62002CJ0249_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑249/02
par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EK 230. pantam,
ko 2002. gada 1. jūlijā cēla
Portugāles Republika, ko pārstāv L. Fernandišs [ L. Fernandes ], pārstāvis, kam palīdz K. Butelju Monišs [ C. Botelho Moniz ] un E. Maija Kadeti [ E. Maia Cadete ], advogados, kas norādīja adresi Luksemburgā,
prasītāja,
pret
Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv L. Vizadžo [ L. Visaggio ], pārstāvis, kam palīdz N. Kastru Markešs [ N. Castro Marques ], advogado, kas norādīja adresi Luksemburgā,
atbildētāja.
TIESA (otrā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [ C. W. A. Timmermans ], tiesneši K. Gulmans [ C. Gulmann ], Ž. P. Puisošē [ J.‑P. Puissochet ] (referents), R. Šintgens [ R. Schintgen ] un H. N. Kunja Rodrigess [ J. N. Cunha Rodrigues ],
ģenerāladvokāts D. Ruiss‑Harabo Kolomers [ D. Ruiz‑Jarabo Colomer ],
sekretāre M. Muhika Arsamendi [ M. Múgica Arzamendi ], galvenā administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un tiesas sēdi 2004. gada 1. jūlijā,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus tiesas sēdē 2004. gada 7. septembrī,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Savā prasības pieteikumā Portugāles Republika lūdz atcelt Eiropas Kopienu Komisijas Lauksaimniecības ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2002. gada 18. aprīļa vēstuli (turpmāk tekstā – “Apstrīdētais lēmums”) par avansa maksājumu samazināšanu 2002. finanšu gadam saskaņā ar 39. panta 3. punktu Komisijas 1999. gada 23. jūlija Regulā (EK) Nr. 1750/1999, kurā paredzēti sīki izstrādāti Padomes Regulas (EK) Nr. 1257/1999 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai piemērošanas noteikumi (OV L 214, 31. lpp.), kas pēdējo reizi grozīti ar Komisijas 2001. gada 6. septembra Regulu (EK) Nr. 1763/2001 (OV L 239, 10. lpp., turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1750/1999”).
Atbilstošās tiesību normas
2. Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1257/99 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu (OV L 160, 80. lpp.) liek dalībvalstīm izstrādāt lauku attīstības plānus septiņu gadu periodam, sākot ar 2000. gada 1. janvāri. Šie plāni ir jāiesniedz Komisijai, kura, pamatojoties uz tiem, apstiprina lauku attīstības finanšu programmdokumentus.
3. Regulas Nr. 1257/1999 46. pants nosaka:
“1. ELVGF Garantiju nodaļas sniegtais Kopienas atbalsts lauku attīstībai ir pakļauts ikgadējai finanšu plānošanai un uzskaitei [..].
2. Komisija veic sākotnējo sadali starp dalībvalstīm katru gadu, izmantojot objektīvus kritērijus [..].
3. Sākotnējo sadali koriģē, pamatojoties uz faktiskajiem izdevumiem un pārskatītajām izdevumu prognozēm, ko iesniedz dalībvalstis, ievērojot programmas mērķus, un tā ir atkarīga no pieejamajiem resursiem [..].”
4. Saskaņā ar tās pašas Regulas 47. panta 3. punktu:
“ELVGF Garantiju nodaļas finanšu atbalstu var sniegt avansa maksājumu veidā programmu īstenošanai un maksājumu veidā, lai segtu izdevumus.”
5. Atbilstoši Regulas Nr. 1257/1999 56. panta otrajam ievilkumam:
“Attiecībā uz Kopienas atbalstu to piemēro no 2000. gada 1. janvāra.”
6. Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1258/99 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 160, 103. lpp.) 7. panta 1.–3. punktā ir noteikts:
“1. Komisija, apspriedusies ar fonda komiteju [ELVGF], pieņem 2., 3. un 4. punktā noteiktos lēmumus.
2. Komisija pieņem lēmumu par mēneša avansa maksājumiem, kuru pamatā ir akreditēto maksātāju veiktie izdevumi.
[..]
3. Komisija dzēš maksātāju kontus līdz 30. aprīlim, gadu pēc attiecīgā finanšu gada.
[..]”
7. Tās pašas regulas 12. pants paredz, ka Fonda komiteja (ELVGF) sastāv no dalībvalstu un Komisijas pārstāvjiem un ka Komisijas pārstāvis ir fonda komitejas priekšsēdētājs.
8. Komisijas 1996. gada 16. februāra Regula (EK) Nr. 296/96 par datiem, kas dalībvalstīm jānosūta, un par izdevumu, ko finansē Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļa, ikmēneša iegrāmatošanu, ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 2766/88 (OV L 39, 5. lpp.), precizē nosacījumus, ar kādiem dalībvalstis var saņemt no ELVGF Garantiju nodaļas finansējumu savu izdevumu apmaksai.
9. Komisijas Regulas Nr. 296/96 4. panta 1. punkts paredz: “Pamatojoties uz datiem, [ko dalībvalstis] nosūtījušas, Komisija pieņem lēmumus un veic ikmēneša avansa maksājumus par iegrāmatotajiem izdevumiem [..]”.
10. Saskaņā ar tās pašas regulas 7. panta 1. punkta otro ievilkumu:
“Par “n” gadu vērā ņem izdevumus, ko dalībvalstis veic no “n‑1” gada 16. oktobra līdz “n” gada 15. oktobrim.”
11. Regulas Nr. 1750/1999 37. panta 1. punkts paredz:
“Ne vēlāk kā katra gada 30. septembrī dalībvalstis par katru lauku attīstības programmdokumentu nosūta Komisijai [..]:
a) kārtējā finanšu gadā radušos izdevumu pārskatu un līdz minētā gada beigām apmaksājamo izdevumu pārskatu [..], un
b) pārskatītu izdevumu aplēsi turpmākajiem finanšu gadiem līdz attiecīgā plānošanas perioda beigām, nepārsniedzot asignējuma summu katrai dalībvalstij.
[..]”
12. Regulas Nr. 1750/1999 38. panta pirmais ievilkums nosaka:
“Par mēnesi, kura laikā pieņem lēmumu apstiprināt lauku attīstības programmdokumentu, [..] maksātājas aģentūras var kā izdevumus iegrāmatot avansa maksājumu, kas nepārsniedz 12,5 % no programmdokumentā paredzētā ELVGF vidējā gada ieguldījuma [..].”
13. Saskaņā ar Regulas Nr. 1750/1999 39. panta 3. un 4. punktu:
“3. Gadījumā, ja dalībvalsts finansētie faktiskie izdevumi attiecīgajā gadā ir zemāki par 75 % no 1. punktā paredzētā apmēra, izdevumi nākamajam finanšu gadam ir jāsamazina par vienu trešdaļu no starpības starp šo slieksni [..] un faktiskajiem izdevumiem attiecīgā finanšu gadā.
Šis samazinājums nav jāņem vērā, nosakot faktiskos izdevumus finanšu gadā, kas seko tam gadam, kurā samazinājums tika veikts.
4. Šā panta 3. punktu nepiemēro pirmajam izdevumu pārskatam, uz kuru attiecas lauku attīstības programmdokuments [..].”
14. Regula Nr. 1750/1999 saskaņā ar tās 50. pantu tiek piemērota Kopienas atbalstam, sākot ar 2000. gada 1. janvāri.
15. Komisijas 2002. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 445/2002, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1257/1999 (OV L 74, 1. lpp.), ar tās spēkā stāšanās dienu – 2002. gada 22. martu – nomainīja Regulu 1750/1999, to atceļot.
16. Regulas 445/2002 47. panta 1. punkts pārņem Regulas Nr. 1750/1999 37. panta 1. punkta noteikumus.
17. Regulas 445/2002 48. panta 1. punkts atkārto Regulas Nr. 1750/1999 38. panta pirmās daļas noteikumus.
18. Regulas Nr. 1750/1999 39. panta 3. punkta noteikumi ir vienlīdz ietverti Regulas 445/2002 49. panta 1. un 4. punktā.
19. Visbeidzot, Regulas 445/2002 49. panta 5. punkts atkārto Regulas Nr. 1750/1999 39. panta 4. punkta noteikumus, tomēr pievienojot precizējumu, saskaņā ar kuru pirmais izdevumu pārskats ir tas, kurš attiecas uz “2000. finanšu gadu”.
Fakti
20. Ar 2000. gada 22. novembra un 2001. gada 1. marta un 30. aprīļa lēmumiem Komisija apstiprināja attiecīgi Portugāles kontinentālās teritorijas, Azoru sala [ Açores ] autonomā reģiona un Madeiras [ Madère ] autonomā reģiona lauku attīstības plānus programmperiodam no 2000. līdz 2006. gadam. Šo lēmumu pielikumā ir orientējoša vispārēja finanšu tabula, kas ietver valsts publisko izdevumu uzskaitījumu to pasākumu veikšanai, kas paredzēti attiecīgajā lauku attīstības plānā un ko finansē ELVGF Garantiju nodaļa. Katra šā lēmuma 2. panta 2. punkts paredz, ka 2000. budžeta gadā ietver maksātājas izdevumus, kas veikti, sākot ar 1999. gada 16. oktobri. Pamatojoties uz minēto lēmumu 3. pantu 1. punktiem, izdevumi ir pieņemami, sākot ar datumu, kurā attiecīgais lauku attīstības plāns tika iesniegts Komisijai, kas attiecīgi bija 2000. gada 6. janvāris, 4. un 22. februāris.
21. Ar 2000. gada 30. septembra paziņojumu Portugāles Republika, pamatojoties uz Regulas Nr. 1750/1999 37. panta 1. punkta b) apakšpunktu, iesniedza Komisijai tās izdevumu aplēsi plānošanas perioda turpmākajiem finanšu gadiem par katru lauku attīstības programmdokumentu. Šis paziņojums precizē, ka prognozējamo izdevumu apmērs 2001. finanšu gadam, t.i. – no 2000. gada 16. oktobra līdz 2001. gada 15. oktobrim, bija EUR 281 430 000.
22. Tomēr Komisija, pamatojoties uz tiem datiem, ko Portugāles iestādes tai ik mēnesi pārsūtīja, ir atzīmējusi, ka 2001. finanšu gadā Portugāles Republikas faktiskie izdevumi bija tikai EUR 197 323 332,52, kas atbilst 70,11 % no šim finanšu gadam prognozētajiem izdevumiem.
23. Tā kā Portugāles Republikas faktiskie izdevumi tāpat kā citām dalībvalstīm bija zemāki par 75 % no izdevumiem, kas paredzēti Regulas 1750/1999 39. panta 3. punktā, šajās tiesību normās paredzētās samazināšanas piemērošanas jautājums tika apspriests ELVGF komitejas tikšanās laikā, kas notika 2002. gada 22. janvārī un 19. februārī. Pēdējās tikšanās protokola 6. punktā norādīts, ka “[sešas] dalībvalstis, [uz kurām attiecas samazināšana], tiks brīdinātas vēstulē par datumu, kurā soda sankciju apmērs tiks atskaitīts no ikmēneša avansa maksājuma [..]”.
24. Ar Apstrīdēto lēmumu Komisijas Lauksaimniecības ģenerāldirektorāta ģenerāldirektors Instituto Nacional de Garantia Agrícola (Valsts Lauksaimniecības garantijas institūtam, turpmāk tekstā – “ INGA ”), kas ir Portugāles par ELVGF Garantiju nodaļas finanšu izdevumu koordinēšanu atbildīgā institūcija, ir paziņojis:
“ELVGF 2001. finanšu gadā kopējie Portugāles izdevumi 1.b kategorijā (lauku attīstība) tika aprēķināti EUR 197 323 332,52 apmērā.
Taču izdevumu 2001. gadam aplēsē, kas, pamatojoties uz Regulas 1750/1999 37. pantu, Komisijai tika nosūtīta līdz 2000. gada 30. septembrim, norādītie aprēķini sasniedza EUR 281 430 000.
Tā kā kopējie izdevumi nesasniedz 75 % slieksni no aplēsē paredzētajiem izdevumiem, ir jāpiemēro Regulas (EK) Nr. 1750/1999 39. panta 3. punkts. Mēs pielikumā pievienojam dokumentu AGRI/46059/2001 ( Rev . 2), kas tika apspriests ELVGF 2002. gada 19. februāra komitejas ietvaros un kas satur detalizētu aprēķinu.
Līdz ar to, pamatojoties uz minēto pantu, 2002. gada avansa maksājumiem tiks piemērots samazinājums EUR 4 583 055,83 apmērā.
Piebilstam, ka šis avansa maksājumu samazinājums EUR 4 583 055,83 apmērā tiks pieskaitīts B01‑41 kategorijai (grāmatojumu noskaidrošana un avansa maksājumu samazinājums/korekcija) [..].”
25. 2002. gada 19. aprīļa sanāksmes laikā ELVGF komiteja tika iepazīstināta ar dalībvalstīm 2002. gada maijā pārskaitāmajiem avansa maksājumiem, lai tiktu iegrāmatoti izdevumi, kas no šiem avansa maksājumiem tika segti 2002. gada martā. No jauna tika izskatīts jautājums par samazinājuma, kas paredzēts Regulas Nr. 1750/1999 39. panta 3. punktā (kurš kļuvis par Regulas Nr. 445/2002 49. panta 4. punktu), piemērošanu. Šīs tikšanās protokola 7.5.3. punkts ar nosaukumu “Regulas Nr. 1750/1999 39. panta 3. punktā paredzētais samazinājums” nosaka:
“Pēc Dānijas delegācijas lūguma priekšsēdētājs dara zināmu – Komisijas juridiskais dienests ir apstiprinājis, ka minētajam samazinājumam piemīt klasiskas finanšu korekcijas raksturs – tādas korekcijas, kas tiks izdarīta, veicot atskaitījumu no avansa maksājuma, iegrāmatojot izdevumus, kas attiecīgajām dalībvalstīm ir apmaksājami vai nu 2002. gada jūnijā vai 2002. gada augustā [..].”
26. 2002. gada 22. maija un 19. jūnija sanāksmju laikā ELVGF komiteja tika iepazīstināta ar avansa maksājumiem, kas dalībvalstīm pārskaitāmi attiecīgi 2002. gada jūnijā un jūlijā, ņemot vērā 2002. gada aprīļa un maija izdevumus. Šīs sanāksmes protokols norādīja, ka avansa maksājumu apmērs tika noteikts, “ņemot vērā korekcijas – pozitīvās un negatīvās, kas veiktas vairāku dalībvalstu deklarētajiem izdevumiem”.
27. Ar 2002. gada 27. maija un 24. jūnija lēmumiem, ko parakstījis Lauksaimniecības komisārs, Komisija noteica dalībvalstīm 2002. gada aprīlī un maijā veicamo avansa maksājumu apmēru.
28. Visbeidzot, Komisija ar 2002. gada 12. jūnija Lēmumu 2002/461/EK attiecībā uz dalībvalstu grāmatojumu noskaidrošanu izdevumiem, ko apmaksā Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļa 2001. finanšu gadā (OV L 160, 28. lpp.), piemērojot Regulas Nr. 1258/1999 7. panta 3. punktu, veica šādu pārbaudi.
Lietas dalībnieku prasījumi
29. Prasība Tiesas Kancelejā tika reģistrēta 2002. gada 1. jūlijā.
30. Portugāles Republikas prasījumi Tiesai ir šādi:
– atcelt Apstrīdēto lēmumu;
– piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
31. Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:
– noraidīt prasību;
– piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
32. Abi lietas dalībnieki ir iesnieguši attiecīgi replikas rakstu un atbildi uz replikas rakstu, kuros ir ietverti tie paši prasījumi.
Par prasību
Par pieņemamību
33. Komisija apgalvo, ka prasība ir vērsta pret tiesību aktu, kam nav juridiski saistošas iedarbības, un tātad tā nav pieņemama. Tā precizē, ka Portugāles Republikai ik mēnesi veicamā avansa maksājuma samazinājums tika piemērots, pirms tika iedibināta cieša sadarbība starp Komisiju un prasītāju – tāpat kā pārējām dalībvalstīm – ELVGF komitejas ietvaros, kas apsprieda šo tēmu 2002. gada 22. janvāra un 19. februāra sanāksmju laikā. Šīs pēdējās sanāksmes laikā Komisijas pārstāvis norādīja to dalībvalstu pārstāvjiem, uz kurām attiecas samazinājums, ka tā vēstulē paziņos datumu, kurā šie samazinājumi tiks piemēroti. Par šo pašu tēmu notika arī citas apspriedes ELVGF komitejas 2002. gada 19. aprīļa un 22. maija sanāksmju laikā. Apstrīdētais lēmums ir vēstule, par kuras nosūtīšanu tika paziņots 2002. gada 19. februārī. Šī vēstule ir vienkārši daļa no sarakstes starp Komisijas un Portugāles Republikas dienestiem. Tai ir vienīgi informatīvs raksturs, un tātad tai nav juridiski saistošas iedarbības.
34. Komisija precizē, ka vienīgie lēmumi, kas ir juridiski saistoši un kas varētu ietekmēt Portugāles Republikas intereses, ir 2002. gada 27. maija un 24. jūnija lēmumi par 2002. gada aprīļa un maija avansa maksājumiem, ar kuriem Lauksaimniecības komisārs Komisijas deleģēto pilnvaru ietvaros ir likumīgi veicis apstrīdētos pasākumus, samazinot avansa maksājumus.
35. Šajā ziņā, lai noteiktu, vai veiktie pasākumi ir uzskatāmi par tiesību aktu EK 230. panta izpratnē, ir nepieciešams apskatīt to būtību, jo forma, kurā tie ietverti, šajā gadījumā principā nav būtiska. Tikai pasākumi, kas ir prasītājam juridiski saistoši un var ietekmēt viņa intereses, grozot viņa tiesisko stāvokli, ir tāda rīcība vai lēmumi, ko var apstrīdēt EK 230. panta izpratnē, ceļot prasību atcelt tiesību aktu (šajā sakarā skat. 1981. gada 11. novembra spriedumu lietā 60/81 IBM /Komisija, Recueil, 2639. lpp., 9. punkts, un 1999. gada 5. oktobra spriedumu lietā C‑308/95, Nīderlande/Komisija, Recueil, I‑6513. lpp., 26. punkts).
36. Šajā gadījumā no ELVGF komitejas 2002. gada 19. februāra sanāksmes Nr. 583 protokola 6. punkta ar nosaukumu “Informācija par sodu, ko uzliek noteiktām dalībvalstīm par 2001. ELVGF finanšu gadam prognozēto izdevumu lauku attīstībai neievērošanu, [piemērojot Regulas (EK) Nr. 1750/1999 39. panta 3. punktu]”, pirmām kārtām izriet, ka Komisijas pārstāvis šīs sanāksmes laikā ir uzklausījis to sešu dalībvalstu pārstāvju apsvērumus, kurām Komisija plānoja piemērot 39. pantā paredzētos finanšu korekcijas pasākumus.
37. Tā paša sanāksmes protokola 6. punkta 1. daļas beigās ir ietverts precizējums, saskaņā ar kuru “minētajām dalībvalstīm vēstulē tiks paziņots datums, kurā soda naudas apmērs tiks atskaitīts no ikmēneša avansa maksājuma”. Minētā 6. punkta beigās tiek minēts Luksemburgas delegācijas paziņojums, kurā tā izsaka “nožēlu” par to, ka Komisija “nav izvēlējusies iespēju pagarināt pārejas periodu, kas paredzēta Regulas (EK) Nr. 1750/1999 39. pantā [..], un, vēl jo vairāk, ka Eiropas Komisija ļoti vēlu pieņēmusi Luksemburgas [lauku attīstības programmu] (LAP) 2000. gadā [..]”.
38. No sanāksmes protokola 6. punkta izriet, ka finanšu korekcijas tiks piemērotas noteiktu dalībvalstu ikmēneša avansa maksājumiem un ka šīs valstis par to vēlāk tiks informētas vēstulē.
39. Turpinājumā no noteikumiem Apstrīdētajā lēmumā, kas ir tā pati vēstule, par kuras nosūtīšanu tika paziņots ELVGF komitejas 2002. gada 19. februāra sanāksmes laikā, izriet – tika paredzēts, ka minētais lēmums būs juridiski saistošs. Tā nosaukums ir šāds: “Regulas (EK) Nr. 1750/1999 39. panta 3. punkta piemērošana – avansa maksājumu korekcijas”. Tā paša tiesību akta, kam acīmredzami ir lēmuma forma, nākamajā punktā ir noteikts: “[t]ā kā kopējie izdevumi nesasniedz 75 % apmēru no iesniegtās izdevumu aplēses, ir jāpiemēro Regulas (EK) Nr. 1750/1999 39. panta 3. punkts. Mēs pielikumā pievienojam dokumentu AGRI/46059/2001 ( Rev. 2), kas tika apspriests 2002. gada 19. februāra ELVGF komitejas ietvaros un kurā ietverts detalizēts aprēķins”.
40. Visbeidzot, – kā to pamatoti apgalvo prasītāja – Apstrīdētais lēmums ir vienīgais akts, kas precizē, ka vērā ņemtie Portugāles Republikas izdevumi 2002. finanšu gadā ir samazināmi par EUR 4 583 055,83, un tas ir vienīgais akts, ar kuru prasītāja tika pienācīgi informēta par fakta, ka faktiskie izdevumi nav sasnieguši 75 % no iesniegtās izdevumu aplēses, konstatēšanu, un tāpat arī vienīgais tiesību akts, kas ietver budžeta nodaļu, uz kuras pamata deklarētā summa tika piemērota.
41. Atšķirībā no Apstrīdētā lēmuma 2002. gada 27. maija un 24. jūnija lēmumi, kas attiecas uz dalībvalstīm pārskaitāmajiem avansa maksājumiem par 2002. gada aprīli un maiju, attiecināmi uz visām dalībvalstīm kopumā un norāda vienīgi kopējo ikmēneša avansa maksājumu apmēru, kas ir pārskaitāmi katrai no tām, un nesatur nekādu norādi par uz tām attiecināmo finanšu korekciju apmēru. Otrkārt, Komisija nav precizējusi attiecīgās finanšu korekcijas, kas saskaņā ar šiem diviem lēmumiem ir piemērojamas Portugāles Republikai.
42. Tādējādi Apstrīdētais lēmums ir vienīgais tiesību akts, kas skaidri nosaka apstrīdētās finanšu korekcijas saturu un apmēru. Līdz ar to prasītāja pamatoti apgalvo, ka 2002. gada 27. maija un 24. jūnija lēmumi ir tikai Apstrīdētā lēmuma izpildes pasākumi. Turklāt tas izriet no tā paša minētā tiesību akta, kurā tika paziņots par minēto lēmumu pieņemšanu.
43. No visa iepriekš minētā izriet, ka Apstrīdētais lēmums ir tiesību akts, ar ko tika veikta finanšu korekcija un ar ko Portugāles iestādes tika informētas par šo korekciju. Tādējādi šim tiesību aktam ir juridiski saistoša iedarbība, no kā izriet, ka prasītājas lūgums to atcelt ir pieņemams. Līdz ar to Komisijas iebilde par nepieņemamību ir noraidāma.
Par lietas būtību
44. Ar pirmā izvirzītā pamata pirmo daļu, kas attiecas uz Apstrīdētā lēmuma autora kompetences trūkumu, prasītāja apgalvo, ka saskaņā ar administratīvo tiesību vispārīgajiem principiem nevar prezumēt kompetences deleģēšanu un tālāku deleģēšanu, bet uz to skaidri jāatsaucas, ja tiesību akta autors rīkojas ārpus savas kompetences robežām. Šajā gadījumā ģenerāldirektora, kurš parakstījis Apstrīdēto lēmumu, kompetencē nebija pieņemt šo lēmumu, viņš na varī atsaucies ne uz kādu deleģēšanas vai tālākdeleģēšanas aktu, ko varēja pieņemt, pamatojoties uz Komisijas Reglamenta 13. vai 14. pantu.
45. Lai noraidītu prasības pirmā izvirzītā pamata pirmo daļu, Komisija sava iebildumu raksta 38. punktā un atbildes uz repliku 88. punktā aprobežojas ar apgalvojumu, ka apstrīdētā finanšu korekcija netika veikta uz Apstrīdētā lēmuma pamata, bet gan, pamatojoties uz 2002. gada 27. maija un 24. jūnija lēmumiem, ko pieņēma Lauksaimniecības komisārs uz Komisijas deleģēto pilnvaru pamata.
46. Tādējādi Komisija neapstrīd, ka ģenerāldirektoram, kurš parakstījis Apstrīdēto lēmumu, netika deleģētas pilnvaras, kuras ļautu viņam veikt apstrīdēto finanšu korekcijas pasākumu.
47. Līdz ar to Apstrīdētais lēmums, kas, kā iepriekš minēts, ir tiesību akts, uz kura pamata tika veikta finanšu korekcija un par to tika paziņots Portugāles iestādēm, ir pieņemts, pārkāpjot pilnvaras, dēļ un tādēļ ir atceļams bez vajadzības spriest par pārējiem sešiem izvirzītajiem prasības pamatiem.
Par tiesāšanās izdevumiem
48. Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Portugāles Republika ir prasījusi piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā Komisijai spriedums ir nelabvēlīgs, tad jāpiespriež Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
1) atcelt lēmumu, kas ietverts Eiropas Kopienu Komisijas Lauksaimniecības ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2002. gada 18. aprīļa vēstulē par avansa maksājumu samazināšanu 2002. finanšu gadam saskaņā ar 39. panta 3. punktu Komisijas 1999. gada 23. jūlija Regulā (EK) Nr. 1750/1999, kurā paredzēti sīki izstrādāti piemērošanas noteikumi Padomes Regulai (EK) Nr. 1257/1999 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai, kas pēdējo reizi grozīta ar Komisijas 2001. gada 6. septembra Regulu (EK) Nr. 1763/2001;
2) piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.