Privremena verzija
MIŠLJENJE
NEZAVISNOG
ODVJETNIKA
ANDREE
BIONDIJA
od
29.
siječnja
2026.(1)
Predmet C-721/24
Vista-Life Pharma SA,
Vista-Life Pharma Belgium SCRL
protiv
Laboratoires S.M.B. SA,
Brussels Reps Pharma SRL
(zahtjev
za
prethodnu
odluku
koji
je
uputio
Cour d’appel de
Bruxelles
(Žalbeni
sud
u
Bruxellesu,
Belgija))
„Zahtjev
za
prethodnu
odluku – Uredba
(EZ)
br.
1924/2006 – Dodaci
hrani
na
koje
se
odnosi
oglašavanje – Tvrdnje
o
smanjenju
rizika
od
bolesti – Posebni
uvjeti
uporabe”
1.        Ovim
zahtjevom
za
prethodnu
odluku
Cour d’appel de
Bruxelles
(Žalbeni
sud
u
Bruxellesu,
Belgija)
traži
od
Suda
da pojasni primjenu određenih odredbi Uredbe br. 1924/2006(2). Sud koji je uputio zahtjev traži od Suda, s jedne strane, da definira
kada
se
upućivanja
na
učestalost
i
način
primjene
dodataka hrani u
prikazanom
obliku
mogu
odnositi
na
zdravlje
i,
s
druge
strane,
pojasniti
doseg
i
oblik
informativne
poruke
koja
prati
navod
o
smanjenju
rizika
za
zdravlje,
uključujući
njezin
položaj
između
oznake
i
oglašavanja.
I.      Regulatorno okruženje
2.        U
članku
2.
stavku
2.
točkama
1.
i
5.
Uredbe
br.
1924/2006
o
prehrambenim
i
zdravstvenim
tvrdnjama
koje
se
navode
na
hrani
definiraju
se
pojmovi
relevantni
za
potrebe
ovog
zahtjeva
za
prethodnu
odluku,
i
to
na
sljedeći
način:
„‚tvrdnja’
znači
svaka
poruka
ili
izjava
koja
nije
obvezujuća
prema
zakonodavstvu
Zajednice
ili
nacionalnom
zakonodavstvu,
uključujući
i
slikovno,
grafičko
ili
simboličko
predstavljanje
u
bilo
kojem
obliku,
kojom
se
izjavljuje,
sugerira
ili
naznačuje
da
ta
hrana
ima
određena
svojstva”;
„‚zdravstvena
tvrdnja’
znači
svaka
tvrdnja
kojom
se
izjavljuje,
sugerira
ili
naznačuje
da
postoji
odnos
između
neke
kategorije
hrane,
određene
hrane
ili
jedne
od
njezinih
sastavnica
i
zdravlja”.
3.        Člankom
14.
stavkom
2.
te
uredbe
utvrđuje
se:
„[…]
oznake
tvrdnji
o
smanjenju
rizika
od
neke
bolesti
ili,
ako
ne
postoje
takve
oznake,
prezentiranje
ili
oglašavanje,
također
sadržavaju
izjavu
kojom
se
naznačuje
da
bolest
na
koju
se
odnosi
ta
tvrdnja
ima
višestruke
čimbenike
rizika
te
da
izmjena
jednog
od
tih
čimbenika
rizika
može,
ali
i
ne
mora
imati
blagotvoran
učinak”.
4.        U
pogledu
definicije
„označivanja”
u
članku
2.
stavku
1.
točki
(d)
Uredbe
br.
1924/2006
upućuje
se
na
članak
1.
stavak
3.
točku
(a)
Direktive
2000/13/EZ(3),
koji
je
stavljen
izvan
snage
i
zamijenjen
člankom
2.
stavkom
2.
točkom
(j)
Uredbe
br.
1169/2011(4).
Tim
se
člankom
„označivanje”
definira
kao
„sve
riječi,
podaci,
trgovački
nazivi,
nazivi
robnih
marki,
slikovni
prikazi
ili
simboli
koji
se
odnose
na
hranu,
a
nalaze
se
na
ambalaži,
dokumentu,
obavijesti,
etiketi,
obruču
ili
privjesnici,
koji
prate
ili
se
odnose
na
tu
hranu”.
5.        Međutim,
iako
sud
koji
je
uputio
zahtjev
dvoji
samo
o
tumačenju
Uredbe
br.
1924/2006,
čini
mi
se
da
je
nužno
podsjetiti
na
to
kako
je
ta
uredba
prenesena
u
belgijsko
pravo.
Konkretno,
člankom
VI.104
Codea de
droit économique(5) (Zakonik
o
gospodarskom
pravu)
zabranjuje
se
nepoštena
poslovna
praksa
radi
zaštite
profesionalnih
interesa
poduzetnika.
II.    Glavni postupak, prethodna pitanja i postupak pred Sudom
6.        Stranke
iz glavnog postupku su
poduzetnici
koji
posluju
u belgijskom
farmaceutskom i parafarmaceutskom sektoru.
Laboratoires S.M.B.
SA
i Brussels Reps Pharma SRL (u
daljnjem
tekstu zajedno:
SMB)
proizvode i
stavljaju
na
tržište,
među
ostalim,
lijekove
i
dodatke hrani.
Vista-Life
Pharma
SA
i
Vista-Life
Pharma
Belgium SCRL
(u
daljnjem
tekstu
zajedno:
Vista-Life)
također stavljaju
na
tržište
dodatke
hrani, među kojima Vista-D3 i VistaSterol. SMB i Vista Life su konkurenti u sektoru stavljanja na tržište dodataka hrani.
7.        Glavni postupak
se
odnosi
na
komercijalnu
komunikaciju
u
vezi
s
tim
proizvodima.
Sporne oglašivačke
kampanje
su objavljene
u
profesionalnim
časopisima
namijenjenima
ljekarnicima
i
liječnicima.
8.        Proizvod „Vista-D3”
oglašavao se sa sljedećim tvrdnjama: „stabilne
razine
u
plazmi”,
„proizvod Vista-D3 omogućava da se izbjegne povećanje rizika smrtnosti”, „proizvod Vista-D3 omogućuje da se izbjegne učinak prvog prolaza kroz jetru i enzimska razgradnja na razini želuca”
„bolje
svaki
dan
nego
u
jednokratnoj
dozi”
i
upućivanjem
na
sublingvalan način
primjene,
„najbolju moguću apsorpciju za sve pacijente”.
9.        Proizvod „Vista-D3” oglašavao se s tvrdnjom „rješenje
za
ovladavanje
kolesterolom”.
10.      Dvama odvojenim tužbama,
od
9.
lipnja
2021.
i
9.
prosinca
2022.,
SMB
je
pokrenuo
postupke
pred
Tribunalom
de
l’entreprise francophone de
Bruxelles
(Sud
za poduzetništvo na
francuskom
jeziku
u
Bruxellesu,
Belgija), osporavajući usklađenost tih tvrdnji s Uredbom br. 1924/2006. Konkretno, SMB ističe da su takve tvrdnje „zdravstvene tvrdnje” u smislu Uredbe br. 1924/2006, čime se povređuje članak 10. te uredbe i članak VI.104 Codea de droit économique (Zakonik o gospodarskom pravu). Kada je riječ o tvrdnjama o stabilnim razinama u plazmi i razinama kolesterola, SMB ističe da se njima povređuje članak 14. stavak 2. te uredbe i članak VI.104 Codea de droit économique (Zakonik o gospodarskom pravu).
11.      Dvama presudama
od
6.
travnja
2022.
i
od
5.
travnja
2023.,
prvostupanjski
sud
utvrdio je povredu članka 10. i članka 14. stavka 2. Codea de droit économique (Zakonik o gospodarskom pravu) i naložio Vista-Lifeu prestanak povrede.
12.      Vista-Life je podnio žalbu Couru d'appel de Bruxelles (Žalbeni sud u Bruxellesu), koji je spojio predmete.
13.      U tim je okolnostima Cour d’appel de
Bruxelles
(Žalbeni
sud
u
Bruxellesu)
odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.      Treba
li
točke
1.
i
5.
stavka
2.
članka
2.
Uredbe
br.
1924/2006
tumačiti
na
način
da
izrazi
‚određena
svojstva’
i
‚kategorij[a]
hrane,
određen[a]
hran[a]
ili
jedn[a]
od
njezinih
sastavnica’
obuhvaćaju
naznake
o
učestalosti
uzimanja
i/ili
načinu
primjene
hrane?
2.      Treba
li
članak
14.
stavak
2.
Uredbe
br.
1924/2006
tumačiti
na
način
da
on
zahtijeva
da
se
u
oznaci
ili,
ako
oznaka
ne
postoji,
prilikom
prezentiranja
ili
oglašavanja
doslovno
reproducira
izjava
prema
kojoj
bolest
na
koju
se
tvrdnja
odnosi
‚ima
višestruke
čimbenike
rizika
te
da
izmjena
jednog
od
tih
čimbenika
rizika
može,
ali
i
ne
mora
imati
blagotvoran
učinak’?
3.      Treba
li
članak
14.
stavak
2.
Uredbe
br.
1924/2006
tumačiti
na
način
da
zahtijeva
da
oglas
u
kojem
se
reproducira
zdravstvena
tvrdnja
o
smanjenju
rizika
od
bolesti
mora
sadržavati
izjavu
u
kojoj
je
navedeno
da
‚bolest
na
koju
se
odnosi
ta
tvrdnja
ima
višestruke
čimbenike
rizika
te
da
izmjena
jednog
od
tih
čimbenika
rizika
može,
ali
i
ne
mora
imati
blagotvoran
učinak’,
kada
se
ta
izjava
nalazi
na
ambalaži,
u
uputi
i/ili
na
internetskoj
stranici
proizvoda?”
14.      Stranke iz glavnog postupka, belgijska vlada i Komisija podnijele su pisana očitovanja.
III. Analiza
A.      Uvodne napomene
15.      Uredbom
br.
1924/2006
uspostavlja
se
okvir
potpunog
i
izravno
primjenjivog
usklađivanja
kojim
se
štiti
pravilno
informiranje
potrošača
i
osiguravaju
jednaki
uvjeti
tržišnog
natjecanja(6).
16.      Države
članice
imaju
zadaće
nadzora
i
provedbe,
a
Komisija
je,
zajedno
s
Europskom
agencijom
za
sigurnost
hrane
(EFSA),
nadležna
za
ažuriranje
popisa
odobrenih
tvrdnji,
usmjeravanje
i
koordinaciju
provedbe
Uredbe
u
skladu
s
ciljevima
koje
nastoji
ostvariti
zakonodavac
Unije,
kao
što
je
cilj
učinkovitog
funkcioniranja
unutarnjeg
tržišta
i
visoke
razine
zaštite
potrošača(7). Osim zaštite potrošača, i zaštita zdravlja je među jednim od glavnih ciljeva Uredbe br. 1924/2006(8).
17.      Kao što je to naveo Sud, kako
bi
se
ispunili
ti
ciljevi,
potrošačima
treba
pružiti
informacije
potrebne
za
njihov
odabir
uz
poznavanje
činjenica(9).
18.      Opće
načelo
Uredbe
br. 1924/2006 jest
da
se
zabranjuju
zdravstvene
tvrdnje
koje
se
navode
na
hrani
osim
ako
su
u
skladu
s
Uredbom
i
ako
ih
je
odobrila
Komisija
te
su
uključene
na
popise
odobrenih tvrdnji(10).
19.      Osim
toga,
rizik
za
zdravlje
jest
razlog
postojanja
posebnih
pravila
o
zdravstvenim
tvrdnjama
i
o
tvrdnjama
o
smanjenju
rizika
od
bolesti.
Kada
komercijalno priopćenje sadržava prehrambene i zdravstvene tvrdnje, to je priopćenje obuhvaćeno
područjem
primjene
Uredbe.
Sud
predlaže
široko
i
funkcionalno
tumačenje
pojma
„zdravstvena
tvrdnja”,
koji
uključuje
ne
samo
poboljšanje
zdravstvenog
stanja,
nego
i
izostanak
ili
smanjenje
negativnih
učinaka
povezanih
s
konzumacijom
hrane,
kao
i
kratkoročne
učinke,
poput
onih
nakon
jednokratne
konzumacije,
uz
učinke
redovne
konzumacije(11).
20.      U
presudi
Deutsches Weintor Sud
je
kao
zdravstvenu
tvrdnju
kvalificirao
izraz
„lako
probavljivo”
(koji
se
odnosio
na
vino),
pri
čemu
je
naglasio
da
poruka
sugerira
da
nema
štetnih
učinaka
za
probavni
sustav,
što
potvrđuje
da
su definicijom „zdravstvenih tvrdnji”
obuhvaćene
i
tvrdnje
koje
se
odnose
na
blagotvoran učinak na zdravlje „unatoč”
potencijalno
štetnoj
konzumaciji(i).
Drugim riječima,
važnost
se
pridaje
ukupnom
dojmu
na
potrošača
i
uvjeravajućem učinku
poruke(i).
21.      Osim
toga,
zaštitu
potrošača
i
zdravlja
treba
uskladiti
sa
slobodom
poduzetništva(12).
To
odvagivanje
ne
sprečava
da
se
na
zdravstvene
tvrdnje
primjenjuju
određeni
uvjeti
kako
bi
potrošač
bio
u
položaju
da
donese
informiranu
odluku(13).
22.      Prilikom
provedbe
tog
odvagivanja
Sud
polazi
od
„prosječnog
potrošača,
koji
je
relativno
dobro
obaviješten
te
relativno
pozoran
i
promišljen”(14).
23.      Funkcija
navoda(15) iz
članka
14.
stavka
2.
Uredbe
br.
1924/2006
jest
to
da
se
tvrdnja
o
smanjenju
rizika
smjesti
u
realističan
okvir,
pri
čemu
se
ističe:
i.
prisutnost
višestrukih
uzroka
bolesti
o
kojoj
je
riječ
te
ii.
mogući
izostanak
blagotvornih učinaka
nakon uklanjanja samo
jednog
od
tih
uzroka.
Iz navedenog proizlazi
usklađenost sa
zaštitom
zdravlja, kako
se
nastoji
ostvariti
Uredbom(16).
24.      U
digitalnom
kontekstu,
u
kojem
potrošači
redovito
dolaze
do
informacija
na internetu i tamo kupuju,
potrebno
je
zaštititi
djelotvornost
propisa.
U
oglasu
se
zdravstvena tvrdnja
ne
smije
navesti
izdvojeno od upozorenja predviđenog u Uredbi 1924/2006:
ako
se
zdravstvena tvrdnja nalazi na internetskoj stranici, a upozorenje pak na
oznaci,
mogla bi se razmotriti mogućnost jasnog
upućivanja
na
mjesto
na
kojem
je
taj
navod
iznesen
u
cijelosti
kako
bi
se
osiguralo
da
se
on
odmah
može
pronaći(17).
25.      Nacionalni
tijela i nacionalni sudovi
trebaju
osigurati
djelotvornost uredbe, očuvanjem potpune primjene. Komisija
je istodobno
dužna ažurirati
popise
tvrdnji, održavati
operativne
smjernice
i
usklađivati
provedbu
u
korist
sigurnosti
za
poduzetnike
i
zaštite
potrošača.
B.      Prvo prethodno pitanje: učestalost i način primjene
26.      Uredbom
br.
1924/2006
uvedeno
je
široko i funkcionalno tumačenje pojmova
„tvrdnja”
i
„zdravstvene
tvrdnje”.
Tim
pojmovima obuhvaćena
je
svaka
poruka
kojom
se
izjavljuje,
sugerira
ili
naznačuje
da
postoji
odnos
između
hrane
ili
jedne
od
njezinih
sastavnica
i
zdravlja.
Upućivanje
na
„određena
svojstva”
hrane
ne
odnosi
se
samo
na
unutarnja
svojstva
(sastav,
sadržaj,
sastojci),
nego
uključuje
i
elemente
koji,
s
obzirom
na
način
na
koji
su
prikazani
potrošaču,
označuju
kako
proizvod
treba
primjenjivati
i
usmjeravaju
očekivanje
u
pogledu
dobrobiti.
U
tom
pogledu
upućivanja
na
učestalost
uzimanja
(primjerice
„dnevno
bolje
od
jedne
doze”)
i/ili
na
način
primjene
(primjerice
„sublingvalna primjena”
jer
jamči
„stabilne
razine
u
plazmi”
ili
„poboljšanje
apsorpcije”)
mogu
predstavljati
„tvrdnju”
u
smislu
članka
2.
stavka
2.
točaka
1.
i
5.
kada podrazumijevaju blagotvoran učinak
na
zdravlje.
27.      To potvrđuje kako doslovno tumačenje, tako i sustavno i teleološko: doslovno
jer
su člankom 2. stavkom 2. točkom 5. Uredbe 1924/2006
izričito
uključene
poruke
koje
„naznačuju”
vezu
između
zdravlja
i
hrane;
sustavno
jer, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 16. Uredbe 1924/2006, test za prosječnog potrošača nije statistički nego temelj za ocjenu tipične reakcije potrošača u svakom zasebnom slučaju;
teleološko
jer
ciljevi
zaštite potrošača i zdravlja
onemogućavaju
da
se
dobrobit
zapravo
obećava
primjenom
djelomičnih
ili
tehničkih
poruka
kojima
se
zaobilazi
nadzor
tvrdnji.
Sudska
praksa
potvrđuje
takav
pristup
prema kojem je
„zdravstvena
tvrdnja”
i
poruka
koja
ne
obećava
poboljšanje
kliničkog
stanja
u
užem
smislu,
nego
sugerira
izostanak
ili
smanjenje
negativnih
učinaka
i
stoga
upravo
utječe
na
način
na
koji
potrošač
razumije
poruku
kao
cjelinu
i
posljedično
donosi
odluku(18).
28.      Iz
toga
slijedi
da
su
u
definiciju „zdravstvene tvrdnje”
uključene
i
izjave
o
načinu primjene i
učestalosti
uzimanja
koje
na
temelju
teksta,
grafičkog
položaja,
popratnih
tvrdnji
ili
slika
tim
načinima
pridaju
blagotvoran učinak na zdravlje (primjerice
„stabilne
razine
u
plazmi”,
„bolja
apsorpcija”,
„izbjegava
učinak
prvog
prolaska
kroz
jetru”).
Međutim,
isključene
su
upute
za
uporabu
čiji
sadržaj
ne
uvjerava
u
zdravstvene
učinke
(primjerice
„uzimati
s
vodom”,
„jedna
tableta
dnevno”)
kad
uz
njih
nema
izričitog
ili
prešutnog
upućivanja
na
dobrobiti
ili
rizike.
Stoga nije relevantna
obična
činjenica
spominjanja
načina
uzimanja,
nego
njegovo
prezentiranje
kao
razloga
za
dobrobit
ili
smanjenja rizika.
29.      Naposljetku,
tim se tumačenjem od poduzetnika ne zahtijevaju prekomjerni formalizmi.
Gospodarski
subjekt
može
dati
neutralne
upute
za
uporabu.
Međutim,
ako
navodi
način
i
učestalost
primjene
kao
argument
za
uvjeravanje
koji se odnosi na zdravlje,
na
takvu
poruku
primjenjuju
se
zahtjevi
članka
14.
stavka
2.
Uredbe 1924/2006. Nacionalni
sud
treba
in concreto provjeriti
poštuju li se
spornim izjavama
prethodno utvrđeni kriteriji.
30.      Stoga
na
prvo
pitanje
treba
odgovoriti
na
način
da
učestalost
uzimanja
i
načini
primjene,
kad
se
prezentiraju
s
funkcionalnom
vrijednošću
za
zdravlje,
predstavljaju
„određena
svojstva”
koja
su
„zdravstven[e]
tvrdnj[e]”
u
smislu
članka
2.
stavka
2.
točaka
1.
i
5.
Uredbe
br.
1924/2006.
C.      Drugo prethodno pitanje: doslovno reproduciranje članka 14. stavka 2. Uredbe br. 1924/2006
31.      Člankom
14.
stavkom
2.
Uredbe
br.
1924/2006
ne
zahtijeva
se
tekst
koji
treba
doslovno
reproducirati.
U
tom
članku
opisuje
se
bitan
sadržaj
izjave, kojim se treba navesti:
i.
prisutnost
višestrukih
uzroka
bolesti
o
kojoj
je
riječ
te
ii.
mogući
izostanak
blagotvornih učinaka
zbog uklanjanja samo
jednog
od
tih
uzroka.
U
tekstu
se
navodi
ono
što
potrošač
treba
vidjeti,
a
ne
nužno
način
na
koji
to
treba
formulirati.
32.      To
potvrđuje
i
analiza
drugih
odredbi
te
uredbe.
Naime,
zakonodavac
izričito
navodi
kad
namjerava
odrediti
standardizirani
tekst.
Vidjeti,
primjerice,
članak
4.
stavak
2.
točku
(b)(19) i
stavke
Priloga(20) Uredbi
br.
1924/2006,
u
kojima
se
za
određene
prehrambene
tvrdnje
propisuju
tekstualne
izjave
(primjerice,
obveza
dodavanja
teksta
„sadrži
prirodne
šećere”
kad
je
riječ
o
prirodno
prisutnom
šećeru
uz
tvrdnju
„bez
dodanog
šećera”).
To
nije
slučaj
s
člankom
14.
stavkom
2.,
jer se njime definira
cilj
i
sadržaj
upozorenja,
ali
ne
i
njegov
tekst.
33.      Svrha
je
jasna:
izbjeći
da
se
tvrdnja
o
smanjenju
rizika
smatra
terapeutskim
obećanjem.
Takav
rezultat
postiže
se
izjavom
koja
prati
tvrdnju
i
relativizira
njezin
doseg.
34.      Kad
ne
postoji
odredba
u
tom
pogledu,
u
skladu
je
s
člankom
14.
stavkom
2.
oznaka
koja
sadržava
potrebne
bitne
elemente:
i.
bolest
uzrokuje
više
čimbenika
te
ii.
izmjena
samo
jednog
od
tih
čimbenika
ne
mora
imati
blagotvoran
učinak.
35.      Predloženim
tumačenjem
izbjegava
se
nepotrebna
strogost, uz očuvanje
jasnih standarda
informiranja
radi zaštite zdravlja(21).
36.      U
ovom
slučaju, iz svih prethodnih razmatranja proizlazi da je
u
skladu
s
člankom
14.
stavkom
2.
izjava
u
kojoj
se
prenosi
bit
poruke,
pri
čemu
ne
treba
nužno
reproducirati
tekst
odredbe.
Sud
koji
je
uputio
zahtjev
treba,
na
temelju
ukupnog
dojma na potrošača,
provjeriti
osigurava
li
upotrijebljeni
tekst
potrebni informativni
sadržaj
na
jasan
i
razumljiv
način.
D.      Treće prethodno pitanje: obveza reproduciranja izjave u oglasu ako se izjava već nalazi na ambalaži, u uputi i/ili na internetskoj stranici
37.      Člankom
14.
stavkom
2.
Uredbe
br.
1924/2006
određuje
se
da
za
tvrdnje
o
smanjenju
rizika
od
bolesti
„oznake
[…]
ili,
ako
ne
postoje
takve
oznake,
prezentiranje
ili
oglašavanje”
sadržavaju
izjavu
o
upozorenju.
38.      Iz
teksta
proizlazi
jednostavno
pravilo:
navod
je
nužan
u
oglasu
samo
„ako
ne
postoje
[…]
oznake”.
Ako
oznake
postoje
i
one
su
usklađene s člankom 14. stavkom 2.,
obveza
je
ispunjena
na
tom
primarnom
mediju.
39.      Drugim
riječima:
i.
ako
postoji
oznaka,
na
njoj
treba
navesti
izjavu;
ii.
ako
ne
postoji
izjava o upozorenju,
izjavu
treba
navesti
prilikom
prezentiranja
ili
oglašavanja.
Pravnim
pravilom
ne
nalaže
se
automatsko
dupliciranje
u
svakom
reklamnom
materijalu.
40.      U tom pogledu podsjećam na to da se Sud meritorno izjasnio o članku 10. stavku 3. Uredbe br. 1924/2006, kojim se nalaže da upućivanje na opće, nespecifične blagotvorne učinke treba biti „popraćeno” posebnom zdravstvenom tvrdnjom(22). Konkretno, Sud je pojasnio da u slučaju u kojem se posebne zdravstvene tvrdnje ne mogu u cijelosti nalaziti na istoj strani pakiranja na kojoj se nalazi i upućivanje koje bi one trebale potkrepljivati, valja smatrati da bi zahtjev izravne vizualne veze iznimno mogao biti ispunjen izravnim upućivanjem, poput znaka zvjezdice, ako je njime potrošaču u prostornom pogledu jasno i potpuno razumljivo osigurano shvaćanje toga da sadržaji zdravstvenih tvrdnji i upućivanja odgovaraju jedan drugomu(i).
Ipak, na nacionalnom je sudu da utvrdi, s obzirom na sve okolnosti slučaja, je li zahtjev vizualne blizine ispunjen uporabom znaka zvjezdice, koji uspostavlja vezu(i).
41.      Primjenjujući, po analogiji, takvu logiku na članak 14. stavak 2. Uredbe br. 1924/2006, ne može se zaključiti da označavanje, prezentiranje ili oglašavanje može ispuniti zahtjeve iz članka 14. stavka 2. Uredbe br. 1924/2006 upućivanjem na izjavu naloženu tim člankom koja se reproducira drugdje. Ipak će biti na nacionalnom sudu da utvrdi je uputa na izjavu dovoljna za osiguranje pune djelotvornosti članka 14. stavka 2. Uredbe br. 1924/2006.
42.      U dijelu koji se odnosi na pojmove ambalaže i upute u ovom slučaju, valja istaknuti da su ti pojmovi obuhvaćeni
definicijom
„označivanje” iz
članka
2.
stavka
2.
točke
(j)
Uredbe
br.
1169/2011.
43.      Kad
je
riječ
o
internetskoj
stranici,
Uredba
br.
1924/2006
donesena
je
u
vrijeme
kad
je
elektronička
trgovina
bila
mnogo
manje
razvijena
nego
što
je
to
slučaj
danas.
Kao
što
je
to
istaknuo
Europski
parlament,
zavaravajuće
tvrdnje
u
prodaji
hrane
prisutne
su
i
na
internetu
i
izvan
njega(23).
Naime,
Parlament
je
izričito
pozvao
Komisiju
da
izradi
nacrt
sveobuhvatnih
smjernica
za
provedbu
uredbe
na
internetu(i).
44.      Digitalni
kanali
postali
su
uobičajeni
kako
za
predugovorno
informiranje,
tako
i
za
kupnju i u pogledu dodataka hrani(24).
45.      U tom se kontekstu postavlja pitanje je li internetska stranica „riječi, podaci, trgovački nazivi, trgovački nazivi, nazivi robnih marki, slikovni prikazi ili simboli koji se odnose na hranu, a nalaze se na ambalaži, dokumentu, obavijesti, etiketi, obruču ili privjesnici, koji prate ili se odnose na tu hranu” u smislu članka 2. stavka 2. točke (j) Uredbe br. 1169/2011.
46.      U tu je svrhu važna funkcija internetske stranice. Ako internetska stranica služi kao platforma za promidžbu proizvoda, ulazi u definiciju prezentiranja ili oglašavanja za potrebe članka 14. stavka 2. Uredbe br. 1924/2006. Ako služi kao platforma za kupnju proizvoda, moglo bi se pretpostaviti da se njome obavlja uloga „dokumenta” ili „obavijesti” koja prati ili upućuje na hranu te je stoga obuhvaćena definicijom označavanja za potrebe Uredbe br. 1924/2006.
47.      S
obzirom
na
navedeno,
primjena prethodno navedenih kriterija koji se primjenjuju na
internetske
stranice
ovisi
o
funkciji
kojoj ona služi:
(a)
kad
se
na
stranici
prezentira
ili
promiče
proizvod
(informacijski
list,
izložbene
stranice,
kampanje),
ona
je
obuhvaćena
definicijom
prezentiranja
ili
oglašavanja
iz
Uredbe
br.
1924/2006;
(b)
kad
stranica
prati
prodaju
na
daljinu
(stranica
za
kupnju)
i
pruža
obvezne
informacije
prije
kupnje,
člankom
14.
Uredbe
br.
1169/2011
nalaže
se
da
te
informacije
budu
dostupne
na
sredstvu
prodaje
na
daljinu
i,
u
toj
funkciji,
stranicu
se
može
konkretno
smatrati
„dokumentom”
ili
„obavijesti”
koji
prate
dodatak hrani
i,
stoga,
označivanjem
u
smislu
široke
definicije
iz
Uredbe
br.
1169/2011.
48.      Prethodno navedenim izbjeglo bi
se
općenito
proširenje
pojma
označivanja
na
cijeli
internet,
osiguravanjem da
je
na
kanalima
prodaje
na
daljinu
izjava o upozorenju dostupna
jednim
klikom
prije
kupnje.
49.      Stoga
ne
postoji
razlog
da
se
gospodarskom
subjektu
naloži
gomilanje
izjava o upozorenju
na
svim
sredstvima
komunikacije.
Primjenom funkcionalnog kriterija, izjava o upozorenju trebala bi se
nalaziti
na
mjestu
na
kojem
služi svojoj funkciji
informiranja
i
potrošač
koji
se
odlučuje
na
kupnju
trebao bi je
moći
lako
pronaći. U tom pogledu
ne isključujem da u slučaju prodaje na daljinu, ako predmetna stranica sadržava izjavu o upozorenju, online oglas može uključivati upućivanje (primjerice poveznicom) na tu stranicu za prodaju.
50.      Sud
koji
je
uputio
zahtjev
treba
in concreto provjeriti
jamči
li
rješenje
koje
je
primijenio
gospodarski
subjekt
da
se
potrošač
upozna
s
navodom
prije
odluke
o
kupnji.
51.      Stoga
se
člankom
14.
stavkom
2.
Uredbe
br.
1924/2006
u
načelu
ne
nalaže
ponavljanje
izjave
u
oglasu
kad
se
ona
na
odgovarajući
način
nalazi
na
oznaci.
IV.    Zaključak
52.      S
obzirom
na
prethodna
razmatranja,
predlažem
Sudu
da
na
pitanja
koja
je
uputio
Cour d’appel de
Bruxelles
(Žalbeni
sud
u
Bruxellesu,
Belgija)
odgovori
na
sljedeći
način:
Članak
2.
stavak
2.
točke
1.
i
5.
Uredbe
br.
1924/2006
Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o prehrambenim i zdravstvenim tvrdnjama koje se navode na hrani treba
tumačiti
na
način
da
su izrazi „određena svojstva” i „kategorij[a] hrane, određen[a] hran[a] ili jedn[a] od njezinih sastavnica” obuhvaćaju naznake o učestalosti uzimanja i/ili načinu primjene hrane.
Članak
14.
stavak
2.
Uredbe
br.
1924/2006
treba tumačiti na način da zahtijeva da se u oznaci ili, ako oznaka ne postoji, prilikom prezentiranja ili oglašavanja doslovno reproducira izjava prema kojoj bolest na koju se tvrdnja odnosi ‚ima višestruke čimbenike rizika te da izmjena jednog od tih čimbenika rizika može, ali i ne mora imati blagotvoran učinak’.
Članak
14.
stavak
2.
Uredbe
br.
1924/2006
treba
tumačiti
na
način
da
se
njime
ne
zahtijeva
da
oglas
u
kojem
se
reproducira
zdravstvena
tvrdnja
o
smanjenju
rizika
od
bolesti
mora
sadržavati
izjavu
u
kojoj
je
navedeno
da
„bolest
na
koju
se
odnosi
ta
tvrdnja
ima
višestruke
čimbenike
rizika
te
da
izmjena
jednog
od
tih
čimbenika
rizika
može,
ali
i
ne
mora
imati
blagotvoran
učinak”,
kada
se
ta
izjava
nalazi
na
ambalaži,
u
uputi
i/ili
na
internetskoj
stranici
proizvoda.
1      Izvorni
jezik:
talijanski
2      Uredba (EZ) br. 1924/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o prehrambenim i zdravstvenim tvrdnjama koje se navode na hrani (SL 2006., L 404, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 172.), kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 107/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. siječnja 2008. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1924/2006 o prehrambenim i zdravstvenim tvrdnjama koje se navode na hrani kad je riječ o izvršavanju provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (SL 2008., L 39, str. 8.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 118.),
Uredbom (EZ) br. 109/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. siječnja 2008. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1924/2006 o prehrambenim i zdravstvenim tvrdnjama koje se navode na hrani (SL 2008., L 39, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 191.),
Uredbom Komisije (EU) br. 116/2010 od 9. veljače 2010. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1924/2006 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu popisa prehrambenih tvrdnji (SL 2010., L 37, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 299.),
Uredbom (EU) br. 1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o informiranju potrošača o hrani (SL 2011., L 304, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 168. te ispravci SL 2015.,
L 326, str. 73., SL 2016., L 266, str. 7. i SL 2023., L 142, str.41.) i
Uredbom Komisije (EU) br. 1047/2012 od 8. studenoga 2012. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1924/2006 u pogledu popisa prehrambenih tvrdnji  (SL 2012_. L 310, str. 36.).
3      Direktiva 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o usklađivanju zakonodavstava država članica o označivanju, prezentiranju i oglašavanju hrane (SL 2000., L 109, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 77.)
4      Uredba
(EU)
br.
1169/2011
Europskog
parlamenta
i
Vijeća
od
25.
listopada
2011.
o
informiranju
potrošača
o
hrani,
izmjeni
uredbi
(EZ)
br.
1924/2006
i
(EZ)
br.
1925/2006
Europskog
parlamenta
i
Vijeća
te
o
stavljanju
izvan
snage
Direktive
Komisije
87/250/EEZ,
Direktive
Vijeća
90/496/EEZ,
Direktive
Komisije
1999/10/EZ,
Direktive
2000/13/EZ
Europskog
parlamenta
i
Vijeća,
direktiva
Komisije
2002/67/EZ
i
2008/5/EZ
i
Uredbe
Komisije
(EZ)
br.
608/2004
(SL
2011.,
L
304,
str.
18.)
(SL,
posebno
izdanje
na
hrvatskom
jeziku,
poglavlje
15.,
svezak
20.,
str.
168.
te
ispravci
SL
2015.,
L
326,
str.
73.,
SL
2016.,
L
266,
str.
7.
i
SL
2023.,
L
142,
str.
41.)
5      Moniteur belge od 29. ožujka 2013., str. 19975., kako je izmijenjen Loijem portant insertion du titre VI “Pratiques du marché et protection du consommateur” dans le Code de droit économique et portant insertion des définitions propres au livre VI, et des dispositions d'application de la loi propres au livre VI, dans les Livres Ier et XV du Code de droit économique (Zakon o uvrštavanju glave VI. „Trgovačke prakse i zaštita potrošača” u Zakonik o gospodarskom pravu i o uvrštenju definicije iz knjige VI. i odredaba o primjeni zakona iz knjige VI. u knjigama I. i XV. Zakonika o gospodarskom pravu od 21. prosinca 2013. (Moniteur belge od 30. prosinca 2013., str. 103506.).
6      Vidjeti uvodnu izjavu 9. i članak 1. stavak 1. Uredbe br. 1924/2006.
7      Vidjeti
uvodne
izjave 31., 33., 34. i
36.
te članak 1. stavak 1. i članak 20. Uredbe
br.
1924/2006.
8      Presuda od 30. travnja 2025., Novel Nutriology, (C-386/23, EU:C:2025:304, t. 63. i navedena sudska praksa).
9      Presuda
od 30. travnja 2025., Novel Nutriology,
(C-386/23,
EU:C:2025:304,
t.
64.
i
navedena
sudska
praksa)
10      Članak
10.
stavak
1.
Uredbe
br.
1924/2006.
Vidjeti
i
Uredbu
Komisije
(EZ)
br.
983/2009
od
21.
listopada
2009.
o
odobrenju
i
uskraćivanju
odobrenja
za
određene
zdravstvene
tvrdnje
navedene
na
hrani
koje
se
odnose
na
smanjenje
rizika
od
bolesti
te
na
razvoj
i
zdravlje
djece
(SL
2009.,
L
277,
str.
3.)
(SL,
posebno
izdanje
na
hrvatskom
jeziku,
poglavlje
15.,
svezak
1.,
str.
276.)
i
Uredbu
Komisije
(EU)
br.
432/2012
od
16.
svibnja
2012.
o
utvrđivanju
popisa
dopuštenih
zdravstvenih
tvrdnji
koje
se
navode
na
hrani,
osim
onih
koje
se
odnose
na
smanjenje
rizika
od
bolesti
te
na
razvoj
i
zdravlje
djece
(SL
2012.,
L
136,
str.
1.)
(SL,
posebno
izdanje
na
hrvatskom
jeziku,
poglavlje
13.,
svezak
43.,
str.
281.).
11      Presuda
od 6. rujna 2012., Deutsches Weintor,
(C-544/10,
EU:C:2012:526,
t.
34.
do
36.)
i      ibid, t. 35.
i      ibid, t. 37.
12      Članci
15.
i
16.
Povelje
Europske
unije
o
temeljnim
pravima
(SL
2016.,
C
202,
str.
389.)
13      Mišljenje
nezavisnog
odvjetnika
A.
Rantosa u
predmetu
Novel Nutriology,
C‑386/23,
EU:C:2024:987,
t.
43.
14      Uvodna
izjava
16.
Uredbe
br.
1924/2006 i presuda
od 30. siječnja 2020., Dr.
Willmar Schwabe,
(C-524/18,
EU:C:2020:60,
t.
35.)
15      U daljnjem tekstu: izjava o upozorenju.
16      Cilj
koji
se
navodi
i
u
presudi
od 6. rujna 2012., Deutsches Weintor,
(C-544/10,
EU:C:2012:526,
t.
45.)
17      Vidjeti točku 37. i sljedeće ovog mišljenja.
18      Presuda od 6. rujna 2012., Deutsches Weintor, (C 544/10, EU:C:2012:526, t. 35.)
19      Članak 4. stavak 2. točka (b) naslovljen „Uvjeti za uporabu prehrambenih i zdravstvenih tvrdnji” glasi kako slijedi: „Ta izjava glasi: „Visok udio (naziv hranjive tvari koja premašuje navode na prehrambenom profilu)”.
20      Prilog naslovljen „Prehrambene tvrdnje i uvjeti koji se na njih primjenjuju” u stavci „bez dodanih šećera” glasi kako slijedi: „[...] Ako su šećeri prirodno prisutni u toj hrani, na oznaci se treba pojaviti i sljedeća naznaka: ‚SADRŽI PRIRODNE ŠEĆERE’”.
21      Vidjeti po analogiji i mišljenje nezavisnog odvjetnika G. Hogana u predmetu
Dr.
Willmar Schwabe,
(C‑524/18,
EU:C:2019:727,
t.
60.
do
66.).
22      Presuda od 30. siječnja 2020., Dr. Willmar Schwabe (C 524/18, EU:C:2020:60)
i      ibid, t. 48.
i      ibid, t. 49.
23      Rezolucija
Europskog
parlamenta
od
18.
siječnja
2024.
o
provedbi
Uredbe
(EZ)
br.
1924/2006
o
prehrambenim
i
zdravstvenim
tvrdnjama
koje
se
navode
na
hrani
(SL
2024./5729,
C),
t.
1.
i      ibid, t. 23.
24      Vidjeti po analogiji presudu od 11. prosinca 2003., Deutscher Apothekerverband (C‑322/01, EU:C:2003:664, t. 73.).