62024CJ0085
PRESUDA SUDA (prvo vijeće)
27. veljače 2025. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Ugovori o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine – Direktiva 2014/17/EU – Članak 13. stavak 1. točka (g) – Opće informacije o proizvodima za stambene kredite – Obveza pružanja ‚reprezentativnog primjera’ – Direktiva 2005/29/EZ – Članak 7. – Bankarska institucija koja nudi različite vrste kredita – Informativni obrazac koji sadržava samo primjere ugovora o kreditu s promjenjivom kamatnom stopom”
U predmetu C‑85/24,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Oberster Gerichtshof (Vrhovni sud, Austrija), odlukom od 23. siječnja 2024., koju je Sud zaprimio 2. veljače 2024., u postupku
Verein für Konsumenteninformation
protiv
BAWAG P. S. K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG,
SUD (prvo vijeće),
u sastavu: F. Biltgen, predsjednik vijeća, T. von Danwitz, potpredsjednik Suda, u svojstvu suca prvog vijeća, A. Kumin, I. Ziemele i S. Gervasoni (izvjestitelj), suci,
nezavisni odvjetnik: D. Spielmann,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani postupak,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Verein für Konsumenteninformation, S. Langer, Rechtsanwalt,
–
za BAWAG P. S. K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG, M. Kellner i F. Liebel, Rechtsanwälte,
–
za Europsku komisiju, B.-R. Killmann i P. Vanden Heede, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 13. stavka 1. točke (g) Direktive 2014/17/ЕU Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o ugovorima o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine i o izmjeni direktiva 2008/48/EZ i 2013/36/EU i Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 60, str. 34. i ispravci SL 2015., L 65, str. 22. i SL 2015., L 246, str. 11.).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između Verein für Konsumenteninformation, austrijske udruge za zaštitu potrošača (u daljnjem tekstu: VKI), i društva BAWAG P. S. K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG (u daljnjem tekstu: BAWAG), austrijske banke, u vezi s time što u općim informacijama koje potonja pruža potrošačima ne navodi reprezentativne primjere ugovora o kreditu s fiksnom kamatnom stopom, kao i ugovora o kreditu s kombinacijom fiksne i promjenjive stope.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 2014/17
3
Uvodne izjave 15., 20., 38. i 53. Direktive 2014/17 glase:
„(15)
Cilj je ove Direktive osigurati da potrošači koji sklapaju ugovore o kreditu koji se odnose na nekretnine uživaju visok stupanj zaštite. […]
[…]
(20)
Kako bi se osigurao dosljedan okvir za potrošače u području kredita i smanjilo administrativno opterećenje za vjerovnike i kreditne posrednike, temeljni okvir ove Direktive trebao bi pratiti strukturu [Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (SL 2008., L 133, str. 66.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58. i ispravak SL 2014., L 283, str. 66.)], gdje je to moguće, osobito poimanje da se informacije uključene u oglašavanje što se tiče ugovora o kreditu koji se odnose na stambene nekretnine pružaju potrošaču putem reprezentativnog primjera, da se podrobne informacije prije sklapanja ugovora daju potrošaču putem standardiziranog informativnog obrasca, da potrošač primi primjerena objašnjenja prije sklapanja ugovora o kreditu, da se uspostavi zajednički temelj za izračun [efektivne kamatne stope (u daljnjem tekstu: EKS)], isključujući bilježničke pristojbe, i da vjerovnici procijene kreditnu sposobnost potrošača prije davanja kredita. […]
[…]
(38)
Oglašavanje je često posebice usmjereno na jedan ili više proizvoda, a potrošači bi trebali biti u mogućnosti odlučivati nakon što se u potpunosti upoznaju s izborom kreditnih proizvoda u ponudi. U tom pogledu, opće informacije igraju bitnu ulogu u edukaciji potrošača u odnosu na širok izbor dostupnih proizvoda i usluga te njihovih ključnih značajki. Potrošači bi stoga trebali moći uvijek pristupiti općim informacijama o dostupnim kreditnim proizvodima. Ako ovaj zahtjev nije primjenjiv na nevezane kreditne posrednike, to ne bi trebalo dovoditi u pitanje njihovu obvezu da potrošačima pruže personalizirane informacije prije sklapanja ugovora.
[…]
(53)
Budući da se EKS u fazi oglašavanja može naznačiti samo primjerom, takav bi primjer trebao biti reprezentativan. Stoga bi on trebao odgovarati, primjerice, prosječnom razdoblju trajanja i ukupnom iznosu odobrenog kredita za vrstu ugovora o kreditu koji se razmatra. Prilikom utvrđivanja reprezentativnog primjera u obzir treba uzeti i učestalost određenih vrsta ugovora o kreditu na specifičnom tržištu. Za svakog bi vjerovnika moglo biti poželjno da se reprezentativni primjer temelji na iznosu kredita koji je reprezentativan za asortiman proizvoda tog vjerovnika i očekivanu bazu potrošača, budući da mogu postojati znatna odstupanja među vjerovnicima. U pogledu EKS‑a navedenog u [europskom standardiziranom informativnom obrascu (u daljnjem tekstu: ESIS)], trebale bi se uzeti u obzir preferencije i informacije koje dostavlja potrošač, ako je to moguće, i vjerovnik ili kreditni posrednik trebali bi jasno naznačiti jesu li dostavljene informacije primjer ili odražavaju preferencije i pružene informacije. U svakom slučaju, reprezentativni primjeri ne bi trebali biti u suprotnosti sa zahtjevima [Direktive 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) (SL 2005., L 149, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101. i ispravak SL 2016., L 332, str. 25.)]. […]”
4
Članak 13. te direktive, naslovljen „Opće informacije”, u stavku 1. određuje:
„Države članice osiguravaju da vjerovnici ili prema potrebi, vezani kreditni posrednici ili njihovi imenovani predstavnici u svako doba stavljaju na raspolaganje jasne i razumljive opće informacije o ugovorima o kreditu i to na papiru ili na nekom drugom trajnom mediju ili u elektroničkom obliku. Povrh toga, države članice mogu odrediti da nevezani kreditni posrednici također moraju staviti na raspolaganje opće informacije.
Takve opće informacije obuhvaćaju najmanje sljedeće:
[…]
(e)
vrste dostupne stope zaduživanja, uz navođenje je li fiksna ili varijabilna ili oboje, zajedno s kratkim opisom značajki fiksne i varijabilne stope, uključujući implikacije za potrošača povezane s time;
[…]
(g)
reprezentativni primjer ukupnog iznosa kredita, ukupni trošak kredita za potrošača, ukupni iznos koji plaća potrošač i EKS;
[…]”
5
Članak 14. stavak 1. navedene direktive, naslovljen „Informacije prije sklapanja ugovora”, određuje:
„Države članice osiguravaju da vjerovnik i, prema potrebi, kreditni posrednik ili imenovani predstavnik, potrošaču stavi na raspolaganje personalizirane informacije koje su mu potrebne za usporedbu kredita dostupnih na tržištu, procjenu njihovih implikacija i donošenje informirane odluke o tome hoće li sklopiti ugovor o kreditu:
(a)
bez neopravdanog odlaganja, nakon što je potrošač dao potrebne informacije o svojim potrebama, financijskom stanju i preferencijama u skladu s člankom 20.; te
(b)
pravodobno, prije nego što se potrošač obveže ugovorom o kreditu ili ponudom.”
Direktiva 2005/29
6
Članak 7. Direktive 2005/29, naslovljen „Zavaravajuća izostavljanja”, u stavku 1. predviđa:
„Poslovna praksa smatra se zavaravajućom ako se u danom činjeničnom okviru, uzimajući u obzir sva njezina obilježja i okolnosti i ograničenja sredstava priopćavanja, izostave bitne informacije potrebne prosječnom potrošaču da bi u danim okolnostima donio informiranu odluku o poslu te na taj način prosječnog potrošača navodi ili je vjerojatno da će ga se navesti na donošenje odluke o poslu koju inače ne bi donio.”
Austrijsko pravo
7
Članak 7. točka 7. Bundesgesetza über Hypothekar- und Immobilienkreditverträge und sonstige Kreditierungen zu Gunsten von Verbrauchern (Hypothekar- und Immobilienkreditgesetz) (Savezni zakon o hipotekarnim kreditima i kreditima koji se odnose na nekretnine te ostalim potrošačkim kreditima (Zakon o hipotekarnom kreditu i kreditima koji se odnose na nekretnine)) od 26. studenoga 2015. (BGBl. I, 135/2015) u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku (u daljnjem tekstu: Zakon o hipotekarnom kreditu i kreditima koji se odnose na nekretnine), istovjetan je tekstu članka 13. stavka 1. točke (g) Direktive 2014/17.
Glavni postupak i prethodno pitanje
8
Društvo BAWAG bankarska je institucija koja nudi svoje usluge u cijeloj Austriji. Ta banka potrošačima u „informativnom obrascu o kreditima koji se odnose na stambene nekretnine” pruža opće informacije o ugovorima o hipotekarnim kreditima i kreditima koji se odnose na nekretnine koje nudi.
9
Stranice 2. do 4. informativnog obrasca odnose se na stambene kredite za izgradnju koji nisu osigurani hipotekom, pri čemu se na kraju navodi „reprezentativni primjer”. Stranice 5. do 7. tog informativnog obrasca odnose se na stambene kredite za izgradnju osigurane hipotekom, pri čemu se također na kraju navodi reprezentativni primjer. Kao reprezentativni primjer stambenog kredita za izgradnju koji nije osiguran hipotekom navodi se kredit u iznosu od 35000 eura i u trajanju od 180 mjeseci s promjenjivom nominalnom godišnjom kamatnom stopom od 4,58 %. Kao reprezentativni primjer stambenog kredita za izgradnju osiguran hipotekom navodi se kredit u iznosu od 200000 eura i u trajanju od 240 mjeseci s promjenjivom nominalnom godišnjom kamatnom stopom od 0,5 %. U obama primjerima navodi se iznos kamata koje treba platiti, efektivna kamatna stopa i ukupni trošak kredita.
10
Osim kredita s isključivo promjenjivom kamatnom stopom, društvo BAWAG nudi i ugovore o kreditu s isključivo fiksnom kamatnom stopom te ugovore o kreditu s kombinacijom promjenjive i fiksne kamatne stope.
11
VKI je podnio tužbu kojom je zahtijevao da se društvu BAWAG zabrani da u informativnom obrascu navedenom u točki 8. ove presude navodi samo jedan primjer ugovora o kreditu s promjenjivom kamatnom stopom, a da pritom ne navodi također i primjer ugovora o kreditu s fiksnom kamatnom stopom i primjer ugovora o kreditu s kombiniranom kamatnom stopom, s obzirom na to da nudi te tri vrste kamatnih stopa za te ugovore o kreditu.
12
Društvo BAWAG se tomu usprotivilo tvrdnjom da taj informativni obrazac ne služi za pružanje detaljnih informacija potrošačima prije sklapanja ugovora koje su prilagođene pojedinačnim slučajevima i konkretnim klijentima. Ono smatra da se ne može zahtijevati da se za svaku moguću vrstu kamate u navedenom informativnom obrascu navede primjer.
13
Prvostupanjski sud smatrao je da se u tom informativnom obrascu trebao navesti primjer kredita s fiksnom kamatnom stopom te je djelomično prihvatio VKI‑jeve zahtjeve.
14
S druge strane, žalbeni sud presudio je da se člankom 7. točkom 7. Zakona o hipotekarnom kreditu i kreditima koji se odnose na nekretnine zahtijeva samo jedan reprezentativni primjer u prilog informacijama navedenima u informativnom obrascu i da društvo BAWAG stoga nije bilo dužno u svojem informativnom obrascu navesti i primjer ugovora o kreditu s fiksnom kamatnom stopom.
15
VKI je protiv presude žalbenog suda podnio reviziju Oberster Gerichtshofu (Vrhovni sud, Austrija), sudu koji je uputio zahtjev.
16
Sud koji je uputio zahtjev smatra da zahtjev pružanja reprezentativnih primjera za svaku od triju vrsta ugovora o kreditu koji se nude prekoračuje ono što moraju sadržavati opće informacije, ali priznaje da se članak 13. stavak 1. točka (g) Direktive 2014/17 ne mora nužno tako tumačiti.
17
U tim je okolnostima Oberster Gerichtshof (Vrhovni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Treba li članak 13. stavak 1. točku (g) Direktive [2014/17] tumačiti na način da ta odredba nije povrijeđena ako vjerovnik koji nudi više varijanti stambenih kredita za izgradnju bez hipoteke i uz hipoteku ((a) krediti s isključivo fiksnom kamatnom stopom, (b) krediti s kombinacijom promjenjive i fiksne kamatne stope i (c) krediti s isključivo promjenjivom kamatnom stopom) stavi na raspolaganje (samo) jedan reprezentativni primjer stambenog kredita za izgradnju bez hipoteke i jedan reprezentativni primjer stambenog kredita za izgradnju uz hipoteku ili je u skladu s tom odredbom potrebno navesti po jedan reprezentativni primjer za svaku vrstu kamate?”
O prethodnom pitanju
18
Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 13. stavak 1. točku (g) Direktive 2014/17 tumačiti na način da vjerovnik koji u svrhu financiranja izgradnje stambenog objekta nudi ugovore o kreditu koji su osigurani hipotekom ili koji nisu osigurani hipotekom, s fiksnom kamatnom stopom, s promjenjivom kamatnom stopom ili s kombiniranom fiksnom i promjenjivom kamatnom stopom, mora pružiti reprezentativni primjer za svaku od triju vrsta ponuđenih ugovora o kreditu.
19
Uvodno valja podsjetiti na to da je cilj Direktive 2014/17, kao što to proizlazi iz njezina članka 1., utvrditi zajednički okvir za ugovore o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine.
20
U članku 13. stavku 1. te direktive, naslovljenom „Opće informacije”, navedene su opće informacije za ugovore o kreditu koji se odnose na stambene nekretnine, a države članice moraju osigurati da vjerovnici potrošačima u svakom trenutku učine dostupnima te opće informacije.
21
U okviru tih općih informacija, taj članak 13. stavak 1. u točki (g) predviđa da vjerovnik mora, među ostalim, pružiti „reprezentativan primjer ukupnog iznosa kredita, ukupni trošak kredita za potrošača, ukupni iznos koji plaća potrošač i EKS”.
22
Prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, prilikom tumačenja odredbe prava Unije valja uzeti u obzir ne samo njezin tekst nego i kontekst u kojemu se ona nalazi te ciljeve propisa kojeg je dio (presuda od 14. ožujka 2024., VR Bank Ravensburg‑Weingarten, C‑536/22, EU:C:2024:234, t. 35. i navedena sudska praksa).
23
Kao prvo, iz teksta članka 13. stavka 1. točke (g) Direktive 2014/17 proizlazilo bi da se upotrebom gramatičke „jednine” od vjerovnika očekuje samo da potrošačima pruže samo jedan primjer u svojim općim informacijama. Usto, pojašnjava se da taj primjer mora biti „reprezentativan” primjer „ukupnog iznosa kredita, ukupnog troška kredita za potrošača, ukupnog iznosa koji plaća potrošač i EKS‑a”, a ne različitih vrsta ugovora o kreditu koje nudi vjerovnik.
24
Iz toga proizlazi da funkcija reprezentativnog primjera koji treba pružiti stoga, čini se, nije prikazati raznolikost ugovora o kreditu koje nudi vjerovnik, nego potrošačima razjasniti, kao opću informaciju, smisao i strukturu različitih pojmova koji se odnose na kredit.
25
Kao drugo, kontekst članka 13. stavka 1. točke (g) Direktive 2014/17 potvrđuje to doslovno tumačenje.
26
Kao prvo, iako se člankom 13. stavkom 1. točkom (e) te direktive zahtijeva da „opće informacije” moraju sadržavati „vrste dostupne stope zaduživanja, uz navođenje je li fiksna ili varijabilna”, u točki (g) tog članka 13. stavka 1. ne navodi se da se reprezentativni primjer mora pružiti za svaku vrstu ugovora o kreditu koji se nudi. Doista, valja smatrati, da je zakonodavac Unije namjeravao obvezati vjerovnike da pruže reprezentativan primjer za sve vrste predloženih kamatnih stopa, to bi izričito naveo.
27
Kao drugo, iz tumačenja Direktive 2014/17 u cijelosti proizlazi da se njome u korist potrošača uspostavlja sustav obveznog informiranja na dvjema razinama.
28
Prva razina sastoji se od „općih informacija” navedenih u članku 13. te direktive. U skladu s njezinom uvodnom izjavom 38., te bi informacije potrošačima trebale omogućiti da donesu informiranu odluku „u odnosu na širok izbor dostupnih proizvoda i usluga te njihovih ključnih značajki. Potrošači bi stoga trebali moći uvijek pristupiti općim informacijama o dostupnim kreditnim proizvodima”.
29
Druga razina informiranja koju potrošači moraju dobiti sastoji se od primanja „informacija prije sklapanja ugovora” navedenih u članku 14. navedene direktive. Taj članak 14. u stavku 1. pojašnjava da su potrošaču potrebne „personalizirane informacije […] za usporedbu kredita dostupnih na tržištu, procjenu njihovih implikacija i donošenje informirane odluke o tome hoće li sklopiti ugovor o kreditu”.
30
Stoga, kao što to ističu društvo BAWAG i Europska komisija u svojim očitovanjima podnesenima Sudu, svrha „općih informacija” nije pružiti potrošačima detaljna pojašnjenja prilagođena svakoj vrsti ugovora o kreditu koje nudi vjerovnik i svakom pojedinačnom slučaju, iako im takva pojašnjenja moraju biti priopćena u okviru „informacija prije sklapanja ugovora”. Njima se samo nastoji pružiti pojašnjenja potrošaču koji pretražuje opcije kreditiranja u početnoj fazi njegovih promišljanja. Stoga nije prikladno prihvatiti tumačenje članka 13. stavka 1. točke (g) Direktive 2014/17 prema kojem se njime zahtijeva da te informacije budu iscrpne. Takvim bi se tumačenjem dovelo u pitanje i razlikovanje između općih informacija i informacija prije sklapanja ugovora koje je proveo zakonodavac Unije.
31
Kao treće, kad je riječ o ciljevima koji se nastoje postići Direktivom 2014/17, valja podsjetiti na to da je cilj te direktive, kao što to proizlazi iz njezine uvodne izjave 15., osigurati visoku razinu zaštite potrošača zainteresiranih za sklapanje ugovora o kreditu za nekretnine.
32
U tom se pogledu u uvodnoj izjavi 53. Direktive 2014/17 osobito naglašava da reprezentativni primjeri ne bi smjeli biti u suprotnosti sa zahtjevima iz Direktive 2005/29.
33
Potonja direktiva, čiji je cilj suzbijanje nepoštene poslovne prakse u odnosu prema potrošaču, u članku 7. stavku 1. predviđa da se „poslovna praksa smatra […] zavaravajućom ako se u danom činjeničnom okviru, uzimajući u obzir sva njezina obilježja i okolnosti i ograničenja sredstava priopćavanja, izostave bitne informacije potrebne prosječnom potrošaču da bi u danim okolnostima donio informiranu odluku o poslu te na taj način prosječnog potrošača navodi ili je vjerojatno da će ga se navesti na donošenje odluke o poslu koju inače ne bi donio.”
34
U ovom slučaju, ne čini se da se pružanjem reprezentativnog primjera za ugovore o kreditu osigurane hipotekom koji se odnose na kredit s promjenjivom kamatnom stopom i za ugovore koji nisu osigurani hipotekom i koji se također odnose na kredit s promjenjivom kamatnom stopom, potrošačima uskraćuju bitne informacije u smislu članka 7. stavka 1. Direktive 2005/29.
35
U tom pogledu valja istaknuti da se opće informacije koje su potrošaču potrebne kako bi donio informiranu odluku o kreditu s fiksnom kamatnom stopom, kreditu s promjenjivom kamatnom stopom ili kreditu s kombiniranom kamatnom stopom ne nalaze u informacijama koje mora sadržavati reprezentativni primjer, odnosno u informacijama o ukupnom iznosu kredita, ukupnom trošku kredita za potrošača, ukupnom iznosu koji duguje potrošač i EKS‑u, nego u činjenici da su te informacije sigurne u prvoj vrsti kredita, a da su u drugim dvjema vrstama neizvjesne.
36
Te bitne značajke ugovora o kreditu s fiksnom i/ili promjenjivom kamatnom stopom moraju biti navedene u općim informacijama u skladu s člankom 13. stavkom 1. točkom (e), a ne u reprezentativnom primjeru na temelju članka 13. stavka 1. točke (g).
37
Naime, reprezentativnim primjerom nastoji se osigurati visoka razina zaštite potrošača zajedno sa, s jedne strane, drugim općim informacijama navedenima u članku 13. stavku 1. Direktive 2014/17 i, s druge strane, informacijama prije sklapanja ugovora prilagođenima osobnoj situaciji svakog potrošača.
38
U tim okolnostima, činjenica da vjerovnik koji nudi ugovore o kreditu s fiksnom, promjenjivom i kombiniranom kamatnom stopom u svojim općim informacijama navodi samo reprezentativan primjer ugovora o kreditu s promjenjivom kamatnom stopom koji je osiguran hipotekom i reprezentativni primjer ugovora o kreditu s promjenjivom kamatnom stopom koji nije osiguran hipotekom nije takve prirode da potrošaču uskraćuje bitne informacije i stoga se ne može smatrati naznakom vjerovnikove zavaravajuće poslovne prakse u smislu članka 7. stavka 1. Direktive 2005/29. Stoga je pružanje samo jednog reprezentativnog primjera u općim informacijama u skladu s ciljem Direktive 2014/17.
39
Naposljetku, valja naglasiti da primjer iz članka 13. stavka 1. točke (g) Direktive 2014/17 mora, kao što je to navedeno u točki 23. ove presude, biti „reprezentativan”.
40
U tom pogledu, u uvodnoj izjavi 53. Direktive 2014/17 navodi se da „[p]rilikom utvrđivanja reprezentativnog primjera u obzir treba uzeti i učestalost određenih vrsta ugovora o kreditu na specifičnom tržištu. Za svakog bi vjerovnika moglo biti poželjno da se reprezentativni primjer temelji na iznosu kredita koji je reprezentativan za asortiman proizvoda tog vjerovnika i očekivanu bazu potrošača, budući da mogu postojati znatna odstupanja među vjerovnicima.”
41
Stoga, iz te uvodne izjave proizlazi da se u okviru ocjene reprezentativnosti primjera koji se treba pružiti, mogu uzeti u obzir određeni elementi, tako primjerice, prosječno trajanje i ukupni iznos odobrenog kredita za vrstu ugovora o kreditu o kojem je riječ, kao i učestalost određenih vrsta ugovora o kreditu na određenom tržištu. Kad je riječ o EKS‑u navedenom u ESIS‑u, trebale bi se uzeti u obzir preferencije i informacije koje dostavlja potrošač, ako je to moguće, a vjerovnik ili kreditni posrednik trebali bi jasno naznačiti jesu li dostavljene informacije primjer ili odražavaju preferencije i pružene informacije. U svakom slučaju, kao što je to istaknuto u točki 32. ove presude, reprezentativni primjeri ne bi trebali biti u suprotnosti sa zahtjevima iz Direktive 2005/29.
42
Na sudu koji je uputio zahtjev je da ocijeni, osobito s obzirom na te navode, je li primjer koji je društvo BAWAG pružilo u svojim općim informacijama, prema članku 13. stavku 1. točki (g) Direktive 2014/17 – reprezentativan.
43
S obzirom na prethodno navedeno, na upućeno pitanje valja odgovoriti tako da članak 13. stavak 1. točku (g) Direktive 2014/17 treba tumačiti na način da je vjerovnik koji u svrhu financiranja izgradnje stambenog objekta nudi ugovore o kreditu, neovisno o tome jesu li osigurani hipotekom, s fiksnom kamatnom stopom, s promjenjivom kamatnom stopom ili s kombiniranom kamatnom stopom, dužan u općim informacijama navesti samo jedan primjer kredita koje nudi, pod uvjetom da je taj primjer reprezentativan.
Troškovi
44
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (prvo vijeće) odlučuje:
Članak 13. stavak 1. točku (g) Direktive 2014/17/ЕU Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o ugovorima o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine i o izmjeni direktiva 2008/48/EZ i 2013/36/EU i Uredbe (EU) br. 1093/2010,
treba tumačiti na način da je:
vjerovnik koji u svrhu financiranja izgradnje stambenog objekta nudi ugovore o kreditu, neovisno o tome jesu li osigurani hipotekom, s fiksnom kamatnom stopom, s promjenjivom kamatnom stopom ili s kombiniranom kamatnom stopom, dužan u općim informacijama navesti samo jedan primjer kredita koje nudi, pod uvjetom da je taj primjer reprezentativan.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački