61991CJ0148_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-148/91,
jonka Raad van Staten (Alankomaat) tuomioistuinosasto on saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen ensiksi mainitussa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Vereniging Veronica Omroep Organisatie
vastaan
Commissariaat voor de Media
ennakkoratkaisun ETY:n perustamissopimuksen 59 ja 67 artiklan tulkinnasta sekä perustamissopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta 11 päivänä toukokuuta 1960 annetun neuvoston ensimmäisen direktiivin (EYVL 1960, 43, s. 921) tulkinnasta ja perustamissopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta 24 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 88/361/ETY (EYVL L 178, s. 5) tulkinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN,
toimien kokoonpanossa:
presidentti
O. Due,
jaostojen puheenjohtajat C. N. Kakouris, G. C. Rodríguez Iglesias, M. Zuleeg ja J. L. Murray sekä tuomarit G. F. Mancini, R. Joliet, F. A. Schockweiler, J. C. Moitinho de Almeida, F. Grévisse ja D. A. O. Edward,
julkisasiamies: G. Tesauro,
kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet:
-
Vereniging Veronica Omroep Organisatie, edustajanaan asianajaja R. A. A. Duk, Haag,
-
Commissariaat voor de Media, edustajanaan asianajaja G. H. L. Weesing, Amsterdam,
-
Alankomaiden hallitus, asiamiehenään ulkoasiainministeriön pääsihteerin tehtäviä hoitava T. P. Hofstee,
-
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamiehet B. Sulders ja P. van Nuffel,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan suulliset huomautukset, jotka sille ovat 6.10.1992 pidetyssä suullisessa käsittelyssä esittäneet Vereniging Veronica Omroep Organisatie, Alankomaiden hallitus, asiamiehenään ulkoasiainministeriön oikeudellinen apulaisneuvonantaja J. W. De Zwaan, ja komissio,
kuultuaan julkisasiamiehen 18.11.1992 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1
Raad van Staten (Alankomaat) tuomioistuinosasto on esittänyt 27.5.1991 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 3.6.1991, yhteisöjen tuomioistuimelle ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla viisi ennakkoratkaisukysymystä perustamissopimuksen palvelujen tarjoamisen vapautta ja pääomanliikkeitä koskevien määräysten tulkinnasta arvioidakseen yleisradiotoimintaa harjoittavan elimen toiminnalle rajoituksia asettavan kansallisen lainsäädännön yhteensoveltuvuutta yhteisön oikeuden kanssa.
2
Kysymykset on esitetty Alankomaihin sijoittautuneen Alankomaiden lakien alaisen epäkaupallisen yleisradiotoiminnan harjoittajan Veronica Omroep Organisatien (jäljempänä Veronica) ja yleisradiotoimintaa valvovan elimen Commissariaat voor de Median välisessä oikeudenkäynnissä, jonka aiheena ovat rajoitukset, joista säädetään 21.4.1987 annetun Alakomaiden lain 57 pykälän 1 momentissa ja jotka säätelevät radio- ja televisio-ohjelmien tarjontaa, radio- ja televisiolupamaksuja sekä lehdistötukea (jäljempänä Mediawet) (Staatsblad nro 249, 4.6.1987). Veronica katsoo, että kyseiset rajoitukset ovat perustamissopimuksen 59 ja 67 artiklan vastaisia sekä perustamissopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta 11 päivänä toukokuuta 1960 annetun neuvoston ensimmäisen direktiivin (EYVL 1960, 43, s. 921) vastaisia ja perustamissopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta 24 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 88/361/ETY (EYVL L 178, s. 5) vastaisia.
3
Kuten Mediawetin 31 pykälästä seuraa, Commissariaat voor de Media myöntää yleisradiotoiminnan harjoittajille lähetysajan yleisradio- ja televisio-ohjelmien lähettämiseen Alankomaiden valtakunnallisessa verkossa. Kyseisen lain 14 pykälän mukaan lähetystoiminnan harjoittajat ovat radionkuuntelijoiden tai televisionkatsojien muodostamia yhteenliittymiä, jotka on perustettu siinä tarkoituksessa, että ne edustavat niiden säännöissä määriteltyjä tiettyjä yhteiskunnallisia, kulttuurisia, uskonnollisia tai henkisiä virtauksia. Ne ovat oikeushenkilöitä. Niiden yksinomaisena tai ainakin pääasiallisena päämääränä on oltava yleisradio-ohjelmien toteuttaminen ja pyrkimys tyydyttää ohjelmiensa kautta alankomaalaisen yleisön yhteiskunnalliset, kulttuuriset, uskonnolliset ja henkiset tarpeet. Mitä tulee Mediawetin 57 pykälän 1 momenttiin, josta on kysymys käsiteltävänä olevassa asiassa, siinä säädetään seuraavaa: "Ohjelmiensa toteuttamisen lisäksi lähetysaikaa saaneet lähetystoiminnan harjoittajat eivät voi harjoittaa muuta kuin tässä laissa säädettyä toimintaa tai sellaista toimintaa, johon Commissariaat voor de Media on myöntänyt luvan." Mediawetin 57 pykälän 4 momentin mukaan mainitunlaisesta toiminnasta saatavat tulot on käytettävä lähetystoiminnan harjoittajan ohjelmien toteuttamiseen. Lopuksi 101 pykälän mukaan yleisradiotoimintaa harjoittavien elinten rahoittaminen tapahtuu suurimmaksi osaksi Commissariaat voor de Median jakamien tukien muodossa. Kyseiset tuet koostuvat puolestaan radionkuuntelijoilta ja televisionkatsojilta perityistä lupamaksuista sekä kaupallisesta mainonnasta saaduista tuloista.
4
Käsiteltävänä olevassa tapauksessa Commissariaat voor de Media moittii Veronicaa pääasiallisesti Mediawetin 57 pykälän 1 momentin rikkomisesta Veronican osallistuttua kaupallisen, lähetystoimintansa Alankomaihin suuntaavan yleisradioaseman perustamiseen Luxemburgin suurherttuakuntaan ja tuettua asemaa tosiasiallisesti. Väitteensä tueksi Commissariaat voor de Media esittää kolme seikkaa. Ensinnäkin Veronican hallituksen puheenjohtaja ja sihteeri ovat laatineet liiketoimintasuunnitelman ja antaneet oikeudellisia neuvoja luxemburgilaisen osakeyhtiön RTL-Véroniquen perustamiseksi. Yhtiön tarkoituksena oli käyttää kaupallista televisioasemaa Luxemburgissa ja toteuttaa lähetyksiä, jotka voidaan kaapeleitse lähettää Alankomaihin. Veronica on maksanut kyseisiin palveluihin liittyvät kulut. Edelleen, Veronica on lupautunut toimimaan pankkilaitoksen RTL-Véroniquelle myöntämän luotollisen sekkitilin takaajana. Lopuksi, Veronica on sopinut erään toisen yhtiön kanssa toimittavansa sille rahavarat sellaisen uuden yhtiön perustamista varten, joka hankkisi vähemmistöosuuden RTL-Véroniquen osakepääomasta.
5
Kansallinen tuomioistuin katsoi, että kysymys oli Mediawetin 57 pykälän 1 momentissa kielletystä toiminnasta. Tuomioistuin tiedustelee kuitenkin, ovatko kyseiset kiellot yhteensoveltuvia yhteisön oikeuden kanssa.
6
Sen vuoksi se katsoi tarpeelliseksi esittää viisi ennakkoratkaisukysymystä. Kysymykset kuuluvat seuraavasti:
"1)
Onko pääomien vapaata liikkuvuutta koskevia määräyksiä, erityisesti ETY:n perustamissopimuksen 67 artiklaa, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön 11.5.1960 annetulla Euroopan yhteisöjen neuvoston direktiivillä, mukaan lukien siihen tehdyt muutokset, sekä 24.6.1988 annetulla neuvoston direktiivillä 88/361/ETY, tulkittava siten, että pääomien vapaata liikkuvuutta koskevan kielletyn rajoituksen muodostaa Mediawetin 57 pykälän 1 momentin kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan rajoittavien säännösten alaan kuuluvat kyseisen lainsäädännön perusteella luvan saaneen televisiolähetystoiminnan harjoittajan toimesta tapahtuva omistusosuuden hankkiminen muuhun jäsenvaltioon sijoittautuneen tai sijoittautuvan televisiolähetystoiminnan harjoittajan pääomasta sekä luvan saaneen lähetystoiminnan harjoittajan toimesta tapahtuva takaukseen meneminen muuhun jäsenvaltioon sijoittautuneen televisiolähetystoiminnan harjoittajan puolesta?
2)
Onko palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia määräyksiä, erityisesti ETY:n perustamissopimuksen 59 artiklaa tulkittava siten, että siltä osin kuin kyseisiä toimia ei luokitella kuuluvaksi kysymyksessä 1 mainittuihin pääomanliikkeisiin, palvelujen tarjoamisen vapautta koskevan kielletyn rajoituksen muodostaa Mediawetin 57 pykälän 1 momentin kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan rajoittavien säännösten alaan kuuluvat kyseisen lainsäädännön perusteella luvan saaneen televisiolähetystoiminnan harjoittajan toimesta tapahtuva osuuden hankkiminen muuhun jäsenvaltioon sijoittautuneen tai sijoittautuvan televisiolähetystoiminnan harjoittajan pääomasta sekä luvan saaneen lähetystoiminnan harjoittajan toimesta tapahtuva takaukseen meneminen muuhun jäsenvaltioon sijoittautuneen televisiolähetystoiminnan harjoittajan puolesta?
3)
Onko palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia määräyksiä, erityisesti ETY:n perustamissopimuksen 59 artiklaa tulkittava siten, että palvelujen tarjoamisen vapautta koskevan kielletyn rajoituksen muodostaa Mediawetin 57 pykälän 1 momentin kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan rajoittavien säännösten alaisuuteen kuuluvat kyseisen lainsäädännön perusteella perustetun tai perustettavan televisiolähetystoiminnan harjoittajan toteuttamat liiketoimet ja toimenpiteet televisiolähetystoimintaa harjoittavan yrityksen perustamiseksi muuhun jäsenvaltioon ja edelleen etuisuuksien järjestäminen viimeksi mainitulle, muun muassa toteuttamalla liiketoimintasuunnitelma ja tarjoamalla oikeudellisia palveluja?
4)
Jotta pääomanliikkeitä tai palvelujen tarjoamista koskevia rajoituksia sisältävät kansalliset säännökset olisivat hyväksyttävissä perustamissopimuksen pääomien vapaata liikkuvuutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien määräysten mukaan, onko kansallisten säännösten paitsi täytettävä syrjimättömyyden vaatimus, myös oltava perusteltuja yleisen edun vuoksi ja täytettävä se edellytys, että ne eivät ole suhteettomia asetettuun tavoitteeseen nähden?
5)
Siinä tapauksessa, että neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi, voivatko moniarvoisen ja epäkaupallisen audiovisuaalisen järjestelmän säilyttämiseen tähtäävät päämäärät muodostaa tällaisen perusteen?"
7
Pääasiaa koskevia tosiseikkoja, sovellettavaa kansallista lainsäädäntöä sekä yhteisöjen tuomioistuimelle esitettyjä huomautuksia koskevat tarkemmat tiedot ilmenevät suullista käsittelyä varten laaditusta kertomuksesta. Oikeudenkäyntiasiakirjojen näitä osia käsitellään jäljempänä vain, mikäli se on tarpeen tuomioistuimen perustelujen selvittämiseksi.
8
Kolmella ensimmäisellä kysymyksellään Raad van State (Alankomaat) pyrkii selvittämään, onko perustamissopimuksen pääomien vapaata liikkuvuutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia määräyksiä tulkittava siten, että niissä estetään se, että jäsenvaltion lainsäädännössä kielletään tähän jäsenvaltioon sijoittautunutta yleisradiotoimintaa harjoittavaa elintä hankkimasta omistusosuutta muuhun jäsenvaltioon sijoittautuneen tai sijoittautuvan yleisradioyhtiön pääomasta tai järjestämästä kyseiselle yhtiölle pankkitakausta tai laatimasta liiketoimintasuunnitelmaa sekä antamasta oikeudellisia neuvoja muuhun jäsenvaltioon perustettavalle televisioyhtiölle.
9
Aluksi on palautettava mieliin, kuten yhteisöjen tuomioistuin on korostanut 25.7.1991 antamissaan tuomioissa (asia C-353/89, komissio v. Alankomaat, Kok. 1991, s. I-4069, 3, 29 ja 30 kohta ja asia C-288/89, Collectieve Antennevoorziening Gouda, Kok. 1991, s. I-4007, 22 ja 23 kohta), että Mediawetin tarkoituksena on luoda luonteeltaan moniarvoinen ja epäkaupallinen yleisradio- ja televisiolähetysjärjestelmä; Mediawet on siten osa kulttuuripolitiikkaa, jonka tavoitteena on turvata audiovisuaalisella alalla Alankomaissa vallitsevien erityisesti yhteiskunnallisten, kulttuuristen, uskonnollisten ja filosofisten virtausten osalta sananvapaus.
10
Edellä mainituista kahdesta tuomiosta ilmenee lisäksi (katso ensimmäisen tuomion 41 ja 42 kohta ja toisen tuomion 23 ja 24 kohta), että tällaiset kulttuuripoliittiset tavoitteet ovat yleisen edun mukaisia tavoitteita, joihin jäsenvaltio voi oikeutetusti pyrkiä antamalla tarkoituksenmukaiset säännöt maansa yleisradiotoiminnan harjoittajille.
11
Mediawetin 57 pykälän 1 momentin säännöksillä osaltaan myötävaikutetaan kyseisten tavoitteiden saavuttamiseen. Kyseisellä pykälällä on nimittäin tarkoitus kieltää kansallisia yleisradiotoiminnan harjoittajia harjoittamasta toimintaa, jolla ei ole yhteyttä heille laissa määrättyihin tehtäviin tai jonka Commissariaat voor de Media katsoo vaarantavan laissa asetetut tavoitteet. Sillä estetään erityisesti se, että rahavaroja, joita kansallisten yleisradiotoiminnan harjoittajien käyttöön annetaan moniarvoisuuden turvaamiseksi audiovisuaalisella alalla, käytettäisiin tästä päämäärästä poiketen puhtaasti kaupallisiin tarkoituksiin.
12
Lopuksi on huomattava, kuten yhteisöjen tuomioistuin on jo perustamissopimuksen 59 artiklan osalta todennut, että jäsenvaltiolta ei voida evätä oikeutta ryhtyä toimenpiteisiin sen estämiseksi, että 59 artiklassa taattua vapautta käyttäisi sellainen palvelujen tarjoaja, joka kohdistaa koko toimintansa tai sen pääosan tämän valtion alueeseen, kiertääkseen sellaisia oikeussääntöjä, joita häneen sovellettaisiin, jos hän olisi sijoittautunut tämän valtion alueelle (asia 33/74, Van Binsbergen, tuomio 3.12.1974, Kok. 1974, s. 1299, 13 kohta).
13
Kieltäessään kansallisia yleisradiotoiminnan harjoittajia auttamasta sellaisten kaupallisten radio- ja televisioyhtiöiden perustamisessa ulkomaille, joiden tarkoituksena on tarjota sieltä käsin Alankomaihin suunnattuja palveluja, pääasian kohteena oleva Alankomaiden lainsäädäntö estää nimenomaan sen, että kansalliset yleisradiotoiminnan harjoittajat voisivat perustamissopimuksessa taattujen vapauksien turvin oikeudenvastaisesti kiertää niille kansallisen lainsäädännön nojalla kuuluvat, ohjelmien moniarvoista ja epäkaupallista sisältöä koskevat velvoitteet.
14
Näin ollen ei voida katsoa, että perustamissopimuksen 59 ja 67 artiklan kanssa olisi ristiriidassa sellainen vaatimus, että kansalliset yleisradiotoiminnan harjoittajat eivät harjoita muuta kuin laissa määrättyä toimintaa tai sellaista toimintaa, johon Commissariaat voor de Media on antanut luvan.
15
Sen vuoksi kansalliselle tuomioistuimelle on vastattava, että perustamissopimuksen pääomien vapaata liikkuvuutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia määräyksiä on tulkittava siten, että niissä ei estetä sitä, että jäsenvaltion lainsäädännössä kielletään tähän jäsenvaltioon sijoittautunutta yleisradiotoimintaa harjoittavaa elintä hankkimasta omistusosuutta muuhun jäsenvaltioon sijoittautuneen tai sijoittautuvan yleisradioyhtiön pääomasta ja järjestämästä kyseiselle yhtiölle pankkitakausta tai laatimasta liiketoimintasuunnitelmaa sekä antamasta oikeudellisia neuvoja muuhun jäsenvaltioon perustettavalle televisioyhtiölle silloin, kun näillä toimilla pyritään sellaisen kaupallisen televisioaseman perustamiseen, jonka lähetykset on erityisesti tarkoitus ulottaa ensin mainitun jäsenvaltion alueelle, ja kun kyseiset kiellot ovat välttämättömiä tällä lainsäädännöllä perustetun audiovisuaalisen järjestelmän moniarvoisen ja epäkaupallisen luonteen turvaamiseksi.
16
Kolmeen ensimmäiseen kysymykseen annettu vastaus huomioon ottaen neljänteen ja viidenteen kysymykseen, jotka koskevat pääomien vapaan liikkuvuuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittamisen perusteluja, ei ole tarpeen vastata.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
17
Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneelle Alankomaiden hallitukselle ja komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikuluista.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
on ratkaissut Raad van Staten (Alankomaat) 27.5.1991 tekemällään päätöksellä esittämän kysymyksen seuraavasti:
Perustamissopimuksen pääomien vapaata liikkuvuutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia määräyksiä on tulkittava siten, että niissä ei estetä sitä, että jäsenvaltion lainsäädännössä kielletään tähän jäsenvaltioon sijoittautunutta yleisradiotoimintaa harjoittavaa elintä hankkimasta omistusosuutta muuhun jäsenvaltioon sijoittautuneen tai sijoittautuvan yleisradioyhtiön pääomasta ja järjestämästä kyseiselle yhtiölle pankkitakausta tai laatimasta liiketoimintasuunnitelmaa sekä antamasta oikeudellisia neuvoja muuhun jäsenvaltioon perustettavalle televisioyhtiölle silloin, kun näillä toimilla pyritään sellaisen kaupallisen televisioaseman perustamiseen, jonka lähetykset on erityisesti tarkoitus ulottaa ensin mainitun jäsenvaltion alueelle, ja kun kyseiset kiellot ovat välttämättömiä tällä lainsäädännöllä perustetun audiovisuaalisen järjestelmän moniarvoisen ja epäkaupallisen luonteen takaamiseksi.