62002CJ0472_SL
Stranke
Razlogi za odločitev
Izrek
Stranke
V zadevi C-472/02,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo Cour d'appel de Bruxelles (Belgija) z odločbo z dne 20. decembra 2002, ki je prispela na Sodišče 27. decembra 2002, v postopku
Siomab SA
proti
Institut bruxellois pour la gestion de l'environnement,
SODIŠČE (peti senat),
v sestavi R. Silva de Lapuerta, predsednica senata, C. Gulmann (poročevalec) in S. von Bahr, sodnika,
generalni pravobranilec: P. Léger,
sodna tajnica: M.-F. Contet, glavna administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 10. junija 2004,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
– za Siomab SA J. Vanden Eynde in J.-M. Wolter, avocats,
– za Institut bruxellois pour la gestion de l'environnement (BIUO) J. Sambon, avocat,
– za Zvezno republiko Nemčijo W.-D. Plessing, M. Lumma in C.-D. Quassowski, zastopniki,
– za Italijansko republiko I. Braguglia, zastopnik, skupaj s F. Fiorillijem, avvocato dello Stato,
– za Kraljevino Nizozemsko H. Sevenster, zastopnica,
– za Komisijo Evropskih skupnosti F. Simonetti in M. Konstantinidis, zastopnika,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 15. julija 2004
izreka naslednjo
Sodbo
Razlogi za odločitev
1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Uredbe Sveta (EGS) št. 259/93 z dne 1. februarja 1993 o nadzorovanju in kontroli pošiljk odpadkov znotraj Evropske skupnosti, v Skupnost in iz nje (UL L 30, str. 1), kot je bila spremenjena z Odločbo Komisije 38/368/ES z dne 18. maja 1998 (UL L 165, str. 20) in z Odločbo Komisije 1999/816/ES z dne 24. novembra 1999 (UL L 316, str. 45, v nadaljevanju: Uredba).
2. Ta predlog je bil vložen v sporu med družbo Siomab SA (v nadaljevanju: Siomab) in Institut bruxellois pour la gestion de l’environnement (Bruseljski inštitut za upravljanje okolja, v nadaljevanju: BIUO) zaradi pošiljke odpadkov, ki jih je družba Siomab nameravala poslati v Nemčijo.
I – Pravni okvir
Pravo Skupnosti
3. Direktiva Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih (UL L 194, str. 39), kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/156/EGS z dne 18. marca 1991 (UL L 78, str. 32) in z Odločbo Komisije 96/350/ES z dne 24. maja 1996 (UL L 135, str. 32, v nadaljevanju: Direktiva) ima za bistveni cilj varstvo zdravja ljudi in okolja pred škodljivimi vplivi, ki jih povzroča zbiranje, prevoz, obdelava, skladiščenje in odlaganje odpadkov.
4. Direktiva v členu 1(e) opredeljuje „odstranjevanje“ kot „postopke, navedene v Prilogi II A“ in pod (f) „predelavo“ kot „postopke, navedene v Prilogi II B“.
5. Uredba ureja zlasti nadzorovanje in kontrolo pošiljk odpadkov med državami članicami.
6. Uredba v členu 2(i) določa „odstranjevanje“ kot „[...] opredeljeno kakor v členu 1(e) Direktive 75/442/EGS", in pod (k) „predelavo“ kot „[...] opredeljeno kakor v členu 1(f) Direktive 75/442/EGS“.
7. Naslov II Uredbe, imenovan „Pošiljke odpadkov med državami članicami“ poleg tega vsebuje tudi dve različni poglavji, od katerih eno ureja postopek glede pošiljk odpadkov za odstranitev (Poglavje A, členi od 3 do 5), drugo pa postopek glede pošiljk odpadkov, namenjenih predelavi (Poglavje B, členi od 6 do 11).
8. Kadar namerava povzročitelj ali imetnik odpadkov (v nadaljevanju: prijavitelj), prepeljati odpadke, namenjene odstranitvi ali predelavi, iz ene države članice v drugo in/ali jih poslati v tranzitu skozi eno ali več drugih držav članic, v skladu z določbami členov 3(1) in 6(1) Uredbe, o tem obvesti pristojni organ države članice, na ozemlju katere se pošiljka sprejme (v nadaljevanju: pristojni organ namembne države). Kopijo prijave pošlje pristojnim organom države članice, na ozemlju katere se odpadki odpremijo (v nadaljevanju: pristojni organ države odpreme) in potujejo v tranzitu (v nadaljevanju: pristojni organ države tranzita), kot tudi osebi ali podjetju, ki se mu odpadki pošljejo (v nadaljevanju: prejemnik).
9. V skladu s členoma 3(3) in 6(3) Uredbe se prijava opravi s tovornim listom, ki ga izda pristojni organ države odpreme. Odstavka 5 teh členov podrobneje določata podatke, ki jih mora prijavitelj navesti na tovornem listu, med katerimi so tudi podatki glede odstranitve ali predelave.
10. V skladu s členoma 3(6) in 6(6) te Uredbe mora prijavitelj za odstranitev odpadkov s prejemnikom skleniti pogodbo in na zahtevo slednjega je treba pristojnemu organu dostaviti kopijo te pogodbe.
11. V skladu s členoma 3(8), prvi pododstavek, in 6(8) navedene Uredbe se lahko pristojni organ države odpreme skladno z nacionalno zakonodajo odloči, da namesto prijavitelja sam pošlje prijavo pristojnemu organu namembne države ter kopije prejemniku in pristojnemu organu države tranzita.
12. Člen 3(8), drugi pododstavek, Uredbe, ki se nanaša na odpadke za odstranitev, dodaja:
„Pristojni organ države odpreme lahko sklene, da prijave ne bo poslal naprej, če skladno s členom 4(3) sam neposredno ugovarja pošiljki. Prijavitelja mora takoj obvestiti o teh ugovorih.“
13. Če pristojni organ namembne države prejme prijavo načrtovane pošiljke, pošlje prijavitelju potrditev v skladu s členoma 4(1) in 7(1) Uredbe v treh delovnih dneh, njene kopije pa drugim pristojnim organom ter prejemniku.
14. Člen 7(2) Uredbe določa, da morajo pristojni organi namembne države, države odpreme in države tranzita upoštevati 30-dnevni rok, potem ko je bila potrditev odposlana, da ugovarjajo pošiljki. Ta določba zlasti določa, da mora tak ugovor temeljiti na odstavku 4 te Uredbe. Vsak ugovor je treba v 30 dneh pisno sporočiti prijavitelju in drugim pristojnim organom.
15. Člen 7(4)(a) našteva primere, ko lahko pristojni organi namembne države in države odpreme utemeljeno ugovarjajo načrtovani pošiljki.
Nacionalna ureditev
16. Po členu 3 Odloka Vlade Regije Bruslja – prestolnice z dne 7. julija 1994 o mednarodnem uvozu in izvozu odpadkov, BIUO v skladu s členom 6(8) Uredbe sam pošlje prijave o izvozu odpadkov pristojnim organom namembne države in kopijo prejemniku.
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
17. Družba Siomab v Bruslju obratuje s tovarno za sežiganje gospodinjskih odpadkov in podobnih proizvodov. Ta dejavnost proizvaja ostanke, zlasti soli.
18. Družba Siomab je 30. novembra 2001 z družbo GTS-Grunde Teutschenthal Sicherungs Gmbh & co. KG sklenila pogodbo o odlaganju soli v rudniške rove soli v Teutschenthalu v Nemčiji.
19. Družba Siomab je za to, da bi poslala te odpadke, 4. decembra 2001, na BIUO poslala prijavno dokumentacijo, da bi jo ta poslal pristojnemu organu namembne države, Landesamt für Geologie und Bergwesen Sachsen-Anhalt.
20. V dokumentaciji, poslani BIUO, je družba Siomab načrtovano pošiljko opredelila, da ustreza predelavi vrste „R 5 Recikliranje ali pridobivanje drugih anorganskih materialov“ iz Priloge II B Direktive. BIUO je menil, da je šlo pri tem za pošiljko odpadkov vrste „D 12 Trajno skladiščenje (npr. nameščanje zbiralnikov v rudnik ipd.)“, iz Priloge II A Direktive, namenjenih odstranitvi. BIUO je, potem ko se je posvetoval z družbo Siomab, ustrezno spremenil prijavni obrazec, in 20. decembra 2001 družbo Siomab obvestil, da je bil njen zahtevek za izvoz poslan pristojnemu organu v Nemčiji. Ta je zahtevku nasprotoval, ker je po nacionalnem zakonu o rudarstvu v rudniku Teutschenthal dopustna samo predelava in ne odstranitev odpadkov.
21. Družba Siomab je BIUO 9. aprila 2002 vnovič poslala svojo dokumentacijo, v kateri je ohranila opredelitev postopka kot pošiljko vrste R 5 in, sklicujoč se na sodno prakso Sodišča (sodba z dne 27. februarja 2002, ASA, C‑6/00, Recueil, str. I-1961) zatrjevala, da je bil BIUO pristojnemu organu namembne države dolžan poslati nespremenjeno prijavo, ne da bi smel spremeniti namen pošiljke.
22.
BIUO, ki je vztrajal pri svoji oceni, je 29. aprila 2002 družbi Siomab vrnil spis zaradi napačne opredelitve postopka.
23. Družba Siomab je nato vložila tožbo pri Conseil d’État (Belgija), s katero je zahtevala razglasitev ničnosti odločbe BIUO o zavrnitvi posredovanja prijave pošiljke odpadkov pristojnemu organu namembne države.
24. Družba Siomab je 14. maja 2002 v postopku za izdajo začasne odredbe predsedniku Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgija) predlagala, naj BIUO naloži, da pristojnemu organu namembne države prijavi nespremenjeno pošiljko odpadkov. Ta predlog je bil zavrnjen s sklepom z dne 8. julija 2002.
25.
Družba Siomab se je zoper ta sklep pritožila pri Cour d’appel de Bruxelles, pri čemer je med drugim navajala, da bi BIUO po uradni dolžnosti ne bi smel spremeniti namena pošiljke odpadkov, in da Uredba v okviru posebnega postopka za predelavo ne daje pooblastila pristojnemu organu namembne države, za zavrnitev pošiljanja prijave. BIUO je nasprotno trdil, da je njegova naloga preverjanje opredelitve načrta in da torej v primeru zlorabe Uredbe ni dolžan poslati prijave.
26. Cour d’appel de Bruxelles, ki je menilo, da je rešitev spora, ki mu je predložen, odvisna od razlage Uredbe, je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba v primeru, ko država članica prek pristojnega organa države odpreme uporabi sistem prijave tovornega lista na podlagi členov 3.8 in 6.8 Uredbe [...], člene 3.8, 4.3, 6.8, 7.4 in 26 Uredbe razlagati tako,
a) da lahko pristojni organ države odpreme v smislu te Uredbe, pooblaščen za preverjanje, ali načrtovana pošiljka, ki je označena v prijavi kot ‚pošiljka odpadkov, namenjenih predelavi‘, dejansko ustreza tej opredelitvi, kadar meni, da je ta opredelitev napačna,
– zavrne pošiljanje tovornega lista zaradi te napačne opredelitve tako, da prijavitelja pozove, naj mu pošlje nov tovorni list,
– pošlje tovorni list, potem ko je pošiljko spremenil v ‚pošiljko odpadkov za odstranitev‘,
– pošlje tovorni list z napačno opredelitvijo in to prijavo takoj pospremi z ugovorom, ki temelji na tej napačni opredelitvii?
b) ali da je nasprotno pristojni organ države odpreme dolžan poslati prijavo, ki jo je prijavitelj tako opredelil, pristojnemu organu namembne države, pri čemer obdrži možnost, da, če meni, da je bil namen pošiljke napačno opredeljen, hkrati ali pozneje vloži ugovor, utemeljen s to napačno opredelitvijo?“
Vprašanje za predhodno odločanje
27. V uvodu je treba opozoriti, da morajo z ureditvijo, ki jo vzpostavlja Uredba, vsi pristojni organi, ki prejmejo prijavo načrtovane pošiljke namembne države, preveriti, ali je opredelitev prijavitelja v skladu z določbami Uredbe in pošiljki nasprotovati, če je opredelitev napačna (zgoraj navedena sodba ASA, točka 40, in sodba z dne 13. februarja 2003 v zadevi Komisija proti Luksemburgu, Recueil, str. I‑1553, točka 21).
28. Če pristojni organ države odpreme ugotovi, da je bil namen pošiljke v prijavi opredeljen napačno, mora ugovor glede pošiljke utemeljiti s to napačno opredelitvijo, ne da bi se skliceval na katero od posebnih določb Uredbe, ki opredeljujejo ugovore, s katerimi lahko države članice nasprotujejo pošiljkam odpadkov. Ta ugovor, tako kot drugi ugovori, ki jih predpisuje Uredba, prepreči prenos pošiljke (zgoraj navedena sodba ASA, točka 47). Nasprotno pa pristojni organ države odpreme ne more po uradni dolžnosti ponovno opredeliti namena pošiljke odpadkov, če bi ta enostranska sprememba opredelitve povzročila, da bi isto pošiljko pregledali različni pristojni organi glede na določbe različnih poglavij Uredbe, kar bi bilo nezdružljivo z ureditvijo, ki jo vzpostavlja Uredba, zgoraj navedena sodba ASA, točka 48).
29. Treba je še opozoriti, da je Sodišče odločilo, da postopek, ki ga opredeljuje Uredba, prijavitelju zagotavlja, da bo njegova načrtovana pošiljka pregledana v rokih, ki jih določa omenjena Uredba, in da bo obveščen – najkasneje po poteku teh rokov – o tem, ali se bo pošiljka lahko poslala, in če se bo, pod katerimi pogoji. Tako mora pristojni organ države odpreme glede napačne opredelitve pošiljke, prijavljene, kot da gre za pošiljko odpadkov, namenjenih predelavi, ugovarjati v roku, določenem v členu 7(2) Uredbe (zgoraj navedena sodba ASA, točka 49).
30. Ta razlaga Uredbe se uporablja tudi v položajih, tako kot v tem primeru, ko je bil pristojnemu organu države odpreme, ki meni, da mora ugovarjati pošiljki odpadkov, ki so prijavljeni za predelavo, predložen načrt v posebnem postopku iz člena 6(8) Uredbe, po katerem omenjeni organ namesto prijavitelja sam zagotovi prijavo te načrtovane pošiljke drugim organom in prejemniku.
31. Tako ni mogoče misliti, da bi bilo zaradi samega dejstva, da je postopek za prijavo načrta zainteresiranim osebam drugačen od običajno predpisanega, treba pristojnemu organu države odpreme podeliti pristojnost, da po uradni dolžnosti ponovno označi namen pošiljke.
32. V teh okoliščinah je treba opozoriti, da člen 3(8), drugi pododstavek, Uredbe, ki se nanaša na postopek pošiljk odpadkov za odstranitev, pristojnemu organu države odpreme dopušča možnost, da zavrne pošiljanje prijave načrta, „če skladno s členom 4(3) sam neposredno ugovarja pošiljki“. Zakonodajalec Skupnosti je tako želel to možnost s tem, ko je ne ponuja pristojnemu organu države odpreme v okviru postopka pošiljk odpadkov, namenjenih predelavi, posredno, a nujno izključiti iz tega postopka.
33. V teh okoliščinah je treba šteti, da v položaju, kot je v tem primeru v glavni stvari, pristojni organ države odpreme, ki ugotovi, da je označba namena pošiljke napačna, ne more po uradni dolžnosti ponovno označiti tega namena in zavrniti pošiljanja tovornega lista drugim organom ali prejemniku. Tako mora prijavitelju in drugim zadevnim pristojnim organom najkasneje ob izteku roka 30 dni, ki začne teči potem, ko pristojni organ namembne države odpošlje potrditev o prijavi pošiljke, z vsemi razpoložljivimi sredstvi predstaviti ugovor, ki temelji na napačnosti zgoraj omenjene opredelitve.
34. Taka razlaga Uredbe iz razlogov, ki jih je navedel generalni pravobranilec v točkah 37 in 38 svojih sklepnih predlogov, v ničemer ne krši pristojnosti, ki jih ima pri stojni organ države odpreme glede ugovarjanja pošiljki v primeru, da prijavitelj v postopku poda napačno opredelitev, čeprav ohranja interes slednjega, da je seznanjen s stališčem drugih organov do tega projekta.
35. Glede na navedeno je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba Uredbo razlagati tako, da kadar država članica v skladu z določbami člena 6(8) omenjene Uredbe prek pristojnega organa države odpreme uporabi poseben postopek prijave tovornega lista, sestavljenega za pošiljko odpadkov, namenjenih predelavi, ta organ, če meni, da je treba pošiljki ugovarjati zaradi napačne opredelitve, ki jo je za ta postopek podal prijavitelj, te pošiljke ne more po uradni dolžnosti ponovno opredeliti in mora ta tovorni list predložiti drugim pristojnim organom in prejemniku. Tako mora z vsemi razpoložljivimi sredstvi in najpozneje ob izteku roka iz člena 7(2) Uredbe prijavitelja in druge pristojne organe seznaniti z ugovorom.
Stroški
36. Stroški, ki so nastali za nemško, italijansko in nizozemsko vlado ter za Komisijo Evropskih skupnosti, ki so Sodišču predložile stališča, se ne povrnejo. Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških.
Izrek
Iz teh razlogov je Sodišče (peti senat) razsodilo:
Uredba Sveta (EGS) št. 259/93 z dne 1. februarja 1993 o nadzorovanju in kontroli pošiljk odpadkov znotraj Evropske skupnosti, v Skupnost in iz nje, kot je bila spremenjena z Odločbo Komisije 38/368/ES z dne 18. maja 1998 in Odločbo Komisije 1999/816/ES z dne 24. novembra 1999, je treba razlagati tako, da kadar država članica v skladu z določbami člena 6(8) omenjene uredbe prek pristojnega organa države odpreme uporabi poseben postopek prijave tovornega lista, sestavljenega za pošiljko odpadkov, namenjenih predelavi, ta organ, če meni, da je treba pošiljki ugovarjati zaradi napačne opredelitve, ki jo je za ta postopek podal prijavitelj, te pošiljke ne sme po uradni dolžnosti ponovno označiti in mora ta tovorni list predložiti drugim pristojnim organom in prejemniku. Tako mora z vsemi razpoložljivimi sredstvi in najpozneje ob izteku roka iz člena 7(2) te uredbe prijavitelja in druge pristojne organe seznaniti z ugovorom.