62024CJ0150_RES
Asia C‑150/24 [Aroja] (
i
)
A
vastaan
Rikoskomisario B
(Ennakkoratkaisupyyntö – Korkein oikeus)
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 5.3.2026
Ennakkoratkaisupyyntö – Maahanmuuttopolitiikka – Yhteiset vaatimukset ja menettelyt laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi – Direktiivi 2008/115/EY – Säilöönotto maastapoistamista varten – 15 artiklan 5 ja 6 kohta – Jo toteutuneen säilössäpidon keston laskeminen – Kaikkien aiempien säilössäpitojaksojen yhteenlaskeminen – Edellytykset – Saman palauttamispäätöksen täytäntöönpano – 15 artiklan 3 kohdan toinen virke – Säilössäpidon jatkaminen yli 15 artiklan 5 kohdan mukaisesti vahvistetun lähtökohtaisen enimmäisajan – Oikeusviranomaisen harjoittama valvonta – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan tällaisen valvonnan toteuttaminen edellyttää säilöön otetun henkilön pyyntöä – Ajankohta, jolloin tällainen valvonta on suoritettava – Seuraukset siitä, että valvontaa ei suoriteta oikea-aikaisesti
Rajavalvonta, turvapaikka ja maahanmuutto – Maahanmuuttopolitiikka – Laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen – Direktiivi 2008/115 – Säilöönotto maastapoistamista varten – Enimmäiskesto – Laskeminen – Kaikkien jäsenvaltiossa yhden ja saman palauttamispäätöksen täytäntöönpanoa varten toteutettujen säilöönottoaikojen yhteenlaskeminen
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115 15 artiklan 5 ja 6 kohta)
(ks. 53–69 ja 73 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Rajavalvonta, turvapaikka ja maahanmuutto – Maahanmuuttopolitiikka – Laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen – Direktiivi 2008/115 – Säilöönotto maastapoistamista varten – Uudelleentarkastelu kohtuullisin väliajoin – Lähtökohtaisen kuuden kuukauden enimmäisajan ylittäminen – Oikeusviranomaisen valvontavelvollisuus – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan tällaisen valvonnan toteuttaminen edellyttää säilöön otetun henkilön pyyntöä – Tätä ei voida hyväksyä
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115 15 artiklan 3 ja 5 kohta)
(ks. 75–79 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Rajavalvonta, turvapaikka ja maahanmuutto – Maahanmuuttopolitiikka – Laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen – Direktiivi 2008/115 – Säilöönotto maastapoistamista varten – Säilöönoton mahdollinen jatkaminen – Hallintoviranomaisen päätös jatkaa säilöönottoa yli kuuden kuukauden lähtökohtaisen enimmäisajan – Oikeusviranomaisen harjoittama valvonta – Velvollisuus toteuttaa tämä valvonta mahdollisimman pian hallinnollisen päätöksen tekemisestä
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115 15 artiklan 2, 3, 5 ja 6 kohta)
(ks. 80–89 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)
Rajavalvonta, turvapaikka ja maahanmuutto – Maahanmuuttopolitiikka – Laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen – Direktiivi 2008/115 – Säilöönotto maastapoistamista varten – Säilössäpidon mahdollinen jatkaminen – Hallintoviranomaisen päätös jatkaa säilöönottoa yli kuuden kuukauden lähtökohtaisen enimmäisajan – Oikeusviranomaisen laiminlyönti suorittaa valvonta oikea-aikaisesti – Seuraukset – Säilössäpidon automaattinen lopettaminen – Ei ole – Edellytykset
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115 15 artiklan 1–6 kohta)
(ks. 90–100 kohta sekä tuomiolauselman 4 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, jolle korkein oikeus (Suomi) on esittänyt ennakkoratkaisupyynnön, lausuu laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten maastapoistamista varten tapahtuvan säilössäpidon enimmäiskeston laskemisesta ja menettelyllisistä takeista, joita sovelletaan, jos säilöönoton kestoa jatketaan, direktiivin 2008/115 (
1
) 15 artiklan perusteella.
Marokon kansalainen A saapui syyskuussa 2022 laittomasti Suomeen. Hän oli tuolloin Schengen-alueen kattavassa maahantulokiellossa. A otettiin saapumispäivänään ensimmäisen kerran säilöön Marokkoon tapahtuvaa maastapoistamista varten.
A otettiin syyskuussa 2023 kolmannen kerran säilöön samaa maastapoistamista varten. Hän oli tuolloin ollut säilössä jo yhteensä 5 kuukautta ja 23 päivää. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan edellytykset säilöönoton kuuden kuukauden lähtökohtaisen enimmäisajan ylittämiselle kuitenkin täyttyivät, koska maastapoistamisen täytäntöönpano oli viivästynyt yhtäältä sen vuoksi, ettei A ollut tehnyt yhteistyötä, ja toisaalta sen vuoksi, ettei Marokon kuningaskunnalta ollut saatu tarvittavia paluuasiakirjoja. Kyseistä kolmatta säilössäpitojaksoa tutkittiin uudelleen viran puolesta Etelä-Karjalan käräjäoikeudessa (Suomi), kun säilössäpidon kuuden kuukauden lähtökohtaisen enimmäiskeston oli havaittu saattaneen ylittyä.
A:n kantelun tultua hylätyksi hän vaati kyseisen päätöksen kumoamista ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa. A väittää vaatimuksensa tueksi, että hänen säilössäpitonsa on laitonta sillä perusteella, että kuuden kuukauden enimmäisajan ylittymistä koskevaa kysymystä ei ole käsitelty sovellettavien menettelysääntöjen mukaisesti. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin puolestaan katsoo, että tulkinta, jonka mukaan kaikki säilöönottojaksot on otettava huomioon säilössäpidon enimmäiskeston arvioimiseksi, voidaan oikeuttaa sillä, että A:n säilöönotolla oli näiden ajanjaksojen aikana sama oikeudellinen perusta.
Näiden seikkojen perusteella ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, onko peräkkäiset säilöönottoajat, jotka keskeytyvät vapaudessa vietettyjen ajanjaksojen vuoksi, laskettava yhteen poikkeuksetta, vai voidaanko aikaisemmat säilöönottoajat jättää laskennan ulkopuolelle, ja jos voidaan, millä perusteilla. Se pohtii lisäksi säilöönoton keston jatkamista koskevan tuomioistuinvalvonnan ajallisia vaatimuksia sekä tämän valvonnan mahdollisen sääntöjenvastaisuuden seurauksia.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensinnäkin unionin tuomioistuin tulkitsee direktiivin 2008/115 15 artiklan 5 ja 6 kohtaa siten, että sen selvittämiseksi, onko jäsenvaltion jommankumman näistä säännöksistä nojalla säätämä säilöönoton enimmäiskesto saavutettu, on laskettava yhteen kaikki laittomasti oleskelevan kolmannen maan kansalaisen säilössäpitojaksot, jotka on toteutettu kyseisessä jäsenvaltiossa kyseisen direktiivin 15 artiklan nojalla saman palauttamispäätöksen täytäntöön panemiseksi. Tätä tulkintaa ei aseta kyseenalaiseksi se, että nämä säilössäpitojaksot katkeavat vapaudessa vietettyjen ajanjaksojen vuoksi.
Unionin tuomioistuin muistuttaa, että kolmannen maan kansalaisen säilöönotto merkitsee vakavaa puuttumista Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklassa vahvistettuun vapautta koskevaan oikeuteen. Se täsmentää myös, että tällaisella toimenpiteellä pyritään varmistamaan palauttamismenettelyn tehokkuus eikä sillä ole mitään rankaisevaa tarkoitusta.
Unionin tuomioistuin toteaa lisäksi, että se, että säilöönottojaksojen mahdollisen yhteenlaskemisen edellytykseksi asetettaisiin tietyt tosiasialliset olosuhteet, voisi haitata tavoitetta taata jäsenvaltioille yhteinen säilöönoton enimmäiskesto. Lisäksi se, ettei näitä ajanjaksoja otettaisi huomioon, voisi tapauksesta riippuen johtaa siihen, että loukattaisiin suhteellisuusperiaatetta, joka edellyttää, että maastapoistamista edeltävän säilössäpidon on oltava mahdollisimman lyhytkestoinen.
Unionin tuomioistuin katsoo pakenemisen vaarasta ja siitä, että asianomainen kansalainen välttelee tai vaikeuttaa palauttamisen valmistelua tai maastapoistamismenettelyä, että nämä seikat ovat perusteita, joilla säilöönotto voidaan oikeuttaa. Se, että näiden perusteiden nojalla alkaisi kulua uusi säilöönottoaika, vaikka kyseessä on yhden ja saman palauttamispäätöksen täytäntöönpano, voisi kuitenkin viedä direktiivissä 2008/115 säädetyltä säilöönoton enimmäiskestolta tehokkaan vaikutuksen. Asianomaisen kansalaisen tilanteelle ominaisten muiden tosiasiallisten olosuhteiden, joita ei ole täsmennetty ja jotka ovat luonteeltaan vaihtelevia ja subjektiivisia, mahdollinen huomioon ottaminen aiheuttaisi, kun otetaan huomioon aiheutuva oikeudellinen epävarmuus, asianomaisille henkilöille mielivaltaisuuden vaaran.
Unionin tuomioistuin toteaa toiseksi, että koska oikeusviranomaisen on välttämättä valvottava päätöstä jatkaa alkuperäistä säilöönottoa kuutta kuukautta pidemmäksi ajaksi, direktiivin 2008/115 15 artiklan 3 kohdan toinen virke on esteenä sille, että se, että oikeusviranomainen valvoo kyseisen direktiivin 15 artiklan 5 kohdan nojalla säädetyn säilössäpidon lähtökohtaisen kuuden kuukauden enimmäisajan ylittymistä, edellyttää säilöön otetun henkilön pyyntöä.
Unionin tuomioistuin korostaa kolmanneksi, että koska unionin oikeudessa ei ole vahvistettu säilöönoton uudelleentarkastelujen, jos säilössäpidon kestoa jatketaan, tuomioistuinvalvontaa koskevia menettelysääntöjä, jäsenvaltioilla on edelleen menettelyllisen autonomian periaatteen mukaisesti ja edellyttäen, että vastaavuus- ja tehokkuusperiaatetta noudatetaan, toimivalta säännellä näitä menettelytapoja, kunhan taataan perusoikeuksien noudattaminen ja unionin oikeuden säännösten ja määräysten täysi tehokkuus. Tästä seuraa, että jollei näiden periaatteiden noudattamisesta muuta johdu, jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta säätää, että oikeusviranomaisen valvonnan, joka kohdistuu hallintoviranomaisen päätökseen jatkaa säilöönottoa yli lähtökohtaisen enimmäisajan, on tapahduttava ennen tämän keston saavuttamista. Vastaavuusperiaate edellyttää kuitenkin, että tätä valvontaa ei suoriteta myöhemmin kuin direktiivin 2008/115 15 artiklan 2 kohdassa säädetään säilöönoton osalta, koska säilöönotto ja säilöönoton jatkaminen ovat luonteeltaan samankaltaisia. Se on näin ollen toteutettava mahdollisimman lyhyessä ajassa kyseisen päätöksen tekemisestä.
Lopuksi unionin tuomioistuin toteaa neljänneksi, että jos oikeusviranomainen on laiminlyönyt valvoa oikea-aikaisesti hallinnollista päätöstä, jolla säilöönottoa jatketaan yli kyseisen 15 artiklan 5 kohdassa säädetyn lähtökohtaisen kuuden kuukauden enimmäisajan, tästä ei seuraa automaattisesti velvollisuutta lopettaa säilöönotto välittömästi, jos kaikki säilöönoton jatkamisen aineelliset edellytykset täyttyvät kyseisen oikeusviranomaisen valvonnan suorittamishetkellä ja jos kyseisen 15 artiklan 6 kohdassa säädettyä säilöönoton enimmäiskestoa ei ole saavutettu. Unionin tuomioistuin muistuttaa tältä osin, että oikeusviranomaisen velvollisuus valvoa hallintoviranomaisten päätöksiä, joilla säilöönottoa jatketaan alkuperäisen kuuden kuukauden enimmäisajan jälkeen, ei kuulu direktiivin 2008/115 nojalla säilöönoton laillisuuden edellytyksiin vaan edellytyksiin, joilla pyritään varmistamaan jäsenvaltion säilöön ottamien kolmansien maiden kansalaisten oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
(
1
)	Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/115/EY (EUVL 2008, L 348, s. 98).