62012CD0334_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑334/12 RX
par pirmā ģenerāladvokāta 2012. gada 6. jūlija ierosinājumu pārskatīt lietu saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 62. pantu.
TIESA (Reglamenta 123.b pantā paredzētā īpašā palāta)
šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [ V. Skouris ], palātu priekšsēdētāji A. Ticano [ A. Tizzano ], [ J. N. Cunha Rodrigues ], K. Lēnartss [ K. Lenaerts ] (referents) un Ž. K. Bonišo [ J.‑C. Bonichot ],
pieņem šādu lēmumu.
Lēmums
Sprieduma pamatojums
1. Pirmā ģenerāladvokāta ierosinājums ir pārskatīt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (apelācijas palāta) 2012. gada 19. jūnija spriedumu lietā T‑234/11 P Arango Jaramillo u.c./EIB (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru tā noraidījusi Arango Jaramillo un 34 citu Eiropas Investīciju bankas (EIB) darbinieku (turpmāk tekstā visi kopā – “prasītāji”) apelācijas sūdzību par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 4. februāra rīkojumu lietā F‑34/10 Arango Jaramillo u.c./EIB (Krājumā‑CDL vēl nav publicēts), ar kuru, pirmkārt, nokavējuma dēļ noraidīta viņu prasība atcelt viņu algu paziņojumus par 2010. gada februāri, ciktāl ar tiem ieviesti EIB lēmumi par viņu iemaksu pensiju sistēmā paaugstināšanu, kā arī, otrkārt, piespriest EIB atlīdzināt zaudējumus.
Lietas priekšvēsture
2. No iepriekš minētā sprieduma lietā Arango Jaramillo u.c./EIB izriet, ka kopš 2007. gada 1. janvāra EIB darbinieku algas paziņojumi vairs netiek sagatavoti, kā parasti, papīra formātā, bet gan elektroniski. Turpmāk tie ik mēnesi tiek ievadīti EIB informācijas sistēmā “Peoplesoft”, un ikviens darbinieks tos var aplūkot no sava darba datora.
3. Sestdien, 2010. gada 13. februārī algas paziņojumi par 2010. gada februāri tika ievadīti informācijas sistēmā “Peoplesoft”. Šajos paziņojumos salīdzinājumā ar 2010. gada janvāri bija vērojama iemaksas pensiju sistēmā likmes paaugstināšanās – paaugstināšanās, kas izriet no EIB pieņemtajiem lēmumiem saistībā ar tās darbinieku pensiju sistēmas reformu.
4. 2010. gada 26. maijā prasītāji cēla prasību Civildienesta tiesā, prasot, pirmkārt, atcelt viņu algas paziņojumus par 2010. gada februāri un, otrkārt, piespriest EIB atlīdzināt morālo kaitējumu, to nosakot simbolisku – viena euro apmērā.
5. Ar atsevišķu Civildienesta tiesas kancelejā iesniegtu dokumentu EIB šai tiesai lūdza lemt par prasības nepieņemamību, nemaz neaplūkojot lietu pēc būtības.
6. Ar iepriekš minēto rīkojumu lietā Arango Jaramillo u.c./EIB Civildienesta tiesa prasību noraidīja kā nepieņemamu. Tā būtībā nosprieda, ka termiņš, kas šīs prasības celšanai aizsākās pirmdienā, 2010. gada 15. februārī, ievērojot termiņa pagarinājumu par desmit dienām attāluma dēļ, ir beidzies pirmdienā, 2010. gada 25. maijā, tādēļ prasītāju celtā prasība, ko Civildienesta tiesas kanceleja elektroniski ir saņēmusi tikai 2010. gada 26. maijā plkst. 00:00, ir uzskatāma par celtu novēloti un tādējādi – par nepieņemamu.
7. Prasītāji par šo rīkojumu Eiropas Savienības Vispārējā tiesā iesniedza apelācijas sūdzību, kas ar iepriekš minēto spriedumu lietā Arango Jaramillo u.c./EIB tika noraidīta.
8. Minētā sprieduma 22.–25. punktā Eiropas Savienības Vispārējā tiesa būtībā atgādināja judikatūru, saskaņā ar kuru, tā kā strīdos starp EIB un tās darbiniekiem nav neviena noteikuma par piemērojamajiem termiņiem prasības celšanai, šādas prasības ir ceļamas saprātīgā termiņā. Uzskatīdama, ka Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 91. panta 3. punktā paredzētais triju mēnešu termiņš strīdos starp Eiropas Savienības iestādēm un tās ierēdņiem vai darbiniekiem ir “atbilstošs salīdzinājuma kritērijs”, jo šie strīdi pēc savas būtības ir līdzīgi iekšējiem strīdiem starp EIB un tās darbiniekiem saistībā ar pirmās minētās pieņemtajiem tiesību aktiem, kas otriem minētajiem ir nelabvēlīgi un kurus tie lūdz atcelt, tā šī sprieduma 27. punktā, pamatojoties uz dažiem agrākiem spriedumiem, nosprieda, ka šāda termiņa ievērošana principā ir uzskatāma par saprātīgu.
9. Minētajā 27. punktā Eiropas Savienības Vispārējā tiesa no tā izsecināja, ka “ a contrario [..] jebkura EIB darbinieka prasība, kas celta pēc triju mēnešu termiņa, kas pagarināts vēl par desmit dienām attāluma dēļ, principā ir jāuzskata par nesaprātīgā termiņā celtu prasību”. Tā piebilda, ka šāda interpretācija ir pieļaujama, “jo tikai strikta procesuālo noteikumu par noilgumu piemērošana ļauj izpildīt prasību nodrošināt tiesisko drošību un izvairīties no jebkāda veida diskriminācijas un patvaļīgas rīcības tiesu darbā”.
10. Iepriekš minētā sprieduma lietā Arango Jaramillo u.c./EIB 30. punktā Eiropas Savienības Vispārējā tiesa noraidīja prasītāju kritiku, saskaņā ar kuru Civildienesta tiesa principa par saprātīga termiņa ievērošanu, kas pēc savas būtības ir elastīgs un atvērts konkrētai interešu izvērtēšanai, piemērošanu esot aizstājusi ar striktu un vispārīgu triju mēnešu noteikta termiņa ievērošanu. Tā it īpaši norādīja, ka Civildienesta tiesa esot tikai piemērojusi tiesību normu, “kas balstīta uz vispārīgu pieņēmumu, saskaņā ar kuru triju mēnešu termiņš principā ir pietiekams, lai EIB darbiniekiem ļautu izvērtēt tās tiesību aktu, kas viņiem ir nelabvēlīgi, likumību un attiecīgajā gadījumā sagatavot savu prasību”, bet šī norma “nenosaka Savienības tiesai, kurai tā jāpiemēro, pienākumu ņemt vērā katra gadījuma apstākļus un it īpaši veikt konkrēto interešu izvērtēšanu”.
11. Minētā sprieduma 39. punktā Eiropas Savienības Vispārējā tiesa vēl atgādināja, ka “strikta procesuālo noteikumu par noilgumu piemērošana” it īpaši atbilst tiesiskās drošības prasībām.
Vērtējums
12. Vispirms ir jānorāda, ka, lai gan ir ticis nospriests, ka saistībā ar prasības celšanas termiņu strīdos starp EIB un tās darbiniekiem, ja EIB Personāla reglamentā nav nekādu norāžu, būtu jāatsaucas uz “saprātīga termiņa” jēdzienu (šajā ziņā skat. Vispārējās tiesas 2001. gada 6. marta spriedumu lietā T‑192/99 Dunnett u.c./EIB, Recueil, II‑813. lpp., 51.–58. punkts), EIB līdz šim nav pieņēmusi atbilstošus noteikumus.
13. Tālāk ir jākonstatē, ka nopietni ir apdraudēta Savienības tiesību vienotība vai konsekvence, ciktāl no iepriekš minētā sprieduma lietā Arango Jaramillo u.c./EIB izriet, ka triju mēnešu un desmit dienu termiņš, kas principā būtu jāuzskata par saprātīgu termiņu EIB darbinieka prasības atcelt tam nelabvēlīgu tiesību aktu celšanai, ir termiņš, kuru pārsniedzot prasība ir uzskatāma par novēlotu un tādējādi par nepieņemamu, un Savienības tiesai nav jāņem vērā attiecīgā gadījuma īpašie apstākļi.
14. Šis nopietnais risks izriet no diviem apsvērumiem, kas pamato iepriekš minētā sprieduma lietā Arango Jaramillo u.c./EIB pārskatīšanu.
15. Pirmkārt, ir jānosaka, vai Eiropas Savienības Vispārējā tiesa, secinādama, ka Civildienesta tiesai vērtējumā par tāda termiņa saprātīgumu, kurā EIB darbinieki ir cēluši prasību atcelt tās izdotu tiesību aktu, nav bijis jāņem vērā konkrētie lietas apstākļi, nav atbalstījusi uz a contrario
argumentu balstītu interpretāciju, kas atbilst judikatūrai, saskaņā ar kuru Savienības primārajās vai atvasinātajās tiesībās nedefinēts saprātīgs termiņš ir novērtējams, ņemot vērā katras lietas konkrētos apstākļus (it īpaši skat. 2002. gada 15. oktobra spriedumu apvienotajās lietās C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, no C‑250/99 P līdz C‑252/99 P un C‑254/99 P Limburgse Vinyl Maatschappij u.c./Komisija, Recueil, I‑8375. lpp., 187. un 192. punkts, kā arī 2011. gada 7. aprīļa spriedumu lietā C‑321/09 P Grieķija/Komisija, 33. un 34. punkts).
16. Otrkārt, ir jānosaka, vai Eiropas Savienības Vispārējās tiesas interpretācija, saskaņā ar kuru nedz Savienības primārajās, nedz atvasinātajās tiesībās noteikta termiņa prasības celšanai nokavēšana tiek pielīdzināta noilgumam, neapdraud Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā nostiprinātās tiesības efektīvi vērsties tiesā.
17. Ja no izdarītajiem secinājumiem izrietētu, ka iepriekš minētajā spriedumā lietā Arango Jaramillo u.c./EIB ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, būtu jāizvērtē, vai un, atbilstošā gadījumā, cik lielā mērā ar minēto spriedumu ir apdraudēta Savienības tiesību vienotība vai konsekvence.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (Reglamenta 123.b pantā paredzētā īpašā palāta) nolemj:
1) pārskatīt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (apelācijas palāta) 2012. gada 19. jūnija spriedumu lietā T‑234/11 P Arango Jaramillo u.c./EIB;
2) pārskatīšana attieksies uz jautājumiem par to, vai Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (apelācijas palāta) 2012. gada 19. jūnija spriedums lietā T‑234/11 P Arango Jaramillo u.c./EIB apdraud Savienības tiesību vienotību vai konsekvenci daļā, kurā minētā tiesa kā apelācijas instance jēdzienu “saprātīgs termiņš” saistībā ar Eiropas Investīciju bankas darbinieku celtu prasību par tās izdota viņiem nelabvēlīga tiesību akta atcelšanu ir interpretējusi kā termiņu, kura neievērošana nozīmē novēlotu un tādējādi nepieņemamu prasību, turklāt šajā ziņā Savienības tiesai neesot pienākuma ņemt vērā attiecīgā gadījuma konkrētos apstākļus, un par to, vai šī jēdziena “saprātīgs termiņš” interpretācija neapdraud Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā nostiprinātās tiesības efektīvi vērsties tiesā;
3) Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 23. pantā minētās ieinteresētās personas un lietas dalībnieki tiesvedībā Eiropas Savienības Vispārējā tiesā tiek aicināti viena mēneša laikā no šī lēmuma paziņošanas iesniegt Eiropas Savienības Tiesā savus rakstveida apsvērumus par minētajiem jautājumiem.