Pagaidu versija
TIESAS SPRIEDUMS (trešā palāta)
2026. gada 13. maijā (*)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sabiedrības veselība – Pārtikas aprites tiesību akti – Regula
(EK) Nr. 178/2002 – Vispārējie principi un prasības – Regula
(EK) Nr. 852/2004 – Pārtikas produktu higiēna – 4. panta 2. punkts – Vispārīgi un īpaši pienākumi, kuri attiecas uz visiem uzņēmējiem, kas iesaistīti pārtikas apritē – Apjoms – II pielikums – Vispārīgās higiēnas prasības šiem uzņēmējiem – 5. pants – Riska analīzes un kritisko kontrolpunktu principi
(HACCP principi) – Apjoms – Kompetentās iestādes veikta atkārtota kaitēkļu pēdu un izkārnījumu klātbūtnes pārtikas uzņēmuma veikalos un noliktavās konstatācija – Noziedzīgs nodarījums, kas valsts tiesību aktos paredzēts saskaņā ar Regulas Nr. 178/2002 17. panta 2. punkta trešo daļu
Lietā C‑483/24
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Cour de cassation (Kasācijas tiesa, Beļģija) iesniegusi ar 2024. gada 26. jūnija lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 10. jūlijā, kriminālprocesā pret
Aldi SA,
piedaloties
Procureur général près la cour d’appel de Liège,
TIESA (trešā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Likurgs [C. Lycourgos], tiesneši O. Spinjana‑Matei [O. Spineanu–Matei], S. Rodins [S. Rodin], N. Pisarra [N. Piçarra] (referents) un N. Fengers [N. Fenger],
ģenerāladvokāte: J. Kokote [J. Kokott],
sekretārs: Dž. Kjaponi [G. Chiapponi], administrators,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2025. gada 25. jūnija tiesas sēdi,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–        Aldi SA vārdā – N. Cariat un
D. Verwaerde, advokāti, un H. Van Bavel, advocaat,
–        Beļģijas valdības vārdā – P. Cottin, M. Jacobs un
C. Pochet, pārstāvji,
–        Īrijas vārdā – M. Browne,
Chief State Solicitor, S. Finnegan un A. Joyce,  pārstāvji, kuriem palīdz B. Quigley, SC,  un
S. Brittain, BL,
–        Grieķijas valdības vārdā – E. Leftheriotou un
A. Vasilopoulo, pārstāves,
–        Francijas valdības vārdā – P. Chansou un
B. Travard, pārstāves,
–        Luksemburgas valdības vārdā – A. Germeaux un
T. Schell, pārstāvji,
–        Nīderlandes valdības vārdā – M. K. Bulterman un
J. Langer, pārstāvji,
–        Polijas valdības vārdā – B. Majczyna un
D. Lutostańska, pārstāvji,
–        Eiropas Komisijas vārdā – F. Le Bot un
M. Zerwes, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokātes secinājumus 2025. gada 9. oktobra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1        Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 852/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par pārtikas produktu higiēnu (OV 2004, L 139, 1. lpp.) 4. panta 2. punkta, kā arī II pielikuma I nodaļas 2. punkta c) apakšpunkta, V nodaļas 1. punkta a) apakšpunkta un IX nodaļas 2.–4. punkta interpretāciju.
2        Šis lūgums iesniegts saistībā ar kriminālprocesu, kas uzsākts pret pārtikas apritē iesaistītu uzņēmēju
Aldi SA, pret kuru tiek veikta kriminālvajāšana par vairākiem noziedzīgiem nodarījumiem Regulas Nr. 852/2004 pārkāpumu dēļ.
Atbilstošās tiesību normas
Regula (EK) Nr. 178/2002
3        Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV 2002, L 31, 1. lpp.), 30. apsvērums formulēts šādi:
“Uzņēmēji, kas iesaistīti pārtikas apritē, labāk par citiem spēj izstrādāt drošu sistēmu gan attiecībā uz pārtikas piegādi, gan attiecībā uz nodrošinājumu, ka piegādātā pārtika būs nekaitīga; tādējādi tām vajadzētu būt galvenajām personām, kas ir juridiski atbildīgas par pārtikas nekaitīgumu. [..]”
4        Šīs regulas 1. panta “Mērķis un joma” 1. punktā paredzēts:
“Šī regula ir pamats tam, lai saistībā ar pārtiku nodrošinātu cilvēku veselības un patērētāju interešu augstu aizsardzības līmeni, jo īpaši ņemot vērā atšķirības pārtikas, tostarp tradicionālo produktu, piegādē, vienlaikus nodrošinot efektīvu iekšējā tirgus darbību. Ar to nosaka kopējos principus un pienākumus, stingri zinātniska pamata nodrošināšanas līdzekļus, efektīvu organizatorisko kārtību un procedūras, kas ir lēmumu pieņemšanas pamatā jautājumos par pārtikas un barības nekaitīgumu.”
5        Minētās regulas 3. pantā “Citas definīcijas” noteikts:
“Šajā regulā:
[..]
2)      “pārtikas uzņēmums” ir jebkurš uzņēmums, kas nes peļņu vai ne, publisks vai privāts, kas saistīts ar jebkuru pārtikas ražošanas, pārstrādes un izplatīšanas posmu;
3)      “uzņēmējs, kas iesaistīts pārtikas apritē”, ir ikviena fiziska vai juridiska persona, kura atbildīga par to, lai tiktu nodrošināts, ka viņa/viņas kontrolē esošais pārtikas uzņēmums izpilda pārtikas aprites tiesību aktu prasības;
[..]
9)      “risks” ir apdraudējuma rezultātā radušās negatīvas ietekmes uz veselību varbūtība un minētās ietekmes nopietnība;
[..]
14)      “apdraudējums” ir bioloģisks, ķīmisks vai fizisks aģents pārtikā vai barībā vai tāds pārtikas vai barības stāvoklis, kas potenciāli var izraisīt negatīvu ietekmi uz veselību;
[..].”
6        Šīs regulas 14. pantā “Pārtikas nekaitīguma prasības” paredzēts:
“1.      Pārtiku nelaiž tirgū, ja tā nav nekaitīga.
2.      Uzskata, ka pārtika nav nekaitīga, ja domā, ka tā:
a)      var kaitēt veselībai;
b)      nav derīga lietošanai cilvēku uzturā.
[..]
5.      Nosakot, vai pārtika ir nederīga lietošanai cilvēku uzturā, ņem vērā, vai pārtika cilvēku uzturā atbilstīgi tās paredzētajai lietošanai nav lietojama piesārņojuma dēļ, ko radījis kāds svešķermenis vai kas cits, vai pūšanas, bojāšanās vai trūdēšanas dēļ.
[..]”
7        Saskaņā ar Regulas Nr. 178/2002 17. pantu “Pienākumi”:
“1.      Uzņēmēji, kas iesaistīti pārtikas un barības apritē, visos ražošanas, pārstrādes un izplatīšanas posmos uzņēmumos, kas atrodas viņu pārziņā, nodrošina, lai pārtika vai barība atbilstu pārtikas aprites tiesību aktu prasībām, kas attiecas uz viņu darbību, un pārbauda, vai minētās prasības ir izpildītas.
2.      Dalībvalstīs ir spēkā pārtikas aprites tiesību akti, un tās uzrauga un pārbauda, lai uzņēmēji, kas iesaistīti pārtikas un barības apritē, visos ražošanas, pārstrādes un izplatīšanas posmos pildītu attiecīgās pārtikas aprites tiesību aktu prasības.
[..]
Dalībvalstis arī izstrādā noteikumus par pasākumiem un sankcijām, ko piemēro par pārtikas un barības aprites tiesību aktu pārkāpšanu. Tādiem pasākumiem un sankcijām jābūt efektīviem, samērīgiem un preventīviem.”
Regula Nr. 852/2004
8        Regulas Nr. 852/2004 1., 7., 8., 12. un 16. apsvērumā noteikts:
“(1)      Cilvēka dzīvības un veselības augsta līmeņa aizsardzība ir viens no pārtikas aprites tiesību aktu pamatmērķiem, kā noteikts [Regulā Nr. 178/2002], [kas] nosaka arī citus valstu un Kopienas pārtikas aprites tiesību aktu kopīgos principus un definīcijas, iekļaujot mērķi sasniegt brīvu pārtikas apriti Kopienā.
[..]
(7)      Jauno vispārējo un īpašo higiēnas noteikumu galvenais mērķis ir nodrošināt augsta līmeņa patērētāju aizsardzību pārtikas nekaitīguma ziņā.
(8)      Lai nodrošinātu pārtikas nekaitīgumu no primārās ražošanas vietas līdz produkcijas laišanai tirgū vai eksportēšanai, to ieskaitot, ir nepieciešama integrēta pieeja. Ikvienam pārtikas apritē iesaistītam tirgus dalībniekam ir jānodrošina pārtikas nekaitīgums visā pārtikas apritē.
[..]
(12)      Pārtikas nekaitīgumu nodrošina vairāki faktori: tiesību aktos jānosaka obligātās higiēnas prasības; jābūt oficiālai kontrolei, kas pārbaudītu pārtikas apritē iesaistīto tirgus dalībnieku atbilstību, un pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem jāizveido un jādarbojas pārtikas nekaitīguma programmās un procedūrās, kas pamatojas uz [riska analīzes un kritisko kontrolpunktu principiem (turpmāk – HACCP principi)].
[..]
(16)      Elastīgums ir vajadzīgs arī tam, lai varētu turpināt izmantot tradicionālās metodes visos pārtikas ražošanas, pārstrādes un izplatīšanas posmos un saistībā ar iestāžu strukturālajām prasībām. [..] Tomēr elastīgums nedrīkst negatīvi ietekmēt pārtikas higiēnas mērķus. [..]”
9        Šīs regulas 1. panta “Piemērošanas joma” 1. punktā noteikts:
“Šī regula nosaka vispārīgus pārtikas produktu higiēnas noteikumus pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem, īpaši ņemot vērā šādus principus:
a)      galvenie atbildīgie par pārtikas nekaitīgumu ir pārtikas apritē iesaistītie tirgus dalībnieki;
b)      pārtikas nekaitīgums jānodrošina visos pārtikas aprites posmos, sākot ar primāro ražošanu;
[..]
d)      pēc HACCP principiem izveidoto procedūru vispārējai īstenošanai un labas higiēnas prakses piemērošanai jāpastiprina pārtikas apritē iesaistīto tirgu dalībnieku atbildība;
[..].”
10      Minētās regulas 2. pantā “Definīcijas” noteikts:
“1.      “Šajā regulā:
a)      “pārtikas higiēna”, turpmāk tekstā – “higiēna”, ir pasākumu un nosacījumu kopums, kas nepieciešams, lai kontrolētu apdraudējumus un nodrošinātu pārtikas produktu derīgumu cilvēka uzturam, ņemot vērā tiem paredzēto lietošanu;
[..]
d)      “kompetentā iestāde” ir dalībvalsts centrālā iestāde, kas ir kompetenta nodrošināt šīs regulas prasību izpildi, vai jebkura cita iestāde, kurai centrālā iestāde ir deleģējusi minēto kompetenci; vajadzības gadījumā tā ir arī atbilstīgā iestāde trešā valstī;
[..]
f)      “piesārņojums” ir apdraudējuma klātbūtne vai tā ieviešana;
[..].
2.      Piemēro arī definīcijas, kas noteiktas Regulā (EK) Nr. 178/2002.
[..]”
11      Saskaņā ar šīs regulas 3. pantu “Vispārīgas saistības”:
“Pārtikas apritē iesaistītie tirgus dalībnieki nodrošina, lai visi viņu pārziņā esošie pārtikas ražošanas, apstrādes un izplatīšanas posmi atbilstu šajā regulā noteiktajām prasībām.”
12      Regulas Nr. 852/2004 4. panta “Vispārīgās un īpašās higiēnas prasības” 2. punktā noteikts:
“Pārtikas apritē iesaistītie tirgus dalībnieki, kas darbojas kādā no pārtikas ražošanas, pārstrādes un izplatīšanas posmiem [..], izpilda II pielikumā noteiktās vispārīgās higiēnas prasības [..].”
13      Šīs regulas 5. pantā “Riska analīze un kritiskie kontrolpunkti” noteikts:
“1.      Pārtikas apritē iesaistītie tirgus dalībnieki ievieš, īsteno un saglabā saskaņā ar HACCP principiem izveidotu pastāvīgu procedūru vai procedūras.
2.      HACCP principi ietver:
a)      tādu apdraudējumu noteikšanu, kas jāaizkavē, jānovērš vai jāsamazina līdz pieļaujamam līmenim;
b)      kritisko kontrolpunktu noteikšanu tajā posmā vai posmos, kur kontrole ir būtiska, lai aizkavētu vai novērstu apdraudējumu vai lai to samazinātu līdz pieļaujamam līmenim;
c)      tādu kritisko robežu noteikšanu kritiskajos kontrolpunktos, kas, aizkavējot, novēršot vai samazinot noteiktos apdraudējumus, nošķir pieņemamus rezultātus no nepieņemamiem;
d)      efektīvu uzraudzības procedūru noteikšanu un īstenošanu kritiskajos kontrolpunktos;
e)      korektīvu rīcību noteikšanu, ja uzraudzība norāda, ka kritiskais kontrolpunkts netiek kontrolēts;
f)      regulāri veicamu procedūru izveidošanu, lai pārliecinātos, ka a) un e) apakšpunkt[ā] izklāstītie pasākumi ir efektīvi; un
g)      dokumentu un uzskaites ieviešanu, kas atbilst pārtikas aprites uzņēmumu veidam un lielumam, lai parādītu a) līdz f) apakšpunktā izklāstīto pasākumu efektīvu piemērošanu.
[..]”
14      Minētās regulas II pielikuma nosaukums ir “Vispārīgās higiēnas prasības visiem pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem (izņemot gadījumus, kad piemērojams I pielikums)”. Šī pielikuma I nodaļas “Vispārīgas prasības attiecībā uz uzņēmumu telpām, kur uzglabā pārtiku (kas nav minētas III nodaļā)” 2. punktā noteikts:
“Uzņēmumu telpu, kur uzglabā pārtiku, izvietojums, projekts, konstrukcija, atrašanās vieta un lielums:
[..]
c)      ļauj īstenot labu pārtikas higiēnas praksi, tostarp aizsardzību pret piesārņojumu un jo īpaši kaitēkļu apkarošanu,
[..].”
15      Minētā II pielikuma V nodaļas “Prasības aprīkojumam” 1. punktā paredzēts:
“Visiem izstrādājumiem, iekārtām un aprīkojumam, ar ko nonāk saskarē pārtika:
a)      jābūt rūpīgi iztīrītiem un vajadzības gadījumā dezinficētiem. Tīrīšanai un dezinfekcijai jānotiek pietiekami bieži, lai novērstu jebkādu piesārņojuma risku;
[..].”
16      Minētā II pielikuma IX nodaļas “Noteikumi, ko piemēro pārtikas produktiem” 2.–4. punktā noteikts:
“2.      Izejmateriāli un visas sastāvdaļas, ko uzglabā pārtikas uzņēmumā, jāuztur attiecīgos apstākļos, lai novērstu kaitīgu pasliktināšanos un lai aizsargātu tās no piesārņojuma.
3.      Visos pārtikas ražošanas, apstrādes un izplatīšanas posmos pārtikai jābūt pasargātai no jebkāda piesārņojuma, kas varētu padarīt pārtiku nederīgu cilvēku uzturam, kaitīgu veselībai vai piesārņotu tādā veidā, ka nebūtu saprātīgi domāt, ka to varētu patērēt tādā stāvoklī.
4.      Jābūt izstrādātām atbilstošām procedūrām, lai apkarotu kaitēkļus. [..]”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
17      Pēc pārbaudēm, kas veiktas 2020. gada 20. septembrī, 2021. gada 25. novembrī, 2022. gada 12. janvārī, 2022. gada 4., 7. un
8. februārī, 2022. gada 29. jūnijā, kā arī 2022. gada 6. un 13. jūlijā sešos veikalos un vienā noliktavā, kas ir Aldi
pārziņā, kompetentā iestāde saskaņā ar Regulas Nr. 852/2004 2. panta 1. punkta d) apakšpunktu sagatavoja vairākus protokolus, kuros konkrēti vienpadsmit reizes konstatēta grauzēju izkārnījumu klātbūtne un trīs reizes – apgrauztu un netīru izstrādājumu piedāvājums veikalos, netīrumi un piesārņojuma risks, kā arī kontroles sistēmas trūkums piegādāto preču pieņemšanā.
18      Tālab prokuratūra ierosināja krimināllietu pret Aldi par valsts tiesību aktos paredzētu noziedzīgu nodarījumu, kuru izdarījis uzņēmējs, kas iesaistīts pārtikas apritē, Regulas Nr. 178/2002 3. panta 3. punkta izpratnē par tādu pienākumu neizpildi, kas tam uzlikti saskaņā ar Regulas Nr. 852/2004
4. pantu kopsakarā ar atsevišķām II pielikuma tiesību normām.
19      Ar 2023. gada 15. marta spriedumu tribunal correctionnel du Luxembourg, division Neufchâteau (Luksemburgas Krimināllietu tiesas Nefšato nodaļa, Beļģija) attaisnoja atbildētāju visās izvirzītajās apsūdzībās.
20      Ar 2024. gada 12. februāra spriedumu cour d’appel de Liège (Ljēžas apelācijas tiesa, Beļģija) apstiprināja šo spriedumu, norādot, ka Regula Nr. 852/2004 neuzliek uzņēmējam, kas iesaistīts pārtikas apritē un kas darbojas jebkurā pārtikas ražošanas, pārstrādes un izplatīšanas posmā, pienākumu sasniegt noteiktu rezultātu kaitēkļu apkarošanas jomā, bet gan virkni pienākumu attiecībā uz veicamajiem pasākumiem. Tādējādi kaitēkļu pēdu un izkārnījumu klātbūtne aplūkotajos veikalos un noliktavās pati par sevi nav šīs regulas pārkāpums. Šī tiesa šajā ziņā balstījās uz minētās regulas 5. pantā izklāstītajiem HACCP principiem un Komisijas Paziņojumu par vadlīnijām, kā īstenot pārtikas nekaitīguma pārvaldības sistēmas, kas aptver labu higiēnas praksi un uz HACCP principiem balstītas procedūras, ieskaitot atvieglinātu elastību noteikta veida pārtikas uzņēmumos (OV 2022, C 355, 1. lpp.).
21      Procureur général près la cour d’appel de Liège (Ljēžas apelācijas tiesai piesaistītais ģenerālprokurors, Beļģija) iesniedza apelācijas sūdzību Cour de cassation (Kasācijas tiesa, Beļģija), kas ir iesniedzējtiesa, apgalvojot, ka šī interpretācija atņemot jēgu Regulā Nr. 852/2004 noteiktajām obligātajām higiēnas un pārtikas nekaitīguma prasībām. Tās ieskatā rīcības brīvība, kura uzņēmējiem, kas iesaistīti pārtikas apritē, piešķirta ar šo regulu, attiecas tikai uz piemērojamās prakses izvēli, nevis uz sasniedzamo rezultātu. Tālab pietiekot ar kompetentās iestādes veiktu kaitēkļu pēdu un izkārnījumu klātbūtnes konstatāciju, lai pierādītu, ka šīs obligātās prasības nav ievērotas, un šai iestādei nav jāpierāda, ka attiecīgais uzņēmējs nav veicis visus iespējamos pasākumus, lai apkarotu kaitēkļus.
22      Šādos apstākļos Cour de cassation nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai prasības, kas noteiktas [Regulas Nr. 852/2004] 4. panta 2. punktā, kā arī šīs regulas II pielikumā, un konkrēti – šī pielikuma I nodaļas 2. punkta c) apakšpunktā, V nodaļas 1. punkta a) apakšpunktā, kā arī IX nodaļas 2.–4. punktā, uzņēmējiem, kas iesaistīti pārtikas apritē vairumtirdzniecībā un mazumtirdzniecībā, uzliek pienākumu sasniegt rezultātu tādējādi, ka kaitēkļu pēdu vai izkārnījumu klātbūtnes konstatācija veikalos un noliktavās, izņemot nepārvaramas varas, ārēju iemeslu vai nepārvaramas kļūdas gadījumus, ir pietiekams iemesls, lai pierādītu minētās regulas pārkāpumu, vai arī uz uzņēmējiem, kas iesaistīti pārtikas apritē, attiecas tikai pienākums veikt pasākumus, t.i., veikt visu iespējamo, lai nepieļautu kaitēkļu klātbūtni, un tādējādi, lai pierādītu minētās regulas pārkāpumu, nepietiek ar valsts administratīvās iestādes veiktu kaitēkļu pēdu un izkārnījumu konstatāciju veikalos un noliktavās?”
Par prejudiciālo jautājumu
Par pieņemamību
23      Rakstveida apsvērumos Aldi norādīja, ka, tā kā pret to netiek veikta kriminālvajāšana par Regulas Nr. 852/2004 II pielikuma V nodaļas 1. punkta a) apakšpunkta un IX nodaļas 2. punkta pārkāpumiem, pamata kriminālprocesa atrisināšanā nozīme ir vienīgi šī pielikuma I nodaļas 2. punkta c) apakšpunkta un IX nodaļas 3. un
4. punkta interpretācijai.
24      Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru LESD 267. pantā noteiktajā procedūrā tikai valsts tiesai, kura izskata pamatlietu un kurai jāuzņemas atbildība par pieņemamo tiesas nolēmumu, ņemot vērā katras lietas īpatnības, jāizvērtē gan prejudiciālā nolēmuma nepieciešamība, lai tā varētu taisīt spriedumu, gan to jautājumu nozīmīgums, kurus tā uzdod Tiesai. Tāpēc, ja uzdotie jautājumi attiecas uz Savienības tiesību interpretāciju, Tiesai principā ir pienākums lemt (spriedumi, 2025. gada 2. decembris, Stichting Right to Consumer Justice un
Stichting App Stores Claims, C‑34/24, EU:C:2025:936, 39. punkts, kā arī 2025. gada 18. decembris, Lukoil Bulgaria, C‑260/24, EU:C:2025:988, 18. punkts un tajā minētā judikatūra).
25      Tiesa var atteikties lemt par valsts tiesas iesniegtu lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu tikai tad, ja ir acīmredzams, ka lūgtajai Savienības tiesību interpretācijai nav nekādas saistības ar pamatlietas faktiskajiem apstākļiem vai tās priekšmetu, ja izvirzītā problēma ir hipotētiska vai arī ja Tiesai nav zināmi faktiskie vai tiesiskie apstākļi, kas nepieciešami, lai sniegtu noderīgu atbildi uz tai uzdotajiem jautājumiem (spriedums, 2026. gada 29. janvāris, Fondazione Teatro alla Scala di Milano, C‑668/24, EU:C:2026:60, 35. punkts un tajā minētā judikatūra).
26      Šajā gadījumā neatkarīgi no tā, vai pret Aldi uzsāktajā kriminālprocesā ir konkrēti minētas Regulas Nr. 852/2004 II pielikuma V nodaļas 1. punkta a) apakšpunkta un IX nodaļas 2. punkta tiesību normas, pietiek ar konstatējumu, ka šīs tiesību normas palīdz nodrošināt pārtikas nekaitīgumu un ir daļa no konteksta, saskaņā ar kuru jāinterpretē viss šis pielikums. Tālab nevar uzskatīt, ka lūgtajai minēto tiesību normu interpretācijai nav saistības ar pamatlietas faktiskajiem apstākļiem vai tās priekšmetu vai ka iesniedzējtiesas izvirzītā problēma saistībā ar šīm tiesību normām ir hipotētiska.
27      Turklāt tiesas sēdē Tiesā Aldi apgalvoja, ka uzdotais jautājums attiecas nevis uz Savienības tiesību interpretāciju, bet gan uz Beļģijas tiesību aktos paredzēto kriminālsodu piemērošanu, jo Regulā Nr. 852/2004 nav ietverta neviena kriminālsodu norma.
28      Kā ģenerāladvokāte norādījusi secinājumu 29. punktā, iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot
to pienākumu apjomu, kuri uzņēmējiem, kas iesaistīti pārtikas apritē, uzlikti ar Regulu Nr. 852/2004, kurā ir tieša atsauce uz Regulu Nr. 178/2002. Šīs regulas 17. panta 2. punkta trešajā daļā noteikts, ka dalībvalstis paredz efektīvus, samērīgus un preventīvus pasākumus un sodus, ko piemēro par Savienības pārtikas aprites tiesību aktu pārkāpumiem.
29      Tātad šī lieta ietilpst Savienības tiesību piemērošanas jomā, jo pamatlieta attiecas uz Regulas Nr. 852/2004 pārkāpumiem, kuros tiek vainots Aldi un kurus Beļģijas likumdevējs kvalificējis par noziedzīgiem nodarījumiem, un uzdotais jautājums faktiski attiecas uz šīs regulas interpretāciju.
30      No iepriekš izklāstītā izriet, ka prejudiciālais jautājums ir pieņemams.
Par lietas būtību
31      Iesākumā jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru ar LESD 267. pantu iedibinātajā valstu tiesām un Tiesas
sadarbības procedūrā Tiesai ir jāsniedz valsts tiesai noderīga atbilde, kas ļautu izlemt tās izskatīšanā esošo strīdu. Šajā nolūkā Tiesai vajadzības gadījumā ir jāpārformulē tai uzdotie jautājumi. Turklāt Tiesai, iespējams, būs jāņem vērā tādas Savienības tiesību normas, uz kurām valsts tiesa jautājuma izklāstā nav atsaukusies (skat. spriedumus, 1986. gada 20. marts, Tissier, 35/85, EU:C:1986:143, 9. punkts, kā arī 2025. gada 1. augusts, Alace un Canpelli, C‑758/24 un C‑759/24, EU:C:2025:591, 44. punkts).
32      Ar vienīgo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 852/2004 II pielikuma I nodaļas 2. punkta c) apakšpunkts, V nodaļas 1. punkta a) apakšpunkts un IX nodaļas 2.–4. punkts kopsakarā ar šīs regulas 4. panta 2. punktu un 5. panta 1. un
2. punktu jāinterpretē tādējādi, ka pietiek ar kompetentās iestādes veiktu kaitēkļu pēdu un izkārnījumu konstatāciju pārtikas uzņēmuma veikalos un noliktavās, lai pierādītu, ka uzņēmējs, kas iesaistīts pārtikas apritē un kā pārziņā ir šis uzņēmums, nav izpildījis pienākumus, kuri tam uzlikti saskaņā ar šīm tiesību normām, un nav nepieciešams pierādīt, ka šis uzņēmējs nav veicis visus iespējamos pasākumus, lai novērstu kaitēkļu klātbūtni.
33      Vispirms jāatgādina, ka Regulas Nr. 852/2004 galvenais mērķis ir nodrošināt augstu patērētāju aizsardzības līmeni pārtikas nekaitīguma jomā, un tas it īpaši izriet no šīs regulas 7. apsvēruma. Šis mērķis pats par sevi palīdz sasniegt Savienības pārtikas aprites tiesību aktu pamatmērķi, proti, augstu cilvēku dzīvības un veselības aizsardzības līmeni, kas paredzēts arī Regulā Nr. 178/2002, un tas konkrēti izriet no šīs regulas 1. panta 1. punkta.
34      Pēdējā minētajā regulā, kā atgādināts Regulas Nr. 852/2004 1. apsvērumā, ir noteikti arī citi kopīgi principi un definīcijas attiecībā uz valsts un Savienības pārtikas aprites tiesību aktiem. Tādējādi Regula Nr. 178/2002 ir cieši saistīta ar Regulu Nr. 852/2004, kuras 2. panta 2. punktā noteikts, ka pirmajā regulā paredzētās definīcijas piemērojamas arī otrajā minētajā regulā.
35      Vispirms – Regulas Nr. 178/2002 14. panta 1. un
2. punktā noteikts, ka pārtiku nedrīkst laist tirgū, ja tā “nav nekaitīga”, proti, var kaitēt veselībai vai nav derīga lietošanai cilvēku uzturā.
36      Turpinot – šīs regulas 17. panta 1. punktā kopsakarā ar 30. apsvērumu uzņēmējam, kas iesaistīts pārtikas apritē,
kā noteikts minētās regulas 3. panta 3. punktā,
paredzēta galvenā juridiskā atbildība visos ražošanas, pārstrādes un izplatīšanas posmos uzņēmumos, kuri
ir viņa pārziņā, nodrošināt, lai pārtika atbilstu to pārtikas aprites tiesību aktu prasībām, kas attiecas uz to darbību, un pārbaudīt, vai minētās prasības ir izpildītas. Šajā kontekstā Regulas Nr. 852/2004 1. panta
1. punkta a) apakšpunkts nosaka principu, saskaņā ar kuru galvenā atbildība par pārtikas nekaitīgumu gulstas uz uzņēmēju, kas iesaistīts pārtikas apritē.
37      Visbeidzot – jēdziens “piesārņojums” Regulas Nr. 852/2004 2. panta 1. punkta f) apakšpunktā definēts kā “apdraudējuma” klātbūtne vai tā ieviešana, un tas savukārt Regulas Nr. 178/2002 3. panta 14. punktā definēts kā bioloģisks, ķīmisks vai fizisks aģents pārtikā vai barībā vai tāds pārtikas vai barības stāvoklis, kas potenciāli var izraisīt negatīvu ietekmi uz veselību.
38      Jēdziena “piesārņojums” plašā definīcija liecina par acīmredzamu Savienības likumdevēja gribu nodrošināt augstu pārtikas nekaitīguma līmeni (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2019. gada 12. septembris,  A u.c., C‑347/17, EU:C:2019:720, 40. punkts, kā arī 2024. gada 22. februāris, Micreos Food Safety, C‑745/22, EU:C:2024:160, 42. punkts).
39      Tiesa jau ir precizējusi, ka pārtikas nekaitīguma nodrošināšanas un patērētāju paaugstinātas aizsardzības mērķa nozīmīgums var attaisnot pat ievērojamas negatīvas ekonomiskas sekas atsevišķiem uzņēmējiem, kas iesaistīti pārtikas apritē (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 2. septembris, Association of Independent Meat Suppliers un
Cleveland Meat Company, C‑579/19, EU:C:2021:665, 97. punkts).
40      Ņemot vērā šī sprieduma 33.–39. punktā atgādinātos mērķus un principus, katra atbildes sniegšanai uz uzdoto jautājumu atbilstīgā Regulas Nr. 852/2004 norma jāinterpretē tā, lai tā
tiktu īstenota efektīvi.
41      Pirmām kārtām, saskaņā ar Regulas Nr. 852/2004 4. panta 2. punktu uzņēmēji, kas iesaistīti pārtikas apritē un kas darbojas kādā no pārtikas ražošanas, pārstrādes un izplatīšanas posmiem, izpilda II pielikumā noteiktās vispārīgās higiēnas prasības.
42      Šis pienākums ietilpst Regulas Nr. 852/2004 3. pantā, lasot to kopsakarā ar šīs regulas 8. apsvērumu, paredzētajās “vispārīgajās
saistībās”, saskaņā ar kurām uzņēmējiem, kas iesaistīti pārtikas apritē, jānodrošina, lai visi viņu pārziņā esošie pārtikas ražošanas, apstrādes un izplatīšanas posmi atbilstu šajā regulā noteiktajām higiēnas prasībām, un tā mērķis ir garantēt, ka netiek apdraudēts pārtikas drošums.
43      Jēdziens “pārtikas higiēna” minētās regulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā definēts kā pasākumu un nosacījumu kopums, kas nepieciešams, lai kontrolētu apdraudējumus un nodrošinātu pārtikas produktu derīgumu cilvēka uzturam, ņemot vērā tiem paredzēto lietojumu.
44      Otrām kārtām, Regulas Nr. 852/2004 II pielikuma – uz kuru ir atsauce šīs regulas 4. panta 2. punktā –
tiesību normas paredz vispārīgus higiēnas noteikumus, kuri principā piemērojami visiem uzņēmējiem, kas iesaistīti pārtikas apritē. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu tieši attiecas uz pieciem no šiem noteikumiem.
45      Pirmkārt, saskaņā ar minētā II pielikuma I nodaļas 2. punkta c) apakšpunktu
telpu, kur uzglabā pārtiku, izvietojumam, projektam, konstrukcijai, atrašanās vietai un lielumam jābūt tādiem, kas ļauj īstenot labu pārtikas higiēnas praksi, tostarp aizsardzību pret piesārņojumu un it īpaši kaitēkļu apkarošanu.
46      Tādējādi šajā tiesību normā noteiktas
obligātās prasības attiecībā uz pārtikai izmantoto telpu iezīmēm, kam jāsekmē labas pārtikas higiēnas prakses īstenošana, lai aizsargātu to pret “piesārņojumu” Regulas Nr. 852/2004 izpratnē. No tā izriet, ka to kaitēkļu klātbūtne pārtikai izmantotās telpās, pret kuriem uzņēmējiem, kas iesaistīti pārtikas apritē, jācīnās, pati par sevi nav uzskatāma par šīs regulas II pielikuma I nodaļas 2. punkta c) apakšpunktā paredzētā pienākuma pārkāpumu, ciktāl šo telpu iezīmes ir atbilstošas minētās labās prakses īstenošanai.
47      Otrkārt, minētā II pielikuma V nodaļas 1. punkta a) apakšpunktā
paredzēts, ka visiem izstrādājumiem, iekārtām un aprīkojumam, ar ko nonāk saskarē pārtika, jābūt rūpīgi iztīrītiem un – vajadzības gadījumā – dezinficētiem pietiekami bieži, lai novērstu jebkādu piesārņojuma risku. Jēdziens “risks” Regulas Nr. 178/2002 3. panta 9. punktā definēts kā apdraudējuma rezultātā radušās negatīvas ietekmes uz veselību varbūtība un minētās ietekmes nopietnība.
48      Minēto pienākumu tīrīt un dezinficēt pietiekami bieži, lai novērstu jebkādu piesārņojuma risku, nevar uzskatīt par izpildītu, ja kompetentās iestādes iekārtās un aprīkojumā, ar ko nonāk saskarē pārtika, konstatē kaitēkļu pēdu un izkārnījumu klātbūtni.
49      Treškārt, saskaņā ar minētā II pielikuma IX nodaļas 2. punktu, kurā paredzēti noteikumi, ko piemēro pārtikas produktiem, izejmateriāli un visas sastāvdaļas, ko uzglabā pārtikas uzņēmumā, jāuztur attiecīgos apstākļos, lai novērstu kaitīgu pasliktināšanos un lai aizsargātu tos no piesārņojuma.
50      No šīs tiesību normas formulējuma, it īpaši no frāzes “visas sastāvdaļas, ko uzglabā” un [jebkāds] “piesārņojums” kopsakarā ar Regulas Nr. 852/2004 mērķi nodrošināt augstu patērētāju aizsardzības līmeni pārtikas nekaitīguma jomā, izriet, ka pienākums uzglabāt izejmateriālus un sastāvdaļas attiecīgos apstākļos minētās tiesību normas izpratnē nav izpildīts, ja kompetentā iestāde pārtikas uzņēmuma telpās, kurās atrodas noliktavas, konstatē ne tikai kaitēkļu pēdu vai izkārnījumu klātbūtni, bet arī apgrauztus un netīrus izstrādājumus.
51      Ceturtkārt, Regulas Nr. 852/2004 II pielikuma IX nodaļas 3. punktā paredzēts, ka visos pārtikas ražošanas, apstrādes un izplatīšanas posmos pārtikai jābūt pasargātai no jebkāda piesārņojuma, kas varētu padarīt pārtiku nederīgu cilvēku uzturam, kaitīgu veselībai vai piesārņotu tādā veidā, ka nebūtu saprātīgi domāt, ka to varētu patērēt tādā stāvoklī.
52      Obligātā prasība “visos pārtikas ražošanas, apstrādes un izplatīšanas posmos” aizsargāt pārtiku no “jebkāda piesārņojuma”, ko rada bioloģiski, ķīmiski vai fiziski aģenti, kas to varētu padarīt nederīgu uzturam, kā arī mērķis nodrošināt augstu iedzīvotāju veselības aizsardzību līmeni nozīmē, ka tad, ja kompetentā iestāde pārtikas uzņēmuma veikalos vai noliktavās konstatē netīru un kaitēkļu sagrauztu pārtiku, šī tiesību norma nav ievērota.
53      Piektkārt, saskaņā ar minētā II pielikuma IX nodaļas 4. punktu visiem uzņēmējiem, kas iesaistīti pārtikas apritē, jāizstrādā atbilstošas procedūras, lai apkarotu kaitēkļus pārtikas uzņēmumos, kuri ir viņu pārziņā.
54      No šīs tiesību normas kopsakarā ar Regulas Nr. 852/2004 mērķi nodrošināt pārtikas nekaitīgumu un augstu patērētāju veselības aizsardzības līmeni izriet, ka kompetentās iestādes veikta kaitēkļu klātbūtnes pārtikas uzņēmuma veikalos vai noliktavās konstatācija ir svarīgs rādītājs, kas palīdz pierādīt, ka šī uzņēmuma īpašnieks nav izstrādājis atbilstošas procedūras, lai apkarotu kaitēkļus. No minētās tiesību normas izriet arī, ka atkārtota kaitēkļu pēdu klātbūtnes konstatācija ir pietiekama, lai pierādītu minētā pienākuma neizpildi izstrādāt atbilstošas procedūras.
55      Trešām kārtām, kā izriet no Tiesas judikatūras, lai interpretētu Regulas Nr. 852/2004 II pielikuma tiesību normas, it īpaši jāņem vērā šīs regulas 5. pants (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2011. gada 6. oktobris,
Astrid Preissl, C‑381/10, EU:C:2011:638, 26. punkts, kā arī
Albrecht u.c., C‑382/10, EU:C:2011:639, 18. punkts).
56      Saskaņā ar minētās regulas
5. panta 1. punktu kopsakarā ar 12. apsvērumu uzņēmējiem, kas iesaistīti pārtikas apritē, jāievieš, jāīsteno un jāsaglabā saskaņā ar HACCP principiem izveidota pastāvīga procedūra vai procedūras, it īpaši tās, kas ietvertas šīs regulas 5. panta 2. punkta a) apakšpunktā, saskaņā ar kuru minētajiem uzņēmējiem jānosaka jebkāds tāds apdraudējums, kas jāaizkavē, jānovērš vai jāsamazina līdz pieļaujamam līmenim. Regulas
Nr. 852/2004
1. panta 1. punkta d) apakšpunktā šajā ziņā precizēts, ka pēc HACCP principiem izveidoto procedūru vispārējai īstenošanai un labas higiēnas prakses piemērošanai jāpastiprina minēto uzņēmēju atbildība.
57      No tā izriet, ka HACCP principu īstenošana saskaņā ar Regulas Nr. 852/2004 5. pantu nevar atbrīvot uzņēmēju, kas iesaistīts pārtikas apritē, no atbildības par šīs regulas II pielikuma kopsakarā ar minētās regulas 4. panta 2. punktu tiesību normu pārkāpumu.
58      Šajā ziņā nevar uzskatīt, ka “atvieglināta elastība [elastīgums] noteikta veida pārtikas uzņēmumos”, uz kuru ir atsauce šī sprieduma 20. punktā minētajā Komisijas paziņojumā, ļauj atbrīvot uzņēmēju, kas iesaistīts pārtikas apritē, no pienākumiem saskaņā ar Regulas Nr. 852/2004 4. panta 2. punktu kopsakarā ar tās II pielikumu. Proti, kā precizēts šīs regulas 16. apsvērumā, “elastīgums”, kura mērķis ir ļaut saglabāt tradicionālās metodes, nedrīkst apdraudēt pārtikas higiēnas mērķus.
59      Kā rakstveida apsvērumos būtībā apgalvojusi Francijas valdība un Eiropas Komisija, Regulas Nr. 852/2004 4. panta 2. punktā un 5. pantā paredzētie pienākumi papildina uzņēmēju, kas iesaistīti pārtikas apritē, atbildību.
60      Šajā gadījumā – saskaņā ar iesniedzējtiesas sniegto informāciju – atkārtotās pārbaudes, kas veiktas ar vairāku mēnešu intervālu vairākās aplūkotā pārtikas uzņēmuma filiālēs, atklāja kaitēkļu pēdu klātbūtni pārtikā, uz tās un tās tiešā tuvumā, un lielākā šīs pārtikas daļa jau bija tirdzniecības posmā, t.i., bija pieejama patērētājiem.
61      Visbeidzot, tā kā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu neizriet, ka pamatlietā aplūkotais uzņēmējs, kas iesaistīts pārtikas apritē, būtu apgalvojis nepārvaramas varas, ārēju iemeslu vai nepārvaramas kļūdas pastāvēšanu, šī uzdotā jautājuma daļa nav jāizskata.
62      Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu jāatbild, ka:
–        Regulas Nr. 852/2004 II pielikuma V nodaļas 1. punkta a) apakšpunkts un IX nodaļas 2. un
3. punkts kopsakarā ar šīs regulas 4. panta 2. punktu un 5. panta 1. un
2. punktu jāinterpretē tādējādi, ka pietiek ar kompetentās iestādes veiktu kaitēkļu pēdu un izkārnījumu klātbūtnes konstatāciju pārtikas uzņēmuma veikalos un noliktavās, lai pierādītu, ka uzņēmējs, kas iesaistīts pārtikas apritē un kā pārziņā ir šis uzņēmums, nav izpildījis tam saskaņā ar šīm tiesību normām uzliktos pienākumus, un papildus nav nepieciešams pierādīt, ka šis uzņēmējs nav veicis visus iespējamos pasākumus, lai novērstu kaitēkļu klātbūtni;
–        Regulas Nr. 852/2004 II pielikuma IX nodaļas 4. punkts kopsakarā ar šīs regulas 4. panta 2. punktu un 5. panta 1. un
2. punktu jāinterpretē tādējādi, ka pietiek ar kompetentās iestādes veiktu atkārtotu kaitēkļu pēdu un izkārnījumu klātbūtnes konstatāciju, lai pierādītu, ka minētais uzņēmējs nav izstrādājis atbilstošas procedūras, lai apkarotu kaitēkļus;
–        Regulas Nr. 852/2004 II pielikuma I nodaļas 2. punkta c) apakšpunkts kopsakarā ar šīs regulas 4. panta 2. punktu un 5. panta 1. un
2. punktu jāinterpretē tādējādi, ka, lai konstatētu šo tiesību normu pārkāpumu, jāpierāda, ka to uzņēmuma telpu iezīmes, kur uzglabā pārtiku, liedz īstenot labu higiēnas praksi.
Par tiesāšanās izdevumiem
63      Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:
–        Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 852/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par pārtikas produktu higiēnu II pielikuma V nodaļas 1. punkta a) apakšpunkts un IX nodaļas 2. un 3. punkts kopsakarā ar šīs regulas 4. panta 2. punktu un 5. panta 1. un 2. punktu
jāinterpretē tādējādi, ka
pietiek ar kompetentās iestādes veiktu kaitēkļu pēdu un izkārnījumu klātbūtnes konstatāciju pārtikas uzņēmuma veikalos un noliktavās, lai pierādītu, ka uzņēmējs, kas iesaistīts pārtikas apritē un kā pārziņā ir šis uzņēmums, nav izpildījis tam saskaņā ar šīm tiesību normām uzliktos pienākumus, un papildus nav nepieciešams pierādīt, ka šis uzņēmējs nav veicis visus iespējamos pasākumus, lai novērstu kaitēkļu klātbūtni.
–        Regulas Nr. 852/2004 II pielikuma IX nodaļas 4. punkts kopsakarā ar šīs regulas 4. panta 2. punktu un 5. panta 1. un 2. punktu
jāinterpretē tādējādi, ka
pietiek ar kompetentās iestādes veiktu atkārtotu kaitēkļu pēdu un izkārnījumu klātbūtnes konstatāciju, lai pierādītu, ka minētais uzņēmējs nav izstrādājis atbilstošas procedūras, lai apkarotu kaitēkļus.
–        Regulas Nr. 852/2004 II pielikuma I nodaļas 2. punkta c) apakšpunkts kopsakarā ar šīs regulas 4. panta 2. punktu un 5. panta 1. un 2. punktu
jāinterpretē tādējādi, ka,
lai konstatētu šo tiesību normu pārkāpumu, jāpierāda, ka to uzņēmuma telpu iezīmes, kur uzglabā pārtiku, liedz īstenot labu higiēnas praksi.
[Paraksti]
*      Tiesvedības valoda – franču.