62013CC0569
ĢENERĀLADVOKĀTES ELEANORAS ŠARPSTONES
[ELEANOR SHARPSTON] SECINĀJUMI,
sniegti 2015. gada 21. maijā (
1
)
Lieta C‑569/13
Bricmate AB
pret
Tullverket
(Förvaltningsrätten i Malmö (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
“Padomes Īstenošanas regulas Nr. 917/2011, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas flīžu importam, spēkā esamība”
1.
2011. gadā Eiropas Savienības Padome noteica antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas (turpmāk tekstā – “Ķīna”) izcelsmes keramikas flīžu importam. Šādu flīžu importētājs Zviedrijā apstrīdēja šī maksājuma piemērošanu savam importam. Tas norāda, ka regulā, kurā noteikts šis maksājums, ir pieļautas kļūdas faktos un vērtējumā, kā arī tāpēc, ka Eiropas Komisija nav veikusi izmeklēšanas procedūras, it īpaši neņemot vērā dažus īpašus importētāja apsvērumus. Šobrīd strīds nodots Förvaltningsrätten i Malmö (Malmes administratīvā tiesa), kura lūdz prejudiciālu nolēmumu par šīs regulas spēkā esamību.
2.
Citi jautājumi par šīs pašas regulas atšķirīgiem apstrīdēšanas pamatiem iesniegti Tiesā lietā C‑687/13 Fliesen-Zentrum Deutschland, kurā es arī šodien sniedzu savus secinājumus.
Normatīvais un procesuālais pamats
3.
Regulā Nr. 1225/2009 (turpmāk tekstā – “pamatregula”) ir ietvertas normas, ar ko nosaka antidempinga maksājumus (
2
). Attiecīgais antidempinga maksājums pamata lietā pirmoreiz tika noteikts Regulā Nr. 258/2011 (turpmāk tekstā – “pagaidu regula”) (
3
) un tad apstiprināts ar grozījumiem Regulā Nr. 917/2011 (turpmāk tekstā – “galīgā regula” jeb “apstrīdētā regula”) (
4
).
Pamatregula
4.
Pamatregulas 1. panta 1. punktā ir noteikts princips, ka antidempinga maksājumu var piemērot visām precēm par dempinga cenām, kuru brīva apgrozība Kopienā rada zaudējumus. 1. panta 2. punktā ir noteikts, ka preci uzskata par dempinga preci, ja to eksportē uz Kopienu par cenu, kas parastās tirdzniecības operācijās eksportētājvalstī ir zemāka, salīdzinot ar līdzīgas preces cenu.
5.
2. pantā ir izklāstīti principi un noteikumi attiecībā uz dempinga konstatēšanu. Būtībā attiecīgajai no trešajām valstīm importētajai precei tiek noteikta tās parastā cena valsts tirgū un eksporta cena Kopienā un tiek veikts godīgs šo abu cenu salīdzinājums, ņemot vērā dažādus faktorus, kuri varētu ietekmēt starpību starp tām. Ja vidējo svērto [summu] salīdzinājums parāda, ka parastā vērtība ir lielāka nekā eksporta cena, summa, par kuru tā pārsniedz šo cenu, ir dempinga starpība.
6.
3. pantā (“Zaudējumu noteikšana”) it īpaši ir paredzēts:
“[..]
2.   Zaudējumu noteikšanā pamatojas uz tiešiem pierādījumiem un objektīvi pārbauda
a)
gan importa par dempinga cenām apjomu un ietekmi uz līdzīgu preču cenām [Savienības] tirgū,
b)
gan šāda importa turpmāko ietekmi uz [Savienības] ražošanas nozari.
3.   Atkarībā no tā, kāds ir importa par dempinga cenām apjoms, spriež, vai ir bijis ievērojams importa par dempinga cenām pieaugums – vai nu absolūtā izteiksmē, vai attiecībā pret ražošanu vai patēriņu [Savienībā]. Atkarībā no šā importa ietekmes uz cenām spriež, vai imports par dempinga cenām ir piedāvājis ievērojami zemāku cenu, salīdzinājumā ar līdzīgas preces cenu [Savienības] ražošanā, vai arī šāda importa rezultātā notiek ievērojama cenu pazemināšanās vai arī tiek ievērojami aizkavēta cenu celšanās, kas pretējā gadījumā būtu notikusi. Neviens no šiem faktoriem, ne arī vēl citi faktori nevar droši norādīt, kāds lēmums būtu jāpieņem.
[..]
5.   Pārbaudot importa par dempinga cenām ietekmi uz attiecīgo [Savienības] ražošanas nozari, novērtē visus būtiskos ekonomikas faktorus un indeksus, kas raksturo nozares stāvokli, ietverot to, ka nozare joprojām atgūstas no dempinga vai subsīdiju ietekmes pagātnē, faktisko dempinga starpības lielumu, faktisko un iespējamo noieta, peļņas, produkcijas izlaides, tirgus daļas, ražīguma, investīciju nestās peļņas, jaudas izmantošanas samazinājumu, faktorus, kas ietekmē cenas [Savienībā], faktisko un iespējamo ietekmi uz naudas plūsmu, preču krājumiem, nodarbinātību, darba samaksu, izaugsmi, spēju piesaistīt kapitālu vai investīcijas. Šīs uzskaitījums nav visaptverošs, un neviens no šiem faktoriem nevar droši norādīt, kāds lēmums būtu jāpieņem.
6.   Pamatojoties uz visiem būtiskajiem pierādījumiem, kas iesniegti saistībā ar 2. pantu, jāparāda, ka imports par dempinga cenām rada zaudējumus šīs regulas nozīmē. Tas jo īpaši parāda, ka apjoma un/vai cenas līmeņi, kas noteikti, ievērojot 3. pantu, ir ietekmējuši Kopienas ražošanas nozari, kā paredzēts 5. punktā, un ka šī ietekme ir vērojama tādā pakāpē, ka to var dēvēt par būtisku ietekmi.
[..]”
7.
Pamatregulas 17. pants attiecas uz pārbaudi izlases veidā. It īpaši, ja ir daudz sūdzību iesniedzēju, eksportētāju vai importētāju, preču vai darījumu veidu, izmeklēšanu var ierobežot ar pieņemamu pušu, produktu vai darījumu skaitu, veicot statistiski derīgu atlasi, pamatojoties uz atlases laikā pieejamo informāciju (17. panta 1. punkts). Priekšroka tiek dota paraugu atlasei, konsultējoties un saņemot piekrišanu no attiecīgajām pusēm, ar noteikumu, ka šādas puses informē par sevi un nodrošina pietiekamu informāciju (17. panta 2. punkts).
8.
20. panta nosaukums ir “Informācijas izpaušana”. 20. panta 1. punktā ir noteikts:
“Sūdzību iesniedzēji, importētāji un eksportētāji un to pārstāvības apvienības, un eksportētājvalsts pārstāvji var pieprasīt, lai viņiem sniedz sīkāku informāciju, kas ir pamatā būtiskiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata ir ieviesti pagaidu pasākumi. Pieprasījumus par šādas informācijas izpaušanu iesniedz rakstveidā tūlīt pēc pagaidu pasākumu ieviešanas, un informāciju pēc tam cik ātri vien iespējams sniedz rakstveidā.”
Antidempinga procedūra un pagaidu noteikumi
9.
2010. gada 19. jūnijā Komisija paziņoja par antidempinga procedūras uzsākšanu par Ķīnas izcelsmes keramikas flīžu importu. Dempinga un kaitējuma izmeklēšana attiecās uz laikposmu no 2009. gada 1. aprīļa līdz 2010. gada 31. martam (turpmāk tekstā – “izmeklēšanas laikposms” jeb “IP”) (
5
). Pārbaude attiecībā uz faktoriem, lai novērtētu zaudējumus un cēloņsakarību, attiecās uz laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. martam.
10.
Bricmate AB (turpmāk tekstā – “Bricmate”) atsaucās uz lūgumu paziņojumā ieinteresētajām pusēm informēt par sevi, un Komisija to izvēlējās, lai piedalītos izmeklēšanā atlasē ar septiņiem nesaistītiem importētājiem (neatkarīgi importētāji, kuriem nav saiknes ar konkrēto eksportētāju). Bricmate atbildēja uz 2010. gada 10. septembrī nosūtītajiem jautājumiem. Tostarp tā norādīja, ka flīzes, ko tā importēja no Ķīnas, esot īpaši augstas kvalitātes, lai gan tām bija tas pats preču kontroles numurs “PKN” kā mazvērtīgākām flīzēm, ar kurām tās nevar salīdzināt, un ka dažas no tām tiekot piegādātas izmēros vai tiekot ražotas, izmantojot griešanas tehniku, ko Savienības ražotāji nepiedāvā.
11.
2011. gada 16. martā Komisija pieņēma pagaidu regulu, kuras 1. panta 1. punktā ir noteikts pagaidu antidempinga maksājums “glazētām un neglazētām keramikas plātnēm bruģēšanai un ceļa noklāšanai; kamīna vai sienas flīzēm; glazētiem un neglazētiem keramikas mozaīkas klucīšiem un tamlīdzīgiem izstrādājumiem uz pamatnes vai bez tās, ko patlaban klasificē ar KN kodiem 6907 10 00, 6907 90 20, 6907 90 80, (
6
) 6908 10 00, 6908 90 11, 6908 90 20, 6908 90 31, 6908 90 51, 6908 90 91, 6908 90 93 un 6908 90 99 un kuru izcelsme ir [Ķīna]”.
12.
Saskaņā ar 1. panta 2. punktu pagaidu antidempinga maksājuma likme, ko piemēro turpmāk minētajos uzņēmumos izgatavotā ražojuma neto cenai ar piegādi līdz Savienības robežai pirms nodokļu nomaksas, attiecīgajām precēm, ko ražojušas uzskaitītās sabiedrības, svārstījās no 26,2 % līdz 36,6 %, ar likmi 73,0 % precēm, kas ražotas visos pārējos uzņēmumos.
13.
Pagaidu regulas 27.–32. apsvērumā, kas ietverti sadaļā “Līdzīgais ražojums”, ir noteikts:
“(27)
Kāda ieinteresētā persona apgalvoja, ka no ĶTR importētais ražojums un Savienības ražošanas nozares ražojums nav salīdzināmi.
(28)
Jāatgādina, ka Komisija veica cenu salīdzinājumus ražojuma veidiem, kas atšķiras pēc ražojuma kontroles numuriem RKN, ievērojot astoņas pazīmes.
(29)
Konkrētā persona izklāstīja savus apsvērumus uzklausīšanā pie uzklausīšanas amatpersonas. Saskaņā ar šiem apsvērumiem ražojumi nav salīdzināmi tādēļ, ka Savienības un ĶTR flīžu ražošanā izmantotas dažādas tehnoloģijas, materiāli, pulējums un dizains. Tehnoloģiski attīstītas ražošanas līnijas ļauj saražot augstas kvalitātes flīzes, izmantojot sietspiedes tehnoloģiju un vairākas krāsas. Uzņēmums paskaidroja, ka ir dažādas apdrukas tehnoloģijas apdrukai ar sietspiedi, rotācijas dobspiedes tehnikai un apdrukai ar tinti.
(30)
Neraugoties uz lūgumiem iesniegt detalizētāku informāciju par visiem šiem ražojumu salīdzināmības aspektiem, minētā persona savus apgalvojumus nepamatoja. Arī apsvērums par salīdzināmības uzlabošanu netika pamatots ne ar kādiem pierādījumiem. Turklāt pati šī persona atzina, ka ražojumu veidi, kuri tiktu ietverti, ja pievienotu četrus ierosinātos kritērijus, aptvertu tikai 0,5 % no flīžu tirgus. Kā norādīts uzklausīšanas amatpersonas ziņojumā, kurā veikts kopsavilkums par attiecīgā uzņēmuma nostāju, pārējie 99,5 % ražojumu ar tādiem pašiem RKN ir līdzīgi.
(31)
Kā minēts iepriekš, attiecīgā persona nepamatoja ne vajadzību ieviest papildu kritērijus, ne arī to iespējamo ietekmi uz cenām. Tādēļ, ievērojot attiecīgo ražojumu veidu niecīgo tirgus daļu un attiecīgās personas nepārprotamo apgalvojumu, ka 99,5 % flīžu ir salīdzināmas pēc konkrētajiem RKN, prasība RKN struktūrai pievienot papildu kritērijus bija provizoriski jānoraida.
(32)
Jāsecina, ka attiecīgajam ražojumam un ražojumam, ko ražo un pārdod ĶTR un ASV iekšzemes tirgū, ko provizoriski uzskatīja par analogo valsti, kā arī ražojumam, ko Savienības ražotāji ražo un pārdod Savienībā, ir vienas un tās pašas fiziskās un tehniskās īpašības un tos izmanto vienam un tam pašam pamatmērķim. Tādēļ tie provizoriski uzskatāmi par līdzīgiem ražojumiem pamatregulas 1. panta 4. punkta nozīmē.”
14.
Pagaidu regulas 68.–111. apsvērumā ir analizēts kaitējums Savienības ražošanas nozarei, secinot, ka tā ir cietusi mantisku kaitējumu pamatregulas 3. panta 5. punkta izpratnē.
15.
Saskaņā ar 71. un 72. apsvērumu laikposmā no 2007. gada un izmeklēšanas laikposmā Savienības patēriņš samazinājās par 29 %, it īpaši (par 13 %) laikā no 2007. gada līdz 2008. gadam un (par 8 % salīdzinājumā ar 2009. gadu) izmeklēšanas laikposmā. Savienības patēriņš tika noteikts, pievienojot importa apmēru (balstoties uz Eurostat datiem) un Savienības ražotāju pārdošanas apjomu Savienības tirgū (balstoties uz ražotāju valsts un Eiropas asociāciju sniegtiem pārbaudītiem datiem). Sekoja 1. tabula:
16.
Komisija 73. apsvērumā ir noteikusi:
“ĶTR importa apjoms, tirgus daļa un vidējās cenas ir attīstījušās, kā norādīts turpmākajā tabulā. Šīs daudzumu un cenu tendences ir iegūtas, izmantojot Eurostat datus.”
Sekoja 2. tabula:
17.
11. tabula 96. apsvērumā parādīja Savienības ražošanas nozares pārdošanas cenas par vienību attīstību:
18.
Komisija, tostarp pamatojoties uz šiem datiem, 112.–136. apsvērumā analizēja mantiskā kaitējuma cēloņsakarību. 113.–116. apsvērumā ar nosaukumu “Ietekme, ko izraisījis imports no ĶTR” ir noteikts:
“(113)
ĶTR ražotāju eksportētāju pieaugošā tirgus daļa attiecīgajā laikposmā sakrita ar Savienības ražošanas nozares peļņas samazinājumu un tās krājumu ievērojamo palielinājumu.
(114)
Tā arī sakrita ar patēriņa samazināšanos Savienībā. Tomēr, lai gan ĶTR importa apjoms 2007.–2009. gadā samazinājās par 9 % kopā ar patēriņa samazināšanos (lai gan tas nenotika vienādā tempā: patēriņš tajā pašā laikposmā samazinājās par 23 %), kopš 2007. gada ĶTR tirgus daļa pakāpeniski pieauga. Turklāt laikā no 2009. gada līdz IP ĶTR importa apjoms pieauga par 6 %, neraugoties uz patēriņa turpmāku samazināšanos par 6 %.
(115)
Cenu starpība (pamatojoties uz Eurostat vidējiem skaitļiem) starp ĶTR importu un Savienības ražošanas nozares cenām visā attiecīgajā laikposmā bija ļoti ievērojama. Tas, ka jau 2007. gadā tā sasniedza vairāk nekā 40 %, liecina, ka ĶTR ražotāju eksportētāju cenu stratēģija tika pielietota jau pirms ekonomiskās krīzes. Šī starpība pēc krīzes palielinājās vēl vairāk, IP sasniedzot 50 %.
(116)
ĶTR importa tirgus daļas palielinājums kopā ar cenu samazinājumu un pieaugošo cenu starpību starp Savienības un ĶTR cenām norisinājās vienlaikus ar Savienības ražošanas nozares stāvokļa pasliktināšanos.”
19.
117.–134. apsvērumā Komisija pārbaudīja citus iespējamos kaitējuma cēloņus, izdarot secinājumus 135. un 136. apsvērumā:
“(135)
Tādējādi tiek secināts, ka pastāv cēloņsakarība starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu un importu par dempinga cenām no ĶTR. Ekonomiskā krīze un imports no trešām valstīm, izņemot ĶTR, ietekmēja stāvokli Savienības ražošanas nozarē, tomēr šī ietekme nebija tik liela, lai pārtrauktu cēloņsakarību, kas tika noteikta starp importu par dempinga cenām no ĶTR un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu.
(136)
Izanalizējot visu zināmo faktoru ietekmi uz stāvokli Savienības ražošanas nozarē, provizoriski jāsecina, ka pastāv cēloņsakarība starp importu par dempinga cenām no ĶTR un Kopienas ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu IP.”
20.
Ar nosaukumu “Importētāju intereses” Komisija tostarp noteica:
“(144)
[..] izmeklēšanā atklājās, ka importētāji un lietotāji var pārslēgties uz ražojumiem, kuru izcelsme ir trešās valstīs vai Savienībā. Šī pāreja var būt diezgan vienkārša, jo izmeklējamo ražojumu ražo vairākās valstīs – gan Savienībā, gan ārpus tās (Turcijā, Apvienotajos Arābu Emirātos, Ēģiptē, Dienvidaustrumāzijā, Brazīlijā un citur).
(145)
Kāds importētājs paziņoja, ka tas izmeklēšanas sākšanas dēļ ir centies mainīt piegādātājus, taču neveiksmīgi. Savukārt cits importētājs paziņoja, ka šis process jau noticis izmeklēšanas laikā un ir bijis veiksmīgs. Vēl kāds importētājs apgalvoja, ka palielinās piegādātāju klāstu ar ražotājiem ārpus ĶTR un ka tas ir vienkārši.
(146)
Tādēļ provizoriski jāsecina, ka pasākumu noteikšana nekavēs Savienības importētājus pirkt līdzīgus ražojumus citur. Turklāt antidempinga maksājumu mērķis nav noslēgt konkrētus tirdzniecības kanālus, bet gan atjaunot vienlīdzīgus noteikumus un dot pretsparu negodīgai tirdzniecības praksei.”
Procesuālā attīstība
21.
2011. gada 15. aprīlīBricmate sniedza Komisijai atbildi par pagaidu regulu, pārmetot tai, ka tā neesot rīkojusies pietiekami rūpīgi, lai ievērotu Bricmate tiesības uz aizstāvību, un ka tā neesot ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu, it īpaši neatbildot uz Bricmate apsvērumiem par cenas tendencēm, preču salīdzināmību un līdzīgu preču pieejamību Savienības tirgū.
22.
2011. gada 1. jūlijā Komisija nosūtīja Bricmate vispārēju publiskošanas dokumentu (būtībā galīgās regulas projektu), atbilstoši kuram tā ierosināja ieteikt, lai Padome nosaka galīgus antidempinga pasākumus. Šī dokumenta 77. punktā bija noteikts: “Attiecībā uz statistikas atšķirībām, uz kurām norādīja attiecīgās ieinteresētās puses, tika atzīts, ka tās ir maza apmēra ar nenozīmīgu ietekmi uz kopējiem secinājumiem. Tāpēc nav nepieciešams, ne arī jēgpilni grozīt izmantotos datus.”
23.
Tajā pašā dienā Komisija atbildēja uz Bricmate2011. gada 15. aprīļa komentāriem, noraidot tās sūdzības. It īpaši tā pārliecināja Bricmate, ka tās viedoklis ir ņemts vērā, un noteica:
“Preču salīdzināmības trūkums starp Ķīnu un Savienību. Ķīnā ražotas preces citur nevar atrast. Mazi importētāji nespēs tās nopirkt.
Atbilde: pagaidu regulā (27.–32. apsvērums) Komisija secināja, ka Ķīnā ražotās preces ir salīdzināmas ar Savienībā ražotajām. Jūsu klienta apsvērumi arī tika ņemti vērā. Šajā jautājumā mēs atgādinām to, kas jau [bija] norādīts pagaidu regulas 144.–145. apsvērumā, t.i., ka attiecīgā prece tiek ražota ļoti lielā apmērā valstīs, kas neveic dempingu. Komisija nav saņēmusi nekādus pierādījumus par to, ka rastos ievērojams piegādes trūkums gadījumā, ja no Ķīnas piegādātajām keramikas flīzēm tiktu piemēroti pasākumi.”
24.
2011. gada 11. jūlijāBricmate iesniedza papildu apsvērumus, atkal sūdzoties, ka tās apsvērumi nav ņemti vērā. 2011. gada 15. jūlijā tā papildināja savus apsvērumus ar prasību, ka Eurostat dati uzrādīja palielinājumu, nevis samazinājumu no Ķīnas importēto keramikas flīžu vidējās cenās.
25.
Ar 2011. gada 27. jūlija vēstuli Komisija atbildēja uz Bricmate apsvērumiem, atkal noraidot Bricmate sūdzības. It īpaši tā norādīja, ka pagaidu regulas 145. apsvērums īpaši atsaucās uz Bricmate. 2011. gada 23. augustāBricmate atbildēja, uzturot savas sūdzības un vainojot Komisiju selektīvā datu izmantošanā.
26.
Šajā procesuālajā stadijā divi citi uzņēmumi (ENMON GmbH, Vācijas importētājs, un Foreign Trade Association, Eiropas tirgotāju asociācija) – bet ne Bricmate – iesniedza Komisijai apsvērumus, tostarp norādot, ka atsevišķa Eurostat statistika, kas izmantota pagaidu regulā par importa no Ķīnas apjomiem un cenām, šķiet neticama. It īpaši ENMON vērsa uzmanību uz atšķirībām attiecībā uz importu Spānijā 2009. gadā.
Galīgā regula
27.
2011. gada 12. septembrī Padome pieņēma galīgo regulu, kuras 1. panta 1. punktā ir noteikts galīgs antidempinga maksājums par to pašu preču importu, kas noteiktas pagaidu regulā.
28.
Atbilstoši 1. panta 2. punktam galīgā maksājuma likme svārstījās no 26,3 % līdz 36,5 % uzskaitītās sabiedrībās ražotām precēm, līdz 69,7 %, to piemērojot visām pārējām sabiedrībām.
29.
Kaitējuma noteikšana ir pārbaudīta 99.–137. apsvērumā, pārbaudot un noraidot vairākus iebildumus par analīzi un secinājumiem pagaidu regulā. Konkrēti 108. apsvērumā Padome noteica:
“Attiecībā uz Ķīnas cenu izmaiņām jānorāda, ka pagaidu regulas 73. apsvērumā norādītās vidējās importa cenas tika noteiktas, pamatojoties uz Eurostat statistikas datiem. Ir radušies jautājumi par to, cik precīzas ir uz konkrētām dalībvalstīm veiktā importa vidējās cenas, tomēr izmaiņas oficiālajā statistikā nav apstiprinātas. Jebkurā gadījumā jāatgādina, ka Eurostat dati tika izmantoti tikai, lai noteiktu vispārējās tendences, un ka pat tad, ja Ķīnas importa cenas būtu jākoriģē uz augšu, vispārējais secinājums par kaitējumu būtu tāds pats – cenu samazinājuma un mērķa cenu samazinājuma liela starpība. Šajā saistībā jāņem vērā, ka ne kaitējuma, ne dempinga starpību aprēķināšanai netika izmantoti Eurostat dati. Starpību apmēra noteikšanai ir izmantoti tikai pārbaudīti dati no apmeklētajiem uzņēmumiem. Tāpēc pat tad, ja tiktu pamatota statistikas datu neatbilstība, tas nekādā veidā neietekmētu konstatēto starpību apmēru.”
30.
Līdzīgi ir pārbaudīta cēloņsakarība 138.–169. apsvērumā, pēdējā apsvērumā secinot:
“Neviens no ieinteresēto personu iesniegtajiem argumentiem nepierāda, ka citu faktoru ietekme, izņemot importu no Ķīnas par dempinga cenām, būtu tik liela, lai lauztu cēloņsakarību starp importu par dempinga cenām un konstatēto kaitējumu. Ar šo apstiprina pagaidu regulā izklāstītos secinājumus par cēloņsakarību.”
31.
Sadaļā ar nosaukumu “Importētāju intereses” ir šādi apsvērumi:
“(173)
Pēc galīgās informācijas paziņošanas divas personas iebilda pret secinājumu, ka importētāji var viegli pārorientēties no Ķīnas piegādēm uz citiem piegādes avotiem, jo īpaši tāpēc, ka ražojumu īpašības un cenas nav salīdzināmas.
(174)
Attiecībā uz šo apgalvojumu jāatgādina, ka lielu daļu importa maksājumi neietekmē, jo tas nav Ķīnas izcelsmes imports. Īpašības, kas piemīt ražojumam, kuru ražo visā pasaulē salīdzināmā kvalitātē, liek domāt, ka šie ražojumi ir savstarpēji aizstājami un ka tāpēc ir pieejami vairāki alternatīvi avoti, neraugoties uz apgalvojumiem. Pat attiecībā uz importētājiem, kuri paļaujas uz Ķīnas importu, kas izmeklēšanā tika atzīts par importu par dempinga cenām un pārdošanas cenām, kuras bija daudz zemākas nekā Savienības izcelsmes ražojumiem, izmeklēšanā tika konstatēts, ka importētāji var piemērot savām pārdošanas cenām vairāk nekā 30 % uzcenojumu. Šis apstāklis kopā ar faktu, ka konstatētā importētāju gūtā peļņa ir apmēram 5 % un ka tiem ir iespēja vismaz daļu no potenciālā izmaksu palielinājuma novirzīt uz saviem klientiem, liecina, ka tie var pārvarēt pasākumu ietekmi.
(175)
Turklāt, kā secināts pagaidu regulas 144. apsvērumā, pasākumu piemērošana neliegs Savienības importētājiem palielināt to ražojumu importa īpatsvaru no pārējiem avotiem, kuri tiek importēti par cenām, kas nav dempinga cenas, un kuri tiem ir pieejami gan Savienībā, gan trešās valstīs.”
32.
2011. gada 15. septembrī Komisija nosūtīja Bricmate gala vēstuli, atbildot uz tās 2011. gada 23. septembra apsvērumiem un atkal noraidot tās sūdzības.
Tiesvedība Vispārējā tiesā
33.
Bricmate prasība atcelt galīgo regulu, kas tika iesniegta Vispārējās tiesas kancelejā 2011. gada 24. novembrī, 2014. gada 21. janvārī tika noraidīta kā nepieņemama, pamatojoties uz to, ka galīgā regula prasītāju neskāra individuāli un tā bija saistīta ar īstenošanas pasākumiem, kurus varētu apstrīdēt valsts iestādēs (
7
).
Valsts tiesvedība, uzdotie jautājumi un tiesvedība Tiesā
34.
Pēc galīgās regulas pieņemšanas Tullverket (Zviedrijas Muitas dienests) noteica Bricmate keramikas flīžu importam no Ķīnas antidempinga maksājumus atbilstoši likmēm, kas noteiktas precēm no attiecīgajiem Ķīnas eksportētājiem. Bricmate uzsāka tiesvedību Förvaltningsrätten i Malmö, apstrīdot 32 novērtējumus, ko Tullverket bija veicis laikā no 2011. gada 31. oktobra līdz 2012. gada 28. maijam. Šajā tiesvedībā Bricmate izvirzīja divus pamatus, pirmo sadalot divās daļās. (Par šo prasījumu būtību skat. tālāk 37. punktu un manu sekojošo novērtējumu par uzdotajiem jautājumiem.)
35.
Tiesa, kura izskatīja šo lietu, konstatēja, ka tā nevar noraidīt Bricmate argumentus kā acīmredzami nepamatotus. Lai izlemtu, vai ir jāatceļ Tullverket noteiktie antidempinga maksājumi, bija jānoskaidro, vai galīgā regula ir spēkā. Tas bija jautājums, par ko bija jālemj Tiesai, un tāpēc bija jālūdz prejudiciāls nolēmums. Turklāt valsts tiesai bija zināms, ka Bricmate bija cēlusi prasību Vispārējā tiesā, kuras pieņemamību bija apstrīdējusi Padome un Komisija. Tāpēc, paturot prātā nepieciešamību nodrošināt efektīvu lietas pārbaudi un nodrošināt Bricmate tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, Förvaltningsrätten i Malmö lūdza sniegt prejudiciālu nolēmumu par šādiem jautājumiem:
“Vai [galīgā regula] var būt spēkā neesoša kāda no turpinājumā minētajiem iemesliem dēļ:
1)
Eiropas Savienības iestāžu izmeklēšanā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas faktiskajos apstākļos;
2)
Eiropas Savienības iestāžu izmeklēšanā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā;
3)
Komisija nav ievērojusi savu rūpības pienākumu un ir pārkāpusi [pamatregulas] 3. panta 2. un 6. punktu;
4)
Komisija nav izpildījusi savus pienākumus atbilstoši [pamatregulas] 20. panta 1. punktam un nav ņēmusi vērā uzņēmumu tiesības uz aizstāvību;
5)
Komisija pretēji [pamatregulas] 17. pantam nav ņēmusi vērā uzņēmumu iesniegto informāciju un/vai
6)
Komisija nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu (atbilstoši [LESD] 296. pantam)?”
36.
Rakstveida apsvērumus iesniedza Bricmate, Padome un Komisija, kuras visas sniedza mutvārdu paskaidrojumus tiesas sēdē 2014. gada 3. decembrī.
37.
Visi šie apsvērumi attiecās uz iesniegtajiem jautājumiem, pamatojoties uz Bricmate pamatlietā izvirzītajiem pamatiem. Šajā ziņā jautājuma 1. un 2. punkts atbilst pirmā pamata pirmajai daļai; 3. punkts – šī pamata otrajai daļai, un 4.–6. punkts – otrajam pamatam. Tādu pašu pieeju es izmantošu savā novērtējumā.
Novērtējums
Pamatlietas pirmā pamata pirmā daļa (acīmredzama kļūda faktiskajos apstākļos un acīmredzama kļūda vērtējumā; uzdotā jautājuma 1. un 2. punkts)
Statistika
38.
Bricmate argumentu pamatā par apstrīdētās regulas spēkā esamību ir divas acīmredzams kļūdas izmantotajos datos.
39.
Visupirms Bricmate apgalvo, un Komisija savos rakstveida apsvērumos ir apstiprinājusi, ka skaitlis 66023000 m2 par Savienības importu no Ķīnas (
8
) izmeklēšanas laikposmā ir pārspīlēts. Komisija apgalvo, ka tam bija jābūt 64821000 m2; Bricmate apgalvo, ka tam bija jābūt 58176269 m2, lai gan es lietas materiālos nevaru atrast īpašus pierādījumus, kas pamatotu šo skaitli.
40.
Tomēr Bricmate norāda uz nākamajām atšķirībām datos par keramikas flīžu ar KN kodu 6907 90 99 (
9
) importu no Ķīnas uz Spāniju 2009. gada novembrī, kas ietekmēja cenas un apjomu 2009. kalendārajā gadā un izmeklēšanas laikposmā.
41.
Eurostat oriģinālie dati 2009. gada pēdējā ceturksnī, kas ir gandrīz identiski tiem, ko iesniedza Spānijas iestādes, bija šādi:
42.
Pamatojoties (tostarp) uz šiem datiem, Eurostat dati uzrādīja 10378191 m2 keramikas flīžu importu (visi KN kodi) no Ķīnas uz Spāniju 2009. gadā (10698368 m2 izmeklēšanas laikposmā) par cenu EUR 24891014 (EUR 27658131 izmeklēšanas laikposmā), kas veido EUR 2_40/m2 (EUR 2_59/m2 izmeklēšanas laikposmā, noapaļojot līdz tuvākajam centam abos gadījumos).
43.
Atbilstoši Bricmate norādītajam 2011. gada oktobrī un novembrī Spānijas iestādes atzina kļūdu, bet noteica, ka to oficiāli nevar izlabot tik vēlā stadijā. Iestādes noteica, ka ne Komisija, ne Eurostat (kas ir daļa no Komisijas) nevarēja labot šos datus bez oficiāla labojuma no Spānijas iestādēm. Tomēr savos rakstveida apsvērumos Komisija atsaucas uz Eurostat2014. gada 27. janvāra paziņojumu, ka labotie dati KN kodam 6907 90 99 bija 881773,77 m2 (
10
), nevis 7372603,49 m2 2009. kalendārajam gadam un 64940,30 m2, nevis 6565771,02 m2 (
11
) novembrī.
44.
Ņemot vērā skaidrus apstiprinājumus Komisijas rakstveida apsvērumos, es turpināšu, pamatojoties uz to, ka dati, kuri, kā Bricmate apgalvo, neesot pareizi, patiešām būtu nepareizi. Attiecībā uz pirmo kļūdu (imports atbilstoši KN kodam 6908 90 99 Savienībai kopumā) es pieņemu Komisijas labotos datus un pieņemu, ka tie attiecas gan uz importu 2009. gadā, gan uz izmeklēšanas laikposmu. Attiecībā uz otro kļūdu (imports atbilstoši KN kodam 6907 90 99 Spānijā 2009. gada novembrī) es pieņemu Eurostat labotos datus 2014. gada janvārī, kas attiecas gan uz 2009. kalendāro gadu, gan uz izmeklēšanas laikposmu. Ar šādu pamatojumu ir jālabo dati pagaidu regulas 1. un 2. tabulā (
12
).
45.
Tāpēc esmu pārrēķinājusi šos datus. Savos aprēķinos esmu veikusi samazinājumu katrā tabulā:
—
pirmkārt, 1202000 m2 no importa apjoma katrā no abiem attiecīgajiem laikposmiem, tādējādi veicot Komisijas akceptētās izmaiņas attiecībā uz pirmo kļūdu, un
—
otrkārt, 6490830 m2 no importa apjoma 2009. gadā un 6500831 m2 no apjoma izmeklēšanas laikposmā, pārspīlētajos apjomos otrajā kļūdā attiecīgi par 2009. kalendāro gadu un 2009. novembri saskaņā ar atšķirīgu datu salīdzinājumu Eurostat2014. gada 27. janvāra paziņojumā.
46.
Attiecīgi es kopumā esmu atskaitījusi 7692830 m2 no importa apjoma 2009. gadā un 7702831 m2 no apjoma izmeklēšanas laikposmā.
47.
Esmu precizējusi datus 2. tabulā, kas izriet no importa datiem.
48.
Importa no Ķīnas tirgus daļai esmu aprēķinājusi procentus no labotā kopējā patēriņa 1. tabulā, ko izskaidro imports no Ķīnas.
49.
Es aprēķināju cenu par kvadrātmetru par importu no Ķīnas šādi. Vispirms, kā tā Bricmate neapstrīdēja importa kopējās izmaksas attiecīgajos laikposmos, es noteicu kopējās izmaksas, reizinot cenu par kvadrātmetru 2. tabulā ar importa apjomu, kas sākotnēji norādīts pagaidu regulā. Tad es kopējās izmaksas izdalīju ar laboto importa apjomu, lai iegūtu laboto cenu par kvadrātmetru.
50.
Visbeidzot es izlaboju to, kas izskatījās pēc kļūdas indeksā cenu attīstībā laikā no 2007. gada līdz 2008. gadam (104, nevis 105).
51.
Šādas ir izlabotās tabulas, lietojot to pašu formātu (
13
) un tā paša apmēra noapaļošanu kā oriģinālajās:
Apsvērumi
52.
Bricmate apgalvo, ka galīgās regulas secinājumi bija pamatoti ar acīmredzamām kļūdām faktiskajos apstākļos (statistikas kļūdas), kas noveda pie acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Izmantojot atbilstoši tās aprēķiniem labotos datus (
14
), tā pamatlietā norāda, ka:
i)
importa apjoms no Ķīnas samazinājās par 15 %, nevis par 3 % (pagaidu regulas 73. un 74. apsvērums);
ii)
Savienības patēriņš samazinājās par 30 %, nevis par 29 % (72. apsvērums), kas būtiski ietekmē tirgus daļas aprēķinu;
iii)
Ķīnas importa tirgus daļa palielinājās par 1 %, nevis par 1,7 % un nekad nesasniedza 6 %; tirgus daļā bija samazinājums laikā no 2008. gada līdz 2009. gadam, nevis vienmērīgs pieaugums visā laikposmā (73. un 74. apsvērums);
iv)
Savienības ražošanas nozares tirgus daļa nesamazinājās izmeklēšanas laikposmā (87. apsvērums), bet stabili saglabājās 89 % līmenī;
v)
Ķīnas importa cena nesamazinājās par 3 % laikposmā no 2007. gada līdz izmeklēšanas laikposmam (2. tabula 73. apsvērumā), bet pastāvīgi pieauga kopumā par 10 %;
vi)
cenas atšķirība starp Ķīnas importu un Savienības ražošanas nozari nepalielinājās no 40 % līdz 50 % (115. apsvērums), bet visā laikposmā stabili saglabājās 42 % līmenī.
Bricmate arī aplūko it kā esošu saistību starp Ķīnas eksportētāju tirgus daļas palielinājumu un Savienības ražošanas nozares peļņas samazinājumu (pagaidu regulas 113. apsvērums), ko tā uzskata par acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Tā uzsver, ka:
vii)
no 2008. gada līdz 2009. gadam Savienības ražošanas nozares tirgus starpība samazinājās (atbilstoši Komisijas datiem pagaidu regulas 12. tabulā, kuru Bricmate neapstrīdēja) no +0,6 % līdz –1,2 %, savukārt (atbilstoši labotajiem datiem) Ķīnas importa tirgus daļa samazinājās no 5,3 % līdz 4,9 %;
viii)
no 2009. gada līdz izmeklēšanas laikposma beigām Savienības ražošanas nozares peļņas norma atguvās (atkal atbilstoši Savienības datiem) līdz +0,4 % un Ķīnas importa tirgus daļa palielinājās (atbilstoši labotajiem datiem) līdz 5,8 %;
ix)
no 2007. gada līdz 2009. gadam, kamēr Savienības patēriņš samazinājās par 23 %, Ķīnas importa apjoms samazinājās nevis par 9 % (pagaidu regulas 114. apsvērums), bet (atbilstoši labotajiem datiem) par 20 % proporcionāli patēriņa samazinājumam.
53.
Papildus šīm kļūdām Bricmate uzskata, ka apgalvojums galīgās regulas 108. apsvērumā (ka “pat tad, ja Ķīnas importa cenas būtu jākoriģē uz augšu, vispārējais secinājums par kaitējumu būtu tāds pats – cenu samazinājuma un mērķa cenu samazinājuma liela starpība” ir acīmredzama kļūda vērtējumā trīs iemeslu dēļ:
i)
kļūda importa apjomā Eurostat statistikā ietekmēja ne tikai Ķīnas importa vidējo cenu, bet arī virkni citu ekonomikas faktoru;
ii)
kaitējums (un tādējādi cēloņsakarība) ir mainījies;
iii)
jebkurš kaitējums, ko radījusi cenu samazināšana, jānovērtē kopā ar cenas tendenci; ar kaitējumu un cēloņsakarību saistītam novērtējumam nepieciešama atbilstošo faktoru analīze laikā, ne tikai vienkārši statisks situācijas attēlojums izmeklēšanas laikposmā (
15
).
54.
Bricmate uzskata, ka, ja Padomes rīcībā būtu bijuši pareizi dati, tā nevarētu secināt, ka imports no Ķīnas bija būtisks kaitējuma, par ko sūdzas Savienības ražošanas nozare, cēlonis.
55.
Padome atzīmē, ka Bricmate necēla nekādus iebildumus par Eurostat datu pareizību līdz tās 2011. gada 15. jūlija atbildei uz starpposma informācijas dokumentu (attiecībā uz pirmo kļūdu) vai līdz valsts tiesvedībai (attiecībā uz atšķirībām datos par Spāniju). Citi importētāji iebilda par pirmo punktu, bet neatklāja attiecīgo KN kodu, lai varētu pietiekami analizēt it kā esošo kļūdu. Attiecībā uz atšķirībām datos par Spāniju 2009. gada novembrī, iestādēm vajadzēja par pamatu ņemt oficiālos Eurostat datus; šie dati nebija laboti, jo Eurostat paļaujas uz valsts iestāžu savāktajiem datiem un Spānijas dati nebija laboti, pirmais oficiālais kļūdas apstiprinājums bija veikts pēc galīgās regulas pieņemšanas.
56.
Tomēr, pat ja tiktu izmantoti Bricmate dati, secinājumi nebūtu atšķirīgi. Visupirms, novērtējums ir pamatots ar virkni atšķirīgu rādītāju, no kuriem neviens nav izšķirošs (pamatregulas 3. panta 3. un 5. punkts). Ņemot kopā visus šos rādītājus, rezultāts joprojām ir skaidrs, pat ja mazāk svarīgs pēc Eurostat datu precizēšanas; joprojām atrodamas lielas samazinātu cenu robežas, nav ietekmēti vairākums kaitējuma faktoru un makroekonomikas rādītāju, jo ir pārbaudīti mikroekonomikas dati no atlasītiem Savienības ražotājiem, un kaitējuma novērtējums un dempinga robežas nav pamatotas ar Eurostat datiem. Katrā gadījumā labojumi Eurostat datos vai nu ir nenozīmīgi, vai arī neietekmē secinājumus par tirgus daļu vai cenas atšķirībām. Turklāt iestādes ir veikušas visu kaitējuma faktoru dinamikas novērtējumu visā attiecīgajā laikposmā.
57.
Komisija piekrīt, ka Bricmate minētie importa dati nav pareizi, bet norāda, ka tie tādi acīmredzami nebija pagaidu regulas un galīgās regulas pieņemšanas brīdī un ka tāpēc nevar būt jautājums par acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Tāpat kā Padome tā norāda, ka novērtējums bija pamatots ar plaša spektra faktoriem, ne tikai Eurostat datiem un ka secinājumi nebūtu atšķirīgi, pat ja šie dati būtu laboti.
Novērtējums
58.
Ciktāl galīgā regula bija balstīta uz nepareiziem datiem, tā bija balstīta uz acīmredzamu kļūdu faktiskajos apstākļos. Bricmate uzskata, ka šīs kļūdas faktiskajos apstākļos bija gan nopietnas, gan acīmredzamas, rezultātā radot acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kas daļēji ietekmē secinājumus par kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, un galvenokārt secinājumus par cēloņsakarību starp Ķīnas importu un šo kaitējumu, un ka abu veidu kļūdas kopumā rada pamatu, lai atzītu, ka apstrīdētā regula nav spēkā.
59.
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Savienības institūcijām ir plaša rīcības brīvība it īpaši antidempinga pasākumos, ņemot vērā ekonomisko, politisko un juridisko situāciju, kas tām jāpārbauda, sarežģītību. “Tāpēc tiesas kontrolei pār šādu vērtējumu ir jāaprobežojas ar pārbaudi, vai ir ievēroti procesuālie noteikumi, vai ir pareizi norādīti apstākļi, kas ņemti vērā, veicot apstrīdēto izvēli, vai nav pieļauta acīmredzama kļūda šo apstākļu vērtējumā un vai nav pieļauta pilnvaru nepareiza izmantošana” (
16
).
60.
Tomēr šis lietas aspekts neietver nekādu jautājumu par neatbilstību procesuālajiem noteikumiem, un nekas neliecina par pilnvaru nepareizu izmantošanu. Ir atzīta dažu faktu nepareizība. Visas apgalvotās kļūdas novērtējumā izriet no neprecizitātes, nevis no kļūdaina faktu, kas sākotnēji bija noteikti pareizi, vērtējuma.
61.
Šajā ziņā es uzskatu, ka tas vien, ka faktiskajos apstākļos ir pieļautas kļūdas – lai gan tās ir acīmredzamas –, nevar izraisīt automātisku antidempinga regulas spēkā neesamību. Nav svarīga kļūdu acīmredzamība, bet gan tas, vai tās bija tādas, kas varēja radīt šaubas par to, vai Padome būtu nonākusi pie tiem pašiem secinājumiem, ja tās rīcībā būtu bijuši pareizi dati (
17
).
62.
Tomēr es atzīmēšu, ka kļūdainie dati par importu Spānijā uzrāda daudzumu kvadrātmetros 2009. gada novembrī apmēram 100 reizes lielāku nekā oktobrī un apmēram 70 reizes lielāku nekā decembrī, lai gan daudzums kilogramos un vērtība euro saglabājas vairāk vai mazāk nemainīga tajā pašā laikposmā. Turklāt dati par daudzumu kilogramos un vērtību euro ir viendabīgi trīs mēnešus, un daudzuma dati kvadrātmetros ir viendabīgi laikā no oktobra līdz decembrim. Tāpēc, manuprāt, ikvienam, skatoties uz šiem datiem, ir skaidrs, ka pastāv liela kļūdas iespējamība un ka ir nepieciešama pārbaude. Šajā ziņā Komisija tiesas sēdē izskaidroja, ka anomālija nebija redzama līdz brīdim, kad tika ieraudzīti ikmēneša dati par importu Spānijā atbilstoši katram KN kodam, ka departaments, kas izmeklē dempingu, nesaņēma tik detalizētus datus līdz brīdim, kad izmeklēšanas vēlā stadijā tika paziņots par nesakritībām, un ka pēc saņemšanas tas pārbaudīja tos, lai pārliecinātos, vai tie jebkā maina analīzi, kā noteikts galīgās regulas 108. apsvērumā.
63.
Šajos apstākļos es neuzskatu, ka Komisija būtu pārlieku kritizējama par kļūdas agrāku neatklāšanu.
64.
Cits argumenta aspekts, kuru es uzskatu par nebūtisku, ir tas, ka Bricmate būtiskākās statistikas kļūdas izvirzīja tikai tad, kad tika pabeigta antidempinga izmeklēšana. Šis ir valsts tiesas lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, un vienīgais jautājums ir par to, vai apstrīdētajā regulā patiešām ir pieļauta kāda kļūda. Nav procesuālas prasības, ka šāda kļūda būtu jāpaziņo iestādei noteiktā laikā.
65.
Tāpēc es pievērsīšos jautājuma būtībai: ciktāl ir iespējams, ka pareizu datu izmantošana varētu ietekmēt dempinga novērtējumu? Lai atbildētu uz šo jautājumu, es uzskatu par lietderīgu izklāstīt attiecīgos datus no pagaidu regulas 1., 2. un 11. tabulas (ieskaitot gan neapstrīdētos, gan labotos datus) vienā tabulā, pievienojot dažus “indeksus” un “ikgadējās izmaiņas” slejas, lai atvieglotu salīdzinājumu, indeksu vienmēr ņemot kā atskaites punktu vērtībai 100 par 2007. kalendāro gadu (lai gan, lasot vārdkopu “ikgadējās izmaiņas”, paliek šaubas par to, ka 2009. kalendārais gads un izmeklēšanas laikposms – 2009. gada 1. aprīlis līdz 2010. gada 31. marts – ievērojami pārklājas).
66.
Tāpēc es uzskatu, ka Bricmate iepriekš 55. punktā izteiktie apgalvojumi ir daļēji pareizi:
i)
Ķīnas importa apjoms uz Savienību (d) laikposmā no 2007. gada līdz izmeklēšanas laikam samazinājās par 14 %, nevis 3 %, kā noteikts pagaidu regulā (ne gluži par 15 %, kā norādīja Bricmate);
ii)
Savienības patēriņš (c) visā laikposmā samazinājās par 30 %, kā norādīja Bricmate, nevis par 29 %, kā noteikts pagaidu regulā;
iii)
Bricmate pareizi norāda, ka Ķīnas importa tirgus daļa (e) palielinājās par 1 %, nevis par 1,7 % un nekad nesasniedza 6 % no Savienības patēriņa un ka laikposmā no 2008. gada līdz 2009. gadam bija tirgus daļas kritums, nevis pastāvīgs pieaugums visā laikposmā;
iv)
Savienības ražošanas nozares tirgus daļa (b kā c daļa) nesamazinājās par 1 % (no 89 % uz 88 %) laikā no 2007. gada līdz izmeklēšanas laikposmam, kā noteikts pagaidu regulā; tomēr tāpat tā nesaglabājās pilnīgi stabila 89 % apmērā, kā apgalvo Bricmate, bet nedaudz samazinājās par 0,15 % no 89,03 % līdz 88,88 %;
v)
Ķīnas importa cenas (f) nesamazinājās par 3 % laikā no 2007. gada līdz izmeklēšanas laikposmam, bet palielinājās kopumā par 9 % (nevis 10 %, kā norāda Bricmate);
vi)
cenu starpība starp Ķīnas importu un Savienības ražošanas nozari (f salīdzinot ar g) saglabājās stabili 42 % apmērā, kā norāda Bricmate, un nepalielinājās no 40 % līdz 50 %, kā noteikts pagaidu regulā;
vii)
laikā no 2008. gada līdz 2009. gadam (kad Savienības ražošanas nozares peļņas daļa samazinājās no +0,6 % līdz –1,2 %), Ķīnas importa tirgus daļa (e) nepalielinājās no 5,3 % līdz 5,6 %, bet samazinājās līdz 4,9 %;
viii)
laikā no 2009. gada līdz izmeklēšanas laikposma beigām (kad Savienības ražošanas nozares peļņas robeža atguvās no –1,2 % līdz +0,4 %), Ķīnas importa tirgus daļa (e) palielinājās no 4,9 % līdz 5,8 %, nevis 6,5 %;
ix)
no 2007. gada līdz 2009. gadam (kamēr Savienības patēriņš samazinājās par 23 %), Ķīnas importa apjoms (d) nesamazinājās par 9 %, kā noteikts pagaidu regulā, bet par 20 %, kā norādīja Bricmate.
67.
Būtībā gan Padome, gan Komisija norāda, ka Komisija pārbaudīja visas atšķirības (un man nav pamata apšaubīt šo apgalvojumu, kas izteikts arī starpposma informācijas dokumentā un galīgajā regulā) un konstatēja, ka tās ir nepietiekamas, vērtējot kopā ar visiem pārējiem ekonomikas faktoriem, kas izvērtējami vienādi, lai ietekmētu kaitējuma vai cēloņsakarības novērtējumu. Tās uzskatīja, ka, lai gan daži aspekti bija mazāk uzsvērti nekā tie, kas norādīti pagaidu regulā, kopējā aina saglabājās tā pati un turpināja pamatot izteiktos secinājumus.
68.
Manuprāt, visas atšķirības, kas konstatētas atbilstoši iepriekš minētajam ii) un iv) punktam, var neņemt vērā kā maznozīmīgas.
69.
Attiecībā uz pārējiem punktiem es uzskatu, ka:
i)
tas, ka importa apjoms no Ķīnas uz Savienību (d) samazinājās par 14 % visā laikposmā, jāizvērtē kopā ar to, ka gan patēriņš Savienībā (c), gan kopējais imports (a) samazinājās par gandrīz divkāršu šīs proporcijas apmēru (apmēram 29 % abos gadījumos);
iii)
tas, ka importa no Ķīnas tirgus daļa (e) kopumā palielināja Savienības patēriņu tikai par 1 % un ka laikā no 2008. gada līdz 2009. gadam bija tirgus daļas samazinājums, jāizvērtē kopā ar to, ka tirgus daļa joprojām bija par 21 % lielāka izmeklēšanas laikposmā, nekā tā bija 2007. gadā;
v-vi)
tas, ka Ķīnas importa cenas (f) palielinājās par 9 % laikā no 2007. gada līdz izmeklēšanas laikposmam, jāizvērtē kopā ar paša Bricmate norādīto, ka cenas atšķirība starp šo importu un Savienības ražošanas nozari saglabājās gandrīz nemainīga ievērojamā līmenī ap 42 %;
vii)
tas, ka Ķīnas importa tirgus daļa (e) samazinājās no 5,3 % līdz 4,9 % laikā no 2008. gada līdz 2009. gadam, saskan ar visiem pārējiem datiem, kas parāda tirgus samazināšanos šajā laikposmā, bet nenorāda uz neko citu;
viii)
tas, ka Ķīnas importa tirgus daļa (e) palielinājās no 4,9 % līdz 5,8 % laikā no 2009. gada līdz izmeklēšanas laikposma beigām, saskan ar tirgus atgūšanos šajā laikposmā, ko pierāda citi dati, bet kas nenorāda ne uz ko citu;
ix)
samazinājums par 20 % Ķīnas importa apjomā (d) no 2007. gada līdz 2009. gadam jāizvērtē ne tikai kopā ar 23 % samazinājumu Savienības patēriņā (e), bet arī ar 22 % samazinājumu Savienībā ražotajai un Savienībā pārdotajai produkcijai (b) un ar 29 % importa samazinājumu kopumā (a) šajā laikposmā.
70.
Šādos apstākļos es varu piekrist Padomei un Komisijai, ka statistikas kļūdas nav tādas, lai apšaubītu apstrīdētajā regulā izdarītos secinājumus. Pat ja apjoms, cena un Ķīnas importa daļa sekoja kopējai tendencei Savienībā tuvāk, nekā tas izrietēja no oficiālās statistikas, kas faktiski tika izmantota regulās, saglabājas skaidras norādes, ka Savienības ražošanas nozare cieta kaitējumu no importa un ka pastāv cēloņsakarība starp Ķīnas importu un šo kaitējumu.
71.
Neliels kaitējums patiešām nav pietiekams, lai pamatotu antidempinga pasākumus. Atbilstoši pamatregulas 3. panta 6. punktam ir jāparāda, ka noteiktie apjoma un/vai cenas līmeņi ir ietekmējuši Savienības ražošanas nozari un ka šīs ietekmes pakāpe ir “būtiska”.
72.
Tomēr atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai šajās lietās iestādēm ir plaša rīcības brīvība, novērtējot sarežģītās ekonomiskās un politiskās situācijas, un tāpēc Tiesa var vienīgi pārbaudīt, vai nav pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā (
18
).
73.
It īpaši šajā lietā Ķīnas importam bija par 60 % zemāka cena nekā Savienības ražošanas nozares cenas, un tas paaugstināja gan pārdošanas samēru Savienības tirgū, gan kopējā importa apjoma samēru Savienībā. Turklāt kļūdas faktiskajos apstākļos, kuras es izklāstīju iepriekš 66. un 69. punktā, nav tik nozīmīgas, lai liecinātu, ka iestādēm no labotajiem datiem vajadzēja izdarīt secinājumus, kas atšķirtos no tiem, ko tās izdarīja, vadoties no kļūdainajiem datiem. Visbeidzot vairums faktoru, kurus Komisija ņēma vērā, novērtējot kaitējumu (piemēram, nodarbinātības un produktivitātes attīstība attiecīgajā laikposmā vai krājumu palielinājums Savienības ražošanas nozarē), konstatētās kļūdas faktiskajos apstākļos neskāra.
74.
Tāpēc, manuprāt, nav pamata secinājumam, ka iestāžu secinājumi par dempinga esamību un līmeni un kaitējuma Kopienas ražošanas nozarei esamību un būtību būtu acīmredzami (vai vispār) kļūdaini, pat ja zināms skaits detalizēto faktu, uz kuriem tie balstās, bija kļūdains.
75.
Šo pašu secinājumu dēļ man bija arī jānoraida Bricmate nākamie apsvērumi, kas izklāstīti šo secinājumu 53. punktā, par apgalvoto kļūdu novērtējumā galīgās regulas 108. apsvērumā.
Pamatlietas pirmā pamata otrā daļa (rūpības pienākuma neievērošana un pamatregulas 3. panta 2. un 6. punkta pārkāpums; uzdotā jautājuma 3. punkts)
Apsvērumi
76.
Pamatlietas pirmā pamata otrajā daļā Bricmate norādīja, ka iestādes nav ievērojušas rūpības pienākumu un ir pārkāpušas pamatregulas 3. panta 2. un 6. punktu, par ko Bricmate (un citi ražotāji, kas sadarbojās izmeklēšanā) cēla iebildumus Komisijai par to, ka Eurostat statistika neesot pareiza, bet iestādes to neizmeklēja un kļūdu neizlaboja.
77.
Bricmate norāda, ka iestādes neizmeklēja un neizlaboja kļūdu – pretēji pamatregulas 3. panta 2. un 6. punkta prasībām. Galīgās regulas 108. apsvērumā ir noteikts, ka iestādes šajā ziņā neizpildīja savus pienākumus. Te Bricmate atsaucas uz pastāvīgo judikatūru par to, ka Savienības tiesām ir jāpārliecinās, ka iestādes ņem vērā visus apstākļus un novērtē lietas materiālus ar vajadzīgo rūpību (
19
).
78.
Bricmate arī uzsver, cik viegli bija pārliecināties par kļūdu datos par importu Spānijā 2009. gada novembrī, un citē GLS: “Kā [ģenerāladvokāts Ī. Bots [Y. Bot]] atzina savu secinājumu 101. un 102. punktā, Komisijai ir pienākums pēc savas iniciatīvas pārbaudīt visu pieejamo informāciju, jo Komisijas loma antidempinga izmeklēšanā nav būt par tiesnesi, kura kompetence aprobežotos tikai ar lietas izlemšanu atbilstoši informācijai un pierādījumiem, ko ir sniegušas izmeklēšanā iesaistītās puses. Šajā ziņā ir jānorāda, ka pamatregulas 6. panta 3. un 4. punktā Komisijai ir piešķirtas pilnvaras lūgt dalībvalstīm nodrošināt informāciju, kā arī veikt visas nepieciešamās kontroles un pārbaudes” (
20
). Šajā lietā kļūdas ir īpaši nopietnas, jo vairāki ražotāji vērsa uzmanību uz anomāliem datiem un Eurostat ir Komisijas daļa.
79.
Gan Padome, gan Komisija norāda, ka Bricmate argumenti ir nepamatoti. Dati tika rūpīgi pārbaudīti. Komisija pārbaudīja, vai secinājumi par kaitējumu un cēloņsakarību būtu atšķirīgi, ja Eurostat dati tiktu izlaboti (lai gan tos faktiski nevarēja savlaicīgi izlabot), un nonāca pie rezultāta, ka secinājumi nebūtu atšķirīgi. Visi secinājumi tika izdarīti, pamatojoties uz objektīviem faktiem, kas tika vērtēti globāli, un ne tikai uz Eurostat datiem, ko apšauba Bricmate.
Novērtējums
80.
Manuprāt, pamata otrajai daļai būs tāds pats liktenis kā pirmajai daļai.
81.
Ja galīgā regula būtu atceļama tādēļ, ka, pamatojoties uz labotajiem datiem, iestādes nevarēja nonākt pie secinājumiem, pie kuriem tās nonāca, nebūtu pārliecinošu iemeslu turpināt un aplūkot rūpības pienākumu vai pamatregulas 3. panta 2. un 6. punkta izpildi.
82.
Tomēr es pārbaudīju datus un uzskatu, ka iestādes varēja pamatoti nonākt pie šiem secinājumiem. Tāpēc Bricmate argumenti par pamata otro daļu, manuprāt, atkrīt. Lai gan jāatzīst, ka kļūda par Spānijas statistiku 2009. gada novembrī bija tāda, ka tai būtu jābūt nekavējoties pamanāmai, tomēr faktiski Spānijas iestādes to savlaicīgi neizlaboja, un Komisija pati to nevarēja izlabot, bet tā (izšķiroši) apsvēra, vai tai paziņotās atšķirības varēja ietekmēt izdarītos secinājumus.
Pamatlietas otrais pamats (pienācīga pamatojuma nenorādīšana, tiesību uz aizstāvību neievērošana, pamatregulas 17. panta neņemšana vērā; uzdoto jautājumu 4.–6. punkts)
Apsvērumi
83.
Pamatlietas otrajā pamatā Bricmate norāda, ka Komisija nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, nav ņēmusi vērā Bricmate tiesības uz aizstāvību un nav ievērojusi pamatregulas 17. pantu, jo tā neņēma vērā Bricmate argumentu, ko tā izvirzījusi kā izvēlēts neatkarīgs importētājs, ievērojot atšķirības Ķīnas un Eiropas flīžu ražotāju ražošanas procesā un flīžu piegādi Savienības tirgū.
84.
Bricmate uzsver, ka tā izvēlētā neatkarīgā importētāja statusā norādīja uz septiņiem flīžu veidiem, kurus tā nevar saņemt Savienībā griešanas procesa atšķirību dēļ, un norādīja, ka izmantotajos PKN un kaitējuma aprēķinā netika ņemtas vērā šīs atšķirības. Labojuma rezultātā tiktu noteikta zemāka kaitējuma robeža. Turklāt Savienības ražošanas nozare nevarēja piegādāt mazas flīzes. Tomēr šī informācija netika ņemta vērā un Bricmate viedoklis netika ņemts vērā kā cita, neizvēlēta importētāja viedoklis, bet tika atstāts bez ievērības, atsaucoties uz citu informāciju. Tā atsaucas uz spriedumu lietā Gul Ahmed (
21
), “ja salīdzinājums ir veikts atbilstoši pamatregulas 17. pantam, ES iestādēm būtībā jāņem vērā eksporta dati visos salīdzinātajos uzņēmumos”; tas pats piemērojams gadījumā, kad salīdzinājums attiecas uz neatkarīgiem importētājiem. Bricmate informācijas neņemšana vērā noveda pie pietiekama pamatojuma nenorādīšanas.
85.
Turklāt Komisija neievēroja pamatregulas 20. panta 1. punktu, neinformējot Bricmate par “būtiskiem faktiem un apsvērumiem”, pamatojoties uz kuriem tika piemēroti pagaidu pasākumi. Kad tā noraidīja Bricmate argumentu par mazāka izmēra flīžu trūkumu, atsaucoties uz citu informāciju, Komisija nenorādīja iemeslus un pārkāpa Bricmate tiesības uz aizstāvību: netika noteikts, kāda cita informācija tika izmantota, un atbilde netika saņemta līdz 2011. gada 27. jūlijam, par vēlu, lai Bricmate iegūtu papildu pierādījumus.
86.
Visbeidzot Komisija, apgalvojot, ka tā nav saņēmusi datus, kas apliecinātu flīžu “būtisku piegādes trūkuma risku”, neņēma vērā Bricmate2011. gada 15. aprīļa pierādījumus. Bija jāņem vērā informācija no visiem salīdzinātajiem importētājiem. Tā kā Bricmate bija iesaistīta, tās informācija uzskatāma par tādu, kas pārstāv citus, neizvēlētos MVU. Tāpēc šī informācija bija jāpieņem kā pierādījums tam, ka antidempinga pasākumi varētu novest pie būtiska trūkuma MVU, kuri nevarētu iegūt produktus no Savienības ražošanas nozares vai trešajām valstīm, jo nav pieejams griešanas process un pārāk maza pasūtījuma apjoma dēļ. Līdz ar to Komisija pārkāpa noteikumus, kas pamatregulas 17. pantā regulē izlasi, un veica acīmredzami kļūdainu vērtējumu.
87.
Pirmkārt, Padome norāda, ka Bricmate informācija nebija ignorēta, bet ka Komisija atklāja, ka Savienībā nepieejamo flīžu veids ir pieejams pie citiem ražotājiem vairākās trešajās valstīs, kas nav Ķīna. Šī atbilde tika sniegta Bricmate un norādīta gan pagaidu regulā, gan galīgajā regulā, un vairākos avotos tika minēts pat Vispārējās tiesas rīkojums (
22
). Četri pārējie izvēlētie importētāji teica, ka viņi spētu mainīt savus piegādes avotus.
88.
Otrkārt, iestādes rūpīgi pārbaudīja Bricmate apgalvojumus par atšķirībām ražošanas procesā, un izskaidroja gan Bricmate, gan divās regulās, kāpēc šie apgalvojumi uzskatāmi par nepamatotiem. Komisija atbildēja uz visiem Bricmate argumentiem, ciktāl tie bija būtiski izmeklēšanā. Lai būtu aizskartas Bricmate tiesības uz aizstāvību, pirmkārt būtu nepieciešams procesuāls pārkāpums un, otrkārt, iespēja, ka šī pārkāpuma dēļ administratīvais process būtu varējis novest pie cita rezultāta (
23
).
89.
Visbeidzot, visi Bricmate apgalvojumi bija pārbaudīti izmeklēšanas gaitā un salīdzināti ar citu izvēlēto importētāju apgalvojumiem, visiem apsvērumiem piešķirot vienādu nozīmi.
90.
Komisija norāda, ka tā ņēma vērā Bricmate apsvērumus, bet nonāca pie cita secinājuma. Tā detalizēti atsaucas uz vairākām vēstulēm un regulu apsvērumiem, kuros tā atbild uz Bricmate apsvērumiem, un norāda, ka Vispārējā tiesa ir konstatējusi, ka Bricmate nebija pamata apgalvot, ka antidempinga maksājumu noteikšanai, kas attiecas tikai uz attiecīgo produktu importu no Ķīnas, noteikti bija būtiskas sekas uz tās ekonomiskajām darbībām (
24
).
Novērtējums
91.
Bricmate argumenti attiecas uz Komisijai iesniegto apsvērumu – būtībā tās apgalvojumu, ka dažu veidu flīzes, kuras raksturo kvalitāte un griešanas metode, nevar iegūt no citiem avotiem, kā tikai Ķīnā – iespējamo neņemšanu vērā. Līdz ar to Bricmate uzskata, ka galīgās regulas pamatojums ir nepietiekams un ka Komisija nav ņēmusi pienācīgi vērā Bricmate kā izvēlētā importētāja statusu saskaņā ar pamatregulas 17. pantu, ne arī atklājusi detaļas, kas ir pamatā būtiskajiem apsvērumiem, pamatojoties uz kuriem tika noteikti antidempinga pasākumi, pretēji tās pašas regulas 20. panta 1. punktam. Iestādes atbilde būtībā ir tāda, ka šie apsvērumi tika ņemti vērā, bet pēc pārbaudes izdarītie secinājumi nav tie paši, kurus izdarīja Bricmate, un ka atbildes tika sniegtas uz dažādiem apsvērumiem.
92.
Mani nepārliecina Bricmate argumenti, zinot, ka tie attiecas uz to, vai apsvērumi tika ņemti vērā, nevis uz to, vai šo apsvērumu izvērtēšana bija piemērota.
93.
Manuprāt, no sarakstes un apsvērumiem, kurus iepriekš izklāstīju 10., 13., 20.–25. un 30. punktā, ir skaidrs, ka vispirms Komisija, tad Padome, ņēma vērā Bricmate apsvērumus (acīmredzot kopā ar līdzīgiem apsvērumiem no vienas vai vairākām citām ieinteresētajām pusēm).
94.
Ja antidempinga izmeklēšanas gaitā iestādēm (īpaši Komisijai) vajadzētu individuāli atbildēt uz katru detalizēto jautājumu, ko izteikusi katra ieinteresētā puse, tas noteikti radītu pārmērīgi lielu apgrūtinājumu. Būtiski ir tas, ka tiek sniegta pietiekama atbilde, lai ļautu attiecīgajai pusei saprast, ka atbildes tika ņemtas vērā, ka ir sasniegts noteikts viedoklis un ka viedoklis bija pamatots ar identificējamiem iemesliem. Tad tas var (ja tas vēlas) apstrīdēt veida, kādā tā apsvērumi tika izskatīti, piemērotību.
95.
Manuprāt, šīs prasības te ir ievērotas.
Secinājumi
96.
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, es uzskatu, ka Tiesai ir jāatbild Förvaltningsrätten i Malmö tādējādi, ka Padomes 2011. gada 12. septembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 917/2011, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas flīžu importam, nav atzīstama par spēkā neesošu neviena pamata, kas izvirzīts šīs tiesas lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu, dēļ.
(
1
)	Oriģinālvaloda – angļu.
(
2
)	Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (konsolidētā versija) (OV L 343, 51. lpp.).
(
3
)	Komisijas 2011. gada 16. marta Regula (ES) Nr. 258/2011, ar ko nosaka pagaidu antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas flīžu importam (OV L 70, 5. lpp.).
(
4
)	Padomes 2011. gada 12. septembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 917/2011, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas flīžu importam (OV L 238, 1. lpp.).
(
5
)	OV C 160, 20. lpp. (turpmāk tekstā – “paziņojums par uzsākšanu”). Izmeklēšana attiecās uz visām keramikas flīzēm, kas importētas ar Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.), ar grozījumiem, I pielikumā esošās Kombinētās nomenklatūras (turpmāk tekstā – “KN”) nosaukumiem 6907 un 6908.
(
6
)	Šis KN kods 2011. gadā, izmeklēšanas laikposmā, atbilda kodam 6907 90 99 (skat. šo secinājumu 40. un nākamos punktus).
(
7
)	Rīkojums Bricmate/Padome (T‑596/11, EU:T:2014:53). Cita tieša sūdzība par galīgo regulu tika noraidīta ar atšķirīgiem pamatiem ar Vispārējās Tiesas 2014. gada 22. maija spriedumu Guangdong Kito Ceramics u.c./Padome (T‑633/11, EU:T:2014:271).
(
8
)	Gan Bricmate, gan Komisija atsaucas uz kļūdu par importu ar KN kodu 6908 90 99, kas ir ietekmējis visa importa no Ķīnas datus gan izmeklēšanas laikposmā, gan 2009. gadā.
(
9
)	Skat. šo secinājumu 6. zemsvītras piezīmi.
(
10
)	Komisija savu apsvērumu zviedru valodas redakcijā norāda skaitli 881733,77 m2 un franču valodas redakcijā skaitli 888733,77 m2, lai gan iepriekš abās valodu redakcijās bija minēts skaitlis 888773 m2. Es atsaucos uz skaitli 881733,77 m2, kas ņemts no Spānijas iestāžu sertifikāta, kas pievienots Padomes apsvērumu pielikumā.
(
11
)	Šķiet, ka šis skaitlis ir nedaudz mainīts, salīdzinot to ar iesniedzējtiesas norādīto skaitli, kurš ir redzams šo secinājumu 41. punktā.
(
12
)	Skat. šo secinājumu 15. un 16. punktu.
(
13
)	Tostarp es esmu vadījusies no sākotnējām tabulām, izsekojot attīstībai laikā no 2009. gada līdz izmeklēšanas laikposmam kā “ikgadējām” izmaiņām, lai gan abi laikposmi faktiski ievērojami pārklājas.
(
14
)	Bricmate aprēķini tā apsvērumu pielikumā uzrāda importa datus, kas ir nedaudz zemāki 2009. gadā un nedaudz augstāki izmeklēšanas laikposmā nekā tie, ko es esmu aprēķinājusi.
(
15
)	Spriedums Gul Ahmed Textile Mills/Padome (T‑199/04, EU:T:2011:535, 77. punkts).
(
16
)	Skat. nesenu gadījumu, spriedums Simon, Evers & Co (C‑21/13, EU:C:2014:2154, 29. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
17
)	Pēc analoģijas skat. spriedumu Aluminium Silicon Mill Products/Padome (T‑107/04, EU:T:2007:85, 66. punkts).
(
18
)	Skat., piemēram, spriedumus Hoesch Metals un Alloys (C‑373/08, EU:C:2010:68, 61. un 62. punkts) un CHEMK un KF/Padome (C‑13/12 P, EU:C:2013:780, 60.–63. punkts).
(
19
)	Spriedums Shandong Reipu Biochemicals/Padome (T‑413/03, EU:T:2006:211, 63.–65. punkts un tajos minētā judikatūra).
(
20
)	Spriedums GLS (C‑338/10, EU:C:2012:158, 32. punkts) (Bricmate izcēlums).
(
21
)	Spriedums Gul Ahmed Textile Mills/Padome (T‑199/04, EU:T:2011:535, 77. punkts).
(
22
)	Rīkojums Bricmate/Padome (T‑596/11, EU:T:2014:53, 49.–51. punkts) (skat. šo secinājumu 33. punktu).
(
23
)	Spriedums Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Padome (C‑141/08 P, EU:C:2009:598, 81. punkts).
(
24
)	Rīkojums Bricmate/Padome (T‑596/11, EU:T:2014:53, 54. punkts).