62014TO0199(03)_BG
Страни по делото
Основания за решението
Диспозитив
Страни по делото
По дело T‑199/14 R
Vanbreda Risk & Benefits,
установено в Антверпен (Белгия), за което се явяват P. Teerlinck и P. de Bandt, адвокати,
ищец,
срещу
Европейска комисия,
за която се явяват S. Delaude и L. Cappelletti, в качеството на представители,
ответник,
с предмет молба за постановяване на временни мерки, целяща по същество спирането на изпълнението на решението на Комисията от 30 януари 2014 г., с което тя е отхвърлила направената от ищеца оферта в отговор на покана за представяне на оферти за застраховането на имущество и лица и е възложила тази поръчка на друго дружество,
ПРЕДСЕДАТЕЛЯТ НА ОБЩИЯ СЪД
постанови настоящото
Основания за решението
Определение (1)
Обстоятелства, предхождащи спора, производство и искания на страните
1. На 10 август 2013 г. Европейската комисия публикува в Официален вестник на Европейския съюз покана за представяне на оферти с референтен номер OIB.DR.2/PO/2013/062/591 относно поръчка за застраховане на имущество и лица, разделена на четири партиди. Партида № 1 се отнася до застраховането — считано от 1 март 2014 г. — на недвижими имоти и тяхното съдържание, като договорът е бил сключен от Комисията от нейно име и от името на следните възложители: Съвета на Европейския съюз, Европейския икономически и социален комитет, Комитета на регионите на Европейския съюз, Изпълнителна агенция на Европейския съвет за научни изследвания, Изпълнителната агенция за конкурентоспособност и иновации, Изпълнителната агенция за научни изследвания, Изпълнителната агенция за образование, аудиовизия и култура и Изпълнителна агенция за иновации и мрежи (наричана по-нататък „процедура за възлагане на обществена поръчка“).
2. Процедурата за възлагане на обществена поръчка е целяла да замени действащия по това време договор, сключен с консорциума, на който ищецът, Vanbreda Risk & Benefits, е бил брокер, който изтичал на 28 февруари 2014 г.
3. На 7 септември 2013 г. в Притурка към Официален вестник (ОВ S 174) е публикувано обявление за поправка, с което се удължава крайният срок за представяне на оферти до 25 октомври 2013 г. и датата на събранието за публично отваряне на офертите до 31 октомври 2013 г. На това събрание комисията по отварянето отбелязва получаването на две оферти за партида № 1, представени, от една страна, от Marsh SA, застрахователен брокер, и от друга страна, от ищеца.
4. На 30 януари 2014 г. Комисията уведомява, от една страна, Marsh, че неговата оферта е одобрена за възлагането на партида № 1, и от друга страна, ищеца, че неговата оферта не е била одобрена за партида № 1, тъй като той не е предложил най-ниската цена (наричано по-нататък „обжалваното решение“).
5. С отделни актове от 28 март 2014 г. ищецът подава в секретариата на Общия съд, от една страна, жалба за отмяна по силата на член 263 ДФЕС срещу обжалваното решение, както и иск за обезщетение по силата на членове 268 ДФЕС и 340 ДФЕС, целящ осъждането на Комисията да му заплати сумата от 1 милион евро, и от друга страна, настоящото искане, в което той по същество поканва съдията по обезпечителното производство:
– да разпореди, от една страна, по силата на член 105, параграф 2от Процедурния правилник на Общият съд спиране на изпълнението на обжалваното решение до произнасянето на определението за прекратяване на настоящото обезпечително производство, и от друга страна, спиране на изпълнението на обжалваното решение до произнасянето от Общият съд по основната жалба;
– да разпореди представянето на следните документи:
[…]
– да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
6. На 3 април 2014 г. с определение Vanbreda Risk & Benefits/Комисия (T‑199/14 R, наричано по-нататък „определението от 3 април 2014 г.“) в съответствие с член 105, параграф 2 от Процедурния правилник председателят на Общият съд разпорежда спирането на изпълнението на обжалваното решение, както и на договора за услуги, сключен между Комисията, Marsh и въпросния/въпросните застраховател(и) в тази връзка до произнасяне на определението, с което се прекратява настоящото обезпечително производство.
7. На 8 април 2014 г. Комисията, от една страна, предава договора за услуги OIB.DR.2/PO/2013/062/591/C0/L1, и от друга страна, представя искане, целящо председателят на Общият съд да отмени незабавно с обратна сила и без никакви резерви точка 1 от диспозитива на неговото определение от 3 април 2014 г. С оглед на новия елемент, доведен до знанието на съда по обезпечителното производство от Комисията относно изтичането на предходния застрахователен договор и свързаните с това последици, съдът по обезпечителното производство приема на 10 април 2014 г. определение, с което уважава искането на Комисията.
[…]
9. На 25 април 2014 г. Комисията представя своето становище по молбата за постановяване на временни мерки, в което тя иска по същество от председателя на Общият съд:
– да отхвърли молбата на ищеца за спиране на изпълнението на обжалваното решение,
– да не се произнася по съдебните разноски в настоящото обезпечително производство.
[…]
12. С писмо от 7 октомври 2014 г. страните са поканени на изслушване, което се провежда на 21 октомври 2014 г.
От правна страна
[…]
16. Следва да се вземе предвид специфичната роля на обезпечителните производства в делата за обществени поръчки (определение от 4 февруари 2014 г., Serco Belgium и др./Комисия, T‑644/13 R, Сборник, EU:T:2014:57, точка 18 и сл.). В този смисъл трябва да се има предвид и въведената от законодателя на Европейския съюз правна рамка, приложима към процедурите за възлагане на обществени поръчки, организирани от възлагащите органи в държавите членки. По-специално съгласно съображение 40 от делегирания регламент във връзка с член 91, параграф 2 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, стр. 65) съществените правила относно обществените поръчки следва да се основават на Директива 2014/24.
17. Освен това, както се посочва, от една страна, в съображения от едно до три от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237), и от друга страна, в съображение 3 от Директива 2007/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 година за изменение на директиви 89/665/ЕИО и 92/13/ЕИО на Съвета с оглед повишаване на ефективността на процедурите за преразглеждане при възлагане на обществени поръчки (ОВ L 335, стр. 31), за да се гарантира ефективното прилагане на такива правила, законодателят е счел, че е необходимо да предвиди набор от процедурни изисквания, които да предоставят бързи правни средства за защита на етап, когато нарушенията все още могат да бъдат поправени.
18. Освен това, както е видно от второ, трето и пето съображение, както и от член 2, параграф 1 от Директива 89/665, в специфичния контекст на обществените поръчки временните мерки са замислени да служат не само като средство за спиране на процедурата по възлагане, но и като средство за поправяне на явно нарушение, което иначе би било задача на главното производство.
19. Отчитането на отражението на подобни съображения върху упражняването от съда по обезпечителното производство на неговата компетентност се обосновава с факта, че от една страна, както на национално равнище в делата относно обществени поръчки посочените в третия дял, първа глава от Процедурния правилник мерки имат за цел да гарантират ефикасна съдебна защита, що се отнася до прилагането от институциите и органите на Съюза на правилата относно обществените поръчки, които се основават най-вече на Директива 2014/24 (вж. точка 16 по-горе, както и съображение 4 от Директива 2007/66), и от друга страна, в съответствие с общия принцип на тълкуването, приложен в решение от 19 септември 2013 г., Réexamen Commission/Strack (C‑579/12 RX‑II, Сб., EU:C:2013:570, т. 40), тези директиви извеждат на преден план наличието на основен принцип на правото на обществените поръчки на Съюза — ефективната съдебна защита на оферентите, чието особено значение следва от практиката на Съда (вж. в този смисъл Решение от 11 септември 2014 г., Fastweb, C‑19/13, Сб., EU:C:2014:2194, т. 60 и цитираната съдебна практика) и който е гарантиран с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
20. При това положение, макар да е прието, че Общият съд отхвърля като неотносимо основание, изведено от нарушението от институция на Съюза на разпоредба на директива относно възлагането на обществени поръчки, която по дефиниция има за адресат държавите членки (вж. в този смисъл решения от 19 март 2010 г., Evropaïki Dynamiki/Комисия, T‑50/05, Сб., EU:T:2010:101, т. 104, от 11 май 2010 г., PC-Ware Information Technologies/Комисия, T‑121/08, Сб., EU:T:2010:183, т. 50 и от 6 май 2013г., Kieffer Omnitec/Комисия, T‑288/11, EU:T:2013:228, т. 22—24), това не пречи на съда на Съюза да вземе предвид отразените в този акт на Съюза общи принципи на правото на Съюза. В конкретния случай обаче приетите в областта на обществените поръчки директиви само отразяват в това отношение особено значимия в тази област характер на правото на ефективна съдебна защита.
[…]
1. По fumus boni juris
22. Що се отнася до условието за наличие на fumus boni juris, следва да се напомни, че то е изпълнено, когато на фазата на обезпечителното производство е налице съществено противоречие по правен въпрос, чието разрешение не е очевидно на този етап, така че на пръв поглед жалбата не е напълно лишена от основание (вж. в този смисъл определения от 13 юни 1989 г., Publishers Association/Комисия, 56/89 R, Rec, EU:C:1989:238, т. 31 и от 8 май 2003 г., Комисия/Artegodan и др., C‑39/03 P-R, Rec, EU:C:2003:269, т. 40). Всъщност, тъй като целта на обезпечителното производство е да гарантира пълното действие на бъдещото окончателно с ъдебно решение, за да се предотврати рискът от непълнота на осигуряваната от юрисдикциите на Съюза правна защита, съдът по обезпечителното производство трябва само да прецени дали „на пръв поглед“ са налице основанията, изтъкнати в главното производство, за да установи дали има достатъчно голяма вероятност да бъде уважен(а) искът или жалбата (определения от 19 декември 2013 г., Комисия/Германия, C‑426/13 P(R), Сб., EU:C:2013:848, т. 41 и от 8 април 2014 г., Комисия/ANKO, C‑78/14 P‑R, Сб., EU:C:2014:239, т. 15).
23. Макар и да е вярно, че в рамките на обезпечително производство съдът по обезпечителното производство по принцип не е длъжен да извършва също толкова задълбочено разглеждане като в рамките на главно производство, тази констатация не би могла да се тълкува като абсолютна забрана за подробно разглеждане (определение Vischim/Комисия, точка 15 по-горе, EU:C:2007:209, т. 50).
24. В конкретния случай ищецът повдига едно-единствено основание, разделено на три части и изведено от несъвместимостта на офертата на Marsh със спецификацията, което основание според него доказва на пръв поглед незаконосъобразността на обжалваното решение.
По първата част на единственото основание
[…]
По основателността на първата част на единственото основание
[…]
– По твърдения незаконен характер на участието на Marsh в процедурата за възлагане на обществена поръчка в качеството на единствен оферент
[…]
75. От гореизложеното следва, че допускането на брокер да участва в процедурата за възлагане на обществена поръчка в качеството на единствен оферент позволява оценяване на неговата оферта, без да се вземе предвид икономическият и финансов капацитет на застрахователните компании, които in fine ще застраховат гарантирания риск, в разрез с всички останали хипотези, изрично предвидени в спецификацията, без това разграничаване да се явява обективно обосновано с оглед на структурата на системата, поради което неговата законосъобразност изглежда prima facie съмнителна.
[…]
81. От този анализ prima facie следва, че допускането на брокер да участва в процедура за възлагане на обществена поръчка като единствен оферент, упълномощен от застрахователни компании, от една страна, прави на пръв поглед безпредметна проверката от комитета по оценяването на качествата на оферта спрямо предвидените в спецификацията условия, и от друга страна, позволява на посочения брокер евентуално да се ползва от конкурентно предимство спрямо останалите оференти.
[…]
83. С оглед на гореизложеното обаче изглежда prima facie, че в конкретния случай прилагането на критериите за подбор и начините за предаване на офертите, както и тяхното тълкуване от Комисията не са позволили да се гарантира действителна конкуренция.
[…]
86. Ето защо следва да се направи извод за наличието, след направено разглеждане prima facie, на достатъчно сериозни данни с оглед на доказването на основателността на твърдението за нарушение, според което допускането на Marsh да участва в процедурата за възлагане на обществена поръчка в качеството на единствен оферент е било незаконосъобразно.
– По твърдяното разглеждане на офертата на Marsh от Комисията като съвместна оферта
[…]
96. Вследствие на това, след първоначалното разглеждане на размяната на писма в конкретния случай между възлагащия орган и Marsh, се оказва, че първоначалната оферта е била представена като оферта на единствен оферент, която не налага поемане на солидарно задължение, а впоследствие се е преобразувала в равностойна на съвместна оферта. За да бъде обаче съобразена със спецификацията, този вид оферта трябва да съдържа споразумението/пълномощно. Доколкото към офертата на Marsh не е бил приложен такъв документ, Комисията изглежда е нарушила собствените си правила, като я е счела за валидна. В това отношение, когато в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка възлагащият орган определя изискванията, които възнамерява да наложи на оферентите, той се самоограничава при упражняването на правото си на преценка и освен това не може да се отклонява от така определените по отношение на който и да е от оферентите изисквания, без да наруши принципа на равно третиране на кандидатите (решение от 20 март 2013 г., Nexans France/Entreprise commune Fusion for Energy, T‑415/10, Сб., EU:T:2013:141, т. 80).
[…]
102. Следователно с оглед на гореизложеното изглежда, че системата на упълномощаване, приета в конкретния случай от Комисията, води до заобикаляне на правилата, приложими към съвместните оферти.
103. Вследствие на това следва да се направи извод за наличието prima facie на данни, които са от естество да докажат на този стадий основателността на твърдението, според което Комисията де факто е разгледала офертата на Marsh като съвместна оферта, въпреки че на това основание тя е трябвало да бъде обявена за нередовна, тъй като не е съдържала споразумението/пълномощно.
104. Ето защо от направения по-горе анализ следва, че наличието на особено сериозен fumus boni juris е било доказано от ищеца, що се отнася до първата част на единственото основание.
По втората част на единственото основание
105. В рамките на втората част на единственото си основание ищецът напомня, най-напред, че да се позволи на оферент да измени своята оферта след отварянето на офертите представлява нарушение на принципа на равно третиране на оферентите. По-нататък той посочва, че идентичността на застрахователите, упълномощили Marsh, е била изменена след отварянето на офертите. Макар възложителите да имат възможността да установят контакт с кандидат, в случай че се налага пояснение във връзка с неговата оферта или следва да се коригира техническа грешка в текста на оферта, направеното в случая изменение обаче надхвърля тази рамка и представлява съществено изменение на офертата. Всъщност, доколкото посочването на договарящия се прави съгласно определените в спецификацията критерии за подбор, подобно изменение е трябвало да наложи ново разглеждане въз основа на тези критерии. Вследствие на това, като е разрешила това изменение, Комисията е нарушила принципа на равно третиране на оферентите, разглеждан във връзка с член 112, параграф 1 от Финансовия регламент и с член 160 от делегирания регламент.
[…]
109. В конкретния случай следва да се напомни, че първо, от анализа на съда по обезпечителното производство следва, че изменението на квотите за участие в покриването на рисковете от застрахователите, упълномощили Marsh, може да се квалифицира като изменение на съществен елемент от офертата, доколкото тази промяна води до получаването на конкурентно предимство от един от оферентите (вж. точки 78—80 по-горе).
110. Второ, разглеждането на молбата за постановяване на временни мерки също извежда на преден план преобразуването на естеството на офертата на Marsh, що се отнася до солидарното ангажиране на застрахователните компании. Всъщност, противно на твърдението на Комисията в нейното становище от 25 април 2014 г., фактът, че подписаният договор съдържа клаузата за солидарна отговорност на подписалите лица и че тази клауза е била предвидена още при публикуването на спецификацията на процедурата за възлагане на обществена поръчка, не означава, че офертата на Marsh е трябвало непременно да вземе предвид разходите и рисковете, присъщи на тази клауза (вж. точки 95 и 96 по-горе).
111. В това отношение обаче и както посочва ищецът в молбата си за постановяване на временни мерки, следва да се подчертае значението на условието относно солидарността в рамките на тази процедура за възлагане на обществена поръчка поради размера на разглежданата поръчка и на неговото влияние върху цената на офертата. Всъщност с оглед на размера на паричните средства и на вероятността от настъпване на застрахователно събитие с голям обхват е от съществено значение застрахователите да носят солидарна отговорност, за да се избегне това всеки от тях да покрие финансово само последиците от частта от договора, която изпълнява, и в случай на неплатежоспособност на един от тях частта от застрахователното събитие, за която той отговаря, да не бъде обезщетена. При все това за застрахователна компания това изискване означава тя да изложи своя капацитет, тоест своя капитал, до максималния размер на поетата отговорност за всички рискове, гарантирани с договора за услуги. Доколкото това поемане на отговорност може да доведе до надхвърляне на финансовия капацитет на всеки застраховател, той трябва да получи този допълнителен капацитет, като използва механизми, каквито са банковата гаранция или презастраховането, създаващи допълнителен финансов риск и пораждащи допълнителни разходи. Вследствие на това предложената застрахователна премия за договор, предвиждащ солидарната отговорност на всички участници, a priori е по-висока от тази за договор, който не предвижда такава солидарност.
[…]
113. При това положение, доколкото първоначалната оферта не е взела непременно предвид наложеното изискване за солидарност и доколкото общият характер на текста на поканата за представяне на оферти, що се отнася до представянето на оферта от единствен оферент, е позволил адаптиране на първоначалната оферта, за да се постигне търсения резултат със съвместна оферта, следва prima facie да се направи извод за изменението на съществен елемент на офертата.
[…]
120. Вследствие на това следва на този етап да се заключи, че първоначалната оферта на Marsh е била предмет prima facie на неправомерни изменения с оглед на член 112, параграф 1 от Финансовия регламент и на член 160 от делегирания регламент в нарушение на принципа на равно третиране на кандидатите, приложим в областта на правото на Съюза в областта на обществените поръчки.
121. Следователно от направения по-горе анализ става ясно, че наличието на особено сериозен fumus boni juris е било доказано от ищеца, що се отнася до втората част на единственото основание.
[…]
2. По неотложността
138. Съгласно постоянната съдебна практика неотложността трябва да се преценява с оглед на необходимостта от временно произнасяне, за да се избегне страната, която иска постановяването на временни мерки да понесе лично значителна и непоправима вреда (определение от 14 декември 2001 г., Комисия/Euroalliages и др., C‑404/01 P(R), Rec, EU:C:2001:710, т. 61 и 62). В това отношение страната, която иска приемане на временни мерки, следва да представи доказателства, че не би могла да изчака края на производството по разглеждането на жалбата по същество, без да претърпи значителна и непоправима вреда. За да се докаже наличието на такава значителна и непоправима вреда, не е необходимо настъпването на вредата да е установено с абсолютна сигурност, а е достатъчно вредата да е предвидима с достатъчна степен на вероятност (вж. определение от 12 юни 2014 г., Комисия/Съвет, C‑21/14 P‑R, Сб., EU:C:2014:1749, т. 37 и цитираната съдебна практика).
[…]
По непоправимия характер на вредата
[…]
157. От това следва, че в приложение на съществуващата съдебна практика условието относно неотложността не е изпълнено в конкретния случай. По-общо следва да се отбележи, че както изглежда, приложено към положението на отстранен кандидат, изискването за доказване на настъпването на непоправима вреда може да бъде изпълнено само по прекомерно труден начин, поради свързаните със системата като цяло причини, посочени по-горе.
158. Подобен резултат обаче е несъвместим с императивните изисквания, произтичащи от ефективната временна защита, която трябва да бъде гарантирана в областта на обществените поръчки (вж. точки 16—20 по-горе). Освен това следва да се подчертае, че незачитането на правилата относно възлагането на обществени поръчки не може само да има увреждащо действие по отношение на отхвърлените кандидати, но и е от естество да накърни защитата на финансовите интереси на Съюза. По този начин този тип съдебни спорове изисква възприемане на нов подход, отчитащ неговите специфики и целящ да позволи на отхвърления кандидат да докаже неотложността по друг начин, освен с доказването при всички обстоятелства на неизбежна опасност от настъпването на непоправима вреда.
159. В това отношение, първо, следва да се напомни, че съдът по обезпечителното производство не може да прилага механично и строго условието, свързано с непоправимия характер на вредата —нито, освен това, на сериозния характер на изтъкнатата вреда — а трябва да отчита обстоятелствата, характерни за всяко дело (вж. в този смисъл определение от 28 април 2009 г., United Phosphorus/Комисия, T‑95/09 R, EU:T:2009:124, т. 74 и цитираната съдебна практика).
160. Второ, няма пречка съдът по обезпечителното производство да приложи пряко членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС — разпоредби на първичното право, които му разрешават да разпореди спиране на изпълнението, ако счита, „че обстоятелствата го изискват“, и да наложи „необходимите“ време нни мерки (вж. в този смисъл определения от 24 февруари 2014 г., HTTS и Bateni/Съвет, T‑45/14 R, EU:T:2014:85, т. 51 и от 25 юли 2014 г., Deza/ECHA, T‑189/14 R, EU:T:2014:686, т. 105).
161. Трето, председателят на Съда не изключва възможността да разпореди спиране на изпълнението или да приеме временни мерки единствено на основание явната незаконосъобразност на обжалвания акт, например когато последният дори няма вид на законосъобразен (вж. в този смисъл определения от 7 юли 1981 г., IBM/Комисия, 60/81 R и 190/81 R, Rec, EU:C:1981:165, т. 7 и 8, и от 26 март 1987 г., Hoechst/Комисия, 46/87 R, Rec, EU:C:1987:167, т. 31 и 32). В този контекст в определение Communicaid Group/Комисия, точка 148 по-горе (вж. в този смисъл EU:T:2013:121, т. 45), вече е била предвидена възможността да се приеме, че в обезпечителни производства по въпросите на обществените поръчки неотложността се състои в належащата нужда възможно най-бързо да се реагира на това, което на пръв поглед изглежда като явна и изключително сериозна незаконосъобразност и следователно като особено сериозен fumus boni juris.
162. Така в рамките на споровете относно възлагането на обществени поръчки следва да се приеме, че когато отхвърленият кандидат успее да докаже наличието на особено сериозен fumus boni juris, не може от него да се изисква да докаже, че има опасност отхвърлянето на неговата молба за постановяване на временни мерки да му причини непоправима вреда, под страх да не бъде накърнена прекомерно и необосновано ефективната съдебна защита, от която той се ползва на основание член 47 от Хартата на основните права. Подобен fumus boni juris е налице, когато той показва наличието на явна и изключително сериозна незаконосъобразност, чието възникване или продължаване трябва да бъде възпрепятствано в най-кратък срок, освен ако това в крайна сметка не е в разрез с претеглянето на наличните интереси. В тези изключителни обстоятелства доказване единствено на тежестта на вредата, която би нанесла липсата на спиране на изпълнението на обжалваното решение, е достатъчно за изпълнение на условието относно неотложността с оглед на необходимостта да се премахнат последиците от незаконосъобразност от подобно естество.
163. В конкретния случай от разглеждането на условието относно fumus boni juris (вж. точки 22—136 по-горе) следва, че prima facie са били допуснати сериозни нарушения относно елементите на процедурата за възлагане на обществена поръчка, довели до нередовността на одобрената оферта. От това следва, че конкретните поведения и приети от Комисията решения трябва да се разглеждат на този стадий на производството като явни и изключително сериозни несъответствия с правото на Съюза, за да бъде необходимо избягването на техните последици в бъдеще, без да се изисква от ищеца да доказва непоправимия характер на вредата, която той би понесъл, ако не бъде спряно изпълнението на обжалваното решение.
164. Вследствие на това с оглед на характера на посочените незаконосъобразности условието относно неотложността трябва да се счита за изпълнено в конкретния случай.
[…]
3. По претеглянето на интересите
[…]
Общ интерес относно необходимостта от незабавно прекратяване на нарушение на правото на Съюза поради неговия явен и изключително сериозен характер
[…]
197. При това положение се налага изводът, че с оглед, от една страна, на интензитета, с който са изпълнени условията относно fumus boni juris, и относно неотложността, и по-конкретно на явния и изключително сериозен характер на пръв поглед на предполагаемите нарушения на правото на Съюза, и от друга страна, на спецификите на конкретния случай, и по-специално на съдебната закрила, която следва да се предостави на кандидатите в специфичната рамка на обществените поръчки, претеглянето на интереси клони в полза на ищеца.
198. От гореизложеното следва, че условието относно претеглянето на интересите, чието значение в споровете относно обществените поръчки беше особено подчертано (вж. т. 147, 158 и 165 по-горе), е изпълнено.
[…]
200. При все това с оглед на характеристиките на разглежданата обществена поръчка и на изложените мотиви, по-конкретно в точка 184 по-горе, следва настоящото определение да породи правни последици едва след изтичането на срока за неговото обжалване.
(1) .
(1) Възпроизвеждат се само точките от настоящото определение, които Общият съд счита за уместно да публикува.
Диспозитив
По изложените съображения
ПРЕДСЕДАТЕЛЯТ НА ОБЩИЯ СЪД
определи:
1) Спира изпълнението на решението на Европейската комисия от 30 януари 2014 г., с което тя отхвърля офертата на Vanbreda Risk & Benefits, представена в процедура за възлагане на обществена поръчка за застраховането на имущество и лица, и възлага тази поръчка на друго дружество, в частта му относно възлагането на партида № 1.
2) Оставя в сила посоченото решение на Комисията от 30 януари 2014 г. до изтичането на срока за обжалване на настоящото определение.
3) Не се произнася по съдебните разноски.
Съставено в Люксембург на 4 декември 2014 година.