VSL Sklep II Cp 1455/2018
Sodišče: Višje sodišče v Ljubljani
Oddelek: Civilni oddelek
ECLI: ECLI:SI:VSLJ:2018:II.CP.1455.2018
Evidenčna številka: VSL00017658
Datum odločbe: 07.11.2018
Senat, sodnik posameznik: Tadeja Primožič (preds.), Majda Lušina (poroč.), Metoda Orehar Ivanc
Področje: DEDNO PRAVO - MEDNARODNO ZASEBNO PRAVO - PRAVO EVROPSKE UNIJE
Institut: določitev pristojnosti - mednarodna pristojnost - pristojnost slovenskega sodišča - stvarna
pristojnost - preizkus pristojnosti - čezmejno dedovanje - mednarodni element - običajno prebivališče -
običajno prebivališče zapustnika
Zveza: Uredba (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o pristojnosti, pravu,
ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih
zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju člen 4, 15. ZD člen 177
Jedro
Sodišče v Republiki Sloveniji ni pristojno odločati o dedovanju zapustničinega premoženja, ker zapustničino
običajno bivališče ni bilo v Republiki Sloveniji.
Izrek
Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.
Obrazložitev
1. Sodišče prve stopnje je odločilo, da sodišče Republike Slovenije ni pristojno za odločanje v zapuščinski
zadevi po zapustnici, ki je umrla ... 2016 v ... v Franciji. Sklicuje se na 4. in 15. čl. Uredbe (EU) št. 650/2012
Evropskega parlamenta in sveta o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in
sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju (v
nadaljevanju Uredba (EU) št. 650/2012). S 4. členom je za odločanje o dedovanju predpisano sodišče države
članice, v kateri je imel zapustnik ob smrti običajno bivališče. Če se pred sodiščem države članice začne
postopek v dedni zadevi, za katero to sodišče po uredbi ni pristojno, se sodišče po uradni dolžnosti izreče za
nepristojno. Ugotovljeno je, da zapustničino običajno bivališče v času smrti ni bilo v Sloveniji, temveč v
                               1 / 2
Franciji.
2. Pritožuje se Občina A., na predlog katere je bil zapuščinski postopek uveden. Sklep izpodbija v celoti.
Uveljavlja vse tri, s prvim odstavkom 338. čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) predvidene
pritožbene razloge. Predlaga spremembo sklepa tako, da je Okrajno sodišče v Cerknici stvarno in krajevno
pristojno za odločanje v zapuščinski zadevi po zapustnici. Meni, da je Okrajno sodišče v Cerknici pristojno
odločati zaradi izkazanega javnega interesa, smotrnosti in ekonomičnosti postopka. Iz tega razloga je bil
postopek sprožen v Republiki Sloveniji. Meni, da v sladu z določili uredbe EU št. 650/2012 postopek lahko
poteka tudi v Sloveniji, kjer se nahaja premoženje. Sklicuje se na drugi odstavek 177. čl. Zakona o
dedovanju, ki je bil usklajen ravno zaradi omenjene uredbe in še vedno ureja nacionalno pristojnost sodišča v
zapuščinskih zadevah: če zapustnik ob smrti ne bi imel niti stalnega niti začasnega bivališča v Republiki
Sloveniji, je krajevno pristojno sodišče v Republiki Sloveniji, na katerega območju je zapuščina. Zapuščina
je na območju Občine A. V dvomu bi bil lahko sprožen postopek pred Vrhovnim sodiščem RS, ki bi določilo
naslovno sodišče za krajevno in stvarno pristojno. Sklicuje se na odločbo Vrhovnega sodišča RS št. I R
46/2017 in navaja, da je pristojnost običajno povezana s smotrnostjo postopka. Zapustnica je bila ob smrti
lastnica 1/8 nepremičnine parc. št. ... k.o. X, ki je posebnega pomena za ureditev občinske ceste B. - D. Cesta
je ozka in nevarna. Zemljišče v zapuščini v naravi predstavlja zemljišče, na katerem se nahajajo ruševine ...
pri B. Zemljišče leži tik ob javni cesti. Izkazan je pravni in javni interes za izpeljavo postopka v Republiki
Sloveniji. Občina A. je dogovorila brezplačen prenos lastninske pravice na tem zemljišču s solastniki, z
zapustnico pa prenosa lastninske pravice ni uspela dogovoriti, ker je pred zaključkom postopka umrla.
3. Pritožba ni utemeljena.
4. Uredba (EU) št. 650/2012 je v Republiki Sloveniji pravno zavezujoč akt. Uporablja se za odločanje o
dedovanju po osebah, ki so umrle na ali po 17. avgustu 2015. Ker je zapustnica umrla ... 2016, je uredbo
treba uporabiti. S sklicevanjem na 177. čl. Zakona o dedovanju in pristojnost Vrhovnega sodišča RS, da
določi krajevno pristojno sodišče, pritožnica drugačne stvarne pristojnosti ne more doseči. Pred uveljavitvijo
Uredbe (EU) št. 650/2012 je bila pristojnost in uporaba prava v zapuščinskih zadevah z mednarodnim
elementom urejena z Zakonom o mednarodnem zasebnem pravu in postopku, ki pa se v obravnavani
zapuščinskih zadevi zapustnice, ki je umrla po uveljavitvi Uredbe (EU) št. 650/2012, ne more več
uporabljati.
5. Ugotovitvi prvostopenjskega sodišča, da je bilo zapustničino običajno prebivališče v Franciji, pritožnica ne
oporeka. Ne zatrjuje okoliščin – npr. dogovora o izbiri sodišča, zapustničino izbiro prava, pogojev za
določitev subsidiarne pristojnosti in podobno, na osnovi katerih bi bilo mogoče doseči pristojnost slovenskega
sodišča in uporabo slovenskega prava. Dejstvo, da je dedovanje po zapustnici zaradi rekonstrukcije
pomembne ceste nujno urediti, na določitev pristojnosti ne vpliva. Sklep Vrhovnega sodišča I R 46/2017, na
katerega se pritožnica sklicuje, se nanaša na določitev krajevne in ne stvarne pristojnosti.
6. Pritožbeno sodišče soglaša s prvostopenjskim, da sodišče v Republiki Sloveniji ni pristojno odločati o
dedovanju zapustničinega premoženja, ker zapustničino običajno bivališče ni bilo v Republiki Sloveniji. Ker
niti pritožbeni razlogi niti razlogi, na katere sodišče pazi po uradni dolžnosti, niso podani, je na osnovi 2.
točke 365. čl. ZPP v zvezi s 163. čl. Zakona o dedovanju pritožba zavrnjena.
Datum zadnje spremembe: 24.01.2019
Powered by TCPDF (www.tcpdf.org)
                               2 / 2