62024CJ0168
PRESUDA SUDA (treće vijeće)
18. prosinca 2025. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Žigovi – Direktiva 2008/95/EZ – Članak 12. stavak 2. točka (b) – Direktiva (EU) 2015/2436 – Članak 20. točka (b) – Razlozi za opoziv žiga – Vjerojatnost dovođenja javnosti u zabludu zbog uporabe žiga – Žig koji odgovara imenu modnog dizajnera – Prijenos žiga – Uporaba žiga na temelju koje javnost može stvarno vjerovati da dizajner i dalje sudjeluje u dizajniranju proizvoda zaštićenih žigom – Pogrešno uvjerenje”
U predmetu C‑168/24,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Cour de cassation (Kasacijski sud, Francuska), odlukom od 28. veljače 2024., koju je Sud zaprimio istoga dana, u postupku
PMJC SAS
protiv
[W] [X],
[M] [X],
[X] Créative SAS,
SUD (treće vijeće),
u sastavu: C. Lycourgos, predsjednik vijeća, O. Spineanu‑Matei, S. Rodin (izvjestitelj), N. Piçarra i N. Fenger, suci,
nezavisni odvjetnik: N. Emiliou,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za PMJC SAS, M. Le Guerer, avocat,
–
za [W] [X], [M] [X], [X] Créative SAS, E. Fortunet, avocat,
–
za francusku vladu, R. Bénard i E. Timmermans, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, C. Auvret i P. Němečková, u svojstvu agenata,
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 27. ožujka 2025.,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 12. stavka 2. točke (b) Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2008., L 299, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.) i članka 20. točke (b) Direktive (EU) 2015/2436 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2015., L 336, str. 1. i ispravak SL 2016., L 110, str. 5.).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između društava PMJC SAS, s jedne strane, i [W] [X], [M] [X] i [X] Créative SAS, s druge strane, u vezi s djelomičnim opozivom prava prvonavedenog društva na dva žiga koja odgovaraju prezimenu modnog dizajnera.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 2008/95
3
Članak 12. Direktive 2008/95, naslovljen „Razlozi za opoziv”, u stavku 2. predviđao je:
„[...] [Ž]ig se može opozvati ako nakon dana registracije:
[...]
(b)
zbog uporabe od strane nositelja žiga ili uz njegovo odobrenje, a u odnosu na proizvode ili usluge za koje je registriran, može javnost dovesti u zabludu, posebno u pogledu vrste, kakvoće ili zemljopisnog podrijetla tih proizvoda ili usluga.”
Direktiva 2015/2436
4
Članak 20. te direktive, naslovljen „Žig koji je postao generički ili obmanjujuća oznaka kao razlog za opoziv”, glasi:
„Žig može biti opozvan ako nakon datuma registracije:
[...]
(b)
zbog uporabe od strane nositelja žiga ili uz odobrenje nositelja, a u odnosu na proizvode ili usluge za koje je registriran, javnost može dovesti u zabludu, osobito u pogledu vrste, kakvoće ili zemljopisnog podrijetla tih proizvoda ili usluga.”
5
Članak 54. navedene direktive, naslovljen „Prenošenje”, u stavku 1. određuje:
„Države članice stavljaju na snagu zakone i druge propise koji su potrebni radi usklađivanja s člancima od 3. do 6., člancima od 8. do 14., člancima 16., 17. i 18., člancima od 22. do 39. člankom 41., člancima 43. i 44. te člancima od 46. do 50. do 14. siječnja 2019. [...]
[...]”
6
Članak 55. Direktive 2015/2436, naslovljen „Stavljanje izvan snage”, određuje:
„Direktiva [2008/95] stavlja se izvan snage s učinkom od 15. siječnja 2019.[...]
Upućivanja na Direktivu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Direktivu [...]”
7
Članak 56. Direktive 2015/2436, naslovljen „Stupanje na snagu”, glasi:
„Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članci 1., 7., 15., 19., 20. i 21. primjenjuju se od 15. siječnja 2019.”
Francusko pravo
8
Članak L.714‑6 Zakonika o intelektualnom vlasništvu, u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku, određuje:
„Treba opozvati prava nositelju žiga koji je zbog njega postao takav da:
[...]
(b)
može dovesti u zabludu, osobito u pogledu vrste, kakvoće ili zemljopisnog podrijetla proizvoda ili usluge.”
Glavni postupak i prethodno pitanje
9
Iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje proizlazi da je nad društvom [W] [X], koje je osoba [W] [X] osnovala 1978. za prodaju odjeće i modnih dodataka, pokrenut stečajni postupak nakon kojeg je društvo PMJC podnijelo ponudu za preuzimanje cjelokupne imovine tog društva, koja je prihvaćena presudom od 13. rujna 2011., nakon koje je sastavljen akt o prijenosu materijalne i nematerijalne imovine od 3. veljače 2012. koji se osobito odnosi na francuske verbalne žigove „[W] [X]”, od kojih je jedan prijavila osoba [W] [X], a zatim ga 1999. ustupila društvu [W] [X], dok je drugi 2002. prijavilo društvo [W] [X].
10
U skladu s ugovorom o pružanju usluga sklopljenim 21. srpnja 2011., osoba [W] [X] nastavila je surađivati s društvom PMJC do isteka razdoblja predviđenog ugovorom, odnosno 31. prosinca 2015.
11
Društvo PMJC podnijelo je 21. lipnja 2018. tužbu protiv osobe [W] [X] zbog krivotvorenja žigova iz točke 9. ove presude te zbog nepoštenog i parazitskog tržišnog natjecanja, tvrdeći da je osoba [W] [X] počinila radnje nepoštenog tržišnog natjecanja i povrijedila njegova prava na žigove prilikom obavljanja svoje profesionalne i umjetničke djelatnosti posredstvom društva [X] Créative.
12
Osoba [W] [X] je protutužbom zatražila opoziv prava društva PMJC jer ih je to društvo upotrebljavalo od kraja 2017. do početka 2019. na obmanjujući način. Konkretno, društvo PMJC upotrebljavalo je navedene žigove na način da navodi javnost da vjeruje u to da je osoba [W] [X] autor tvorevina na koje su ti žigovi postavljeni.
13
Presudom od 12. listopada 2022. cour d’appel de Paris (Žalbeni sud u Parizu, Francuska) proglasio je djelomični opoziv prava društva PMJC na žigove koji su predmet akta o prijenosu od 3. veljače 2012. navedenog u točki 9. ove presude.
14
Smatrao je, među ostalim, da se pravu Unije ne protivi opoziv žiga koji odgovara prezimenu dizajnera ako stjecatelj tog žiga svojim postupanjem navodi javnost da vjeruje kako dizajner i dalje sudjeluje u dizajniranju proizvoda ili postoji dovoljno ozbiljan rizik od takve obmane.
15
To je slučaj u glavnom postupku s obzirom na to da je društvo PMJC u dva navrata proglašeno krivim zbog povrede autorskih prava osobe [W] [X] koja se odnose na njezina nedavna djela koja nisu prenesena na društvo PMJC. Budući da su te osuđujuće presude postale pravomoćne, cour d’appel de Paris (Žalbeni sud u Parizu) iz toga je zaključio da su predmetni žigovi, s obzirom na to da su postavljeni na proizvode obložene ukrasima koji predstavljaju povredu autorskih prava osobe [W] [X] i koji su predstavljeni kao originalne tvorevine koje je ona stvorila, postali zavaravajući.
16
Društvo PMJC podnijelo je protiv te presude žalbu u kasacijskom postupku Couru de cassation (Kasacijski sud, Francuska), sudu koji je uputio zahtjev.
17
Pred tim sudom društvo PMJC tvrdi, među ostalim, da je Žalbeni sud u Parizu, time što je smatrao da presuda od 30. ožujka 2006., Emanuel (C‑259/04, EU:C:2006:215), s jedne strane, ni na koji način ne isključuje mogućnost da se proglasi opoziv žiga koji odgovara imenu dizajnera u slučaju da ga njegov nositelj upotrebljava na obmanjujući način i, s druge strane, ostavlja tom dizajneru mogućnost da pokuša dokazati da je uporaba koju provodi njegov nositelj zavaravajuća, povrijedio članak L. 714‑6, b) Zakonika o intelektualnom vlasništvu, u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku, kako ga treba tumačiti s obzirom na članak 12. stavak 2. točku (b) Direktive 2008/95.
18
Naime, društvo PMJC smatra da, s obzirom na tu presudu, njegova moguća postupanja čiji je cilj navesti potrošača da vjeruje u to da osoba [W] [X] i dalje sudjeluje u dizajniranju proizvoda koji nose njegovo ime ne mogu utjecati na sam žig, čak i ako bi se ta postupanja smatrala obmanjujućima.
19
U tom pogledu, sud koji je uputio zahtjev najprije navodi da je u točkama 47. do 49. presude od 30. ožujka 2006., Emanuel (C‑259/04, EU:C:2006:215), koja se odnosila na patronimički žig, Sud, nakon što je podsjetio na to da slučajevi odbijanja registracije zbog obmanjujućeg karaktera žiga pretpostavljaju da se može utvrditi postojanje stvarne zablude ili dovoljno ozbiljne vjerojatnosti dovođenja potrošača u zabludu, presudio da okolnost da je na prosječnog potrošača prilikom kupnje moglo utjecati razmišljanje da je dizajner čije ime odgovara dotičnom žigu sudjelovao u dizajniranju proizvoda zaštićenog žigom ne može sama po sebi biti takve prirode da dovede javnost u zabludu u odnosu na vrstu, kakvoću ili zemljopisno podrijetlo tog proizvoda.
20
Nadalje, Cour de cassation (Kasacijski sud) primijetio je da je Sud u točki 50. te presude naveo da, ako poduzetnik prikazom žiga namjerno navodi potrošača da vjeruje u to da dizajner i dalje dizajnira proizvode koji nose žig ili da sudjeluje u njihovu dizajniranju, riječ je o postupanju koje se može smatrati zavaravajućim, ali ne predstavlja obmanu koja bi mogla utjecati na sam žig i, prema tome, na mogućnost njegove registracije.
21
Naposljetku, sud koji je uputio zahtjev ističe da je Sud u točki 53. navedene presude, nakon što je smatrao da su uvjeti za opoziv zbog obmanjujućeg karaktera žiga istovjetni onima za odbijanje registracije, presudio da se nositelju žiga koji odgovara imenu dizajnera i prvog proizvođača proizvoda koji nose taj žig ne mogu, samo zbog te posebnosti, opozvati prava jer navedeni žig dovodi javnost u zabludu, osobito kada su klijenti povezani s tim žigom preneseni zajedno s poduzetnikom koji proizvodi njime zaštićene proizvode.
22
Međutim, u svojoj presudi od 12. listopada 2022., cour d’appel de Paris (Žalbeni sud u Parizu) smatrao je da se utvrđenje u točki 50. presude od 30. ožujka 2006., Emanuel (C‑259/04, EU:C:2006:215), prema kojem se žig koji odgovara prezimenu dizajnera dovodi u zabludu samo zato što taj dizajner više ne sudjeluje u dizajniranju proizvoda zaštićenih žigovima koji se sastoje od njegova prezimena, ne proteže izričito na tumačenje članka 12. stavka 2. točke (b) Prve direktive Vijeća 89/104/EEZ od 21. prosinca 1988. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 1989., L 40, str. 1.). Cour d’appel de Paris (Žalbeni sud u Parizu) stoga je zaključio da tu odredbu treba tumačiti na način da joj se ne protivi to da se proglasi opoziv žiga zbog njegove uporabe u uvjetima koji su takvi da navode javnost da stvarno vjeruje u to da dizajner i dalje sudjeluje u dizajniranju proizvoda zaštićenih žigovima koji se sastoje od njegova prezimena, iako to više nije slučaj.
23
Cour de cassation (Kasacijski sud) također je primijetio da je, u svojoj presudi od 14. svibnja 2009., Fiorucci/OHIM – Edwin (ELIO FIORUCCI) (T‑165/06, EU:T:2009:157, t. 37.), Opći sud Europske unije odbio zahtjev za opoziv koji se temelji na obmanjujućoj uporabi žiga koji se sastoji od prezimena dizajnera nakon njegove registracije, ne zato što takva uporaba ne može dovesti do opoziva žiga zbog dovođenja u zabludu, nego zato što nije podnesen nikakav dokaz o uporabi žiga nakon njegove registracije.
24
U tim je okolnostima Cour de cassation (Kasacijski sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Treba li članak 12. stavak 2. točku (b) Direktive [2008/95] i članak 20. točku (b) Direktive [2015/2436] tumačiti na način da im se protivi to da se proglasi opoziv žiga koji se sastoji od prezimena dizajnera zbog njegove uporabe nakon prijenosa u uvjetima koji su takvi da navode javnost da stvarno vjeruje u to da taj dizajner i dalje sudjeluje u dizajniranju proizvoda zaštićenih tim žigom, iako to više nije slučaj?”
O prethodnom pitanju
Uvodne napomene
25
Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev traži tumačenje članka 12. stavka 2. točke (b) Direktive 2008/95 i članka 20. točke (b) Direktive 2015/2436.
26
Nije važno koja je od tih dviju direktiva primjenjiva ratione temporis na glavni postupak jer su odredbe članka 12. stavka 2. točke (b) Direktive 2008/95 i članka 20. točke (b) Direktive 2015/2436 u biti istovjetne.
27
U tom pogledu nije relevantna okolnost da se u francuskoj jezičnoj verziji članka 12. stavka 2. točke (b) Direktive 2008/95 određivalo da se žig može opozvati ako „est propre […] à induire le public en erreur” („može javnost dovesti u zabludu”), dok članak 20. točka (b) Direktive 2015/2436 u istoj jezičnoj verziji predviđa da se opoziv prava može proglasiti ako žig „risque […] d’induire le public en erreur” (doslovno: „postoji rizik da žig dovede javnost u zabludu”, iako hrvatska jezična verzija glasi „[može dovesti javnost] u zabludu”).
28
Naime, s jedne strane, kao što je to istaknuo nezavisni odvjetnik u točki 62. svojeg mišljenja, iz sudske prakse Suda proizlazi da je izraz „est propre à” („može”) već pretpostavljao da se može prihvatiti „postojanje stvarne zablude ili dovoljno ozbiljne vjerojatnosti dovođenja potrošača u zabludu” (presuda od 30. ožujka 2006., Emanuel, C‑259/04, EU:C:2006:215, t. 47. i navedena sudska praksa).
29
S druge strane, kao što je to istaknuo nezavisni odvjetnik u točki 64. svojeg mišljenja, tekst članka 20. točke (b) Direktive 2015/2436 je, kad je riječ o stupnju vjerojatnosti dovođenja javnosti u zabludu, u biti ostao nepromijenjen u odnosu na onaj iz članka 12. stavka 2. točke (b) Direktive 2008/95 u svim drugim jezičnim verzijama, koje su, osim mađarske i finske verzije, već bile sastavljene na način koji je podrazumijevao samo takvu mogućnost, neovisno o tome ostvari li se ona ili ne.
30
Prema tome, u skladu s ustaljenom sudskom praksom prema kojoj odredbe prava Unije treba tumačiti i primjenjivati ujednačeno s obzirom na verzije sastavljene na svim jezicima Europske unije (presuda od 13. veljače 2025., Verbraucherzentrale Berlin (Pojam prvotno obvezujućeg razdoblja), C‑612/23, EU:C:2025:82, t. 31. i navedena sudska praksa), ne može se smatrati da izmjena uvedena francuskom verzijom članka 20. točke (b) Direktive 2015/2436, navedenom u točki 27. ove presude, upućuje na namjeru zakonodavca Unije da izmijeni kriterij koji se odnosi na stupanj vjerojatnosti dovođenja javnosti u zabludu.
31
Stoga u okviru ovog zahtjeva za prethodnu odluku članak 12. stavak 2. točku (b) Direktive 2008/95 i članak 20. točku (b) Direktive 2015/2436 treba tumačiti zajedno i na jednak način.
O pitanju
32
Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 12. stavak 2. točku (b) Direktive 2008/95 i članak 20. točku (b) Direktive 2015/2436 tumačiti na način da im se protivi to da se proglasi opoziv žiga koji se sastoji od prezimena modnog dizajnera zbog toga što njegova uporaba od strane nositelja ili uz njegovo odobrenje može navesti javnost da stvarno vjeruje u to da taj dizajner i dalje sudjeluje u dizajniranju proizvoda zaštićenih tim žigom, iako to više nije slučaj.
33
U skladu s tim odredbama, žig se može opozvati ako, nakon dana registracije, „zbog uporabe” od strane nositelja žiga ili uz njegovo odobrenje, a u odnosu na proizvode ili usluge za koje je registriran, može javnost dovesti u zabludu, „posebno u pogledu vrste, kakvoće ili zemljopisnog podrijetla” tih proizvoda ili usluga.
34
Najprije valja istaknuti da iz teksta navedenih odredbi, osobito iz upotrebe priloga „posebno”, proizlazi da nabrajanje obilježja proizvoda ili usluga na koje se može odnositi dovođenje u zabludu nije taksativno, tako da se ne može isključiti da će do opoziva žiga doći zbog postojanja vjerojatnosti dovođenja u zabludu u pogledu osobe koja stoji iza dizajniranja proizvoda označenih žigom ili koja je pridonijela njihovu dizajniranju.
35
Nadalje, slično kao i zemljopisno podrijetlo, koje je izričito navedeno u odredbama navedenima u točki 32. ove presude, stilsko autorstvo proizvoda može, ovisno o slučaju, predstavljati obilježje tog proizvoda koje kod javnosti stvara posebna očekivanja. To autorstvo stoga pripada elementima u pogledu kojih javnost može biti „[dovedena] u zabludu” u smislu članka 12. stavka 2. točke (b) Direktive 2008/95 i članka 20. točke (b) Direktive 2015/2436.
36
Međutim, kao što je to u biti naveo nezavisni odvjetnik u točki 35. svojeg mišljenja, okolnost da žig koji se sastoji od prezimena modnog dizajnera iskorištava poduzetnik s kojim taj dizajner više nije povezan nije sama po sebi dovoljna da bi se opravdao opoziv tog žiga (vidjeti u tom smislu presudu od 30. ožujka 2006., Emanuel, C‑259/04, EU:C:2006:215, t. 53.). Naime, prosječni potrošač, koji je uobičajeno obaviješten te postupa s dužnom pažnjom i razboritošću, svjestan je činjenice da sve proizvode koji nose žig koji odgovara imenu dizajnera nije nužno dizajnirao taj dizajner.
37
Stoga opoziv na temelju odredbi čije se tumačenje traži pretpostavlja da se na temelju okolnosti slučaja utvrdi postojanje stvarne zablude ili dovoljno ozbiljne vjerojatnosti dovođenja javnosti u zabludu (vidjeti po analogiji presudu od 8. lipnja 2017., W. F. Gözze Frottierweberei i Gözze, C‑689/15, EU:C:2017:434, t. 54. i navedenu sudsku praksu).
38
Naposljetku, iz teksta članka 12. stavka 2. točke (b) Direktive 2008/95 i članka 20. točke (b) Direktive 2015/2436 proizlazi da ocjena obmanjujućeg karaktera žiga u okviru postupka opoziva podrazumijeva uzimanje u obzir uporabe tog žiga od strane nositelja ili uz njegovo odobrenje.
39
Iz prethodnih razmatranja proizlazi da, u slučaju žiga koji se sastoji od prezimena modnog dizajnera, stvarna zabluda ili dovoljno ozbiljna vjerojatnost dovođenja u zabludu u smislu članka 12. stavka 2. točke (b) Direktive 2008/95 i članka 20. točke (b) Direktive 2015/2436, kako je protumačen u sudskoj praksi navedenoj u točki 37. ove presude, može, ovisno o slučaju, proizlaziti iz zablude javnosti koja je prouzročena uporabom tog žiga od strane njegova nositelja ili uz njegovo odobrenje, u pogledu stilskog autorstva proizvoda zaštićenih navedenim žigom.
40
Pitanje može li uporaba žiga dovesti javnost u zabludu treba ispitati s obzirom na sve relevantne okolnosti slučaja. Okolnost navedena u točki 15. ove presude, odnosno prisutnost, na proizvodima zaštićenima žigovima koji se sastoje od prezimena modnog dizajnera, dekorativnih elemenata koji pripadaju posebnom kreativnom izričaju tog dizajnera i povređuju njegova autorska prava, može, kao što je to primijetio nezavisni odvjetnik u točki 95. svojeg mišljenja, predstavljati takvu relevantnu okolnost jer povećava mogućnost da javnost pogrešno percipira stilsko autorstvo proizvoda zaštićenih tim žigovima.
41
To je tumačenje u skladu s ciljem zaštite potrošača na kojem se temelje članak 12. stavak 2. točka (b) Direktive 2008/95 i članak 20. točka (b) Direktive 2015/2436 (vidjeti u tom smislu presudu od 30. ožujka 2006., Emanuel, C‑259/04, EU:C:2006:215, t. 46.). S obzirom na taj cilj, potrošač mora moći donijeti informiranu odluku prilikom izbora između više konkurentskih proizvoda ili usluga.
42
Navedeno tumačenje potkrijepljeno je i općim ciljem koji se nastoji postići pravilima Unije u području žigova, a koji se odnosi na očuvanje nenarušenog tržišnog natjecanja u Uniji (vidjeti u tom smislu presudu od 12. rujna 2019., Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret/EUIPO, C‑104/18 P, EU:C:2019:724, t. 45. i navedenu sudsku praksu). S obzirom na taj cilj, ne može se prihvatiti da žig uporabom postane nepošteno sredstvo za privlačenje kupaca.
43
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na postavljeno pitanje valja odgovoriti tako da članak 12. stavak 2. točku (b) Direktive 2008/95 i članak 20. točku (b) Direktive 2015/2436 treba tumačiti na način da im se ne protivi to da se proglasi opoziv žiga koji se sastoji od prezimena modnog dizajnera zbog toga što, s obzirom na sve relevantne okolnosti, njegova uporaba od strane nositelja žiga ili uz njegovo odobrenje može imati za učinak to da taj žig prosječnog potrošača, koji je uobičajeno obaviješten te postupa s dužnom pažnjom i razboritošću, navodi na to da pogrešno vjeruje kako je taj dizajner sudjelovao u dizajniranju proizvoda zaštićenih navedenim žigom.
Troškovi
44
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (treće vijeće) odlučuje:
Članak 12. stavak 2. točku (b) Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima i članak 20. točku (b) Direktive (EU) 2015/2436 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima
treba tumačiti na način da im se:
ne protivi to da se proglasi opoziv žiga koji se sastoji od prezimena modnog dizajnera zbog toga što, s obzirom na sve relevantne okolnosti, njegova uporaba od strane nositelja žiga ili uz njegovo odobrenje može imati za učinak to da taj žig prosječnog potrošača, koji je uobičajeno obaviješten te postupa s dužnom pažnjom i razboritošću, navodi na to da pogrešno vjeruje kako je taj dizajner sudjelovao u dizajniranju proizvoda zaštićenih navedenim žigom.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: francuski