62002TO0206_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa T206/02,
Kurdistanin kansalliskongressi (KNK), kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajanaan asianajaja J. Boisseau,
valittajana,
vastaan
Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään M. Vitsentzatos ja S. Marquardt,
vastaajana,
jota tukevat
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään aluksi G. zur Hausen ja G. Boudot, sittemmin J. Enegren ja G. Boudot, prosessiosoite Luxemburgissa,
ja
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, asiamiehenään aluksi J. Collins, sittemmin R. Caudwell, prosessiosoite Luxemburgissa,
väliintulijoina,
jossa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta ja päätöksen 2001/927/EY kumoamisesta 2 päivänä toukokuuta 2002 tehty neuvoston päätös 2002/334/EY (EYVL L 116, s. 33),
EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit N. J. Forwood ja S. Papasavvas,
kirjaaja: H. Jung,
on antanut seuraavan
määräyksen
Tuomion perustelut
Asian tausta
1. Asiakirja-aineistosta käy ilmi, että Kurdistanin työväenpuolue (PKK) perustettiin vuonna 1978 ja että se aloitti aseellisen taistelun Turkin hallitusta vastaan, jotta tämä tunnustaisi kurdien itsemääräämisoikeuden. Heinäkuussa 1999 PKK julisti yksipuolisen tulitauon, mutta varasi oikeuden itsepuolustukseen. Huhtikuussa 2002 PKK:n puoluekokous ilmoitti puolueen hajottamisesta.
2. Kurdistanin kansalliskongressi (KNK), joka on perustettu 1999, on noin kolmestakymmenestä järjestöstä muodostuva järjestö. KNK:n tavoitteena on vahvistaa Kurdien yhtenäisyyttä ja yhteistyötä Kurdistanin kaikissa osissa ja tukea heidän taisteluaan kurdivaltion keskeiset edut huomioon ottaen (KNK:n perustamiskirjan 7 §:n A kohta). PKK oli KNK:n perustajajäsen.
3. Koska neuvosto katsoi, että yhteisön toiminta oli tarpeen Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1373 (2001) täytäntöön panemiseksi, se määritteli 27.12.2001 yhteisen kannan 2001/930/YUTP terrorismin torjumisesta (EYVL L 344, s. 90) ja yhteisen kannan 2001/931/ YUTP erityistoimenpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi (EYVL L 344, s. 93).
4. Yhteisen kannan 2001/931 2 artiklassa todetaan seuraavaa:
Euroopan yhteisö määrää sille Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa annetun toimivallan rajoissa liitteessä lueteltujen henkilöiden, ryhmien ja yhteisöjen varojen, rahoituksen lähteiden tai taloudellisten resurssien jäädyttämisestä.
5. Neuvosto antoi 27 päivänä joulukuuta 2001 tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi asetuksen (EY) N:o 2580/2001 (EYVL L 344, s. 70).
6. Asetuksen N:o 2580/2001 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
1. Jäljempänä 5 ja 6 artiklassa tarkoitettuja poikkeuksia lukuun ottamatta:
a) kaikki 3 kohdassa tarkoitetussa luettelossa mainituille luonnollisille tai oikeushenkilöille, ryhmille tai yhteisöille kuuluvat tai niiden omistamat tai hallussa olevat varat, muut rahoituksen lähteet ja taloudelliset resurssit on jäädytettävä;
b) varoja, muita rahoituksen lähteitä ja taloudellisia resursseja ei saa luovuttaa suoraan tai välillisesti 3 kohdassa tarkoitetussa luettelossa mainittujen luonnollisten henkilöiden, oikeushenkilöiden, ryhmien ja yhteisöjen käyttöön tai niiden hyväksi.
2. Jäljempänä 5 ja 6 artiklassa tarkoitettuja poikkeuksia lukuun ottamatta on kiellettävä rahoituspalvelujen tarjoaminen 3 kohdassa tarkoitetussa luettelossa mainituille luonnollisille henkilöille, oikeushenkilöille, ryhmille ja yhteisöille tai niiden hyväksi.
3. Neuvosto laatii yksimielisesti luettelon niistä henkilöistä, ryhmistä ja yhteisöistä, joihin tätä asetusta sovelletaan, tarkastelee ja muuttaa sitä yhteisen kannan 2001/931/YUTP 1 artiklan 4, 5 ja 6 kohdan määräysten mukaisesti. Tähän luetteloon on sisällyttävä:
i) luonnolliset henkilöt, jotka tekevät tai yrittävät tehdä terroriteon taikka osallistuvat terroriteon tekemiseen tai edistävät sellaisen tekemistä;
ii) oikeushenkilöt, ryhmät tai yhteisöt, jotka tekevät tai yrittävät tehdä terroriteon taikka osallistuvat terroriteon tekemiseen tai edistävät sellaisen tekemistä;
iii) oikeushenkilöt, ryhmät tai yhteisöt, joita omistaa tai joissa määräysvaltaa käyttää yksi tai useampi i ja ii alakohdassa tarkoitettu luonnollinen henkilö, oikeushenkilö, ryhmä tai yhteisö, tai
iv) luonnolliset henkilöt, oikeushenkilöt, ryhmät tai yhteisöt, jotka toimivat yhden tai useamman i ja ii alakohdassa tarkoitetun luonnollisen henkilön, oikeushenkilön, ryhmän tai yhteisön puolesta tai ohjauksessa.
7. Neuvosto teki 2.5.2002 asetuksen N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta ja päätöksen 2001/927/EY kumoamisesta päätöksen 2002/334/EY (EYVL L 116, s. 33; jäljempänä riidanalainen päätös). Tässä päätöksessä PKK oli sisällytetty asetuksen N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun luetteloon (riidanalainen luettelo).
8. Neuvosto teki 17.6.2002 asetuksen N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta ja päätöksen 2002/334/EY kumoamisesta päätöksen 2002/460/EY (EYVL L 160, s. 26). PKK:n nimi oli edelleen riidanalaisessa luettelossa. Kyseistä luetteloa on tämän jälkeen päivitetty säännöllisesti neuvoston päätöksillä.
Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset
9. KNK, jonka edustajana on sen puheenjohtaja Serif Vanly, nosti nyt käsiteltävänä olevan kumoamiskanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 2.7.2002 toimittamallaan kannekirjelmällä.
10. Komissio ja Yhdistynyt kuningaskunta hyväksyttiin 24.2.2003 annetulla määräyksellä väliintulijoiksi tukemaan neuvostoa.
11. Neuvosto esitti nyt käsiteltävänä olevassa asiassa erillisellä asiakirjalla oikeudenkäyntiväitteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan 1 kohdan nojalla. Kantaja ja komissio esittivät tätä oikeudenkäyntiväitettä koskevat huomautuksensa asetetussa määräajassa. Yhdistynyt kuningaskunta luopui tällaisten huomautusten esittämisestä.
12. Neuvosto, jota komissio tukee, vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
- jättää kanteen tutkimatta
- velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
13. Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
- nimeää julkisasiamiehen
- määrää Euroopan parlamentin luovuttamaan EU:n ja Turkin parlamentaarisen sekakomitean 17. ja 18.6.2002 pidetyn kokouksen äänitallenteen
- ottaa kanteen tutkittavaksi
- velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Tutkittavaksi ottaminen
Asianosaisten lausumat
14. Neuvosto, jota komissio tukee, väittää, ettei riidanalainen päätös koske kantajaa suoraan ja erikseen.
15. Ne korostavat ensinnäkin, ettei KNK ole kyseisen päätöksen adressaatti eikä sitä mainita päätöksessä nimenomaisesti eikä implisiittisesti. Ne esittävät, että ainoa KNK:n esiin tuoma intressi - eli sen diplomaattiselle toiminnalle, maineelle ja uskottavuudelle aiheutuva haitta - ei riitä yksilöimään sitä.
16. Toiseksi neuvosto ja komissio väittävät, ettei KNK:lla ole asiavaltuutta kanteen nostamiseen myöskään yhden jäsenensä nimissä. PKK ei yhtäältä ole enää KNK:n jäsen. Toisaalta neuvosto väittää toissijaisesti, ettei KNK ole oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla jäsentensä yhteisten etujen puolustamisen varmistamiseksi perustettu yhdistys, kun otetaan huomioon sen jäsenten erilaisuus.
17. Kolmanneksi kantajan väite - jonka mukaan kanne on otettava tutkittavaksi tehokkaan oikeussuojakeinon puuttumisen johdosta - on hylättävä, kun otetaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C50/00 P, Unión de Pequeños Agricultores vastaan neuvosto, 25.7.2002 antama tuomio (Kok. 2002, s. I6677, 43 kohta).
18. Neljänneksi neuvosto ja komissio katsovat, ettei KNK:lla ole asiavaltuutta, koska se ei väitä, että riidanalaisella päätöksellä toteutettu varojen jäädyttäminen olisi koskenut sen rahoituksen lähteitä.
19. KNK esittää aluksi, ettei se yritä suojella omia etujaan vaan pikemminkin vahvistaa historiallisen totuuden, eli sen, että PKK on purkanut itsensä ja lopettanut kaiken väkivaltaisen toiminnan. KNK ei siten pyri kanteellaan torjumaan asetuksen N:o 2580/2001 vaikutuksia eikä riitauttamaan tulevia taloudellisia seuraamuksia, joita sen ei koskaan tarvitse kärsiä.
20. KNK:n kanteella pyritään sitä vastoin kumoamaan riidanalainen päätös, koska siitä aiheutuu vakavaa vahinkoa KNK:n poliittisen toiminnan oikeutukselle. PKK:n lisääminen virheellisesti riidanalaiseen luetteloon vähentää huomattavasti KNK:n aloittaman taistelun uskottavuutta. Tältä osin KNK huomauttaa, että sen perustamiskirjan 7 §:n A kohdan mukaan se on saanut jäseniltään tehtäväkseen tukea niiden taistelua kurdivaltion keskeiset edut huomioon ottaen.
21. KNK muistuttaa, että PKK on hajottanut itsensä huhtikuussa 2002 pidättäytyen näin koskaan riitauttamasta sille osoitettua päätöstä. Tämä hajottaminen pakottaa KNK:n nostamaan kumoamiskanteen. Tältä osin KNK huomauttaa, että neuvosto on myöntänyt, että jos PKK olisi edelleen KNK:n jäsen, riidanalainen päätös olisi koskenut erikseen KNK:ta.
22. Useita välikohtauksia tapahtui Euroopan neuvostossa ainoastaan muutamia päiviä riidanalaisen päätöksen tekemisen jälkeen. Kahdelta sen merkittävältä jäseneltä oli muun muassa kielletty oikeus osallistua 17. ja 18.6.2002 pidettyyn EU:n ja Turkin parlamentaarisen sekakomitean kokoukseen sillä perusteella, että he olivat terroristeja.
23. Riidanalaisen päätöksen laillisuuden riitauttamiseksi ei myöskään ole mitään muuta oikeussuojakeinoa. Näin ollen kanne on otettava tutkittavaksi, jotta ei loukattaisi ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 ja 13 artiklasta ilmeneviä yleisiä periaatteita. Tältä osin edellä 17 kohdassa mainitussa asiassa Unión de Pequeños Agricultores vastaan neuvosto annettu tuomio ei ole esteenä, sillä nyt käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole tarpeen tutkia kansallista prosessioikeutta, koska riidanalaisen päätöksen tekeminen itsessään vaikuttaa KNK:hon.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
24. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan 1 kohdan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi asianosaisen hakemuksesta ratkaista tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä koskevan väitteen käsittelemättä itse pääasiaa. Saman artiklan 3 kohdan mukaan hakemuksen jatkokäsittely on suullinen, jollei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätä toisin.
25. Käsiteltävänä olevassa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo saaneensa riittävästi tietoa asian yhteydessä esitetystä asiakirja-aineistosta eikä pidä suullisen käsittelyn aloittamista tarpeellisena. Oikeuskäytännön selkeyden huomioon ottaen ei erityisesti ole tarpeen nimetä julkisasiamiestä. Samoin vaatimus Euroopan parlamentin asiakirjan esittämisestä on hylättävä, koska - vaikka tällainen asiakirja näyttäisi toteen kantajan lausumat - se ei vaikuttaisi kanteen tutkittavaksi ottamiseen.
26. On selvää, ettei kantajaa voida katsoa riidanalaisen päätöksen adressaatiksi, koska sen nimeä ei ole kirjattu riidanalaiseen luetteloon.
27. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jonkin henkilöryhmän yhteisiä etuja edistämään perustettua yhdistystä ei voi koskea erikseen EY 230 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla sellainen toimi, joka koskee tämän ryhmän yleisiä etuja, ja tämän vuoksi yhdistys ei voi nostaa kumoamiskannetta, koska sen jäsenet eivät yksityishenkilöinäkään voi näin tehdä (yhdistetyt asiat 19/62-22/62, Fédération nationale de la boucherie en gros et du commerce en gros des viandes ym. v. neuvosto, tuomio 14.12.1962, Kok. 1962, s. 943, 960 ja asia T69/96, Hamburger Hafen und Lagerhaus ym. v. komissio, tuomio 21.3.2001, Kok. 2001, s. II1037, 49 kohta).
28. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa on todettava, että kantajan perustamiskirjan 7 §:n A kohdan mukaan sen tehtävänä on vahvistaa Kurdien yhtenäisyyttä ja yhteistyötä Kurdistanin kaikissa osissa ja tukea niiden taistelua kurdivaltion keskeiset edut huomioon ottaen. Se on näin ollen katsottava tietyn henkilöryhmän yhteisten etujen edistämiseksi perustetuksi yhdistykseksi.
29. Tämän johtopäätöksen vahvistaa myös kantajan ensimmäinen väite, jonka mukaan PKK:n kirjaaminen luetteloon aiheuttaa vakavaa vahinkoa sen poliittisen toiminnan oikeutukselle ja harjoittamiselle. Näin väittäessään kantaja vetoaa jäsentensä yhteisten etujen puolustamiseen. Edellä mainitun oikeuskäytännön nojalla päätöksen ei tällä perusteella voida katsoa koskevan sitä erikseen.
30. Seuraavaksi on tutkittava, voiko kantaja vedota siihen, että yksi tai useampi sen jäsenistä voisi nostaa kanteen riidanalaista päätöstä vastaan.
31. Kantaja vetoaa siihen, että PKK oli yksi sen jäsenistä ja että PKK olisi voinut nostaa kanteen riidanalaista päätöstä vastaan.
32. Tällä väitteellään kantaja myöntää - ilman, että sitä olisi tarpeen kyseenalaistaa - ettei PKK ole enää yksi sen jäsenistä. Tältä osin ei voida hyväksyä, että henkilön aikaisempi kuuluminen yhdistykseen mahdollistaisi tälle yhdistykselle vetoamisen kyseisen henkilön mahdolliseen toimintaan. Tällaisten perustelujen hyväksyminen nimittäin merkitsisi eräänlaisen jatkuvan kanneoikeuden tarjoamista yhdistykselle, ja näin siitä huolimatta, ettei kyseinen yhdistys voi enää väittää edustavansa entisen jäsenensä etuja.
33. Se seikka, että kantajan mukaan PKK on hajottanut itsensä ja että se on tästä syystä ainoa, joka voi nostaa kanteen, ei voi muuttaa tätä johtopäätöstä. Kyseinen väite - mikäli sen oletetaan pitävän paikkansa - voi nimittäin johtaa ainoastaan toteamukseen, ettei PKK voi enää nostaa kannetta. Näin ollen kantaja ei voisi oman kanneoikeutensa tueksi enää vedota yhden jäsenensä mahdollisuuteen nostaa kanne yksityishenkilönä.
34. Kantaja vetoaa myös siihen, että tiettyjä sen jäseniä oli arvosteltu sekä Euroopan parlamentissa että Euroopan neuvostossa pian riidanalaisen päätöksen tekemisen jälkeen.
35. Vaikka nämä seikat pitäisivät paikkansa, kantaja ei selitä, millä perusteella nämä jäsenet voisivat itse nostaa kumoamiskanteen riidanalaista päätöstä vastaan. Näiden tapahtumien ei missään tapauksessa voida katsoa olevan riidanalaisen päätöksen oikeusvaikutusten seurauksia.
36. Lopuksi kantaja väittää, ettei mikään muu oikeussuojakeino kuin nyt käsiteltävänä oleva kanne mahdollista riidanalaisen päätöksen laillisuuden riitauttamista siltä osin kuin se koskee PKK:ta.
37. On todettava, että kyseinen väite on virheellinen. Se seikka, ettei kantaja itse voi nostaa kumoamiskannetta riidanalaista päätöstä vastaan, ei suinkaan merkitse, ettei kukaan muu henkilö, jolle päätös on osoitettu tai jota se koskee suoraan ja erikseen, voisi nostaa tällaista kannetta.
38. Tältä osin on yleisesti tunnettua, että neuvosto lisäsi KADEK:n ja Kongra-Gelin PKK:n aliaksina riidanalaiseen luetteloon asetuksen N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta ja päätöksen 2003/902/EY kumoamisesta 2.4.2004 tekemällään päätöksellä 2004/306/EY (EUVL L 99, s. 28). Kongra-Gel on vaatinut kyseisen päätöksen kumoamista 25.6.2004 nostamallaan kanteella, joka on kirjattu numerolla T253/04 (EUVL C 262, s. 28).
39. Koska kantaja ei voi vedota siihen, että yksi sen jäsenistä voi nostaa kumoamiskanteen riidanalaista päätöstä vastaan, on todettava, ettei riidanalainen päätös koske sitä erikseen.
40. Kaiken edellä esitetyn perusteella kanne on jätettävä tutkimatta.
Oikeudenkäyntikulut
41. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantaja on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut neuvoston vaatimusten mukaisesti.
42. Saman työjärjestyksen 87 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan jäsenvaltiot ja toimielimet, jotka ovat asiassa väliintulijoina, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan. Näin ollen Yhdistynyt kuningaskunta ja komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto)
on määrännyt seuraavaa:
1) Kanne jätetään tutkimatta.
2) Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan neuvoston oikeudenkäyntikulut.
3) Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ja komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Annettiin Luxemburgissa 15 päivänä helmikuuta 2005.