Ediție provizorie
CONCLUZIILE AVOCATEI GENERALE
DOAMNA TAMARA ĆAPETA
prezentate la 16 aprilie 2026(1)
Cauza C‑555/24 P
Magistrats européens pour la démocratie et les libertés (Medel),
International Association of Judges,
Association of European Administrative Judges,
Stichting Rechters voor Rechters
împotriva
Consiliului Uniunii Europene
„ Recurs – Mecanismul de redresare și reziliență – Regulamentul (UE) 2021/241 – Decizie de punere în aplicare a Consiliului privind aprobarea evaluării planului de redresare și reziliență al Poloniei – Jaloane – Statul de drept – Independența justiției – Acțiune în anulare – Asociație care reprezintă judecătorii – Calitate procesuală activă – Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE – Afectare directă – Afectare individuală – Asociație care acționează în numele membrilor săi – Asociație care acționează în nume propriu – Protecție jurisdicțională efectivă ”
Cuprins
I.
Introducere
II.
Context
A.
Mecanismul de redresare și reziliență
B.
Evenimentele care au condus la litigiul desfășurat în fața Tribunalului
1.
Decizia în litigiu
2.
Evoluții ulterioare
III.
Procedura desfășurată în fața Tribunalului și ordonanța atacată
IV.
Procedura în fața Curții
V.
Analiză
A.
Admisibilitatea susținerilor referitoare la jaloanele F2G și F3G
1.
Primul motiv de recurs (afectarea directă a judecătorilor polonezi vizați de decizii ale Camerei disciplinare)
a)
Rezumatul principalelor argumente ale părților
b)
Apreciere
1)
Prima condiție pentru afectarea directă
2)
A doua condiție pentru afectarea directă
2.
Primul aspect al celui de al doilea motiv de recurs (afectarea directă a judecătorilor polonezi care nu au făcut obiectul unor decizii ale Camerei disciplinare)
a)
Rezumatul principalelor argumente ale părților
b)
Apreciere
B.
Admisibilitatea susținerilor referitoare la jalonul F1G
1.
Al doilea aspect al celui de al doilea motiv de recurs (afectarea directă a tuturor judecătorilor polonezi și a judecătorilor din celelalte state membre și din SEE)
a)
Toți judecătorii polonezi
b)
Judecătorii din celelalte state membre și din SEE
2.
Al treilea motiv de recurs (calitatea procesuală activă a asociațiilor în măsura în care acționează în nume propriu în împrejurările din prezenta cauză)
a)
Rezumatul principalelor argumente ale părților
b)
Apreciere
C.
Calitatea procesuală activă a asociațiilor care acționează în nume propriu
1.
Argumente întemeiate pe sistemul judiciar disfuncțional din Polonia
2.
Importanța asociațiilor pentru democrația participativă
3.
Argumente întemeiate pe calitatea procesuală activă a reclamanților privilegiați
4.
Relevanța Hotărârii KlimaSeniorinnen
5.
Care sunt interesele proprii ale asociațiilor?
6.
Ce este afectarea directă și ce este afectarea individuală a unei asociații??
VI.
Consecințe
A.
Calitatea procesuală activă a asociațiilor care acționează în numele membrilor lor
B.
Calitatea procesuală activă a asociațiilor care acționează în nume propriu
VII.
Cheltuielile de judecată
VIII.
Concluzie
I.      Introducere
1.        Când poate o asociație care reprezintă interese colective să introducă o acțiune direct în fața instanțelor Uniunii?
2.        Această întrebare se află în centrul prezentului recurs.
3.        Patru asociații care reprezintă judecători au introdus la Tribunal acțiuni în anulare împotriva unei decizii a Consiliului Uniunii Europene de aprobare a evaluării planului de redresare și reziliență al Republicii Polone, care conține jaloane ce impun anumite modificări ale sistemului judiciar al acestui stat membru.
4.        Aceste acțiuni au fost respinse de Tribunalpentru motivul că asociațiile menționate nu aveau calitatea procesuală activă necesară pentru a le introduce în temeiul dreptului Uniunii.
II.    Context
A.      Mecanismul de redresare și reziliență
5.        În timp ce prezentul recurs privește numai problema calității procesuale active pentru introducerea unei acțiuni în anulare și, prin urmare, admisibilitatea acesteia, fondul acțiunii se referă la finanțarea acordată de Uniunea Europeană în cadrul unuia dintre instrumentele sale financiare, Mecanismul de redresare și reziliență (denumit în continuare „MRR”). O scurtă prezentare a acestui instrument este necesară pentru înțelegerea și soluționarea prezentei cauze.
6.        MRR, instituit prin Regulamentul (UE) 2021/241 (denumit în continuare „Regulamentul privind MRR”)(2), este principalul instrument de finanțare din cadrul programului Next Generation EU(3), care a fost convenit în urma pandemiei de COVID‑19(4). MRR este un instrument de finanțare temporar, utilizat numai în cadrul multianual 2021-2027(5). MRR finanțează reforme și investiții în statele membre până la 31 decembrie 2026(6). Una dintre noutățile acestuia constă în faptul că este finanțat din fonduri împrumutate de Comisia Europeană, în numele Uniunii Europene, de pe piețele de capital. Datoria Uniunii astfel creată urmează să fie rambursată până în anul 2058 din resursele proprii ale Uniunii Europene.
7.        Cheltuielile în cadrul MRR constau în granturi și împrumuturi(7) acordate statelor membre pe baza planurilor lor de redresare și reziliență(8). Aceasta înseamnă că reformele și investițiile care urmează să fie finanțate sunt alese și propuse de statele membre în funcție de nevoile lor specifice. Cu toate acestea, reformele și investițiile respective trebuie să urmărească unul dintre cele șase obiective care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului privind MRR. Potrivit articolului 3 din regulament, acestea sunt: (1) tranziția verde; (2) transformarea digitală; (3) creșterea inteligentă, sustenabilă și favorabilă incluziunii; (4) coeziunea socială și teritorială; (5) sănătatea, precum și reziliența economică, socială și instituțională; și (6) politicile pentru generația următoare, copii și tineret, cum ar fi educația și competențele. Din această listă reiese în mod evident că finanțarea MRR vizează mai mult decât doar redresarea în urma pandemiei de COVID‑19.
8.        În plus, MRR este un instrument bazat pe performanță(9), în cadrul căruia plățile în favoarea statelor membre sunt efectuate exclusiv în funcție de progresele realizate în îndeplinirea reformelor și a investițiilor prevăzute în planurile lor de redresare și reziliență(10). În acest scop, statele membre propun jaloane și ținte(11) a căror realizare declanșează plata fondurilor(12).
9.        Anumite jaloane, care trebuie respectate, în caz contrar neputând fi efectuată nicio plată în cadrul MRR, sunt cunoscute în mod obișnuit drept „jaloane esențiale”. Trei astfel de jaloane esențiale, care se referă la sistemul judiciar din Polonia, sunt în discuție în prezenta cauză.
10.      Prin urmare, cheltuielile din cadrul MRR sunt supuse condiționalității, inclusiv condiționalității privind statul de drept, la fel ca în cazul altor cadre financiare ale Uniunii(13). Acest lucru implică, în general, condiționarea plăților de la bugetul Uniunii de îndeplinirea unor obiective de politică ale Uniunii care depășesc scopul principal al cheltuielilor(14).
11.      Procedura de acordare a sprijinului financiar în temeiul Regulamentului privind MRR poate fi rezumată după cum urmează.
12.      În primul rând, un stat membru care dorește să primească sprijin financiar în cadrul MRR prezintă Comisiei un plan de redresare și reziliență(15). Planul respectiv stabilește o serie de elemente, inclusiv, printre altele, o explicație a modului în care contribuie la abordarea provocărilor identificate în recomandările specifice fiecărei țări ale Consiliului în contextul semestrului european(16), precum și jaloanele și țintele preconizate și un calendar indicativ pentru implementarea reformelor și a investițiilor și pentru monitorizarea eficace a acestora(17).
13.      În al doilea rând, Comisia, acționând în strânsă cooperare cu statul membru, evaluează planul de redresare și reziliență (în termen de două luni), în conformitate cu criteriile prevăzute în Regulamentul privind MRR(18), și prezintă o propunere de decizie de punere în aplicare a Consiliului(19).
14.      În acest sens, articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul privind MRR prevede: „În cazul în care Comisia evaluează pozitiv un plan de redresare și reziliență, propunerea Comisiei de decizie de punere în aplicare a Consiliului stabilește reformele și proiectele de investiții care trebuie implementate de statul membru, inclusiv jaloanele și țintele, și contribuțiile financiare calculate în conformitate cu articolul 11”(20).
15.      Potrivit articolului 20 alineatul (5) litera (e) din Regulamentul privind MRR, propunerea Comisiei adresată Consiliului trebuie de asemenea să stabilească măsurile necesare pentru protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene.
16.      Această dispoziție face trimitere la articolul 22 din Regulamentul privind MRR, potrivit căruia, la implementarea MRR, statele membre, în calitate de beneficiari sau de debitori de fonduri, trebuie să ia toate măsurile adecvate pentru a proteja interesele financiare ale Uniunii și pentru a se asigura că utilizarea fondurilor în legătură cu măsurile sprijinite de mecanismul respectiv respectă normele aplicabile din dreptul Uniunii și din dreptul intern. În acest scop, ele trebuie să asigure un sistem de control intern eficace și eficient(21).
17.      În al treilea rând, Consiliul, pe baza unei propuneri a Comisiei, aprobă (în termen de patru săptămâni), prin intermediul unei decizii de punere în aplicare, evaluarea planului de redresare și reziliență transmis de statul membru(22).
18.      În al patrulea rând, la atingerea jaloanelor și a țintelor relevante, statul membru în cauză poate transmite Comisiei o cerere de plată justificată în mod corespunzător(23).
19.      În cazul în care, după obținerea avizului Comitetului economic și financiar(24), evaluarea Comisiei este pozitivă, aceasta adoptă o decizie de autorizare a plății(25). În cazul în care, dimpotrivă, Comisia stabilește că jaloanele și țintele nu au fost atinse în mod satisfăcător, se suspendă plata integrală sau parțială a contribuției financiare(26).
20.      Acțiunea în anulare în discuție în prezentul recurs se referă la o decizie de punere în aplicare a Consiliului și, prin urmare, precedă etapele de autorizare a plății efective a fondurilor.
B.      Evenimentele care au condus la litigiul desfășurat în fața Tribunalului
21.      La 3 mai 2021, Polonia a transmis Comisiei propriul plan de redresare și reziliență(27).
22.      La 1 iunie 2022, Comisia a emis o decizie de evaluare pozitivă a planului de redresare și reziliență al Poloniei.
23.      La 17 iunie 2022, pe baza propunerii Comisiei(28), Consiliul a adoptat o decizie de punere în aplicare privind aprobarea evaluării planului de redresare și reziliență al Poloniei (denumită în continuare „decizia în litigiu”)(29).
1.      Decizia în litigiu
24.      Prin decizia respectivă adresată Poloniei(30), Consiliul a aprobat planul de redresare și reziliență propus de statul membru respectiv, inclusiv jaloanele și țintele relevante(31). Decizia stabilește cuantumurile granturilor nerambursabile disponibile pentru Polonia(32), precum și sumele disponibile sub formă de împrumuturi(33).
25.      Preambulul deciziei indică faptul că planul de redresare și reziliență al Poloniei urmărește, printre altele, să abordeze provocările identificate în recomandările specifice țării în contextul semestrului european legate de climatul investițional și în special de sistemul de justiție din Polonia(34).
26.      Potrivit considerentului (45) al deciziei menționate, pentru a proteja interesele financiare ale Uniunii, „sunt stabilite jaloane pentru o reformă care să consolideze independența și imparțialitatea instanțelor, o reformă pentru a remedia situația judecătorilor afectați de deciziile Camerei Disciplinare a Curții Supreme în cauzele disciplinare și în cauzele privind imunitatea judiciară, în vederea reintegrării acestora în urma unor proceduri de control pozitiv desfășurate de noua Cameră, care urmează să fie efectuate fără întârziere, precum și o reformă care să asigure un audit și un control eficace al planului de redresare și reziliență al Poloniei, inclusiv protecția intereselor financiare ale Uniunii”. Polonia ar trebui să atingă aceste jaloane înainte de depunerea primei cereri de plată și nu se poate efectua nicio plată înainte de atingerea lor.
27.      În plus, considerentul (45) al deciziei menționate prevede că cerința de a atinge aceste jaloane „nu aduce atingere obligației Poloniei de a‑și respecta în orice moment obligațiile care îi revin în temeiul dreptului Uniunii, în special al articolului 19 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană («TUE»), astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, care constituie o componentă‑cheie a acquis‑ului UE”.
28.      Considerentul (50) al acestei decizii precizează în plus că: „[p]rezenta decizie, prin care se aprobă evaluarea pozitivă a planului de redresare și reziliență de către Comisie, în special în ceea ce privește jaloanele aferente reformei sistemului judiciar, nu aduce atingere niciunei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor în curs sau viitoare și, în general, obligației Poloniei de a respecta dreptul Uniunii și în special hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene.”
29.      Jaloanele sistemului de justiție sunt stabilite în anexă drept jaloanele F1G, F2G și F3G. Anexa respectivă explică faptul că „[o]biectivul principal al reformelor este de a ridica standardul de protecție judiciară și de a îmbunătăți climatul de investiții din Polonia, precum și de a sprijini sistemul de control intern menționat la articolul 22 din Regulamentul [privind MRR], prin consolidarea garanțiilor de independență și imparțialitate a instanțelor. Reforma are ca rezultat consolidarea independenței și a imparțialității instanțelor și judecătorilor instituite prin lege în conformitate cu articolul 19 [TUE] și cu acquis‑ul relevant al [Uniunii]. În conformitate cu articolul 24 alineatul (3) din Regulamentul [privind MRR], orice altă reformă se realizează fără a slăbi acest rezultat și fără a avea un impact negativ asupra elementelor de mai jos”(35).
30.      Jalonul F1G se referă la „F1.1 Reforma de consolidare a independenței și imparțialității instanțelor.” Acesta are următorul cuprins:
„Reforma:
(a)      în toate cauzele referitoare la judecători, inclusiv în materie disciplinară și de ridicare a imunității judiciare, stabilește întinderea competenței Camerei Curții Supreme, alta decât Camera disciplinară existentă, care îndeplinește cerințele care decurg din articolul 19 alineatul (1) [TUE]. Aceasta va asigura examinarea cauzelor menționate mai sus de către o instanță independentă și imparțială, instituită prin lege, iar competența discreționară de a desemna tribunalul disciplinar competent în primă instanță în cauzele referitoare la judecătorii instanțelor de drept comun este delimitată;
(b)      clarifică domeniul de aplicare al răspunderii disciplinare a judecătorilor, asigurându‑se că dreptul instanțelor poloneze de a adresa [Curții de Justiție a Uniunii Europene] cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare nu este limitat. O astfel de solicitare nu constituie un temei pentru inițierea unei proceduri disciplinare împotriva unui judecător;
(c)      deși judecătorii pot fi în continuare trași la răspundere pentru abateri profesionale, inclusiv încălcări evidente și grave ale legii, stabilește că hotărârile judecătorești nu sunt clasificate drept abatere disciplinară;
(d)      asigură că inițierea verificării, în cadrul procedurii judiciare, a faptului dacă un judecător îndeplinește cerințele de independență, imparțialitate și «stabilire prin lege», în conformitate cu articolul 19 din TUE, este posibilă pentru o instanță competentă atunci când apare o îndoială serioasă cu privire la acest aspect și că o astfel de verificare nu este calificată drept abatere disciplinară;
(e)      consolidează garanțiile procedurale și [competențele] părților în cadrul procedurilor disciplinare privind judecătorii, prin:
(i)      asigurarea faptului că cauzele disciplinare împotriva judecătorilor instanțelor de drept comun sunt examinate într‑un termen rezonabil;
(ii)      elaborarea unor reglementări mai precise privind competența teritorială a instanțelor care examinează cauzele disciplinare, pentru a se asigura că instanța relevantă poate fi stabilită direct în conformitate cu actul legislativ; și
(iii)      asigurarea faptului că numirea unui apărător în cadrul procedurilor disciplinare referitoare la un judecător se face într‑un interval de timp rezonabil, precum și acordarea de timp pentru pregătirea pe fond a avocatului apărării în vederea îndeplinirii funcțiilor sale în cadrul procedurilor respective. În același timp, instanța suspendă desfășurarea procedurii în cazul unei absențe justificate în mod corespunzător a judecătorului acuzat sau a avocatului său.
Reforma intră în vigoare cel târziu la sfârșitul celui de al doilea trimestru al anului 2022.”
31.      Jalonul F2G se referă la „F1.2 Reforma pentru remedierea situației judecătorilor afectați de deciziile Camerei disciplinare a Curții Supreme în cauzele disciplinare și în cazurile de imunitate judiciară”. Acesta are următorul cuprins:
„Reforma garantează că judecătorii afectați de deciziile Camerei disciplinare a Curții Supreme au acces la procedurile de revizuire a cauzelor lor. Astfel de cauze deja soluționate de Camera Disciplinară sunt examinate de o instanță care îndeplinește cerințele articolului 19 alineatul (1) TUE, în conformitate cu normele care urmează să fie adoptate pe baza etapei reformei menționate mai sus. Actul legislativ prevede că prima ședință a instanței care se pronunță în cauzele respective are loc în termen de trei luni de la primirea propunerii judecătorului care solicită revizuirea, iar cauzele se soluționează în termen de douăsprezece luni de la primirea acestei moțiuni. Cauzele aflate în prezent pe rolul Camerei Disciplinare sunt trimise spre examinare instanței și în conformitate cu normele stabilite în cadrul procedurii menționate mai sus.
Reforma intră în vigoare până la sfârșitul celui de al doilea trimestru al anului 2022.
Ambele reforme enumerate mai sus, a căror dată de finalizare este [al doilea trimestru al anului] 2022, trebuie îndeplinite înainte de transmiterea primei cereri de plată către Comisie și reprezintă o condiție prealabilă pentru orice plată în temeiul articolului 24 din Regulamentul privind MRR.”
32.      Jalonul F3G se referă la „F1.2 Reforma pentru remedierea situației judecătorilor afectați de deciziile Camerei disciplinare a Curții Supreme în cauzele disciplinare și în cazurile de imunitate judiciară”. Acesta are următorul cuprins:
„Toate cazurile de revizuire lansate în conformitate cu etapa F2G se soluționează, cu excepția cazului în care există circumstanțe excepționale justificate în mod corespunzător.”
33.      Această etapă trebuie finalizată în al patrulea trimestru al anului 2023.
2.      Evoluții ulterioare
34.      La 15 decembrie 2023, Polonia a prezentat o cerere de plată a primei tranșe a sprijinului sub formă de granturi și împrumuturi acordat în cadrul MRR.
35.      La 29 februarie 2024, Comisia a emis o evaluare preliminară pozitivă, constatând că Polonia a atins în mod satisfăcător jaloanele F1G și F2G(36). Această apreciere s‑a întemeiat în special pe dispozițiile reglementării poloneze adoptate la 9 iunie 2022 (denumită în continuare „Legea din 9 iunie 2022”)(37), cu puțin timp înainte de adoptarea de către Consiliu a deciziei în litigiu, la 17 iunie 2022.
36.      La 5 aprilie 2024, Comisia a adoptat o decizie de punere în aplicare de autorizare a plăților, afirmând că jaloanele F1G și F2G au fost atinse în mod satisfăcător(38).
37.      Ulterior, la 27 decembrie 2024, Polonia a solicitat plata unor tranșe suplimentare. În urma unei evaluări preliminare pozitive prin care s‑a constatat că Polonia a atins în mod satisfăcător jalonul F3G(39), la 19 noiembrie 2025, Comisia a adoptat o decizie de punere în aplicare prin care a autorizat plata tranșelor respective(40).
III. Procedura desfășurată în fața Tribunalului și ordonanța atacată
38.      Între timp, la 28 august 2022, patru asociații reprezentative ale judecătorilor au introdus fiecare o acțiune având ca obiect anularea în totalitate a deciziei în litigiu, invocând cinci motive(41).
39.      Potrivit dosarului prezentat Tribunalului, prima asociație, Magistrats européens pour la démocratie et les libertés (Medel), este o asociație înființată în Franța, ai cărei membri sunt asociații de judecători și procurori. Deși calitatea de membru este limitată la astfel de asociații, orice membru individual al unei asociații membre este considerat, ipso facto, membru al Medel. Printre membrii săi figurează asociația judiciară poloneză Iustitia, din care fac parte mai mulți judecători polonezi supuși unor proceduri disciplinare(42). Printre obiectivele Medel se numără, inter alia, apărarea independenței sistemului judiciar și respectarea statului de drept.
40.      A doua asociație, International Association of Judges (denumită în continuare „IAJ”), este o organizație internațională înființată în Austria, ai cărei membri sunt asociații naționale sau grupuri reprezentative de judecători de pe cinci continente. Deși calitatea de membru este limitată la o singură asociație reprezentativă pentru fiecare țară, orice membru individual al unei asociații membre este considerat, ipso facto, membru al IAJ. Printre membrii săi, la fel ca în cazul Medel, se numără asociația judiciară poloneză Iustitia, din care fac parte mai mulți judecători polonezi supuși unor proceduri disciplinare. Obiectivul principal al IAJ este de a proteja independența sistemului judiciar.
41.      A treia asociație, Association of European Administrative Judges (denumită în continuare „AEAJ”), este o asociație înființată în Germania, ai cărei membri includ asociații naționale ale judecătorilor administrativi, care reprezintă judecători administrativi din întreaga Europă, inclusiv din Polonia, precum și persoane fizice care sunt judecători administrativi în state care nu sunt reprezentate de o asociație națională membră. Printre obiectivele sale se numără, printre altele, promovarea căilor de atac pentru persoanele fizice în fața autorităților publice din Europa și consolidarea libertății și a justiției.
42.      A patra asociație, Rechters voor Rechters (Judecători pentru Judecători), este o fundație înființată în Țările de Jos. Aceasta a fost constituită de judecători pentru a sprijini alți judecători, în special pe cei care s‑au confruntat cu ingerințe în independența lor. Asociația menționată apără interesele judecătorilor polonezi, inclusiv ale celor care fac obiectul unor proceduri disciplinare.
43.      Principalul argument invocat în susținerea acțiunilor lor a fost acela că Consiliul a aprobat în mod eronat evaluarea planului de redresare și reziliență al Poloniei, deoarece jaloanele F1G, F2G și F3G încălcau dreptul Uniunii în mai multe privințe. În acest sens, ele au susținut că jaloanele F2G și F3G sunt incompatibile cu jurisprudența Curții(43) privind Camera disciplinară a Curții Supreme din Polonia (denumită în continuare „Camera disciplinară”) și, prin urmare, agravează situația judecătorilor polonezi supuși unor sancțiuni nelegale și subminează și mai mult independența sistemului judiciar, în timp ce jalonul F1G este insuficient pentru a asigura o protecție jurisdicțională efectivă în Polonia și, prin urmare, nu îndeplinește standardele relevante impuse de dreptul Uniunii.
44.      Au fost admise cererile de intervenție în susținerea concluziilor Consiliului formulate de Polonia, de Ungaria și de Comisie.
45.      Prin Ordonanța din 4 iunie 2024, Medel ș.a./Consiliul (denumită în continuare „ordonanța atacată”)(44), Tribunalul, reunit în Marea Cameră în cadrul unei proceduri accelerate(45), a respins acțiunile ca inadmisibile, statuând că aceste patru asociații nu au calitate procesuală activă în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE(46).
46.      Tribunalul a arătat de la bun început, la punctul 40 din ordonanța atacată, că, „[p]otrivit unei jurisprudențe constante, acțiunile în anulare formulate de asociații sunt considerate admisibile în trei tipuri de situații: în primul rând, atunci când o dispoziție legală recunoaște în mod expres asociațiilor profesionale o serie de posibilități cu caracter procedural, în al doilea rând, atunci când asociația reprezintă interesele membrilor săi care ar avea ei înșiși calitate procesuală activă și, în al treilea rând, atunci când asociația este individualizată ca urmare a afectării propriilor interese în calitate de asociație, în special întrucât poziția sa de negociator a fost afectată de actul a cărui anulare se solicită(47).”
47.      În continuare, Tribunalul a examinat admisibilitatea acțiunilor introduse de cele patru asociații, atât în nume propriu, cât și în numele membrilor lor. Se pare că Tribunalul a considerat că prima și a treia situație descrise la punctul anterior se refereau la asociațiile care acționau în nume propriu, iar a doua situație se referea la asociațiile care acționau în numele membrilor lor.
48.      În primul rând, Tribunalul a considerat că acțiunile erau inadmisibile în măsura în care reclamantele acționau în nume propriu. În ceea ce privește prima situație, Tribunalul a considerat că nu existau dispoziții legale care să confere reclamantelor drepturi cu caracter procedural în contextul MRR (punctele 42-45 din ordonanța atacată). În ceea ce privește a treia situație, Tribunalul a considerat că reclamantele nu au dovedit că propriile lor interese, în calitate de asociații, erau afectate, întrucât nu era suficient, în special, faptul că erau interlocutoare ale instituțiilor Uniunii în contextul statului de drept sau că aveau statut de observator în diverse organe ale Consiliului Europei (punctele 46-51 din ordonanța atacată).
49.      În al doilea rând, Tribunalul a considerat că acțiunile sunt inadmisibile, în ceea ce privește a doua situație, în măsura în care reclamantele acționau în numele membrilor lor(48). Tribunalul a început prin examinarea condiției privind afectarea directă și și‑a structurat analiza diferențiind trei grupuri de judecători (punctele 59 și 60 din ordonanța atacată).
50.      În opinia Tribunalului, jaloanele F1G, F2G și F3G aveau un caracter de condiționalitate bugetară, în sensul că realizarea lor era o condiție pentru obținerea de finanțare în cadrul MRR. Prin stabilirea acestor jaloane, Consiliul nu a urmărit să înlocuiască normele privind valoarea statului de drept sau protecția jurisdicțională efectivă și nici să autorizeze Polonia să nu se conformeze hotărârilor Curții (punctele 65-80 din ordonanța atacată).
51.      Din această perspectivă, Tribunalul a constatat că jaloanele F2G și F3G nu produc în mod direct efecte asupra situației juridice a judecătorilor polonezi afectați de deciziile Camerei disciplinare (punctele 81-93 din ordonanța atacată). Acesta a apreciat de asemenea că, în măsura în care jaloanele F2G și F3G nu produc în mod direct efecte asupra situației judecătorilor polonezi afectați de decizii ale Camerei disciplinare, aceeași situație se regăsește și în cazul judecătorilor polonezi care nu sunt afectați de asemenea decizii (punctul 96 din ordonanța atacată).
52.      În ceea ce privește jalonul F1G, Tribunalul a considerat că nici judecătorii polonezi, nici judecătorii din celelalte state membre și din Spațiul Economic European (SEE) nu erau vizați în mod direct. În această privință, reclamantele s‑au limitat să formuleze afirmații cu caracter general întemeiate pe opinia lor cu privire la ceea ce ar fi trebuit să fie inclus în acest jalon, fără a indica elementele specifice care afectau în mod direct judecătorii polonezi. În orice caz, inexistența în decizia în litigiu a unor norme pe care reclamantele le considerau necesare nu reprezenta o ingerință directă în drepturile judecătorilor polonezi care să le afecteze în mod direct situația juridică (punctele 97-101 din ordonanța atacată).
53.      De asemenea, Tribunalul a considerat că, chiar dacă deficiențe din ordinea juridică a unui stat membru pot avea repercusiuni asupra exercitării puterii judecătorești în alte state, astfel de repercusiuni nu înseamnă că decizia în litigiu este de natură să producă în mod direct efecte asupra situației juridice a judecătorilor din alte state membre și din SEE. Nici riscul unor eventuale efecte de propagare între statele membre, în măsura în care legiuitorul unui stat membru s‑ar inspira din reforme intervenite în alte state membre, nu ar demonstra că decizia în litigiu a produs în mod direct efecte asupra situației judecătorilor respectivi (punctele 102-107 din ordonanța atacată).
54.      În al treilea rând, Tribunalul a respins argumentele reclamantelor, pe care le‑a calificat drept o invitație adresată acestuia de a relaxa condițiile de admisibilitate în prezenta cauză. Întrucât reclamantele nu pot susține că ar fi vizate în mod direct de decizia în litigiu, aceasta ar implica înlăturarea de către Tribunal a condiției afectării directe prevăzute la articolul 263 TFUE, contrar jurisprudenței Curții. Deficiențele sistemice ale sistemului judiciar din Polonia nu pot justifica o derogare de la această condiție. Cu toate acestea, Tribunalul a subliniat că constatările sale nu aduc atingere obligațiilor care revin Poloniei de a remedia încălcările dreptului Uniunii constatate de Curte în ceea ce privește statul de drept, că articolul 263 TFUE permite statelor membre și instituțiilor Uniunii să introducă acțiuni împotriva actelor Uniunii și că revine Comisiei, în virtutea rolului său de gardian al tratatelor, să acționeze pentru a asigura respectarea de către Polonia a articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE (punctele 113-118 din ordonanța atacată).
IV.    Procedura în fața Curții
55.      Prin recursul introdus la 14 august 2024, cele patru asociații, în calitate de recurente, solicită Curții anularea ordonanței atacate, declararea acțiunilor ca fiind admisibile și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe pe fond. Ele solicită de asemenea Curții obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.
56.      Prin Ordonanța președintelui Curții din 4 februarie 2025(49) au fost respinse cererile de intervenție formulate de asociațiile RECLAIM și The Good Lobby, precum și de fundația Fundación Hay Derecho, în susținerea concluziilor recurentelor.
57.      În memoriul în răspuns depus la 14 noiembrie 2025, Consiliul solicită Curții respingerea recursului și obligarea recurentelor la plata cheltuielilor de judecată.
58.      În memoriul în răspuns depus la 12 noiembrie 2025, Polonia solicită Curții respingerea recursului și obligarea recurentelor la plata cheltuielilor de judecată.
59.      În memoriul în răspuns depus la 14 noiembrie 2025, Ungaria solicită Curții respingerea recursului.
60.      În memoriul în răspuns depus la 7 noiembrie 2025, Comisia solicită Curții respingerea recursului și obligarea recurentelor la plata cheltuielilor de judecată.
61.      Recurentele au depus de asemenea un memoriu în replică la 25 februarie 2025, în timp ce Consiliul și Comisia au depus fiecare câte un memoriu în duplică la 4 aprilie 2025, iar Polonia și Ungaria au depus fiecare câte un memoriu în duplică la 7 aprilie 2025.
62.      La 2 decembrie 2025 a avut loc o ședință în cadrul căreia recurentele, Consiliul, Polonia, Ungaria și Comisia au prezentat observații orale.
V.      Analiză
63.      Principala problemă ridicată de prezentul recurs este dacă Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a respins acțiunile în anulare ale celor patru asociații recurente pe baza lipsei calității procesuale active în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE.
64.      Din jurisprudența Curții reiese că asociațiile pot introduce acțiuni în anulare fie în numele membrilor lor, fie în nume propriu(50).
65.      Prezenta cauză oferă Curții ocazia de a clarifica diferențele dintre cerințele privind calitatea procesuală activă în raport cu aceste două posibilități procedurale diferite de care dispun asociațiile. Este important să se observe că i se solicită Curții să interpreteze condițiile afectării directe și individuale în situațiile în care asociațiile acționează în nume propriu, aspect care nu a fost încă explicat suficient în jurisprudență.
66.      Cele trei motive de recurs invocate de asociațiile recurente vizează aceste două posibilități procedurale. Prin intermediul primelor două motive, acestea susțin că Tribunalul a comis o eroare prin faptul că a apreciat că diferite categorii de judecători, membri ai acestor asociații, nu aveau calitate procesuală activă. Al treilea motiv privește calitatea procesuală activă a asociațiilor recurente în nume propriu.
67.      În același timp, este important să se observe de la bun început că, astfel cum s‑a arătat la punctul 43 din prezentele concluzii, susținerile, după cum se referă la jalonul F1G sau la jaloanele F2G și F3G, sunt de natură diferită.
68.      În ceea ce privește ultimele două jaloane, în primă instanță, recurentele au susținut în esență că obligația de a introduce o procedură de revizuire a deciziilor disciplinare adoptate de Camera disciplinară este contrară dreptului Uniunii, astfel cum a fost interpretat de Curte, întrucât astfel de decizii ar trebui considerate inexistente per se, fără a fi necesară o astfel de procedură.
69.      În ceea ce privește jalonul F1G, recurentele au afirmat că acesta este insuficient pentru a asigura independența sistemului judiciar din Polonia(51). Astfel, caracterul insuficient al cerințelor existente, iar nu conflictul dintre acestea, reprezintă motivul pentru care, potrivit recurentelor, decizia în litigiu nu a asigurat un sistem de control intern necesar pentru protejarea intereselor financiare ale Uniunii, cu încălcarea articolului 20 alineatul (5) litera (e) și a articolului 22 din Regulamentul privind MRR.
70.      Diferența legată de natura acestor susțineri este relevantă pentru aprecierea îndeplinirii cerinței privind afectarea directă ca una dintre cerințele privind calitatea procesuală activă, întrucât această evaluare se bazează pe efectele pe care actul atacat le are asupra poziției unui reclamant.
71.      Pentru acest motiv, analiza noastră este structurată după cum urmează. În secțiunea A vom examina admisibilitatea susținerilor referitoare la jaloanele F2G și F3G. Pertinente în această privință sunt primul motiv și primul aspect al celui de al doilea motiv de recurs. Acestea se referă la respingerea de către Tribunal a susținerilor asociațiilor recurente pe baza lipsei afectării directe a două grupuri diferite de judecători polonezi, membri ai acestor asociații. Prin urmare, acestea privesc calitatea procesuală activă a asociațiilor recurente care acționează în numele membrilor lor.
72.      În secțiunea B vom examina admisibilitatea susținerilor referitoare la jalonul F1G. Pertinente în această privință sunt al doilea aspect al celui de al doilea motiv și al treilea motiv de recurs. Pe de o parte, acestea se referă la respingerea de către Tribunal a cererilor asociațiilor recurente pe baza lipsei afectării directe atât a tuturor judecătorilor polonezi, cât și a judecătorilor din celelalte state membre și din SEE și privesc astfel calitatea procesuală activă a asociațiilor recurente atunci când acționează în numele membrilor lor. Pe de altă parte, acestea se referă de asemenea la respingerea de către Tribunal a cererilor asociațiilor recurente pe baza lipsei calității procesuale active atunci când acționează în nume propriu.
73.      În secțiunea C, pentru a soluționa problema calității procesuale active în discuție în prezenta cauză, vom examina întrebările la care Tribunalul nu a răspuns în ceea ce privește calitatea procesuală activă a asociațiilor atunci când acționează în nume propriu.
A.      Admisibilitatea susținerilor referitoare la jaloanele F2G și F3G
1.      Primul motiv de recurs (afectarea directă a judecătorilor polonezi vizați de decizii ale Camerei disciplinare)
a)      Rezumatul principalelor argumente ale părților
74.      Prin intermediul primului motiv, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, la punctele 65-93 din ordonanța atacată, atunci când a considerat că jaloanele F2G și F3G nu produc în mod direct efecte asupra situației juridice a judecătorilor vizați de deciziile Camerei disciplinare.
75.      Acest motiv este împărțit în trei aspecte, pe care le vom examina împreună. În primul rând, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că nu s‑a concentrat asupra efectelor acestor jaloane asupra membrilor lor și s‑a concentrat, în schimb, asupra scopului acestora. În al doilea rând, recurentele reproșează Tribunalului că a identificat în mod eronat scopul acestor jaloane ca fiind pur și simplu legat de condiționalitatea bugetară. În al treilea rând, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare în interpretarea și aplicarea cerinței privind existența unei legături directe pentru constatarea afectării directe.
76.      Consiliul, susținut de Polonia, de Ungaria și de Comisie, arată că Tribunalul a constatat în mod corect că jaloanele F2G și F3G constituie doar condiții bugetare pe care un stat membru trebuie să le îndeplinească și nu creează nicio legătură directă între obligația de instituire a unei proceduri de revizuire și judecătorii polonezi vizați de deciziile Camerei disciplinare. Prin urmare, Tribunalul a considerat în mod corect că aceste jaloane nu le afectează în mod direct pe recurente în calitatea lor de reprezentante ale judecătorilor respectivi.
b)      Apreciere
77.      Prin intermediul primului motiv de recurs, Curții i se solicită să stabilească dacă judecătorii polonezi vizați de deciziile Camerei disciplinare sunt afectați în mod direct de jaloanele F2G și F3G.
78.      Astfel cum a arătat în mod întemeiat Tribunalul(52), potrivit unei jurisprudențe constante, pentru ca o persoană să fie vizată direct de un act al Uniunii, trebuie să fie îndeplinite cumulativ două condiții: „această măsură, pe de o parte, trebuie să producă în mod direct efecte asupra situației juridice a acestei persoane și, pe de altă parte, trebuie să nu lase nicio putere de apreciere destinatarilor care sunt însărcinați cu punerea sa în aplicare, aceasta având un caracter pur automat și decurgând doar din reglementarea Uniunii, fără aplicarea altor norme intermediare”(53).
1)      Prima condiție pentru afectarea directă
79.      În ceea ce privește prima condiție pentru afectarea directă, aceasta impune ca situația juridică a reclamantului să fie modificată ca urmare a actului atacat. Cu alte cuvinte, trebuie să existe o legătură directă între actul în cauză și situația juridică a reclamantului(54).
80.      Recurentele susțin că, în aprecierea existenței unei astfel de legături, Tribunalul a ignorat în mod eronat efectele jaloanelor F2G și F3G asupra judecătorilor polonezi care au făcut obiectul unor sancțiuni disciplinare și a luat în considerare, în mod eronat, numai scopul acestor jaloane.
81.      Astfel cum a arătat Tribunalul la punctul 64 din ordonanța atacată(55), jurisprudența Curții explică ceea ce trebuie luat în considerare pentru a stabili dacă există o legătură directă între actul atacat și situația juridică a reclamantului. În această privință, „trebuie să se aprecieze dacă actul atacat este sursa unei modificări distincte a situației juridice a persoanei fizice sau juridice în cauză, prin luarea în considerare a substanței acestui act și prin aprecierea efectelor acestuia în raport cu criterii obiective, precum conținutul actului menționat, ținând seama, dacă este cazul, de contextul adoptării acestuia din urmă, precum și de competențele instituției, organului, oficiului sau agenției care este autoarea sa”(56).
82.      Prin urmare, conținutul, contextul și scopul jaloanelor sunt relevante pentru stabilirea efectelor pe care le au asupra poziției judecătorilor polonezi vizați de deciziile Camerei disciplinare.
83.      Pentru acest motiv, chiar dacă recurentele susțin în mod întemeiat că efectele actului sunt cele asupra cărora trebuie să se concentreze Curtea, Tribunalul nu a săvârșit o eroare prin luarea în considerare a conținutului, a contextului și a finalității actului, întrucât este vorba despre elemente care trebuie luate în considerare pentru a stabili efectele acestuia asupra recurentelor.
84.      Cu toate acestea, ținând seama de finalitatea actului, Tribunalul nu a considerat că există o legătură directă între conținutul jalonului F2G și situația juridică a judecătorilor în cauză. În această privință, Tribunalul a făcut o paralelă cu cauza în care a fost pronunțată Hotărârea Nord Stream 2, afirmând că în respectiva cauză „Curtea a putut constata existența unei legături directe între actul atacat, care era o directivă, și efectele sale, întrucât dispozițiile în cauză făcuseră ca reclamantului să îi fie aplicabile obligații specifice”(57).
85.      Tribunalul a explicat în continuare că în speță nu a fost impusă nicio obligație specifică Poloniei(58) și că, „chiar și după adoptarea deciziei [în discuție], situația judecătorilor afectați de decizii ale Camerei disciplinare a rămas reglementată de dispozițiile relevante ale dreptului polonez”(59).
86.      În opinia noastră, Tribunalul a interpretat în mod eronat jurisprudența Curții. Jalonul F2G a impus Poloniei o obligație specifică de a introduce o procedură de revizuire, în același mod în care o directivă introduce o obligație de rezultat pentru statele membre. Această procedură de revizuire afectează în mod direct situația juridică a judecătorilor în cauză.
87.      Recurentele susțin că necesitatea de a iniția o astfel de procedură de revizuire este cea care modifică situația juridică a judecătorilor respectivi, întrucât hotărârile relevante ale Curții(60) au ca efect calificarea acestor sancțiuni disciplinare drept inexistente. Dacă argumentul lor este corect, aspect ce ține de examinarea pe fond, a insista asupra unei proceduri de revizuire de orice natură pentru a elimina sancțiunile disciplinare ar înrăutăți, într‑adevăr, situația juridică a judecătorilor polonezi care au făcut obiectul unor astfel de sancțiuni.
88.      Constatarea Tribunalului de la punctul 89 din ordonanța atacată, potrivit căreia situația acestor judecători va rămâne reglementată de dreptul polonez, este lipsită de relevanță, întrucât însuși jalonul F2G este cel care impune introducerea unei proceduri de revizuire care afectează în mod direct situația lor juridică.
89.      Constatările Curții din Hotărârea Nord Stream 2 sunt tocmai cele care conduc la concluzia că, în pofida faptului că jalonul F2G obligă Polonia să introducă o procedură de revizuire și că judecătorii sancționați vor trebui să recurgă la o astfel de procedură în temeiul dreptului polonez, jalonul însuși se află totuși la originea modificării poziției judecătorilor, întrucât impune instituirea unei proceduri de revizuire într‑un mod similar cu modul în care directivele impun o obligație de rezultat.
90.      Prin urmare, suntem de acord cu recurentele că Tribunalul a dedus concluzii eronate din jurisprudența Curții.
91.      Nu prezintă relevanță nici argumentele Consiliului, susținut de Polonia, de Ungaria și de Comisie, potrivit cărora Polonia ar fi lăsată să aleagă forma și modalitățile concrete ale procedurii de revizuire. Cerința de a dispune de o procedură de revizuire, indiferent de forma acesteia, este cea care prezintă relevanță. Această cerință este cea care are o legătură directă cu situația juridică a judecătorilor în cauză.
92.      În consecință, considerăm că Tribunalul a săvârșit o eroare, la punctul 88 din ordonanța atacată, atunci când a considerat că prima condiție pentru afectarea directă nu era îndeplinită.
2)      A doua condiție pentru afectarea directă
93.      Întrebarea mai complexă, la care Tribunalul nu a răspuns(61), se referă la a doua condiție pentru afectarea directă, care impune în esență să nu se lase nicio putere de apreciere în punerea în aplicare a actului atacat, în cazul în care o astfel de punere în aplicare este necesară (a se vedea punctul 78 din prezentele concluzii).
94.      La fel ca în cazul primei condiții, Curtea a statuat de asemenea că aprecierea aspectului „dacă un act lasă destinatarilor însărcinați cu punerea sa în aplicare o putere de apreciere trebuie examinată prin raportare la însăși esența unui astfel de act”(62).
95.      Prin urmare, natura jaloanelor este de asemenea relevantă în măsura în care stabilește puterea de apreciere de care dispune Polonia în ceea ce privește introducerea unei proceduri de revizuire.
96.      În general, în cazul în care un act al Uniunii necesită măsuri de punere în aplicare, legătura directă dintre măsura contestată și situația juridică a persoanei care o contestă nu există dacă autorității de punere în aplicare i se lasă opțiunea de a nu pune în aplicare măsura sau de a modifica efectele acesteia asupra persoanei care o contestă.
97.      În consecință, dacă se analizează situația din perspectiva persoanei a cărei situație juridică poate fi modificată prin actul atacat, ceea ce contează este ca persoana responsabilă de punerea în aplicare a actului (în speță Polonia) să nu poată modifica efectele acestuia asupra persoanei care îl contestă(63).
98.      În prezenta cauză, jalonul F2G necesită măsuri de punere în aplicare. Aceste măsuri urmează să fie adoptate de Polonia. Prin urmare, întrebarea relevantă este dacă Polonia ar putea decide să nu introducă o procedură de revizuire.
99.      În această privință, natura jaloanelor devine relevantă. Consiliul, susținut de Polonia, de Ungaria și de Comisie, arată că Tribunalul a constatat în mod întemeiat că jalonul F2G nu creează o obligație juridică pentru Polonia de a introduce o procedură de revizuire. Dimpotrivă, introducerea unei astfel de proceduri este doar o condiție bugetară pentru ca Polonia să primească plăți în cadrul MRR. Aceste părți adaugă că nici calificarea jaloanelor drept jaloane esențiale nu modifică natura juridică a acestora, întrucât neconformarea înseamnă doar că finanțarea nu poate fi obținută.
100. Recurentele subliniază, în schimb, că posibilitatea Poloniei de a nu pune în aplicare jaloanele este pur teoretică.
101. În opinia noastră, pe de o parte, este adevărat că Polonia nu este obligată să solicite plata fondurilor disponibile în cadrul MRR(64). În acest sens, jaloanele ar putea fi înțelese pur și simplu ca o condiționalitate privind cheltuielile, iar Polonia ar putea decide să nu utilizeze fondurile disponibile în cadrul MRR(65). În acest caz, Polonia nu ar fi, într‑adevăr, „ținută” de cerința de a introduce o procedură de revizuire.
102. În schimb, Curtea a admis totuși că, pentru a constata afectarea directă, actul contestat poate fi calificat ca nelăsând nicio putere de apreciere „atunci când posibilitatea destinatarilor de a nu da curs actului Uniunii este pur teoretică, neexistând nicio îndoială cu privire la voința acestora de a deduce consecințe conforme acestuia”(66).
103. De exemplu, cauza în care s‑a pronunțat Hotărârea Bock/Comisia(67) privea o acțiune în anulare introdusă de o societate germană împotriva unei decizii a Comisiei prin care Germania era autorizată să excludă de la tratamentul aplicabil în Uniune anumite produse originare din țări terțe, dar aflate deja în circulație în statele membre (în speță ciuperci din China). Comisia susținuse că autorizația acordată Germaniei nu o afecta în mod direct pe reclamantă, întrucât statul membru rămânea liber să o utilizeze. Curtea a constatat că autoritățile germane informaseră totuși deja reclamanta că îi vor respinge cererea de îndată ce Comisia le va acorda autorizația și că solicitaseră autorizația respectivă în special în raport cu cererile care le fuseseră deja prezentate la acel moment. Tribunalul a constatat că reclamanta era afectată în mod direct de decizia respectivă.
104. Un alt exemplu bine cunoscut este cauza în care s‑a pronunțat Hotărârea Piraiki‑Piraiki ș.a./Comisia(68), care privea o acțiune în anulare introdusă de anumite societăți elene împotriva unei decizii a Comisiei prin care Franța era autorizată să adopte măsuri de protecție care limitau importurile de fire de bumbac din Grecia. Comisia și Franța au susținut că reclamantele nu erau afectate în mod direct de această decizie, întrucât aceasta se limita să autorizeze Franța să instituie un regim de contingente la import și lăsa astfel acestui stat membru libertatea de a‑l utiliza sau nu. Prin urmare, decizia nu a instituit ea însăși un sistem de limitare a importurilor, ci, pentru a avea un efect util, a necesitat măsuri de punere în aplicare din partea autorităților franceze. Cu toate acestea, Curtea a considerat că această împrejurare nu se opunea în sine ca decizia să le afecteze în mod direct pe reclamante, dat fiind că, și înainte de a fi autorizată în acest sens de Comisie, Franța aplica un regim foarte restrictiv de licențe pentru importurile de fire de bumbac provenind din Grecia și că Franța însăși a fost cea care a solicitat autorizarea unor măsuri mai stricte. În aceste condiții, posibilitatea ca Franța să decidă să nu utilizeze autorizația care i‑a fost acordată prin decizia Comisiei era pur teoretică, întrucât nu putea exista nicio îndoială cu privire la intenția autorităților franceze de a aplica această decizie(69).
105. Aceste exemple, deși se referă la cauze comerciale, arată că, chiar dacă, în mod formal, destinatarului i se lasă opțiunea de a pune în aplicare actul atacat, puterea sa de apreciere ar putea să nu existe, deoarece este pur teoretică în împrejurările unei anumite spețe. În mod evident, o astfel de concluzie necesită o examinare de la caz la caz(70).
106. În prezenta cauză, pentru a decide dacă puterea de apreciere a Poloniei poate fi considerată pur teoretică, este necesar să se ia în considerare natura procedurii de aprobare a jaloanelor și a țintelor în temeiul Regulamentului privind MRR.
107. Astfel cum am explicat la punctele 5-20 din prezentele concluzii, procedura prevăzută de Regulamentul privind MRR sugerează că Polonia a fost cea care a propus Comisiei jaloanele, pe care aceasta din urmă le‑a considerat acceptabile și le‑a propus Consiliului, care, în cele din urmă, le‑a acceptat și el(71). Prin urmare, după cum au subliniat în mod întemeiat recurentele, având în vedere că Polonia a stabilit jaloanele, nu pare să existe niciun motiv pentru care aceasta nu le‑ar pune în aplicare.
108. Este important de remarcat faptul că reforma necesară în temeiul jalonului F2G fusese deja adoptată de Polonia în temeiul Legii din 9 iunie 2022 la momentul adoptării deciziei în litigiu (a se vedea punctul 35 din prezentele concluzii). Prin urmare, în realitate, decizia de punere în aplicare a Consiliului a aprobat de fapt alegerea deja făcută de Polonia. În cazul în care o astfel de alegere este eronată din punct de vedere juridic, astfel cum susțin recurentele, pare necesar să se permită ca aprobarea sa de către instituțiile Uniunii să fie contestată în fața instanțelor Uniunii(72).
109. În consecință, în împrejurările prezentei cauze, pentru a‑l parafraza pe avocatul general Dutheillet de Lamothe, a considera că jalonul F2G a lăsat Poloniei libertatea de a nu îl aplica ar reprezenta, în opinia noastră, un formalism excesiv(73).
110. În sfârșit, Tribunalul a considerat că numai jalonul F2G este relevant pentru aprecierea afectării directe a judecătorilor vizați de deciziile Camerei disciplinare, întrucât jalonul F3G se limitează la a stabili termenul în care procedurile de revizuire trebuie puse în aplicare(74).
111. Nu putem fi de acord nici cu această concluzie, întrucât a autoriza soluționarea situației juridice a acestor judecători până la sfârșitul anului 2023 pe baza jalonului F3G afectează de asemenea în mod direct situația juridică a acestora. Astfel cum susțin recurentele, acest jalon concretizează jalonul F2G și consolidează efectele sale asupra judecătorilor care fac obiectul unor sancțiuni disciplinare și, prin urmare, îi afectează în mod direct.
112. În concluzie, suntem de acord cu recurentele că Tribunalul a aplicat în mod eronat jurisprudența și nu a evaluat în mod corespunzător efectele jaloanelor F2G și F3G prevăzute în decizia în litigiu asupra situației juridice a judecătorilor polonezi vizați de deciziile Camerei disciplinare. Jaloanele F2G și F3G prezintă o legătură directă cu situația juridică specifică a acestor judecători, susceptibilă să le modifice situația, iar puterea de apreciere a Poloniei de a nu pune în aplicare aceste jaloane este pur teoretică. Prin urmare, Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a considerat că jaloanele F2G și F3G nu îi afectează în mod direct pe acești judecători și atunci când a respins ca inadmisibile acțiunile în anulare introduse de asociațiile care îi reprezintă.
2.      Primul aspect al celui de al doilea motiv de recurs (afectarea directă a judecătorilor polonezi care nu au făcut obiectul unor decizii ale Camerei disciplinare)
a)      Rezumatul principalelor argumente ale părților
113. Prin intermediul primului aspect al celui de al doilea motiv de recurs, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, la punctele 95 și 96 din ordonanța atacată, atunci când a considerat că jaloanele F2G și F3G nu modificau situația juridică a judecătorilor polonezi care nu au făcut obiectul unor decizii ale Camerei disciplinare.
114. În ceea ce privește jaloanele F2G și F3G, recurentele susțin că există o diferență fundamentală între efectele asupra judecătorilor polonezi afectați de deciziile Camerei disciplinare și judecătorii polonezi care rămân în funcție și sunt obligați să își îndeplinească în continuare funcțiile în absența colegilor lor. Tribunalul ar fi omis astfel să examineze argumentele lor referitoare la efectele disuasive și la creșterea volumului de muncă al acestor judecători.
115. Consiliul, susținut de Polonia, de Ungaria și de Comisie, arată că nu există nicio obligație a statelor membre de a pune în aplicare jaloanele, care nu se modifică în funcție de categoriile de judecători, astfel încât decizia în litigiu nu este susceptibilă să producă efecte juridice asupra acestor judecători.
b)      Apreciere
116. În ceea ce privește afectarea directă, prin jaloanele F2G și F3G, a judecătorilor polonezi, alții decât cei afectați de deciziile Camerei disciplinare, putem fi de acord cu opinia recurentelor potrivit căreia Tribunalul nu a luat în considerare argumentele lor potrivit cărora acești judecători sunt afectați în mod diferit față de judecătorii la care se referă primul motiv de recurs. Prin urmare, Tribunalul nu a examinat dacă există o legătură directă între jaloanele F2G și F3G și acești alți judecători polonezi.
117. Chiar dacă Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că nu a răspuns la argumentele invocate de recurente în primă instanță, considerăm totuși că nu există o legătură directă între jaloanele F2G și F3G și situația juridică a acestor alți judecători polonezi. În opinia noastră, recurentele nu au demonstrat existența unor efecte disuasive care ar afecta în mod direct situația juridică a acestor judecători. În ceea ce privește posibila creștere a volumului de muncă al unor judecători polonezi, care, potrivit înțelegerii noastre, ar fi o consecință a suspendării din funcție a judecătorilor sancționați până la încheierea procedurii de revizuire, nici o astfel de creștere a volumului de muncă nu a fost demonstrată de recurente și nici nu ar putea fi calificată ca afectând situația juridică a acestor judecători(75).
118. În consecință, considerăm că Tribunalul a concluzionat în mod corect că jaloanele F2G și F3G nu îi afectează în mod direct pe judecătorii polonezi care nu au făcut obiectul unor sancțiuni disciplinare aplicate de Camera disciplinară.
B.      Admisibilitatea susținerilor referitoare la jalonul F1G
119. Motivele de recurs examinate până la acest punct s‑au referit la jaloanele F2G și F3G. Celelalte motive de recurs se referă la jalonul F1G.
120. Reamintim că, prin jalonul F1G, Poloniei i se solicită să introducă reforme cu scopul de a consolida independența și imparțialitatea instanțelor. Recurentele au susținut pe fond în primă instanță că reformele concrete impuse prin jalonul F1G erau insuficiente pentru atingerea acestui obiectiv necesar pentru protejarea intereselor financiare ale Uniunii Europene.
121. Tribunalul a respins aceste susțineri pentru motivul neafectării directe a asociațiilor recurente care acționează în numele membrilor lor, iar al doilea aspect al celui de al doilea motiv este îndreptat împotriva acestei respingeri. Vom analiza acest aspect la punctul 1. De asemenea, Tribunalul a respins susținerile referitoare la caracterul insuficient al jalonului F1G invocate de asociațiile recurente în nume propriu, iar recurentele au contestat această respingere în cadrul celui de al treilea motiv de recurs, pe care îl vom examina la punctul 2.
1.      Al doilea aspect al celui de al doilea motiv de recurs (afectarea directă a tuturor judecătorilor polonezi și a judecătorilor din celelalte state membre și din SEE)
122. Prin intermediul celui de al doilea aspect al celui de al doilea motiv, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, la punctele 97-107 din ordonanța atacată, prin faptul că nu le‑a recunoscut calitatea procesuală activă pentru a contesta caracterul insuficient al jalonului F1G în numele membrilor lor.
123. Acest aspect al motivului de recurs se referă în mod distinct la asociațiile recurente care acționează în numele tuturor judecătorilor polonezi, pe de o parte, și al judecătorilor din celelalte state membre și din SEE, pe de altă parte. Vom începe cu cererea referitoare la toți judecătorii polonezi.
a)      Toți judecătorii polonezi
124. Recurentele susțin că toți judecătorii polonezi sunt vizați în mod direct de caracterul insuficient al jalonului F1G. Tribunalul ar fi considerat în mod eronat că argumentele lor nu constituiau decât afirmații generale cu privire la caracterul insuficient pe baza cărora afectarea directă nu poate fi stabilită. Dimpotrivă, ele ar fi prezentat în detaliu cerințele care decurg din jurisprudența Curții și deficiențele în materie de protecție jurisdicțională.
125. La punctul 100 din ordonanța atacată, Tribunalul a considerat că recurentele nu au făcut decât afirmații de natură generală și nu au identificat în textul propriu‑zis al acestui jalon elemente specifice care afectau în mod direct judecătorii polonezi.
126. În primă instanță, recurentele au susținut că jalonul F1G a afectat în mod direct situația juridică a judecătorilor polonezi, deoarece, ca urmare a faptului că jalonul F1G nu este suficient pentru a restabili o protecție jurisdicțională efectivă în Polonia, acești judecători vor fi obligați să judece cauze în circumstanțe imposibile din punct de vedere profesional, în care vor fi în continuare supuși unor presiuni ilegale și restrângerii independenței și imparțialității lor. Judecătorii polonezi ar fi obligați să își exercite funcțiile în circumstanțe în care ar exista îndoieli cu privire la capacitatea lor de a formula trimiteri preliminare, de a asigura efectul deplin al dreptului Uniunii și de a lua decizii împotriva intereselor guvernului sau ale partidului politic aflat la guvernare(76).
127. Chiar dacă aceste susțineri ar putea fi întemeiate, ele nu permit Curții să stabilească dacă și în ce mod aceste deficiențe ar constitui sursa unor modificări a situației juridice individuale a tuturor judecătorilor polonezi sau a unora dintre aceștia care sunt membri ai asociațiilor recurente, acesta fiind criteriul dezvoltat în jurisprudență pentru a stabili afectarea directă a persoanelor fizice și juridice (a se vedea punctul 81 din prezentele concluzii). Cu alte cuvinte, nu este clar în ce mod acestea ar afecta drepturile și obligațiile concrete ale unora dintre judecătorii polonezi sau ale tuturor acestor judecători.
128. Prin urmare, considerăm că Tribunalul nu a săvârșit nicio eroare atunci când a respins cererile recurentelor pentru motivul că judecătorii polonezi nu erau vizați în mod direct de caracterul insuficient al jalonului F1G.
b)      Judecătorii din celelalte state membre și din SEE
129. Recurentele susțin că Tribunalul nu a motivat respingerea argumentelor lor potrivit cărora caracterul insuficient al jalonului F1G afectează în mod direct situația juridică a tuturor judecătorilor din statele membre și din SEE, întrucât acesta le influențează activitatea curentă, în special în ceea ce privește recunoașterea și executarea hotărârilor instanțelor poloneze, precum și ca urmare a efectelor de propagare de la un sistem juridic la altele.
130. În opinia noastră, chiar dacă o deteriorare a nivelului de respectare a statului de drept într‑un stat membru poate avea anumite efecte asupra cooperării judiciare transfrontaliere, nu vedem în ce mod se poate stabili o legătură directă între măsurile insuficiente și efectul acestora asupra drepturilor și obligațiilor judecătorilor din celelalte state membre și din SEE.
131. Prin urmare, Tribunalul nu a săvârșit o eroare nici în această privință.
2.      Al treilea motiv de recurs (calitatea procesuală activă a asociațiilor în măsura în care acționează în nume propriu în împrejurările din prezenta cauză)
a)      Rezumatul principalelor argumente ale părților
132. Prin intermediul celui de al treilea motiv de recurs, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, la punctele 41-51 și 110-119 din ordonanța atacată, prin faptul că nu le‑a recunoscut calitatea procesuală activă în măsura în care acționează în nume propriu în temeiul normelor actuale.
133. În această privință, recurentele își împart argumentele în trei aspecte. În primul rând, recurentele susțin că Tribunalul a interpretat în mod eronat articolul 263 al patrulea paragraf TFUE, întrucât interpretarea respectivă ar fi trebuit să ia în considerare disfuncționalitatea sistemului judiciar din Polonia. În al doilea rând, recurentele susțin că, în ceea ce privește asociațiile care acționează în nume propriu, Tribunalul ar fi trebuit să interpreteze articolul 263 al patrulea paragraf TFUE în lumina Hotărârii KlimaSeniorinnen a Curții Europene a Drepturilor Omului (denumită în continuare „Curtea EDO”)(77). În al treilea rând, potrivit recurentelor, Tribunalul a considerat în mod eronat că nerecunoașterea calității procesuale active a recurentelor era justificată de calitatea procesuală activă privilegiată a statelor membre și a instituțiilor Uniunii.
134. Consiliul, susținut de Polonia, de Ungaria și de Comisie, arată că Tribunalul a constatat în mod întemeiat că recurentele nu aveau calitate procesuală activă și că deficiențele sistemului judiciar din Polonia nu justifică înlăturarea cerințelor afectării directe și individuale prevăzute de tratate. Ungaria și Comisia adaugă că afirmațiile recurentelor privind lipsa unei căi de atac efective în fața instanțelor poloneze sunt nefondate. În ceea ce privește Hotărârea KlimaSeniorinnen, aceste părți susțin că ea se întemeiază pe considerații specifice legate de schimbările climatice și nu poate fi transpusă în prezenta cauză.
135. În special, în ședință, Consiliul a subliniat că condițiile prevăzute la articolul 263 al patrulea paragraf TFUE constituie ele însele un element esențial al statului de drept și fac parte din sistemul complet de căi de atac prevăzut de tratate, care constituie piatra de temelie a sistemului de protecție jurisdicțională al Uniunii. Aplicarea unei abordări permisive în ceea ce privește calitatea procesuală activă riscă să creeze incertitudine, iar recunoașterea calității procesuale active a recurentelor în prezenta cauză ar conduce de facto la introducerea unei actio popularis.
136. Recurentele au răspuns că nu solicită Curții să introducă o actio popularis, ci să interpreteze articolul 263 al patrulea paragraf TFUE, astfel cum este aplicat asociațiilor care acționează în nume propriu, în lumina principiului protecției jurisdicționale efective, consacrat la articolul 19 alineatul (1) TUE și la articolul 47 din cartă.
b)      Apreciere
137. Prin intermediul celui de al treilea motiv de recurs, recurentele susțin că acțiunile lor ar fi trebuit să fie declarate admisibile în virtutea „celui de al treilea tip de situație”, în care asociațiile pot avea calitate procesuală activă în nume propriu. Cu titlu subsidiar, recurentele susțin că „cele trei tipuri de situații”, pe care Tribunalul le‑a amintit la punctul 40 din ordonanța atacată, nu sunt exhaustive și că Tribunalul ar fi trebuit să admită acțiunile lor chiar dacă nu se încadrau în situațiile respective.
138. Astfel cum s‑a arătat la punctul 46 din prezentele concluzii, Tribunalul și‑a inițiat aprecierea afirmând că există o jurisprudență constantă potrivit căreia asociațiile pot introduce acțiuni directe în trei tipuri de situații.
139. În opinia noastră, astfel cum am menționat la punctul 64 din prezentele concluzii, asociațiile pot avea calitate procesuală activă atunci când exercită acțiunea în numele membrilor lor sau atunci când o exercită în nume propriu. Cele trei situații menționate nu constituie decât o descriere a situațiilor recunoscute de jurisprudență până în prezent în care s‑a admis că asociațiile au calitate procesuală activă pentru a formula acțiuni în anulare(78). Acestea nu reprezintă o enumerare exhaustivă(79).
140. Spre deosebire de Tribunal, Curtea nu a făcut referire la trei tipuri de situații ca interpretare acceptată a articolului 263 al patrulea paragraf TFUE în ceea ce privește asociațiile. Ea s‑a limitat să facă referire la aceste situații atunci când a apreciat constatările Tribunalului în cadrul procedurilor de recurs(80).
141. În ceea ce privește „al treilea tip de situație”, la punctele 46-50 din ordonanța atacată, Tribunalul a examinat dacă poziția recurentelor în calitate de negociatoare se regăsea în speță și a concluzionat că răspunsul este negativ(81). Este adevărat că, în jurisprudența lor de până în prezent, instanțele Uniunii au interpretat în mod restrictiv situația care permite unei asociații să aibă calitate procesuală în nume propriu pe baza poziției sale de negociator. În realitate, în jurisprudența Curții există doar două cauze în care s‑a recunoscut calitatea procesuală pe baza poziției de negociere(82), iar interpretarea dată în aceste două cauze a fost restrânsă în hotărâri ulterioare, în care nu s‑a recunoscut calitatea procesuală ca negociator(83). În acest sens, Tribunalul nu a săvârșit o eroare atunci când a aplicat jurisprudența existentă.
142. Cu toate acestea, Tribunalul nu a interpretat restul „celui de al treilea tip de situație”, potrivit căruia calitatea procesuală activă poate fi recunoscută asociațiilor în alte situații în care acestea își apără propriile interese, iar nu numai în cele în care au avut calitatea de negociatoare(84). Tribunalul nu a examinat nici susținerea potrivit căreia recurentele ar putea avea calitate procesuală și în afara „celor trei tipuri de situații”.
143. La punctul 116 din ordonanța atacată, Tribunalul a concluzionat că recurentele nu puteau susține că ar fi vizate în mod direct, făcând trimitere la constatările sale referitoare la calitatea procesuală activă a acestor asociații în numele membrilor lor. În consecință, Tribunalul nu a examinat deloc modul în care trebuie interpretată condiția afectării directe atunci când este vorba despre calitatea procesuală activă a asociațiilor acționând în nume propriu.
144. Prin urmare, considerăm că Tribunalul nu a examinat susținerea recurentelor potrivit căreia cerințele privind afectarea directă și individuală a asociațiilor care formulează acțiuni în nume propriu ar trebui interpretate în lumina principiului protecției jurisdicționale efective.
145. În opinia noastră, această lipsă de motivare în ceea ce privește argumentele recurentelor este suficientă pentru a admite al treilea motiv de recurs și pentru a anula ordonanța atacată ca fiind insuficient motivată în ceea ce privește calitatea procesuală activă a asociațiilor atunci când acționează în nume propriu.
146. Acestea fiind spuse, pentru a soluționa problema calității procesuale în prezenta cauză, considerăm că este necesar să prezentăm Curții o analiză a întrebărilor care au rămas fără răspuns în ordonanța atacată.
C.      Calitatea procesuală activă a asociațiilor care acționează în nume propriu
147. Recurentele au invocat mai multe argumente în favoarea interpretării articolului 263 TFUE al patrulea paragraf TFUE în sensul că le acordă calitate procesuală activă în nume propriu. Vom analiza mai întâi argumentele referitoare la sistemul judiciar disfuncțional din Polonia înainte de a aborda alte argumente mai generale.
1.      Argumente întemeiate pe sistemul judiciar disfuncțional din Polonia
148. Recurentele susțin că interpretarea dată de Curte articolului 263 al patrulea paragraf TFUE se întemeiază pe premisa potrivit căreia statul de drept este respectat și apărat în întreaga Uniune și că există căi de atac efective în sistemele judiciare naționale. Potrivit susținerilor lor, nu aceasta ar fi situația în Polonia, ceea ce ar justifica extinderea cerințelor privind calitatea procesuală activă pentru ca asociațiile să poată introduce acțiuni directe în nume propriu.
149. În această privință, este adevărat că interpretarea potrivit căreia Uniunea se întemeiază pe un sistem complet de căi de atac implică faptul că persoanele care consideră că le‑au fost încălcate drepturile întemeiate pe dreptul Uniunii pot, în principiu, să se adreseze unei instanțe pentru a solicita protecția acestora(85). În cazul în care accesul direct la instanțele Uniunii nu este posibil, trebuie să existe modalități de introducere a unei acțiuni în fața unei instanțe naționale care ulterior poate sau trebuie să adreseze Curții întrebări privind dreptul Uniunii(86). În acest sens, sistemele judiciare funcționale din statele membre, care garantează independența sistemului judiciar, sunt o parte indispensabilă a unui astfel de sistem.
150. Prin urmare, argumentația recurentelor este că, în cazul în care calea națională este închisă din cauza unor probleme sistemice, calea Uniunii trebuie să fie deschisă, întrucât, în caz contrar, ar exista o încălcare a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă.
151.  Două motive pledează în favoarea respingerii acestei argumentații, unul de natură juridică și unul de natură factuală.
152. Argumentul juridic, prezentat și de Consiliu în ședință și subliniat de Curte în mai multe rânduri, este că cerințele privind afectarea directă și individuală prevăzute la articolul 263 al patrulea paragraf TFUE nu pot fi modificate de Curte, nici măcar în scopul asigurării unei protecții jurisdicționale efective. Numai statele membre pot decide să modifice sistemul de protecție jurisdicțională, astfel cum este prevăzut de tratate(87).
153. Argumentul de fapt se referă la sistemul judiciar din Polonia. Chiar dacă există probleme grave în funcționarea sistemului judiciar din Polonia, se pare că acest sistem nu este atât de disfuncțional încât cauzele referitoare la utilizarea fondurilor MRR în Polonia să nu poată ajunge la instanțele competente și, ulterior, și la Curte, dacă este necesar(88). Prin urmare, este exagerat să se considere că „un sistem complet de căi de atac” nu poate exista în sistemul judiciar polonez(89). Aceasta nu înseamnă însă că nu sunt necesare îmbunătățiri. Reformele, inclusiv cele din cadrul MRR, contribuie la îmbunătățirea independenței sistemului judiciar, chiar dacă, potrivit recurentelor, acest lucru nu este suficient. În plus, astfel cum au admis toate părțile la prezenta procedură, Polonia este obligată să pună în aplicare toate hotărârile prin care Curtea a constatat probleme specifice legate de statul de drept în acest stat membru, iar jaloanele nu ar putea afecta această obligație.
154. În consecință, nu considerăm că atingerea adusă independenței sistemului judiciar în Polonia constituie un motiv suficient care să justifice modificări ale sistemului de protecție jurisdicțională prevăzut de tratate în scopul prezentei cauze. Acest argument al recurentelor ar trebui respins.
155. Aceasta nu înseamnă însă că, în cadrul sistemului de protecție jurisdicțională existent în Uniune, calitatea procesuală activă a asociațiilor care acționează în nume propriu, inclusiv a asociațiilor de judecători, nu poate fi interpretată într‑un mod care să le permită accesul la instanțele Uniunii pentru a‑și apăra propriile interese.
156. Afirmația Curții potrivit căreia tratatele nu pot fi modificate prin practica judiciară nu înseamnă că cerințele privind calitatea procesuală activă nu pot să fie interpretate – astfel cum și trebuie(90) de altfel – în lumina principiilor fundamentale, inclusiv a principiului protecției jurisdicționale efective(91). În cele ce urmează, vom examina, așadar, modul în care pot fi interpretate noțiunile de afectare directă și individuală în ceea ce privește asociațiile care acționează în nume propriu, luând în considerare argumentele prezentate de părți.
2.      Importanța asociațiilor pentru democrația participativă
157. Recurentele au subliniat importanța asociațiilor, în special a asociațiilor de judecători, pentru apărarea independenței sistemului judiciar și, prin urmare, pentru protejarea sau restabilirea statului de drept în statele membre.
158. Importanța unor astfel de asociații care se constituie în scopul de a apăra independența sistemului judiciar este recunoscută în diferite documente europene(92) și în literatura de specialitate, care subliniază în mod special rolul asociațiilor în evenimentele legate de reorganizarea sistemului judiciar din Polonia(93).
159. Cu toate acestea, recunoașterea importanței asociațiilor, în special a asociațiilor de judecători, în apărarea independenței sistemului judiciar și a statului de drept nu constituie în sine un motiv suficient pentru a permite unor astfel de asociații să introducă acțiuni directe în fața instanțelor Uniunii.
160. În contextul accesului asociațiilor de judecători la instanțele naționale, după ce a recunoscut importanța unor astfel de asociații, Curtea a considerat că dreptul Uniunii, inclusiv articolul 19 alineatul (1) TUE și articolul 47 din cartă, nu impune statelor membre să prevadă căi procedurale prin care asociațiile de judecători să poată introduce acțiuni în fața instanțelor naționale(94). Același lucru ar putea fi valabil și în ceea ce privește deschiderea unor noi căi pentru asociațiile de judecători în fața instanțelor Uniunii(95).
161. La nivelul Uniunii, rolul valoros al asociațiilor este recunoscut de tratate în titlul II din TUE, care conține prevederi privind principiile democratice. În timp ce articolul 10 alineatul (1) TUE prevede că funcționarea Uniunii este întemeiată pe democrația participativă, articolul 11 alineatul (1) TUE recunoaște de asemenea importanța democrației participative, prevăzând că „[i]nstituțiile acordă cetățenilor și asociațiilor reprezentative, prin mijloace corespunzătoare, posibilitatea de a‑și face cunoscute opiniile și de a face schimb de opinii în mod public, în toate domeniile de acțiune ale Uniunii”(96).
162. Democrația participativă se bazează, în principiu, pe asociații în calitate de interlocutori în dezbaterile politice privind organizarea sau reglementarea adecvată a societății. Prin urmare, aceasta subliniază rolul lor în cadrul procesului democratic și politic. Participanții la procesul politic luptă pentru acceptarea unei soluții pe care o consideră preferabilă. Cu toate acestea, instanțele nu sunt instituții în fața cărora asemenea chestiuni de natură politică trebuie soluționate.
163. Aceasta înseamnă că asociațiile ar trebui să aibă acces numai la procesele politice?
164. În opinia noastră, dacă un act adoptat ca rezultat al procesului politic al Uniunii este, în opinia unei asociații, lipsit de validitate din punct de vedere juridic, nu există niciun motiv pentru care aceasta nu ar trebui să aibă acces la instanțele Uniunii pentru a‑și apăra propriile interese prin acțiuni în justiție cu privire la nevaliditatea unui astfel de act care o privește direct și individual. Aceasta ar putea fi de asemenea una dintre modalitățile de realizare a democrației participative la nivelul Uniunii. Cu toate acestea, este important ca argumentele prezentate în fața acestor instanțe să nu fie de natură politică, în sensul că o anumită soluție este „greșită”, ci mai degrabă de natură juridică, în sensul că o anumită soluție este „contrară legii”.
165. Cu alte cuvinte, formularea unei acțiuni în fața instanțelor Uniunii care include protejarea intereselor colective nu ar trebui să fie o prelungire a unei confruntări politice prin mijloace juridice, întrucât instanțele nu fac parte din procesul decizional politic.
166. O susținere, precum cea care se referă la jalonul F1G în prezenta cauză, potrivit căreia o instituție nu a reglementat suficient anumite aspecte va reprezenta o susținere juridică dacă legea impune o obligație suficient de clară în sarcina acelei instituții. Cu toate acestea, aprecierea asupra acestui aspect este o chestiune de fond, iar nu de acces la instanțele Uniunii.
167. În prezenta cauză, asociațiile recurente par să prezinte instanțelor Uniunii argumente juridice prin care susțin că Consiliul nu și‑a îndeplinit obligațiile legale în temeiul articolului 20 alineatul (5) litera (e) și al articolului 22 din Regulamentul privind MRR. În cazul în care Curtea constată că o astfel de obligație nu există, aceasta va respinge acțiunea pe fond. Nu este necesar ca instanțele Uniunii să fie „protejate” de posibile chestiuni politice la nivelul accesului la instanță.
168. Cu alte cuvinte, dacă un act care este potențial nevalid privește direct interesele colective reprezentate de o asociație, care poate fi individualizată întrucât un astfel de interes colectiv reprezintă propriul său interes, nu există niciun motiv pentru care acestei asociații să îi fie refuzat accesul la instanțele Uniunii.
169. În plus, dacă asociațiilor li se permite accesul la instanțele Uniunii în scopul de a proteja interese colective, aceasta nu ar însemna introducerea unei actio popularis în dreptul Uniunii, întrucât un astfel de acces este în continuare condiționat de afectarea directă și individuală a asociației care formulează acțiunea.
3.      Argumente întemeiate pe calitatea procesuală activă a reclamanților privilegiați
170. Recurentele critică punctul 118 din ordonanța atacată, susținând că posibilitatea de a recunoaște asociațiilor calitate procesuală activă în nume propriu în scopul de a proteja interese colective nu este exclusă de faptul că articolul 263 al doilea paragraf TFUE recunoaște reclamanților privilegiați posibilitatea de a introduce acțiuni în fața Curții în interesul general.
171. La acel punct din ordonanța atacată, Tribunalul pare să fi sugerat că nu este necesară o relaxare a condițiilor privind calitatea procesuală activă, dat fiind că reclamanții privilegiați, și anume statele membre și instituțiile Uniunii, au posibilitatea de a introduce acțiuni directe împotriva actelor Uniunii ori de câte ori consideră necesar acest lucru.
172. În opinia noastră, o astfel de posibilitate nu prezintă relevanță pentru aspectul legat de interpretarea cerințelor referitoare la calitatea procesuală activă a asociațiilor.
173. În primul rând, calitatea procesuală activă a reclamanților privilegiați nu are nicio legătură cu chestiunea distinctă referitoare la condițiile în care reclamanții neprivilegiați au calitate procesuală activă în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE. Această dispoziție nu stabilește nicio legătură între calitatea procesuală activă a reclamanților neprivilegiați și cea a altor categorii de reclamanți.
174. În al doilea rând, împrejurările din prezenta cauză demonstrează că, adesea, calea procedurală de care dispun reclamanții privilegiați nu o poate înlocui pe cea oferită reclamanților neprivilegiați. Nu există niciun motiv pentru care Consiliul sau Comisia să își conteste propria decizie în fața Curții. De asemenea, este destul de puțin probabil ca Polonia să conteste jaloanele pe care le‑a stabilit ea însăși. Deși ar putea fi posibil ca Parlamentul European(97) sau alte state membre să introducă o acțiune prin care să conteste jaloanele(98), acest lucru în sine nu diminuează rolul pe care asociațiile îl pot juca, pe lângă reclamanții privilegiați, în inițierea controlului jurisdicțional al compatibilității actelor Uniunii cu statul de drept, astfel cum susțin recurentele.
175. În consecință, chiar dacă raționamentul Tribunalului de la punctul 118 din ordonanța atacată pare să fi fost inclus doar din motive de exhaustivitate, suntem de acord cu recurentele că acest raționament este eronat.
4.      Relevanța Hotărârii KlimaSeniorinnen
176. Potrivit recurentelor, Hotărârea KlimaSeniorinnen a introdus un nou standard de protecție a drepturilor procedurale ale asociațiilor în cadrul procedurilor judiciare având ca obiect protecția drepturilor împotriva amenințărilor generate de evoluții de importanță societală fundamentală, care, în cauza respectivă, priveau schimbările climatice, dar care pot fi aplicate de asemenea statului de drept și unor asociații precum recurentele, care reprezintă interesele sistemului judiciar, asociate obiectivului promovării statului de drept. Acestea susțin că, în temeiul articolului 52 alineatul (3) din cartă, o abordare similară ar trebui adoptată în ceea ce privește interpretarea articolului 263 al patrulea paragraf TFUE.
177. Contrar argumentelor recurentelor, considerăm că este dificil să se stabilească o paralelă între Hotărârea KlimaSeniorinnen și cerințele privind calitatea procesuală activă prevăzute la articolul 263 al patrulea paragraf TFUE.
178. În primul rând, astfel cum reiese din jurisprudența ulterioară a Curții EDO(99), această hotărâre pare să se limiteze, în principiu, la contextul schimbărilor climatice.
179. În al doilea rând, hotărârea respectivă privea calitatea de victimă în sensul articolului 34 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului (denumită în continuare „CEDO”), care este distinctă de condițiile privind calitatea procesuală activă prevăzute la articolul 263 al patrulea paragraf TFUE(100).
180. În această privință, trebuie amintit că misiunea Curții EDO și funcția exercitată de instanțele Uniunii în cadrul controlului jurisdicțional al actelor Uniunii în temeiul articolului 263 TFUE nu sunt aceleași. În timp ce rolul Curții EDO este de a proteja drepturile individuale, rolul controlului jurisdicțional exercitat în temeiul articolului 263 din TFUE este obiectiv. Acesta are ca obiect asigurarea respectării de către instituțiile și organele Uniunii a normelor de drept care le sunt aplicabile, asigurând astfel protecția ordinii juridice a Uniunii(101). În consecință, normele care reglementează accesul la Curtea EDO și la instanțele Uniunii ar putea fi în mod legitim diferite.
181. Prin urmare, nu considerăm convingătoare argumentele recurentelor potrivit cărora Curtea este obligată, în temeiul articolului 52 alineatul (3) din cartă, să urmeze jurisprudența Curții EDO referitoare la calitatea procesuală activă a asociațiilor. Cele două proceduri sunt diferite, iar articolul 52 alineatul (3) din cartă nu se referă în niciun caz la acceptarea unor proceduri prevăzute de CEDO, ci la respectarea, ca un minim, a înțelesului și a întinderii drepturilor garantate de CEDO. În această privință, astfel cum arată Consiliul, susținut de Polonia, de Ungaria și de Comisie, Hotărârea KlimaSeniorinnen este într‑adevăr lipsită de relevanță pentru a stabili dacă asociațiilor recurente ar trebui să li se recunoască calitatea procesuală activă.
182. Cu toate acestea, logica subiacentă care a determinat Curtea EDO să recunoască calitatea procesuală activă asociațiilor în cauzele privind schimbările climatice ar putea fi luată în considerare la interpretarea condițiilor prevăzute la articolul 263 al patrulea paragraf TFUE pentru a răspunde la întrebarea legată de situațiile în care o asociație are calitate procesuală activă în nume propriu.
183. Chiar dacă această hotărâre este înțeleasă ca deschizând accesul asociațiilor la Curtea EDO, în același timp, după cum s‑a arătat în doctrină(102), aceasta a îngreunat un astfel de acces pentru particulari. Modul în care înțelegem Hotărârea KlimaSeniorinnen este că Curtea EDO a stabilit de fapt standarde foarte ridicate pentru calitatea procesuală activă a particularilor necesară pentru a contesta normele generale în materie de climă, pentru motivul că fiecare persoană este o potențială victimă a schimbărilor climatice, ceea ce este de altfel suficient pentru a stabili calitatea de victimă și, prin urmare, calitatea procesuală activă în fața Curții EDO. Astfel, aceasta din urmă ar permite oricărei persoane să inițieze o procedură în fața Curții EDO. Cu toate acestea, acest lucru nu ar fi în sine contrar logicii actio popularis, întrucât aceste persoane și‑ar apăra propriile drepturi, apărând în același timp interesele generale. Pentru acest motiv, se pare că Curtea EDO a adăugat condiții pentru recunoașterea calității de potențială victimă, impunând demonstrarea unui anumit nivel și a unei anumite gravități a riscului de consecințe adverse, care să distingă persoana în cauză de orice alte persoane(103). Într‑o oarecare măsură, Curtea EDO a introdus astfel o cerință similară afectării individuale prevăzute la articolul 263 al patrulea paragraf TFUE, astfel cum a fost interpretat de Curte. Într‑o etapă ulterioară și pentru a nu închide complet accesul la Curtea EDO, această instanță a extins accesul asociațiilor care reprezintă aceleași interese colective și a disociat dreptul acestora de a introduce acțiunea în justiție de calitatea procesuală a persoanelor ale căror drepturi le apără(104).
184. În acest sens, motivul pentru care s‑a permis accesul asociațiilor la Curtea EDO ar putea fi relevant pentru a aborda motivele care justifică recunoașterea accesului asociațiilor care protejează interese colective la instanțele Uniunii într‑o situație în care un particular, ca urmare a pragului ridicat impus de cerința afectării individuale, nu poate avea acces la instanțele Uniunii pentru a apăra interese colective, chiar dacă acestea îl privesc în același timp în mod direct pe respectivul particular.
185. În această privință, rămâne valabilă, în opinia noastră, critica formulată de avocatul general Jacobs în cauza UPA(105), potrivit căreia afectarea individuală, astfel cum a fost interpretată de Curte, conduce la situații în care, cu cât este mai important să se soluționeze eventuala nelegalitate a unui act al Uniunii (întrucât prejudiciul poate fi mai mare), cu atât sunt mai mici șansele ca persoanele afectate de un astfel de act să aibă calitate procesuală activă pentru a‑l contesta. Chiar dacă Curtea nu a acceptat propunerea sa de modificare a interpretării cu privire la cerința afectării individuale(106), permiterea accesului asociațiilor la instanțele Uniunii în nume propriu poate compensa această consecință ilogică a interpretării actuale a cerințelor privind calitatea procesuală activă, fără a fi necesară modificarea respectivei interpretări.
5.      Care sunt interesele proprii ale asociațiilor?
186. Considerațiile care precedă evidențiază faptul că pot exista motive de a interpreta condițiile de acces la instanțele Uniunii pentru asociații care protejează propriile interese într‑un mod care să fie diferit de interpretarea acelorași condiții atunci când ele se aplică membrilor acestora.
187. Prin urmare, este necesar să se stabilească care sunt interesele proprii ale unei asociații și cum trebuie interpretată afectarea directă și individuală din această perspectivă.
188. În cauza în care a fost pronunțată Hotărârea Carvalho(107), asociația Sáminuorra a susținut în fața Curții că ar trebui să i se recunoască calitatea procesuală activă deoarece a introdus o „acțiune colectivă în apărarea unui bun colectiv”. Cu toate acestea, întrucât acest argument a fost invocat pentru prima dată în faza de recurs, Curtea nu a putut să îl ia în considerare. Astfel, Curtea nu a răspuns la întrebarea dacă prin „bun colectiv” se înțelege „interesul propriu” al unei asociații.
189. Asociațiile există, în principiu, pentru a apăra un anumit interes colectiv, și anume un interes comun unui grup mai mare de persoane individuale(108). Acest interes poate fi de diferite tipuri: de exemplu, interese comerciale sau de afaceri (cel mai frecvent invocate în cauzele aflate pe rolul instanțelor Uniunii), interese ale diferiților participanți de pe piață (precum angajatori și angajați) sau interesele unei anumite profesii (medici, lucrători în construcții, conducători auto profesioniști etc.). Interesele proprii ale acestor asociații corespund intereselor membrilor lor. Asociațiile care apără astfel de interese colective nici nu ar fi fost înființate dacă nu ar fi existat membrii lor.
190.  Asociațiile ar putea exista de asemenea pentru a apăra interese pe care le înțeleg ca fiind interese societale generale. De exemplu, ne vin în minte organizațiile preocupate de alegerile democratice, apărarea anumitor drepturi ale omului, cum ar fi egalitatea sau dreptul la exprimare, sau cele care protejează mediul sau anumite aspecte ale acestuia, cum ar fi biodiversitatea sau schimbările climatice. Astfel de asociații ar avea un motiv să existe chiar dacă nu ar avea membri. Cele patru asociații din prezenta cauză ar putea fi incluse în acel grup, deoarece protejează interesul societal de a avea sisteme de justiție independente.
191. Interesele protejate de asociațiile care aparțin acelui grup, chiar dacă sunt împărtășite și de membrii lor, nu reprezintă doar suma acestor interese individuale. Ele constituie de asemenea interesele proprii ale acestor asociații, pe care acestea pot decide să le urmărească într‑un mod diferit față de membrii lor. În același timp, aceste interese reprezintă rațiunea existenței lor și, în acest sens, le definesc identitatea, permițând nu numai diferențierea unei asociații de o altă asociație, ci și diferențierea asociației de membrii săi.
192. Interesele proprii ale unei asociații pot fi stabilite, în principiu, pe baza statutului său sau a unui alt act constitutiv și a activităților anterioare ale asociației respective, care ar putea servi drept dovadă că aceasta există cu adevărat pentru a urmări un anumit tip de interes(109).
193. Există jurisprudență care a exclus posibilitatea ca o asociație să apere interesele colective ale membrilor săi în fața instanțelor Uniunii în cazul în care membrii respectivi nu ar avea ei înșiși acces la aceste instanțe(110). Astfel, Curtea a considerat că o asociație sau o organizație care reprezintă o categorie de persoane fizice sau juridice nu poate „fi vizată în mod individual de o măsură care afectează interesele generale ale acelei categorii”(111). Curtea a părut să se teamă că recunoașterea calității procesuale unei asociații, chiar dacă membrii săi nu ar beneficia de aceasta, „ar deroga de la sistemul tratatului” și „ar conduce la gruparea, sub egida unei singure persoane juridice, a intereselor proprii membrilor unei categorii”, care însă nu au dreptul de a introduce acțiuni directe în fața Curții în nume propriu(112). Această jurisprudență ar putea fi aplicată categoriei de asociații ale căror interese corespund sumei intereselor membrilor lor și care, din acest motiv, nu au „interese proprii” pe care să le apere.
194. Cu toate acestea, în cazul în care o asociație are un interes care depășește suma intereselor membrilor săi, astfel încât acest interes poate fi recunoscut ca interes propriu, sistemul introdus de tratate nu ar fi eludat dacă asociația ar putea să se adreseze instanțelor Uniunii în nume propriu pentru a‑și proteja interesele, chiar dacă membrii săi nu ar putea face acest lucru.
195. Asociațiile din prezenta cauză protejează interesele judecătorilor nu ca profesie, ci ca parte necesară a unei societăți democratice liberale care are nevoie de judecători independenți pentru a asigura statul de drept. Astfel de interese sunt sau ar trebui să fie interesele fiecărui judecător, dar sunt și interesele cetățenilor care sunt părți în procedurile judiciare sau ale întreprinderilor sau ale altor actori de pe piață care doresc să își apere drepturile în instanță. În acest sens, interesele proprii ale celor patru asociații recurente le depășesc pe cele ale membrilor lor. Este vorba despre interese distincte și individuale ale acestor asociații. Acestea constituie motivul existenței lor sau, cu alte cuvinte, identitatea lor.
196. Înțelegem jurisprudența care recunoaște că asociațiile pot avea calitate procesuală în nume propriu în fața instanțelor Uniunii ca referindu‑se la acele tipuri de interese care formează „identitatea” acestor asociații. În mod similar, avocatul general Emiliou a susținut recent că unei asociații ar trebui să i se recunoască calitatea procesuală activă în cazul în care „actul atacat este susceptibil să aibă un impact semnificativ asupra [activității de bază a acesteia], astfel cum aceasta este definită în statutul său”(113).
197. Astfel, cerințele afectării directe și individuale în sensul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE ar putea, în opinia noastră, să fie apreciate în raport cu identitatea unei asociații. O astfel de apreciere necesită ca asociația să fie considerată distinctă de persoanele ale căror interese colective le reprezintă.
6.      Ce este afectarea directă și ce este afectarea individuală a unei asociații??
198. În ceea ce privește calitatea procesuală activă a asociațiilor recurente care acționează în nume propriu, nu este pe deplin clar dacă Tribunalul a negat afectarea lor directă, afectarea lor individuală sau le‑a negat pe ambele(114).
199. Această estompare a distincției dintre cele două cerințe nu poate fi admisă. Interpretarea articolului 263 al patrulea paragraf TFUE impune ca cele două cerințe să aibă o semnificație diferită(115).
200. Cu alte cuvinte, Curtea ar trebui să confere o interpretare distinctă noțiunilor de afectare directă și de afectare individuală în ceea ce privește asociațiile care acționează în nume propriu.
201. În plus, atunci când interpretează aceste două cerințe în raport cu asociațiile, Curtea trebuie să țină seama de scopul pentru care Tratatul FUE permite accesul direct al particularilor pentru a contesta actele Uniunii în fața instanțelor Uniunii, care constă nu numai în protecția drepturilor lor întemeiate pe dreptul Uniunii, ci și în interesul general al menținerii legalității în ordinea juridică a Uniunii prin intermediul controlului jurisdicțional al actelor Uniunii. Acest din urmă scop pare să constituie tocmai motivul pentru care asociații precum cele din prezenta cauză urmăresc să introducă acțiuni în anulare în fața instanțelor Uniunii.
202. Cu toate acestea, trebuie să observăm că articolul 263 TFUE împarte reclamanții în două categorii principale – reclamanți privilegiați (al doilea paragraf) și reclamanți neprivilegiați (al patrulea paragraf). În mod evident, asociațiile nu sunt reclamanți privilegiați și nu pot introduce o acțiune decât în condițiile prevăzute la al patrulea paragraf. Astfel cum a afirmat avocatul general Cosmas, Curtea nu poate crea o a treia categorie extra legem(116).
203. Aceasta înseamnă că Curtea nu poate recunoaște natura diferită a particularilor sau societăților, pe de o parte, și a asociațiilor care acționează în nume propriu, pe de altă parte, care ar putea justifica o interpretare diferită a noțiunilor de afectare directă și de afectare individuală în cuprinsul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, fără a renunța la aceste cerințe?
204. Interpretarea acestor noțiuni în jurisprudență a fost realizată în raport cu reclamanți care își protejau interesele individuale, de obicei particulari sau societăți. Cu toate acestea, după cum am arătat deja, interesele „individuale” ale unei asociații sunt, prin natura lor, colective. Prin urmare, cum ar putea fi interpretate aceste noțiuni atunci când sunt aplicate în cazul unei „acțiuni colective care apără un bun colectiv”?
205. Întrebarea dacă actul atacat afectează în mod direct interesul unei asociații (afectare directă), precum și întrebarea dacă o asociație se distinge în mod individual de alte persoane în legătură cu obiectul cererii (afectare individuală) nu pot primi răspuns decât luând în considerare propriul său interes, care este colectiv.
206. Din această perspectivă, propunem Curții să interpreteze afectarea directă
și pe baza a două condiții.
207. În primul rând, există o cerință a unei legături directe. Atunci când se aplică particularilor, legătura directă, astfel cum a fost dezvoltată în jurisprudență, impune să se demonstreze că actul atacat constituie cauza directă a modificării situației juridice a respectivului particular. Însă, dacă această formulă obișnuită de afectare directă ar fi aplicată asociațiilor în același mod în care este aplicată reclamanților individuali, asociațiile nu ar putea practic niciodată să își dovedească calitatea procesuală activă decât pentru a contesta măsuri care afectează situația juridică a asociațiilor ca atare. Actele care aduc atingere intereselor colective pe care le apără nu ar afecta situația lor juridică. În consecință, pentru a permite o protecție jurisdicțională efectivă a asociațiilor în vederea protejării propriilor interese, noțiunea de afectare directă trebuie să fie adaptată naturii lor specifice de protecție a intereselor colective. Astfel, pentru a îndeplini cerința legăturii directe în privința unei asociații, criteriul ar putea fi acela dacă actul atacat produce în mod direct efecte asupra intereselor colective pe care asociația le apără.
208. În ceea ce privește a doua condiție, la fel ca în cazul particularilor, actul atacat nu trebuie să lase nicio putere de apreciere unui destinatar însărcinat cu punerea sa în aplicare, în măsura în care există un asemenea intermediar.
209. În ceea ce privește afectarea individuală a unei asociații, criteriul ar putea fi acela dacă interesele și activitățile sale esențiale o disting de alte asociații și de membrii săi în ceea ce privește actul atacat. În această privință, este irelevant faptul că asociația în cauză nu este singura care protejează interesele colective în cauză, fiind suficient ca aceasta să fie identificabilă prin interesele colective în discuție în cauză.
210. Formula stabilită în Hotărârea Plaumann(117) impune ca reclamanții să fie individualizați în același mod ca destinatarul actului. În ceea ce privește interesul colectiv care reprezintă esența identității lor, asociațiile însele nu ar fi „vizate”, nici în mod direct, nici incidental, de către legiuitor sau de către autoritatea de reglementare. Actul pe care îl contestă ar fi în mod invariabil „[aplicat] pe baza unei situații obiective de drept sau de fapt definite în actul în cauză”, iar o asociație ar putea probabil să nu fie niciodată, ca de exemplu un acționar individual, vizată în mod individual „în funcție de criterii specifice membrilor grupului”(118).
211. În consecință, pentru ca asociațiile să aibă calitate procesuală activă proprie, ele trebuie să se poată individualiza pe baza interesele lor individuale, care, în fapt, sunt interese colective și care sunt afectate de situații determinate în mod obiectiv. De exemplu, o asociație poate fi vizată în mod individual de jaloanele referitoare la independența sistemului judiciar din Polonia dacă însăși rațiunea existenței sale constă în apărarea independenței sistemului judiciar din Polonia, însă nu și în cazul în care activitățile sale principale vizează protecția mediului sau bunăstarea animalelor.
212. În opinia noastră, interpretarea în acest mod a noțiunilor de afectare directă și de afectare individuală nu ar echivala cu o modificare a tratatelor, întrucât Curtea nu a clarificat încă aceste noțiuni în ceea ce privește asociațiile care acționează în nume propriu. Textul tratatelor lasă suficientă marjă pentru o astfel de interpretare.
213. Pe baza acestor considerații, vom examina, în secțiunea următoare, dacă asociațiile recurente trebuie considerate ca fiind afectate în mod direct și individual în împrejurările din prezenta cauză.
VI.    Consecințe
214. Primul și al treilea motiv de recurs sunt întemeiate. În consecință, se impune anularea punctului 1 din dispozitivul ordonanței atacate.
215. Potrivit articolului 61 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, în cazul în care anulează decizia Tribunalului, Curtea poate fie să trimită cauza Tribunalului pentru a se pronunța asupra acesteia, fie să soluționeze ea însăși în mod definitiv litigiul atunci când acesta este în stare de judecată.
216. În speță, deși Curtea nu este în măsură, în acest stadiu al procedurii, să se pronunțe cu privire la fondul acțiunilor introduse la Tribunal, ea dispune în schimb de elementele necesare pentru a se pronunța în mod definitiv cu privire la excepția de inadmisibilitate ridicată în cadrul acestor acțiuni(119).
A.      Calitatea procesuală activă a asociațiilor care acționează în numele membrilor lor
217. Aspectul dacă o asociație are calitate procesuală activă pentru a introduce o acțiune în anulare în fața instanțelor Uniunii în numele membrilor săi depinde de împrejurarea dacă toți sau unii dintre membrii săi sunt vizați în mod direct și individual și, prin urmare, ar putea introduce ei înșiși acțiunea.
218. În speță, susținerile formulate de asociațiile recurente pot fi împărțite în esență în două grupuri diferite, unul întemeiat pe nelegalitatea jaloanelor F2G și F3G întrucât sunt contrare efectelor care decurg din hotărârile Curții referitoare la Camera disciplinară, iar celălalt îndreptat împotriva jalonului F1G, întemeiat pe caracterul insuficient al acestui jalon pentru a restabili independența sistemului judiciar din Polonia. Prin urmare, este necesar să se examineze separat calitatea procesuală activă a acestor asociații de a formula fiecare dintre aceste tipuri de susțineri.
219. În ceea ce privește cererea de anulare a jaloanelor F2G și F3G, am concluzionat, în cadrul analizei primului motiv de recurs, că judecătorii polonezi vizați de deciziile Camerei disciplinare sunt vizați în mod direct de aceste jaloane. Rămâne să se aprecieze dacă acești judecători sunt vizați în mod individual.
220. Judecătorii polonezi care au făcut obiectul unor sancțiuni disciplinare îndeplinesc în mod evident criteriul stabilit în Hotărârea Plaumann(120). Ei aparțin unui grup închis, care putea fi identificat la momentul adoptării jaloanelor F2G și F3G, iar aceste jaloane îi vizau, în fapt, pe acești judecători(121).
221. Întrucât acest grup de membri este vizat în mod direct și individual de jaloanele F2G și F3G, asociațiile care îi reprezintă au de asemenea dreptul de a introduce o acțiune împotriva acestor jaloane în numele lor.
222. Din observațiile prezentate în primă instanță rezultă că trei dintre cele patru asociații (toate, cu excepția AEAJ(122)) au ca membri judecători polonezi afectați de deciziile Camerei disciplinare. Cu toate acestea, chiar dacă AEAJ nu pare să aibă astfel de membri, potrivit jurisprudenței, întrucât este vorba despre una și aceeași cerere, nu se mai impune examinarea calității procesuale active a celorlalți reclamanți(123).
223. În ceea ce privește al doilea motiv de recurs, am concluzionat că judecătorii polonezi care nu sunt afectați de deciziile Camerei disciplinare nu sunt vizați în mod direct de jaloanele F2G și F3G. Prin urmare, asociațiile recurente nu pot dovedi că au calitate procesuală în calitate de reprezentante ale acestora și nu este necesar să se aprecieze afectarea lor individuală sau dacă decizia în litigiu constituie un act normativ care nu presupune măsuri de executare.
224. În ceea ce privește capătul de cerere referitor la caracterul insuficient al jalonului F1G, am concluzionat că nici judecătorii polonezi, nici judecătorii din celelalte state membre și din SEE nu sunt vizați în mod direct de caracterul insuficient al acestui jalon. Prin urmare, asociațiile recurente nu pot dovedi că au calitate procesuală în calitate de reprezentante ale acestora și nu este necesar să se aprecieze afectarea lor individuală sau dacă decizia în litigiu constituie un act normativ care nu presupune măsuri de executare.
225. Concluzionăm că asociațiile recurente au calitate procesuală activă în numele membrilor lor în ceea ce privește jaloanele F2G și F3G, dar nu și în ceea ce privește jalonul F1G.
B.      Calitatea procesuală activă a asociațiilor care acționează în nume propriu
226. Rămâne de stabilit dacă asociațiile recurente au calitate procesuală activă în nume propriu pentru a introduce o acțiune întemeiată pe caracterul insuficient al jalonului F1G.
227. Astfel cum am propus la punctele 205-212 din prezentele concluzii, examinarea afectării directe și individuale a asociațiilor care acționează în nume propriu trebuie să țină seama de aspectul dacă actul atacat este legat de identitatea asociației, înțeleasă ca interesul său colectiv.
228. Asociațiile recurente au ca activitate principală apărarea interesului colectiv referitor la independența sistemului judiciar și la statul de drept, inclusiv în Polonia(124).
229. Pentru a concluziona în sensul afectării directe, actul atacat trebuie să producă în mod direct efecte asupra intereselor colective pe care asociația le apără și să nu lase nicio putere de apreciere destinatarului însărcinat cu punerea sa în aplicare.
230. În ceea ce privește prima condiție, jalonul F1G se referă la consolidarea independenței și imparțialității instanțelor din Polonia. Tocmai acesta este interesul colectiv care constituie activitatea principală a asociațiilor recurente. Acest jalon este, așadar, o sursă directă a efectelor asupra interesului colectiv al asociațiilor recurente.
231. În ceea ce privește a doua condiție a afectării directe, am concluzionat, în ceea ce privește jaloanele F2G și F3G, că puterea de apreciere a Poloniei de a nu aplica aceste jaloane este doar teoretică. Nu vedem niciun motiv pentru care aceste concluzii nu s‑ar aplica jalonului F1G.
232. În plus, trebuie să ne întrebăm dacă este relevant pentru a aprecia îndeplinirea condiției afectării directe faptul că obiectivul principal al jaloanelor privind sistemul judiciar este protejarea intereselor financiare ale Uniunii Europene prin impunerea unui nivel suficient de funcționare a unui sistem judiciar independent pentru a garanta utilizarea corectă a fondurilor acordate prin intermediul MRR.Cu alte cuvinte, este relevant faptul că obiectivul acestora nu este, în general, restabilirea independenței sistemului judiciar în Polonia, în vederea asigurării respectării valorii statului de drept și a articolului 19 alineatul (1) TUE în Polonia?
233. În opinia noastră, împrejurarea că jaloanele sunt adoptate pentru a proteja interesele financiare ale Uniunii ar putea fi relevantă pentru decizia care urmează să fie luată pe fond(125), însă nu este relevantă pentru a stabili afectarea directă a asociațiilor recurente, pentru care este suficient să se găsească o legătură directă între conținutul jaloanelor și interesele lor colective.
234. În ceea ce privește afectarea individuală, asociațiile recurente îndeplinesc și această cerință. Interesele lor principale diferențiază aceste asociații, în ceea ce privește jalonul F1G, de alte asociații, inclusiv de cele care au ca interes principal apărarea statului de drept în general, dar nu și în mod specific în Polonia.
235. Prin urmare, considerăm că asociațiile recurente sunt vizate în mod direct și individual în scopul introducerii unei acțiuni împotriva jalonului F1G pentru motivul că acesta este insuficient pentru restabilirea independenței sistemului judiciar din Polonia.
236. Pe baza considerațiilor de mai sus, propunem Curții să declare admisibile acțiunile formulate de asociațiile recurente și să trimită cauza spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe pe fond.
VII. Cheltuielile de judecată
237. Întrucât cauza trebuie să fie, potrivit analizei noastre, trimisă spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe pe fond, este necesar să se soluționeze, în consecință, cererea privind cheltuielile de judecată odată cu fondul, conform articolului 137 din Regulamentul de procedură, aplicabil procedurii de recurs în temeiul articolului 184 alineatul (1) din regulamentul menționat.
VIII. Concluzie
238. Având în vedere argumentele care precedă, sugerăm Curții:
–        constatarea faptului că primul și al treilea motiv de recurs sunt fondate;
–        anularea Ordonanței din 4 iunie 2024, Medel ș.a./Consiliul (T‑530/22-T‑533/22, EU:T:2024:363);
–        declararea prezentelor acțiuni în anulare ca fiind admisibile;
–        trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe pe fond;
–        soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.
1      Limba originală: engleza.
2      Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 12 februarie 2021 de instituire a Mecanismului de redresare și reziliență (JO 2021, L 57, p. 17).
3      Pentru mai multe informații, a se vedea pagina de internet a Comisiei Europene, disponibilă la adresa: https://reforms-investments.ec.europa.eu/recovery-and-resilience-facility-1_en.
4      Pentru o prezentare generală a contextului său instituțional și juridic, a se vedea de Witte, B., „The European Union’s COVID‑19 recovery plan: The legal engineering of an economic policy shift”, Common Market Law Review, vol. 58, 2021, p. 635.
5      Trebuie remarcat faptul că, având în vedere noua situație geopolitică, noi instrumente de finanțare ar putea fi utilizate și în viitorul cadru multianual 2028-2034. În acest sens, s‑a ajuns la un acord în cadrul Consiliului pentru mobilizarea a până la 150 de miliarde de euro pe piețele de capital în cadrul Instrumentului „Acțiunea pentru securitatea Europei” (SAFE) pentru a finanța creșterea investițiilor în apărare de către statele membre. A se vedea în această privință https://defence-industry-space.ec.europa.eu/eu-defence-industry/safe-security-action-europe_en.
6      A se vedea articolul 24 alineatul (1) din Regulamentul privind MRR și considerentul (53) al acestuia.
7      S‑a preconizat ca până la 338 de miliarde de euro să fie plătite sub formă de granturi și până la 385,8 miliarde de euro sub formă de împrumuturi.
8      A se vedea articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul privind MRR și considerentul (30) al acestuia.
9      A se vedea de exemplu Rubio, E., et al., „The tools for protecting the EU budget from breaches of the rule of law: the Conditionality Regulation in context”, Departamentul tematic pentru afaceri bugetare al Parlamentului European, Direcția Generală Politici Interne, aprilie 2023, p. 50; Zeitlin, J., Bokhorst, D., și Eihmanis, E., „National recovery and resilience plans”, în Fabbrini, F. și Petit, C.A. (ed.), Research Handbook on Post‑Pandemic EU Economic Governance and NGEU Law, Edward Elgar Publishing, Cheltenham, 2024, p. 144.
10      A se vedea în această privință considerentele (51) și (52) ale Regulamentului privind MRR.
11      Astfel cum sunt definite la articolul 2 punctul 4 din Regulamentul privind MRR, jaloanele și țintele sunt „măsuri de progres în direcția realizării unei reforme sau a unei investiții, jaloanele fiind realizări calitative, iar țintele fiind realizări cantitative”.
12      A se vedea de exemplu Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Consiliu – Mecanismul de redresare și reziliență: situația după doi ani. Un instrument unic aflat în centrul transformării verzi și digitale a UE, COM(2023) 99 final, 21 februarie 2023.
13      A se vedea Concluziile avocatului general Campos Sánchez‑Bordona prezentate în cauza Ungaria/Parlamentul și Consiliul (C‑156/21, EU:C:2021:974, punctele 96-115), în care sunt discutate mecanismele de condiționalitate financiară din dreptul Uniunii. A se vedea de asemenea Concluziile noastre prezentate în cauza Parlamentul/Comisia (C‑225/24, EU:C:2026:88, în special punctele 5-29).
14      A se vedea de exemplu Viță, V., „Revisiting the Dominant Discourse on Conditionality in the EU: The Case of EU Spending Conditionality”, Cambridge Yearbook of European Legal Studies, vol. 19, 2017, p. 116.
15      A se vedea articolul 18 din Regulamentul privind MRR și considerentul (39) al acestuia.
16      A se vedea articolul 18 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul privind MRR și considerentul (32) al acestuia. Semestrul european face parte din cadrul de guvernanță economică al Uniunii Europene. Acesta este un exercițiu anual care coordonează politicile economice și sociale ale Uniunii Europene, prin care statele membre își aliniază politicile bugetare și economice la obiectivele și normele convenite la nivelul Uniunii.
17      A se vedea articolul 18 alineatul (4) literele (i) și (p) din Regulamentul privind MRR.
18      A se vedea articolul 19 alineatul (3) din Regulamentul privind MRR, considerentul (41) al acestuia și anexa V la acesta.
19      A se vedea articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul privind MRR.
20      Sublinierea noastră.
21      A se vedea articolul 22 alineatul (1) din Regulamentul privind MRR și considerentul (54) al acestuia.
22      A se vedea articolul 20 alineatele (1) și (7) din Regulamentul privind MRR și considerentul (45) al acestuia.
23      A se vedea articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul privind MRR.
24      A se vedea articolul 24 alineatul (4) din Regulamentul privind MRR.
25      A se vedea articolul 24 alineatul (5) din Regulamentul privind MRR.
26      O astfel de suspendare poate fi revocată numai în cazul în care statul membru în cauză a luat măsurile necesare pentru a asigura atingerea în mod satisfăcător a jaloanelor și a țintelor prevăzute în decizia de punere în aplicare a Consiliului. A se vedea articolul 24 alineatul (6) din Regulamentul privind MRR și considerentele (52) și (53) ale acestuia.
27      Potrivit paginii dedicate Poloniei de pe site‑ul Comisiei, disponibilă la adresa: https://reforms-investments.ec.europa.eu/polands-recovery-and-resilience-plan_en, există un link către planul de redresare și reziliență al Poloniei datat iunie 2022. Conform unui document al Comisiei, planul de redresare și reziliență al Poloniei cuprindea un total de 49 de reforme și 53 de proiecte de investiții, cu 283 de jaloane și ținte. A se vedea documentul de lucru al serviciilor Comisiei, Analiza planului de redresare și reziliență al Poloniei care însoțește documentul Propunere de decizie de punere în aplicare a Consiliului de aprobare a evaluării planului de redresare și reziliență al Poloniei, SWD(2022) 161 final, 1 iunie 2022, p. 61.
28      A se vedea COM(2022) 268 final, 1 iunie 2022.
29      A se vedea documentul 9728/22 al Consiliului din 14 iunie 2022. Această decizie a fost modificată ulterior prin Decizia de punere în aplicare a Consiliului din 8 decembrie 2023, care nu a modificat jaloanele F1G, F2G și F3G. A se vedea documentul 15835/1/23 REV 1 al Consiliului din 7 decembrie 2023 și, pentru anexă, documentul 15835/23 ADD 1 al Consiliului din 24 noiembrie 2023. Nu par să existe versiuni finale adoptate la 17 iunie 2022 și la 8 decembrie 2023 care să fie puse la dispoziția publicului.
30      A se vedea articolul 4 din decizia în litigiu.
31      A se vedea articolul 1 din decizia în litigiu.
32      A se vedea articolul 2 din decizia în litigiu. Al treilea paragraf al acestuia clarifică faptul că eliberarea tranșelor este condiționată de adoptarea de către Comisie a unei decizii conform căreia Polonia a atins în mod satisfăcător jaloanele și țintele relevante identificate în ceea ce privește implementarea planului de redresare și reziliență.
33      A se vedea articolul 3 din decizia în litigiu.
34      A se vedea considerentele (2), (9) și (19) ale deciziei în litigiu. În acest sens, în contextul semestrului european, Consiliul a adresat Poloniei o recomandare specifică țării în anul 2020, printre altele pentru a îmbunătăți climatul investițional, în special prin garantarea independenței sistemului judiciar. A se vedea Recomandarea Consiliului din 20 iulie 2020 privind Programul național de reformă al Poloniei pentru 2020 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Poloniei pentru 2020 (JO 2020, C 282, p. 135), punctul 4. Acest aspect a fost reiterat în recomandările ulterioare ale Consiliului, de exemplu în cea din 12 iulie 2022 (JO 2022, C 334, p. 171), punctul 5.
35      A se vedea documentul 9728/22 ADD 1 al Consiliului din 13 iunie 2022, secțiunea 1, componenta F, p. 195. Nu pare să existe o versiune finală adoptată la 17 iunie 2022 care să fie pusă la dispoziția publicului.
36      A se vedea Evaluarea preliminară pozitivă a atingerii în mod satisfăcător a jaloanelor și a țintelor legate de prima cerere de plată prezentată de Polonia la 15 decembrie 2023, transmisă Comitetului economic și financiar de către Comisia Europeană, 29 februarie 2024, p. 79-96.
37      Legea a intrat în vigoare la 15 iulie 2022.
38      A se vedea Decizia de punere în aplicare a Comisiei din 5 aprilie 2024 privind autorizarea plății primei tranșe a sprijinului nerambursabil și a primei tranșe a sprijinului sub formă de împrumut pentru Polonia, C(2024) 2369 din 5 aprilie 2024, considerentele (27) și (28).
39      A se vedea Evaluarea preliminară pozitivă a atingerii în mod satisfăcător a jaloanelor și a țintelor legate de cea de a treia cerere de plată prezentată de Polonia la 27 decembrie 2024, transmisă Comitetului economic și financiar de către Comisia Europeană, 29 octombrie 2025, p. 66-68. Comisia a arătat că, pe baza informațiilor furnizate de Polonia, au fost lansate șapte cazuri de revizuire, dintre care cinci au fost soluționate, unul a fost închis, iar unul nu fusese încă soluționat din cauza unor circumstanțe excepționale justificate în mod corespunzător.
40      A se vedea Decizia de punere în aplicare a Comisiei din 19 noiembrie 2025 privind autorizarea plății celei de a patra și a cincea tranșe a sprijinului nerambursabil și a celei de a patra și a cincea tranșe a sprijinului sub formă de împrumut pentru Polonia, C(2025) 7998 final, 19 noiembrie 2025, considerentul (33).
41      Cererile respective vizau anularea în totalitate a deciziei în litigiu întrucât jaloanele referitoare la sistemul de justiție nu puteau fi separate de decizia în litigiu, fiind invocate cinci motive întemeiate pe: (1) neîndeplinirea obligației de a ține seama în mod corespunzător de hotărârile Curții și încălcarea articolelor 2 și 13 alineatul (2) TFUE și/sau lipsa competenței, (2) încălcarea articolului 2 TUE și a articolului 19 alineatul (1) TUE, interpretate în conformitate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), (3) ineficacitatea controalelor în lipsa unei protecții jurisdicționale efective, (4) eroare de drept/eroare vădită de apreciere în aplicarea articolului 19 alineatul (3) din Regulamentul privind MRR și (5) lipsa motivării.
42      Unul dintre membrii consiliului director al Medel este de asemenea un judecător polonez care face obiectul unor proceduri disciplinare.
43      În această privință, ele au făcut referire în special la Hotărârea din 19 noiembrie 2019, A. K. ș.a. (Independența Camerei Disciplinare a Curții Supreme) (C‑585/18, C‑624/18 și C‑625/18, EU:C:2019:982), la Hotărârea din 15 iulie 2021, Comisia/Polonia (Regimul disciplinar al judecătorilor) (C‑791/19, EU:C:2021:596), la Hotărârea din 6 octombrie 2021, W.Ż. (Camera de control extraordinar și cauze publice a Curții Supreme – Numire) (C‑487/19, EU:C:2021:798), precum și la Hotărârea din 5 iunie 2023, Comisia/Polonia (Independența și viața privată a judecătorilor) (C‑204/21, EU:C:2023:442).
44      T‑530/22-T‑533/22, EU:T:2024:363.
45      Tribunalul a decis să judece acțiunile potrivit procedurii accelerate prin decizia din 19 decembrie 2022.
46      Consiliul a depus o excepție de inadmisibilitate, însă, prin Ordonanța din 31 martie 2023, Tribunalul a decis să unească examinarea acestei excepții cu fondul. A se vedea punctul 35 din ordonanța atacată.
47      Întemeindu‑se pe Ordonanța din 8 mai 2019, Carvalho ș.a./Parlamentul și Consiliul (T‑330/18, EU:T:2019:324, punctul 51 și jurisprudența citată).
48      În această privință, Tribunalul a statuat, la punctele 54-57 din ordonanța atacată, că reclamantele puteau să invoce calitatea lor procesuală activă în cea de a doua situație, în pofida faptului că trei dintre acestea erau asociații care reprezentau judecători la nivel internațional, ai căror membri sunt, de regulă, asociații profesionale naționale, inclusiv asociații poloneze de judecători, iar cea de a patra reclamantă era o fundație și nu avea membri, ci acționa în numele judecătorilor ale căror interese le apăra. Pe această bază, Tribunalul a considerat necesar să examineze calitatea procesuală activă a judecătorilor membri ai asociațiilor, care erau, la rândul lor, membri ai asociațiilor reclamante. Întrucât aceste puncte din ordonanța atacată nu au fost contestate în cadrul procedurii în fața Curții, nu le vom examina în continuare.
49      A se vedea Ordonanța președintelui Curții din 4 februarie 2025, Medel ș.a./Consiliul (C‑555/24 P, EU:C:2025:73).
50      A se vedea de exemplu Hotărârea din 22 iunie 2006, Belgia și Forum 187/Comisia (C‑182/03 și C‑217/03, EU:C:2006:416, punctul 56), Hotărârea din 13 martie 2018, European Union Copper Task Force/Comisia (C‑384/16 P, EU:C:2018:176, punctele 87 și 88), și Hotărârea din 20 iunie 2024, Euranimi/Comisia (C‑252/23 P, EU:C:2024:538, punctul 31), precum și Concluziile avocatului general Léger prezentate în cauzele conexate Belgia și Forum 187/Comisia (C‑182/03 și C‑217/03, EU:C:2006:89, punctul 153).
51      Recurentele se referă uneori numai la jalonul F1G, iar alteori la toate cele trei jaloane luate împreună ca fiind insuficiente. Această critică se referă în esență la faptul că jaloanele referitoare la sistemul judiciar sunt insuficiente pentru ca Polonia să restabilească în mod adecvat independența sistemului judiciar în acest stat membru. Din motive de simplificare, ne referim la această critică ca fiind legată de jalonul F1G.
52      A se vedea punctul 62 din ordonanța atacată.
53      A se vedea mai recent, de exemplu, Hotărârea din 10 februarie 2026, WhatsApp Ireland/CEPD (C‑97/23 P, EU:C:2026:81, punctul 94 și jurisprudența citată).
54      A se vedea, de exemplu, Hotărârea din 12 iulie 2022, Nord Stream 2/Parlamentul și Consiliul (C‑348/20 P, denumită în continuare „Hotărârea Nord Stream 2”, EU:C:2022:548, punctul 105), și Hotărârea din 10 februarie 2026, WhatsApp Ireland/CEPD (C‑97/23 P, EU:C:2026:81, punctul 98).
55      Tribunalul a făcut trimitere în această privință la punctele 63 și 75 din Hotărârea Nord Stream 2.
56      Hotărârea din 10 februarie 2026, WhatsApp Ireland/CEPD (C‑97/23 P, EU:C:2026:81, punctul 97).
57      Punctul 86 din ordonanța atacată.
58      A se vedea punctul 87 din ordonanța atacată.
59      Punctul 89 din ordonanța atacată.
60      A se vedea nota de subsol 43 din prezentele concluzii.
61      Este probabil ca Tribunalul să nu fi considerat necesar să aprecieze a doua condiție pentru afectarea directă întrucât a constatat că prima condiție nu era îndeplinită. Cu toate acestea, mai multe afirmații privind natura finanțării din cadrul MRR sugerează că Tribunalul a considerat că Polonia nu era obligată să introducă o procedură de revizuire. A se vedea în această privință punctul 72 din ordonanța atacată, în care Tribunalul a explicat că jaloanele se limitează la procesul de eliberare a fondurilor, precum și punctul 74 din aceasta, în care a constatat că jaloanele au caracterul unei condiționalități bugetare, ceea ce implică faptul că Polonia este obligată să le realizeze numai dacă dorește să obțină finanțare în cadrul MRR.
62      Hotărârea Nord Stream 2 (punctul 95).
63      A se vedea de exemplu Hotărârea din 10 februarie 2026, WhatsApp Ireland/CEPD (C‑97/23 P, EU:C:2026:81, punctul 101).
64      În această privință, Consiliul și Comisia au susținut că practica punerii în aplicare a MRR era de așa natură încât nu toate statele membre au prezentat cereri de plată în cadrul acestui mecanism. Totuși, acest lucru s‑ar putea datora unor motive diferite. De exemplu, este posibil ca acestea să nu fi atins unele dintre jaloane sau ca, în special în ceea ce privește împrumuturile, iar nu granturile, în cadrul MRR, acestor state să li se fi oferit condiții mai bune pe piață.
65      În ceea ce privește posibilele comparații ale condiționalității bugetare în Uniunea Europeană cu instrumentele utilizate în alte sisteme federale, în special în Statele Unite și Canada, a se vedea, de exemplu, Viță, V., „The Rise of Spending Conditionality in the EU: What Can EU Learn from the U. S. Conditional Spending Doctrine and Policies?”, EUI Department of Law Research Paper
nr. 2017/16; Baraggia, A., La Condizionalità come Strumento di Governo negli Stati Compositi: Una Comparazione tra Stati Uniti, Canada e Unione Europea, G. Giappichelli Editore, Torino, 2023.
66      A se vedea de exemplu Hotărârea din 5 mai 1998, Compagnie Continentale (France)/Comisia (C‑391/96 P, EU:C:1998:194, punctul 42), Hotărârea din 10 septembrie 2009, Comisia/Ente per le Ville vesuviane și Ente per le Ville vesuviane/Comisia (C‑445/07 P și C‑455/07 P, EU:C:2009:529, punctul 46), și Hotărârea Nord Stream 2, punctul 44 (sublinierea noastră).
67      A se vedea Hotărârea din 23 noiembrie 1971 (62/70, EU:C:1971:108, punctele 6-8).
68      A se vedea Hotărârea din 17 ianuarie 1985 (11/82, EU:C:1985:18, punctele 7-10).
69      Pentru un alt exemplu, a se vedea Hotărârea din 5 mai 1998, Dreyfus/Comisia (C‑386/96 P, EU:C:1998:193, punctele 44-54).
70      A se vedea, de exemplu, Hotărârea din 10 septembrie 2009, Comisia/Ente per le Ville vesuviane și Ente per le Ville vesuviane/Comisia (C‑445/07 P și C‑455/07 P, EU:C:2009:529, punctele 58-60), și Hotărârea din 4 decembrie 2019, PGNiG Supply & Trading/Comisia (C‑117/18 P, EU:C:2019:1042, punctul 50).
71      Astfel cum s‑a arătat în doctrină, nu este pe deplin clar cui îi pot fi atribuite planurile de redresare și reziliență. A se vedea de exemplu Dawson, M., „Europe’s expanding coordination space”, European Law Open, vol. 3, 2024, p. 746, în special p. 759; Dermine, P., „The planning method: An inquiry into the constitutional ramifications of a new EU governance technique”, Common Market Law Review, vol. 61, 2024, p. 959, în special p. 978-982.
72      În această privință, este de asemenea posibil să se facă o analogie cu jurisprudența în materia procedurilor compozite, în special cu Hotărârea din 18 iunie 2024, Comisia/SRB (C‑551/22 P, EU:C:2024:520, în special punctele 83-88), și cu Concluziile noastre prezentate în cauza respectivă (C‑551/22 P, EU:C:2023:846, în special punctele 33-71), chiar dacă această cauză privea noțiunea de act atacabil, iar nu noțiunea de afectare directă. În hotărârea menționată, Curtea a considerat că, în cadrul mecanismului unic de rezoluție, în contextul uniunii bancare, aprobarea de către Comisie a deciziei de rezoluție a Comitetului unic de rezoluție (SRB) reflectă acordul său cu privire la conținutul și la forma acestuia, astfel încât decizia de aprobare a Comisiei, iar nu cea a Comitetului unic de rezoluție, este cea prin care măsura de rezoluție este stabilită definitiv și produce astfel efecte juridice obligatorii.
73      A se vedea Concluziile avocatului general Dutheillet de Lamothe prezentate în cauza Bock/Comisia (62/70, EU:C:1971:95, Rec., 1971, p. 911, în special p. 915).
74      A se vedea punctul 82 din ordonanța atacată.
75      A se vedea de exemplu Hotărârea din 21 octombrie 2021, Lípidos Santiga/Comisia (C‑402/20 P, EU:C:2021:872, punctul 45).
76      A se vedea în această privință punctele 63 și 64 din cererea introductivă formulată de Medel în primă instanță. În partea din cererea introductivă în care sunt expuse motivele, în special la punctele 169 și 190 din aceasta, recurentele au indicat o serie de deficiențe, fără a preciza însă cerințele concrete pe care jalonul F1G ar trebui să le impună Poloniei.
77      Curtea EDO, 9 aprilie 2024, Verein KlimaSeniorinnen Schweiz ș.a. împotriva Elveției (CE:ECHR:2024:0409JUD005360020, denumită în continuare „Hotărârea KlimaSeniorinnen”).
78      În ceea ce privește prima situație, Curtea a constatat pentru prima dată în Hotărârea din 4 octombrie 1983, Fediol/Comisia (191/82, EU:C:1983:259, punctele 28 și 29), că o asociație, în speță o asociație profesională, are calitate procesuală activă în temeiul drepturilor procedurale conferite de dreptul derivat al Uniunii; a se vedea de asemenea, de exemplu, Ordonanța din 8 decembrie 2006, Polyelectrolyte Producers Group/Comisia și Consiliul (C‑368/05 P, EU:C:2006:771, punctul 58). În ceea ce privește a doua situație, Curtea a admis în mai multe cauze că o asociație are calitate procesuală activă în cazul în care membrii pe care îi reprezintă au calitate procesuală activă. A se vedea de exemplu Hotărârea din 22 decembrie 2008, British Aggregates/Comisia (C‑487/06 P, EU:C:2008:757, punctul 39), și Hotărârea din 21 septembrie 2023, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products ș.a./Comisia (C‑478/21 P, EU:C:2023:685, punctele 80-86). În ceea ce privește a treia situație, prima cauză în care Curtea a recunoscut calitatea procesuală activă a unei asociații pentru motivul afectării poziției sale de negociator a fost cea în care a fost pronunțată Hotărârea din 2 februarie 1988, Kwekerij van der Kooy ș.a./Comisia (67/85, 68/85 și 70/85, EU:C:1988:38, punctele 21-24); a se vedea de asemenea Hotărârea din 24 martie 1993, CIRFS ș.a./Comisia (C‑313/90, EU:C:1993:111, punctele 29 și 30).
79      Constatările Tribunalului referitoare la aceste trei tipuri de situații variază, la fel ca și formulările potrivit cărora acțiunile în anulare ale asociațiilor sunt admisibile în „cel puțin trei tipuri de situații” [a se vedea de exemplu Ordonanța din 30 septembrie 1997, Federolio/Comisia (T‑122/96, EU:T:1997:142, punctul 61)] sau în „trei situații bine determinate” [a se vedea de exemplu Hotărârea din 15 septembrie 2016, Molinos Río de la Plata ș.a./Consiliul (T‑112/14 – T‑116/14 și T‑119/14, EU:T:2016:509, punctul 33)]. A se vedea în acest sens Bruno, W., Strategic Litigation before the CJEU: A Procedural Law Approach, teză de doctorat, University of Luxembourg, 2026, p. 334.
80      A se vedea, de exemplu, Hotărârea din 25 iulie 2002, Unión de Pequeños Agricultores/Consiliul (C‑50/00 P, denumită în continuare „Hotărârea UPA”, EU:C:2002:462, punctul 8), și Hotărârea din 25 martie 2021, Carvalho ș.a./Parlamentul și Consiliul (C‑565/19 P, denumită în continuare „Hotărârea Carvalho”, EU:C:2021:252, punctul 85).
81      La punctele 42-45 din ordonanța atacată, Tribunalul a concluzionat că prima situație nu prezenta relevanță în speță.
82      A se vedea Hotărârea din 2 februarie 1988, Kwekerij van der Kooy ș.a./Comisia (67/85, 68/85 și 70/85, EU:C:1988:38, punctele 21-24), și Hotărârea din 24 martie 1993, CIRFS ș.a./Comisia (C‑313/90, EU:C:1993:111, punctele 29 și 30).
83      A se vedea de exemplu Hotărârea din 23 mai 2000, Comité d’entreprise de la Société française de production ș.a./Comisia (C‑106/98 P, EU:C:2000:277, punctul 45), Hotărârea din 9 iulie 2009, 3F/Comisia (C‑319/07 P, EU:C:2009:435, punctele 87 și 92), și Hotărârea din 26 septembrie 2024, ATPN/Comisia (C‑340/23 P, EU:C:2024:806, punctul 40), în care Curtea a considerat că cele două cauze în care a recunoscut poziția de negociator a unei asociații priveau situații deosebite în care recurentul ocupa o poziție de negociator clar delimitată și intim legată de obiectul însuși al deciziei, punându‑l într‑o situație de fapt care îl caracteriza în raport cu orice altă persoană.
84      În ședință, Comisia a exprimat de asemenea opinia că afectarea poziției de negociator reprezintă doar un exemplu al celei de a treia situații, ceea ce înseamnă că această categorie poate evolua și că pot exista și alte exemple.
85      Acest lucru a fost evident încă de la Hotărârea din 23 aprilie 1986, Les Verts/Parlamentul (294/83, EU:C:1986:166, punctul 23); a se vedea mai recent, de exemplu, Hotărârea din 14 iulie 2022, Italia și Comune di Milano/Consiliul (Sediul Agenției Europene pentru Medicamente) (C‑59/18 și C‑182/18, EU:C:2022:567, punctul 59).
86      A se vedea Hotărârea UPA (punctele 40-42), și Hotărârea din 1 aprilie 2004, Comisia/Jégo‑Quéré (C‑263/02 P, EU:C:2004:210, punctele 30-32).
87      A se vedea în această privință Hotărârea UPA (punctul 44). A se vedea de asemenea de exemplu Hotărârea din 1 aprilie 2004, Comisia/Jégo‑Quéré (C‑263/02 P, EU:C:2004:210, punctul 36), și Hotărârea Carvalho (punctele 69 și 78).
88      Potrivit statisticilor Curții, în anul 2022, atunci când prezenta cauză a fost inițiată în fața Tribunalului, instanțele poloneze au adresat Curții 39 de cereri de decizie preliminară. În anul 2023, acest număr a crescut la 48 și a fost menținut la 47 în anul 2024. A se vedea Statisticile judiciare ale Curții de Justiție – 2022, p. 5, Statisticile judiciare ale Curții de Justiție – 2023, p. 11, și Statisticile judiciare ale Curții de Justiție – 2024, p. 10, disponibile la adresa: https://curia.europa.eu/site/jcms/d2_5146/ro/cour-de-justice.
89      În cazul în care ar exista deficiențe grave și persistente în asigurarea independenței sistemului judiciar, acest lucru ar justifica inițierea procedurii prevăzute la articolul 7 alineatul (1) TUE, procedură care a fost întreruptă în ceea ce privește Polonia la 29 mai 2024, când Comisia și‑a retras propunerea motivată.
90      A se vedea de exemplu Hotărârea din 17 iulie 2008, Athinaïki Techniki/Comisia (C‑521/06 P, EU:C:2008:422, punctul 45), Hotărârea din 22 iunie 2021, Venezuela/Consiliul (Afectarea unui stat terț) (C‑872/19 P, EU:C:2021:507, punctele 48-50), și Hotărârea din 4 octombrie 2024, Comisia și Consiliul/Front Polisario (C‑778/21 P și C‑798/21 P, EU:C:2024:833, punctul 117).
91      Avocatul general Bobek a exprimat în mod elocvent o astfel de poziție în Concluziile prezentate în cauza SatCen/KF (C‑14/19 P, EU:C:2020:220, punctul 69), în cadrul cărora a afirmat: „[î]n termeni simpli, articolul 47 din cartă nu permite Curții să rescrie tratatele, dar impune Curții să interpreteze dispozițiile existente astfel încât acestea să își poată atinge întregul potențial de a oferi protecție jurisdicțională oricărei persoane care este vizată de acte ale instituțiilor sau ale organelor Uniunii”. A se vedea de asemenea Concluziile noastre prezentate în cauzele conexate KS și KD/Consiliul ș.a. și Comisia/KS ș.a. (C‑29/22 P și C‑44/22 P, EU:C:2023:901, punctul 100).
92      A se vedea în acest sens Avizul nr. 23 al Consiliului consultativ al judecătorilor europeni (CCJE) privind rolul asociațiilor judecătorilor în sprijinirea independenței judiciare, 6 noiembrie 2020.
93      A se vedea de exemplu Bojarski, L., „Civil Society Organizations For and With the Courts and Judges – Struggle for the Rule of Law and Judicial Independence: The Case of Poland 1976-2020”, German Law Journal, vol. 22, 2021, p. 1344; Grabowska‑Moroz, B., și Śniadach, O., „The Role of Civil Society in Protecting Judicial Independence in Times of Rule of Law Backsliding in Poland”, Utrecht Law Review, vol. 17, 2021, p. 56.
94      A se vedea în această privință Hotărârea din 8 mai 2024, Asociația „Forumul Judecătorilor din România” (Asociații ale magistraților) (C‑53/23, EU:C:2024:388__ în special punctele 43, 44, 60 și 64).
95      Cu toate acestea, trebuie să observăm că, în cazul în care astfel de asociații sunt împiedicate să aducă anumite tipuri de cauze atât în fața instanțelor naționale, cât și în fața instanțelor Uniunii, acest lucru ar putea conduce la o încălcare a dreptului lor la o protecție jurisdicțională efectivă.
96      Sublinierea noastră.
97      Parlamentul a introdus într‑adevăr o acțiune în anulare împotriva Comisiei în contextul unui cadru financiar diferit, deși împotriva unei decizii prin care se constata că erau îndeplinite condițiile pentru plata fondurilor. A se vedea Concluziile noastre prezentate în cauza Parlamentul/Comisia (C‑225/24, EU:C:2026:88), aflată în prezent pe rolul Curții.
98      După cum o demonstrează prezenta cauză, niciun stat membru nu a intervenit în susținerea recurentelor.
99      A se vedea în această privință Curtea EDO, 30 ianuarie 2025, Cannavacciuolo ș.a. împotriva Italiei (CE:ECHR:2025:0130JUD005156714, punctele 220-222) (în care s‑a statuat că asociațiile nu aveau calitate procesuală într‑o cauză privind un fenomen de poluare cauzat de depozitarea ilegală de deșeuri, întrucât Hotărârea KlimaSeniorinnen era limitată la schimbările climatice și nu existau considerații speciale care să decurgă din acea procedură).
100      A se vedea în această privință Hotărârea din 15 iulie 2025, BCE și Comisia/Corneli (C‑777/22 P și C‑789/22 P, EU:C:2025:580, punctul 73) (în care s‑a considerat că anumite hotărâri ale Curții EDO, referitoare la criteriile privind invocarea calității de victimă în sensul articolului 34 din CEDO, erau „lipsite de relevanță” în scopul stabilirii dacă reclamanta din acea cauză era vizată în mod direct de deciziile în discuție).
101      Cu privire la diferența dintre noțiunile de protecție a drepturilor subiective și de ordine juridică obiectivă, în special în dreptul administrativ german, a se vedea Hohnerlein, J., „Who is afraid of actio popularis?: On Separating Rights and Remedies in the ECtHR’s Climate Judgment”, Verfassungsblog, 26 aprilie 2024.
102      A se vedea de exemplu Letsas, G., „The European Court’s Legitimacy After KlimaSeniorinnen”, European Convention on Human Rights Law Review, vol. 5, 2024, p. 444, în special p. 448-453; Rocha, A., și Fragoso Martins, P., „Standing for the environment? Locus standi of associations before the ECtHR and the CJEU European Court of Human Rights (Chamber): Judgment of 30 January 2025”, European Human Rights Law Review, vol. 5, 2025, p. 591, în special p. 593-594. A se vedea de asemenea Eckes, C., „Strategic Climate Litigation before National Courts: Can European Union Law Be Used As A Shield?”, German Law Journal, vol. 25, 2024, p. 1022.
103      A se vedea Hotărârea KlimaSeniorinnen (§ 486-488).
104      În acest mod, Curtea EDO a transmis de asemenea mesajul că nu consideră că decizia cu privire la caracterul (in)adecvat al normelor privind clima nu ar trebui să fie de competența instanțelor. Ea nu a făcut decât să reorganizeze modul în care ar putea fi sesizată cu astfel de chestiuni. Cu toate acestea, problema măsurii în care judecătorii ar putea într‑adevăr să legifereze în mod legitim în domeniul climei nu a fost soluționată prin această hotărâre, ci, dimpotrivă, aceasta a generat mai multe întrebări în această privință. A se vedea de exemplu Kingston, S., „A Story Part Told: The Role of Courts in Climate Governance”, Yearbook of International Environmental Law, vol. 35, 2025, p. 1.
105      A se vedea Concluziile avocatului general Jacobs prezentate în cauza Unión de Pequeños Agricultores/Consiliul (C‑50/00 P, EU:C:2002:197, punctul 59).
106      A se vedea Hotărârea UPA (în special punctele 45 și 46).
107      A se vedea Hotărârea Carvalho (punctul 91).
108      Se poate susține că anumite asociații apără interese generale, și anume interese comune întregii populații. Cu toate acestea, ezităm să calificăm orice interese drept interese generale, întrucât chiar și unele interese care sunt în mod obișnuit percepute ca fiind generale, precum un mediu curat sau combaterea schimbărilor climatice, nu sunt întotdeauna împărtășite de toată lumea, în special de către întreprinderile ale căror oportunități comerciale ar putea fi limitate de astfel de obiective. Prin urmare, preferăm să vorbim despre interese colective, indiferent de numărul de persoane individuale care le împărtășesc.
109      În Hotărârea KlimaSeniorinnen, Curtea EDO a elaborat anumite criterii care determină calitatea procesuală a asociațiilor în acel context, și anume că asociația trebuie: (1) să fie stabilită în mod legal sau să aibă calitate procesuală activă în jurisdicția respectivă; (2) să poată demonstra că urmărește un scop specific constând în apărarea drepturilor omului ale membrilor săi sau ale altor persoane din jurisdicția în cauză, scop care poate fie să se limiteze la acțiuni colective pentru protecția acestor drepturi împotriva amenințărilor generate de schimbările climatice, fie să includă astfel de acțiuni, și (3) să fie în mod legitim aptă și reprezentativă pentru a acționa în numele membrilor sau al altor persoane afectate din jurisdicția în cauză care fac obiectul unor amenințări specifice sau al unor efecte negative ale schimbărilor climatice, astfel cum sunt protejate în temeiul CEDO. A se vedea Hotărârea KlimaSeniorinnen (§ 502). Pentru o aplicare a acestor criterii, a se vedea Curtea EDO, 28 octombrie 2025, Greenpeace Nordic ș.a. împotriva Norvegiei (CE:ECHR:2025:1028JUD003406821, § 308-312).
110      A se vedea de exemplu Hotărârea din 14 decembrie 1962, Confédération nationale des producteurs de fruits et légumes ș.a./Consiliul (16/62 și 17/62, EU:C:1962:47, 1962, Rec., 471, în special p. 479), Hotărârea din 14 decembrie 1962, Fédération nationale de la boucherie en gros et du commerce en gros des viandes ș.a./Consiliul (19/62-22/62, EU:C:1962:48, 1962, Rec., 491, în special p. 499), Hotărârea din 18 martie 1975, Union syndicale – Service public européen ș.a./Consiliul (72/74, EU:C:1975:43, punctul 17), și Hotărârea din 2 aprilie 1998, Greenpeace Council ș.a./Comisia (C‑321/95 P, EU:C:1998:153, punctul 14).
111      Hotărârea din 14 decembrie 1962, Confédération nationale des producteurs de fruits et légumes ș.a./Consiliul (16/62 și 17/62, EU:C:1962:47, 1962, Rec., 471, în special p. 479), și Hotărârea din 14 decembrie 1962, Fédération nationale de la boucherie en gros et du commerce en gros des viandes ș.a./Consiliul (19/62-22/62, EU:C:1962:48, 1962, Rec., 491, în special p. 499).
112      Hotărârea din 14 decembrie 1962, Confédération nationale des producteurs de fruits et légumes ș.a./Consiliul (16/62 și 17/62, EU:C:1962:47, 1962, Rec., 471, în special p. 480), și Hotărârea din 14 decembrie 1962, Fédération nationale de la boucherie en gros et du commerce en gros des viandes ș.a./Consiliul (19/62-22/62, EU:C:1962:48, 1962, Rec., 491, în special p. 499).
113      Concluziile avocatului general Emiliou prezentate în cauza Nicoventures Trading ș.a./Comisia (C‑731/23 P, EU:C:2025:435, punctul 120).
114      A se vedea punctul 51 din ordonanța atacată.
115      Astfel, în cauza în care s‑a pronunțat Hotărârea Jégo‑Quéré, Curtea a considerat că interpretarea afectării individuale reținută de Tribunal ar elimina orice semnificație a acestei cerințe prevăzute la articolul 263 al patrulea paragraf TFUE (la momentul respectiv articolul 230 CE). A se vedea Hotărârea din 1 aprilie 2004, Comisia/Jégo‑Quéré (C‑263/02 P, EU:C:2004:210, punctul 38).
116      Concluziile avocatului general Cosmas prezentate în cauza Greenpeace Council ș.a./Comisia (C‑321/95 P, EU:C:1997:421, punctul 118).
117      Potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, alte subiecte decât destinatarii unei decizii nu pot pretinde că aceasta le privește în mod individual, în sensul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, decât dacă actul a cărui anulare se solicită le afectează în considerarea anumitor calități care le sunt specifice sau a unei situații de fapt care le caracterizează în raport cu orice altă persoană și, ca urmare a acestui fapt, le individualizează într‑un mod analog celui al unui destinatar. A se vedea Hotărârea din 15 iulie 1963, Plaumann/Comisia (25/62, EU:C:1963:17, 1963, Rec., 95, în special p. 107), care a fost confirmată în repetate rânduri, cel mai recent prin Hotărârea din 18 decembrie 2025, Nicoventures Trading ș.a./Comisia (C‑731/23 P, EU:C:2025:982, punctul 57).
118      A se vedea în această privință Hotărârea din 15 iulie 2025, BCE și Comisia/Corneli (C‑777/22 P și C‑789/22 P, EU:C:2025:580, punctele 75 și 76).
119      În cadrul procedurii în fața Tribunalului, admisibilitatea acțiunilor a făcut obiectul unui schimb de înscrisuri între părți, care a cuprins, printre altele, excepția de inadmisibilitate ridicată de Consiliu, răspunsul reclamantelor la această excepție, întrebările scrise adresate reclamantelor de către Tribunal la 16 iunie 2023, memoriile în intervenție depuse de Polonia, de Ungaria și de Comisie, precum și răspunsurile reclamantelor la aceste memorii.
120      A se vedea nota de subsol 137 din prezentele concluzii.
121      A se vedea în această privință, de exemplu, Hotărârea din 18 decembrie 2025, Nicoventures Trading ș.a./Comisia (C‑731/23 P, EU:C:2025:982, punctele 59 și 60).
122      A se vedea în special punctele 44-48 și 53 din cererea introductivă depusă de AEAJ în primă instanță, precum și răspunsurile reclamantelor la întrebările 3 și 4 ale Tribunalului depuse la 16 ianuarie 2023.
123      A se vedea de exemplu Hotărârea din 24 martie 1993, CIRFS ș.a./Comisia (C‑313/90, EU:C:1993:111, punctul 31), și Hotărârea din 9 iunie 2011, Comitato „Venezia vuole vivere” ș.a./Comisia (C‑71/09 P, C‑73/09 P și C‑76/09 P, EU:C:2011:368, punctele 36 și 37); a se vedea de asemenea Hotărârea din 7 mai 2009, NVV ș.a./Comisia (T‑151/05, EU:T:2009:144, punctele 45-48).
124      A se vedea punctele 39-42, 190 și 195 din prezentele concluzii.
125      Curtea a confirmat că, pentru a respecta principiul atribuirii, condiționalitatea privind statul de drept poate fi impusă numai dacă privește, într‑o manieră îndeajuns de directă, protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene. A se vedea Hotărârea din 16 februarie 2022, Ungaria/Parlamentul și Consiliul (C‑156/21, EU:C:2022:97, punctele 144 și 145), și Hotărârea din 16 februarie 2022, Polonia/Parlamentul și Consiliul (C‑157/21, EU:C:2022:98, punctele 162 și 163).