62022CJ0351_RES
Lieta C‑351/22
Neves 77 Solutions SRL
pret
Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Antifraudă Fiscală
(Tribunalul București lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (virspalāta) 2024. gada 10. septembra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) – Ierobežojošie pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā – Lēmums 2014/512/KĀDP – 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Tiesas kompetence – LES 24. panta 1. punkta otrās daļas pēdējais teikums – LESD 275. pants – LESD 215. pants – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pants – Tiesības uz īpašumu – Tiesiskās drošības un sodu likumības principi – Starpniecības pakalpojumi saistībā ar militārām precēm – Aizliegums sniegt šādus pakalpojumus – Paziņojuma nenosūtīšana kompetentajai valsts iestādei – Administratīvs pārkāpums – Naudas sods – Tādu naudas summu automātiska konfiskācija, kas saņemtas kā atlīdzība par aizliegtu darījumu
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā – Aizliegums sniegt starpniecības pakalpojumus saistībā ar militārām precēm – Tiesiskuma pārbaude tiesā – Apjoms – Vispārpiemērojama tiesību norma, kas neattiecas uz individuālu ierobežojošu pasākumu
(LESD 275. panta otrā daļa; Padomes Lēmuma 2014/512/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2014/659/KĀDP, 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts; Padomes Regula Nr. 833/2014)
(skat. 37. un 39. punktu)
Prejudiciālie jautājumi – Tiesas kompetence – Tāda lēmuma vispārpiemērojamu tiesību normu, kas paredz ekonomikas un finanšu sakaru ar vienu vai vairākām trešām valstīm daļēju vai pilnīgu pārtraukšanu vai mazināšanu, interpretācija – Apjoms – Tiesību normas, kas ir daļa no minētā lēmuma īstenošanai nepieciešamajiem pasākumiem – Neīstenošana no Padomes puses – Tiesību normas, uz kuru pamata ir noteikts valsts sankciju pasākums attiecībā pret trešām personām – Iekļaušana
(LES 2., 19., 21., 24. un 40. pants; LESD 215. panta 1. punkts un 267. pants; Padomes Lēmuma 2014/512/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2014/659/KĀDP, 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts)
(skat. 44.–53., 56., 57., 60. un 61. punktu)
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā – Piemērošanas joma – Aizliegums sniegt starpniecības pakalpojumus saistībā ar militārām precēm – Iekļaušana – Iekārtas, kas nekad nav bijušas importētas dalībvalsts teritorijā – Ietekmes neesamība
(Padomes Lēmuma 2014/512/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2014/659/KĀDP, 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts)
(skat. 64., 65. un 71. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)
Pamattiesības – Pamattiesību harta – Tiesības uz īpašumu – Apjoms
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punkts un 52. panta 3. punkts)
(skat. 82.–84. punktu)
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā – Aizliegums sniegt starpniecības pakalpojumus saistībā ar militārām precēm – Aizlieguma pārkāpums – Valsts kompetento iestāžu neinformēšana par pakalpojumu sniegšanu – Visu ienākumu no minētā darījuma automātiska konfiskācija – Pieļaujamība – Nosacījumi
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punkts un 52. panta 1. punkts; Padomes Kopējās nostājas 2008/944/KĀDP 12. pants; Padomes Lēmuma 2014/512/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2014/659/KĀDP, 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts)
(skat. 87.–95., 101. un 107. punktu un rezolutīvās daļas 2. punktu)
Rezumējums
Tiesa, kurai Tribunalul București (Bukarestes apgabaltiesa, Rumānija) iesniedza lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, precizē savas kompetences ierobežojumu apjomu kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) jomā (
1
). Turklāt tā lemj par Lēmuma 2014/512/KĀDP (
2
) par ierobežojošiem pasākumiem, kurus Eiropas Savienības Padome pieņēmusi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā, 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētā aizlieguma sniegt starpniecības pakalpojumus saistībā ar militārām precēm piemērošanas jomu.
Rumānijas sabiedrības Neves 77 Solutions SRL (turpmāk tekstā – “Neves”) galvenais darbības veids ir preču tirdzniecības starpniecības pakalpojumu sniegšana aviācijas nozarē.
2019. gadā Neves ar Ukrainas uzņēmumu SFTE Spetstechnoexport (turpmāk tekstā – “SFTE”) noslēdza līgumu par īpašuma tiesību nodošanu uz 32 radio stacijām, kuras bija jāpiegādā Apvienotajos Arābu Emirātos. Pēc tam, kad Neves no kāda Portugāles uzņēmuma bija nopirkusi šīs radio stacijas, no kurām 20 bija ražotas Krievijā un eksportētas uz Apvienotajiem Arābu Emirātiem, šī sabiedrība tās pēc SFTE lūguma nodeva Indijas uzņēmumam.
Uzskatot tostarp, ka ar šo starpniecības darījumu ir pārkāpts Lēmuma 2014/512 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts, Rumānijas nodokļu administrācija 2020. gadā sastādīja administratīvā pārkāpuma protokolu, ar kuru Neves tika uzlikts naudas sods un tika konfiscētas kā atlīdzība par šo darījumu saņemtās summas.
Lai atceltu minēto administratīvā pārkāpuma protokolu, Neves cēla prasību Judecătoria Sectorului 1 București (Bukarestes 1. rajona pirmās instances tiesa, Rumānija), kura šo prasību noraidīja. Tad Neves par šo spriedumu iesniedza apelācijas sūdzību Bukarestes apgabaltiesā, kas ir iesniedzējtiesa.
Tiesas vērtējums
Attiecībā uz Tiesas kompetenci interpretēt Lēmuma 2014/512 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu Tiesa vispirms konstatē, ka ar šo tiesību normu ir ieviests vispārpiemērojams ierobežojošs pasākums, kas ir valsts sankciju pasākuma pamatā. Lai gan Tiesas kompetence nekādi nav ierobežota attiecībā uz regulu, kas pieņemta, pamatojoties uz LESD 215. pantu, un ar ko tiek īstenotas KĀDP kontekstā pieņemtās Savienības nostājas, šā lēmuma 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētais aizliegums sniegt starpniecības pakalpojumus nebija ieviests ar regulu pamatlietas faktu rašanās laikā.
Tomēr, pirmkārt, pārbaudot LES 40. panta pirmās daļas (
3
) ievērošanu, Tiesai it īpaši ir jāraugās, lai saistībā ar LESD 215. panta īstenošanu Padome nevarētu apiet Tiesas kompetenci attiecībā uz regulu atbilstoši šim pantam. Šajā ziņā no LESD 215. panta 1. punkta skaidrā formulējuma izriet, ka Padomei ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai īstenotu KĀDP lēmumu, ar ko tiek pieņemta Savienības nostāja attiecībā uz ekonomikas un finanšu sakaru ar trešo valsti pārtraukšanu vai mazināšanu. Tādējādi gadījumā, uz kuru attiecas minētais 1. punkts, šī iestāde ir saistošās kompetences situācijā.
Otrkārt, iespējai vērsties Tiesā Līgumos paredzētā prejudiciālā nolēmuma ietvaros saistībā ar regulu, kas pieņemta, balstoties uz LESD 215. panta 1. punktu, jābūt pieejamai attiecībā uz visām tiesību normām, kas Padomei būtu bijis jāiekļauj šādā regulā un kas ir pamats valsts sankciju pasākumam attiecībā uz trešām personām. Šī interpretācija ļauj nodrošināt ne tikai Savienības tiesību vienveidīgu piemērošanu valsts tiesās, bet arī Savienības tiesībās paredzētās tiesību aizsardzības tiesā sistēmas saskaņotību. Proti, prejudiciālā nolēmuma tiesvedība (
4
), kas ir tiesu sistēmas stūrakmens Savienībā, būtiski veicina tiesiskas valsts vērtības, uz kuru balstīta Savienība (
5
), saglabāšanu.
Tādējādi Tiesai ir kompetence interpretēt vispārpiemērojamu ierobežojošu pasākumu gadījumā, ja Padomei šis pasākums, kas ir valsts sankciju pasākuma pamatā, būtu bijis jāīsteno regulā atbilstoši LESD 215. pantam. Šajā lietā aizlieguma sniegt attiecīgos starpniecības pakalpojumus mērķis ir ierobežot saimnieciskās darbības subjektu spēju veikt darījumus, kas ietilpst LESD piemērošanas jomā (
6
). Tas var tikt īstenots Savienības līmenī tikai tad, ja pēc aizlieguma tiek pieņemta šāda regula, un ir viens no nepieciešamajiem pasākumiem, lai Savienības līmenī īstenotu Lēmumu 2014/512, kas Padomei būtu bijis jāīsteno ar Regulu Nr. 833/2014.
Līdz ar to Tiesai ir kompetence atbildēt uz prejudiciālajiem jautājumiem.
Attiecībā uz lietas būtību Tiesa uzskata, pirmkārt, ka Lēmuma 2014/512 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētais aizliegums sniegt starpniecības pakalpojumus ir piemērojams pat tad, ja militārās iekārtas, kas ir attiecīgā starpniecības darījuma priekšmets, nekad nav bijušas importētas dalībvalsts teritorijā.
Otrkārt, Tiesa uzsver, ka minētā tiesību norma, aplūkota Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 17. pantā nostiprināto tiesību uz īpašumu, kā arī tiesiskās drošības un sodu likumības principu gaismā, pieļauj valsts konfiskācijas pasākumu, ar kuru konfiscē visus minētajā 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētā starpniecības darījuma ienākumus un kurš automātiski tiek piemērots pēc tam, kad valsts kompetentās iestādes ir konstatējušas aizlieguma veikt šādu darījumu un pienākuma paziņot par to pārkāpumu.
Attiecībā uz tiesībām uz īpašumu Tiesa vispirms atgādina Eiropas Cilvēktiesību tiesas (turpmāk tekstā – “ECT”) judikatūru, saskaņā ar kuru konfiskācijas pasākumi, kuri attiecas uz noziedzīgā nodarījumā vai nelikumīgā darbībā iegūtiem līdzekļiem vai noziedzīgā nodarījumā izmantotu instrumentu, kas nepieder labticīgai trešai personai, parasti ietilpst īpašuma izmantošanas regulējuma jomā, pat ja tie pēc savas būtības atņem personai tās īpašumu (
7
).
Šajā lietā šis tiesību uz īpašumu īstenošanas ierobežojums, šķiet, atbilst samērīguma principam un līdz ar to ir attaisnots, ņemot vērā Hartas 52. panta 1. punktā paredzētos nosacījumus, tomēr tas jāpārbauda iesniedzējtiesai. Proti, šis ierobežojums ir paredzēts tiesību aktos (
8
), un ar to tiek ievērota tiesību uz īpašumu būtība, jo uz to attiecas tiesiskais regulējums par īpašuma izmantošanu Hartas 17. panta 1. punkta trešā teikuma izpratnē un tā nav īpašuma atņemšana 17. panta 1. punkta otrā teikuma izpratnē. Turklāt šis pasākums atbilst Savienības atzītajiem vispārējo interešu mērķiem.
Attiecībā uz samērīguma principu – atlīdzības par aizliegto starpniecības darījumu konfiskācija pilnā apmērā šķiet nepieciešama, lai reāli un efektīvi atturētu saimnieciskās darbības subjektus pārkāpt aizliegumu sniegt starpniecības pakalpojumus saistībā ar militārām precēm. Tāpat tas, ka konfiskācijas pasākums tiek veikts automātiski, ir nepieciešams, lai nodrošinātu sankcijas pilnu iedarbīgumu. Tomēr, piemērojot konfiskācijas sankciju neatkarīgi no kriminālsoda, saskaņā ar ECT judikatūru ir svarīgi, lai procedūra kopumā ļautu ieinteresētajai personai sevi aizstāvēt gan valsts iestādēs, kuras tai piemērojušas šo sankciju, gan tiesās, kas izskata pieteikumu par šo iestāžu lēmumiem, lai tās varētu veikt dažādo iesaistīto interešu visaptverošu izvērtējumu (
9
).
(
1
)	Šie ierobežojumi ir noteikti LES 24. panta 1. punktā un LESD 275. panta 1. punktā.
(
2
)	Padomes Lēmums 2014/512/KĀDP (2014. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 13. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2014. gada 8. septembra Lēmumu 2014/659/KĀDP (OV 2014, L 271, 54. lpp.).
(
3
)	Saskaņā ar LES 40. panta pirmo daļu KĀDP īstenošana neietekmē iestāžu veikto procedūru un iestādēm piešķirto pilnvaru piemērošanu, kuras paredzētas Līgumos, lai īstenotu Savienības kompetenci, kas minēta LESD 3.–6. pantā.
(
4
)	Prejudiciālā nolēmuma tiesvedība paredzēta LES 19. panta 3. punkta b) apakšpunktā un LESD 267. pantā.
(
5
)	Skat. LES 2. pantu, kā arī LES 21. pantu, uz kuru ir atsauce LES 23. pantā par KĀDP.
(
6
)	Ieroču, militārā aprīkojuma un pakalpojumu, kas minēti Lēmuma 2014/512 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā, tirdzniecība ietilpst šajā piemērošanas jomā atbilstoši LESD 114. un 207. pantam.
(
7
)	Skat. it īpaši ECT spriedumus, 1986. gada 24. oktobris, Agosi pret Apvienoto Karalisti, CE:ECHR:1986:1024JUD000911880, 51. punkts; 2015. gada 12. maijs, Gogitidze u.c. pret Gruziju, CE:ECHR:2015:0512JUD003686205, 94. punkts, kā arī 2020. gada 15. oktobris, Karapetyan pret Gruziju, CE:ECHR:2020:1015JUD006123312, 32. punkts.
(
8
)	Šis pasākums balstīts uz 2008. gada 4. decembraOrdonanța de urgență a Guvernului
nr. 202/2008 privind punerea în aplicare a sancțiunilor internaționale (Valdības ārkārtas rīkojums Nr. 202/2008 “Par starptautisko sankciju īstenošanu”; 2008. gada 8. decembraMonitorul Oficial al României, I daļa, Nr. 825), kā arī Kopējās nostājas 2008/944 12. pantā paredzēto militāro tehnoloģiju un preču dalībvalsts sarakstu, kas attiecībā uz Rumāniju izveidots ar Rīkojumiem Nr. 156/2018 un Nr. 901/2019.
(
9
)	Šajā nozīmē skat. ECT spriedumu, 2020. gada 15. oktobris, Karapetyan pret Gruziju, CE:ECHR:2020:1015JUD006123312, 35. punkts.