VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (prejudiciālā palāta)
2025. gada 26. novembrī (*)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Akcīzes nodoklis – Direktīva 2008/118/EK – Direktīvas 2008/118 10. panta 2. un 4. punkts – Akcīzes preču pārvietošanas laikā izdarīts pārkāpums – To preču pārvietošana, kam piemēro atliktās nodokļa maksāšanas režīmu – Pārkāpuma konstatēšana pārvietošanas laikā – Preču iztrūkuma konstatēšana izkraušanas no transporta līdzekļa laikā
Lietā T‑690/24 [Kolinsen] (i)
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Gerechtshof’s‑Hertogenbosch (Hertogenbosas apelācijas tiesa, Nīderlande) iesniegusi ar 2024. gada 18. decembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 30. decembrī, tiesvedībā
Inspecteur van de Douane
pret
FL,
VISPĀRĒJĀ TIESA (prejudiciālā palāta)
apspriežu laikā šādā sastāvā: priekšsēdētājs S. Papasavs [S. Papasavvas], tiesneši M. Sampols Pukuruļs [M. Sampol Pucurull], G. Šteinfate [G. Steinfatt], D. Petrlīks [D. Petrlík] (referents) un G. Valasidis [W. Valasidis],
ģenerāladvokāts: H. Martins i Peress de Nanklaress [J. Martín y Pérez de Nanclares],
sekretārs: V. Di Buči [V. Di Bucci],
ņemot vērā, ka 2025. gada 16. janvārī Tiesa atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 50.b panta trešajai daļai nodevusi Vispārējai tiesai lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu,
ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas statūtu 50.b panta pirmās daļas b) punktā paredzēto jomu un patstāvīga interpretācijas jautājuma neesību minēto statūtu 50.b panta otrās daļas izpratnē,
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–        FL vārdā – N. P. J. Ooyevaar,
–        Beļģijas valdības vārdā – S. Baeyens un M. Jacobs, pārstāvji,
–        Nīderlandes valdības vārdā – M. K. Bulterman un P. Huurnink, pārstāvji,
–        Zviedrijas valdības vārdā – H. Eklinder, F.‑L. Göransson, C. Meyer‑Seitz un J. Olsson, pārstāvji,
–        Eiropas Komisijas vārdā – M. Björkland un W. Roels, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1        Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Direktīvas 2008/118/EK (2008. gada 16. decembris) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (OV 2009, L 9, 12. lpp.), 10. panta 2. un 4. punktu.
2        Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Inspecteur van de Douane (Muitas inspektors, Nīderlande; turpmāk tekstā – “inspektors”) un FL par tā akcīzes nodokļa atmaksu, ko FL samaksājis par iztrūkstošu etilspirta daudzumu, kas konstatēts, piegādājot šo preci akcīzes preču noliktavā Nīderlandē.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3        No 2023. gada 13. februāra Direktīva 2008/118 ir atcelta un aizstāta ar Padomes Direktīvu (ES) 2020/262 (2019. gada 19. decembris), ar ko nosaka akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu (OV 2020, L 58, 4. lpp.). Tomēr, ņemot vērā pamatlietas faktu norises laiku, šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu jāizskata atbilstoši Direktīvas 2008/118 tiesību normām.
4        Direktīvas 2008/118 11. apsvērumā noteikts:
“Pārkāpuma gadījumā akcīzes nodoklis būtu jāuzliek dalībvalstī, kuras teritorijā ir izdarīts pārkāpums, kas ir bijis par iemeslu preču nodošanai patēriņam vai, ja nav iespējams noteikt, kur tas ir izdarīts, – tajā dalībvalstī, kur tas tika konstatēts. Ja akcīzes preces nesasniedz galamērķi, bet nav konstatēts neviens pārkāpums, ir jāuzskata, ka pārkāpums ir izdarīts nosūtītājā dalībvalstī.”
5        Direktīvas 2008/118 4. pantā noteikts:
“Šajā direktīvā, kā arī tās īstenošanas noteikumos piemēro šādas definīcijas:
[..]
7)      “atliktās nodokļa maksāšanas režīms” ir nodokļa režīms, kuru piemēro tādu akcīzes preču ražošanai, pārstrādei, glabāšanai vai pārvietošanai, uz ko neattiecas muitas maksājumu atlikšanas procedūra vai režīms, un kura rezultātā akcīzes nodokļa maksāšanu atliek;
[..]
11)      “akcīzes preču noliktava” ir vieta, kur apstiprināts noliktavas turētājs, veicot savu darbību, ražo, pārstrādā, glabā, saņem vai nosūta akcīzes preces atliktās nodokļa maksāšanas režīmā, ievērojot īpašus noteikumus, ko noteikušas tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā atrodas attiecīgā akcīzes preču noliktava.”
6        Direktīvas 2008/118 7. pantā paredzēts:
“1.      Akcīzes nodoklis kļūst uzliekams brīdī, kad preces nodod patēriņam, un dalībvalstī, kurā to veic.
2.      Šajā direktīvā “nodošana patēriņam” ir:
a)      akcīzes preču novirzīšana, arī nelikumīga novirzīšana, no atliktās nodokļa maksāšanas režīma;
[..]
4.      Ja akcīzes precēm piemēro atliktās nodokļa maksāšanas režīmu, tad pilnīgu to iznīcināšanu vai neatgriezenisku zudumu, tostarp zudumu, kas rodas tādu preču būtības, neparedzētu apstākļu vai nepārvaramas varas, vai dalībvalsts kompetento iestāžu izsniegtās atļaujas dēļ, neuzskata par nodošanu patēriņam.
Šajā direktīvā par pilnīgi iznīcinātām vai neatgriezeniski zudušām uzskata preces, kuras kā akcīzes preces ir kļuvušas nederīgas turpmākam izmantojumam.
Par akcīzes preču pilnīgu iznīcināšanu vai neatgriezenisku zudumu sniedz pienācīgus pierādījumus tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kurā notika attiecīgo akcīzes preču pilnīga iznīcināšana vai neatgriezenisks zudums vai – ja nav iespējams noteikt, kur tika izraisīts zaudējums, – kur to konstatēja.
[..]”
7        Direktīvas 2008/118 10. pantā noteikts:
“1.      Ja ir izdarīts pārkāpums, akcīzes preces pārvietojot atliktās nodokļa maksāšanas režīmā, kā rezultātā tās nodotas patēriņam saskaņā ar 7. panta 2. punkta a) [apakšpunktu], nodošana patēriņam notiek dalībvalstī, kurā tika izdarīts attiecīgais pārkāpums.
2.      Ja ir konstatēts pārkāpums, pārvietojot akcīzes preces atliktās nodokļa maksāšanas režīmā, kā rezultātā tās nodotas patēriņam saskaņā ar 7. panta 2. punkta a) [apakšpunktu], un nav iespējams noteikt, kur ticis izdarīts pārkāpums, uzskata, ka tas izdarīts attiecīgajā dalībvalstī un brīdī, kad pārkāpums konstatēts.
[..]
4.      Kad akcīzes preces, ko pārvieto, piemērojot atliktās nodokļa maksāšanas režīmu, nav sasniegušas galamērķi un ja pārvietošanas brīdī nav konstatēts neviens pārkāpums, kura rezultātā akcīzes preces ir nodotas patēriņam saskaņā ar 7. panta 2. punkta a) apakšpunktu, uzskata, ka pārkāpums ir izdarīts nosūtītājā dalībvalstī un brīdī, kad pārvietošana sākta, ja vien četru mēnešu laikā no pārvietošanas sākuma saskaņā ar 20. panta 1. punktu nosūtītājas dalībvalsts kompetentajām iestādēm netiek iesniegti pienācīgi pierādījumi par to, ka pārvietošana pabeigta saskaņā ar 20. panta 2. punktu, vai par vietu, kurā ticis izdarīts pārkāpums.
[..]
6.      Šajā pantā “pārkāpums” ir situācija, kas rodas, pārvietojot akcīzes preces atliktās nodokļa maksāšanas režīmā, kas nav minēta 7. panta 4. punktā, kad akcīzes preču pārvietošana vai pārvietošanas daļa nav pabeigta saskaņā ar 20. panta 2. punktu.”
8        Direktīvas 2008/118 17. panta 1. punktā paredzēts:
“Piemērojot atliktās nodokļa maksāšanas režīmu, akcīzes preces drīkst pārvietot [Eiropas Savienības] teritorijā, tostarp, ja preces pārvieto, šķērsojot trešās valsts teritoriju vai trešo teritoriju:
a)      no akcīzes preču noliktavas:
i)      uz citu akcīzes preču noliktavu;
[..]”
9        Direktīvas 2008/118 20. panta 2. punktā paredzēts:
“Gadījumos, kas minēti 17. panta 1. punkta a) [apakšpunkta] i), [..], akcīzes preču pārvietošana atliktās nodokļa maksāšanas režīmā beidzas, kad akcīzes saņēmējs ir saņēmis akcīzes preču sūtījumu [..].”
Valsts tiesības
10      1991. gada 31. oktobra Wet op de accijns (Likums par akcīzes nodokli; Stb. 1991, Nr. 561), redakcijā, kas piemērojama pamatlietā, 2.b panta 2. punkts formulēts šādi:
“Gadījumos, kas minēti 2.a panta 1. punkta a), b), c) un e) apakšpunktā, 2. punktā un 3. punkta a), b), c) un e) apakšpunktā, akcīzes preču pārvietošana atliktās nodokļa maksāšanas režīmā beidzas, kad akcīzes saņēmējs ir saņēmis akcīzes preču sūtījumu [..].”
11      Likuma par akcīzes nodokli 2.c pantā paredzēts:
“[..]
2.      Ja Nīderlandē tiek konstatēts, ka 1. punktā minēto akcīzes preču pārvietošanas laikā ir noticis pārkāpums, un šīs preces nodotas patēriņam, kā minēts 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā, un nav iespējams noteikt, kur šis pārkāpums ir noticis, uzskata, ka tas ir noticis Nīderlandē brīdī, kad pārkāpums tika konstatēts.
[..]
7.      Šajā pantā par pārkāpumu uzskata situāciju, kas nav minēta 2. panta 5. punktā un kura rodas to akcīzes preču pārvietošanas laikā, kurām piemēro atliktās nodokļa maksāšanas režīmu, un tādējādi akcīzes nodokļa preču vai to daļas pārvietošana nav pabeigta atbilstoši 2.b panta 2. punktam.
[..]”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
12      FL ar kuģi 2019. gada martā un aprīlī piegādāja divas kravas attiecīgi 1 680 018 un 1 460 715 litrus beztaras etilspirta no akcīzes preču noliktavas Beļģijā uz akcīzes preču noliktavu Nīderlandē. Pārvietojot akcīzes preces, tām tika piemērots atliktās nodokļa maksāšanas režīms, kas paredzēts Direktīvas 2008/118 17.–31. pantā.
13      Pēc nonākšanas galamērķī saņēmējs konstatēja, ka piegādāts mazāks etilspirta daudzums – attiecīgi par 9239 un 4732 litriem mazāk, nekā norādīts elektroniskajos administratīvajos dokumentos, kas sagatavoti, lai piemērotu atliktās nodokļa maksāšanas režīmu.
14      Ar divām elektroniskā pasta vēstulēm, kas nosūtītas 2019. gada jūlijā, inspektors informēja FL par pienākumu samaksāt Nīderlandei akcīzes nodokli attiecīgi 42 405 EUR un 5889 EUR par konstatēto etilspirta iztrūkumu.
15      Saskaņā ar inspektora sniegto informāciju FL iesniedza Nīderlandē divas akcīzes nodokļa deklarācijas par 42 405 EUR un 5889 EUR un tās samaksāja. Turklāt Beļģijas Karaliste arī iekasēja akcīzes nodokli 49 997,60 EUR apmērā par pirmo no abām attiecīgajām piegādēm.
16      FL iesniedza sūdzību inspektoram, un tas ar 2020. gada 30. janvāra lēmumu noraidīja šo sūdzību un atteicās atmaksāt FL iekasēto akcīzes nodokli.
17      Ar 2022. gada 20. jūnija nolēmumu rechtbank Zeeland‑West‑Brabant (Zēlandes un Rietumbrabantes tiesa, Nīderlande) apmierināja FL celtās prasības pret inspektora lēmumu un nosprieda, ka FL jāsaņem tā akcīzes nodokļa atmaksa, ko tas samaksājis Nīderlandē.
18      Inspektors iesniedza apelācijas sūdzību iesniedzējtiesā Gerechtshof’s‑Hertogenbosch (Hertogenbosas apelācijas tiesa, Nīderlande).
19      Iesniedzējtiesa pauž šaubas, vai akcīzes nodoklis par piegādātā etilspirta iztrūkstošo daudzumu bija iekasējams Nīderlandē, pamatojoties uz Direktīvas 2008/118 10. panta 2. punktu, vai Beļģijā, pamatojoties uz šīs direktīvas 10. panta 4. punktu. Konkrēti – tā būtībā vaicā, vai akcīzes preču, kam piemēro atliktās nodokļa maksāšanas režīmu, iztrūkuma konstatējums, izkraujot transportlīdzekli, kurā atradās minētās preces, ir uzskatāms par minētās direktīvas 10. panta 2. punkta pārkāpuma konstatējumu akcīzes preču pārvietošanas laikā vai drīzāk par situāciju, kad akcīzes preces nav sasniegušas galamērķi, nekonstatējot pārkāpumu pārvietošanas laikā tās pašas direktīvas 10. panta 4. punkta izpratnē.
20      Šādos apstākļos Gerechtshof’s‑Hertogenbosch (Hertogenbosas apelācijas tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai Direktīvas [2008/118] 10. panta 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka nosacījumi ir izpildīti, ja akcīzes preces, kam piemēro atliktās nodokļa maksāšanas režīmu, nenonāk galamērķī pilnā komplektācijā vai nemaz, un iztrūkums (preču neesība) ir konstatēts tikai transportlīdzekļa izkraušanas laikā, un tālab šāds iztrūkums ir pārkāpums, un akcīzes nodokli iekasēt ir tiesīga saņēmēja dalībvalsts? Vai arī par pārkāpumu ir uzskatāms nezināms notikums, kas izraisīja iztrūkumu, Direktīvas [2008/118] 10. panta 4. punkta izpratnē, un tādējādi nodokli iekasēt ir tiesīga nosūtītāja dalībvalsts?”
Par prejudiciālo jautājumu
21      Ar šo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2008/118 10. panta 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams situācijā, kad akcīzes preces, kam tiek piemērots atliktās nodokļa maksāšanas režīms un kuras tiek pārvietotas, nav nonākušas galamērķī pilnā komplektācijā un iztrūkums konstatēts tikai tā transportlīdzekļa izkraušanas laikā, kurā atradās minētās preces, un tālab tiek uzskatīts, ka pārkāpums šīs tiesību normas izpratnē izdarīts galamērķa valstī un akcīzes nodoklis jāiekasē tajā.
22      Vispirms jāatgādina, ka saskaņā ar Direktīvas 2008/118 2. pantu ar akcīzes nodokli apliek šīs direktīvas 1. pantā minētās preces, ja tās tiek ražotas Eiropas Savienības teritorijā vai tās importētas šajā teritorijā. Lai gan akcīzes nodoklis jāmaksā par attiecīgo preču ražošanu vai importu minētajā teritorijā, šis nodoklis atbilstoši Direktīvas 2008/118 7. panta 1. punktam tiek iekasēts tikai brīdī, kad šīs preces tiek nodotas patēriņam.
23      Saskaņā ar Direktīvas 2008/118 17. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punktu akcīzes preces, kam piemēro atliktās nodokļa maksāšanas režīmu, drīkst pārvietot Savienības teritorijā, tostarp, kā pamatlietā, no akcīzes preču noliktavas vienā dalībvalstī uz akcīzes preču noliktavu citā dalībvalstī. Šādam atlikšanas režīmam ir raksturīgi, ka akcīzes nodoklis par precēm, kam piemēro režīms, vēl nav iekasējams, kaut gan fakts, kas rada aplikšanu ar nodokli, jau ir noticis. Tādēļ attiecībā uz akcīzes precēm, kam piemēro šādu režīmu, akcīzes nodokļa iekasēšana tiek atlikta līdz brīdim, kad ir izpildīts iekasēšanas nosacījums (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 28. janvāris, BP Europa, C‑64/15, EU:C:2016:62, 22. punkts un tajā minētā judikatūra).
24      Attiecībā uz akcīzes precēm, kurām tiek piemērots atliktās nodokļa maksāšanas režīms un kuras tiek pārvietotas (turpmāk tekstā – “akcīzes preces”), Direktīvas 2008/118 7. panta 2. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts, ka jebkura novirzīšanās no šī režīma neatkarīgi no tā, vai tā ir likumīga vai nelikumīga, ir uzskatāma par nodošanu patēriņam.
25      Šajā kontekstā Direktīvas 2008/118 10. panta mērķis ir noteikt tās dalībvalsts identificēšanas noteikumus, kurā akcīzes preces jāatzīst par nodotām patēriņam, jo pārvietošanas laikā ir izdarīti pārkāpumi.
26      Šajā ziņā jāatgādina, ka Direktīvas 2008/118 10. panta piemērošanas nolūkā 10. panta 6. punktā “pārkāpums” ir situācija, kas rodas, pārvietojot akcīzes preces, kura nav minēta 7. panta 4. punktā, kad akcīzes preču vai to daļas pārvietošana atbilstoši 20. panta 2. punktam nav pabeigta.
27      Attiecībā uz jēdzienu “pārkāpums” Tiesa jau ir nospriedusi, ka iztrūkuma konstatācija, kad tiek piegādātas akcīzes preces, noteikti ir jau notikusi situācija, kurā iztrūkstošās preces nav tikušas piegādātas, un tālab to pārvietošana atbilstoši Direktīvas 2008/118 20. panta 2. punktam nav beigusies. Tādējādi minētā situācija šīs direktīvas 10. panta 6. punkta izpratnē ir pārkāpums. Šāda veida pārkāpums noteikti nozīmē novirzīšanos no atliktās nodokļa maksāšanas režīma, un tādējādi tā ir nodošana patēriņam, par kuru ir runa minētās direktīvas 7. panta 2. punkta a) apakšpunktā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 28. janvāris, BP Europa, C‑64/15, EU:C:2016:62, 43. punkts).
28      Šajā ziņā jāuzsver, ka tieši preču iztrūkuma konstatācija piegādes laikā kā tāda nav pārkāpums Direktīvas 2008/118 10. panta 6. punkta izpratnē. Proti, situācija, kas šī sprieduma 27. punktā minētajā judikatūrā ir kvalificēta par pārkāpumu, ir tāda, kurā iztrūkstošās preces nav piegādātas, un tādējādi minēto preču pārvietošana atbilstoši Direktīvas 2008/118 20. panta 2. punktam nav beigusies. Tālab pārkāpums šīs direktīvas 10. panta 6. punkta izpratnē ir iztrūkuma esība kā tāda.
29      Turklāt, tā kā pārkāpuma jēdziens ir definēts vienādi visā Direktīvas 2008/118 10. pantā, tam ir jābūt vienādai nozīmei gan minētās direktīvas 10. panta 2. punkta, gan 10. panta 4. punkta piemērošanas nolūkā. Tādējādi situācija, kad iztrūkstošās preces nav iekļautas to akcīzes preču piegādē, kuras tiek pārvietotas, var būt pārkāpums Direktīvas 2008/118 10. panta 6. punkta izpratnē atkarībā no minētās direktīvas 10. panta 2. punktā vai arī tās 10. panta 4. punktā minētajiem apstākļiem.
30      Šajā ziņā no Direktīvas 2008/118 10. panta 2. un 4. punkta formulējuma izriet, ka šīs direktīvas 10. panta 2. punkts piemērojams, ja pārkāpums ir konstatēts, “pārvietojot” akcīzes preces, savukārt minētās direktīvas 10. panta 4. punkts attiecas uz gadījumu, kad pārkāpums, lai gan tas ir izdarīts pārvietošanas laikā, nav ticis konstatēts tās laikā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 28. janvāris, BP Europa, C‑64/15, EU:C:2016:62, 38. un 53. punkts).
31      Tādējādi jāpārbauda, vai akcīzes preču iztrūkuma konstatācija, kas veikta, izkraujot transportlīdzekli, kurā atradās šīs preces, jāuzskata par tādu, kas joprojām notiek šo preču pārvietošanas laikā Direktīvas 2008/118 10. panta 2. punkta izpratnē vai pēc šīs pārvietošanas beigām.
32      Šajā ziņā no Direktīvas 2008/118 20. panta 2. punkta vispirms izriet, ka akcīzes preču pārvietošana no vienas akcīzes preču noliktavas uz citu akcīzes preču noliktavu beidzas, ja saņēmējs šo preču piegādi ir saņēmis.
33      Turpinājumā – no konteksta, kādā iekļaujas Direktīvas 2008/118 20. panta 2. punkts, izriet, ka Savienības likumdevējs ir vēlējies akcīzes preču faktisku saņemšanu padarīt par noteicošo elementu attiecībā uz apstākļiem, kādos jānovērtē šo preču pārvietošana to piegādes laikā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 28. janvāris, BP Europa, C‑64/15, EU:C:2016:62, 30. punkts).
34      Papildus – ja sūtījuma saņemšana būtu jāuzskata par notikušu brīdī, kad akcīzes preču transportlīdzeklis ir ieradies galamērķī, bet saņēmējs vēl nav noteicis faktiski piegādāto preču daudzumu, nodokļa iekasēšanas pienākums rastos, neievērojot prasības, kas izriet no attiecīgā nodokļa rakstura, kura pamatā ir precīza informācija par patēriņam nodoto preču daudzumu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 28. janvāris, BP Europa, C‑64/15, EU:C:2016:62, 32. un 33. punkts).
35      Visbeidzot jānorāda, ka akcīzes preces parasti tiek piegādātas akcīzes preču noliktavas turētājam. Savienības likumdevējs, Direktīvas 2008/118 16. panta 2. punkta d) apakšpunktā izvirzot noliktavas turētājam prasību ievest akcīzes preču noliktavā un uzskaitīt visas akcīzes preces, kam tiek piemērots atliktās nodokļa maksāšanas režīms un kuras tiek pārvietotas, līdzko pārvietošana ir beigusies, lai tādējādi šīs fiziskās un grāmatvedības darbības atbilstu pārvietošanas beigām, ir iecerējis šīs beigas noteikt brīdī, kad noliktavas turētājs attiecīgās preces ir faktiski saņēmis un kad to daudzumu var precīzi izmērīt, lai iegrāmatotu noliktavas dokumentos (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 28. janvāris, BP Europa, C‑64/15, EU:C:2016:62, 34. punkts.
36      Šādos apstākļos Direktīvas 2008/118 20. panta 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka akcīzes preču pārvietošana jāuzskata par pabeigtu tikai tad, kad saņēmējs precīzi zina faktiski saņemto preču daudzumu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 28. janvāris, BP Europa, C‑64/15, EU:C:2016:62, 32. punkts).
37      Tālab nevar uzskatīt, ka akcīzes preču pārvietošana ir pabeigta pirms transportlīdzekļa, kurā atrodas šīs preces, pilnīgas izkraušanas, jo šāda izkraušana vai pārbaude pirms tās ļauj saņēmējam iegūt precīzu informāciju par faktiski saņemto preču daudzumu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 28. janvāris, BP Europa, C‑64/15, EU:C:2016:62, 33. punkts).
38      No tā izriet, ka preču iztrūkuma konstatācija, kas veikta transportlīdzekļa, kurā atrodas šīs preces, izkraušanas laikā vai pēc tā pilnīgas izkraušanas, jāuzskata par tādu, kas joprojām notiek šo preču pārvietošanas laikā Direktīvas 2008/118 10. panta 2. punkta izpratnē.
39      Šo secinājumu neietekmē iesniedzējtiesas jautājums, ka, piešķirot šādu tvērumu Direktīvas 2008/118 10. panta 2. punktam, minētās direktīvas 10. panta 4. punktam varētu tikt atņemta jēga, jo preču iztrūkums vienmēr tiktu konstatēts vēlākais transportlīdzekļa izkraušanas laikā, un ka tādējādi uz šādu situāciju joprojām attiektos šīs direktīvas 10. panta 2. punkts.
40      Proti, Direktīvas 2008/118 10. panta 4. punkts vienmēr ir piemērojams tostarp tad, ja akcīzes preču daudzums, ko saņem saņēmējs, ir mazāks par daudzumu, kāds tam bija jāsaņem, bet kaut kādu iemeslu dēļ šis pārkāpums nav konstatēts pārvietošanas laikā, bet vēlāk. Tā tas it īpaši var būt gadījumā, ja saņēmējs nav pārbaudījis preču daudzumu to izkraušanas laikā un preču iztrūkums konstatēts tikai pēc minēto preču pārvietošanas beigām vai arī ja saņēmējs kļūdainas preču daudzuma pārbaudes to izkraušanas laikā dēļ ir uzskatījis, ka piegādātais daudzums ir pilnīgs, un iztrūkums konstatēts tikai vēlāk.
41      Tāpat Direktīvas 2008/118 11. apsvērums nevar sekmēt atšķirīgu interpretāciju, jo tajā ir tikai apkopots šīs direktīvas 10. panta 1., 2. un 4. punkta saturs, un tas neļauj atkāpties no noteikumiem par tās dalībvalsts identificēšanu, kurā jāiekasē akcīzes nodoklis, kā tos interpretējusi Tiesa 2016. gada 28. janvāra spriedumā BP Europa (C‑64/15, EU:C:2016:62), it īpaši ņemot vērā minētās direktīvas 20. panta 2. punktu.
42      Ņemot vērā iepriekš minēto, uz prejudiciālo jautājumu jāatbild, ka Direktīvas 2008/118 10. panta 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka to piemēro situācijai, kad akcīzes preces nav nonākušas galamērķī pilnā komplektācijā un preču iztrūkums konstatēts tikai tā transportlīdzekļa izkraušanas laikā, kurā atradās minētās preces, un tālab tiek uzskatīts, ka pārkāpums šīs tiesību normas izpratnē izdarīts galamērķa valstī un akcīzes nodoklis jāiekasē tajā.
Par tiesāšanās izdevumiem
43      Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Vispārējai tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (prejudiciālā palāta)
nospriež:
Padomes Direktīvas 2008/118/EK (2008. gada 16. decembris) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK, 10. panta 2. punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
to piemēro situācijai, kad akcīzes preces nav nonākušas galamērķī pilnā komplektācijā un preču iztrūkums konstatēts tikai tā transportlīdzekļa izkraušanas laikā, kurā atradās minētās preces, un tālab tiek uzskatīts, ka pārkāpums šīs tiesību normas izpratnē izdarīts galamērķa valstī un akcīzes nodoklis jāiekasē tajā.
Papasavvas
Sampol Pucurull
Steinfatt
Petrlík
Valasidis
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2025. gada 26. novembrī.
[Paraksti]
*      Tiesvedības valoda – holandiešu.
i      Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.