62018CC0163
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
H. SAUGMANDSGAARD ØE
представено на 28 март 2019 година (
1
)
Дело C‑163/18
HQ
IP, чийто законен представител е HQ
JO
срещу
Aegean Airlines SA
(Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Noord-Nederland (Първоинстанционен съд Северна Нидерландия, Нидерландия)
„Преюдициално запитване — Въздушен транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети — Член 8, параграф 2 — Право на възстановяване — Директива 90/314/ЕИО — Пакетно туристическо пътуване — Отмяна на полета — Несъстоятелност на туроператора — Право на възстановяване на цената на самолетния билет от въздушния превозвач“
I. Въведение
1.
Преюдициалното запитване, отправено от Rechtbank Noord-Nederland (Първоинстанционен съд Северна Нидерландия, Нидерландия), се отнася до тълкуването на член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (
2
), предоставящ хармонизирани права на пътниците при отмяна на полета им, разглеждан във връзка с разпоредбите на Директива 90/314/ЕИО (
3
), която урежда правата на потребителите, закупили пакетно туристическо пътуване.
2.
Запитването е отправено в рамките на спор на няколко пътници с въздушен превозвач по повод възстановяването на цената на самолетни билети, поискано от заинтересованите лица след отмяната на полет, който е част от пакетно туристическо пътуване, закупено от тях от друго дружество. Тъй като поради несъстоятелност туроператорът не им е възстановил цената на билетите, ищците в главното производство твърдят, че в тази хипотеза въздушният превозвач, отговарящ за отменения полет, има задължение да ги обезщети.
3.
Поради съображенията, които ще изложа в настоящото заключение, считам, че споменатият член 8, параграф 2 от Регламент №o261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че пътник, който има право на възстановяване на цената на самолетен билет от туроператора на своето туристическо пътуване по силата на националните разпоредби за транспониране на Директива 90/314, не може да иска възстановяването ѝ от опериращия въздушен превозвач на основание на разглеждания регламент дори ако туроператорът няма финансова възможност да възстанови цената на билета и не е изпълнил задължението си да предприеме действията, необходими за осигуряване на гаранциите, предвидени в тази директива, за да обезпечи възстановяването на цената на билета.
II. Правна уредба
А.
Директива 90/314
4.
Съгласно член 1 от Директива 90/314 нейната цел „е да сближи законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки по отношение на туристическите пакети, продавани или предлагани на територията на Общността“.
5.
Член 4, параграф 6, буква б) от тази директива предвижда, че „[а]ко […] по каквато и да било друга причина, с изключение на грешка от страна на потребителя, организаторът анулира туристическия пакет преди уговорената дата на тръгване, потребителят има право […] да получи обратно, колкото е възможно по-бързо, всички суми, които е изплатил по договора“.
6.
Съгласно член 5, параграф 1 от тази директива „[д]ържавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че организаторът и/или продавачът на дребно, страна по договора, носят отговорност към потребителя за точното изпълнение на задълженията, произтичащи от договора, независимо от това дали тези задължения трябва да бъдат изпълнени от този организатор и/или продавач на дребно или от други доставчици на услуги, без това да засяга правото на организатора и/или продавача на дребно да упражни правата си срещу другите доставчици на услуги“.
7.
Член 7 от същата директива изисква „[о]рганизаторът и/или продавачът на дребно, страна по договора, [да] представ[и] достатъчни доказателства, за да гарантира връщането на вложените средства и репатрирането на потребителя в случай на несъстоятелност“.
8.
На 1 юли 2018 г. Директива 90/314 е отменена с Директива (ЕС) 2015/2302 (
4
) в съответствие с член 29 от последната. В случая обаче е приложима отменената директива предвид момента на настъпване на фактите, предмет на спора в главното производство.
Б.
Регламент № 261/2004
9.
Съгласно съображения 1, 2 и 16 от Регламент № 261/2004:
„(1)
Действия на Общността в областта на въздушния транспорт следва да целят, наред с други неща, гарантирането на високо равнище на защита на пътниците. Освен това, по принцип следва да се отчитат изцяло изискванията за защита на клиента.
(2)
Отказан достъп на борда и отмяна или дълго закъснение на полети причинява сериозно безпокойство и неудобство на пътниците.
[…]
(16)
В случаи на отмяна на пакетна екскурзия по причини, несвързани с отменен полет, настоящият регламент не се прилага“.
10.
Член 1 от този регламент, озаглавен „Предмет“, предвижда в параграф 1, буква б), че с него „се признават, при посочени в него условия, минимални права за пътниците, [по-специално] когато техният полет е отменен“.
11.
Член 3 от същия регламент, озаглавен „Приложно поле“, предвижда в параграф 6, че този регламент „не засяга правата на пътниците съгласно Директива 90/314“ и „не се прилага в случаите, когато пакетна екскурзия се отменя по причини, различни от отмяната на полета“.
12.
Член 5 от същия регламент, озаглавен „Отмяна“, предвижда в параграф 1, буква а), че при „[о]тмяна на полет съответните пътници […] получават помощ от опериращия въздушен превозвач по член 8“.
13.
Член 8 от Регламент № 261/2004, озаглавен „Право на възстановяване стойността на билетите или премаршрутиране“, предвижда в параграфи 1 и 2:
„1.   Когато се прави позоваване на този член, на пътниците се предлага избор между:
a)
–
възстановяване до седем дни по силата на член 7, параграф 3, на пълната стойност на билета на цената, на която е купен, за част или части от неосъществения път и за част или части от вече осъществения път, ако полетът повече не изпълнява предназначението си по отношение на първоначалния план за пътуване, заедно с, когато е уместно,
–
обратен полет до първоначалния пункт на излитане, при първа възможност;
б)
премаршрутиране […] до техния краен пункт на пристигане при първа възможност; или
в)
премаршрутиране […] до техния краен пункт на пристигане на по-късна дата, удобна за пътника, […].
2.   Параграф 1, буква a) се прилага също за пътници, чиито полети формират част от пакет, освен правото на възстановяване стойността на билета, когато такова право възниква съгласно Директива 90/314“.
14.
Член 13 от този регламент, озаглавен „Право на поправяне на вредите“, предвижда, че „[в] случаите, когато опериращ въздушен превозвач плаща обезщетение или изпълнява други задължения, произтичащи от настоящия регламент, нито една разпоредба от този регламент не може да се тълкува като ограничаваща неговото право да търси обезщетение от всяко лице, в това число и трети лица, в съответствие с приложимото законодателство. По-специално, настоящият регламент по никакъв начин не ограничава опериращия въздушен превозвач да търси възстановяване от туроператор или друго лице, с което опериращият въздушен превозвач има договор. По същия начин, нито една разпоредба от този регламент не може да се тълкува като ограничаваща правото на туроператор или трето лице, различно от пътника, с когото опериращ въздушен превозвач има договор, да търси възстановяване или обезщетение от опериращия въздушен превозвач в съответствие с приложимото законодателство“.
III. Спорът по главното производство, преюдициалните въпроси и производството пред Съда
15.
Установената в Гърция авиокомпания Aegean Airlines SA сключва договор за чартър с G.S. Charter Aviation Services Ltd (наричано по-нататък „G.S. Charter“), установено в Кипър дружество, по силата на който авиокомпанията трябва да предостави на последното определен брой места срещу заплащане на чартърната цена. Впоследствие G.S. Charter препродава места, по-специално на Hellas Travel BV (наричано по-нататък „Hellas“), което е установен в Нидерландия туроператор.
16.
G.S. Charter и Hellas сключват договор, по силата на който от 1 май до 24 септември 2015 г. всеки петък трябва да се организира двупосочен полет между Корфу (Гърция) и Елде (Нидерландия), като на Aegean Airlines трябва да бъде заплатен аванс, а полетът на връщане, предвиден за следващия петък, трябва да бъде заплащан всеки понеделник.
17.
На 19 март 2015 г. HQ, IP (чийто законен представител е HQ) и JO (наричани по-нататък „HQ и др.“) резервират в Hellas двупосочни полети между Елде и Корфу. Полетите са част от пакетно туристическо пътуване по смисъла на Директива 90/314, чиято цена е платена на Hellas.
18.
HQ и др. получават електронни билети с графичния знак на Aegean Airlines за посочените полети, предвидени за 17 и 24 юли 2015 г., както и документи, посочващи Hellas като чартърен превозвач.
19.
На 13 юли 2015 г. Hellas изпраща на HQ и др. писмо, с което ги уведомява, че въпросните полети, както и всички полети от и до Корфу се отменят както поради ниския брой на резервациите, така и поради случаите на отмяна, произтичащи от „несигурното положение в Гърция“ към онзи момент. Освен това туроператорът посочва в писмото си, че интензивните преговори с Aegean Airlines не са дали възможност да се намери решение за неговите пътници/клиенти.
20.
В съобщение по електронната поща, чиято дата не е посочена, Hellas уточнява пред HQ и др., че тъй като вече не е в състояние да плаща уговорената с Aegean Airlines цена, въпросната авиокомпания е решила да не извършва полети след 17 юли 2015 г.
21.
На 3 август 2016 г. Hellas е обявено в несъстоятелност. Дружеството не е възстановило цената на самолетните билети на HQ и др.
22.
Последните се обръщат към нидерландски съд с искане Aegean Airlines да бъде осъдено да им изплати обезщетение за отмяната на полет на 17 юли 2015 г., както и да им възстанови цената на билетите за този полет на основание съответно, от една страна, както на член 5, параграф 1, буква в), така и на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 261/2004, и от друга страна, на основание член 8, параграф 1, буква а) от Регламента.
23.
Aegean Airlines възразява срещу тези искания с твърдението, че Регламент № 261/2004 не е приложим при посочените обстоятелства с оглед по-специално на член 3, параграф 6 от него.
24.
При все това с междинно решение от 14 ноември 2017 г. сезираният съд отхвърля възражението, тъй като приложимостта на Регламент № 261/2004 в полза на пътници, закупили пакетно туристическо пътуване, се изключва съгласно упоменатите разпоредби само ако отмяната не зависи от волята на въздушния превозвач да извърши или не полета или полетите, които са част от това пътуване, а в случая това не е така (
5
).
25.
Следователно в приложение на посочения регламент този съд присъжда на HQ и др. поисканото от тях обезщетение във фиксиран размер заради отмяната на разглеждания полет (
6
). За сметка на това той не се произнася по искането за възстановяване на цената на самолетните билети.
26.
Във връзка с последното посочено обстоятелство Aegean Airlines изтъква в своя защита, че макар Регламент № 261/2004 да е бил приложим в случая, това не променя факта, че е налице пакетно туристическо пътуване, поради което съгласно член 8, параграф 2 от този регламент авиокомпанията не била задължена да възстановява на HQ и др. сумата, която те са платили на туроператора Hellas, организирал това пътуване, за закупуването на своите самолетни билети.
27.
При това положение с акт от 21 февруари 2018 г., постъпил в Съда на 1 март 2018 г., Rechtbank Noord-Nederland (Първоинстанционен съд Северна Нидерландия) решава да спре производството и да отправи следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли член 8, параграф 2 от Регламент № 261/2004 да се тълкува в смисъл, че пътник, който съгласно (транспонираната в националното право) Директива 90/[314] относно пакетните туристически пътувания има право да поиска от туроператора си да му възстанови пълната стойност на билета, не може да изиска възстановяване и от въздушния превозвач?
2)
При утвърдителен отговор на първия въпрос, може ли въпреки това пътникът да изиска от въздушния превозвач да му възстанови пълната стойност на билета, ако се приеме, че туроператорът му, ако може да бъде държан отговорен, не е в състояние от финансова гледна точка да възстанови пълната стойност на билета и че туроператорът не е предприел също така предпазни мерки, за да гарантира възстановяването?“.
28.
Писмени становища пред Съда представят HQ и др., Aegean Airlines, чешкото и германското правителство, както и Европейската комисия. Страните в главното производство, германското правителство и Комисията са изслушани в заседанието от 16 януари 2019 г.
IV. Анализ
А.
По предмета на преюдициалните въпроси
29.
С двата си преюдициални въпроса, които според мен трябва да бъдат разгледани заедно предвид обединяващите ги тесни връзки (
7
), запитващата юрисдикция по същество иска да установи какво е съотношението между Регламент № 261/2004, който урежда минимален набор от права в полза на пътниците, специално при отмяна на полет (
8
), и Директива 90/314, която сближава разпоредбите на държавите членки, приложими за потребители, които са закупили пакетно туристическо пътуване (
9
).
30.
По-точно, посочената юрисдикция иска от Съда да тълкува в неразглеждан досега аспект член 8, параграф 2 от този регламент, който предвижда, че правилото, предвидено в параграф 1, буква а) от същия член — съгласно което пътникът с отменен полет трябва да може да получи от опериращия въздушен превозвач (
10
) както възстановяване на цената на своя самолетен билет (
11
), така и, при необходимост, обратен полет, с който да се върне до първоначалния пункт на излитане — „се прилага също за пътници, чиито полети формират част от пакет, освен
правото на възстановяване[ (
12
)] стойността на билета, когато такова право възниква съгласно Директива
90/[314]“ (курсивът е мой).
31.
От Съда е поискано да установи главно дали тази разпоредба означава, че пътникът, резервирал полет, част от отменено пакетно туристическо пътуване, който следователно има право да иска пълно възстановяване на направените от него плащания от туроператора, организирал неговото пътуване (
13
), на основание Директива 90/314 (
14
), както е транспонирана в националното право (
15
), не може да иска възстановяване на цената на своя самолетен билет от въздушния превозвач на основание Регламент № 261/2004.
32.
Ако се възприеме това тълкуване, в отговор на втория поставен въпрос ще се наложи Съдът да уточни и до каква степен то не се отнася до обстоятелства като тези по спора, предмет на главното производство, а именно в специфичната хипотеза, когато на практика съответният туроператор няма финансова възможност (
16
) да възстанови цената на билета (
17
) и не е взел никакви мерки, за да гарантира такова възстановяване.
33.
Видно от представените по настоящото дело становища, по този въпрос има две противоположни тези. Съгласно първата, поддържана от HQ и др., както и от Комисията, пътник, закупил полет, който е част от отменено пакетно туристическо пътуване, има възможност да иска възстановяване на цената на самолетния билет от опериращия въздушен превозвач на основание Регламент № 261/2004, когато реално не е успял да получи възстановяване от туроператора на основание на националното право, с което се транспонира Директива 90/314.
34.
Обратно, съгласно втората теза, застъпвана от Aegean Airlines, чешкото и германското правителство, такъв пътник няма подобна възможност, щом като на основание Директива 90/314 има право да иска възстановяване от туроператора, организирал неговото пътуване, включително когато упражняването на това право не поражда конкретни последици поради липсата на финансови възможности на туроператора. Споделям второто становище поради съображения, изложени по-долу.
Б.
По препоръчваното тълкуване на член 8, параграф 2 от Регламент № 261/2004
35.
Тълкуването на член 8, параграф 2 от Регламент № 261/2004, което предлагам да се възприеме и което ще доведе до утвърдителен отговор на първия поставен въпрос и до отрицателен отговор на втория поставен въпрос, според мен е в съответствие с всички критерии за преценка, с които обичайно си служи Съдът (
18
) и които ще бъдат приложени по-долу.
1. По текста на съответните разпоредби
36.
Според мен от текста на споменатия член 8, параграф 2 следва, че самото съществуване на „право на възстановяване[, което] възниква съгласно Директива 90/314“, само по себе е достатъчно, за да няма пътникът, закупил пакетно туристическо пътуване, което е било отменено заради отмяна на полет (
19
), възможност да иска възстановяване на цената на самолетния билет от опериращия въздушен превозвач съгласно този регламент.
37.
Действително с оглед на текста на Регламент № 261/2004 на различни езици, освен на френски (
20
), е явно, че посоченият израз трябва да се разбира в смисъл, че е достатъчно заинтересованото лице да притежава разглежданото право по силата на Директива 90/314, както тя е транспонирана в правовия ред на държавите членки, и че не е определящо дали упражняването на това право води конкретно до получаване на желаното възстановяване (
21
). Считам, че ако законодателят на Съюза е имал намерение да придаде друго значение на посочения параграф 2, той без съмнение не би пропуснал да бъде по-ясен, като уточни, че Регламент № 261/2004 трябва да произведе последици, когато правото на възстановяване съгласно разпоредбите на Директива 90/314 не се е материализирало на практика. Той обаче не само не изисква въпросното възстановяване
да не може да бъде получено съгласно споменатата директива, а тъкмо напротив, единствено посочва наличието на право на възстановяване, което евентуално възниква от нея, ако са налице всички предвидени в същата условия.
38.
Освен това нито текстът на член 8, параграф 2 от Регламент № 261/2004, нито впрочем други разпоредби на същия регламент (
22
) сочат, че неговите автори са искали да направят уговорка при обстоятелства като посочените във втория преюдициален въпрос (
23
), така че възстановяването на цената на билета да може да се иска от въздушния превозвач, когато туроператорът на пакетно туристическо пътуване няма финансова възможност да поеме възстановяването по силата на Директива 90/314 и не е взел мерки, за да го гарантира (
24
). Съдът обаче не би могъл да прибавя към разпоредба от правото на Съюза правни критерии, които не са били установени и дори предвидени в нея (
25
) от законодателя на Съюза, като в противен случай би осъществил твърде разширително тълкуване и дори тълкуване contra legem.
39.
Както Aegean Airlines и германското правителство посочват в устните си становища, макар Съдът да е решил да тълкува други разпоредби от Регламент № 261/2004 в по-широк смисъл, отколкото на пръв поглед предполага буквалното им тълкуване (
26
), предлаганото от HQ и др., както и от Комисията, разширително тълкуване в настоящото дело обаче би било в разрез с текста на член 8, параграф 2 от този регламент, който според мен не е неясен. Освен това подобно тълкуване също не би довело до потенциално похвалната последица да се запълни евентуална празнота в Регламента, разглеждан във връзка с Директива 90/314, поради изложените по-долу съображения.
2. По генезиса на съответните разпоредби
40.
Тълкуването, което предлагам да възприеме Съдът, според мен се потвърждава от изводите, направени в резултат от разглеждането на генезиса на Регламент № 261/2004.
41.
Най-напред, напомням, че той заменя Регламент (ЕИО) № 295/91 (
27
), който се отнася само до отказа за качване на борда и още тогава е съдържал разпоредби, уреждащи съотношението с Директива 90/314, приета малко преди него, съгласно които в случай на отказ за качване на борда при полет туроператорът на пакетното туристическо пътуване следва да обезщети своите клиенти за неизпълнението на договора си с тях съгласно тази директива, но въздушният превозвач е задължен да му изплати евентуална компенсация (
28
).
42.
На следващо място, подчертавам, че развитието на подготвителните работи по Регламент № 261/2004 според мен свидетелства за намеренията на законодателя във връзка със съдържанието на член 8, параграф 2 от този акт.
43.
Действително, както отбелязва Aegean Airlines, първото предложение за регламент, представено от Комисията, цели той да се прилага изцяло по отношение на пътниците, чийто полет е част от пакетно туристическо пътуване (
29
). Европейският парламент се противопоставя на включването на тези пътници в приложното поле на бъдещия регламент, поради това че вече се ползват от подходяща защита съгласно Директива 90/314, която възлага на туроператорите отговорността за точното изпълнение на пакетната услуга (
30
), включително на въздушния превоз (
31
). В измененото си предложение Комисията все пак поддържа първоначалната си позиция, като посочва, че предлаганата от тази директива защита не е равностойна, тъй като не предоставя на пътниците т.нар. „автоматични“ права (
32
). Съветът на Европейския съюз възприема междинно разрешение, представляващо компромис между предлаганото от Комисията и от Парламента (
33
), които се съгласяват да се присъединят към този компромис, като считат, че той позволява постигането на заложените в съответните им предложения цели (
34
).
44.
Според мен от изложеното следва, че авторите на окончателния текст на Регламент № 261/2004 са възнамерявали да не изключат изцяло от неговото приложно поле пътниците, пътуващи в рамките на пакетни услуги, като едновременно с това запазят в тяхна полза последиците от осигуряващата достатъчна закрила система, създадена по-рано с Директива 90/314. В тази връзка споделям становището на Aegean Airlines, че възраженията, изложени в измененото предложение на Комисията (
35
), не са били основателни. Действително, подобно на Регламент № 261/2004, тази директива предвижда права, които трябва да бъдат прилагани, без за спазването им да се налага сезирането на съдилищата освен в случаите, когато длъжникът не се съобразява с тях.
45.
По-конкретно, що се отнася до отмяната на пакетно туристическо пътуване поради отмяна на полет и до правото на възстановяване на цената на самолетния билет в резултат от същата, окончателният текст според мен е в предлаганата от Парламента насока, тъй като законодателят приема, че интересите на пътниците, които са закупили такова пътуване, са защитени в достатъчна степен с Директива 90/314, като се очаква предвидените в нея защитни механизми да функционират правилно в държавите членки (
36
). Следователно считам, че от член 8, параграф 2 от посочения регламент следва, че параграф 1, буква а) от същия член е приложим по отношение на такива пътници, доколкото им дава възможност да получат, от една страна, при необходимост, обратен полет, с който да се върнат до първоначалния пункт на излитане, и от друга страна, възстановяване на цената на самолетния си билет, стига обаче правото на възстановяване да не произтича вече от Директива 90/314, тоест само в случаите, когато предвидените в нея условия за възникване на това право не са налице.
46.
Освен това считам, че тук предложеният подход не е в разрез с принципа на равно третиране (
37
), на който Съдът действително се позовава в решения относно тълкуването на други разпоредби от Регламент № 261/2004 (
38
), като се имат предвид взетите от законодателя на Съюза легитимни решения относно съотношението между този регламент и Директива 90/314. Законодателят на Съюза е решил, че лицата, закупили пакетно туристическо пътуване, по принцип трябва да попадат в приложното поле на този регламент, но все пак за тях трябва да важат някои особени положения (
39
). Впрочем условията за прилагане на принципа на равенство според мен в случая не са налице, тъй като пътниците, които са закупили полет в рамките на пакетно туристическо пътуване, обективно не са в ситуация, сходна с тази на пътниците, които са закупили същия полет, но извън такава пакетна услуга, която по дефиниция включва няколко различни услуги.
47.
Накрая ще отбележа, че в хода на подготвителните работи не се е предвиждало в разглеждания регламент да се съдържа уговорка във връзка с хипотезите, посочени във втория преюдициален въпрос, при които туроператорът, организиращ пътуването, няма финансова възможност да възстанови сумата, платена от негов клиент, и не е взел мерки да гарантира изпълнението на това задължение.
3. По контекста на съответните разпоредби
48.
Член 8, параграф 2 от Регламент № 261/2004 се вписва в особен контекст както в рамките на самия регламент, така и с оглед на заобикалящите го норми, който потвърждава предлаганото от мен тълкуване.
49.
На първо място, Комисията посочва, че член 8, параграф 2 съставлява дерогация от принципа, че въздушният превозвач е длъжен да обезщети пътниците и да им предостави помощ при условията, определени в Регламент № 261/2004, поради което трябва да се тълкува стриктно, както Съдът е постановил във връзка с други разпоредби от същия акт (
40
).
50.
Същевременно следва да се констатира, че самият законодател на Съюза е формулирал споменатата разпоредба така, че приложното ѝ поле да бъде строго определено, тъй като съдържащото се в нея изключение се свежда до правото на възстановяване, предвидено в параграф 1, буква а), първо тире от същия член (
41
). Освен това член 8, параграф 2 има особен предмет, който според мен го разграничава от останалите разпоредби на Регламент № 261/2004, които Съдът вече е тълкувал, тъй като цели да осигури адекватно съотношение между Регламента и Директива 90/314, и по-конкретно да възложи тежестта на възстановяването или на въздушния превозвач, или на туроператора в зависимост от конкретния случай. Накрая, стриктното тълкуване на определена разпоредба не предполага установяването на непосечени в нея условия.
51.
Според мен при това положение от обстоятелството, че посоченият параграф 2 съставлява дерогация, не може да се направи пряк извод, че въздушният превозвач би трябвало да обезщети пътник с пакетно туристическо пътуване, в случай че туроператорът, организирал това пътуване, не го е направил по силата на Директива 90/314. Напротив, ако волята на законодателя е била да възложи такова гаранционно задължение на въздушния превозвач, в допълнение към вече наложените му от Директивата задължения, със сигурност той би го посочил изрично в споменатия регламент.
52.
Според мен тази гледна точка се подкрепя от съдържанието на другата разпоредба от Регламент № 261/2004, отнасяща се до съотношението между този акт и Директива 90/314, а именно член 3, параграф 6 от Регламента (
42
). Действително посоченият параграф предвижда, от една страна, че Регламент № 261/2004 не засяга правата на пътниците, закупили пакетно туристическо пътуване, които те черпят от въпросната директива, и от друга страна, че той не трябва да се прилага в случаите, когато въпросното пътуване се отменя по причини, различни от отмяната на съответния полет (
43
). Струва ми се, че законодателят на Съюза е искал да отдаде известно предимство на Директива 90/314, макар Регламент № 261/2004 да се прилага успоредно по отношение на такива пътници в така очертаните граници.
53.
На второ място, предвид посочения по-горе особен предмет член 8, параграф 2 от Регламент № 261/2004 според мен трябва да се тълкува от гледна точка на своя контекст, като се разгледат не само останалите разпоредби от Регламента, а като се отчете съдържанието и на другия посочен в тази разпоредба акт, тоест като надлежно се вземе предвид съдържанието на Директива 90/314.
54.
Посочената директива предвижда в член 4, параграф 6, буква б) самостоятелен режим, при който, когато организаторът на пакетно туристическо пътуване го отмени преди уговореното тръгване, независимо поради каква причина, закупилият пътуването потребител има право „да получи обратно, колкото е възможно по-бързо, всички суми, които е изплатил по договора“, сключен с този търговец (
44
). Възстановяването включва по-специално цената на самолетните билети.
55.
Освен това от основно значение е обстоятелството, че член 7 от Директива 90/314 вече съдържа специални изисквания, чрез които да се гарантира предвиденото в нея възстановяване дори в случай на неплатежоспособност или несъстоятелност на туроператора (
45
). В случай на неизпълнение на задълженията по член 7 няма никакво основание така предвидените гаранции фактически да бъдат възложени на въздушния превозвач, като той бъде задължен да възстановява цената на самолетните билети на клиентите на съответния туроператор. Подчертавам, че ако се прилага правилно в държавите членки, така предвидената гаранционна система предоставя силна защита на пътниците (
46
). Тези разпоредби са задължителни, макар да не се придружават от санкции, и според мен трябва да се спазват от туроператорите под надзора на компетентните национални органи (
47
). Ако се окаже, че органите на държава членка не са взели всички необходими според тази директива мерки за осигуряване на ефективното упражняване на правото на възстановяване (
48
), не би могло да се изключи възможността за ангажиране на нейната отговорност (
49
).
56.
Така в светлината на Директива 90/314 считам, че въпросът за евентуалната неплатежоспособност или несъстоятелност на туроператора попада единствено в приложното поле на тази директива, но не и на Регламент № 261/2004, както впрочем изрично потвърждава новата директива относно пакетните туристически пътувания (
50
). Посочените във втория преюдициален въпрос обстоятелства следователно не биха могли да послужат като обосновка, съгласно която в особената хипотеза, визирана от запитващата юрисдикция, въздушният превозвач следва да бъде задължен да възстанови цената на самолетния билет на пътник, закупил пакетно туристическо пътуване, ако последният не е получил такова възстановяване от туроператора, организирал пътуването.
4. По целите на съответните разпоредби
57.
Независимо твърденията за нарушения, изложени в този смисъл от HQ и др. и от Комисията, считам, че предлаганото тук тълкуване не е в противоречие с целите на релевантните разпоредби, с оглед както на общите цели на Регламент № 261/2004, така и на конкретните цели на член 8, параграф 2 от същия.
58.
Видно от съображенията му (
51
), общата цел на Регламента е да гарантира на пътниците, за които се прилага, високо равнище на защита, като се стреми да противодейства на сериозното безпокойство, което тези лица изпитват, по-специално след отмяна на полет. Съдът изтъква няколкократно тази цел по-специално за да обоснове широко тълкуване на правата, признати на такива пътници (
52
).
59.
Както обаче Съдът вече е постановил, Регламент № 261/2004 обслужва и друга цел, която също следва надлежно да се отчита, а именно да осигури баланс между защитените интереси на пътниците и тези на въздушните превозвачи (
53
). Въпреки че законодателят на Съюза е избрал да предостави на опериращия въздушен превозвач водеща роля при обезщетяването и помощта, на които пътниците имат право, по-специално при отмяна на полет (
54
), това все пак не означава, че само превозвачът трябва да носи съответната финансова тежест във всички възможни случаи.
60.
По-конкретно, що се отнася до отмяната на полет, който е част от пакетно туристическо пътуване, считам, че отговорността във връзка с нея и съответните разходи трябва да се поделят между туроператора и въздушния превозвач в зависимост от съответните им задължения, които произтичат не само от приложимите разпоредби на Директива 90/314 или на Регламент № 261/2004, но и от поетите задължения в сключените договори, от една страна, между туроператора и неговия клиент, и от друга, между въпросния туроператор и въздушния превозвач (
55
).
61.
При всички положения според мен няма никакво правно основание, нито дори обективна причина, тежестта във връзка с гаранцията в случай на неплатежоспособност на туроператора на практика да се възлага на въздушния превозвач, като от него се изисква да възстанови средствата на пътника, ползващ пакетна услуга за туристическо пътуване в тази хипотеза, още повече че, както вече подчертах, Директива 90/314 съдържа разпоредби, позволяващи да се разрешат именно проблеми от подобно естество, стига тези разпоредби да бъдат спазвани (
56
).
62.
Освен това отчитането на целта за защита на пътниците, залегнала като цяло в основата на Регламент № 261/2004, не би могло да накара Съда да даде тълкуване на член 8, параграф 2 от него, което не е в съответствие с текста и конкретната цел на тази разпоредба.
63.
Във връзка с последното считам, че специално споменатият член 8, параграф 2 има за цел да уреди адекватно съотношението между Регламент № 261/2004 и Директива 90/314, като запази приложното поле на всеки от тези защитни актове, и едновременно с това да не допусне съответните потребители да могат да се ползват от възможности, които поради евентуалното кумулиране на нормите биха могли да се окажат прекомерни.
64.
Необходимостта да се избегне възможността увреденият пътник да се окаже свръхзащитен поради кумулативното прилагане на предвидените в Регламента и в Директивата права, произтича и от известие на Комисията, в което по-специално става дума за подходящото съчетаване на посочения регламент с новата директива относно пакетните туристически пътувания (
57
), като се отбелязва, че последната изрично изключва „свръхобезщетяване[то]“ при изплащането на обезщетения на пътника (
58
).
65.
В същия дух считам, че пътник не би трябвало да има възможност да получи двукратно възстановяване на цената на своя самолетен билет в случай на отмяна на своето пакетно туристическо пътуване поради възможността за избор между Директива 90/314 и/или Регламент № 261/2004. Следователно, ако заинтересованото лице отговаря на изискванията относно правото на възстановяване съгласно Директивата, според мен то не би могло да иска възстановяване и по силата на Регламента, макар и упражняването на това право да не би породило конкретни последици, както в случая, заради бездействието на единствения длъжник, а именно туроператора, като се има предвид, че подобно неблагоприятно стечение на икономически обстоятелства винаги е възможно (
59
), и като не се забравя, че член 7 от посочената директива вече има за цел да избегне възможността потребителят да не получи никакво възстановяване в посочените хипотези.
66.
Накрая, по съображения за изчерпателност отбелязвам, че тук предложеното тълкуване е в съответствие с практически съображения, които няма как да бъдат изцяло игнорирани. Както отбелязват Aegean Airlines и германското правителство, ако се приеме, че опериращият въздушен превозвач трябва да възстанови цената на самолетния билет на пътника, който го е закупил от трето лице в рамките на пакетно туристическо пътуване, обикновено би било много трудно, ако не и невъзможно, да се установи точната сума, която да му бъде изплатена. Всъщност, тъй като цената на полета е включена в крайна цена, която поради самата си същност включва цената на различни услуги и обикновено единствено туроператорът е запознат с разбивката ѝ, нито превозвачът (
60
), нито дори купувачът знаят каква част от крайната цена отговаря на цената на полета. С други думи, струва ми се нереалистично да се приеме, че превозвачът във всички случаи може да определи точната сума за възстановяване (
61
), дължима на пътника при тези обстоятелства.
67.
С оглед на посочените съображения в тяхната цялост член 8, параграф 2 от Регламент № 261/2004 според мен трябва да се тълкува в смисъл, че пътник, който на основание транспонираната в националното право Директива 90/314 има право да се обърне към туроператора, организирал неговото пакетно туристическо пътуване, в случай на отмяна на последното, за да получи възстановяване на всички платени от него суми по силата на сключения с туроператора договор, няма възможност да иска възстановяване на цената на своя самолетен билет от опериращия въздушен превозвач на основание на споменатия регламент, включително когато въпросният туроператор е във финансова невъзможност да възстанови цената на билета и не е предприел действия, за да предостави изискваните гаранции за обезпечаване на това възстановяване.
V. Заключение
68.
Поради изложените съображения предлагам Съдът да отговори на поставените от Rechtbank Noord-Nederland (Първоинстанционен съд Северна Нидерландия, Нидерландия) преюдициални въпроси по следния начин:
„Член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 трябва да се тълкува в смисъл, че пътник, който на основание транспонираната в националното право Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки има право да се обърне към туроператора, организирал неговото пакетно туристическо пътуване, в случай на отмяна на последното, за да получи възстановяване на всички платени от него суми по силата на сключения с туроператора договор, няма възможност да иска възстановяване на цената на своя самолетен билет от опериращия въздушен превозвач на основание на споменатия регламент, включително когато въпросният туроператор е във финансова невъзможност да възстанови цената на билета и не е предприел действия, за да предостави изискваните гаранции за обезпечаване на това възстановяване“.
(
1
)	Език на оригиналния текст: френски.
(
2
)	Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).
(
3
)	Директива на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки (ОВ L 158, 1990 г., стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 248).
(
4
)	Директива на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година относно пакетните туристически пътувания и свързаните пътнически услуги, за изменение на Регламент (ЕО) № 2006/2004 и Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 90/314/ЕИО на Съвета (ОВ L 326, 2015 г., стр. 1).
(
5
)	В това отношение посоченият съд приема, от една страна, че инициативата за отмяна на полета е била на авиокомпанията Aegean Airlines, която е била склонна да извърши полета само ако Hellas предварително ѝ плати определената цена, и от друга страна, че нито се твърди, нито е доказано, че Hellas е оповестило отмяната на пакетното туристическо пътуване поради други причини освен посоченото решение на Aegean Airlines. Подчертавам, че тъй като в случая следва да се направи фактическа преценка, ще изходя от предпоставката, възприета от запитващата юрисдикция, че по спора, предмет на главното производство, е приложим Регламент № 261/2004.
(
6
)	Уточнявам, че по силата на член 5, параграф 1, буква в) във връзка с член 7, параграф 1, буква б) от посочения регламент в случай на отмяна на полет засегнатите пътници, освен ако не са били уведомени за нея при предвидените в споменатата буква в) условия, трябва да получат от опериращия въздушен превозвач обезщетение във фиксиран размер от 400 EUR за всички полети на територията на Общността над 1500 километра.
(
7
)	В писмените си становища чешкото правителство и Комисията, както и Aegean Airlines в устното си изказване също предлагат да се даде общ отговор на въпросите.
(
8
)	Подчертавам, че тези въпроси се отнасят само до исковете за възстановяване на цената на самолетните билети, тъй като в рамките на спора, предмет на главното производство, вече са били уважени исковете за обезщетение във фиксиран размер на основание член 5, параграф 1, буква в) и член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 261/2004, а сезираният съд е преценил, че посочените разпоредби действително са приложими по делото (вж. т. 22—25 от настоящото заключение).
(
9
)	Съответните предмети на тези два акта, видно от съответния член 1 от всеки от тях.
(
10
)	Понятието „опериращ въздушен превозвач“ е в съответствие с определението по член 2, буква б) от този регламент. Вж. също решение от 4 юли 2018 г., Wirth и др. (C‑532/17, EU:C:2018:527, т. 17 и сл.).
(
11
)	Възстановяването следва да се извърши при условията, предвидени в посочената буква а) и в член 7, параграф 3 от този регламент.
(
12
)	С оглед на последния израз ми се струва очевидно, че за разлика от „правото на възстановяване“ на цената на билета (единственото разглеждано в случая) правото на „обратен полет до първоначалния пункт на излитане“, предвидено като допълнение във второто тире на член 8, параграф 1, буква а), не се засяга от изключението, предвидено в края на параграф 2 от същия член. Същото се отнася и за правата на „премаршрутиране […] до техния краен пункт на пристигане“, предвидени като алтернативни в букви б) и в) от същия параграф 1.
(
13
)	Понятията „туристически пакет“ и „организатор“ са дефинирани в член 2, точки 1 и 2 от Директива 90/314, към който препраща член 2, букви г) и д) от Регламент № 261/2004.
(
14
)	Съгласно член 4, параграф 6, буква б) от тази директива.
(
15
)	Директива 90/314 е транспонирана в нидерландското право с дял 7A, озаглавен „Договор за пътуване“, от книга 7 на Burgerlijk Wetboek (Гражданския кодекс). Член 7:504, параграф 3 от този кодекс дава възможност на пътника в случай на разваляне на договора за пътуване от страна на туроператора да поиска от него по-специално възстановяване на цената на самолетните билети.
(
16
)	В случая по-конкретно поради несъстоятелността на този туроператор.
(
17
)	Макар съгласно предпоставката, възприета от запитващата юрисдикция във втория преюдициален въпрос, този туроператор да може да бъде „държан отговорен“.
(
18
)	От постоянната съдебна практика следва, че разпоредба от правото на Съюза трябва да получи самостоятелно и еднакво тълкуване навсякъде в него, при което да се отчетат текстът на тази разпоредба, нейният контекст, целите на правната уредба, от която тя е част, както и нейният генезис (вж. по-специално решения от 15 ноември 2018 г., Verbraucherzentrale Baden-Württemberg, C‑330/17, EU:C:2018:916, т. 23 и от 17 януари 2019 г., Brisch, C‑102/18, EU:C:2019:34, т. 22).
(
19
)	Като се има предвид, че — видно както от съображение 16, така и от член 3, параграф 6 от Регламент № 261/2004 — същият не намира приложение, когато съответното пакетно туристическо пътуване е отменено „по причини, различни от отмяната на полета“.
(
20
)	По-конкретно, текстовете на испански („cuando ese derecho se derive de la Directiva 90/314“), датски („medmindre retten til refusion følger af direktiv 90/314“), немски („sofern dieser [Anspruch auf Erstattung] sich aus der Richtlinie 90/314 ergibt“), английски („where such right arises under Directive 90/314“), италиански („ad esclusione del diritto al rimborso qualora tale diritto sussista a norma della direttiva 90/314“), нидерландски („indien dit recht bestaat krachtens Richtlijn 90/314“), португалски („salvo quanto ao direito a reembolso quando este se constitua ao abrigo da Directiva 90/314“) и шведски език („om denna rättighet regleras i direktiv 90/314“).
(
21
)	Aegean Airlines и германското правителство също считат, че текстът на член 8, параграф 2 от този регламент не дава много възможности за друго тълкуване. Според Комисията „[б]уквалното тълкуване на текста на [споменатия] параграф 2 би довело до това да се приеме, че самото съществуване на правото на възстановяване на цената на билета съгласно Директива 90/314 е достатъчно, за да отпадне правото на възстановяване на същия по Регламент № 261/2004“, но телеологичният подход трябвало да доведе до възприемането на обратния извод.
(
22
)	Като се има предвид, че нито една разпоредба от този регламент не упоменава евентуална финансова невъзможност на съдоговорителите на пътника, а именно на въздушния превозвач и туроператора. Относно контекста на член 8, параграф 2 от Регламента вж. точка 48 и сл. от настоящото заключение.
(
23
)	Отбелязвам, че HQ и др., както и Комисията съответно твърдят, според мен неправилно, че пътникът не трябва да остава „с празни ръце“, при положение че (действително) не може да бъде упрекнат в нищо в настоящия случай и че „при изключителни обстоятелства като тези по настоящото дело не би трябвало в крайна сметка да не получи нищо“.
(
24
)	Констатирам, че за сметка на това авторите на Директива 90/314 изрично са предвидили хипотезата на несъстоятелност на туроператора (по този въпрос вж. т. 55 от настоящото заключение).
(
25
)	По този въпрос вж. точка 47 от настоящото заключение.
(
26
)	По-специално в решение от 19 ноември 2009 г., Sturgeon и др. (C‑402/07 и C‑432/07, EU:C:2009:716, т. 40—69), с което някои автори не са съгласни. Относно това съдебно решение и последващата съдебна практика вж. по-специално Cachard, O. Le transport international aérien des passagers. Académie de droit international de La Haye, Adi-Poche, La Haye, 2015, pt. 283 et sq., както и Malenovský, J. Regulation 261: Three Major Issues in the Case Law of the Court of Justice of the EU. — In: Air Passenger Rights — Ten Years On, Bobek, M. et Prassl, J. (eds.), Hart Publishing, Oxford, 2016, p. 27 et sq.
(
27
)	Регламент на Съвета от 4 февруари 1991 година относно създаване на общи правила за система за компенсация при отказ за качване на борда при редовен въздушен транспорт (ОВ L 36, 1991 г., стр. 5).
(
28
)	Член 5 от Регламент № 295/91 предвижда в параграф 1: „[в] случай на отказ за качване на борда при полет, продаден като част от пътническия пакет, въздушният превозвач е задължен да компенсира туроператора, [който е организирал пътуването и е] сключил договора с пътника и който е отговорен пред него за надлежно изпълнение на договора относно този пътнически пакет съгласно Директива 90/314“; и в параграф 2: „[б]ез да се накърняват правата и задълженията, произлизащи от [тази директива], туроператорът е задължен да предостави на пътника сумите, получени съгласно параграф 1“ [неофициален превод].
(
29
)	Вж. Предложение от 21 декември 2001 г., COM(2001) 784 окончателен, точка 19 от обяснителния меморандум, съображения 10 и 11 (съгласно които, „[к]ато се има предвид, че организаторите на пътувания принципно отговарят за търговските решения относно пътниците […], ползващи пакетни услуги, именно те следва да дължат обезщетение […] на пътниците за полетите, които са част от такива пътувания […] в случай […] на отмяна […] на полет“ [неофициален превод]), както и член 3, параграф 1.
(
30
)	Уточнявам, че съгласно член 5, параграф 1 от Директива 90/314 организаторите все пак могат да предприемат действия по съдебен ред срещу останалите доставчици на услуги, на които е възложено изпълнението на договора. Вж. също съображение 36 in fine и член 22 от Директива 2015/2302.
(
31
)	Вж. по-специално изменения 2, 3 и 15, както и обосновката за тях, съдържащи се в доклада от 12 септември 2002 г. относно посоченото предложение (A5‑0298/2002), приети от Парламента на 24 октомври 2002 г. (позиция на първо четене, ОВ C 300, 2003 г., стр. 557).
(
32
)	Предложение от 4 декември 2002 г., COM(2002) 717 окончателен, обяснителен меморандум, точка 2, съгласно която „предлаганият регламент предоставя на пътниците ясно определени, „автоматични“ права, които могат да упражняват незабавно, без да се налага да се обръщат към съдилищата. Няма основание за предоставяне на различна защита на пътници, които се сблъскват със сходни проблеми“ [неофициален превод].
(
33
)	Вж. Обща позиция, приета на 18 март 2003 г., и Обяснителен меморандум (ОВ C 125 Е, 2003 г., стр. 63).
(
34
)	Вж. Съобщение на Комисията от 25 март 2003 г., SEC(2003) 361 окончателен, стр. 3, 6 и 7, както и позиция на Парламента на второ четене от 3 юли 2003 г. (ОВ C 74 Е, 2004 г., стр. 807), който не възприема изключването на пътниците, пътуващи в рамките на пакетна услуга, което е било препоръчано отново от неговия докладчик в доклад от 13 юни 2003 г. (доклад A5‑0221/2003, изменения 1 и 9).
(
35
)	Вж. бележка под линия 32 от настоящото заключение.
(
36
)	Относно правото на възстановяване на цената на пакетно туристическо пътуване и свързаната с него система от гаранции, въведени с тази директива, вж. точка 54 и сл. от настоящото заключение.
(
37
)	Този принцип имплицитно е залегнал в измененото предложение на Комисията, посочено по-горе (в бележка под линия 32), и изрично е упоменат от HQ и др. както пред запитващата юрисдикция, така и пред Съда, и в съответствие с него сходните положения не трябва да се третират по различен начин, а различните положения не трябва да се третират по един и същ начин, освен ако такова третиране е обективно обосновано.
(
38
)	Вж. решения от 19 ноември 2009 г., Sturgeon и др. (C‑402/07 и C‑432/07, EU:C:2009:716, т. 58 и сл.), от 23 октомври 2012 г., Nelson и др. (C‑581/10 и C‑629/10, EU:C:2012:657, т. 33 и сл.), и от 7 септември 2017 г., Bossen и др. (C‑559/16, EU:C:2017:644, т. 19 и сл.)., както и определение от 5 октомври 2016 г., Wunderlich (C‑32/16, EU:C:2016:753, т. 21 и сл.).
(
39
)	По този въпрос вж. точка 52 от настоящото заключение.
(
40
)	Вж. решения от 22 декември 2008 г., Wallentin-Hermann (C‑549/07, EU:C:2008:771, т. 20), цитирано от Комисията, както и определение от 14 ноември 2014 г., Siewert (C‑394/14, EU:C:2014:2377, т. 17), и решение от 17 септември 2015 г., Van der Lans (C‑257/14, EU:C:2015:618, т. 35 и 45), отнасящи се до тълкуването на член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004.
(
41
)	Вж. също бележка под линия 12 от настоящото заключение.
(
42
)	Впрочем ще отбележа, че HQ и др. черпят доводи от член 13 от Регламент № 261/2004, който предвижда, че в случаите, когато въздушен превозвач плаща обезщетение (като това във фиксиран размер на основание член 7 от Регламента) или изпълнява други задължения, произтичащи от Регламента, впоследствие има право да търси възстановяване от туроператора, с когото е сключил договор. Считам обаче, че тази разпоредба не засяга съотношението между споменатия регламент и Директива 90/314.
(
43
)	Напомням, че второто правило е посочено и в съображение 16 от Регламента.
(
44
)	Освен ако отмяната се дължи на грешка на потребителя.
(
45
)	Двадесет и първо съображение и член 7 от тази директива предвиждат, че туроператорът трябва да представи доказателства за достатъчно гаранции в случай на неплатежоспособност или несъстоятелност за връщането на платените суми. Също така член 7:512, параграф 1 от нидерландския граждански кодекс задължава всеки туроператор да предприеме необходимите мерки, за да гарантира, че ако не е в състояние да изпълнява задълженията си по отношение на пътник в резултат на открито производство по несъстоятелност, тези задължения ще бъдат поети от трето лице или че цената за пътуването ще бъде възстановена.
(
46
)	Като се има предвид, че тази система няма еквивалент в други области на правото за защита на потребителите.
(
47
)	Подчертавам, че положението, в което в случая се намират потребителите, се дължи не на празнота във въведената с Директива 90/314 система, която следва да се преодолее с помощта на Регламент № 261/2004, а на неизпълнението на правните задължения на туроператора, за чието спазване трябва да следят държавите членки.
(
48
)	Напомням също, че Съдът е тълкувал член 7 от Директива 90/314 в смисъл, че не допуска национална правна уредба, в резултат от чиито правила потребителят няма ефективна гаранция, по силата на която в случай на неплатежоспособност или несъстоятелност на туроператора ще му бъдат възстановени всички платени суми (вж. по-специално решение от 15 юни 1999 г., Rechberger и др., C‑140/97, EU:C:1999:306, т. 64—66 и 74—77, както и определение от 16 януари 2014 г., Baradics и др., C‑430/13, EU:C:2014:32, т. 32—38).
(
49
)	Относно исковете за отговорност на държава членка, които могат да предявяват частноправни субекти, вж. по-специално решения от 14 март 2013 г., Leth (C‑420/11, EU:C:2013:166, т. 41 и сл.), от 3 септември 2014 г., X (C‑318/13, EU:C:2014:2133, т. 42 и сл.), и от 4 октомври 2018 г., Кантарев (C‑571/16, EU:C:2018:807, т. 92 и сл.).
(
50
)	Вж. съображения 1 и 38—44, както и членове 17 и 18 от Директива 2015/2302, които предлагат интересни разяснения, въпреки че тази директива е неприложима в случая.
(
51
)	Вж. съображения 1—6 от Регламент № 261/2004.
(
52
)	Вж. по-специално решения от 4 октомври 2012 г., Finnair (C‑22/11, EU:C:2012:604, т. 23 и 34), от 4 октомври 2012 г., Rodríguez Cachafeiro и Martínez-Reboredo Varela-Villamor (C‑321/11, EU:C:2012:609, т. 25 и 33), от 23 октомври 2012 г., Nelson и др. (C‑581/10 и C‑629/10, EU:C:2012:657, т. 37 и 38, както и 74 и сл.), от 31 януари 2013 г., McDonagh (C‑12/11, EU:C:2013:43, т. 47 и сл.), и от 22 юни 2016 г., Mennens (C‑255/15, EU:C:2016:472, т. 26 и сл.).
(
53
)	Вж. по-специално решения от 19 ноември 2009 г., Sturgeon и др. (C‑402/07 и C‑432/07, EU:C:2009:716, т. 67), от 23 октомври 2012 г., Nelson и др. (C‑581/10 и C‑629/10, EU:C:2012:657, т. 39), и от 12 септември 2018 г., Harms (C‑601/17, EU:C:2018:702, т. 15).
(
54
)	В съответствие с членове 5 и 8 от Регламент № 261/2004. В посоченото по-горе съобщение (бележка под линия 34), на стр. 3 Комисията отбелязва, че „[с]тава дума за практическо решение, тъй като превозвачът, който извършва полета, обикновено е в най-изгодно положение да осигури плановото извършване на полетите и има свои служители и представители по летищата, които да предоставят помощ на пътниците. Тази система е пряка, опростена и поради това лесна за разбиране от пътниците“ [неофициален превод].
(
55
)	Вж. по аналогия решение от 11 май 2017 г., Krijgsman (C‑302/16, EU:C:2017:359, т. 25 и сл.), в което е постановено, че опериращият въздушен превозвач трябва да обезщети пътника, закупил полет с посредничеството на туристически агент, макар превозвачът да е информирал в срок агента за промяната в разписанието за полета, а последният да е информирал пътника със закъснение, но в решението се напомня също така, че съгласно член 13 от Регламент № 261/2004 превозвачът може да търси възстановяване от всяко лице, с което има договор.
(
56
)	Вж. точка 55 от настоящото заключение. В заседанието Aegean Airlines основателно подчертава, че тълкуването, предлагано от HQ и др., както и от Комисията, би могло дори да се окаже в разрез с интереса на потребителите, тъй като туроператорите вече няма да имат стимул да осигурят необходимите гаранции, изисквани съгласно Директива 90/314, ако знаят, че по силата на Регламент № 261/2004 въздушните превозвачи ще бъдат задължени да поправят тяхното бездействие.
(
57
)	Вж. Тълкувателни насоки за Регламент (ЕО) № 261/2004 (ОВ C 214, 2016 г., стр. 5), раздел 2.2.6, озаглавен „Приложно поле на регламента във връзка с Директивата за пакетните туристически пътувания“. Посоченият необвързващ документ е упоменат и от запитващата юрисдикция, която основателно отбелязва, че раздел 4.2 от него разглежда правото на възстановяване на стойността на билетите в случай на отмяна, но без да се спира на съдържанието на член 8, параграф 2 от този регламент.
(
58
)	Действително съображение 36 и член 14, параграф 5 от Директива 2015/2302 уточняват, че обезщетението, предоставено съгласно тази директива при лошо изпълнение на пътническите услуги, и обезщетението, предоставено съгласно други посочени там актове от правото на Съюза, сред които фигурира Регламент № 261/2004, трябва да „се приспадат едно от друго, за да се избегне свръхкомпeнсиране“. Макар тази директива, която заменя Директива 90/314, да не е приложима в случая (вж. т. 8 от настоящото заключение), това уточнение, направено от законодателя на Съюза, все пак според мен не е ирелевантно за настоящото дело.
(
59
)	Уви, не е рядкост потребителят да се сблъска с неплатежоспособността или несъстоятелността на търговец, с когото е сключил договор, без да може да получи поправяне на вредите или обезщетение за неговото неизпълнение.
(
60
)	Според мен не може да се презумира, че цената, която подлежи на възстановяване на такива пътници, е идентична с уговорената между туроператора и превозвача за закупуването на места в самолета, тъй като туроператорът може да е избрал различна тарифа при продажбата на билети на своите клиенти.
(
61
)	Напомням, че член 8, параграф 1, буква а) от Регламент № 261/2004 предвижда „възстановяване […] на пълната стойност на билета на цената, на която е купен“, а не на близка до тази цена.