SODBA SODIŠČA (tretji senat)
z dne 10. julija 2025(*)
„ Predhodno odločanje – Promet – Zračni promet – Uredba (ES) št. 300/2008 – Varovanje civilnega letalstva – Člen 4 – Skupni osnovni standardi – Člen 9 – Ustrezni organ – Obveznost države članice, da imenuje en organ, pristojen za usklajevanje in spremljanje izvajanja varnostnih standardov – Obseg – Nacionalni organ, katerega naloga je nadzor nad spoštovanjem nacionalnih predpisov o izvajanju dejavnosti zasebnega varovanja “
V zadevi C‑783/23,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Cour de cassation (kasacijsko sodišče, Belgija) z odločbo z dne 1. decembra 2023, ki je na Sodišče prispela 19. decembra 2023, v postopku
Liège Airport Security SA
proti
État belge,
SODIŠČE (tretji senat),
v sestavi C. Lycourgos, predsednik senata, S. Rodin (poročevalec), N. Piçarra, sodnika, O. Spineanu-Matei, sodnica, in N. Fenger, sodnik,
generalni pravobranilec: M. Campos Sánchez-Bordona,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–        za Liège Airport Security SA P. Frühling in B. Maes, avocats,
–        za belgijsko vlado S. Baeyens, P. Cottin in C. Pochet, agenti, skupaj z M. Choméjem, S. Depréjem in G. Haumontom, avocats,
–        za francosko vlado B. Fodda, B. Herbaut in B. Travard, agenti,
–        za poljsko vlado B. Majczyna, agent,
–        za Evropsko komisijo O. Gariazzo in B. Sasinowska, agenta,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 30. januarja 2025
izreka naslednjo
Sodbo
1        Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 9 Uredbe (ES) št. 300/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2008 o skupnih pravilih na področju varovanja civilnega letalstva in o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 2320/2002 (UL 2008, L 97, str. 72).
2        Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Liège Airport Security SA, delniško družbo javnega prava, in État belge (Belgijska država) v zvezi z globo, ki so jo uslužbenci service public fédéral Intérieur (zvezno ministrstvo za notranje zadeve, Belgija; v nadaljevanju: SPF Intérieur) naložili družbi Liège Airport Security po ugotovitvi kršitev nacionalne ureditve v zvezi s podjetji za zasebno varovanje.
Pravni okvir
Čikaška konvencija
3        Konvencijo o mednarodnem civilnem letalstvu, podpisano v Čikagu 7. decembra 1944 (Recueil des traités des Nations unies, zvezek 15, št. 102, v nadaljevanju: Čikaška konvencija), so ratificirale vse države članice Evropske unije, pri čemer pa zadnjenavedena ni pogodbenica te konvencije. Z navedeno konvencijo je bila ustanovljena Mednarodna organizacija civilnega letalstva (ICAO), katere cilj v skladu s členom 44 iste konvencije je razvijati načela in tehnike mednarodnega zračnega prometa ter podpirati ustanovitev in pospeševati razvoj mednarodnega zračnega prometa.
4        Priloga 17 k Čikaški konvenciji v različici, ki izhaja iz dvanajste izdaje iz julija 2022 (v nadaljevanju: Priloga 17 k Čikaški konvenciji), je naslovljena „Varovanje letalstva“. Poglavje 1 te priloge, naslovljeno „Opredelitve“, določa:
„Dejanja nezakonitega vmešavanja. Dejanja ali poskusi ogrožanja varnosti civilnega letalstva, med drugim, vendar ne omejeno na:
–        ugrabitev zrakoplovov,
–        uničenje zrakoplova med obratovanjem,
–        zajetje talcev na zrakoplovih ali na letališčih,
–        vdor z uporabo sile na krov zrakoplova, na letališče ali v letališko poslopje,
–        vnos orožja ali nevarnih predmetov (ali snovi) v zrakoplov ali na letališče za hudodelske namene,
–        uporabo zrakoplova med obratovanjem za povzročitev smrti, hudih telesnih poškodb ali hude škode na premoženju ali okolju,
–        sporočanje lažnih informacij, ki ogrožajo varnost zrakoplova med letom ali na tleh ali varnost potnikov, posadke, letališkega osebja in javnosti na letališču ali na območju objekta civilnega letalstva.
[…]“
5        Poglavje 2 Priloge 17 k Čikaški konvenciji, naslovljeno „Splošna načela“, vsebuje oddelek 2.1, naslovljen „Cilji“, v katerem so točke od 2.1.1 do 2.1.4 te priloge. Točka 2.1.1 navedene priloge določa:
„Glavni cilj vsake države pogodbenice je varnost potnikov, posadke, osebja zemeljske oskrbe in splošne javnosti pri vseh vprašanjih, povezanih z zaščito pred dejanji nezakonitega vmešavanja v civilno letalstvo.“
6        Poglavje 3 Priloge 17 k Čikaški konvenciji, naslovljeno „Organizacija“, vsebuje oddelek 3.1, naslovljen „Nacionalna organizacija in ustrezni organ“, v katerem so točke od 3.1.1 do 3.1.9 te priloge. Točka 3.1.2 navedene priloge določa:
„Vsaka država pogodbenica v okviru svoje nacionalne uprave imenuje ustrezni organ, ki bo odgovoren za pripravo, izvajanje in posodabljanje izvajanja nacionalnega programa varovanja civilnega letalstva ter ICAO sporoči njegovo identiteto.“
Pravo Unije
7        V uvodnih izjavah 2, 5, 10, 12 in 25 Uredbe št. 300/2008 je navedeno:
„(2)      Zaželeno je, da se v interesu varovanja v civilnem letalstvu na splošno zagotovi osnova za skupno razlago Priloge 17 k Čikaški konvenciji […].
[…]
(5)      Glede na potrebo po večji prožnosti pri sprejemanju ukrepov in postopkov varovanja zaradi izpolnjevanja nastajajočih ocen tveganja in zaradi omogočanja uvajanja novih tehnologij bi morala ta uredba določiti osnovna načela o tem, kaj je treba storiti za varovanje civilnega letalstva pred dejanji nezakonitega vmešavanja, brez poseganja v tehnične in postopkovne podrobnosti o tem, kako se jih bo izvajalo.
[…]
(10)      Državam članicam bi bilo treba prav tako dovoliti, da na podlagi ocene tveganja uporabijo ukrepe, ki so strožji od ukrepov, ki jih določa ta uredba.
[…]
(12)      Čeprav se lahko v eni sami državi članici z varovanjem v letalstvu ukvarjata dva ali več organov, bi morala vsaka država članica imenovati en organ, pristojen za usklajevanje in spremljanje izvajanja standardov na področju varovanja.
[…]
(25)      Ker ciljev te uredbe, in sicer varovanja civilnega letalstva pred dejanji nezakonitega vmešavanja in zagotovitve osnove za skupno razlago Priloge 17 k Čikaški konvenciji […], države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ker te cilje zaradi obsega in učinkov te uredbe lažje doseže Skupnost, Skupnost lahko sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. Skladno z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne prekoračuje okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenih ciljev“.
8        Člen 1 te uredbe, naslovljen „Cilji“, določa:
„1.      Ta uredba določa skupna pravila za zaščito civilnega letalstva pred dejanji nezakonitega vmešavanja, ki ogrožajo varovanje civilnega letalstva.
Zagotavlja tudi osnovo za skupno razlago Priloge 17 k Čikaški konvenciji […].
2.      Načini za doseganje ciljev, navedenih v odstavku 1, so:
(a)      določitev skupnih pravil in skupnih osnovnih standardov za varovanje v letalstvu;
(b)      mehanizmi za spremljanje skladnosti.“
9        Člen 2 navedene uredbe, naslovljen „Področje uporabe“, v odstavku 1 določa:
„Ta uredba se uporablja za:
(a)      vsa letališča ali dele letališč, ki se nahajajo na ozemlju države članice in se ne uporabljajo izključno v vojaške namene;
(b)      vse operatorje, vključno z letalskimi prevozniki, ki opravljajo storitve na letališčih, navedenih v točki (a);
(c)      vse subjekte, ki uporabljajo standarde s področja varovanja v letalstvu in ki izvajajo operacije iz prostorov, ki se nahajajo v letaliških prostorih ali zunaj njih, in zagotavljajo blago in/ali storitve prek letališč ali na letališčih, navedenih v točki (a).“
10      Člen 3 iste uredbe, naslovljen „Opredelitve“, določa:
„V tej uredbi:
1.      ‚civilno letalstvo‘ pomeni kakršno koli operacijo, ki jo opravi civilni zrakoplov, vendar pa izključuje operacije, ki jih opravljajo državni zrakoplovi iz člena 3 Čikaške konvencije […];
2.      ‚varovanje v letalstvu‘ pomeni kombinacijo ukrepov, osebja in materialnih virov, namenjenih varovanju v civilnem letalstvu pred dejanji nezakonitega vmešavanja, ki ogrožajo varovanje civilnega letalstva;
[…]
8.      ‚varnostni pregled‘ pomeni uporabo tehničnih ali drugih sredstev za odkrivanje in/ali zaznavanje prepovedanih predmetov;
9.      ‚varnostni nadzor‘ pomeni uporabo sredstev, s katerimi se lahko prepreči vnos prepovedanih predmetov;
10.      ‚nadzor dostopa‘ pomeni uporabo sredstev, s katerimi se prepreči vstop nepooblaščenih oseb ali nepooblaščenih vozil ali obojih;
[…].“
11      Člen 4 Uredbe št. 300/2008, naslovljen „Skupni osnovni standardi“, določa:
„1.      Skupni osnovni standardi za varovanje civilnega letalstva pred dejanji nezakonitega vmešavanja, ki ogrožajo varovanje civilnega letalstva, so določeni v Prilogi.
[…]
2.      Splošni ukrepi, namenjeni spreminjanju nebistvenih določb skupnih osnovnih standardov iz odstavka 1 z njihovim dopolnjevanjem, se sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 19(3).
[…]“
12      Člen 9 te uredbe, naslovljen „Ustrezni organ“, določa:
„Če sta v eni državi članici dve telesi ali več teles, ki se ukvarjajo z varovanjem v civilnem letalstvu, ta država članica imenuje en organ (v nadaljnjem besedilu ‚ustrezni organ‘), ki je pristojen za usklajevanje in spremljanje izvajanja skupnih osnovnih standardov iz člena 4.“
13      Člen 10 navedene uredbe, naslovljen „Nacionalni program varovanja v civilnem letalstvu“, določa:
„1.      Vsaka država članica pripravi, uporablja in vzdržuje nacionalni program varovanja v civilnem letalstvu.
V tem programu se opredelijo odgovornosti za izvajanje skupnih osnovnih standardov iz člena 4 in opišejo ukrepi, ki se za ta namen zahtevajo od operatorjev in subjektov.
2.      Na podlagi ‚potrebe po seznanitvi‘ da ustrezni organ v pisni obliki na razpolago ustrezne dele nacionalnega programa varovanja v civilnem letalstvu operatorjem in subjektom, za katere meni, da imajo upravičen interes.“
14      Priloga I iste uredbe je naslovljena „Skupni osnovni standardi za varovanje civilnega letalstva pred dejanji nezakonitega vmešavanja (člen 4)“ in v njej so podrobno navedeni ti standardi.
Belgijsko pravo
Zakon o zasebnem varovanju
15      Člen 4 loi du 2 octobre 2017 réglementant la sécurité privée et particulière (zakon z dne 2. oktobra 2017 o zasebnem in osebnem varovanju, Moniteur belge z dne 31. oktobra 2017, str. 96776, v nadaljevanju: zakon o zasebnem varovanju) določa:
„Za podjetje za varovanje se šteje vsako podjetje, ki ponuja oziroma izvaja dejavnosti varovanja ali se predstavlja kot tako.“
16      Člen 14 zakona o zasebnem varovanju določa:
„Ta zakon se uporablja pri opravljanju dejavnosti iz tega oddelka ali izvajanju pristojnosti, določenih v tem zakonu, tudi če evropski predpisi ali posebna zakonodaja določajo obveznost ponujanja, izvajanja ali organizacije takih dejavnosti.“
17      Člen 16, prvi odstavek, tega zakona določa:
„Nihče ne sme ponujati storitev podjetja ali organizirati storitev notranje službe, ne da bi pred tem pridobil dovoljenje ministrstva za notranje zadeve.“
18      Člen 76, prvi odstavek, navedenega zakona določa:
„Osebe iz člena 60, točke 1, 3, 4 in 5, morajo imeti identifikacijske izkaznice, ki jih izda ministrstvo za notranje zadeve.“
Uredba Valonske regije z dne 23. junija 1994 v zvezi z vzpostavitvijo in upravljanjem letališč in aerodromov v Valonski regiji
19      Člen 4b décret wallon du 23 juin 1994 relatif à la création et à l’exploitation des aéroports et aérodromes relevant de la Région wallonne (uredba v zvezi z vzpostavitvijo in upravljanjem letališč in aerodromov v Valonski regiji, Moniteur belge z dne 15. julija 1994, str. 18666), kakor je bila spremenjena z décret de la Région wallonne du 19 décembre 2007 (uredba Valonske regije z dne 19. decembra 2007, Moniteur belge z dne 31. decembra 2007, str. 65947), določa:
„[…]
2.      Naloge javne službe, ki jih pomenijo naloge letališkega varovanja in varnosti, se prenesejo na podjetja, ki so koncesionarji za upravljanje letališč, v skladu s pravili, določenimi v koncesijski pogodbi in v ustreznih razpisnih pogojih, brez poseganja v tretji pododstavek tega odstavka in odstavke od 3 do 5.
V tem členu pomenijo izrazi:
(1)      naloge varovanja: kombinacijo ukrepov, osebja in materialnih virov, namenjenih za varovanje civilnega letalstva pred dejanji nezakonitega vmešavanja;
(2)      naloge varnosti: sklop ukrepov, osebja in materialnih virov, namenjenih za zagotovitev varnega poteka civilnega zračnega prometa, ob izključitvi ukrepov oziroma virov za varovanje civilnega letalstva pred nezakonitimi dejanji.
Uprava je odgovorna za nadzor nad pravilnim izvajanjem koncesije, zlasti v zvezi z izvajanjem nalog varovanja in varnosti. Postopki uprave v zvezi z nadzorom nad pravilnim izvajanjem koncesije so opisani v koncesijskih pogodbah in v ustreznih razpisnih pogojih.
3.      Za vsako letališče se ustanovi delniška družba javnega prava, katere 49‑odstotni delež je v lasti podjetja, ki mu je bilo oddano upravljanje letališča, in v 51‑odstotni lasti Valonske regije. Družba upravljavka naloge varovanja prenese na to delniško družbo javnega prava, to je na družbo Brussels South Charleroi Airport-Security za letališče Charleroi-Bruxelles Sud in na družbo Liège Airport‑Security za letališče Liège-Bierset.
Če ta uredba ne določa drugače, se za družbi Brussels South Airport-Security in Liège Airport-Security uporabljajo code des sociétés (zakonik o družbah) in njegovi izvedbeni odloki.
Ravnanje družb Brussels South Charleroi Airport-Security in Liège Airport‑Security se šteje za gospodarsko v smislu členov 2 in 3 zakonika o družbah.
[…]“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
20      Družbo Liège Airport Security sta ustanovili Région wallonne (Valonska regija, Belgija) in Liège Airport SA, družba, ki upravlja letališče Liège-Bierset (Belgija), da bi na tem letališču zagotavljala „naloge varovanja“ v smislu člena 4b(2) uredbe Valonske regije z dne 23. junija 1994 v zvezi z vzpostavitvijo in upravljanjem letališč in aerodromov v Valonski regiji, kakor je bila spremenjena z uredbo Valonske regije z dne 19. decembra 2007.
21      Uslužbenci SPF Intérieur so 16. marca 2018 prišli na navedeno letališče, da bi tam opravili nadzor nad spoštovanjem zakona o zasebnem varovanju. V okviru tega nadzora so ugotovili, da sta dva zaposlena družbe Liège Airport Security opravljala dejavnosti, ki spadajo med posebne naloge zasebnega varovanja v smislu zakona o zasebnem varovanju, in sicer, da je prvi nadziral dostop potnikov do vzletno-pristajalnih stez z uporabo detektorja kovin, drugi pa preverjal položaje in zaposlene, ki izvajajo nadzor.
22      Tako so bili sestavljeni trije zapisniki o kršitvi, eden zoper družbo Liège Airport Security zaradi organizacije notranje varnostne službe, ne da bi za to imela dovoljenje ministra za notranje zadeve, kar je v nasprotju s členom 16, prvi odstavek, zakona o zasebnem varovanju, preostala dva pa zoper vsakega od teh zaposlenih zaradi opravljanja nalog, ki spadajo v okvir take službe, ne da bi imela identifikacijsko izkaznico, ki se zahteva na podlagi člena 76, prvi odstavek, tega zakona.
23      SPF Intérieur je z upravnima odločbama z dne 27. novembra 2020 in 11. marca 2021 družbi Liège Airport Security naložilo globo v višini 15.000 EUR, vsakemu od navedenih zaposlenih pa globo v višini 500 EUR.
24      Družba Liège Airport Security je zoper te tri upravne odločbe vložila tožbo pri tribunal de première instance francophone de Bruxelles (prvostopenjsko sodišče v Bruslju za postopke v francoščini, Belgija), v kateri je trdila, da SPF Intérieur ni pristojno niti za nadzor nad belgijskimi letališči niti za naložitev glob družbi Liège Airport Security in njenim zaposlenim. Direction générale du transport aérien (generalni direktorat za zračni promet, v nadaljevanju: DGTA), ki spada pod service public fédéral Mobilité et Transport (zvezno ministrstvo za mobilnost in promet, Belgija), naj bi namreč imel izključno pristojnost nad usklajevanjem in nadzorom izvajanja skupnih osnovnih standardov na področju varovanja civilnega letalstva v smislu člena 9 Uredbe št. 300/2008. Zato naj bi Kraljevina Belgija s tem, da je varnostne službe nacionalnega letališča podvrgla nadzoru SPF Intérieur, kršila svojo obveznost iz te določbe, da določi en sam ustrezni organ.
25      Ker je prvostopenjsko sodišče tožbo, ki jo je vložila družba Liège Airport Security, s sodbo z dne 25. februarja 2022 zavrnilo, je ta družba zoper to sodbo vložila pritožbo pri Cour de cassation (kasacijsko sodišče, Belgija), ki je predložitveno sodišče.
26      Družba Liège Airport Security v okviru te pritožbe zlasti vztraja pri trditvi, da SPF Intérieur ni pristojno niti za nadzor nad storitvami zasebnega varovanja, ki jih opravlja, niti za naložitev sankcij v tem okviru, saj mora biti v skladu s členom 9 Uredbe št. 300/2008 v vsaki državi članici za to imenovan en sam ustrezni organ. Če bi bilo treba člen 14 zakona o zasebnem varovanju razlagati tako, da Belgijski državi omogoča odstopanje od te obveznosti, naj bi ga bilo treba razveljaviti kot nezdružljivega s pravom Unije.
27      Predložitveno sodišče navaja, da sodba, ki je predmet kasacijske pritožbe, temelji zlasti na pravni obrazložitvi, da je namen člena 9 Uredbe št. 300/2008, da se državam članicam naloži, da določijo en sam organ ne za to, da bi bil sam odgovoren za vse, kar je povezano z varnostjo letališč, temveč za zagotavljanje usklajevanja vseh ukrepov, potrebnih za varnost letališča, in za to, da se varnostni ukrepi, ki jih nalaga pravo Unije, na nacionalnih letališčih dejansko uporabljajo, ne da bi jim bilo treba zagotavljati spoštovanje vseh predpisov na tem področju. V obravnavanem primeru naj DGTA torej ne bi bil pristojen za zagotavljanje spoštovanja vseh pravil, ki se uporabljajo za delavce, zaposlene na nacionalnih letališčih, kot so pravila delovnega prava ali pravila v zvezi z zasebnim varovanjem, saj bi bili sicer pod nadzor tega organa poleg podjetij za zasebno varovanje, ki opravljajo svoje storitve na nacionalnih letališčih, postavljeni tudi policisti in cariniki zgolj zato, ker prav tako delajo tam.
28      V teh okoliščinah je Cour de cassation (kasacijsko sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člen 9 Uredbe [št. 300/2008] razlagati tako, da ustrezni organ, imenovan na podlagi navedene določbe, zagotavlja spremljanje izvajanja skupnih osnovnih standardov iz člena 4 te uredbe, pri čemer je izključen vsak drug organ, le, če ti standardi izhajajo iz posebnih predpisov o varovanju civilnega letalstva?“
Vprašanje za predhodno odločanje
29      Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe je razvidno, da je namen zastavljenega vprašanja ugotoviti, ali lahko v obravnavanem primeru nad družbo Liège Airport Security in dvema od njenih zaposlenih, ki opravljata naloge varovanja na letališču Liège-Bierset, kot sta nadzor dostopa potnikov do vzletno-pristajalnih stez ter preverjanje položajev in zaposlenih, ki izvajajo nadzor, zakonito izvede nadzor organ, ki ni DGTA, to je SPF Intérieur, in sicer na podlagi zakona o zasebnem varovanju, in jim nato zadnjenavedeni organ naloži globe zaradi nespoštovanja tega zakona, čeprav je Kraljevina Belgija kot „ustrezni organ“ v smislu člena 9 Uredbe št. 300/2008 določila le DGTA, ki je odgovoren za usklajevanje in nadzor izvajanja skupnih osnovnih standardov iz člena 4 te uredbe.
30      Tako je treba šteti, da predložitveno sodišče z vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 9 Uredbe št. 300/2008 razlagati tako, da nasprotuje temu, da je organ, ki ni „ustrezni organ“, določen na podlagi te določbe, odgovoren za nadzor nad tem, ali pravna oseba zasebnega prava in njeni zaposleni, ki opravljajo naloge varovanja na nacionalnem letališču, spoštujejo obveznosti, ki izhajajo iz nacionalne zakonodaje, ki ureja opravljanje dejavnosti zasebnega varovanja.
31      Opozoriti je treba, da je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso pri razlagi določbe prava Unije upoštevati ne le njeno besedilo, ampak tudi njen kontekst in cilje, ki jim sledi ureditev, katere del je (sodbi z dne 17. novembra 1983, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, točka 12, in z dne 16. marca 2023, Komisija/Jiangsu Seraphim Solar System ter Svet/Jiangsu Seraphim Solar System in Komisija, C‑439/20 P in C‑441/20 P, EU:C:2023:211, točka 113 in navedena sodna praksa).
32      Najprej je treba navesti, da člen 9 Uredbe št. 300/2008, določa, da mora država članica, če sta v njej „dve telesi ali več teles, ki se ukvarjajo z varovanjem v civilnem letalstvu“, imenovati en organ, opredeljen kot „ustrezni organ“, ki je pristojen za „usklajevanje in spremljanje izvajanja“ skupnih osnovnih standardov iz člena 4 te uredbe.
33      Tako je iz besedila te določbe po eni strani razvidno, da v državi članici ni izključeno, da je za varovanje civilnega letalstva pristojnih več organov, pri čemer gre za področje, ki v skladu s členom 1(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 300/2008 v povezavi s členom 3, točka 2, te uredbe zajema dejavnosti za zaščito civilnega letalstva pred dejanji nezakonitega vmešavanja, ki ogrožajo varnost civilnega letalstva. Taka možnost je poleg tega izrecno navedena v uvodni izjavi 12 navedene uredbe.
34      Po drugi strani morajo države članice v takem primeru več zadevnih nacionalnih organov določiti „ustrezni organ“, ki bo odgovoren za usklajevanje in spremljanje izvajanja skupnih osnovnih standardov iz člena 4 Uredbe št. 300/2008.
35      Zato je iz besedila člena 9 te uredbe razvidno, da se ustrezni organ iz te določbe razlikuje od drugih nacionalnih organov, pristojnih na področju varnosti civilnega letalstva, po tem, da mora na nacionalni ravni zagotavljati usklajevanje in spremljanje spoštovanja ustreznih skupnih osnovnih standardov iz člena 4 navedene uredbe.
36      Zato pod pogojem, da ti organi spoštujejo prerogative ustreznega organa, določenega v skladu s členom 9 Uredbe št. 300/2008, v zvezi z usklajevanjem in spremljanjem izvajanja skupnih standardov iz člena 4 te uredbe, iz jezikovne razlage tega člena 9 ne izhaja, da bi morala država članica zagotoviti, da je ta organ edini odgovoren za nadzor skladnosti z vsemi vidiki, povezanimi s področjem varovanja civilnega letalstva na nacionalni ravni.
37      Dalje, v zvezi s cilji, ki jim sledi Uredba št. 300/2008, je treba po eni strani navesti, da je v skladu s členom 1 te uredbe v povezavi zlasti z njenima uvodnima izjavama 5 in 10 eden od teh ciljev uvedba skupnih pravil za varovanje civilnega letalstva pred dejanji nezakonitega vmešavanja, ki ogrožajo njegovo varovanje, z določitvijo skupnih osnovnih standardov za varovanje v letalstvu in mehanizmov za spremljanje njihove uporabe, pri čemer se državam članicam pusti nekaj manevrskega prostora glede načina izvajanja teh skupnih pravil.
38      Po drugi strani člen 1(1), drugi pododstavek, Uredbe št. 300/2008 določa, da je namen te uredbe, da za države članice zagotavlja osnovo za skupno razlago Priloge 17 k Čikaški konvenciji, tako da je ta skupna razlaga drugi cilj te uredbe, kot je razvidno iz njenih uvodnih izjav 2 in 25. Točka 3.1.2 te priloge pa določa le, da morajo države pogodbenice v okviru svoje nacionalne uprave imenovati ustrezni organ, ki bo odgovoren za pripravo, izvajanje in posodabljanje izvajanja nacionalnega programa varovanja civilnega letalstva, ne da bi se od teh držav zahtevalo, da vse pristojnosti na področju varovanja civilnega letalstva zaupajo enemu samemu nacionalnemu organu.
39      Iz tega sledi, da namen Uredbe št. 300/2008 ni urejati razdelitve odgovornosti v državah članicah na področju izvajanja skupnih osnovnih standardov iz člena 4 te uredbe niti a fortiori tem državam naložiti, da vse odgovornosti na področju varovanja civilnega letalstva zaupajo enemu samemu nacionalnemu organu.
40      Nazadnje, v zvezi s kontekstom, v katerega je umeščen člen 9 Uredbe št. 300/2008, je treba navesti, da člen 10(1) te uredbe določa, da vsaka država članica v nacionalnem programu varovanja civilnega letalstva, ki ga mora pripraviti, opredeli odgovornosti za izvajanje skupnih osnovnih standardov iz člena 4 navedene uredbe. Ta določba tako potrjuje ugotovitev iz točke 39 te sodbe, da namen Uredbe št. 300/2008 ni urejanje razdelitve odgovornosti v državah članicah na področju izvajanja teh standardov.
41      Iz navedenega izhaja, kot je generalni pravobranilec v bistvu navedel v točkah 48, 50 in 58 sklepnih predlogov, da člen 9 Uredbe št. 300/2008 ob tem, da dopušča, da je več organov v isti državi članici pristojnih za varovanje civilnega letalstva, zgolj nalaga vsaki državi članici, da določi en sam organ, ki mu podeli pristojnost za usklajevanje in spremljanje izvajanja skupnih osnovnih standardov iz člena 4 te uredbe na nacionalnem ozemlju.
42      V obravnavanem primeru nadzori, kot so tisti, ki jih je izvedlo SPF Intérieur, kot taki niso zajeti z izvajanjem pristojnosti, ki mora biti obvezno pridržana ustreznemu organu, določenemu v skladu s členom 9 Uredbe št. 300/2008, ker njihov namen ni zagotoviti usklajevanje ali spremljanje izvajanja skupnih temeljnih standardov v smislu člena 4 te uredbe, temveč preveriti, ali zadevne osebe svoje naloge opravljajo v skladu s posebnimi zahtevami, ki izhajajo iz nacionalne zakonodaje, ki ureja izvajanje dejavnosti zasebnega varovanja.
43      Za to nacionalno zakonodajo in zahteve, ki iz nje izhajajo, pa je sicer mogoče šteti, da se posredno nanašajo na varovanje civilnega letalstva, kadar zadevna podjetja za zasebno varovanje in njihovi zaposleni opravljajo svoje storitve na letališču, vendar gre za zakonodajo splošne narave, ki ni povezana le z varovanjem civilnega letalstva in s katero se ne dosega poseben cilj izvajanja skupnih osnovnih standardov iz tega člena 4.
44      Iz tega sledi, da kadar je nacionalni organ, kot je v obravnavanem primeru SPF Intérieur, pooblaščen za preverjanje spoštovanja obveznosti, ki izhajajo iz take zakonodaje, in za izvajanje s tem povezanega nadzora ali celo za naložitev denarnih sankcij v primeru kršitve, ni mogoče šteti – tudi če se te kontrole nanašajo na dejavnosti, ki se izvajajo na letališču – da je ta organ zato pristojen za usklajevanje in spremljanje izvajanja teh skupnih osnovnih standardov v smislu člena 9 Uredbe št. 300/2008.
45      Glede na zgoraj navedene preudarke je treba na zastavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 9 Uredbe št. 300/2008 razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da je organ, ki ni „ustrezni organ“, določen na podlagi te določbe, odgovoren za nadzor nad tem, ali pravna oseba zasebnega prava in njeni zaposleni, ki opravljajo naloge varovanja na nacionalnem letališču, spoštujejo obveznosti, ki izhajajo iz nacionalne zakonodaje, ki ureja opravljanje dejavnosti zasebnega varovanja.
Stroški
46      Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:
Člen 9 Uredbe (ES) št. 300/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2008 o skupnih pravilih na področju varovanja civilnega letalstva in o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 2320/2002
je treba razlagati tako, da
da ne nasprotuje temu, da je organ, ki ni „ustrezni organ“, določen na podlagi te določbe, odgovoren za nadzor nad tem, ali pravna oseba zasebnega prava in njeni zaposleni, ki opravljajo naloge varovanja na nacionalnem letališču, spoštujejo obveznosti, ki izhajajo iz nacionalne zakonodaje, ki ureja opravljanje dejavnosti zasebnega varovanja.
Podpisi
*      Jezik postopka: francoščina.