62011CC0476
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2013. február 7. (
1
)
C‑476/11. sz. ügy
A Glennie Kristensen érdekében eljáró HK Danmark
kontra
Experian A/S
(A Vestre Landsret [Dánia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód — 2000/78/EK irányelv — Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma — Foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerek — A foglalkoztatói nyugellátásba a munkáltató által fizetendő járulékok — Járulékalapú rendszer — Életkor szerint változó járulék — Az irányelv 6. cikkének (2) bekezdése — A kivétel terjedelme”
I – Bevezetés
1.
Alkalmazhat–e a vállalkozás a munkáltató által fizetendő foglalkoztatói nyugdíjjárulék tekintetében a munkavállaló életkorához igazodó, progresszíven változó mértékeket, vagy ez életkoron alapuló, tiltott hátrányos megkülönböztetést jelent? Ezzel a kérdéssel foglalkozik a Vestre Landsret által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem, amely lehetőséget nyújt a Bíróságnak arra, hogy tovább pontosítsa az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetéshez kapcsolódó ítélkezési gyakorlatát (
2
).
2.
A Vestre Landsret pontosabban azt kívánja tudni, hogy az egyenlő bánásmódról szóló 2000/78/EK irányelv (
3
) 6. cikke (2) bekezdésének hatálya alá tartozik‑e az életkor szerint progresszíven változó járulékot előíró foglalkoztatói nyugdíjrendszer. A Bíróságot először kérik e rendelkezés értelmezésére. (
4
)
II – Jogi háttér
A – Az uniós jog
3.
Az ügy uniós jogi kereteit a 2000/78 irányelv határozza meg. 1. cikke értelmében az irányelv célja
„a valláson, meggyőződésen, fogyatékosságon, életkoron vagy szexuális irányultságon alapuló, foglalkoztatás és munkavégzés során alkalmazott hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelem általános kereteinek a meghatározása az egyenlő bánásmód elvének a tagállamokban történő megvalósítására tekintettel.”
4.
A 2000/78 irányelv 2. cikke „A hátrányos megkülönböztetés fogalma” cím alatt a következőket írja elő:
„(1)   Ezen irányelv alkalmazásában az »egyenlő bánásmód elve« azt jelenti, hogy az 1. cikkben említett okok alapján nem szabad semmiféle közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetést tenni.
(2)   Az (1) bekezdés alkalmazásában:
a)
közvetlen hátrányos megkülönböztetés akkor áll fenn, ha egy személy egy másikhoz képest kedvezőtlenebb elbánásban részesül, részesült vagy fog részesülni egy hasonló helyzetben az 1. cikkben hivatkozott okok bármelyike alapján;
[…]”.
5.
A 2000/78 irányelv hatályát annak 3. cikke a következőképpen határozza meg:
„(1)   A Közösségre ruházott hatáskörök keretein belül a hátrányos megkülönböztetés tilalma vonatkozik minden személyre, mind a köz‑, mind a magánszektorban, beleértve az állami szerveket is, a következők tekintetében:
[…]
c)
alkalmazási és munkakörülmények, beleértve az elbocsátást és a díjazást;
[…]
(3)   Ezt az irányelvet nem kell alkalmazni semmilyen állami rendszerek vagy azzal egyenrangú [helyesen: azzal egy tekintet alá eső] egyéb rendszerek kifizetéseire, beleértve az állami szociális biztonsági és a szociális védelmi rendszereket is.
[…]”
6.
A 2000/78 irányelvnek az „életkoron alapuló eltérő bánásmód igazolásáról” rendelkező 6. cikke értelmében:
„(1)   A 2. cikk (2) bekezdése ellenére a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az életkoron alapuló eltérő bánásmód nem jelent hátrányos megkülönböztetést, ha – a nemzeti jog keretein belül – egy törvényes cél által objektíven és ésszerűen igazolt, beleértve a foglalkoztatáspolitikát, a munkaerő‑piaci és a szakképzési célkitűzéseket, és ha a cél elérésének eszközei megfelelők és szükségesek.
Az ilyen eltérő bánásmód magában foglalhatja, többek között:
a)
a foglalkoztatáshoz és a szakképzéshez történő hozzájutás külön feltételekhez kötését, külön foglalkoztatási és munkafeltételeket, beleértve az elbocsátási és javadalmazási feltételeket, a fiatalok, az idősebb munkavállalók és a tartásra kötelezett személyek szakmai beilleszkedésének elősegítése vagy védelmük biztosítása céljából;
b)
a foglalkoztatáshoz vagy bizonyos foglalkoztatáshoz kapcsolódó előnyökhöz való hozzájutás minimumkorhatárhoz, szakmai tapasztalathoz vagy szolgálatban eltöltött időhöz kötését;
[…]
(2)   A 2. cikk (2) bekezdése ellenére a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekben a rendszerbe történő belépés korhatárhoz kötése, továbbá a nyugdíjra vagy rokkantsági ellátásra való jogosultság – beleértve az ilyen rendszerek alapján a foglalkoztatottak vagy a foglalkoztatottak csoportjai, illetve kategóriái részvételének különböző életkorhoz kötését – és az ilyen rendszerekkel kapcsolatos biztosításmatematikai számításokban az életkor használata nem jelent az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetést, feltéve hogy ez nem eredményez a nemi hovatartozáson alapuló hátrányos megkülönböztetést.”
B – A nemzeti jog
7.
A 2000/78 irányelvet a Lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m.v. (Forskelsbehandlingslov; a továbbiakban: a hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló törvény) (
5
) ültette át a dán jogba.
8.
A hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló törvény 1. §‑a a hátrányos megkülönböztetés fogalmának az irányelv 2. cikkének megfelelő meghatározását tartalmazza. A 2. § (1) bekezdése rendelkezik a munkavállalók hátrányos megkülönböztetésének tilalmáról, többek között a belépés, a felmondás és a díjazás tekintetében. A (3) bekezdés a díjazást érintő hátrányos megkülönböztetés esetére kiegyenlítő díjazás fizetésére vonatkozó jogosultságról rendelkezik.
9.
A hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló törvény 6a. §‑a a 2000/78 irányelv 6. cikke (2) bekezdésének átültetésére szolgál. A következőképpen rendelkezik:
„A 2–5. §‑okban foglaltakra tekintet nélkül ez a törvény nem zárja ki a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekbe történő belépés korhatárhoz kötését, illetve az életkornak az ilyen rendszerekkel kapcsolatos biztosításmatematikai számításokban való használatát. Az életkor kritériumának használata nem eredményezhet nemi hovatartozáson alapuló hátrányos megkülönböztetést.”
III – A tényállás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
10.
G. Kristensen 2007 novemberétől 2008 októberéig ügyfélszolgálati ügyintézőként állt az Experian A/S (a továbbiakban: Experian) alkalmazásában.
11.
Az Experian foglalkoztatói nyugdíj‑biztosítási rendszerrel rendelkezik. Sem jogszabály, sem kollektív szerződés nem írja elő az Experian számára foglalkoztatói nyugellátás biztosítását. E rendszer kizárólag az Experian és annak munkavállalói között fennálló munkaszerződésen alapszik. A foglalkoztatói nyugellátáshoz kapcsolódó tagság az Experian valamennyi munkavállalója számára kötelező, és az automatikusan megkezdődik a vállalkozásnál eltöltött kilenc hónap szolgálati időt követően. A rendszer az Experian és az egyes munkavállalók közötti munkaszerződésen alapul, és előírja, hogy az Experian fizeti a járulék 2/3 részét, míg az egyes munkavállalók a fennmaradó 1/3 részt. A járulék összegét az alapbér százalékában határozzák meg, és a következőképpen változik:
—
35 év alatti munkavállaló: a munkavállalói rész 3% – az Experian része 6%
—
35 és 44 év közötti munkavállaló: a munkavállalói rész 4% – az Experian része 8%
—
45 év feletti munkavállaló: a munkavállalói rész 5% – az Experian része 10%.
12.
G. Kristensen munkaviszonya kezdő időpontjában 29 éves volt. Ezért az Experian a munkaszerződésben foglaltak értelmében alapbérének 6%‑át fizette a foglalkoztatói nyugdíjbiztosításba. G. Kristensen havi munkabére így a megállapodás szerinti, 21500 DKK összegű alapbérből és a munkáltató által fizetett 6%‑os nyugdíjjárulék összegéből állt, havi munkabére tehát összesen 22790 DKK‑nak felelt meg. Amennyiben G. Kristensen életkora 35 és 44 év között lett volna, a munkáltató által fizetendő magasabb nyugdíjjárulék miatt ehelyett havonta 23220 DKK‑nak megfelelő összeget, ha pedig életkora meghaladta volna a 45 évet, havonta 23650 DKK‑t kapott volna.
13.
Az alapeljárás felperese, a Glennie Kristensen érdekében eljáró Handels‑ og Kontorfunktionærernes Forbund Danmark (a továbbiakban: HK) (
6
) ezt a hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló törvény 2. §‑a szerinti, az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetésre vonatkozó tilalom megsértésének tartja, és kártérítést, valamint a nyugdíjjárulékok visszafizetését kérte.
14.
A kérdést előterjesztő bíróság álláspontja szerint felmerül a kérdés, hogy összeegyeztethető‑e az irányelv 6. cikkének (2) bekezdésével az Experian által javasolt azon értelmezés, amely szerint a hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló törvény 6a. §‑a megengedi az életkor szerint változó biztosítási járulékokat.
15.
A Vestre Landsret ezért 2011. szeptember 14‑i, a Bíróság Hivatalához 2011. szeptember 19‑én beérkezett határozatával felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
1.
Úgy kell‑e értelmezni a 2000/78/EK tanácsi irányelv 6. cikkének a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekbe történő belépés korhatárhoz kötésével kapcsolatos kivételre vonatkozó (2) bekezdését, hogy az felhatalmazást ad a tagállamoknak arra, hogy a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerek tekintetében általános kivételt engedjenek az irányelv 2. cikke szerinti, életkoron alapuló, közvetett, valamint közvetlen hátrányos megkülönböztetés tilalma alól, feltéve hogy ez nem eredményez nemi hovatartozáson alapuló hátrányos megkülönböztetést?
2.
Úgy kell‑e értelmezni a 2000/78/EK tanácsi irányelv 6. cikkének a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekbe történő belépés korhatárhoz kötésével kapcsolatos kivételre vonatkozó (2) bekezdését, hogy az nem tiltja meg a tagállamnak, hogy olyan jogi helyzetet tartson fenn, amelyben a munkáltató a munkabér részeként életkor szerint változó nyugdíjjárulékot fizethet, amely például azt eredményezi, hogy a munkáltató a 35 évnél fiatalabb munkavállaló esetében 6%‑os, a 35 és 44 év közötti munkavállaló esetében 8%‑os, a 45 év feletti munkavállaló esetében pedig 10%‑os nyugdíjjárulékot fizet, feltéve hogy ez nem eredményez nemi hovatartozáson alapuló hátrányos megkülönböztetést?
IV – A Bíróság előtti eljárás
16.
A Bíróság előtti eljárás során a HK és az Experian mellett a dán kormány és az Európai Bizottság terjesztett elő írásbeli és szóbeli észrevételeket. Az írásbeli szakaszban részt vett ezenkívül a belga, a német, a holland és a spanyol kormány.
V – Jogi értékelés
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
17.
A Vestre Landsret előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdése tekintetében a Bizottsághoz hasonlóan kétlem, hogy a kérdés döntő jelentőséggel bír a jogvita kimenetele vonatkozásában. Ugyanis a Bíróságnak az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésre adott válaszából már kiderül, hogy az adott nyugdíjbiztosítási rendszer az irányelv hatálya alá tartozik‑e, így az alapügy eldöntéséhez nincs szükség a 6. cikk (2) bekezdésének ezen túlmenő értelmezésére. Ezért nem válaszolom meg az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdést.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésről
18.
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésével a Vestre Landsret azt kívánja megtudni, hogy az irányelv megengedi‑e valamely tagállamnak olyan jogi helyzet fenntartását, amelynek értelmében a munkáltató a foglalkoztatói nyugellátás keretében előírhatja a járulékok életkor szerinti változását.
19.
A 2000/78 irányelv főszabály szerint tiltja a hátrányos megkülönböztetést a foglalkoztatás és a munkavégzés során, de 6. cikkében bizonyos esetekben lehetőséget biztosít a tagállamoknak annak előírására, hogy meghatározott intézkedések nem jelentenek életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetést. Dánia legalábbis a 6. cikk (2) bekezdése tekintetében élt ezzel felhatalmazással, és a hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló törvény 6a. §‑ával átvette a nemzeti jogba ezt a rendelkezést. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kiderül, hogy a dán Foglalkoztatásügyi Minisztérium úgy értelmezi a hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló törvény 6a. §‑át, hogy annak hatálya alá tartozik, és ezért megengedhető az Experianéhoz hasonló foglalkoztatói nyugdíjrendszer.
20.
Kérdéses ezért, hogy összeegyeztethető‑e ez az értelmezés az irányelv 6. cikkének (2) bekezdésével. Lényegében azt kell tehát megvizsgálni, hogy az Experiannél működőhöz hasonló nyugdíjbiztosítási rendszer a 6. cikk (2) bekezdésének hatálya alá tartozhat‑e.
1. Az irányelv alkalmazhatósága
21.
Először az irányelv alkalmazhatóságát kell vizsgálni. Az irányelvet a 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében „a Közösségre átruházott hatáskörök korlátain belül minden személyre alkalmazni kell mind a köz‑, mind a magánszféra vonatkozásában – beleértve a köztestületeket is – a foglalkoztatási és munkakörülményekre, beleértve a munkáltatói felmondást és a díjazást is”.
22.
A 3. cikkének a (13) preambulumbekezdéssel összefüggésben értelmezett (3) bekezdésére tekintettel hatálya mindazonáltal nem terjed ki sem azokra a szociális biztonsági és szociális védelmi rendszerekre, amelyek juttatásait nem lehet az EUMSZ 157. cikk szerinti díjazással egy tekintet alá esőnek minősíteni, sem pedig bármely, a munkához jutást vagy a munkaviszony fenntartását célzó állami támogatásra. (
7
)
23.
Ahogyan a Bizottság és a belga kormány is kifejti, az irányelv konkrét esetben való alkalmazhatósága tekintetében ezért az irányadó, hogy a munkáltató által fizetendő nyugdíjjárulék egy tekintet alá esik‑e az EUMSZ 157. cikk (2) bekezdése szerinti munkabérrel. (
8
) Véleményem szerint ez így van.
24.
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata értelmében az EUMSZ 157. cikk (2) bekezdése szerinti „díjazás”„fogalmába tartozik minden pénzbeli vagy természetbeni előny, amelyet a munkáltató a jelenben vagy a jövőben a munkavállalónak munkaviszonyára tekintettel – akár közvetetten is – nyújt (
9
)”. Ahogyan azt legutóbb Jääskinen főtanácsnok a Römer‑ügyben (
10
) ismertetett indítványában kifejtette, a Bíróság ezáltal szélesen értelmezi a díjazás fogalmát, amelybe különösen beletartozik mindenfajta ellátás.
25.
A Bíróság a foglalkoztatói nyugdíjjárulék tekintetében ennek megfelelően korábban már kimondta, hogy az munkabérnek tekintendő. (
11
) Igaz, hogy a jelen ügy a Barber‑ügytől (
12
) és a már hivatkozott egyéb ügyektől (
13
) eltérően nem a nyugdíjnak a nyugdíjas munkavállalónak való kifizetésével foglalkozik, hanem a munkáltató által a nyugdíjbiztosítási rendszerbe folyamatosan fizetendő járulékkal. Az Experian fizetései esetében így azzal ellentétben nem valamely munkavállalót illető, meghatározott juttatásokról van szó (úgynevezett juttatásokon alapuló rendszer), hanem a nyugdíj‑biztosítási rendszerbe fizetendő, meghatározott járulékokról (úgynevezett járulékalapú rendszer). Mindazonáltal e járulékokat is munkabérnek kell tekinteni.
26.
A járulékok esetében egyrészt jelenlegi, folyamatban lévő javadalmazásról van szó, amely az Experian valamennyi munkavállalója részére havonta kerül átutalásra, ha a vállalkozásnál eltöltött szolgálati idejük meghaladja a kilenc hónapot. Másrészt a fizetési kötelezettség kizárólag a munkaszerződésen alapul, és járulékfizetés kizárólag az Experian munkavállalói részére történik. (
14
) Ezáltal azt közvetlenül a foglalkoztatási jogviszony alapján, és az Experiannél végzett tevékenység ellenszolgáltatásaként nyújtják. Igaz, hogy nem közvetlenül magának a munkavállalónak fizetnek, hanem annak személyes nyugdíj‑biztosítási számlájára. A tárgyaláson a Bíróság kérdésére az Experian mindazonáltal elismerte, hogy valamennyi munkavállaló maga rendelkezik a saját nyugdíjszámlájával, és nyugdíjtanácsadójával együtt maga dönti el azt, hogy hogyan fekteti be a megtakarított összeget a későbbi nyugdíj folyósítása érdekében. Következésképpen a járulék az EUMSZ 157. cikk (2) bekezdése szerinti díjazásnak minősül. (
15
)
2. Az irányelv 2. cikkének (2) bekezdése szerinti eltérő bánásmód
27.
Ahogyan az az irányelv 2. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 1. cikkéből kiderül, az irányelv a foglalkoztatás és munkavégzés során tiltja az életkoron alapuló közvetlen és közvetett hátrányos megkülönböztetést is, miközben hátrányos megkülönböztetésen minden, nem igazolt eltérő bánásmódot érteni kell. (
16
)
28.
Az irányelv 2. cikke (2) bekezdésének az 1. cikkével összefüggésben értelmezett a) pontja értelmében akkor áll fenn életkoron alapuló, közvetlen hátrányos megkülönböztetés, ha valamely személy életkora alapján egy másik személynél kedvezőtlenebb bánásmódban részesül, részesült vagy fog részesülni egy hasonló helyzetben; tehát az alapul fekvő eltérő bánásmód közvetlenül az életkorhoz kapcsolódik.
29.
Az Experian munkatársainak bére a kérdést előterjesztő bíróság tájékoztatása szerint a valamennyi munkavállaló esetében azonos aktuális alapbérből és az életkor szerint változó nyugdíjjárulékból adódik össze. Mivel G. Kristensen 35 évnél fiatalabb volt az Experiannél folytatott tevékenységének ideje alatt, alapbérének 6%‑át tette ki az Experian által a nyugdíjbiztosításba fizetett munkáltatói járulék. Havi összes jövedelme (alapbér + 6% munkáltatói járulék) így alacsonyabb volt annál, mint amit egy idősebb munkavállaló kapott volna (alapbér + 8% munkáltatói járulék a 35 év feletti munkavállalóknak, és alapbér + 10% munkáltatói járulék a 45 év feletti munkavállalóknak). A járulékok alacsonyabb mértéke, és ezzel a kevésbé kedvező bánásmód közvetlenül az életkorhoz kapcsolódik. Az Experian foglalkoztatói nyugdíjrendszere következésképpen a 2000/78 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének az 1. cikkével összefüggésben értelmezett a) pontja szerinti, életkoron alapuló közvetlen eltérő bánásmódhoz vezet.
3. Az eltérő bánásmód igazolása
30.
A nyugdíjjárulékok progresszív jellege azonban nem valósít meg életkoron alapuló, tiltott hátrányos megkülönböztetést, ha az eltérő bánásmód igazolható.
a) Az irányelv 6. cikkének (2) bekezdése szerinti igazolás
31.
Az Experian álláspontja szerint a nyugdíj‑biztosítási rendszer az irányelv 6. cikke (2) bekezdésének hatálya alá tartozik, ezért igazolt. A HK ezzel ellentétes álláspontot képvisel. A HK azzal is érvel, hogy a 6. cikk (2) bekezdése egyáltalán nem alkalmazható a jelen ügyre.
i) Az irányelv 6. cikke (2) bekezdésének alkalmazhatóságáról
32.
A 6. cikk (2) bekezdése a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerek vonatkozásában szabályozza az életkorhoz kapcsolódó eltérő bánásmódokat. A HK a jelen ügyben való alkalmazhatóságát azzal az érvvel vitatja, hogy nem ilyen rendszer keretében megvalósuló hátrányos megkülönböztetésről van szó, hanem egy korábban, nevezetesen a díjazás kifizetésének időpontjában alkalmazott hátrányos megkülönböztetésről. Az Experian nem hivatkozhat tehát a 6. cikk (2) bekezdésére. Ez az állítás azonban nem meggyőző számomra.
33.
Az Experian foglalkoztatói nyugdíjjárulék formájában fizet az egyes munkavállalók nyugdíj‑biztosítási számlájára. Így kétségtelenül a foglalkoztatói nyugellátás keretébe tartozó kifizetésről van szó. Ahogyan azt fent már kifejtettem (
17
), ez a fizetés az EUMSZ 157. cikk (2) bekezdése szerinti díjazásnak tekintendő, ami előfeltétele az irányelv alkalmazhatóságának.
34.
Ha azonban a HK‑hoz hasonlóan azzal érvelünk, hogy a 6. cikk (2) bekezdése egyetlen olyan esetben sem alkalmazható, amikor a kifizetések a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszer keretében díjazásnak minősülnek, akkor a 6. cikk (2) bekezdése teljes mértékben kiüresedne. Az irányelv foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekre való alkalmazhatóságának megállapítása ugyanis így minden esetben automatikusan kizárná a 6. cikk (2) bekezdésének alkalmazását. Az a tény, hogy az irányelv hasonló rendszerekre való alkalmazhatósága megköveteli azt, hogy a munkáltató adott járuléka díjazással egy tekintet alá eső legyen, de kivételt tartalmaz a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerek esetére, azt mutatja, hogy hibás a HK érvelése, és a kifizetés díjazásnak minősülése nem vezet automatikusan a 6. cikk (2) bekezdése alkalmazhatóságának kizárásához.
35.
Következésképpen a munkáltatói járulékok esetében a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerek keretében vett kifizetésről van szó, tehát alkalmazandó az irányelv 6. cikkének (2) bekezdése.
ii) A 6. cikk (2) bekezdése szerinti feltételek
36.
Ezzel felmerül a kérdés, hogy a konkrét foglalkoztatói nyugdíjrendszer a rendelkezés hatálya alá tartozik‑e. A 6. cikk (2) bekezdése három fordulatot tartalmaz (
18
), amelyek keretében megengedhető az életkor szerinti feltételek alkalmazása, nevezetesen elsőként a korhatárnak mint a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerbeli tagság feltételének megállapítását (
19
), másodikként a nyugdíjra vagy rokkantsági ellátásra való jogosultságra vonatkozó korhatárok megállapítását, harmadikként pedig a biztosításmatematikai számításokban az életkorhoz kapcsolódó feltételek használatát.
– A korhatár mint a tagság feltétele
37.
A 6. cikk (2) bekezdésének első fordulata lehetővé teszi a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekbe történő belépés korhatárhoz kötését. A járulék mértékének munkavállaló életkora szerinti eltérő megállapítása akkor lenne tehát igazolható, ha az életkor szerinti megkülönböztetés az Experian nyugdíj‑biztosítási rendszerébe történő belépés feltételét jelentené.
38.
A 6. cikk (2) bekezdésének értelmezése során figyelembe kell venni azt, hogy nem maga a 2000/78 irányelv alapozza meg a különböző nemzetközi megállapodásokból és a tagállamok közös alkotmányos hagyományaiból eredő foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód elvét, annak célja csupán az ezeken a területeken többek között az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelem általános kereteinek a meghatározása. (
20
) A Bíróság elismerte, hogy az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma így a közösségi jog általános elvének tekintendő. (
21
) A 2000/78 irányelv csupán pontosítja ezen elvet. (
22
) Ezen túlmenően az EUSZ 6. cikkének (1) bekezdése értelmében az Európai Unió Alapjogi Chartája jogilag egyenrangú a Szerződésekkel. A Charta 21. cikkének (1) bekezdése szerint tilos „a megkülönböztetés, különösen a […] kor […] alapján.” Ezért főszabály szerint megszorítóan kell értelmezni a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve alóli eltéréseket. (
23
)
39.
A HK és a spanyol kormány ezért azon a véleményen van, hogy az Experian nyugdíj‑biztosítási rendszere nem tartozik az irányelv 6. cikkének (2) bekezdése alá. Azzal érvelnek, hogy az életkoron alapuló progresszivitás nem a belépés „feltétele”. Kilenc hónap vállalkozásnál eltöltött szolgálati időt követően valamennyi munkavállaló automatikusan részt vesz a foglalkoztatói nyugellátásban, ezért a tagság „létesítését” életkortól függetlenül szabályozzák. Az életkor szerinti progresszivitás esetében sokkal inkább a tagság jellemzői tekintetében vett eltérő bánásmódról van szó, tehát a tagság „hogyanjáról”, ez pedig nem tartozik a 6. cikk (2) bekezdése alá.
40.
Mégis az Experian, a német, a belga és a holland kormány, valamint a Bizottság véleményéhez hasonlóan azon az állásponton vagyok, hogy a jelen ügyre alkalmazandó a 6. cikk (2) bekezdése. Igaz, hogy a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve alóli eltéréseket a HK és Spanyolország érvelésének megfelelően megszorítóan kell értelmezni. (
24
) A megszorító értelmezés kötelezettségével azonban nem ellentétesek az olyan intézkedések, amelyek enyhébbek, mint azok az intézkedések, amelyek megszorító értelmezés esetén is megengedhetők lennének. Márpedig a jelen esetben ez a helyzet.
41.
Az irányelv 6. cikkének (2) bekezdése annak egyértelmű szövege értelmében megengedi a belépés korhatárhoz kötését. Az Experian bevezethetne tehát egy olyan rendszert, amelyben például a 35 év alatti munkavállalókat kategórikusan kizárják a foglalkoztatói nyugellátásból. A belépés teljes mértékű kizárása a munkavállaló részére kétségtelenül messzemenőbb következményekkel jár, mint az alacsonyabb járulékfizetés melletti részvétel.
42.
Ha azonban maga a tagság függhet meghatározott korhatároktól, akkor megengedhető az olyan rendszer is, amelyben valamennyi munkavállaló életkortól függetlenül részt vehet a foglalkoztatói nyugellátásban, és csupán a járulék konkrét mértéke különbözik életkor szerint. Máskülönben az irányelv arra az ellentmondó eredményre vezetne, hogy az eltérő bánásmód enyhébb formája nem megengedhető, a nagyobb mértékű eltérő bánásmód viszont igen.
43.
Az Experian által bevezetett, életkor szerint változó járulék „kevesebbet” jelent azon korhatárok megállapításánál, amelyek értelmében eleve kizárt a részvétel. Következésképpen ez az irányelv 6. cikke (2) bekezdésének első fordulata alá tartozik.
– A kiegészítő arányossági vizsgálat szükségessége
44.
Az eljárásban részt vevő néhány fél között vita tárgyát képezte az, hogy a 6. cikk (2) bekezdése keretében végezni kell‑e arányossági vizsgálatot. A HK annak hangsúlyozása mellett válaszol erre igenlően, hogy a 6. cikk (2) bekezdése a hátrányos megkülönböztetés tilalma alóli kivétel, amelynek minden esetben arányosnak kell lennie. Az Experian és a dán kormány ezzel ellentétes álláspontot képvisel. A 6. cikk (2) bekezdése az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma alóli „általános” kivételt tartalmaz, tehát nincs szükség az arányosság vizsgálatára. Egyetértek ezzel az állásponttal.
45.
Először is a 6. cikk (1) bekezdésével összehasonlítva ezt az értelmezést sugallja a rendelkezés szövege. Míg a 6. cikk (1) bekezdése megköveteli az arányosság vizsgálatát, a (2) bekezdésben hiányzik az ennek megfelelő rendelkezés. Ha a jogalkotó kiegészítő arányossági vizsgálatot akart volna előírni, akkor kifejezetten megtette volna. Fordított esetben tehát arra következtethetünk, hogy a 6. cikk (2) bekezdése keretében nem szükséges az arányosság ilyen vizsgálata.
46.
A 6. cikk (1) és (2) bekezdése közötti ezen különbség kiderül már a norma keletkezési történetéből is. Az irányelv eredeti tervezetében a korhatárra vonatkozó szabályozás először csupán az 5. cikk egyik további alpontjaként szerepelt (
25
) (ez lett később a jelenlegi 6. cikk (1) bekezdése). Az 5. cikk kifejezetten előírta, hogy az eltérő bánásmódnak „törvényes cél által objektíven igazoltnak és a cél eléréséhez megfelelőnek és szükségesnek” kell lennie. Az irányelv későbbi tervezeteiben is még a mai 6. cikk (1) bekezdésében szerepelt a foglalkoztatói nyugellátásokra vonatkozó szabályozás (
26
), következésképpen arra az arányossági vizsgálat kötelezettsége vonatkozott.
47.
Ahogyan az az Európai Unió Tanácsának 2000. október 20‑i 12494/00. sz. dokumentumából (15. o.) kiderül, a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekre vonatkozó szabályokat csak később iktatták be az (1) bekezdésbe. Végül azokat külön bekezdésben fogalmazták újra (lásd a hivatkozott tanácsi dokumentumban szereplő – a mai 6. cikk (2) bekezdésének megfelelő – javaslatot a 6. cikk (3) bekezdésére). Ennek során azonban nem vették át a 6. cikk (1) bekezdése szerinti, az arányosság vizsgálatára vonatkozó megfogalmazást. Ezzel összefüggésben hozzáfűzték az irányelvhez a (25) preambulumbekezdést is (
27
), amely szerint az életkorral kapcsolatos eltérő bánásmód külön rendelkezéseket igényelhet, amelyek a tagállamok helyzetének megfelelően különbözhetnek. Az a tény, hogy a jogalkotó a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerek tekintetében új, eltérő szövegű bekezdést fogalmazott meg, azt mutatja, hogy ezek a rendszerek más feltételek tárgyát képezik a hátrányos megkülönböztetés tilalma tekintetében, mint a 6. cikk (1) bekezdése szerinti intézkedések. Máskülönben a szabályozást további alpontként benne hagyhatták volna az (1) bekezdésben, vagy kifejezetten előírhatták volna az arányosság vizsgálatát.
48.
Az irányelv további rendszere is ezt az értelmezést erősíti. Ahogyan azt a dán kormány kifejti, az irányelv más részeiben is vannak ugyanis olyan szabályok, amelyek kifejezetten előírják az arányosság vizsgálatát, és vannak olyanok is, amelyek éppen, hogy nem írják ezt elő. Így például a fegyveres erőkre vonatkozó 3. cikk (4) bekezdése az arányosság vizsgálatának kifejezett előírása nélkül ír elő az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma alóli kivételt. A 4. cikk (1) bekezdése ellenben előírja, hogy a munkavégzés területén az eltérő bánásmód csak abban az esetben nem valósít meg hátrányos megkülönböztetést, ha „a cél jogszerű, és a követelmény arányos”. A jogalkotó tehát egyértelműen elválasztotta egymástól azokat a helyzeteket, amelyek főszabály szerint nem tartoznak a hátrányos megkülönböztetés tilalmának hatálya alá, és azokat, amelyek további arányossági vizsgálat tárgyát képezik.
49.
Ez az értelmezés megfelel a 6. cikk (2) bekezdése céljának is. E rendelkezés célja a foglalkoztatói nyugellátások elterjedése akadályainak megszüntetése, és a foglalkoztatói nyugellátás működőképességének biztosítása. Mivel a különböző tagállamokban fennálló szabályozások egyrészt nagyon eltérőek, másrészt nagyon összetettek, ezért széleskörű mérlegelési mozgásteret kell biztosítani a tagállamoknak. (
28
)
50.
Következésképpen a HK álláspontjával szemben nem szükséges az arányosság további vizsgálata. Mindezek alapján felmerülhetne a kérdés, hogy sértheti‑e a Chartát a 6. cikk (2) bekezdése amiatt, hogy arányossági vizsgálat nélkül ír elő általános kivételt a hátrányos megkülönböztetés tilalma alól. A rendelkezés érvényessége mindazonáltal nem tárgya a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelemnek.
– Közbenső következtetés
51.
Összefoglalásképpen megállapítható, hogy az Experian által alkalmazotthoz hasonló nyugdíj‑biztosítási rendszer az irányelv 6. cikke (2) bekezdésének hatály alá tartozik.
b) Az irányelv 6. cikkének (1) bekezdése szerinti igazolás
52.
Amennyiben a Bíróság nem osztja ezt az álláspontot, akkor az irányelv 6. cikkének (1) bekezdése szerinti igazolás jön szóba. Az Experian másodlagosan erre hivatkozik. Igaz ugyan, hogy a kérdést előterjesztő bíróság nem kérte az irányelv 6. cikke (1) bekezdésének értelmezését, a hasznos válasz érdekében a következőkben másodlagosan mégis állást foglalok erről.
53.
A 6. cikk (1) bekezdése értelmében az életkoron alapuló eltérő bánásmód nem jelent hátrányos megkülönböztetést, ha azt – a nemzeti jog keretein belül – egy jogszerű cél objektíven és ésszerűen igazolja, beleértve a foglalkoztatáspolitikát, a munkaerő‑piaci és a szakképzési célkitűzéseket, és ha a cél elérésének eszközei megfelelők és szükségesek. (
29
) Végső soron tehát attól függ a kérdés, hogy a vitatott intézkedés jogszerű célon alapul‑e, és megfelel‑e az arányossági vizsgálaton. (
30
)
54.
Kizárólag a nemzeti bíróság feladata az előtte folyamatban lévő jogvita tényállásának megítélése, valamint az alkalmazandó nemzeti jog értelmezése. Az ő feladata annak meghatározása, hogy a rendelkezés igazolható‑e, és adott esetben milyen mértékben igazolható a 2000/78 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „jogszerű” célok által. A Bíróság az előzetes döntésével mindazonáltal iránymutatást adhat a nemzeti bíróságnak az értelmezéshez. (
31
)
i) A jogszerű cél
55.
Ami az intézkedés célkitűzését illeti, a Bíróság korábban már kimondta, hogy a tagállamok és adott esetben a szociális partnerek széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek a szociál‑ és foglalkoztatáspolitika területén fennálló számos cél közül a kitűzött célok megválasztásában (
32
). Azonban minden esetben olyan szociálpolitikai céloknak kell lenniük, mint például amelyek a foglalkoztatáspolitikához, a munkaerőpiachoz és a szakképzéshez kapcsolódnak. (
33
)
56.
Az Experian azzal érvel, hogy a járulékok életkor szerinti progresszivitása egyrészt lehetővé teszi az idősebb munkavállalók számára azt, hogy abban az esetben is megfelelő összegű járulékot halmozzanak fel a nyugdíjbiztosításban, ha karrierjüknek csak későbbi időpontjában kezdték meg tevékenységüket az Experiannél.
57.
Másrészt a fiatalabb munkavállalókat már korán be kell vonni a nyugdíj‑biztosítási rendszerbe. Ugyanakkor rendszerint érdekükben áll szabadon rendelkezni díjazásuk nagyobb részéről, ahelyett hogy azt azonnal a nyugdíjellátásba fektetnék. A járulékok (és ezzel egyben a munkavállalói járulékok) életkor szerinti progresszivitása ezért hozzájárul a fiatalabb munkavállalók terheinek csökkentéséhez is.
58.
Az Experian nyugdíj‑biztosítási rendszere a foglalkoztatáspolitika és a munkaerőpiac területén jogszerű célokat követ azáltal, hogy lehetővé teszi az idősebb munkavállalóknak azt, hogy rövidebb befizetési időszak esetében is megfelelő vagyont tegyenek félre az ésszerű nyugdíjhoz, és már korán bevonja a fiatalabb munkavállalókat a nyugdíjrendszerbe, ezzel együtt azonban pénzügyileg nem terheli meg őket túlságosan az ekkor még távoli cél elérése érdekében. Ilyen célok alapján a foglalkoztatáshoz kapcsolódó előnyökre tekintettel főszabály szerint igazolható az életkoron alapuló eltérő bánásmód (lásd a 2000/78 irányelv 6. cikke (1) bekezdésének a 6. cikke (2) bekezdésének b) pontjával összefüggésben értelmezett első albekezdését).
59.
Meg kell azonban vizsgálni, hogy e jogszerű cél elérésével arányban áll‑e a munkáltatói járulékok növekvő életkorral való emelése. Ahogyan az a 6. cikk (1) bekezdésének szövegéből következik, akkor arányos az életkor szerinti progresszivitás, ha az „megfelelő és szükséges”, és ha segítségével anélkül érik el a kitűzött célokat, hogy az a fiatalabb munkavállalókat aránytalanul sértené.
ii) Az intézkedés nem nyilvánvalóan alkalmatlan
60.
Abban az esetben „megfelelő” az életkor szerinti progresszivitás, ha alkalmas a kitűzött cél eléréséhez, azaz az idősebb munkavállalók számára megfelelően nagy vagyon felhalmozását teszi lehetővé a nyugdíj‑biztosítási számlán, és már korán lehetővé teszi a fiatalabb munkavállalók belépését, ugyanakkor pénzügyileg nem terheli meg őket túlságosan.
61.
A szociál‑ és foglalkoztatáspolitika területén kitűzött célok elérésére alkalmas intézkedések megválasztásában a tagállamok rendelkezésére álló széles mérlegelési jogkörre tekintettel (
34
) a Bíróság szerepe arra korlátozódik, hogy megállapítsa, hogy az alkalmazott intézkedés nem tűnik ésszerűtlennek (
35
), vagy – más szóval – az alkalmazott intézkedés nem nyilvánvalóan alkalmatlan a kitűzött cél elérésére (
36
).
62.
Nem tűnik úgy, hogy a járulékok életkor szerinti progresszivitása nyilvánvalóan alkalmatlan lenne a kitűzött célok elérésére. Sokkal inkább arra lehet következtetni, hogy a tevékenységüket az Experiannél csak későn megkezdő, így a nyugdíj‑biztosítási számlájukra csak rövidebb ideig befizető, idősebb munkavállalók esetében magasabb járulékfizetés szükséges azért, hogy megfelelő mértékű vagyonnal rendelkezzenek karrierjük végén. A fiatalabb munkavállalók számára is elérhető részvétel az Experian rendszerében.
iii) Szükségesség
63.
A járulékok életkor szerinti progresszivitásának ezen túlmenően azonban szükségesnek is kell lennie. Csak abban az esetben „szükséges” az intézkedés, ha a kitűzött cél egy enyhébb, ugyanúgy alkalmas eszközzel nem elérhető.
64.
Az idősebb munkavállalók nyugdíj‑biztosítási számláján megfelelő vagyon felhalmozásának lehetséges enyhébb változata először is az, ha valamennyi munkavállalót egyenlő módon kezelik a járulékfizetés tekintetében (a jelenleg a 45 év feletti munkavállalókra érvényes százalékoknak megfelelően). Így azonban nem lenne elérhető a fiatalabb munkavállalók nem túl erős megterhelésére irányuló cél, hiszen ebben az esetben megfelelően magasabb lenne a munkavállalói járulék is.
65.
Ezen túlmenően az is problémát jelenthet, hogy az Experian általánosságban valamennyi idősebb munkavállaló tekintetében magasabb járulékot ír elő annak figyelembevétele nélkül, hogy valóban nagyobb igénnyel rendelkeznek‑e. A járulékok növelése ugyanis valamennyi idősebb munkavállaló javára szól, függetlenül attól, hogy több éve ott dolgozó munkavállalóról van‑e szó, aki hosszabb ideje gyűjthetett járulékokat az Experiannél (és ennek megfelelően nincs szüksége a magasabb járulékfizetésre), vagy új munkavállalóról (aki adott esetben korábban semmit, vagy csak csekélyebb mértékű járulékot gyűjtött). Ezen túlmenően az új munkavállalók esetében sem tesznek különbséget aszerint, hogy korábbi foglalkoztatási jogviszonyaikból rendelkeznek‑e, vagy sem, megfelelő foglalkoztatói nyugellátással.
66.
Kérdéses ezért az, hogy a kitűzött cél elérésének enyhébb, ugyanúgy alkalmas eszköze lehet‑e a járulékok szükségletek szerinti változtatása, vagy esetleg a vállalkozásnál eltöltött (elméletileg még várható) szolgálati idő fennállásának hosszán alapuló progresszivitás.
67.
E tekintetben ismét csak a tagállamok szociálpolitika területén rendelkezésre álló mérlegelési mozgásterét kell figyelembe venni. (
37
) Ez azonban nem járhat azzal a hatással, hogy megfossza lényegétől az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét. (
38
) Elviekben azonban fennáll annak lehetősége, hogy az egyszerűsítés érdekében eltekintsenek az egyedi esetek vizsgálatától, és ehelyett egy általános feltételeken alapuló egységesítő szemlélet alkalmazásával megfelelő csoportokba sorolják a munkavállalókat. (
39
) Következésképpen lényegében csak olyan (enyhébb) intézkedéseket lehet megkövetelni, amelyek egy működőképes rendszerben megvalósíthatók és gazdaságilag elfogadhatók.
68.
Meg kell gondolni továbbá, hogy a vállalkozásoknak nem feladata olyan foglalkoztatói nyugdíjrendszer biztosítása, amely megfelel valamennyi munkavállaló egyéni szükségletének. A nyugdíj tekintetében sokkal inkább az állami rendszerek feladata gondoskodni a megfelelő alapbiztosításról, ezekre viszont nem alkalmazandó a 2000/78 irányelv. Ezért csak az lehet döntő, hogy az adott foglalkoztatási nyugdíj‑biztosítási rendszer önmagában koherens, szabályozott. Az Experian a tevékenységük kezdő időpontjától és a korábbi foglalkoztatási jogviszonyaiktól függetlenül működő foglalkoztatói nyugellátást kíván biztosítani a munkavállalói számára. Az Experian ezen túl azzal érvelt, hogy gyakorlatilag lehetetlen felmérni a munkavállalók egyéni szükségleteit. Ezért sem jöhet szóba a járulékok szükségleteken alapuló progresszivitása.
69.
Az is problémás, hogy eltérően alakították ki a nyugdíjbiztosításba fizetendő teljes összeg nagyságát. Ami a fiatalabb munkavállalók bevonását illeti, akiktől először kevesebb nyugdíjjárulék követelhető, kérdéses, hogy ez nem valósulhat‑e meg úgy is, hogy azonos munkáltatói járulékok mellett csupán a munkavállalói rész változik. A munkáltató által fizetendő járuléknak ugyanis nincs konkrét hatása a fiatalabb munkavállalók számára havonta ténylegesen rendelkezésre álló nettó bérre. Így a fiatalabb munkavállaló nem „érzi meg” azt, hogy a munkáltatói járulék magasabb vagy alacsonyabb, csupán a munkavállalói járulék hat közvetlenül a havonta ténylegesen rendelkezésre álló nettó bérre. A rendelkezésre álló adatok alapján nem megítélhető az, hogy ez (gazdaságilag) elfogadható lehetőség‑e. Ezért ezt a kérdést előterjesztő bíróságnak kell tisztáznia.
iv) Az aránytalan sérelem hiánya
70.
Még ha az életkoron alapuló progresszivitás a kitűzött célok elérésének legenyhébb eszköze is, akkor is megvizsgálandó, hogy a szabályozás nem vezet‑e a fiatalabb munkavállalók aránytalan sérelméhez. Az arányosság elvéből következően ugyanis az uniós jogban biztosított jogot – a jelen esetben az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalmát – sértő intézkedésekkel az egyénnek okozott hátrányok nem lehetnek aránytalanok a kitűzött célokkal. (
40
)
71.
Ezzel összefüggésben egyrészt meggondolandó, hogy a rendszer valamennyi munkavállaló részére kötelező, így nem választhatják azt, hogy lemondanak a nyugdíjjárulékról, és helyette kifizettetik maguknak a megfelelő összegeket. Az Experian azon érve sem meggyőző, hogy a magasabb összjövedelmet kívánó fiatalabb munkavállalók ezt egyénileg kialkudhatják. Nem lehet az egyes munkavállalók feladata az, hogy egyéni szerződéses megállapodásban küszöböljék ki vagy egyenlítsék ki a rendszerben fennálló, életkoron alapuló hátrányosabb bánásmódot. Ez különösen a munkavállalónak a munkáltatóhoz képest főszabály szerint gyengébb szerződéses pozíciója miatt van így.
72.
A jelen ügyben mindazonáltal nem zárható ki, hogy az egyenlőtlen bánásmód hátrányait kiegyenlítik a hozzá kapcsolódó előnyök. Igaz, hogy az alapbér 4%‑t elérő mértékű eltérő bánásmódról van szó, azaz G. Kristensen esetében ez havonta 860 DKK (
41
) összeggel kevesebbet jelent. Ez kétségkívül nem jelentéktelen összeg. Mégis meggondolandó, hogy G. Kristensen egyrészt előnyökhöz jut az Experian foglalkoztatói nyugdíjrendszeréből, hiszen havonta hozzájárulnak a nyugellátásához. Másrészt alacsonyabb munkáltatói járulékok esetében alacsonyabb a munkavállalói járulék is, így G. Kristensennek csak az alapbére 3%‑át kell átutalnia a nyugdíjszámlára. Ha 45 évnél idősebb lenne, az önrész 5% lenne. E körülményeket azonban végső soron az illetékes nemzeti bíróságnak kell mérlegelnie.
v) Közbenső következtetés
73.
Összefoglalásképpen megállapítható, hogy a jelen ügyben vitatotthoz hasonló intézkedés igazolható, amennyiben a járulékok életkoron alapuló progresszivitása arra szolgál, hogy abban az esetben is lehetővé tegye az idősebb munkavállalók számára megfelelő nyugdíjvagyon felhalmozását, ha csak karrierjük későbbi időpontjában kezdenek dolgozni az adott vállalkozásnál, és az életkoron alapuló progresszivitással egyúttal a fiatalabb munkavállalókat is már korán bevonják, anélkül hogy a kezdeti években túlságosan megterhelné őket a nyugdíjjárulék. Ez azonban csak akkor érvényesül, ha gazdaságilag elfogadható ráfordítás mellett nem lehet olyan más, ugyanolyan mértékben alkalmas, gyakorlatias eszközökkel elérni e célok megvalósítását, amelyek kevésbé hátrányosak a fiatalabb munkavállalók számára, és az eltérő bánásmód által okozott hátrányok egyebekben nem aránytalanok a rendszer előnyeivel.
vi) A vállalkozáshoz való hűség ösztönzése
74.
A belga kormány egyebekben arra hívja fel a figyelmet, hogy az intézkedések célja lehet az is, hogy a munkavállalókat hosszabb ideig a vállalkozáshoz kösse. Az Experian a Bíróság előtti eljárásban nem nyilatkozott arról, hogy ez is célja‑e az életkoron alapuló progresszivitással. Így a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy fennáll‑e ez, és a járulékok életkoron alapuló progresszivitás a vállalkozáshoz való hűségért járó egyfajta jutalmat jelent–e.
75.
Ha ez így lenne, akkor főszabály szerint jogszerű célról lenne szó. Az életkoron alapuló progresszivitás, legalábbis ami a fiatalabb munkavállalókat illeti, főszabály szerint alkalmasnak tűnik arra, hogy a munkavállalókat hosszabb ideig a vállalkozáshoz kösse. Meggondolandó mindazonáltal, hogy a járulékok progresszivitása éppen nem a vállalkozás alkalmazásában állás időtartamához kapcsolódik, hanem ettől függetlenül biztosítják, így az a munkavállaló is részesül benne, aki karrierjének csak nagyon késői időpontjában kezd dolgozni az Experiannél. Ehhez éppen nem szükséges az életkoron alapuló progresszivitás. Enyhébb és hatékonyabb eszközként sokkal inkább az jöhetne szóba, ha az életkor helyett a vállalkozással fennálló kapcsolathoz igazítanák a járulékok összegét. A kérdést előterjesztő bíróságnak ezt kell figyelembe vennie, ha ezzel a céllal foglalkozik.
VI – Végkövetkeztetések
76.
Mindezek alapján azt javasolom, hogy a Bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre az alábbi választ adja:
1.
A 2000/78 irányelv 6. cikkének (2) bekezdése megengedi a tagállamnak, hogy olyan jogi helyzetet tartson fenn, amelyben a munkáltató a munkabér részeként életkor szerint változó nyugdíjjárulékot fizethet, amely például azt eredményezi, hogy a munkáltató a 35 évnél fiatalabb munkavállaló esetében 6%‑os, a 35 és 44 év közötti munkavállaló esetében 8%‑os, a 45 év feletti munkavállaló esetében pedig 10%‑os nyugdíjjárulékot fizet.
2.
Hasonló nyugdíj‑biztosítási rendszer igazolható a 2000/78 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése alapján is, amennyiben a járulékok előírt, életkoron alapuló progresszivitása arra szolgál, hogy abban az esetben is lehetővé tegye az idősebb munkavállalók számára megfelelő nyugdíjvagyon felhalmozását, ha csak karrierjük későbbi időpontjában kezdenek dolgozni az adott vállalkozásnál, és az életkoron alapuló progresszivitással egyúttal a fiatalabb munkavállalókat már korán bevonják a foglalkoztatói nyugellátásba, azonban egyidejűleg mentesítik őket a pénzügyi terhek alól. Ez azonban csak akkor érvényesül, ha gazdaságilag elfogadható ráfordítás mellett nem lehet olyan más, azonos mértékben alkalmas, gyakorlatias eszközökkel elérni e célok megvalósítását, amelyek kevésbé hátrányosak a fiatalabb munkavállalók számára, és az eltérő bánásmód által okozott hátrányok egyebekben nem aránytalanok a rendszer előnyeivel.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	Ehhez alapvetően lásd a C-411/05. sz. Palacios de la Villa ügyben 2007. október 16-án hozott ítéletet (EBHT 2007., I-8531. o.), valamint a C-499/08. sz. Ingeniørforeningen i Danmark („Andersen”-) ügyben 2010. október 12-én hozott ítéletet (EBHT 2010., I-9343. o.) és a C‑152/11. sz. Odar‑ügyben 2012. december 6‑án hozott ítélete.
(
3
)	A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27‑i 2000/78/EK tanácsi irányelv (HL L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.).
(
4
)	A 2000/78 irányelv 6. cikke (2) bekezdésének másik szempontjával a C‑546/11. sz. Toftgaard‑ügy foglalkozik. E tekintetben lásd az erre az ügyre vonatkozó mai indítványomat.
(
5
)	A munkaerőpiacon stb. a hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló, 1996. június 12‑i 459. sz. törvény. A módosításáról szóló 2004. december 22‑i 1417. sz. törvény felvette a hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló törvénybe az életkorra és a fogyatékosságra vonatkozó feltételeket. A módosításról szóló törvény 2004. december 28‑án lépett hatályba.
(
6
)	Kereskedelmi és irodai alkalmazottak dán szövetsége.
(
7
)	Lásd a C-147/08. sz. Römer-ügyben 2011. május 10-én hozott ítélet (EBHT 2011., I-3591. o.) 32. pontját és a C-267/06. sz. Maruko-ügyben 2008. április 1-jén hozott ítélet (EBHT 2008., I-1757. o.) 41. pontját.
(
8
)	Mivel a jelen esetben tisztán foglalkoztatói nyugdíjbiztosításról van szó, nem pedig állami rendszerek kifizetéseiről, illetve az ezekkel egy tekintet alá eső kifizetésről, nyilvánvalóan nem alkalmazható az irányelv 3. cikkének (3) bekezdése szerinti kizárási ok. A kifizetéseket különösen nem közvetlenül törvény szabályozza, hanem kizárólag a munkaszerződések, és csak a munkavállalók különös csoportjára, nevezetesen az Experian alkalmazottaira alkalmazandók, lásd a C-262/88. sz. Barber-ügyben 1990. május 17-én hozott ítélet (EBHT 1990., I-1889. o.) 22. pontját.
(
9
)	Lásd a 80/70. sz. Defrenne-ügyben 1971. május 25-én hozott ítélet (EBHT 1971., 445. o.) 6. pontját; a 12/81. sz. Garland-ügyben 1982. február 9-én hozott ítélet (EBHT 1982., 359. o.) 5. pontját; a 8. lábjegyzetben hivatkozott Barber‑ügyben hozott ítélet 12. pontját, valamint a 7. lábjegyzetben hivatkozott Römer‑ügyben hozott ítélet 32. pontját.
(
10
)	A C‑147/08. sz. Römer‑ügyre vonatkozó, 2010. július 15‑i főtanácsnoki indítvány 54. pontja.
(
11
)	Lásd a 170/04. sz. Bilka-ügyben 1986. május 13-án hozott ítélet (EBHT 1986., 1607. o.) 22. pontját; a 8. lábjegyzetben hivatkozott Barber‑ügyben hozott ítélet (EBHT 1994., I‑4583. o.) 28. pontját és a C-50/96. sz. Schröder-ügyben 2000. február 10-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-743. o.) 27. pontját. Lásd továbbá a férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és munkavégzés területén történő megvalósításáról szóló, 2006. július 5‑i 2006/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 204., 23. o.) (13) preambulumbekezdését, amelynek értelmében: „A Bíróság a C‑262/88. sz. ügyben 1990. május 17‑i ítéletében kimondta, hogy a Szerződés 141. cikke értelmében a foglalkozási nyugdíj minden formája a díjazás részét képezi.”
(
12
)	Lásd a 8. lábjegyzetben hivatkozott Barber‑ügyben hozott ítéletet.
(
13
)	Lásd a 11. lábjegyzetet.
(
14
)	A 8. lábjegyzetben hivatkozott Barber‑ügyben hozott ítélet 25. pontja.
(
15
)	Ez az eredmény megfelel a Bíróság C-152/91. sz. Neath-ügyben 1993. december 22-én hozott ítélete (EBHT 1993., I-6935. o.) 29. pontjának is, amelyben a Bíróság a valamely kifizetés díjazásként való besorolására irányuló kérdést a munkáltató konkrét szerződéses kötelezettségétől tette függővé. Az Experian esetében a munkaszerződés értelmében csak a járulékfizetéssel tartoznak, nem a nyugdíj későbbi kifizetésével.
(
16
)	Lásd e tekintetben a 2. lábjegyzetben hivatkozott Andersen‑ügyre vonatkozó, 2010. május 6‑i indítványom 28. pontját és az ottani igazolásokat, valamint a 2000/78 irányelv (25) preambulumbekezdésének utolsó mondatát: „Ezért elengedhetetlen a különbségtétel a[z] […] igazolt eltérő bánásmód és a tiltandó, hátrányos megkülönböztetés között”.
(
17
)	Lásd a jelen indítvány 22. pontját.
(
18
)	Ez vonatkozik legalábbis az irányelvnek az általam összehasonlított német, francia, angol, spanyol és olasz nyelvű változatára. A dán nyelvi változat szó szerint csak két fordulatot tartalmaz, nevezetesen, a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekben a rendszerbe történő belépés („adgang til”) és a biztosításmatematikai számításokban az életkor használata („anvendelse af alderskriteriet til aktuarberegninger inden for rammerne af disse ordninger”) tekintetében. A jelen ügyben azonban álláspontom szerint ez a különbség irreleváns, mivel mindenesetre a tagság életkorhoz kötését az irányelv dán nyelvű változata is megemlíti, és az Experian nyugdíj‑biztosítási rendszerét már az említett első fordulat is igazolja.
(
19
)	Nem tartozik mindazonáltal ide az összes foglalkoztatási szociális rendszerbeli tagság, hanem csupán azoké, amelyek az életkort, illetve a fogyatékosságot érintik, lásd ezzel kapcsolatban a C‑546/11. sz. ToftGaard‑ügyre vonatkozó, ma ismertetett indítványomat.
(
20
)	A C-144/04. sz. Mangold-ügyben 2005. november 22-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-9981. o.) 74. pontja és a C-555/07. sz. Kücükdeveci-ügyben 2010. január 19-én hozott ítélet (EBHT 2010., I-365. o.) 20. pontja.
(
21
)	Lásd a 20. lábjegyzetben hivatkozott Mangold‑ügyben 2005. november 22‑én hozott ítélet 75. pontját.
(
22
)	Lásd a 20. lábjegyzetben hivatkozott Kücükdeveci‑ügyben 2010. január 19‑én hozott ítélet 21. pontját.
(
23
)	Lásd a C-341/08. sz. Petersen-ügyben 2010. január 12-én hozott ítélet (EBHT 2010., I-47. o.) 60. pontját.
(
24
)	Lásd e tekintetben a jelen indítvány 38. pontját is.
(
25
)	Lásd a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló tanácsi irányelvre vonatkozó, 1999. november 25‑i bizottsági javaslat (COM(1999) 565 végleges, 23. o.) 5. cikkének b) és c) pontját.
(
26
)	Lásd a 6. cikk (1) bekezdésének az Európai Unió Tanácsa 2000. október 11‑i, 12269/00. sz. dokumentuma (15. o.) szerinti szövegét, amely már a „foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerek” fogalmáról beszél. Foglalkoztatási szociális biztonsági rendszereket először az Európai Unió Tanácsának 2000. március 1‑jei 6434/00. sz. dokumentuma említ, (4. o., g) pont, valamint az 5. cikk b) pontja).
(
27
)	Lásd az Európai Unió Tanácsa 2000. október 12‑i 12270/00. sz. dokumentumát (ADD 1. 5. o.).
(
28
)	Erre vonatkozóan lásd az Európai Unió Tanácsa 2000. október 11‑i 12270/00. sz. dokumentumát (3. o.), amelyben az Egyesült Királyság hivatkozik erre a mérlegelési mozgástérre.
(
29
)	Lásd a 2. lábjegyzetben hivatkozott Odar‑ügyben 2012. december 6‑án hozott ítélet 37. pontját.
(
30
)	Lásd e tekintetben a 2. lábjegyzetben hivatkozott Andersen‑ügyre vonatkozó, 2010. május 6‑i indítványom 42–47. pontját.
(
31
)	Lásd a C-388/07. sz. Age Concern England ügyben 2009. március 5-én hozott ítélet (EBHT 2009., I-1569. o.) 47. és 48. pontját, a C-238/05. sz., Asnef-Equifax és Administración del Estado ügyben 2006. november 23-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-11125. o.) 40. pontját, és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
32
)	Lásd a 20. lábjegyzetben hivatkozott Mangold‑ügyben hozott ítélet (EBHT 2005., I‑9981. o.) 63. pontját és a 2. lábjegyzetben hivatkozott Palacios de la Villa ügyben 2007. október 16‑án hozott ítélet 68. pontját.
(
33
)	A 31. lábjegyzetben hivatkozott Age Concern England ügyben 2009. március 5‑én hozott ítélet 47. és 48. pontja, a C-88/08. sz. Hütter-ügyben 2009. június 18-án hozott ítélet (EBHT 2009., I-5325. o.) 41. pontja és a C-447/09. sz., Prigge és társai ügyben 2011. szeptember 13-án hozott ítélet (EBHT 2011., I-8003. o.) 80. pontja.
(
34
)	A 2. lábjegyzetben hivatkozott Palacios de la Villa ügyben hozott ítélet 68. pontja; a 20. lábjegyzetben hivatkozott Mangold‑ügyben hozott ítélet 63. pontja; a 30. lábjegyzetben hivatkozott Age Concern England ügyben hozott ítélet 51. pontja és a 20. lábjegyzetben hivatkozott Kücükdeveci‑ügyben hozott ítélet (EBHT 2010., I‑365. o.) 38. pontja; ugyanebben az értelemben a 2000/78 irányelv (25) preambulumbekezdése, amelynek értelmében „az életkorral kapcsolatos eltérő bánásmód […] külön rendelkezéseket igényelhet, amelyek a tagállamok helyzetének megfelelően különbözhetnek” (hivatkozás a 2. lábjegyzetben hivatkozott Palacios de la Villa ügyben hozott ítélet 69. pontjában).
(
35
)	A 2. lábjegyzetben hivatkozott Palacios de la Villa ügyben hozott ítélet 72. pontja és a 23. lábjegyzetben hivatkozott Petersen‑ügyben hozott ítélet 70. pontja.
(
36
)	Lásd a 2. lábjegyzetben hivatkozott Andersen‑ügyben ismertetett indítványom 54. pontját.
(
37
)	Lásd a jelen indítvány fenti 55. pontját.
(
38
)	A 31. lábjegyzetben hivatkozott Age Concern England ügyben hozott ítélet 51. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat. Lásd a 2. lábjegyzetben hivatkozott Andersen‑ügyre vonatkozó indítványom 63. pontját és a C-19/02. sz. Hlozek-ügyre vonatkozó, 2004. április 1-jei indítványom (EBHT 2004., I-11491. o.) 59. pontját.
(
39
)	Lásd ismét a 2. lábjegyzetben hivatkozott Andersen‑ügyre vonatkozó indítványom 62. pontját és a 38. lábjegyzetben hivatkozott Hlozek‑ügyre vonatkozó indítványom 57. és 58. pontját.
(
40
)	Lásd még a 2. lábjegyzetben hivatkozott Andersen‑ügyre vonatkozó indítványom 67. és 68. pontját, valamint a 265/87. sz. Schräder-ügyben 1989. július 11-én hozott ítélet (EBHT 1989., 2237. o.) 21. pontját; a C-96/03. és C-97/03. sz., Tempelman és van Schaijk egyesített ügyekben 2005. március 10-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-1895. o.) 47. pontját; a C-379/08. és C-380/08. sz., ERG és társai egyesített ügyekben 2010. március 9-én hozott ítélet (EBHT 2010., I-2007. o.) 68. pontját, valamint a fent hivatkozott Andersen‑ügyben hozott ítélet (EBHT 2010., I‑9343. o.) 47. pontját.
(
41
)	A kereset nemzeti bíróság előtti előterjesztésének időpontjában érvényes váltási árfolyamon 860 dán korona mintegy 115,5 eurót jelent.