62023CJ0035_RES
Mål C‑35/23 (
i
)
Fadern
mot
Modern
(begäran om förhandsavgörande från Oberlandesgericht Frankfurt am Main)
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 20 juni 2024
”Begäran om förhandsavgörande – Civilrättsligt samarbete – Föräldraansvar – Förordning (EG) nr 2201/2003 – Artiklarna 10 och 11 – Domstols behörighet vid olovligt bortförande av barn – Barnets hemvist i en medlemsstat före det olovliga bortförandet – Förfarande för återlämnade mellan ett tredjeland och en medlemsstat – Begreppet begäran om återlämnande – Haagkonventionen av den 25 oktober 1980 om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn”
Civilrättsligt samarbete – Domstols behörighet och erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar – Förordning nr 2201/2003 – Behörighet i fråga om föräldraansvar – Domstols behörighet vid bortförande av barn – Behörighet för domstolarna i den medlemsstat där barnet har hemvist före bortförandet – Tillämpningsområde – Förfarande för återlämnande som inletts utan framgång i enlighet med 1980 års Haagkonvention mellan ett tredjeland och en medlemsstat – Saknar betydelse
(Rådets förordning nr 2201/2003, artikel 2 led 11, artikel 10 b i), artikel 11.2 och 11.7 och artikel 60)
(se punkterna 50–62 och punkt 1 i domslutet)
Civilrättsligt samarbete – Domstols behörighet och erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar – Förordning nr 2201/2003 – Behörighet i fråga om föräldraansvar – Domstols behörighet vid bortförande av barn – Behörighet för domstolarna i den medlemsstat där barnet har hemvist före bortförandet – Villkor – Begäran om återlämnande – Begrepp – Begäran om återlämnande av barnet till en annan stat än den medlemsstat där barnet hade hemvist före bortförandet eller ansökan om vårdnad av barnet som ingetts till domstolarna i den förstnämnda medlemsstaten – Omfattas inte
(Rådets förordning nr 2201/2003, skäl 17 och artiklarna 8.1, 10 b i) och 11)
(se punkterna 66, 68–71, 73–79 och 81 samt punkt 2 i domslutet)
Civilrättsligt samarbete – Domstols behörighet och erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar – Förordning nr 2201/2003 – Begäran om återlämnande av ett barn – Beslut om att inte återlämna barnet – Informations- och delgivningsskyldighet och verkställbarhet av beslutet om återlämnande av ett barn – Tillämpningsområde – Förfarande för återlämnande som inletts i enlighet med 1980 års Haagkonvention mellan ett tredjeland och en medlemsstat – Omfattas inte
(Rådets förordning nr 2201/2003, artikel 11.6–11.8)
(se punkterna 83–85 och punkt 3 i domslutet)
Resumé
Efter att ha mottagit en begäran om förhandsavgörande från Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Regionala överdomstolen i Frankfurt am Main, Tyskland) preciserar domstolen tillämpningsområdet för vissa förfaranderegler som är tillämpliga enligt förordning nr 2201/2003 (
1
) vid ett internationellt bortförande av ett barn med anknytning till ett tredjeland.
L föddes i Schweiz år 2014 och har både tyskt och polskt medborgarskap. Hennes far är sedan juni månad 2013 bosatt i Schweiz av arbetsskäl, medan hennes mor bodde med L från januari 2015 till april 2016 i Tyskland, där fadern regelbundet besökte dem. I april 2016 flyttade modern och L till Polen, där fadern inledningsvis besökte dem. Från och med april 2017 motsatte sig modern att fadern utövade sin umgängesrätt. Modern anmälde L till en lekskola i Polen utan faderns samtycke, och informerade fadern om att hon tänkte stanna kvar i Polen med dottern.
I juli 2017 begärde fadern via den schweiziska centralmyndigheten (
2
) att barnet skulle återlämnas till Schweiz, med stöd av 1980 års Haagkonvention (
3
). En polsk domstol avslog denna begäran med hänvisning till att fadern hade samtyckt till att modern och dottern flyttade till Polen på obestämd tid. Faderns överklagande av detta beslut avslogs.
Trots att fadern inte hade fullföljt en andra begäran om återlämnande av barnet, vilken hade ingetts i Tyskland, begärde han i juli 2018 vid en tysk domstol ensam vårdnad om barnet, rätt att bestämma var barnet skulle bo och att barnet skulle återlämnas till honom, i Schweiz. Den domstol vid vilken talan väckts avvisade talan på grund av bristande internationell behörighet. Fadern överklagade detta beslut till den hänskjutande domstolen och gjorde gällande att de tyska domstolarnas behörighet följer av artiklarna 10 och 11 i förordning nr 2201/2003.
Den hänskjutande domstolen vill få klarhet i huruvida dessa bestämmelser är tillämpliga med tanke på att fadern, utan framgång, har inlett ett förfarande för återlämnande av barnet med stöd av 1980 års Haagkonvention, via centralmyndigheten i Schweiz, som är ett tredjeland vilket inte är bundet av förordning nr 2201/2003. Den beslutade därför att begära ett förhandsavgörande från EU-domstolen.
Domstolens bedömning
Till att börja med uttalar sig domstolen om tillämpningsområdet för den särskilda behörighetsregeln i fråga om föräldraansvar i artikel 10 i förordning nr 2201/2003. Enligt denna artikel ska domstolarna i den medlemsstat där barnet hade hemvist före det olovliga bortförandet eller kvarhållandet, i princip och på vissa villkor, behålla sin internationella behörighet.
Vad gäller ”olovligt bortförande eller kvarhållande av ett barn”, som ligger till grund för artikel 10 i förordning nr 2201/2003, anser den hänskjutande domstolen inledningsvis att definitionen av detta begrepp (
4
) inte är beroende av att den person som har vårdnad om barnet inleder ett förfarande för återlämnande av barnet enligt 1980 års Haagkonvention, varvid ett sådant förfarande med nödvändighet inleds efter bortförandet eller kvarhållandet för det fall det inleds.
I artikel 10 b i) i förordning nr 2201/2003, enligt vilken domstolarna i den medlemsstat där barnet tidigare hade hemvist i princip inte längre är behöriga om en begäran om återlämnande inte lämnas in, inom ett år, i den medlemsstat till vilken barnet olovligen har bortförts eller kvarhålls, anges vidare varken att en begäran om återlämnande ska ha ingetts enligt 1980 års Haagkonvention eller att den inte får ha ingetts via en centralmyndighet i ett tredjeland. Enligt artikel 60 i förordning nr 2201/2003 har bestämmelserna i 1980 års Haagkonvention nämligen inte företräde framför förordningens bestämmelser inom ramen för medlemsstaternas förbindelser. Det föreligger inte heller någon skyldighet att använda denna konvention för att begära återlämnande av ett barn. Ett förfarande för återlämnande kan nämligen grundas på regler eller bestämmelser i andra konventioner, inklusive bilaterala sådana.
Slutligen kan det inte godtas, när detta inte anges i förordning nr 2201/2003, att tillämpningen av artikel 10 i denna förordning är beroende av tillämpningen av processuella regler, såsom reglerna i artikel 11.6 och 11.7 i förordningen (
5
), vilka huvudsakligen syftar till att reglera överlämnandet av uppgifter (
6
).
I andra hand konstaterar domstolen, mot bakgrund av bland annat syftena med förordning nr 2201/2003, att varken en begäran om återlämnande av ett barn till en stat där barnet inte hade hemvist omedelbart före det olovliga bortförandet eller kvarhållandet eller en ansökan om vårdnad om barnet kan kvalificeras som en begäran om återlämnande i den mening som avses i artikel 10 b i) i förordning nr 2201/2003.
Slutligen preciserar domstolen att det klart framgår av ordalydelsen i artikel 11 i förordning nr 2201/2003 att denna bestämmelse endast är tillämplig mellan medlemsstater, i förening med 1980 års Haagkonvention. Den informations- och delgivningsskyldighet som föreskrivs i artikel 11.6 och 11.7 i nämnda förordning samt verkställbarheten av den dom som avses i artikel 11.8 i förordningen, är följaktligen inte tillämplig inom ramen för ett förfarande för återlämnande av barnet som har genomförts mellan en centralmyndighet i ett tredjeland och myndigheterna i den medlemsstat där barnet befinner sig till följd av ett olovligt bortförande eller kvarhållande.
(
i
)	Förevarande mål har getts ett fiktivt namn. Detta namn är inte någon av rättegångsdeltagarnas verkliga namn.
(
1
)	Rådets förordning (EG) nr 2201/2003 av den 27 november 2003 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000 (EUT L 338, 2003, s. 1).
(
2
)	Förbundsämbetsverket för justitiefrågor i Bern (Schweiz).
(
3
)	Konventionen om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn, som ingicks i Haag den 25 oktober 1980 (nedan kallad 1980 års Haagkonvention).
(
4
)	Se artikel 2 led 11 i förordning nr 2201/2003.
(
5
)	Artikel 11 i förordningen kompletterar genomförandet av förfarandet för återlämnande av barn enligt 1980 års Haagkonvention.
(
6
)	Det rör sig om uppgifter om ett beslut om att inte återlämna barnet, som har antagits med stöd av artikel 13 i 1980 års Haagkonvention, och som ska lämnas till den behöriga domstolen i den medlemsstat där barnet hade hemvist omedelbart före det olovliga bortförandet eller kvarhållandet.