62023TJ0503
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)
4 päivänä syyskuuta 2024 (
*1
)
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Syyrian tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet – Varojen jäädyttäminen – Jäsenvaltioiden alueelle pääsyä koskevat rajoitukset – Kantajan nimen pysyttäminen kyseessä olevien henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelossa – Assadin tai Makhloufin perheiden jäseniin liittyvää yhteyttä koskeva kriteeri – Lainvastaisuusväite – Arviointivirheet – Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu
Asiassa T‑503/23,
Ammar Sharif, kotipaikka Beirut (Libanon), edustajinaan G. Karouni ja K. Assogba, avocats,
kantajana
vastaan
Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään S. Lejeune ja V. Piessevaux,
vastaajana,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: presidentti J. Svenningsen sekä tuomarit J. Laitenberger ja J. Martín y Pérez de Nanclares (esittelevä tuomari),
kirjaaja: hallintovirkamies L. Ramette,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa esitetyn
ottaen huomioon 16.4.2024 pidetyssä istunnossa esitetyn,
on antanut seuraavan
tuomion (
1
)
1
Kantaja Ammar Sharif vaatii kanteellaan yhtäältä SEUT 263 artiklan nojalla kumoamaan Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP muuttamisesta 25.5.2023 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2023/1035 (EUVL 2023, L 139, s. 49) ja Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 25.5.2023 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2023/1027(EUVL 2023, L 139, s. 1) (jäljempänä yhdessä riidanalaiset toimet), siltä osin kuin kyseiset toimet koskevat kantajaa, ja toisaalta SEUT 268 artiklan nojalla kantajalle riidanalaisten toimien antamisesta aiheutuneen vahingon korvaamista. Hän vaatii liitännäisesti SEUT 277 artiklan nojalla toteamaan, että Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 31.5.2013 annetun neuvoston päätöksen 2013/255/YUTP (EUVL 2013, L 147, s. 14), sellaisena kuin se on muutettuna 12.10.2015 annetulla neuvoston päätöksellä (YUTP) 2015/1836 (EUVL 2015, L 266, s. 75), 27 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ja 3 kohtaa sekä 28 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ja 3 kohtaa ja Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 442/2011 kumoamisesta 18.1.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 36/2012 (EUVL 2012, L 16, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 12.10.2015 annetulla neuvoston asetuksella (EU) 2015/1828 (EUVL 2015, L 266, s. 1), 15 artiklan 1 a kohdan b alakohtaa ei voida soveltaa.
I Asian tausta
[ – – ]
A Kantajan nimen alkuperäinen kirjaaminen kyseessä oleviin luetteloihin ja kyseisen kirjaamisen pysyttäminen 1.6.2019 saakka
11
Päätöksen 2013/255 täytäntöönpanosta 27.10.2016 annetulla neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä (YUTP) 2016/1897 (EUVL 2016, L 293 I, s. 36) ja asetuksen N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 27.10.2016 annetulla neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2016/1893 (EUVL 2016, L 293 I, s. 25) (jäljempänä yhdessä vuoden 2016 toimet) kantajan nimi kirjattiin päätöksen 2013/255 liitteessä I olevassa A osassa (Henkilöt) olevaan luetteloon riville 212 ja asetuksen N:o 36/2012 liitteessä II olevassa A osassa (Henkilöt) olevaan luetteloon riville 212 (jäljempänä yhdessä kyseessä olevat luettelot) seuraavilla perusteilla:
”Merkittävä syyrialainen liikemies, joka toimii Syyriassa pankki-, vakuutus- sekä majoitus- ja ravitsemisaloilla. Syyrian Byblos-pankin perustajaosakas, Unlimited Hospitality Ltd:n suurin osakkeenomistaja, Solidarity Alliance- ja Al-Aqueelah Takaful ‑vakuutusyhtiöiden hallituksen jäsen.”
[ – – ]
13
Neuvosto antoi 29.5.2017 päätöksen 2013/255 muuttamisesta päätöksen (YUTP) 2017/917 (EUVL 2017, L 139, s. 62), jolla jatkettiin viimeksi mainitun päätöksen soveltamista 1.6.2018 saakka, ja asetuksen N:o 36/2012 täytäntöönpanosta annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/907 (EUVL 2017, L 139, s. 15) (jäljempänä yhdessä vuoden 2017 toimet).
[ – – ]
15
Neuvosto antoi 28.5.2018 päätöksen 2013/255 muuttamisesta päätöksen (YUTP) 2018/778 (EUVL 2018, L 131, s. 16), jolla jatkettiin viimeksi mainitun päätöksen soveltamista 1.6.2019 saakka, ja asetuksen N:o 36/2012 täytäntöönpanosta täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/774 (EUVL 2018, L 131, s. 1) (jäljempänä yhdessä vuoden 2018 toimet).
[ – – ]
17
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi 4.4.2019 antamallaan tuomiolla Sharif v. neuvosto (T‑5/17, EU:T:2019:216) kantajan vuosien 2016, 2017 ja 2018 toimista nostaman kanteen siltä osin kuin ne koskivat häntä. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi mainitun tuomion 70 kohdassa, että kantajan nimen kirjaaminen kyseessä oleviin luetteloihin oli perusteltua sen vuoksi, että neuvosto oli esittänyt konkreettisten, täsmällisten ja yhtäpitävien todisteiden kokonaisuuden, joka oli omiaan osoittamaan, että kantaja oli merkittävä Syyriassa toimiva liikemies. Kantaja ei valittanut tästä tuomiosta.
B Kantajan nimen pysyttäminen kyseessä olevissa luetteloissa
18
Neuvosto antoi 17.5.2019 päätöksen 2013/255 muuttamisesta päätöksen (YUTP) 2019/806 (EUVL 2019, L 132, s. 36), jolla jatkettiin ensin mainitun päätöksen soveltamista 1.6.2020 saakka, ja asetuksen N:o 36/2012 täytäntöönpanosta täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/798 (EUVL 2019, L 132, s. 1) (jäljempänä yhdessä vuoden 2019 toimet). Näissä säädöksissä ei mainita kantajan nimeä eikä muuteta perusteita hänen nimensä kirjaamiseksi kyseessä oleviin luetteloihin.
[– –]
20
Neuvosto antoi 28.5.2020 päätöksen 2013/255 muuttamisesta päätöksen (YUTP) 2020/719 (EUVL 2020, L 168, s. 66), jolla jatkettiin ensin mainitun päätöksen soveltamista 1.6.2021 saakka, ja asetuksen N:o 36/2012 täytäntöönpanosta täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2020/716 (EUVL 2020, L 168, s. 1) (jäljempänä yhdessä vuoden 2020 toimet).
21
Vuoden 2020 toimien nojalla perusteet kantajan nimen kirjaamiselle kyseessä oleviin luetteloihin, sellaisina kuin ne ilmenivät vuosien 2016, 2017, 2018 ja 2019 toimista, korvattiin seuraavalla perusteella:
”Lähellä Makhloufin perheen jäsentä (Rami Makhloufin lanko).”
[– –]
23
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi 28.4.2021 antamallaan tuomiolla Sharif v. neuvosto (T‑540/19, ei julkaistu, EU:T:2021:220) kantajan vuoden 2019 ja 2020 toimista nostaman kanteen siltä osin kuin ne koskivat häntä. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi kyseisen tuomion 144 kohdassa, että kantajan nimen kyseessä oleviin luetteloihin kirjaamisen perusteista, sellaisina kuin ne ilmenivät vuoden 2019 toimista, oli esitetty riittävä näyttö, joten kun otetaan huomioon Syyriassa toimivaa merkittävää liikemiestä koskeva kriteeri, kantajan nimen kirjaaminen kyseessä oleviin luetteloihin oli perusteltua. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin katsoi mainitun tuomion 174 kohdassa, että kantajan nimen kyseessä oleviin luetteloihin kirjaamisen perusteista, sellaisena kuin ne ilmenivät vuoden 2020 toimista, oli esitetty riittävä näyttö, joten kun otetaan huomioon Assadin tai Makhloufin perheiden jäseniin liittyvää yhteyttä koskeva kriteeri, kantajan nimen kirjaaminen kyseessä oleviin luetteloihin oli perusteltua. Kantaja ei valittanut edellä mainitusta tuomiosta.
24
Neuvosto antoi riidanalaiset toimet 25.5.2023. Kantajan nimen luetteloon kirjaamisen peruste säilyi muuttumattomana vuoden 2020 toimiin verrattuna. Neuvosto ilmoitti 26.5.2023 päivätyllä kirjeellä kantajan edustajalle kantajan nimen pysyttämisestä kyseessä olevissa luetteloissa.
II Asianosaisten vaatimukset
25
Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
toteaa, että päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 27 artiklan 3 kohta, 28 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 3 kohta sekä asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, 15 artiklan 1 a kohdan b alakohta ovat lainvastaisia ja että niitä ei voida soveltaa kantajaan siltä osin kuin nämä säännökset koskevat häntä.
–
kumoaa riidanalaiset toimet siltä osin kuin ne koskevat häntä
–
velvoittamaan neuvoston maksamaan 10000 euroa korvauksena kaikista aiheutuneista vahingoista.
–
velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
26
Neuvosto vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
hylkää kanteen
–
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
–
toissijaisesti siinä tapauksessa, että riidanalaiset toimet kumotaan, määrää, että päätöksen 2023/1035 vaikutukset pidetään voimassa kantajaa koskevilta osin siihen saakka, kunnes täytäntöönpanoasetuksen 2023/1027 osittainen kumoaminen tulee voimaan.
III Oikeudellinen arviointi
A Kumoamisvaatimukset
[ – – ]
1.
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen perustuvaa lainvastaisuusväitettä
28
Kantaja vetoaa päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 3 kohdan, 28 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 3 kohdan sekä asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, 15 artiklan 1 a kohdan b alakohdan lainvastaisuuteen, koska nämä artiklat ovat yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaisia.
29
Neuvosto kiistää kantajan väitteet.
30
SEUT 277 artiklan mukaan asianosainen voi riidassa, joka koskee unionin toimielimen, elimen tai laitoksen antamaa soveltamisalaltaan yleistä säädöstä, vaatia Euroopan unionin tuomioistuimessa 263 artiklan toisessa kohdassa mainitulla perusteella, että säädöstä ei sovelleta.
31
SEUT 277 artiklassa ilmaistaan yleinen periaate, jonka mukaan asianosaisella on saadakseen kumotuksi toimen, josta se voi nostaa kanteen, oikeus riitauttaa riidanalaisen toimen oikeusperustana olevien toimielinten aiempien toimien pätevyys liitännäisesti, jollei asianosaisella ollut oikeutta nostaa SEUT 263 artiklan nojalla suoraa kannetta näistä toimista, joiden seuraukset kohdistuvat täten asianosaiseen mutta joita tämä ei ole voinut vaatia kumottaviksi. Yleisesti sovellettavan toimen, jonka väitetään olevan lainvastainen, on oltava suoraan tai epäsuorasti sovellettavissa kanteen kohteena olevaan asiaan, ja kanteen kohteena olevan riidanalaisen yksittäispäätöksen ja kyseisen yleisesti sovellettavan toimen välillä on oltava oikeudellinen yhteys. (ks. tuomio 17.2.2017, Islamic Republic of Iran Shipping Lines ym. v. neuvosto, T‑14/14 ja T‑87/14, EU:T:2017:102, 55 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
32
Tuomioistuinvalvonnan intensiivisyydestä vakiintuneessa oikeuskäytännössä todetaan, että unionin tuomioistuinten on niille perussopimuksessa myönnetyn toimivallan mukaisesti valvottava, pääsääntöisesti täysimääräisesti, kaikkien unionin toimien laillisuutta perusoikeuksien kannalta, jotka ovat erottamaton osa unionin oikeusjärjestystä. Tällaisesta vaatimuksesta määrätään nimenomaisesti SEUT 275 artiklan toisessa kohdassa. (ks. tuomio 28.11.2013, neuvosto v. Fulmen ja Mahmoudian, C‑280/12 P, EU:C:2013:775, 58 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 28.11.2013, neuvosto v. Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, 65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
33
Kuten neuvosto on perustellusti huomauttanut, neuvostolla on kuitenkin laaja harkintavalta siltä osin kuin kyse on rajoittavien toimenpiteiden oikeudellisten arviointiperusteiden ja niiden toteuttamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen yleisestä ja abstraktista määrittelystä. (ks. vastaavasti tuomio 21.4.2015, Anbouba v. neuvosto, C‑605/13 P, EU:C:2015:248, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Toisin kuin kantaja väittää, neuvoston harkintavallan laajuuden määrittäminen on merkityksellistä tuomioistuinvalvonnan ulottuvuuden määrittelemiseksi. Kun otetaan huomioon neuvoston laaja harkintavalta, yleisesti sovellettavat säännöt, joissa määritellään nämä kriteerit ja yksityiskohtaiset säännöt, kuten riidanalaisten toimien säännökset, joissa säädetään tässä kanneperusteessa tarkoitetusta riidanalaisesta arviointiperusteesta, ovat sellaisen rajoitetun tuomioistuinvalvonnan kohteena, jossa valvonta kohdistuu ainoastaan siihen, että menettelyä ja perusteluvelvollisuutta koskevia sääntöjä on noudatettu, että tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, että oikeudellista virhettä ei ole tehty ja ettei tosiseikkoja ole arvioitu ilmeisen virheellisesti ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin. (ks. vastaavasti tuomio 9.7.2009, Melli Bank v. neuvosto, T‑246/08 ja T‑332/08, EU:T:2009:266, 44 ja 45 kohta ja tuomio 12.2.2020, Amisi Kumba v. neuvosto, T‑163/18, EU:T:2020:57, 149 kohta (ei julkaistu)).
34
Käsiteltävässä asiassa kantajan nimi on kirjattu kyseessä oleviin luetteloihin sillä perusteella, että hänellä on yhteys Rami Makhloufiin, jonka lanko hän on.
35
Tästä on pääteltävä, että kantajan nimi säilytettiin riidanalaisissa luetteloissa sen johdosta, että hän oli lähellä Makhloufin perheen jäsentä. Toisin sanoen kyseisen nimen kirjaaminen perustuu päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 2 kohdan virkkeen viimeisessä osassa ja 28 artiklan 2 kohdan virkkeen viimeisessä osassa määriteltyyn perusteeseen, luettuina yhdessä kummankin säännöksen 2 kohdan b alakohdassa määritellyn perusteen kanssa, joka toistetaan varojen jäädyttämisen osalta asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, 15 artiklan 1 a kohdan virkkeen viimeisessä osassa, luettuna yhdessä 1 a kohdan b alakohdassa määritellyn perusteen kanssa, eli kriteeriin, joka koskee yhteyttä Assadin tai Makhloufin perheen jäseniin.
36
Aluksi on todettava, että kantaja vetoaa päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 2 kohdan b alakohdan, 28 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, 15 artiklan 1 a kohdan b alakohdan lainvastaisuuteen, jotka koskevat Assadin tai Makhloufin perheiden jäseniin liittyviä kriteereitä. Kantajan kirjelmistä ilmenee kuitenkin hyvin selvästi, mitä neuvosto ei ole kiistänyt, että hänen tarkoituksenaan oli viitata sen kirjaamisperusteen laillisuuteen, jonka perusteella hänen nimensä pysytettiin kyseessä olevissa luetteloissa, eli perusteeseen, joka koskee yhteyttä Assadin tai Makhloufin perheiden jäseniin. Näin ollen on katsottava, että kantajan esittämä lainvastaisuusväite koskee päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 3 kohdan ja 28 artiklan 3 kohdan lisäksi kyseisen päätöksen 27 artiklan 2 kohdan virkkeen viimeistä osaa ja 28 artiklan 2 kohdan virkkeen viimeistä osaa, luettuina yhdessä kummankin säännöksen 2 kohdan b alakohdan kanssa, ja asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, 15 artiklan 1 a kohdan virkkeen viimeistä osaa, luettuna yhdessä kyseisen säännöksen 1 a kohdan b alakohdan kanssa.
37
Kantaja väittää, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu, koska – toisin kuin päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 2 kohdassa, 28 artiklan 2 kohdassa ja asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, 15 artiklan 1 a kohdassa tarkoitetut muut henkilöryhmät, jotka hyötyvät mainitun päätöksen 27 artiklan 3 kohdan ja 28 artiklan 3 kohdan säännöksistä –, henkilöiden, jotka on kirjattu kyseessä oleviin luetteloihin sen vuoksi, että heillä on yhteyksiä Assadin tai Makhloufin perheiden jäseniin, on teoriassa ja käytännössä mahdotonta kumota olettamaa yhteydestä Syyrian hallintoon.
38
Tästä on muistutettava, että syrjintäkiellon periaatteella, joka on perustavanlaatuinen oikeusperiaate, kielletään se, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia kohdellaan eri tavalla tai erilaisia tapauksia kohdellaan samalla tavalla, ellei tällaista kohtelua voida perustella objektiivisesti (tuomio 9.7.2009, Melli Bank v. neuvosto, T‑246/08 ja T‑332/08, EU:T:2009:266, 135 kohta).
39
Päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 3 kohdan ja 28 artiklan 3 kohdan sanamuodosta ilmenee kuitenkin selvästi, että näitä säännöksiä sovelletaan kaikkiin näiden kahden artiklan 2 kohdassa mainittuihin henkilöryhmiin, mukaan lukien siis – siinä tapauksessa, että henkilöt on kirjattu näihin luetteloihin – henkilöt, jotka on kirjattu kyseessä oleviin luetteloihin sillä perusteella, että heillä on yhteyksiä Assadin tai Makhloufin perheiden jäseniin.
40
Näin ollen on hylättävä kantajan väite, jonka mukaan henkilöiden, jotka on kirjattu kyseessä oleviin luetteloihin sillä perusteella, että heillä on yhteyksiä Assadin tai Makhloufin perheiden jäseniin, on teoriassa mahdotonta soveltaa päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 3 kohdan ja 28 artiklan 3 kohdan säännöksiä.
41
Väitetyn käytännön mahdottomuuden osalta pitää paikkansa, että perhesidettä ei lähtökohtaisesti voida päättää, kuten kantaja väittää ja neuvosto myöntää. Yhtäältä on kuitenkin todettava, että päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 3 kohdan ja 28 artiklan 3 kohdan sanamuodosta ei ilmene, että kyseessä oleviin luetteloihin kirjattujen henkilöiden odotetaan siitä syystä, että heillä on perheside Assadin tai Makhloufin perheiden jäseniin, että he esittävät välttämättä näyttöä tämän perhesiteen purkamisesta osoittaakseen, että he eivät ole tai eivät enää ole yhteydessä Syyrian hallintoon tai että heillä ei ole siihen mitään vaikutusvaltaa tai että he eivät aiheuta todellista toimenpiteiden kiertämisen riskiä.
42
Lisäksi on todettava, että jos näin olisi, Assadin tai Makhloufin perheiden jäsenet eivät voisi mitenkään hyötyä päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 3 kohdasta ja 28 artiklan 3 kohdasta. Tämä merkitsisi siis kumoamattoman olettaman vahvistamista heidän ja Syyrian hallinnon välisestä yhteydestä. On kuitenkin katsottu, että päätöksessä 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, ei oteta käyttöön kumoamatonta olettamaa siitä, että Assadin tai Makhloufin perheiden jäsenet tukevat Syyrian hallintoa tai ovat yhteydessä siihen, koska näihin perheisiin kuuluvien henkilöiden nimiä ei ole kirjattu rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luetteloon, jos osoitetaan, että kyseiset henkilöt eivät ole tai eivät enää ole yhteydessä kyseiseen hallintoon (tuomio 1.10.2020, Makhlouf v. neuvosto, C‑157/19 P, ei julkaistu, EU:C:2020:777, 98 kohta). Näin ollen, koska tällaiset henkilöt voivat hyötyä päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 3 kohdasta ja 28 artiklan 3 kohdasta, myös heitä lähellä olevat henkilöt voivat hyötyä siitä.
43
Toisaalta on muistutettava, että olettama yhteyden olemassaolosta Syyrian hallintoon on katsottava kumotuksi, jos kantaja vetoaa sellaisiin väitteisiin tai seikkoihin, jotka ovat omiaan kyseenalaistamaan vakavasti neuvoston toimittamien todisteiden luotettavuuden tai niitä koskevan arvioinnin erityisesti päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 3 kohdassa ja 28 artiklan 3 kohdassa asetettujen edellytysten osalta, tai hän esittää unionin tuomioistuimille sellaisen aihetodisteiden kokonaisuuden, joka osoittaa, että hän ei ole tai ei enää ole yhteydessä kyseiseen hallintoon, että hän ei vaikuta siihen tai että hän ei aiheuta todellista rajoittavien toimenpiteiden kiertämisen riskiä mainitun päätöksen 27 artiklan 3 kohdassa ja 28 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla (tuomio 8.7.2020, Zubedi v. neuvosto, T‑186/19, EU:T:2020:317, 71 kohta).
44
Kantajalla on näin ollen käytettävissään eri keinoja, joilla hän voi kumota yhteyttä Syyrian hallintoon koskevan olettaman, eikä hän siis voi ainoastaan osoittaa, että perheside Rami Makhloufiin on lakannut, tai odottaa, että viimeksi mainitun nimi poistetaan kyseessä olevista luetteloista.
45
Lisäksi toisin kuin kantaja väittää, henkilöt, joilla on yhteyksiä Assadin tai Makhloufin perheiden jäseniin, voivat oman käyttäytymisensä vuoksi irtautua Syyrian hallinnosta ja siten esittää viitteitä siitä, etteivät he ole enää yhteydessä siihen. Tämä pätee myös kantajan kaltaisiin henkilöihin, jotka ovat avioliiton kautta yhteydessä näihin jäseniin. Se, että hän on Rami Makhloufin lanko, ei mitenkään estä kantajaa osoittamasta, että hän on katkaissut kaikki siteet Syyrian hallintoon esimerkiksi ilmoittamalla julkisesti toimistaan, toimimalla näitä toimia vastaan tai kieltäytymällä noudattamasta ohjeita, jotka hän olisi voinut saada, tai siitä, ettei häneen liity todelliseen toimenpiteiden kiertämisen riskiä, esittämällä seikkoja siitä, ettei hän ole enää missään yhteydessä Syyrian hallintoa lähellä olevaan henkilöön eikä tässä tapauksessa Rami Makhloufiin.
46
Tällaisia väitteitä ja todisteita, joiden perusteella kyseessä oleviin luetteloihin kirjatut henkilöt voivat hyötyä päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 3 kohdasta ja 28 artiklan 3 kohdasta, voivat kuitenkin esittää kaikki henkilöt, jotka kuuluvat päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 2 kohdassa ja 28 artiklan 2 kohdassa ja asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, 15 artiklan 1 a kohdassa mainittuihin eri ryhmiin.
47
Toisin kuin kantaja väittää, henkilöiden, joilla on yhteyksiä Assadin tai Makhloufin perheiden jäseniin, ei täten ole käytännössä mahdotonta saada sovelletuksi päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 3 kohtaa ja 28 artiklan 3 kohtaa.
48
Tältä osin on lisäksi todettava, että kantaja on esittänyt nyt käsiteltävän kanteen yhteydessä väitteitä, joilla voidaan hänen mukaansa kumota olettama yhteydestä Assadin tai Makhloufin perheiden jäseniin. Nämä väitteet tutkitaan tarkasteltaessa toista kanneperustetta, joka koskee riittävän tosiseikaston puuttumista ja arviointivirhettä.
49
Näin ollen henkilöitä, joilla on yhteyksiä Assadin tai Makhloufin perheiden jäseniin, kohdellaan oikeudellisesti samalla tavalla kuin päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 2 kohdassa ja 28 artiklan 2 kohdassa sekä asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, 15 artiklan 1 a kohdassa mainittuihin muihin ryhmiin kuuluvia henkilöitä.
50
Tämän johdosta kantaja ei ole osoittanut, että päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 2 kohdan virkkeen viimeinen osa, 28 artiklan 2 kohdan virkkeen viimeinen osa, luettuina yhdessä kummankin säännöksen 2 kohdan b alakohdan kanssa, ensimmäisen päätöksen 27 artiklan 3 kohta ja 28 artiklan 3 kohta sekä asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, 15 artiklan 1 a kohdan virkkeen viimeinen osa, luettuna yhdessä kyseisen säännöksen 1 a kohdan b alakohdan kanssa, olisivat ristiriidassa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa.
[ – – ]
63
Kaiken edellä esitetyn perusteella on todettava, että lainvastaisuusväite ja näin ollen ensimmäinen kanneperuste on hylättävä.
2.
Toinen kanneperuste, joka koskee riittävän tosiseikaston puuttumista ja arviointivirhettä
[– –]
b)
Ensimmäinen osa, joka koskee riittävän tosiseikaston puuttumista
[ – – ]
2) Ensimmäisen osan hyväksyttävyys
82
Kantaja väittää, että koska hänen nimensä on kirjattu kyseessä oleviin luetteloihin, hänen lopputuloksensa riippuu erottamattomasti Rami Makhloufin tilanteesta. Viimeksi mainitun tilanne on kuitenkin muuttunut jatkuvasti viime vuosien aikana siten, että hän ei ole enää vallassa ja on täysin Syyrian talousmaailman poliittisen maailman ja rahoitusmaailman ulkopuolella. Tältä osin kantaja korostaa vastauksessaan, että kaikkien Rami Makhloufin tilanteeseen vaikuttavien uusien tosiseikkojen on vaikutettava hänen omaan tilanteeseensa.
83
Kantaja väittää, että muutokset Rami Makhloufin tilanteessa ovat notorisia seikkoja, jotka eivät voi olla neuvoston tietämättömissä, ja näin on sitäkin suuremmalla syyllä, koska ne ovat sellaisten tiedotusvälineiden välittämiä, joita käytetään järjestelmällisesti ja säännöllisesti neuvoston viitteenä sen asiakirja-aineiston dokumentoinnissa silloin, kun henkilön nimi kirjataan kyseessä oleviin luetteloihin tai pysytetään siinä.
84
Neuvosto kiistää kantajan väitteet.
85
Käsiteltävässä asiassa kantajan väitteillä pyritään siihen, että todettaisiin, että neuvosto ei ole asianmukaisesti tutkinut uudelleen Rami Makhloufin tilannetta, vaikka sillä oli siihen velvollisuus. Kantaja katsoo, että jos neuvosto olisi suorittanut tämän uudelleentarkastelun, se olisi todennut hänen tilanteensa muuttuneen, millä olisi ollut vaikutusta kantajan tilanteeseen.
86
Tältä osin on todettava neuvoston tavoin, että unionin yleisen tuomioistuimen nyt käsiteltävässä asiassa harjoittama valvonta voi koskea vain sitä, onko kantajan nimen kirjaaminen riidanalaisiin luetteloihin perusteltua, eikä sillä siis voida kyseenalaistaa niiden päätösten laillisuutta, joilla neuvosto on kirjannut Rami Makhloufin nimen mainittuihin luetteloihin. (ks. vastaavasti tuomio 11.5.2017, Barqawi v. neuvosto, T‑303/15, ei julkaistu, EU:T:2017:328, 42 kohta ja tuomio 18.5.2022, Foz v. neuvosto, T‑296/20, EU:T:2022:298, 115 kohta).
87
Sillä kantajan mainitsemalla seikalla, että hänen lopputuloksensa on liityksissä Rami Makhloufin lopputulokseen, ei voida perustella erilaista lähestymistapaa eikä myöskään kantajan väitettä, jonka mukaan häntä ei voida vaatia odottamaan, että Rami Makhlouf nostaa kanteen, koska muuten kantajan oma kanne menettäisi täysin merkityksensä.
88
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan nimittäin unionin toimielinten toimia koskeva laillisuusolettama merkitsee sitä, että niillä on oikeusvaikutuksia niin kauan kuin niitä ei ole peruutettu, kumottu kumoamiskanteen johdosta tai todettu pätemättömiksi ennakkoratkaisupyynnön tai lainvastaisuusväitteen vuoksi. (ks. tuomio 18.5.2022, Foz v. neuvosto, T‑296/20, EU:T:2022:298, 116 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
89
Yhtäältä on todettava, että kantaja ei kuitenkaan väitä, että toimet, joilla Rami Makhloufin nimi kirjattiin kyseessä oleviin luetteloihin, olisi osoitettu hänelle, eikä hän vaadi, että ne kumottaisiin nyt käsiteltävällä kanteella. Näin ollen hän ei voi tässä menettelyssä vedota siihen, että neuvosto on laiminlyönyt velvollisuutensa tarkastella uudelleen Rami Makhloufin tilannetta, eikä siihen, että neuvosto olisi tulkinnut virheellisesti niiden liitteiden sisältöä, jotka hän oli toimittanut osoittaakseen, ettei Rami Makhloufilla ollut enää yhteyksiä Syyrian hallintoon.
90
Toisaalta on totta, että kantaja on esittänyt lainvastaisuusväitteen päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 27 artiklan 2 kohdan virkkeen viimeisestä osasta, 28 artiklan 2 kohdan virkkeen viimeisestä osasta, luettuina yhdessä kummankin säännöksen 2 kohdan b alakohdan kanssa, päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna, 27 artiklan 3 kohdasta, 28 artiklan 3 kohdasta ja asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, 15 artiklan 1 a kohdan virkkeen viimeisestä osasta, luettuna yhdessä kyseisen artiklan 1 a kohdan b alakohdan kanssa. Se kuitenkin teki näin väittämällä, että näillä artikloilla loukattiin yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska Assadin tai Makhloufin perheiden jäseniin sidoksissa olevien henkilöiden ryhmä ei voi teoriassa eikä käytännössä hyötyä muutetun päätöksen 2013/255 27 artiklan 3 kohtaa ja 28 artiklan 3 kohtaa. Kantaja on myös väittänyt, ettei Assadin ja Makhloufin perheiden jäseniä koskeva kriteeri ollut enää merkityksellinen. Tämä vastauskirjelmävaiheessa esitetty väite jätettiin kuitenkin tutkimatta, koska sitä pidettiin edellä 59 ja 62 kohdassa esitetyn mukaisesti uutena. Joka tapauksessa on todettava, että pelkästään Rami Makhloufin tilanne ei voi kyseenalaistaa tämän kirjaamisperusteen, joka koskee kaikkia näiden kahden perheen vaikutusvaltaisia jäseniä, merkityksellisyyttä ja laillisuutta.
91
Lisäksi Rami Makhloufia koskevia toimia ei ole peruutettu eikä niiden vaikutuksia ole lykätty välitoimihakemuksen johdosta. Näin ollen toimilla, joilla Rami Makhloufin nimi kirjattiin kyseessä oleviin luetteloihin, on edelleen oikeusvaikutuksia.
92
Lisäksi kantaja esitti istunnossa argumentin, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei ole tämän osan yhteydessä velvollinen tarkistamaan, onko Rami Makhloufin ja Syyrian hallinnon välinen yhteys edelleen olemassa, vaan ainoastaan sen, onko hänen tilanteensa muuttunut. Tallaista argumenttia ei voida hyväksyä. Yhtäältä on nimittäin niin, että tämä argumentti on selvästi ristiriidassa kantajan kirjelmissään esittämien väitteiden kanssa, joilla hän ensinnäkin pyytää unionin yleistä tuomioistuinta toteamaan, ettei Rami Makhlouf ole enää valtaapitävien piirissä, ja viittaa siten viimeksi mainitun yhteyteen Syyrian hallintoon, ja sitten moittii neuvostoa siitä, ettei se ole muuttanut Rami Makhloufin luetteloon kirjaamisen perustetta, ja lopuksi mainitsee nimenomaisesti neuvoston velvollisuuden tarkastella uudelleen Rami Makhloufin tilannetta. Toisaalta pelkällä toteamuksella Rami Makhloufin tilanteen muuttumisesta voi olla seurauksia, vaikkapa vain puolustautumisoikeuksien ja oikeusvarmuuden kannalta, koska unionin yleisen tuomioistuimen on joka tapauksessa arvioitava kolmannen osapuolen tilannetta nyt käsiteltävässä asiassa.
93
On vielä lisättävä, että vaikka unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä ei ole nyt käsiteltävän kanteen yhteydessä lausua Rami Makhloufin nimen kyseessä oleviin luetteloihin kirjaamisen perusteltavuudesta, mikään ei estänyt kantajaa kääntymästä neuvoston puoleen ennen riidanalaisten toimien antamista pyytääkseen tätä tutkimaan uudelleen hänen tilanteensa Rami Makhloufin tilanteen valossa esittämällä sille tässä nyt käsiteltävässä asiassa esitettyjä todisteita. Kuten asetuksen N:o 36/2012 32 artiklan 2 ja 3 kohdasta ilmenee, kantaja voi milloin tahansa esittää uudelleentarkastelua koskevan pyynnön tai huomautuksia. (ks. vastaavasti tuomio 22.9.2021, Al-Imam v. neuvosto, T‑203/20, EU:T:2021:605, 95 kohta). On kuitenkin todettava, että kuten neuvosto väittää kantajan sitä kiistämättä, kantaja ei ole käyttänyt tätä mahdollisuutta.
94
Edellä esitetyn perusteella ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa on hylättävä.
[ – – ]
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne hylätään.
2)
Ammar Sharif velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Svenningsen
Laitenberger
Martín y Pérez de Nanclares
Julistettiin Luxemburgissa 4 päivänä syyskuuta 2024.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: ranska.
(
1
)	Tästä tuomiosta on otettu tähän vain kohdat, joiden julkaisemista unionin yleinen tuomioistuin pitää aiheellisena.