62024TJ0534
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (senat za predhodno odločanje)
z dne 9. julija 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Obdavčenje – Trošarine – Direktiva 2008/118/ES – Člen 7 – Obveznost plačila trošarine – Sprostitev v porabo – Energenti – Nastanek obveznosti plačila trošarine – Fiktivna dobava trošarinskega blaga, ki je navedeno na ponarejenih računih“
V zadevi T‑534/24, [Gotek] (
i
),
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Upravni sud u Osijeku (upravno sodišče v Osijeku, Hrvaška) z odločbo z dne 30. septembra 2024, ki je na Sodišče prispela 8. oktobra 2024, v postopku
MK
proti
Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak,
SPLOŠNO SODIŠČE (senat za predhodno odločanje),
v sestavi S. Papasavvas, predsednik, N. Półtorak (poročevalka), sodnica, M. Sampol Pucurull, sodnik, G. Steinfatt, sodnica, in D. Petrlík, sodnik,
generalni pravobranilec: J. Martín y Pérez de Nanclares,
sodni tajnik: V. Di Bucci,
na podlagi tega, da je Sodišče 17. oktobra 2024 na podlagi člena 50b, tretji odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije predlog za sprejetje predhodne odločbe preneslo na Splošno sodišče,
ob upoštevanju področja iz člena 50b, prvi odstavek, točka (b), Statuta Sodišča Evropske unije in neobstoja samostojnega vprašanja glede razlage v smislu člena 50b, drugi odstavek, navedenega statuta,
na podlagi pisnega dela postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za hrvaško vlado G. Vidović Mesarek, agentka,
–
za Evropsko komisijo M. Björkland in A. Koričić, agenta,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 7 in 8 Direktive Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS (UL 2009, L 9, str. 12).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med MK, fizično osebo, in Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak (ministrstvo za finance Republike Hrvaške, samostojni sektor za drugostopenjski upravni postopek), zaradi izterjave trošarine, ki jo dolguje oseba MK.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
Direktiva 2008/118 je bila razveljavljena z učinkom od 13. februarja 2023 z Direktivo Sveta (EU) 2020/262 z dne 19. decembra 2019 o določitvi splošnega režima za trošarino (UL 2020, L 58, str. 4), ki jo je nadomestila. Vendar je treba glede na čas dejanskega stanja iz spora o glavni stvari ta predlog za sprejetje predhodne odločbe preučiti glede na določbe Direktive 2008/118.
4
V uvodnih izjavi 8 Direktive 2008/118 je bilo navedeno:
„Ker je za pravilno delovanje notranjega trga še vedno potrebno, da so koncept trošarine in pogoji za njeno plačilo enaki v vseh državah članicah, je treba na ravni Skupnosti jasno določiti, kdaj se trošarinsko blago sprosti za porabo in kdo je davčni zavezanec za plačilo trošarine.“
5
Člen 7 Direktive 2008/118 je določal:
„1.   Obveznost za plačilo trošarine nastane ob sprostitvi v porabo in v državi članici, kjer se to zgodi.
2.   V tej direktivi ‚sprostitev v porabo‘ pomeni:
(a)
odprema trošarinskega blaga, vključno z nepravilno odpremo, iz režima odloga plačila trošarine;
(b)
skladiščenje trošarinskega blaga zunaj režima odloga plačila trošarine, pri katerem se trošarina v skladu z veljavnimi določbami prava Skupnosti in nacionalne zakonodaje ne pobira;
(c)
proizvodnja trošarinskega blaga, vključno z nepravilno proizvodnjo, zunaj režima odloga plačila trošarine;
(d)
uvoz trošarinskega blaga, vključno z nepravilnim uvozom, razen če se za trošarinsko blago takoj po uvozu začne režim odloga plačila trošarine.
[…]“
6
Člen 8 Direktive 2008/118 je določal:
„1.   Oseba, ki postane zavezanec za plačilo trošarine, je:
(a)
v zvezi z odpremo trošarinskega blaga iz režima odloga plačila trošarine iz člena 7(2)(a):
(i)
imetnik trošarinskega skladišča, registrirani prejemnik ali katera koli druga oseba, ki sprosti ali v imenu katere se trošarinsko blago sprosti iz režima odloga plačila trošarine ali v primeru, ko je to blago nepravilno odpremljeno iz trošarinskega skladišča, vse druge osebe, vključene pri tej odpremi;
(ii)
v primeru nepravilnosti med gibanjem trošarinskega blaga pod režimom odloga plačila trošarine iz člena 10(1), (2) in (4): imetnik trošarinskega skladišča, registrirani pošiljatelj ali katera koli druga oseba ali osebe, ki so jamčili za plačilo trošarine v skladu s členom 18(1) in (2), ali katera koli oseba, ki je sodelovala pri nepravilni odpremi in je vedela oziroma je razumno pričakovati, da bi morala vedeti, za nepravilnosti pri odpremi;
(b)
v zvezi s skladiščenjem trošarinskega blaga iz člena 7(2)(b): oseba, ki skladišči trošarinsko blago ali katera koli druga oseba, vključena v njegovo skladiščenje;
(c)
v zvezi s proizvodnjo trošarinskega blaga iz člena 7(2)(c): oseba, ki proizvaja trošarinsko blago ali, v primeru nepravilne proizvodnje, katera koli druga oseba, vključena v njegovo proizvodnjo;
(d)
v zvezi z uvozom trošarinskega blaga iz člena 7(2)(d): oseba, ki prijavi trošarinsko blago ali v imenu katere se to blago prijavi ob uvozu oziroma, v primeru nepravilnega uvoza, katera koli druga oseba, povezana z uvozom.
2.   Kadar je več oseb zavezanih plačilu enega trošarinskega dolga, so te solidarno zavezane k plačilu takšnega dolga.“
Hrvaško pravo
7
Člen 7 Zakon o trošarinama (zakon o trošarinah) z dne 21. novembra 2018 (Narodne novine, br. 106/18) v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, je naslovljen „Obračun trošarin“ in določa:
„(1)   Obveznost za plačilo trošarine nastane ob sprostitvi trošarinskega blaga v porabo na ozemlju Republike Hrvaške, razen če ta zakon ne določa drugače, […].“
8
Člen 12 zakona o trošarinah, naslovljen „Obračun in plačilo trošarine v primeru nezakonitega ravnanja“, določa:
„(1)   Obveznost obračunavanja in plačila trošarine nastane tudi, kadar se ugotovi:
1.
nezakonito ravnanje s predmeti obdavčitve;
2.
da je bilo trošarinsko blago nezakonito sproščeno v porabo na ozemlju Republike Hrvaške, […]
(2)   Za namene tega zakona nezakonito ravnanje pomeni proizvodnjo, predelavo, skladiščenje, prejem, odpremo, uvoz, vnos, prevoz, uporabo, prodajo, nakup ali posedovanje predmetov obdavčitve, za katere v skladu z določbami tega zakona ni bila niti obračunana niti plačana trošarina oziroma za katere trošarina ni bila niti obračunana niti plačana v celoti, ter vsaka druga zloraba pravice pri gibanju ali razpolaganju s predmeti obdavčitve. Za nezakonito ravnanje se šteje tudi vsako ravnanje, ki je z določbami tega zakona izrecno določeno kot nezakonito. Šteje se, da oseba nezakonito ravna s predmeti obdavčitve, če ne more dokazati pravilnosti pridobitve, posesti ali vsakega drugega dejanskega ali pravnega razpolaganja in če iz dejanskega stanja v zadevi izhaja, da se s predmeti obdavčitve ravna nezakonito.
(3)   Obveznost obračuna in plačila trošarine v skladu s tem členom se določi z odločbo.
[…]“
9
Člen 124 zakona o trošarinah določa:
„(1)   Za zlorabo pravice pri gibanju ali razpolaganju s predmeti obdavčitve se šteje vsako ravnanje oseb, ki so tako ali drugače neposredno ali posredno vključene v gibanje ali razpolaganje s predmeti obdavčitve, katerega namen je:
1.
prikrivanje resničnega namena, cilja ali razloga za gibanje ali razpolaganje s predmeti obdavčitve;
2.
izogibanje plačilu trošarine ali drugih javnih dajatev, vključno z ustvarjanjem pogojev za izogibanje plačilu trošarine ali drugih javnih dajatev.
(2)   Šteje se, da osebe, ki so tako ali drugače neposredno ali posredno vključene v gibanje ali razpolaganje s predmeti obdavčitve, zlorabljajo pravico pri gibanju in razpolaganju s takimi predmeti, če:
1.
sklepajo fiktivne ali navidezne pravne posle v zvezi z gibanjem ali razpolaganjem s predmeti obdavčitve ali sodelujejo pri sklepanju ali izvrševanju takih pravnih poslov v kakršni koli vlogi;
2.
organizirajo fiktivne dobave, prejeme, gibanja ali razpolaganja s predmeti obdavčitve ali pri njih neposredno ali posredno sodelujejo;
3.
zlorabljajo sistem nadzora gibanja trošarinskega blaga zaradi prikazovanja fiktivnih gibanj ali razpolaganj;
4.
neposredno ali posredno sodelujejo pri ponarejanju trgovinskih, prevoznih ali drugih dokumentov v zvezi z gibanjem ali razpolaganjem s predmeti obdavčitve ali uporabo takšnih ponarejenih dokumentov;
5.
na nepooblaščen ali arbitraren način uporabljajo podatke drugih fizičnih ali pravnih oseb za izpolnjevanje ali ustvarjanje pogojev za izvrševanje dejanj, ravnanj, gibanj ali razpolaganj s predmeti obdavčitve;
6.
z zlorabo zaupanja, goljufijo, goljufivo ali zavajajočo prakso izvršujejo dejanja, ravnanja, gibanja ali razpolaganja s predmeti obdavčitve ali ustvarjajo pogoje za takšna dejanja, ravnanja, gibanja ali razpolaganja.
(3)   Razpolaganje s predmeti obdavčitve v smislu tega člena je vsako dejansko ali pravno razpolaganje, vključno z izključnim izvrševanjem finančnih transakcij ali poslov, ki vključujejo izdajo, potrjevanje ali overovitev katerega koli knjigovodskega ali računovodskega dokumenta, sklepanje pogodb ali sodelovanje v pogodbenih razmerjih ali izdajo, potrjevanje ali overovitev prevozne listine ali katerega koli drugega dokumenta kot kupec, prodajalec, posrednik, prevoznik, prejemnik ali pošiljatelj predmetov obdavčitve.“
10
Člen 125 zakona o trošarinah določa:
„(1)   Če je osnova za določitev obveznosti obračunavanja in plačila trošarine zloraba pravice pri gibanju ali razpolaganju s predmeti obdavčitve in če se v zvezi s tem ugotovi obstoj fiktivnega ali navideznega pravnega posla ali fiktivne dobave, prejema, gibanja ali razpolaganja s predmetom obdavčitve, je osnova za določitev trošarinske obveznosti fiktivni ali navidezni pravni posel ali fiktivna dobava, prejem, gibanje ali razpolaganje s predmetom obdavčitve. Vsaka oseba, ki neposredno ali posredno sodeluje pri zlorabi pravice pri sklenitvi ali izvršitvi fiktivnega ali navideznega pravnega posla ali fiktivne dobave, prejema, gibanja ali razpolaganja s predmetom obdavčitve, kot porok odgovarja za plačilo nastale trošarinske obveznosti.
(2)   Vsaka oseba, za katero je iz objektivnih okoliščin razvidno, da je vedela ali bi morala vedeti, da s svojimi dejanji ali z opustitvijo sprejetja potrebnih ukrepov zlorablja pravico pri gibanju ali razpolaganju s predmeti obdavčitve, kot porok odgovarja za plačilo nastalih trošarinskih obveznosti.
[…]“
Postopek v glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
11
Oseba MK je lastnica obrtnega podjetja po hrvaškem pravu, ki opravlja dejavnost sečnje lesa in pomožne storitve v gozdarstvu.
12
Porezna uprava, Područni ured Virovitica (davčna uprava, področni urad v Virovitici, Hrvaška) je 1. julija 2019 po izvedenem davčnem nadzoru podjetja osebe MK izdala odločbo o odmeri davka, s katero je osebi MK naložila plačilo dodatnega davka na dodano vrednost (DDV) v znesku 135.603,57 hrvaških kun (HRK) (približno 18.000 EUR), skupaj s pripadajočimi zamudnimi obrestmi. Davčna uprava je namreč ugotovila, da je oseba MK za obdobje od 1. oktobra 2016 do 31. decembra 2017 odbila DDV na podlagi računov za dobavo naftnih derivatov, za katere se je izkazalo, da gre za ponarejene dokumente. Zlasti je bilo ugotovljeno, da dejansko ni prišlo do nobene dobave naftnih derivatov. Zato je bila osebi MK zavrnjena pravica do odbitka vstopnega DDV.
13
Poleg tega so uslužbenci carinske uprave v upravnem postopku, ki je potekal pred sporom o glavni stvari, opravili nadzor nad plačilom trošarin, ki jih je dolgovla oseba MK, zlasti v skladu z določbami zakona o trošarinah. Tako je bilo ugotovljeno, da je bilo v obdobju nadzora 36 računov, ki so bili izdani leta 2016, in 119 računov, ki so bili izdani leta 2017, za nakup goriva Eurodiesel, ki jih je predložila oseba MK, ponarejenih in da zadevne dobave niso bile opravljene. V tem okviru so carinski organi menili, da je oseba MK zlorabila pravico pri gibanju trošarinskega blaga, in sicer naftnih derivatov, v obsegu 63.435,23 litrov v smislu določb člena 124(2) zakona o trošarinah. Carinska uprava je zato z odločbo o odmeri davka z dne 22. oktobra 2019 določila trošarino za energente, ki jo je oseba MK dolgovala za obdobje od 10. oktobra 2016 do 31. decembra 2017, v znesku 226.837,09 HRK (približno 30.125 EUR).
14
Ministrstvo za finance Republike Hrvaške, služba za drugostopenjske upravne postopke, je z upravno odločbo z dne 31. marca 2022 zavrnilo pritožbo, ki jo je oseba MK vložila zoper odločbo o odmeri davka z dne 22. oktobra 2019. Oseba MK je nato zoper to odločbo o zavrnitvi njene pritožbe vložila tožbo pri Upravni sud u Osijeku (upravno sodišče v Osijeku, Hrvaška), ki je predložitveni sodišče.
15
Najprej, predložitveno sodišče navaja, da je bila oseba MK s sodbo z dne 19. marca 2019, ki jo je izdalo Općinski sud u Virovitici (občinsko sodišče v Virovitici, Hrvaška), kazensko obsojena na pogojno zaporno kazen in civilnopravno na plačilo zneska, ki ustreza znesku njenega davčnega dolga, zaradi ponarejanja listin in davčne ali carinske goljufije.
16
Predložitveno sodišče navaja tudi, da je carinska uprava neodvisno od obdavčitve s trošarino osebi MK 21. aprila 2021 naložila globo v znesku 45.000 HRK (približno 6000 EUR) na podlagi določb zakona o trošarinah zaradi storjenega prekrška, in sicer zlorabe pravice pri gibanju trošarinskega blaga.
17
Dalje, predložitveno sodišče pojasnjuje, da določbe zakona o trošarinah, kot jih razlagajo nacionalna upravna sodišča, omogočajo uvedbo trošarin za energente neodvisno od splošnih pravil o nastanku trošarine, in predvsem obstoja gibanja trošarinskega blaga.
18
Nazadnje, predložitveno sodišče po navedbi, da je oseba MK navedla, da naftni derivati iz postopka v glavni stvari ni nikoli obstajalo, opozarja, da so trošarine davek na porabo specifičnega blaga. Zato dvomi, ali je nacionalna zakonodaja, kot jo razlagajo nacionalni zakonodaja, ki določa trošarine v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, v katerem nedvomno ni bilo gibanja v zvezi s trošarinskim blagom in v katerem so bili izdani ponarejeni računi z namenom nezakonitega uveljavljanja pravice do odbitka vstopnega DDV, v skladu s pravom Evropske unije.
19
V teh okoliščinah je Upravni sud u Osijeku (upravno sodišče v Osijeku) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba Direktivo […] 2008/118 […], zlasti njena člena 7 in 8, […] razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni praksi (in zakonodaji), ki določa nastanek obveznosti plačila trošarine za energente, če trošarinsko blago ni bilo dano v promet, temveč je trošarinska obveznost določena za blago, navedeno na ponarejenih računih za nakup energentov, ki prav zato, ker so ponarejeni, ne dajejo pravice do odbitka vstopnega DDV, saj gre za fiktivne dobave energentov, kar je bilo pravnomočno ugotovljeno tudi v kazenskem postopku?“
Vprašanje za predhodno odločanje
20
Uvodoma je treba ugotoviti, da se vprašanje predložitvenega sodišča, kakor je oblikovano, nanaša na razlago tako člena 7 Direktive 2008/118 kot člena 8 navedene direktive, pri čemer se zadnjenavedena določba nanaša na določitev „osebe, ki postane zavezanec za plačilo trošarine“. Iz predložitvene odločbe pa ni razvidno, da bi navedeno sodišče želelo Splošnemu sodišču postaviti vprašanje v zvezi z določitvijo osebe, ki postane zavezanec za plačilo trošarine. Da bi se zagotovil koristen odgovor na vprašanje, posredovano Splošnemu sodišču, je torej potrebna razlaga le člena 7 Direktive 2008/118.
21
V teh okoliščinah je treba šteti, da predložitveno sodišče s svojim edinim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 7 Direktive 2008/118 razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot jo razlagajo nacionalni organi, ki določa obveznost plačila trošarine na podlagi fiktivne dobave trošarinskega blaga, navedenega na ponarejenih računih.
22
V zvezi s tem je treba opozoriti, da člen 7(1) Direktive 2008/118 določa, da „[o]bveznost za plačilo trošarine nastane ob sprostitvi v porabo in v državi članici, kjer se to zgodi“. Člen 7(2) te direktive „sprostitev v porabo“ opredeljuje s štirimi primeri.
23
Poleg tega iz uvodne izjave 8 Direktive 2008/118 izhaja, da morajo biti za pravilno delovanje notranjega trga koncept „trošarine“ in pogoji za njeno plačilo enaki v vseh državah članicah.
24
Tako člen 7 Direktive 2008/118 tako na ravni Unije opredeljuje trenutek sprostitve trošarinskega blaga v porabo. Kot je razsodilo Sodišče, ta harmonizacija načeloma omogoča izogibanje dvojnemu obdavčevanju v odnosih med državami članicami (glej v tem smislu sodbo z dne 18. aprila 2024, Girelli Alcool, C‑509/22, EU:C:2024:341, točka 41; po analogiji glej tudi sodbo z dne 24. februarja 2021, Silcompa, C‑95/19, EU:C:2021:128, točka 44 in navedena sodna praksa).
25
Poleg tega je treba pojem „sprostitev v porabo“, ki določa trenutek nastanka obveznosti plačila trošarine, razlagati enotno v vseh državah članicah (glej v tem smislu sodbo z dne 8. februarja 2018, Komisija/Grčija, C‑590/16, EU:C:2018:77, točka 45).
26
Kot pojasnjuje predložitveno sodišče, se spor o glavni stvari nanaša na fiktivnih dobav trošarinskega blaga, ki je navedeno na ponarejenih računih. Na podlagi elementov, ki jih je predložilo predložitveno sodišče, je treba ugotoviti, da v sporu o glavni stvari trošarine niso bile naložene zaradi odpreme blaga iz režima odloga plačila trošarine, niti zaradi skladiščenja blaga zunaj režima odloga plačila trošarine, niti zaradi proizvodnje zunaj režima odloga plačila trošarine, niti zaradi uvoza, ki so primeri sprostitve v porabo iz člena 7(2) Direktive 2008/118, omenjeni v točki 22 zgoraj. Prav tako niso bile naložene zaradi nepravilne odpreme, proizvodnje ali uvoza trošarinskega blaga, ki spadajo med primere sprostitve v porabo iz člena 7(2) Direktive 2008/118.
27
Kot je namreč razvidno iz elementov, ki jih je predložilo predložitveno sodišče, so bile v sporu o glavni stvari trošarine naložene zaradi zlorabe pravice v smislu določb člena 124 zakona o trošarinah, in sicer v obravnavanem primeru zaradi računovodskega knjiženja gospodarskih dogodkov na podlagi ponarejenih računov, čeprav trošarinsko blago ni bilo niti dano v promet niti dobavljeno.
28
V zvezi s tem je treba opozoriti, da – kot je bilo navedeno v točki 22 zgoraj – člen 7(2) Direktive 2008/118 določa primere „sprostitve v porabo“ trošarinskega blaga. Iz besedila te določbe pa izhaja, da so ti primeri našteti izčrpno. Razen v teh primerih torej ni mogoče šteti, da je bilo tako blago sproščeno v porabo. Ta razlaga izhaja tudi iz potrebe, navedene v točkah 24 in 25 zgoraj, da se pojem „sprostitev v porabo“ razlaga enotno v vseh državah članicah.
29
Vendar je treba ugotoviti, da primer, naveden v točki 27 zgoraj, ne ustreza nobenemu od primerov, ki so navedeni v členu 7(2) Direktive 2008/118, in ga ni mogoče šteti za sprostitev v porabo v smislu te določbe.
30
Poleg tega predložitveno sodišče navaja, da je bila nacionalna zakonodaja iz postopka v glavni stvari utemeljena zlasti z varstvom davčnih interesov Republike Hrvaške, da se prepreči zloraba nekaterih trošarinskih institutov in velike davčne goljufije.
31
V zvezi s tem je treba spomniti, da imajo države članice legitimen interes za ustrezno ukrepanje, da bi zavarovale svoje finančne interese, in da je boj proti goljufijam, davčnim utajam in mogočim zlorabam cilj, ki se želi doseči z Direktivo 2008/118 (glej v tem smislu sodbo z dne 29. junija 2017, Komisija/Portugalska, C‑126/15, EU:C:2017:504, točka 59).
32
Ostaja dejstvo, da regulativne pristojnosti držav članic za sprejetje ukrepov, kakršni so ti iz točke 31 zgoraj, ni mogoče izvajati v nasprotju z določbami Direktive 2008/118, zlasti s členom 7(1) in (2), sicer bi bil ogrožen cilj harmonizacije, ki ga uresničuje zakonodajalec Unije in ki je med drugim naveden v uvodni izjavi 8 navedene direktive (sodba z dne 21. decembra 2023, CDIL, C‑96/22, EU:C:2023:1025, točka 68).
33
V tem kontekstu hrvaška vlada zatrjuje, da je namen določb členov 124 in 125 zakona o trošarinah preprečiti uporabo nezakonito pridobljenih energentov. V zvezi s to trditvijo zadošča poudariti, da se, kot je razvidno iz točk 26 in 27 zgoraj, obdavčitev, na katero se nanaša vprašanje predložitvenega sodišča, ni nanašala na nezakonito pridobljene energente.
34
Glede na navedene preudarke je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 7 Direktive 2008/118 razlagati tako, da nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot jo razlagajo nacionalni organi, ki določa obveznost plačila trošarine na podlagi fiktivne dobave trošarinskega blaga, navedenega na ponarejenih računih.
Stroški
35
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Splošnemu sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (senat za predhodno odločanje )
razsodilo:
Člen 7 Direktive Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS
je treba razlagati tako, da
nasprotuje nacionalni zakonodaji, kot jo razlagajo nacionalni organi, ki določa obveznost plačila trošarine na podlagi fiktivne dobave trošarinskega blaga, navedenega na ponarejenih računih.
Papasavvas
Półtorak
Sampol Pucurull
Steinfatt
Petrlík
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 9. julija 2025.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: hrvaščina.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.