Začasna izdaja
SKLEP SODIŠČA (senat za dopustitev pritožb)
z dne 18. novembra 2025(*)
„ Pritožba – Znamka Evropske unije – Dopustitev pritožb – Člen 170b Poslovnika Sodišča – Predlog, ki dokazuje pomembnost vprašanja za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije – Dopustitev pritožbe “
V zadevi C‑411/25 P,
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča Evropske unije, vložene 20. junija 2025,
Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), ki ga zastopajo D. Gája, D. Hanf in D. Stoyanova-Valchanova, agenti,
pritožnik,
drugi stranki v postopku sta
Versiontech Inc. s sedežem v Brooklynu (Združene države),
tožeča stranka na prvi stopnji,
Verizon Trademark Services LLC s sedežem v Washingtonu DC (Združene države),
intervenientka na prvi stopnji,
SODIŠČE (senat za dopustitev pritožb),
v sestavi T. von Danwitz, podpredsednik Sodišča, M. Gavalec in Z. Csehi (poročevalec), sodnika,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
ob upoštevanju predloga sodnika poročevalca in po opredelitvi generalnega pravobranilca A. Rantosa
sprejema naslednji
Sklep
1        Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 30. aprila 2025, Versiontech/EUIPO –
Verizon Trademark Services (VersionTech) (T‑242/24, v nadaljevanju: izpodbijana sodba, EU:T:2025:422), s katero je to sodišče razveljavilo odločbo prvega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 6. marca 2024 (zadeva R 31/2023-1) (v nadaljevanju: sporna odločba) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Verizon Trademark Services LLC in Versiontech Inc.
Predlog za dopustitev pritožbe
2        V skladu s členom 58a, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije se pritožba zoper odločitev Splošnega sodišča v zvezi z odločitvijo neodvisnega odbora za pritožbe EUIPO ne dopusti, razen če Sodišče vnaprej odloči, da jo je treba dopustiti.
3        V skladu s členom 58a, tretji odstavek, tega statuta se pritožba v celoti ali delno dopusti v skladu s podrobnimi pravili, določenimi v Poslovniku Sodišča, kadar odpira vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije.
4        V skladu s členom 170a(1) Poslovnika v primerih iz člena 58a, prvi odstavek, navedenega statuta pritožnik pritožbi priloži predlog za dopustitev pritožbe, v katerem navede pomembno vprašanje, ki ga pritožba odpira za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, in ki vsebuje vse potrebne elemente, ki Sodišču omogočajo, da o tem predlogu odloči.
5        V skladu s členom 170b(1) in (3) Poslovnika Sodišče o predlogu za dopustitev pritožbe odloči čim prej z obrazloženim sklepom.
Trditve pritožnika
6        EUIPO v utemeljitev predloga za dopustitev pritožbe navaja, da se z edinim pritožbenim razlogom, ki se nanaša na kršitev člena 72(3) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2017, L 154, str. 1) v povezavi s členom 8(1)(b) in členom 1(2) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2009, L 78, str. 1), postavlja vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost in razvoj prava Unije.
7        Na prvem mestu, EUIPO trdi, da je Splošno sodišče v točki 69 izpodbijane sodbe storilo napako, ker je menilo, da so pogoji za izvajanje njegovega pooblastila za spremembo odločbe odbora za pritožbe na podlagi člena 72(3) Uredbe 2017/1001 izpolnjeni. V zvezi s tem mu očita, da je menilo, da je odbor za pritožbe zavzel stališče do vprašanja, ali obstaja verjetnost zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 med nasprotujočima si znamkama, čeprav je ta odbor to vprašanje preučil, kot je razvidno iz točk 22 in 60 izpodbijane sodbe, izključno v zvezi z zaznavanjem nemško govorečega dela upoštevne javnosti Evropske unije, ne da bi opravil dejansko ali pravno presojo tega vprašanja za nenemško govoreči del te javnosti.
8        Na drugem mestu, EUIPO meni, da je Splošno sodišče zato v točki 70 izpodbijane sodbe izvajalo svoje reformatorično pooblastilo v nasprotju s členom 72(3) Uredbe 2017/1001. Ker namreč ni bil ugotovljen noben dejanski in pravni element v zvezi z verjetnostjo zmede za nenemško govoreči del upoštevne javnosti, Splošno sodišče ni moglo ugotoviti, da mora odbor za pritožbe ugotoviti, da glede zadevnih znamk v Uniji ne obstaja verjetnost zmede.
9        EUIPO v zvezi s tem pojasnjuje, da čeprav je obstoj verjetnosti zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 lahko veljavno temeljil izključno na zaznavanju nemško govoreče javnosti kot nezanemarljivega dela upoštevne javnosti, pa to ni veljalo tudi za presojo Splošnega sodišča v točki 64 izpodbijane sodbe glede neobstoja verjetnosti zmede, saj je treba pri taki presoji predhodno izključiti tako verjetnost za celotno upoštevno javnost Unije. EUIPO se v zvezi s tem sklicuje na sodbo Sodišča z dne 18. septembra 2008, Armacell/UUNT (C‑514/06 P, EU:C:2008:511, točke od 54 do 57), in na sodbo Splošnega sodišča z dne 25. oktobra 2023, Quantic Dream/EUIPO –
Quentia (Q) (T‑458/21, EU:T:2023:671, točka 73). EUIPO meni, da je zaradi zavrnitve zahteve za ugotovitev ničnosti, vložene zoper znamko VersionTech, ne da bi se upoštevalo, da je bilo dokazano, da je verjetnost zmede te znamke s prejšnjo znamko Evropske unije VERIZON izključena na celotnem ozemlju varstva te znamke, prejšnja znamka prikrajšana za varstvo, podeljeno z Uredbo št. 207/2009.
10      EUIPO dodaja, da tudi če bi bilo treba presojo Splošnega sodišča v točki 64 izpodbijane sodbe razumeti tako, da je Splošno sodišče implicitno, vendar nujno upoštevalo tudi zaznavanje nenemško govorečega dela upoštevne javnosti, sprememba sporne odločbe z izpodbijano sodbo povzroči nadomestitev navedene odločbe na podlagi dejanske in pravne presoje verjetnosti zmede med nasprotujočima si znamkama za nenemško govoreči del upoštevne javnosti, čeprav odbor za pritožbe take presoje še ni opravil.
11      Glede na te elemente EUIPO trdi, da reformatorično pooblastilo Splošnega sodišča ne more pripeljati do tega, da bi prvič presojalo dejstva ali dokaze, ki jih odbor za pritožbe še ni preučil (glej med drugim sodbo z dne 23. januarja 2025, EUIPO/Neoperl, C‑93/23 P, EU:C:2025:33, točka 70), niti da bi spremenilo odločbo odbora za pritožbe, ki ne vsebuje preučitve takih dejstev ali dokazov, kot so tisti, ki se v obravnavani zadevi nanašajo na zaznavanje nasprotujočih si znamk s strani nenemško govorečega dela upoštevne javnosti Unije.
12      Poleg tega EUIPO na eni strani trdi, da izpodbijana sodba posega v enega od pravno varovanih interesov tega urada, ker naj bi Splošno sodišče s spremembo sporne odločbe kršilo in odboru za pritožbe dokončno odvzelo izvrševanje njegove izključne in posebne pristojnosti za ponovno preučitev odločbe oddelka za izbris v zvezi z ugotovitvijo tega oddelka o obstoju verjetnosti zmede med nasprotujočima si znamkama za nenemško govoreči del upoštevne javnosti. EUIPO na drugi strani trdi, da ta sodba posega tudi v posebno in učinkovito sodno varstvo, ki ga pravo znamk daje intervenientu na prvi stopnji, saj je sprememba sporne odločbe to stranko prikrajšala za tako neodvisno preučitev s strani odbora za pritožbe.
13      EUIPO v zvezi s pomembnostjo vprašanja, ki se postavlja z njegovo pritožbo, v smislu člena 58a, tretji odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije najprej opozarja, da je Sodišče s sklepom z dne 11. julija 2023, EUIPO/Neoperl (C‑93/23 P, EU:C:2023:601, točke od 24 do 38), ugotovilo, da je določitev obsega in pogojev za izvajanje reformatoričnega pooblastila, ki ga ima Splošno sodišče na podlagi člena 72(3) Uredbe 2017/1001, vprašanje, ki presega obseg izpodbijane sodbe in nazadnje pritožbe, ker se z njo postavlja „vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost in razvoj prava Unije“.
14      EUIPO v zvezi s tem trdi, prvič, da se s pritožbo postavlja horizontalno vprašanje procesne narave, ki se nanaša na vse zadeve, v katerih Splošno sodišče nadzira zakonitost odločb odborov za pritožbe pri EUIPO na področju znamk in modelov.
15      Drugič, EUIPO meni, da je navedeno vprašanje ustavne narave. Splošno sodišče naj bi bilo namreč pri izvajanju pristojnosti, ki so mu podeljene na podlagi člena 13(2) PEU, pravno zavezano ukrepati v mejah pristojnosti, ki so mu podeljene s členom 263 PDEU in členom 72 Uredbe 2017/1001.
16      Tretjič, EUIPO meni, da se postavljeno vprašanje nanaša na posebno vlogo neodvisnih odborov za pritožbe v okviru sistema celovitega, učinkovitega in večstopenjskega pravnega varstva zoper odločbe EUIPO.
17      Četrtič, EUIPO trdi, da je navedeno vprašanje strukturno pomembno za posebni sistem pravnega varstva zoper njegove odločbe. Na eni strani naj bi bila namreč s tem, da je Splošno sodišče prekoračilo svoje reformatorično pooblastilo, kršena izključna izvorna pristojnost odborov za pritožbe pri EUIPO na področju nadzora nad odločbami tega urada. Na drugi strani naj bi ta okoliščina omejevala pravno varstvo posameznikov, na katere se nanašajo odločbe EUIPO, saj naj bi jim odvzela poseben organ za preglede.
18      Petič, EUIPO meni, da pristop, ki ga je Splošno sodišče uporabilo v izpodbijani sodbi, povzroča tveganje pravne negotovosti, ker je bila ta sodba izdana kljub nedavnemu in izrecnemu pojasnilu, ki ga je Sodišče podalo v točkah 70 in 71 sodbe z dne 23. januarja 2025, EUIPO/Neoperl (C‑93/23 P, EU:C:2025:33). Sodišče naj bi namreč razsodilo, da reformatorično pooblastilo iz člena 72(3) Uredbe 2017/1001 ne more pripeljati do tega, da bi Splošno sodišče – ne da bi očitno kršilo zavezujoči institucionalni okvir, v katerega se umešča to pooblastilo – prvič presojalo dejstva ali dokaze, ki jih odbor za pritožbe še ni preučil.
19      Šestič, EUIPO trdi, da je postavljeno vprašanje pomembno glede pravnega varstva zoper odločbe drugih agencij Unije, za katere je zakonodajalec Unije v smislu člena 263, peti odstavek, PDEU zavezujoče določil poseben celovit predhodni nadzor neodvisnega odbora za pritožbe.
Presoja Sodišča
20      Uvodoma je treba poudariti, da mora pritožnik dokazati, da so vprašanja, ki so postavljena z njegovo pritožbo, pomembna za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije (sklepa z dne 10. decembra 2021, EUIPO/The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, točka 20, in z dne 29. aprila 2025, SC/Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, točka 14).
21      Poleg tega mora predlog za dopustitev pritožbe, kot izhaja iz člena 58a, tretji odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije v povezavi s členom 170a(1) in členom 170b(4) Poslovnika, vsebovati vse potrebne elemente, ki Sodišču omogočajo, da odloči o dopustitvi pritožbe in da v primeru delne dopustitve pritožbe ugotovi pritožbene razloge ali dele pritožbe, na katere se mora nanašati odgovor na pritožbo. Glede na to, da je namen mehanizma predhodne dopustitve pritožb iz člena 58a tega statuta namreč omejiti nadzor Sodišča na vprašanja, ki so pomembna za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, mora Sodišče v okviru pritožbe preučiti samo razloge, ki odpirajo taka vprašanja, kar pa mora dokazati pritožnik (sklepa z dne 10. decembra 2021, EUIPO/The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, točka 21, in z dne 29. aprila 2025, SC/Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, točka 15).
22      Tako je treba v predlogu za dopustitev pritožbe vsekakor jasno in natančno navesti razloge, na katerih temelji pritožba, z enako natančnostjo in jasnostjo opredeliti pravno vprašanje, ki se postavlja v vsakem pritožbenem razlogu, pojasniti, ali je to vprašanje pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, ter konkretno predstaviti razloge, zaradi katerih je navedeno vprašanje pomembno glede na navedeno merilo. Zlasti v zvezi s pritožbenimi razlogi je treba v predlogu za dopustitev pritožbe navesti določbo prava Unije ali sodno prakso, ki naj bi bila kršena s sodbo ali sklepom, ki se izpodbija s pritožbo, na kratko opisati, kako je Splošno sodišče domnevno napačno uporabilo pravo, in navesti, v kolikšnem obsegu je ta napačna uporaba prava vplivala na izid sodbe ali sklepa, ki se izpodbija s pritožbo. Če navedena napačna uporaba prava izhaja iz neupoštevanja sodne prakse, je treba v predlogu za dopustitev pritožbe na kratko, vendar jasno in natančno navesti, prvič, iz česa je razvidno navedeno protislovje, tako da se opredelijo tako točke sodbe ali sklepa, zoper katerega je vložena pritožba, ki jih pritožnik izpodbija, kot tudi točke odločitve Sodišča ali Splošnega sodišča, ki naj ne bi bile upoštevane, in drugič, konkretne razloge, zaradi katerih se na podlagi takega protislovja odpira vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije (sklepa z dne 10. decembra 2021, EUIPO/The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, točka 22, in z dne 29. aprila 2025, SC/Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, točka 16).
23      Pritožnik mora v skladu z načelom, da dokazno bremene nosi vložnik predloga za dopustitev pritožbe, dokazati, da ne glede na pravna vprašanja, ki jih navaja v pritožbi, ta odpira eno ali več vprašanj, ki so pomembna za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije in presegajo okvir sodbe, ki je predmet pritožbe, in nazadnje okvir njegove pritožbe (glej med drugim sklepa z dne 30. januarja 2023, bonnanwalt/EUIPO, C‑580/22 P, EU:C:2023:126, točka 15, in z dne 29. aprila 2025, SC/Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, točka 17).
24      Za to dokazovanje samo po sebi se zahteva, da se obstoj in pomembnost takih vprašanj dokažeta s konkretnimi elementi, ki so specifični za obravnavano zadevo, in ne le s splošnimi trditvami (sklepa z dne 30. januarja 2023, bonnanwalt/EUIPO, C‑580/22 P, EU:C:2023:126, točka 16, in z dne 29. aprila 2025, SC/Eulex Kosovo, C‑881/24 P, EU:C:2025:313, točka 18).
25      V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, na prvem mestu, da je v predlogu za dopustitev pritožbe natančno in jasno naveden edini pritožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 72(3) Uredbe 2017/1001 v povezavi s členom 8(1)(b) in členom 1(2) Uredbe št. 207/2009.
26      Natančneje, EUIPO v predlogu za dopustitev pritožbe opredeljuje tako točke izpodbijane sodbe, ki se izpodbija, kot določbe prava Unije, ki naj ne bi bile upoštevane, ter napako pri uporabi prava, ki naj bi jo storilo Splošno sodišče.
27      Kot je bilo namreč navedeno v točki 7 tega sklepa, EUIPO Splošnemu sodišču na eni strani očita, da je v točki 69 izpodbijane sodbe menilo, da so pogoji za izvajanje njegovega pooblastila za spremembo sporne odločbe na podlagi člena 72(3) Uredbe 2017/1001 izpolnjeni, pri čemer je menilo, da je odbor za pritožbe v sporni odločbi zavzel stališče glede obstoja verjetnosti zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 med nasprotujočima si znamkama, čeprav je ta odbor to vprašanje preučil, kot je razvidno iz točk 22 in 60 izpodbijane sodbe, izključno v zvezi z zaznavanjem nemško govorečega dela upoštevne javnosti Unije, ne da bi opravil dejansko ali pravno presojo tega vprašanja za nenemško govoreči del te javnosti.
28      Na drugi strani EUIPO Splošnemu sodišču očita, kot je bilo navedeno v točkah od 8 do 11 tega sklepa, da je zato v točki 70 izpodbijane sodbe sporno odločbo spremenilo v nasprotju s členom 72(3) Uredbe 2017/1001.
29      V zvezi s tem EUIPO navaja, da ker zadevni stranki nista dokazali nobenega dejanskega in pravnega elementa v zvezi z verjetnostjo zmede za nenemško govoreči del upoštevne javnosti Unije, Splošno sodišče ni moglo odločiti, da mora odbor za pritožbe ugotoviti, da med zadevnima znamkama ne obstaja verjetnost zmede.
30      Poleg tega EUIPO ob sklicevanju na sodbo Sodišča z dne 18. septembra 2008, Armacell/UUNT (C‑514/06 P, EU:C:2008:511, točke od 54 do 57), navaja, da čeprav je obstoj verjetnosti zmede v smislu člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 lahko veljavno temeljil izključno na zaznavanju nemško govoreče javnosti kot nezanemarljivega dela upoštevne javnosti Unije, pa to ni veljalo tudi za presojo Splošnega sodišča v točki 64 izpodbijane sodbe glede neobstoja verjetnosti zmede, saj je treba pri taki presoji predhodno izključiti tako verjetnost za celotno upoštevno javnost Unije.
31      Na drugem mestu, EUIPO opredeljuje vprašanje, postavljeno z njegovim edinim razlogom, ki se v bistvu nanaša na določitev obsega in pogojev za izvajanje reformatoričnega pooblastila, ki je Splošnemu sodišču podeljeno s členom 72(3) Uredbe 2017/1001, in pravilno trdi, da se ne glede na obravnavano zadevo nanaša na določitev pristojnosti in intenzivnosti nadzora, ki ga izvaja sodišče Unije.
32      Na tretjem mestu, EUIPO zadostno navaja konkretne razloge, zaradi katerih meni, da je pravno vprašanje, ki se postavlja z njegovo pritožbo, pomembno hkrati za enotnost, doslednost in razvoj prava Unije.
33      Prvič, EUIPO namreč poudarja horizontalno naravo procesnega vprašanja, pri katerem gre za ugotavljanje, ali je Splošno sodišče prekoračilo svoje pooblastilo za spremembo odločb odbora za pritožbe na podlagi člena 72(3) Uredbe 2017/1001, in upoštevnost tega vprašanja za vse zadeve, ki se nanašajo na nadzor sodišča Unije nad zakonitostjo odločbe odbora za pritožbe v zvezi z registracijo znamk in modelov Unije.
34      Drugič, pravilno navaja, da je vprašanje dodelitve pristojnosti pomembno vprašanje ustavne narave, ker je Splošno sodišče zavezano ukrepati v mejah pristojnosti, ki so mu dodeljene.
35      Tretjič, pojasnjuje, da je vprašanje obsega in pogojev za izvajanje reformatoričnega pooblastila, ki je podeljeno Splošnemu sodišču, še posebej pomembno, saj prekoračitev tega pooblastila s strani Splošnega sodišča vpliva na izključno pristojnost odborov za pritožbe, pravno varstvo posameznikov, na katere se nanašajo odločbe EUIPO, in, na splošno, na učinkovito pravno varstvo.
36      V zvezi s tem EUIPO opozarja, da pristop Splošnega sodišča v izpodbijani sodbi povzroča tveganje pravne negotovosti, saj ta pristop ni v skladu s sodno prakso Sodišča v zvezi s tem vprašanjem, kot ta izhaja iz točk 70 in 71 sodbe z dne 23. januarja 2025, EUIPO/Neoperl (C‑93/23 P, EU:C:2025:33).
37      Četrtič, EUIPO poudarja, da je vprašanje pogojev in obsega za izvajanje reformatoričnega pooblastila, ki je podeljeno Splošnemu sodišču, pomembno vprašanje, ker ni omejeno na pravo intelektualne lastnine, ampak se lahko nanaša tudi na odločbe drugih agencij Unije, ki so predmet nadzora zakonitosti pred sodiščem Unije.
38      Glede na dokaze, ki jih je predložil EUIPO, ta predlog za dopustitev pritožbe pravno zadostno dokazuje, da se s to pritožbo odpira pomembno vprašanje za enotnost, doslednost in razvoj prava Unije.
39      Ob upoštevanju navedenih preudarkov je treba pritožbo dopustiti.
Stroški
40      Člen 170b(4) Poslovnika določa, da če se pritožba glede na merila iz člena 58a, tretji odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije v celoti ali deloma dopusti, se postopek nadaljuje v skladu s členi od 171 do 190a tega poslovnika.
41      V skladu s členom 137 navedenega poslovnika, ki se v pritožbenem postopku uporablja na podlagi člena 184(1) tega poslovnika, končna sodba ali sklep vsebuje odločbo o stroških.
42      Ker je bilo predlogu za dopustitev pritožbe ugodeno, je treba odločitev o stroških pridržati.
Iz teh razlogov je Sodišče (senat za dopustitev pritožb) sklenilo:
1.      Pritožba se dopusti.
2.      Odločitev o stroških se pridrži.
Podpisi
*      Jezik postopka: angleščina.