62021CJ0650
TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
2023 m. balandžio 20 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė politika – Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje – Direktyva 2000/78/EB – Diskriminacijos dėl amžiaus draudimas – Valstybės tarnautojų darbo užmokestis – Diskriminacinėmis pripažintos anksčiau galiojusios nacionalinės teisės normos – Priskyrimas prie naujosios darbo užmokesčio sistemos atsižvelgiant į pagal anksčiau galiojusią darbo užmokesčio sistemą nustatytą tarnybos stažą – Šio tarnybos stažo patikslinimas nustatant palyginimo atskaitos datą – Diskriminacinis naujojo priskyrimo pobūdis – Nuostata, kuria sudaromos mažiau palankios sąlygos vyresnio amžiaus valstybės tarnautojams“
Byloje C-650/21
dėl Verwaltungsgerichtshof (Aukščiausiasis administracinis teismas, Austrija) 2021 m. spalio 18 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2021 m. spalio 27 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
FW,
CE
dalyvaujant:
Landespolizeidirektion Niederösterreich,
Finanzamt Österreich,
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė A. Prechal, teisėjai M. L. Arastey Sahún (pranešėjas), F. Biltgen, N. Wahl ir J. Passer,
generalinis advokatas J. Richard de la Tour,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
FW, atstovaujamo Rechtsanwältin V. Treber-Müller,
–
CE, atstovaujamo Rechtsanwalt M. Riedl,
–
Austrijos vyriausybės, atstovaujamos A. Posch ir J. Schmoll,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos B.-R. Killmann ir D. Martin,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (OL L 303, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79; klaidų ištaisymas OL L 173, 2022, p. 134), 1, 2 ir 6 straipsnių bei Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 21 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant FW ir CE ginčą su Landespolizeidirektion Niederösterreich (Žemutinės Austrijos federalinės žemės policijos direkcija, Austrija) ir Finanzamt Österreich (Mokesčių inspekcija, Austrija), buvusia Finanzamt Salzburg-Land (Zalcburgo žemės mokesčių inspekcija, Austrija) (toliau kartu – mokesčių administratorius), dėl FW ir CE tarnybos stažo nustatymo pagal federalinės valstybės tarnautojų darbo užmokesčio lentelę.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Direktyvos 2000/78 1 straipsnyje „Tikslas“ nustatyta:
„Šios direktyvos tikslas – nustatyti kovos su diskriminacija dėl religijos ar įsitikinimų, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos užimtumo ir profesinėje srityje bendrus pagrindus siekiant valstybėse narėse įgyvendinti vienodo požiūrio principą.“
4
Šios direktyvos 2 straipsnyje „Diskriminacijos sąvoka“ nurodyta:
„1.   Šioje direktyvoje „vienodo požiūrio principas“ reiškia, kad dėl kurios nors iš 1 straipsnyje nurodytų priežasčių nėra jokios tiesioginės ar netiesioginės diskriminacijos.
2.   Šio straipsnio 1 dalyje:
a)
tiesioginė diskriminacija yra akivaizdi tada, kai dėl bet kurios iš 1 straipsnyje nurodytų priežasčių su vienu asmeniu elgiamasi mažiau palankiai, nei panašioje situacijoje yra, buvo ar galėjo būti elgiamasi su kitu asmeniu;
b)
netiesioginė diskriminacija yra akivaizdi tada, kai dėl akivaizdžiai neutralių sąlygų, kriterijų ar taikomos praktikos tam tikrą religiją ar įsitikinimus išpažįstantys, tam tikrą negalią turintys, tam tikro amžiaus ar tam tikros seksualinės orientacijos asmenys gali patekti tam tikru atžvilgiu į prastesnę padėtį nei kiti asmenys, nebent:
i)
tas sąlygas, kriterijus ar taikomą praktiką objektyviai pateisina teisėtas tikslas, o šio tikslo siekiama atitinkamomis [tinkamomis] ir būtinomis priemonėmis arba <…>
<…>“
5
Minėtos direktyvos 3 straipsnio „Taikymo sritis“ 1 dalyje c punkte numatyta:
„Neviršijant Bendrijai suteiktų įgaliojimų, ši direktyva taikoma visiems asmenims tiek valstybiniame, tiek privačiame sektoriuje, įskaitant valstybines įstaigas:
<…>
c)
įdarbinimui ir darbo sąlygoms, įskaitant atleidimą iš darbo ir atlyginimą.“
6
Tos pačios direktyvos 6 straipsnis „Skirtingo požiūrio dėl amžiaus pateisinimas“ suformuluotas taip:
„1.   Nepaisydamos 2 straipsnio 2 dalies, valstybės narės gali numatyti, kad skirtingas požiūris dėl amžiaus nėra diskriminacija, jei pagal nacionalinę teisę jį objektyviai ir tinkamai pateisina teisėtas tikslas, įskaitant teisėtos [teisėtus] užimtumo politikos, darbo rinkos ir profesinio mokymo tikslus, o šio tikslo siekiama tinkamomis ir būtinomis priemonėmis.
<…>
2.   Nepaisydamos 2 straipsnio 2 dalies, valstybės narės gali numatyti, kad amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės ar negalios pensiją, nustatymas pagal profesinės socialinės apsaugos sistemas, įskaitant pagal šias sistemas nustatomą skirtingą darbuotojų amžių arba sudaromas darbuotojų grupes arba nustatomas darbuotojų kategorijas, ir pagal tokias sistemas aktuariniams apskaičiavimams taikomi su amžiumi susiję kriterijai nelaikomi diskriminacija dėl amžiaus, jei dėl to nepradedama diskriminuoti dėl lyties.“
7
Direktyvos 2000/78 16 straipsnyje „Laikymasis“ nustatyta:
„Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad:
a)
būtų panaikinti visi įstatymai, kiti teisės aktai ir administracinės nuostatos, kurie prieštarauja vienodo požiūrio principui;
b)
būtų panaikintos, paskelbtos negaliojančiomis arba iš dalies pakeistos visos vienodo požiūrio principui prieštaraujančios nuostatos, kurios yra įtrauktos į individualias arba kolektyvines sutartis, įmonių vidaus taisykles bei į laisvoms profesijoms, darbuotojų ir darbdavių organizacijoms taikomas taisykles.“
Austrijos teisė
8
Austrijos teisė dėl valstybės tarnautojų darbo užmokesčio ir perkėlimo į aukštesnę pakopą buvo daug kartų iš dalies pakeista dėl tam tikrų jos nuostatų nesuderinamumo su Sąjungos teise. Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad naująja valstybės tarnautojų darbo užmokesčio ir perkėlimo į aukštesnę pakopą sistema, parengta dėl 2019 ir 2020 m. įsigaliojusių teisės aktų dalinių pakeitimų, visų pirma buvo siekiama panaikinti diskriminaciją dėl amžiaus, kurią nulėmė anksčiau galiojusi darbo užmokesčio ir perkėlimo į aukštesnę pakopą sistema.
2010 m. GehG
9
Siekiant panaikinti diskriminaciją dėl amžiaus, kurią nulėmė anksčiau galiojusi Gehaltsgesetz (Darbo užmokesčio įstatymas) redakcija, kuri konstatuota 2009 m. birželio 18 d. Sprendime Hütter (C-88/08, EU:C:2009:381), Gehaltsgesetz 1956 (1956 m. Darbo užmokesčio įstatymas, BGBl. 54/1956), iš dalies pakeisto 2010 m. Bundesbesoldungsreform
2010 (2010 m. Federalinis įstatymas dėl darbo užmokesčio reformos; BGBl. I, 82/2010) (toliau – 2010 m. GehG), 8 straipsnio 1 dalyje buvo numatyta:
„Perkėlimą į aukštesnę pakopą lemia atskaitos data. Jei šiame straipsnyje nenustatyta kitaip, perkeliant į antrąją kiekvienos valstybės tarnautojų pareigybės kategorijos tarnybos pakopą būtinas penkerių metų laikotarpis, o perkeliant į kitas pakopas – dvejų metų laikotarpis.“
10
2010 m. GehG 12 straipsnyje buvo nustatyta:
„1.   Perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data, laikantis 4–8 dalyse nustatytų apribojimų, nustatoma nuo įdarbinimo dienos atsižvelgiant į toliau nurodytus laikotarpius, įgytus po birželio 30 d. tų metų, kuriais po priėmimo į pirmąją mokymosi mokykloje pakopą buvo ar būtų buvę mokytasi devynerius metus. Šie laikotarpiai yra:
1)
visi 2 dalyje nurodyti laikotarpiai;
2)
kiti laikotarpiai:
a)
atsižvelgiama į bendrą tų laikotarpių trukmę, jeigu jie atitinka 3 arba 3a dalies reikalavimus;
b)
jeigu jie neatitinka 3 arba 3a dalies reikalavimų
aa)
atsižvelgiama į bendrą tų laikotarpių trukmę, jeigu ji neviršija trejų metų, ir
bb)
jeigu jie neviršija papildomų trejų metų, atsižvelgiant dalijama per pusę.
1a.   Bendra laikotarpių, kurie buvo pridėti pagal 1 dalies 2 punkto b papunkčio aa dalį ir 2 dalies 6 punktą, ir mokomosios praktikos laikotarpių, kurie buvo pridėti pagal 2 dalies 4 punkto d papunktį, trukmė negali viršyti trejų metų. Vis dėlto, jeigu
1)
pagal 2 dalies 6 punktą užbaigtas mokymas turi atitikti daugiau kaip dvylika mokymosi lygių remiantis švietimo teisės aktų nuostatomis, šis laikotarpis pratęsiamas vienais metais už kiekvieną po dvyliktojo lygmens prasimokytą lygį;
2)
jeigu mokymasis, užbaigtas pagal 2 dalies 4 punkto d papunktį, tęsėsi daugiau kaip 36 mėnesius, reikalaujamus pagal šias nuostatas, šis laikotarpis pratęsiamas vienu mėnesiu už kiekvieną mokymosi po 36 mėnesių mėnesį.
<…>“
11
Perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data, leidžianti nustatyti valstybės tarnautojo perkėlimą į aukštesnę pakopą, taigi ir jo poziciją pagal darbo užmokesčio lentelę, galėjo būti nustatoma pagal 2010 m. GehG 113 straipsnio 10 ir 11 dalis (šios nuostatos, būtent jų 2003 m. gruodžio 31 d. redakcija, taikomos iki šiol) tik pateikus prašymą.
2015 m. GehG
12
Siekiant panaikinti diskriminaciją dėl amžiaus, kilusią dėl 2010 m. GehG ir konstatuotą 2014 m. lapkričio 11 d. Sprendime Schmitzer (C‑530/13, EU:C:2014:2359), 2010 m. GehG atgaline data buvo pakeistas priimant 2015 m. Bundesbesoldungsreform (2015 m. Federalinis įstatymas dėl tarnautojų darbo užmokesčio reformos; BGBl. I, 32/2015), Dienstrechts-Novelle 2015 (2015 m. Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymas; BGBl. I; 65/2015) ir 2016 m. Besoldungsrechtsanpassungsgesetz (Valstybės tarnautojų darbo užmokesčio teisės aktų suderinimo įstatymas; BGBl. I, 104/2016) (toliau – 2015 m. GehG).
13
2015 m. GehG 8 straipsnio „Priskyrimas prie darbo užmokesčio pakopos ir perkėlimas į aukštesnę pakopą“ 1 dalyje numatyta:
„<…> Priskyrimą prie darbo užmokesčio pakopos ir perkėlimą į aukštesnę pakopą lemia tarnybos stažas pagal darbo užmokesčio lentelę.“
14
2015 m. GehG 12 straipsnio „Tarnybos stažas pagal darbo užmokesčio lentelę“ 1 dalyje nustatyta:
„Tarnybos stažas pagal darbo užmokesčio lentelę apima valstybės tarnyboje išdirbtų laikotarpių, būtinų perkeliant į aukštesnę pakopą, trukmę ir įskaitytinų ankstesnių laikotarpių trukmę.“
15
2015 m. GehG 169c straipsnyje, kuris susijęs su dirbančių valstybės tarnautojų perkėlimu į naująją darbo užmokesčio ir perkėlimo į aukštesnę pakopą sistemą, buvo numatyta:
„1.   Visi prie 169d straipsnyje nurodytų valstybės tarnautojų pareigybės ir darbo užmokesčio kategorijų priskirti tarnautojai, 2015 m. vasario 11 d. dirbantys valstybės tarnyboje, vadovaujantis tolesnėmis nuostatomis į šiuo federaliniu įstatymu sukurtą naująją darbo užmokesčio sistemą perkeliami tik remiantis jų ligšioliniu darbo užmokesčiu. Valstybės tarnautojai remiantis jų ligšioliniu darbo užmokesčiu pirmiausia priskiriami prie naujosios darbo užmokesčio sistemos, pagal kurią išlaikomas jų ligšiolinis darbo užmokestis, tam tikros darbo užmokesčio pakopos <…>
2.   Valstybės tarnautojas į naująją darbo užmokesčio sistemą perkeliamas bendrai nustatant jo tarnybos stažą pagal darbo užmokesčio lentelę. Tam bendrai lemiamą reikšmę turi perkėlimo suma. Perkėlimo suma yra visas darbo užmokestis (neatsižvelgiant į galimą perkėlimą į aukštesnę pakopą išimties tvarka), kuriuo buvo remiamasi apskaičiuojant valstybės tarnautojo 2015 m. vasario mėn. (perkėlimo mėnuo) darbo užmokestį. <…>
2a.   Perkėlimo suma laikomas bazinis darbo užmokesčio dydis, taikomas tai atlyginimo pakopai, kuri faktiškai turėjo lemiamą reikšmę už perkėlimo mėnesį išmokėtam darbo užmokesčiui (priskyrimas pagal algalapį). Darbo užmokesčio pagrindo ar dydžio teisėtumas nevertinamas. Apskaičiuojant perkėlimo sumą į vėlesnį išmokėto darbo užmokesčio patikslinimą turi būti atsižvelgiama tik tiek, kiek
1)
juo ištaisomos faktinio pobūdžio klaidos, padarytos į automatinę duomenų apdorojimo sistemą įvedant duomenis, ir
2)
akivaizdžiai įvesti ne tie duomenys, kuriuos ketinta įvesti, ir tai matyti iš įvesties momentu jau buvusių dokumentų.
<…>
3.   Perkelto valstybės tarnautojo tarnybos stažas pagal darbo užmokesčio lentelę nustatomas remiantis laikotarpiu, būtinu tam, kad valstybės tarnautoją būtų galima perkelti iš pirmosios darbo užmokesčio pakopos (nuo pirmosios dienos) į tą tos pačios valstybės tarnautojų pareigybės kategorijos darbo užmokesčio pakopą, prie kurios priskirta mažiausia darbo užmokesčio suma yra artimiausia perkėlimo sumai 2015 m. vasario 12 d. Jei perkėlimo suma sutampa su mažiausia tos pačios valstybės tarnautojų pareigybės kategorijos darbo užmokesčio pakopai taikoma suma, išlaikoma ši darbo užmokesčio pakopa. Visos lyginamosios sumos suapvalinamos iki artimiausio sveiko euro skaičiaus.
4.   3 dalyje nustatytas tarnybos stažas pagal darbo užmokesčio lentelę pratęsiamas laikotarpiu, praėjusiu nuo paskutinio perkėlimo į aukštesnio darbo užmokesčio pakopą iki perkėlimo mėnesio pabaigos, jei ši trukmė reikšminga perkeliant į aukštesnę pakopą.
<…>“
16
Pagal 2015 m. GehG 175 straipsnio 79 dalies 3 punktą šio įstatymo 8 ir 12 straipsniai, įskaitant jų pavadinimus, 2015 m. GehG išdėstyta redakcija įsigalioja kitą dieną po paskelbimo, t. y. 2015 m. vasario 12 d., o visos ankstesnės šių straipsnių redakcijos nebegali būti taikomos vykstančiose ar būsimose procedūrose.
2020 m. GehG
17
Siekiant panaikinti diskriminaciją dėl amžiaus, kurią lemia 2015 m. GehG ir kuri konstatuota 2019 m. gegužės 8 d. Teisingumo Teismo sprendimuose Leitner (C-396/17, toliau – Sprendimas Leitner, EU:C:2019:375) ir Österreichischer Gewerkschaftsbund (C-24/17, EU:C:2019:373), 2015 m. GehG buvo iš dalies pakeistas priimant Dienstrechts-Novelle 2019 (2019 m. 2-asis Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymas; BGBl. I, 153/2020) ir Dienstrechts-Novelle 2019 (2020 m. Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymas; BGBl. I, 153/2020) (toliau – 2020 m. GehG).
18
2020 m. GehG 169f straipsnyje nustatyta, kad:
„1.   Valstybės tarnautojų,
1)
kurie 2019 m. 2-uoju Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymo paskelbimo dieną dirba ir
2)
kurie buvo perkelti pagal 169c straipsnio 1 dalį (prireikus siejamą su 169d straipsnio 3, 4 arba 6 dalimis), ir
3)
kuriems atskaitos data perkėlimo į aukštesnę pakopą esamoje darbo vietoje tikslais pirmą kartą buvo nustatyta neįskaitant laikotarpių, įgytų iki sukankant 18 metų, ir
4)
kuriems po pirmojo nustatymo, kaip nurodyta 3 punkte, laikotarpiai, įgyti iki sukankant 18 metų, nebuvo įskaityti pagal [2010 m. Federalinio darbo užmokesčio reformos įstatymo] nuostatas, ir šie laikotarpiai neturėjo jokios įtakos priskiriant, nes nebuvo atsižvelgta į tai, kad pagal šį federalinį įstatymą buvo nustatytas ilgesnis laikotarpis, būtinas tam, kad jie galėtų pirmą kartą būti perkelti į aukštesnę pakopą,
pozicija [pagal darbo užmokesčio lentelę] turi būti iš naujo nustatyta d’office priimant sprendimą.
<…>
3.   Jeigu [2019 m. 2-ojo Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymo] paskelbimo dieną vykdomose procedūrose iš esmės nagrinėjamas klausimas dėl ankstesnių papildomų tarnybos laikotarpių įskaitymo, naujos perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datos nustatymo, visų pirma pagal [2010 m. Federalinio darbo užmokesčio reformos įstatymo redakcijos] 113 straipsnio 10 dalį, naujo tarnybos stažo pagal darbo užmokesčio lentelę arba valstybės tarnautojo pozicijos [pagal šią lentelę] nustatymo, naujas nustatymas pagal 1 dalies 3 punktą atliekamas pagal šias procedūras. [2019 m. 2-ojo Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymo] paskelbimo dieną vykdomose procedūrose, kuriose šis klausimas turi būti išspręstas kaip preliminarus klausimas, atliekamas vertinimas neturi poveikio 1991 m. Allgemeines Verwaltungsverfahrensgesetz, [(Administracinio proceso kodeksas; BGBl. 51/1991)] 38 straipsniui, atsižvelgiant į to įstatymo 6 dalį.
4.   1–3 dalyse nurodytas naujas nustatymas atliekamas – po to, kai nustatyta palyginimo atskaitos data (169g straipsnis), – 2015 m. vasario 28 d. nustatant darbo stažą pagal darbo užmokesčio lentelę. 169c straipsnyje nurodytas tarnybos stažas pagal darbo užmokesčio lentelę padidinamas laikotarpiu, įgytu nuo palyginimo atskaitos datos iki perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datos, jei palyginimo atskaitos data yra ankstesnė nei perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data, o priešingu atveju – jis sumažinamas to laikotarpio trukme. Lyginama su paskutine perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data, kuri buvo nustatyta neįskaitant laikotarpių, įgytų iki sukankant 18 metų.
<…>
6.   Darbo užmokesčiai nustatomi atgaline data, įskaitant tarnybos laikotarpį, kuris turi įtakos perkeliant į aukštesnę pakopą
1)
4 dalies atveju (už laikotarpius iki 2015 m. kovo 1 d. pagal galiojančios redakcijos 169c straipsnio 6b dalį ir [2015 m. Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymo] redakcijos 8 straipsnį), atsižvelgiant į naujai nustatytą tarnybos stažą pagal darbo užmokesčio lentelę <…>
<…>“
19
2020 m. GehG 169g straipsnyje nustatyta:
„1.   Palyginimo atskaitos data apskaičiuojama taip, kad į laikotarpius, įgytus sukakus minimaliam amžiui, leidžiančiam dirbti pagal mišrią darbo (mokymosi) sistemą, nurodytą 1994 m. birželio 22 d. Tarybos direktyvos 94/33/EB dėl dirbančio jaunimo apsaugos (OL L 216, 1994, p. 12; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 2 t., p. 272) 4 straipsnio 2 dalies b punkte, kuriuos reikėjo iš anksto įskaityti nustatant perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datą arba kuriuos reikėjo iš anksto įskaityti nepaisant 18 metų amžiaus cenzo, atsižvelgiama pridedant laikotarpius iki įdarbinimo dienos pagal 2–6 dalis.
2.   Apskaičiuojant palyginimo atskaitos datą pagal 3–6 dalis, taikomos šios nuostatos, susijusios su perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data:
1)
12 straipsnis, kaip jis išdėstytas [2. Dienstrechts-Novelle 2007 (2007 m. 2-asis Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymas; BGBl. I; 96/2007)] redakcijoje;
2)
12a straipsnis, kaip jis išdėstytas [Dienstrechts-Novelle 2011 (2011 m. Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymas, BGBl. I; 140/2011)] redakcijoje;
3)
113 straipsnis, kaip jis išdėstytas [Dienstrechts-Novelle 2004 (2004 m. Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymas, BGBl. I; 176/2004)] redakcijoje;
4)
113a straipsnis, kaip jis išdėstytas [Dienstrechts-Novelle 2007 (2007 m. Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymas; BGBl. I, 53/2007)] redakcijoje; ir
5)
1 priedas, kaip jis išdėstytas [2004 m. Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymas] redakcijoje.
Lemiamą reikšmę turi nuostatos, susijusios su valstybės tarnautojų pareigybės kategorija, prie kurios buvo priskirtas valstybės tarnautojas nustatant 169f straipsnio 4 dalies paskutiniame sakinyje nurodytą perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datą.
3.   Nukrypstant nuo 2 dalies 1–5 punktų nuostatų
1)
ankstesni laikotarpiai, įgyti prieš sukankant minimaliam amžiui, nuo kurio leidžiama dirbti pagal mišrią darbo (mokymosi) sistemą, nurodytą [Direktyvos 94/33] 4 straipsnio 2 dalies b punkte, pakeičia laikotarpius, įgytus iki sukankant 18 metų;
2)
kiek tai susiję su valstybės tarnautojais, priklausančiais pareigybių kategorijoms, kurių atveju pagal nuostatas, susijusias su perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data, numatyta iš anksto įskaityti sėkmingai baigtų studijų aukštojoje mokykloje laikotarpius, iš anksto įskaitomi tik tie sėkmingai baigtų studijų aukštojoje mokykloje laikotarpiai, kurie buvo įgyti:
a)
laikotarpiu nuo kitos dienos, einančios po kalendorinių metų, kuriais valstybės tarnautojas buvo priimtas į dvyliktąjį mokyklos lygį, rugpjūčio 31 d., ir
b)
kitos dienos, einančios po kitų kalendorinių metų birželio 30 d.
Jei valstybės tarnautojui ar tarnautojai taikomuose švietimo srities teisės aktuose iš esmės numatyta ilgesnė nei dvylikos metų studijų trukmė, laikotarpis, kurį reikia įskaityti iš anksto, kasmet pailgėja vienais metais už vienus papildomus mokymosi metus;
3)
gavus federalinio meno, kultūros, viešosios tarnybos ir sporto ministro pritarimą įskaitomi visi 12 straipsnio 2 dalies 1 punkto a papunktyje nurodyti lygiavertės profesinės veiklos laikotarpiai, kurie:
a)
buvo įgyti iki sukankant 18 metų arba
b)
buvo įgyti sukakus 18 metų, kai pagal tuo metu galiojusios redakcijos 12 straipsnio 3 dalį dėl viešojo intereso teisės aktais buvo nustatyta išankstinio kitų laikotarpių įskaitymo maksimali riba.
Apskaičiuojant dėl perkėlimo galintį atsirasti trūkumą, šie laikotarpiai įtraukiami į laikotarpius, įgytus dirbant Austrijos vietos valdžios institucijoje;
4)
kitų laikotarpių, kurių pusė trukmės įskaitoma, neviršijant trejų metų maksimalios ribos, įskaitomi, dalijant per pusę, neviršijant septynerių metų maksimalios ribos, pusė trukmės bus įskaitoma, neviršijant septynerių metų maksimalios ribos;
5)
laikotarpiai, įgyti pagal mokomosios praktikos vietos valdžios institucijoje sutartį, iš anksto įskaitomi tik tuo atveju, jei valstybės tarnautojas pradėjo dirbti po 2000 m. kovo 31 d.;
6)
[Bundesgesetzes über die Abgeltung von wissenschaftlichen und künstlerischen Tätigkeiten an Universitäten und Universitäten und Universitäten der Künste (Federalinis įstatymas dėl tarnybinių pajamų už mokslinę ir meninę veiklą universitetuose ir meno universitetuose; BGBl 463/1974)] 6 straipsnyje nurodyti darbuotojo (tęsiančio mokymąsi) mokslinės (meninės) veiklos laikotarpiai iš anksto įskaitomi tik tuo atveju, jei valstybės tarnautojas pradėjo dirbti po 2001 m. rugsėjo 30 d.
4.   Kitų laikotarpių, kurių įskaitoma tik pusė trukmės, nustatant palyginimo atskaitos datą iš anksto bus įskaitomi tik, jei viršija ketverių metų laikotarpį (atsižvelgiant dalijama per pusę).
5.   Jeigu, siekiant iš anksto įskaityti laikotarpius, įgytus iki sukankant 18 metų, teisės aktuose numatyta maksimali riba arba trūkumas, pavyzdžiui, perkėlimo atveju, šios nuostatos vienodai taikomos visiems įskaitytiniems laikotarpiams.
6.   Kadangi 3–5 dalyse nenumatyta nukrypti leidžiančių nuostatų dėl išankstinio laikotarpių įskaitymo, laikotarpiai, įgyti po to, kai sukako 18 m., laikytini galutiniais, jeigu nustatant perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datą (169f straipsnio 4 dalies paskutinis sakinys) jie visi buvo iš anksto įskaityti (arba ne) pagal 2 dalies 1–5 punktų nuostatas arba ankstesnes šių nuostatų redakcijas.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
20
FW ir CE yra Austrijos federalinės valstybės tarnautojai.
21
1970 m. gimęs FW nuo 1985 m. rugsėjo 1 d. iki 1988 m. rugpjūčio 1 d. atliko praktiką valstybinėje įmonėje. 1991 m. liepos 1 d. jis pradėjo dirbti Austrijos federalinėje tarnyboje. 1989 m. rugsėjo 17 d. buvo nustatyta kaip atskaitos data, reikšminga perkeliant jį į aukštesnę pakopą ir nustatant poziciją pagal darbo užmokesčio lentelę.
22
1972 m. gimęs CE nuo 1987 m. rugsėjo 1 d. iki 1990 m. rugpjūčio 31 d. atliko mokomąją praktiką Austrijos vietos valdžios institucijoje. 1995 m. lapkričio 1 d. jis buvo priimtas į Austrijos federalinę valstybės tarnybą. 1990 m. rugsėjo 23 d. buvo nustatyta kaip atskaitos data, reikšminga perkeliant jį į aukštesnę pakopą ir nustatant poziciją pagal darbo užmokesčio lentelę.
23
2010 m., paskelbus 2010 m. Federalinį įstatymą dėl darbo užmokesčio reformos, FW ir CE pateikė atskirus prašymus nustatyti naują jų perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datą, kad taip pat būtų atsižvelgta į jų įskaitytinus laikotarpius, įgytus iki sukankant 18 metų, ir atitinkamai pakeisti jų poziciją pagal darbo užmokesčio lentelę.
24
Vėliau, priimdamas sprendimą dėl šių prašymų, mokesčių administratorius FW ir CE nustatė naujas atskaitos datas, t. y. atitinkamai 1986 m. rugsėjo 1 d. ir 1987 m. liepos 1 d. Vis dėlto jis, remdamasis galiojančia nacionaline teise, atsisakė kaip nors iš dalies pakeisti jų poziciją pagal darbo užmokesčio lentelę.
25
2013 m. FW iš naujo pateikė prašymą nustatyti jo perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datą ir poziciją pagal darbo užmokesčio lentelę, taip pat sumokėti darbo užmokesčio įsiskolinimus, susidariusius dėl įskaitytinų laikotarpių, įgytų iki jam sukankant 18 metų.
26
2015 m. CE savo ruožtu paprašė sumokėti darbo užmokesčio įsiskolinimus, kurie susidarė nustačius naują jo perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datą po to, kai 2010 m. jis pateikė atitinkamą prašymą, ir ištaisyti perkėlimo sumą, numatytą 2015 m. GehG 169c straipsnio 2 dalyje.
27
Kadangi mokesčių administratorius atmetė FW prašymą ir laiku nepriėmė sprendimo dėl CE prašymo, kiekvienas iš jų pareiškė ieškinius Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas, Austrija). Šis teismas 2020 m. rugsėjo 28 d. sprendimu, kiek tai susiję su FW, ir 2020 m. spalio 27 d. sprendimu, kiek tai susiję su CE, FW paaukštinimo dieną paankstino viena diena, t. y. 1989 m. rugsėjo 16 d., o EB – keturiomis dienomis, t. y. 1990 m. rugsėjo 19 d., ir atmetė dalį ieškinių dėl darbo užmokesčio įsiskolinimų.
28
Vėliau FW ir CE dėl šių sprendimų pateikė kasacinius skundus prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui – Verwaltungsgerichtshof (Aukščiausiasis administracinis teismas, Austrija).
29
Pirmiausia šis teismas nurodo, kad Austrijos valstybės tarnautojų darbo užmokesčio sistema iš pradžių buvo grindžiama principu, pagal kurį, nustatant perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datą, valstybės tarnautojo tarnybos laikotarpiai, įgyti iki sukankant 18 metų, neskaitomi.
30
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas primena, kad tik priėmus 2009 m. birželio 18 d. Sprendimą Hütter (C‑88/08, EU:C:2009:381), kuriame Teisingumo Teismas konstatavo, kad Austrijos tarnautojų darbo užmokesčio nustatymo taisyklės prieštarauja Sąjungos teisei, nes pagal jas nebuvo numatyta įskaityti tarnybos laikotarpių, įgytų iki sukankant 18 metų, nacionalinės teisės aktų leidėjas priėmė 2010 m. Federalinį darbo užmokesčio reformos įstatymą.
31
Įsigaliojus šiam įstatymui, pagal 2010 m. GehG nuostatas laikotarpiai, įgyti iki sukankant 18 metų, galėjo būti įskaityti siekiant nustatyti perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datą, tačiau tik suinteresuotojo valstybės tarnautojo prašymu ir laikotarpį, būtiną perkelti iš pirmosios darbo užmokesčio kategorijos pakopos į antrąją, pratęsiant trejais metais. 2014 m. lapkričio 11 d. Sprendime Schmitzer (C-530/13, EU:C:2014:2359) Teisingumo Teismas iš esmės konstatavo, kad pagal Direktyvą 2000/78 draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos, siekiant nutraukti diskriminaciją dėl amžiaus, įskaitomi iki sukankant 18 metų įgyti mokymosi mokykloje ir profesinės patirties laikotarpiai, bet kartu tarnautojams, kurie patyrė šią diskriminaciją, nustatomas trejais metais ilgesnis laikotarpis, būtinas tam, kad jie galėtų būti perkelti iš pirmosios į antrąją kiekvienos valstybės tarnautojų pareigybės ir darbo užmokesčio kategorijos pakopą.
32
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslina, kad vėliau nacionalinės teisės aktų leidėjas priėmė 2015 m. Federalinį įstatymą dėl darbo užmokesčio reformos ir 2016 m. Įstatymą dėl darbo užmokesčio reformos, siekdamas 2015 m. vasario 11 d. dirbusiems valstybės tarnautojams darbo užmokesčio sistemą, grindžiamą perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data, pakeisti nauja sistema, grindžiama tarnybos stažu, ir nustatė perskyrimo mechanizmą, kuris taikomas atsižvelgiant į pagal anksčiau galiojusios sistemos nuostatas apskaičiuojamą „perkėlimo sumą“, apskaičiuotą pagal 2010 m. GehG nuostatas ir galiausiai grindžiamą, kiek tai susiję su iki 2010 m. rugpjūčio 31 d. įdarbintais valstybės tarnautojais, ankstesnės Darbo užmokesčio įstatymo redakcijos nuostatomis, kuriose, siekiant atsižvelgti į iki įdarbinimo įgytą profesinę patirtį, buvo daromas skirtumas priklausomai nuo to, ar ši patirtis buvo įgyta iki suinteresuotiems asmenims sukako 18 metų, ar vėliau, ir kurių diskriminacinis pobūdis buvo konstatuotas 2009 m. birželio 18 d. Sprendime Hütter (C-88/08, EU:C:2009:381).
33
Šiuo klausimu Sprendime Leitner Teisingumo Teismas nusprendė, kad pagal Sąjungos teisę taip pat draudžiama 2015 m. GehG numatyta darbo užmokesčio ir perkėlimo į aukštesnę pakopą sistema, kadangi jis iš esmės manė, jog pagal šias teisės normas negali būti nustatyta nediskriminacinė sistema valstybės tarnautojams, kuriems dėl 2010 m. GehG nustatytos darbo užmokesčio ir perkėlimo į aukštesnę pakopą sistemos buvo sudarytos mažiau palankios sąlygos, nes pagal ją galutinai išsaugojama pagal šią sistemą įtvirtinta diskriminacija dėl amžiaus.
34
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad Austrijos teisės aktų leidėjas priėmė 2019 m. 2-ąjį Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymą, kad nacionalinės teisės aktai atitiktų Direktyvą 2000/78 ir minėtą Teisingumo Teismo jurisprudenciją, pirmiausia Sprendimą Leitner. Šis įstatymas taikomas valstybės tarnautojams, kurie buvo perkelti į naująją darbo užmokesčio sistemą remiantis jų tarnybos stažu pagal darbo užmokesčio lentelę, kuris tuomet buvo taikomas be vėlesnio su jais susijusių laikotarpių, įgytų iki jiems sukankant 18 metų, įskaitymo. Taigi Austrijos teisės aktų leidėjas nustatė ex officio taikomo naujo priskyrimo pagrindus, pagal kuriuos, remiantis 2020 m. GehG 169f ir 169g straipsniais, numatyta iš naujo ex officio įvertinti įskaitytinus laikotarpius, įgytus iki sukankant 18 metų, nustatant palyginimo atskaitos datą.
35
Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar 2019 m. 2-uoju Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymu nuo šiol buvo panaikinta Teisingumo Teismo anksčiau konstatuota diskriminacija.
36
Pirma, šis teismas pažymi, kad 2020 m. GehG numatyta darbo užmokesčio sistema ir toliau grindžiama nuo 2015 m. vasario 28 d. taikytinu valstybės tarnautojų perkėlimo, remiantis tarnybos stažu pagal darbo užmokesčio lentelę, mechanizmu, kurį Teisingumo Teismas Sprendime Leitner pripažino diskriminaciniu. 2015 m. vasario mėn. atlyginimą, t. y. atitinkantį perkėlimo mėnesio atlyginimą, akivaizdžiai pakoreguoja skirtumas tarp perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datos ir 2020 m. GehG 169g straipsnyje numatytos palyginimo atskaitos datos. Vis dėlto šio 169g straipsnio 3 dalies 4 punkte numatytą „kitų laikotarpių“, kurių trukmė atsižvelgiant dalijama per pusę, maksimalios ribos pailginimą nuo trejų iki septynerių metų neutralizuoja šio straipsnio 4 dalyje nustatytas fiksuoto dydžio atskaitymas, pagal kurį apskaičiuojant palyginimo atskaitos datą šie laikotarpiai įskaitomi tik tiek, kiek jie viršija ketverius metus.
37
Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad pagal 2020 m. GehG 169f straipsnio 1 dalies 3 ir 4 punktus valstybės tarnautojams, kuriems, pateikus atitinkamą prašymą prieš įsigaliojant 2019 m. 2-ajam Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymui, atskaitos data buvo perskaičiuota atsižvelgiant į įskaitytinus laikotarpius, įgytus iki sukankant 18 metų, ir kurių pozicija pagal darbo užmokesčio lentelę buvo atitinkamai peržiūrėta, netaikomas naujas šios pozicijos nustatymas, numatytas 2020 m. GehG 169g straipsnyje. Kita vertus, kai valstybės tarnautojai pateikė, kaip nagrinėjamu atveju, tokius prašymus ir taip pat pasiekė, kad būtų nustatyta nauja atskaitos data, tačiau tai neturėjo įtakos jų pozicijai pagal darbo užmokesčio lentelę, jiems nuo šiol taikomas 2020 m. GehG 169g straipsnis ir kyla rizika, kad, kaip šiuo atveju, jiems taikytina atskaitos data, vadinasi, ir, jų pozicija pagal darbo užmokesčio lentelę realiai nebus pagerintos. Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, be kita ko, 2020 m. liepos 16 d. Sprendimo État belge(Šeimos susijungimas – Nepilnametis vaikas) (C-133/19, C-136/19 ir C-137/19, EU:C:2020:577, 42 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) matyti, kad vienodo vertinimo ir teisinio saugumo principų neatitinka tai, kad prašymu suteikiama nauda priklausytų nuo to, kaip operatyviai jis išnagrinėjamas arba kaip greitai išnagrinėjamas ieškinys, taigi nuo su prašytoju nesusijusių aplinkybių.
38
Trečia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad, kiek tai susiję su palyginimo atskaitos datos nustatymu, 2020 m. GehG 169g straipsnio 3 dalies 5 punkte numatyta, jog visi mokymosi laikotarpiai įskaitomi tik tuo atveju, jei atitinkamą valstybės tarnautoją nacionalinė teritorinė institucija įdarbino po 2000 m. kovo 31 d. Tačiau, iki šios datos įdarbintų pareigūnų mokymosi laikotarpius galima įskaityti tik dalijant juos, kaip „kitus laikotarpius“, pusiau. Iš to matyti, kad dėl to, jog pagal šią sistemą iki minėtos datos įdarbinti pareigūnai, kurie paprastai yra vyresnio amžiaus, vertinami mažiau palankiai, tai gali reikšti netiesioginę diskriminaciją dėl amžiaus.
39
Tokiomis aplinkybėmis Verwaltungsgerichtshof (Aukščiausiasis administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1)
Ar Sąjungos teisė, visų pirma Direktyvos [2000/78] 1, 2 ir 6 straipsniai, siejami su [Chartijos] 21 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad pagal ją draudžiama nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią dėl amžiaus diskriminuojanti darbo užmokesčio sistema pakeičiama darbo užmokesčio sistema, pagal kurią valstybės tarnautojas priskiriamas prie darbo užmokesčio pakopos remiantis tarnybos stažu, kuris ir toliau neužtikrinant nediskriminavimo apskaičiuojamas pagal anksčiau galiojusią darbo užmokesčio sistemą, atsižvelgiant į tam tikrą perkėlimo mėnesį (2015 m. vasario mėn.), ir, nors tarnybos stažas yra koreguojamas atsižvelgiant į iš pradžių nustatytus išdirbtus ankstesnius laikotarpius nustatant palyginimo atskaitos datą, pagal šią sistemą iš laikotarpių, įgytų suėjus 18 metų, peržiūrimi tik kiti laikotarpiai, kurių trukmė atsižvelgiant dalijama per pusę, o laikotarpio, į kurį turi būti įtraukiami išdirbti ankstesni laikotarpiai, didinimas ketveriais metais stabdomas nustačius, kad kiti laikotarpiai, kurių trukmė atsižvelgiant dalijama per pusę, apskaičiuojant palyginimo atskaitos datą įtraukiami tik tiek, kiek jie viršija ketverių metų, kurių trukmė atsižvelgiant dalijama per pusę, laikotarpį (fiksuoto dydžio ketverių metų, kurių trukmė atsižvelgiant dalijama per pusę, atskaitymas)?
2)
Ar į pirmąjį klausimą reikia atsakyti kitaip, atsižvelgiant į tas procedūras, kuriose iki įsigaliojant 2019 m. 2-ajam Valstybės tarnybos pakeitimo įstatymui galutiniu sprendimu jau buvo nustatyta nauja perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data, bet ji dar nepaveikė valstybės tarnautojo pozicijos pagal darbo užmokesčio lentelę, nes institucijos sprendimas tiesiogiai taikant Sąjungos teisę dar nebuvo priimtas, ir kuriose dabar vėl, neatsižvelgiant į jau nustatytą perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datą, turi būti apskaičiuojama palyginimo atskaitos data, dar kartą remiantis perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data, kuri buvo nustatyta diskriminuojant dėl amžiaus, o kitiems laikotarpiams, kurių trukmė atsižvelgiant dalijama per pusę, taikomas fiksuoto dydžio atskaitymas?
3)
Ar Sąjungos teisė, visų pirma [Direktyvos 2000/78] 1, 2 ir 6 straipsniai, siejami su [Chartijos] 21 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią, nepaisant iš naujo apskaičiuoto tarnybos stažo ir pozicijos pagal darbo užmokesčio lentelę, mokomosios praktikos vietos valdžios institucijoje laikotarpiai nustatant palyginimo atskaitos datą įtraukiami tik tuo atveju, jei valstybės tarnautojas pradėjo dirbti valstybės tarnyboje po 2000 m. kovo 31 d., o kitu atveju šie laikotarpiai įtraukiami tik kaip kiti laikotarpiai, kurių trukmė atsižvelgiant dalijama per pusę, taigi, jiems taikomas fiksuoto dydžio atskaitymas, o ši tvarka dažniau nepalanki didesnį tarnybos stažą turintiems valstybės tarnautojams?“
Procesas Teisingumo Teisme
40
2022 m. rugsėjo 21 d. elektroniniu laišku Austrijos vyriausybė informavo Teisingumo Teismą apie teisės akto dalinį pakeitimą, padarytą jau priėmus nutartį dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priėmimo, t. y. apie tai, kad 2020 m. GehG 169f straipsnio 1 dalies 4 punktas buvo panaikintas atgaline data priimant Dienstrechts-Novelle 2022 (2022 m. Valstybės tarnybos įstatymo dalinio pakeitimo įstatymas; BGBl. I, 137/2022).
41
Vėliau Teisingumo Teismas paprašė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo paaiškinti, pirma, ar jis gali patvirtinti minėtą dalinį įstatymo pakeitimą, antra, ar tokiomis aplinkybėmis jis norėtų palikti nagrinėti prašymą priimti prejudicinį sprendimą ir, trečia, jei taip, kokių pasekmių šis dalinis įstatymo pakeitimas turėtų šiam prašymui priimti prejudicinį sprendimą.
42
2022 m. spalio 19 d. elektroniniu laišku prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pirmiausia patvirtino 2020 m. GehG 169f straipsnio 1 dalies 4 punkto panaikinimą atgaline data. Paskui jis nurodė, kad pirmasis ir trečiasis klausimai nėra susiję su šiuo daliniu įstatymo pakeitimu. Galiausiai dėl antrojo klausimo pažymėjo, kad nagrinėjamas įstatymo dalinis pakeitimas neturi poveikio jo svarbai, nes šis klausimas visų pirma susijęs su 2020 m. GehG 169f straipsnio 3 dalies išaiškinimu. Pagal nacionalinės procesinės teisės nuostatas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas bet kuriuo atveju turi aiškinti faktines ir teisines aplinkybes, buvusias tuo metu, kai buvo priimtas pagrindinėje byloje ginčijamas administracinis sprendimas, todėl vėliau priimti įstatymų daliniai pakeitimai nėra svarbūs, net jeigu jie galioja atgaline data. Taigi šis teismas nusprendė palikti visą šį prašymą priimti prejudicinį sprendimą.
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
43
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2000/78 1, 2 ir 6 straipsniai, siejami su Chartijos 21 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias valstybės tarnautojo priskyrimas prie pakopos nustatomas remiantis jo tarnybos stažu pagal darbo užmokesčio lentelę, apskaičiuojamu pagal anksčiau galiojusią darbo užmokesčio sistemą, kuri buvo pripažinta diskriminacine, nes pagal ją, apskaičiuojant šį tarnybos stažą, buvo galima atsižvelgti tik į įskaitytinus laikotarpius, įgytus iki valstybės tarnautojo įdarbinimo po to, kai jam jau sukako 18 metų, neatsižvelgiant į laikotarpius, įgytus iki šio amžiaus, nes šiose teisės normose numatyta, kad valstybės tarnautojo iki jo įdarbinimo įgyti įskaitytini pirma apskaičiuoti laikotarpiai koreguojami nustatant palyginimo atskaitos datą, o nustatant minėtą tarnybos stažą, nuo šiol atsižvelgiama į įskaitytinus laikotarpius, įgytus prieš įdarbinant valstybės tarnautoją ir po to, kai jam jau sukako 18 metų, kai, pirma, kiek tai susiję su laikotarpiais, įgytais sukakus 18 metų amžiui, atsižvelgiama tik į pusę „kitų laikotarpių“ trukmės, ir, antra, minėti „kiti laikotarpiai“ prailginami nuo trejų iki septynerių metų, tačiau įskaitomi tik tiek, kiek viršija ketverius metus.
44
Pirmiausia reikia pažymėti, kad šiuo atveju kyla klausimas, ar Teisingumo Teismo konstatuotas skirtingas požiūris dėl amžiaus gali būti laikomas panaikintu, jeigu nacionalinės teisės normose, kuriomis siekiama galutinai panaikinti šį skirtingą požiūrį, numatyta, kad iš naujo apskaičiuojant valstybės tarnautojo tarnybos stažą į iki įdarbinimo įgytus laikotarpius taip pat reikia atsižvelgti, jei jie buvo įgyti iki sukankant 18 metų, visų pirma kaip į „kitus laikotarpius“, kurių trukmė atsižvelgiant dalijama per pusę, per septynerių, o ne trejų metų laikotarpį, numatytą ankstesnėse nacionalinės teisės normose, tačiau šie laikotarpiai įgytą tarnybos stažą pagal darbo užmokesčio lentelę leidžia nustatyti tik tuo atveju, jei jie viršija ketverių metų trukmę.
45
Šiuo klausimu reikia priminti, kad bet kokios diskriminacijos, įskaitant dėl amžiaus, draudimas įtvirtintas Chartijos 21 straipsnyje ir jis užimtumo ir profesinėje srityje sukonkretintas Direktyvoje 2000/78 (2022 m. lapkričio 17 d. Sprendimo Ministero dell’Interno (Amžiaus riba įdarbinant policijos komisarus), C-914/19, EU:C:2022:897, 36 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
46
Taigi pirmiausia reikia išnagrinėti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamose nacionalinės teisės normose įtvirtintas skirtingas požiūris, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 1 dalį.
47
Šiuo klausimu primintina, kad pagal šią nuostatą „vienodo požiūrio principas“ reiškia, kad dėl bet kurių šios direktyvos 1 straipsnyje nurodytų priežasčių nėra jokios tiesioginės ar netiesioginės diskriminacijos. Šios direktyvos 2 straipsnio 2 dalies a punkte paaiškinta, kad pagal šio straipsnio 1 dalį tiesioginė diskriminacija yra tada, kai dėl bet kurių šios direktyvos 1 straipsnyje nurodytų priežasčių su vienu asmeniu elgiamasi mažiau palankiai, nei panašioje situacijoje elgiamasi su kitu asmeniu.
48
Pagrindinėje byloje šiam palyginimui reikšmingos asmenų kategorijos yra, pirma, valstybės tarnautojai, kurie bent iš dalies įgijo įskaitytinus laikotarpius dar nesukakus 18 metų, ir, antra, tie, kurie tokius panašios trukmės laikotarpius įgijo jau sukakus šiam amžiui.
49
Iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad Austrijos teisės aktų leidėjas, priimdamas 2019 m. 2-ąjį Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymą, nustatė naują tarnautojų tarnybos stažo nustatymo sistemą, siekdamas, kad nacionalinės teisės normos atitiktų Teisingumo Teismo jurisprudenciją, patvirtintą Sprendimu Leitner.
50
Konkrečiau kalbant, priimdamas 2020 m. GehG 169f straipsnio 1 dalį, šis teisės aktų leidėjas siekė ex officio nustatyti dirbančių valstybės tarnautojų, kuriems pagal 2015 m. GehG 169c straipsnio 2 dalį buvo pritaikytas perkėlimo mechanizmas remiantis „perkėlimo suma“, poziciją pagal darbo užmokesčio lentelę, nors minėta perkėlimo suma buvo nustatyta remiantis nuostatomis, kuriomis daromas skirtumas, kiek tai susiję su atsižvelgimu į iki įdarbinimo įgytus laikotarpius, priklausomai nuo, ar nagrinėjamus laikotarpius suinteresuotieji asmenys įgijo iki sukankant 18 metų, ar jau sukakus šiam amžiui.
51
Sprendime Leitner Teisingumo Teismas nusprendė, kad perkeliant dirbančius valstybės tarnautojus į naująją darbo užmokesčio ir perkėlimo į aukštesnę pakopą sistemą pagal minėtą 2015 m. GehG 169c straipsnio 2 dalį, kai šie valstybės tarnautojai pirmą kartą prie sistemos priskiriami remiantis pagal anksčiau galiojusią sistemą jiems išmokėtu paskutiniu darbo užmokesčiu, ir toliau išlieka tiesioginis diskriminavimas dėl amžiaus, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2000/78, įtvirtintas šia anksčiau galiojusia sistema.
52
Taigi reikia įvertinti, ar 2019 m. 2-uoju Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymu padarytais pakeitimais buvo veiksmingai ir galutinai panaikinta minėta tiesioginė diskriminacija dėl amžiaus, susijusi su anksčiau galiojusia darbo užmokesčio sistema.
53
Kalbant apie šiuo įstatymu naujai įtvirtintą tarnybos stažo pagal darbo užmokesčio lentelę nustatymą, reikia pabrėžti, kad minėtas įstatymas įgyvendinamas dviem etapais. Pirma, į nuo 2015 m. vasario 28 d. darbo užmokesčiams taikomą darbo užmokesčio lentelę pagal 2020 m. GehG 169f straipsnio 4 dalį vėl įtraukiamas tarnybos stažas. Šis tarnybos stažas apskaičiuojamas remiantis perkėlimo suma, kaip tai suprantama pagal 2015 m. GehG 169c straipsnio 2 dalį, t. y. bruto darbo užmokesčiu, kuriuo remiantis buvo apskaičiuotas valstybės tarnautojo 2015 m. vasario mėn. (perkėlimo mėnuo) mėnesinis darbo užmokestis.
54
Antra, pagal 2020 m. GehG 169f straipsnio 4 dalies antrą sakinį tarnybos stažas pagal darbo užmokesčio lentelę gali būti koreguojamas atsižvelgiant į skirtumą tarp perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datos ir palyginimo atskaitos datos, apskaičiuotos pagal 2020 m. GehG 169g straipsnyje nustatytą tvarką, siekiant, kai tenkinamos sąlygos, šį tarnybos stažą padidinti anksčiau patirtos nepalankios padėties dėl atsižvelgimo į profesinės veiklos laikotarpius, įgytus iki valstybės tarnautojo įdarbinimo, trukme.
55
Vis dėlto, viena vertus, iš Sprendimo Leitner (37 punktas) matyti, kad dėl 2015 m. GehG nustatytos darbo užmokesčio lentelės gali likti padarinių, kuriuos nulėmė anksčiau galiojusi darbo užmokesčio ir perkėlimo į aukštesnę pakopą sistema, atsižvelgiant į šioje lentelėje nustatytą ryšį tarp paskutinio pagal šią sistemą gauto darbo užmokesčio ir priskyrimo prie naujosios darbo užmokesčio bei perkėlimo į aukštesnę pakopą sistemos.
56
Kadangi perkeliant nedaroma skirtumo tarp valstybės tarnautojų, kuriems anksčiau galiojusi darbo užmokesčio ir perkėlimo į aukštesnę pakopą sistema buvo nepalanki, ir valstybės tarnautojų, kuriems tokia padėtis nebuvo nepalanki, pažymėtina, kad pagrindinėje byloje taikytina Austrijos darbo užmokesčio sistema ir toliau yra grindžiama, bent jau pirmą laiką, perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data, apskaičiuota diskriminuojant, kaip pripažinta Sprendime Leitner, ir ja vadovaujantis apskaičiuota perkėlimo suma.
57
Kita vertus, pagal 2020 m. GehG 169g straipsnio 1 dalį palyginimo atskaitos data apskaičiuojama taip, kad įdarbinant atsižvelgiama į įskaitytinus laikotarpius, įgytus jau sukakus 14 metų (šis amžius yra minimalus amžius, kurio reikalaujama pagal Sąjungos teisę siekiant nustatyti darbo santykius), taip leidžiant, be kita ko, atsižvelgti į ankstesnius laikotarpius, įgytus, iki valstybės tarnautojui sukako 18 metų, t. y. 2020 m. GehG 169g straipsnio 2 dalies 1 punkte nurodytus laikotarpius; iš esmės atsižvelgiama į visą trukmę tam tikrų darbo ir mokymosi laikotarpių ir „kitus laikotarpius“, nurodytus šio sprendimo 44 punkte.
58
Šiuo klausimu, remiantis Austrijos vyriausybės paaiškinimais, dėl šio naujo perskaičiavimo iš 48047 išnagrinėtų atvejų tarnybos stažas 19463 atvejais padidėjo nuo vieno mėnesio iki vienerių metų ir daugiau nei vieneriais metais 2821 atvejais – šie atvejai dažniausiai susiję su valstybės tarnautojais, kurie pradėjo darbo santykius arba, kaip R. Hütter nagrinėjamoje pagrindinėje byloje C‑88/08, įskaitytiną mokymą iki sukankant 18 metų; nustatant šių tarnautojų poziciją pagal darbo užmokesčio lentelę jiems visi šie laikotarpiai šiuo metu turi būti pripažinti įskaitytinais.
59
Taigi, su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, palyginimo atskaitos data iš tikrųjų leido atsižvelgti į įskaitytinus laikotarpius, įgytus, iki valstybės tarnautojui suėjo 18 metų, siekiant pakoreguoti tarnybos stažą, kuris anksčiau pagal 2015 m. GehG 169c straipsnį buvo nustatytas neatsižvelgiant į minėtus laikotarpius.
60
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad pagal 2020 m. GehG 169g straipsnio 6 dalį nereikia atsižvelgti į visus iki atitinkamo valstybės tarnautojo įdarbinimo įgytus įskaitytinus laikotarpius, nes laikotarpiai, įgyti valstybės tarnautojui sukakus 18 metų, kurie jau buvo įvertinti siekiant nustatyti perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datą, negali būti iš naujo vertinami.
61
Kita vertus, remiantis 2020 m. GehG 169g straipsnio 4 dalyje numatytu „fiksuoto dydžio atskaitymu“, į „kitus laikotarpius“, kurių trukmė atsižvelgiant dalijama per pusę, atsižvelgiama iš anksto apskaičiuojant palyginimo atskaitos datą tik tuo atveju, jeigu jie viršija ketverius metus.
62
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad nors „kitų laikotarpių“, kurių trukmė atsižvelgiant dalijama per pusę pagal 1956 m. Darbo užmokesčio įstatymo su pakeitimais, padarytais (2007 m. 2-uoju Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymu) 12 straipsnio 1 dalies 2 punkto b papunktį, maksimali riba buvo padidinta nuo trejų iki septynerių metų pagal 2020 m. GehG 169g straipsnio 3 dalies 4 punktą, pagal pastarojo straipsnio 4 dalį šis „kitų laikotarpių“ trukmės maksimalios ribos padidinimas iki septynerių metų neutralizuojamas pastarojoje nuostatoje numatant ketverių metų atskaitymą.
63
Taigi reikia pažymėti, pirma, kad 2020 m. GehG 169g straipsnio 4 dalis taikoma visiems valstybės tarnautojams, nedarant skirtumo pagal tai, ar dėl 2015 m. GehG nustatytos darbo užmokesčio ir perkėlimo į aukštesnę pakopą sistemos atsidūrė mažiau palankioje padėtyje dėl amžiaus, ar ne, tai taip pat turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Antra, šioje nuostatoje numatytas bendras ketverių metų atskaitymas taikomas neatsižvelgiant į valstybės tarnautojo amžių, kurio būdamas jis įgijo „kitus [profesinės veiklos] laikotarpius“, t. y. iki suinteresuotajam asmeniui sukankant 18 metų arba jau sukakus.
64
Taigi pažymėtina, kad dėl to, jog atsižvelgimas į įskaitytinus laikotarpius, įgytus nuo 14 metų iki 18 metų amžiaus, kurių trukmė atsižvelgiant dalijama per pusę, neutralizuojamas taikant 2020 m. GehG 169g straipsnio 4 dalyje numatytą fiksuoto dydžio ketverių metų atskaitymą, valstybės tarnautojai, įgiję tik tokius laikotarpius iki sukankant 18 metų, praranda teisę pagerinti savo poziciją pagal darbo užmokesčio lentelę.
65
Darytina išvada, kad nagrinėjamu atveju dėl 2020 m. GehG 169g straipsnio 4 dalyje numatyto fiksuoto dydžio ketverių metų atskaitymo ieškovų pagrindinėje byloje nagrinėjami mokymosi laikotarpiai neturėjo reikšmingos įtakos apskaičiuojant palyginimo atskaitos datą, vadinasi, ir nustatant jų poziciją pagal darbo užmokesčio lentelę, nepaisant to, kad, kiek tai susiję su įskaitytinu laikotarpiu, „kitų laikotarpių“ trukmės maksimali riba buvo padidinta ketveriais metais.
66
Taigi neatrodo, kad 2019 m. 2-asis Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymas panaikino Sprendime Leitner konstatuotą diskriminaciją dėl amžiaus, nes, be kita ko, nustatant tarnybos stažą pagal darbo užmokesčio lentelę ir toliau skirtingai vertinami valstybės tarnautojai, kurių profesinė patirtis, nors ir iš dalies įgyta iki sukankant 18 metų, ir valstybės tarnautojai, kurie tokio paties pobūdžio ir panašios trukmės patirtį įgijo jau sukakus šiam amžiui, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
67
Toliau reikia išnagrinėti, ar šis skirtingas požiūris gali būti pateisinamas pagal Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 1 dalį.
68
Pagal šią nuostatą, nepaisydamos šios direktyvos 2 straipsnio 2 dalies, valstybės narės gali numatyti, kad skirtingas požiūris dėl amžiaus nėra diskriminacija, jei pagal nacionalinę teisę jį objektyviai ir tinkamai pateisina teisėtas tikslas, įskaitant teisėtus užimtumo politikos, darbo rinkos ir profesinio mokymo tikslus, o šio tikslo siekiama tinkamomis ir būtinomis priemonėmis.
69
Šiuo atveju iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos darbo užmokesčio ir perkėlimo į aukštesnę pakopą sistemos daliniai pakeitimai lyg ir grindžiami biudžetiniais ir administracinio pobūdžio argumentais, bet tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
70
Nors tiesa, kad iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad šiuo atžvilgiu su biudžetu susiję veiksniai gali būti pagrindas valstybei narei renkantis socialinę politiką ir daryti įtaką priemonių, kurias ji nori priimti, pobūdžiui arba mastui, vien tokie veiksniai negali būti teisėtas tikslas, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 1 dalį (2011 m. liepos 21 d. Sprendimo Fuchs ir Köhler, C‑159/10 ir C‑160/10, EU:C:2011:508, 74 punktas). Tas pats pasakytina apie Austrijos vyriausybės nurodytus administracinio pobūdžio argumentus (Sprendimo Leitner 43 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
71
Taigi, net jeigu pagrindinėje byloje nagrinėjamomis teisės normomis galima užtikrinti pagal ankstesnę sistemą privilegijuotų valstybės tarnautojų įgytų teisių ir teisėtų lūkesčių apsaugą, jomis negalima nustatyti nediskriminacinės sistemos pagal ankstesnę darbo užmokesčio ir perkėlimo į aukštesnę pakopą sistemą diskriminuojamiems tarnautojams, nes minėtose teisės normose išlieka jų diskriminacija dėl amžiaus, įtvirtintą pagal anksčiau galiojusią sistemą (pagal analogiją žr. Sprendimo Leitner 49 punktą).
72
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad į pirmąjį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 2000/78 1, 2 ir 6 straipsniai, siejami su Chartijos 21 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias valstybės tarnautojo priskyrimas nustatomas remiantis jo tarnybos stažu pagal darbo užmokesčio lentelę, apskaičiuojamu pagal anksčiau galiojusią darbo užmokesčio sistemą, kuri buvo pripažinta diskriminacine, nes pagal ją, apskaičiuojant tarnybos stažą, galima atsižvelgti tik į iki valstybės tarnautojo įdarbinimo įskaitytinus laikotarpius, įgytus jau sukakus 18 metų, bet ne į laikotarpius, įgytus iki šio amžiaus, kadangi šiose teisės normose numatyta, kad valstybės tarnautojo iki įdarbinimo įgyti laikotarpiai, kurie buvo iš pradžių apskaičiuoti, koreguojami nustatant palyginimo atskaitos datą, kurios tikslais, siekiant nustatyti minėtą tarnybos stažą, atsižvelgiama į laikotarpius, įgytus, iki šiam valstybės tarnautojui sukako 18 metų, kai, pirma, kiek tai susiję su laikotarpiais, įgytais sukakus 18 metų, atsižvelgiama tik į „kitus laikotarpius“, kurių trukmė atsižvelgiant dalijama per pusę, ir, antra, minėtų „kitų laikotarpių“ trukmė prailginama nuo trejų iki septynerių metų, tačiau į juos atsižvelgiama tik tiek, kiek jie viršija ketverius metus.
Dėl antrojo klausimo
73
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Sąjungos teisė turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės normos, kuriose, kiek tai susiję su valstybės tarnautojais, kurių atžvilgiu buvo vykdoma procedūra, skirta jų pozicijai pagal darbo užmokesčio lentelę iš naujo apibrėžti, dalinio įstatyminio pakeitimo dėl darbo užmokesčio sistemos, kuri apėmė šią darbo užmokesčio lentelę, paskelbimo datą numatoma, kad darbo užmokesčiai perskaičiuojami pagal naujas nuostatas, susijusias su palyginimo atskaitos data, – šios nuostatos nustato naujus apribojimus, susijusius su įskaitytinų laikotarpių maksimalia riba, – nors toks skaičiavimas nėra atliekamas valstybės tarnautojams, kurių atžvilgiu vykdyta anksčiau pradėta panašų tikslą turinti procedūra jau buvo užbaigta priėmus galutinį sprendimą, pagrįstą palankesne atskaitos data, nustatyta remiantis anksčiau galiojusia sistema, kurios nuostatos, nacionalinio teismo pripažintos diskriminacinėmis, nebuvo taikomos atsižvelgiant į Sąjungoje teisėje numatytą vienodo požiūrio principą.
74
Siekiant atsakyti į šį klausimą, reikia išnagrinėti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamose nacionalinės teisės normose įtvirtinamas skirtingas požiūris, prieštaraujantis Sąjungos teisei, kiek pagal jas naujas darbo užmokesčio apskaičiavimas, atliktas remiantis nuostatomis, susijusiomis su palyginimo atskaitos data, priklauso nuo to, ar procedūra, skirta valstybės tarnautojo pozicijai pagal darbo užmokesčio lentelę iš naujo nustatyti, šių teisės normų paskelbimo momentu buvo tebevykdoma, ar baigta.
75
Šiuo klausimu, viena vertus, iš 2020 m. GehG 169f straipsnio 3 dalies matyti, kad tuo atveju, kai 2019 m. 2-uoju Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymo paskelbimo dieną dar buvo vykdomos procedūros dėl atsižvelgimo į profesinės veiklos laikotarpius, įgytus iki valstybės tarnautojo įdarbinimo, per šias procedūras naujai nustatoma perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data, tarnybos stažas pagal darbo užmokesčio lentelę arba šių valstybės tarnautojų pozicija pagal darbo užmokesčio lentelę.
76
Kita vertus, iš 2020 m. GehG 169f straipsnio 1 dalies 4 punkto a contrario matyti, kad toks perskyrimas netaikomas valstybės tarnautojams, kuriems nauja perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data 2019 m. 2-ojo Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymo paskelbimo dieną jau buvo galutinai nustatyta, įskaitant – pagal šiuo tikslu pateiktą prašymą – profesinės veiklos laikotarpius iki šių tarnautojų įdarbinimo, įgytus iki sukankant 18 metų, todėl šios naujos datos taikymas pagerino atitinkamų valstybės tarnautojų padėtį, atsižvelgiant į darbo užmokesčio lentelę.
77
Kiek tai susiję su panašių asmenų kategorijomis, 2020 m. GehG 169f straipsnio 3 dalis lemia, kad valstybės tarnautojų, kuriems pavyko užbaigti procedūras, kuriose jie rėmėsi diskriminacija dėl amžiaus, atveju atsižvelgiama į visus tarnybos laikotarpius iki jų įdarbinimo, įgytus iki sukankant 18 metų, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Kita vertus, jeigu tokios procedūros 2019 m. 2-ojo Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymo paskelbimo dieną, t. y. 2019 m. liepos 8 d., dar nebuvo užbaigtos, atitinkami valstybės tarnautojai vertinami lygiai taip pat, kaip ir visi kiti valstybės tarnautojai, kuriems palyginimo atskaitos datos turi būti pakoreguotos ex officio.
78
Taigi, kiek tai susiję su pirmąja tarnautojų kategorija, darytina išvada, kad požiūris, kurį Teisingumo Teismas Sprendime Leitner pripažino diskriminaciniu, buvo nutrauktas, kadangi šie valstybės tarnautojai galėjo pasinaudoti šio sprendimo 75 punkte išdėstytu sprendimu, pagal kurį pirmiausia tol, kol nepriimta priemonių vienodam požiūriui atkurti, valstybės tarnautojams, kuriems anksčiau galiojusi darbo užmokesčio ir perkėlimo į aukštesnę pakopą sistema buvo nepalanki, buvo suteiktos tokios pačios privilegijos kaip tos, kuriomis galėjo naudotis pagal šią sistemą privilegijuoti valstybės tarnautojai, kiek tai susiję ne tik su atsižvelgimu į laikotarpius, įgytus iki 18 metų, bet ir su perkėlimu į aukštesnę darbo užmokesčio pakopą, vis dėlto tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Tačiau, kaip matyti iš Teisingumo Teismo atsakymo į pirmąjį klausimą, taip nėra antrosios kategorijos valstybės tarnautojų atveju.
79
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad, kiek tai susiję su ieškovais pagrindinėje byloje, kurie priklauso šiai antrajai kategorijai, mokesčių administratorius kiekvienam iš jų iš naujo apskaičiavo perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos datą, įskaitydamas trejus papildomus metus, palyginti su perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data, į kurą buvo atsižvelgta juos įdarbinant. Vis dėlto šie nauji skaičiavimai nepagerino ieškovų pozicijos pagal darbo užmokesčio lentelę, nes 2019 m. 2-ojo Valstybės tarnybos įstatymo pakeitimo įstatymo paskelbimo dieną vis dar tebevyko su jais susijusios procedūros. Palyginimo atskaitos data turėtų būti iš naujo nustatoma remiantis perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitine data, kuri buvo taikyta juos įdarbinus, t. y. data, kuri buvo apskaičiuota diskriminaciniu būdu. Tai reiškia, kad minėtų ieškovų perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data pagerėtų ne papildomais trejais metais, o tik keliomis dienomis.
80
Šiuo klausimu reikia pabrėžti, kad kiekviena priemonė, kuria siekiama panaikinti Sąjungos teisei prieštaraujančią diskriminaciją, įskaitant individualias priemones, suteikiančias mažiau palankioje padėtyje esančių asmenų kategorijai tas pačias lengvatas, kokios suteikiamos asmenims, priklausantiesiems privilegijuotai kategorijai, reiškia, kad Sąjungos teisė įgyvendinama, ir tai turi būti daroma laikantis jos reikalavimų (šiuo klausimu žr. 2019 m. spalio 7 d. Sprendimo Safeway, C-171/18, EU:C:2019:839, 37 punktą).
81
Tarp šių reikalavimų yra tie, kurie kyla iš Chartijos 20 straipsnyje įtvirtinto bendrojo vienodo požiūrio principo ir teisinio saugumo principo.
82
Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad nacionalinės teisės norma, kaip antai 2020 m. GehG 169f straipsnio 3 dalis, pagal kurią tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos pagrindinėje byloje, taikomas skirtingas požiūris į valstybės tarnautojus, kurie pradėjo procedūrą, siekdami, kad būtų nustatyta nauja perkėlimo į aukštesnę pakopą atskaitos data atsižvelgiant į tarnybos laikotarpius iki jų įdarbinimo, įgytus iki sukankant 18 metų, atsižvelgiant į tai, ar institucijos ar teismai, kompetentingi peržiūrėti šiuos laikotarpius, jau priėmė galutinį sprendimą, ar ne, prieštarauja vienodo požiūrio principui, įtvirtintam Chartijos 20 straipsnyje, ir teisinio saugumo principui, pagal kuriuos reikalaujama vienodai ir nuspėjamai vertinti visus tarnautojus, kurių padėtis chronologiškai yra tokia pati, nes atsižvelgimas į minėtus laikotarpius priklauso nuo aplinkybių, kurios nepriklauso nuo atitinkamų tarnautojų, kaip antai jų skundų nagrinėjimo trukmės (pagal analogiją žr. 2021 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Bundesrepublik Deutschland (Šeimos narys), C‑768/19, EU:C:2021:709, 41 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
83
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad Chartijos 20 straipsnyje įtvirtintas vienodo požiūrio principas ir teisinio saugumo principas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos nacionalinės teisės normos, kuriose, kiek tai susiję su valstybės tarnautojais, dėl kurių įstatymo dėl darbo užmokesčio sistemos, apimančios darbo užmokesčio lentelę, pakeitimo paskelbimo dieną buvo vykdoma procedūra, skirta iš naujo nustatyti jų poziciją pagal šią darbo užmokesčio lentelę, įtvirtinta, kad darbo užmokesčiai perskaičiuojami pagal naujas nuostatas, reglamentuojančias palyginimo atskaitos datą, – naujus apribojimus nustatančios nuostatos, kiek tai susiję su įskaitytinų laikotarpių maksimalia trukme, – kadangi diskriminacija dėl amžiaus, kuri prieštarauja Direktyvos 2000/78 1, 2 ir 6 straipsniams, siejamiems su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 21 straipsniu, nėra panaikinta, nes toks skaičiavimas netaikomas valstybės tarnautojams, dėl kurių anksčiau pradėta panašų tikslą turinti procedūra jau buvo užbaigta priėmus galutinį sprendimą ir šioje procedūroje buvo taikoma palankesnė atskaitos data, nustatyta remiantis ankstesne darbo užmokesčio sistema, kurios nuostatos – nacionalinio teismo pripažintos diskriminacinėmis – nebuvo taikomos paisant Sąjungoje teisėje numatyto vienodo požiūrio principo.
Dėl trečiojo klausimo
84
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2000/78 1, 2 ir 6 straipsniai, siejami su Chartijos 21 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiamos nacionalinės teisės normos, kuriose numatyta, kad nustatant palyginimo atskaitos datą į visus mokomosios praktikos nacionalinės vietos valdžios institucijoje laikotarpius atsižvelgiama tik tuo atveju, kai atitinkamą valstybės tarnautoją valstybė įdarbino po tam tikros datos, o tuo atveju, kai atitinkamas tarnautojas į valstybės tarnybą buvo įdarbintas iki šios datos, atsižvelgiama tik į pusę mokomosios praktikos laikotarpių trukmės, taikant fiksuoto dydžio atskaitymą.
85
Iš karto primintina, kaip tai išplaukia iš šio sprendimo 47 punkto, kad iš Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 1 dalies, siejamos su 1 straipsniu, matyti, kad šios direktyvos tikslais pagal vienodo požiūrio principą negali būti jokios diskriminacijos, tiesioginės arba netiesioginės, be kita ko, dėl amžiaus. Be to, iš minėtos direktyvos 2 straipsnio 2 dalies b punkto matyti, kad pagal šią direktyvą netiesioginė diskriminacija dėl amžiaus yra tada, kai dėl akivaizdžiai neutralios nuostatos, kriterijaus ar taikomos praktikos tam tikro amžiaus asmenys gali patekti į tam tikru atžvilgiu mažiau palankią padėtį nei kiti asmenys, nebent tą nuostatą, kriterijų ar taikomą praktiką objektyviai pateisina teisėtas tikslas, o šio tikslo siekiama tinkamomis ir būtinomis priemonėmis.
86
Taigi, siekiant nustatyti, ar ieškovai pagrindinėje byloje gali remtis ankstesniame punkte primintu principu, reikia patikrinti, ar tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos pagrindinėje byloje, iki 2000 m. kovo 31 d. (imtinai) įdarbintiems Austrijos federalinės valstybės tarnautojams ir po šios datos įdarbintiems tarnautojams tiesiogiai ar netiesiogiai taikomas skirtingas požiūris dėl amžiaus, kurio jie buvo sulaukę įdarbinimo dieną.
87
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad pagal 2020 m. GehG 169g straipsnio 3 dalies 5 punktą nustatant palyginimo atskaitos datą į mokomosios praktikos nacionalinės teritorinės valdžios institucijoje laikotarpius atsižvelgiama tik jeigu atitinkamas tarnautojas pradėjo dirbti Austrijos federalinės valstybės tarnyboje po 2000 m. kovo 31 d.
88
Nagrinėjamoje byloje nustatant palyginimo atskaitos datą į visus nacionalinės teritorinės valdžios institucijoje ieškovų įgytus mokomosios praktikos laikotarpius negalima atsižvelgti, nes jie Austrijos federalinės valstybės tarnyboje buvo įdarbinti iki 2000 m. kovo 31 d.
89
Darytina išvada, kad šis skirtingas požiūris atsiranda dėl valstybės tarnautojų įdarbinimo šioje valstybėje datos, nes būtent atsižvelgiant į šią datą turi būti taikomos mokomosios praktikos laikotarpių įskaitymo taisyklės.
90
Taigi, įdarbinimo į Austrijos federalinės valstybės tarnybą data, nurodyta 2020 m. GehG 169g straipsnio 3 dalies 5 punkte, kaip vienintelis reikšmingas kriterijus taikant 2020 m. GehG nustatytas mokomosios praktikos laikotarpių įskaitymo taisykles, yra kriterijus, nepriklausantis nuo tarnautojo amžiaus jo įdarbinimo dieną. Taigi šis kriterijus, pagal kurį naujos taisyklės taikomos atsižvelgiant į įdarbinimo datą kaip objektyvų ir neutralų veiksnį, visiškai nesusijęs su bet kokiu atsižvelgimu į įdarbintų asmenų amžių (2019 m. vasario 14 d. Sprendimo Horgan ir Keegan, C‑154/18, EU:C:2019:113, 25 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
91
Vadinasi, naujosios mokomosios praktikos nacionalinėje vietos valdžios institucijoje laikotarpių įskaitymo sąlygos, atsižvelgiant į tarnybos Austrijos federalinėje valstybėje pradžios datą, grindžiamos kriterijumi, kuris niekaip nesusijęs su atitinkamų valstybės tarnautojų amžiumi, be to, nėra jokių požymių, kad minėtos sąlygos reikštų kokią nors netiesioginę diskriminaciją dėl amžiaus (šiuo klausimu žr. 2022 m. spalio 20 d. Sprendimo Curtea de Apel Alba Iulia ir kt., C‑301/21, EU:C:2022:811, 58 ir 59 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
92
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 2000/78 1, 2 ir 6 straipsniai, siejami su Chartijos 21 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiamos nacionalinės teisės normos, kuriose numatyta, kad nustatant palyginimo atskaitos datą į visus mokomosios praktikos nacionalinės vietos valdžios institucijoje laikotarpius atsižvelgiama tik tuo atveju, jei atitinkamą valstybės tarnautoją valstybė įdarbino po tam tikros datos, o tuo atveju, jei atitinkamas tarnautojas į valstybės tarnybą buvo įdarbintas iki šios datos, mokomosios praktikos laikotarpių trukmė atsižvelgiant dalijama per pusę, taikant fiksuoto dydžio atskaitymą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
93
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti tas teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.
2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus, 1, 2 ir 6 straipsniai, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 21 straipsniu,
turi būti aiškinami taip:
pagal juos draudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias valstybės tarnautojo priskyrimas prie pakopos nustatomas remiantis jo tarnybos stažu pagal darbo užmokesčio lentelę, apskaičiuojamu pagal anksčiau galiojusią darbo užmokesčio sistemą, kuri buvo pripažinta diskriminacine, nes pagal ją, apskaičiuojant šį tarnybos stažą, buvo galima atsižvelgti tik į įskaitytinus laikotarpius, įgytus iki valstybės tarnautojo įdarbinimo po to, kai jam jau sukako 18 metų, neatsižvelgiant į laikotarpius, įgytus iki šio amžiaus, nes šiose teisės normose numatyta, kad valstybės tarnautojo iki jo įdarbinimo įgyti įskaitytini pirma apskaičiuoti laikotarpiai koreguojami nustatant palyginimo atskaitos datą, o nustatant minėtą tarnybos stažą, nuo šiol atsižvelgiama į įskaitytinus laikotarpius, įgytus prieš įdarbinant valstybės tarnautoją ir po to, kai jam jau sukako 18 metų, kai, pirma, kiek tai susiję su laikotarpiais, įgytais sukakus 18 metų amžiui, atsižvelgiama tik į pusę „kitų laikotarpių“ trukmės, ir, antra, minėti „kiti laikotarpiai“ prailginami nuo trejų iki septynerių metų, tačiau įskaitomi tik tiek, kiek viršija ketverius metus.
2.
Vienodo požiūrio principas, įtvirtintas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 20 straipsnyje, ir teisinio saugumo principas
turi būti aiškinami taip:
pagal juos draudžiamos nacionalinės teisės normos, kuriose, kiek tai susiję su valstybės tarnautojais, dėl kurių įstatymo dėl darbo užmokesčio sistemos, apimančios darbo užmokesčio lentelę, pakeitimo paskelbimo dieną buvo vykdoma procedūra, skirta iš naujo nustatyti jų poziciją pagal šią darbo užmokesčio lentelę, įtvirtinta, kad darbo užmokesčiai perskaičiuojami pagal naujas nuostatas, reglamentuojančias palyginimo atskaitos datą, – naujus apribojimus nustatančios nuostatos, kiek tai susiję su įskaitytinų laikotarpių maksimalia trukme, – kadangi diskriminacija dėl amžiaus, kuri prieštarauja Direktyvos 2000/78 1, 2 ir 6 straipsniams, siejamiems su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 21 straipsniu, nėra panaikinta, nes toks skaičiavimas netaikomas valstybės tarnautojams, dėl kurių anksčiau pradėta panašų tikslą turinti procedūra jau buvo užbaigta priėmus galutinį sprendimą ir šioje procedūroje buvo taikoma palankesnė atskaitos data, nustatyta remiantis ankstesne darbo užmokesčio sistema, kurios nuostatos – nacionalinio teismo pripažintos diskriminacinėmis – nebuvo taikomos paisant Sąjungoje teisėje numatyto vienodo požiūrio principo.
3.
Direktyvos 2000/78 1, 2 ir 6 straipsniai, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 21 straipsniu,
turi būti aiškinami taip:
pagal juos nedraudžiamos nacionalinės teisės normos, kuriose numatyta, kad nustatant palyginimo atskaitos datą į visus mokomosios praktikos nacionalinės vietos valdžios institucijoje laikotarpius atsižvelgiama tik tuo atveju, kai atitinkamą valstybės tarnautoją valstybė įdarbino po tam tikros datos, o tuo atveju, kai atitinkamas tarnautojas į valstybės tarnybą buvo įdarbintas iki šios datos, atsižvelgiama tik į pusę mokomosios praktikos laikotarpių trukmės, taikant fiksuoto dydžio atskaitymą.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.