62023CJ0264_RES
Asia C‑264/23
Booking.com BVjaBooking.com (Deutschland) GmbH
vastaan
25hours Hotel Company Berlin GmbH ym.
(Ennakkoratkaisupyyntö – Rechtbank Amsterdam)
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.9.2024
Ennakkoratkaisupyyntö – Kilpailu – SEUT 101 artikla – Yritysten väliset sopimukset – Verkossa toimivan varausalustan ja hotellien väliset sopimukset – Hintapariteettilausekkeet – Liitännäisrajoitus – Ryhmäpoikkeus – Vertikaaliset sopimukset – Asetus (EU) N:o 330/2010 – 3 artiklan 1 kohta – Merkityksellisten markkinoiden määrittely
Ennakkoratkaisukysymykset – Tutkittavaksi ottaminen – Ennakkoratkaisun tarpeellisuus ja esitettyjen kysymysten merkityksellisyys – Asian arvioimisen kuuluminen kansalliselle tuomioistuimelle – Olettama, jonka mukaan esitetyillä kysymyksillä on merkitystä asian ratkaisemisen kannalta – Kilpailusääntöjen rikkomisilla aiheutetun vahingon korvaamista koskeva kanne – Todistusarvo, jonka kyseinen kansallinen tuomioistuin voi tunnustaa toisessa jäsenvaltiossa annetuille lopullisille ratkaisuille – Vaikutuksettomuus
(SEUT 267 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/104 9 artiklan 2 ja 3 kohta)
(ks. 33–40 kohta)
Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Kilpailua rajoittava vaikutus – Liitännäisrajoitus – Käsite – Pääjärjestelyn, joka ei ole kilpailunvastainen, toteuttamiseksi tarpeellinen rajoitus – Objektiivisuus ja oikeasuhteisuus – Objektiivisuuden arviointi – Poikkeuksen myöntämiselle asetetuista edellytyksistä erilliset edellytykset
(SEUT 101 artiklan 1 ja 3 kohta)
(ks. 51–53, 55–58, 65 ja 66 kohta)
Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Kilpailua rajoittava vaikutus – Liitännäisrajoitus – Käsite – Pääjärjestelyn, joka ei ole kilpailunvastainen, toteuttamiseksi tarpeellinen rajoitus – Objektiivisuus ja oikeasuhteisuus – Oikeasuhteisuuden arviointi
(SEUT 101 artiklan 1 ja 3 kohta)
(ks. 54 kohta)
Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Kilpailua rajoittava vaikutus – Liitännäisrajoitus – Käsite – Pääjärjestelyn, joka ei ole kilpailunvastainen, toteuttamiseksi tarpeellinen rajoitus – Objektiivisuus ja oikeasuhteisuus – Verkossa toimivien hotellivarausalustojen ja majoituspalvelujen tarjoajien välisiin sopimuksiin sisältyvä hintapariteettilauseke – Ei kuulu soveltamisalaan
(SEUT 101 artiklan 1 kohta)
(ks. 59–64, 72–73 ja 75 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Kielto – Ryhmäpoikkeukset – Vertikaaliset sopimukset – Asetus N:o 330/2010 – Edellytykset – Merkitykselliset markkinat – Rajaaminen – Perusteet – Tavaroiden tai palvelujen korvattavuus tarjonnan ja kysynnän näkökulmasta – Hotellien varausalustan tarjoamat välityspalvelut majoituspalvelujen tarjoajien ja kuluttajien välisissä liiketoimissa – Mainittujen palvelujen korvattavuuden konkreettinen tutkiminen – Merkitykselliset tekijät – Kansallisen kilpailuviranomaisen ja kansallisten muutoksenhakuelinten arviointien huomioon ottaminen – Kansalliselle tuomioistuimelle kuuluvat tarkastukset
(SEUT 101 artiklan 1 ja 3 kohta; komission asetuksen N:o 330/2010 3 artiklan 1 kohta)
(ks. 80, 82 ja 85–90 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, jolle Rechtbank Amsterdam (Amsterdamin alioikeus, Alankomaat; jäljempänä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin) on esittänyt ennakkoratkaisupyynnön, esittää uusia täsmennyksiä SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kartellikiellon periaatteen soveltamisesta Booking.comin muiden hotellien varausalustojen tavoin majoituspalvelujen tarjoajien kanssa tekemissä sopimuksissa käyttämiin hintapariteettilausekkeisiin. Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuin katsoo, että tällaisia lausekkeita ei voida luokitella ”liitännäisrajoituksiksi”, joihin ei sellaisinaan sovelleta kyseistä säännöstä, ennen kuin se antaa ohjeita seikoista, jotka koskevat merkityksellisten tuotemarkkinoiden määrittelyä poikkeusasetuksen N:o 330/2010 (
1
) soveltamisen kannalta.
Booking.com BV, joka on Alankomaiden oikeuden mukaan perustettu yhtiö, saattaa yhteen majoitusliikkeitä ja asiakkaita internetissä toimivan booking.com-varausalustansa kautta vastikkeena siitä, että nämä liikkeet maksavat palkkion kustakin tämän alustan avulla tehdystä varauksesta, jota ei ole peruutettu. Booking.com on toiminut Saksan markkinoilla vuodesta 2006 lähtien saksalaisen tytäryhtiönsä Booking.comin (Deutschland) tuella.
Booking.com sisällytti vuoteen 2015 saakka majoituspalvelujen tarjoajien kanssa tekemiensä sopimusten yleisiin sopimusehtoihin niin sanotun ”laajan pariteettilausekkeen”, jonka nojalla viimeksi mainitut eivät saaneet tarjota omilla myyntikanavillaan tai muilla kolmansien ylläpitämillä myyntikanavilla, mukaan lukien kilpailevat alustat, huoneita booking.com-sivustolla tarjottua hintaa alempaan hintaan.
Booking.com sitoutui vuonna 2015 yhteistyössä Ranskan, Italian ja Ruotsin kilpailuviranomaisten kanssa poistamaan tämän laajennetun pariteettilausekkeen ja korvaamaan sen niin sanotulla ”suppealla pariteettilausekkeella”, jonka mukaan majoitusliikkeiden kielto tarjota huoneitaan edullisemmilla hinnoilla kuin booking.com-sivustolla tarjotut hinnat koskee vain niiden omien myyntikanavien kautta tehtyjä tarjouksia.
Bundeskartellamt (liittovaltion kilpailuviranomainen, Saksa) kuitenkin totesi Euroopan komissiota kuultuaan 22.12.2015 tekemässään päätöksessä, että tällainen suppea pariteettilauseke on myös unionin oikeudessa ja Saksan oikeudessa säädetyn kartellikiellon vastainen, ja määräsi näin ollen Booking.comin lopettamaan sen käytön. Bundesgerichtshof (liittovaltion ylin tuomioistuin, Saksa), johon liittovaltion kilpailuviranomainen oli valittanut, kumosi 18.5.2021 antamallaan tuomiolla Oberlandesgericht Düsseldorfin (Düsseldorfin ylin alueellinen tuomioistuin, Saksa) 4.6.2019 antaman tuomion, jolla oli osittain hyväksytty Booking.comin valitus kyseisen viranomaisen päätöksestä. Se katsoi esittämättä kysymystä unionin tuomioistuimelle, että suppealla pariteettilausekkeella rajoitetaan tuntuvasti kilpailua verkossa toimivien hotellien varausalustojen ja hotellimajoituksen markkinoilla. Tällaista lauseketta ei voida pitää ”liitännäisrajoituksena”, koska ei ole osoitettu, että Booking.comin kannattavuus vaarantuisi ilman sitä. Tähän lausekkeeseen ei myöskään voida soveltaa asetuksen N:o 330/2010 mukaista poikkeusta tai muuta poikkeusta unionin ja Saksan lainsäädännön mukaisesta kartellikiellosta.
Tässä yhteydessä Booking.com esitti ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle vaatimuksen todeta muun muassa, että sen käyttämät pariteettilausekkeet eivät ole SEUT 101 artiklan vastaisia. Saksalaisista hotelliliikkeistä 63 vaati vastakanteella kyseistä tuomioistuinta toteamaan, että Booking.com on rikkonut SEUT 101 artiklaa, ja velvoittamaan tämän maksamaan vahingonkorvausta SEUT 101 artiklan rikkomisesta.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, onko internetissä toimivien hotellien varausalustojen soveltamat hintapariteettilausekkeet luokiteltava SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi liitännäisrajoituksiksi. Siinä tapauksessa, että tämä luokittelu olisi hylättävä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että on kysyttävä, voidaanko näille lausekkeille myöntää poikkeus asetuksen N:o 330/2010 nojalla. Tämän vuoksi se esittää unionin tuomioistuimelle kysymyksen siitä, miten käsiteltävässä asiassa merkitykselliset tuotemarkkinat on määriteltävä kyseisen asetuksen soveltamiseksi.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin esittää aluksi pyydetyt täsmennykset SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kartellikiellon soveltamisalasta. Kuten tältä osin vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, jos tietty järjestely tai toiminta jää kilpailuvaikutustensa neutraaliuden tai myönteisyyden vuoksi SEUT 101 artiklan 1 kohdassa määrätyn kieltoperiaatteen soveltamisalan ulkopuolelle, tähän järjestelyyn osallistuvan toimijan tai toimijoiden kaupallisen itsemääräämisoikeuden rajoitus, joka voisi ensi näkemältä vaikuttaa kilpailunvastaiselta, ei myöskään kuulu mainitun kieltoperiaatteen soveltamisalaan, jos kyseinen rajoitus on liitännäinen mainittuun järjestelyyn nähden.
Jotta kilpailunrajoitusta voitaisiin pitää ”liitännäisenä”, on ensiksi tutkittava, olisiko pääjärjestelyn toteuttaminen mahdotonta ilman kyseistä rajoitusta, kun täsmennetään, että se seikka, että mainittu järjestely olisi ilman tätä rajoitusta vaikeammin toteutettavissa tai kannattamattomampi, ei tee tästä rajoituksesta ”objektiivisesti tarpeellista” pääjärjestelyn toteuttamisen kannalta. Toiseksi kyseessä olevan rajoituksen on oltava oikeasuhteinen pääjärjestelyn taustalla oleviin tavoitteisiin nähden.
Tässä yhteydessä on täsmennettävä, että on tehtävä ero SEUT 101 artiklan 1 kohdan yhteydessä tarkastellun käsitteen ”liitännäisrajoitukset” ja SEUT 101 artiklan 3 kohtaan perustuvan poikkeuksen välillä. Toisin kuin viimeksi mainittu, rajoituksen objektiivinen välttämättömyys pääjärjestelyn kannalta ei nimittäin edellytä sopimuksen kilpailua edistävien ja kilpailunvastaisten vaikutusten punnintaa vaan sen määrittämistä, onko kyseinen rajoitus tämän järjestelyn erityisessä asiayhteydessä välttämätön mainitun järjestelyn toteuttamiselle. Vaikka lähtökohtaisesti yksinomaan ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on määrittää kaikki sille esitetyt tosiseikat huomioon ottaen, täyttyvätkö edellytykset liitännäisrajoituksen olemassaolon toteamiseksi, unionin tuomioistuin on kuitenkin toimivaltainen antamaan sille ohjeita näiden edellytysten tutkimiseen.
Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuin toteaa, että vaikka online-hotellivarauspalvelujen tarjoamisella on ollut neutraali tai jopa myönteinen vaikutus kilpailuun, ei sitä vastoin ole osoitettu, että sekä laajat että suppeat pariteettilausekkeet ovat objektiivisesti tarpeellisia tämän pääjärjestelyn toteuttamiseksi ja oikeasuhteisia sillä tavoiteltuun päämäärään nähden. Vaikka nimittäin laajoilla pariteettilausekkeilla on selvästi tuntuvia rajoittavia vaikutuksia, suppeita pariteettilausekkeita, jotka tosin ovat vähemmän rajoittavia, ei voida myöskään pitää objektiivisesti välttämättöminä hotellien varausalustan taloudellisen elinkelpoisuuden varmistamiseksi.
Myöskään se oletetusti toteennäytetty seikka, että näiden lausekkeiden tarkoituksena on torjua mahdollisia vapaamatkustamisilmiöitä ja että ne ovat välttämättömiä tehokkuushyötyjen takaamiseksi tai mainittujen palvelujen kaupallisen menestyksen varmistamiseksi, ei mahdollista niiden luokittelua ”liitännäisrajoituksiksi”.
Tässä yhteydessä unionin tuomioistuin muistuttaa, että rajoituksen objektiivisen tarpeellisuuden tutkiminen voi perustua erityisesti kontrafaktuaaliseen analyysiin, jonka avulla voidaan tutkia, miten palvelut olisivat toimineet ilman pariteettilauseketta. Se toteaa tältä osin, että Booking.comin toiminta ei ole vaarantunut niissä jäsenvaltioissa, joissa nämä lausekkeet on kielletty.
Edellä esitetyn perusteella unionin tuomioistuimen on toiseksi täsmennettävä asetuksessa N:o 330/2010 tarkoitettuja edellytyksiä poikkeuksen myöntämiselle tiettyjen sopimusten osalta SEUT 101 artiklan 3 kohdan nojalla. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että hintapariteettilausekkeet sisältyvät Booking.comin ja eri majoituspalvelujen tarjoajien välillä tehtyyn ”vertikaaliseen sopimukseen”. Tällaisille sopimuksille myönnetään poikkeus, jos ne täyttävät tietyt edellytykset, joihin kuuluu yläraja, joka on 30 prosenttia kyseisen toimijan markkinaosuudesta.
Tältä osin unionin tuomioistuin muistuttaa, että merkityksellisten tuotemarkkinoiden määrittelemiseksi on tutkittava, ovatko samoihin markkinoihin kuuluvat tavarat tai palvelut kuluttajien näkökulmasta keskenään vaihdettavissa tai korvattavissa.
Nyt käsiteltävässä asiassa on tutkittava, ovatko muuntyyppiset välityspalvelut ja muut myyntikanavat korvattavissa Booking.comin tarjoamilla palveluilla niin majoitusliikkeiden kuin loppuasiakkaidenkin kannalta, vaikka näillä kanavilla olisi erilaisia ominaisuuksia eivätkä ne tarjoaisi samoja haku- ja tarjousten vertailutoimintoja. Unionin tuomioistuin korostaa, että merkityksellisten markkinoiden määrittely riippuu perusteellisesta tosiseikkojen tutkimisesta, jonka vain ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voi suorittaa, varsinkin silloin, kun – kuten nyt käsiteltävässä asiassa – unionin tuomioistuimelle on esitetty vain vähän tietoja.
Tätä varten kyseisen tuomioistuimen on otettava huomioon kaikki sille toimitetut tiedot. Tässä yhteydessä Saksan liittovaltion kilpailuviranomaisen ja muutoksenhakutuomioistuinten arvioinnit, jotka koskevat merkityksellisten tuotemarkkinoiden määrittelyä, ovat erityisen merkityksellisiä asiayhteyteen liittyviä tekijöitä.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on kuitenkin arvioida, onko tällaisessa markkinoiden määritelmässä, jossa otetaan huomioon hotellien varausalustojen tarjoamien ”sopimuspalvelujen” erityispiirteet sekä majoitusliikkeiden että loppuasiakkaiden näkökulmasta, havaittavissa arviointivirheitä tai perustuuko se virheellisiin päätelmiin.
(
1
)	Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin 20.4.2010 annettu komission asetus (EU) N:o 330/2010 (EUVL 2010, L 102, s. 1).