62022TJ0679_RES
Lieta T‑679/22
Oy Shaman Spirits Ltd
pret
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroju
Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2023. gada 22. novembra spriedums
Eiropas Savienības preču zīme – Lēmumu atcelšanas vai reģistra ierakstu anulēšanas procedūra – Tāda lēmuma atcelšana, kurā ir acīmredzama EUIPO izdarīta kļūda – Licenču ierakstīšana reģistrā attiecībā uz grafiskām preču zīmēm “LAPLANDIA Land of purity” u.c. – Licences reģistrācijas nosacījumi – Pierādījums par to, ka reģistrētais īpašnieks ir piešķīris licenci – Jēdziens “skaidra EUIPO izdarīta kļūda” – Regulas (ES) 2017/1001 27. panta 1. punkta otrais teikums – Regulas 2017/1001 103. panta 1. punkta pirmais teikums
Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīme kā īpašumtiesību objekts – Licencēšana – Ierakstīšana reģistrā – Nosacījumi – Pierādījums par to, ka reģistrētais īpašnieks ir piešķīris licenci – Valsts tiesībās paredzēto nosacījumu atbilstības neesamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 19. panta 1. punkts, 20., 25., 26. pants un 27. panta 1. punkts; Komisijas Regulas 2018/626 13. pants)
(skat. 20.–27., 33., 34., 43. punktu)
Eiropas Savienības preču zīme – Procesuālie noteikumi – Anulēšana vai atcelšana – Nosacījums – Acīmredzama kļūda – Jēdziens – Licences ierakstīšana reģistrā bez pierādījumiem, ka to ir piešķīris īpašnieks – Iekļaušana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 103. panta 1. punkts)
(skat. 40.–42. punktu)
Rezumējums
Laikposmā no 2008. gada līdz 2016. gadam Brandavid Oy Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojā (EUIPO) reģistrēja trīs grafiskas preču zīmes.
2017. gadā šo preču zīmju nodošana Global Drinks Finland Oy, personai, kas iestājusies šajā lietā, tika ierakstīta Eiropas Savienības Preču zīmju reģistrā.
2020. gadā prasītāja, Oy Shaman Spirits Ltd, pamatojoties uz licences līgumu, ko tā 2016. gadā noslēdza ar Brandavid Oy (turpmāk tekstā – “licences līgums”), lūdza EUIPO reģistrā reģistrēt par labu prasītājai ekskluzīvu licenci saistībā ar attiecīgajām preču zīmēm. Pēc licences reģistrācijas persona, kas iestājusies lietā, paziņoja, ka tā nepiekrīt šai reģistrācijai.
2021. gadā par reģistru atbildīgā EUIPO struktūrvienība anulēja licences ierakstu minētajā reģistrā.
Uzskatot, ka pieteiktās licences reģistrācija ir acīmredzama EUIPO izdarīta kļūda Regulas 2017/1001 (
1
) 103. panta 1. punkta izpratnē, kas pamatojot tās anulēšanu, EUIPO Apelācijas padome noraidīja prasītājas apelācijas sūdzību. Proti, vienīgais pierādījums, kas tika iesniegts kopā ar reģistrācijas pieteikumu, bija licences līgums, kurā persona, kas iestājusies lietā, nekad nav bijusi puse kā attiecīgo preču zīmju reģistrētā īpašniece.
Ar savu spriedumu Vispārējā tiesa noraida prasītājas prasību. Tā lemj par licences reģistrācijas nosacījumiem un par jēdzienu “skaidra [acīmredzama] EUIPO izdarīta kļūda”.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmkārt, Vispārējā tiesa norāda, ka, anulējot licences reģistrāciju, EUIPO ir pareizi piemērojis Regulas 2017/1001 (
2
) 25. un 26. pantu, lasot tos kopsakarā ar tiesību normām, uz kurām ir atsauce minētajos pantos (
3
). Piemērojamie noteikumi tiesiskās drošības apsvērumu dēļ prasa, lai reģistrētais īpašnieks aktīvi paustu savu vēlmi piešķirt licenci, proti, vai nu tieši iesniedzot EUIPO licences reģistrācijas pieteikumu, vai arī parakstot paziņojumu, līgumu vai standarta veidlapu (
4
). Taču licences līgumā nebija minēta persona, kas iestājusies lietā, kas bija licences pieteikuma iesniegšanas un reģistrācijas brīdī reģistrētais īpašnieks, un tajā nav arī tās paraksta. Agrākajam reģistrētajam īpašniekam vairs nebija tiesību dot prasīto piekrišanu.
Pat pieņemot, ka personas, kas iestājusies lietā, tiesību priekšteča piešķirtā licence ir uz to (
5
) attiecināma, jo abas šīs sabiedrības attiecīgo preču zīmju nodošanu esot veikušas, pilnībā zinot par licenci, no tā tomēr neizriet, ka licence var tikt reģistrēta. Pat ja šādos apstākļos licence var palikt spēkā vai piešķirt tiesības saskaņā ar valsts tiesībām, šī materiālo tiesību situācija nevar ietekmēt reģistrācijas tiesības, kas atbilst formālai pieejai. Apelācijas padomes lēmuma tiesiskums ir atkarīgs tikai no formāliem nosacījumiem, kas paredzēti piemērojamajās tiesību normās, kuru formulējums neatstāj nekādu interpretācijas brīvību. Tomēr prasītāja joprojām var īstenot savas no materiālajām tiesībām izrietošās tiesības valsts tiesās.
Otrkārt, Vispārējā tiesa noraida prasītājas argumentus, kas balstīti uz Somijas tiesību piemērojamību, jo iesaistīto sabiedrību juridiskā adrese ir Somijā. Licences, kas attiecas uz Eiropas Savienības preču zīmi, ierakstīšanu reģistrā autonomi reglamentē Savienības tiesības (
6
). Tādējādi jautājumam par to, vai Somijas tiesībās ir noteiktas formas prasības attiecībā uz licences līgumu vai ar kādiem nosacījumiem šāds līgums ir saistošs arī attiecīgo preču zīmju tiesību pārņēmējam, nav nozīmes attiecībā uz jautājumu par to, vai licences reģistrācija par labu prasītājai reģistrā bija pareiza vai ne.
Treškārt un visbeidzot, Vispārējā tiesa noraida prasītājas argumentu, saskaņā ar kuru EUIPO esot pārsniedzis savas pilnvaras, atsaucot Somijas tiesībām atbilstoša licences līguma reģistrāciju. Ieraksta anulēšana bija acīmredzama EUIPO izdarīta kļūda. Tā kā licences reģistrācija tiek veikta saskaņā ar tādiem pašiem noteikumiem kā nodošana, Vispārējā tiesa mutatis mutandis piemēro judikatūru, no kuras izriet, ka EUIPO nav jāpārbauda Eiropas Savienības preču zīmju nodošanas spēkā esamība un tiesiskās sekas saskaņā ar valsts tiesībām. No tā izriet, ka, izskatot licences reģistrācijas pieteikumu, EUIPO kompetencē principā ietilpst tikai formālo nosacījumu pārbaude un tā neietver to jautājumu vērtējumu pēc būtības, kuri var rasties piemērojamo valsts tiesību ietvaros.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).
(
2
)	Saskaņā ar Regulas 2017/1001 25. panta 5. punktu pēc kādas puses lūguma licences piešķiršanu vai nodošanu attiecībā uz Eiropas Savienības preču zīmi ieraksta reģistrā un publicē.
(
3
)	Minētās regulas 20. panta 5. punktā ir paredzēts, ka nodošanas reģistrācijas pieteikumā ietver dokumentus, kas pienācīgi pierāda nodošanu; tā 3. punktā ir prasīts, ka “ES preču zīmi nodod rakstveidā, un tam nepieciešams līguma pušu paraksts, izņemot, ja tas notiek tiesas sprieduma rezultātā; pretējā gadījumā tā nav spēkā”. Turklāt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2018/626 (2018. gada 5. marts), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu konkrētus noteikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2017/1001 par Eiropas Savienības preču zīmi, un atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2017/1431 (OV 2018, L 104, 37. lpp.), 13. panta 3. punkta a), c) un d) apakšpunktā ir precizēts, ka reģistrētā īpašnieka paraksts vai piekrišana ir priekšnosacījums derīgai licences piešķiršanai.
(
4
)	Regulas 2017/1001 26. panta 1. punkta b) apakšpunkts un Īstenošanas regulas 2018/626 13. panta 3. punkta a), b), c) un d) apakšpunkts.
(
5
)	Saskaņā ar Regulas 2017/1001 27. panta 1. punkta otro teikumu.
(
6
)	Regulas 2017/1001 19. panta 1. punkts, kurā ir atsauce uz tās dalībvalsts tiesībām, kurā atrodas Eiropas Savienības preču zīmes īpašnieka juridiskā adrese, ir piemērojams tikai tad, “ja vien 20. līdz 28. pantā nav noteikts citādi”. Skat. šīs regulas 25.–28. pantu un Īstenošanas regulas 2018/626 13. pantu.