62005CC0254_RO
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. În această cauză, Comisia solicită să se constate, în temeiul articolului 226 CE, că, impunând ca sistemele de detectare automată a incendiilor prin detector punctual fabricate sau comercializate legal în alt stat membru, dar care nu poartă marcajul CE(2) : 1) să fie conforme cu standardul belgian (denumit în continuare „standardul NBN S 21‑100”); 2) să fie supuse unei atestări de tip, în speță de către BOSEC (Belgian Organisation for Security Certification), acest obstacol fiind agravat de costurile disproporționate pe care le implică această atestare; 3) să fie supuse unor teste și verificări în cadrul acestei atestări care, în esență, dublează controalele care au fost deja efectuate în cadrul altor proceduri dintr‑un alt stat membru, Regatul Belgiei nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 28 CE.
I – Dreptul național aplicabil
2. Decizia Executivului Comunității franceze din 24 decembrie 1990 (denumită în continuare „Decizia din 24 decembrie 1990”) stabilește în detaliu normele și procedura de obținere a atestării de securitate pentru unitățile de cazare existente la 1 ianuarie 1991 și prevede standardele de securitate în domeniul protecției împotriva incendiilor specifice acestor unități de cazare.
3. Potrivit articolelor 2 și 3 din această decizie, o unitate de cazare nu poate fi exploatată decât după ce a primit o atestare de securitate, care este eliberată numai dacă sunt respectate standardele de securitate în domeniul protecției împotriva incendiilor specifice unităților de cazare, așa cum sunt prevăzute în anexa 1 la aceeași decizie.
4. Potrivit punctului 7.4.4 din anexa 1 la decizia menționată, instalarea generalizată a aparatelor de detectare automată a incendiilor prin detector punctual este realizată și verificată la recepție conform standardului NBN S 21‑100, iar echipamentul trebuie să facă obiectul unei atestări care să certifice conformitatea sa cu acest standard.
5. În ceea ce privește Regiunea Valonă, Decizia din 24 decembrie 1990 a fost abrogată prin articolul 158 din Decretul Regiunii Valone
din 18 decembrie 2003 privind unitățile de cazare în scop turistic. Prevederile deciziei menționate rămân aplicabile în Regiunea Bruxelles.
6. Decizia Guvernului Valon din 3 decembrie 1998 (denumită în continuare „Decizia din 3 decembrie 1998”) pune în aplicare Decretul din 5 iulie 1997 privind azilele, reședințele cu servicii și centrele de primire pe timpul zilei pentru persoane în vârstă și de înființare a Consiliului Valon pentru Vârsta a Treia.
7. Articolul 27 din decizia menționată prevede:
„Standardele privind protecția împotriva incendiilor și a panicii stabilite în anexa I sunt aplicabile azilelor, reședințelor cu servicii și centrelor de primire pe timpul zilei pentru persoane în vârstă.”
8. Punctul 7.7.1 din anexa 1 la Decizia din 3 decembrie 1998 prevede:
„Instalațiile generalizate de detectare automată sunt verificate la recepție în raport cu standardul belgian NBN S 21‑100 «Proiectarea instalațiilor de detectare automată a incendiilor prin detector punctual». Cu toate acestea, controalele trebuie să fie efectuate asupra tuturor părților instalației (detectoare, centrale, tablouri de semnalizare, dispozitive servo etc.).”
9. Standardul belgian NBN S 21‑100 prevede normele de proiectare a instalațiilor generalizate de detectare automată a incendiilor prin detector punctual.
10. Punctul 4.2 din acest standard, intitulat „Descriere”, este redactat după cum urmează:
„O instalație de detectare automată a incendiilor se compune în esență din:
– senzori, sensibili la una dintre caracteristicile specifice combustiei, numiți detectori;
– o rețea de fire și cabluri electrice;
– o centrală de detectare, destinată să dea alarma, să indice zona de detectare și natura problemelor;
– surse de alimentare cu energie.
Aceste materiale sunt conforme cu specificațiile standardelor europene CEN sau belgiene, iar instalatorul și sistemul trebuie să fie certificați de către BOSEC. Toate componentele aceluiași sistem trebuie să fie compatibile.
Pot fi adăugate instalației repetitoare, dispozitive manuale de avertizare sau orice alt dispozitiv servo, cu condiția să îndeplinească cerințele prezentului standard.
Ansamblul detector‑bază sau suportul trebuie prevăzut cu un semnal optic de avertizare.”
11. Conform punctului 4.3.1 din standardul belgian NBN S 21‑100, toate tipurile de detector trebuie să fie conforme cu specificațiile standardului belgian.
12. Punctele 4.4.6 și 4.4.8.2 din standardul menționat stabilesc caracteristicile pe care trebuie să le respecte, pe de o parte, sursa secundară de alimentare cu energie și, pe de altă parte, cablurile instalațiilor de detectare automată a incendiilor prin detector punctual.
II – Procedura precontencioasă
13. În ianuarie 2003, în urma primirii unei plângeri din partea unui operator din Regatul Unit care întâmpina dificultăți în ceea ce privește comercializarea în Belgia a anumitor tipuri de instalații de detectare a incendiilor, Comisia a adresat guvernului belgian o scrisoare de punere în întârziere în care prezenta motivele pentru care considera că anumite dispoziții belgiene ar putea împiedica importul anumitor tipuri de instalații de detectare a incendiilor în Belgia.
14. Guvernul belgian și‑a prezentat observațiile printr‑o scrisoare adresată Comisiei la 9 septembrie 2003.
15. Considerând că Regatul Belgiei nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 28 CE, Comisia i‑a adresat, la 7 iulie 2004, un aviz motivat prin care l‑a invitat să ia măsurile necesare pentru a se conforma acestui aviz în termen de două luni de la notificare.
16. Guvernul belgian a răspuns la acest aviz printr‑o scrisoare din 9 septembrie 2004.
17. Nefiind satisfăcută de răspunsul oferit de autoritățile belgiene, Comisia a decis să formuleze prezenta acțiune.
III – Observații
18. Comisia susține că Deciziile din 24 decembrie 1990 și din 3 decembrie 1998 restrâng libera circulație a sistemelor de detectare automată a incendiilor prin detector punctual care nu poartă marcajul CE, dar care sunt fabricate sau comercializate legal într‑un alt stat membru. Impunând conformitatea cu standardul NBN S 21‑100, reglementarea belgiană ar exclude utilizarea pe o parte din piața belgiană a unor sisteme de detectare automată a incendiilor prin detector punctual fabricate sau comercializate legal într‑un alt stat membru și care nu poartă marcajul CE dacă nu sunt conforme cu standardul belgian. Într‑adevăr, nicio unitate de cazare în scop turistic și niciun centru de primire pentru persoane în vârstă nu va cumpăra sisteme de detectare automată a incendiilor prin detector punctual fabricate sau comercializate legal într‑un alt stat membru și care prezintă un nivel echivalent de protecție, dar care nu sunt conforme cu standardul belgian. Aceste produse sunt excluse de pe o parte a pieței belgiene în favoarea produselor conforme cu standardul belgian.
19. În mod similar, anumite regulamente ale municipalităților referitoare la protecția împotriva incendiilor impun ca detectoarele de incendiu să fie conforme cu standardul NBN S 21‑100. În plus, atunci când serviciile privind incendiile sunt solicitate să determine măsurile de prevenire a incendiilor pentru o clădire care nu se află sub incidența vreunei norme specifice de prevenire a incendiilor, acestea utilizează de asemenea standardul NBN S 21‑100 în acest scop. Pentru motive similare celor prezentate în raport cu cele două decizii menționate mai sus, aceste practici constituie măsuri cu efect echivalent restricțiilor cantitative.
20. Într‑adevăr, ca rezultat al legislației regionale și municipale belgiene, precum și a practicii administrative a serviciilor privind incendiile, operatorii care fabrică sau comercializează sisteme de detectare automată a incendiilor prin detector punctual fabricate sau comercializate legal în alt stat membru, dar care nu poartă marcajul CE, ar putea decide să nu introducă pe piața belgiană propriile produse sau ar putea fi obligați să le modifice în scopul de a avea acces pe piața în cauză.
21. Comisia susține de asemenea că standardul NBN S 21‑100 prevede, în special la punctele 4.2, 4.3.1, 4.4.6 și 4.4.8.2, cerințe pe care trebuie să le respecte componentele utilizate în sistemele de detectare automată a incendiilor prin detector punctual. În consecință, producătorii vor fi obligați să își modifice produsele dacă acestea nu respectă cu strictețe aceste cerințe. Aplicarea standardului NBN S 21‑100 presupune un mod de producție diferit în funcție de destinația acestor produse și, prin urmare, reprezintă un obstacol în calea liberei circulații a produselor fabricate sau comercializate legal în alte state membre care nu poartă marcajul CE și nu prezintă caracteristicile specifice prevăzute de standardul în cauză.
22. Mai mult, standardul NBN S 21‑100 supune sistemele de detectare automată a incendiilor prin detector punctual unei atestări de către BOSEC. Impunând respectarea standardului NBN S 21‑100, Deciziile din 24 decembrie 1990 și din 3 decembrie 1998 supun sistemele de detectare automată a incendiilor prin detector punctual fabricate sau comercializate legal în alt stat membru decât Belgia și care nu poartă marcajul CE unei atestări de către BOSEC, în cazul în care urmează să fie utilizate în situațiile prevăzute prin aceste două decizii.
23. Nu numai că o asemenea procedură de atestare ar constitui, în sine, o măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative, interzisă prin articolul 28 CE, ci acest obstacol ar fi agravat de caracterul disproporționat al termenelor și al costurilor pe care le implică procedura menționată, precum și de neluarea în considerare de către BOSEC a testelor și a verificărilor efectuate deja în cadrul altor proceduri dintr‑un alt stat membru.
24. În sfârșit, aceste obstacole în calea liberei circulații a bunurilor nu sunt justificate din cauză că autoritățile belgiene nu demonstrează necesitatea lor și conformitatea cu principiul proporționalității.
25. Regatul Belgiei afirmă că propuneri de modificare, în special în ceea ce privește modificarea legată de înlăturarea atestării obligatorii de către BOSEC în calitate de organism de certificare, sunt în curs și au făcut obiectul unei anchete publice între 30 martie și 30 septembrie 2005. În consecință, standardul NBN S 21‑100 este conform cu articolul 28 CE și nu mai introduce obstacole în calea liberei circulații a sistemelor de detectare automată a incendiilor prin detector punctual fabricate sau comercializate în mod legal într‑un alt stat membru și care nu poartă marcajul CE.
26. În plus, standardul belgian este, în fapt, numai o reproducere a standardelor europene, și anume a seriei de standarde tehnice EN‑54 definite de CEN(3) . Standardul este conform cu normele europene și nu conține cerințe suplimentare care să necesite adaptarea sau modificarea produselor care sunt în componența instalațiilor de detectare automată a incendiilor. Într‑adevăr, controlul impus prin standardul menționat nu ar viza componentele acestor instalații, ci doar funcționarea în ansamblu a acestora din urmă.
27. În orice caz, un asemenea control este justificat de motive ce țin de securitatea publică și de protecția sănătății și a vieții persoanelor, a animalelor și a plantelor. În această privință, autoritățile belgiene susțin că dispozițiile standardului NBN S 21‑100 sunt aplicabile fără deosebire tuturor sistemelor de detectare automată a incendiilor prin detector punctual care nu poartă marcajul CE. Controlul sistemelor de detectare a incendiilor în conformitate cu acest standard este complementar atestării de către un organism competent național sau străin a faptului că toate componentele sistemului respectă standardele europene, belgiene sau echivalente. În consecință, standardul NBN S 21‑100 asigură ca proiectarea sistemelor de detectare a incendiilor să fie corectă, iar sistemul, alcătuit din componente testate separat și care au fost, eventual, achiziționate de la diferiți producători să funcționeze corespunzător. Prin urmare, guvernul belgian afirmă că acele controale efectuate în conformitate cu standardul NBN S 21‑100 nu dublează controalele care au fost deja efectuate în cadrul altor proceduri dintr‑un alt stat membru.
IV – Apreciere juridică
A – Observații introductive
28. În esență, principala obiecție a Comisiei în legătură cu deciziile Regiunii Valone și ale Comunității franceze este faptul că acestea fac trimitere la standardul NBN S 21‑100. Aceeași obiecție este valabilă în ceea ce privește regulamentele municipalităților care se referă la acest standard și la practicile administrative ale serviciilor privind incendiile, care au tendința de a aplica acest standard în lipsa altor standarde. În consecință, standardul NBN S 21‑100 este echivalent unui standard obligatoriu pentru producătorii care doresc să își comercializeze pe piața belgiană sistemele de detectare automată a incendiilor prin detector punctual care nu poartă marcajul CE.
29. Potrivit Comisiei, principalele caracteristici problematice ale standardului NBN S 21‑100 sunt faptul că impune respectarea anumitor cerințe tehnice detaliate privind sistemele de detectare automată a incendiilor prin detector punctual care nu poartă marcajul CE, precum și atestarea de tip care trebuie efectuată de BOSEC, în cadrul căreia aceasta din urmă nu ia în considerare verificările și testele efectuate deja în alt stat membru.
30. În consecință, în speță este necesar să se examineze dacă aceste caracteristici constituie măsuri cu efect echivalent restricțiilor cantitative și, prin urmare, contrare articolului 28 CE și, în caz afirmativ, dacă acestea pot fi justificate de unul dintre motivele de interes general enumerate la articolul 30 CE sau de una dintre cerințele imperative consacrate în jurisprudența Curții în cazul în care normele naționale se aplică fără distincție.
31. Înainte de a proceda la această examinare, considerăm util să formulăm următoarele două observații.
32. În primul rând, bunurile care fac obiectul prezentei proceduri sunt sisteme de detectare automată a incendiilor prin detector punctual fabricate sau comercializate legal în alt stat membru, dar care nu poartă marcajul CE. În acest context, trebuie amintit că marcajul CE conferă prezumția că produsele care poartă acest marcaj îndeplinesc „cerințele esențiale” în ceea ce privește rezultatele care trebuie obținute și riscurile implicate vizate în anexele la directivele „noua abordare”. În consecință, bunurile care poartă marcajul CE pot beneficia de liberă circulație pe întreg teritoriul Comunității.
33. Cerințele esențiale prevăzute în anexele la directivele „noua abordare” definesc rezultatele care trebuie obținute sau riscurile implicate, însă nu arată sau prevăd soluțiile tehnice pentru a ajunge la acestea. Dimpotrivă, standardele europene armonizate (denumite de asemenea „norme europene” sau „NE”) prevăd soluțiile tehnice care, dacă sunt respectate, garantează respectarea cerințelor esențiale vizate în directivele „noua abordare”. Aceste standarde sunt în general stabilite de organisme europene pentru standardizare, în special de Comitetul European pentru Standardizare (CEN), în temeiul unui mandat conferit de către Comisie. În timp ce aceste cerințe esențiale stabilite în directivele „noua abordare” sunt obligatorii, respectarea standardelor rămâne, în principiu, voluntară, iar producătorii pot dovedi că produsele lor îndeplinesc cerințele esențiale prevăzute în directivele „noua abordare” și, prin urmare, pot obține marcajul CE prin orice modalitate pe care o aleg(4) .
34. A doua observație se referă la existența unor standarde armonizate privind componentele dispozitivelor de detectare a incendiilor și la stadiul armonizării în acest domeniu. Componentele dispozitivelor de detectare a incendiilor nu sunt încă armonizate, însă această armonizare este în prezent în curs. Armonizarea dispozitivelor de detectare a incendiilor se realizează în cadrul Directivei 89/106/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la materialele de construcții(5) . Pe baza mandatului conferit în acest scop de către Comisie(6), CEN a elaborat standarde din seria EN‑54 care privesc componente ale detectoarelor de incendiu.
35. Trebuie remarcat de asemenea că Directiva 89/106 se distinge de majoritatea celorlalte directive „noua abordare” prin faptul că standardele armonizate adoptate în temeiul acesteia vor fi obligatorii pentru statele membre(7) după publicarea referințelor lor în Jurnalul Oficial și la expirarea unei perioade tranzitorii(8) . După expirarea perioadei tranzitorii, statelor membre nu li se mai permite să aplice standarde naționale contrare(9) .
36. În ceea ce privește standardele EN‑54, prima perioadă tranzitorie care urma să expire privea numai trei componente ale dispozitivelor de detectare a incendiilor(10) și a expirat la 30 iunie 2005. Perioadele de tranziție pentru celelalte standarde din seria EN‑54, ce privesc o serie de alte componente ale dispozitivelor de detectare a incendiilor sunt stabilite pentru diferite date ulterioare, în timp ce, în ceea ce privește anumite componente ale dispozitivelor de detectare a incendiilor, nu au fost elaborate încă standarde armonizate. Prin urmare, stadiul armonizării cerințelor tehnice ale dispozitivelor de detectare a incendiilor rămâne încă foarte inegal.
B – Conformitatea cu standardul belgian
1. Standardul belgian constituie o măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative la import?
37. Prima obiecție formulată de Comisie în ceea ce privește standardul NBN S 21‑100 este că acesta stabilește un număr de cerințelor tehnice detaliate, dintre care unele, potrivit Comisiei, se referă la componente ale sistemelor de detectare a incendiilor prin detector punctual care nu poartă marcajul CE. În consecință, sistemele de detectare a incendiilor prin detector punctual care nu poartă marcajul CE importate trebuie să fie modificate pentru a putea fi comercializate în Belgia.
38. Regatul Belgiei susține, în esență, că acele cerințe prevăzute de standardul NBN S 21‑100 se limitează la a asigura că proiectarea sistemului de detectare a incendiilor este adecvată și că sistemul în ansamblu funcționează corespunzător. Prin urmare, standardul belgian nu restricționează comercializarea sistemelor de detectare automată a incendiilor prin detector punctual comercializate în mod legal în alt stat membru care nu poartă marcajul CE.
39. Potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, interzicerea măsurilor cu efect echivalent unor restricții cantitative prevăzută la articolul 28 CE are în vedere orice reglementare a statelor membre de natură să constituie, în mod direct sau indirect, efectiv sau potențial, un obstacol în calea comerțului intracomunitar(11) . În consecință, nu este esențial obiectul, ci efectul – efectiv sau potențial – al unei măsuri asupra comerțului intracomunitar.
40. În plus, potrivit unei jurisprudențe bazate pe hotărârea Cassis de Dijon(12), obstacolele în calea liberei circulații a mărfurilor care rezultă, în absența armonizării legislative, din aplicarea cu privire la mărfuri provenite din alte state membre, unde sunt produse și comercializate în mod legal, a unor norme privind condițiile pe care trebuie să le îndeplinească aceste mărfuri (precum cele privind denumirea, forma, dimensiunile, greutatea, compoziția, prezentarea, etichetarea, ambalarea), chiar dacă aceste norme sunt aplicabile fără distincție tuturor produselor, constituie măsuri cu efect echivalent, interzise prin articolul 28 CE(13) .
41. Curtea a stabilit în hotărârea ATRAL că a impune condiția atestării conformității sistemelor și centralelor de alarmă importate în raport cu standarde sau reglementări tehnice care asigură un nivel de protecție echivalent celui impus de statul membru de import constrânge fabricanții din alte state membre să își adapteze aparatura și echipamentele la cerințele din statul membru de import. O astfel de obligație este contrară articolului 28 CE(14) .
42. În speță, standardul belgian NBN S 21‑100 conține cerințe privind instalarea și funcționarea corespunzătoare a sistemelor de detectare automată a incendiilor prin detector punctual, precum punctele 6.3 („Essais par foyers‑types”/„Beproeving door type haarden”) și 6.4 („Temps de réponse”/„Reactietijd”). Cu toate acestea, se pare că acesta conține de asemenea specificații tehnice referitoare la proiectarea și forma sistemelor de detectare a incendiilor în cauză, precum punctul 4.4.5.2, privind componentele („Equipements”/„Uitrusting”), și punctul 4.4.6, privind sursa de alimentare cu energie.
43. În consecință, statul membru de import, în speță Regatul Belgiei, nu impune numai ca detectoarele de incendiu importate care nu poartă marcajul CE să îndeplinească un anumit nivel de securitate. Acesta impune ca astfel de detectoare de incendiu să fie conforme cu anumite specificații tehnice în vederea atingerii acestui nivel de securitate. În această privință, este important faptul că standardul NBN S 21‑100 prevede în mod clar, la punctul 4.3.1, că „toate tipurile de detectoare trebuie să fie conforme cu cerințele standardului belgian”.
44. În ceea ce privește argumentul autorităților belgiene potrivit căruia standardul NBN S 21‑100 nu face decât să reproducă standardele europene, și anume seria EN‑54 elaborată de CEN, și, pentru acest motiv, nu poate fi interpretat drept un obstacol în calea liberei circulații a bunurilor în Comunitate, acesta nu poate fi primit. Într‑adevăr, acest argument ar putea fi acceptat numai dacă standardul invocat de statul membru ar fi un standard armonizat, obligatoriu și toate statele membre ar putea să impună tuturor producătorilor o strictă conformitate cu acesta.
45. După cum s‑a menționat în observațiile preliminare, armonizarea componentelor dispozitivelor de detectare a incendiilor este în curs și, prin urmare, rămâne inegală. În speță, stadiul relevant al armonizării este sfârșitul perioadei prevăzute în avizul motivat, și anume două luni de la primirea acestuia de către autoritățile belgiene, care poate fi stabilit în mod rezonabil la 15 septembrie 2004. Într‑adevăr, astfel cum a menționat în mod constant Curtea, existența unei neîndepliniri a obligațiilor trebuie apreciată în funcție de situația din statul membru astfel cum aceasta se prezenta la momentul expirării termenului stabilit în avizul motivat(15) .
46. În ceea ce privește standardele din seria EN‑54, care privesc componentele dispozitivelor de detectare a incendiilor, toate perioadele tranzitorii la sfârșitul cărora standardele elaborate în temeiul Directivei 89/106 au devenit obligatorii pentru statele membre s‑au încheiat mult după 15 septembrie 2004(16) . Acest lucru înseamnă că, în momentul care se ia în considerare pentru prezenta evaluare, nu existau specificații tehnice pentru detectoarele de incendiu obligatorii pentru toate statele membre. În asemenea condiții, respectarea de către producători a standardelor din seria EN‑54 rămâne opțională. Aceasta conduce numai la prezumția conformității produselor cu cerințele esențiale prevăzute în Directiva 89/106. În aceste condiții, producătorii au libertatea de a alege orice soluție tehnică care îndeplinește cerințele esențiale stabilite în directiva aplicabilă.
47. În plus, în raport cu domeniul său material de aplicare, armonizarea nu este până în acest moment decât parțială, deoarece seria EN‑54 nu include până în prezent decât un număr limitat – deși în creștere – de componente ale dispozitivelor de detectare a incendiilor, precum, spre exemplu, dispozitivele sonore(17), sursele de alimentare cu energie(18) sau detectoarele de căldură(19) .
48. Mai mult, astfel cum autoritățile belgiene au admis în observații, standardele elaborate de CEN prevăd în mai multe rânduri o serie de opțiuni dintre care statele membre pot alege. Se pare că astfel le este conferită statelor membre o anumită marjă de apreciere în transpunerea standardelor din seriile elaborate de CEN, fiind posibil, prin urmare, ca aceasta să conducă la existența unor diferențe între standardele naționale privind detectoarele de incendiu.
49. Având în vedere considerațiile de mai sus, se pare că, în ansamblul său, standardul NBN S 21‑100 nu poate fi considerat ca fiind o simplă transpunere, fără modificări, a unui standard obligatoriu și uniform pentru toată Uniunea Europeană, astfel cum par să sugereze autoritățile belgiene. În consecință, a impune conformitatea cu standardul NBN S 21‑100 echivalează cu a institui un obstacol în calea liberei circulații a mărfurilor între statele membre.
50. În sfârșit, faptul că Decizia din 24 decembrie 1990 a fost abrogată prin articolul 158 din Decizia Regiunii Valone din 18 decembrie 2003 privind unitățile de cazare în scop turistic nu modifică cu nimic această constatare, pentru că prevederile Deciziei din 24 decembrie 1990 se aplică în continuare în Regiunea Bruxelles.
51. În aceste condiții, a impune ca orice sistem de detectare automată a incendiilor prin detector punctual care nu poartă marcajul CE să fie conform cu standardul NBN S 21‑100 constituie o măsură cu efect echivalent restricțiilor cantitative la import în sensul articolului 28 CE.
52. Cu toate acestea, conform unei jurisprudențe constante a Curții, o reglementare națională care împiedică libera circulație a mărfurilor poate fi justificată de unul dintre motivele de interes general enumerate la articolul 30 CE sau de o cerință imperativă consacrată în jurisprudența Curții în cazul în care o reglementare națională se aplică fără distincție(20) .
2. Această reglementare poate fi justificată?
53. În speță, guvernul belgian susține că această conformitate cu standardul NBN S 21‑100 poate fi justificată de motive ce țin de securitatea publică și de protecția sănătății și a vieții persoanelor, a animalelor și a plantelor.
54. Ambele motive sunt prevăzute la articolul 30 CE și este cert că o măsură care asigură funcționarea corespunzătoare a dispozitivelor de detectare a incendiilor are un rol în prevenirea daunelor materiale și corporale și poate astfel să contribuie la atingerea obiectivelor menționate.
55. Potrivit unei jurisprudențe constante, în lipsa unor norme de armonizare, statele membre sunt cele care decid nivelul la care înțeleg să asigure protecția sănătății și a vieții persoanelor și, dacă este cazul, să solicite o autorizație prealabilă pentru comercializarea produselor respective(21) .
56. Cu toate acestea, potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, pentru a se putea prevala cu succes de faptul că articolul 30 CE justifică o excepție de la principiul liberei circulații a bunurilor, autoritățile naționale trebuie să demonstreze că excepția respectivă este necesară pentru a realiza unul sau mai multe dintre obiectivele menționate în acest articol și că aceasta este conformă principiului proporționalității(22) .
57. În speță, în temeiul probelor aduse de guvernul belgian, este discutabil dacă respectarea strictă a standardului belgian NBN S 21‑100 poate fi considerată necesară și proporțională. Într‑adevăr, faptul că standardul belgian nu se limitează la controlul funționării în ansamblu a sistemelor de detectare a incendiilor într‑un mediu determinat reprezintă un aspect deosebit de problematic legat de acest standard. Acesta prevede cerințe tehnice specifice, inclusiv cele privind anumite componente, ce trebuie îndeplinite de detectoarele de incendiu care urmează a fi introduse pe piața belgiană. Acesta impune, prin urmare, propriile cerințe tehnice ca fiind singurele capabile să asigure un nivel suficient de securitate.
58. Aceasta înseamnă că stricta obligație de a respecta standardul NBN S 21‑100 nu permite operatorilor nici măcar să probeze faptul că dispozitivele pe care le importă, eventual prin folosirea unor soluții tehnice diferite, asigură un nivel de securitate echivalent sau chiar mai ridicat decât cel stabilit în reglementarea statului membru de import.
59. Impunerea unor astfel de cerințe tehnice stricte privind componentele ar putea fi justificată numai dacă autoritățile belgiene ar fi în măsură să demonstreze că aceste cerințe tehnice prevăzute de standardul NBN S 21‑100 ar fi singurele de natură să asigure un anumit nivel de protecție. Într‑adevăr, după cum a hotărât anterior Curtea, justificarea unei excepții de la principiul liberei circulații a mărfurilor în temeiul articolului 30 CE sau în conformitate cu cerințe obligatorii recunoscute în jurisprudența comunitară poate fi demonstrată în mod concret numai în raport cu circumstanțele cauzei(23) . În speță, caracterul detaliat al cerințelor prevăzute de standardul belgian ar fi trebuit, în consecință, să ofere elemente de probă mai detaliate privind necesitatea și proporționalitatea unor asemenea cerințe stricte și detaliate în scopul realizării obiectivului privind securitatea publică și protecția sănătății și a vieții persoanelor, a animalelor și a plantelor.
60. În aceste condiții, se pare că această cerință privind respectarea strictă a standardului NBN S 21‑100 nu ar putea fi considerată proporțională cu obiectivul securității publice și al protecției sănătății și a vieții persoanelor, a animalelor și a plantelor. În consecință, o astfel de restricție privind libertatea de circulație a sistemelor de detectare prin detector punctual nu este justificată de unul dintre motivele de interes general prevăzute la articolul 30 CE sau de o cerință imperativă consacrată în jurisprudența Curții.
C – Necesitatea unei atestări de tip și procedura corespunzătoare
1. Aceasta constituie o măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative la import?
61. Standardul NBN S 21‑100 impune, pe lângă o serie de cerințe tehnice, atestarea de către BOSEC a sistemelor de detectare automată a incendiilor prin detector punctual. Întrucât mai multe reglementări din legislația belgiană prevăd conformitatea cu standardul NBN S 21‑100 a sistemelor de detectare automată a incendiilor prin detector punctual care nu poartă marcajul CE, atestarea de către BOSEC devine necesară pentru a comercializa astfel de sisteme de detectare, cel puțin pe acelea destinate unei utilizări care intră în domeniul de aplicare al legislației belgiene relevante, precum, spre exemplu, folosirea lor în unitățile de cazare în scop turistic sau în centrele de primire pentru persoane în vârstă.
62. Autoritățile belgiene nu contestă faptul că standardul NBN S 21‑100, pe care producătorii trebuie să îl respecte în temeiul celor două decizii contestate, impune o atestare de tip de către BOSEC. Totuși, aceste autorități consideră că o astfel de atestare nu constituie un obstacol în calea liberei circulații a mărfurilor, deoarece, verificând numai dacă sistemele de detectare a incendiilor funcționează în ansamblu, aceasta nu dublează controalele care au fost deja efectuate în statul de origine al acestor mărfuri.
63. Dintr‑o jurisprudență constantă reiese că un produs comercializat în mod legal într‑un stat membru trebuie, în principiu, să poată fi comercializat în orice alt stat membru, fără a fi supus unor controale suplimentare, sub rezerva unor excepții prevăzute sau admise în dreptul comunitar(24) .
64. În această privință, potrivit jurisprudenței constante a Curții, interzicerea de către un stat membru a comercializării, a dobândirii, a oferirii, a expunerii ori a oferirii spre vânzare, a deținerii, a preparării, a transportului, a vânzării, a înstrăinării cu titlu oneros sau cu titlu gratuit, a importului sau a utilizării unor produse care nu au fost autorizate anterior constituie o măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative în sensul articolului 28 CE(25) .
65. În plus, în ceea ce privește comercializarea într‑un stat membru a unor produse fabricate și comercializate legal în alt stat membru și în lipsa unei armonizări la nivel comunitar, o dispoziție națională care impune ca produsele importate să se supună acelorași teste la care sunt supuse produsele introduse pentru prima dată pe piață și să fie autorizate în prealabil constituie o măsură echivalentă unei restricții cantitative la import în sensul articolului 28 CE(26) .
66. Mai precis, refuzul, în acest context, de a recunoaște echivalența certificatelor eliberate într‑un alt stat membru restrânge accesul pe piața statului membru de import și trebuie, prin urmare, să fie considerat o măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative la import în sensul articolului 28 CE(27) .
67. În speță, standardul NBN S 21‑100 impune în mod sistematic o atestare de tip a sistemelor de detectare automată a incendiilor prin detector punctual care nu poartă marcajul CE, chiar dacă acestea au fost fabricate sau comercializate legal în alt stat membru. Într‑adevăr, în temeiul unui addendum la standardul NBN S 21‑100 din 2 aprilie 1996, acesta din urmă prevede, la punctul 4.2, că „sistemul trebuie să fie certificat de către BOSEC”.
68. În plus, nu se contestă faptul că, în lipsa unui acord bilateral cu organismul de certificare din statul membru de origine, testele efectuate în statul membru de origine nu au fost luate în considerare de către BOSEC în cadrul procedurii de atestare întemeiate pe standardul NBN S 21‑100. În consecință, în cadrul procedurii de atestare de tip de către BOSEC, sistemele de detectare automată a incendiilor prin detector punctual fabricate sau comercializate legal în alt stat membru, dar care nu poartă marcajul CE, trebuie să fie supuse unor teste și verificări care au fost deja efectuate în statul membru de origine.
69. În aceste circumstanțe, necesitatea unei atestări de tip impusă de standardul belgian NBN S 21‑100 reprezintă o măsură echivalentă unei restricții cantitative la import în sensul articolului 28 CE. În consecință, trebuie să se stabilească dacă necesitatea unei atestări de tip și modul în care aceasta este realizată pot fi justificate de unul dintre motivele de interes general prevăzute la articolul 30 CE sau de o cerință imperativă consacrată în jurisprudența Curții.
2. Poate fi justificată atestarea de tip de către BOSEC?
70. În speță, guvernul belgian susține că această atestare a detectoarelor de incendiu în raport cu standardul NBN S 21‑100 este justificată de motive ce țin de securitatea publică și de protecția sănătății și a vieții persoanelor, a animalelor și a plantelor.
71. Este cert că acestea din urmă constituie motive pe baza cărora măsurile cu efect echivalent restricțiilor cantitative pot fi justificate în temeiul articolului 30 CE, cu condiția ca acestea să fie necesare și proporționale cu scopul urmărit.
72. Cu toate acestea, dacă un stat membru este liber să supună un produs de tipul celui în cauză, care a fost deja atestat în alt stat membru, unei noi proceduri de examinare și de atestare, autoritățile statelor membre sunt totuși obligate să contribuie la o relaxare a controalelor existente în comerțul intracomunitar și să ia în considerare analizele tehnice sau chimice ori testele de laborator care au fost deja efectuate în alte state membre(28) . În consecință, o măsură adoptată de un stat membru nu poate fi interpretată ca depășind ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivul urmărit dacă aceasta dublează controalele care au fost deja efectuate în cadrul altor proceduri, fie în același stat membru, fie într‑un alt stat membru(29) .
73. Aceasta înseamnă că, pentru ca o procedură de atestare să fie proporțională, mecanismul de control al statului membru de import trebuie să fie suficient de flexibil pentru a se putea ține cont dacă efectele concrete ale controlului efectuat în statul membru de origine îndeplinesc cerințele privind protecția securității publice și a sănătății publice în statul membru de import. Întrucât impune respectarea strictă a standardului belgian, care, astfel cum s‑a demonstrat mai devreme, reprezintă mai mult decât un simplu test privind funcționarea corespunzătoare a dispozitivelor de detectare a incendiilor într‑un mediu determinat, și întrucât nu ia în considerare testele efectuate într‑un alt stat membru conform diferitelor standarde naționale, procedura de atestare de tip efectuată de BOSEC nu îndeplinește, în mod evident, această cerință de flexibilitate.
74. În plus, după cum a hotărât anterior Curtea, pentru a fi conformă cu principiile fundamentale ale liberei circulații a mărfurilor și ale liberei prestări a serviciilor, o procedură de autorizare prealabilă nu trebuie, din cauza duratei sale, a cuantumului costurilor pe care le implică sau din cauza unei neclarități a condițiilor pe care trebuie să le îndeplinească, să fie susceptibilă de a descuraja operatorii vizați să își urmeze planul lor de afaceri(30) .
75. În speță, potrivit Comisiei, costurile obținerii unei atestări de către BOSEC se ridică la 24 800 EUR. Astfel de costuri relativ ridicate sunt susceptibile să descurajeze un producător să își comercializeze produsele pe piața belgiană. Într‑adevăr, în cazul unui producător străin, costurile obținerii atestării în Belgia ar reprezenta costuri suplimentare față de cele plătite de fabricant în statul membru în care detectorul a fost produs sau comercializat pentru prima dată. În consecință, nu este relevant argumentul guvernului belgian potrivit căruia costurile pe care le necesită atestarea în Belgia sunt mai reduse decât în alte state membre, precum Regatul Unit.
76. În orice caz, după cum s‑a menționat anterior, justificarea unei excepții de la principiul liberei circulații a mărfurilor în temeiul articolului 30 CE sau în conformitate cu cerințe obligatorii recunoscute în jurisprudența comunitară poate fi demonstrată în mod concret numai în raport cu circumstanțele cauzei(31) . Prin urmare, chiar dacă, în principiu, necesitatea unei verificări corespunzătoare a funcționării în ansamblu a sistemelor de detectare a incendiilor într‑un mediu determinat înainte de a fi puse în funcțiune este acceptabilă, procedura pentru obținerea atestării de către BOSEC menționată mai sus ar necesita o justificare mai detaliată din partea autorităților belgiene pentru a putea fi considerată proporțională. Autoritățile belgiene nu au adus o astfel de probă.
77. În ultimul rând, ca răspuns la argumentul guvernului belgian privind schimbările în curs ale măsurii în cauză care impune atestarea de către BOSEC, este suficient să reamintim că, potrivit unei jurisprudențe constante, existența unei neîndepliniri a obligațiilor trebuie apreciată în funcție de situația din statul membru astfel cum aceasta se prezenta la momentul expirării termenului stabilit în avizul motivat, schimbările intervenite ulterior neputând fi luate în considerare de către Curte(32) .
78. În aceste condiții, necesitatea ca sistemele de detectare automată a incendiilor prin detector punctual fabricate sau comercializate legal în alt stat membru, dar care nu poartă marcajul CE, să fie supuse atestării de tip de către BOSEC, fără a se lua în considerare în mod corespunzător testele și verificările efectuate deja în statul membru de origine, nu ar putea fi considerată proporțională cu obiectivul securității publice și al protecției sănătății și a vieții persoanelor, a animalelor și a plantelor și, prin urmare, nu ar putea fi justificată de unul dintre motivele de interes general prevăzute la articolul 30 CE sau de o cerință imperativă consacrată în jurisprudența Curții.
V – Cheltuielile de judecată
79. În temeiul articolului 69 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Comisia a solicitat obligarea la plata acestor cheltuieli.
VI – Concluzie
80. Considerăm că, în consecință, Curtea ar trebui:
1) să constate că Regatul Belgiei nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 28 CE impunând ca sistemele de detectare automată a incendiilor prin detector punctual fabricate sau comercializate legal în alt stat membru, dar care nu poartă marcajul CE: 1) să fie conforme cu standardul belgian („standardul NBN S 21‑100”); 2) să fie supuse unei atestări de tip de către BOSEC (Belgian Organisation for Security Certification), acest obstacol fiind agravat de costurile disproporționate pe care le implică această atestare; 3) să fie supuse unor teste și verificări în cadrul acestei atestări de tip care, în esență, dublează controalele care au fost deja efectuate în cadrul altor proceduri dintr‑un alt stat membru;
2) să oblige Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.
(1) .
(2)
–	Marcajul CE conferă prezumția că produsele care poartă acest marcaj îndeplinesc „cerințele esențiale” în ceea ce privește rezultatele care trebuie obținute și riscurile implicate vizate în anexele la directivele „noua abordare” și pot astfel să beneficieze de liberă circulație în întreaga Comunitate. Aceste cerințe esențiale definesc rezultatele care trebuie obținute sau riscurile implicate, însă nu arată sau prevăd soluțiile tehnice pentru a ajunge la acestea. A se vedea Comisia Europeană, Ghid privind punerea în aplicare a directivelor întemeiate pe noua abordare și pe abordarea globală, 2000, p. 27 și următoarele.
(3)
–	Comitetul European pentru Standardizare (abrevierea „CEN” provine de la denumirea franceză „Comité Européen de Normalisation”).
(4)
–	A se vedea Ghidul privind punerea în aplicare a directivelor întemeiate pe noua abordare și pe abordarea globală
al Comisiei Comunităților Europene, 2000, p. 27 și următoarele. A se vedea de asemenea concluziile avocatului general Sharpston prezentate la 21 noiembrie 2006 în cauza C‑6/05, Medipac, pendinte, nota de subsol 5.
(5)
–	JO 1989, L 40, p. 12, Ediție specială, 13/vol. 9, p. 3.
(6)
–	Dispozitivele de detectare a incendiilor fac obiectul unui mandat conferit de Comisie în temeiul articolului 7 din Directiva 89/106.
(7)
–	A se vedea în special Ghidul privind punerea în aplicare a directivelor întemeiate pe noua abordare și pe abordarea globală, citat la nota de subsol 2 de mai sus.
(8)
–	Comisia publică în mod regulat titlurile și referințele standardelor europene armonizate în temeiul Directivei 89/106 în JO cu titlul „Comunicare a Comisiei în cadrul în cadrul aplicării Directivei 89/106 a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la materialele de construcții”. A se vedea, astfel cum se menționează de către Comisie, JO 2002, C 320, p. 5, și, pentru o versiune mai recentă actualizată, JO 2006, C 134, p. 1. Fiecare comunicare include și actualizează comunicarea precedentă.
(9)
–	Comunicările periodice ale Comisiei în cadrul aplicării Directivei 89/106 a Consiliului prevăd în mod constant: „Data sfârșitului perioadei de coexistență este aceeași cu data retragerii specificațiilor tehnice naționale contrare, ulterior prezumția de conformitate trebuind să se bazeze pe cerințele europene armonizate”. A se vedea, de exemplu, JO 2002, C 320, p. 5, și JO 2006, C 134, p. 1.
(10)
–	Acestea se referă la următoarele standarde: EN 54‑3 (dispozitive sonore), EN 54‑5 (detectoare de căldură – detectoare punctuale), EN 54‑7 (detectoare de fum – detectoare punctuale care folosesc lumină difuză, lumină transmisă sau ionizare).
(11)
–	A se vedea în special hotărârea din 11 iulie 1974, Dassonville (8/74, Rec., p. 837, punctul 5), hotărârea din 12 martie 1987, Comisia/Germania, cunoscută sub numele „Legea purității berii” (178/84, Rec., p. 1227, punctul 27), hotărârea din 24 noiembrie 1993, Keck și Mithouard (C‑267/91 și C‑268/91, Rec., p. I‑6097, punctul 11), hotărârea din 23 septembrie 2003, Comisia/Danemarca (C‑192/01, Rec., p. I‑9693, punctul 39), hotărârea din 5 februarie 2004, Comisia/Italia (C‑270/02, Rec., p. I‑1559, punctul 18), hotărârea din 24 noiembrie 2005, Schwarz (C‑366/04, Rec., p. I‑10139, punctul 28), și hotărârea din 14 septembrie 2006, Alfa Vita Vassilopoulos și Carrefour Marinopoulos (C‑158/04 și C‑159/04, Rec., p. I‑8135, punctul 15).
(12)
–	Hotărârea din 20 februarie 1979, Rewe‑Zentral, cunoscută sub numele „Cassis de Dijon” (120/78, Rec., p. 649, punctul 14).
(13)
–	A se vedea, de exemplu, hotărârea din 15 septembrie 1994, Houtwipper (C‑293/93, Rec., p. I‑4249, punctul 11), și hotărârea din 14 iunie 2001, Comisia/Franța (C‑84/00, Rec., p. I‑4553, punctul 24).
(14)
–	C‑14/02, Rec., p. I‑4431, punctul 63.
(15)
–	A se vedea, inter alia,
hotărârea din 30 noiembrie 2000, Comisia/Belgia (C‑384/99, Rec., p. I‑10633, punctul 16), hotărârea din 15 martie 2001, Comisia/Franța (C‑147/00, Rec., p. I‑2387, punctul 26), și hotărârea din 15 iulie 2004, Comisia/Portugalia (C‑272/01, Rec., p. I‑6767, punctul 29).
(16)
–	A se vedea punctul 36 de mai sus.
(17)
–	Standardul EN 54‑3.
(18)
–	Standardul EN 54‑4.
(19)
–	Standardul EN 54‑5.
(20)
–	A se vedea, de exemplu, hotărârea Alfa Vita Vassilopousos și Carrefour Marinopoulos (citată la nota de subsol 11, punctul 20 și jurisprudența citată).
(21)
–	A se vedea hotărârea din 27 iunie 1996, Brandsma (C‑293/94, Rec., p. I‑3159, punctul 11), și hotărârea din 10 noiembrie 2005, Comisia/Portugalia (C‑432/03, Rec., p. I‑9665, punctul 44).
(22)
–	A se vedea hotărârea din 30 noiembrie 1983, Van Bennekom (227/82, Rec., p. 3883, punctul 39), și hotărârea din 13 martie 1997, Morellato (C‑358/95, Rec., p. I‑1431, punctul 14).
(23)
–	A se vedea în acest sens hotărârea ATRAL (citată la nota de subsol 14, punctul 67).
(24)
–	A se vedea în acest sens hotărârea din 22 ianuarie 2002, Canal Satélite Digital (C‑390/99, Rec., p. I‑607, punctul 37 și jurisprudența citată).
(25)
–	A se vedea, de exemplu, hotărârea Brandsma (citată la nota de subsol 21, punctul 6), și hotărârea din 17 septembrie 1998, Harpegnies (C‑400/96, Rec., p. I‑5121).
(26)
–	A se vedea în acest sens hotărârea ATRAL (citată la nota de subsol 14, punctul 62) și hotărârea Canal Satélite Digital (citată la nota de subsol 24, punctele 12, 25 și 29).
(27)
–	A se vedea hotărârea din 10 novembre 2005, Comisia/Portugalia (citată la nota de subsol 21, punctul 41).
(28)
–	A se vedea hotărârea din 17 decembrie 1981, Frans‑Nederlandse Maatschappij voor Biologische Producten (272/80, Rec., p. 3277, punctul 14), și hotărârea Brandsma (citată la nota de subsol 21, punctul 12).
(29)
–	A se vedea hotărârea Canal Satélite Digital (citată la nota de subsol 24, punctul 36) și hotărârea din 10 noiembrie 2005, Comisia/Portugalia (citată la nota de subsol 21, punctul 45).
(30)
–	A se vedea în acest sens hotărârea Canal Satélite Digital (citată la nota de subsol 24, punctul 41).
(31)
–	A se vedea hotărârea ATRAL (citată la nota de subsol 14, punctul 67).
(32)
–	A se vedea, inter alia,
hotărârea Comisia/Belgia (citată la nota de subsol 15, punctul 16), hotărârea din 15 martie 2001, Comisia/Franța (citată la nota de subsol 15, punctul 26), și hotărârea din 15 iulie 2004, Comisia/Portugalia (citată la nota de subsol 15, punctul 29).