Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
ATHANASIOS RANTOS
15 päivänä tammikuuta 2026 (1)
Asia C‑788/24
Anne Frank Fonds
vastaan
Anne Frank Stichting,
Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen ja
Vereniging voor Onderzoek en Ontsluiting van Historische Teksten
(Ennakkoratkaisupyyntö – Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaiden ylin yleinen tuomioistuin))
Ennakkoratkaisupyyntö – Tekijänoikeus ja lähioikeudet – Direktiivi 2001/29/EY – 3 artiklan 1 kohta – Yleisölle välittämisen käsite – Verkkosivustolla julkaiseminen – Pääsy yhdessä ainoassa jäsenvaltiossa suojattuun sisältöön virtuaalisen yksityisverkon (VPN) avulla – Arviointiperusteet – Verkkosivusto, joka on suunnattu tietyn maan yleisölle – Rajoitustoimenpiteet – Internetin alueellistaminen maarajoitusten avulla – Näiden toimenpiteiden mahdollinen kiertäminen VPN:ää käyttämällä
Johdanto
1.        Nyt käsiteltävä Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaiden ylin yleinen tuomioistuin) esittämä ennakkoratkaisupyyntö koskee pääasiallisesti tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY(2) (jäljempänä tekijänoikeusdirektiivi) 3 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
2.        Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Anne Frank Fonds (jäljempänä pääasian valittaja)(3) ja Anne Frank Stichting (Anne Frank
‑säätiö), Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen (Alankomaiden kuninkaallinen tiedeakatemia) ja Vereniging voor Onderzoek en Ontsluiting van Historische Teksten (historiallisten tekstien tutkimusta ja esiin tuomista harjoittava yhdistys, jäljempänä yhdistys) (jäljempänä yhdessä pääasian vastapuolet)(4) ja jossa on kyse siitä, että tekijänoikeutta, jonka haltija pääasian valittaja on, on väitetysti loukattu Alankomaissa julkaisemalla yhdistyksen verkkosivustolla uusi tieteellinen versio Anne Frankin päiväkirjasta.
3.        Tarkemmin sanottuna ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii pääasiallisesti tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yleisölle välittämisen käsitteen ulottuvuutta ja erityisesti sitä, onko sisällön julkaiseminen verkkosivustolla tällaista yleisölle välittämistä siinä jäsenvaltiossa, jossa tämä sisältö on suojattu tekijänoikeudella ja jossa tähän verkkosivustoon kohdistuu (tekninen) maarajoitus, joten tällä verkkosivustolla voidaan vierailla vain kiertämällä tämä rajoitustoimenpide virtuaalisen yksityisverkon eli VPN-palvelun tai vastaavan palvelun avulla. Tämä kysymys edellyttää Euroopan unionin perusoikeuskirjassa (jäljempänä perusoikeuskirja) suojattujen kahden intressin eli yhtäältä pääasian valittajan tekijänoikeuden, joka vahvistetaan perusoikeuskirjan 17 artiklan 2 kohdassa, ja toisaalta pääasian vastapuolten sananvapauden ja tiedonvälityksen vapauden, jotka taataan perusoikeuskirjan 11 artiklassa, punnintaa.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
4.        Tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan, jonka otsikko on ”Oikeus välittää yleisölle teoksia ja oikeus saattaa muu aineisto yleisön saataviin”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tekijöillä on yksinoikeus sallia tai kieltää teostensa langallinen tai langaton välittäminen yleisölle, mukaan lukien teosten saattaminen yleisön saataviin siten, että yleisöön kuuluvilla henkilöillä on mahdollisuus saada teokset saataviinsa itse valitsemastaan paikasta ja itse valitsemanaan aikana.”
5.        Kyseisen direktiivin 6 artiklan, jonka otsikko on ”Teknisiä toimenpiteitä koskevat velvoitteet”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on säädettävä riittävästä oikeudellisesta suojasta tehokkaiden teknisten toimenpiteiden kiertämistä vastaan, jos asianomainen teon suorittaja on tiennyt tai jos hänellä on ollut perusteltu aihe tietää toimintansa tarkoittavan kiertämistä.”
Alankomaiden oikeus
6.        Tekijänoikeudesta 23.9.1912 annetun lain (Auteurswet),(5) sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa, 1 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Tekijänoikeus on kirjallisen, tieteellisen tai taiteellisen teoksen tekijän tai tämän oikeudenomistajien yksinoikeus julkistaa teos ja valmistaa siitä kappaleita, jollei laissa säädetyistä rajoituksista muuta johdu.”
7.        Kyseisen lain 12 §:ssä luetellaan toimet, jotka (myös) rinnastetaan kirjallisen, tieteellisen tai taiteellisen teoksen julkistamiseen.
Pääasia, ennakkoratkaisukysymykset ja asian käsittely unionin tuomioistuimessa
8.        Pääasian valittajalla
on tekijänoikeus Anne Frankin päiväkirjan tiettyihin versioihin (jäljempänä suojatut asiakirjat), jotka ovat edelleen suojattuja tekijänoikeudella Alankomaissa vuoteen 2037 asti, kun taas tekijänoikeus on lakannut vuonna 2016 useissa muissa maissa, mukaan lukien Belgia (jäljempänä vapaan käytön maat).(6)
9.        Pääasian vastapuolet
ovat julkaisseet verkkosivustolla www.annefrankmanuscripten.org hollannin kielellä kaikista Anne Frankin päiväkirjan käsikirjoituksista muodostuvan tieteellisen verkkolaitoksen, johon sisältyvät muun muassa versiot, jotka ovat edelleen suojattuja tekijänoikeudella Alankomaissa, ja ne ovat samanaikaisesti toteuttaneet seuraavat kaksi toimenpidettä: yhtäältä maarajoitusjärjestelmä (”geoblocking”), jonka avulla tämä verkkosivusto on saatavilla vain vapaan käytön maissa käsin,(7) ja toisaalta silloin, kun tällä sivustolla vieraillaan vapaan käytön maasta käsin, se, että internetin käyttäjältä pyydetään allekirjoitusta ilmoitukseen, jonka mukaan hän tulee kyseiselle sivustolle jostakin vapaan käytön maasta.(8)
10.      Pääasian valittaja nosti kanteen ja teki välitoimihakemuksen kansallisessa tuomioistuimessa ja väitti, että pääasian vastapuolet ovat loukanneet sen tekijänoikeutta, koska suojatut asiakirjat ovat Alankomaissa saatavilla verkossa VPN:n avulla. Pääasian vastapuolet väittävät puolestaan, että ne ovat toteuttaneet tehokkaita rajoitustoimenpiteitä tekijänoikeuden loukkaamisen estämiseksi.
11.      Koska välitoimista päättävät tuomarit sekä ensimmäisessä että toisessa oikeusasteessa hylkäsivät välitoimihakemuksen sillä perusteella, että kaikki pääasian vastapuolet olivat toteuttaneet kohtuullisiksi katsottavat toimet estääkseen pääsyn verkkosivustolle tai saadakseen henkilöt luopumaan sille pääsystä Alankomaista käsin,(9) pääasian valittaja teki kassaatiovalituksen ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen.
12.      Tässä tilanteessa Hoge Raad der Nederlanden päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että teoksen julkaiseminen internetissä voidaan katsoa tietyn maan yleisölle välittämiseksi vain, jos tämä julkaiseminen on suunnattu kyseisen maan yleisölle? Jos vastaus on myöntävä, mitkä seikat on otettava huomioon tätä arvioitaessa?
2)      Voiko kyse olla tietyn maan yleisölle välittämisestä, jos (uusimman) maarajoitustekniikan avulla on varmistettu, että tietyn maan yleisö pääsee verkkosivustolle, jolla teos on julkaistu, ainoastaan kiertämällä rajoitustoimenpiteen VPN-palvelun tai vastaavanlaisen palvelun avulla? Onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, missä määrin rajoituksen kohteena olevan maan yleisö haluaa päästä ja kykenee pääsemään kyseiselle verkkosivustolle tällaisen palvelun kautta? Onko vastaus tähän kysymykseen erilainen, jos maarajoitustoimenpiteen lisäksi on toteutettu muita toimenpiteitä, joilla pyritään estämään rajoituksen kohteena olevan maan yleisön pääsy verkkosivustolle tai saamaan se luopumaan pääsystä?
3)      Jos mahdollisuudesta kiertää rajoitustoimenpide seuraa, että internetissä julkaistu teos välitetään rajoituksen kohteena olevan maan yleisölle tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä, suorittaako välittämisen silloin toimija, joka on julkaissut teoksen internetissä, vaikka tutustuminen välitettyyn teokseen edellyttää VPN-palvelun tai vastaavan palvelun tarjoajan väliintuloa?”
13.      Pääasian valittaja, pääasian vastapuolet, Portugalin hallitus ja Euroopan komissio ovat esittäneet unionin tuomioistuimelle kirjallisia huomautuksia. Nämä osapuolet ovat myös esittäneet suullisia huomautuksia 6.10.2025 pidetyssä istunnossa.
Asian tarkastelu
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
14.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään pääasiallisesti, onko tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että teoksen julkaiseminen internetissä voidaan katsoa tietyn maan yleisölle välittämiseksi vain, jos tämä julkaiseminen on suunnattu kyseisen maan yleisölle, ja mitkä seikat on tässä tapauksessa otettava huomioon tässä arvioinnissa. Tällä kysymyksellä pyritään pääasiallisesti selvittämään, onko kyseisessä säännöksessä tarkoitetun yleisölle välittämisen oltava tosiasiallisesti suunnattu kyseiselle yleisölle vai riittääkö pelkästään se, että kyseinen yleisö voi päästä verkkosivustolle, jolla teos on julkaistu, jopa kiertämällä.
15.      Muistutan aluksi, että tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on säädettävä, että tekijöillä on yksinoikeus sallia tai kieltää teostensa langallinen tai langaton välittäminen yleisölle, mukaan lukien teosten saattaminen yleisön saataviin siten, että yleisöön kuuluvilla henkilöillä on mahdollisuus saada teokset saataviinsa itse valitsemastaan paikasta ja itse valitsemanaan aikana.(10)
16.      Tältä osin unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että kyseisen säännöksen nojalla käsite ”yleisölle välittäminen” on, kuten kyseisen direktiivin johdanto-osan 23 perustelukappaleessa todetaan, ymmärrettävä laajasti siten, että se koskee kaikenlaista välittämistä yleisölle, joka ei ole läsnä paikassa, josta välittäminen saa alkunsa, ja siten kaikenlaista tämän luonteista teoksen siirtoa tai edelleen siirtoa yleisölle sekä langallisesti että langattomasti, mukaan lukien yleisradiointi. Kyseisen direktiivin johdanto-osan neljännestä, yhdeksännestä ja kymmenennestä perustelukappaleesta näet ilmenee, että direktiivin päätavoitteena on suojan saattaminen korkealle tasolle tekijöiden hyväksi, mikä mahdollistaa sen, että nämä saavat teostensa käytöstä asianmukaisen korvauksen erityisesti silloin, kun teoksia välitetään yleisölle.(11)
17.      Unionin tuomioistuimen niin ikään vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan saman direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa yleisölle välittämisen käsitteessä yhdistyy kaksi kumulatiivista tekijää, eli teoksen välittäminen ja teoksen välittäminen yleisölle, ja se edellyttää yksilöllistä arviointia.(12)
18.      Unionin tuomioistuin on lisäksi todennut, että tämä käsite edellyttää yksilöllistä arviointia, jossa on otettava huomioon useita toisiaan täydentäviä, epäitsenäisiä ja toisistaan riippuvia arviointiperusteita.(13) Koska näiden arviointiperusteiden intensiteetti voi erilaisissa todellisissa tilanteissa olla hyvin vaihteleva, niitä on sovellettava sekä erikseen että vuorovaikutuksessa toistensa kanssa.(14)
19.      Unionin tuomioistuin on näistä arviointiperusteista yhtäältä korostanut alustan ylläpitäjän keskeistä roolia ja sen toiminnan tarkoituksellisuutta. Kyseinen ylläpitäjä näet toteuttaa ”välittämistoimen”, kun se toimii täysin tietoisena menettelynsä seurauksista tarjotakseen asiakkailleen pääsyn suojattuun teokseen, erityisesti silloin, kun ilman tätä toimintaa kyseiset asiakkaat eivät lähtökohtaisesti voisi vastaanottaa levitettyä teosta.(15) Palvelun tarjoajan toiminnan ja välittämisen kohteena olevan suojatun teoksen välillä on näin ollen oltava suora yhteys.(16) Unionin tuomioistuin on lisäksi katsonut, ettei ole merkityksetöntä, että tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla yleisölle välittämisellä tavoitellaan voittoa, vaikka tämä piirre ei välttämättä ole väistämätön edellytys, joka ratkaisee sen, onko kyseessä tällainen välittäminen.(17)
20.      Unionin tuomioistuin on toisaalta täsmentänyt, että yleisön käsitteellä tarkoitetaan rajoittamatonta määrää potentiaalisia vastaanottajia ja se edellyttää lisäksi, että henkilöitä on varsin huomattava määrä.(18) Siten yleisön käsite edellyttää sellaisen vähimmäistason ylittämistä, jolla tämän käsitteen piiristä suljetaan pois liian pieni tai jopa merkityksetön henkilöjoukko. Tämän joukon suuruuden määrittämiseksi on otettava huomioon muun muassa se, kuinka monen henkilön saatavilla sama teos on samanaikaisesti, ja myös se, kuinka monen heistä saatavilla se on peräkkäin,(19) eikä ole ratkaisevaa, käyttävätkö kyseiset henkilöt tätä mahdollisuutta.(20)
21.      Unionin tuomioistuin on myös muistuttanut, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että jotta kyseessä voisi olla yleisölle välittäminen, suojattu teos on välitettävä tietyllä teknisellä tavalla, joka poikkeaa siihen asti käytetyistä tavoista, tai, jos näin ei ole, ”uudelle yleisölle” eli yleisölle, jota tekijänoikeuden haltija ei ottanut huomioon silloin, kun se antoi luvan teoksensa alkuperäiseen yleisölle välittämiseen.(21)
22.      Käsiteltävässä asiassa katson yhtäältä, että se, että yhdistys julkaisee verkossa kaikista Anne Frankin päiväkirjan käsikirjoituksista muodostuvan tieteellisen verkkolaitoksen, on tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua ”välittämistä”. Ilman tällaista toimintaa teos ei lähtökohtaisesti olisi yleisön saatavilla.
23.      Kun toisaalta otetaan huomioon tämän ratkaisuehdotuksen 20 kohdassa mainittu unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö, mielestäni vaikuttaa siltä, että tämä välittäminen on tavoittanut ”yleisön”, koska se on tarjonnut rajoittamattomalle määrälle henkilöitä mahdollisuuden saada saataviinsa suojatut asiakirjat, jotka eivät olleet aikaisemmin heidän saatavillaan, eikä ole ratkaisevaa, ovatko he tosiasiallisesti käyttäneet tätä mahdollisuutta tai onko kyseinen välittäminen ollut suunnattu tietylle yleisölle.
24.      Näin ollen ehdotan, että ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan, että tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä ei edellytetä, että teoksen julkaisemisen verkkosivustolla on oltava suunnattu asianomaisen maan yleisölle, jotta se voidaan katsoa kyseisen maan yleisölle välittämiseksi.
Toinen ennakkoratkaisukysymys
25.      Toisella kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiallisesti, onko sisällön julkaiseminen verkkosivustolla tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua yleisölle välittämistä sellaisessa maassa, jossa tämä sisältö on suojattu tekijänoikeudella ja jossa tähän verkkosivustoon kohdistuu (tekninen) maarajoitus, minkä vuoksi tällä verkkosivustolla voidaan vierailla vain kiertämällä tämä rajoitustoimenpide VPN-palvelun tai vastaavan palvelun avulla. Se tiedustelee myös, onko tältä osin merkityksellistä määrittää yhtäältä, missä määrin rajoituksen kohteena olevan maan yleisö haluaa päästä ja kykenee pääsemään kyseiselle verkkosivustolle tällaisen palvelun kautta, ja toisaalta, onko aiheellista toteuttaa lisätoimenpiteitä, joilla pyritään estämään tämä pääsy tai saamaan yleisö luopumaan tästä pääsystä.
26.      Muistutan aluksi, että kuten tekijänoikeusdirektiivin johdanto-osan 3 ja 31 perustelukappaleesta ilmenee, kyseisellä direktiivillä toteutettavalla yhdenmukaistamisella pyritään säilyttämään, erityisesti sähköisessä ympäristössä, oikeudenmukainen tasapaino yhtäältä tekijänoikeuden ja lähioikeuksien haltijoiden henkisen omaisuutensa suojaa – joka vahvistetaan perusoikeuskirjan 17 artiklan 2 kohdassa – koskevan intressin ja toisaalta suojatun aineiston käyttäjien intressien ja perusoikeuksien, erityisesti heidän sananvapautensa ja tiedonvälityksen vapautensa, jotka on taattu perusoikeuskirjan 11 artiklassa, välillä.(22)
27.      Tämän tasapainon noudattaminen on sitäkin monimutkaisempaa, kun suojattu teos julkaistaan internetissä. Tekijänoikeusdirektiiviä ja etenkin sen 3 artiklan 1 kohtaa tulkittaessa ja sovellettaessa kyseinen oikeudenmukainen tasapaino on näet pyrittävä löytämään ottamalla huomioon myös internetin erityinen merkitys perusoikeuskirjan 11 artiklassa taattujen sananvapauden ja tiedonvälityksen vapauden kannalta.(23) Vaikka tekijänoikeuden alueellisen luonteen vuoksi teoksen tekijänoikeuden haltija ei voi niiden oikeuksien perusteella, jotka sillä on jäsenvaltiossa, sallia tai kieltää välittämistä yleisölle toisessa jäsenvaltiossa, jossa kyseinen oikeus on lakannut, on kuitenkin niin, että verkkosivustolla tehty julkaisu on luonteensa vuoksi kaikkien internetin käyttäjien saatavilla eikä se rajoitu tekijänoikeuden alueellisiin rajoihin.
28.      Jotta pääasian valittajan tekijänoikeuksia ei loukattaisi, pääasian vastapuolet, jotka ovat julkaisseet suojatut asiakirjat laillisesti verkkosivustolla sellaisesta maasta käsin, jossa nämä asiakirjat ovat tulleet vapaasti käytettäviksi, ovat toteuttaneet käsiteltävässä asiassa maarajoitustoimenpiteen muissa maissa kuin niissä, joissa nämä asiakirjat ovat tulleet vapaasti käytettäviksi. Pääasian valittaja, joka on näitä asiakirjoja koskevien oikeuksien haltija asianomaisissa maissa, moittii kuitenkin pääasian vastapuolia siitä, että tämä toimenpide, jonka käyttäjät voivat kiertää VPN-palvelun avulla, on tehoton.
29.      Tältä osin muistutan, että maarajoitustoimenpiteet kuuluvat niin sanotun digitaalisen käyttöoikeuksien hallinnan (”digital rights management”) tekniikoihin, joita käytetään tekijänoikeuksien suojaamiseen ja jotka ovat itse taattuja unionin oikeudessa.(24) Unionin tuomioistuin on muun muassa katsonut, että toteuttaessaan internetissä saataville asetetun suojatun teoksen framingin vastaisia teknisiä toimenpiteitä tekijänoikeuden haltija rajoittaa niiden henkilöiden piiriä, joiden saatavilla kyseinen teos on, sen internetsivuston käyttäjiin, jolla se on alun perin välitetty.(25)
30.      Näin ollen – kuten julkisasiamies Szpunar on korostanut ratkaisuehdotuksessaan
Grand Production – on niin, että jos tekijänoikeuden haltija (tai sen lisenssinsaaja) on käyttänyt maarajoitusta, sen lähetys koskee ainoastaan niitä henkilöitä, jotka pääsevät suojattuun sisältöön kyseisen oikeudenhaltijan määrittämältä alueelta (eli alueelta, jossa pääsyä ei ole rajoitettu). Tällaisessa tilanteessa kyseinen oikeudenhaltija ei näin ollen suorita yleisölle välittämistä muilla alueilla.(26)
31.      On toki yleisesti tiedossa, että sekä virtuaalimaailmassa että reaalimaailmassa mikään turvallisuustoimi ei ole luonteeltaan sellainen, että sitä ei voitaisi ollenkaan loukata.(27) Kaikki suojaukset voidaan kiertää tai murtaa, joten tavoitteena voi olla ainoastaan luotettavuuden tason vahvistaminen. Tämä toteamus pätee myös maarajoitusmekanismeihin.(28)
32.      Pelkästään sen, että käyttäjät onnistuvat kiertämään maarajoitustoimenpiteen, joka on toteutettu suojattuun teokseen pääsyn rajoittamiseksi, perusteella ei voida kuitenkaan katsoa, että taho, joka on ottanut kyseisen rajoituksen käyttöön, välittää kyseisen teoksen yleisölle sillä alueella, jolla pääsy on tarkoitus estää. Tällaisen tulkinnan omaksuminen estäisi tekijänoikeuksien hallinnan internetissä alueellisella tasolla ja tekisi kaikesta verkossa tapahtuvasta yleisölle välittämisestä väistämättä luonteeltaan yleismaailmallista.(29) Kuten komissio on korostanut kirjallisissa huomautuksissaan, teoksen yksinoikeuden haltijalla ei ole oikeutta sallia tai kieltää sille jäsenvaltiossa myönnetyn oikeuden perusteella yleisölle välittämistä toisessa jäsenvaltiossa, jossa kyseisen oikeuden voimassaolo on lakannut.
33.      Näin ollen katson, että silloin, kun julkaisemisesta vastaava taho julkaisee verkossa verkkosivustolla teoksen, joka on suojattu tekijänoikeudella tietyissä maissa, ja toteuttaa tehokkaita teknisiä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on estää sellaiset toimet, joille tekijänoikeuksien haltija ei ole antanut lupaa, kuten kyseistä verkkosivustoa koskeva maarajoitusmekanismi niissä maissa, joissa teos on edelleen suojattu tekijänoikeudella, julkaisemisesta vastaavan tahon ei voida katsoa välittävän tätä suojattua teosta viimeksi mainittujen maiden yleisölle. Tilanne olisi toinen, jos kyseisen julkaisemisesta vastaavan tahon toteuttamat tekniset toimenpiteet osoittautuisivat sellaisiksi, että ne ovat tarkoituksellisesti tehottomia, joten niitä voitaisiin helposti kiertää.(30) Lisäksi jäsenvaltioiden tehtävänä on tekijänoikeusdirektiivin 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti toteuttaa tekijänoikeuden suojan varmistamiseksi positiivisia toimenpiteitä, kuten tehokkaita seuraamuksia, jotka kohdistuvat niihin, jotka rikkovat tekijänoikeudella annettua suojaa.
34.      Kuten ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, pääasian vastapuolet ovat ottaneet käsiteltävässä asiassa käyttöön kyseistä verkkosivustoa koskevan maarajoitustoimenpiteen, jota on luonnehdittu ”tekniseksi”, ja varoitusjärjestelmän, joka edellyttää silloin, kun kyseisellä verkkosivustolla vieraillaan vapaan käytön maasta käsin, sitä, että käyttäjä allekirjoittaa ilmoituksen, jonka mukaan hän tulee tälle verkkosivustolle jostakin vapaan käytön maasta.(31)
35.      Tältä osin on todettava, että vaikka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava pääasian vastapuolten toteuttamien teknisten toimenpiteiden tehokkuutta edellä esitettyjen seikkojen valossa, unionin tuomioistuimen tehtävänä on kuitenkin antaa sille hyödyllisiä tietoja, joiden perusteella se voi ratkaista käsiteltävänään olevan asian.(32)
36.      Ensinnäkin totean aluksi, että käsiteltävässä asiassa toteutetun kaltainen maarajoitustoimenpide on lähtökohtaisesti ainoa mekanismi, jolla voidaan tällä hetkellä rajoittaa pääsyä verkkosivustolle alueellisella perusteella, ja että koska se on tekninen, se on asianmukainen toimenpide pääasian valittajan tekijänoikeuksien suojan varmistamiseksi mahdollisuuksien mukaan.(33) On kuitenkin muistutettava samanaikaisesti, että kuten tämän ratkaisuehdotuksen 31 kohdassa on esitetty, mikään teknologia ei ole erehtymätön, mikä merkitsee sitä, että on tarpeen – ja että verkkosivuston haltijalla on vastaava velvollisuus – tehdä säännöllisesti uusi kiertämisen riskejä koskeva arviointi ja toteuttaa mahdollisesti täydentäviä toimenpiteitä, joilla pyritään estämään tällainen kiertäminen.(34)
37.      Tämän jälkeen totean, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toisessa ennakkoratkaisukysymyksessä mainitsema käyttäjien halu kiertää maarajoitusta päästäkseen kyseiselle verkkosivustolle ei ole mielestäni ratkaiseva pääasian vastapuolten toteuttamien toimenpiteiden tehokkuutta koskeva arviointiperuste subjektiivisen luonteensa vuoksi. Sitä vastoin se, että käyttäjät turvautuvat lainvastaisiin keinoihin tai menettelyihin rajoituksen kiertämiseksi, on merkityksellinen seikka, joka on otettava huomioon, sillä pääasian vastapuolten ei voida katsoa olevan vastuussa kolmansien osapuolten lainvastaisista menettelyistä siten, että vastuu ulottuisi pidemmälle kuin tehokkaiden rajoitustoimenpiteiden toteuttamiseen.
38.      Lopuksi totean, että käsiteltävässä asiassa toteutetun kaltaisten lisätoimenpiteiden, joilla pyritään estämään rajoituksen kohteena olevan maan yleisön pääsy kyseiselle verkkosivustolle tai saamaan se luopumaan tästä pääsystä,  toteuttaminen(35) on liitännäinen mutta kuitenkin merkityksellinen tekijä arvioitaessa kaikkien toimenpiteiden ennaltaehkäisevää vaikutusta kyseisen maan yleisöön.(36)
39.      Toiseksi en pidä pääasian valittajan esittämiä argumentteja vakuuttavina. Ensinnäkään se, että sivusto on julkaistu hollannin kielellä, ei ole sellaisenaan osoitus pääasian vastapuolten halusta osoittaa sitä Alankomaiden yleisölle, koska kyseessä on yhtäältä Anne Frankin päiväkirjan alkuperäinen kieli (eikä käännös) ja toisaalta yksi Belgian kuningaskunnan eli sen maan, johon pääasian vastapuolet ovat sijoittautuneet, virallisista kielistä.
40.      Tämän jälkeen on todettava, että se, että verkkosivuston URL-osoitteeseen on valittu yleinen verkkotunnus (”.org”) kansallisen verkkotunnuksen (”.be”) sijaan, ei ole myöskään ratkaiseva arviointiperuste. Pääasian vastapuolten kaltaiset organisaatiot käyttävät nimittäin yhtäältä usein verkkotunnusta ”.org” ja julkaiseminen ei toisaalta rajoitu belgialaiseen yleisöön, vaan sen kohteena ovat kaikki vapaan käytön maat.(37)
41.       Lopuksi katson, että pääasian valittajan kirjallisissa ja suullisissa huomautuksissaan esittämiä vaihtoehtoisia toimenpiteitä ei voida edellyttää käsiteltävän asian olosuhteissa. Lukuun ottamatta sitä radikaalia ratkaisua, jossa luovutaan teoksen julkaisemisesta (tai levitetään suojattuja asiakirjoja vain osittain), mitä ei voida tietenkään pitää oikeasuhteisena toimenpiteenä, pääasian valittaja on muun muassa ehdottanut analogista pääsyä teokseen kirjastojen päätelaitteista käsin tai mahdollista pääsyn rajoittamista tilaajiin käyttäjänimellä ja salasanalla suojatulla yhteydellä. Nämä toimenpiteet voisivat olla erittäin tehokkaita lisäkeinoja, joilla voidaan rajoittaa pääsyä suojattuihin asiakirjoihin. Niiden toteuttaminen edellyttäisi kuitenkin sellaisen ”suljetun” julkaisumallin käyttöönottoa, joka olisi täysin erilainen kuin pääasian vastapuolten oikeutetusti valitsema avoimempi julkaisumalli ja joka rajoittaisi huomattavasti pääasian vastapuolten tiedonvälityksen vapautta vapaan käytön maissa.(38) Tästä seuraa, että tässä ratkaisuehdotuksessa ehdotettu ratkaisu vaikuttaa – vaikka sillä varmistetaan vähemmän velvoittava tekijänoikeuden suoja – mielestäni olevan ainoa mahdollinen ja oikeasuhteinen ratkaisu, kun otetaan huomioon pääasian valittajan ehdottamien toimenpiteiden erityisen rajoittava luonne.
42.      Kaiken edellä esitetyn perusteella ehdotan, että toiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan, että tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että sisällön julkaiseminen verkkosivustolla ei ole yleisölle välittämistä sellaisessa maassa, jossa tämä sisältö on suojattu tekijänoikeudella ja jossa tähän verkkosivustoon kohdistuu tehokas maarajoitus, jota mahdollisesti täydennetään sellaisilla muilla toimenpiteillä, jotka eivät ole teknisiä, joiden tarkoituksena on rajoittaa pääsyä tai saada yleisö luopumaan tästä pääsystä ja joilla on ennaltaehkäisevä vaikutus rajoituksen kohteena olevassa maassa, kun otetaan huomioon käsiteltävän asian olosuhteet ja muun muassa rajoituksen kohteena olevan maan käyttäjien kyky kiertää tällaisia toimenpiteitä VPN-palvelun tai vastaavan palvelun avulla ja se, että vapaan käytön maassa oleville palvelun tarjoajille ei voida asettaa kohtuuttomia vaatimuksia.
Kolmas ennakkoratkaisukysymys
43.      Kolmannella kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiallisesti, onko niin, että silloin, kun mahdollisuudesta kiertää maarajoitustoimenpide seuraa, että internetissä julkaistu teos välitetään rajoituksen kohteena olevan maan yleisölle tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, välittämisen suorittaa toimija, joka on julkaissut teoksen internetissä, vaikka tutustuminen välitettyyn teokseen edellyttää kyseisen VPN-palvelun tai vastaavan palvelun tarjoajan väliintuloa.
44.      Katson aluksi, että kun otetaan huomioon toiseen ennakkoratkaisukysymykseen ehdotettu vastaus, ei ole tarpeen vastata tähän kolmanteen kysymykseen, joka perustuu lähtökohtaan, jonka mukaan käsiteltävässä asiassa suojattujen asiakirjojen julkaiseminen on tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua yleisölle välittämistä rajoituksen kohteena olevassa maassa, kun otetaan huomioon mahdollisuus kiertää maarajoitus VPN-palvelujen tai vastaavien palvelujen avulla. Esitän kuitenkin seuraavissa kohdissa joitakin täsmennyksiä siitä, voidaanko käsiteltävässä asiassa kuitenkin katsoa, että yleisölle välittämisen, josta toimijaa, joka on tehnyt julkaisun internetissä, ei voida asettaa vastuuseen rajoituksen kohteena olevalla alueella, suorittaa VPN-palvelujen tai vastaavien palvelujen tarjoaja.
45.      Pääasiassa valittaja vetoaa riskiin siitä, että käyttäjät voivat kiertää maarajoitustoimenpiteen menemällä verkkosivustolle VPN-palvelujen avulla.
46.      Tältä osin totean, että vaikka VPN-palvelujen tarjoajat toimivat käsiteltävässä asiassa välittäjinä, ne ovat välittäjiä vain internetiin pääsyssä, eivät tekijänoikeudella suojattujen teosten välittämisessä.(39) Kuten komissio korostaa huomautuksissaan, VPN-palvelut ovat nimittäin laillisesti saatavilla olevia teknisiä palveluja, joita käyttäjät voivat kuitenkin käyttää laittomiin tarkoituksiin. Pelkästään se, että näitä palveluja tai vastaavia palveluja voidaan käyttää tällaisiin tarkoituksiin, ei riitä osoittamaan, että näiden palvelujen tarjoajat välittävät itse suojatun teoksen yleisölle.(40) Tilanne olisi toinen, jos nämä palvelujen tarjoajat kannustaisivat aktiivisesti palvelujensa laittomaan käyttöön. Tällaisessa tapauksessa kyseisillä tarjoajilla voitaisiin nimittäin katsoa olevan ratkaiseva asema kyseessä olevien teosten saataville saattamisessa,(41) mitä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarvittaessa arvioitava ottaen huomioon käsiteltävän asian olosuhteet.
47.      Näin ollen siinä tapauksessa, että mahdollisuudesta kiertää maarajoitustoimenpide seuraa, että internetissä julkaistu teos välitetään rajoituksen kohteena olevan maan yleisölle tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla – minkä sulkisin pois toisen ennakkoratkaisukysymyksen yhteydessä esitettyjen toteamusten perusteella –, VPN-palvelujen tai vastaavien palvelujen tarjoajaa ei voida pitää toimijana, joka suorittaa tämän yleisölle välittämisen.
48.      Näin ollen ehdotan, että kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan, että tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä tapauksessa, että – kun otetaan huomioon mahdollisuus kiertää maarajoitustoimenpiteitä – katsotaan, että sisällön julkaiseminen kyseisellä verkkosivustolla on teoksen välittämistä asianomaisen maan yleisölle, kyseinen säännös on esteenä sille, että VPN-palvelujen tai vastaavien palvelujen tarjoajan katsotaan olevan vastuussa käyttäjän toimista sellaisessa maassa, jossa pääsyä teokseen on rajoitettu, kun käyttäjä käyttää näitä palveluja maarajoitustoimenpiteiden kiertämiseksi, jollei palvelujen tarjoaja kannusta aktiivisesti tällaiseen laittomaan käyttöön kyseisessä maassa suojattuun teokseen pääsemiseksi.
Ratkaisuehdotus
49.      Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Hoge Raad der Nederlandenin esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY 3 artiklan 1 kohtaa
on tulkittava siten, että
1)      siinä ei edellytetä, että teoksen julkaisemisen verkkosivustolla on oltava suunnattu asianomaisen maan yleisölle, jotta se voidaan katsoa kyseisen maan yleisölle välittämiseksi;
2)      sisällön julkaiseminen verkkosivustolla ei ole kyseisessä säännöksessä tarkoitettua yleisölle välittämistä sellaisessa maassa, jossa tämä sisältö on suojattu tekijänoikeudella ja jossa tähän verkkosivustoon kohdistuu tehokas maarajoitus ja mahdollisesti muita maarajoitustoimenpidettä täydentäviä toimenpiteitä, jotka eivät ole teknisiä, joilla pyritään rajoittamaan pääsyä tai saamaan yleisö luopumaan tästä pääsystä ja joilla on ennaltaehkäisevä vaikutus rajoituksen kohteena olevassa maassa, kun otetaan huomioon käsiteltävän asian olosuhteet ja muun muassa rajoituksen kohteena olevan maan käyttäjien kyky kiertää tällaisia toimenpiteitä virtuaalisen yksityisverkon eli VPN-palvelun tai vastaavan palvelun avulla ja se, että vapaan käytön maassa oleville palvelun tarjoajille ei voida asettaa kohtuuttomia vaatimuksia;
3)      siinä tapauksessa, että – kun otetaan huomioon mahdollisuus kiertää maarajoitustoimenpiteitä – katsotaan, että sisällön julkaiseminen kyseisellä verkkosivustolla on teoksen välittämistä asianomaisen maan yleisölle, kyseinen säännös on esteenä sille, että VPN-palvelujen tai vastaavien palvelujen tarjoajan katsotaan olevan vastuussa käyttäjän toimista sellaisessa maassa, jossa pääsyä teokseen on rajoitettu, kun käyttäjä käyttää näitä palveluja maarajoitustoimenpiteiden kiertämiseksi, jollei palvelujen tarjoaja kannusta aktiivisesti tällaiseen laittomaan käyttöön kyseisessä maassa suojattuun teokseen pääsemiseksi.
1      Alkuperäinen kieli: ranska.
2      EYVL 2001, L 167, s. 10.
3      Tämä on Baselissa (Sveitsi) perustettu rahasto, jonka tarkoituksena on täyttää Anne Frankin hengen mukainen yhteiskunnallinen ja kulttuurinen tehtävä.
4      Kahden ensimmäisen kotipaikka on Amsterdam (Alankomaat) ja kolmannen Bryssel (Belgia).
5      Stb. 1912, nro 308.
6      Kyse on muun muassa seuraavista maista: Belgia, Bulgaria, Tšekki, Tanska, Saksa, Viro, Irlanti, Kreikka, Italia, Liettua, Luxemburg, Unkari, Itävalta, Puola, Portugali, Romania, Suomi ja Ruotsi. Ks. tarkemmat tiedot Anne Frankin päiväkirjan eri versioihin sovellettavien tekijänoikeuksien kehityksestä Belgiassa ja Alankomaissa Van Gompel, S., ”Geo-Blocking Measures and the Online Publication of Anne Frank’s diaries”, GRUR International, 2025, osa 74, nro 8, s. 705 ja 706.
7      Kun verkkosivustolla vieraillaan sellaisesta maasta käsin, jossa teos on edelleen suojattu tekijänoikeudella, kuten Alankomaista käsin, tulee näkyviin seuraava viesti: ”Pääsy kielletty – –. Joudumme valitettavasti ilmoittamaan teille, että – –. Tämä verkkosivusto ei ole saatavilla teidän maassanne.”
8      Tällaisessa tilanteessa tulee näkyviin seuraava viesti: ”Pääsynvalvonta – –. Anne Frankin käsikirjoituksista muodostuvaa tieteellistä verkkolaitosta ei ole saatettu saataville kaikissa maissa tekijänoikeussyistä. Tämä verkkolaitos on saatavilla ainoastaan seuraavista maista käsin, joissa se on tullut vapaasti käytettäväksi ja joissa näitä rajoituksia ei sovelleta: [luettelo asianomaisista maista]. Napsauttamalla alla olevaa sanaa ”kyllä” ilmoitatte, että vierailette tällä sivustolla jostakin sellaisesta edellä mainitusta maasta käsin, jossa teos on tullut vapaasti käytettäväksi. Jos näin tehty ilmoitus on virheellinen, kierrätte suojatoimenpiteitä ja on olemassa vaara siitä, että syyllistytte tekijänoikeuden loukkaukseen, josta teidän on vastattava.” Tämän viestin alla on kaksi internetin käyttäjälle ehdotettavaa vaihtoehtoa: vihreä painike, jossa lukee ”Kyllä, tulen verkkosivustolle jostakin edellä mainitusta maasta, jossa teos on tullut vapaasti käytettäväksi”, ja punainen painike, jossa todetaan ”Ei, tulen verkkosivustolle muusta maasta”.
9      Kyseisten tuomareiden mukaan kyse ei ollut tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta yleisölle välittämisestä. He katsoivat myös, että kieltotuomion seurauksena olisi se, että kaikilta niissä maissa, joissa teos on vapaasti käytettävissä, sijaitsevilta internetin käyttäjiltä evättäisiin kokonaan laillinen pääsy internetsivustolle, minkä katsottiin olevan kohtuuton seuraus. Muutoksenhakuasteessa toimiva välitoimista päättävä tuomari tukeutui muun muassa julkisasiamies Szpunarin ratkaisuehdotukseen Grand Production (C‑423/21, EU:C:2022:818; jäljempänä ratkaisuehdotus Grand Production), jonka mukaan oli pääasiallisesti niin, että kyseistä 3 artiklan 1 kohtaa oli tulkittava siten, että sellainen suoratoistoalustan toiminnanharjoittaja, joka lähettää televisio-ohjelmaa edelleen internetissä, ei loukkaa kyseisessä säännöksessä säädettyä yksinoikeutta välittää yleisölle teoksia silloin, kun käyttäjät ohittavat maarajoituksen VPN:n avulla siten, että suojatut teokset ovat saatavilla Euroopan unionin alueella, mihin kyseisen alustan toiminnanharjoittajalla ei ole tekijänoikeuden haltijan lupaa.
10      Kuten unionin tuomioistuin on toistuvasti katsonut, tekijöillä on kyseisen säännöksen mukaisesti luonteeltaan ehkäisevä oikeus, jonka perusteella he voivat puuttua sellaiseen yleisölle välittämiseen, johon heidän teostensa mahdolliset käyttäjät saattaisivat ryhtyä, ja kieltää tällaisen välittämisen (ks. tuomio 20.6.2024, GEMA, C‑135/23, EU:C:2024:526, 17 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; jäljempänä tuomio GEMA).
11      Ks. mm. tuomio 22.6.2021, YouTube ja Cyando (C‑682/18 ja C‑683/18, EU:C:2021:503, 63 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; jäljempänä tuomio YouTube ja Cyando) ja tuomio GEMA, 19 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
12      Ks. tuomio GEMA, 21 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
13      Ks. tuomio 13.7.2023, Ocilion IPTV Technologies (C‑426/21, EU:C:2023:564, 56 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
14      Ks. tuomio GEMA, 22 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
15      Ks. mm. tuomio YouTube ja Cyando, 68 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio GEMA, 23 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
16      Ks. ratkaisuehdotus Grand Production, 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen. Kyseisessä asiassa ei ole annettu tuomiota, koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on peruuttanut ennakkoratkaisupyyntönsä (ks. määräys 13.2.2023, Grand Production, C‑423/21, EU:C:2023:130).
17      Ks. tuomio GEMA, 24 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen. Unionin tuomioistuin on tässä yhteydessä katsonut, että yleisön vastaanottavaisuus voi olla merkityksellistä siinä mielessä, että suojattujen teosten levittämisellä tavoitellaan voittoa silloin, kun käyttäjä yleensä saa siitä taloudellista hyötyä, joka liittyy siihen, että tilat, joissa lähetyksiä levitetään, ovat näin houkuttelevampia ja siten kävijämäärä niissä on lisääntynyt, kun taas tällaista voittoa tavoittelevaa luonnetta ei ole, kun kohdeyleisö ei pidä mainitunlaista levittämistä lainkaan merkittävänä (ks. vastaavasti 25 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
18      Ks. mm. tuomio YouTube ja Cyando, 69 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio GEMA, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
19      Ks. tuomio GEMA, 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
20      Ks. tuomio 13.2.2014, Svensson ym. (C‑466/12, EU:C:2014:76, 19 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Lisäksi on niin, että vaikka voi olla viitteitä siitä, että välittäminen on suunnattu tietyille henkilöiden ryhmille riippumatta siitä, missä nämä henkilöt sijaitsevat (ks. tuomio 29.11.2017, VCAST, C‑265/16, EU:C:2017:913, 47–50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), se, että internetissä julkaiseminen on yleisölle välittämistä, ei edellytä tällaista erityistä ”suuntaamista” tietylle yleisölle. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä nimittäin ilmenee, että kaikki toimet, joilla käyttäjä antaa täysin tietoisena menettelynsä seurauksista pääsyn teoksiin tai muuhun suojattuun aineistoon, ovat tekijänoikeusdirektiivin 3 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua saataviin saattamista ja näin ollen yleisölle välittämistä (ks. tuomio 17.6.2021, M.I.C.M., C‑597/19, EU:C:2021:492, 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
21      Ks. mm. tuomio YouTube ja Cyando, 70 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio GEMA, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
22      Ks. tuomio YouTube ja Cyando, 64 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen. Vastaavasti yleisemmin teollis- ja tekijänoikeuksien osalta teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/48/EY (EUVL 2004, L 157, s. 45) johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa todetaan, että ”[t]eollis- ja tekijänoikeuksien suojan olisi mahdollistettava se, että keksijä tai tekijä saa oikeutettua hyötyä keksinnöstään tai luomistyönsä tuloksesta. Sen olisi myös mahdollistettava teosten, ideoiden ja uuden tietämyksen levittäminen mahdollisimman laajalle. Se ei kuitenkaan saisi olla este sananvapaudelle, tietojen vapaalle liikkuvuudelle ja henkilötietojen suojalle, mukaan lukien Internet”.
23      Ks. tuomio YouTube ja Cyando, 65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
24      Tekijänoikeusdirektiivin 6 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot ulottavat oikeudellisen suojan ”tehokkaisiin teknisiin toimenpiteisiin”. Ks. lisäksi vastaavasti ratkaisuehdotus Grand Production, 28–30 kohta. Sen mukaan näitä tekniikoita käytetään myös tällaisten teosten tekijänoikeuksien hallintavälineinä, ja niillä mahdollistetaan erillisten maksujen periminen saman teoksen eri levitysmuodoista, markkinoiden jakaminen ja niin sanottu hintasyrjintä markkinoiden eri osissa ja maksujen periminen internetsivustoilla välitetyistä sisällöistä.
25      Ks. tuomio 9.3.2021_VG Bild-Kunst (C‑392/19, EU:C:2021:181, 42 ja 43 kohta) ja julkisasiamies Szpunarin ratkaisuehdotus Grand Production (C‑423/21, EU:C:2022:818, 35 kohta).
26      Ks. ratkaisuehdotus Grand Production, 36 kohta.
27      Se, että käyttäjillä on mahdollisuus kiertää suojatoimenpiteitä, on nimittäin riski, joka kuuluu luontaisesti tekijänoikeudella suojattujen digitaalisten teosten levittämiseen varsinkin internetissä (ks. ratkaisuehdotus Grand Production, 42 kohta).
28      Ks. ratkaisuehdotus Grand Production, 38 kohta. Kuten julkisasiamies täsmentää, erilaiset tekniset toimenpiteet, mukaan lukien VPN-palvelut, mahdollistavat nimittäin näiden rajoitusten kiertämisen erityisesti muuttamalla käyttäjän sijaintia virtuaalisesti. Vaikka on olemassa teknisiä keinoja torjua tällaisia käytäntöjä, ne eivät kuitenkaan ole eikä niistä todennäköisesti koskaan tule täysin tehokkaita, sillä rikkomisen tekniikat ovat aina askeleen edellä suojaamistekniikoiden edistymistä.
29      Ks. ratkaisuehdotus Grand Production, 39 kohta. Julkisasiamiehen mukaan tilanne olisi erilainen, jos tekijänoikeudella suojattujen audiovisuaalisten ohjelmien jakelija käyttäisi tarkoituksellisesti tehotonta maarajoitusta, jotta se tosiasiassa mahdollistaisi sen alueen ulkopuolelta oleville henkilöille, jolla sillä on oikeus ohjelmien välittämiseen yleisölle, helpomman pääsyn näihin ohjelmiin suhteessa mahdollisuuksiin, joita objektiivisesti on olemassa internetissä, erityisesti suhteessa yleisesti saatavissa oleviin VPN-palveluihin (44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
30      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen alaviite 29. Ks. myös tehokkaan maarajoituksen varmistamisen mahdollistavista normeista Trimble, M., The EU Geo-Blocking Regulation:
A Commentary, Edward Elgar Publishing, 2024, s. 26–30.
31      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 9 kohta.
32      Ks. mm. tuomio GEMA, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
33      Pääasian vastapuolten istunnossa esittämien huomautusten mukaan – ja jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta tarkistuksesta muuta johdu – käsiteltävässä asiassa toteutettu maarajoitustoimenpide on myös omiaan rajoittamaan pääsyä suureen osaan markkinoilla saatavilla olevista VPN-palveluista.
34      Joka tapauksessa ja vanhan ad impossibilia nemo tenetur (ketään ei velvoiteta mahdottomaan)
‑oikeusperiaatteen mukaisesti teoksen julkaisemisesta internetissä vastaavalle taholle ei voida asettaa mahdotonta tai suhteetonta velvollisuutta, kun otetaan huomioon sen oikeus tiedonvälityksen vapauteen.
35      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 9 kohta.
36      Tältä osin voisi olla myös hyödyllistä, kuten komissio on ehdottanut kirjallisissa huomautuksissaan, että sille, joka on tekijänoikeuden haltija siinä maassa, jossa teos on edelleen suojattu, ilmoitetaan etukäteen julkaisemisesta ja toteutettavista rajoitustoimenpiteistä, jotta tämä voi ottaa niihin kantaa.
37      Lisäksi verkkotunnuksen ”.org” tai ”.be” käytöllä ei ole mitään vaikutusta sisältöön pääsyyn muusta kuin siitä maasta käsin, jossa riidanalainen sisältö on julkaistu.
38      Näin radikaaleja ratkaisuja voitaisiin mielestäni harkita vain, jos pääasian vastapuolten toteuttamat rajoitustoimenpiteet osoittautuisivat täysin tehottomiksi, mitä ei ole kuitenkaan näytetty toteen käsiteltävässä asiassa ja mikä kuuluu joka tapauksessa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen arvioinnin piiriin.
39      Ks. vastaavasti ratkaisuehdotus Grand Production, 41 kohta.
40      Lisäksi tekijänoikeusdirektiivin johdanto-osan 27 perustelukappaleen mukaan aineiston välittämisen mahdollistavien tai toteuttavien välineiden tarjoaminen ei ole kyseisessä direktiivissä tarkoitettua välittämistä.
41      Ks. vastaavasti tuomio 14.6.2017, Stichting Brein (C‑610/15, EU:C:2017:456, 37 kohta).