62022TJ0245_RES
Kohtuasi T‑245/22
PGTEX Morocco
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu (kümnes koda laiendatud koosseisus) 4. detsembri 2024. aasta otsus
Dumping – Hiinast pärit teatavate kootud või nõeltöödeldud klaaskiust kangaste impordi suhtes kehtestatud lõpliku tasakaalustava dumpinguvastase tollimaksu laiendamine samadele toodetele, mis on lähetatud Marokost – Meetmetest kõrvalehoidmise uurimine – Meetmetest kõrvalehoidmine – Euroopa – Vahemere piirkonna leping, millega luuakse assotsiatsioon EÜ ja Maroko vahel – Määruse (EL) 2016/1036 artikli 22 punkt a – Võimu kuritarvitamine – Kõrvalehoidmise tuvastamiseks vajalikud tingimused – Määruse 2016/1036 artikkel 13 – Muutus, mis tuleneb tavast, protsessist või toimingust, millel ei ole piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust peale tollimaksu kehtestamise – Kokkupanek – Valmistamine – Mõiste „lisandväärtus“ – Samasugune importtoode ja/või selle osad, mida endiselt subsideeritakse – Õigusnormi rikkumine – Ilmne hindamisviga – Diskrimineerimiskeelu põhimõte – Võrdne kohtlemine – Hea halduse põhimõte – Määruse 2016/1036 artikli 18 lõiked 1 ja 3 – Kättesaadavate faktide kasutamine
Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Meetmetest kõrvalehoidmine – Dumpinguvastase tollimaksu laiendamine – Lõpliku dumpinguvastase tollimaksu laiendamine impordile, mis on lähetatud liiduga assotsiatsioonilepingu sõlminud riigist – Lubatavus – Tingimused
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1036, põhjendus 20 ja artikkel 13; komisjoni määrus 2022/302)
(vt punktid 40–43 ja 45–53)
Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Meetmetest kõrvalehoidmine – Mõiste – Kolmandate riikide ja liidu vahelise kaubanduse struktuuri muutus – Muutus, mis tuleneb tavast, protsessist või toimingust, millel ei ole piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust – Tootmiskoha rajamine toote jaoks, mis sarnaneb toodetele, mille suhtes kehtib dumpinguvastane tollimaks muus riigis kui see, kust see toode pärit on – Ajaline kokkulangevus tollimaksu kehtestamiseni viinud dumpinguvastase uurimise algatamise ja nimetatud tootmiskoha rajamise vahel – Eeldus, et kavatsetakse vältida kehtiva dumpinguvastase tollimaksu kohaldamist – Tõendamiskoormis
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1036, artikli 13 lõige 1; komisjoni määrus 2022/302, põhjendus 67)
(vt punktid 78–89)
Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Meetmetest kõrvalehoidmine – Kokkupanek – Mõiste – Valmistamine – Hõlmamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1036, artikli 13 lõike 1 kolmas lõik ja neljanda lõigu punkt d ning lõike 2 punkt b; komisjoni määrus 2022/302, põhjendused 73, 74 ja 76)
(vt punktid 109–117)
Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Meetmetest kõrvalehoidmine – Kokkupanek – Mõiste – Hindamiskriteeriumid
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1036, artikli 13 lõike 1 kolmas lõik ja lõige 2; komisjoni määrus 2022/302, põhjendused 73, 74 ja 76)
(vt punktid 120 ja 121)
Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Meetmetest kõrvalehoidmine – Kokkupanek – Riigist, mille suhtes meetmeid kohaldatakse, pärinevad osad, mis moodustavad vähemalt 60% kokkupandava toote osade koguväärtusest – Erand – Sissetoodud osadele lisandunud väärtus, mis moodustab rohkem kui 25% tootmiskuludest – Mõiste „lisandväärtus“ – Ulatus – Väljaarvutamine – Tootmiskulud – Kohandamine – Kriteeriumid – Tegeliku tootmisvõimsuse rakendamise määra arvesse võtmine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1036, artikli 2 lõige 5 ja artikli 13 lõike 2 punkt b; komisjoni määrus 2022/302, põhjendused 77–80, 82, 83, 88 ja 90–91)
(vt punktid 150–172)
Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Meetmetest kõrvalehoidmine – Kokkupanek – Sissetoodud osadele lisandunud väärtuse kindlaksmääramine – Tootmiskulude kohandamine – Lubatavus – Tootmiskulude kohandamata jätmine kahjumarginaali kindlaksmääramisel dumpinguvastases uurimises – Võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumine – Puudumine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1036, artikli 2 lõige 5 ja artikli 13 lõike 2 punkt b; komisjoni määrus 2022/302, põhjendused 77–80, 82, 83, 88 ja 90–91)
(vt punkt 179)
Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Meetmetest kõrvalehoidmine – Uurimise kulg – Kättesaadavate faktide kasutamine, kui ettevõtja keeldub koostööd tegemast – Tingimused – Vajaliku teabega tutvumise võimaldamisest keeldumine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1036, artikli 13 lõige 3 ning artikli 18 lõiked 1, 4 ja 5; komisjoni määruse 2022/302 põhjendused 36, 37 ja 39–41)
(vt punktid 198–208 ja 210)
Kokkuvõte
Üldkohus jättis rahuldamata Hiina kontserni PGTEX kuuluva Maroko äriühingu hagi, millega paluti tühistada rakendusmäärus 2022/302 (
1
), millega laiendatakse teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit kootud ja/või nõeltöödeldud klaaskiust kangaste (edaspidi „klaaskiust kangad“) impordi suhtes kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu Marokost lähetatud klaaskiust kanga impordile. Sellega seoses täpsustas Üldkohus Euroopa Komisjoni võimalust laiendada Hiina Rahvavabariigi suhtes kehtestatud dumpinguvastast tollimaksu samasuguste toodete impordile kolmandast riigist, kellega Euroopa Liit on sõlminud assotsiatsioonilepingu, kui kehtivatest meetmetest hoitakse kõrvale.
Pärast komisjoni talituste poolt läbi viidud dumpinguvastast uurimist võttis komisjon 2020. aastal vastu rakendusmääruse 2020/492 (
2
), millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist ja Egiptusest pärit klaaskiust kangaste impordi suhtes.
Liidu klaaskiust kanga tootjate liidu Tech-Fab Europe eV taotlusel algatas komisjon 2021. aastal uurimise seoses võimaliku kõrvalehoidmisega kõnealustest dumpinguvastastest meetmetest sama toote Marokost lähetatud impordi abil, olenemata sellest, kas päritolumaana on deklareeritud Maroko või mitte. Uurimise tulemusel võttis komisjon vastu vaidlustatud rakendusmääruse.
Esitatud hagis palus hageja PGTEX Morocco, kes on klaaskiust kangaid tootev ja liitu importiv Maroko äriühing, vaidlustatud rakendusmäärus teda puudutavas osas tühistada. Eelkõige viitas ta Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahel sõlmitud assotsiatsioonilepingu (
3
) rikkumisele. Ta vaidles vastu ka järeldusele, et tema tootmiskoha rajamiseks Marokos ei olnud muud piisavat põhjendust või majanduslikku õigustust peale dumpinguvastase tollimaksu kehtestamise, ning hageja poolt Marokos kasutatava tootmisprotsessi kvalifitseerimisele „kokkupanekuks“.
Üldkohtu hinnang
Assotsiatsioonileping ja võimalus kohaldada määruse 2016/1036 (
4
)artiklis 13 ette nähtud meetmetest kõrvalehoidmist käsitlevaid norme
Esimesena analüüsis Üldkohus, kas komisjon võis kasutada dumpinguvastase alusmääruse artiklis 13 ette nähtud meetmetest kõrvalehoidmise vastaseid norme, et laiendada Hiinast pärit klaaskiust kanga impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastaseid tollimakse Marokost pärit samasuguste toodete impordile, jättes tähelepanuta asjaolu, et liit on sõlminud Marokoga assotsiatsioonilepingu.
Sellega seoses märkis Üldkohus, et assotsiatsioonileping ja dumpinguvastase alusmääruse artikkel 13 on liidu kaubanduspoliitika kaks vahendit, millel on erinev eesmärk ja loogika. Esimene neist on nimelt koostöövahend, mille eesmärk on edendada Marokost pärit kaupade vaba liikumist liidus, kaotades eelkõige tollimaksud ja samaväärse toimega maksud. Teine meede on kaubanduse kaitsevahend, mille eesmärk on kohaldada sanktsioone selliste ebaausate kaubandustavade kasutamise eest, mis võivad piirata kolmandate riikide suhtes juba kehtestatud dumpinguvastaste meetmete tõhusust, võimaldades institutsioonidel teatud tingimustel laiendada neid dumpinguvastaseid meetmeid eelkõige mõnest teisest riigist pärit samasuguste toodete impordile, et vältida dumpinguvastaste meetmetest kõrvalehoidmist.
Kuna komisjon leidis kõnealusel juhul, et PGTEX Group kasutas Maroko territooriumi, et hoida kõrvale Hiinast pärit klaaskiust kangaste impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastasest tollimaksust, laiendas ta vaidlustatud rakendusmäärusega seda dumpinguvastast tollimaksu Marokost lähetatud klaaskiust kangastele. Sel viisil laiendatud tollimaksu, mille ainus eesmärk on tagada Hiina Rahvavabariigi suhtes kehtestatud dumpinguvastase tollimaksu tõhusus, ei saa eristada sellest tollimaksust, mida see täiendab. Nii pidas komisjon vaidlustatud rakendusmääruses silmas PGTEX Groupi kuuluvaid Hiina ettevõtjaid, et takistada neil Hiinast pärit klaaskiust kangaste impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastasest tollimaksust kõrvalehoidmiseks kasutada Maroko territooriumi.
Sellega seoses märkis Üldkohus, et Maroko ja liidu vahel sõlmitud assotsiatsioonileping ei keela liidul kasutada meetmetest kõrvalehoidmise vastaseid meetmeid, et takistada sellist tegevust nagu eespool kirjeldatud, kui kõik dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 kohaldamise tingimused on täidetud. Teistsugune tõlgendus võiks jätta liidu ilma kaubanduse kaitsevahendist, mis on liidu tootmisharu tõhusa kaitse tagamisel otsustava tähtsusega, ja muuta Maroko „vabatsooniks“, kus kaubandusettevõtjad võiksid teha kõikvõimalikke toiminguid dumpinguvastastest meetmetest kõrvalehoidmiseks, mis oleks vastuolus Maroko ja liidu poolt assotsiatsioonilepingu raames võetud vastastikuste kohustustega.
Seetõttu leidis Üldkohus, et komisjon ei teinud viga, kui ta lähtus dumpinguvastase alusmääruse artiklis 13 ette nähtud kõrvalehoidmise vastastest normidest.
Dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 kohaldamise tingimuste hindamine kõnealuses asjas
Teisena tuletas Üldkohus ühelt poolt meelde, et dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 lõike 1 kohaselt on kõrvalehoidmise esinemise tuvastamiseks esiteks vaja, et kolmanda riigi ja liidu või meetmetele allutatud riigi äriühingute ja liidu vaheline kaubandusstruktuur oleks muutunud, ning teiseks, et see muutus tuleneks tavast, protsessist või toimingust, millel ei ole muud piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust peale tollimaksu kehtestamise (
5
). Teiselt poolt kuulub toote kokkupanek liidus või kolmandas riigis sama sätte neljanda lõigu kohaselt nende tavade, protsesside või toimingute hulka, mis võivad kujutada endast kõrvalehoidmist.
Kõnealusel juhul analüüsis komisjon pärast seda, kui ta oli tuvastanud, et klaaskiust kanga ekspordi suurenemine Marokost liitu kujutab endast kaubandusstruktuuri muutumist Maroko ja liidu vahel, teist tingimust, mille täidetus on vajalik, et saaks tuvastada meetmetest kõrvalehoidmise, ja mis on seotud hageja tootmiskoha rajamisega Marokos.
Sellega seoses märkis Üldkohus esiteks, et komisjon ei teinud viga, kui ta järeldas, et klaaskiust kanga tootmiskoha rajamiseks Marokos ei olnud piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust peale soovi kehtivast dumpinguvastasest tollimaksust kõrvale hoida.
Nimelt tehti selle tootmiskoha rajamise otsus 2019. aasta märtsis ehk vahetult pärast seda, kui algatati dumpinguvastane uurimine, mille tulemusel kehtestati Hiina klaaskiust kanga impordile dumpinguvastane tollimaks, ning rajamine viidi lõpule 2019. aasta oktoobris ehk seitse kuud pärast uurimise algatamist.
Ent selline ajaline kokkulangevus dumpinguvastase uurimise algatamise ja hageja tootmiskoha rajamise vahel Marokos võib kohtupraktika kohaselt õigustada eeldust, et tootmistehase rajamise eesmärk riigis, kust kaupa eksporditakse, on vältida kaubanduspoliitiliste meetmete kohaldamist.
Sellise ajalise kokkulangevuse korral peab asjaomane ettevõtja esitama tõendid, et tootmiskoha rajamiseks riigis, kust kaupa eksporditakse, on muu mõistlik põhjus kui soov vältida kõnealustest meetmetest tulenevaid tagajärgi. Seega pidi hageja tõendama, et tema tootmiskoha rajamine Marokos oli põhjendatud ja majanduslikult õigustatud muude põhjustega kui kõnealustest dumpinguvastastest meetmetest kõrvalehoidmine, kuid kõnealusel juhul ta seda ei tõendanud.
Lisaks väitis hageja ekslikult, et komisjon rikkus kohustust uurida hoolikalt ja erapooletult kõiki asjas tähtsust omavaid asjaolusid, kuna komisjon analüüsis hageja esitatud tõendeid nõuetekohaselt ja järeldas õigesti, et need ei suutnud komisjoni järeldust kahtluse alla seada.
Teiseks ei teinud komisjon viga ega rikkunud dumpinguvastase alusmääruse artiklit 13, kui ta järeldas, et Marokos kasutatav klaaskiust kanga tootmisprotsess kujutab endast valmistamist, mis kuulub mõiste „kokkupanek“ alla selle sätte tähenduses.
Kõnealuses asjas analüüsis Üldkohus mainitud sätet grammatiliselt, kontekstuaalselt ja teleoloogiliselt, et teha kindlaks, kas mõistet „kokkupanek“ tuleb – nagu soovitas komisjon – tõlgendada laialt nii, et see hõlmab ka valmistamistoiminguid, või – nagu väidab hageja – kitsalt nii, et viimati nimetatud toimingud ei kuulu mõiste „kokkupanek“ alla.
Ta märkis sellega seoses, et dumpinguvastases alusmääruses ei ole määratletud ei mõistet „kokkupanek“ ega mõistet „valmistamine“. Samuti ei ole selles täpsustatud, kas viimati nimetatud toimingud kuuluvad mõiste „kokkupanek“ alla.
Mis puudutab konteksti, siis ei ole valmistamist nimetatud nende tavade, protsesside või toimingute hulgas, mis võivad endast kujutada meetmetest kõrvalehoidmist dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 lõike 1 tähenduses. Selle sätte (
6
) lõike 2 punktis b, milles on täpsustatud, millistel tingimustel loetakse kokkupanek kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmiseks, on siiski viidatud „valmistamisele“. Selline viide annab aga alust eeldada, et valmistamistoiminguid võib tõlgendada kokkupaneku väljendusvormina.
Ühelt poolt on see tõlgendus kooskõlas meetmetest kõrvalehoidmist käsitlevate liidu õigusnormide eesmärgiga, milleks on tagada liidu võetud dumpinguvastaste meetmete tõhusus ja vältida nendest kõrvalehoidmist, ja teiselt poolt kinnitab seda asjaolu, et seadusandja soovis jätta liidu institutsioonidele laia kaalutlusruumi meetmetest kõrvalehoidmise määratlemisel.
Viimaks, hageja viidatud asjaolud, nagu klaaskiust kanga tootmisprotsessi keerukus, ei mõjuta Marokos toimuva klaaskiust kanga tootmisprotsessi kvalifitseerimist kokkupanekuks või valmistamiseks. Selleks et kokkupanemine võiks endast kujutada kõrvalehoidmist, on dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 lõikes 2 nimelt viidatud selliste kasutatud osade osakaalule, mis on pärit riigist, mille suhtes meetmeid kohaldatakse, ja kokkupanekuga nendele osadele lisandunud väärtusele.
Kolmandaks, mis puudutab kokkupanekuga lisandunud väärtuse kindlaksmääramist dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 lõike 2 punkti b tähenduses, siis ei teinud komisjon ilmset hindamisviga ega rikkunud seda sätet, kui ta kohandas hageja arvutatud amortisatsioonikulusid, võttes arvesse tegelikku tootmisvõimsuse rakendamise määra aruandeperioodil, ning jättis kõrvale kolm hageja väljapakutud muud lisandväärtuse arvutamise meetodit.
Sellega seoses märkis Üldkohus, et nii dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 kontekst kui ka eesmärk nõuavad, et kokkupanekuga lisandunud väärtuse arvutamisel võetaks arvesse üksnes klaaskiust kanga tegeliku tootmisega seotud kulusid või isegi ainult nende masinate amortisatsiooni- ja rendikulusid, mida tõesti kasutati aruandeperioodil tegelikult sissetoodud osade tootmiseks.
Kõnealusel juhul andis hageja komisjonile teada amortisatsioonikuludest, mis olid arvutatud kõigi tema masinate teoreetilise maksimumvõimsuse alusel. Kuna komisjon leidis, et need amortisatsiooni- ja rendikulud ei saa usutavalt kajastada sissetoodud osadele lisandunud väärtust, tegi ta vajalikud kohandused. Selleks kasutas ta seda tootmisvõimsuse rakendusmäära, mille hageja oli esitanud ja mida hageja ei ole vaidlustanud.
Võttes aga arvesse, et nii amortisatsioonikulu, mille hageja arvutas oma masinate teoreetilise maksimumvõimsuse alusel, kui ka tootmisvõimsuse rakendamine arvutati sama arvu klaaskiust kanga tootmise masinate alusel, nagu need oleksid töötanud kogu aruandeperioodi jooksul, ei kujuta asjaolu, et ühte kasutati teise kohandamiseks, endast faktiviga.
Mis puudutab muid lisandväärtuse arvutamise meetodeid, mille hageja komisjonile välja pakkus, siis leidis komisjon õigesti, et need ei oleks võimaldanud paremini kajastada sissetoodud osadele lisandunud väärtust.
Neljandaks ei rikkunud komisjon diskrimineerimiskeelu ja võrdse kohtlemise põhimõtteid, kui ta tegi lisandväärtuse kindlaksmääramiseks eespool viidatud kohandused, kuigi kahjumarginaali arvutamisel ei kohandanud ta liidu tootmisharu tootmiskulusid, vaatamata järeldusele, et tootmisvõimsuse rakendamise määr oli vähene.
Nimelt toimuvad tootmiskulude arvessevõtmine liidu tootmisharule dumpinguhinnaga impordi tõttu tekitatud kahju marginaali arvutamiseks ja tootmiskulude arvessevõtmine sissetoodud osadele kokkupanemise või valmistamise käigus lisandunud väärtuse arvutamiseks, et teha kindlaks, kas dumpinguvastastest meetmetest hoitakse kõrvale, erinevas kontekstis ja erinevatel eesmärkidel. Hageja oleks aga pidanud selgitama, kuidas komisjon sai nende kulude teistsuguse arvesse võtmisega rikkuda diskrimineerimiskeelu ja võrdse kohtlemise põhimõtteid, kuid kõnealusel juhul hageja seda ei teinud.
Kuna komisjon analüüsis hoolikalt ja erapooletult kõiki kõnealuses asjas tähtsust omavaid asjaolusid ning võttis kulude kohandamisel arvesse hageja selgitusi masinate kasutamise ja rendikulude kohta, lükkas Üldkohus tagasi ka etteheite, et on rikutud õigust heale haldusele.
Kättesaadavate faktide kasutamine
Viimasena analüüsis Üldkohus väidet, millega hageja heitis komisjonile ette dumpinguvastase alusmääruse artikli 18 rikkumist, kuna komisjon kasutas kättesaadavaid fakte, olgugi et hageja oli esitanud komisjoni nõutud teabe.
Selle sätte lõike 1 kohaselt võib komisjon dumpinguvastase uurimise käigus kasutada kättesaadavaid fakte ühe või mitme huvitatud isiku esitatud andmete asemel, kui huvitatud isik ei võimalda juurdepääsu vajalikule teabele või ei esita vajalikku teavet või märkimisväärselt takistab uurimist.
Kõnealusel juhul nähtus vaidlustatud rakendusmäärusest, et komisjon kasutas oma analüüsi lähtepunktina hageja esitatud müügi- ja kuluandmeid. Samuti kasutas ta statistilisi andmeid, et korvata hageja poolt liitu suunatud eksportmüügi mahu kohta esitatud teabe ebausaldusväärsust ja teha kindlaks, kas kaubandusstruktuur oli muutunud, millele hageja vastu ei vaidle. Seevastu ei kasutanud ta kättesaadavaid fakte kokkupaneku või valmistamise olemasolu tõendamiseks.
Seetõttu lükkas Üldkohus selle väite tulemusetuse tõttu tagasi.
Kõigi nende kaalutluste alusel jättis Üldkohus hagi tervikuna rahuldamata.
(
1
)	Komisjoni 24. veebruari 2022. aasta rakendusmäärus (EL) 2022/302, millega laiendatakse teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit kootud ja/või nõeltöödeldud klaaskiust kangaste (edaspidi „klaaskiust kangad“) impordi suhtes rakendusmäärusega (EL) 2020/492 (mida on muudetud rakendusmäärusega (EL) 2020/776) kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu Marokost lähetatud klaaskiust kanga impordile, olenemata sellest, kas kõnealused tooted on deklareeritud Marokost pärinevana või mitte, ja lõpetatakse uurimine, milles käsitletakse võimalikku kõrvalehoidmist Egiptusest pärit teatavate kootud ja/või nõeltöödeldud klaaskiust kangaste impordi suhtes rakendusmäärusega (EL) 2020/492 kehtestatud dumpinguvastastest meetmetest Marokost lähetatud impordi vahendusel, olenemata sellest, kas kõnealused tooted on deklareeritud Marokost pärinevana või mitte (ELT 2022, L 46, lk 49, edaspidi „vaidlustatud rakendusmäärus“).
(
2
)	Komisjoni 1. aprilli 2020. aasta rakendusmäärus (EL) 2020/492, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks Hiina Rahvavabariigist ja Egiptusest pärit teatavate kootud ja/või nõeltöödeldud klaaskiust kangaste impordi suhtes (ELT 2020, L 108, lk 1).
(
3
)	Euroopa – Vahemere piirkonna leping, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel (EÜT 2000, L 70, lk 2; ELT eriväljaanne 11/33, lk 3) (muudetud redaktsioonis; edaspidi „assotsiatsioonileping“).
(
4
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määrus (EL) 2016/1036 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed (ELT 2016, L 76, lk 21; edaspidi „dumpinguvastane alusmäärus“).
(
5
)	Kaks ülejäänud tingimust on selliste tõendite olemasolu, mis näitavad, et liidu tootmisharu kannab kahju või et dumpinguvastase tollimaksu parandav mõju on samasuguse toote hindade või koguste tõttu ohustatud, ning selliste tõendite olemasolu, mis annavad tunnistust dumpingust võrreldes samasuguste toodete puhul varem kindlaksmääratud normaalväärtustega.
(
6
)	Selle sätte kohaselt käsitatakse liidus või kolmandas riigis toimuvat kokkupanekut kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmisena, kui „b) osad moodustavad vähemalt 60% kokkupandava toote osade koguväärtusest, kusjuures meetmetest kõrvalehoidmisena ei käsitleta juhtumeid, kui kokkupanemise või valmistamise ajal sissetoodud osadele lisandunud väärtus moodustab rohkem kui 25% tootmiskuludest“.