62022TJ0713_RES
Asiat T-713/22 ja T-720/22
Portumo - Madeira - Montagem e Manutenção de Tubaria, SA (Zona Franca da Madeira) ym.jaNova Ship Invest, Unipessoal, Lda (Zona Franca da Madeira)
vastaan
Euroopan komissio
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 6.11.2024
Valtiontuet – Madeiran vapaa-alue – Portugalin toteuttama tukiohjelma – Päätös, jolla tukiohjelma todetaan komission päätösten C(2007) 3037 final ja C(2013) 4043 final vastaiseksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja jolla maksetut tuet määrätään perittäväksi takaisin sen mukaisesti – Asetuksen (EU) 2015/1589 1 artiklan b kohdan ii alakohdassa tarkoitettu voimassa oleva tuki – Takaisin periminen – Luottamuksensuoja – Oikeusvarmuus – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Sijoittautumisvapaus – Työntekijöiden vapaa liikkuvuus
Valtiontuet – Voimassa olevat tuet ja uudet tuet – Toimenpide, jolla muutetaan voimassa olevia tukia koskevaa ohjelmaa – Ohjelman toteuttaminen komission hyväksymispäätöksessä asetettujen edellytysten vastaisesti – Muutos, joka vaikuttaa ohjelman sisältöön – Luokitteleminen uudeksi tueksi
(SEUT 108 artikla; neuvoston asetuksen 2015/1589 1 artiklan c alakohta)
(ks. 19, 80 ja 81 kohta)
Valtiontuet – Kielto – Poikkeukset – Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille – Tuet kehityksen edistämiseen tietyillä alueilla – Syrjäisimpien alueiden alueellinen toimintatuki – Komission päätös, jolla hyväksytään Madeiran saaren kehityksen edistämiseen tarkoitettu tukiohjelma – Tämän ohjelman mukaisten tukien myöntämisedellytykset – Suppea tulkinta – Madeiran saarelle rekisteröityneiden yritysten tämän saaren ulkopuolella harjoittama toiminta – Toiminta, jolle ei voida myöntää hyväksytyn ohjelman mukaista tukea
(SEUT 107 artiklan 3 kohdan a alakohta; komission tiedonanto 2006/C 54/08)
(ks. 33–60 kohta)
Valtiontuet – Kielto – Poikkeukset – Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille – Tuet kehityksen edistämiseen tietyillä alueilla – Syrjäisimpien alueiden alueellinen toimintatuki – Komission päätös, jolla hyväksytään Madeiran saaren kehityksen edistämiseen tarkoitettu tukiohjelma – Tämän ohjelman mukaisten tukien myöntämisedellytykset – Suppea tulkinta – Työpaikkojen luomista tai säilyttämistä Madeiran autonomisella alueella koskeva edellytys ei täyty
(SEUT 107 artiklan 3 kohdan a alakohta; komission tiedonanto 2006/C 54/08)
(ks. 66–76 kohta)
Valtiontuet – Kielto – Poikkeukset – Komission harkintavalta – Komissio on antanut suuntaviivat, joilla se on luonut puitteet sen tutkimiselle, ovatko tuet sisämarkkinoille soveltuvia – Seuraukset – Komissio on itse rajoittanut harkintavaltaansa – Velvollisuus tutkia poikkeukselliset olosuhteet, joihin jäsenvaltio on vedonnut vaatiakseen tuen sisämarkkinoille soveltuvuuden arviointia yksinomaan SEUT 107 artiklan 3 kohdan perusteella
(SEUT 107 artiklan 3 kohta; komission tiedonanto 2006/C 54/08)
(ks. 85–90 kohta)
Valtiontuet – Kielto – Poikkeukset – Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille – Tuet kehityksen edistämiseen tietyillä alueilla – Syrjäisimpien alueiden alueellinen toimintatuki – Soveltuvuus sisämarkkinoille – Edellytys – Suhteellisuusperiaatteen noudattaminen
(SEUT 107 artiklan 3 kohdan a alakohta; komission tiedonanto 2006/C 54/08)
(ks. 91–97 kohta)
Valtiontuet – Kielto – Poikkeukset – Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille – Arviointi SEUT 107 artiklan 3 kohdan perusteella – Tuen sisämarkkinoille soveltumattomuutta koskevan mahdollisen päätöksen perusvapauksia rajoittavat vaikutukset – Vaikutuksettomuus
(SEUT 107 artiklan 3 kohta)
(ks. 98–103 kohta)
Valtiontuet – Lainvastaisen tuen takaisinperiminen – SEUT 108 artiklan menettelysääntöjen vastaisesti myönnetty tuki – Tuensaajien mahdollinen perusteltu luottamus – Perusteltua luottamusta ei ole syntynyt, jollei kyse ole poikkeuksellisista olosuhteista
(SEUT 108 artikla)
(ks. 112–119 kohta)
Valtiontuet – Lainvastaisen tuen takaisinperiminen – Oikeusvarmuuden periaatetta ei ole loukattu
(SEUT 108 artikla)
(ks. 122–134 kohta)
Tiivistelmä
Unionin yleinen tuomioistuin hylkää kumoamiskanteet, jotka useat yhtiöt ovat nostaneet Euroopan komission päätöksestä, jolla tietyt Madeiran saarelle sijoittautuneille yrityksille aiemmin hyväksytyn järjestelmän mukaisesti maksetut tuet todettiin sisämarkkinoille soveltumattomiksi ja määrättiin perittäväksi takaisin. Tässä yhteydessä unionin yleinen tuomioistuin esittää täsmennyksiä EUT-sopimuksessa vahvistettujen perusvapauksien ja EUT-sopimuksen valtiontukisääntöjen välisestä suhteesta.
Edistääkseen aluekehitystä ja monipuolistaakseen Madeiran saaren taloudellista rakennetta Portugalin tasavalta on toteuttanut kyseisellä saarella tukiohjelman Madeiran vapaa-alueeksi (Zona Franca da Madeira, ZFM) kutsutun rajatun alueen hyväksi.
Euroopan komissio hyväksyi alun perin vuonna 1987 tuen yhteismarkkinoille soveltuvaksi aluetueksi, ja tätä järjestelyä muutettiin vuonna 2002. Komissio hyväksyi vuonna 2007 kolmannen järjestelyn, jota muutettiin ja joka hyväksyttiin uudelleen vuonna 2013 (jäljempänä järjestely III). (
1
)
Järjestelyssä III, sellaisena kuin komissio sen hyväksyi, tukea myönnettiin alennuksena oikeushenkilöihin sovellettavasta tuloverosta, jota perittiin Madeiralla tosiasiallisesti ja olennaisesti toteutetusta toiminnasta saaduista voitoista, vapautuksena kunnallis- ja paikallisveroista sekä vapautuksena kiinteästä omaisuudesta maksettavasta varainsiirtoverosta käynnistettäessä Madeiran vapaa-alueella liiketoimintaa, niihin tuen enimmäismääriin saakka, jotka perustuivat tuensaajayrityksen säilyttämien työpaikkojen määrän perusteella vahvistettuihin ylärajoihin.
Niiden mainitun järjestelyn valvontatoimien johdosta, jotka koskivat vuosia 2012 ja 2013, komissio päätti aloittaa SEUT 108 artiklan 3 kohdassa määrätyn muodollisen tutkintamenettelyn. Kyseisen menettelyn päätteeksi komissio totesi 4.12.2020 antamassaan päätöksessä, (
2
) että järjestely III, sellaisena kuin Portugali sen toteutti, poikkesi merkittävästi vuosien 2007 ja 2013 päätöksissä hyväksytystä järjestelystä. Komissio luokitteli kyseisen järjestelyn sääntöjenvastaisesti toteutetuksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi uudeksi tueksi ja määräsi perimään sen takaisin tuensaajilta.
Neljä yritystä, jotka ovat järjestelyn III, sellaisena kuin se toteutettiin, tuensaajia, vaativat kanteillaan, että unionin yleinen tuomioistuin kumoaa kyseisen päätöksen.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi
Kantajat väittivät kanteidensa tueksi muun muassa, että komission riidanalaisessa päätöksessä omaksuma tulkinta järjestelyyn III pääsyn edellytyksistä loukkasi kansalaisten ja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden, sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteita, koska se johtaisi mainittujen vapauksien käytön vaikeutumiseen tämän järjestelyn tuensaajayritysten tai niiden työntekijöiden kannalta taikka lisäisi näiden vapauksien käytöstä niille aiheutuvia kustannuksia.
Tältä osin on huomattava, että unionin yleinen tuomioistuin toteaa samoin kuin tuomioissa T-95/21 (
3
) ja T-131/21 (
4
), että komissio ei tehnyt virhettä tulkitessaan järjestelyyn III pääsyn edellytyksiä ja katsoessaan, että kyseinen järjestely, sellaisena kuin Portugali sen toteutti, poikkesi merkittävästi vuosien 2007 ja 2013 päätöksillä sallitusta järjestelystä ja sitä oli näin ollen pidettävä uutena tukiohjelmana.
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa seuraavaksi, että kantajien väitteillä, jotka koskevat kansalaisten ja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden, sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteiden loukkaamista, pyritään lähinnä riitauttamaan komission riidanalaisen päätöksen 198 perustelukappaleessa SEUT 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla esittämä toteamus, joka koskee järjestelyn III, sellaisena kuin se toteutettiin, soveltumattomuutta sisämarkkinoille.
Siltä osin kuin näillä väitteillä pyritään riitauttamaan järjestelyn III, sellaisena kuin se toteutettiin, toteaminen sisämarkkinoille soveltumattomaksi, unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin huomauttaa, että oikeuskäytännöstä ilmenee, että kun komissio aikoo todeta tuen sisämarkkinoille soveltuvaksi, sen on varmistettava, ettei tämä tuen sisämarkkinoille soveltuvaksi toteaminen, jonka nojalla jäsenvaltio voi maksaa kyseisen tuen, johda muiden unionin oikeuden säännösten ja määräysten eikä etenkään vapaan liikkuvuuden periaatteiden rikkomiseen.
Tässä oikeuskäytännössä ei kuitenkaan voida velvoittaa komissiota, joka aikoo todeta tuen sisämarkkinoille soveltumattomaksi, toteamaan, että kyseinen tuki soveltuu sisämarkkinoille ja että sen maksaminen on siten sallittua sen vuoksi, että mahdollisella tuen sisämarkkinoille soveltumattomuutta koskevalla päätöksellä olisi rajoittavia vaikutuksia kyseistä tukea saaviin yrityksiin, koska sillä joko estettäisiin tuen maksaminen tai velvoitettaisiin perimään se takaisin.
Jos asia olisi toisin, sisämarkkinoille soveltumattomien valtiontukien kielto vaarantuisi kansalaisten ja työntekijöiden vapaata liikkuvuutta, sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien periaatteiden vuoksi, vaikka EUT-sopimuksen kilpailumääräykset ja aivan erityisesti valtiontukimääräykset ovat perustavanlaatuisia ja ilmentävät yhtä keskeistä unionille annettua tehtävää.
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa näin ollen, että kantajat eivät voi tehokkaasti vedota kansalaisten ja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden, sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteisiin riidanalaista päätöstä vastaan siltä osin kuin siinä todetaan SEUT 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan perusteella, että järjestely III, sellaisena kuin se toteutettiin, on sisämarkkinoille soveltumaton, ja määrätään maksettujen tukien takaisinperinnästä.
Unionin yleinen tuomioistuin lisää, että vaikka oletettaisiin, että kantajat voivat käsiteltävässä asiassa vedota näihin periaatteisiin ja että riidanalaisella päätöksellä – siltä osin kuin siinä tulkitaan järjestelyyn III pääsyn edellytyksiä siten, että tämä järjestely, sellaisena kuin se toteutettiin, on sisämarkkinoille soveltumatumaton, ja määrätään, että maksetut tuet on perittävä takaisin – on rajoittava vaikutus vedottuihin vapauksiin, nämä vaikutukset ovat joka tapauksessa perusteltavissa järjestelyn III oikeutetulla tavoitteella, joka koskee aluekehityksen edistämistä ja Madeiran taloudellisen rakenteen monipuolistamista syrjäisimpiin alueisiin kuuluvana alueena, ja ne ovat oikeasuhteisia tähän tavoitteeseen nähden. Unionin yleinen tuomioistuin korostaa tältä osin, että järjestelyn III, sellaisena kuin se toteutettiin, toteaminen sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja tämän järjestelmän mukaisesti sääntöjenvastaisesti maksettujen tukien takaisinperiminen eivät myöskään estä Madeiran vapaa-alueelle rekisteröityjä yhtiöitä sijoittautumasta tai tarjoamasta palveluja Madeiran autonomisen alueen ulkopuolella tai ottamasta palvelukseen tämän alueen ulkopuolella asuvia tai työskenteleviä työntekijöitä. Lopuksi unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että komissiolla ei ollut velvollisuutta lausua kantajien ehdottamasta vaihtoehtoisesta tukijärjestelmästä. Se muistuttaa tältä osin, että oikeuskäytännön mukaan komission ei tarvitse lausua abstraktisti kaikista mahdollisesti ajateltavissa olevista vaihtoehtoisista toimenpiteistä, sillä vaikka asianomaisen jäsenvaltion on esitettävä erityisesti käytettyjen tukikelpoisuusperusteiden osalta yksityiskohtaisesti ne syyt, jotka ovat johtaneet kyseessä olevan tukiohjelman hyväksymiseen, sen ei ole näytettävä positiivisesti toteen, ettei millään muulla kuviteltavissa olevalla toimenpiteellä, joka on lähtökohtaisesti hypoteettinen, voida varmistaa tavoitellun päämäärän saavuttamista paremmin. Vaikka mainitulla jäsenvaltiolla ei ole tällaista velvollisuutta, kantajilla ei voi olla perusteita vaatia unionin yleistä tuomioistuinta määräämään, että komission on asetuttava kansallisten viranomaisten sijaan tässä normien kartoitustehtävässä ja tutkittava kaikki ajateltavissa olevat vaihtoehtoiset toimenpiteet.
Edellä esitetyn perusteella unionin yleinen tuomioistuin hylkää kantajien väitteet perusteettomina. Se hylkää myös kaikki muut kanneperusteet ja näin ollen hylkää kanteet kokonaisuudessaan.
(
1
)	Asiassa N 421/2006 27.6.2007 tehty komission päätös ja asiassa SA.34160 (2011/N) 2.7.2013 tehty komission päätös (jäljempänä vuosien 2007 ja 2013 päätökset).
(
2
)	Tukiohjelmasta SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN), jonka Portugali on myöntänyt Zona Franca da Madeiralle (ZFM) – Järjestely III 4.12.2020 annettu Euroopan komission päätös (EU) 2022/1414 (EUVL 2022, L 217, s. 49; jäljempänä riidanalainen päätös).
(
3
)	Tuomio 21.9.2022, Portugali v. komissio (Zona Franca da Madeira) (T-95/21, EU:T:2022:567).
(
4
)	Tuomio 21.6.2023, Região Autónoma da Madeira v. komissio (T-131/21, EU:T:2023:348).