62018CJ0606_RES
Mål C‑606/18 P
Nexans France SASochNexans SA
mot
Europiska kommissionen
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 16 juli 2020
”Överklagande – Konkurrens – Konkurrensbegränsande samverkan – Den europeiska marknaden för underjords- och undervattenelkablar – Marknadsuppdelning inom ramen för projekt – Förordning (EG) nr 1/2003 – Artikel 20 – Kommissionens befogenheter vid inspektioner i kartellärenden – Befogenhet att kopiera uppgifter utan föregående granskning och därefter kontrollera dem i kommissionens lokaler – Böter – Obegränsad behörighet”
Överklagande – Grunder – Enbart upprepning av grunder och argument som framförts vid tribunalen – Avvisning – Ifrågasättande av tribunalens tolkning eller tillämpning av unionsrätten – Upptagande till prövning
(Artikel 256.1 andra stycket FEUF; domstolens stadga, artikel 58 första stycket; Domstolens rättegångsregler, artikel 168.1 d)
(se punkt 54)
Domstolsförfarande – Åberopande av nya grunder under rättegången – Villkor – Utvidgning av en tidigare åberopad grund – Upptagande till prövning
(Tribunalens rättegångsregler, artiklarna 84.1 och 177.1 d)
(se punkt 55)
Konkurrens – Administrativt förfarande – Kommissionens befogenheter vid inspektioner – Räckvidd och gränser – Framställning av en skivavbildning av datorhårddiskar vid en inspektion – Tillåtet – Villkor – Kontroll av att kopierade uppgifter är relevanta för syftet med inspektionen innan de läggs till akten – Skyldighet att utplåna irrelevanta uppgifter
(Rådets förordning nr 1/2003, artikel 20.2 b)
(se punkterna 57–68)
Konkurrens – Administrativt förfarande – Kommissionens befogenheter vid inspektioner – Räckvidd och gränser – Faktiska kontrollmetoder – Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning
(Rådets förordning nr 1/2003, artikel 20.2 b)
(se punkterna 61 och 62)
Konkurrens – Administrativt förfarande – Kommissionens befogenheter vid inspektioner – Räckvidd och gränser – Restriktiv tolkning av de bestämmelser som ger kommissionen undersökningsbefogenheter – Föreligger inte – Iakttagande av berörda företags rättigheter
(Rådets förordning nr 1/2003, artikel 20)
(se punkterna 64 och 86)
Konkurrens – Administrativt förfarande – Kommissionens befogenheter vid inspektioner – Räckvidd och gränser – Framställning av en skivavbildning av datorhårddiskar vid en inspektion – Kontroll av innehållet i skivavbildningen i kommissionens lokaler – Tillåtet – Villkor – Iakttagande av rätten till försvar – Ytterligare inskränkningar i företagets rättigheter i förhållande till en inspektion i dess lokaler föreligger inte
(Rådets förordning nr 1/2003, artikel 20.1, 20.2 b, 20.2 c och 20.4)
(se punkterna 78–91)
Överklagande – Domstolens behörighet – Kontroll av den bedömning av hur allvarlig överträdelsen har varit som kommissionen gjorde när den fastställde bötesbeloppet – Omfattas inte – Begränsad kontroll avseende bedömningen av i vilken omfattning tribunalen har beaktat alla de faktorer som är väsentliga för bedömningen av hur allvarlig överträdelsen har varit och av samtliga argument som anförts med avseende på de böter som ålagts
(Artikel 101 FEUF; domstolens stadga, artikel 58 första stycket; rådets förordning nr 1/2003, artikel 23)
(se punkt 95)
Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Domstolsprövning – Unionsdomstolens obegränsade behörighet – Räckvidd
(Artiklarna 261 och 263 FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47; rådets förordning nr 1/2003, artikel 31)
(se punkterna 96, 97 och 104–106)
Överklagande – Grunder – Otillräcklig motivering – Tribunalens motivering är underförstådd – Tillåtet – Villkor
(Artikel 256 FEUF; domstolens stadga, artiklarna 36 och 53 första stycket)
(se punkt 101)
Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Fastställande av grundbeloppet – Överträdelsens allvar – Bedömningskriterier – Betydelsen av en ytterligare omständighet i samband med överträdelsen som förstärker påverkan på konkurrensen
(Rådets förordning nr 1/2003, artikel 23.2 och 23.3; kommissionens meddelande 2006/C 210/02, punkt 22)
(se punkterna 113–115)
Resumé
Genom dom i målet Nexans France och Nexans/kommissionen (C‑606/18 P) av den 16 juli 2020 ogillade domstolens andra avdelning det överklagande som ingetts av Nexans France SAS och dess moderbolag Nexans SA (nedan kallade klagandena) av den dom som tribunalen meddelade den 12 juli 2018 i mål T‑449/14. (
1
) Överklagandet avsåg bland annat tribunalens tolkning av räckvidden av kommissionens befogenheter vid inspektioner i kartellärenden enligt artikel 20 i förordning nr 1/2003. (
2
)
Klagandena, som är verksamma inom sektorn för tillverkning och leverans av underjords- och undervattenelkablar, var föremål för ett beslut i vilket kommissionen konstaterade en överträdelse av artikel 101 FEUF inom denna sektor (nedan kallat det omtvistade beslutet). (
3
) Enligt det omtvistade beslutet hade klagandena varit inblandade i en kartell vars syfte dels var att fördela områden och kunder mellan de europeiska, japanska och sydkoreanska tillverkarna (nedan A/R-konfigurationen), dels att fördela områden och kunder mellan de europeiska tillverkarna avseende projekt som skulle genomföras på det europeiska territoriet eller som tilldelats de europeiska tillverkarna (den europeiska konfigurationen). Kommissionen ålade följaktligen klagandena böter på mer än 70000000 euro.
Den undersökning som kommissionen genomförde och som ledde fram till åläggandet av dessa böter omfattade en inspektion i klagandenas lokaler. Kommissionens inspektörer undersökte där bland annat datorer tillhörande vissa anställda. De gjorde en skivavbildning av hårddiskarna i dessa datorer och gjorde på grundval härav en nyckelordsökning i datorernas data med hjälp av ett kriminaltekniskt datorprogram. Inspektörerna beslutade därefter att göra en kopia av utvalda uppgifter och att placera dem på datamedier för dataregister (nedan kallade datalagringsmedier). De gjorde även tre skivavbildningar av en hårddisk som lagrades på tre olika datalagringsmedier. Datalagringsmedierna placerades i kuvert som förseglades och fördes till kommissionens lokaler i Bryssel där kuverten öppnades och datalagringsmedierna granskades i närvaro av klagandenas företrädare.
Den talan om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet som klagandena väckte vid tribunalen ogillades i sin helhet genom dom av den 12 juli 2018, Nexans France och Nexans/kommissionen. Till stöd för sitt överklagande av denna dom åberopade klagandena fem grunder som avsåg dels tribunalens underkännande av deras argument avseende genomförandet av inspektionen ifråga, dels tribunalens beslut att inte medge en nedsättning av de böter som de hade ålagts.
För det första prövade domstolen, inom ramen för den första grunden, huruvida kommissionen, vid den inspektion som genomfördes hos klagandena, hade rätt att göra skivavbildningar av en hårddisk och kopior av samlingar av e-postmeddelanden, utan att först ha gjort en omsorgsfull granskning av dessa handlingar. Genom att erinra om att unionslagstiftaren har gett kommissionen ett visst utrymme för skönsmässig bedömning vad gäller de konkreta formerna för den kontroll som den kan göra, bekräftade domstolen kommissionens rätt att, beroende på omständigheterna, besluta att kontrollera uppgifterna på det inspekterade företagets digitala datamedier på grundval av en kopia av dessa uppgifter. Domstolen preciserade att denna rätt för kommissionen, som omfattas av artikel 20.2 b i förordning nr 1/2003, varken påverkar de processrättsliga skyddsreglerna eller de andra rättigheter som tillkommer det företag som är föremål för inspektionen, under förutsättning att kommissionen, efter att ha genomfört sin undersökning, till utredningsakten endast för handlingar som är relevanta med hänsyn till föremålet för inspektionen. I likhet med tribunalen fann domstolen att så var fallet i förevarande mål. Med hänsyn till att den tid som krävs för att behandla elektroniska uppgifter kan visa sig vara avsevärd, tillade domstolen att det även ligger i det berörda företagets intresse att kommissionen, för att utföra sin kontroll, grundar sig på en kopia av dessa uppgifter, vilket gör det möjligt för detta företag att fortsätta att använda de ursprungliga uppgifterna och de medier som uppgifterna finns på så snart som kopian har gjorts, vilket minskar det ingrepp i företagets verksamhet som orsakats av kommissionens inspektion.
Därefter prövade domstolen, inom ramen för klagandenas andra och tredje grund, frågan huruvida kommissionen hade rätt att fortsätta inspektionen ifråga i sina lokaler i Bryssel. Domstolen erinrade om att om kommissionen tvingades att behandla sådana uppgifter uteslutande på platsen för det företag som är föremål för inspektionen, skulle detta, när det rör sig om särskilt omfattande uppgifter, kunna få till följd att inspektörernas närvaro i företagets lokaler förlängs avsevärt, vilket skulle kunna skada inspektionens effektivitet och onödigtvis öka ingreppet i företagets verksamhet till följd av inspektionen. Domstolen slog emellertid fast att kommissionen endast kan använda denna möjlighet att i sina lokaler i Bryssel fortsätta sin kontroll av det berörda företagets affärshandlingar när den med rätta kan anse att det är motiverat att göra detta i syfte att säkerställa en effektiv inspektion eller för att undvika en överdriven inblandning i det berörda företagets verksamhet. Domstolen betonade dessutom att denna möjlighet förutsätter att det konstateras att en sådan fortsättning inte innebär något åsidosättande av rätten till försvar och inte utgör ett ytterligare ingrepp i de berörda företagens rättigheter. Ett sådant ingrepp ska anses föreligga om den fortsatta kontrollen i kommissionens lokaler i Bryssel skulle medföra ytterligare kostnader för det företag som är föremål för undersökningen och som uppstår enbart på grund av denna fortsatta kontroll. När denna fortsatta kontroll kan medföra sådana ytterligare kostnader kan kommissionen följaktligen endast vidta sådana åtgärder om den godtar att ersätta dessa kostnader när det berörda företaget lämnar in en vederbörligen motiverad begäran härom.
Därefter prövade domstolen den fjärde grunden och frågan huruvida tribunalen hade gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning vid sin bedömning av hur bötesbeloppet fastställts. Efter att ha konstaterat att tribunalen inte hade åsidosatt principen om sin obegränsade behörighet, vilken ger den behörighet att utöver prövningen av påföljdens lagenlighet ersätta kommissionens bedömning med sin egen bedömning, och följaktligen undanröja, sätta ned eller höja de böter eller viten som ålagts, slog domstolen fast att tribunalen hade kunnat komma till slutsatsen att den påstådda avsaknaden av verkningar av den aktuella överträdelsen, som klagandena hade gjort gällande, inte kunde leda till en nedsättning av böterna på grund av de övriga omständigheter som tribunalen beaktade.
Domstolen uttalade sig slutligen om den femte grunden, som avsåg tribunalens bedömning att kommissionen, på grund av klagandenas deltagande i kartellens europeiska konfiguration som förstärkte den skadliga inverkan på konkurrensen som orsakats av kartellens A/R-konfiguration, hade rätt att höja den koefficient för överträdelsens allvar som användes för att beräkna de böter som klagandena ålades med 2 procent. Domstolen påpekade att det nära sambandet mellan de två konfigurationerna inte påverkade det faktum att kartellens europeiska konfiguration till sin natur utgjorde ett separat åtagande om uppdelning av projekt som inte var en naturlig del av kartellens A/R-konfiguration. Domstolen fann därför att tribunalens bedömning att denna ytterligare skada på konkurrensen lagligen kunde beivras med ett högre bötesbelopp inte utgjorde en oriktig bedömning.
Eftersom överklagandet inte kunde vinna bifall på någon av de grunder som klagandena hade anfört, ogillade domstolen överklagandet i dess helhet.
(
1
)	Tribunalens dom av den 12 juli 2018, Nexans France och Nexans/kommissionen (T-449/14, EU:T:2018:456).
(
2
)	Rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna [101 FEUF] och [102 FEUF] (EGT L 1, 2003, s. 1).
(
3
)	Kommissionens beslut C(2014) 2139 slutlig av den 2 april 2014 om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet (ärende AT.39610 – Elkablar).