62020CO0670
TIESAS RĪKOJUMS (sestā palāta)
2021. gada 6. decembrī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Aizdevuma līgums, kas ir izteikts ārvalsts valūtā – Līguma noteikumi, kas pakļauj aizņēmēju maiņas riskam – 4. panta 2. punkts – Saprotamības un pārskatāmības prasības – Ietekmes neesamība patērētāja paziņojumam, ka tas pilnībā apzinās potenciālos riskus, kas izriet no parakstīšanās uz aizņēmumu ārvalsts valūtā – Noteikuma formulējuma skaidrība un saprotamība
Lietā C‑670/20
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Ráckevei Járásbíróság (Rāckeves rajona tiesa, Ungārija) iesniedza ar 2020. gada 9. novembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2020. gada 8. decembrī, tiesvedībā
EP,
TA,
FV,
TB
pret
ERSTE Bank Hungary Zrt.,
TIESA (sestā palāta)
šādā sastāvā: Tiesas priekšsēdētāja vietnieks L. Bejs Larsens [L. Bay Larsen], kas pilda sestās palātas priekšsēdētāja pienākumus, tiesneši N. Jēskinens [N. Jääskinen] (referents) un M. Safjans [M. Safjan],
ģenerāladvokāte: J. Kokote [J. Kokott],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā pēc ģenerāladvokātes uzklausīšanas pieņemto lēmumu saskaņā ar Tiesas Reglamenta 99. pantu lemt, izdodot motivētu rīkojumu,
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.) 4. panta 2. punktu.
2
Šis lūgums tika iesniegts EP, TA, FV un TB tiesvedībā pret ERSTE Bank Hungary Zrt. (turpmāk tekstā – “banka”) par aizdevuma līgumā, kas ir izteikts ārvalsts valūtā, ietvertā līguma noteikuma, kurā ir paredzēts atmaksāt aizdevumu valsts valūtā, apgalvoto negodīgumu.
Atbilstošās tiesību normas
3
Direktīvas 93/13 4. pantā ir paredzēts:
“1.   Neskarot 7. pantu, līguma noteikuma negodīgumu novērtē, ņemot vērā preču vai pakalpojumu raksturu, attiecībā uz ko līgums noslēgts, un atsaucoties uz visiem apstākļiem līguma slēgšanas brīdī, kas ar to bijuši saistīti, kā arī visiem pārējiem līguma noteikumiem vai citu līgumu, no kā tas ir atkarīgs.
2.   Noteikumu negodīguma novērtējums neattiecas ne uz līguma galvenā priekšmeta definīciju, ne arī [uz] cenas un atlīdzības atbilstīgumu pakalpojumiem vai precēm, kas par to saņemtas, ciktāl šie noteikumi ir vienkāršā, skaidri saprotamā valodā.”
4
Šīs direktīvas 5. pantā ir noteikts:
“Līgumos, kuros visi vai atsevišķi patērētājam piedāvāti noteikumi ir rakstveidā, šiem noteikumiem vienmēr jābūt sastādītiem vienkāršā, skaidri saprotamā valodā. [..]”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
5
2007. gada 9. janvārī prasītāji pamatlietā, kam ir patērētāja statuss, ar notariālu aktu noslēdza aizdevuma līgumu ar banku, lai atjaunotu ģimenes māju. Saskaņā ar šī līguma noteikumiem aizdevuma summa bija izteikta Šveices frankos (CHF), turpretī šīs summas izmaksai un atmaksai bija jānotiek Ungārijas forintos (HUF).
6
Šī iemesla dēļ, iestājoties katram samaksas termiņam, banka noteica attiecīgā mēneša maksājuma apmēru, konvertējot Ungārijas forintos atmaksājamo summu, par kuru bija nolīgts, ka tā jāatmaksā Šveices frankos.
7
Noslēdzot attiecīgo aizdevuma līgumu, banka izsniedza prasītājiem pamatlietā informatīvu paziņojumu par vispārējiem riskiem, kuri ir saistīti ar finansējumu, kas izteikts ārvalstu valūtā. Šajā informatīvajā paziņojumā attiecībā uz maiņas risku bija precizēts šādi:
“Vēršam Jūsu uzmanību uz apstākli, ka, izvēloties aizdevumu ārvalstu valūtā, Jūs varat gūt peļņu no izvēlētās valūtas tirgus priekšrocībām, tomēr Jūs uzņematies arī riskus. Noslēdzot aizdevuma līgumu, Jūs esat informēts par faktu, ka šī aizdevuma apmēru bankā reģistrē izvēlētajā ārvalsts valūtā, un Jūs uzņematies saistības veikt aizdevuma atmaksu Jūsu izvēlētajā valūtā. Tā kā valūtas maiņas kurss starp Ungārijas forintu un līgumā Jūsu izvēlēto ārvalsts valūtu – maiņas kurss – var mainīties atkarībā no ikdienas svārstībām tirgū, Jūsu uzmanība tiek vērsta uz faktu, ka attiecīgā gadījumā nelabvēlīgas izmaiņas maiņas kursā vai tā pieaugums Jums var radīt papildu izmaksas un ka nav iespējams paredzēt ne to, vai tādas faktiski radīsies, ne arī šādu izmaksu apmēru.
Šāda finansējuma priekšrocības ir tādas, ka, tiklīdz ārvalsts valūtas, kurā ir izteikts aizdevums, maiņas kurss krītas attiecībā pret forintu, finansējuma “atbilstošā vērtība” forintos samazinās; citiem vārdiem, ir nepieciešams mazāks daudzums forintu, lai iegādātos valūtu, ar ko tiek segti mēneša maksājumi pamatkapitāla un procentu atmaksai, un šādā gadījumā šis pirkums Jums izmaksā lētāk – šādā gadījumā tātad slogs ir mazāks, un tam pat var būt tādas sekas, ka Jums ir jāatmaksā mazāka summa, nekā paredzēts, balstoties uz “atbilstošo vērtību” Ungārijas forintos, kas tika aprēķināta, noslēdzot aizņēmuma/aizdevuma līgumu.
Pretējā situācijā, ja ārvalsts valūtas, kurā ir izteikts finansējums, maiņas kurss attiecībā pret forintu pieaug, finansējuma “atbilstošā vērtība” pieaug: šādā gadījumā ir nepieciešama lielāka summa forintos ikmēneša maksājumu samaksai (aizdevuma atmaksai) par pamatkapitālu un procentiem, kas ir izteikti attiecīgajā ārvalsts valūtā; tātad šādā gadījumā ir nepieciešams lielāks daudzums forintu aizdevuma atmaksai izvēlētajā valūtā.
Ar savu parakstu Jūs apliecināt, ka esat skaidri informēts par riskiem, ko rada šāda veida finansējums; ka Jums ir saprotamas risku veidojošās sastāvdaļas un ka Jūsu griba ir uzņemties aizdevumu, pilnībā apzinoties šo informāciju.”
8
Iesniedzējtiesas ieskatā attiecīgais informatīvais paziņojums ir sniegts tādas situācijas kontekstā, ko raksturoja maiņas kursu stabilitāte un kāda tā pārsvarā bija, noslēdzot attiecīgo aizdevuma līgumu. Lai gan ir taisnība, ka šajā paziņojumā bija minēta maiņas kursa krituma un šī kursa pieauguma iespēja, kā arī priekšrocības un zaudējumi, kas no tā izrietētu, tomēr tajā nebija ietverta informācija par to, ka izmaiņas makroekonomiskajos apstākļos un starptautiskajā valūtas tirgū varētu radīt ikmēneša aizdevuma maksājumu ievērojamu, iespējams, neierobežotu pieaugumu, un tajā arī nebija ietverta informācija, ka maiņas kurss starp Ungārijas forintu un Šveices franku varētu ievērojami svārstīties un ka tas var notikt neatkarīgi no šī kursa iepriekšējās stabilitātes.
9
Pēc ievērojamām izmaiņām minētajā kursā, kas notika attiecīgā aizdevuma izpildes laikā, par aizdevuma līgumu maksājamo ikmēneša maksājumu apmērs būtiski pieauga.
10
Tā kā prasītāji pamatlietā nespēja izpildīt aizdevuma atmaksas saistības, 2015. gadā banka izbeidza attiecīgo aizdevuma līgumu.
11
2015. gada 10. jūlijā pēc bankas pieprasījuma pret prasītājiem pamatlietā tika sākta piespiedu izpildes procedūra.
12
Prasītāji pamatlietā 2016. gada 30. septembrī iesniedza prasību iesniedzējtiesā par piespiedu izpildes pārtraukšanu, pamatojoties uz to, ka attiecīgais aizdevuma līgums bija spēkā neesošs. Šīs prasības pamatojumam prasītāji pamatlietā apgalvo, ka banka tiem nav sniegusi pietiekamu informāciju par patiesajiem riskiem, kas ir saistīti ar aizdevuma ārvalsts valūtā uzņemšanos. It īpaši banka neesot pievērsusi viņu uzmanību šādiem faktiem:
–
ka maiņas kursa svārstību pozitīvās un negatīvās sekas izlīdzinās tikai ar nosacījumu, ka Ungārijas forinta un Šveices franka kursa izmaiņas neiziet ārpus stabila un noturīga diapazona;
–
ka ilgstošas un ievērojamas izmaiņas makroekonomiskajos apstākļos un starptautiskā valūtas tirgus situācijā var radīt ikmēneša aizdevuma maksājumu ievērojamu, iespējams, neierobežotu pieaugumu; un
–
ka hipotēze par ilgstošu Šveices franka kursa pieaugumu attiecībā pret Ungārijas forintu var īstenoties jebkurā brīdī un ka šī kursa iepriekšējo svārstību ierobežotais raksturs nesniedz nekādas garantijas attiecībā uz tā stabilitāti nākotnē.
13
Banka apgalvo, ka tās sniegtā informācija par maiņas kursa risku bija pietiekama, jo maiņas kursa izmaiņu teorētiskā iespējamība bija minēta šī rīkojuma 7. punktā minētajā informatīvajā paziņojumā. Šajā kontekstā esot ticis norādīts uz saikni, kāda pastāv starp šī kursa svārstībām un ikmēneša maksājumu apmēru. Patērētājiem tātad esot tikusi sniegta informācija, kas ļauj saprast, ka ikmēneša maksājumu apmērs varētu pieaugt neierobežoti atkarībā no minētā kursa svārstībām. Banka turklāt atsaucas uz Kúria (Augstākā tiesa, Ungārija) judikatūru, atbilstoši kurai “tas vien, ka atbildētājs ir sniedzis informāciju par risku, kas saistīts ar valūtas maiņas kursu, pats par sevi nozīmē, ka prasītājiem bija reālistiski jārēķinās ar šo risku”.
14
Iesniedzējtiesa atsaucas uz 2017. gada 20. septembra spriedumu Andriciuc u.c. (C‑186/16, EU:C:2017:703), norādot, ka tās ieskatā bankas sniegtajai informācijai par maiņas kursa risku ir jābūt tādai, kas vidusmēra patērētājam, kas ir samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs, ļauj ne vien apzināties tās ārvalsts valūtas vērtības pieauguma vai samazinājuma iespējamību, kurā līgums ir noslēgts, bet arī novērtēt šāda noteikuma iespējami nozīmīgās ekonomiskās sekas attiecībā uz viņa finansiālajām saistībām.
15
Iesniedzējtiesai tomēr ir šaubas par šo Tiesas noteikto prasību, un tā jautā, vai šādām ekonomiskajām sekām katrā ziņā ir skaidri jāizriet no bankas sniegtās informācijas. Konkrētāk, tā jautā, vai minētās prasības izpildei pietiek, ka attiecīgais patērētājs, parakstot aizdevuma līgumu, vispārīgi paziņo, ka tam ir saprotami aizdevuma darījuma riski un ka viņš tos uzņemas, ņemot vērā iespējamās maiņas kursa izmaiņas, vai arī turklāt vēl ir nepieciešams, lai banka sniegtu tiešu informāciju par uzņemtā riska neierobežoto raksturu.
16
Šādos apstākļos Ráckevei Járásbíróság (Rāckeves rajona tiesa, Ungārija) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai – ņemot vērā to, kā Direktīvas [93/13] 4. panta 2. punkts ir interpretēts [2017. gada 20. septembra] spriedumā [Andriciuc u.c. (C‑186/16, EU:C:2017:703)], – par skaidru un nepārprotamu ir uzskatāma tāda līguma klauzula par valūtas maiņas kursa risku, kurā, nenosakot expressis verbis, ka šo risku pilnībā uzņemas tikai un vienīgi parādnieks, ir tikai ietverts parādnieka apliecinājums, kurā norādīts, ka tas “pilnībā apzinās darījuma iespējamos riskus un it īpaši to, ka konkrētās valūtas maiņas kursa svārstības attiecībā pret Ungārijas forintu var gan palielināt, gan samazināt forintos atmaksājamo aizdevuma summu”?
2)
Vai iepriekš aprakstītā līguma klauzula atbilst [2017. gada 20. septembra] spriedumā [Andriciuc u.c. (C‑186/16, EU:C:2017:703)] noteiktajai prasībai, ka patērētājam ir jāspēj ar šādas klauzulas palīdzību novērtēt iespējami nozīmīgās ekonomiskās sekas, ko attiecībā uz viņa finansiālajām saistībām rada ar valūtas maiņas kursu saistītā riska uzņemšanās, ņemot vērā, ka dokumentā “Informācija par vispārīgajiem ar finansējumu ārvalstu valūtā saistītajiem riskiem”, kuru patērētājs parakstīja līguma noslēgšanas brīdī, ir vienādi norādīts gan uz izdevīgajām, gan neizdevīgajām valūtas maiņas kursa svārstību sekām, tādējādi vedinot domāt, ka stabila maiņas kursa tipiska tendence – ko arī norādījusi Magyar Bankszövetség [(Ungārijas Banku apvienība)] – ir tāda, ka šīs izdevīgās un neizdevīgās ekonomiskās sekas ilgtermiņā izlīdzinās?
3)
Vai iepriekš aprakstītā līguma klauzula atbilst [2017. gada 20. septembra] spriedumā [Andriciuc u.c. (C‑186/16, EU:C:2017:703)] noteiktajai prasībai, ka patērētājam ir jāspēj ar šādas klauzulas palīdzību novērtēt iespējami nozīmīgās ekonomiskās sekas, ko attiecībā uz viņa finansiālajām saistībām rada ar valūtas maiņas kursu saistītā riska uzņemšanās, ja nedz līgumā, nedz dokumentā, kurā ir informācija par riskiem, kas saistīti ar valūtas maiņas kursu, un kurš ir parakstīts līguma noslēgšanas brīdī, nav ne expressis verbis, ne implicīti norādīts, ka atmaksājamo summu pieaugums var būt nozīmīgs un pat faktiski sasniegt jebkuru apmēru?
4)
Vai – ņemot vērā to, kā Direktīvas [93/13] 4. panta 2. punkts ir interpretēts [2017. gada 20. septembra] spriedumā [Andriciuc u.c. (C‑186/16, EU:C:2017:703)], – par skaidru un nepārprotamu ir uzskatāma tāda līguma klauzula par valūtas maiņas kursa risku, kurā nav expressis verbis noteikts, ka valūtas maiņas kursa risku pilnībā uzņemas tikai un vienīgi parādnieks, ja no līguma klauzulām expressis verbis neizriet, ka atmaksājamo summu pieaugums var būt nozīmīgs un pat faktiski sasniegt jebkuru apmēru?
5)
Vai patērētāja tālab izdarītais apliecinājums, kas vispārīgi formulēts līguma tipveida klauzulā, pats par sevi ir pietiekams, lai novērtētu, vai informācija par risku, kas saistīts ar valūtas maiņas kursu, atbilst [2017. gada 20. septembra] spriedumā [Andriciuc u.c. (C‑186/16, EU:C:2017:703)] noteiktajai prasībai, ka šai informācijai ir jāļauj vidusmēra patērētājam ar tās palīdzību novērtēt to, kādas iespējami nozīmīgas sekas attiecībā uz viņa finansiālajām saistībām var rasties no valūtas maiņas kursa riska pārejas, ja šādu secinājumu neļauj izdarīt nevienā citā līguma klauzulā, nedz informācijas [dokumentā] teiktais?
6)
Vai – ievērojot [2017. gada 20. septembra] spriedumā [Andriciuc u.c. (C‑186/16, EU:C:2017:703)] nospriesto – ar Direktīvas [93/13] 4. panta 2. punktu ir saderīga tāda Kúria [(Augstākā tiesa)] veiktā interpretācija, saskaņā ar kuru “jau tas vien, ka atbildētājs ir sniedzis informāciju par risku, kas saistīts ar valūtas maiņas kursu, pats par sevi nozīmē, ka prasītājam bija reālistiski jārēķinās ar šo risku”?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
17
Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 99. pantu Tiesa pēc tiesneša referenta priekšlikuma un pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas jebkurā brīdī var lemt, izdodot motivētu rīkojumu, ja uzdotais prejudiciālais jautājums ir identisks jautājumam, par kuru jau ir nolemts, vai ja atbilde uz prejudiciālo jautājumu skaidri izriet no judikatūras.
18
Šajā lietā ir jāpiemēro minētā tiesību norma.
19
Ar saviem jautājumiem, kuri ir jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pārskatāmības prasība attiecībā uz ārvalsts valūtā izteikta aizdevuma līguma noteikumiem, kas pakļauj aizņēmēju maiņas riskam, ir izpildīta, ja komersants ir sniedzis patērētājam vispārīgu informāciju par maiņas risku, tostarp par maiņas kursa izmaiņu ietekmi uz viņa finanšu saistībām, un ja šis patērētājs ir paziņojis, ka tas pilnībā apzinās potenciālos riskus, kādi izriet no šī līguma parakstīšanas.
20
Iesākumā ir jāatgādina, ka tikai iesniedzējtiesai, ņemot vērā tajā izskatāmās lietas apstākļus, ir jāpieņem nolēmums par apgalvoti negodīgo noteikumu kvalifikāciju. Tomēr Tiesas kompetencē ir no Direktīvas 93/13 normām, šajā gadījumā no tās 4. panta 2. punkta, izsecināt kritērijus, ko valsts tiesa var piemērot vai kas tai ir jāpiemēro, izvērtējot līguma noteikumus attiecībā pret šīm tiesību normām (spriedums, 2018. gada 20. septembris, OTP Bank un OTP Faktoring, C‑51/17, EU:C:2018:750, 72. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
21
Šajā ziņā saskaņā ar pastāvīgo judikatūru par pārskatāmības prasību pirms līguma noslēgšanas informācija par līguma nosacījumiem un šī līguma noslēgšanas sekām patērētājam ir ļoti svarīga. Tieši uz šīs informācijas pamata šis patērētājs izlems, vai viņš vēlas uzņemties līgumiskas saistības ar komersantu, piekrītot nosacījumiem, ko tas ir iepriekš formulējis (spriedumi, 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, 41. punkts, kā arī 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, no C‑776/19 līdz C‑782/19, EU:C:2021:470, 62. punkts un tajā minētā judikatūra).
22
No tā izriet, ka prasība par līguma noteikumu pārskatāmību, kāda tā izriet no Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkta un 5. panta, nevar tikt sašaurināta, attiecinot to tikai uz noteikumu saprotamību no formālā un gramatiskā viedokļa. Ņemot vērā, ka ar minēto direktīvu ieviestā aizsardzības sistēma balstās uz ideju, ka patērētājs salīdzinājumā ar komersantu ir nelabvēlīgākā situācijā, tostarp attiecībā uz informācijas apjomu, šī prasība par līguma noteikumu sastādīšanu vienkāršā, skaidri saprotamā valodā un tādējādi arī šajā pašā direktīvā izvirzītā pārskatāmības prasība ir jāsaprot plaši (spriedumi, 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, 42. punkts, kā arī 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, no C‑776/19 līdz C‑782/19, EU:C:2021:470, 63. punkts un tajā minētā judikatūra).
23
Līdz ar to minētā prasība ir jāsaprot tādējādi, ka tajā ir paredzēta ne tikai prasība, lai attiecīgais noteikums būtu saprotams no formālā un gramatiskā viedokļa, bet arī lai samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs vidusmēra patērētājs varētu saprast šī noteikuma konkrēto darbību un tādējādi, pamatojoties uz precīziem un saprotamiem kritērijiem, novērtēt šāda noteikuma iespējami nozīmīgās ekonomiskās sekas attiecībā uz viņa finanšu saistībām (spriedumi, 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, 43. punkts, kā arī 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, no C‑776/19 līdz C‑782/19, EU:C:2021:470, 64. punkts un tajā minētā judikatūra).
24
Jautājums par to, vai šajā gadījumā pārskatāmības prasība ir ievērota, iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, ņemot vērā visus atbilstošos faktiskos apstākļus, tostarp reklāmu un informāciju, kuru, apspriežot pamatlietā aplūkoto aizdevuma līgumu, ir sniedzis aizdevējs (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, 45. punkts, kā arī 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, no C‑776/19 līdz C‑782/19, EU:C:2021:470, 66. punkts).
25
Konkrētāk, valsts tiesai, ņemot vērā visus apstākļus, kas veido aizdevuma līguma noslēgšanas kontekstu, ir jāpārbauda, vai attiecīgajā lietā patērētājam ir paziņoti visi elementi, kuri var ietekmēt viņa saistību apjomu un kuri viņam ļauj novērtēt it īpaši viņa aizņēmuma kopējās izmaksas. Šajā vērtējumā noteicoša nozīme ir, pirmkārt, jautājumam par to, vai šī līguma noteikumi ir sastādīti vienkāršā, skaidri saprotamā valodā, lai tie samērā informētam, uzmanīgam un apdomīgam vidusmēra patērētājam ļautu šādas izmaksas novērtēt, un, otrkārt, apstāklim, kurš ir saistīts ar to, ka kredītlīgumā nav minēta informācija, kas, ņemot vērā to preču vai pakalpojumu raksturu, kuri ir šī līguma priekšmets, tiek uzskatīta par būtisku (spriedumi, 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, 46. punkts, kā arī 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, no C‑776/19 līdz C‑782/19, EU:C:2021:470, 67. punkts un tajā minētā judikatūra).
26
Šajā lietā iesniedzējtiesa norāda, ka prasītāji pamatlietā pirms parakstīšanās uz aizņēmumiem saņēma informatīvu paziņojumu, kurā bija ietverta vispārīga informācija par maiņas risku. Tā arī norāda, ka šajā dokumentā, ko parakstīja prasītāji pamatlietā, viņu uzmanība tika pievērsta faktam, ka iespējamas paritātes izmaiņas starp Ungārijas forintu un Šveices franku varētu radīt papildu izmaksas aizņēmējam un ka to, vai tās tiešām iestāsies, ne arī to apmēru nevar iepriekš paredzēt. Tomēr prasītājiem pamatlietā neesot tikusi paziņota nekāda veida konkrēta informācija attiecībā uz aizdevuma atmaksas ikmēneša maksājumu pieaugumu, kas potenciāli varēja būt neierobežots un ko varētu izraisīt maiņas kursa ievērojamas svārstības. Prasītājiem pamatlietā šajā ziņā sniegtā informācija tik tiešām esot bijusi balstīta uz pieņēmumu, ka iepriekš minētā paritāte saglabājas stabila.
27
Attiecībā uz tādiem aizdevuma līgumiem, kas izteikti ārvalsts valūtā, par kuriem ir runa pamatlietā, Tiesa jau ir konstatējusi, ka saistībā ar šī rīkojuma 25. punktā minēto vērtējumu atbilstoša ir jebkura informācija, kuru ir sniedzis komersants, lai izskaidrotu patērētājam valūtas maiņas kursa mehānisma darbību un ar to saistīto risku. Īpašas nozīmes elementi ir precizējumi saistībā ar riskiem, kas rodas aizņēmējam, ja būtiski samazinās viņa dzīvesvietas dalībvalsts valūtas vērtība un paaugstinās ārvalsts procentu likme (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, 48. punkts, kā arī 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, no C‑776/19 līdz C‑782/19, EU:C:2021:470, 69. punkts).
28
Šajā nozīmē – kā Eiropas Sistēmisko risku kolēģija ir uzsvērusi 2011. gada 21. septembra Ieteikumā par kreditēšanu ārvalstu valūtā ESRK/2011/1 (OV 2011, C 342, 1. lpp.) – finanšu iestādēm ir jāsniedz aizņēmējiem pietiekama informācija, lai tie varētu pieņemt labi informētus un piesardzīgus lēmumus, un tajā ir jāiekļauj informācija vismaz par to, kā maksājumus ietekmēs aizņēmēja dzīvesvietas dalībvalsts valūtas vērtības būtisks samazinājums un ārvalsts procentu likmes palielināšanās (A ieteikums – aizņēmēju risku izpratne, 1. punkts) (spriedumi, 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, 49. punkts, kā arī 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, no C‑776/19 līdz C‑782/19, EU:C:2021:470, 70. punkts un tajā minētā judikatūra).
29
Tiesa it īpaši ir norādījusi, ka aizņēmējam ir jābūt skaidri informētam par to, ka, noslēdzot ārvalstu valūtā izteiktu aizdevuma līgumu, viņš sevi pakļauj valūtas maiņas kursa riskam, kas, iespējams, būs tam ekonomiski grūti pārvarams, ja kritīsies tās valūtas vērtība, kurā viņš gūst ienākumus. Turklāt komersantam ir jāizklāsta iespējamās valūtas maiņas kursa izmaiņas un ar šāda līguma noslēgšanu saistītie riski (spriedumi, 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, 50. punkts, kā arī 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, no C‑776/19 līdz C‑782/19, EU:C:2021:470, 71. punkts un tajā minētā judikatūra).
30
No tā izriet, ka, lai ievērotu pārskatāmības prasību, informācijai, ko sniedzis komersants, ir jāspēj ļaut samērā informētam, uzmanīgam un apdomīgam vidusmēra patērētājam ne tikai saprast, ka atkarībā no valūtas maiņas kursa svārstībām izmaiņas paritātē starp norēķinu valūtu un maksājumu valūtu var radīt nelabvēlīgas sekas attiecībā uz viņa finansiālajām saistībām, bet arī saprast, ka, noslēdzot aizdevuma līgumu, kas izteikts ārvalsts valūtā, viņš ir pakļauts reālam riskam visa līguma darbības laikā gadījumā, ja valūta, kurā viņš gūst savus ienākumus, būtiski zaudē vērtību attiecībā pret ārvalsts valūtu, kurā ir izteikts aizdevums (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, 51. punkts, kā arī 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, no C‑776/19 līdz C‑782/19, EU:C:2021:470, 72. punkts).
31
Tādējādi Tiesa ir nospriedusi, ka saistībā ar ārvalsts valūtā izteiktu aizdevuma līgumu, kurā patērētājs ir pakļauts valūtas maiņas riskam, pārskatāmības prasība nevar tikt izpildīta ar to, ka tiek sniegta informācija, pat liela apjoma, ja tā ir balstīta uz pieņēmumu, ka paritāte starp konta valūtu un norēķinu valūtu paliks nemainīga visā šī līguma darbības laikā. Tā tas it īpaši ir tad, ja komersants nav brīdinājis patērētāju par ekonomisko kontekstu, kas var ietekmēt valūtas maiņas kursa svārstības, kā rezultātā patērētājam nav dota iespēja konkrēti saprast potenciāli smagās sekas, kas var izrietēt no ārvalstu valūtā izteikta aizdevuma ņemšanas, attiecībā uz viņa finansiālo situāciju (spriedumi, 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, 53. punkts, kā arī 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, no C‑776/19 līdz C‑782/19, EU:C:2021:470, 74. punkts).
32
Tātad, ņemot vērā komersantam uzlikto pienākumu sniegt informāciju, patērētāja paziņojums, ka viņš pilnībā apzinās potenciālos riskus, kādi izriet no ārvalsts valūtā izteikta aizdevuma parakstīšanas, pats par sevi nevar ietekmēt novērtējumu par to, vai šis komersants ir izpildījis iepriekš minēto pārskatāmības prasību.
33
Visbeidzot vēl ir jāatgādina, ka šī rīkojuma 25. punktā minētā vērtējuma mērķiem atbilstošo elementu vidū ir arī valoda, ko finanšu iestāde izmanto pirmslīguma dokumentos un līguma dokumentos. It īpaši tas, ka nav ietverts formulējums vai paskaidrojums, ar ko aizņēmējs tiktu skaidri brīdināts par īpašu risku esamību, kuri saistīti ar ārvalsts valūtā izteiktiem aizdevuma līgumiem, var apstiprināt, ka pārskatāmības prasība, kas izriet tostarp no Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkta, nav izpildīta (spriedumi, 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, 54. punkts, kā arī 2021. gada 10. jūnijs, BNP Paribas Personal Finance, no C‑776/19 līdz C‑782/19, EU:C:2021:470, 75. punkts).
34
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild, ka Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pārskatāmības prasība attiecībā uz ārvalsts valūtā izteikta aizdevuma līguma noteikumiem, kuri pakļauj aizņēmēju maiņas riskam, ir izpildīta tikai tad, ja komersants ir sniedzis šim aizņēmējam precīzu un pietiekamu informāciju par maiņas risku, kas ļauj samērā informētam, uzmanīgam un apdomīgam vidusmēra patērētājam novērtēt šādu līguma noteikumu risku un negatīvās ekonomiskās sekas, kas ir potenciāli ievērojamas, uz viņa finanšu saistībām visu līguma spēkā esamības laiku. Šajā nozīmē apstāklis, ka patērētājs paziņo, ka viņš pilnībā apzinās potenciālos riskus, kādi izriet no minētā līguma parakstīšanas, pats par sevi neietekmē novērtējumu par to, vai komersants ir izpildījis iepriekš minēto pārskatāmības prasību.
Par tiesāšanās izdevumiem
35
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (sestā palāta) nospriež:
Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pārskatāmības prasība attiecībā uz ārvalsts valūtā izteikta aizdevuma līguma noteikumiem, kuri pakļauj aizņēmēju maiņas riskam, ir izpildīta tikai tad, ja komersants ir sniedzis šim aizņēmējam precīzu un pietiekamu informāciju par maiņas risku, kas ļauj samērā informētam, uzmanīgam un apdomīgam vidusmēra patērētājam novērtēt šādu līguma noteikumu risku un negatīvās ekonomiskās sekas, kas ir potenciāli ievērojamas, uz viņa finanšu saistībām visu līguma spēkā esamības laiku. Šajā nozīmē apstāklis, ka patērētājs paziņo, ka viņš pilnībā apzinās potenciālos riskus, kādi izriet no minētā līguma parakstīšanas, pats par sevi neietekmē novērtējumu par to, vai komersants ir izpildījis iepriekš minēto pārskatāmības prasību.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – ungāru.