61993TO0002_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
Retsforhandlinger
1 Ved staevning indgivet til Rettens Justitskontor den 5. januar 1993 anlagde Société anonyme à participation ouvrière Compagnie nationale Air France (herefter benaevnt "Air France") i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173 sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 27. november 1992 (IV/M. 259 ° British Airways/TAT, herefter benaevnt "beslutningen") vedroerende en procedure om anvendelse af Raadets forordning (EOEF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (berigtiget udgave offentliggjort i EFT 1990 L 257, s. 13, herefter benaevnt "forordningen"). British Airways erhvervede ved fusionen 49,9% af kapitalen i selskabet TAT European Airlines, idet de resterende 50,1% af kapitalen fortsat blev ejet af TAT SA (herefter benaevnt "TAT").
2 Ved kendelse af 15. juli 1993 tillod Retten Det Forenede Kongerige samt British Airways og TAT at intervenere i sagen til stoette for Kommissionens paastande.
3 Paa grundlag af den refererende dommers rapport besluttede Retten at indlede den mundtlige forhandling uden forudgaaende bevisoptagelse.
4 Parterne afgav mundtlige indlaeg og besvarede spoergsmaal fra Retten i retsmoedet den 23. februar 1994.
5 Ved dom af 19. maj 1994 frifandt Retten Kommissionen og paalagde Air France at baere sine egne omkostninger saavel som de omkostninger, der var afholdt af bl.a. intervenienten TAT.
6 Ved skrivelse af 1. juni 1994 til Air France anmodede det advokatfirma, som repraesenterede TAT, Air France om at betale et beloeb paa i alt 328 000 FF. Beloebet daekker udgifter (telefon, telefax, fremlaeggelse af dokumenter, fotokopier, porto, udgifter i forbindelse med valg af adresse og rejseudgifter) paa i alt 19 908 FF og 308 092 FF i salaer.
7 Air France har paa den baggrund ved begaering indgivet til Rettens Justitskontor den 4. juli 1994 anmodet om fastsaettelse af omkostningerne, idet selskabet har anmodet Retten om at fastsaette de omkostninger, TAT kan kraeve erstattet, til 65 600 FF.
8 Den 5. september 1994 har TAT fremsat sine bemaerkninger til begaeringen om fastsaettelse af omkostningerne. Sagens oevrige parter har ikke fremsat bemaerkninger.
Realiteten
9 Air France har fremfoert foelgende argumenter til stoette for begaeringen om fastsaettelse af omkostningerne:
° I relation til spoergsmaalet, om sagen kunne antages til realitetsbehandling, indskraenkede TAT sig i sit indlaeg til at paaberaabe sig en amerikansk retspraksis, som blot blev skrevet af.
° Hvad angaar realiteten tilsluttede TAT sig blot Kommissionens opfattelse.
° Under den mundtlige forhandling fremkom TAT med nogle rent politiske betragtninger, som var sagen uvedkommende, da de alene vedroerte spoergsmaal om statsstoette.
° Det var paa den baggrund ikke noedvendigt, at TAT var repraesenteret af to advokater.
10 Air France har endvidere gjort gaeldende, at stoerrelsen af de afholdte udgifter ogsaa er overraskende i forhold til den objektive noedvendighed af TAT' s intervention.
11 TAT har over for de af Air France fremfoerte argumenter sammenfattet indholdet af sit skriftlige indlaeg og sine bemaerkninger under den mundtlige forhandling. TAT har bestridt det af Air France anfoerte om, at sidstnaevnte bemaerkninger skulle vaere irrelevante. Ifoelge TAT er Air France' s begaering om fastsaettelse af omkostningerne blot et yderligere bevis paa, at selskabet er fast besluttet paa at modsaette sig konsekvenserne af gaeldende ret og af Faellesskabets retsinstansers afgoerelser.
12 For saa vidt angaar indholdet af sit skriftlige indlaeg har TAT desuden understreget, at spoergsmaalet om antagelse til realitetsbehandling af sager anlagt af konkurrerende virksomheder til proevelse af beslutninger fra Kommissionen vedroerende fusioner, var nyt, hvorfor det var berettiget at foretage en gennemgang af amerikansk ret paa omraadet.
13 Hvad angaar arbejdets omfang har TAT gjort gaeldende, at sagen noedvendiggjorde grundige studier i den juridiske og oekonomiske litteratur, en gennemgang af samtlige sagens akter og en loebende koordinering og talrige moeder med Kommissionen og British Airways. Det var paa den baggrund berettiget, at TAT lod sig repraesentere af saavel en partner i et advokatfirma som en af dennes medarbejdere ° til en lavere takst ° saaledes at arbejdet kunne udfoeres mere effektivt. TAT har i oevrigt oplyst, at der i henhold til advokatfirmaets regning i alt er medgaaet ca. 168 timer til at udarbejde det skriftlige indlaeg og repraesentere selskabet under retsmoedet.
14 TAT har endvidere gjort gaeldende, at selskabets oekonomiske interesse i sagen berettiger hoeje salaerer. TAT har herved henvist til de tyske advokatsalaertakster, som ville have foert til betydelig hoejere salaerer end de af TAT' s advokater kraevede.
15 TAT har endelig anfoert, at de fakturerede udgifter svarer til de udgifter, der er afholdt i forbindelse med interventionen. Selskabet har saaledes anmodet Retten om at fastsaette omkostningerne i overensstemmelse med de beloeb, der er angivet i skrivelsen af 1. juni 1994 fra det advokatfirma, der repraesenterede TAT, til Air France.
16 Indledningsvis bemaerkes, at det er fast retspraksis, at Retten, da der ikke findes faellesskabsbestemmelser om fastsaettelse af salaerer, er frit stillet ved sin vurdering af de foreliggende oplysninger, idet den dog skal tage hensyn til sagens genstand og karakter, dens betydning efter faellesskabsretten og dens svaerhedsgrad, saavel som til den arbejdsbyrde, som de paagaeldende befuldmaegtigede eller advokater har baaret i forbindelse med sagen, samt til parternes oekonomiske interesse i sagen, og at Retten herved ikke skal tage hensyn til en national tarif for advokaters salaerer eller til en eventuel aftale herom mellem den paagaeldende part og dennes befuldmaegtigede eller advokater (Domstolens kendelse af 26.11.1985, sag 318/82, Leeuwarder Papierwarenfabriek mod Kommissionen, Sml. s. 3727, og Rettens kendelse af 25.2.1992, forenede sager T-18/89 og T-24/89, Tagaras mod Domstolen, Sml. II, s. 153, praemis 13).
17 I det foreliggende tilfaelde noedvendiggjorde sagen en undersoegelse af saavel oekonomiske som juridiske spoergsmaal og af komplicerede faktiske omstaendigheder. Sagens karakter gjorde det saaledes berettiget, at TAT lod sig repraesentere af saavel en partner i et advokatfirma som en af dennes medarbejdere. Retten finder desuden, at de samme betragtninger goer sig gaeldende med hensyn til repraesentationen af TAT under den mundtlige forhandling.
18 For saa vidt angaar indholdet af TAT' s skriftlige indlaeg bemaerkes, at TAT ikke ° som anfoert af Air France ° indskraenkede sig til at paaberaabe sig den amerikanske retspraksis paa omraadet til stoette for, at sagen ikke burde antages til realitetsbehandling. Retten finder herved i oevrigt, at den korte redegoerelse for amerikansk ret i indlaegget under de foreliggende omstaendigheder ikke kan betragtes som overfloedig.
19 Desuden fremkom TAT, selv om selskabet i sit indlaeg i foerste raekke beskaeftigede sig med spoergsmaalet om sagens antagelse til realitetsbehandling, ogsaa med nogle selvstaendige og relevante bemaerkninger vedroerende realiteten, som var forskellige fra de bemaerkninger, der var indeholdt i Kommissionens indlaeg.
20 Endvidere kan det af Air France anfoerte med hensyn til den mundtlige forhandlings forloeb ikke tiltraedes. Visse af TAT' s bemaerkninger under den mundtlige forhandling kan ganske vist betegnes som "politiske" bemaerkninger, men de paagaeldende bemaerkninger udgjorde kun en del af selskabets indlaeg.
21 Endelig finder Retten, at der ikke er grundlag for at nedsaette de udgifter, der er angivet i TAT' s advokaters opgoerelse som indeholdt i skrivelsen af 1. juni 1994, idet udgifterne paa baggrund af sagens karakter forekommer rimelige.
22 Selv om Air France' s naermere indvendinger mod stoerrelsen af det omkostningsbeloeb, TAT kraever erstattet, ikke kan tiltraedes, er Retten dog som naevnt frit stillet ved sin vurdering af, hvor stor en del af de salaerer, som en part skal udrede til sine egne advokater, der kan soeges erstattet hos den part, som det er paalagt at betale sagens omkostninger.
23 Retten finder herved, at saavel sagens karakter som parternes oekonomiske interesse i sagen berettiger hoeje salaerer.
24 For saa vidt angaar sagens faellesskabsretlige betydning, dens svaerhedsgrad og den arbejdsbyrde, som TAT' s advokater har baaret i forbindelse med sagen, bemaerkes, at TAT ° som det fremgaar af selskabets skriftlige indlaeg ° i vidt omfang koncentrerede sig om spoergsmaalet om antagelse til realitetsbehandling af sager anlagt af konkurrerende virksomheder til proevelse af beslutninger fra Kommissionen vedroerende fusioner, hvilket noedvendiggjorde omfattende undersoegelser fra TAT' s advokaters side.
25 Herefter findes de omkostninger, Air France skal erstatte TAT, inklusive de af TAT' s advokater afholdte udgifter, at burde fastsaettes til 220 000 FF.
26 Retten har ved fastsaettelsen af de omkostninger, der skal erstattes, taget hensyn til alle forhold i sagen indtil tidspunktet for naervaerende kendelse, og der skal derfor ikke traeffes saerskilt afgoerelse om parternes udgifter i forbindelse med denne del af sagen.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTEN (Anden Udvidede Afdeling)
De omkostninger, sagsoegeren skal erstatte intervenienten TAT SA, fastsaettes til 220 000 FF.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 8. marts 1995.