62018CJ0002_RES
Mål C‑2/18
Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė
(begäran om förhandsavgörande från Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas)
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 13 november 2019
”Begäran om förhandsavgörande – Gemensam jordbrukspolitik – Gemensam organisation av marknaden – Mjölk och mjölkprodukter – Förordning (EG) nr 1308/2013 – Artikel 148.4 – Avtal om leverans av obehandlad mjölk – Fri förhandling om priset – Bekämpande av otillbörliga handelsmetoder – Förbud att betala olika priser till producenter av obehandlad mjölk som tillhör en grupp, vilka indelats utifrån den kvantitet obehandlad mjölk som säljs per dag och att utan grund sänka priset”
Jordbruk – Gemensam organisation av marknaden – Mjölk och mjölkprodukter – Avtalsförhållanden inom denna sektor – Nationell lagstiftning, enligt vilken det är förbjudet att betala olika priser till producenter av obehandlad mjölk som tillhör en grupp, vilka indelats utifrån den kvantitet obehandlad mjölk som säljs per dag – Tillåtet – Villkor – Lagstiftning som är lämplig för att uppnå målet att bekämpa otillbörliga handelsmetoder – Iakttagande av proportionalitetsprincipen
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 1308/2013, artikel 148)
(se punkterna 30, 35, 45, 49–53, 56–57, 62 och 70 samt punkt 1 i domslutet)
Jordbruk – Gemensam organisation av marknaden – Mjölk och mjölkprodukter – Avtalsförhållanden inom denna sektor – Nationell lagstiftning, enligt vilken det är förbjudet för köparna av obehandlad mjölk att utan grund sänka det pris som det överenskommits om med producenterna och enligt vilken varje sänkning av priset med mer än 3 procent kräver ett godkännande av den behöriga nationella myndigheten – Tillåtet – Villkor – Lagstiftning som är lämplig för att uppnå målet att bekämpa otillbörliga handelsmetoder – Iakttagande av proportionalitetsprincipen
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 1308/2013, artikel 148)
(se punkterna 72–74, 78 och 82 samt punkt 2 i domslutet)
Resumé
Unionsrätten utgör inte hinder för nationella åtgärder som syftar till att motverka otillbörliga metoder och som får till följd att den fria prisförhandlingsprocessen inom sektorn för obehandlad mjölk begränsas
Domstolen har genom dom av den 13 november 2019, Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė (C‑2/18), fastställt att förordning nr 1308/2013 om upprättande av en samlad marknadsordning för jordbruksprodukter, (
1
) inte utgör hinder för en nationell lagstiftning, enligt vilken det – i syfte att motverka otillbörliga handelsmetoder – är förbjudet för köpare av obehandlad mjölk att betala olika inköpspriser till producenter som anses tillhöra samma grupp med hänsyn till den kvantitet obehandlad mjölk som säljs per dag, att sammansättningen och kvaliteten på den obehandlade mjölken är densamma, samt att den obehandlade mjölken levereras på samma sätt, i den mån nämnda lagstiftning är ägnad att säkerställa förverkligandet av det mål som eftersträvas och inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. Domstolen har även fastställt att medlemsstaterna med hänsyn till samma syfte, det vill säga syftet att motverka otillbörliga handelsmetoder, kan anta en nationell lagstiftning, enligt vilken det är förbjudet för köpare av obehandlad mjölk att utan grund sänka det pris som det överenskommits om med en producent och enligt vilken varje sänkning av priset med mer än 3 procent kräver ett godkännande av den behöriga nationella myndigheten.
Det nationella målet har uppkommit inom ramen för ett förfarande för kontroll av huruvida lagen om förbud mot att litauiska aktörer tillämpar otillbörliga metoder vid köp och försäljning av obehandlad mjölk är förenlig med grundlagen. Förfarandet har inletts av en grupp litauiska parlamentsledamöter. I nämnda lag föreskrevs, utöver de bestämmelser avseende de två förbud som anges ovan, att köparna av obehandlad mjölk skulle delas in i tio grupper utifrån den kvantitet obehandlad mjölk som sålts per dag. De berörda aktörerna var i enlighet med den lagen även skyldiga att upprätta ett skriftligt avtal, såsom föreskrivs i artikel 148.1 i förordning nr 1308/2013, när de köpte obehandlad mjölk. Samtliga dessa åtgärder syftade – med hänsyn till de särskilda egenskaperna inom den aktuella sektorn – i huvudsak till att motverka de otillbörliga handelsmetoder som tillämpas av köpare av obehandlad mjölk i förhållande till den part som anses vara den svagare, det vill säga mjölkproducenterna. Den hänskjutande domstolen ville få klarhet i huruvida de två ovannämnda förbuden var förenliga med principen om fri förhandling som stadfästs i artikel 148.4 i förordning nr 1308/2013.
Domstolen påpekade inledningsvis att medlemsstaterna inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, som enligt artikel 4.2 d FEUF omfattas av delad befogenhet mellan unionen och medlemsstaterna, har en befogenhet att lagstifta som gör det möjligt för dem att utöva sin befogenhet i den mån unionen inte har utövat sin befogenhet. Domstolen påpekade vidare att inrättandet av en gemensam organisation av marknaden emellertid inte hindrar medlemsstaterna från att tillämpa nationella regler vilka eftersträvar ett annat mål av allmänintresse än de mål som den gemensamma organisationen av marknaden omfattar, även om reglerna kan ha en inverkan på den inre marknadens funktion på det berörda området. Domstolen preciserade i detta hänseende att unionen genom att anta förordning nr 1308/2013 och i synnerhet artikel 148 däri inte på ett uttömmande sätt har utövat sin befogenhet inom området för avtalsvillkor mellan parterna till ett leveransavtal om obehandlad mjölk och att hänvisningarna till vissa otillbörliga handelsmetoder som återfinns i nämnda förordning inte räcker för att fastställa att syftet att motverka otillbörliga metoder omfattas av den förordningen. Domstolen ansåg vidare att en tolkning av nämnda artikel som innebär att medlemsstaterna förbjuds att anta varje åtgärd som syftar till att motverka tillämpningen av otillbörliga handelsmetoder inom mjölksektorn skulle strida mot det ändamål som eftersträvas med förordning nr 1308/2013, det vill säga att säkerställa en livskraftig utveckling av produktionen och därigenom säkerställa en skälig levnadsstandard för mjölkproducenterna, i enlighet med målen för den gemensamma jordbrukspolitiken. Ett av dessa mål är att upprätthålla en effektiv konkurrens på marknaden för jordbruksprodukter. Domstolen fastslog således att medlemsstaterna hade en sådan befogenhet i övriga fall så att de hade rätt att vidta åtgärder i syfte att motverka otillbörliga handelsmetoder, vilka lett till en begränsning av möjligheten att fritt förhandla om priset, även om dessa åtgärder har en inverkan på principen om fri förhandling om det pris som ska betalas för leverans av obehandlad mjölk, vilken föreskrivs i artikel 148 i förordning nr 1308/2013. Domstolen påpekade emellertid att sådana åtgärder måste vara proportionerliga i förhållande till det ändamål som eftersträvas med dem. Domstolen fastställde i förevarande fall att den litauiska lagstiftningen framstod som lämpad för att förebygga risken för att den avtalspart som anses vara den svagaste, det vill säga mjölkproducenterna, tvingas acceptera prissänkningar utan grund och att motverka eventuella otillbörliga handelsmetoder och att eftersom nämnda lagstiftning beaktar målen för den gemensamma jordbrukspolitiken och behovet av en väl fungerade gemensam organisation av marknaden går den inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de mål som eftersträvas med lagstiftningen, vilket det emellertid ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera.
(
1
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av den 17 december 2013 om upprättande av en samlad marknadsordning för jordbruksprodukter och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 922/72, (EEG) nr 234/79, (EG) nr 1037/2001 och (EG) nr 1234/2007 (EUT L 347, 2013, s. 671, och rättelse i EUT L 6, 11.1.2018, s. 50), i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/2393 av den 13 december 2017 (EUT L 350, 2017, s. 15).