62022TJ0462_RES
Byla T‑462/22
Millennium BCP Participações, SGPS, Sociedade Unipessoal, LdairBCP África, SGPS, Lda
prieš
Europos Komisiją
2024 m. lapkričio 6 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas
„Valstybės pagalba – Madeiros laisvoji zona – Portugalijos taikyta pagalbos schema – Sprendimas, kuriuo nustatoma, kad schema neatitinka sprendimų C(2007) 3037 final ir C(2013) 4043 final, ir kuriuo ji pripažinta nesuderinama su vidaus rinka bei nurodoma susigrąžinti pagal ją išmokėtą pagalbą – Pareiga motyvuoti – Sąvoka „esama pagalba“, kaip ji suprantama pagal Reglamento (ES) 2015/1589 1 straipsnio b punkto ii papunktį – Nukrypti nuo sąlygos, susijusios su darbo vietų kūrimu arba išsaugojimu Madeiros autonominiame regione, leidžiančios nuostatos nebuvimas – Gero administravimo principas – Lojalaus bendradarbiavimo principas – Teisėti lūkesčiai – Teisinis saugumas“
Valstybių teikiama pagalba – Komisijos sprendimas pripažinti pagalbą nesuderinama su vidaus rinka – Pareiga motyvuoti – Apimtis – Pagalbos gavėjo nustatymas – Atsižvelgimas į kontekstą ir visas šią sritį reglamentuojančias teisės normas
(SESV 296 straipsnis)
(žr. 25–40 punktus)
Valstybių teikiama pagalba – Esama ir nauja pagalba – Kvalifikavimas kaip esamos pagalbos – Pagalbos schemos tvarkos aiškinimas – Aplinkybės, į kurias reikia atsižvelgti – Sprendimo dėl patvirtinimo tekstas, atitinkamos valstybės narės pateikto pranešimo turinys ir papildoma informacija
(SESV 108 straipsnio 3 dalis; Tarybos reglamento 2015/1589 1 straipsnio c punktas)
(žr. 56, 58, 66, 67 punktus)
Valstybių teikiama pagalba – Draudimas – Nukrypti leidžiančios nuostatos – Pranešimas apie pagalbos projektą – Valstybės narės, prašančios taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą, bendradarbiavimo pareiga
(ESS 4 straipsnio 3 dalis; SESV 108 straipsnio 3 dalis; Tarybos reglamento Nr. 659/1999 6 konstatuojamoji dalis)
(žr. 57, 92 punktus)
Valstybių teikiama pagalba – Esama ir nauja pagalba – Esamą pagalbos sistemą keičianti priemonė – Pagalbos schemos įgyvendinimas nukrypstant nuo Komisijos patvirtinančiame sprendime nustatytų sąlygų – Nukrypti leidžianti nuostata, apie kurią nebuvo tinkamai pranešta – Pakeitimas, turintis įtakos schemos esmei – Kvalifikavimas kaip naujos pagalbos
(SESV 108 straipsnio 3 dalis; Tarybos reglamento 2015/1589 1 straipsnio b punkto ii papunktis ir c punktas)
(žr. 70–83, 93, 97 punktus)
Valstybių teikiama pagalba – Esama ir nauja pagalba – Komisijos atliekamas pagalbos schemos, apie kurią pranešta, nagrinėjimas – Gero administravimo principas – Rūpestingumo ir nešališkumo pareiga – Apimtis
(SESV 108 straipsnio 3 dalis; Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnis)
(žr. 89–91 punktus)
Valstybių teikiama pagalba – Neteisėtos ir nesuderinamos pagalbos susigrąžinimas – Teisėtų lūkesčių principo pažeidimas – Nebuvimas
(SESV 108 straipsnio 3 dalis)
(žr. 102–109 punktus)
Valstybių teikiama pagalba – Neteisėtos ir nesuderinamos pagalbos susigrąžinimas – Teisinio saugumo principo pažeidimas – Nebuvimas
(SESV 107 straipsnis)
(žr. 111–117 punktus)
Santrauka
Bendrasis Teismas atmetė dviejų bendrovių pareikštą ieškinį dėl Europos Komisijos sprendimo (
1
), kuriuo tam tikra Madeiros saloje įsteigtoms įmonėms išmokėta pagalba pagal anksčiau patvirtintą schemą pripažinta nesuderinama su vidaus rinka ir nurodoma ją susigrąžinti, panaikinimo (
2
). Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas visų pirma patikslino informacijos, kurią valstybės narės turi pateikti pranešdamos Komisijai apie pagalbos priemonę, kad ši galėtų ją kruopščiai, kaip reikalaujama, išnagrinėti, apimtį atsižvelgiant į su lojalaus bendradarbiavimo principu siejamus reikalavimus.
Siekdama skatinti Madeiros salos regioninės plėtros ir ekonominės struktūros įvairovę Portugalijos Respublika nustatė pagalbos schemą, skirtą šioje saloje esančiai teritorijai, vadinamai Madeiros laisvąja zona (ZFM).
Ši schema, kurią Komisija iš pradžių 1987 m. patvirtino kaip suderinamą regioninę pagalbą, buvo iš dalies pakeista 2002 m. 2007 m. Komisija patvirtino trečiąją pagalbos schemą, 2013 m. ji vėl buvo iš dalies pakeista (
3
) (toliau – III pagalbos schema).
Pagal Komisijos patvirtintą III pagalbos schemą buvo sumažintas juridinių asmenų pajamų mokestis, taikomas pelnui, gaunamam iš veiklos, kuri buvo iš tikrųjų ir iš esmės vykdoma Madeiroje, atleidžiama nuo savivaldybės ir vietinių mokesčių, taip pat atleidžiama nuo turto perleidimo mokesčio, mokamo už nekilnojamąjį turtą įsteigiant įmonę ZFM, neviršijant didžiausios pagalbos sumos, kurios dydis nustatomas atsižvelgiant į paramos gavėjo išsaugomų darbo vietų skaičių.
Atlikus minėtos pagalbos schemos patikrinimą, apėmusį 2012 ir 2013 metus, Komisija nusprendė pradėti SESV 108 straipsnio 3 dalyje numatytą oficialią tyrimo procedūrą.
Pasibaigus šiai procedūrai Komisija 2020 m. gruodžio 4 d. sprendimu konstatavo, kad Portugalijos įgyvendinta III pagalbos schema iš esmės skyrėsi nuo 2007 m. ir 2013 m. sprendimais patvirtintos pagalbos schemos. Šią schemą pripažinusi neteisėta ir su vidaus rinka nesuderinama „nauja pagalba“, Komisija nurodė ją susigrąžinti iš gavėjų.
Ieškovės Millennium BCP Participações, SGPS, Sociedade Unipessoal, Lda ir BCP África, SGPS, Lda yra kapitalo dalių valdymo bendrovės (toliau – SGPS), pagalbos pagal III schemą gavėjos. Jos pareiškė ieškinį dėl Sprendimo 2022/1414 panaikinimo, kiek jis su jomis susijęs.
Bendrojo Teismo vertinimas
Grįsdamos ieškinį ieškovės, be kita ko, priekaištauja Komisijai dėl to, kad ši padarė teisės klaidą, kai priskyrė SGPS prie pagalbos gavėjų, kurių atžvilgiu taikoma pareiga susigrąžinti pagalbą, jei nesilaikoma sąlygos, susijusios su darbo vietų sukūrimu arba išsaugojimu Madeiros autonominiame regione (toliau – MAR). Iš tiesų jos tvirtina, kad taikant nukrypti leidžiančią nuostatą, kuri yra sudedamoji III pagalbos schemos, apie kurią pranešta Komisijai, dalis, SGPS ši sąlyga nebuvo taikoma, todėl joms išmokėta pagalba buvo ne „nauja pagalba“, o „esama pagalba“, atitinkanti 2007 m. ir 2013 m. sprendimais Komisijos patvirtintą pagalbą.
Pirmiausia Bendrasis Teismas priminė, kad SGPS naudai įgyvendintos III pagalbos schemos kvalifikavimas kaip „esamos pagalbos“ arba kaip „naujos pagalbos“ priklauso ne tik nuo paties Komisijos priimtų sprendimų dėl patvirtinimo teksto, bet ir nuo atitinkamos valstybės narės pateikto pranešimo turinio ir jos pateiktos papildomos informacijos pagal prašymus dėl papildomos informacijos. Šiomis aplinkybėmis taip pat reikia atsižvelgti į šios valstybės narės elgesį pranešant apie pagalbos schemą, turint omenyje jos pareigą bendradarbiauti su Komisija.
Nagrinėtu atveju iš viso pranešimo apie III pagalbos schemą, be kita ko, 2006 metais (toliau – 2006 m. pranešimas), taip pat paskesnio Komisijos ir Portugalijos valdžios institucijų susirašinėjimo matyti, kad nagrinėta leidžianti nukrypti nuostata buvo paminėta tik prie pranešimo pridėtuose teisiniuose pagrinduose, be kita ko, įstatymo dekreto dėl Mokesčių lengvatų statuto projekto, apie kurį pranešta Komisijai, nuostatoje (
4
). Tačiau nei pranešimo formoje, nei prie jos pridėtame aiškinamajame rašte apie šią nukrypti leidžiančią nuostatą visiškai nebuvo užsiminta.
Atsižvelgiant į atitinkamos nuostatos formuluotę ir įstatymo projekto, apie kurį pranešta, aiškinamąjį raštą, Komisija galėjo pagrįstai manyti, kad SGPS, kaip ir visoms įmonėms, kurios gali pasinaudoti III pagalbos schema, taikoma darbo vietų sukūrimo arba išsaugojimo MAR sąlyga. Be to, iš aiškinamojo rašto, pridėto prie 2006 m. pranešimo, ir, be kita ko, įstatymo projekto, apie kurį pranešta, aiškinamojo rašto matyti, kad Portugalijos valdžios institucijos ketino įpareigoti visas įmones, norinčias pasinaudoti III pagalbos schema, sukurti arba išsaugoti darbo vietas MAR.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, jog Portugalijos valdžios institucijos niekada neatkreipė Komisijos dėmesio į tai, kad įstatymo dekreto projektas, apie kurį pranešta, galėjo būti taikomas taip, kad pagal jį SGPS būtų leista pasinaudoti III pagalbos schema netaikant sąlygos, susijusios su darbo vietų sukūrimu arba išsaugojimu MAR. Taigi 2006 m. pranešime ir vėliau susirašinėjant Portugalijos Respublika nepateikė Komisijai visos būtinos informacijos, kuria remdamasi ji būtų galėjusi visų pirma konstatuoti, kad egzistuoja SGPS taikoma nukrypti nuo šios sąlygos leidžianti nuostata, paskui išnagrinėti tokios nukrypti leidžiančios nuostatos suderinamumą su SESV ir galiausiai pareikšti nuomonę šiuo klausimu, nors dėl SGPS taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos šios įmonės praktiškai galėjo pasinaudoti valstybės pagalba, teikiama gerokai palankesnėmis sąlygomis, nei numatytos pagal kitoms bendrovėms taikomą bendrąją tvarką.
Bendrasis Teismas taip pat konstatavo, jog ieškovės nepagrįstai teigia, kad Komisija pažeidė teisę į gerą administravimą, nes kruopščiai neišnagrinėjo 2006 m. pranešimo.
Iš tiesų Portugalijos valdžios institucijos nesuteikė Komisijai galimybės žinoti, kad SGPS taikoma nukrypti nuo sąlygos, susijusios su darbo vietų sukūrimu arba išsaugojimu MAR, leidžianti nuostata buvo pateikta jai įvertinti. Taigi jos taip pat nepaaiškino, kaip ši nukrypti leidžianti nuostata buvo proporcinga pagalba siekiamam tikslui ir suderinama su vidaus rinka, nors darbo vietų sukūrimo arba išsaugojimo sąlyga buvo galimybės naudotis III pagalbos schema sąlyga, be kita ko, dėl to, kad ji padėjo kiekybiškai įvertinti indėlį siekiant regioninės plėtros tikslo, taip pat suteiktų lengvatų lygį ir proporcingumą.
Taigi, jeigu Portugalijos valdžios institucijos būtų ketinusios pateikti Komisijai vertinti šią nukrypti leidžiančią nuostatą, pagal joms taikomą lojalaus bendradarbiavimo principą jos būtų turėjusios dar labiau atkreipti Komisijos dėmesį į tokios nukrypti leidžiančios nuostatos, keliančios abejonių dėl jos suderinamumo su vidaus rinka, buvimą ir taip pat pateikti paaiškinimų dėl šio suderinamumo.
Šiomis aplinkybėmis negalima priekaištauti Komisijai dėl to, kad ji pažeidė gero administravimo principą ar neįvykdė rūpestingumo pareigos, kai neatsižvelgė į tai, kad nuostata, dėl kurios Portugalijos valdžios institucijos nepateikė paaiškinimų, gali būti aiškinama kaip leidžianti nukrypti nuo sąlygos, susijusios su darbo vietų sukūrimu arba išsaugojimu MAR.
Taigi dėl to, kad apie nukrypti nuo sąlygos, susijusios su darbo vietų sukūrimu arba išsaugojimu MAR, leidžiančią nuostatą nebuvo tinkamai pranešta, ji negali būti laikoma leista taikyti 2007 m. sprendimu.
Toks leidimas juo labiau negali būti kildinamas iš 2013 m. sprendimo dėl to, kad jame minimas Portugalijos Respublikos įsipareigojimas „panaikinti bet kokį lengvatinį režimą subjektams, kaip antai [SGPS], kai patvirtinama, kad dėl jiems ZFM taikomo režimo iš tikrųjų suteikiamas pranašumas, palyginti su SGPS taikomu bendruoju Portugalijos režimu“.
Kadangi kiti nurodyti pagrindai, grindžiami Komisijos pareigos motyvuoti pažeidimu ir teisėtų lūkesčių apsaugos ir teisinio saugumo principų pažeidimu, taip pat buvo nepagrįsti, Bendrasis Teismas atmetė visą ieškinį.
(
1
)	2020 m. gruodžio 4 d. Komisijos sprendimas (ES) 2022/1414 dėl pagalbos schemos SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN), kurią Portugalija taikė Zona Franca da Madeira (ZFM) (III pagalbos sistemos) (OL L 217, 2022, p. 49).
(
2
)	Teismo sprendimas, dėl kurio pateikiama ši santrauka, priimtas po to, kai buvo galutinai atmestas visas Portugalijos Respublikos pareikštas ieškinys dėl to paties Komisijos sprendimo panaikinimo (2022 m. rugsėjo 21 d. Sprendimas Portugalija / Komisija (Madeiros laisvoji zona), T‑95/21, EU:T:2022:567, patvirtintas 2024 m. liepos 4 d. Teisingumo Teismo sprendimu Portugalija / Komisija (Laisvoji Madeiros zona), C‑736/22 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2024:579).
(
3
)	2007 m. birželio 27 d. Komisijos sprendimas byloje N 421/2006 ir 2013 m. liepos 2 d. Komisijos sprendimas byloje SA.34160 (2011/N) (toliau – 2007 m. ir 2013 m. sprendimai).
(
4
)	Mokesčių lengvatų statuto, įtraukto į įstatymo dekreto projektą, apie kurį pranešta, 34oA straipsnio 5 dalis.