61984CJ0073_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 16 . februar 1984, indgaaet til Domstolen den 15 . marts s.aa ., har Oberverwaltungsgericht fuer das Land Nordrhein-Westfalen i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-traktatens artikler 30 og 36 samt af artiklerne 3 og 9 i Raadets direktiv 79/373 af 2 . april 1979 om handel med foderblandinger ( EFT L 86, s . 30 ). Fortolkningen oenskes med henblik paa den sundhedskontrol, der gennemfoeres ved indfoersel af foderblandinger .
Sagens baggrund
2 Sagsoegeren i hovedsagen, det tyske selskab Denkavit Futtermittel GmbH, Warendorf, importerer regelmaessigt maelkeerstatningsfoder fra sit nederlandske datterselskab Denkavit Nederland BV . Den kontrol, der i henhold til de tyske veterinaerpolitimaessige bestemmelser foretages af denne import, var baggrunden for Domstolens dom af 8 . november 1979 ( sag 251/78, Denkavit, Sml . 1979, s . 3369 ), der blev afsagt efter en praejudiciel anmodning fra Verwaltungsgericht Muenster . I dommen behandlede Domstolen spoergsmaalet om faellesskabsdirektivernes raekkevidde og fastslog, at paa tidspunktet for de omstaendigheder, der gav anledning til tvisten i hovedsagen, direktiv 79/373 var endnu ikke traadt i kraft, var de betingelser, som kunne have vaeret til hinder for, at medlemsstaterne kunne paaberaabe sig de i traktatens artikel 36 hjemlede undtagelser vedroerende beskyttelsen af den offentlige sundhed, ikke opfyldt for foderblandingers vedkommende, isaer ikke hvad angaar bekaempelsen af sygdomskim .
3 Som foelge af naevnte dom og den dom, som Verwaltungsgericht Muenster herefter afsagde den 2 . april 1980, gav Land Nordrhein-Westfalen ' s ministerium for foedevarer, landbrug og forstvaesen den 19 . august 1980 Denkavit en importtilladelse, der var lempeligere, og som var udstedt i henhold til §§ 5 og 9 i foderimportanordningen af 15 . august 1978 ( BGBl . I, s . 1375 ), senere erstattet af §§ 3 og 8 i den nye affattelse af samme anordning af 19 . juli 1983 ( BGBl . I, s . 999 ). Tilladelsen, der gaelder for en ubegraenset maengde maelkeerstatningsfoder, er meddelt paa betingelse af, at den ved hver indfoersel forelaegges i original eller i officielt bekraeftet kopi sammen med en attest gaeldende for et aar, udstedt af den paa produktionsstedet kompetente dyrlaege . Denne attest skal bekraefte, at foderet af stoffer af animalsk oprindelse kun indeholder mejeriprodukter i pulverform og animalske fedtstoffer, at mejeriprodukterne udelukkende er fremstillet paa grundlag af pasteuriseret maelk, at fedtstoffet har vaeret opvarmet til mindst 85°C, og at hele fremstillingen er sket i lukket proces . Paa grund af faren for smitsomme kvaegsygdomme kan ministeriet til enhver tid ansvarsfrit tilbagekalde tilladelsen .
4 Den 5 . februar 1981 anlagde Denkavit sag ved Verwaltungsgericht Duesseldorf med paastand om, at selskabet kendtes berettiget til at importere foderblandinger uden at skulle fremlaegge importtilladelse eller attest . Denkavit paaberaabte sig herved direktiv 79/373, navnlig dets artikel 3, som efter selskabets opfattelse var til hinder for, at medlemsstaterne kunne foretage sundhedskontrol under henvisning til EOEF-traktatens artikel 36 .
5 Efter en indgaaende gennemgang af de relevante faellesskabsbestemmelser statuerede Verwaltungsgericht Duesseldorf ved dom af 29 . januar 1982, at Denkavit ikke kunne faa medhold, idet retten bemaerkede, at de faellesskabsdirektiver, der var udstedt indtil da, ikke regulerede spoergsmaalet om sundhedskontrol og foelgelig ikke havde vaeret til hinder for, at medlemsstaterne kunne anvende traktatens artikel 36 .
6 Denkavit ankede dommen til Oberverwaltungsgericht, som efter at have behandlet argumenterne for og imod sagsoegerens opfattelse besluttede at forelaegge foelgende spoergsmaal for Domstolen :
Skal Raadets direktiv af 2 . april 1979 om handel med foderblandinger ( 79/373/EOEF ), navnlig dettes artikler 3 og 9, sammenholdt med EOEF-traktatens artikel 30, fortolkes saaledes, at medlemsstaterne ikke under henvisning til EOEF-traktatens artikel 36 kan goere indfoersel fra andre medlemsstater af foderblandinger som defineret i artikel 2, litra b ), i direktiv 79/373/EOEF betinget af, at der fremlaegges en af veterinaermyndighederne udstedt importtilladelse eller en af veterinaermyndighederne i udfoerselsstaten udstedt attest?
Det praejudicielle spoergsmaal
7 Denkavit har i det vaesentlige gjort gaeldende, at direktiv 79/373 indeholder en udtoemmende regulering, hvorfor foderblandinger, der saelges i overensstemmelse med direktivets krav, maa kunne omsaettes frit inden for Faellesskabet, uden at medlemsstaterne kan stille krav om sundhedskontrol, som ikke er omhandlet i direktivet . I modsaetning til direktiv 74/63 af 17 . december 1973 om fastsaettelse af stoersteindhold af uoenskede stoffer og produkter i foderstoffer ( EFT 1974 L 38, s . 31 ), som aendret ved direktiv 80/502 af 6 . maj 1980 ( EFT L 124, s . 17 ), af hvis artikel 1, stk . 2, det udtrykkeligt foelger, at Faellesskabet kan indfoere bestemmelser vedroerende mikroorganismer i foderblandinger, indeholder direktiv 79/373 om handel med foderblandinger ikke et saadant forbehold . Medlemsstaterne kan saaledes ikke laengere foretage sundhedskontrol, naar det i direktivets artikel 9 er bestemt, at de ikke maa undergive foderblandinger andre end de i direktivet fastsatte handelsmaessige begraensninger . Det paahviler saaledes den medlemsstat, paa hvis omraade foderblandingerne fremstilles, at paase, at foderblandingerne er sunde, uforfalskede og af saedvanlig handelsmaessig beskaffenhed, og at de ikke udgoer nogen fare hverken for menneskers eller dyrs sundhed, jfr . direktivets artikel 3 . Som det fremgaar af Domstolens praksis, jfr . bl.a . dommene af 15 . december 1976 ( sag 35/76, Simmenthal, Sml . s . 1871 ), af 25 . januar 1977 ( sag 46/76, Bauhuis, Sml . s . 5 ) og af den allerede naevnte dom af 8 . november 1979, maa medlemsstaterne, naar markedsforholdene svarer til et hjemmemarkeds, forlade sig paa den kontrol, der er gennemfoert i den stat, der udfoerer foderstofferne . Sagsoegeren har anfoert, at importstaten derfor ikke kan foretage kontrol paa anden maade end ved stikproever ; saafremt der herved konstateres sygdomsfremkaldende mikroorganismer, maa importstaten kun foretage de indgreb, der efter dens egne love og administrative forskrifter er hjemmel til, hvor smittebaerende foderblandinger er blevet bragt i handelen i indlandet .
8 Land Nordrhein-Westfalen har gjort gaeldende, at direktiv 79/373 hverken efter sin ordlyd eller sin sammenhaeng med andre faellesskabsbestemmelser vedroerer sundhedskontrol med foderblandinger . Tilsvarende indeholder direktiv 74/63 om uoenskede stoffer og produkter ingen bestemmelse vedroerende forekomsten af sygdomskim . I dommen af 8 . november 1979 har ogsaa Domstolen understreget, at Raadet ved harmoniseringen af de nationale veterinaerlovgivninger er gaaet »gradvis frem og [har] behandlet hvert problem for sig« ; siden dommen blev afsagt, er der dog ikke sket yderligere harmonisering inden for det paagaeldende omraade .
9 Den danske regering har i sit indlaeg henvist til den alvorlige risiko, der er forbundet med forekomsten af sygdomskim i foderblandinger . Den har fremhaevet, at spoergsmaalet om, hvorledes denne risiko imoedegaas, afhaenger af de forskellige medlemsstaters veterinaerpolitik, som i stater, der som Danmark har kunnet holde deres omraader fri for visse husdyrsygdomme, faar en saerlig dimension ; disse stater har en betydelig interesse i at opretholde denne tilstand af hensyn til deres eksport til de tredjelande, der ligeledes er sygdomsfri . Da der ikke paa faellesskabsplan findes bestemmelser, der i detaljer regulerer de veterinaerpolitimaessige spoergsmaal inden for det paagaeldende omraade, er hver enkelt medlemsstat ifoelge den danske regering fortsat ansvarlig for beskyttelsesforanstaltninger, der kan traeffes inden for rammerne af traktatens artikel 36 . Den danske regering har paapeget, at den danske ordning af de naevnte grunde er strengere end den tyske, idet det efter de danske bestemmelser kraeves, at hvert enkelt parti foderblandinger, der importeres, ledsages af et sundhedscertifikat . I dommen af 8 . februar 1983 ( sag 124/81, Kommissionen mod Det forenede Kongerige, UHT-maelk, Sml . s . 203 ) fremhaevede Domstolen foerst noedvendigheden af et samarbejde mellem medlemsstaternes sundhedsmyndigheder og fastslog herefter, at importstaten paa passende maade er befoejet til at sikre sig, at kontrollen i oprindelsesstaten har vaeret effektiv .
10 Kommissionen har gennemgaaet samtlige direktiver vedroerende foderstoffer og heraf konkluderet, at de tilsigter en udtoemmende harmonisering, men kun inden for de omraader, de regulerer . Kommissionen har anerkendt, at harmoniseringsbestraebelserne paa det paagaeldende omraade endnu ikke har omfattet spoergsmaalet om beskyttelse af sundheden . Saa laenge Faellesskabet ikke har udstedt de noedvendige retsakter for at beskytte sundheden, og der heller ikke findes faellesskabsprocedurer til at kontrollere deres anvendelse, maa medlemsstaterne inden for de af traktatens artikel 36 afstukne rammer frit udstede de bestemmelser, de finder hensigtsmaessige med henblik paa at sikre beskyttelsen mod sygdomsbaerende mikroorganismer .
11 Til disse argumenter bemaerkes, at det som anfoert af Kommissionen maa antages, at direktiv 79/373 om handel med foderblandinger, set i sammenhaeng med direktiverne 70/524 af 23 . november 1970 om tilsaetningsstoffer ( EFT 1970 III, s . 743 ) og 74/63 om uoenskede stoffer, faktisk tilsigter en udtoemmende regulering af handelen med foderblandinger inden for Faellesskabet . I naervaerende sag findes det dog ufornoedent at tage stilling til, om det naevnte formaal, henset til de naevnte direktivers nuvaerende indhold, fuldt ud er naaet . I det omfang dette er tilfaeldet, bestemmes det i artikel 9 i direktiv 79/373, at »medlemsstaterne drager omsorg for, at foderblandinger ikke af grunde, som vedroerer dette direktivs bestemmelser, undergives andre end de i dette direktiv fastsatte handelsmaessige begraensninger« ; tilsvarende bestemmelser findes i artikel 14 i direktiv 70/524 og i artikel 7 i direktiv 74/63 . For saa vidt angaar foderstoffernes sammensaetning og emballering maa de herefter kunne omsaettes frit inden for Faellesskabet, hvis de er i overensstemmelse med bestemmelserne i de naevnte direktiver .
12 Samtidig maa det dog fastslaas, at der ikke ved de naevnte direktiver, heller ikke ved direktiv 79/373, tilsigtes en regulering af sundhedskontrollen med foderblandingerne . I modsaetning til, hvad sagsoegeren i hovedsagen har haevdet, kan en saadan retsvirkning ikke udledes af artikel 3 i direktiv 79/373, som bestemmer :
»Medlemsstaterne foreskriver, at foderblandinger kun kan forhandles, saafremt de er sunde, uforfalskede og af saedvanlig handelsmaessig beskaffenhed . Medlemsstaterne foreskriver, at foderblandinger ikke maa udgoere nogen fare hverken for dyrs eller menneskers sundhed og ikke maa forhandles under en betegnelse, der vil kunne virke vildledende« .
Bestemmelsen paalaegger saaledes medlemsstaterne en generel forpligtelse til at traeffe alle de fornoedne foranstaltninger af lovgivningsmaessig, administrativ og judiciel karakter med henblik paa at gennemtvinge bestemte kvalitetsnormer, sikre sundhedskontrollen af foderstoffer og redelighed i handelen, uanset hvor de regler, der finder anvendelse, hidroerer fra, hvorved det altsaa er uden betydning, om reglerne er rent nationale, eller om der er tale om bestemmelser, der er harmoniseret i medfoer af faellesskabsretten .
13 Saa laenge der ikke inden for den paagaeldende sektor er sket en harmonisering med hensyn til beskyttelsen af sundheden, tilkommer det medlemsstaterne at traeffe de noedvendige kontrolforanstaltninger inden for rammerne af traktatens artikel 36 . Saadanne kontrolforanstaltninger kan derfor i princippet ikke betegnes som foranstaltninger, der begraenser handelen inden for Faellesskabet i den i traktatens artikel 30 forudsatte betydning .
14 Som det fremgaar af Domstolens faste praksis, jfr . ovennaevnte domme af 15 . december 1976 ( sag 35/76, Simmenthal ), af 25 . januar 1977 ( sag 46/76, Bauhuis ), af 8 . november 1979 ( sag 251/78, Denkavit ) og af 8 . februar 1983 ( sag 124/81, Kommissionen mod Det forenede Kongerige, UHT-maelk ), er den sundhedskontrol, medlemsstaterne foretager inden for rammerne af artikel 36, imidlertid kun begrundet paa betingelse af, at de anvendte midler staar i rimeligt forhold til det tilstraebte formaal, og at beskyttelsen af sundheden ikke kan naas ved hjaelp af foranstaltninger, som i mindre grad hindrer samhandelen inden for Faellesskabet . I samme forbindelse har Domstolen gentagne gange understreget, at hensynet til de frie varebevaegelser taler for, at sundhedskontrollen gennemfoeres i fremstillingslandet, og den har fremhaevet det hensigtsmaessige i et samarbejde mellem de paagaeldende medlemsstaters sundhedsmyndigheder, saaledes at det kan undgaas, at der i bestemmelseslandet foretages en kontrol, der allerede er gennemfoert i fremstillingslandet .
15 Det maa herefter konstateres, at saadanne foranstaltninger, som Land Nordrhein-Westfalen har truffet som foelge af Domstolens dom af 8 . november 1979, opfylder ovennaevnte krav fuldt ud, for saa vidt de naermere gaar ud paa, at der meddeles en importtilladelse for ubestemt tid og for en ubegraenset maengde foderstoffer, og der skal fremlaegges et i en vis laengere periode gyldigt sundhedscertifikat udstedt af den paa fremstillingsstedet kompetente dyrlaege . Ogsaa de oevrige betingelser og vilkaar for den naevnte tilladelse findes at staa i rimeligt forhold til hensynet til beskyttelsen af sundheden .
16 Det forelagte spoergsmaal skal derfor besvares saaledes, at Raadets direktiv 79/373 af 2 . april 1979 om handel med foderblandinger, herunder dettes artikler 3 og 9, sammenholdt med EOEF-traktatens artikel 30, skal fortolkes saaledes, at medlemsstaterne i henhold til EOEF-traktatens artikel 36 kan goere indfoersel fra andre medlemsstater af foderblandinger som defineret i artikel 2, litra b ), i direktiv 79/373 betinget af, at der fremlaegges en af veterinaermyndighederne i udfoerselsstaten udstedt attest eller en af veterinaermyndighederne i indfoerselsstaten udstedt importtilladelse, forudsat at importtilladelsen udstedes paa betingelser, som staar i rimeligt forhold til de i artikel 36 naevnte beskyttelseshensyn .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
17 De udgifter, der er afholdt af kongeriget Danmarks regering og af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, der har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( anden afdeling )
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Oberverwaltungsgericht fuer das Land Nordrhein-Westfalen ved kendelse af 16 . januar 1984, for ret :
Raadets direktiv 79/373 af 2 . april 1979 om handel med foderblandinger, herunder dettes artikler 3 og 9, sammenholdt med EOEF-traktatens artikel 30, skal fortolkes saaledes, at medlemsstaterne i medfoer af EOEF-traktatens artikel 36 kan goere indfoersel fra andre medlemsstater af foderblandinger som defineret i artikel 2, litra b ), i direktiv 79/373 betinget af, at der fremlaegges en af veterinaermyndighederne i udfoerselsstaten udstedt attest eller en af veterinaermyndighederne i indfoerselsstaten udstedt importtilladelse, forudsat at importtilladelsen udstedes paa betingelser, som staar i rimeligt forhold til de i artikel 36 naevnte beskyttelseshensyn .