin 92/43] 6 artiklan 3 kohdan kanssa, tulkittava siten, että jäsenvaltion toimeen, jolla alue osoitetaan [direktiivissä 92/43] tarkoitetuksi erityisten suojelutoimien alueeksi ja jossa määritetään suojelutavoitteita ja asetetaan vaatimuksia ja kieltoja, sisältyvää yksittäistä sääntöä ei pidetä suunnitelmana (tai suunnitelman osana), joka liittyy suoranaisesti alueen käyttöön tai on sen kannalta tarpeellinen, jos kyseisessä säännössä, jossa vahvistetaan konkreettisia kriteerejä ja yksityiskohtaisia sääntöjä, jätetään alueella harjoitettavia toimintoja asetettujen vaatimusten ja kieltojen soveltamisalan ulkopuolelle ja jos näillä toiminnoilla ei pyritä suoranaisesti suojelutavoitteiden saavuttamiseen, vaan niitä on pidettävä käyttö- tai ylläpitotoimenpiteinä, joilla on muita tavoitteita ja jotka ovat luonteeltaan [direktiivin 92/43] 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja hankkeita?
3)
Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko [direktiivin 2001/42] 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä [direktiivin 92/43] 6 artiklan 3 kohdan kanssa, tulkittava siten, ettei ole poissuljettua, että toisessa kysymyksessä kuvaillun säännön kaltaisestä säännöstä, joka sisältyy toimeen, jolla alue osoitetaan [direktiivissä 92/43] tarkoitetuksi erityisten suojelutoimien alueeksi ja jossa vahvistetaan riittävän konkreettisesti kriteerit ja yksityiskohtaiset säännöt sen soveltamisalaan kuuluvien toimintojen, jotka ovat luonteeltaan [direktiivin 92/43] 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja hankkeita, toteuttamiseksi, aiheutuu merkittäviä vaikutuksia kyseiselle alueelle, jos kansallisessa lainsäädännössä ei säädetä tällaisten toimintojen luvanvaraisuudesta ja jos toimivaltainen viranomainen ei kyseisen säännön takia vaadi ennakkoilmoitusta näistä toiminnoista eikä arvioi [direktiivin 92/43] 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti tapauskohtaisesti hankkeen vaikutuksia alueella tai suorittaa tapauskohtaisen hankkeen vaikutusten arvioinnin arvioiden tällöin hankkeen vaikutusten hyväksyttävyyttä toisessa kysymyksessä kuvatulla säännöllä vahvistettujen kriteerien ja yksityiskohtaisten sääntöjen valossa?
4)
Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko [direktiivin 2001/42] 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä [direktiivin 92/43] 6 artiklan 3 kohdan kanssa, tulkittava siten, ettei ole syytä pelätä, että alueeseen kohdistuu merkittäviä vaikutuksia sellaisen toisessa kysymyksessä kuvatun kaltaisen säännön vuoksi, joka sisältyy toimeen, jolla alue osoitetaan luontodirektiivissä tarkoitetuksi erityisten suojelutoimien alueeksi, jos kyseisen säännön soveltamisalaan kuuluvia toimintoja on pääsääntöisesti harjoitettu jo pitkään eikä kyseisellä alueella ole mahdollista tehostaa tai laajentaa näitä toimintoja säännössä vahvistettujen kyseisten toimintojen harjoittamista koskevien kriteerien ja yksityiskohtaisten sääntöjen vuoksi?
5)
Jos edellä esitettyihin kysymyksiin annettujen vastausten perusteella on katsottava, että [direktiivin 2001/42] 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan, luettuna yhdessä [direktiivin 92/43] 6 artiklan 3 kohdan kanssa, mukainen ympäristöarviointi on tehtävä alueen osoittamista [direktiivissä 92/43] tarkoitetuksi erityisten suojelutoimien alueeksi koskevaan toimeen sisältyvien yksittäisten säännösten tai määräysten sisällön vuoksi, onko [direktiivin 2001/42] 3 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että silloin, kun alueen osoittamisella katsotaan määriteltävän pienten alueiden käyttö paikallistasolla, jäsenvaltion viranomaisen on yleensä oletettava, että suojelualueeksi osoittamisella on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, koska alue on jo luokiteltu [direktiivin 92/43] 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetuksi yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi?
6)
Jos edellä esitettyihin kysymyksiin annettujen vastausten perusteella on katsottava, että ympäristöarviointi on tehtävä alueen osoittamista [direktiivissä 92/43] tarkoitetuksi erityisten suojelutoimien alueeksi koskevaan toimeen sisältyvien yksittäisten säännösten tai määräysten sisällön vuoksi, onko [direktiivin 2001/42] 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä [direktiivin 92/43] 6 artiklan 3 kohdan kanssa, tulkittava siten, että ympäristöarvioinnin kohteeksi on otettava vain kyseiset säännökset tai määräykset, vai onko ympäristöarvioinnin kohteena oltava koko toimen sisältö?
7)
Jos edellä esitettyihin kysymyksiin annettujen vastausten perusteella on katsottava, että ympäristöarviointi on tehtävä alueen osoittamista [direktiivissä 92/43] tarkoitetuksi erityisten suojelutoimien alueeksi koskevaan toimeen sisältyvien yksittäisten säännösten tai määräysten sisällön vuoksi, onko [direktiivin 2001/42] 4 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään, että direktiivin 3 artiklassa tarkoitettu ympäristöarviointi on tehtävä suunnitelman tai ohjelman valmistelun kuluessa ja ennen sen hyväksymistä, tulkittava siten, että jos suunnitelmasta tai suunnitelman osista ei ole tehty ympäristöarviointia, arviointia ei voida tehdä täydentävällä menettelyllä sen jälkeen, kun suunnitelma tai suunnitelman osat on hyväksytty, eikä ympäristöarvioinnin tekemisen laiminlyömisestä johtuvaa menettelyvirhettä voida näin ollen korjata jälkikäteen?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen ja toinen kysymys
40
Ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään, joita on tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy lähinnä, onko direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä direktiivin 92/43 6 artiklan 3 kohdan kanssa, tulkittava siten, että toimi, jolla jäsenvaltio osoittaa alueen direktiivin 92/43 mukaiseksi erityisten suojelutoimien alueeksi ja jossa luetellaan ne ihmisen toiminnat, jotka ovat alueella kiellettyjä, jollei samassa toimessa määritetyistä poikkeuksista muuta johdu, kuuluu direktiivissä 2001/42 tarkoitettujen suunnitelmien ja ohjelmien, joiden osalta ympäristöarviointi on pakollinen, käsitteen alaan.
41
Se, onko direktiivissä 2001/42 tarkoitettu ympäristöarviointi suoritettava yksittäiselle suunnitelmalle tai ohjelmalle, riippuu saman direktiivin 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan siitä, edellytetäänkö arvioinnin suorittamista direktiivin 92/43 6 ja 7 artiklassa.
42
Direktiivin 92/43 6 artiklan 3 kohdan mukaan kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia mutta saattavat vaikuttaa tähän alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa, on arvioitava asianmukaisesti.
43
Unionin tuomioistuin on jo todennut, että toimi, jolla jäsenvaltio osoittaa alueen direktiivin 92/43 mukaisesti erityisten suojelutoimien alueeksi, liittyy jo sen luonteen takia suoranaisesti alueen käyttöön tai on sen kannalta tarpeellinen. Kyseisen direktiivin 4 artiklan 4 kohdassa näet edellytetään tällaista osoittamista sen täytäntöön panemiseksi (tuomio 12.6.2019, CFE, C‑43/18, EU:C:2019:483, 49 kohta).
44
Tätä arviointia ei toki voida automaattisesti ulottaa tällaisen toimen kaikkiin säännöksiin tai määräyksiin niiden sisältöä tutkimatta. Ei varsinkaan voida ennalta sulkea pois sitä, että kyseisessä toimessa on sellaisiakin säännöksiä tai määräyksiä, jotka eivät mitenkään liity siihen, että jäsenvaltio täyttää direktiivin 92/43 4 artiklan 4 kohdassa säädetyn velvollisuutensa, ja jotka eivät muutoin liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia.
45
Ellei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä olevista tarkistuksista muuta johdu, kyseessä olevassa asetuksessa ei kuitenkaan näyttäisi olevan tällaisia määräyksiä.
46
Tältä osin on muistutettava direktiivin 92/43 4 artiklan 4 kohdasta seuraavan, että kun yhteisön tärkeänä pitämä alue on hyväksytty, kyseessä olevan jäsenvaltion on muodostettava tämä alue erityisten suojelutoimien alueeksi mahdollisimman nopeasti ja viimeistään kuuden vuoden kuluessa määrittäen toteamisjärjestyksen sen perusteella, miten merkittäviä alueet ovat luontotyypin tai lajin suotuisan suojelun tason säilyttämisen tai ennalleen saattamisen ja Natura 2000:n yhtenäisyyden kannalta. Edellä mainitun direktiivissä 92/43 olevan säännöksen, sellaisena kuin unionin tuomioistuin on sitä tulkinnut, mukaan kyseisen jäsenvaltion on myös samassa määräajassa ja ennen kuin se määrittää toteuttamisjärjestyksen yhtäältä määritettävä suojelutavoitteet, joiden on oltava yksityiskohtaisia, ja toisaalta toteutettava suojelutoimenpiteet saman direktiivin 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti (ks. vastaavasti tuomio 29.6.2023, komissio v. Irlanti (Erityisten suojelutoimien alueiden suojelu), C‑444/21, EU:C:2023:524, 45, 53, 65 ja 66 kohta).
47
Direktiivin 92/43 6 artiklan 1 kohdan mukaan suojelutoimenpiteet edellyttävät tarvittaessa ”tarpeellisia lainsäädännöllisiä, hallinnollisia tai sopimusoikeudellisia toimenpiteitä”.
48
Ne suojelutoimenpiteet, jotka jäsenvaltion on kyseisen 6 artiklan 1 kohdan mukaan toteutettava, voivat siten merkitä, että otetaan käyttöön säännöstö, jolla pyritään kyseessä olevan suojelualueen alueella ja vahvistetut suojelutavoitteet huomioon ottaen rajoittamaan ihmisen toimintaa suhteessa siihen, mikä oli ennen sallittua alueella.
49
Sellaiseen toimeen, jolla alue osoitetaan erityisten suojelutoimien alueeksi, sisältyvien säädösten tai määräysten, joilla kyseinen jäsenvaltio pyrkii ottamaan käyttöön tällaisen säännöstön, on siksi katsottava liittyvän suoranaisesti kyseisen alueen käyttöön tai olevan sen kannalta tarpeellisia.
50
Koska direktiivissä 92/43 ei ole tältä osin täsmentäviä säännöksiä, jäsenvaltiot voivat lisäksi vapaasti päättää kansallisessa oikeusjärjestyksessään, minkätyyppisten normien ne katsovat soveltuvan parhaiten tällaisen säännöstön käyttöön ottamiseksi.
51
Tässä tapauksessa kyseessä olevalla asetuksella käyttöön otettu säännöstö koostuu määräyksien kokonaisuudesta, johon sisältyy kyseisen asetuksen 4 §, jossa määrätään kielloista, sekä asetuksen 5 §, jossa luetellaan ne toimenpiteet ja se käyttö, joihin kieltoja ei sovelleta.
52
Tältä osin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa erityisesti katsovansa, että asetuksen 5 §:ssä määrätyillä poikkeuksilla pyritään sallimaan asianomaisella alueella erityisesti kaupallisissa tarkoituksissa jo ennestään harjoitetun ja vielä tälläkin hetkellä harjoitettavan hyödyntämistoiminnan, kuten kalastuksen, maanviljelyn, kalankasvatuksen ja eräiden vesistönhoitotoimenpiteiden, jatkuminen määrätyissä puitteissa, jotta alueen osoittamisella suojelualueeksi ei puututtaisi suhteettomasti niiden maanomistajien ja oikeudenhaltijoiden oikeuksiin, joihin asianomaisen alueen suojeleminen vaikuttaa.
53
Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtäväksi kuuluvista tarkistuksista muuta johdu, kyseessä olevan asetuksen 5 § kuuluu silti määräyksiin, joilla kokonaisuutena pyritään ottamaan käyttöön säännöstö, jota pidetään tarpeellisena muun muassa osoitetun erityisten suojelutoimien alueen eli tässä tapauksessa asianomaisen alueen suojelemiseksi.
54
Tätä päätelmää vaikuttaisi tukevan kyseessä olevan asetuksen 9 §, jonka 1 momentissa säädetään, että sen 4 ja 5 §:ssä olevat määräykset ”vastaavat pääsääntöisesti toimenpiteitä, joilla pyritään [asianomaisella alueella] esiintyvien direktiivin [92/43] liitteessä I tarkoitettujen luontotyyppien ja liitteessä II tarkoitettujen eläinlajien suotuisan suojelun tason säilyttämiseen”, sekä saman asetuksen 7 §:n 1 momentin ja 10 §:n 1 momentin sanamuoto.
55
Näin ollen kyseessä olevan asetuksen on kokonaisuutena katsottava liittyvän suoranaisesti alueen käyttöön tai olevan sen kannalta tarpeellinen, edelleen sillä varauksella, ettei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtäväksi kuuluvista tarkistuksista muuta johdu.
56
Edellä sanottu kokonaisuutena huomioon ottaen ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä direktiivin 92/43 6 artiklan 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että toimi, jolla jäsenvaltio osoittaa alueen direktiivin 92/43 mukaiseksi erityisten suojelutoimien alueeksi ja jossa luetellaan ne ihmisen toiminnat, jotka ovat alueella kiellettyjä, jollei samassa toimessa määritetyistä poikkeuksista muuta johdu, ei kuulu direktiivissä 2001/42 tarkoitettujen suunnitelmien ja ohjelmien, joiden osalta ympäristöarviointi on pakollinen, käsitteen alaan.
Kolmas, neljäs, viides, kuudes ja seitsemäs kysymys
57
Ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen annettu vastaus huomioon ottaen ei 3.–7. kysymykseen ole tarpeen vastata.
Oikeudenkäyntikulut
58
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 3 kohdan kanssa,
on tulkittava siten, että
toimi, jolla jäsenvaltio osoittaa alueen direktiivin 92/43 mukaiseksi erityisten suojelutoimien alueeksi ja jossa luetellaan ne ihmisen toiminnat, jotka ovat alueella kiellettyjä, jollei samassa toimessa määritetyistä poikkeuksista muuta johdu, ei kuulu direktiivissä 2001/42 tarkoitettujen suunnitelmien ja ohjelmien, joiden osalta ympäristöarviointi on pakollinen, käsitteen alaan.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: saksa.