62022CJ0584
EUROOPA KOHTU OTSUS (teine koda)
29. veebruar 2024 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Pakettreisid ja seotud reisikorraldusteenused – Direktiiv (EL) 2015/2302 – Artikli 12 lõige 2 – Reisija õigus lõpetada pakettreisileping lõpetamistasu maksmata – Vältimatud ja erakorralised asjaolud – COVID‑19 levik – Oluline mõju pakettreisi teenuste osutamisele või reisijate veole sihtkohta – Selle mõju esinemise ettenähtavus reisilepingu lõpetamisest teatamise kuupäeval – Sündmused, mis toimuvad pärast pakettreisilepingu lõpetamist, kuid enne pakettreisi algust
Kohtuasjas C‑584/22,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Bundesgerichtshofi (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim üldkohus) 2. augusti 2022. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 5. septembril 2022, menetluses
QM
versus
Kiwi Tours GmbH,
EUROOPA KOHUS (teine koda),
koosseisus: koja president A. Prechal (ettekandja), kohtunikud F. Biltgen, N. Wahl, J. Passer ja M. L. Arastey Sahún,
kohtujurist: L. Medina,
kohtusekretär: ametnik K. Hötzel,
arvestades kirjalikku menetlust ja 7. juuni 2023. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
QM, esindajad: Rechtsanwälte J. Kummer ja P. Wassermann,
–
Kiwi Tours GmbH, esindaja: Rechtsanwältin S. Bergmann,
–
Kreeka valitsus, esindajad: A. Dimitrakopoulou, C. Kokkosi, S. Trekli ja E. Tsaousi,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: J. Jokubauskaitė, B.‑R. Killmann ja I. Rubene,
olles 21. septembri 2023. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
1
Eelotsusetaotlus puudutab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2015. aasta direktiivi (EL) 2015/2302, mis käsitleb pakettreise ja seotud reisikorraldusteenuseid ning millega muudetakse määrust (EÜ) 2006/2004 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/83/EL ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 90/314/EMÜ (ELT 2015, L 326, lk 1), artikli 12 lõike 2 tõlgendamist.
2
Taotlus on esitatud QMi ja Kiwi Tours GmbH vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab õigust pakettreisilepingu alusel reisija tehtud kõigi maksete tagasimaksmisele, sealhulgas tema makstud lõpetamistasu tagasimaksmisele pärast seda, kui reisija lõpetas nimetatud lepingu COVID‑19 puhanguga seotud terviseriski tõttu.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Direktiivi 2015/2302 põhjendused 29–31 on sõnastatud järgmiselt:
„(29)
Arvestades pakettreisilepingute eripärasid, tuleks kehtestada lepingupoolte õigused ja kohustused pakettreisi algusele eelnevaks ja järgnevaks ajaks, eriti juhuks, kui pakettreisi teenuseid ei osutata nõuetekohaselt või kui muutuvad konkreetsed asjaolud.
(30)
Kuna pakettreisid ostetakse sageli pikalt ette, võivad ilmneda ettenägematud asjaolud. Seetõttu peaks reisijal olema õigus anda pakettreisileping teatud tingimustel üle teisele reisijale. Sellistel juhtudel tuleks korraldajale hüvitada tema poolt tehtud kulud, näiteks kui alltöövõtja nõuab tasu reisija nime muutmise eest või transpordipileti tühistamise ja uue väljastamise eest.
(31)
Reisijad peaksid samuti saama lõpetada pakettreisilepingu igal ajal enne pakettreisi algust, tasudes selle eest asjakohase ja põhjendatud lõpetamistasu, võttes arvesse eeldatavat kulude kokkuhoidu ja reisiteenuste alternatiivsest kasutamisest tulenevat tulu. Samuti peaks neil olema õigus pakettreisileping lõpetada lõpetamistasu maksmata, kui pakettreisi teenuste osutamist mõjutavad märkimisväärselt vältimatud ja erakorralised asjaolud. Kõnealused asjaolud võivad hõlmata näiteks sõjategevust, muid tõsiseid julgeolekuprobleeme, nagu terrorism, märkimisväärseid ohte inimese tervisele, nagu raske haiguse puhang reisisihtkohas, või loodusõnnetusi, nagu üleujutused, maavärinad, või ilmastikutingimused, mis muudavad võimatuks reisida sihtkohta turvaliselt pakettreisilepingus ette nähtud viisil.“
4
Direktiivi artiklis 1 „Reguleerimisese“ on ette nähtud:
„Käesoleva direktiivi eesmärk on aidata kaasa siseturu nõuetekohasele toimimisele ning kõrgetasemelise ja võimalikult ühtlase tarbijakaitse saavutamisele, ühtlustades liikmesriikide õigus- ja haldusnormide teatavaid aspekte, mis puudutavad reisijate ja ettevõtjate vahel sõlmitud pakettreisilepinguid ja seotud reisikorraldusteenuste lepinguid.“
5
Direktiivi artiklis 3 „Mõisted“ on sätestatud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
12) „vältimatud ja erakorralised asjaolud“ – olukord, mis ei ole sellele viitava poole kontrolli all ja mille tagajärgi ei oleks saanud vältida isegi kõigi mõistlike meetmete võtmise korral;
[…]“.
6
Direktiivi artikli 12 „Pakettreisilepingu lõpetamine ja lepingust taganemise õigus enne pakettreisi algust“ lõigetes 1–4 on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid tagavad, et reisija võib pakettreisilepingu igal hetkel enne pakettreisi algust lõpetada. Kui reisija lõpetab pakettreisilepingu käesoleva lõike kohaselt, võidakse temalt nõuda korraldajale asjakohase ja põhjendatud lõpetamistasu maksmist. Pakettreisilepinguga võidakse kehtestada mõistlikud standardsed lõpetamistasud sõltuvalt sellest, kui palju aega on lepingu lõpetamise hetkel jäänud pakettreisi alguseni ning milline on eeldatav reisiteenuste alternatiivsest kasutamisest tulenev kulude kokkuhoid ja tulu. Standardsete lõpetamistasude puudumisel vastab lõpetamistasu suurus pakettreisi hinnale, millest on maha arvatud reisiteenuste alternatiivsest kasutamisest tulenev kulude kokkuhoid ja tulu. Reisija nõudmisel põhjendab korraldaja lõpetamistasude suurust.
2.   Hoolimata lõikest 1 on reisijal õigus lõpetada pakettreisileping enne pakettreisi algust lõpetamistasu maksmata, kui sihtkohas või selle vahetus läheduses esinevad vältimatud ja erakorralised asjaolud, mis mõjutavad olulisel määral pakettreisi teenuste osutamist või reisijate vedu sihtkohta. Kui pakettreisileping lõpetatakse käesoleva lõike alusel, on reisijal õigus kõikide pakettreisi maksete tagasimaksmisele, kuid mitte täiendavale hüvitisele.
3.   Korraldaja võib pakettreisilepingu lõpetada ja maksta reisijale tagasi kõik pakettreisi eest tehtud maksed täiendavat hüvitist maksmata, juhul kui:
[…]
b)
korraldaja ei saa lepingut täita vältimatute ja erakorraliste asjaolude tõttu ning ta teavitab reisijat lepingu lõpetamisest enne pakettreisi algust põhjendamatu viivituseta.
4.   Korraldaja teeb kõik lõigete 2 ja 3 kohaselt nõutud tagasimaksed või maksab vastavalt lõikele 1 tagasi kõik reisija poolt või nimel pakettreisi eest tehtud maksed, millest on maha arvatud asjaomane lõpetamistasu. Kõnealused tagasimaksed makstakse reisijale põhjendamatult viivitamata ja igal juhul hiljemalt 14 päeva jooksul pakettreisilepingu lõpetamisest arvates.“
7
Direktiivi 2015/2302 artikli 23 lõikes 2 on sätestatud:
„Reisijad ei või loobuda õigustest, mis on neile antud nende siseriiklike meetmete alusel, millega käesolev direktiiv üle võetakse.“
Saksa õigus
8
Tsiviilseadustiku (Bürgerliches Gesetzbuch) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „tsiviilseadustik“) on §‑s 651h „Lepingust taganemine enne pakettreisi algust“ sätestatud:
„1.   Enne pakettreisi algust võib reisija igal ajal lepingust taganeda. Kui reisija lepingust taganeb, ei ole korraldajal enam õigust nõuda selle pakettreisi eest kokku lepitud hinda. Siiski võib korraldaja nõuda mõistlikku hüvitist.
2.   Mõistlikud standardsed hüvitissummad võivad olla lepinguga kindlaks määratud, samuti võivad need olla kindlaks määratud lepingu tüüptingimustega, ja nad põhinevad järgmistel kriteeriumidel:
1)
taganemisest teatamise ja pakettreisi alguse vaheline ajavahemik;
2)
kulud, mida korraldaja eeldatavasti säästab, ja
3)
kõnealuste reisiteenuste teisiti osutamisest oodatav kasu.
Kui standardseid hüvitissummasid lepingus näidatud ei ole, määrab hüvitise summa pakettreisi hind, millest lahutatakse korraldaja säästetavate kulude summa ja samuti summa, mille korraldaja saab kõnealuste reisiteenuste teisiti osutamisest. Reisija nõudmisel on korraldaja kohustatud hüvitise summat põhjendama.
3.   Erandina lõike 1 kolmandast lausest ei tohi korraldaja nõuda hüvitist, kui sihtkohas või selle vahetus läheduses esinevad vältimatud ja erakorralised asjaolud, mis olulisel määral mõjutavad pakettreisi teenuste osutamist või reisijate vedu sihtkohta. Vältimatute ja erakorraliste asjaoludega käesoleva alljaotise tähenduses on tegemist juhul, kui need ei ole niisugusele olukorrale viitava poole kontrolli all ja nende tagajärgi ei oleks saanud vältida isegi kõigi mõistlike meetmete võtmise korral.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
9
Jaanuaris 2020 broneeris QM Kiwi Toursilt endale ja oma abikaasale pakettreisi Jaapanisse, mis pidi toimuma ajavahemikus 3.–12. aprill 2020. Pakettreisi koguhind oli 6148 eurot, millest QM maksis ettemaksena 1230 eurot.
10
Pärast seda, kui Jaapani ametiasutused olid võtnud COVID‑19 puhanguga seoses rea meetmeid, lõpetas QM 1. märtsi 2020. aasta kirjaga pakettreisilepingu COVID‑19ga põhjustatud terviseriski tõttu.
11
Seepeale väljastas Kiwi Tours lõpetamistasu arve lisasummas 307 eurot, mille QM tasus.
12
Jaapan kehtestas 26. märtsil 2020 meetme, millega keelati tema territooriumile sisenemine. QM esitas niisiis Kiwi Toursile lõpetamistasu tagasimaksmise nõude, mida viimane keeldus täitmast.
13
Amtsgericht (esimese astme kohus, Saksamaa), kelle poole QM pöördus tagasimaksmise nõudega, kohustas Kiwi Toursi maksma tagasi kogu tasutud lõpetamistasu. Landgericht (apellatsioonikohus, Saksamaa), kellele Kiwi Toursi esitas apellatsioonkaebuse, jättis selle tagasimaksmise nõude rahuldamata, märkides, et põhikohtuasjas kõnealuse lepingu lõpetamise ajal ei olnud võimalik ex ante hinnangu põhjal asuda seisukohale, et esinevad vältimatud ja erakorralised asjaolud tsiviilseadustiku § 651h lõike 3 tähenduses. QMil ei olnud seega õigust pakettreisilepingut lõpetada lõpetamistasu maksmata.
14
QM esitas kassatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, Bundesgerichtshofile (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim üldkohus), kes märgib, et Landgericht (apellatsioonikohus) leidis apellatsioonimenetluses õigesti, et tingimused, millega on tsiviilseadustiku § 651h lõikes 3 – kusjuures tegemist on direktiivi 2015/2302 artikli 12 riigisisesesse õigusesse ülevõtmiseks vastu võetud sätetega – reguleeritud õigus lõpetada pakettreisileping lõpetamistasu maksmata, on nimelt täidetud, kui enne asjaomase reisi algust tehtud prognoosi põhjal kaasneb selle reisi läbiviimisega olulisi terviseriske reisija jaoks. Sellegipoolest ei vasta hinnang, mille Landgericht (apellatsioonikohus) andis niisuguse riski olemasolule, õigusnormidele. Niisiis ei saa välistada, et seda riski õigesti hinnates oleks Landgericht (apellatsioonikohus) jõudnud järeldusele, et juba põhikohtuasjas kõnealuse reisilepingu lõpetamise kuupäeval oli reis Jaapanisse seotud tõsiste ja raskete riskidega reisijate tervise jaoks.
15
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et Saksa menetlusõiguse normide kohaselt peab ta põhimõtteliselt asja samale Landgerichtile (apellatsioonikohus) tagasi saatma, et viimane teeks sellekohase otsuse. Siiski saaks ta ise teha otsuse Amtsgerichti (esimese astme kohus) otsuse peale esitatud apellatsioonkaebuse suhtes, jättes apellatsioonkaebuse rahuldamata, kui asjaolud, mis tekkisid alles pärast põhikohtuasjas kõne all oleva reisilepingu lõpetamist, on samuti olulised, et hinnata QMi õigust lõpetada oma reisileping lõpetamistasu maksmata. Nimelt ei ole vaidlust selles, et kõnealuse reisi toimumine ei olnud lõppkokkuvõttes võimalik, kuna Jaapani ametiasutused kehtestasid 26. märtsil 2020 seoses COVID‑19 puhanguga meetme, millega keelati tema territooriumile sisenemine.
16
Eelotsusetaotluse esitanud kohus kaldub selles suhtes arvama, et direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõike 2 kohaselt tuleb samuti võtta arvesse asjaolusid, mis on tekkinud alles pärast asjaomase pakettreisilepingu lõpetamist.
17
Kõigepealt on direktiivi artikli 12 lõikes 2 vormiliselt ette nähtud eraldiseisev lõpetamise juhtum, mida ei ole ette nähtud sama artikli lõikes 1, kusjuures sisuliselt on selline eristamine oluline üksnes asjaomase lepingu lõpetamise õiguslike tagajärgede kindlakstegemiseks, kuna artikli 12 lõikes 2 on erandina selle artikli lõikest 1 ette nähtud, et puudub õigus lõpetamistasu maksmisele. Need õiguslikud tagajärjed ei olene aga artikli 12 lõike 2 kohaselt sellest, millistele alustele on asjaomane reisija oma reisi tühistamiseks tuginenud, vaid üksnes sellest, kas reisi toimumist olulisel määral mõjutavad asjaolud on tegelikult olemas.
18
Seejärel olgu märgitud, et seda tõlgendust kinnitab lõpetamistasu maksmise eesmärk, olenemata sellest, kas pidada seda lõpetamistasu „kahjuhüvitisega sarnaseks makseks“ või „asjaomase reisi hinna kompensatsiooniks“. Nimelt juhul, kui pärast sõlmitud pakettreisilepingu lõpetamist ilmneb, et selle reisi läbiviimine on ohus ja et nimetatud reisi korraldaja oleks seega igal juhul olnud kohustatud tagasi maksma kogu sama reisi hinna, isegi kui asjaomane reisija ei oleks oma reisilepingut lõpetanud, ei oleks selle lõpetamisega tekitatud kahju ega õigust saada kompensatsiooni asjaomase reisi hinna eest, kuna sellisel õigusel on mõte vaid siis, kui ilma lepingu lõpetamiseta oleks korraldajal olnud õigus saada reisi eest tasu.
19
Lõpuks räägivad ka tarbijakaitse kaalutlused selle kasuks, et asjaolusid, mis esinesid alles pärast asjaomase pakettreisilepingu lõpetamist, võetakse arvesse. Eelotsusetaotluse esitanud kohus on arvamusel, et reisijate kõrge kaitsetase nõuab ka reisilepingu varajase lõpetamise korral seda, et asjaomane reisija ei pea tegema makseid reisi eest, mille läbiviimine on hiljem ohus. Nimelt võidakse reisijaid ebaselgetes olukordades heidutada aegsasti kasutamast oma õigust lõpetada reisileping lõpetamistasu maksmata. Pealegi ei võimalda selline võimalus lõpetada leping lõpetamistasu maksmata nendel reisijatel spekuleerida algava kriisi edasikestmise üle. Seevastu, kui seada õigus lõpetada leping lõpetamistasu maksmata sõltuvusse lõpetamise kuupäevast, soodustataks sellega just nimelt eelkõige korraldaja spekulatiivset käitumist, keda võib see motiveerida loobuma reisilepingu lõpetamisest kuni reisile napilt eelneva ajani, jättes nii lahtiseks võimaluse, et reisijad tühistavad oma reisi kõigele vaatamata, makstes samal ajal lõpetamistasu, mis oleks korraldajale rahaliselt soodne.
20
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et eespool nimetatud põhjendustele ei heida kahtlust asjaolu, et maksimaalne tagasimaksmise tähtaeg on 14 päeva alates lepingu lõpetamisest, nagu on sätestatud direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõikes 4. Nimelt ei saa sellest sättest järeldada, et lõpetamistasu summa peab olema selle tähtaja möödumisel juba lõplikult kindlaks tehtud. Eelotsusetaotluse kohus leiab samuti, et direktiivi artikli 12 lõikeid 1 ja 2 ei tule tõlgendada nii, et nendes on vastavalt ette nähtud reegel ja erand, kuna nende lõigete eesmärk on pigem luua mõistlik tasakaal reisikorraldaja õiguspärase huvi saada hüvitist ja reisijate kaitse kõrge taseme eesmärgi vahel.
21
Neil asjaoludel otsustas Bundesgerichtshof (liitvabariigi kõrgeim üldkohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [direktiivi 2015/2302] artikli 12 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et [asjaomase pakettreisi]lepingu lõpetamise põhjendatuse hindamisel on määravad vaid sellised vältimatud ja erakorralised asjaolud, mis esinesid juba lepingu lõpetamise kuupäeval, või nii, et arvesse tuleb võtta ka selliseid vältimatuid ja erakorralisi asjaolusid, mis tekivad tegelikult pärast lepingu lõpetamist, kuid enne reisi kavandatud algusaega?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
22
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma küsimusega sisuliselt teada, kas direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et selleks, et teha kindlaks, kas on esinenud „vältimatud ja erakorralised asjaolud“, mis „mõjutavad olulisel määral pakettreisi teenuste osutamist või reisijate vedu sihtkohta“ selle sätte tähenduses, tuleb arvesse võtta üksnes olukorda, mis valitses kuupäeval, mil reisija oma reisilepingu lõpetas, või ka vältimatuid ja erakorralisi asjaolusid, mis esinevad pärast seda kuupäeva, kuid enne asjaomase pakettreisi algust.
23
Sellega seoses tuleb meenutada, et direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõige 2 näeb ette, et „kui sihtkohas või selle vahetus läheduses esinevad vältimatud ja erakorralised asjaolud, mis mõjutavad olulisel määral pakettreisi teenuste osutamist või reisijate vedu sihtkohta“, on reisijal õigus lõpetada pakettreisileping enne pakettreisi algust lõpetamistasu maksmata ja tal on õigus kõikide pakettreisi maksete tagasimaksmisele.
24
Mõiste „vältimatud ja erakorralised asjaolud“ direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõike 2 tähenduses on direktiivi artikli 3 punktis 12 määratletud kui „olukord, mis ei ole sellele viitava poole kontrolli all ja mille tagajärgi ei oleks saanud vältida isegi kõigi mõistlike meetmete võtmise korral“.
25
Direktiivi põhjenduses 31 on selle mõiste ulatust veelgi selgitatud, märkides, et „[k]õnealused asjaolud võivad hõlmata näiteks sõjategevust, muid tõsiseid julgeolekuprobleeme, nagu terrorism, märkimisväärseid ohte inimese tervisele, nagu raske haiguse puhang reisisihtkohas, või loodusõnnetusi, nagu üleujutused, maavärinad, või ilmastikutingimused, mis muudavad võimatuks reisida sihtkohta turvaliselt pakettreisilepingus ette nähtud viisil“.
26
Esimesena tuleneb direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõike 2 sõnastusest, et õigust lõpetada pakettreisileping lõpetamistasu maksmata tuleb tingimata teostada „enne pakettreisi algust“.
27
Kuna selle õiguse kasutamine sõltub tingimusest, et „esinevad vältimatud ja erakorralised asjaolud, mis mõjutavad olulisel määral pakettreisi teenuste osutamist või reisijate vedu sihtkohta“, peab see tingimus tingimata olema täidetud lepingu lõpetamise kuupäeval, see tähendab „enne pakettreisi algust“.
28
Seega tuleb selleks, et hinnata, kas see tingimus on täidetud, ajaliselt lähtuda asjaomase pakettreisilepingu lõpetamise kuupäevast.
29
Järelikult tuleb esiteks osas, milles sama tingimus nõuab „vältimatute ja erakorraliste asjaolude“ esinemist, lugeda see tingimus täidetuks, kui sellised asjaolud tegelikult esinevad asjaomase pakettreisilepingu lõpetamise kuupäeval, mis tähendab, et sel kuupäeval esines olukord, mis vastab direktiivi 2015/2302 artikli 3 punktis 12 määratletud ja selle direktiivi põhjenduses 31 kirjeldatud mõiste „vältimatud ja erakorralised asjaolud“ määratlusele.
30
Teiseks, kuna need asjaolud peavad olema sellised, „mis mõjutavad olulisel määral pakettreisi teenuste osutamist või reisijate vedu sihtkohta“, siis ilmneb see mõju lõplikult alles asjaomase pakettreisi teenuste osutamise jaoks ette nähtud kuupäeval, mistõttu on mõju hindamine tingimata tulevikku suunatud.
31
Sellest järeldub, et taoline hinnang peab põhinema „prognoosil“ seoses tõenäosusega, et asjaomase reisija poolt esile toodud vältimatud ja erakorralised asjaolud on sellised, „mis mõjutavad olulisel määral pakettreisi teenuste osutamist“ direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõike 2 tähenduses.
32
Peale selle tuleb mõju tõenäosuse ja olulisuse hindamisel lähtuda sellise keskmise reisija vaatepunktist, kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, selles mõttes, et taoline reisija võis mõistlikult eeldada, et asjaomase reisija poolt esile toodud vältimatud ja erakorralised asjaolud mõjutavad tõenäoliselt olulisel määral pakettreisi teenuste osutamist või reisijate vedu sihtkohta (vt selle kohta 29. veebruari 2024. aasta kohtuotsus Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:xxx, punkt 71).
33
Mis puudutab teisena mõju, mida võivad selles kontekstis avaldada direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõike 2 tähenduses „vältimatud ja erakorralised asjaolud“, mis esinevad pärast lepingu lõpetamist, siis tuleb asuda seisukohale, et taolisi asjaolusid ei saa arvesse võtta.
34
Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et vastupidi sellele, mida näib väitvat eelotsusetaotluse esitanud kohus, ei saa artikli 12 lõikes 2 ette nähtud õigus lõpetada pakettreisileping lõpetamistasu maksmata sõltuda autonoomsel viisil nii olukorrast, mis valitses selle lepingu lõpetamise kuupäeval, kui ka olukorrast, mis esines pärast kõnealuse lepingu lõpetamist ja enne pakettreisi algust.
35
Nimelt võib nendel erinevatel kuupäevadel valitseva olukorra arvessevõtmine viia vastandlike või isegi sobimatute tulemusteni. Sellise lähenemise kohaselt võib asjaomane reisija omandada õiguse lõpetada pakettreisileping lõpetamistasu maksmata kõigepealt asjaomase lepingu lõpetamise kuupäeval ja seejärel võib ta selle õiguse pärast lepingu lõpetamist tagasiulatuvalt kaotada hiljem aset leidnud sündmuste tõttu. Seevastu võiks viimati nimetatud kuupäeval reisijale selle õiguse andmisest kõigepealt keelduda ja seejärel nende sündmuste tõttu tema puhul seda õigust tunnustada, nagu märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 44.
36
Lisaks kinnitab direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõike 2 kontekst selle sätte tõlgendust, mida on mainitud käesoleva kohtuotsuse punktis 33, kuna selle artikli 12 lõike 2 ja lõike 1 vaheline suhe annab tunnistust käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis kirjeldatud lahenduse vastuolulisusest. Nimelt, kuigi need kaks sätet annavad reisijale kaks eraldiseisvat lõpetamisõigust, võib asjaomase pakettreisilepingu üks ja sama lõpetamine sõltuvalt olukorra muutumisest pärast selle reisilepingu lõpetamist kuuluda nendest kahest sättest emma-kumma – esimese või teise – kohaldamisalasse.
37
Seega tuleb selleks, et hinnata, kas asjaomane pakettreisileping lõpetati „vältimatutel ja erakorralistel asjaoludel“ direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõike 2 tähenduses, arvesse võtta konkreetset kuupäeva.
38
Teiseks, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktis 29 tuvastatust, on selleks kuupäevaks aga asjaomase reisilepingu lõpetamise kuupäev.
39
Selles kontekstis tuleb kolmandaks märkida, et direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõike 2 tõlgendus, mille kohaselt on välistatud, et arvesse võib võtta asjaomase reisilepingu lõpetamisest hilisemat kuupäeva, on vajalik mitmel põhjusel.
40
Kõigepealt, kui nõustuda, et selles sättes ette nähtud õiguse lõpetada pakettreisileping lõpetamistasu maksmata kasutamine asjaomase reisija poolt sõltub tingimusest, mille täitmise saab lõppkokkuvõttes alles tagantjärele tuvastada, siis muudaks see nimetatud reisija jaoks juhuslikuks seose, mille nimetatud säte loob taolise lõpetamise ning „vältimatute ja erakorraliste asjaolude“ esinemise vahel sama sätte tähenduses.
41
Seejärel tuleb märkida, et direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõige 4 paneb pakettreisi korraldajale kohustuse maksta asjaomasele reisijale kõik pakettreisi maksed tagasi põhjendamatult viivitamata ja „igal juhul“ hiljemalt 14 päeva jooksul pakettreisilepingu lõpetamisest arvates, muu hulgas pärast lõpetamistasuta lõpetamist, mis on ette nähtud direktiivi artikli 12 lõikes 2. Selle tähtaja eesmärk on tagada, et asjaomane reisija saab varsti pärast lepingu lõpetamist uuesti vabalt käsutada summat, mille ta oli pakettreisi eest tasumiseks välja maksnud (8. juuni 2023. aasta kohtuotsus UFC – Que choisir ja CLCV, C-407/21, EU:C:2023:449, punkt 30).
42
Sellise maksimumtähtaja kehtestamine viitab sellele, et korraldajal peaks põhimõtteliselt olema võimalik vahetult pärast asjaomase pakettreisilepingu lõpetamist ja seega olukorra hilisemat arengut ära ootamata kindlaks teha, kas see, et sama reisija tugineb õigusele lõpetada oma pakettreisileping lõpetamistasu maksmata, on põhjendatud või mitte, ning kui see on nii, siis võtma vajalikud meetmed tagamaks, et kõik pakettreisi maksed makstakse tagasi ettenähtud tähtaja jooksul.
43
Viimaseks kinnitab sellist tõlgendust direktiivi 2015/2302 eesmärk, mis selle artikli 1 kohaselt seisneb eelkõige tarbijakaitse kõrge taseme tagamises.
44
Nimelt, kuna selle direktiivi artikli 12 lõige 2 annab juhul, kui esinevad „vältimatud ja erakorralised asjaolud“, asjaomasele reisijale endale õiguse leping lõpetada, mis on sõltumatu asjaomasel korraldajal selle direktiivi artikli 12 lõike 3 alusel olevast õigusest, siis on selleks, et reisija saaks tõhusalt tugineda oma õigusele, ühest küljest oluline, et tal oleks lõpetamise kuupäeval võimalik hinnata, kas selle õiguse kasutamist reguleerivad tingimused on täidetud.
45
Seevastu, kui seada nimetatud õiguse kasutamise võimalus sõltuvusse pärast lepingu lõpetamisest teatamist toimuvatest muutustest, jätaks see kestma ebaselge olukorra, mis laheneks alles pakettreisi alguseks ette nähtud kuupäeval.
46
Teisest küljest on küll tõsi, et direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõikes 2 ette nähtud õiguse lõpetada pakettreisileping lõpetamistasu maksmata teostamisel nende muutuste otsustavaks pidamine, mis leiavad aset pärast selle lepingu lõpetamist, kuid enne asjaomase pakettreisi algust, võib parandada asjaomase reisija kaitset juhul, kui need muutused lõppkokkuvõttes tegelikult takistavad selle lepingu täitmist. Siiski vastab samavõrra tõele vastupidine, kui pärast sama lepingu lõpetamist selguks, et pakettreisilepingu teenuseid saab siiski osutada, kuna asjaomane olukord ootamatult paranes. Viimati nimetatud juhul jäetaks see reisija nimelt ilma igasugusest õigusest lõpetada oma pakettreisileping lõpetamistasu maksmata, ja seda isegi siis, kui reisija oleks oma reisilepingu lõpetamise kuupäeval tuginenud mõistlikule prognoosile sellise takistuse tõenäosusest.
47
Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotluse esitanud kohtu selgitustest, et põhikohtuasjas soovis asjaomane reisija, tuginedes COVID‑19 järkjärgulisele puhangule või isegi pandeemiale kui „vältimatutele ja erakorralistele asjaoludele“ direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõike 2 tähenduses, lõpetada oma pakettreisilepingu lõpetamistasu maksmata.
48
Euroopa Kohus on selles suhtes otsustanud, et niisugust üleilmset tervisekriisi nagu COVID‑19 pandeemia tuleb sellisena pidada mõiste „vältimatud ja erakorralised asjaolud“ alla kuuluvaks direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõike 2 tähenduses (8. juuni 2023. aasta kohtuotsus UFC – Que choisir ja CLCV, C‑407/21, EU:C:2023:449, punkt 45).
49
Eeltoodut arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 2015/2302 artikli 12 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et selleks, et teha kindlaks, kas on esinenud „vältimatud ja erakorralised asjaolud“, mis „mõjutavad olulisel määral pakettreisi teenuste osutamist või reisijate vedu sihtkohta“ selle sätte tähenduses, tuleb arvesse võtta üksnes olukorda, mis valitses kuupäeval, mil reisija oma reisilepingu lõpetas.
Kohtukulud
50
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2015. aasta direktiivi (EL) 2015/2302, mis käsitleb pakettreise ja seotud reisikorraldusteenuseid ning millega muudetakse määrust (EÜ) 2006/2004 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/83/EL ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 90/314/EMÜ, artikli 12 lõiget 2
tuleb tõlgendada nii, et
selleks, et teha kindlaks, kas on esinenud „vältimatud ja erakorralised asjaolud“, mis „mõjutavad olulisel määral pakettreisi teenuste osutamist või reisijate vedu sihtkohta“ selle sätte tähenduses, tuleb arvesse võtta üksnes olukorda, mis valitses kuupäeval, mil reisija oma reisilepingu lõpetas.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.