CIVILDIENESTA TIESAS RĪKOJUMS (trešā palāta)
2009. gada 11. jūnijā
Lieta F‑72/08
Michalis Ketselidis
pret
Eiropas Kopienu Komisiju
Civildienests – Ierēdņi – Prasība – Iepriekšēja administratīva sūdzība – Pagaidu atbilde – Atvainojama maldība – Neesamība – Netiešs lēmums par noraidīšanu – Novēlota sūdzība – Nepieņemamība – Kopienu tiesas spriedums – Būtisks jauns fakts – Neesamība
Priekšmets Prasība, kas celta saskaņā ar EKL 236. pantu un EAEKL 152. pantu un ar kuru M. Ketselidis lūdz atcelt iecēlējinstitūcijas netiešo lēmumu, ar kuru noraidīts viņa lūgums pārrēķināt pensijas ikgadējās iemaksas sakarā
ar viņas Grieķijas iegūto pensijas tiesību statistiskā ekvivalenta pārnešanu uz Kopienu sistēmu
Nolēmums Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu. Prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Kopsavilkums
1.      Ierēdņi – Prasība – Termiņi – Galīga administratīva lēmuma pārskatīšana
(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)
2.      Ierēdņi – Prasība – Nelabvēlīgs akts – Jēdziens – Iestādes pagaidu lēmums par ierēdņa prasību – Izslēgšana
(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)
3.      Ierēdņi – Prasība – Iepriekšēja administratīva sūdzība – Termiņi – Noilgums – Atvainojama maldība
(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)
1.      Lūguma iesniegšanu par lēmuma, kurš ir kļuvis galīgs, pārskatīšanu pēc tam, kad beidzies termiņš prasības celšanai, var attaisnot
jauna un būtiska fakta esamība. Attiecīgajam faktam jābūt tādam, kas var būtiski grozīt tās personas situāciju, kas vēlas
panākt šī lēmuma pārskatīšanu. Turklāt attiecīgajai personai administratīvā sūdzība jāiesniedz pieņemamā termiņā. Šīs personas
intereses lūgt administratīvo situāciju pielāgot jaunajam tiesiskajam regulējumam jāsamēro ar tiesiskās drošības prasību.
(skat. 32.–36. punktu)
Atsauces
Tiesa: 1985. gada 26. septembris, 231/84 Valentini/Komisija, Recueil, 3027. lpp., 14. punkts; 1986. gada 13. novembris, 232/85 Becker/Komisija, Recueil, 3401. lpp., 10. punkts.
Pirmās instances tiesa: 1998. gada 25. marts, T‑202/97 Koopman/Komisija, Recueil FP, I‑A‑163. un II‑511. lpp., 24. punkts; 2001. gada 7. februāris, T‑186/98 Inpesca/Komisija, Recueil, II‑557. lpp., 51. punkts.
Civildienesta tiesa: 2007. gada 16. janvāris, F‑92/05 Genette/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑1‑0000. un II‑A‑1‑0000. lpp., 62. punkts.
2.      Paziņojums, kurā norādīts, ka lūgums, kas iesniegts saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu, joprojām tiek
izskatīts un ka attiecīgās iestādes dienesti vēl nav izdarījuši galīgo secinājumu, nerada nekādas juridiskas sekas un it īpaši
nevar pagarināt Civildienesta noteikumu 90. un 91. pantā paredzētos termiņus. Tiesvedības dalībnieki nevar pagarināt Civildienesta
noteikumu 91. pantā paredzētos termiņus pēc saviem ieskatiem, jo šie termiņi ir absolūti un to precīza ievērošana nodrošina
tiesisko situāciju skaidrību un drošību.
(skat. 52. punktu)
Atsauce
Tiesa: 1965. gada 17. jūnijs, 43/64 Müller/Padome, Recueil, 499. lpp.; 1972. gada 17. februāris, 40/71 Richez‑Parise/Komisija, Recueil, 73. lpp., 8. un 9. punkts.
3.      Noteikumu, kas attiecas uz termiņiem sūdzības iesniegšanai un prasības celšanai, neievērošana nevar radīt situāciju, ka prasības
pieteikums tiek noraidīts kā nepieņemams gadījumā, ja šī neievērošana izriet no ierēdņa atvainojamas maldības. Atvainojamas
maldības jēdziens tomēr var attiekties tikai uz ārkārtas apstākļiem, kuros arī iestāde ir pieļāvusi rīcību, kas pati par sevi
vai izšķiroši var radīt pieļaujamu tāda indivīda maldību, kas rīkojas labticīgi un ar vislielāko rūpību, kāda tiek prasīta
no pienācīgi informēta indivīda.
Ja situācijā, kurā iestāde pagaidu atbildi sniedz neilgi pirms Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktā paredzētā termiņa
beigām, tiktu atzīts, ka ierēdņa pieļautajai maldībai piemīt atvainojams raksturs, iedibinātajai judikatūrai, saskaņā ar kuru
paziņojums, kurā norādīts, ka lūgums, kurš joprojām tiek izskatīts, nerada nekādas juridiskas sekas un it īpaši nepagarina
Civildienesta noteikumu 90. un 91. pantā paredzētos termiņus, atņemtu tās iedarbību un būtu pretrunā atvainojamas maldības
jēdziena šaurai interpretācijai.
(skat. 55., 57. un 58. punktu)
Atsauces
Tiesa: 2003. gada 15. maijs, C‑193/01 P Pitsiorlas/Padome un ECB, Recueil, I‑4837. lpp., 22. punkts.
Pirmās instances tiesa: 2003. gada 10. aprīlis, T‑186/01 Robert/Parlaments, Recueil FP, I‑A‑131. un II‑631. lpp., 54. punkts; 2004. gada 2. marts, T‑14/03 Di Marzio/Komisija, Recueil FP, I‑A‑43. un II‑167. lpp., 40. punkts.