Lietas arhīva 
Nr.
 
CA-0081-21/12
ECLI:LV:VAT:2021:0326.C29375518.20.L
LĒMUMS
Valmierā 
2021.gada 26.martā
 
Vidzemes apgabal
tiesas
 Civillietu
 tiesas
 kolēģija:
tiesas
 sēdes priekšsēdētāja
 tiesnes
e 
Z.Cera
,
tiesnes
e 
E.Knēgere
,
 tiesnes
is 
D.Lazdiņš
,
 
         
izskatīja rakstveida procesā civillietu 
/pers. A/
 (
/pers.A/
) prasībā pret SIA 
/Nosaukums A/
 par parāda piedziņu sakarā ar SIA
/Nosaukums A/
 apelācijas sūdzību
 par Vidzemes rajona
 tiesas
 
2019.gada 7.maija 
spriedumu
.
 
Aprakstošā daļa
 
       
  
[1] 
/pers. A/
 (
/pers.A/
) 
2018.gada 29.jūnijā 
cēlis
 tiesā
 prasību pret SIA 
/Nosaukums A/
 (1.sēj.5.-11.lpp.), 
2019.gada
13.februārī 
iesniedzis prasības pieteikuma papildinājumus (1.sēj.137.lpp.), 
2019.gada 18.aprīļa
 tiesas
 sēdē papildinot prasības summu
un likumisko nokavējuma procentu pieaugumu (1.sēj.178.lpp.) un 
2019.gada 26.septembra
 tiesas
 sēdē papildinājis prasību par
likumisko nokavējuma procentu pieaugumu (3.sēj.151.lpp.), lūdzot: 1) piedzīt parādu kopsummā 1 981 451,75 EUR, ko veido: a) no
aizdevuma līguma 
Nr.
1 izrietošais pamatparāds 562 500 EUR, aizdevuma lietošanas procenti 56 250 EUR par periodu no 
2013.gada
1.janvāra 
līdz 
2014.gada 31.decembrim
, līgumsods 38 801 EUR, likumiskie nokavējuma procenti 195 371,25 EUR par periodu no
2014.gada 13.aprīļa 
līdz 
2019.gada 26.septembrim
; b) no aizdevuma līguma 
Nr.
2 izrietošais pamatparāds 750 000 EUR, aizdevuma
lietošanas procenti 75 000 EUR par periodu no 
2013.gada 1.janvāra 
līdz 
2014.gada 31.decembrim
, līgumsods 48 202 EUR, likumiskie
nokavējuma procenti 255327,50 EUR
  
par periodu no 
2014.gada 22.maija 
līdz 
2019.gada 26.septembrim
; 2) piedzīt no
 atbildētājas
 par
labu
 prasītājam
 tiesāša
nās izdevumus 15 521,98 EUR, kas sastāv no
 valsts
 nodevas 9 821,98 EUR un izdevumiem par advokāta palīdzību
5 700 EUR; 3) noteikt
 prasītājam
 tiesība
s saņemt no
 atbildētājas
 likumiskos 6 % gadā no neatmaksātās pamatparāda summas par laiku
līdz 
sprieduma
 izpildei (izsoles noslēguma dienai).
         
Prasība pamatota uz 
2007.gada 30.oktobra 
Konvencijas par jurisdikciju un 
spriedumu
 atzīšanu un izpildi civillietās un
komerclietās 2.panta 1.punktu, 60.panta 1.punktu,
 Civillikuma 19.panta 
otro daļu, 1587., 1757., 1759.panta 1.punktu, 
 
1765.,
1805.pantu.
         
Prasības pieteikums pamatots uz šādiem apsvērumiem.
         
Atbildētājas
 parādsaistības izriet no diviem aizdevuma līgumiem, kas noslēgti starp 
/Nosaukums B/
 SA un
 atbildētāju
2012.gada 12.aprīlī 
par aizdevumu 562 500 EUR (līgums 
Nr.
1) un 
 
2012.gada 21.maijā 
par aizdevumu 750 000 EUR (līgums 
Nr.
2).
         
Prasītājs
 ir Šveices likumos noteiktajā kārtībā ieguvis prasījuma
 tiesība
s pret
 atbildētāju
 par 1 530 753 EUR parāda, kas
izriet no aizdevuma līgumiem, piedziņu.
         
2015.gada 9.jūlijā 
saskaņā ar Ženēvas Pirmās instances
 tiesas
 
spriedumu
 pasludināta 
/Nosaukums B/
 SA bankrota procedūra.
Saskaņā ar Šveices likumu ''Par parādu izpildi un maksātnespēju'' Ženēvas kantona Finanšu departamenta Bankrotu biroja
 pārstāve
 
/pers.
D/
 ir nozīmēta par atbildīgo personu, kas pēc minētā
 tiesas
 
sprieduma
 pieņemšanas pārvalda 
/Nosaukums B/
 SA, tajā skaitā,
/Nosaukums B/
 SA likvidāciju.
         
2016.gada 3.martā 
Ženēvas kantona Finanšu departamenta Bankrotu biroja
 pārstāve
 
/pers. D/
 nosūtīja
 atbildētājai
atgādinājumu par parādu, kas izriet no aizdevuma līgumiem, no kuras secināms, ka
 atbildētāja
 nav atdevusi saņemto aizdevumu
noteiktajos termiņos. Uz 
2014.gada 31.decembri
 atbildētājas
 parāds 
/Nosaukums B/
 SA ir 1 530 753 EUR, ko veido: 1) pamatparāds
562 500 EUR, procenti 95051 EUR; 2) pamatparāds 750 000 EUR, procenti 123 202 EUR.
         
/Nosaukums B/
 SA kreditoru vairākums 
2017.gada 18.aprīlī 
nolēma atteikties no
 tiesībā
m vērst piedziņu pret
 atbildētāju
 par
1 530 753 EUR parāda piedziņu.
         
/Nosaukums B/
 SA kreditors uzņēmums 
/Nosaukums C/
 SA 
2017.gada 6.novembrī 
likvidēts un visi uzņēmuma aktīvi un
saistības tikuši nodoti uzņēmuma pa
tiesaja
m labuma guvējam -
 prasītājam
. Ņemot vērā minēto, Bankrotu birojs aizstājis 
/Nosaukums B/
SA kreditoru "
/Nosaukums C/
 SA ar
 prasītāju
. Prasība, kurai Bankrotu birojs piešķīris inventāra 
Nr.
C19, t.i., prasība pret
 atbildētāju
1 530 753 EUR ir cedēta
 prasītājam
, lai viņš to varētu realizēt
 tiesas
 ceļā.
         
Prasījumu
 tiesību
 cesija, ar kuru 
/Nosaukums B/
 SA kreditoru kopums nodevis
 prasītājam
 prasījuma
 tiesība
s pret
 atbildētāju
par 1 530 753 EUR parāda piedziņu, ir notikusi saskaņā ar Šveices likuma "Par parādu izpildi un maksātnespēju" 260.panta 1.punktu, kas
paredz, ka katrs maksātnespējīga uzņēmuma kreditors ir
 tiesīgs
 pieprasīt
 tiesību
 piešķiršanu uz maksātnespējīgā mantu, uz kuru visi
kreditori atteikušies uzturēt prasījumu. Minēto ap
liecinājusi
 arī Cīrihē, Šveicē praktizējoša advokāte 
Valsts amatpersona
, parakstot
rakstveida liecību, kas ap
liecināta
 ar zvērestu un taisīta kā notariāls akts.
         
Prasība pret
 atbildētāju
 ir piekritīga 
Latvijas
 tiesai
 un izskatāma saskaņā ar 
Latvijas
 materiālo
 tiesību
 normām. Jurisdikcija
nosakāma saskaņā ar 
2007.gada 30.oktobra 
Konvencijas par jurisdikciju un 
spriedumu
 atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās jeb
2007.gada Lugāno konvenciju, ko 
2007.gada 30.oktobrī 
Lugāno parakstīja Kopiena, Dānija, Islande, Norvēģija un Šveice.
         
Lugāno konvencijas 2.panta 1.punkts paredz, ka personas, kuru domicils ir
 valstī
, kam ir saistoša Lugāno konvencija,
neatkarīgi no viņu pilsonības, var iesūdzēt attiecīgās
 valsts
 tiesā
. Saskaņā ar Lugāno koncencijas 60.panta 1.punktu
 atbildētājas
 domicils
ir 
Latvijā
.
         
Aizdevuma līgumos līdzēji nav vienojušies par to, pēc kādiem likumiem apspriežamas viņu savstarpējās attiecības. Šādā
87.246.185.96 24.05.2024. 13:14 Anonīms sistēmas lietotājs
situācijā piemērojama
 Civillikuma 19.panta 
otrā daļa, kas paredz, ka gadījumos, kad starp līdzējiem nav bijusi vienošanās par to, pēc
kādiem likumiem apspriežamas viņu savstarpējās attiecības, jāpieņem, ka līdzēji pakļāvuši savu saistību, pēc tās satura un sekām, tās
valsts
 likumam, kur saistība jāizpilda.
         
Aizdevuma līgumos paredzēts, ka aizdevuma summa tiek iemaksāta
 atbildētājas
 norēķinu kontā, kas atvērts 
Latvijā
, AS
/Nosaukums E/
. Tāpat abi līgumi paredz, ka aizdevums atmaksājams 
/Nosaukums B/
 norēķinu kontā, kas atvērts 
Latvijā
, AS 
/Nosaukums
E/
. Līdz ar to secināms, ka saistību izpildes vieta ir 
Latvija
 un saistības ir pakļautas 
Latvijas
 normatīvajiem aktiem.
 
         
[2]
 Atbildētāja
 SIA 
/Nosaukums A/
 par prasību iesniegusi rakstveida paskaidrojumus (1.sēj.109.-110.lpp.), norādot, ka
prasību neatzīst pilnībā un lūdz to noraidīt, kā arī lūdz piedzīt no
 prasītāja
 visus
 tiesāša
nās izdevumus.
        
         
[3]
 Prasītājs
 
/pers.A/
iesniedzis atsauksmi par
 atbildētājas
 SIA 
/Nosaukums A/
 rakstveida paskaidrojumiem (1.sēj.131.lpp.),
norādot, ka tie ir nepamatoti.
         
Bankrota biroja
 pārstāves
 
/pers. D/
 
2018.gada 10.janvāra 
vēstule ir pietiekams pierādījums, lai secinātu, ka 
/Nosaukums C/
SA prasība pret 
/Nosaukums B/
 SA ir tikusi likumīgi nodota
 prasītājam
 un, secīgi,
 prasītājam
 ir
 tiesība
s vērsties ar prasību pret
atbildētāju
 par parāda piedziņu.
 
         
[4] Ar Vidzemes rajona
 tiesas
 
2019.gada 7.maija 
spriedumu
 prasība apmierināta daļēji.
         
Tiesa
 nospriedusi: piedzīt no
 atbildētājas
 par labu
 prasītājam
 parādu kopsummā 1 941 646,75 EUR, ko veido: aizdevuma
līguma 
Nr.
01322 pamatparāds 562 500 EUR, aizdevuma lietošanas procenti 56 250 EUR par periodu no 
01.01.2013. 
līdz 
31.12.2014.
,
līgumsods 38 801 EUR par kavēto dienu periodu no 
13.04.2014. 
līdz 
31.12.2014.
, likumiskie nokavējuma procenti 179 343,75 EUR
par periodu no 
13.04.2014. 
līdz 
18.04.2019.
, un aizdevuma līguma 
Nr.
01323 pamatparāds 750 000 EUR, aizdevuma lietošanas
procenti 75 000 EUR par periodu no 
01.01.2013. 
līdz 
31.12.2014.
, līgumsods 48 202 EUR par kavēto dienu periodu no 
22.05.2014.
līdz 
31.12.2014.
, likumiskie nokavējuma procenti 231 550 EUR par periodu no 
22.05.2014. 
līdz 
18.04.2019.
; piedzīt no
 atbildētājas
tiesāša
nās izdevumus 32 196,93 EUR, pavisam kopā 1 973 843,68 EUR; noteikt
 prasītājam
 tiesību
 saņemt likumiskos 6 % no simta
gadā no parāda pamatsummas līdz 
sprieduma
 izpildei (izsoles noslēguma dienai); noraidīt prasību daļā par likumisko nokavējuma
procentu piedziņu 2473,13 EUR kopsummā (28,13 EUR pēc aizdevuma līguma 
Nr.
01322 par periodu no 
13.04.2014. 
līdz
18.04.2019.
; 2445 EUR pēc aizdevuma līguma 
Nr.
01323 par periodu no 
22.05.2014. 
līdz 
18.04.2019.
); piedzīt no
 atbildētājas
 par labu
valstij
 valsts
 nodevu 92,28 EUR.
         
Spriedums
 pamatots ar šādiem argumentiem.
         
Pamatojoties uz 
2007.gada 30.oktobra 
Konvencijas par jurisdikciju un 
spriedumu
 atzīšanu un izpildi civillietās un
komerclietās 2.panta 1.punktu un 60.panta 1.punktu, ār
valsts
 kreditors parādnieku, kura domicils ir 
Latvijā
, var iesūdzēt 
Latvijas
 tiesā
.
Lietā nav strīda, ka celtā prasība pret
 atbildētāju
 ir pakļauta jurisdikcijai 
Latvijas
 tiesā
.
         
Līgumslēdzēji nav vienojušies pēc kādiem likumiem apspriežamas viņu attiecības, tāpēc piemērojami
 Civillikuma 19.panta
otrās daļas nosacījumi, ka līdzēji pakļāvuši savu saistību pēc tās satura un sekām tās
 valsts
 likumam, kur saistība jāizpilda. Nav strīda, ka
saistība jāizpilda 
Latvijā
, tāpēc apspriežama pēc 
Latvijas
 likumiem.
         
Lietā starp pusēm nav strīda par saistību
 tiesisk
o attiecību nodibināšanu starp 
/Nosaukums B/
 SA un
 atbildētāju
 ar diviem
aizdevuma līgumiem; netiek apstrīdēti aizdevuma līgumu un pie tiem noslēgto vienošanos nosacījumi; nav strīda, ka saistību izpildes
termiņi ir iestājušies, bet
 atbildētāja
 saistību joprojām nav izpildījusi. Norādītos faktus pierāda iesniegtās aizdevuma līgumu un
vienošanos kopijas un to apstiprinātu tulkojumu kopijas.
         
Lietā ir strīds par Bankrotu biroja
 pārstāves
 
2017.gada 1.jūnija 
vēstuli par mantas kopuma cesiju nosacījumu 5.punkta
interpretāciju. Tajā noteikts: "Ja tādas pašas
 tiesība
s tiek cedētas vairākiem kreditoriem, tiem līdzīgā veidā jāceļ prasība
 tiesā
;
iespējamais strīda iznākums pēc tam, kad tas ir paziņots administrācijai, tiks sadalīts starp viņiem, ievērojot pušu sadalīšanas tabulu."
         
Novērtējusi Šveices Konfederācijas Federālā likuma par parādu piedziņu un bankrotu 260.F panta saturu un Bankrotu biroja
pārstāves
 
2017.gada 1.jūnija 
vēstuli par mantas kopuma cesiju astoņiem kreditoriem, tajā skaitā 
/Nosaukums C/
 SA,
 tiesa
 secina, ka
kreditoru vairākumam atsakoties no
 tiesībā
m celt prasību pret SIA 
/Nosaukums A/
 (inventārs 
Nr.
C19), prasījuma
 tiesība
s cedētas tiem
kreditoriem, kuri no šīs
 tiesība
s nav atteikušies. Bankrota procedūras ietvaros ar 
2017.gada 11.aprīļa 
apkārtrakstu noskaidroti tie
kreditori, kas atteikušies no
 tiesība
s celt prasību, kā tas norādīts Bankrotu biroja
 pārstāves
 
2017.gada 1.jūnija 
vēstulē, tie izrādījušies
vairākums, tāpēc iestājusies likumā noteiktā kreditora
 tiesība
 uz prasījuma cedēšanu, ko minētā vēstule arī ap
liecina
.
         
Nosacījumu 5.punkts attiecināms uz prasījumu segšanu pēc parāda atgūšanas un tas atbilst arī Federālā likuma par parādu
piedziņu un bankrotu 260.F panta 2.daļai. Strīda rezultāts jāpaziņo bankrota administrācijai un pēc izmaksu atskaitīšanas tas tiks sadalīts
cesionāriem atbilstoši viņu rangam, bet pārpalikums tiks pievienots maksātnespējīgā mantai.
         
Atbildētājas
 izteiktie iebildumi ir balstīti tikai uz pieņēmumiem. Nav nekāda pamata
 atbildētājas
 uzskatam, ka vēlmi izmantot
tiesība
s uz savu risku un ar savām darbībām celt prasību pret 
/Nosaukums B/
 SA ir izteikuši astoņi kreditori. Likumīgā prasījumu cesija
notiek nevis konkrētiem kreditoriem, šajā gadījumā astoņiem kreditoriem, to pieprasot, bet gan bankrota administrācijai noskaidrojot
tos kreditorus, kuri atsakās no
 tiesībā
m pret strīdīgo prasījumu, jo sākotnēji prasījuma
 tiesība
s ir visam kreditoru kopumam. Tā kā
konkrētā gadījumā kreditoru vairākums ir atteicies no strīdīgās
 tiesība
s, tās uz likuma pamata tiek cedētas kreditoriem, kuri par
atteikšanos nav paziņojuši. Nav pamata uzskatīt, ka visiem kreditoriem, kuriem cedēts prasījums, prasība jāceļ kopā, jo cesionāri
tiesība
s var gan izmantot, gan neizmantot.
         
Ar Bankrotu biroja
 pārstāves
 
2018.gada 10.janvāra 
vēstuli pierādīts, ka 
/Nosaukums B/
 SA kreditors "
/Nosaukums C/
 SA
mainīts, aizstājot to ar jaunu kreditoru -
 prasītāju
.
         
Prasītājs
 ir pierādījis savas
 tiesība
s celt prasību pret
 atbildētāju
 par 
2012.gada 12.aprīļa 
aizdevuma līguma 
Nr.
01322 un
2012.gada 21.maija 
aizdevuma līguma 
Nr.
01323 saistību izpildi.
         
Lietā nav strīda par parāda apmēru uz 
2014.gada 31.decembri
, tas ir, aizdevuma pamatsummas, aizdevuma lietošanas procentu
un līgumsoda apmēru, kāds tas norādīts prasības pieteikumā, atsaucoties uz Bankrota biroja
 pārstāves
 
2015.gada 30.oktobra 
pretenziju
atbildētājam
 par neizpildītām saistībām.
         
Līgumslēdzēji bija vienojušies un tieši noteikuši procentu apmēru – 5 % gadā, kas
 atbildētājai
 jāmaksā par aizdevuma
lietošanu, kas nav samaksāti. Tāpēc
 tiesa
 piedzen no
 atbildētājas
 par aizdevuma līguma 
Nr.
01322 pamatsummas 562 500 EUR lietošanu
no 
01.01.2013. 
līdz 
31.12.2014. 
aizdevuma lietošanas procentus 56 250 EUR, par aizdevuma līguma 
Nr.
01323 pamatsummas 750 000
87.246.185.96 24.05.2024. 13:14 Anonīms sistēmas lietotājs
EUR lietošanu no 
01.01.2013. 
līdz 
31.12.2014. 
aizdevuma lietošanas procentus 75 000 EUR.
         
Prasītāja
 aprēķinātais līgumsods nepārsniedz likumā noteikto 10 % ierobežojumu. Tādējādi no
 atbildētājas
 prasītāja
 labā par
aizdevuma līgumā 
Nr.
01322, 
2012.gada 27.decembra 
un 
2013.gada 21.janvāra 
vienošanās pielīgto pamatsummas un procentu
maksājumu nokavējumu par laika periodu no 
13.04.2014. 
līdz 
31.12.2014. 
piedzenams līgumsods 38 801 EUR, un par 
2012.gada
21.maija 
aizdevuma līgumā 
Nr.
01323, 
2012.gada 27.decembra 
un 
2013.gada 21.janvāra 
vienošanās pielīgto pamatsummas un procentu
maksājumu nokavējumu par laika periodu no 
22.05.2014. 
līdz 
31.12.2014. 
piedzenams līgumsods 48 202 EUR.
         
Pusēm nav strīda, ka likumiskie nokavējuma procenti pēc aizdevuma līguma 
Nr.
01322 aprēķināmi sākot no 
2014.gada
13.aprīļa 
un pēc aizdevuma līguma 
Nr.
01323 aprēķināmi sākot no 
2014.gada 22.maija
.
         
Prasītājs
 lūdz piedzīt no
 atbildētājas
 pēc aizdevuma līguma 
Nr.
01322 likumiskos nokavējuma procentus 169 218,75 EUR
par laika periodu no 
13.04.2012. 
līdz
 tiesas
 sēdes dienai 
18.04.2019. 
(par 1805 dienu nokavējumu, dienā 93,75 EUR, gadā 360 dienas),
un pēc aizdevuma līguma 
Nr.
01323 likumiskos nokavējuma procentus 220 750 EUR par laika periodu no 
22.05.2014. 
līdz
 tiesas
 sēdes
dienai 
18.04.2019. 
(par 1766 dienu nokavējumu, dienā 125 EUR, gadā 360 dienas).
 Tiesa
 likumisko nokavējuma procentu aprēķinu
uzskata par pamatotu un apmierināmu.
         
Prasītājs
 pieprasa par viņam pienākošos procentu summu maksāt procentus, un pusēm ir strīds par procentu aprēķināšanu uz
procentiem.
         
Prasītāja
 pilnvarotais
 pārstāvis
 ir aprēķinājis procentus uz procentiem aizdevuma līgumam 
Nr.
01322 par laika periodu no
13.04.2014. 
līdz 
18.04.2019. 
10,153,13 EUR apmērā.
 Atbildētājas
 pilnvarotā
 pārstāvja
 iesniegtajā likumisko procentu aprēķinā laika
periodā no 
13.04.2014. 
līdz 
31.01.2019. 
aprēķināti procenti uz procentiem 8,568,79 EUR apmērā; par šo pašu periodu
 prasītājs
aprēķināja procentus uz procentiem 9,720 EUR apmērā (starpība aprēķinos 1 151,21 EUR).
         
 
Likumiskie procenti uz procentiem, kad tie nav samaksāti vismaz par gadu aprēķināmi par aizdevuma līgumu 
Nr.
01322
maksājami 10 125 EUR apmērā; par aizdevuma līgumu 
Nr.
01323 procenti uz procentiem maksājami 10 800 EUR apmērā.
         
Līdz ar to no
 atbildētājas
 prasītāja
 labā piedzenami likumiskie nokavējuma procenti pēc aizdevuma līguma 
Nr.
01322 par laika
periodu no 
13.04.2014. 
līdz
18.04.2019. 
179,343,75 EUR (169,218,75 EUR + 10,125 EUR) un pēc aizdevuma līguma 
Nr.
01323 par laika periodu no
22.05.2014. 
līdz 
18.04.2019. 
231,550 EUR (220,750 EUR + 10,800 EUR).
 
        
Prasība par parāda 1 944 119,88 EUR piedziņu apmierināma daļēji, piedzenot no
 atbildētājas
 prasītāja
 labā parādu 1 941
646,75 EUR un noraidot prasību daļā par likumisko nokavējuma procentu piedziņu 2 473,13 EUR apmērā (28,13 EUR pēc aizdevuma
līguma 
Nr.
01322; 2,445 EUR pēc aizdevuma līguma 
Nr.
01323).
 
         
[5]
 Atbildētāja
 SIA 
/Nosaukums A/
 par 
spriedumu
 iesniegusi
 apelācijas sūdzību
 (1.sēj.191.-195.lpp.), lūdzot pilnībā noraidīt
prasību un piedzīt no
 prasītāja
 par labu
 atbildētājai
 visus
 tiesāša
nās izdevumus.
   
      
Apelācijas sūdzība
 pamatota ar šādiem argumentiem.
         
Tiesa
, taisot 
spriedumu
, nav noskaidrojusi un objektīvi izvērtējusi lietas materiālus, kā arī nav pareizi piemērojusi
 tiesību
normas.
         
Lietā ir strīds par nosacījumu 5.punkta interpretāciju. Tajā noteikts: ''Ja tādas pašas
 tiesība
s tiek cedētas vairākiem
kreditoriem, tiem līdzīgā veidā jāceļ prasība
 tiesā
; iespējamais strīda iznākums pēc tam, kad tas ir paziņots administrācijai, tiks sadalīts
starp viņiem, ievērojot pušu sadalīšanas tabulu.''
         
Atbildētāja
 apstrīd
 prasītāja
 tiesība
s celt prasību, jo
 tiesība
s cedētas astoņiem kreditoriem ''līdzīgā veidā celt prasību''.
Prasītājam
 bija jāiesniedz Bankrotu biroja
 pārstāves
 dokuments, kurā būtu norādīts, kāds ir 
2017.gada 1.jūnija 
cesijas statuss pret katru
no astoņiem kreditoriem, kādas ir sekas, ja citi kreditori nav uzsākuši darbības parāda piedziņai, kaut gan ir pateikuši, ka to vēlas darīt;
vai kreditors drīkst vai nedrīkst celt prasību individuāli, vai tā jāceļ kopīgi; vai citiem ir joprojām daļa no prasījuma. Bankrotu biroja
pārstāve
 ir noskaidrojusi to kreditoru loku, kuri vēlas īstenot savas
 tiesība
s saskaņā ar Šveices Konfederācijas Federālā likuma par
parāda piedziņu un bankrotu 260.pantu, kā arī noteikusi konkrētu datumu, līdz kuram tās īstenojamas, kā arī attiecīgajā dokumentā
fiksējusi pārējos saskaņā ar likumu noteiktos nosacījumus un ierobežojumus kreditoru
 tiesību
 realizācijai. Tieši Bankrotu biroja
pārstāves
 kompetencē ir sniegt ziņas par to, kā atbilstoši Šveices Konfederācijas Federālā likuma 260.pantam, ievērojot noteiktos
nosacījumus un faktu, ka savas
 tiesība
s realizēt pieteikuši astoņi kreditori, jātiek realizētam nosacījumam par kopīgu prasības celšanu
un kādas sekas šajā ziņā izraisa/neizraisa noteiktā termiņa neievērošana.
 Prasītājs
 nav pierādījis savas prasījuma
 tiesība
s un
 tiesa
nepamatoti apmierinājusi prasību, nepiemērojot
 Civilprocesa likuma 223.panta 
pirmās daļas 2.punktu.
         
Tiesa
 nepareizi novērtējusi Šveices Konfederācijas Federālā likuma par parādu piedziņu un bankrotu 260.F panta saturu un
Bankrotu biroja
 pārstāves
 
2017.gada 1.jūnija 
vēstuli par mantas kopuma cesiju astoņiem kreditoriem, tajā skaitā 
/Nosaukums C/
 SA.
Bankrota procedūras ietvaros ar 
2017.gada 11.aprīļa 
apkārtrakstu noskaidroti tie kreditori, kas atteikušies no
 tiesībā
m celt prasību, kā
tas norādīts Bankrotu biroja
 pārstāves
 
2017.gada 1.jūnija 
vēstulē, tie izrādījušies vairākums, tāpēc iestājusies likumā noteiktā kreditora
tiesība
 uz prasījuma cedēšanu, ko minētā vēstule arī ap
liecina
.
         
Atbildētāja
 nepiekrīt
 tiesas
 secinājumam, ka nosacījumu 5.punkts attiecināms uz prasījumu segšanu pēc parāda atgūšanas, un
tas atbilst arī Federālā likuma par parādu piedziņu un bankrotu 260.F panta 2.daļai. Strīda rezultāts jāpaziņo bankrota administrācijai un
pēc izmaksu atskaitīšanas tas tiks sadalīts cesionāriem atbilstoši viņu rangam, bet pārpalikums tiks pievienots maksātnespējīgā mantai.
         
Nosacījumu 5.punkts nosaka, ka tādas pašas
 tiesība
s tiek cedētas vairākiem kreditoriem, tiem līdzīgā veidā jāceļ prasība
tiesā
.
 Atbildētāja
 nepiekrīt
 tiesas
 
spriedumā
 izdarītajam secinājumam, ka šis nosacījums tādējādi attiecināms uz prasījumu segšanu pēc
parāda atgūšanas, jo jēdzienu "jāceļ prasība
 tiesā
" nekādi nav iespējams iztulkot kā attiecināmu tikai uz darbībām un/vai procesuālo
stadiju, kas būtu jāveic (un vispār jāuzsāk veikt) tikai pēc tam, kad parāds atgūts - prasība celta, izskatīta
 tiesā
, apmierināta un 
spriedums
izpildīts. Šāds
 tiesas
 secinājums neatbilst skaidri formulētajam normas gramatiskajam saturam, tādējādi pirmās instances
 tiesa
 to
iztulkojusi nepareizi, nonākot pie nepareiza secinājuma, ka konkrētajā gadījumā pārējo septiņu kreditoru statuss nemaz nav
noskaidrojams un, ka tas tādējādi neietekmējot
 prasītāja
 tiesība
s celt prasību individuāli.
         
Līdz ar to
 atbildētāja
 uzskata, ka
 prasītājs
 nav pierādījis savas
 tiesība
s celt prasību. Prasība celta nepamatoti un ir noraidāma.
 
         
[6]
 Prasītājs
 
/pers.A/
 par
 apelācijas sūdzību
 iesniedzis rakstveida paskaidrojumus (1.sēj.209.-212.lpp.), norādot, ka pilnībā
piekrīt pirmās instances
 tiesas
 
spriedumā
 atspoguļotajam pierādījumu izvērtējumam un konstatēto apstākļu kvalifikācijai, kā arī uzskata
apelācijas sūdzību
 par nepamatotu un pilnībā noraidāmu.
87.246.185.96 24.05.2024. 13:14 Anonīms sistēmas lietotājs
Bankrotu biroja
 pārstāves
 
/pers. D/
 
2018.gada 10.janvāra 
vēstulē ietvertais nosacījums 
Nr.
5 nekādā veidā neierobežo
prasītāja
 tiesība
s vienpersoniski celt prasību pret
 atbildētāju
.
         
Pat
 atbildētājas
 iesniegtajā pierādījumā, lietā esošajā 
2018.gada 15.augusta 
Šveices Konfederācijas advokātu biroja atzinumā,
kurā analizēta Šveices Konfederācijas likuma "Par parādu izpildi un maksātnespēju" 260.panta pirmā daļa, tika skaidri atzīts, ka:
"Pašreizējā gadījumā saskaņā ar Šveices likumdošanu 
/pers.A/
 kungs ir, pieņemot, ka 
/Nosaukums C/
 SA prasība pret 
/Nosaukums B/
 SA
tika viņam nodota likumīgi [..]
 tiesīgs
 iesniegt prasību kā
 prasītājs
 savā vārdā un par saviem līdzekļiem, izmantojot pilnvarojumu celt
prasību."
         
Lietā nepastāv šaubas, ka procesuālais nosacījums - "līdzīgā veidā jāceļ prasība
 tiesā
" nav imperatīvs attiecībā uz pārējiem
/Nosaukums B/
 SA kreditoriem, t.i., tāds, kas liegtu kreditoram vienpersoniski celt prasību pret
 atbildētāju
.
         
No Bankrotu biroja
 pārstāves
 
/pers. D/
 
2018.gada 10.janvāra 
vēstules 6.nosacījuma skaidri izriet, ka pārņēmējam kreditoram
ir
 tiesība
s celt prasību individuāli, un gadījumā, ja viņš neievēro noteikto termiņu (
2018.gada 30.jūnijs
), Bankrotu administrācija ir
tiesīga
 konkrēto cesiju atcelt.
       
  
Nav pamata uzskatīt, ka visiem kreditoriem, kuriem cedēts prasījums, prasība jāceļ kopā, jo cesionāri
 tiesība
s var gan
izmantot, gan neizmantot. Ja visiem astoņiem kreditoriem ir pienākums celt prasību pret
 atbildētāju
 kopā, bet kāds no kreditoriem to
nedara/nevēlas darīt, tas padarītu neiespējamu prasības realizāciju, tai skaitā arī pret
 atbildētāju
.
         
Bankrotu biroja
 pārstāves
 
2018.gada 10.janvāra 
vēstulē norādītie nosacījumi neparedz kreditoram pienākumu informēt
Bankrotu biroju par prasības celšanu, 2.nosacījumam vien paredzot pienākumu paziņot par rezultātu. Attiecīgi Bankrotu biroja rīcībā
nemaz nevar būt informācijas par to, kuri no 
/Nosaukums B/
 SA kreditoriem ir cēluši prasības pret parādnieku (-iem). Līdz ar to,
nepastāvot pienākumam informēt Bankrotu biroju, nepastāv arī faktiska iespēja iegūt informāciju par pārējo kreditoru iespējamām
prasībām, to nenoliedzami padarot par negatīvu faktu.
         
Neviens no 
2018.gada 10.janvāra 
vēstulē ietvertajiem nosacījumiem neparedz kreditoriem pienākumu paziņot minēto faktu,
ka kreditori nav uzsākuši darbību parāda piedziņai, lai gan pieteikuši, ka to vēlas darīt. Līdz ar to, arī šis ir uzskatāms par negatīvu faktu,
kuru nav iespējams pierādīt.
         
Kreditoru
 tiesība
s celt prasību individuāli apstiprina gan Šveices Konfederācijas likuma "Par parādu izpildi un
maksātnespēju" 260.panta pirmā daļa, gan Cīrihē, Šveices Konfederācijā praktizējošas advokātes 
Valsts amatpersona
 rakstveida liecība,
gan arī
 prasītāja
 norādītie argumenti par šādas prasības mērķi un, visbeidzot, arī pašas
 atbildētājas
 iesniegtajā atzinumā ietvertā atbilde
uz pirmo jautājumu.
        
 
Prasītājs
 nav atbildīgs par pārējo kreditoru
 tiesību
 izmantošanu.
         
2018.gada 10.janvāra 
vēstules 8.nosacījumā noteiktais termiņš - 
2018.gada 30.jūnijs 
ir notecējis.
 Atbildētāja
 nav informējusi
prasītāju
, ka kāds cits būtu cēlis prasību, attiecīgi ir prezumējams, ka pārējie 
/Nosaukums B/
 SA kreditori ir izvēlējušies savus
prasījumus apmierināt savādākā veidā, vēršot prasību pret citiem 
/Nosaukums B/
 SA parādniekiem.
 
         
[7] Ar Vidzemes apgabal
tiesas
 Civillietu
 tiesas
 kolēģijas 
2019.gada 9.augusta 
lēmumu
 nolemts daļēji apmierināt 
/pers. A/
 
pieteikumu par prasības nodrošināšanu.
         
Tiesa
 nolēmusi: 1) apķīlāt SIA 
/Nosaukums A/
 piederošo kustamo mantu un skaidras naudas līdzekļus; 2) ierakstīt ķīlas
tiesību
 atzīmes sekojošiem SIA 
/Nosaukums A/
 nekustamiem īpašumiem: a) Kurzemes rajona
 tiesas
 Zemesgrāmatu nodaļas 
/pagasta
nosaukums/
zemesgrāmatu nodalījumā 
/numurs 01/
(nekustamais īpašums 
/Nosaukums G/
, kadastra 
Nr.
/numurs A/
); b) Kurzemes rajona
tiesas
 Zemesgrāmatu nodaļas 
/pagasta nosaukums/
zemesgrāmatu nodalījumā 
/numurs 06/
 (nekustamais īpašums 
/Nosaukums H/
,
kadastra 
Nr.
/numurs B/
); c) Kurzemes rajona
 tiesas
 Zemesgrāmatu nodaļas 
/pagasta nosaukums/
zemesgrāmatu nodalījumā 
/numurs
03/
(nekustamais īpašums 
/Nosaukums I/
, kadastra 
Nr.
/numurs C/
); d) Kurzemes rajona
 tiesas
 Zemesgrāmatu nodaļas 
/pagasta
nosaukums/
zemesgrāmatu nodalījumā 
/numurs 04/
 (elektrostacija 
/Nosaukums J/
, kadastra 
Nr.
/numurs D/
), uz kura atrodas piecas
būves: 1. 
/Nosaukums 01/
 (kadastra apzīmējums 
/numurs E/
); 2. 
/Nosaukums 02/
 (kadastra apzīmējums 
/numurs F/
); 3. 
/Nosaukums
03/
(kadastra apzīmējums 
/numurs G/
); 4. 
/Nosaukums 04/
(kadastra apzīmējums 
/numurs H/
); 5. 
/Nosaukums 05/
 (kadastra apzīmējums
/numurs I/
); e) Kurzemes rajona
 tiesas
 Zemesgrāmatu nodaļas 
/pagasta nosaukums/
zemesgrāmatu nodalījumā 
/numurs
05/
(elektrostacija 
/Nosaukums K/
, kadastra 
Nr.
/numurs J/
), uz kura atrodas četras būves: 1.
/Nosaukums 06/
(kadastra 
Nr.
/numurs K/
); 2.
/Nosaukums 07/
(kadastra 
Nr.
/numurs L/
); 3. 
/Nosaukums 08/
(kadastra 
Nr.
/numurs M/
); 4. 
/Nosaukums 09/
(kadastra 
Nr.
/numurs N/
).
Tiesa
 noteikusi, ka prasības nodrošinājums nedrīkst pārsniegt prasības apmierināto summu 1 941 646,75 EUR.
 Tiesa
 noraidījusi
pieteikumu daļā par naudas līdzekļu, kas atrodas pie
 trešajām personām
, kredī
tiestād
ēs un citās finanšu institūcijās, apķīlāšanu.
        
       
  
[8] Ar Vidzemes apgabal
tiesas
 Civillietu
 tiesas
 kolēģijas 
2019.gada 9.oktobra 
lēmumu
 nolemts daļēji apmierināt 
/pers. A/
 
pieteikumu par prasības nodrošinājuma līdzekļa aizstāšanu.
         
Tiesa
 nolēmusi: aizstāt ar Vidzemes apgabal
tiesas
 Civillietu
 tiesas
 kolēģijas
 tiesnes
es 
2019.gada 9.augusta 
lēmumu
piemēroto prasības nodrošinājuma līdzekli - sabiedrības ar ierobežotu atbildību 
/Nosaukums A/
 piederošās kustamās mantas un skaidras
naudas līdzekļu apķīlājumu, ar prasības nodrošinājuma līdzekli - ķīlas
 tiesība
s atzīmes ierakstīšanu zemesgrāmatā sekojošiem
sabiedrībai ar ierobežotu atbildību 
/Nosaukums A/
 piederošajiem nekustamajiem īpašumiem: 1) Kurzemes rajona
 tiesas
 zemesgrāmatu
nodaļas 
/pagasta nosaukums/
zemesgrāmatas nodalījumā 
Nr.
/numurs O/
(nekustamais īpašums 
/adrese A/
, kadastra 
Nr.
/numurs P/
); 2)
Kurzemes rajona
 tiesas
 zemesgrāmatu nodaļas 
/pagasta nosaukums/
zemesgrāmatas nodalījumā 
Nr.
/numurs R/
(nekustamais īpašums
/adrese B/
, kadastra 
Nr.
/numurs S/
); 3) Kurzemes rajona
 tiesas
 zemesgrāmatu nodaļas 
/pagasta nosaukums/
zemesgrāmatas nodalījumā
Nr.
/numurs T/
(nekustamais īpašums 
/adrese C/
, kadastra 
Nr.
/numurs U/
), prasības nodrošinājumam nepārsniedzot summu 1 941 646,75
EUR; noraidīt pārējā daļā pieteikumu par prasības nodrošinājuma līdzekļa aizstāšanu.
 
         
[9] Ar Vidzemes apgabal
tiesas
 Civillietu
 tiesas
 kolēģijas 
2019.gada 21.oktobra 
spriedumu
 prasība apmierināta daļēji.
         
Tiesa
 nospriedusi: piedzīt no
 atbildētājas
 par labu
 prasītājam
 parādu 1979565,50 EUR, ko veido: 1) aizdevuma līguma
Nr.
01322 pamatparāds 562500 EUR, aizdevuma lietošanas procenti 56250 EUR par periodu no 
2013.gada 1.janvāra 
līdz 
2014.gada
31.decembrim
, līgumsods 38801 EUR, likumiskie nokavējuma procenti 194437,50 EUR par periodu no 
2014.gada 13.aprīļa 
līdz
2019.gada 26.septembrim
; 2) aizdevuma līguma 
Nr.
01323 pamatparāds 750 000 EUR, aizdevuma lietošanas procenti 750 00 EUR par
periodu no 
2013.gada 1.janvāra 
līdz 
2014.gada 31.decembrim
, līgumsods 48 202 EUR, likumiskie nokavējuma procenti 254 375 EUR
par periodu no 
2014.gada 22.maija 
līdz 
2019.gada 26.septembrim
, kā arī piedzīt
 tiesāša
nās izdevumus 47 662,09 EUR, pavisam kopā
87.246.185.96 24.05.2024. 13:14 Anonīms sistēmas lietotājs
piedzenot 2 027,227,59 EUR; noteikt
 prasītājam
 tiesība
s saņemt likumiskos procentus 6 % gadā no pamatparāda 56 2500 EUR
(aizdevuma līgums 
Nr.
01322) un pamatparāda 750 000 EUR (aizdevuma līgums 
Nr.
01323) par laiku līdz 
sprieduma
 izpildei (izsoles
noslēguma dienai); noraidīt
 prasītāja
 prasību daļā par likumisko nokavējuma procentu 1886,25 EUR piedziņu (933,75 EUR pēc
aizdevuma līguma 
Nr.
01322 par laiku no 
2014.gada 13.aprīļa 
līdz 
2019.gada 16.septembrim 
un 952,50 EUR pēc aizdevuma līguma
Nr.
01323 par laiku no 
2014.gada 22.maija 
līdz 
2019.gada 26.septembrim
); piedzīt no
 atbildētājas
 par labu
 valstij
 tiesas
 izdevumus -
valsts
 nodevu 319,79 EUR un ar lietas izskatīšanu saistītos izdevumus 2,62 EUR.
 
         
[10]
 Atbildētāja
 
/Nosaukums A/
par 
spriedumu
 iesniegusi kasācijas sūdzību (4.sēj.2.-5.lpp.), lūdzot atcelt 
spriedumu
 un nodot
lietu jaunai izskatīšanai apelācijas instances
 tiesai
.
 
         
[11]
 Latvijas Republikas
 Senāta Civillietu
 departaments, izskatot lietu kasācijas kārtībā, 
2020.gada 21.decembrī 
atcēlis
Vidzemes apgabal
tiesas
 Civillietu
 tiesas
 kolēģijas 
2019.gada 21.oktobra 
spriedumu
, nododot lietu jaunai izskatīšanai Vidzemes
apgabal
tiesā
.
         
Prasītājs
, ceļot šo prasību, pārstāv to kreditoru kopumu, kuri nav atteikušies no
 tiesībā
m vērst piedziņu, tādēļ svarīgi
noskaidrot Šveices Federālā likuma "Par parādu piedziņu un bankrotu" 260.F panta, kas kreditoram piešķir šīs
 tiesība
s, saturu, proti, vai
tajos gadījumos, kad no
 tiesībā
m vērsties pret bankrotējošā uzņēmuma parādniekiem nav atteicies viens, bet vairāki kreditori, tie katrs
individuāli un pēc sava ieskata var vērsties
 tiesā
, ceļot prasību pret vienu un to pašu parādnieku uz tā paša pamata un par to pašu
priekšmetu.
         
Tiesa
 šo
 Civilprocesa likuma 655.pantā 
noteikto pienākumu nav izpildījusi, tādējādi nav pamata uzskatīt, ka strīds par
prasījuma
 tiesībā
m izšķirts pareizi.
         
Ār
valsts
 likuma satura noskaidrošana atbilstoši
 Civilprocesa likuma 655.pantam 
jebkurā gadījumā ir
 tiesas
 uzdevums, jo
tiesību
 normu saturs atklājams, ne vien ar lietā iesaistīto pušu palīdzību, kā to darījusi
 tiesa
, bet arī, izpētot juridiskajā literatūrā paustās
doktrīnas atziņas, kā arī ār
valstu
 (šajā gadījumā Šveices Konfederācijas) judikatūru šo normu piemērošanā, kas īpaši svarīgi apstākļos,
kad pušu viedoklis par ār
valsts
 likuma saturu ir atšķirīgs.
     
   
 
Konkrētajā gadījumā juridiskajā literatūrā un judikatūrā (
Šveices Federālā tribunāla II. Civil
tiesību
 tiesas
 atzinumiem
2018.gada 18.septembra 
spriedumā
 lietā 
Nr.
5A_344/2018 un 
2012.gada 24.augusta 
spriedumā
 lietā 
Nr.
5A_170/2012
) paustajām
atziņām, kas attiecas uz Šveices Federālā likuma "Par parādu piedziņu un bankrotu" 260.F panta interpretāciju un piemērošanu,
 tiesa
 nav
pievērsusies.
         
Atbildētājas
 viedoklis par nepieciešamību iesaistīt lietā pārējos kreditorus, kam
 tiesība
s cedētas, kā līdz
prasītājus
 vai arī
saņemt pierādījumus par kreditoru atteikšanos no savām
 tiesībā
m vai šo
 tiesību
 neesību uz prasības celšanas brīdi, ko
 tiesa
 noraidījusi
kā nepamatotu, faktiski atbilst Šveices Federālā tribunāla II. Civil
tiesību
 tiesas
 atziņām iepriekš minētajā 
spriedumā
.
 
         
Apgabal
tiesa
 savus secinājumus par iespēju 
/pers. A/
 norādītajos apstākļos individuāli īstenot maksātnespējīgā uzņēmuma
prasījuma
 tiesība
s, izdarījusi pārsteidzīgi, neatklājot ār
valstu
 likuma, ar ko prasības
 tiesība
s tiek pamatotas, saturu.
 
         
[12]
 Prasītājs
 
/pers.A/
iesniedzis paskaidrojumus, norādot, ka lietā pastāvošo pierādījumu kopums ir pietiekams, lai izpildītu
Senāta norādīto pienākumu iesniegt pierādījumus par kreditoru atteikšanos no savām
 tiesībā
m, tādējādi
 prasītājam
 ir
 tiesība
s celt
prasību pret
 atbildētāju
.
         
[12.1] Šveices Federālā tribunāla 2018.gada 
spriedumā
 izdarītās atziņas, ņemot vērā būtiskas abu lietu faktisko apstākļu
atšķirības, nav attiecināmas uz lietā pastāvošajiem faktiskajiem apstākļiem.
  
     
         
Pirmkārt, no Šveices Federālā tribunāla 2018.gada 
spriedumā
 norādītajiem lietas faktiskajiem apstākļiem izriet, ka pastāvēja
arī kreditori, kuri bija veikuši aktīvu darbību attiecībā pret parādnieku, bet pēc tam nepiedalījās prasības celšanā ar pārējiem
kreditoriem. Gluži pretēja situācija pastāv lietā, kur neviens cits kreditors, izņemot
 prasītāju
, nekad nav vērsies pie
 atbildētājas
.
 
        
Otrkārt, Šveices Federālā tribunāla 2018.gada 
sprieduma
 A.e. nodaļā izklāstītajos faktiskajos apstākļos ir norādīts, ka prasību
cēlušie kreditori
 tiesai
 nebija iesnieguši oficiālo veidlapu (analogs lietā iesniegtajam bankrota biroja 
2017.gada 1.jūnija 
lēmumam
),
kurā ir norādīti kreditori, kam kreditoru masas vārdā nodotas
 tiesība
s celt prasību pret parādniekiem, kā arī termiņš, kurā tās
īstenojamas. Saskaņā ar 
sprieduma
 4.1.2.punktu minētās veidlapas iesniegšana ir prasības pieņemamības kritērijs, un tās neesība pati par
sevi kalpo par prasības noraidīšanas pamatu.
         
Treškārt, secinājumi, kas izdarīti 
spriedumā
 attiecas uz īpašu parāda piedziņas procedūru "mainlevée", kuras ietvaros
 tiesnes
is
tikai lemj par parāda atzīšanas esamību un piedzenamā parāda termiņu, nelemjot par prasījuma esamību un
 tiesisk
ajām attiecībām
(Šveices parādu piedziņas un bankrota akta 281.1.panta tulkojums).
         
[12.2] Senāta izdarītā atsauce uz Šveices Federālā tribunāla 2018.gada 
spriedumu
, kurā norādīts, ka "Lai prasības pieteikumu
varētu pieņemt, tiem, kas to iesniedz, ir jāpierāda, ka citi kreditori ir atteikušies no cesijas", vērtējama izrietot no turpmāk norādītā.
         
Atteikuma forma vai veids nav noteikts normatīvajos aktos, tādējādi pieļaujot arī netiešas formas pierādījumus. Šveices
Federālais tribunāls 
2014.gada 21.maija 
spriedumā
 
Nr.
4A_77/2014 ir atzinis, ka atteikšanos no
 tiesībā
m celt prasību, kas balstīta uz
tiesību
 nodošanu saskaņā ar 260.F.pantu, var pierādīt arī ar netiešu kreditoru rīcību. Minēto ap
liecina
 arī
 prasītāja
 iesniegtais Šveices
Cīrihes Kantona advokātes 
Valsts amatpersona
 
2020.gada 9.februāra 
atzinuma 11., 13. punkts. Līdz ar to izdarāms secinājums, ka
kreditoru atteikums celt prasību ir pierādāms ar netiešiem pierādījumiem, kas izriet no kreditoru rīcības.
         
Arī Šveices Federālā tribunāla 2018.gada 
spriedumā
 izdarītās atziņas nenonāk pretrunā izdarītajam secinājumam. Proti,
minētajā 
spriedumā
 tiesa
 vien konkrētajā gadījumā izsaka šaubas par to, vai netieši pierādījumi ir pietiekami. Tomēr būtisku faktisko
apstākļu atšķirību dēļ minētajā 
spriedumā
 izdarītās atziņas lietā nav piemērojamas.
         
Prasītāja
 prasījuma
 tiesība
s īstenojamas, nevis saskaņā ar Federālā likuma par parāda piedziņu un bankrotu 260.F.pantu vai
citām Šveices materiālo
 tiesību
 normām, bet gan saskaņā ar 
Latvijas
 procesuālajām
 tiesību
 normām t.i.
 Civilprocesa likumu
, saskaņā ar
kuru ir izvērtējams netiešo pierādījumu kopums.
         
Līdz ar to
 prasītāja
 tiesība
s celt prasību pierādāmas saskaņā ar netiešiem pierādījumiem, kas novērtējami saskaņā ar 
Latvijas
procesuālajām
 tiesību
 normām.
         
Lietā esošo netiešo pierādījumu kopums ir pietiekams, lai konstatētu, ka, izņemot
 prasītāju
, neviens cits kreditors nav
ieinteresēts prasības celšanā pret
 atbildētāju
, tādējādi ar savu bezdarbību, skaidri ap
liecinot
 atteikšanos no prasījuma
 tiesību
izmantošanas.
87.246.185.96 24.05.2024. 13:14 Anonīms sistēmas lietotājs
Saskaņā ar Šveices Federālā tribunāla izdarītajām atziņām kreditoriem, kuriem ir nodotas prasījuma
 tiesība
s un tikai tiem,
kuri pa
tiesi
 vēlas celt prasību, ir jārīkojas kopīgi (Pielikuma 
Nr.
3, 6.punkts un tajā izdarītās atsauces). Attiecīgi kreditoriem ir jāpauž
pa
tiesa
 vēlme celt prasību pret konkrēto kreditoru.
         
Kopš 
2017.gada 1.jūnija
, kad kreditoriem tika piešķirtas
 tiesība
s celt prasību pret parādniekiem, tostarp pret
 atbildētāju
, līdz
pat šodienai t.i. vairāk nekā trīs ar pus gadus neviens cits kreditors nav nekādā veidā vērsies pie
 atbildētājas
. Minēto apstiprina
/Nosaukums B/
 SA maksātnespējas lietas materiāli. Šāda ilgstoša kreditoru bezdarbība, neceļot prasību pret
 atbildētāju
, nekādā veidā
nevar tikt traktēta par 
lēmumu
 "izmantot cesiju" vai vēl jo vairāk - par "pa
tiesu
 vēlmi celt prasību". Faktu, ka pie
 atbildētājas
 nav vērsies
neviens cits kreditors, arī pati
 atbildētāja
 ir apstiprinājusi līdz šim notikušajās
 tiesas
 sēdēs. Tā kā
 atbildētāja
 nav iesniegusi jebkādus
pierādījumus, kas pierādītu pretējo, minētais ir uzskatāms par pierādītu.
         
2018.gada 28.aprīlī
 prasītājs
 visiem 
2017.gada 1.jūnija 
lēmumā
 norādītajiem kreditoriem izsūtīja vēstules, informējot tos
par savu nodomu celt prasību pret
 atbildētāju
, tomēr neviens no kreditoriem
 prasītājam
 nekādu atbildi nesniedza. Minētais acīmredzami
norāda uz jebkādas pārējo kreditoru vēlmes trūkumu attiecībā uz prasības celšanu pret
 atbildētāju
.
         
Ar 
2017.gada 1.jūnija 
lēmumu
 tiesība
s celt prasību pret parādniekiem, tostarp pret
 atbildētāju
, tika nodotas kopumā
septiņiem kreditoriem, tostarp
 prasītājam
. Sākotnējais prasības celšanas termiņš tika noteikts 
2018.gada 30.jūnijs
, kas šobrīd ir ticis
pagarināts līdz 
2021.gada 30.jūnijam
. No minētā kreditoru vienlīdzības principa izriet, ka gadījumā, ja termiņa pagarinājumu attiecībā uz
prasības celšanu pret parādniekiem pieprasa viens kreditors, pagarinājums tiek piešķirts visiem kreditoriem. Pagarinājums prasības
celšanai tiek piešķirts attiecībā uz
 tiesībā
m celt prasību pret visiem parādniekiem. Tādējādi arī šāda termiņa pagarinājums visiem
kreditoriem nekādā veidā nevar tikt uzskatīts par konkrētu un specifisku pagarinājumu
 tiesībā
m celt prasību pret kādu parādnieku.
Minēto faktu ir ap
liecinājusi
 arī Šveices Cīrihes Kantona advokāte 
Valsts amatpersona
 
2020.gada 9.februāra 
atzinumā (Pielikuma 
Nr.
3,
25.punkts).
         
No fakta, ka neviens no 
2017.gada 1.jūnija 
lēmumā
 norādītajiem kreditoriem nav lūdzis termiņa pagarinājumu attiecībā pret
prasības celšanu pret
 atbildētāju
, izriet to nevēlēšanās celt prasību pret
 atbildētāju
.
         
Tāpat vērā ņemams fakts, ka viens no 
2017.gada 1.jūnija 
lēmumā
 norādītajiem kreditoriem 
/pers. S/
 ir Ženēvas Republikas un
Kantona Pirmās Instances Tribunālā 
2018.gada 29.jūnijā 
cēlis prasību pret parādnieku 
/pers. Z/
 (
/pers.Z/
) un
/Nosaukums 10/
 Minētās
prasības celšanas ietvaros nedz kreditors 
/pers.S/
, nedz arī Ženēvas Republikas un Kantona Pirmās Instances Tribunāls viņam nav lūdzis
iesniegt atteikumu no prasības celšanas pret minēto parādnieku. Visticamāk Ženēvas Republikas un Kantona Pirmās Instances Tribunāls
faktu, ka
 prasītājs
 nekad nav vērsies ar jebkādu iebildumu pret parādnieku 
/pers. Z/
 ir uzskatījis par
 prasītāja
 nevēlēšanos izmantot
piešķirtās
 tiesība
s un attiecīgi uzskatījis par atteikumu no
 tiesību
 izmantošanas. Aktīvas darbības neesība attiecībā pret konkrētu
parādnieku tiek traktēta par atteikumu no minēto
 tiesību
 izmantošanas.
         
[12.3]
 Prasītāju
 norādīto pierādījumu kopums ir jāvērtē 260.F.panta procedūras mērķa ietvaros. Proti,
 atbildētāja
 kasācijas
sūdzībā pauž bažas, ka
 atbildētājai
 varētu uzlikt par pienākumu vairākās
 tiesved
ībās
 aizstāvētie
s pret prasījumu, kuram ir viens un tas pats
pamats un priekšmets.
         
Šveices Federālais tribunāls ir atzinis, ka 260.F.panta procedūras ietvaros, ja prasības ir nodota vairākiem kreditoriem,
attiecībā uz parādnieku ir pieļaujams tikai viens 
spriedums
 (Pielikuma 
Nr.
3, 17.punkts un tajā norādītā atsauce).
         
Prasītājs
 piekrīt, ka šāda situācija nebūtu pieļaujama, tomēr jāņem vērā, ka tā nav praktiski iespējama. Proti, 
2007.gada
30.oktobra 
Konvenciju par jurisdikciju un 
spriedumu
 atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās jeb 2007.gada Lugāno konvencija
pieļauj divus jurisdikcijas pamatus – t.i. 2.panta 1.daļā paredzēto vispārējo atbildēja domicilu un 5.panta pirmās daļas a) punktā
paredzēto no līguma izrietošo jurisdikciju (
2012.gada 12.aprīļa 
un 
2012.gada 21.maija 
aizdevuma līgumi starp
 atbildētāju
 un
"
/Nosaukums B/
), kas abos gadījumos norāda uz prasības celšanu 
Latvijā
. Tādējādi secināms, ka šajā gadījumā 
Latvijas
 tiesām
 piekrīt
ekskluzīva jurisdikcija attiecībā uz prasības izskatīšanu pret
 atbildētāju
.
         
[12.4] Attiecībā uz Senāta izteiktajiem iebildumiem par
 Civilprocesa likuma 655.pantā 
noteikto pienākumu noskaidrot
ār
valstu
 likuma saturu, tad minētais pants ir neatraujami skatāms kopsakarā ar
 Civilprocesa likuma 10.pantā 
nostiprināto vispārējo
civilprocesa principu - sacīkstes principu.
         
Salīdzinot minētos pušu iesniegtos pierādījumus, izrietot no kuriem
 tiesai
 jārod taisnīgs lietas atrisinājums, secināms, ka
atbildētāja
 nav pierādījusi savu iebildumu pamatotību, savukārt
 prasītājs
 ir iesniedzis pierādījumus, kas pamato tā
 tiesība
s celt prasību
pret
 atbildētāju
.
         
[12.5] Situācija, kurā netiktu atzīstas
 prasītāja
 tiesība
s celt prasību, kā arī, ņemot vērā skaidri pamatoto citu kreditoru
nevēlēšanos celt prasību pret
 atbildētāju
, novestu pie tā, ka
 atbildētāja
 nepamatoti paturētu sev nepienākošus finanšu līdzekļus. Šādu
lietas iznākumu vēl absurdāku padarītu fakts, ka pati
 atbildētāja
 lietā nav iesniegusi nevienu pierādījumu, kas pierādītu jebkādus šķēršļus
prasītāja
, kas ir likumīgā veidā ieguvis
 tiesība
s celt prasību pret
 atbildētāju
,
 tiesībā
m minētās
 tiesība
s izmantot.
         
[12.6]
 Prasītāja
 
/pers.A/
paskaidrojumos ir ietverts lūgums izskatīt lietu mutvārdu procesā, ņemot vērā lietā pastāvošos
apstākļus un nepieciešamību nodrošināt taisnīgu lietas izspriešanu.
         
Ņemot vērā lietas sarežģītos faktiskos apstākļus, kā arī faktu, ka lietā piemērojamas Šveices materiālo
 tiesību
 normas, lietas
izskatīšana rakstveidā liegtu pilnvērtīgu faktisko apstākļu noskaidrošanu, tādējādi ietekmējot pareizu strīda izšķiršanu.
 
         
[13] Atzīstot, ka ir iespējams nodrošināt lietas dalībnieku procesuālo
 tiesību
 ievērošanu un pamatojoties uz Covid-19
infekcijas izplatības pārvaldības likuma 10.pantu, kā arī pamatojoties uz 
2020.gada 6.novembra
 Ministru kabineta
 rīkojuma 
Nr.
655 "Par
ārkārtējās situācijas izsludināšanu" 5.19.1.punktu
 tiesa
 civillietu izskata rakstveida procesā, par to laikus informējot lietas dalībniekus
un nosakot termiņu papildu paskaidrojumu vai citu procesuālu lūgumu iesniegšanai.
     
    
Tiesa
, iepazīstoties ar pušu lūgumiem lietu izskatīt mutvārdu procesā, atzīst, ka nav pamata atlikt lietas izskatīšanu un
nozīmēt tās izskatīšanu mutvārdu procesā. Puses nav norādījušas tādus apstākļus, kuru noskaidrošanai
 tiesas
 sēde būtu nozīmējama
mutvārdos, nav norādījušas tādus apstākļus, ko nebūtu iespējams noskaidrot, izvērtēt, ņemot vērā pušu jau iepriekš mutvārdos
 tiesu
sēdēs sniegtos paskaidrojumus, pušu rakstveidā sniegtos paskaidrojumus, tai skaitā, advokātu paskaidrojumus un izvērtējot lietā
iesniegto un norādīto judikatūru, iesniegtos pierādījumus.
 
Motīvu daļa
 
        
 
[14]
 Tiesa
, iepazinusies ar lietas materiāliem, izvērtējusi pierādījumus lietā, uzskata, ka
 tiesved
ība lietā ir izbeidzama, jo
87.246.185.96 24.05.2024. 13:14 Anonīms sistēmas lietotājs
prasību cēlusi persona, kurai nav prasības
 tiesību
.
 
         
[15] Lietā nav strīda par faktiem, ka 
2012.gada 12.aprīlī 
SIA 
/Nosaukums A/
 no "
/Nosaukums B/
 SA, kas ir saskaņā ar Šveices
Konfederācijas likumiem dibināta komercsabiedrība, saņēmusi aizdevumu 562 500 EUR (aizdevuma līgums 
Nr.
01322). Puses, slēdzot
papildus vienošanās, vienojušās par atmaksas termiņu - 
2014.gada 12.aprīlis
, procentu apmēru un atmaksas kārtību (1.sēj.14.-
20.lpp.).
        
         
2012.gada 21.maijā 
starp 
/Nosaukums B/
 SA un
 atbildētāju
 noslēgts otrs aizdevuma līgums 
Nr.
01323, saskaņā ar kuru
/Nosaukums B/
 SA izsniedza
 atbildētājai
 aizdevumu 750 000 EUR. Ar noslēgtajām papildus vienošanām puses noteikušas atmaksas
termiņu - 
2014.gada 21.maijs
, procentu apmēru un atmaksas kārtību (1.sēj.21.-27.lpp.).
 
        
Nav strīda par faktu, ka
 atbildētāja
 nav atdevusi saņemto aizdevumu.
         
[15.1] 
2015.gada 9.jūlijā 
ar Ženēvas Pirmās instances
 tiesas
 
spriedumu
 pasludināta 
/Nosaukums B/
 SA bankrota procedūra
(1.sēj.78.lpp.). Saskaņā ar Šveices likumu ''Par parādu izpildi un maksātnespēju'' Ženēvas kantona Finanšu departamenta Bankrotu biroja
pārstāve
 
/pers. D/
 (
/pers.D/
) nozīmēta par atbildīgo personu, kas pēc minētā
 tiesas
 
sprieduma
 pieņemšanas pārvalda 
/Nosaukums B/
 SA
mantu, tajā skaitā, 
/Nosaukums B/
 SA likvidāciju.
         
[15.2]
  
Ženēvas kantona Finanšu departamenta Bankrotu biroja
 pārstāve
 
/pers. D/
 
2015.gada 30.oktobra 
un 
2016.gada 3.marta
vēstulēs
 atbildētājai
 norādījusi, ka tās parāds uz 
2014.gada 31.decembri 
/Nosaukums B/
 SA ir 1 530 753 EUR, ko veido: 1) saskaņā ar
2012.gada 12.aprīļa 
aizdevuma līgumu pamatparāds 562500 EUR, procenti 95051 EUR; 2) saskaņā ar 
2012.gada 21.maija 
aizdevuma
līgumu pamatparāds 750 000 EUR, procenti 123 202 EUR (1.sēj.78., 80.-81.lpp.).
         
[15.3] 
2017.gada 18.aprīlī 
/Nosaukums B/
 maksātnespējas procesā kreditoru vairākums atteicies no
 tiesībā
m prasīt
1 530 753 EUR no SIA 
/Nosaukums A/
. Taču astoņi kreditori, tai skaitā Seišelu salās reģistrētais uzņēmums 
/Nosaukums C/
 SA, no
tiesībā
m nav atteicies.
         
[15.4] 
2017.gada 6.novembrī 
/Nosaukums C/
 SA likvidēts. Tā aktīvi un saistības nodotas pa
tiesā
 labuma guvējam 
/pers. A/
,
kurš aizstājis kreditoru 
/Nosaukums C/
 SA 
/Nosaukums B/
 SA maksātnespējas procesā (1.sēj.58.-60.lpp., 141.-161.lpp., 164.-
167.lpp.). Tātad
 prasītājs
 ir viens no astoņiem kreditoriem, kas 
/Nosaukums B/
 SA bankrota un likvidācijas procesā neatteicās no
prasības
 tiesībā
m pret SIA 
/Nosaukums A/
.
         
[15.5] 
/datums/
 ir likvidēta.
         
[15.6] Lietā nav strīda par to, ka prasība ir piekritīga 
Latvijas
 tiesai
 un izskatāma saskaņā ar 
Latvijas
 materiālo
 tiesību
normām.
 
         
[16]
  
Civilprocesa likuma 5.panta 
ceturtā daļa noteic, ka likumā noteiktos gadījumos
 tiesa
 piemēro arī citu
 valstu
 likumus.
  
         
Lai konstatētu, vai
 prasītājs
 šajā lietā ieguvis prasības
 tiesība
s kā viens no kreditoriem Šveicē reģistrēta uzņēmuma
maksātnespējas procesā, vai viņš kā viena no personām, kreditoriem, kuram iepriekš minētā likuma kārtībā cedētas
  
maksātnespējīgā
uzņēmuma mantā iekļautās prasījuma
 tiesība
s, attiecībā uz kurām no prasījuma izvirzīšanas atteicies kreditoru kopums,
 tiesa
 piemēro
citas
 valsts
 likumu - Šveices Federālā likuma „Par parādu piedziņu un bankrotu” 260. F panta nosacījumus, uz kuru savas prasības
tiesība
s pamatojis arī
 prasītājs
 lietā, ko par pamatu prasības
 tiesību
 konstatēšanai atzinis arī
 Latvijas Republikas
 Senāts.
         
Prasītājs
 tiesai
 iesniedzis Šveices Konfederācijas Federālā likuma par parādu piedziņu un bankrotu 260.panta par likumīgo
prasījumu cedēšanu ap
liecinātu
 tulkojumu (1.sēj.175.lpp.), kurā noteikts:
"
1
 Ikviens kreditors ir
 tiesīgs
 pieprasīt to maksātnespējīgā mantā iekļauto likumīgo prasījumu cedēšanu, attiecībā uz kuriem no
prasījuma izvirzīšanas atsakās kreditoru kopums.
2
 Rezultāts pēc izmaksu atskaitīšanas ir izmantojams to kreditoru prasījumu segšanai, kuri ir cesionāri, atbilstoši viņu rangam.
Pārpalikums jāpievieno maksātnespējīgā mantai.
3
 Ja kreditoru kopums atsakās no prasījuma izvirzīšanas un neviens kreditors arī
nepieprasa cedēšanu, šādus prasījumus var izmantot saskaņā ar 256.pantu."
         
Civilprocesa likuma 655.pants 
noteic
 tiesas
 pienākumu noskaidrot ār
valsts
 likuma saturu.
 Tiesai
, tulkojot 
Šveices Federālā
likuma normu, vispirms ir jāatbild uz būtisku jautājumu, vai 
/pers. A/
 kā viens no astoņiem kreditoriem, kas neatteicās no prasības pret
parādnieku SIA 
/Nosaukums A/
 
/Nosaukums B/
maksātnespējas procesā, ir
 tiesīgs
 individuāli celt prasību pret
 atbildētāju
 par parāda, ko
atbildētājs
 nav samaksājis maksātnespējīgajam uzņēmumam, piedziņu, vai šīs
 tiesība
s ir viņam individuāli piešķirtas
 tiesība
s.
         
Vērtējot lietas apstākļus un tulkojot 
Šveices Federālā
 likuma „Par parādu piedziņu un bankrotu” tādējādi, ka kreditors, kurš
nav atteicies no prasības pret SIA 
/Nosaukums A/
, ir
 tiesīgs
 
/Nosaukums B/
 SA kreditoru kopuma vietā turpināt vest parāda piedziņu
pret
 atbildētāju
, gan pirmās instances
 tiesa
, gan apelācijas instances
 tiesa
 atzinusi 
/pers. A/
 tiesība
s un prasību apmierinājusi.
         
Latvijas Republikas
 Senāts, piemērojot ār
valstu
 judikatūru un tādējādi atklājot ār
valsts
 likuma saturu, ir devis atšķirīgu likuma
tulkojumu un, nepiekrītot tam likuma tulkojumam, ko devusi pirmās instances
 tiesa
 un Vidzemes apgabal
tiesa
, atcēlis Vidzemes
apgabal
tiesas
 
spriedumu
.
         
Taisot no
lēmumu
 šajā lietā,
 tiesa
 ņem vērā
 Civilprocesa likuma 476.panta 
pirmā daļā noteikto, ka likuma tulkojums, kas
izteikts kasācijas instances
 tiesas
 
spriedumā
, ir obligāts
 tiesai
, kas šo lietu izskata no jauna.
        
   
      
[17] Atzīstot, ka situācijā, kad pušu viedoklis par ār
valsts
 likuma saturu ir atšķirīgs, ār
valsts
 likuma satura noskaidrošanā īpaši
svarīgas ir doktrīnas atziņas un ār
valstu
 judikatūra,
 Latvijas Republikas
 Senāts norādījis uz lietā piemērojamu judikatūru - diviem
Šveices Federālā tribunāla II. Civil
tiesību
 tiesas
 
spriedumie
m, kuros analizēta
 tiesved
ības
 tiesību
 cesija, Šveices Federālā likuma "Par
parādu piedziņu un bankrotu" 260.F panta piemērošana.
         
Senāta 
spriedumā
 norādītā un pušu
 tiesā
 iesniegtā Šveices Federālā tribunāla II. Civil
tiesību
 tiesas
 
2018.gada 18.septembra
spriedumā
 lietā 
Nr.
5A_344/2018 atzīts, ka maksātnespējīgās personas prasījumu cesija, kas nav cesija materiālo
 tiesību
 izpratnē, ļauj
attiecīgam kreditoram maksātnespējīgās personas vietā celt prasību savā vārdā. Kad šīs 
sui generis
 procesuālās
 tiesība
s iegūst vairāki
cesionāri, viņi darbojas kā līdz
prasītāji
 tādā izpratnē, ka attiecībā uz šo prasījumu var būt tikai viens 
spriedums
 (
sk. 
sprieduma
4.1.1.punktu
). Lai gan
 prasītājiem
 nav katrā ziņā jāceļ prasība kopā,
 tiesnes
is nevar lemt par viena vai atsevišķu cesionāru prasību, līdz
kamēr nav noskaidrojis, ka arī neviens cits nevarētu celt prasību. Tomēr šī apvienība pastāv vienīgi starp cesionāriem, kuri nolēmuši
izmantot cesiju. Lai prasības pieteikumu varētu pieņemt, tiem, kas to iesniedz, ir jāpierāda, ka citi kreditori, kas ir cesionāri, ir
87.246.185.96 24.05.2024. 13:14 Anonīms sistēmas lietotājs
atteikušies no cesijas.
 
        
Spriedumā
 norādīts uz doktrīnas atzinumu, ka tad, ja visi cedētie kreditori nedarbojas (nerīkojas) kopā, tiem, kas rīkojas, ir
jāiesniedz pierādījums, ka „.. vai nu pārējie cedētie kreditori, kuri nepiedalās
 tiesas
 procesā, ir atteikušies no cesijas vai ka birojs
atņēmis viņiem
 tiesība
s pieprasīt masas
 tiesība
s..” (tā
 prasītāja
 iesniegtajā tulkojumā), ka „..pārējie kreditori cesionāri, kuri nepiedalās
lietas izskatīšanā, ir atteikušies no prasījuma
 tiesība
s izlietošanas vai ka iestāde ir liegusi
 tiesību
 uz kolektīvā prasījuma izlietošanu” (tā
atbildētāja
 iesniegtajā 
sprieduma
 tulkojumā). 
 
Tiesnes
is pēc savas iniciatīvas pārbauda kreditoru, kas ir cesionāri,
 tiesība
s celt prasību
(
sk. 
sprieduma
 4.1.2. un 4.1.3.punktu
).
 
        
Šveices Federālā tribunāla II. Civil
tiesību
 tiesa
 atzina, ka cesionāriem, kas iesniedza prasību, bija pienākums pierādīt, ka viņi
ir vienīgie, kas nav atteikušies no
 tiesībā
m, kas izriet no cesijas.
 Tiesa
 arī atzina, ka
 prasītājiem
 bija jāpierāda, ka citi kreditori ir
atteikušies no prasības konkrētajā
 tiesved
ībā, bet nebija jāpierāda pārējo kreditoru galīgā atteikšanās no jebkādām prasībām pēc būtības.
         
Senāts arī norādījis uz Šveices Federālā tribunāla II. Civil
tiesību
 tiesas
 citā 
spriedumā
 atzīto, ka atbilstoši Šveices Federālā
likuma "Par parādu piedziņu un bankrotu" 260.F pantam katram kreditoram, kas ir cesionārs, ir nodotas individuālas prasības
 tiesība
s
attiecībā uz maksātnespējīgās personas prasījumu kopumā iekļautajiem prasījumiem savā vārdā, par saviem līdzekļiem un uz savu risku.
Tomēr šis kreditors neiegūst materiālās prasījuma
 tiesība
s, kas joprojām paliek maksātnespējīgās personas prasījumu kopumā. Kad
vairāki kreditori, kas ir cesionāri, ceļ
 tiesā
 prasību par cedēto prasījumu, tie darbojas kā nepieciešamie līdz
prasītāji
 (
sk. Šveices
Federālā tribunāla II. Civil
tiesību
 tiesas
 
2012.gada 24.augusta 
spriedumu
 lietā 
Nr.
5A_170/2012
).
         
Tulkojot un piemērojot ār
valstu
 likumu,
 tiesa
 secina, ka Šveices likumā paredzētajā maksātnespējas procesa
 tiesved
ības
tiesību
 cesijas gadījumā, ja
 tiesība
s cedētas vairākiem kreditoriem, kā tas ir arī šajā maksātnespējas procesā,
 prasītājam
, lai atzītu viņa
prasības
 tiesība
s prasībā, ko viņš viens cēlis pret maksātnespējīgā uzņēmuma parādnieku, lai
 tiesa
 varētu pieņemt un skatīt pēc būtības
šādu viena no astoņiem kreditoriem prasību, ir jāiesniedz pierādījumi, ka pārējie septiņi kreditori, kuriem arī cedētas prasījuma
tiesība
s, ir atteikušies no šīm
 tiesībā
m vai viņiem tās ir atņemtas.
         
Prasītāja
 izteiktie iebildumi nav pamats, lai
 tiesa
 atšķirīgi no Šveices
 tiesas
 judikatūras atzinumiem, kas pamatoti uz
 tiesību
doktrīnu, šajā lietā piemērotu atšķirīgu attieksmi, lai likumu tulkotu atšķirīgi.
 
 
         
[18]
 Prasītājs
 iebildis, ka Šveices Federālā tribunāla 2018.gada 
spriedumā
 izdarītās atziņas, ņemot vērā būtiskas faktisko
apstākļu atšķirības, nav attiecināmas uz lietā pastāvošajiem faktiskajiem apstākļiem.
  
 
   
      
Latvijas Republikas
 Senāts, atceļot 
spriedumu
, lietā nav piemērojis citas
 valsts
 judikatūru, kas neattiecas uz izskatāmo lietu.
Arī apelācijas instances
 tiesa
 nekonstatē būtiskas atšķirības, kas liegtu piemērot minēto citas
 valsts
 judikatūru izskatāmā jautājuma
risināšanā.
         
Minētajā lietā (
Šveices Federālā tribunāla II. Civil
tiesību
 tiesas
 
2018.gada 18.septembra 
spriedumā
 lietā
Nr.
5A_344/2018
) kreditori ieguva kolektīvās prasījuma
 tiesība
s, kas minētajā 
spriedumā
 apzīmēts kā kreditoru cesionāru nodibināts
konsorcijs, kas tomēr katram cesionāram neliedz atteikties no prasības celšanas. Tas, ka minētajā lietā bija atsevišķi kreditori, kas bija
veikuši aktīvas darbības parāda atgūšanā (kopā bija 29 kreditori cesionāri), nav būtiska atšķirība, jo no 
sprieduma
 teksta satura
saprotams, ka lietā bija arī kreditori, kuri nebija veikuši kādas aktīvas darbības pirms prasības celšanas.
         
Nav arī nozīmes iebildumam, ka minētajā lietā nebija iesniegta oficiālā veidlapa, kurā norādīti kreditori, kam kreditoru masas
vārdā nodotas
 tiesība
s celt prasību pret parādniekiem, kā arī termiņš, kurā tās īstenojamas, jo no minētā 
sprieduma
 teksta secināms, ka
tas nebija (vismaz nebija vienīgais) pamats strīda neizskatīšanai pēc būtības.
  
Tas bija
 tiesas
 atzītais, ka vienkārši pieņēmumi no sūdzības
iesniedzēju puses par to, ka kreditori, kuriem cedētas prasījuma
 tiesība
s, ir atteikušies no prasījuma
 tiesību
 izlietošanas (t.sk., atbildes
trūkums uz vēstulēm), nav pietiekami, lai atzītu par pierādītu nevēlēšanos vērsties
 tiesā
 pret
 atbildētāju
.
         
Arī iebildumam, ka minētajā lietā
 tiesa
 savus apsvērumus devusi īpašas procedūras "mainlevée" jeb pagaidu atcelšanas
procesa, kurā
 tiesnes
is tikai lemj par parāda atzīšanas esamību un piedzenamā parāda termiņu, nelemjot par prasījuma esamību un
tiesisk
ajām attiecībām, ietvaros, nedod pamatu atšķirīgam likuma tulkojumam. Piemērojamās judikatūras 
spriedumā
 norādīts, ka šīs
lietas īpatnības neko nemaina.
 Tiesa
 saistībā ar atcelšanas prasības pieņemšanai izskatīšanai
 tiesā
 pierādījumu apjomu attiecībā uz
kreditoru cesionāru atteikumu norādījusi, ka tā neiekļauj pierādījumu pakāpes pazeminājumu līdz vienkāršai ticamībai (
sk. 
sprieduma
4.1.4., 4.2.punkts
). Nav pamata uzskatīt, ka prasības
 tiesved
ības lietā
 tiesa
 pieļautu zemāku pierādījumu pakāpi vai, ka pierādījumi par
pārējo kreditoru cesionāru atteikšanos vai
 tiesību
 zaudēšanu vispār nebūtu nepieciešami un iesniedzami.
 
     
[19]
 Tiesa
, tulkojot un piemērojot Šveices Federālā likuma „Par parāda piedziņu un bankrotu” 260. pantu, ņem vērā arī citus
lietā esošos pušu iesniegtos materiālus, kas
 tiesai
 nedod pamatu atšķirīgi interpretēt piemērojamo likuma normu.
        
Bankrotu biroja
 pārstāves
 
/pers. D/
 
2017.gada 1.jūnija 
vēstulē (1.sēj.39.-57.lpp.) par mantas kopuma cesiju paziņots, ka
Bankrota administrācija ir vērsusi strīdīgo prasījumu pret inventāru 
Nr.
C19 - SIA 
/Nosaukums A/
, 
/adrese/
, LV-
/pilsēta/
, atlikusī summa
1 530 753 EUR. Ap
liecināts
, ka vairums kreditoru ar 
2017.gada 18.maija 
lēmumu
 atteikušies no
 tiesībā
m, kas attiecināmas uz iepriekš
minēto mantas kopumu. Norādīts, ka saskaņā ar Federālā likuma par vajāšanu parādu un bankrotu lietās (LP) 260.pantu norādītie astoņi
kreditori, tai skaitā - 
/Nosaukums C/
 SA ar pieļaujamo summu 8 126,943,35 CHF, ir pilnvaroti uz vietas realizēt mantas kopumu savā
vārdā, savās interesēs un uz savu risku un sava rēķina.
         
Atļauja piešķirta ar tajā norādītiem nosacījumiem. Nosacījumu 5.punktā teikts, - ja tādas pašas
 tiesība
s tiek cedētas
vairākiem kreditoriem, tiem līdzīgā veidā jāceļ prasība
 tiesā
.
         
Minētais nosacījums atbilst Šveices
 tiesas
 iepriekš norādītajām judikatūras atziņām un
 tiesas
 ieskatā nav tulkojams pretēji
tām.
         
[19.1] Lietā atrodas pēc prasības celšanas
 tiesā
 
2019.gada 6.augusta 
SIA 
/Nosaukums A/
 adresēta vēstule Bankrota biroja
pārstāvei
 
/pers. D/
 ar lūgumu informēt, vai citi kreditori, kuriem piešķirtas prasījuma
 tiesība
s, ir atteikušies uzturēt prasību vai arī
Maksātnespējas dienests ir atcēlis viņu
 tiesība
s, lūgums skaidrot, vai, nokārtojot saistības, netiks aizskartas citu kreditoru
 tiesība
s.
         
Atbildot uz vēstuli (3.sēj.153.-156.lpp.), norādīts, ka šajā posmā SIA 
/Nosaukums A/
 nav jāmaksā 
/pers. A/
, ka citi kreditori,
kuriem piešķirtas prasījuma
 tiesība
s, nav atteikušies no savām prasības
 tiesībā
m, ka arī Maksātnespējas dienests nav atcēlis viņu
tiesība
s.
         
Minētais ap
liecina
, ka arī Maksātnespējas dienesta rīcībā nav pierādījumu par citu kreditoru (to septiņu, kam cedētas
tiesība
s) atteikšanos no prasības un ap
liecina
 Maksātnespējas dienesta dotu likuma par
 tiesībā
m 
/pers. A/
 individuāli celt prasību pret
SIA 
/Nosaukums A/
 tulkojumu, kas atbilst iepriekš minētajā judikatūrā sniegtai likuma interpretācijai.
87.246.185.96 24.05.2024. 13:14 Anonīms sistēmas lietotājs
[20]
 Prasītājs
, lai pierādītu savas prasījuma
 tiesība
s, iesniedzis Šveices zvērinātas advokātes 
Valsts amatpersona
 (
/Valsts
amatpersona/
) liecību (1.sēj.28.lpp.- 35.lpp.), kurā dots Šveices likuma „Par parādu izpildi un maksātnespēju” 260.panta tulkojums,
norādot, ka katrs maksātnespējīga uzņēmuma kreditors ir
 tiesīgs
 pieprasīt
 tiesību
 piešķiršanu uz maksātnespējīgā mantu, uz kuru visi
kreditori (tekstā angļu valodā - all the creditors) atteikušies uzturēt prasījumu. Tālāk tulkojumā norādīts, ka iespējams secināt, ka
prasītājs
 ir
 tiesīgs
 uzturēt maksātnespējīgā 
/Nosaukums B/
prasību pret SIA 
/Nosaukums A/
. Advokāte arī norādījusi, ka prasību
cedēšana saskaņā ar Šveices likuma „Par parādu izpildi un maksātnespēju” 260.pantu ir procesuāls instruments, kuram ir līdzība ar
vispārējiem prasību cedēšanas noteikumiem Šveices saistību likumā. Tādējādi kreditors ir
 tiesīgs
 uzturēt apstrīdētu prasību
maksātnespējīgā vietā, nekļūstot par faktisko prasījuma materiālo
 tiesību
 īpašnieku.
         
Minētais skaidrojums nedod pamatu atzīt
 prasītāja
 tiesība
s celt prasību
 tiesā
 bez pierādījumiem, ka citi kreditori cesionāri
atteikušies no prasības, šādu apsvērumu dēļ. Pirmkārt, Senāta 
spriedumā
 norādīts, ka advokātu atzinumi sagatavoti iesniegšanai
konkrētajā civillietā pēc pušu pasūtījuma un viņu interesēs, tāpēc tie vērtējami nevis kā rakstveida pierādījumi, bet gan kā puses
paskaidrojumi. Kā pušu paskaidrojumus advokātu atzinumus vērtē arī
 tiesa
, skatot lietu apelācijas instancē. Otrkārt, advokātes
paskaidrojumos nekas nav minēts par to, ka 
/pers. A/
 var prasību celt bez pārējo septiņu kreditoru, kuri nav atteikušies no prasības,
atteikšanās no tās. Treškārt, atzinuma tulkojums, ko sniedzis
 prasītājs
, ir pretrunā ar Šveices
 tiesu
 judikatūras atzinumiem, uz kuriem
noradījis Senāts šajā lietā, ko piemēro
 tiesa
, tulkojot un piemērojot Šveices likumu.
 
         
[21]
 Atbildētāja
 tiesā
 iesniegusi Dr.,
 Tiesību
 zinātņu maģistra, uzņemta advokatūrā 
/pers. AI/
 (
/pers. AI/
), 
2018.gada
15.augustā 
sagatavotās atbildes uz
 atbildētājas
 jautājumiem par prasību cedēšanu saskaņā ar Šveices Bankrota kodeksa (ŠBK) 260.pantu
/Nosaukums B/
 SA likvidācijas procesā (1.sēj.117.-121.lpp.).
         
Atbildot uz piekto jautājumu, atbilde uz kuru
 tiesas
 ieskatā var tikt 
 
attiecināta uz strīdus jautājumu lietā, norādīts, tā kā
sākotnējā cesija attiecās ne tikai uz 
/Nosaukums C/
 SA, bet arī uz citiem kreditoriem, parādniekam vajadzētu pieprasīt no
 prasītāja
pienācīgus pierādījumus tam, ka pārējie septiņi kreditori, kas minēti pirmajā cesijā, ir vai nu atteikušies no cesijas vai Bankrota birojs ir
atcēlis cesiju attiecībā uz šiem kreditoriem.
        
Lai gan arī uz šīm atbildēm attiecināms atzinums, ka tas vērtējams kā puses paskaidrojums,
 atbildētāja
 viedoklis un viņa
iesniegtās advokāta atbildes jautājumā par nepieciešamību noskaidrot pārējo septiņu kreditoru viedokli, atbilst iepriekš minētajiem
judikatūras atzinumiem.
         
Arī Senāts, norādot uz minētajā ār
valstu
 judikatūrā atzīto, secinājis, ka
  
atbildētājas
 viedoklis par nepieciešamību iesaistīt
lietā pārējos kreditorus, kam
 tiesība
s cedētas, kā līdz
prasītājus
 vai arī saņemt pierādījumus par kreditoru atteikšanos no savām
 tiesībā
m
vai šo
 tiesību
 neesību uz prasības celšanas brīdi faktiski atbilst Šveices Federālā tribunāla II. Civil
tiesību
 tiesas
 atziņām iepriekš
minētajā 
spriedumā
.
         
Līdz ar to secināms, ka, lai atzītu 
/pers. A/
 prasības
 tiesība
s, viņam vienam no kreditoru kopuma (konsorcija) individuāli ceļot
prasību pret maksātnespējīgā uzņēmuma parādnieku, viņam arī ir pienākums iesniegt pierādījumus, ka pārējie (septiņi) kreditori ir
atteikušies no prasības vai tiem ir atņemtas piešķirtās
 tiesība
s, vai arī šiem kreditoriem jāpiedalās lietā kā līdz
prasītājiem
.
 
         
[22] Nav strīda par to, ka pārējiem kreditoriem nav atņemtas prasības
 tiesība
s pret parādnieku SIA 
/Nosaukums A/
. Līdz ar to
otrs būtiskais jautājums, kas jāizšķir
 tiesai
 - vai
 prasītājs
 ir iesniedzis pierādījumus, vai ir pierādījis pārējo kreditoru atteikšanos no
prasības.
 Tiesa
 atzīst, ka
 prasītājs
, ceļot prasību individuāli, nav pierādījis pārējo septiņu kreditoru atteikšanos no prasības.
 
        
No kreditoru cesionāru saraksta, kas pievienots lietai, redzams, ka visiem kreditoriem ir norādītas to adreses, kā arī norādītas
to
 pārstāvju
 
/Nosaukums B/
maksātnespējas procesā adreses, kas nedod pamatu uzskatīt, ka kāds no kreditoriem nebūtu identificējams
un sasniedzams. Turklāt divu kreditoru adrese ir 
/pilsēta/
, 
Latvijā
, viena - Maskavā, visu septiņu kreditoru
 pārstāvju
, kas norādīti
maksātnespējas procesā, adreses ir norādītas Ženēvā, Šveicē, kamdēļ ir apšaubāma neiespējamība vispār noskaidrot un iegūt viņu skaidri
ap
liecinātu
 atteikšanos no prasības
 tiesībā
m, ja kreditori patiešām no šīm
 tiesībā
m ir atteikušies.
 
         
[23]
 Prasītāja
 paskaidrojumos
 tiesai
 norādīti iebildumi, ka lietā ir pietiekošs netiešo pierādījumu, kas
 prasītāja
 ieskatā
pieļaujami lietā, apjoms, lai izpildītu Senāta norādīto pienākumu 
 
iesniegt pierādījumus par kreditoru atteikšanos no savām
 tiesībā
m.
         
Prasītāja
 apgalvojums pamatots uz Šveices Cīrihes Kantona advokātes 
Valsts amatpersona
 un 
/pers. AL/
 (
/pers. AL/
)
/datums/
atzinumā doto likuma un judikatūras tulkojumu.
 Tiesa
 jau norādīja, ka šāds atzinums nav vērtējams kā pierādījums lietā (
sk.
sprieduma
 20.punktu
), bet ņemams vērā kā puses paskaidrojums, kas satur puses argumentus, iebildumus.
 
         
[24]
 Prasītājs
 norādījis, ka 
Latvijas
 Civilprocesa likums
 paredz iespēju ar netiešiem pierādījumiem, kas novērtējami saskaņā
ar 
Latvijas
 procesuālajām
 tiesību
 normām, pierādīt
 prasītāja
 tiesība
s celt prasību.
      
 
  
Tiesas
 ieskatā viena kreditora prasības
 tiesība
s lietā noskaidrotajos apstākļos nepierāda netieši
 prasītāja
 uzrādīti apsvērumi -
ne citu
 tiesīgo
 personu ilgstoša nevēršanās pie kreditora vai
 tiesā
, ne atbildes nesniegšana uz viena kreditora nosūtītu vēstuli, ne
sākotnējā termiņa celt prasību notecējums, ne jauna termiņa noteikšana pēc
 prasītāja
 lūguma, lai
 tiesa
 varētu atzīt, ka
 prasītājs
 kā viens
no kreditoriem cesionāriem, kuriem joprojām nav atņemtas prasības
 tiesība
s, ir ieguvis prasības
 tiesība
s, pārējiem kreditoriem no tām
atsakoties.
         
Prasītāja
 iesniegtajos advokātu paskaidrojumos, izmantojot judikatūras analīzi, norādīts, ka atbilstoši Šveices likumam
gadījumā, ja tikai daži no kreditoriem iesniedz prasību, viņiem ir jāap
liecina
 un jāpierāda ar pietiekamu pierādījumu pakāpi, ka prasību
iesniegušie kreditori ir vienīgie kreditori, kuri ir spējīgi rīkoties, ka tikai tiem kreditoriem, kuri pa
tiesi
 vēlas celt prasību, ir jārīkojas
kopīgi (
/datums/
atbildes uz 1.jautājumu 6.punkts). Paskaidrojumos norādīts, ka Šveices
 tiesai
 šādā gadījumā jāpiestāda pietiekams
pierādījumu apjoms - pilnīgs pierādījums vai augstas iespējamības pierādījums (10.punkts), neizslēdzot netiešas rīcības pierādījumu,
kad, piemēram,
 atbildētāja
 ap
liecinājums
, ka neviens cits kreditors nav cēlis prasību, kalpo kā papildus pierādījums (11., 12.,
13.punkts).
  
       
[24.1]
 Tiesa
, piemērojot citas
 valsts
 tiesas
 judikatūru
  
(
Šveices Federālā tribunāla II. Civil
tiesību
 tiesas
 
2018.gada
18.septembra 
spriedums
 lietā 
Nr.
5A_344/2018
), jau secinājusi, ka Šveices
 tiesai
, lai konstatētu, ka kreditori, kas ieguvuši kolektīvās
prasījuma
 tiesība
s, ir atteikušies no prasījuma
 tiesību
 izlietošanas, vienkāršs puses pieņēmums, vienkārša ticamība, cita starpā,
neatbildot uz vēstulēm, nav pietiekams pierādījums, lai atzītu par pierādītu nevēlēšanos vērsties
 tiesā
.
87.246.185.96 24.05.2024. 13:14 Anonīms sistēmas lietotājs
[24.2] Tā kā jautājums par vienas personas no kreditoru kopuma individuālām prasības
 tiesībā
m atbilstoši 
Latvijas
Civilprocesa likumā
 noteiktajam ir izlemjams jau prasības pieņemšanas stadijā (
Civilprocesa likuma 132.panta 
pirmās daļas 2.punkts),
pierādījumiem par to, ka
 prasītājam
 vispār ir prasības
 tiesība
s, ka pārējie kreditori ir atteikušies no prasības
 tiesībā
m, šādā gadījumā,
kad maksātnespējas procesā piešķirtas kolektīvas prasības
 tiesība
s (nodibināts konsorcijs), jābūt pietiekošiem un pār
liecinošiem
, jau
iesniedzot prasību.
         
Nav pamata atzīt, ka
 Civilprocesa likums
 paredz zemāku citu personu no kreditoru kopuma, kam jādarbojas kā
līdz
prasītājiem
, atteikšanās pierādīšanas pakāpi, ka būtu pietiekami ar netiešu pierādījumu norādīšanu, lai atzītu, ka
 prasītājam
 vienam ir
prasības
 tiesība
s, ka
 prasītājam
 ir
 tiesība
s celt prasību.
      
         
Civilprocesa likums
 gadījumos, kad
 tiesai
 jālemj par
 prasītāja
 prasības
 tiesībā
m, piemēram,
 pārstāvot
 citas personas (kad
pārstāvību
 paredz likums), paredz precīza, nepārprotama, rakstiska speciāla pilnvarojuma celt prasību nepieciešamību (CPL 128.panta
trešā daļa).
 Tiesai
, lai pieņemtu prasību, jāpārbauda
 prasītāja
 iesniegti dokumenti, kas pierāda, piemēram, valdes locekļa
 tiesība
s celt
prasību, koncerna dalībnieku
 tiesība
s celt prasību, komandīta
 tiesība
s celt prasību. Šie pierādījumi nevar būt netieši, personas
 tiesība
s
celt prasību nevar būt izsecināmas no netiešiem pierādījumiem. Arī gadījumā, kad kāda persona atsakās no prasības, ap
liecinājuma
m
jābūt skaidri izteiktam, to nevar izsecināt no apstākļiem, vērtējot netiešus pierādījumus. Savukārt gadījumos, kad tiek celta prasība, kura
var skart citu personu
 tiesība
s, dodot iespēju noskaidrojot citas personas attieksmi pret prasību,
 Civilprocesa likums
 paredz
 tiesību
institūtu -
 trešās personas
 (CPL 78.pants), kurām likums cita starpā paredz arī iespēju celt savus patstāvīgus prasījumus (CPL 79.pants).
 
         
[25]
 Tiesai
 arī
  
nav zināms, kā un vai pareizi citas
 valsts
 - Šveices
 tiesa
 noskaidroja kreditora prasījuma
 tiesība
s, kad viens no
kreditoriem 
2018.gada 29.jūnijā 
cēlis prasību pret parādnieku 
/pers. Z/
 (
/pers.Z/
) un 
/Nosaukums 10/
, uz ko paskaidrojumos norādījis
prasītājs
, kas minēts 
2021.gada 9.februāra
  
/pers. 01/
vēstulē. Līdz ar to šim iebildumam nav nozīmes
 prasītāja
 prasības
 tiesību
konstatēšanā.
 
       
  
[26]
 Tiesa
 nepiekrīt
 prasītāja
 apgalvotajam, ka
 prasītāja
 tiesība
s celt prasību, kas cedētas kreditoru kopumam, pierādītas ar
pārējo kreditoru bezdarbību, kopš 
2017.gada 1.jūnija
, kad kreditoriem tika piešķirtas
 tiesība
s celt prasību pret parādniekiem, vairākus
gadus nevēršoties pie
 atbildētājas
 un neceļot savas prasības pret
 atbildētāju
, kas ap
liecinot
 atteikšanos no prasījuma
 tiesību
izmantošanas.
        
Arī
 prasītāja
 paskaidrojumos (advokāta atzinumā), apstāklis, ka citas personas nav cēlušas prasību pret parādnieku, norādīts kā
papildus pierādījums. Tātad tas nav ne pilnīgs pierādījums, ne pierādījums ar pietiekamu pierādīšanas pakāpi.
       
         
[27] Apelācijas instances
 tiesā
 prasītājs
 iesniedzis jaunus papildus pierādījumus - pārējiem septiņiem kreditoriem 
2018.gada
28.aprīlī 
adresētas,
 prasītāja
 parakstītas vēstules, kurās norādīts, ka
 prasītājs
 plāno vērsties ar prasījumiem pie uzņēmuma 
/Nosaukums
B/
parādniekiem, lūdzot nekavējoties paziņot, ja viņi uzsākuši līdzīgus procesus vai plāno pievienoties
 prasītāja
 prasījumiem, kā arī
2018.gada 11.maija 
Krievijas Pasta kvīšu un ierakstītu vēstuļu aprakstu kopijas.
       
  
Tiesa
 jau norādīja, ka vēstules nosūtīšana kreditoram cesionāram nav pietiekams pierādījums
 prasītāja
 individuālu
 tiesību
 celt
prasību iegūšanai. Taču 
 
tiesa
 minētos pierādījumus vispār nepieņem un nevērtē pamatojoties uz
 Civilprocesa likuma 430.panta 
ceturtās
daļas nosacījumiem, proti,
 tiesa
 nekonstatē attaisnojošus iemeslus, kāpēc pierādījumi netika iesniegti pirmās instances
 tiesā
, ja tie
pastāvēja laikā, kad lieta tika izskatīta pirmās instances
 tiesā
, laikā, kad jau bija strīds par
 prasītāja
 tiesībā
m celt prasību.
 Prasītāja
norādītais apstāklis, ka iepriekš nav bijis iespējams sagatavot pasta kvīšu kvalitatīvas kopijas,
 tiesas
 ieskatā neattaisno pierādījumu
novēlotu iesniegšanu apelācijas instances
 tiesā
, kad lieta, turklāt, tiek skatīta atkārtoti.
         
[27.1]
 Tiesa
 pievieno pārējos apelācijas instancē iesniegtos pierādījumus - abu pušu iesniegtos Šveices Federālā tribunāla II.
Civil
tiesību
 tiesas
 
2018.gada 18.septembra 
sprieduma
 lietā 
Nr.
5A_344/2018 tulkojumus, kas dod iespēju
 tiesai
 pilnīgāk izprast citas
valsts
 tiesas
 judikatūru.
 Tiesa
 arī pievieno pārejos
 prasītāja
 iesniegtos pierādījumus - vēstules, kas radušās pēc lietas iepriekšējas
izskatīšanas
 tiesā
 un norāda uz pušu darbībām un 
/Nosaukums B/
maksātnespējas procesa gaitu (
2021.gada 29.janvāra 
Maksātnespējas
biroja vēstule, 
/datums/
vēstule, izziņa par 
/Nosaukums B/
maksātnespējas lietas slēgšanu, 
/datums/
vēstule, 
2020.gada 22.jūlija 
/pers.
AR/
 vēstule).
 
         
[28]
 Prasītāju
 no pienākuma pierādīt citu kreditoru cesionāru atteikšanos no prasījuma neatbrīvo apsvērums, ka prasību pret
SIA 
/Nosaukums A/
 atbilstoši 
2007.gada 30.oktobra 
Konvencijai par jurisdikciju un 
spriedumu
 atzīšanu un izpildi civillietās un
komerclietās jeb 2007.gada Lugāno konvencijai iespējams celt tikai 
Latvijā
, kas izslēdz vairāku 
spriedumu
 taisīšanu pret
 atbildētāju
, jo
pamats, kamdēļ
 tiesa
 nekonstatē 
/pers. A/
 prasības
 tiesība
s ir apsvērums, ka viņš nav iesniedzis pierādījumus par pārējo kreditoru
cesionāru atteikšanos no prasības situācijā, kad viņu
 tiesība
s nav atceltas un nav zudušas. Līdz ar to nav nozīmes un nav apsverami
iebildumi un argumenti par vairāku 
spriedumu
 pret vienu
 atbildētāju
 par to pašu parādu neiespējamību.
 
       
  
[29] Tā kā
 prasītājam
 ir pienākums pierādīt viņa
 tiesība
s individuāli kā vienam no kreditoru kopuma celt prasību pret vienu no
maksātnespējīgā uzņēmuma kreditoriem, neizpildot norādītās prasības, neesot iesniegtiem pierādījumiem par to, ka pārējie kreditori
cesionāri ir atteikušies no
  
prasības vai Bankrota birojs atņēmis tiem
 tiesība
s arī pēc sākotnējā prasības celšanai noteiktā termiņa
notecēšanas,
 tiesai
 nav pamata izskatīt lietu pēc būtības.
 
     
    
[30] Apelācijas instances
 tiesa
, atkārtoti skatot lietu, ņemot vērā ār
valstu
 likuma tulkojumu, vadoties pēc ār
valsts
 judikatūrā
atzītā un kasācijas instances
 tiesas
 
spriedumā
 norādītā, atzīst, ka
 apelācijas sūdzībā
 norādītie iebildumi attiecībā uz
 prasītāja
 prasības
tiesībā
m ir pamatoti.
 Tiesa
 uzskata, ka 
/pers. A/
 nav prasības
 tiesību
 lietā, kamdēļ pamatojoties uz
 Civilprocesa likuma 223.panta
2.punkta pamata izbeidz
 tiesved
ību lietā.
         
Arī Senāts, atceļot Vidzemes apgabal
tiesas
 
spriedumu
 un atzīstot, ka norādītajā judikatūrā atzītais likuma tulkojums un
atziņas atbilst
 atbildētājas
 apelācijas sūdzībā
 norādītajiem iebildumiem, norādījis uz
 Civilprocesa likuma 132.panta 
pirmās daļas
1.punkta (prasību cēlusi persona, kurai nav prasības
 tiesību
) un
 Civilprocesa likuma 223.panta 
2.punkta (prasību cēlusi persona, kurai
nav prasības
 tiesība
s) piemērošanu šajā lietā konstatētajās
 tiesisk
ajās attiecībās.
        
         
[31] Pamatojoties uz
 Civilprocesa likuma 140.panta 
septītās daļas nosacījumiem, ja
 tiesved
ība izbeigta,
 tiesa
 
lēmumā
 atceļ
87.246.185.96 24.05.2024. 13:14 Anonīms sistēmas lietotājs
prasības nodrošinājumu. Prasības nodrošinājums saglabājas līdz dienai, kad 
lēmums
 stājas likumīgā spēkā. Līdz ar to
 tiesa
 arī šajā lietā,
izbeidzot
 tiesved
ību, atceļ prasības nodrošinājumu, kas piemērots ar Vidzemes apgabal
tiesas
 
2019.gada 9.augusta 
un 
2019.gada
9.oktobra 
lēmumiem
.
  
  
   
    
[32] Tā kā
 tiesved
ība lietā tiek izbeigta apelācijas instancē, no
 prasītāja
 atbildētāja
 labā piedzenama par
 apelācijas sūdzību
samaksātā
 valsts
 nodeva 16111,11 EUR (1.sēj.196.lpp.).
         
Judikatūrā vairākkārt pausta atziņa, ka situācijā, kad
 Civilprocesa likumā
 nav reglamentēta ar lietas vešanu saistīto izdevumu
atlīdzināšana visos iespējamos
 tiesved
ības procesa pabeigšanas gadījumos,
 atbildētājam
 nevar liegt
 tiesību
 prasīt atlīdzināt izdevumus,
kas viņam radušies sakarā ar lietas vešanu, kaut arī lietā galīgais no
lēmums
 nav 
spriedums
, ar kuru lieta izspriesta pēc būtības. Likuma
nepilnība nevar būt pamats pušu mantisko
 tiesību
 aizskārumam. Nav pieļaujams, ka nepamatota
 atbildētāja
 iesaistīšana
 tiesved
ības
procesā nodara pēdējam zaudējumus (
Augstākās
 tiesas
 Senāta 
2002.gada 27.marta 
lēmums
 lietā Nr.SKC-119, 
2010.gada
22.decembra 
lēmums
 lietā Nr.SKC-1434, 
2012.gada 30.novembra 
lēmums
 lietā SKC- 2151, 
2016.gada 28.oktobra 
lēmums
 lietā
Nr.SKC-2390/2016
).
 Tiesas
 ieskatā minētais atzinums attiecināms arī uz situāciju, kad
 Civilprocesa likums
 neparedz regulējumu
gadījumam, kad
 prasītājs
 nepamatoti ierosinājis strīdu un tā rezultātā
 atbildētājam
 radušies ar lietas izskatīšanu saistīti izdevumi. Arī
šajā gadījumā atzīstams, ka likumā ir neapzināts robs, kas aizpildāms
 tiesību
 piemērošanas analoģijas ceļā, ievērojot
 tiesas
 izdevumu
atlīdzināšanas regulējuma jēgu un mērķi.
   
 
   
         
Pamatojoties uz
 Civilprocesa likuma 229.pantu
, 223.panta 4.punktu, 440.pantu,
 tiesa
 
N O L Ē M A
 
         
izbeigt
 tiesved
ību civillietā 
/pers. A/
 (
/pers. A/
) prasībā pret SIA 
/Nosaukums A/
 par parāda piedziņu.
     
    
Atcelt prasības nodrošinājumu, kas piemērots ar Vidzemes apgabal
tiesas
 
2019.gada 9.augusta 
lēmumu
, ierakstot ķīlas
 tiesību
atzīmes sekojošiem SIA 
/Nosaukums A/
 nekustamiem īpašumiem: 1) Kurzemes rajona
 tiesas
 Zemesgrāmatu nodaļas
/pagasts/
zemesgrāmatu nodalījumā
/numurs 01/
 (nekustamais īpašums 
/Nosaukums G/
, kadastra 
Nr.
/numurs A/
); 2) Kurzemes rajona
tiesas
 Zemesgrāmatu nodaļas 
/pagasts/
zemesgrāmatu nodalījumā 
/numurs 02/
 (nekustamais īpašums 
/Nosaukums H/
, kadastra
Nr.
/numurs B/
); 3) Kurzemes rajona
 tiesas
 Zemesgrāmatu nodaļas 
/pagasts/
 zemesgrāmatu nodalījumā 
/numurs 03/
 (nekustamais
īpašums 
/Nosaukums I/
, kadastra 
Nr.
/numurs C/
); 4) Kurzemes rajona
 tiesas
 Zemesgrāmatu nodaļas 
/pagasts/
zemesgrāmatu
nodalījumā 
/numurs 04/
 (elektrostacija 
/Nosaukums J/
, kadastra 
Nr.
/numurs D/
), uz kura atrodas piecas būves: 1. 
/Nosaukums
01/
(kadastra apzīmējums 
/numurs E/
); 2. 
/Nosaukums 02/
(kadastra apzīmējums 
/numurs F/
); 3. 
/Nosaukums 03/
(kadastra apzīmējums
/numurs G/
); 4. 
/Nosaukums 04/
 (kadastra apzīmējums 
/numurs H/
); 5. 
/Nosaukums 05/
 (kadastra apzīmējums 
/numurs I/
); 5) Kurzemes
rajona
 tiesas
 Zemesgrāmatu nodaļas 
/pagasts/
zemesgrāmatu nodalījumā 
/numurs 05/
 (elektrostacija 
/Nosaukums K/
, kadastra
Nr.
/numurs J/
), uz kura atrodas četras būves: 1. 
/Nosaukums 06/
 (kadastra 
Nr.
/numurs K/
); 2. 
/Nosaukums 07/
(kadastra 
Nr.
/numurs L/
);
3. 
/Nosaukums 08/
(kadastra 
Nr.
/numurs M/
); 4.
/Nosaukums 09/
(kadastra 
Nr.
/numurs N/
).
         
Atcelt prasības nodrošinājumu, kas piemērots ar Vidzemes apgabal
tiesas
 
2019.gada 9.oktobra 
lēmumu
, ierakstot ķīlas
tiesība
s atzīmes zemesgrāmatā SIA 
/Nosaukums A/
 piederošiem nekustamiem īpašumiem: 1) Kurzemes rajona
 tiesas
 zemesgrāmatu
nodaļas 
/pagasts/
zemesgrāmatas nodalījumā 
Nr.
/numurs O/
(nekustamais īpašums 
/adrese A/
, kadastra 
Nr.
/numurs P/
); 2) Kurzemes
rajona
 tiesas
 zemesgrāmatu nodaļas 
/pagasts/
zemesgrāmatas nodalījumā 
Nr.
/numurs R/
(nekustamais īpašums 
/adrese B/
, kadastra
Nr.
/numurs S/
); 3) Kurzemes rajona
 tiesas
 zemesgrāmatu nodaļas 
/pagasts/
zemesgrāmatas nodalījumā 
Nr.
/numurs T/
(nekustamais
īpašums 
/adrese C/
, kadastra 
Nr.
/numurs U/
).
         
Piedzīt no 
/pers. A/
 par labu SIA 
/Nosaukums A/
 valsts
 nodevu 16111,11 EUR.
         
Lēmumu
 var pārsūdzēt
 Latvijas Republikas
 Senāta Civillietu
 departamentā desmit dienu laikā no 
lēmuma
 pasludināšanas
dienas, iesniedzot
 blakus sūdzību
 Vidzemes apgabal
tiesā
.
 
 
 
Tiesas
 sēdes priekšsēdētāja
 tiesnes
e
                               
                           
    
Z.Cera
 
 
 
Tiesnes
e
                                                        
                      
         
  
    
   
  
 
E.Knēgere
 
 
 
Tiesnes
is
                                                  
                               
 
 
          
 
 
 
   
D.Lazdiņš
  
 
87.246.185.96 24.05.2024. 13:14 Anonīms sistēmas lietotājs