62015CJ0320
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (tizedik tanács)
2017. szeptember 14. (
*1
)
„Tagállami kötelezettségszegés – 91/271/EGK irányelv – Települési szennyvizek kezelése – A 4. cikk (1) és (3) bekezdése – Másodlagos vagy azzal egyenértékű kezelés”
A C‑320/15. sz. ügyben,
az EUMSZ 258. cikk alapján kötelezettségszegés megállapítása iránt 2015. június 26‑án
az Európai Bizottság (képviselik: G. Zavvos és E. Manhaeve, meghatalmazotti minőségben)
felperesnek
a Görög Köztársaság (képviseli: E. Skandalou, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
támogatja:
Nagy‑Britannia és Észak‑Írország Egyesült Királysága (képviselik: C. Brodie és J. Kraehling, meghatalmazotti minőségben)
beavatkozó fél,
benyújtott keresete tárgyában,
A BÍRÓSÁG (tizedik tanács),
tagjai: M. Berger tanácselnök, A. Borg Barthet (előadó) és E. Levits bírák,
főtanácsnok: M. Bobek,
hivatalvezető: R. Schiano tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2017. január 25‑i tárgyalásra,
a főtanácsnok indítványának a 2017. március 30‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Keresetével az Európai Bizottság annak megállapítására kéri a Bíróságot, hogy a Görög Köztársaság – mivel a 2000 és 10000 lakosegyenérték (LE) közötti Prosotsani, Doxato, Eleftheroupoli, Vagia, Galatista, Desfina és Chanioti agglomerációk, valamint a 10000 és 15000 LE közötti Polychrono agglomeráció tekintetében nem biztosította a települési szennyvíz megfelelő szintű kezelését – nem teljesítette a 2008. október 22‑i 1137/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2008. L 311., 1. o.; helyesbítés: HL 2010. L 276., 80. o.) módosított, a települési szennyvíz kezeléséről szóló, 1991. május 21‑i 91/271/EGK tanácsi irányelv (HL 1991. L 135., 40. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 26. o.; a továbbiakban: 91/271 irányelv) 4. cikkének (1) és (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
Jogi háttér
2
A 91/271 irányelv 1. cikke alapján:
„Ez az irányelv a települési szennyvíz összegyűjtésére, kezelésére és kibocsátására, valamint egyes ipari szektorok szennyvizének kezelésére és kibocsátására vonatkozik.
Az irányelv célja a környezet megóvása a fent említett szennyvízkibocsátások káros hatásaitól.”
3
Ezen irányelv 2. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:
„Ennek az irányelvnek az alkalmazásában:
1.
»települési szennyvíz«: a háztartási szennyvíz vagy a háztartási és ipari szennyvíz, illetve csapadékvíz keveréke;
[…]
5.
»gyűjtőrendszer«: olyan vezetékrendszer, amely összegyűjti és elvezeti a települési szennyvizet;
6.
»1 LE (lakosegyenérték)«: szerves, biológiailag lebontható terhelés, amelynek ötnapos biokémiai oxigénigénye (BOI 5) 60 g oxigén/nap;
[…]
8.
»másodlagos kezelés«: a települési szennyvíznek általában biológiai tisztítást és utóülepítést magában foglaló vagy más eljárással való tisztítása, amely megfelel az I. melléklet 1. táblázatában megállapított követelményeknek;
[…]”
4
Az említett irányelv 4. cikke a következőket írja elő:
„(1)   A tagállamok biztosítják, hogy a gyűjtőrendszerekbe vezetett szennyvizet vízbe történő kibocsátás előtt másodlagos kezelésnek vagy egy ezzel egyenértékű kezelésnek vessék alá, az alábbiak szerint:
[…]
–
legkésőbb 2005. december 31‑ig a 10000 és 15000 lakosegyenérték közötti agglomerációk minden kibocsátott szennyvizét,
–
legkésőbb 2005. december 31‑ig a 2000 és 10000 lakosegyenérték közötti agglomerációk édesvízbe és a torkolatokba kibocsátott szennyvizét.
[…]
(3)   Az (1) és (2) bekezdésben leírt települési szennyvíztisztító telepekről kibocsátott víznek ki kell elégítenie az I. melléklet B. szakaszának [helyesen: B. pontjának] vonatkozó követelményeit.
[…]”
5
A 91/271 irányelv „A települési szennyvízre vonatkozó követelmények” című I. mellékletének szövege az alábbi:
„[…]
B.
Kibocsátás a települési szennyvíztisztító telepekről a befogadó vizekbe […]
1.
A szennyvíztisztító telepeket úgy kell tervezni vagy átalakítani, hogy reprezentatív mintákat lehessen venni a bejövő szennyvízből és az elfolyó kezelt szennyvízből, mielőtt azt a befogadó vizekbe bocsátanák.
2.
A települési szennyvíztisztító telepekről kibocsátott, a 4. és 5. cikknek megfelelően kezelt szennyvizeknek ki kell elégíteniük az 1. táblázat követelményeit.
[…]
D.
Referencia‑módszerek az ellenőrzésre és az eredmények kiértékelése
1.
A tagállamok biztosítják, hogy olyan ellenőrzési módszer kerüljön alkalmazásra, amely legalább az alább leírt követelményszinteket teljesíti.
A 2., 3. és 4. bekezdésben említettek mellett más módszerek is alkalmazhatók, ha igazolható, hogy ezek egyenértékű eredményeket adnak.
[…]
2.
Vízhozammal arányos vagy 24 órás mintákat kell venni a tisztító telep elfolyó, és ha szükséges befolyó oldalán is, mindig ugyanazon a jól meghatározott ponton annak ellenőrzésére, hogy teljesülnek‑e a kibocsátott szennyvízre az ezen irányelvben megállapított követelmények.
[…]
3.
Az éves minimális mintavételszámot a tisztító telep méretétől függően kell meghatározni, és az év során rendszeres időközönként kell a mintákat venni:
–
2000 – 9999 LE
Az első év során 12 minta.
A következő években négy minta, ha kimutatható, hogy az első év során a víz kielégíti ezen irányelv követelményeit; ha a négy közül egy minta nem megfelelő, a következő évben 12 mintát kell venni.
–
10000 – 49999 LE
12 minta
[…]”
6
A 91/271 irányelv I. mellékletének 1. táblázata többek között az irányelv 4. cikkének hatálya alá eső települési szennyvíztisztító telepek kibocsátásaira vonatkozó követelményeket tartalmazza.
A pert megelőző eljárás
7
A 2007. május 29‑i levelével a Bizottság arra kérte a görög hatóságokat, hogy hat hónapon belül bocsássanak rendelkezésére adatokat többek között azon kötelezettségük 2007‑ben való teljesítéséről, amely szerint a települési szennyvizet a 91/271 irányelv 4. cikkében előírtak szerint kell kezelniük. Jóllehet e hatóságok nem tettek eleget e felszólításnak a megadott határidőn belül, két évvel később, a 2009‑es évre vonatkozó kérdőív megküldését követően átadták a kért adatokat.
8
Mivel a Bizottság az átadott adatok alapján arra a következtetésre jutott, hogy 62 görög agglomeráció megsértette a 91/271 irányelv 4. cikkét, a 2010. október 5‑i levelével pontosítást kért a görög hatóságoktól.
9
A Bizottság, miután megvizsgálta a görög hatóságok által a 2010. december 21‑i válaszukban megküldött információkat, 2011. június 17‑én felszólító levelet küldött a Görög Köztársaságnak, amelyben megállapította, hogy a Görög Köztársaság 62 agglomeráció tekintetében nem teljesítette a 91/271 irányelv 4. cikkéből eredő kötelezettségeit, és következésképpen felhívta e tagállamot észrevételeinek előterjesztésére.
10
A Görög Köztársaság erre a felszólító levélre 2011. augusztus 11‑én válaszolt, és az említett agglomerációkra vonatkozó információt bocsátott rendelkezésre.
11
2012. június 1‑jén a Bizottság indokolással ellátott véleményt intézett a Görög Köztársasághoz, amelyben azt állította, hogy a tagállam továbbra is megszegi a 91/271 irányelv rendelkezéseit. A Bizottság felhívta e tagállamot, hogy ezen indokolással ellátott vélemény kézhezvételétől számított két hónapon belül tegye meg észrevételeit.
12
A 2012. július 20‑i és 2013. március 20‑i leveleivel a Görög Köztársaság az említett, indokolással ellátott véleményre adott válaszában azt állította, hogy a „Környezetvédelem és fenntartható fejlődés” operatív program által finanszírozott különböző projektek végrehajtását követően négy agglomeráció immár eleget fog tenni a 91/271 irányelv követelményeinek, továbbá hogy nyolc másik agglomeráció már rendelkezik üzemelő szennyvíztisztító teleppel, ahol a kibocsátott vizekre vonatkozó adatok eleget tesznek ezen irányelv követelményeinek.
13
A Bizottság 2014. február 21‑én indokolással ellátott kiegészítő véleményt küldött a Görög Köztársaságnak, amelyben fenntartotta, hogy nyolc agglomeráció, nevezetesen Prosotsani, Doxato, Eleftheroupoli, Vagia, Desfina, Galatista, Polychrono és Chanioti továbbra sem felel meg a 91/271 irányelv követelményeinek.
14
Az indokolással ellátott kiegészítő véleményre 2014. április 22‑án adott válaszában a Görög Köztársaság elismerte, hogy a szóban forgó nyolc agglomeráció közül négy csupán a társfinanszírozott projektek végrehajtását követően felel majd meg maradéktalanul az említett követelményeknek. A másik négy agglomerációt illetően a tagállam kifejtette, hogy jóllehet azok rendelkeztek a 91/271 irányelv rendelkezéseivel összhangban üzemelő tisztítóteleppel, azonban nem küldtek az említett irányelvnek megfelelő, elégséges számú mintát, ezért „a legfrissebb üzemelési adatok nem voltak értékelhetőek”.
15
A Bizottság, mivel nem találta kielégítőnek a Görög Köztársaság válaszait, a jelen kereset benyújtása mellett döntött.
A keresetről
16
Keresetével a Bizottság azt rója fel a Görög Köztársaságnak, hogy nem teljesítette a 91/271 irányelv 4. cikkének (1) és (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit, mivel e tagállam nem biztosította a kibocsátott települési szennyvíz másodlagos kezelését vagy azzal egyenértékű kezelését egy, 10000 és 15000 LE közötti agglomeráció, valamint hét, 2000 és 10000 LE közötti agglomeráció tekintetében.
17
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a kötelezettségszegés fennállását a tagállamban az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor fennálló helyzet alapján kell megítélni, és a későbbi változásokat a Bíróság nem veheti figyelembe (2014. április 10‑iBizottság kontra Olaszország ítélet, C‑85/13, nem tették közzé, EU:C:2014:251, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
18
Ebből az következik, hogy a jelen esetben – mivel a 2014. február 21‑én megküldött és a Görög Köztársaságnak ugyanezen a napon kézbesített, indokolással ellátott vélemény a kézhezvételtől számított két hónapos határidőt szabott e tagállamnak arra, hogy eleget tegyen a 91/271 irányelvből fakadó kötelezettségeinek – az állítólagos kötelezettségszegést a 2014. április 21‑i helyzet alapján kell vizsgálni.
19
Következésképpen a jelen kereset megalapozottságának vizsgálata érdekében meg kell határozni, hogy ez utóbbi időpontban megállapítható volt‑e, hogy a Görög Köztársaság – amint azt a Bizottság állítja – nem teljesítette az említett irányelv 4. cikkének (1) bekezdéséből, illetve ugyanezen irányelv 4. cikkének (3) bekezdéséből fakadó követelményeket Prosotsani, Doxato, Eleftheroupoli, Vagia és Galatista agglomerációk, illetve Polychrono, Chanioti és Desfina agglomerációk tekintetében.
20
Beadványaiban a Görög Köztársaság rámutat arra, hogy nem vitatja, hogy az indokolással ellátott véleményben megjelölt időpontban Prosotsani, Doxato, Eleftheroupoli, Vagia és Galatista agglomerációk települési szennyvízkibocsátása nem felelt meg az ugyanezen irányelv 4. cikkének (1) bekezdésében foglalt követelményeknek.
21
Ugyanakkor a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata értelmében még akkor is a Bíróság feladata a felrótt kötelezettségszegés fennállásának megállapítása, ha az érintett állam nem vitatja a kötelezettségszegést (2016. március 10‑iBizottság kontra Spanyolország ítélet, C‑38/15, nem tették közzé, EU:C:2016:156, 29. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
22
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 91/271 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének második és harmadik francia bekezdése pontosan meghatározott, világosan és egyértelműen megfogalmazott eredménykötelezettséget ró a tagállamokra, amely szerint a gyűjtőrendszerekbe vezetett szennyvizet – a 10000 és 15000 LE közötti agglomerációk minden kibocsátott szennyvizét, míg a 2000 és 10000 LE közötti agglomerációk édesvízbe és a torkolatokba kibocsátott szennyvizét – a vízbe történő kibocsátás előtt másodlagos kezelésnek vagy egy ezzel egyenértékű kezelésnek kell alávetni.
23
Ezenfelül az említett irányelv 4. cikkének (3) bekezdésével összhangban e másodlagos vagy azzal egyenértékű kezelést olyan tisztítótelepek útján kell biztosítani, amelyek kibocsátott szennyvize megfelel az ugyanezen irányelv I. mellékletének B. pontjában foglalt követelményeknek.
24
Márpedig a jelen esetben a Bíróság elé tárt információkból kitűnik – és beadványaiban a Görög Köztársaság is elismerte –, hogy az indokolással ellátott kiegészítő véleményben megjelölt időpontban a jelen ítélet 20. pontjában említett agglomerációkban a szennyvíztisztító telepek kivitelezéséhez és felújításához szükséges munkákat még nem fejezték be, és következésképpen az ezekből az agglomerációkból származó települési szennyvizet nem vetették a 91/271 irányelv 4. cikkének (1) bekezdésében előírt másodlagos vagy azzal egyenértékű kezelés alá.
25
Ebből az következik, hogy az indokolással ellátott kiegészítő véleményben megjelölt időpontban Prosotsani, Doxato, Eleftheroupoli, Vagia és Galatista agglomerációk települési szennyvízkibocsátása nem felelt meg az említett irányelv 4. cikke (1) bekezdése rendelkezéseinek, amint azt a Görög Köztársaság is elismerte.
26
Ami Polychrono, Chanioti és Desfina agglomerációkat illeti, a felek által benyújtott beadványokból kitűnik, hogy a Görög Köztársaság a 2011–2014‑es évek tekintetében rendszeres időközönként és változó számban több mintát is a Bizottság rendelkezésére bocsátott.
27
Ami a mintákból kapott eredményeket illeti, a Bizottság állítása szerint a Polychrono agglomeráció tekintetében 2012‑ben és 2013‑ban rendelkezésre bocsátott 84 mintából 7 minta meghaladta a megengedett értékeket, továbbá a Chanioti agglomerációban 2012 és 2014 között felvett minták a felvételük szabálytalansága miatt nem rendelkeztek bizonyító erővel, végül a Desfina agglomerációban 2011 és 2013 között szabálytalan időközönként felvett 14 minta közül 2 meghaladta a rögzített értékeket.
28
Jóllehet a tárgyaláson a Bíróság erre vonatkozó kérdésére válaszolva a Bizottság kifejezetten rámutatott arra, hogy a továbbiakban nem követeli meg, hogy a tizenkettő – vagyis havonként egy – minta a teljes évet lefedje annak ellenőrzéséhez, hogy az érintett létesítmények esetében teljesülnek‑e a 91/271 irányelv 4. cikke (3) bekezdésében foglalt, ezen irányelv I. mellékletének B. pontjával összefüggésben értelmezett követelmények, ugyanakkor a tárgyaláson úgy nyilatkozott, hogy a Görög Köztársaság által rendelkezésre bocsátott minták minőségi szempontból nem voltak reprezentatívak, mivel a minták hiánya miatt nem volt lefolytatható összehasonlító vizsgálat, továbbá mert figyelmen kívül hagyták a mintavételre megjelölt időpont jelentőségét.
29
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy Polychrono, Chanioti és Desfina agglomerációk tekintetében a Bizottság a pert megelőző eljárásban és a keresetlevélben egyaránt azt rója fel a Görög Köztársaságnak, hogy a rendelkezésre bocsátott minták száma miatt nem teljesítette a 91/271 irányelv 4. cikkének (3) bekezdéséből fakadó kötelezettségeit.
30
Márpedig, egyrészt a mintavétel időpontjának jelentőségére vonatkozó követelmény nem tartozik az ezen irányelv I. mellékletének B. pontjában foglalt követelmények körébe, és következésképpen az említett irányelv 4. cikkéből eredő tagállami kötelezettségek körébe sem.
31
Másrészt mindenesetre emlékeztetni kell arra, hogy a kötelezettségszegés megállapítása iránt indított eljárásban a pert megelőző eljárás célja az, hogy lehetőséget nyújtson az érintett tagállamnak egyrészről arra, hogy az uniós jogból eredő kötelezettségeket teljesítse, másrészről pedig arra, hogy a Bizottság részéről megfogalmazott kifogásokkal szemben hatékonyan védekezzen. Az EUMSZ 258. cikk alapján indított kereset tárgyát tehát az e rendelkezés által előírt pert megelőző eljárás határolja körül. Ezen eljárás szabályos lefolytatása az EUM‑Szerződés által előírt lényeges garanciának minősül nemcsak az érintett tagállam jogainak védelme, hanem annak biztosítása érdekében is, hogy az esetleges peres eljárásnak egyértelműen meghatározott jogvita legyen a tárgya (2014. szeptember 11‑iBizottság kontra Németország ítélet, C‑525/12, EU:C:2014:2202, 21. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
32
Márpedig keresetlevelében a Bizottság – a pert megelőző eljáráshoz hasonlóan – mindössze azt rótta fel a Görög Köztársaságnak, hogy a tagállam által rendelkezésre bocsátott minták az elégtelen számuk miatt nem voltak reprezentatívak, ugyanakkor nem kérdőjelezte meg a számára megküldött minták minőségét.
33
Ebből az következik, hogy az összehasonlító vizsgálat lefolytatására alkalmas minták hiányával, valamint a mintavételi időpont jelentőségének figyelmen kívül hagyásával kapcsolatos kifogások meghaladják a jelen, kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás kereteit, és következésképpen azokat mint elfogadhatatlanokat el kell utasítani.
34
E körülmények között, mivel a Görög Köztársaság ellenkérelmében szolgáltatott adatok vizsgálatából kitűnik, hogy az e tagállam által a Bizottság rendelkezésére bocsátott számos minta azt mutatja, hogy az említett agglomerációk gyűjtőrendszereinek létrehozása óta hatékonyan megvalósul a települési szennyvíz másodlagos kezelése, és mivel a Bizottság kifejtette, hogy a továbbiakban nem követeli meg, hogy a tizenkettő – vagyis havonként egy – mintavétel a teljes évet lefedje, meg kell állapítani, hogy a Polychrono, Chanioti és Desfina agglomerációk tisztítótelepeinek szennyvízkibocsátása az indokolással ellátott kiegészítő véleményben megjelölt időpontban bizonyítottan megfelelt a 91/271 irányelv 4. cikke (3) bekezdésében foglalt követelményeknek, ezért ezen agglomerációk tekintetében nem állapítható meg a felrótt kötelezettségszegés.
35
A fenti megfontolások összességére tekintettel meg kell állapítani, hogy a Görög Köztársaság – mivel nem biztosította a 2000 és 10000 LE közötti Prosotsani, Doxato, Eleftheroupoli, Vagia és Galatista agglomerációk kibocsátott települési szennyvizeinek másodlagos vagy azzal egyenértékű kezelését – nem teljesítette a 91/271 irányelv 4. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
A költségekről
36
A Bíróság eljárási szabályzata 138. cikkének (3) bekezdése értelmében részleges pernyertesség esetén a Bíróság elrendelheti, hogy mindegyik fél maga viseli saját költségeit. Mivel a jelen esetben a Bíróság csak részben adott helyt a Bizottság keresetének, úgy kell határozni, hogy mindegyik fél maga viseli saját költségeit.
A fenti indokok alapján a Bíróság (tizedik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Görög Köztársaság – mivel a 2000–10 000 lakosegyenérték közötti Prosotsani, Doxato, Eleftheroupoli, Vagia és Galatista agglomerációk tekintetében nem biztosította a települési szennyvíz másodlagos vagy azzal egyenértékű kezelését – nem teljesítette a 2008. október 22‑i 1137/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a települési szennyvíz kezeléséről szóló, 1991. május 21‑i 91/271/EGK tanácsi irányelv 4. cikkének (1) és (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
2)
A Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.
3)
Az Európai Bizottság és a Görög Köztársaság maga viseli saját költségeit.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: görög.