62019CJ0896_RES
Lieta C‑896/19
Repubblika
pret
Il‑Prim Ministru
(Prim’Awla tal‑Qorti Ċivili – Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (virspalāta) 2021. gada 20. aprīļa spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LES 2. pants – Eiropas Savienības vērtības – Tiesiskums – LESD 49. pants – Pievienošanās Eiropas Savienībai – Savienības vērtību aizsardzības līmeņa nepazemināšana – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā – LESD 19. pants – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants – Piemērošanas joma – Dalībvalsts tiesnešu neatkarības jēdziens – Iecelšanas amatā procedūra – Premjerministra pilnvaras – Tiesnešu iecelšanas amatā komitejas piedalīšanās
Prejudiciāli jautājumi – Lūguma iesniegšana Eiropas Savienības Tiesā – Jautājumi, kas uzdoti, lai valsts tiesa varētu pārbaudīt valsts tiesību normu atbilstību Savienības tiesībām – Pārbaude, ko ir paredzēts veikt Tiesai prasības sakarā ar pienākumu neizpildi ietvaros – Neesamība
(LESD 258., 259. un 267. pants)
(skat. 29. un 31. punktu)
Prejudiciāli jautājumi – Tiesas kompetence – Jautājumi, kas attiecas uz Savienības tiesību aktiem, jo ir apstrīdēta minēto aktu piemērojamība pamatlietā – Iekļaušana – Nosacījums – Ar atbildēm, kas sniedzamas uz prejudiciālajiem jautājumiem, nesaraujami saistīta apstrīdēšana
(LESD 267. pants)
(skat. 33. punktu)
Dalībvalstis – Pienākumi – Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā nodrošināšanai nepieciešamo tiesību aizsardzības līdzekļu izveide – Piemērošana prasības ietvaros par tādu valsts tiesību normu atbilstību Savienības tiesībām, kurās ir regulēta tiesnešu iecelšanas amatā procedūra
(LES 19. panta 1. punkta otrā daļa; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)
(skat. 36.–39. un 46. punktu un rezolutīvas daļas 1) punktu)
Pamattiesības – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību – Atsaukšanās iespēja
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants un 51. panta 1. punkts)
(skat. 41., 42. un 44. punktu)
Dalībvalstis – Pienākumi – Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā nodrošināšanai nepieciešamo tiesību aizsardzības līdzekļu izveide – Tiesnešu neatkarības principa ievērošana – Piemērojamība
(LES 19. panta 1. punkta otrā daļa; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants;
(skat. 50.–57. punktu)
Eiropas Savienības tiesības – Savienības vērtības un mērķi – Vērtības – Tiesiskuma ievērošana – Piemērojamība – Pievienošanās Eiropas Savienībai – Savienības vērtību aizsardzības līmeņa nepazemināšana
(LES 2. pants, 19. panta 1. punkta otrā daļa un 49. pants)
(skat. 60.–64. punktu)
Dalībvalstis – Pienākumi – Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā nodrošināšanai nepieciešamo tiesību aizsardzības līdzekļu izveide – Tiesnešu neatkarības principa ievērošana – Valsts konstitūcija, ar kuru premjerministram tiek piešķirta izšķiroša kompetence attiecībā uz tiesnešu iecelšanas amatā procesu – Tādas neatkarīgas struktūras iesaistīšanās, kuras uzdevums ir novērtēt kandidātus un sniegt atzinumu – Pieļaujamība
(LES 19. panta 1. punkta otrā daļa)
(skat. 66. un 69.–73. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Rezumējums
Dalībvalsts tiesību normas, ar ko premjerministram tiek piešķirtas izšķirošas pilnvaras attiecībā uz tiesnešu iecelšanu amatā, vienlaikus paredzot tādas neatkarīgas struktūras iesaistīšanos, kuras uzdevums ir novērtēt kandidātus un sniegt atzinumu, nav pretrunā Savienības tiesībām
Repubblika ir apvienība, kuras mērķis ir veicināt tieslietu un tiesiskuma aizsardzību Maltā. Saistībā ar 2019. gada aprīlī notikušo jauno tiesnešu iecelšanu amatā tā cēla actio popularis
Prim’Awla tal‑Qorti Ċivili – Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali (Civillietu tiesas pirmā palāta (Konstitucionālā kompetence), Malta) ar nolūku it īpaši apstrīdēt Maltas tiesnešu iecelšanas amatā procedūru, kā tā ir regulēta Konstitūcijā (
1
). Ar attiecīgajām konstitucionālo tiesību normām, kuras kopš to pieņemšanas 1964. gadā līdz 2016. gada Konstitūcijas reformai ir palikušas nemainīgas, Il‑Prim Ministru (premjerministrs, Malta) ir piešķirtas pilnvaras izvirzīt prezidentam šāda amata kandidātu. Praksē premjerministram tādējādi ir izšķirošas pilnvaras attiecībā uz Maltas tiesnešu iecelšanu, un tās Repubblika ieskatā rada šaubas par šo tiesnešu neatkarību. Tomēr kandidātiem ir jāatbilst noteiktiem nosacījumiem, kas arī ir paredzēti Konstitūcijā, un kopš 2016. gada reformas ir izveidota Tiesnešu iecelšanas amatā komiteja, kurai ir uzdots novērtēt kandidātus un sniegt atzinumu premjerministram.
Šajā kontekstā tiesa, kurā tika celta prasība, nolēma uzdot Tiesai jautājumus par Maltas tiesnešu iecelšanas amatā sistēmas atbilstību Savienības tiesībām un konkrēti LES 19. panta 1. punktam un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pantam. Atgādinājumam – ar LES 19. panta 1. punkta otro daļu dalībvalstīm ir noteikts pienākums nodrošināt tiesību aizsardzības līdzekļus, kas ir pietiekami efektīvas tiesību aizsardzības tiesā nodrošināšanai jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības, un Hartas 47. pantā ir noteiktas ikviena tāda tiesību subjekta tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kas konkrētajā lietā pamatojas uz tiesībām, kuras tam izriet no Savienības tiesībām.
Tiesa virspalātas sastāvā atzīst, ka Savienības tiesībām nav pretrunā tādas konstitucionālo tiesību normas kā Maltas tiesību normas attiecībā uz tiesnešu iecelšanu amatā. Šīs tiesību normas nevar radīt iespaidu par tiesnešu neatkarības un objektivitātes neesamību, kas var apdraudēt paļāvību, kāda tieslietu sistēmai ir jāvieš tiesību subjektos demokrātiskā sabiedrībā un tiesiskā valstī.
Tiesas vērtējums
Pirmkārt, Tiesa atzīst, ka LES 19. panta 1. punkta otrā daļa ir piemērojama šajā lietā, jo prasības mērķis ir apstrīdēt tādu valsts tiesību normu atbilstību Savienības tiesībām, kurās ir regulēta tādu tiesnešu iecelšanas amatā procedūra, kam ir jālemj par Savienības tiesību piemērošanas vai interpretācijas jautājumiem, un par kurām tiek apgalvots, ka tās var ietekmēt šo tiesnešu neatkarību. Attiecībā uz Hartas 47. pantu Tiesa norāda, ka, lai gan tas pats par sevi nav piemērojams (
2
), jo Repubblika nepamatojas uz subjektīvām tiesībām, kas tai izrietētu no Savienības tiesībām, tas tomēr ir jāņem vērā LES 19. panta 1. punkta otrās daļas interpretācijas vajadzībām.
Otrkārt, Tiesa atzīst, ka LES 19. panta 1. punkta otrajai daļa nav pretrunā valsts tiesību normas, ar ko attiecīgās dalībvalsts premjerministram tiek piešķirtas izšķirošas pilnvaras tiesnešu iecelšanas amatā procesā, vienlaikus paredzot, ka šajā procesā ir iesaistīta neatkarīga struktūra, kuras uzdevums ir it īpaši novērtēt tiesneša amata kandidātus un sniegt premjerministram atzinumu.
Lai nonāktu pie šī secinājuma, Tiesa vispirms vispārīgi uzsver – kā viena no efektīvas tiesību aizsardzības tiesā prasībām, kurām ir jāatbilst valsts tiesām, kas var lemt par Savienības tiesību piemērošanu vai interpretāciju, tiesnešu neatkarība Savienības tiesību sistēmai ir principiāli nozīmīga, turklāt dažādos aspektos. Tā ir būtiski svarīga LESD 267. pantā paredzētā lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu mehānisma pienācīgai darbībai, jo to var iedarbināt tikai neatkarīga iestāde. Turklāt tā ietilpst Hartas 47. pantā paredzēto pamattiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu pamatsaturā.
Turpinājumā Tiesa atgādina savu jaunāko judikatūru (
3
), kurā tā ir sniegusi precizējumus par saskaņā ar Savienības tiesībām nepieciešamajām tiesnešu neatkarības un objektivitātes garantijām. Lai būtu šādas garantijas, ir jāpastāv tādiem noteikumiem, kuri ļauj kliedēt jebkādas tiesību subjektu pamatotas šaubas par tiesnešu neuzņēmību pret ārēju elementu iedarbību, konkrēti – likumdošanas varas un izpildvaras tiešu vai netiešu ietekmi, un par to neitralitāti attiecībā uz interesēm, ar kurām tie saskaras.
Visbeidzot, Tiesa uzsver, ka saskaņā ar 49. pantu Savienība apvieno valstis, kas brīvi un brīvprātīgi ir pieņēmušas LES 2. pantā minētās kopīgās vērtības, tādas kā tiesiskumu, kas ievēro šīs vērtības un apņemas tās popularizēt. Līdz ar to dalībvalsts nevar grozīt savus tiesību aktus, konkrēti tieslietu organizācijas jomā, tā, ka tiek izraisīta tiesiskuma – kas ir vērtība, kura ir konkretizēta it īpaši LES 19. pantā, – aizsardzības līmeņa pazemināšana. Šajā nolūkā dalībvalstīm ir jāatturas pieņemt noteikumus, kas varētu apdraudēt tiesnešu neatkarību.
Veikusi šos precizējumus, Tiesa pauž uzskatu, ka, pirmkārt, Tiesnešu iecelšanas amatā komitejas izveide 2016. gadā turpretim garantē Maltas tiesnešu neatkarību salīdzinājumā ar situāciju, kas izrietēja no konstitucionālo tiesību normām, kuras bija spēkā, kad Malta pievienojās Eiropas Savienībai. Šajā ziņā Tiesa norāda, ka principā šādas struktūras iesaistīšanās var veicināt šī procesa objektivizāciju, ierobežojot rīcības brīvību, kāda ir premjerministram, ar nosacījumu, ka šī struktūra pati ir pietiekami neatkarīga. Šajā gadījumā Tiesa konstatē virknes tādu noteikumu esamību, kuri šķiet tādi, kas var garantēt šo neatkarību.
Otrkārt, Tiesa uzsver, ka, lai gan premjerministram ir noteiktas pilnvaras attiecībā uz tiesnešu iecelšanu amatā, šo pilnvaru īstenošana ir ierobežota ar Konstitūcijā paredzētiem nosacījumiem par profesionālo pieredzi, kuriem ir jāatbilst tiesneša amata kandidātiem. Piedevām, lai gan premjerministrs var nolemt izvirzīt Republikas prezidentam amata kandidātu, kuru nav ieteikusi Tiesnešu iecelšanas amatā komiteja, tam ir pienākums paziņot savus iemeslus, un konkrēti – likumdošanas varai. Tiesas ieskatā – ar nosacījumu, ka premjerministrs šīs pilnvaras īsteno tikai izņēmuma kārtā un stingri un efektīvi ievēro pienākumu norādīt pamatojumu, tā pilnvaras nevar radīt pamatotas šaubas par izraudzīto kandidātu neatkarību.
(
1
)	Maltas Konstitūcijas 96., 96.A un 100. pants.
(
2
)	Atbilstoši Hartas 51. panta 1. punktam.
(
3
)	Skat. piemēram, spriedumus, 2019. gada 19. novembris, A. K. u.c. (Augstākās tiesas Disciplinārlietu palātas neatkarība), C‑585/18, C‑624/18 un C‑625/18, kā arī 2021. gada 2. marts, A. B. u.c. (Augstākās tiesas tiesnešu iecelšana – Pārsūdzība) (C‑824/18, EU:C:2021:153).