62024CJ0008
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (suuri jaosto)
17 päivänä maaliskuuta 2026 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue – Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Asetus (EU) 2018/1805 – 1 artiklan 1 ja 4 kohta – Rikosoikeudellisen menettelyn yhteydessä tehty menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös – 2 artiklan 2 alakohta ja 3 alakohdan a ja d alakohta – Menetetyksi tuomitseminen rikoksen yhteydessä ilman lainvoimaista tuomiota – Menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös, joka on annettu vapauttavassa tuomiossa, jossa todetaan, että menetetyksi tuomittava omaisuus on sellaisen rikoksen tuottamaa hyötyä, joka on eri kuin kyseiseen tuomioon johtanut rikos ja johon ovat osallistuneet muut henkilöt kuin vapautetut syytetyt – Näitä henkilöitä vastaan ei ole nostettu syytettä – 19 artiklan 1 kohdan h alakohta – Perusteet olla tunnustamatta ja panematta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevia päätöksiä – Poikkeustilanteet, joissa on perusteltu syy uskoa täsmällisten ja objektiivisten seikkojen perusteella, että menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpano johtaisi tapauksen erityisissä olosuhteissa Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistetun perusoikeuden ilmeiseen loukkaamiseen – Perusoikeuskirjan 47 artikla – Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja oikeus puolustukseen – Tehokkaiden oikeussuojakeinojen käyttämättä jättäminen päätöksen antavassa jäsenvaltiossa
Asiassa C‑8/24,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Visoki kazneni sud (rikosasioiden ylioikeus, Kroatia) on esittänyt 4.10.2023 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 9.1.2024, saadakseen ennakkoratkaisun rikosoikeudellisessa menettelyssä, jossa vastaajana on
D. d.o.o.
ja jossa asian käsittelyyn osallistuu
Županijsko državno odvjetništvo u Zagrebu,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (suuri jaosto),
toimien kokoonpanossa: presidentti K. Lenaerts, varapresidentti T. von Danwitz, jaostojen puheenjohtajat K. Jürimäe, C. Lycourgos, I. Jarukaitis, M. Condinanzi ja F. Schalin sekä tuomarit S. Rodin, E. Regan (esittelevä tuomari), N. Piçarra, N. Jääskinen, D. Gratsias, B. Smulders, S. Gervasoni ja N. Fenger,
julkisasiamies: J. Richard de la Tour,
kirjaaja: hallintovirkamies M. Longar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 3.2.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Županijsko državno odvjetništvo u Zagrebu, asiamiehenään S. Blažević,
–
Kroatian hallitus, asiamiehenään G. Vidović Mesarek,
–
Slovenian hallitus, asiamiehenään A. Dežman Mušič,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään R. Mrljić, J. Vondung ja I. Zaloguin,
kuultuaan julkisasiamiehen 12.6.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta 14.11.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1805 (EUVL 2018, L 303, s. 1) 1 artiklan 2 kohdan ja 2 artiklan 3 ja 10 alakohdan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa D. d.o.o. (jäljempänä yhtiö D.), jonka kotipaikka on Kroatiassa, on hakenut muutosta yhtiön D. omistamien L.Z. d.d:n (jäljempänä yhtiö L.Z.) osakkeiden menetetyksi tuomitsemista koskevan sellaisen päätöksen tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon, jonka Slovenian viranomaiset ovat toimittaneet Kroatian viranomaisille.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Jäädyttämispäätösten ja menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeva säännöstö
3
Asetuksen 2018/1805 johdanto-osan 1–4, 11–13, 18, 31 ja 34 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(1)
[Euroopan] unioni on asettanut tavoitteekseen pitää yllä ja kehittää vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta.
(2)
Oikeudellinen yhteistyö unionissa rikosoikeuden alalla perustuu tuomioistuinten tuomioiden ja oikeusviranomaisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen, jota on Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen jälkeen yleisesti pidetty rikosoikeudellisen yhteistyön kulmakivenä unionissa.
(3)
Rikoksentekovälineiden ja rikoshyödyn jäädyttäminen ja menetetyksi tuomitseminen ovat tehokkaimpia keinoja torjua rikollisuutta. – –
(4)
Koska rikollisuus on usein rajat ylittävää, tehokas rajat ylittävä yhteistyö on olennaisen tärkeää, jotta rikoksentekovälineet ja rikoshyöty voidaan jäädyttää ja tuomita menetetyiksi.
– –
(11)
Jotta voitaisiin varmistaa jäädyttämispäätösten ja menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten tehokas vastavuoroinen tunnustaminen, tällaisten päätösten tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevat säännöt olisi vahvistettava oikeudellisesti sitovalla ja sellaisenaan sovellettavalla unionin säädöksellä.
(12)
On tärkeää helpottaa omaisuuden jäädyttämispäätösten ja menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten vastavuoroista tunnustamista ja täytäntöönpanoa vahvistamalla säännöt, joilla jäsenvaltiot velvoitetaan tunnustamaan ilman muita muodollisuuksia toisen jäsenvaltion rikosoikeudellisissa menettelyissä antamat jäädyttämispäätökset ja menetetyksi tuomitsemista koskevat päätökset ja panemaan ne täytäntöön omalla alueellaan.
(13)
Tätä asetusta olisi sovellettava kaikkiin jäädyttämispäätöksiin ja kaikkiin menetetyksi tuomitsemista koskeviin päätöksiin, jotka on annettu rikosoikeudellisissa menettelyissä. ’Rikosoikeudellinen menettely’ on autonominen käsite unionin lainsäädännössä, sellaisena kuin Euroopan unionin tuomioistuin sitä tulkitsee, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön soveltamista. Tämä käsite kattaa näin ollen kaikentyyppiset jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevat päätökset, jotka on annettu rikokseen liittyvän menettelyn seurauksena, eikä ainoastaan [rikosvälineiden ja rikoshyödyn jäädyttämisestä ja menetetyksi tuomitsemisesta Euroopan unionissa 3.4.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston] direktiivin 2014/42/EU [(EUVL 2014, L 127, s. 39)] soveltamisalaan kuuluvia päätöksiä. Se kattaa myös muun tyyppiset päätökset, jotka on annettu ilman lopullista tuomiota. Vaikka tällaisia päätöksiä ei mahdollisesti tunneta jäsenvaltion oikeusjärjestelmässä, asianomaisen jäsenvaltion olisi voitava tunnustaa ja panna täytäntöön tällainen päätös, joka on jonkin toisen jäsenvaltion antama. Rikosoikeudellinen menettely voi kattaa myös poliisin ja muiden lainvalvontaviranomaisen suorittamat rikostutkinnat. Yksityisoikeudellisissa tai hallinnollisissa menettelyissä annettujen jäädyttämispäätösten ja menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten ei olisi kuuluttava tämän asetuksen soveltamisalaan.
– –
(18)
[Oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä 20.10.2010 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2010/64/EU (EUVL 2010, L 280, s. 1), tiedonsaantioikeudesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 22.5.2012 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2012/13/EU (EUVL 2012, L 142, s. 1), oikeudesta käyttää avustajaa rikosoikeudellisissa menettelyissä ja eurooppalaista pidätysmääräystä koskevissa menettelyissä sekä oikeudesta saada tieto vapaudenmenetyksestä ilmoitetuksi kolmannelle osapuolelle ja pitää vapaudenmenetyksen aikana yhteyttä kolmansiin henkilöihin ja konsuliviranomaisiin 22.10.2013 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2013/48/EU (EUVL 2013, L 294, s. 1) ja eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 9.3.2016 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä (EU) 2016/343 (EUVL 2016, L 65, s. 1)] – – säädettyjä prosessuaalisia oikeuksia olisi sovellettava kyseisten direktiivien soveltamisalalla tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin rikosoikeudellisiin menettelyihin niiden jäsenvaltioiden osalta, joita nämä direktiivit sitovat. Perusoikeuskirjan mukaisia suojatoimia olisi joka tapauksessa sovellettava kaikkiin tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin menettelyihin. Erityisesti perusoikeuskirjassa säädettyjä rikosoikeudellisen menettelyn olennaisia suojatoimia olisi sovellettava menettelyihin, jotka eivät ole rikosoikeudellisia menettelyjä mutta jotka kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan.
– –
(31)
Jäädyttämispäätöksen tai menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ei saisi kieltäytyä muilla kuin tässä asetuksessa esitetyillä perusteilla. – –
– –
(34)
Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen perustaminen unioniin perustuu keskinäiseen luottamukseen ja olettamaan siitä, että muut jäsenvaltiot noudattavat unionin oikeutta ja erityisesti perusoikeuksia. Poikkeustilanteissa, jos on olemassa perusteltu syy katsoa erityisten ja objektiivisten todisteiden pohjalta, että jäädyttämispäätöksen tai menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpano olisi tapauksen erityiset olosuhteet huomioon ottaen ilmeisessä ristiriidassa perusoikeuskirjassa vahvistetun asiaankuuluvan perusoikeuden kanssa, täytäntöönpanoviranomaisen olisi voitava päättää olla tunnustamatta tai panematta täytäntöön kyseistä päätöstä. Tässä yhteydessä asiaankuuluviin perusoikeuksiin olisi kuuluttava erityisesti oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja oikeus puolustukseen. Omistusoikeuden ei lähtökohtaisesti pitäisi olla asiaankuuluva oikeus, koska varojen jäädyttäminen ja menetetyksi tuomitseminen merkitsevät väistämättä puuttumista henkilön omistusoikeuteen ja koska tähän liittyvistä tarvittavista suojatoimista säädetään jo unionin oikeudessa, myös tässä asetuksessa.”
4
Asetuksen 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Kohde”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt, joiden mukaisesti jäsenvaltio tunnustaa ja panee täytäntöön alueellaan toisen jäsenvaltion rikosoikeudellisen menettelyn yhteydessä antaman jäädyttämispäätöksen tai menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen.
2.   Tämä asetus ei muuta velvoitetta noudattaa [SEU] 6 artiklassa taattuja perusoikeuksia ja oikeudellisia perusperiaatteita.
– –
4.   Tätä asetusta ei sovelleta sellaisiin jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskeviin päätöksiin, jotka on annettu yksityisoikeudellisissa tai hallinnollisissa menettelyissä.”
5
Kyseisen asetuksen 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Määritelmät”, säädetään seuraavaa:
”Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1)
’jäädyttämispäätöksellä’ päätöksen antavan viranomaisen antamaa tai vahvistamaa päätöstä, jonka tarkoituksena on estää omaisuuden tuhoaminen, muuntaminen, liikuttaminen, siirtäminen tai luovuttaminen sen mahdollista myöhempää menetetyksi tuomitsemista varten;
2)
’menetetyksi tuomitsemista koskevalla päätöksellä’ tai ’päätöksellä menetetyksi tuomitsemisesta’ tuomioistuimen oikeudenkäynnissä rikoksen perusteella määräämää lopullista seuraamusta tai toimenpidettä, jonka tuloksena omaisuus otetaan lopullisesti pois luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenkilöltä;
3)
’omaisuudella’ kaikkea aineellista tai aineetonta, irtainta tai kiinteää omaisuutta ja oikeudellisia asiakirjoja ja välineitä, joilla todistetaan omistusoikeus tai muu oikeus tällaiseen omaisuuteen, joka päätöksen antavan viranomaisen mukaan
a)
on rikoshyötyä tai tällaisen hyödyn arvoa joko kokonaan tai osittain vastaavaa omaisuutta,
– –
d)
on tuomittava rikokseen liittyvien menettelyjen seurauksena menetetyksi päätöksen antavan valtion lainsäädännön mukaisten, menetetyksi tuomitsemista koskeviin valtuuksiin liittyvien muiden säännösten, ilman lopullista tuomiota tapahtuva menetetyksi tuomitseminen mukaan lukien, nojalla;
– –
10)
’henkilöllä, jota asia koskee’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jota vastaan jäädyttämispäätös tai menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös annetaan, tai luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka omistaa päätöksen kohteena olevan omaisuuden, sekä kaikkia kolmansia osapuolia, joiden kyseiseen omaisuuteen liittyviä oikeuksia päätös suoraan rajoittaa täytäntöönpanovaltion lainsäädännön mukaisesti.”
6
Saman asetuksen 3 artiklassa, jonka otsikko on ”Rikokset”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäädyttämispäätös tai menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös on pantava täytäntöön ilman teon kaksoisrangaistavuuden tutkimista, jos teosta, joka johti tällaiseen päätökseen, voidaan päätöksen antavassa valtiossa määrätä vapausrangaistus, joka on enimmillään vähintään kolme vuotta, ja jos teko muodostaa jonkin tai joitakin seuraavista rikoksista päätöksen antavan valtion lainsäädännön mukaan määriteltynä:
– –
9) rahanpesu;
– –
2. Muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen rikosten osalta täytäntöönpanovaltio voi asettaa jäädyttämispäätöksen tai menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamisen ja täytäntöönpanon edellytykseksi, että teko, joka johti jäädyttämispäätökseen tai menetetyksi tuomitsemista koskevaan päätökseen, on määritelty rikokseksi täytäntöönpanovaltion lainsäädännössä, riippumatta rikoksen tunnusmerkistöstä tai luokittelusta päätöksen antavan valtion lainsäädännössä.”
7
Asetuksen 2018/1805 II luku, jonka otsikko on ”Jäädyttämispäätösten lähettäminen, tunnustaminen ja täytäntöönpano”, sisältää kyseisen asetuksen 4–13 artiklan, kun taas sen III luku, jonka otsikko on ”Menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten lähettäminen, tunnustaminen ja täytäntöönpano”, sisältää asetuksen 14–22 artiklan.
8
Asetuksen N:o 2018/1805 14 artiklan, jonka otsikko on ”Menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten lähettäminen”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös lähetetään menetetyksi tuomitsemista koskevan todistuksen avulla. Päätöksen antava viranomainen lähettää 17 artiklassa tarkoitetun menetetyksi tuomitsemista koskevan todistuksen suoraan täytäntöönpanoviranomaiselle tai tarvittaessa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulle keskusviranomaiselle käyttäen mitä tahansa tapaa, josta voidaan esittää kirjallinen todiste niin, että täytäntöönpanoviranomainen voi todeta menetetyksi tuomitsemista koskevan todistuksen aitouden.
2.   Jäsenvaltiot voivat antaa ilmoituksen, jossa todetaan, että kun niille lähetetään todistus menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamista ja täytäntöönpanoa varten, päätöksen antavan viranomaisen on toimitettava alkuperäinen menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös tai sen oikeaksi todistettu jäljennös menetetyksi tuomitsemista koskevan todistuksen mukana. Ainoastaan menetetyksi tuomitsemista koskeva todistus on kuitenkin käännettävä 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti.”
9
Kyseisen asetuksen 17 artiklan, jonka otsikko on ”Vakiomuotoinen menetetyksi tuomitsemista koskeva todistus”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen antavan viranomaisen on täytettävä liitteessä II esitetty menetetyksi tuomitsemista koskeva todistus, allekirjoitettava se ja todistettava sen sisältö oikeaksi ja asianmukaiseksi.
2.   Päätöksen antavan viranomaisen on annettava täytäntöönpanoviranomaiselle käännös menetetyksi tuomitsemista koskevasta todistuksesta jollakin täytäntöönpanovaltion virallisella kielellä tai [jollakin] muulla kielellä, jonka täytäntöönpanovaltio hyväksyy 3 kohdan mukaisesti.”
10
Mainitun asetuksen 18 artiklan, jonka otsikko on ”Menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten tunnustaminen ja täytäntöönpano”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Täytäntöönpanoviranomaisen on tunnustettava 14 artiklan mukaisesti lähetetty menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös ja toteutettava tarvittavat toimet sen panemiseksi täytäntöön samalla tavoin kuin täytäntöönpanovaltion viranomaisen antaman menetetyksi tuomitsemista koskevan kansallisen päätöksen osalta, paitsi jos kyseinen täytäntöönpanoviranomainen vetoaa johonkin 19 artiklassa säädettyyn perusteeseen olla tunnustamatta päätöstä tai olla panematta sitä täytäntöön tai johonkin 21 artiklassa säädettyyn perusteeseen lykätä sen täytäntöönpanoa.”
11
Saman asetuksen 19 artiklan, jonka otsikko on ”Perusteet olla tunnustamatta ja panematta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevia päätöksiä”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Täytäntöönpanoviranomainen voi päättää olla tunnustamatta tai panematta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevaa päätöstä vain, jos
– –
c)
menetetyksi tuomitsemista koskeva todistus on epätäydellinen tai ilmeisen virheellinen eikä sitä ole täydennetty tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kuulemisen jälkeen;
– –
h)
poikkeustilanteissa on olemassa perusteltu syy katsoa erityisten ja objektiivisten todisteiden pohjalta, että menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpano olisi tapauksen erityiset olosuhteet huomioon ottaen ilmeisessä ristiriidassa perusoikeuskirjassa vahvistetun asiaan liittyvän perusoikeuden, erityisesti tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden, oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden tai puolustautumisoikeuden, kanssa.
2.   Täytäntöönpanoviranomaisen on missä tahansa 1 kohdassa tarkoitetuista tapauksista, ennen kuin se päättää olla tunnustamatta tai panematta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevaa päätöstä joko kokonaisuudessaan tai osittain, kuultava päätöksen antanutta viranomaista jollakin tarkoitukseen soveltuvalla tavalla ja tarvittaessa pyydettävä päätöksen antanutta viranomaista toimittamaan tarvittavat tiedot viipymättä.”
12
Asetuksen 2018/1805 23 artiklan, joka koskee täytäntöönpanoon sovellettavaa lainsäädäntöä, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäädyttämispäätöksen tai menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpanoon sovelletaan täytäntöönpanovaltion lainsäädäntöä, ja tämän valtion viranomaisilla on yksin toimivalta päättää täytäntöönpanomenettelyistä ja määrätä kaikista niihin liittyvistä toimenpiteistä.”
13
Kyseisen asetuksen 25 artiklassa, jonka otsikko on ”Viestintätavat”, säädetään seuraavaa:
”1.   Päätöksen antavan viranomaisen ja täytäntöönpanoviranomaisen on tarvittaessa viipymättä kuultava toisiaan millä tahansa soveltuvalla yhteydenpitotavalla varmistaakseen tämän asetuksen tehokkaan soveltamisen.
2.   Kaikenlainen yhteydenpito, myös silloin kun tarkoituksena on ratkaista jäädyttämispäätöksen tai menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpanon edellyttämien asiakirjojen toimittamiseen tai aitouteen liittyvät ongelmat, on hoidettava suoraan päätöksen antavan viranomaisen ja täytäntöönpanoviranomaisen välillä, ja jos jäsenvaltio on nimennyt keskusviranomaisen 24 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ottamalla siihen tarvittaessa mukaan kyseinen keskusviranomainen.”
14
Mainitun asetuksen 33 artiklan, jonka otsikko on ”Oikeussuojakeinot jäädyttämispäätöksen tai menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamista ja täytäntöönpanoa vastaan täytäntöönpanovaltiossa”, 2 ja 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”2.   Jäädyttämispäätöksen tai menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen antamisen aineellisia perusteita ei voida riitauttaa täytäntöönpanovaltion tuomioistuimessa.
– –
4.   Tämä artikla ei rajoita päätöksen antavassa valtiossa direktiivin 2014/42/EU 8 artiklan mukaisesti sovellettavien suojatoimien ja oikeussuojakeinojen soveltamista.”
Jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskeviin päätöksiin sovellettavia vähimmäissääntöjä koskeva säännöstö
15
Direktiivin 2014/42 1 artiklan, jonka otsikko on ”Kohde”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä vahvistetaan vähimmäissäännöt, joiden nojalla omaisuus voidaan jäädyttää sen mahdollista myöhempää menetetyksi tuomitsemista varten tai tuomita menetetyksi rikosasiassa.”
16
Kyseisen direktiivin 8 artiklassa, jonka otsikko on ”Suojalauseke”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että henkilöillä, joita tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet koskevat, on oikeus tehokkaisiin suojakeinoihin ja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin oikeuksiensa suojaamiseksi.
– –
6.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikki menetetyksi tuomitsemista koskevat päätökset perustellaan ja annetaan tiedoksi henkilölle, jota asia koskee. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että henkilöllä, jota menetetyksi tuomitsemista koskeva asia koskee, on tosiasiallinen mahdollisuus riitauttaa menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös tuomioistuimessa.
7.   Henkilöillä, joiden omaisuutta menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös koskee, on oltava oikeuksiensa puolustamiseksi oikeus oikeudelliseen edustajaan koko rikoshyödyn ja rikoksentekovälineiden määrittämiseen liittyvän menetetyksi tuomitsemista koskevan menettelyn ajan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2012/13/EU ja direktiivin 2013/48/EU soveltamista. Tästä oikeudesta on ilmoitettava henkilöille, joita asia koskee.
– –”
Eurooppalaista pidätysmääräystä ja rikostuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeva säännöstö
– Puitepäätös 2002/584/YOS
17
Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS (EYVL 2002, L 190, s. 1) 1 artiklan, jonka otsikko on ”Eurooppalaisen pidätysmääräyksen määritelmä ja velvollisuus panna se täytäntöön”, 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tämä puitepäätös ei vaikuta velvoitteeseen kunnioittaa [SEU] 6 artiklassa taattuja perusoikeuksia ja keskeisiä oikeusperiaatteita.”
– Puitepäätös 2008/909/YOS
18
Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta rikosasioissa annettuihin tuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, niiden täytäntöön panemiseksi Euroopan unionissa 27.11.2008 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2008/909/YOS (EUVL 2008, L 327, s. 27) 3 artiklan, jonka otsikko on ”Tarkoitus ja soveltamisala”, 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tämä puitepäätös ei aiheuta muutoksia velvoitteeseen kunnioittaa [SEU] 6 artiklassa vahvistettuja perusoikeuksia ja oikeudellisia perusperiaatteita.”
Slovenian oikeus
19
Rikoslain (Kazenski zakonik) 227 ja 245 §:ssä säädetään rikoksista, jotka ovat velkojien vahingoittaminen ja rahanpesu.
20
Rikosprosessilain (Zakon o kazenskem postopku), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä ZKP), 498 a §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)   Niiden tapausten lisäksi, joissa rikosoikeudellisessa menettelyssä annetaan tuomio, jossa syytetty todetaan syylliseksi, rikoslain 245 §:ssä tarkoitetut laittomasti saadut rahat tai omaisuus on tuomittava menetetyiksi myös:
1)
jos rikoslain 245 §:n mukaisen rikoksen tunnusmerkistöjen, jotka osoittavat, että mainitussa pykälässä tarkoitetut rahat tai omaisuus on saatu rikoksella, täyttyminen on näytetty toteen – –
– –
(2)   Asiaa käsittelevä jaosto antaa tässä tapauksessa syyttäjän perustellusta esityksestä erityisen määräyksen – –, ja sitä ennen tutkintatuomarin on jaoston pyynnöstä kerättävä tietoja ja tutkittava kaikki olosuhteet, joilla on merkitystä rahojen tai omaisuuden – – laittoman alkuperän selvittämiseksi.
(3)   Oikeaksi todistettu jäljennös edellisessä momentissa tarkoitetusta määräyksestä on annettava tiedoksi menetetyksi tuomittujen rahojen tai omaisuuden – – omistajalle, jos hänen henkilöllisyytensä on tiedossa. – –
(4)   Menetetyksi tuomittujen rahojen tai omaisuuden – – omistajalla on oikeus hakea muutosta tämän pykälän 2 momentissa tarkoitettuun määräykseen, jos hän katsoo, että menetetyksi tuomitsemiselle ei ole lakisääteistä perustetta.”
21
ZKP:n 500 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)   Jos muun henkilön (rikoslain 75, 77, 77a ja 77b §) rikoksella saaman hyödyn tuomitseminen menetetyksi on sovellettavissa, rikoshyödyn saaja on kutsuttava kuultavaksi esitutkintamenettelyssä ja pääkäsittelyssä. Jos kyseessä on oikeushenkilö, kutsu on lähetettävä sen edustajalle. Kutsussa on mainittava, että asia käsitellään hänen poissaolostaan huolimatta.
(2)   Oikeushenkilön edustajaa kuullaan pääkäsittelyssä syytetyn jälkeen. Sama koskee rikoshyödyn saanutta muuta henkilöä, jos tätä ei ole kutsuttu kuultavaksi todistajana.
(3)   Rikoshyödyn saajalla ja oikeushenkilön edustajalla on rikoshyödyn määrittämisen osalta oikeus esittää todisteita ja jaoston puheenjohtajan luvalla kysymyksiä syytetylle, todistajille ja asiantuntijoille.
– –
(5)   Jos tuomioistuin toteaa vasta pääkäsittelyssä, että rikoshyödyn menetetyksi tuomitseminen on sovellettavissa, sen on keskeytettävä pääkäsittely ja kutsuttava rikoshyödyn saaja tai oikeushenkilön edustaja.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
22
Okrožno sodišče v Mariboru (Mariborin alueellinen tuomioistuin, Slovenia) aloitti 29.5.2017 päivätyn syytekirjelmän perusteella rikosoikeudellisen menettelyn neljää henkilöä (jäljempänä neljä syytettyä) vastaan, joiden epäiltiin syyllistyneen virka-aseman tai toimivallan väärinkäyttöön, koska he olivat 15.7. ja 25.7.2007 välisenä aikana hankkineet I.J.S. d.d:lle (jäljempänä yhtiö I.J.S.) lainvastaista varallisuusetua yhtiön L.Z. osakkeiden oston yhteydessä.
23
Kyseinen tuomioistuin totesi kyseisessä menettelyssä myös, että muiden henkilöiden kuin neljän syytetyn menettely täytti kahden muun rikoksen eli yhtiön I.J.S. velkojien vahingoittamisen ja rahanpesun tunnusmerkistöt. Kyseinen tuomioistuin totesi tältä osin muun muassa, että yhtiön I.J.S. muodollinen johtaja, joka oli tuolloin maksukyvytön, myi kesäkuussa 2013 yhtiön L.Z. osakkeita ilman tosiasiallista maksua V.K. d.o.o:lle. Tämän jälkeen viimeksi mainittu yhtiö myi vuoden 2013 heinäkuussa kyseiset osakkeet yhtiölle D. yhden johtajansa välityksellä salatakseen niiden alkuperän.
24
Rikosasiassa, joka koski yhtiön I.J.S. velkojien vahingoittamista, Okrožno sodišče v Mariboru antoi 16.6.2014 jäädyttämispäätöksen yhtiön D. omistamista yhtiön L.Z. osakkeista, jotka olivat kyseisellä rikoksella saatua hyötyä. Kyseisessä jäädyttämispäätöksessä, joka oli alun perin voimassa kolmen kuukauden ajan päätöksen antamispäivästä eli siis 15.9.2014 saakka, kiellettiin yhtiötä D. siirtämästä näitä osakkeita ja ilmoitettiin tälle yhtiölle sen oikeudesta vastustaa päätöstä. Syyttäjän pyynnöstä kyseinen tuomioistuin teki useita päätöksiä, joilla kyseisten osakkeiden jäädyttämistä jatkettiin. Kroatian viranomaiset tunnustivat nämä jäädyttämispäätökset ja panivat ne täytäntöön. Koska näihin osakkeisiin ei kuitenkaan kohdistettu turvaamistoimia 16.9.–20.10.2014 mainittujen päätösten tunnustamismenettelyyn liittyvien vaikeuksien vuoksi, osakkeet siirrettiin 13.10.2014 varainhoitotileille, joiden tosiasiallisia omistajia on mahdotonta tunnistaa.
25
Yhtiö D. nosti jäädyttämispäätöksistä kaksi kannetta, jotka eivät menestyneet. Lisäksi yhtiön Županijski sud u Zagrebussa (Zagrebin maakunnallinen tuomioistuin, Kroatia) nostama kanne, jossa riitautettiin se, että Kroatian viranomaiset olivat tunnustaneet ja panneet täytäntöön nämä päätökset, sekä tämän hylkäämisen johdosta tehty valitus hylättiin.
26
Okrožno sodišče v Mariboru kuuli 27.1.2020 tämän tuomion 22 ja 23 kohdassa tarkoitetussa rikosoikeudellisessa menettelyssä yhtiön D. edustajaa Z.Z:aa. Kuulemisen aikana kyseinen tuomioistuin ilmoitti Z.Z:lle mahdollisuudesta tuomita menetetyiksi yhtiön D. hallussa olevat yhtiön L.Z. osakkeet, joita jäädyttämispäätökset koskevat, sekä ZKP:n 500 §:n mukaisesti mahdollisuudesta tulla kuulluksi tällaisesta menetetyksi tuomitsemisesta ja esittää todisteita ja kysymyksiä. Z.Z. puolestaan ilmoitti saaneensa tiedon näistä jäädyttämispäätöksistä, pitävänsä niitä perusteettomina ja tästä syystä nostaneensa asianajajansa välityksellä edellisessä kohdassa mainitun kanteen Županijski sud u Zagrebussa riitauttaakseen sen, että Kroatian viranomaiset olivat tunnustaneet päätökset ja panneet ne täytäntöön. Hän ilmoitti myös hakevansa muutosta, jos nämä osakkeet tuomittaisiin menetetyiksi.
27
Okrožno sodišče v Mariboru piti 22.5.2020 pääkäsittelyn syyttäjän, kyseisten neljän syytetyn ja heidän asianajajiensa läsnä ollessa. Syyttäjä esitti loppulausunnossaan, että kyseiset osakkeet tuomittaisiin menetetyiksi, koska niitä oli syyttäjän mukaan pidettävä rikoksilla eli velkojien vahingoittamisella ja rahanpesulla saatuna hyötynä.
28
Näistä kahdesta rikoksesta ei kuitenkaan nostettu syytettä.
29
Okrožno sodišče v Mariboru hylkäsi 27.5.2020 antamallaan tuomiolla syytteet neljää syytettyä vastaan tämän tuomion 22 kohdassa tarkoitetusta virka-aseman tai toimivallan väärinkäyttämisestä mutta tuomitsi ZKP:n 498a §:n 1 momentin 1 kohdan nojalla menetetyiksi yhtiön D. omistamat yhtiön L.Z. osakkeet (jäljempänä riidanalainen menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös). Viimeksi mainitun seikan osalta kyseisessä tuomiossa todettiin muun muassa, että todistelumenettelyn aikana todetuista tosiseikoista ilmenee, että osakkeet ovat tämän tuomion 23 ja 27 kohdassa tarkoitetuilla velkojien vahingoittamisella ja rahanpesulla saatua rikoshyötyä. Syyttäjä valitti tästä tuomiosta Višje sodišče v Mariboruun (Mariborin ylioikeus, Slovenia), joka hylkäsi valituksen 24.11.2021 antamallaan tuomiolla, jonka johdosta kyseinen menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös tuli lainvoimaiseksi 22.12.2021.
30
Okrožno sodišče v Mariboru antoi 17.2.2022 asetuksen 2018/1805 17 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä II tarkoitetun menetetyksi tuomitsemista koskevan todistuksen, jossa yhtiön L.Z. osakkeet nimettiin kyseisen asetuksen 2 artiklan 3 alakohdan a alakohdassa tarkoitetuksi rikoshyödyksi, joka voidaan tuomita rikokseen liittyvien menettelyjen seurauksena menetetyksi ilman lopullista tuomiota kyseisen asetuksen 2 artiklan 3 alakohdan d alakohdan mukaisesti.
31
Kyseinen tuomioistuin toimitti riidanalaisen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamista ja täytäntöönpanoa varten kyseisen todistuksen asetuksen 2018/1805 14 artiklan 1 kohdan nojalla Županijsko državno odvjetništvo u Zagrebulle (Zagrebin maakunnan syyttäjäviranomainen, Kroatia). Mainitun todistuksen mukana oli kroaatinkielinen käännös yhtäältä tämän tuomion 29 kohdassa mainitun 27.5.2020 annetun tuomion otteista, joihin sisältyi johdanto, tuomiolauselma, menetetyksi tuomittua hyötyä koskevat perustelut ja muutoksenhakuosoitus, ja toisaalta samassa kohdassa mainitun Višje sodišče v Mariborun 24.11.2021 antaman tuomion, jolla hylättiin syyttäjän kyseisestä tuomiosta tekemä valitus, johdannosta ja tuomiolauselmasta.
32
Županijski sud u Zagrebu, jonka käsiteltäväksi Županijsko državno odvjetništvo u Zagrebu saattoi asian, tunnusti 25.11.2022 antamallaan päätöksellä riidanalaisen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen.
33
Syyttäjä ja yhtiö D. valittivat kyseisestä päätöksestä Visoki kazneni sudiin (rikosasioiden ylioikeus, Kroatia), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
34
Yhtäältä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on epävarma siitä, kuuluuko riidanalaisen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen kohteena oleva omaisuus asetuksen 2018/1805 soveltamisalaan.
35
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii tältä osin, voidaanko rikosoikeudellista menettelyä, joka on päätetty vapauttavalla tuomiolla, joka johtaa menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tekemiseen sellaisten toteamusten perusteella, jotka koskevat muuta kuin kyseisen tuomion kohteena olevaa rikosta, jonka ovat tehneet muut kuin kyseisessä tuomiossa tarkoitetut tekijät, joita vastaan ei ole nostettu syytettä, pitää asetuksen 2018/1805 2 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettuna rikokseen liittyvänä menettelynä, joka voi johtaa kyseisen asetuksen 2 artiklan 3 alakohdan d alakohdassa tarkoitettuun menetetyksi tuomitsemiseen ilman lopullista tuomiota. Kyseinen tuomioistuin korostaa, että ZKP:n mukaan omaisuuden menetetyksi tuomitsemisesta voidaan määrätä ainoastaan langettavassa tuomiossa tai tuomiossa, jossa todetaan, että asianomainen henkilö on syyllistynyt rikosoikeudellisen menettelyn kohteena olevaan lainvastaiseen tekoon.
36
Toisaalta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, onko yhtiön D. perusoikeuskirjaan perustuvia perusoikeuksia kunnioitettu riidanalaisen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tekemiseen johtaneessa rikosoikeudellisessa menettelyssä.
37
Koska asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan h alakohdan mukaan menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamisesta kieltäytyminen asianomaisen henkilön perusoikeuksien loukkaamisen vuoksi on mahdollista tuomioistuinratkaisujen ja oikeusviranomaisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaate huomioon ottaen vain poikkeustilanteissa, kyseinen tuomioistuin pohtii erityisesti, missä määrin kyseinen asetus ja erityisesti sen 1 artiklan 2 kohta ja perusoikeuskirjan 47 artikla voivat olla esteenä kyseisen päätöksen tunnustamiselle ja täytäntöönpanolle, jos ilmenee, että näitä perusoikeuksia on loukattu.
38
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa ensinnäkin, että Okrožno sodišče v Mariborussa 27.1.2020 pidetyssä istunnossa Z.Z:aa kuultiin yhtiön D. edustajana ja hänelle ilmoitettiin siitä mahdollisuudesta, että pääasiassa kyseessä olevat osakkeet tuomitaan menetetyiksi, sekä mahdollisuudesta esittää todisteita ja kysymyksiä menettelyn aikana. Sitä vastoin hänelle ei ilmoitettu hänen direktiivin 2014/42/EU 8 artiklan 7 kohdassa säädetystä oikeudestaan oikeudelliseen edustajaan koko menetetyksi tuomitsemista koskevan menettelyn ajan.
39
Toiseksi kyseinen tuomioistuin korostaa, että vaatimusta pääasiassa kyseessä olevien osakkeiden menetetyksi tuomitsemisesta ei ollut vielä esitetty kyseisen istunnon ajankohtana, koska syyttäjä esitti tämän menetetyksi tuomitsemista koskevan vaatimuksen vasta loppulausunnossaan eli 22.5.2020 pidetyssä istunnossa. Okrožno sodišče v Mariborun istunto pidettiin näin ollen vuonna 2017 nostetun syytteen perusteella.
40
Kolmanneksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että pääasiassa kyseessä olevasta menetetyksi tuomitsemista koskevasta todistuksesta ilmenee, että Okrožno sodišče v Mariboru antoi 13.10.2020 yhtiölle D. tiedoksi 27.5.2020 antamastaan tuomiosta, jolla annettiin riidanalainen menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös, otteet, joihin sisältyi menetetyksi tuomittua rikoshyötyä koskevat perustelut ja muutoksenhakuosoitus ja joihin oli liitetty kroaatinkielinen käännös.
41
Kyseinen tuomioistuin pohtii tältä osin yhtäältä, olisiko kyseisen tuomion koko teksti olennaisena asiakirjana pitänyt antaa tiedoksi yhtiölle D. oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin takaamiseksi.
42
Toisaalta mainittu tuomioistuin toteaa, että yhtiö D. kiistää sen, että otteet kyseisestä tuomiosta olisi tosiasiallisesti annettu sille tiedoksi 13.10.2020, ja että kyseinen yhtiö esittää, että tästä hankittaisiin näytöksi todistus kyseisenä päivänä toimitetusta tiedoksiannosta ja grafologin asiantuntijalausunto. Kyseinen yhtiö väittää saaneensa jäljennöksen tuomiosta vasta sen jälkeen, kun se oli pyytänyt sitä, ja tämä tapahtui helmikuussa 2022.
43
Neljänneksi ja viimeiseksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa, ettei yhtiö D. ole hakenut muutosta tuomioon, jolla riidanalainen menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös on annettu.
44
Näiden toteamusten perusteella ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii niiden tarkistusten ulottuvuutta, jotka sen on tehtävä pääasiassa, sekä sitä, missä määrin sen on tässä yhteydessä kuultava riidanalaisen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen antanutta viranomaista, kun otetaan huomioon vastavuoroisen tunnustamisen periaate ja asetuksen 2018/1805 33 artiklan 2 kohta, jossa säädetään, että tällaisen päätöksen antamiseen johtaneita aineellisia syitä ei voida riitauttaa täytäntöönpanojäsenvaltion tuomioistuimessa.
45
Tässä tilanteessa Visoki kazneni sud päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Kattaako asetuksen 2018/1805 2 artiklan 3 alakohdassa tarkoitettu käsite rikokseen liittyvä menettely, jota voi seurata ilman lopullista tuomiota tapahtuva menetetyksi tuomitseminen, myös rikosoikeudellisen menettelyn, joka päättyy vapauttavaan tuomioon?
2)
Kattaako asetuksen 2018/1805 2 artiklan 3 alakohdassa tarkoitettu käsite rikokseen liittyvä menettely, jota voi seurata ilman lopullista tuomiota tapahtuva menetetyksi tuomitseminen, myös rikosoikeudellisen menettelyn, joka päättyy vapauttavaan tuomioon, jossa määrätään omaisuuden menetetyksi tuomitsemisesta lainvastaisena hyötynä, joka on saatu muusta rikoksesta kuin se, jonka osalta on annettu vapauttava tuomio ja jonka tekemiseen eivät ole osallistuneet syytetyt vaan muut henkilöt, joiden osalta ei ole nostettu syytettä?
3)
Onko asetuksen 2018/1805, kyseisen asetuksen 1 artiklan 2 kohdan ja perusoikeuskirjan 47 artiklan vastaista tunnustaa menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös, joka on annettu rikosoikeudellisessa menettelyssä, jossa [kyseisen] asetuksen 2 artiklan 10 alakohdassa tarkoitettu henkilö, jota asia koskee
–
ei ole saanut kutsua osallistua rikosoikeudellisen menettelyn kaikkiin vaiheisiin
–
ei ole saanut tietoa oikeudesta oikeudelliseen edustajaan koko menettelyn ajan
–
ei ole saanut [riidanalaista] menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen sisältävää tuomiota kokonaisuudessaan ymmärtämällään kielellä, vaan ainoastaan otteita tällaisesta tuomiosta, eikä hän ole hakenut muutosta tällä tavoin tiedoksi annettuun tuomioon?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen ja toinen kysymys
46
Ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään, joita on tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko asetuksen 2018/1805 1 artiklan 1 ja 4 kohtaa sekä 2 artiklan 2 alakohtaa ja 3 alakohdan a ja d alakohtaa tulkittava siten, että kyseistä asetusta sovelletaan menetetyksi tuomitsemista koskevaan päätökseen, joka on annettu rikosoikeudellisen menettelyn päätteeksi tuomiolla, jolla kyseisen menettelyn kohteena olevasta rikoksesta syytetyt vapautetaan ja jossa todetaan, että menetetyksi tuomittava omaisuus on muusta kuin kyseisestä rikoksesta saatua hyötyä ja että tuohon muuhun rikokseen on osallistunut syytteestä vapautettujen sijasta muu henkilö, jota vastaan ei ole nostettu syytettä.
47
On syytä muistuttaa, että asetuksen 2018/1805 1 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kyseisessä asetuksessa vahvistetaan säännöt, joiden mukaisesti jäsenvaltio tunnustaa ja panee täytäntöön alueellaan toisen jäsenvaltion rikosoikeudellisen menettelyn yhteydessä antaman jäädyttämispäätöksen tai menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen. Kyseisen asetuksen 1 artiklan 4 kohdan mukaan asetusta ei sitä vastoin sovelleta sellaisiin jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskeviin päätöksiin, jotka on annettu yksityisoikeudellisissa tai hallinnollisissa menettelyissä.
48
Tältä osin kyseisen asetuksen 2 artiklan 2 alakohdassa täsmennetään, että kyseisessä asetuksessa ”menetetyksi tuomitsemista koskevalla päätöksellä” tarkoitetaan tuomioistuimen oikeudenkäynnissä rikoksen perusteella määräämää lopullista seuraamusta tai toimenpidettä, jonka tuloksena omaisuus otetaan lopullisesti pois luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenkilöltä.
49
Asetuksen 2018/1805 2 artiklan 3 alakohdan a ja d alakohdan määritelmän mukaan ”omaisuudella” tarkoitetaan erityisesti kaikkea omaisuutta, joka päätöksen antavan viranomaisen mukaan on tuomittava rikokseen liittyvien menettelyjen seurauksena menetetyksi päätöksen antavan valtion lainsäädännön nojalla, ilman lopullista tuomiota tapahtuva menetetyksi tuomitseminen mukaan lukien.
50
Suoraan näiden säännösten sanamuodosta ilmenee siten, että asetuksen 2018/1805 soveltamisalaan kuuluvat kaikenlaiset menetetyksi tuomitsemista koskevat päätökset, jotka on annettu rikokseen liittyvän menettelyn seurauksena, mukaan lukien ilman lopullista tuomiota annetut menetetyksi tuomitsemista koskevat päätökset. Kuten kyseisen asetuksen johdanto-osan 13 perustelukappaleessa täsmennetään, jäsenvaltioiden olisi voitava tunnustaa ja panna täytäntöön tällaiset päätökset, jotka on tehty päätöksen antavan jäsenvaltion lainsäädännön nojalla kyseisen asetuksen mukaisesti, vaikka täytäntöönpanojäsenvaltion oikeusjärjestyksessä ei säädetäkään tällaisista päätöksistä.
51
Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 28–36 kohdassa ja kuten kaikki kirjallisia huomautuksia esittäneet osapuolet ovat katsoneet, tästä seuraa, että asetusta 2018/1805 sovelletaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen menetetyksi tuomitsemista koskevaan päätökseen. Toimivaltainen kansallinen tuomioistuin on nimittäin antanut kyseisen päätöksen sellaisen rikosoikeudenkäynnin jälkeen, jossa kyseinen tuomioistuin katsoi, että menetetyksi tuomittu omaisuus oli kyseisen asetuksen 2 artiklan 3 alakohdan a alakohdassa tarkoitettua ”rikoshyötyä” eli velkojien vahingoittamisella ja rahanpesulla saatua hyötyä ja että kyseinen omaisuus oli Slovenian oikeuden mukaan tuomittava menetetyksi mainitun asetuksen 2 artiklan 3 alakohdan d alakohdassa tarkoitetulla tavalla ilman lopullista tuomiota. Tältä osin merkitystä ei ole sillä, että näistä kahdesta rikoksesta ei ole nostettu syytettä ja että syytteet muita kuin näihin rikoksiin osallistuneita henkilöitä vastaan on hylätty kyseisessä menettelyssä.
52
Ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen on edellä esitetyn perusteella vastattava, että asetuksen 2018/1805 1 artiklan 1 ja 4 kohtaa sekä 2 artiklan 2 alakohtaa ja 3 alakohdan a ja d alakohtaa on tulkittava siten, että kyseistä asetusta sovelletaan menetetyksi tuomitsemista koskevaan päätökseen, joka on annettu rikosoikeudellisen menettelyn päätteeksi tuomiolla, jolla kyseisen menettelyn kohteena olevasta rikoksesta syytetyt vapautetaan ja jossa todetaan, että menetetyksi tuomittava omaisuus on muusta kuin kyseisestä rikoksesta saatua hyötyä ja että tuohon muuhun rikokseen on osallistunut syytteestä vapautettujen sijasta muu henkilö, jota vastaan ei ole nostettu syytettä.
Kolmas kysymys
53
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kolmannella kysymyksellään lähinnä, onko asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan h alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 1 artiklan 2 kohdan kanssa ja perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, tulkittava siten, että jäsenvaltion täytäntöönpanoviranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta ja panemasta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevaa päätöstä sillä perusteella, että päätöksen antavan jäsenvaltion väitetään rikkoneen kyseisen asetuksen 2 artiklan 10 alakohdassa tarkoitetun henkilön, jota asia koskee, perusoikeuksia ensinnäkin sillä perusteella, että kyseistä henkilöä ei ole kutsuttu osallistumaan kyseisen päätöksen tekemiseen johtaneen rikosoikeudellisen menettelyn kaikkiin vaiheisiin, toiseksi sillä perusteella, että hänelle ei ole ilmoitettu hänen oikeudestaan oikeudelliseen edustajaan koko kyseisen menettelyn ajan, ja kolmanneksi sillä perusteella, että hänelle ei ole annettu tiedoksi hänen ymmärtämällään kielellä kyseisen päätöksen sisältävän tuomion koko tekstiä, vaikka asianomainen henkilö ei ole käyttänyt päätöksen antavassa jäsenvaltiossa käytettävissään olleita muutoksenhakukeinoja kyseisen tuomion riitauttamiseksi.
Tutkittavaksi ottaminen
54
Slovenian hallitus väittää, että kolmas kysymys on jätettävä tutkimatta, koska ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tässä kysymyksessä tarkoittamat oletukset perusoikeuksien loukkaamisesta eivät vastaa pääasian tosiseikkoja.
55
On syytä muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan olettamana on, että kansallisen tuomioistuimen niiden oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen perusteella, joiden määrittämisestä se itse vastaa ja joiden paikkansapitävyyden selvittäminen ei ole unionin tuomioistuimen tehtävä, esittämillä unionin oikeuden tulkintaan liittyvillä kysymyksillä on merkitystä asian ratkaisun kannalta. Unionin tuomioistuin voi jättää tutkimatta kansallisen tuomioistuimen esittämän pyynnön ainoastaan, jos on ilmeistä, että pyydetyllä unionin oikeuden tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka jos unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (tuomio 8.4.2025, Euroopan syyttäjänvirasto (Prosessuaalisten toimien tuomioistuinvalvonta), C‑292/23, EU:C:2025:255, 36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
56
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi on saatettu asia, joka koskee muussa jäsenvaltiossa kuin Kroatian tasavallassa aloitetun rikosoikeudellisen menettelyn seurauksena tehdyn menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamista ja täytäntöönpanoa, pohtii kolmannella kysymyksellään sitä, onko kyseisen päätöksen antamiseen johtaneessa menettelyssä loukattu henkilön, jota asia koskee, perusoikeuksia tavalla, joka voi oikeuttaa kyseisen päätöksen tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymisen asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan h alakohdan nojalla.
57
Sen vuoksi ja koska yksinomaan kyseisen tuomioistuimen tehtävänä on tarkistaa niiden tosiseikkojen paikkansapitävyys, jotka se mainitsee kysymyksessään tällaisten mahdollisten loukkausten osalta, ei voida katsoa, että sen tässä kysymyksessä pyytämällä unionin oikeuden tulkinnalla ei selvästikään ole mitään yhteyttä sen käsiteltäväksi saatetun asian tosiseikkoihin tai kohteeseen tai että mainittu kysymys on luonteeltaan hypoteettinen.
58
Kolmas kysymys on siten tutkittava.
Asiakysymys
59
Aluksi on muistutettava, että erityisesti asetuksen 2018/1805 1 artiklan 1 kohdasta, luettuna yhdessä sen johdanto-osan 1–4, 11 ja 12 perustelukappaleen kanssa, ilmenee, että koska yhtäältä rikoksentekovälineiden ja rikoksen tuottaman hyödyn jäädyttäminen ja menetetyksi tuomitseminen kuuluvat tehokkaimpiin rikollisuuden torjuntakeinoihin ja koska toisaalta rikollisuuden usein kansainvälinen luonne edellyttää rajat ylittävän yhteistyön tehokkuuden varmistamista tällä alalla, asetuksen tavoitteena on vahvistaa säännöt, joilla jäsenvaltiot velvoitetaan tunnustamaan toisen jäsenvaltion rikosoikeudellisissa menettelyissä antamat jäädyttämispäätökset ja menetetyksi tuomitsemista koskevat päätökset. Kyseinen järjestelmä perustuu tuomioistuinratkaisujen ja oikeusviranomaisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen, joka on jäsenvaltioiden välisen oikeudellisen yhteistyön kulmakivi rikosasioissa, ja sen tarkoituksena on edistää vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen ylläpitämistä ja kehittämistä vahvistamalla tätä yhteistyötä.
60
Erityisesti on todettava, että asetuksen 2018/1805 rakenteen taustalla olevan vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen mukaisesti jäsenvaltion on kyseisen asetuksen 18 artiklan 1 kohdan, luettuna sen johdanto-osan 12 ja 31 perustelukappaleen valossa, nojalla lähtökohtaisesti tunnustettava ilman eri muodollisuuksia toisen jäsenvaltion antamat menetetyksi tuomitsemista koskevat päätökset, jotka on toimitettu sille kyseisen asetuksen 14 artiklan mukaisesti, ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet niiden täytäntöönpanemiseksi samalla tavoin kuin kansallisella tasolla annettujen menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten osalta, lukuun ottamatta tapauksia, joista nimenomaisesti säädetään kyseisessä asetuksessa ja erityisesti sen 19 artiklassa, jossa esitetään perusteet, joiden nojalla jäsenvaltio voi päättää olla tunnustamatta ja panematta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevaa päätöstä.
61
Näihin tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymisen perusteisiin kuuluu asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan h alakohdassa säädetty peruste, jonka mukaan jäsenvaltion täytäntöönpanoviranomainen voi päättää olla tunnustamatta tai panematta täytäntöön toisessa jäsenvaltiossa annettua menetetyksi tuomitsemista koskevaa päätöstä, jos poikkeustilanteissa on olemassa perusteltu syy katsoa erityisten ja objektiivisten todisteiden pohjalta, että menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpano olisi tapauksen erityiset olosuhteet huomioon ottaen ilmeisessä ristiriidassa perusoikeuskirjassa vahvistetun asiaan liittyvän perusoikeuden, erityisesti tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden, oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden tai puolustautumisoikeuden, kanssa.
62
Tästä seuraa, että unionin lainsäätäjä on säätänyt kyseisessä 19 artiklan 1 kohdan h alakohdassa menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymistä koskevasta erityisestä perusteesta, jolla pyritään varmistamaan perusoikeuskirjassa vahvistettujen perusoikeuksien kunnioittaminen ja jolla konkretisoidaan kyseisen asetuksen 1 artiklan 2 kohta, jonka mukaan asetuksella ei muuteta velvollisuutta kunnioittaa SEU 6 artiklassa vahvistettuja perusoikeuksia ja oikeusperiaatteita.
63
Tältä osin asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan h alakohdan sanamuodosta, joka on myös toistettu kyseisen asetuksen johdanto-osan 34 perustelukappaleessa, ilmenee, että kyseisessä säännöksessä viitataan riskiin siitä, että menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpano johtaisi ”tapauksen erityiset olosuhteet huomioon ottaen” perusoikeuskirjassa vahvistetun asiaan liittyvän perusoikeuden ilmeiseen loukkaamiseen.
64
Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 68 kohdassa ja kuten myös Euroopan komissio totesi unionin tuomioistuimessa pidetyssä istunnossa, unionin lainsäätäjän tarkoituksena on ollut, kun se on ottanut käyttöön tämän erityisen perusteen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymiselle perusoikeuksien loukkaamisen perusteella, vaatia, että asianomaisen jäsenvaltion täytäntöönpanoviranomainen tutkii ainoastaan tapauskohtaisesti tällaisen perusoikeuden ilmeisen loukkaamisen vaaran olemassaolon.
65
Erityisesti asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan h alakohdassa ei edellytetä, että ennen tällaista yksilöllistä tarkastelua asianomaisen jäsenvaltion täytäntöönpanoviranomaisen olisi välttämättä todettava, että päätöksen antavassa jäsenvaltiossa on rakenteellisia tai yleisiä puutteita tai sellaisia puutteita, jotka vaikuttavat tarkemmin tunnistettavissa olevaan henkilöryhmään. Unionin tuomioistuin sitä vastoin edellyttää tätä toteamusta kaksivaiheisessa tutkinnassa, joka on puitepäätösten 2002/584 ja 2008/909 yhteydessä lähtökohtaisesti suoritettava, jotta eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanomenettelyn ja rikostuomion tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevan menettelyn yhteydessä voidaan arvioida, onko olemassa todellinen vaara siitä, että perusoikeuskirjan 4, 7, 24 ja 47 artiklassa taattuja perusoikeuksia loukataan (ks. vastaavasti mm. tuomio 5.4.2016, Aranyosi ja Căldăraru, C‑404/15 ja C‑659/15 PPU, EU:C:2016:198, 88–94 kohta; tuomio 9.11.2023, Staatsanwaltschaft Aachen, C‑819/21, EU:C:2023:841, 25–30 kohta ja tuomio 29.7.2024, Alchaster, C‑202/24, EU:C:2024:649, 52–54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
66
Koska unionin lainsäätäjä ei ole säätänyt erityistä perustetta tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymiselle perusoikeuksien loukkaamisen vuoksi, tässä kaksivaiheisessa tutkinnassa tulkitaan yleistä säännöstä, joka sisältyy puitepäätöksen 2002/584 1 artiklan 3 kohtaan ja puitepäätöksen 2008/909 3 artiklan 4 kohtaan, jotka vastaavat tämän tuomion 62 kohdassa mainittua asetuksen 2018/1805 1 artiklan 2 kohtaa.
67
On kuitenkin todettava, että kyseisen asetuksen 19 artiklan 1 kohdan h alakohdassa unionin lainsäätäjä on nimenomaisesti päättänyt menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevan järjestelmän osalta konkretisoida tämän yleisen säännöksen tällaisella erityisellä tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymistä koskevalla perusteella, joka perustuu sille ominaiseen tutkimismenettelyyn, jossa edellytetään ainoastaan perusoikeuksien ilmeisen loukkaamisen vaaran olemassaolon yksilöllistä arviointia.
68
Näin ollen on niin, että vaikka yksilöllisen tutkinnan yhteydessä se, että on olemassa rakenteellisia tai yleisiä puutteita tai puutteita, jotka vaikuttavat tarkemmin tunnistettavissa olevaan henkilöryhmään siltä osin kuin on kyse perusoikeuskirjassa vahvistettujen perusoikeuksien kunnioittamisesta päätöksen antavassa jäsenvaltiossa, voisi mahdollisesti myötävaikuttaa sen osoittamiseen, että on olemassa vaara näiden oikeuksien ilmeisestä loukkaamisesta, on kuitenkin niin, että jäsenvaltion täytäntöönpanoviranomaisella ei ole velvollisuutta suorittaa tutkintaa tämän tuomion 65 kohdassa tarkoitetulla tavalla kahdessa erillisessä vaiheessa voidakseen vedota asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan h alakohdassa säädettyyn menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymisen erityiseen perusteeseen.
69
On kuitenkin yhtäältä todettava julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksensa 78 kohdassa toteamin tavoin, että koska kyseisessä säännöksessä rajoitetaan siinä ilmaistu tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymisen peruste sen nimenomaisen sanamuodon mukaan ”poikkeustilanteisiin” ja edellytetään näyttöä siitä, että on olemassa ”perusteltu syy” katsoa ”erityisten ja objektiivisten todisteiden pohjalta”, että menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpano olisi tapauksen erityiset olosuhteet huomioon ottaen ”ilmeisessä ristiriidassa” perusoikeuskirjassa vahvistetun asiaan liittyvän perusoikeuden kanssa, säännöksessä asetetaan tällaiselle loukkaukselle tiukat edellytykset ja korkea vakavuuskynnys.
70
Toisaalta tällaista tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymisen perustetta on tulkittava suppeasti, koska se on poikkeus vastavuoroisen tunnustamisen ja keskinäisen luottamuksen periaatteista, joihin jäsenvaltioiden välinen oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa perustuu (ks. analogisesti tuomio 21.12.2023, GN (Lapsen etuun perustuva kieltäytymisperuste), C‑261/22, EU:C:2023:1017, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
71
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, kunnioitetaanko päätöksen antavassa jäsenvaltiossa sen henkilön perusoikeuksia, jota riidanalainen menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös koskee, sillä perusteella, ettei kyseistä henkilöä ole kutsuttu osallistumaan kyseisen päätöksen antamiseen johtaneen rikosoikeudellisen menettelyn kaikkiin vaiheisiin, että hänelle ei ole ilmoitettu hänen oikeudestaan oikeudelliseen edustajaan koko kyseisen menettelyn ajan ja että hänelle ei ole annettu tiedoksi tuomion, jossa kyseinen päätös on annettu, koko tekstiä hänen ymmärtämällään kielellä.
72
Tältä osin on aluksi todettava, että muun muassa direktiivissä 2014/42 velvoitetaan sen 1 artiklan 1 kohdasta ilmenevin tavoin jäsenvaltiot ottamaan käyttöön yhteiset vähimmäissäännöt rikoksentekovälineiden ja rikoshyödyn jäädyttämisestä ja menetetyksi tuomitsemisesta muun muassa rikosoikeudellisissa menettelyissä annettujen menetetyksi tuomitsemista koskevien oikeudellisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen helpottamiseksi (ks. vastaavasti tuomio 4.10.2024, 1Dream ym., C‑767/22, C‑49/23 ja C‑161/23, EU:C:2024:823, 72 ja 73 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
73
Näin ollen kyseisen direktiivin 8 artiklan 1 kohdassa velvoitetaan jäsenvaltiot toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että henkilöillä, joita kyseisessä direktiivissä säädetyt toimenpiteet koskevat ja joihin unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan kuuluvat paitsi rikoksesta tuomitut henkilöt myös kolmannet, joiden omaisuutta menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös koskee (tuomio 21.10.2021, Okrazhna prokuratura – Varna, C‑845/19 ja C‑863/19, EU:C:2021:864, 76 kohta), on oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin oikeuksiensa turvaamiseksi.
74
Direktiivin 2014/42 8 artiklan 6 kohdassa säädetään erityisesti, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikki menetetyksi tuomitsemista koskevat päätökset perustellaan ja annetaan tiedoksi henkilölle, jota asia koskee. Jäsenvaltioiden on myös säädettävä, että henkilöllä, jota menetetyksi tuomitsemista koskeva asia koskee, on tosiasiallinen mahdollisuus riitauttaa menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös tuomioistuimessa. Lisäksi saman direktiivin 8 artiklan 7 kohdassa säädetään, että henkilöillä, joiden omaisuutta menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös koskee, on oltava oikeuksiensa puolustamiseksi oikeus oikeudelliseen edustajaan koko rikoshyödyn ja rikoksentekovälineiden määrittämiseen liittyvän menetetyksi tuomitsemista koskevan menettelyn ajan ja että henkilöille, joita asia koskee, on ilmoitettava tästä oikeudesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivien 2012/13 ja 2013/48 soveltamista.
75
Kuten asetuksen 2018/1805 johdanto-osan 18 perustelukappaleesta ilmenee, useissa muissa kyseisessä perustelukappaleessa tarkoitetuissa direktiiveissä taattuja prosessuaalisia oikeuksia sovelletaan kyseisen asetuksen soveltamisalaan kuuluviin rikosoikeudellisiin menettelyihin niiden jäsenvaltioiden osalta, joita nämä direktiivit sitovat.
76
Tämän tuomion 72 ja 75 kohdassa mainittujen johdetun oikeuden säädösten soveltamisalan rajoista riippumatta perusoikeuskirjassa määrättyjä takeita on joka tapauksessa sovellettava kaikkiin kyseisen asetuksen soveltamisalaan kuuluviin menettelyihin, kuten myös asetuksen 2018/1805 johdanto-osan 18 perustelukappaleessa korostetaan.
77
Jäsenvaltioilla on siten velvollisuus kunnioittaa perusoikeuskirjassa taattuja oikeuksia, kun ne ratkaisevat vaatimuksen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta asetuksen 2018/1805 mukaisesti, koska ne soveltavat tällöin unionin oikeutta perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä.
78
Näihin perusoikeuksiin kuuluu muun muassa perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistettu oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen, ja tämä oikeus muodostuu useista seikoista, joihin kuuluvat erityisesti puolustautumisoikeudet, asianosaisten prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaate, oikeus saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimissa sekä oikeus saada neuvoja ja antaa toisen henkilön puolustaa ja edustaa itseään (tuomio 26.7.2017, Sacko, C‑348/16, EU:C:2017:591, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, oikeus puolueettomaan tuomioistuimeen ja puolustautumisoikeudet mainitaan sitä paitsi nimenomaisesti asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan h alakohdassa.
79
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltioiden välisen oikeudellisen yhteistyön järjestelmässä näiden perusoikeuksien takaaminen kuuluu ensisijaisesti päätöksen antavan jäsenvaltion vastuulle (ks. analogisesti tuomio 29.7.2024, Breian, C‑318/24 PPU, EU:C:2024:658, 32 ja 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
80
Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 93 kohdassa, tästä seuraa, että henkilön, jota menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös koskee ja joka ei ole käyttänyt päätöksen antavassa jäsenvaltiossa käytettävissään olevia oikeussuojakeinoja, ei voida katsoa olevan poikkeustilanteessa, jolle on ominaista se, että on olemassa täsmällisiä ja objektiivisia seikkoja, jotka voivat olla painavia perusteita uskoa, että kyseisen päätöksen täytäntöönpano johtaisi käsiteltävän asian erityisissä olosuhteissa asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan h alakohdassa tarkoitetulla tavalla perusoikeuskirjassa vahvistetun perusoikeuden ilmeiseen loukkaamiseen, paitsi jos kyseinen henkilö voi osoittaa, että erityisten olosuhteiden vuoksi hänen oli mahdotonta tai ainakin suhteettoman vaikeaa käyttää mainittuja oikeussuojakeinoja tai että mainitut olosuhteet vaikuttivat niiden tehokkuuteen.
81
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyyntöön sisältyvistä tiedoista ilmenee, että ZKP:n 500 §:ssä säädetään menetetyksi tuomitsemiseen liittyvien toimenpiteiden osalta, että oikeushenkilöllä on oikeus tulla kuulluksi edustajansa välityksellä sekä esitutkintamenettelyssä että pääkäsittelyssä sekä oikeus esittää todisteita ja kysymyksiä. Toisaalta ZKP:n 498 a §:n 3 ja 4 momentissa säädetään, että kyseisessä pykälässä tarkoitetusta menetetyksi tuomitsemista koskevasta päätöksestä on annettava oikeaksi todistettu jäljennös menetetyksi tuomitun omaisuuden omistajalle, jos hänen henkilöllisyytensä on tiedossa, ja että hänellä on oikeus hakea muutosta tähän päätökseen. Samasta ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee kuitenkin, että yhtiö D. on asianajajansa välityksellä nostanut kanteen sitä vastaan tehdyistä jäädyttämispäätöksistä mutta se ei sitä vastoin ole käyttänyt päätöksen antavan jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyjä oikeussuojakeinoja riitauttaakseen riidanalaisen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen.
82
Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suoritettaviksi kuuluvista tarkistuksista muuta johdu, yhtiön D. kaltaisessa asemassa oleva oikeushenkilö ei julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksen 92 kohdassa todetun mukaisesti voi vedota häntä koskevan menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamis‑ ja täytäntöönpanovaiheessa tämän tuomion 53 kohdassa mainittuun perusoikeuksiensa väitettyyn loukkaamiseen menettelyssä, joka johti kyseisen päätöksen antamiseen päätöksen antavassa jäsenvaltiossa, vetoamalla asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan h alakohdassa säädettyyn tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymisen perusteeseen muutoin kuin siinä tapauksessa, että kyseinen henkilö voi osoittaa näiden oikeussuojakeinojen tehokkuuteen vaikuttavien sellaisten erityisten olosuhteiden olemassaolon, joiden vuoksi hänen on mahdotonta tai ainakin suhteettoman vaikeaa käyttää näitä oikeussuojakeinoja.
83
Kuten tämän tuomion 41, 42 ja 44 kohdassa on todettu, ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee tältä osin yhtäältä, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, olisiko Okrožno sodišče v Mariborun 27.5.2020 antaman tuomion, jolla riidanalainen menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös on annettu, koko teksti pitänyt antaa tiedoksi yhtiölle D., jotta sille voitaisiin taata oikeudenmukainen oikeudenkäynti. Toisaalta siltä osin kuin yhtiö D. kiistää pääasian oikeudenkäynnissä sen, että kyseisen tuomion otteet ja tiedot päätöksen antavassa jäsenvaltiossa käytettävissä olevista oikeussuojakeinoista olisi tosiasiallisesti annettu sille tiedoksi 13.10.2020, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, voiko se tarkistaa tämän tiedoksiannon todenperäisyyden ja onko sen kuultava tässä yhteydessä päätöksen antanutta viranomaista.
84
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan se, että oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan kunnioitetaan, edellyttää paitsi taetta päätösten tosiasiallisesta ja tehokkaasta vastaanotosta eli niiden tiedoksiantoa niiden adressaatille myös sitä, että adressaatit voivat tällaisen tiedoksiannon perusteella saada täsmällisen tiedon syistä, joihin heitä koskeva päätös perustuu, ja tällaista päätöstä koskevista muutoksenhakukeinoista ja niiden käyttämistä koskevasta määräajasta, jotta he voivat puolustaa oikeuksiaan tehokkaasti ja päättää kaikista asiaan vaikuttavista seikoista tietoisena, onko kyseisen päätöksen riitauttaminen toimivaltaisessa tuomioistuimessa tarkoituksenmukaista (tuomio 6.10.2021, Prokuratura Rejonowa Łódź‑Bałuty, C‑338/20, EU:C:2021:805, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
85
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee tämän tuomion 40 kohdassa mainituin tavoin, että pääasiassa kyseessä oleva menetetyksi tuomitsemista koskeva todistus, jonka päätöksen antava viranomainen on toimittanut asetuksen 2018/1805 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sisältää maininnan siitä, että tuomion, jossa riidanalainen menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös annettiin, otteet, joihin sisältyy johdanto, tuomiolauselma, menetetyksi tuomittua rikoshyötyä koskevat perustelut ja muutoksenhakuosoitus, ja niiden mukana oleva kroaatinkielinen käännös on annettu tiedoksi yhtiölle D.
86
Edellyttäen että tiedoksianto on toimitettu yhtiölle D., näiden otteiden tiedoksi antaminen tuomiosta, jossa riidanalainen menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös on annettu, on lähtökohtaisesti omiaan mahdollistamaan sen, että kyseinen yhtiö voi tosiasiallisesti käyttää niitä oikeussuojakeinoja, jotka sillä on käytettävissään päätöksen antavassa jäsenvaltiossa, vedotakseen siihen, että sen perusoikeuksia on väitetysti loukattu kyseisen päätöksen tekemiseen johtaneessa menettelyssä. Kuten tämän tuomion 22–29 kohdasta ilmenee, riidanalainen menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös perustui muihin rikoksiin kuin siihen, jota koskevista syytteistä neljä syytettyä vapautettiin kyseisessä tuomiossa. Tältä osin ei vaikuta siltä, että tuomion tätä viimeksi mainittua rikosta ja syytteiden hylkäämistä koskevien osien tiedoksi antaminen yhtiölle D. olisi ollut välttämätöntä näiden oikeussuojakeinojen tehokkaan käyttämisen kannalta, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
87
Siitä seikasta, että yhtiö D. kiistää ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa, että tämä tiedoksianto on todella tapahtunut, on todettava, että koska menetetyksi tuomitsemista koskevan todistuksen tarkoituksena on helpottaa menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten vastavuoroista tunnustamista ja kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden tuomioistuinten keskinäinen luottamus, täytäntöönpanoviranomaisen oli turvauduttava tässä todistuksessa oleviin tietoihin, jos ei ollut riittävän täsmällisiä ja objektiivisia seikkoja, jotka olisivat omiaan kyseenalaistamaan niiden uskottavuuden (ks. vastaavasti tuomio 29.7.2024, Breian, C‑318/24 PPU, EU:C:2024:658, 115 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
88
Joka tapauksessa on niin, että jos ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella olisi täsmällisten ja objektiivisten seikkojen perusteella ja tällaiseen todistukseen sisältyvistä maininnoista huolimatta epäilyjä riidanalaisen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tiedoksiannosta tai yleisemmin asianomaisen henkilön perusoikeuksien kunnioittamisesta kyseisen päätöksen tekemiseen johtaneessa menettelyssä, sen olisi, ennen kuin se päättää asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan h alakohdan nojalla olla tunnustamatta kyseistä päätöstä tai panematta sitä täytäntöön kokonaan tai osittain, kuultava päätöksen antavaa viranomaista kyseisen asetuksen 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja tarvittaessa pyydettävä sitä toimittamaan viipymättä kaikki tarvittavat tiedot sen ratkaisemiseksi, ovatko epäilyt perusteltuja.
89
Tässä yhteydessä on vielä todettava, että komissio vetosi unionin tuomioistuimessa pidetyssä istunnossa siihen, että se totesi pääasiaa koskevaan kansalliseen asiakirja-aineistoon tutustumisen jälkeen, että tietyt osat tuomiosta, jossa riidanalainen menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös on annettu, eivät olleet luettavissa painojäljen heikon laadun vuoksi.
90
Tältä osin on muistutettava kaiken varalta, että asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan jäsenvaltion täytäntöönpanoviranomainen voi päättää olla tunnustamatta ja panematta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevaa päätöstä myös silloin, kun kyseisen asetuksen 17 artiklassa ja liitteessä II säädetty menetetyksi tuomitsemista koskeva todistus on puutteellinen tai ilmeisen virheellinen ja kun kyseistä todistusta ei ole täydennetty kyseisen 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun pakollisen kuulemisen jälkeen.
91
Asetuksen 2018/1805 14 artiklan 1 kohdan mukaan kyseinen menetetyksi tuomitsemista koskeva todistus on tosin lähtökohtaisesti väline, jolla päätöksen antava viranomainen lähettää kaikki menetetyksi tuomitsemista koskevat päätökset täytäntöönpanoviranomaiselle kyseisen päätöksen tunnustamista ja täytäntöönpanoa varten.
92
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin asetuksen 2018/1805 14 artiklan 2 kohdan nojalla tehdä ilmoituksen, jossa todetaan, että kun tällainen todistus on lähetetty niille tätä tarkoitusta varten, päätöksen antavan viranomaisen on toimitettava myös alkuperäinen menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös tai sen oikeaksi todistettu jäljennös yhdessä kyseisen todistuksen kanssa. Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Kroatian tasavalta on tehnyt tällaisen ilmoituksen.
93
Tällaisessa tapauksessa on niin, että koska kyseisen asetuksen 18 artiklan 1 kohdassa säädetään kaikkien menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sillä edellytyksellä, että ne on lähetetty mainitun asetuksen ”14 artiklan mukaisesti”, se, että alkuperäisen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tai sen oikeaksi todistetun jäljennöksen teksti ei ole lukukelpoista, voi kuulua asetuksen 19 artiklan 1 kohdan c alakohdan soveltamisalaan.
94
Kuten suoraan viimeksi mainitun säännöksen sanamuodosta kuitenkin ilmenee ja kuten tämän tuomion 88 kohdassa on todettu, täytäntöönpanoviranomaisen on asetuksen 2018/1805 19 artiklan 2 kohdan mukaan ennen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymistä kuultava päätöksen antavaa viranomaista, jotta tämä lähettäisi sille lukukelpoisen version menetetyksi tuomitsemista koskevasta alkuperäisestä päätöksestä tai sen oikeaksi todistetusta jäljennöksestä. Tämä kuulemisvelvollisuus johtuu myös kyseisen asetuksen 25 artiklasta, jonka 1 kohdassa säädetään, että päätöksen antavan viranomaisen ja täytäntöönpanoviranomaisen on tarvittaessa viipymättä kuultava toisiaan millä tahansa soveltuvalla yhteydenpitotavalla varmistaakseen tämän asetuksen tehokkaan soveltamisen, ja jonka 2 kohdassa viitataan nimenomaan menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpanon edellyttämien asiakirjojen toimittamiseen tai aitouteen liittyviin ongelmiin.
95
Täytäntöönpanoviranomainen voi siis kieltäytyä tunnustamasta ja panemasta täytäntöön kyseessä olevaa menetetyksi tuomitsemista koskevaa päätöstä asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan c alakohdassa mainitulla perusteella vain, jos päätöksen antava viranomainen ei toimita lukukelpoista versiota alkuperäisen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tekstistä tai sen oikeaksi todistettua jäljennöstä kohtuullisen ajan kuluessa.
96
Kolmanteen kysymykseen on kaiken edellä esitetyn perusteella vastattava, että asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan h alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 1 artiklan 2 kohdan kanssa ja perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, että jäsenvaltion täytäntöönpanoviranomainen ei voi kieltäytyä tunnustamasta ja panemasta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevaa päätöstä sillä perusteella, että päätöksen antavan jäsenvaltion väitetään rikkoneen kyseisen asetuksen 2 artiklan 10 alakohdassa tarkoitetun henkilön, jota asia koskee, perusoikeuksia silloin, kun tälle henkilölle on tosiasiallisesti annettu tiedoksi hänen ymmärtämällään kielellä hänen muutoksenhakuoikeutensa käyttämisen kannalta riittävät osat tuomiosta, jossa kyseinen päätös on annettu, mutta kun tämä henkilö ei ole käyttänyt päätöksen antavassa jäsenvaltiossa käytettävissään olevia muutoksenhakukeinoja menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen riitauttamiseksi.
Oikeudenkäyntikulut
97
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (suuri jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta 14.11.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1805 1 artiklan 1 ja 4 kohtaa sekä 2 artiklan 2 alakohtaa ja 3 alakohdan a ja d alakohtaa
on tulkittava siten, että
kyseistä asetusta sovelletaan menetetyksi tuomitsemista koskevaan päätökseen, joka on annettu rikosoikeudellisen menettelyn päätteeksi tuomiolla, jolla kyseisen menettelyn kohteena olevasta rikoksesta syytetyt vapautetaan ja jossa todetaan, että menetetyksi tuomittava omaisuus on muusta kuin kyseisestä rikoksesta saatua hyötyä ja että tuohon muuhun rikokseen on osallistunut syytteestä vapautettujen sijasta muu henkilö, jota vastaan ei ole nostettu syytettä.
2)
Asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan h alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 1 artiklan 2 kohdan kanssa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa,
on tulkittava siten, että
jäsenvaltion täytäntöönpanoviranomainen ei voi kieltäytyä tunnustamasta ja panemasta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevaa päätöstä sillä perusteella, että päätöksen antavan jäsenvaltion väitetään rikkoneen kyseisen asetuksen 2 artiklan 10 alakohdassa tarkoitetun henkilön, jota asia koskee, perusoikeuksia silloin, kun tälle henkilölle on tosiasiallisesti annettu tiedoksi hänen ymmärtämällään kielellä hänen muutoksenhakuoikeutensa käyttämisen kannalta riittävät osat tuomiosta, jossa kyseinen päätös on annettu, mutta kun tämä henkilö ei ole käyttänyt päätöksen antavassa jäsenvaltiossa käytettävissään olevia muutoksenhakukeinoja menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen riitauttamiseksi.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: kroaatti.