61999CJ0257_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-257/99,
jonka High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
The Queen
vastaan
Secretary of State for the Home Department,
ex parte:
Julius Barkoci ja Marcel Malik,
ennakkoratkaisun Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä T$ekin tasavallan välisestä assosioinnista tehdyn Eurooppa-sopimuksen, joka on hyväksytty ja tehty yhteisön puolesta 19.12.1994 tehdyllä neuvoston ja komission päätöksellä 94/910/EHTY, EY, Euratom (EYVL L 360, s. 1), 45 ja 59 artiklan tulkinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN,
toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat C. Gulmann, A. La Pergola (esittelevä tuomari), M. Wathelet ja V. Skouris sekä tuomarit D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, P. Jann, L. Sevón, R. Schintgen ja F. Macken,
julkisasiamies: J. Mischo,
kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
- Barkoci, edustajinaan N. Blake, QC, ja barrister T. Eicke, ja Malik, edustajinaan N. Blake ja barrister L. Fransman, solicitor B. Sheldrickin valtuuttamina,
- Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, asiamiehenään M. Ewing, avustajanaan E. Sharpston, QC,
- Belgian hallitus, asiamiehenään P. Rietjens,
- Saksan hallitus, asiamiehinään W.-D. Plessing ja C.-D. Quassowski,
- Ranskan hallitus, asiamiehinään K. Rispal-Bellanger ja A. Lercher,
- Italian hallitus, asiamiehenään U. Leanza, avustajanaan avvocato dello Stato F. Quadri,
- Alankomaiden hallitus, asiamiehenään M. A. Fierstra,
- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään F. Benyon sekä M.-J. Jonczy ja N. Yerrell,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan Barkocin ja Malikin, edustajinaan N. Blake ja T. Eicke, Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen, asiamiehenään G. Amodeo, avustajanaan E. Sharpston, Irlannin hallituksen, asiamiehenään E. Barrington, BL, Italian hallituksen, asiamiehenään F. Quadri, Alankomaiden hallituksen, asiamiehenään M. A. Fierstra, ja komission, asiamiehinään F. Benyon sekä M.-J. Jonczy ja N. Yerrell, 11.7.2000 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,
kuultuaan julkisasiamiehen 26.9.2000 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 29.3.1999 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 9.7.1999, EY 234 artiklan nojalla seitsemän ennakkoratkaisukysymystä Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä T$ekin tasavallan välisestä assosioinnista tehdyn Eurooppa-sopimuksen, joka on hyväksytty ja tehty yhteisön puolesta 19.12.1994 tehdyllä neuvoston ja komission päätöksellä 94/910/EHTY, EY, Euratom (EYVL L 360, s. 1; jäljempänä assosiaatiosopimus), 45 ja 59 artiklan tulkinnasta.
2 Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa vastapuolina ovat T$ekin kansalaiset Barkoci ja Malik yhtäältä ja Secretary of State for the Home Department (jäljempänä Secretary of State) toisaalta ja joka koskee kahta päätöstä, joilla Secretary of State on kieltäytynyt myöntämästä heille oleskelulupaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Assosiaatiosopimus
3 Assosiaatiosopimus allekirjoitettiin 4.10.1993 Luxemburgissa ja sen 123 artiklan toisen kohdan mukaisesti se tuli voimaan 1.2.1995.
4 Assosiaatiosopimuksen tavoitteena on sen 1 artiklan 2 kohdan mukaan muun muassa luoda asianmukaiset kehykset osapuolten väliselle poliittiselle vuoropuhelulle, joka mahdollistaa näiden välisten tiiviiden suhteiden kehittämisen, edistää kaupankäynnin ja osapuolten välisten sopusointuisten taloudellisten suhteiden kehittymistä T$ekin tasavallan taloudellisen kehityksen ja vaurauden edistämiseksi sekä luoda sopivat kehykset T$ekin tasavallan asteittaiseksi yhdistämiseksi yhteisöön; tämän maan lopullinen tavoite on assosiaatiosopimuksen 17. perustelukappaleen mukaan jäsenyys yhteisössä.
5 Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian kannalta keskeiset assosiaatiosopimuksen määräykset ovat tämän IV osastossa, jonka otsikkona on "Työntekijöiden liikkuvuus, sijoittautumisoikeus, palvelujen tarjonta".
6 Assosiaatiosopimuksen IV osaston I luvussa, jonka otsikkona on "Työntekijöiden liikkuvuus", olevan 38 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
"Jollei yksittäisissä jäsenvaltioissa sovellettavista edellytyksistä ja yksityiskohtaisista säännöistä muuta johdu:
- kansalaisuudeltaan t$ekkiläisiä työntekijöitä, jotka laillisesti työskentelevät jonkin jäsenvaltion alueella, ei verrattuna kyseisen jäsenvaltion kansalaisiin saa syrjiä heidän kansalaisuutensa perusteella työehdoissa, palkkauksessa tai irtisanomisessa,
- laillisesti jossakin jäsenvaltiossa työskentelevän työntekijän aviopuolisolla ja lapsilla, jotka asuvat siellä laillisesti, on pääsy tämän jäsenvaltion työmarkkinoille mainitun työntekijän työluvan voimassaolon ajan; poikkeuksen muodostavat kausityöntekijät ja 42 artiklan mukaisten kahdenvälisten sopimusten perusteella saapuneet työntekijät, jollei mainituissa sopimuksissa toisin määrätä."
7 Assosiaatiosopimuksen IV osaston II luvussa, jonka otsikkona on "Sijoittautuminen", olevan 45 artiklan 3 ja 4 kohdassa määrätään seuraavaa:
"3. Tämän sopimuksen voimaantulosta alkaen kukin jäsenvaltio takaa T$ekin tasavallan yhtiöiden ja kansalaisten sijoittautumiselle kohtelun, joka ei ole epäedullisempi kuin jäsenvaltion omille yhtiöilleen ja kansalaisilleen myöntämä kohtelu, ja kukin jäsenvaltio takaa alueelleen sijoittautuneiden T$ekin tasavallan yhtiöiden ja kansalaisten toiminnalle kohtelun, joka ei ole epäedullisempi kuin sen omille yhtiöilleen ja kansalaisilleen takaama kohtelu.
4.
Tässä sopimuksessa tarkoitetaan:
a)
'sijoittautumisella':
i)
kansalaisten osalta oikeutta ryhtyä harjoittamaan taloudellista toimintaa itsenäisinä ammatinharjoittajina ja oikeutta perustaa ja johtaa yhtiöitä, erityisesti yhtiöitä, jotka ovat heidän tosiasiallisessa valvonnassaan; itsenäisenä ammatinharjoittajana ja liikeyrityksen johtajana toimimiseen ei sisälly oikeutta hakea palkkatyötä toisen osapuolen työmarkkinoilla;
tämän luvun määräyksiä ei sovelleta henkilöihin, jotka eivät ole täysin itsenäisiä ammatinharjoittajia;
- -
- -
c)
'taloudellisella toiminnalla' erityisesti teollista tai kaupallista toimintaa sekä pienteollisuutta tai vapaita ammatteja."
8 Assosiaatiosopimuksen IV osaston IV luvussa, jonka otsikkona on "Yleiset määräykset", olevan 59 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
"Tämän sopimuksen IV osastoa sovellettaessa mitkään sopimuksen määräykset eivät estä osapuolia soveltamasta maahan pääsyä ja maassa oleskelua, työskentelyä, työehtoja, luonnollisten henkilöiden sijoittautumista sekä palvelujen tarjontaa koskevia lakejaan, asetuksiaan ja hallinnollisia määräyksiään, jos näillä määräyksillä ei mitätöidä tai rajoiteta niitä etuja, jotka kuuluvat jollekin sopimuspuolelle tietyn tämän sopimuksen määräyksen nojalla. - - "
Kansallinen lainsäädäntö
9 Vuoden 1971 Immigration Actin (maahanmuuttolaki; jäljempänä Immigration Act) 11 §:n 1 momentissa määritellään "maahantulo [entry] Yhdistyneeseen kuningaskuntaan" seuraavasti:
"Henkilön, joka saapuu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan laivalla tai ilma-aluksella, on tässä laissa katsottava saapuneen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan vasta, kun hän on noussut maihin aluksesta; satamassa tai lentokentällä hänen ei ole katsottava saapuneen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan niin kauan kuin hän pysyy satamassa tai lentokentällä alueella, jonka ulkomaalaisviraston virkamies on tätä tarkoitusta varten hyväksynyt (jos sellainen on); henkilön, joka ei muutoin ole saapunut Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, ei ole katsottava saapuneen niin kauan kuin hän on pidätettynä, maassa väliaikaisella luvalla tai ehdonalaisesti vapautettuna siten, että hänet voidaan pidättää - - ."
10 Kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävänä olevan asian kannalta keskeisiä kansallisen oikeuden säännöksiä ovat United Kingdom Immigration Rules (House of Commons Paper 395) (Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin vuonna 1994 antamat maahanmuuttoa koskevat säännöt; jäljempänä Immigration Rules), sellaisina kuin ne olivat voimassa pääasian tosiseikkojen tapahtumisajankohtana, ja niissä säännellään oikeutta päästä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja oleskella siellä.
11 Immigration Rulesin tarkoituksena on mukauttaa Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan oikeusjärjestelmä assosiaatiosopimukseen ja muihin Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Keski- ja Itä-Euroopan maiden assosiaatiosta tekemiin Eurooppa-sopimuksiin sisältyviin sijoittautumismääräyksiin.
12 Immigration Rulesin 24-26 §:ssä säädetään yleisesti sovellettavasta järjestelmästä, jonka mukaan tietyiltä hakijoilta edellytetään maahantulolupaa (leave to enter) ja tietyiltä hakijoilta ennakolta hankittavaa selvitystä maahantulo-oikeudesta (entry clearance) ja jonka mukaan maahantulolupa on evättävä, jos selvitystä maahantulo-oikeudesta ei ole saatu. Näissä säännöksissä todetaan seuraavaa:
"24.
Henkilön, jolta vaaditaan viisumi, ja muun henkilön, joka pyrkii maahan sellaista tarkoitusta varten, johon Immigration Rulesin mukaan edellytetään ennakollista selvitystä maahantulo-oikeudesta, on saapuessaan esitettävä ulkomaalaisviraston virkamiehelle voimassa oleva passi tai muu henkilötodistus, jossa on sellainen selvitys oikeudesta saapua Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, joka on annettu hänelle sitä tarkoitusta varten, jonka takia hän pyrkii maahan. Tällaisen henkilön maahantulo evätään, ellei hänellä ole voimassa olevaa selvitystä maahantulo-oikeudesta - - .
25.
Selvitys maahantulo-oikeudesta on viisumi (henkilöt, joilta vaaditaan viisumi) tai maahantulo-oikeutta koskeva todistus (henkilöt, joilta ei vaadita viisumia). Kyseiset asiakirjat ovat osoituksena haltijansa kelpoisuudesta tulla Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, ja ne hyväksytään näin ollen vuoden 1971 Immigration Actissa tarkoitettuna 'selvityksenä maahantulo-oikeudesta'.
26.
Hakemus maahantulo-oikeutta koskevan selvityksen saamiseksi tutkitaan Immigration Rulesin maahantuloluvan myöntämistä tai epäämistä koskevien säännösten mukaisesti. - - "
13 Immigration Rulesin 28 §:ssä säädetään, että henkilön, joka esittää hakemuksen maahantulo-oikeutta koskevan selvityksen saamiseksi, on oltava Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella hakemuksen tehdessään ja että hänen on tehtävä hakemuksensa erikseen osoitetussa paikassa asuinmaassaan.
14 Immigration Rulesin liitteen mukaan T$ekin kansalaiset eivät tarvitse viisumia Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, joten Immigration Rulesin 24 §:ssä edellytetty selvitys maahantulo-oikeudesta annetaan maahantulo-oikeutta koskevana todistuksena.
15 Immigration Rulesin 6 osaan, jonka otsikkona on "Henkilöt, jotka hakevat maahantulo- tai oleskelulupaa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liikkeenharjoittajana, itsenäisenä ammatinharjoittajana, sijoittajana, kirjailijana, säveltäjänä tai taiteilijana", sisältää joitakin säännöksiä sellaisten henkilöiden maahantulolupahakemusten käsittelystä, joiden "tarkoituksena on sijoittautua maahan liiketoiminnan harjoittamista varten yhteisön assosiaatiosopimuksen määräysten mukaisesti". Tässä osassa olevissa 211 ja 212 sekä 214-216 §:ssä säädetään seuraavaa:
"211. 213-223 §:ssä liiketoiminnalla tarkoitetaan yhtiötä, joka on
- toiminimi - yhtymä - Yhdistyneessä kuningaskunnassa rekisteröity yhtiö.
212. Edellytykset, jotka sellaisen henkilön on täytettävä, joka hakee maahantulolupaa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liiketoiminnan harjoittamista varten:
i) hän täyttää - - 214 §:ssä asetetut vaatimukset; ja
ii) hänen liiketoimintaansa sijoittamansa varat ovat hänen hallinnassaan ja ne ovat riittävät liiketoiminnan harjoittamista varten Yhdistyneessä kuningaskunnassa; ja
iii) hänellä on siihen asti, kunnes hän alkaa saada tuloja liiketoiminnastaan, riittävästi muita varoja elättääkseen itsensä ja huollettavansa ilman, että hän tekee työtä (muuta kuin hänen liiketoimintaansa varten tekemäänsä työtä) tai turvautuu yhteiskunnan varoihin; ja
iv) hänen osuutensa liiketoiminnan voitosta on riittävä, jotta hän voi elättää itsensä ja huollettavansa ja saada itselleen ja huollettavilleen asunnon ilman, että hän tekee työtä (muuta kuin hänen liiketoimintaansa varten tekemäänsä työtä) tai turvautuu yhteiskunnan varoihin; ja
v)
hänen tarkoituksenaan ei ole liiketoimintansa lisäksi ottaa vastaan tai etsiä muuta kuin hänen liiketoimintaansa koskevaa työtä Yhdistyneessä kuningaskunnassa; ja
vi) hänellä on tätä varten voimassa oleva selvitys maahantulo-oikeudesta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
213. - -
214. Kun henkilön tarkoituksena on toimia Yhdistyneessä kuningaskunnassa itsenäisenä ammatinharjoittajana tai yhtymässä, hänen on 212 §:ssä asetettujen edellytysten lisäksi
i) osoitettava, että hän on - - T$ekin kansalainen, ja
ii) osoitettava, että hän harjoittaa aktiivisesti liiketoimintaa tai tarjoaa palveluja Yhdistyneessä kuningaskunnassa omissa nimissään tai yhtymässä, ja
iii) osoitettava, että hän yksin tai yhdessä muiden osakkaiden kanssa omistaa yhtymän varat, - -
- -
- - .
215. Maahantulolupa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sellaisen henkilön osalta, jonka tarkoituksena on liiketoiminnan harjoittaminen, voidaan myöntää enintään 12 kuukaudeksi ehdolla, että hänen vapauttaan ottaa työpaikka rajoitetaan, ja sillä edellytyksellä, että hän saapuessaan esittää ulkomaalaisviraston virkamiehelle selvityksen oikeudestaan tulla maahan tätä varten.
- -
216. Sellaisen henkilön maahantulolupa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jonka tarkoituksena on liiketoiminnan harjoittaminen, on hylättävä, jos henkilö ei saapuessaan esitä ulkomaalaisviraston virkamiehelle tätä varten voimassa olevaa selvitystä maahantulo-oikeudestaan."
16 Immigration Rulesin 321 §:n mukaan henkilöltä, joka hakee maahantulolupaa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja jolla on maahantulo-oikeutta koskeva selvitys, joka on asianmukaisesti myönnetty ja voimassa, voidaan evätä tämä lupa ainoastaan, jos ulkomaalaisviraston virkamies toteaa, että tämä on joko suullisesti tai kirjallisesti tehnyt totuudenvastaisia ilmoituksia tai jättänyt ilmaisematta merkityksellisiä tosiseikkoja maahantulo-oikeutta koskevan selvityksen saamiseksi tai että olosuhteiden muutos tämän selvityksen myöntämisen jälkeen aiheuttaa sen, ettei henkilön vaatimuksella saada maahantulolupa ole perustaa.
Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä oleva asia
17 Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Barkoci saapui Yhdistyneeseen kuningaskuntaan 14.10.1997 ja haki lupaa tulla maahan toistaiseksi työskennelläkseen siellä; hän haki samalla turvapaikkaa. Hän totesi, että hän halusi muuttaa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan hakeakseen työtä, koska ei kyennyt saamaan työtä T$ekin tasavallassa, josta hän tuli, siksi, että hän on romani. Sovellettavien Immigration Actin säännösten mukaisesti hänet pidätettiin odoteltaessa hänen asiansa käsittelyä.
18 Secretary of State hylkäsi Barkocin turvapaikkahakemuksen 11.11.1997, ja hän haki muutosta tähän päätökseen ilmoittaen kuitenkin, että hän ei halua hakea maahantulolupaa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan minkään muun Immigration Rulesin säännöksen perusteella. Barkoci vapautettiin 3.12.1997 takuita vastaan hänen muutoksenhakunsa käsittelyn ajaksi.
19 Barkocin muutoksenhaku hylättiin, minkä jälkeen hänelle ilmoitettiin, että oli annettu ohjeet hänen viemisestään valtion rajalle. Koska hän teki 9.3.1998 assosiaatiosopimuksen perusteella oleskelulupahakemuksen sijoittautuakseen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan itsenäisenä puutarhurin ammatin harjoittajana, Secretary of Staten toteuttamat järjestelyt hänen karkottamisekseen peruutettiin.
20 Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Malik, joka myös on romani, saapui Yhdistyneeseen kuningaskuntaan T$ekin tasavallasta 18.10.1997 ja haki turvapaikkaa. Myös hänet pidätettiin odoteltaessa hänen asiansa käsittelyä. Secretary of State hylkäsi hänen hakemuksensa 17.11.1997 tekemällään päätöksellä. Special Adjudicator hylkäsi Malikin tätä päätöstä koskevan muutoksenhaun 23.1.1998.
21 Malik esitti 22.1.1998 assosiaatiosopimuksen mukaisesti hakemuksen sijoittautuakseen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, sillä hänen aikomuksensa oli tarjota koti- ja yrityssiivouspalveluja. Toimivaltaiset maahanmuuttoviranomaiset myönsivät hänelle väliaikaisen luvan jäädä maahan.
22 Koska Barkoci ja Malik eivät olleet saaneet lupaa tulla Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, ennakolta hankittavana selvityksenä maahantulo-oikeudesta eivätkä maahantulolupana, Immigration Actin 11 §:n 1 momentin mukaan heidän ei katsottu saapuneen valtion alueelle. Tämän takia heidän oleskelulupahakemuksiaan käsiteltiin assosiaatiosopimuksen mukaisina, alkuperäistä maahantuloa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan koskevina hakemuksina.
23 Barkocin ja Malikin hakemuksia käsitellyt ulkomaalaisviraston virkamies tyytyi tässä tilanteessa tarkastamaan, että hakemukset selvästi ja ilmeisesti täyttivät muut Immigration Rulesin 212 §:ssä säädetyt edellytykset, ja hän saattoi tehdä harkintavaltaansa kuuluvan hallintopäätöksen siitä, että 212 §:n vi momentissa säädettyä vaatimusta, joka koskee maahantulo-oikeutta koskevaa selvitystä, ei sovellettu, ja maahantulolupa oli myönnettävä muulla kuin Immigration Rulesin perusteella.
24 Toimivaltaiset viranomaiset kuitenkin katsoivat Barkocin ja Malikin ulkomaalaisvirastoon toimittamien sijoittautumista koskevien suunnitelmien ja heidän niitä koskevissa kuulemisissa antamiensa vastausten perusteella, että he eivät olleet vakuuttuneita, että heidän suunnittelemansa liiketoiminta olisi taloudellisesti elinkelpoista tai luonteeltaan itsenäistä. Malik ilmoitti nimenomaisesti, että hän aikoi elää sosiaaliturvaetuuksien varassa siihen asti, että hän saa liiketoiminnastaan riittävästi tuloja.
25 Tällä perusteella ulkomaalaisviraston toimivaltaiset virkamiehet kieltäytyivät Immigration Rulesin 216 §:n perusteella myöntämästä Barkocille ja Malikille maahantulolupaa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, koska heillä ei ollut Immigration Rulesin 212 §:n vi momentissa edellytettyä selvitystä maahantulo-oikeudesta.
26 Barkocille ja Malikille myönnettiin kuitenkin väliaikaiset luvat jäädä maahan odotettaessa sitä, että heidät viedään valtion rajalle. Barkocille 9.3.1998 myönnetyssä luvassa hänelle asetettiin ensimmäistä kertaa kielto ottaa vastaan minkäänlaista työtä ja/tai ryhtyä toimimaan itsenäisenä ammatinharjoittajana Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
27 Sitä vastoin Malikille myönnettiin väliaikainen lupa jäädä maahan 22.1.1998 eli ennen sitä, kun oli tehty päätös maahantulohakemuksen hylkäämisestä, eikä tässä luvassa ollut vastaavaa kieltoa.
28 Barkocin ja Malikin judicial review -hakemukset, jotka koskivat Secretary of Staten kahta päätöstä, joilla hylättiin heidän maahantulohakemuksensa, hyväksyttiin 24.7.1998. Tämän menettelyn takia heidän kuljettamistaan valtion rajalle lykättiin.
Ennakkoratkaisukysymykset
29 Koska High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) katsoi näin ollen, että asian ratkaisu edellytti assosiaatiosopimuksen tulkintaa, se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat seitsemän ennakkoratkaisukysymystä:
Assosiaatiosopimuksen välitön oikeusvaikutus ja tulkinta
1) Onko assosiaatiosopimuksen 45 artiklalla välitön oikeusvaikutus jäsenvaltioiden kansallisissa oikeusjärjestyksissä sen estämättä, mitä sopimuksen 59 artiklassa määrätään?
2) Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, miten on tulkittava assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen lopussa olevaa määräystä (ja erityisesti sanoja 'etuja, jotka kuuluvat jollekin sopimuspuolelle tietyn tämän sopimuksen määräyksen nojalla')? Yleisemmin: missä määrin jäsenvaltio voi kyseistä määräystä rikkomatta soveltaa maahan pääsyä ja maassa oleskelua sekä luonnollisten henkilöiden sijoittautumista koskevia kansallisia lakejaan, asetuksiaan ja hallinnollisia määräyksiään henkilöihin, jotka vetoavat sopimuksen 45 artiklaan?
3) Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kieltävä, onko luonnollisella henkilöllä, joka on T$ekin tasavallan kansalainen, kuitenkin oikeus kansallisessa oikeudenkäynnissä, joka on aloitettu toimivaltaisten kansallisten viranomaisten sellaisen päätöksen riitauttamiseksi, jolla häneltä evätään lupa sijoittautua maahan harjoittamaan liiketoimintaa assosiaatiosopimuksen mukaisesti, vedota sopimuksen 45 artiklaan maahan pääsyä ja maassa oleskelua sekä luonnollisten henkilöiden sijoittautumista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten laillisuuden riitauttamiseksi, ja jos, mikä on riitauttamisen oikeudellinen perusta?
Edellytys, joka koskee luvan saamista ennen matkustamista
4) Jos vastaus ensimmäiseen tai kolmanteen kysymykseen on myöntävä, onko assosiaatiosopimuksen 45 ja/tai 59 artiklan mukaista se, että jäsenvaltio edellyttää henkilön, joka aikoo matkustaa jäsenvaltioon yksinomaan sijoittautuakseen sinne itsenäisenä ammatinharjoittajana sopimuksen mukaisesti, hakevan ja saavan ennakkoon 'selvityksen maahantulo-oikeudestaan' [entry clearance] (toisin sanoen ennakolta hankittavan luvan matkustaa kyseiseen valtioon kyseistä tarkoitusta varten)?
5) Jos vastaus neljänteen kysymykseen on myöntävä,
a) onko jäsenvaltiolla oikeus saattaa tällaisen ennakolta hankittavan maahantulo-oikeutta koskevan selvityksen myöntämisen edellytykseksi HC 395:n 212 §:ään sisältyvien kaltaisten sijoittautumista koskevien aineellisten edellytysten täyttäminen, ja
b) voiko jäsenvaltio kieltäytyä päästämästä alueelleen henkilöä, joka haluaa sijoittautua maahan sopimuksen mukaisesti itsenäisenä ammatinharjoittajana, ainoastaan sillä perusteella, ettei tällaista ennakkoon hankittavaa maahantulo-oikeutta koskevaa selvitystä ole saatu?
6) Kun tällaiselle henkilölle ei ole myönnetty lupaa tulla jäsenvaltion alueelle millään muulla perusteella, vaikuttaako viidenteen kysymykseen annettavaan vastaukseen mikään seuraavista tekijöistä (ja jos vaikuttaa, miten):
a) se, että saapuessaan ensimmäisen kerran jäsenvaltion rajalle henkilö ei hakenut lupaa tulla jäsenvaltion alueelle assosiaatiosopimuksen perusteella vaan muulla perusteella, joka hylättiin;
b) sen ajan pituus, joka on kulunut siitä, kun hakija saapui jäsenvaltion rajalle, siihen, kun hän teki hakemuksen, joka koski sijoittautumista maahan itsenäisenä ammatinharjoittajana sopimuksen mukaisesti;
c) niiden mahdollisten rajoitusten ulottuvuus, joita kansalliset viranomaiset ovat asettaneet hakijalle kyseisenä aikana kansallisen maahanmuuttolainsäädännön mukaista toimivaltaansa käyttäessään ja jotka kohdistuvat hänen vapauteensa, työskentelyynsä tai ammatinharjoittamiseensa,
d) se, että hakija on voinut turvautua jäsenvaltion sosiaalihuoltojärjestelmään ja ollut on siitä taloudellisesti riippuvainen sijoittautuessaan maahan itsenäisenä ammatinharjoittajana?
7) Jos jäsenvaltiolla ei ole oikeutta evätä sellaisen henkilön maahan pääsyä, joka haluaa sijoittautua maahan assosiaatiosopimuksen mukaisesti, ainoastaan sillä perusteella, ettei tämä ole saanut ennakkoon hankittavaa selvitystä maahantulo-oikeudestaan, onko perusteltua, että toimivaltaiset viranomaiset myöntävät hänelle maahantuloluvan ainoastaan, jos hänen hakemuksensa selvästi ja ilmeisesti täyttää samat aineelliset vaatimukset, joita olisi sovellettu, jos hän olisi ennakolta hankkinut selvityksen maahantulo-oikeudesta?
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
30 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy ensimmäisellä kysymyksellään, voiko yksityinen vedota assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohtaan jäsenvaltion kansallisessa tuomioistuimessa huolimatta siitä, että vastaanottavan jäsenvaltion viranomaiset ovat edelleen toimivaltaisia soveltamaan tähän määräykseen vetoavaan T$ekin kansalaiseen maahan pääsyä ja maassa oleskelua sekä maahan sijoittautumista koskevaa kansallista lainsäädäntöä assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdan nojalla.
31 Aluksi on muistutettava siitä, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön kolmansien maiden kanssa tekemässä sopimuksessa olevan määräyksen on katsottava olevan välittömästi sovellettavissa, kun se sanamuotonsa sekä sopimuksen tarkoituksen ja luonteen huomioon ottaen sisältää selvän ja täsmällisen velvoitteen, jonka täytäntöönpano tai oikeusvaikutusten syntyminen ei edellytä muita toimenpiteitä (ks. mm. asia C-262/96, Sürül, tuomio 4.5.1999, Kok. 1999, s. I-2685, 60 kohta).
32 Sen selvittämiseksi, vastaako assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohta näitä arviointiperusteita, on aluksi tarkasteltava sen sanamuotoa.
33 Tältä osin on todettava, että tässä määräyksessä on sanamuodoltaan selvä, täsmällinen ja ehdoton jäsenvaltioita koskeva kielto kohdella kansalaisuuden perusteella syrjivästi erityisesti T$ekin kansalaisia, jotka haluavat harjoittaa näiden valtioiden alueella taloudellista toimintaa itsenäisinä ammatinharjoittajina tai perustaa ja johtaa siellä yhtiöitä, jotka ovat heidän tosiasiallisessa valvonnassaan.
34 Tässä yhdenvertaista kohtelua koskevassa määräyksessä määrätään lopputulosta koskevasta täsmällisestä velvollisuudesta, ja se on perusolemukseltaan sellainen, että yksityinen voi vedota siihen kansallisessa tuomioistuimessa vaatiakseen tätä jättämään soveltamatta jäsenvaltion lainsäädännön sellaiset syrjivät säännökset, joissa asetetaan T$ekin kansalaisen sijoittautumiselle sellainen edellytys, jonka täyttymistä ei vaadita jäsenvaltion omilta kansalaisilta, eikä tätä varten vaadita täydentävien soveltamistoimenpiteiden toteuttamista (ks. vastaavasti em. asia Sürül, tuomion 63 kohta).
35 Lisäksi toteamus siitä, että assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohtaan sisältyvä syrjintäkiellon periaate voi säännellä suoraan yksityisten asemaa, ei ole ristiriidassa sen sopimuksen tarkoituksen ja luonteen kanssa, johon tämä määräys kuuluu.
36 Assosiaatiosopimuksen tarkoituksena on sen 18. perustelukappaleen ja 1 artiklan 2 kohdan sanamuodon mukaan sellaisen assosiaation perustaminen, jonka tavoitteena on edistää kaupankäyntiä ja sopimuspuolten välisiä sopusointuisia taloudellisia suhteita T$ekin tasavallan kehityksen ja vaurauden edistämiseksi, jotta T$ekin tasavallan liittyminen yhteisöön helpottuisi.
37 Lisäksi se seikka, että assosiaatiosopimuksen tarkoituksena on olennaisesti edistää T$ekin taloudellista kehitystä ja että näin ollen yhteisön velvoitteet ovat epätasapainossa kyseisen kolmannen maan velvoitteisiin nähden, ei ole esteenä sille, että yhteisö tunnustaa sopimuksen tietyillä määräyksillä olevan välitön oikeusvaikutus (ks. vastaavasti em. asia Sürül, tuomion 72 kohta).
38 Sen toteamuksen kanssa, jonka mukaan assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohta on välittömästi sovellettavissa, ei ole ristiriidassa myöskään kyseisen sopimuksen 59 artiklan 1 kohdan sanamuoto. Tästä määräyksestä seuraa nimittäin ainoastaan se, että jäsenvaltion viranomaiset ovat edelleen toimivaltaisia soveltamaan maahan pääsyä ja maassa oleskelua sekä maahan sijoittautumista koskevaa kansallista lainsäädäntöä assosiaatiosopimuksessa asetettujen rajojen mukaisesti. Näin ollen tämä 59 artiklan 1 kohta ei koske sitä, kun jäsenvaltiot täytäntöönpanevat sijoittautumista koskevia assosiaatiosopimuksen määräyksiä, eikä sen tarkoituksena ole, että 45 artiklan 3 kohdassa määrätyn yhdenvertaista kohtelua koskevan velvoitteen täytäntöönpano tai oikeusvaikutusten syntyminen edellyttäisivät täydentäviä kansallisia toimenpiteitä.
39 Edellä esitetystä seuraa, että ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että siinä vahvistetaan tämän sopimuksen soveltamisalalla täsmällinen ja ehdoton periaate, joka on sillä tavalla riittävä, että kansalliset tuomioistuimet voivat sitä soveltaa, ja joka näin ollen voi säännellä yksityisten oikeusasemaa. Tällä määräyksellä on siis tunnustettava olevan välitön oikeusvaikutus, mikä merkitsee sitä, että siihen vetoavilla T$ekin kansalaisilla on oikeus vedota siihen vastaanottavan jäsenvaltion tuomioistuimissa huolimatta siitä, että tämän jäsenvaltion viranomaiset ovat edelleen toimivaltaisia soveltamaan mainittuihin kansalaisiin maahan pääsyä ja maassa oleskelua sekä maahan sijoittautumista koskevaa kansallista lainsäädäntöä assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdan nojalla.
Toinen, neljäs, viides ja seitsemäs ennakkoratkaisukysymys
40 Toisella, neljännellä, viidennellä ja seitsemännellä kysymyksellään, joita on syytä käsitellä yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy, onko assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohta huomioon ottaen sopimuksen 45 artiklan 3 kohta luonteeltaan sellainen, että siinä annetaan T$ekin kansalaiselle oikeus tulla jäsenvaltioon, johon hän haluaa sijoittautua itsenäisenä ammatinharjoittajana tämän sopimuksen mukaisesti.
41 Kansallinen tuomioistuin kysyy erityisesti, onko edellisessä kohdassa mainittujen assosiaatiosopimuksen määräyksien vastaisena pidettävä kansallisia oikeussääntöjä, joissa
- edellytetään, että T$ekin kansalainen hankkii ennen lähtöään vastaanottavaan jäsenvaltioon maahantulo-oikeuttaan koskevan selvityksen, jonka myöntämisen edellytyksenä on Immigration Rulesin 212 §:ssä säädettyjen kaltaisten aineellisten edellytysten tutkiminen, ja
- säädetään, että kyseisen valtion toimivaltaiset viranomaiset, joilla on harkintavaltaa ratkaista ilman maahantulo-oikeutta koskevaa selvitystä saapuneiden T$ekin kansalaisten tähän jäsenvaltioon saavuttaessa assosiaatiosopimuksen mukaisesti sijoittautumista varten tehdyt maahantulohakemukset, voivat myöntää maahantuloluvan muulla kuin Immigration Rulesin perusteella ainoastaan, jos hakemukset täyttävät selvästi ja ilmeisesti samat aineelliset edellytykset, joita olisi sovellettu maahantulo-oikeutta koskevaa selvitystä koskevaan hakemukseen.
42 Jotta tällä tavoin uudelleen muotoiltuihin kysymyksiin voitaisiin vastata hyödyllisellä tavalla, on syytä tarkastella, missä määrin vastaanottava jäsenvaltio voi toimimatta vastoin assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen lopussa ilmaistua edellytystä soveltaa maahan pääsyä ja maassa oleskelua sekä maahan sijoittautumista koskevaa lainsäädäntöään mainitun sopimuksen 45 artiklan 3 kohtaan vetoaviin T$ekin kansalaisiin.
43 Tältä osin on syytä todeta, että assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 4 kohdan a ja c alakohdan sanamuodon mukaan tämän määräyksen 3 kohdassa ilmaistu syrjimättömyysperiaate koskee oikeutta ryhtyä harjoittamaan teollista tai kaupallista toimintaa sekä pienteollisuutta tai vapaita ammatteja ja harjoittaa niitä itsenäisenä ammatinharjoittajana samoin kuin oikeutta perustaa ja johtaa yhtiöitä.
44 T$ekin kansalaisen oikeus ryhtyä harjoittamaan sellaista taloudellista toimintaa, joka jää työmarkkinoiden ulkopuolelle, edellyttää T$ekin kansalaisella olevan oikeus päästä vastaanottavaan jäsenvaltioon ja oleskella siellä. Näin ollen on määritettävä assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdan ulottuvuus.
Assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdan ulottuvuus ja mahdollinen EY:n perustamissopimuksen 52 artiklaa (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla) koskevan tulkinnan ulottaminen ensiksi mainittuun määräykseen
45 Barkoci ja Malik väittävät, että oikeus, johon he vetoavat assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdan perusteella, vastaa perustamissopimuksen 52 artiklassa määrättyä sijoittautumisoikeutta. He väittävät tältä osin, että se, että 52 artiklan sanamuodossa ei mainita millään tavalla oleskeluoikeutta, ei ole estänyt yhteisöjen tuomioistuinta katsomasta, että tällä määräyksellä annetaan suoraan jäsenvaltioiden kansalaisille oikeus saapua toisen jäsenvaltion alueelle ja oleskella siellä riippumatta siitä, myöntääkö vastaanottava jäsenvaltio oleskeluluvan (asia 48/75, Royer, tuomio 8.4.1976, Kok. 1976, s. 497, 31 ja 32 kohta; Kok. Ep. III, s. 79).
46 Barkocin ja Malikin mukaan edellytyksenä sille, että T$ekin kansalainen voi vedota assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdalla välittömästi annettuihin sijoittautumis- ja oleskeluoikeuteen, on pelkästään se, että tämän toiminta on tosiasiallista ja aitoa, joten erityisiä, vähimmäistuloa koskevia vaatimuksia hänelle ei voida asettaa. Barkocin ja Malikin riitauttamista Secretary of Staten päätöksistä käykin heidän mukaansa ilmi, että ammattitoiminta, jota he harjoittivat ajankohtana, jolloin heidän liiketoiminnalleen ei ollut asetettu mitään rajoituksia, ei ollut mitenkään vähäpätöistä tai sivutoimen luonteista.
47 Barkoci ja Malik myöntävät, että kyseessä olevia oikeuksia koskee assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdassa ilmaistu rajoitus. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin antaa luonnollisten henkilöiden maahan pääsyä ja maassa oleskelua sekä maahan sijoittautumista koskevia säännöksiä vain sillä edellytyksellä, etteivät ne rajoita näitä oikeuksia kohtuuttomasti ja suhteettomasti. Tulkinta, jonka mukaan toimivaltaiset viranomaiset voisivat käyttää ehdotonta harkintavaltaa ratkaistessaan, onko henkilöllä oikeus sijoittautua jäsenvaltioon siten, että häntä ei syrjitä, tarkoittaisi Barkocin ja Malikin mukaan sitä, että tämän sopimuksen sijoittautumista koskevalla luvulla ei ole merkitystä.
48 Barkocin ja Malikin mukaan se, että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset soveltavat kansallista maahanmuuttolainsäädäntöä, jonka mukaan T$ekin kansalaisilla on oltava maahantulo- ja oleskelulupa, aiheuttaa itsessään, että assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdassa annetuilla oikeuksilla ei ole vaikutusta.
49 Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, muut yhteisöjen tuomioistuimessa huomautuksia esittäneet hallitukset ja komissio toteavat tähän, että assosiaatiosopimuksen tavoitteen ja yleisen rakenteen vuoksi on sen 45 artiklan 3 kohtaa ja 59 artiklan 1 kohtaa tulkittava yhdessä. Ne väittävät tältä osin erityisesti, että koska assosiaatiosopimuksen 38 artiklassa on evätty kokonaan oikeus päästä vastaanottavan jäsenvaltion työmarkkinoille, sellainen kansallinen valvontajärjestelmä, joka perustuu velvollisuudelle pyytää etukäteen maahantulo- ja oleskelulupaa, on tarpeen sen takaamiseksi, etteivät sijoittautumista koskeviin assosiaatiosopimuksen määräyksiin vetoa sellaiset T$ekin kansalaiset, jotka todellisuudessa aikovat päästä tätä kautta näille markkinoille palkkatyöntekijöinä.
50 On muistutettava siitä, että niin perustamissopimuksen kuin Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisen assosiaatiosopimuksenkin (EYVL 1964, 217, s. 3687) määräysten tulkintaa koskevan oikeuskäytännön mukaisesti oikeus kansalliseen kohteluun sijoittautumisen osalta, sellaisena kuin se on perustamissopimuksen 52 artiklaan sanamuodoltaan rinnastettavan tai sitä sanamuodoltaan vastaavan assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdan mukaan määritelty, edellyttää hyvinkin, että maahantulo- ja oleskeluoikeus annetaan sijoittautumisoikeudesta johtuvina oikeuksina T$ekin kansalaisille, jotka haluavat harjoittaa teollista ja kaupallista toimintaa sekä pienteollisuutta tai vapaita ammatteja jäsenvaltiossa (ks. em. asia Royer, tuomion 31 ja 32 kohta ja asia C-37/98, Savas, tuomio 11.5.2000, Kok. 2000, s. I-2927, 60 ja 63 kohta).
51 Kuitenkin on muistutettava myös siitä, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan pelkkä yhteisön jonkin perustamissopimuksen ja yhteisön ja kolmannen maan välillä tehdyn kansainvälisen sopimuksen määräyksen sanamuodon samankaltaisuus ei riitä antamaan tämän viimeksi mainitun sopimuksen sanamuodolle samaa merkitystä kuin sillä on perustamissopimuksissa (ks. asia 270/80, Polydor ja RSO, tuomio 9.2.1982, Kok. 1982, s. 329, 14-21 kohta; Kok. Ep. VI, s. 323; asia 104/81, Kupferberg, tuomio 26.10.1982, Kok. 1982, s. 3641, 29-31 kohta; Kok. Ep. VI, s. 555 ja asia C-312/91, Metalsa, tuomio 1.7.1993, Kok. 1993, s. I-3751, 11-20 kohta).
52 Tämän oikeuskäytännön mukaan perustamissopimuksen määräyksen tulkinnan ulottaminen koskemaan jotakin sanamuodoltaan rinnastettavaa, samankaltaista tai jopa samanlaista yhteisön kolmannen maan kanssa tekemässä sopimuksessa olevaa määräystä riippuu erityisesti tavoitteesta, johon kullakin määräyksellä pyritään kunkin määräyksen soveltamisalalla. Tältä osin yhtäältä kolmannen maan kanssa tehdyn sopimuksen ja toisaalta perustamissopimuksen tavoitteiden ja asiayhteyden vertailulla on huomattava merkitys (ks. em. asia Metalsa, tuomion 11 kohta).
53 Assosiaatiosopimuksella pyritään yksinkertaisesti luomaan asianmukaiset kehykset T$ekin tasavallan asteittaiselle yhdentymiselle yhteisöön tarkoituksena sen mahdollinen liittyminen tähän, kun taas perustamissopimuksen tavoitteena on sisämarkkinoiden luominen, mikä edellyttää tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaaseen liikkuvuuteen kohdistuvien esteiden poistamista jäsenvaltioiden väliltä (ks. EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan c alakohta (josta on muutettuna tullut EY 3 artiklan 1 kohdan c alakohta)).
54 Lisäksi assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdan sanamuodosta seuraa, että T$ekin kansalaisille sijoittautumisoikeudesta johtuvina oikeuksina annetut maahantulo- ja oleskeluoikeus eivät ole ehdottomia etuoikeuksia vaan että niiden käyttöä voidaan tarvittaessa rajoittaa T$ekin kansalaisten maahan pääsyä ja maassa oleskelua sekä maahan sijoittautumista koskevilla vastaanottavan jäsenvaltion oikeussäännöillä.
55 Edellä esitetystä seuraa, että perustamissopimuksen 52 artiklan tulkintaa, sellaisena kuin se ilmenee yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, ei voida ulottaa koskemaan assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohtaa.
56 Näin ollen ei voida hyväksyä Barkocin ja Malikin väitteitä, joiden mukaan se, että jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset soveltavat sellaisia kansallisia maahanmuuttosääntöjä, joissa vaaditaan T$ekin kansalaisilta maahantulolupaa, on sellaisenaan omiaan tekemään assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdassa T$ekin kansalaisille annetut oikeudet merkityksettömiksi.
57 Sitä vastoin on totta, kuten assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdasta ilmenee, että edellytyksenä vastaanottavan jäsenvaltion oikeudelle soveltaa luonnollisten henkilöiden maahan pääsyä ja maassa oleskelua sekä maahan sijoittautumista koskevia sisäisiä oikeussääntöjään T$ekin kansalaisten tekemiin hakemuksiin on nimenomaisesti, ettei niitä etuja, jotka kuuluvat T$ekin tasavallalle tämän sopimuksen nojalla, mitätöidä tai rajoiteta.
58 Näin ollen on pohdittava, ovatko vastaanottavan jäsenvaltion maahanmuuttolainsäädännössä säädetyt sijoittautumisoikeuteen, joka on assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdassa T$ekin kansalaisille suoraan annettu oikeus, ja tästä oikeudesta johtuviin maahantulo- ja oleskeluoikeuteen kohdistuvat rajoitukset yhteensopivia tämän sopimuksen 59 artiklan 1 kohdassa ilmaistun nimenomaisen edellytyksen kanssa.
Vastaanottavan jäsenvaltion maahanmuuttolainsäädännössä säädettyjen sijoittautumisoikeuteen kohdistuvien rajoitusten yhteensopivuus assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdassa ilmaistun nimenomaisen edellytyksen kanssa
59 Tältä osin on selvitettävä, voidaanko kansallisten toimivaltaisten viranomaisten soveltamilla maahanmuuttosäännöillä, joiden mukaan T$ekin kansalaisen on ennen lähtöä vastaanottavaan jäsenvaltioon hankittava maahantulo-oikeutta koskeva selvitys, jonka saamisen edellytyksenä on Immigration Rulesin 212 §:ssä säädettyjen kaltaisten aineellisten edellytysten tarkastaminen, saavuttaa tavoiteltu päämäärä ja eivätkö ne ole tämän päämäärän kannalta sellainen toimenpide, jolla loukataan assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdalla T$ekin kansalaisille annettujen oikeuksien ydinsisältöä tekemällä näiden oikeuksien käytöstä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa.
60 Barkoci ja Malik sekä komissio väittävät, että kieltäytyminen myöntämästä maahantulolupa T$ekin kansalaiselle, joka haluaa sijoittautua jäsenvaltioon, sellaisella pelkästään muodollisella perusteella, että hän ei ollut saanut selvitystä maahantulo-oikeudestaan ennen lähtöään tähän jäsenvaltioon, ylittää tavoiteltu päämäärä huomioon ottaen selvästi assosiaatiosopimuksessa tämän jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille asetetut rajat, jos tämä T$ekin kansalainen täyttää muut kansallisessa maahanmuuttolainsäädännössä asetetut aineelliset vaatimukset, jotka koskevat aiotun itsenäisen liiketoiminnan yksinomaisuutta ja elinkelpoisuutta.
61 Jotta voidaan ratkaista, onko tämä väite perusteltu, on syytä heti todeta, että koska assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohtaa sen 45 artiklan 4 kohdan a alakohdan i alakohdan viimeisen virkkeen mukaisesti sovelletaan vain henkilöihin, jotka harjoittavat ammattiaan täysin itsenäisesti, on tarpeen ratkaista, onko tämän määräyksen edunsaajien vastaanottavassa jäsenvaltiossa suunnittelema toiminta palkkatyötä vai itsenäistä ammatinharjoittamista.
62 Tältä osin sillä, että sovelletaan sellaista kansallista ennakkovalvontajärjestelmää, jolla selvitetään hakijan suunnitteleman toiminnan täsmällinen luonne, pyritään lailliseen tavoitteeseen, koska siten voidaan rajata maahantulo- ja oleskeluoikeuden käyttö assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohtaan vetoavien T$ekin kansalaisten osalta koskemaan ainoastaan tässä määräyksessä tarkoitettuja edunsaajia.
63 Mitä tulee erityisesti Immigration Rulesin 212 §:ssä säädetyn kaltaisiin aineellisiin vaatimuksiin, on todettava, kuten Yhdistynyt kuningaskunta ja komissio ovat todenneet, että niillä pyritään tavoitteeseen tehdä toimivaltaisille viranomaisille mahdolliseksi varmistua siitä, että T$ekin kansalaisella, joka haluaa sijoittautua Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, on todellakin aikomus aloittaa toiminta itsenäisenä ammatinharjoittajana olematta samanaikaisesti palkkatyössä ja käyttämättä hyväkseen yhteiskunnan varoja ja että hänellä on alusta alkaen riittävät taloudelliset varat ja kohtuulliset mahdollisuudet menestyä. Lisäksi Immigration Rulesin 212 §:ssä säädetyn kaltaisilla aineellisilla vaatimuksilla voidaan turvata tällaisen tavoitteen saavuttaminen.
64 Jos tällaisen ennakkovalvontajärjestelmän yhteydessä ilmenee, että T$ekin kansalainen, joka on tehnyt etukäteen laissa säädetyt vaatimukset täyttävän maahantulolupahakemuksen sijoittautumista varten, täyttää vastaanottavan jäsenvaltion maahanmuuttolainsäädännössä tältä osin asetetut aineelliset vaatimukset, assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdassa asetetun nimenomaisen edellytyksen noudattaminen edellyttää, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset vahvistavat hänellä olevan oikeuden sijoittautua itsenäisenä ammatinharjoittajana ja myöntävät hänelle tässä tarkoituksessa maahantulo- ja oleskeluluvan.
65 Tällainen valvontajärjestelmä edellyttää yksityiskohtaisten selvitysten tekemistä, mikä on muun muassa kielellisten syiden takia vaikeaa ulkomaalaisviraston virkamiehelle henkilön saapuessa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Näin ollen vaatimus, jonka mukaan aineelliset edellytykset on tutkittava T$ekin tasavallassa, mahdollistaa sen, että on vaivattomampaa saada tietoja sellaisten T$ekin kansalaisten tilanteesta, jotka haluavat sijoittautua Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
66 Edellä esitetystä seuraa, että kansallisten oikeussääntöjen, joiden mukaan T$ekin kansalaisen on ennen lähtöä vastaanottavaan jäsenvaltioon hankittava maahantulo-oikeutta koskeva selvitys, jonka saamisen edellytyksenä on Immigration Rulesin 212 §:ssä säädettyjen kaltaisten aineellisten vaatimusten tarkastaminen, on katsottava olevan yhteensopivia assosiaatiosopimuksen kanssa.
67 Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten toimivallasta hylätä T$ekin kansalaisen tämän valtion alueelle saapuessaan esittämä maahantulolupahakemus pelkästään sillä perusteella, että hän ei ollut saanut asuinvaltiossaan maahantulo-oikeutta koskevaa selvitystä sijoittautumista varten, on todettava, kuten tämän tuomion 22 ja 23 kohdassa on todettu, että vaikka Barkoci ja Malik eivät olleet koskaan hakeneet selvitystä maahantulo-oikeudesta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, toimivaltaiset kansalliset maahanmuuttoviranomaiset harkintavaltaansa käyttäen tutkivat tapauskohtaisesti heidän maahantulolupahakemuksensa, joista toinen esitettiin viisi kuukautta ja toinen kolme kuukautta valtion alueelle saapumisen jälkeen, selvittääkseen, voitiinko maahantulolupa myöntää muuten kuin Immigration Rulesin perusteella sen takia, että muut Immigration Rulesin 212 §:ssä säädetyt edellytykset selvästi ja ilmeisesti täyttyivät.
68 Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa suoritettu, ilman maahantulo-oikeutta koskevaa selvitystä olevien T$ekin kansalaisten henkilökohtaisen tilanteen tutkiminen tällä tavoin vaikuttaa Britannian viranomaisten alalla soveltaman joustavan käytännön mukaiselta. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on nimittäin suullisen käsittelyn aikana ilmoittanut, että Secretary of State käyttää yleensä harkintavaltaansa tutkiessaan assosiaatiosopimuksen perusteella sijoittautumista varten Yhdistyneeseen kuningaskuntaan saavuttaessa tehtyjä maahantulohakemuksia.
69 Tässä tilanteessa ei ole tarpeen tutkia sitä, voivatko vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdan perusteella kieltäytyä päästämästä valtion alueelle T$ekin kansalaista, jolla ei ole selvitystä maahantulo-oikeudesta, sillä riittää, kun tutkitaan, onko tämän 59 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen lopussa määrätyn edellytyksen mukaisena pidettävä sitä, että Britannian viranomaiset soveltavat maahanmuuttolainsäädäntöä kokonaisuudessaan mukaan lukien se, että Secretary of State käyttää harkintavaltaa ratkaistakseen, voidaanko yksittäistapauksissa olla soveltamatta edellytystä, jonka mukaan henkilöllä on oltava maahantulo-oikeutta koskeva selvitys.
Secretary of Staten harkintavallan käyttöä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen yhteensopivuus assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdassa määrätyn edellytyksen kanssa
70 Tältä osin on ensin muistutettava siitä, kuten tämän tuomion 62-66 kohdassa on todettu, että Immigration Rulesissa käyttöön otetun järjestelmän kaltainen ennakkovalvontajärjestelmä, jossa vastaanottava jäsenvaltio asettaa ennakollisen maahantulo-oikeutta koskevan selvityksen ja sitten maahantuloluvan myöntämisen edellytykseksi sen, että toimivaltaiset maahanmuuttoviranomaiset selvittävät, aikooko hakija todellakin harjoittaa tässä valtiossa ammattiaan täysin itsenäisesti ja elinkelpoisesti, on lähtökohtaisesti yhteensopiva assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdan ja 59 artiklan 1 kohdan kanssa niitä yhdessä tulkittaessa.
71 Sellaisen T$ekin kansalaisen henkilökohtaisen tilanteen tutkiminen, jolla ei ole selvitystä maahantulo-oikeudesta, on ennaltaehkäisevän säännöksen täytäntöönpanoa, minkä takia maahantulolupa voidaan myöntää tälle T$ekin kansalaiselle muulla kuin Immigration Rulesin perusteella siinä tapauksessa, että hakemuksen hylkääminen vain siksi, että tämä henkilö ei ole saanut ennakollista maahantulo-oikeutta koskevaa selvitystä, tarkoittaisi yksinomaan muodollisten vaatimusten soveltamista, kun vastaanottavan jäsenvaltion maahanmuuttolainsäädännössä sijoittautumiselle asetetut aineelliset edellytykset selvästi ja ilmeisesti täyttyvät.
72 Koska vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten maahanmuuttoviranomaisten käytäntönä on jättää soveltamatta pakottavaa edellytystä, jonka mukaan henkilöllä on oltava selvitys maahantulo-oikeudesta, on assosiaatiosopimus huomioon ottaen perusteltuna pidettävän ennakkovalvontajärjestelmän logiikan mukaista, että arvioidessaan harkintavaltaansa käyttäen hakijan henkilökohtaista tilannetta ja ratkaistessaan, onko assosiaatiosopimukseen perustuva sijoittautumishakemus perusteltu, viranomaisten menettely ei ole yhtä perusteellista silloin, kun hakemus on esitetty jäsenvaltioon saavuttaessa, kuin silloin, kun T$ekin kansalainen esittää asuinvaltiossaan maahantulo-oikeutta koskevaa selvitystä koskevan hakemuksen.
73 Se, että T$ekin kansalaisten on osoitettava ilmeisellä tavalla, että heidän vaatimuksensa sijoittautua vastaanottavaan jäsenvaltioon assosiaatiosopimuksen perusteella on perusteltu, ei ole omiaan tekemään assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdassa T$ekin kansalaisille annettujen oikeuksien käytöstä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa; tällä ei vaikuteta tuomioistuinten harjoittamaan, toimivaltaisten maahanmuuttoviranomaisten tältä osin tekemän päätöksen laillisuuden valvontaan.
74 Edellä esitetystä seuraa, että assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdan ja 59 artiklan 1 kohdan vastaista ei ole se, että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset maahanmuuttoviranomaiset vaativat, että T$ekin kansalainen hankkii ennen lähtöään tähän jäsenvaltioon maahantulo-oikeuttaan koskevan selvityksen, jonka myöntämisen edellytyksenä on sijoittautumista koskevien, Immigration Rulesin 212 §:ssä säädetyn kaltaisten aineellisten edellytysten tarkastaminen, kunhan nämä viranomaiset käyttävät sijoittautumista varten tähän jäsenvaltioon saavuttaessa tämän sopimuksen mukaisesti tehtyjen maahantulohakemusten osalta harkintavaltaansa siten, että maahantulolupa voidaan myöntää T$ekin kansalaiselle muulla kuin Immigration Rulesin perusteella, jos hänen hakemuksensa täyttää selvästi ja ilmeisesti samat aineelliset edellytykset, joita olisi sovellettu, jos hän olisi hakenut maahantulo-oikeutta koskevaa selvitystä T$ekin tasavallassa.
Uuden, laissa säädetyt vaatimukset täyttävän sijoittautumista koskevan hakemuksen tekemistä koskevan vaatimuksen yhteensopivuus assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdassa ilmaistun yhdenvertaista kohtelua koskevan säännön kanssa
75 Barkoci ja Malik väittävät lisäksi, että vastaanottavan jäsenvaltion alueelta karkottaminen, jolla heitä uhataan käsiteltävänä olevassa asiassa huolimatta heidän tosiasiallisesta oleskelustaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, on omiaan haittaamaan vakavasti heidän mahdollisuuksiaan johtaa jo sijoittautunutta yritystä, ja tilanne ei olisi tällainen minkään sellaisen toimenpiteen osalta, joka voitaisiin kohdistaa Britannian kansalaiseen, joka johtaa vastaavaa yritystä.
76 On tutkittava, onko vaatimus, jonka mukaan T$ekin kansalaisen, joka ei ole saanut maahantulo-oikeutta koskevaa selvitystä ennen lähtöään vastaanottavaan jäsenvaltioon eikä maahantulolupaa muulla kuin Immigration Rulesin perusteella saapuessaan tähän valtioon, on esitettävä laissa säädetyt vaatimukset täyttävä uusi sijoittautumishakemus lähtövaltiossaan tai tapauksen mukaan jossakin toisessa maassa, yhteensopiva assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdassa ilmaistun yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa, kun tällaista vaatimusta ei voida soveltaa vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisiin.
77 Kuten tämän tuomion 22 kohdassa on todettu, Immigration Actin 11 §:n 1 momentin perusteella katsottiin, että Barkoc ja Malik eivät olleet tulleet Yhdistyneen kuningaskunnan alueelle, joten heidän oleskelulupahakemuksiaan käsiteltiin alkuperäisinä maahantuloa koskevina hakemuksina. Tältä osin on todettava, että toisin kuin Barkoci ja Malik väittävät, kansallisessa järjestelmässä, joka perustuu asianmukaisiin, ennen T$ekin kansalaisen lähtöä vastaanottavaan jäsenvaltioon toteutettaviin tarkastustoimenpiteisiin, tämän henkilön väliaikainen pääsy maahan, vaikka hänellä ei ole selvitystä oikeudesta tulla tämän valtion alueelle, ei mitenkään tarkoita, että hänellä olisi varsinainen maahantulolupa.
78 Arvioon siitä, onko kansallinen maahanmuuton valvontaa koskeva järjestelmä, joka perustuu velvollisuuteen hakea ennakollista maahantulolupaa, yhteensopiva assosiaatiosopimuksen kanssa, ei voi vaikuttaa se, että odotettaessa sitä, että käsitellään T$ekin kansalaisen muutoksenhaku aikaisempaan päätökseen, jolla häneltä evättiin jollakin muulla perusteella oikeus tulla kyseessä olevan jäsenvaltion alueelle, hän on saanut väliaikaisesti olla tässä valtiossa ennen sijoittautumista koskevan hakemuksen tekemistä ja hän on saanut työskennellä tai hänelle on myönnetty yhteiskunnan varoja ihmisarvon ja solidaarisuuden nimissä (ks. vastaavasti asia C-192/89, Sevince, tuomio 20.9.1990, Kok. 1990, s. I-3461, 31 kohta; Kok. Ep. XIII, s. 255 ja asia C-237/91, Kus, tuomio 16.12.1992, Kok. 1992, s. I-6781, 12-17 kohta; Kok. Ep. X, s. 529).
79 Barkoci ja Malik eivät siis voi tehokkaasti vedota pelkästään siihen, että heidän on annettu väliaikaisesti olla Yhdistyneessä kuningaskunnassa, sen väitteen tueksi, että heillä on oikeus sijoittautua itsenäisinä ammatinharjoittajina tämän jäsenvaltion alueelle ja että tätä oikeutta olisi omiaan loukkaamaan se, että heidän pitää tehdä lähtövaltiossaan tai tarpeen vaatiessa jossakin toisessa maassa uusi laissa säädetyt vaatimukset täyttävä hakemus saadakseen selvityksen maahantulo-oikeudesta.
80 On myös muistutettava yhteisöjen tuomioistuimen todenneen joka tapauksessa työntekijöiden vapaan liikkuvuuden osalta, että EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 3 kohtaan (josta on muutettuna tullut EY 39 artiklan 3 kohta) sisältyvän varauksen perusteella jäsenvaltiot saavat toteuttaa muiden jäsenvaltioiden kansalaisten osalta tässä määräyksessä mainituista syistä ja erityisesti yleisen järjestyksen suojaamiseksi toimenpiteitä, joita ne eivät voi soveltaa omiin kansalaisiinsa, koska niillä ei ole valtaa karkottaa omia kansalaisiaan alueeltaan eikä kieltää heitä saapumasta sinne (ks. tältä osin asia 41/74, Van Duyn, tuomio 4.12.1974, Kok. 1974, s. 1337, 22 kohta; Kok. Ep. II, s. 395; yhdistetyt asiat 115/81 ja 116/81, Adoui ja Cornuaille, tuomio 18.5.1982, Kok. 1982, s. 1665, 7 kohta; Kok. Ep. VI, s. 443; asia C-370/90, Singh, tuomio 7.7.1992, Kok. 1992, s. I-4265, 22 kohta; Kok. Ep. XIII, s. 19; yhdistetyt asiat C-65/95 ja C-111/95, Shingara ja Radiom, tuomio 17.6.1997, Kok. 1997, s. I-3343, 28 kohta ja C-171/96, Pereira Roque, tuomio 16.7.1998, Kok. 1998, s. I-4607, 37 kohta).
81 Tämä omien kansalaisten ja muiden jäsenvaltioiden kansalaisten erilainen kohtelu perustuu kansainvälisen oikeuden periaatteeseen, jota perustamissopimuksessa ei voida jättää huomiotta jäsenvaltioiden välisissä suhteissa ja jonka vastaista on se, että jäsenvaltio epää omilta kansalaisiltaan oikeuden saapua maahan tai oleskella siellä millä tahansa perusteella (ks. em. asiat Van Duyn, tuomion 22 kohta ja Pereira Roque, tuomion 38 kohta).
82 Näistä samoista syistä tällaista erilaista kohtelua vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisten hyväksi ei voida katsoa yhteensopimattomaksi assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdan kanssa.
83 Kaikkien edellä esitettyjen seikkojen vuoksi toiseen, neljänteen, viidenteen ja seitsemänteen kysymykseen on vastattava seuraavasti:
- Sijoittautumisoikeus, sellaisena kuin se on assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdassa määritelty, edellyttää, että maahantulo- ja oleskeluoikeus annetaan sijoittautumisoikeudesta johtuvina oikeuksina T$ekin kansalaisille, jotka haluavat harjoittaa teollista tai kaupallista toimintaa sekä pienteollisuutta tai vapaita ammatteja jäsenvaltiossa. Tämän sopimuksen 59 artiklan 1 kohdasta kuitenkin seuraa, että nämä maahantulo- ja oleskeluoikeus eivät ole ehdottomia etuoikeuksia vaan että niiden käyttöä voidaan tarvittaessa rajoittaa T$ekin kansalaisten maahan saapumista ja maassa oleskelua sekä maahan sijoittautumista koskevilla vastaanottavan jäsenvaltion säännöillä.
- Assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdassa ja 59 artiklan 1 kohdassa niitä yhdessä tulkittaessa ei lähtökohtaisesti kielletä sellaista ennakkovalvontajärjestelmää, jossa sen edellytykseksi, että toimivaltaiset maahanmuuttoviranomaiset myöntävät maahantuloluvan, asetetaan, että hakija osoittaa, että hänellä todella on aikomus aloittaa toiminta itsenäisenä ammatinharjoittajana olematta samanaikaisesti missään palkkatyössä ja käyttämättä hyväkseen yhteiskunnan varoja ja että hänellä on alusta alkaen riittävät taloudelliset varat ja kohtuulliset mahdollisuudet menestyä. Immigration Rulesin 212 §:n mukaisten vaatimusten kaltaisten aineellisten vaatimusten tavoitteena on nimenomaan tehdä toimivaltaisille viranomaisille mahdolliseksi selvittää nämä seikat, ja niillä voidaan turvata tällaisen tavoitteen toteuttaminen.
- Assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen lopussa olevaa edellytystä on tulkittava siten, että sen velvollisuuden tavoitteena tai vaikutuksena, jonka mukaan T$ekin kansalaisen on hankittava asuinmaassaan ennen lähtöä vastaanottavaan jäsenvaltioon maahantulo-oikeutta koskeva selvitys, jonka myöntämisen edellytyksenä on Immigration Rulesin 212 §:ssä säädetyn kaltaisten aineellisten edellytysten tarkastaminen, ei ole tehdä tämän sopimuksen 45 artiklan 3 kohdassa T$ekin kansalaisille annettujen oikeuksien käytöstä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa, kunhan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset käyttävät tähän jäsenvaltioon saavuttaessa tämän sopimuksen mukaisesti sijoittautumista varten tehtyjen maahantulohakemusten osalta harkintavaltaansa siten, että maahantulolupa voidaan myöntää T$ekin kansalaiselle, jolla ei ole selvitystä maahantulo-oikeudesta, muulla kuin Immigration Rulesin perusteella, jos hänen hakemuksensa täyttää selvästi ja ilmeisesti samat aineelliset edellytykset, joita olisi sovellettu, jos hän olisi hakenut maahantulo-oikeutta koskevaa selvitystä T$ekin tasavallassa.
Kolmas ja kuudes ennakkoratkaisukysymys
84 Kun otetaan huomioon ensimmäiseen, toiseen, neljänteen, viidenteen ja seitsemänteen kysymykseen annetut vastaukset, kolmanteen ja kuudenteen kysymykseen ei ole tarpeen vastata. Kansallinen tuomioistuin on esittänyt kolmannen kysymyksen ainoastaan siltä varalta, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, ja kuudennen kysymyksen ainoastaan siltä varalta, että tilanne olisi toinen kuin nyt käsiteltävänä olevassa asiassa ja lupa saapua jäsenvaltion alueelle evätään T$ekin kansalaiselta, joka haluaa sijoittautua sinne assosiaatiosopimuksen perusteella itsenäisenä ammatinharjoittajana, muulla kuin sillä perusteella, että hänellä ei ole ennakolta hankittua selvitystä maahantulo-oikeudesta.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
85 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Yhdistyneen kuningaskunnan, Belgian, Saksan, Ranskan, Irlannin, Italian ja Alankomaiden hallituksille sekä komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
on ratkaissut High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Divisionin (Divisional Court) 29.3.1999 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
1) Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä T$ekin tasavallan välisestä assosioinnista tehdyn Eurooppa-sopimuksen, joka on hyväksytty ja tehty yhteisön puolesta 19.12.1994 tehdyllä neuvoston ja komission päätöksellä 94/910/EHTY, EY, Euratom, 45 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että siinä vahvistetaan tämän sopimuksen soveltamisalalla täsmällinen ja ehdoton periaate, joka on sillä tavalla riittävä, että kansalliset tuomioistuimet voivat sitä soveltaa, ja joka näin ollen voi säännellä yksityisten oikeusasemaa. Tällä määräyksellä on siis tunnustettava olevan välitön oikeusvaikutus, mikä merkitsee sitä, että siihen vetoavilla T$ekin kansalaisilla on oikeus vedota siihen vastaanottavan jäsenvaltion tuomioistuimissa huolimatta siitä, että tämän jäsenvaltion viranomaiset ovat edelleen toimivaltaisia soveltamaan mainittuihin kansalaisiin maahan pääsyä ja maassa oleskelua sekä maahan sijoittautumista koskevaa kansallista lainsäädäntöä assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdan nojalla.
2) Sijoittautumisoikeus, sellaisena kuin se on assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdassa määritelty, edellyttää, että maahantulo- ja oleskeluoikeus annetaan sijoittautumisoikeudesta johtuvina oikeuksina T$ekin kansalaisille, jotka haluavat harjoittaa teollista tai kaupallista toimintaa sekä pienteollisuutta tai vapaita ammatteja jäsenvaltiossa. Tämän sopimuksen 59 artiklan 1 kohdasta kuitenkin seuraa, että nämä maahantulo- ja oleskeluoikeus eivät ole ehdottomia etuoikeuksia vaan että niiden käyttöä voidaan tarvittaessa rajoittaa T$ekin kansalaisten maahan saapumista ja maassa oleskelua sekä maahan sijoittautumista koskevilla vastaanottavan jäsenvaltion säännöillä.
3) Assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 3 kohdassa ja 59 artiklan 1 kohdassa niitä yhdessä tulkittaessa ei lähtökohtaisesti kielletä sellaista ennakkovalvontajärjestelmää, jossa sen edellytykseksi, että toimivaltaiset maahanmuuttoviranomaiset myöntävät maahantuloluvan, asetetaan, että hakija osoittaa, että hänellä todella on aikomus aloittaa toiminta itsenäisenä ammatinharjoittajana olematta samanaikaisesti missään palkkatyössä ja käyttämättä hyväkseen yhteiskunnan varoja ja että hänellä on alusta alkaen riittävät taloudelliset varat ja kohtuulliset mahdollisuudet menestyä. United Kingdom Immigration Rulesin (House of Commons Paper 395) 212 §:n mukaisten vaatimusten kaltaisten aineellisten vaatimusten tavoitteena on nimenomaan tehdä toimivaltaisille viranomaisille mahdolliseksi selvittää nämä seikat, ja niillä voidaan turvata tällaisen tavoitteen toteuttaminen.
4) Assosiaatiosopimuksen 59 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen lopussa olevaa edellytystä on tulkittava siten, että sen velvollisuuden tavoitteena tai vaikutuksena, jonka mukaan T$ekin kansalaisen on hankittava asuinmaassaan ennen lähtöä vastaanottavaan jäsenvaltioon maahantulo-oikeutta koskeva selvitys, jonka myöntämisen edellytyksenä on Immigration Rulesin 212 §:ssä säädetyn kaltaisten aineellisten edellytysten tarkastaminen, ei ole tehdä mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi sitä, että T$ekin kansalaiset käyttävät heille tämän sopimuksen 45 artiklan 3 kohdassa annettuja oikeuksia, kunhan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset käyttävät tähän jäsenvaltioon saavuttaessa tämän sopimuksen mukaisesti sijoittautumista varten tehtyjen maahantulohakemusten osalta harkintavaltaansa siten, että maahantulolupa voidaan myöntää T$ekin kansalaiselle, jolla ei ole selvitystä maahantulo-oikeudesta, muulla kuin Immigration Rulesin perusteella, jos hänen hakemuksensa täyttää selvästi ja ilmeisesti samat aineelliset edellytykset, joita olisi sovellettu, jos hän olisi hakenut maahantulo-oikeutta koskevaa selvitystä T$ekin tasavallassa.