62015CO0049
TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA VIETNIEKA RĪKOJUMS
2015. gada 5. jūnijā (
*1
)
“Apelācija — Rīkojums par pagaidu noregulējumu — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par turbogāzes triģenerācijas ražotnes būvniecību un ar to saistīto tehnisko apkopi — Pēc piedāvājumu atvēršanas grozītais piedāvājums — Prasītājas piedāvājuma noraidīšana — Nepieņemamība — Kļūda tiesību piemērošanā — Neesamība”
Lieta C‑49/15 P(R)
par apelācijas sūdzību atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 57. panta otrajai daļai, kas iesniegta 2015. gada 6. februārī,
STC SpA
, Forli (Itālija), ko pārstāv A. Marelli un G. Delucca, advokāti,
apelācijas sūdzības iesniedzēja,
pārējie lietas dalībnieki –
Eiropas Komisija, ko pārstāv L. Cappelletti, kā arī L. Di Paolo un F. Moro, pārstāvji,
atbildētāja pirmajā instancē,
CPL Concordia Soc. coop
., Konkordija sulla Sekija [Concordia Sulla Secchia] (Itālija), ko pārstāv A. Penta, advokāts,
persona, kas iestājusies lietā pirmajā instancē.
TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA VIETNIEKS,
uzklausījis pirmo ģenerāladvokātu M. Vatelē [M. Wathelet],
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Ar savu apelācijas sūdzību STC SpA (turpmāk tekstā – “STC”) lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas priekšsēdētāja rīkojumu (T‑355/14 R, EU:T:2014:1046; turpmāk tekstā – “pārsūdzētais rīkojums”), ar kuru priekšsēdētājs ir noraidījis tās pieteikumu par pagaidu pasākumu noteikšanu saistībā ar vairākiem Eiropas Komisijas lēmumiem attiecībā uz uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā JRC IPR 2013 C04 0031 OC par turbogāzes triģenerācijas ražotnes būvniecību un ar to saistīto tehnisko apkopi tās Kopīgā pētniecības centra (KPC) Ispras objektā (OV 2013/S 137‑237146).
Atbilstošās tiesību normas
2
Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV L 298, 1. lpp.) 112. pants “Vienlīdzīgas attieksmes un pārredzamības principi” ir formulēts šādi:
“1.   Iepirkuma procedūras laikā visiem kontaktiem starp līgumslēdzēju iestādi un kandidātiem vai pretendentiem jānotiek tā, lai būtu ievērota pārredzamība un vienlīdzīga attieksme. To rezultātā nevar tikt grozīti līguma nosacījumi vai konkursa sākotnējie noteikumi.
2.   Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 210. pantu attiecībā uz sīki izstrādātiem noteikumiem par vienlīdzīgu attieksmi un pārredzamību. Turklāt Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 210. pantu attiecībā uz to, kāda saziņa ir atļauta starp līgumslēdzējām iestādēm un pretendentiem līguma piešķiršanas procedūras gaitā, kā arī noteikt obligātas prasības par rakstisku izvērtēšanas protokolu un par obligāto informāciju, kas iekļaujama līgumslēdzējas iestādes pieņemtajā lēmumā.”
3
Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 par Regulas Nr. 966/2012 piemērošanas noteikumiem (OV L 362, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Deleģētā regula”) 160. pantā “Kontakti starp līgumslēdzējām iestādēm un pretendentiem” ir noteikts:
“1.   Līguma piešķiršanas procedūras laikā kontakti starp līgumslēdzēju iestādi un pretendentiem var notikt izņēmuma gadījumā saskaņā ar nosacījumiem, kas noteikti 2. un 3. punktā.
[..]
3.   Ja pēc piedāvājumu atvēršanas vajadzīgi paskaidrojumi saistībā ar piedāvājumu vai arī piedāvājumā jāizlabo acīmredzamas pārrakstīšanās kļūdas, līgumslēdzēja iestāde var sazināties ar pretendentu, tomēr šādu kontaktu rezultātā nevar tikt ieviestas nekādas izmaiņas piedāvājuma noteikumos.
[..]”
Tiesvedības priekšvēsture, tiesvedība pagaidu noregulējuma tiesā un pārsūdzētais rīkojums
4
Tiesvedības priekšvēsture pārsūdzētā rīkojuma 1.–6. punktā ir apkopota šādi:
“1
2013. gada 17. jūlijā Eiropas Komisija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēja uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu atklātā konkursa procedūrā ar atsauces numuru JRC IPR 2013 C04 0031 OC par turbogāzes triģenerācijas ražotnes būvniecību un ar to saistīto tehnisko apkopi tās Kopīgā pētniecības centra (KPC) Ispras (Itālija) objektā. Piedāvājumu saņemšanas termiņš un piedāvājumu atvēršanas datums tika noteikti pēc labojuma, kas publicēts Oficiālajā Vēstnesī, attiecīgi 2013. gada 15. un 21. novembrī. Uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu ietvertajā dokumentā “Administratīvais pielikums” bija precizēts, ka līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas pamatā ir saimnieciski visizdevīgākais piedāvājums, kas tiek noteikts, pamatojoties uz tā kopējām izmaksām un tehnisko kvalitāti, un ka augstākais punktu skaits – 80 punkti – varētu tikt piešķirts attiecībā uz piedāvājuma kopējām izmaksām, un ka augstākais punktu skaits – 20 punkti – varētu tikt piešķirts attiecībā uz piedāvājuma tehnisko kvalitāti.
2
2013. gada 10. septembrī notika informatīva sanāksme KPC Ispras objektā. Atbildē uz sanāksmes laikā uzdoto jautājumu tika norādīts uz kļūdu dokumenta “Līgumslēdzēja piedāvājums” 2.31. rindā attiecībā uz pakalpojumu “Tehniskā apkope, visu turbīnu‑ģeneratoru PILNĪGA TEHNISKĀ APKOPE uz laikposmu 24 mēneši pēc ražotnes pieņemšanas”, kuram pieprasītais daudzums četru vietā bija divi. 2013. gada 17. septembrī fails, kurā ietverts minētais dokuments, tā labotajā redakcijā no jauna tika publicēts KPC interneta vietnē. Tā kā pēc sanāksmes šī paša dokumenta 2.18. rindā saistībā ar pakalpojumu “Ražotnes elektroapgādes iekārtu pakalpojumi, 1. daļa (MMC un visu ražotnes iekārtu apgāde)” tika konstatēta jauna kļūda, kurā pieprasītais daudzums divu vietā bija viens, fails, kurā ietverts dokuments “Līgumslēdzēja piedāvājums”, no jauna tika publicēts KPC interneta vietnē 2013. gada 9. oktobrī.
3
[STC] piedāvājums, kas iesniegts 2013. gada 15. novembrī, ietvēra “galveno piedāvājumu”, kā arī divus “alternatīvus piedāvājumus”. Piedāvājumu vērtēšanas komiteja noraidīja abus alternatīvos piedāvājumus sakarā ar to neatbilstību specifikācijām, kuras norādītas publiskā iepirkuma procedūras dokumentācijā. Attiecībā uz galveno piedāvājumu tā konstatēja, ka [STC] tehniskajā piedāvājumā nebija ietverta detalizēta paredzamā tāme, kas prasīta uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu tehnisko specifikāciju 12. iedaļā, un ka [STC] bija sagatavojusi savu finansiālo piedāvājumu, pamatojoties uz dokumenta “Līgumslēdzēja piedāvājums” neatjauninātu redakciju. 2014. gada 30. janvārī Komisija nosūtīja vēstuli [STC], kurā Komisija tai lūdza iesniegt detalizētu paredzamo tāmi, kā prasīts tehniskajās specifikācijās. Attiecībā uz finansiālo piedāvājumu Komisija kā pielikumu nosūtīja [STC] laboto dokumentu “Līgumslēdzēja piedāvājums”, kurā tā bija pārņēmusi [STC] piedāvātās cenas par vienību un tās piemērojusi pieprasītajiem daudzumiem, kuri ir laboti 2013. gada 9. oktobrī. Komisija lūdza [STC] apstiprināt aprēķinus, kas izriet no labotajā dokumentā “Līgumslēdzēja piedāvājums” piedāvāto cenu par vienību piemērošanas.
4
2014. gada 7. februārī [STC] nosūtīja savu atbildi elektroniskā pasta vēstulē. Līdz ar to, tā kā piedāvājumu vērtēšanas komiteja uzskatīja, ka sniegtās atbildes neatbilst tās gaidām, Komisija 2014. gada 3. aprīļa vēstulē informēja [STC], ka tās piedāvājums ir novērtēts negatīvi. Šajā pašā vēstulē [STC] tika informēta par tā pretendenta nosaukumu, kuram piešķirts līgums, proti, [CPL Concordia Soc. coop., turpmāk tekstā – “CPL Concordia”], tā iegūto punktu skaitu un iespēju iegūt informāciju par izraudzītā piedāvājuma raksturlielumiem un salīdzinošajām priekšrocībām.
5
Ar 2014. gada 11. aprīļa vēstuli [STC] apstrīdēja piedāvājumu vērtēšanas komitejas vērtējumu gan attiecībā uz tās tehnisko piedāvājumu, gan attiecībā uz tās finansiālo piedāvājumu. Tā arī lūdza sniegt piekļuvi piedāvājumu vērtēšanas komitejas iecelšanas dokumentiem, vērtēšanas darbību protokoliem, attaisnojošo dokumentu “papildinājumu” vai “izskaidrojumu” pieprasījumiem un attiecīgajām atbildēm uz tiem, piešķiršanas klasifikācijai un punktu skaitam, kas piešķirts katram no pretendentu uzņēmumiem, ar attiecīgajiem izslēgšanas un izraudzīšanās pamatojumiem.
6
Ar 2014. gada 15. aprīļa vēstuli Komisija atgādināja [STC] tā pretendenta nosaukumu, kuram piešķirts līgums, norādīja salīdzinošo punktu skaitu un [CPL Concordia] piedāvājuma tehniskos un finansiālos raksturlielumus un nosūtīja tai piedāvājumu vērtēšanas komitejas ziņojuma izvilkumu.”
5
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2014. gada 30. maijā, STC cēla prasību, pirmkārt, atcelt 2014. gada 3. aprīļa lēmumu, ar kuru Komisija noraidīja piedāvājumu, ko tā bija iesniegusi saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā JRC IPR 2013 C04 0031 OC, lēmumu, ar kuru Komisija piešķīra tiesības slēgt līgumu CPL Concordia, kā arī ikvienu citu ar tiem saistītu, pirms vai pēc tam izdotu aktu, tostarp iespējamo lēmumu, ar kuru ir apstiprināts līgums, un pašu līgumu, kā arī Komisijas lēmumu attiecībā uz pieteikuma par piekļuvi publiskā iepirkuma procedūras dokumentiem noraidīšanu (turpmāk tekstā kopā – “apstrīdētie lēmumi”) un, otrkārt, piespriest Komisijai atsaukt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu un izstrādāt un pieņemt visus aktus, lai tai piešķirtu tiesības slēgt līgumu, vai, pakārtoti, ja kaitējums nevarētu tikt novērsts, atlīdzināt ciesto kaitējumu.
6
Ar atsevišķu dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts tajā pašā dienā, STC iesniedza pieteikumu par pagaidu noregulējumu, kurā tā būtībā lūdza Vispārējās tiesas priekšsēdētāju:
—
izdot rīkojumu apturēt apstrīdēto lēmumu izpildi;
—
atļaut pilnībā izmantot savas tiesības uz piekļuvi publiskā iepirkuma procedūras dokumentiem, nosakot pielāgotu pagaidu pasākumu, un
—
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
7
Komisija savos apsvērumos par minēto pieteikumu būtībā lūdza Vispārējās tiesas priekšsēdētāju noraidīt pieteikumu par pagaidu pasākumu noteikšanu kā daļēji nepieņemamu un pilnībā nepamatotu, kā arī atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu. Ar 2014. gada 2. septembra rīkojumu Vispārējās tiesas priekšsēdētājs atļāva CPL Concordia iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam.
8
2014. gada 8. decembrī ar pārsūdzēto rīkojumu Vispārējās tiesas priekšsēdētājs noraidīja pieteikumu par pagaidu pasākumu noteikšanu, pamatojoties uz to, ka nosacījums par fumus boni juris šajā lietā nav izpildīts. Pārsūdzētā rīkojuma 20.–31. punktā izanalizējis otro atcelšanas pamatu saistībā ar STC iesniegto finansiālo piedāvājumu, Vispārējās tiesas priekšsēdētājs šī rīkojuma 32. punktā nosprieda, ka nav jāspriež par pārējiem atcelšanas pamatiem, jo sākotnēji šķiet, ka STC piedāvājums ir noraidīts pamatoti, kas nozīmē, ka šie pārējie pamati nevar sniegt norādi uz fumus boni juris esamību.
Lietas dalībnieku prasījumi
9
STC būtībā lūdz Tiesu:
—
atcelt pārsūdzēto rīkojumu;
—
apturēt apstrīdēto lēmumu izpildi, un
—
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
10
Komisija lūdz Tiesu:
—
noraidīt apelācijas sūdzību kā nepieņemamu un katrā ziņā nepamatotu;
—
pakārtoti, noraidīt pieteikumu par pagaidu pasākumu noteikšanu, un
—
piespriest STC atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā.
11
CPL Concordia lūdz Tiesu:
—
noraidīt apelācijas sūdzību kā acīmredzami nepieņemamu un acīmredzami nepamatotu;
—
apstiprināt pārsūdzēto rīkojumu, kā arī apstrīdētos lēmumus, un
—
piespriest STC atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Par apelācijas sūdzību
12
Savas apelācijas sūdzības pamatojumam STC izvirza trīs pamatus. Katrs no šiem pamatiem attiecas uz pārsūdzētā rīkojuma 31. punktā norādīto Vispārējās tiesas priekšsēdētāja secinājumu, ka otrais atcelšanas pamats, kas ir izvirzīts pirmajā instancē, saistībā ar STC iesniegto finansiālo piedāvājumu neļauj pierādīt fumus boni juris esamību.
13
Turklāt STC apgalvo, ka tās apelācijas sūdzība attiecas arī uz pārsūdzētā rīkojuma 32.–35. punktu, kuros Vispārējās tiesas priekšsēdētājs ir izklāstījis iemeslus, kādēļ viņš uzskatīja, ka, tā kā fumus boni juris esamība, pamatojoties uz otro atcelšanas pamatu, ir noraidīta, nav jāspriež ne par pārējiem izvirzītajiem pamatiem, proti, pirmo un trešo atcelšanas pamatu, ne arī STC argumentiem par steidzamību un interešu izsvēršanu.
14
Vispirms ir jāizvērtē šīs pēdējās minētās argumentācijas pieņemamība, un tad kopā ir jāizvērtē apelācijas sūdzības trīs pamati.
Par argumentācijas saistībā ar steidzamību un interešu izsvēršanu pieņemamību, kā arī par argumentu, kuri attiecas uz pirmajā instancē izvirzīto pirmo un trešo atcelšanas pamatu, saistībā ar fumus boni juris noraidīšanu
15
Vispārējās tiesas Reglamenta 104. panta 2. punktā ir noteikts, ka pieteikumos par pagaidu noregulējumu ir jāprecizē “strīda priekšmets, apstākļi, kas nosaka steidzamību, kā arī faktiskie un tiesību pamati, kuri sākotnēji šķietami pamato prasītos pagaidu pasākumus”. Tādējādi pagaidu noregulējuma tiesnesis var apturēt piemērošanu un izpildi un noteikt citus pagaidu pasākumus, ja, ņemot vērā faktiskos un tiesību pamatus, to noteikšana sākotnēji šķiet pamatota (fumus boni juris) un tie ir jānosaka un jāīsteno steidzami, lai novērstu būtisku un neatgriezenisku kaitējumu prasītāja interesēm pirms lēmuma taisīšanas pamatlietā. Šie nosacījumi ir kumulatīvi, un tādējādi pieteikums par pagaidu noregulējuma noteikšanu ir jānoraida, ja kāds no tiem nav izpildīts. Tāpat pagaidu noregulējuma tiesnesis, ja nepieciešams, izvērtē attiecīgās intereses (rīkojums Komisija/Pilkington Group, C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558, 35. punkts un tajā minētā judikatūra).
16
Turklāt no pastāvīgās judikatūras izriet, ka atbilstoši LESD 256. panta 1. punktam, Eiropas Savienības Tiesas statūtu 58. panta pirmajai daļai un tās Reglamenta 168. panta 1. punkta d) apakšpunktam apelācijas sūdzībā precīzi ir jānorāda tā sprieduma vai rīkojuma apstrīdētās daļas, kura atcelšana tiek pieprasīta, kā arī juridiskie argumenti, kas konkrēti izvirzīti šīs prasības atbalstam. Šādai prasībai neatbilst apelācijas sūdzība, kurā nav pat izvirzīti specifiski argumenti, ar kuriem tiek identificēta kļūda tiesību piemērošanā, kas esot pieļauta pārsūdzētajā spriedumā, bet vienīgi tiek atkārtoti pamati un argumenti, kuri jau tikuši izvirzīti Vispārējā tiesā. Proti, šāda apelācijas sūdzība faktiski ir lūgums vienkārši veikt Vispārējā tiesā iesniegtā prasības pieteikuma pārskatīšanu, kas nav Tiesas kompetencē (rīkojums Goldstein/Komisija, C‑148/96 P(R), EU:C:1996:307, 23. un 24. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra; skat. arī spriedumu Nordspedizionieri di Danielis Livio u.c./Komisija, C‑62/05 P, EU:C:2007:607, 55. punkts un tajā minētā judikatūra).
17
No šī rīkojuma 15. punktā atgādinātās judikatūras izriet, ka Vispārējās tiesas priekšsēdētājs pārsūdzētā rīkojuma 35. punktā pamatoti ir uzskatījis, ka pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu ir jānoraida, neizskatot jautājumus par steidzamību un interešu izsvēršanu, jo nosacījums attiecībā uz fumus boni juris nav izpildīts. Turklāt, tā kā STC savā apelācijas sūdzībā atkārto argumentus, kurus tā ir izvirzījusi pirmajā instancē saistībā ar šiem jautājumiem, šie argumenti ir jānoraida kā nepieņemami atbilstoši šī rīkojuma 16. punktā atgādinātajai judikatūrai.
18
Saistībā ar argumentu par fumus boni juris noraidīšanu, kuri attiecas uz Vispārējā tiesā izvirzīto pirmo un trešo atcelšanas pamatu, savā apelācijas sūdzībā STC norāda, ka “Vispārējā tiesa uzskata, ka apgalvotā fumus boni juris neesamība to atbrīvo no lemšanas par pārējiem izvirzītajiem atcelšanas pamatiem”. Tādējādi tā norāda, ka tā “neatsakās no šiem atcelšanas pamatiem un tos saglabā, lai apstrīdētu Vispārējās tiesas lēmumu tos neizskatīt”, un “prasa, lai tos pieņemtu pagaidu noregulējuma tiesnesis – vai nu attiecīgā gadījumā pati Tiesa, vai Vispārējā tiesa saistībā ar lietas otrreizēju izskatīšanu”. Šajā ziņā STC skaidri atgādina savus argumentus, kas ir izvirzīti pirmajā instancē minēto pamatu pamatošanai.
19
Vispirms ir jānorāda, ka pretēji tam, ko apgalvo STC, Vispārējās tiesas priekšsēdētājs ir noraidījis argumentus par fumus boni juris, kuri attiecas uz Vispārējā tiesā izvirzīto pirmo un trešo pamatu.
20
Protams, Vispārējās tiesas priekšsēdētājs nav izvērtējis šos argumentus pēc būtības, bet pārsūdzētā rīkojuma 32. punktā viņš tomēr ir izklāstījis iemeslu, kādēļ šāda izvērtēšana nav vajadzīga, nospriežot, ka, “tā kā [STC] piedāvājums sākotnēji bija noraidīts pamatoti, piemērojot piemērojamos tiesību aktus, šķiet, ir izslēgts, ka pārējo pamatu izvērtēšana varētu sniegt norādi uz fumus boni juris esamību”.
21
Savā apelācijas sūdzībā, vienīgi norādot, ka tā apstrīd attiecīgos pārsūdzētā rīkojuma punktus un neatsakās no saviem pamatiem, kuri ir izvirzīti pirmajā instancē, kā arī atkārtojot Vispārējā tiesā sniegto argumentāciju, STC neizvirza nevienu pamatu vai argumentu, ar kuriem varētu tikt apšaubīts Vispārējās tiesas priekšsēdētāja paustais arguments par fumus boni juris, kuri attiecas uz Vispārējā tiesā izvirzīto pirmo un trešo atcelšanas pamatu, noraidīšanu. Proti, savā apelācijas sūdzībā STC neizklāsta iemeslus, kādēļ Vispārējās tiesas priekšsēdētājs būtu pieļāvis nelikumību, uzskatīdams, ka argumentu, kuri attiecas uz otro atcelšanas pamatu, noraidīšana ir pietiekams pamats līdzīgu argumentu, kuri attiecas uz abiem pārējiem pamatiem, noraidīšanai.
22
Šajos apstākļos atbilstoši šī rīkojuma 16. punktā atgādinātajai judikatūrai šī argumentācija ir jānoraida kā nepieņemama.
Par apelācijas sūdzības trim pamatiem
Lietas dalībnieku argumenti
23
Pirmais pamats būtībā ir saistīts ar faktu sagrozīšanu attiecībā uz acīmredzamas pārrakstīšanās kļūdas, kura ir ietekmējusi STC finansiālo piedāvājumu, pamatotību, kā arī to, ka Vispārējās tiesas priekšsēdētājs nav ņēmis vērā pilnvaru pārsniegšanu, ko pieļāvusi Komisija. STC uzskata, ka pārrakstīšanās kļūda tās piedāvājumā attiecas nevis uz cenām par vienību, bet gan uz atsevišķiem pakalpojumiem pieprasītajiem daudzumiem, jo tā savu piedāvājumu iesniedza, pamatojoties uz dokumenta “Līgumslēdzēja piedāvājums” novecojušu redakciju. Šajos apstākļos vienīgais iespējamais labojums būtu bijis aicināt, lai STC pati norāda savas piedāvātās cenas par vienību, ņemot vērā jaunos daudzumus. Komisijai neesot jāaizpilda dokuments “Līgumslēdzēja piedāvājums”STC vietā un tādējādi jāiejaucas piedāvājuma kopējo izmaksu noteikšanā.
24
Otrais pamats ir saistīts ar kļūdu tiesību piemērošanā, kuru ir pieļāvis Vispārējās tiesas priekšsēdētājs attiecībā uz to, ka pretendentam, nevis līgumslēdzējai iestādei esot tiesības grozīt pretendenta finansiālo piedāvājumu, lai labotu acīmredzamu pārrakstīšanās kļūdu piedāvājumā. Ņemot vērā Komisijas izdarītos grozījumus attiecībā uz pieprasītajiem daudzumiem, tai esot bijusi jādod STC iespēja norādīt jaunu cenu par vienību atkarībā no šiem daudzumiem. STC uzskata, ka piedāvātās cenas par vienību ir saistošas pretendentam tikai no piedāvājumā norādīto daudzumu viedokļa, un tā uzsver, ka tieši piedāvājuma kopējās izmaksas nosaka piešķirto punktu skaitu atbilstoši finansiālajam piedāvājumam.
25
Trešais pamats ir saistīts ar kļūdu tiesību piemērošanā, kuru ir pieļāvis Vispārējās tiesas priekšsēdētājs, ciktāl viņš ir nospriedis, ka STC veiktās izmaiņas attiecībā uz tās piedāvājumā sniegtajām cenām par vienību pēc atsevišķiem pakalpojumiem pieprasīto daudzumu grozījumiem ir bijušas prettiesiskas.
26
Komisija, kuru atbalsta CPL Concordia, norāda, ka visi trīs apelācijas sūdzības pamati ir nepieņemami un katrā ziņā nepamatoti.
Tiesas vērtējums
27
Vispirms ir jāatgādina, kā ir norādījis Vispārējās tiesas priekšsēdētājs pārsūdzētā rīkojuma 23. punktā, ka Deleģētās regulas 160. panta 3. punktā ir atļauts labot acīmredzamas kļūdas piedāvājuma formulējumā procedūras posmā pēc piedāvājumu atvēršanas tikai pēc līgumslēdzējas iestādes ierosmes, ciktāl šādas saziņas rezultātā netiek ieviestas izmaiņas piedāvājuma noteikumos. Šī tiesību norma tika pieņemta, pamatojoties uz Regulas Nr. 966/2012 112. pantu, kura 1. punktā it īpaši ir noteikts, ka šādiem kontaktiem ir jānotiek tā, lai būtu ievērota pārredzamība un vienlīdzīga attieksme.
28
Tādējādi Deleģētās regulas 160. panta 3. punkta mērķis ir ļaut labot acīmredzamas pārrakstīšanās kļūdas, kuras ir pieļāvuši pretendenti savu piedāvājumu formulējumā, vienlaikus izvairoties no tā, lai ar kontaktu starp līgumslēdzēju iestādi un pretendentu, lai labotu šādu pārrakstīšanās kļūdu, netiktu sniegta priekšrocība šim pretendentam, ļaujot viņam grozīt minēto piedāvājumu brīdī, kad pārējiem pretendentiem vairs nav šādas iespējas.
29
Šajā lietā ir skaidrs, ka Komisija ar savu 2014. gada 30. janvāra vēstuli aicināja STC labot savu piedāvājumu saskaņā ar šo pēdējo tiesību normu, uz kuru turklāt ir izdarīta atsauce.
30
Tāpat ir skaidrs, ka abas kļūdas tika pieļautas dokumenta “Līgumslēdzēja piedāvājums”, kas sākotnēji publicēts 2013. gada 17. jūlijā, 2.18. un 2.31. rindā attiecībā uz atsevišķiem pakalpojumiem pieprasītajiem daudzumiem. STC it īpaši apgalvo, ka Komisijai esot bijusi jādod tai iespēja, atbildot uz Komisijas 2014. gada 30. janvāra vēstuli, grozīt tās sākotnējā piedāvājumā, kas iesniegts 2013. gada 15. novembrī, piedāvātās cenas par vienību, lai ņemtu vērā šīs kļūdas.
31
Tomēr pārsūdzētā rīkojuma 2. punktā ir konstatēts, un turklāt STC to neapstrīd, ka datnes, kurā ietverts dokuments “Līgumslēdzēja piedāvājums”, labotā redakcija tika publicēta KPC interneta vietnē 2013. gada 9. oktobrī, proti, vairāk nekā mēnesi pirms 2013. gada 15. novembra, kas ir termiņš piedāvājumu iesniegšanai un faktiskā STC piedāvājuma iesniegšanas diena.
32
Tātad pārrakstīšanās kļūdas, kuras bija jālabo STC, atbildot uz 2014. gada 30. janvāra vēstuli, pašas par sevi nebija Komisijas sākotnējā uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu formulējumā pieļautās kļūdas, kuras bija tikušas labotas laikus. No faktiem, kas konstatēti pārsūdzētajā rīkojumā, pamatojoties uz lietas materiāliem, un it īpaši no tā 2., 3. un 24. punkta izriet, ka labojamās kļūdas drīzāk izriet no tā, ka STC savā 2013. gada 15. novembrī iesniegtajā piedāvājumā nebija ņēmusi vērā 2013. gada 9. oktobrī izdarītos grozījumus attiecībā uz tehniskajai apkopei un elektroapgādes iekārtām pieprasītajiem daudzumiem.
33
Kā Vispārējās tiesas priekšsēdētājs pamatoti ir norādījis pārsūdzētā rīkojuma 24. punktā, tādējādi STC ir pieļāvusi pārrakstīšanās kļūdas tās piedāvājuma formulējumā Deleģētās regulas 160. panta 3. punkta izpratnē, jo tā ir izmantojusi nepareizus daudzumus attiecībā uz šiem pakalpojumiem, kuri ir norādīti sākotnēji publicētajā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu.
34
Protams, kā norāda STC, šīs kļūdas attiecās uz minētajiem pakalpojumiem pieprasītajiem daudzumiem, nevis uz cenām par vienību, kuras tiek piedāvātas pašas par sevi. Tomēr, kā Vispārējās tiesas priekšsēdētājs pamatoti ir norādījis pārsūdzētā rīkojuma 25.–27. punktā, minētajām kļūdām ir bijusi tieša ietekme uz STC finansiālo piedāvājumu, jo tās ir ietekmējušas piedāvājuma kopējās summas aprēķinu, izmantojot šīs cenas.
35
Tā kā Vispārējās tiesas priekšsēdētājs, vienlaikus norādot, ka labojamās kļūdas, kuras ir pieļāvusi nevis līgumslēdzēja iestāde, bet gan pretendents, attiecās uz atsevišķiem pakalpojumiem pieprasītajiem daudzumiem, pareizi ir identificējis to ietekmi uz piedāvājuma kopējām izmaksām, STC argumenti, kas ir izvirzīti tās apelācijas sūdzības pirmajā pamatā un ir saistīti ar faktu sagrozīšanu attiecībā uz tādu acīmredzamu pārrakstīšanās kļūdu pamatotību, kuras ir ietekmējušas tās finansiālo piedāvājumu, ir jānoraida.
36
Proti, šie argumenti neļauj secināt, ka minētās kļūdas pārsūdzētajā rīkojumā būtu izvērtētas tādējādi, ka ir sagrozīti lietas materiāli.
37
Turklāt kopā ir jāizvērtē visi STC argumenti, kas ir izvirzīti apelācijas sūdzības pirmajā pamatā un kas ir saistīti ar to, ka nav ņemta vērā pilnvaru pārsniegšana, ko pieļāvusi Komisija, kā arī argumenti, kurus STC ir izvirzījusi savā apelācijas sūdzības otrajā un trešajā pamatā. Visos šajos argumentos STC būtībā norāda, ka Vispārējās tiesas priekšsēdētājs ir pieļāvis nelikumības, nospriezdams, ka Vispārējā tiesā izvirzītais otrais atcelšanas pamats neļauj pierādīt fumus boni juris esamību, neraugoties uz Komisijas pieļautajām kļūdām tiesību piemērošanā, kuru rezultātā STC piedāvājums esot saņēmis noraidošu vērtējumu, kas tai tika paziņots 2014. gada 3. aprīlī. Šīs kļūdas attiecoties uz procedūras, kas ir jāievēro, piemērošanu šajā lietā, lai labotu acīmredzamas pārrakstīšanās kļūdas, kuras ir ietekmējušas pretendenta piedāvājumu.
38
Šajā ziņā STC savā apelācijas sūdzības pirmajā un otrajā pamatā pamatoti norāda, ka vienīgi pretendents var noteikt sava piedāvājuma saturu. Proti, lai gan Deleģētās regulas 160. panta 3. punktā ir atļauts līgumslēdzējai iestādei uzņemties iniciatīvu, lai sazinātos ar pretendentu un lai ļautu viņam labot savu piedāvājumu, tajā tai nav piešķirtas pilnvaras grozīt šo piedāvājumu pretendenta vārdā.
39
Šajā lietā, kā Vispārējās tiesas priekšsēdētājs pamatoti ir nospriedis pārsūdzētā rīkojuma 25. punktā, Komisija faktiski ir sazinājusies ar STC, lai ļautu tai labot konstatētās acīmredzamās pārrakstīšanās kļūdas atbilstoši Deleģētās regulas 160. panta 3. punktam.
40
Protams, kā izriet no pārsūdzētā rīkojuma 3. punkta, Komisija savā 2014. gada 30. janvāra vēstulē nosūtīja STC dokumentu “Līgumslēdzēja piedāvājums” tā atjaunotajā redakcijā, kurā ir norādītas cenas par vienību, kā arī labotā piedāvājuma kopējās izmaksas. Tomēr, tā kā STC savā 2014. gada 7. februāra elektroniskā pasta vēstulē norādīja, ka tā neapstiprinot šādi piedāvātās izmaiņas un drīzāk saglabātu sava piedāvājuma kopējo summu, tādējādi grozot sākotnēji norādītās cenas par vienību, Komisija ņēma vērā šo pretendenta nostāju. Proti, kā Vispārējās tiesas priekšsēdētājs ir norādījis pārsūdzētā rīkojuma 4. punktā, tieši pamatojoties uz šo atbildi uz Komisijas 2014. gada 30. janvāra vēstuli, tā pieņēma savu turpmāko lēmumu, kas ietverts tās 2014. gada 3. aprīļa vēstulē, noraidīt STC piedāvājumu, kuru pēdējā minētā bija grozījusi.
41
Ir jākonstatē, ka, šādi rīkojoties, Komisija nav grozījusi STC piedāvājumu tās vietā un ka, pretēji STC argumentiem, Vispārējās tiesas priekšsēdētājs pārsūdzētajā rīkojumā nav nospriedis, ka šādas izmaiņas būtu bijušas likumīgas. Kā Vispārējās tiesas priekšsēdētājs ir nospriedis pārsūdzētā rīkojuma 25. punktā, sākotnēji Komisija nav pārkāpusi savas pilnvaras sazināties ar pretendentu, jo tā ir tikai piedāvājusi STC labot tās piedāvājumā minēto atsevišķu pakalpojumu daudzumus.
42
Tāpat STC apgalvo, ka Vispārējās tiesas priekšsēdētājs ir pieļāvis kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz fumus boni juris esamības vērtējumu saistībā ar jautājumu, vai Komisija pamatoti ir noraidījusi STC piedāvājumu, pamatojoties uz to, ka tā drīzāk bija grozījusi sava finansiālā piedāvājuma noteikumus, nevis to labojusi.
43
Šajā ziņā jāatgādina, ka saskaņā ar šī rīkojuma 28. punktā nospriesto pretendenta pieļautās pārrakstīšanās kļūdas labojums tā piedāvājuma formulējumā atbilstoši Deleģētās regulas 160. panta 3. punktam viņam neļauj piedāvājumu grozīt un šādi viņam piešķirt nepamatotu priekšrocību.
44
No minētā izriet, ka nekādas finansiālā piedāvājuma izmaiņas, uz kurām neattiecas acīmredzamas pārrakstīšanās kļūdas tā formulējumā, mehānisks labojums vai kuras automātiski neizriet no šāda labojuma, netiek pieļautas saskaņā ar Deleģētās regulas 160. panta 3. punktu. Proti, līgumslēdzēja iestāde pēc piedāvājumu atvēršanas nevar dot iespēju vienam pretendentam grozīt sava piedāvājuma noteikumus, jo tā tiktu pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, kā arī pārkāpti minētās tiesību normas noteikumi.
45
STC uzskata, ka cenu par vienību labojums, kas norādīts tās 2014. gada 7. februāra elektroniskā pasta vēstulē, esot bijis pieļaujams, jo tā neesot grozījusi sava piedāvājuma kopējās izmaksas. Tomēr Vispārējās tiesas priekšsēdētājs pārsūdzētā rīkojuma 27. punktā pamatoti ir norādījis, ka ar STC veiktajām izmaiņām šajā elektroniskā pasta vēstulē tikusi dubultota tās piedāvājuma summa attiecībā uz cenu par pakalpojumiem, kuriem pieprasītie daudzumi ir tikuši dalīti ar divi, un šī sprieduma 29. punktā ir norādījis, ka piedāvājuma kopējās izmaksas tikušas aprēķinātas automātiski, ņemot vērā pieprasītos daudzumus un cenas par vienību, jo šīs cenas bija vienīgās, kuras kandidātiem bija jānorāda dokumentā “Līgumslēdzēja piedāvājums”.
46
Ņemot vērā šos konstatējumus un ievērojot šī rīkojuma 44. punktā nospriesto, Vispārējās tiesas priekšsēdētājs pārsūdzētā rīkojuma 28. punktā saistībā ar iepriekšēju pārbaudi par fumus boni juris esamību arī pamatoti ir norādījis, ka STC nevarēja tikt dota iespēja no jauna izvērtēt tās cenas par vienību atkarībā no pieprasītajiem daudzumiem pēc piedāvājumu iesniegšanas laikposma beigām, un pārsūdzētā rīkojuma 29. punktā ir norādījis, ka šīs cenas, šķiet, ir piedāvājuma būtiska sastāvdaļa. Proti, STC piedāvājuma labojums, kurā ir grozītas sākotnēji iesniegtās cenas par vienību, būtu varējis tai sniegt nepamatotu priekšrocību salīdzinājumā ar citiem pretendentiem un tātad varētu izrādīties pretrunā Deleģētās regulas 160. panta 3. punktam un vienlīdzīgas attieksmes principam.
47
Šajos apstākļos Vispārējās tiesas priekšsēdētājs pārsūdzētā rīkojuma 25. un 30. punktā pamatoti ir nospriedis, ka vienīgais iespējamais labojums, prettiesiski negrozot piedāvājumu, sākotnēji, šķiet, ietvēra vienīgi cenu par vienību, kuras norādītas sākotnējā 2013. gada 15. novembra piedāvājumā, piemērošanu jaunajiem daudzumiem, kuri prasīti 2013. gada 9. oktobrī grozītajā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu. Pārsūdzētā rīkojuma 25. un 27. punktā viņš pamatoti ir norādījis, ka Komisija sākotnēji bija rīkojusies likumīgi, piedāvājot šo labojumu atbilstoši tai piešķirtajām pilnvarām, savukārt STC, vēloties saglabāt sava piedāvājuma kopējās izmaksas, lai arī pieprasītie daudzumi tika grozīti, bija grozījusi šī piedāvājuma noteikumus.
48
No iepriekš minētā izriet, ka nevar tikt pieņemti STC argumenti, ka pretēji tam, ko pārsūdzētajā rīkojumā ir nospriedis Vispārējās tiesas priekšsēdētājs, tai bija tiesības labot tās sākotnējā piedāvājumā iesniegtās cenas par vienību, kā STC to izdarīja savā 2014. gada 7. februāra elektroniskā pasta vēstulē.
49
Tādējādi neviens no apelācijas sūdzības pamatiem neļauj secināt, ka Vispārējās tiesas priekšsēdētājs būtu pieļāvis nelikumību, uzskatīdams, ka, pamatojoties uz argumentiem, kas viņam iesniegti, un neskarot lietas izskatīšanu pēc būtības, otrais atcelšanas pamats neļauj pierādīt fumus boni juris esamību.
50
Līdz ar to apelācijas sūdzība ir jānoraida pilnībā un nav jāspriež par to STC prasījumu pieņemamību, kuri ir saistīti ar apstrīdēto lēmumu izpildes apturēšanu. Proti, lai gan šie prasījumi ir iesniegti tikai pakārtoti, ir jākonstatē, ka tie būtu atbilstoši vienīgi pārsūdzētā rīkojuma atcelšanas gadījumā.
Par tiesāšanās izdevumiem
51
Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 184. panta 2. punktu Tiesa lemj par tiesāšanās izdevumiem, ja apelācijas sūdzība nav pamatota. Atbilstoši šī paša reglamenta 138. panta 1. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz tā 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija un CPL Concordia ir prasījušas piespriest STC atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šis spriedums tai nav labvēlīgs, ir jāpiespriež STC atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā.
Ar šādu pamatojumu Tiesas priekšsēdētāja vietnieks izdod rīkojumu:
1)
apelācijas sūdzību noraidīt;
2)
STC SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā.
[Paraksts]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – itāļu.