62024TJ0589
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (előzetes döntéshozatali tanács)
2026. április 15. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Vámunió – Vámkódex – Passzív feldolgozási eljárás – Engedélyezés – A 2913/92/EGK rendelet 84. cikke (1) bekezdése b) pontjának ötödik franciabekezdése és 85. cikke – A 952/2013/EU rendelet 211. cikke (1) bekezdésének a) pontja– Exportra bejelentés az engedélyben nem megjelölt és az engedélyezés államától eltérő tagállamban található vámhivatalnál – Szabályok be nem tartása miatt keletkezett vámtartozás – Mentesség – A 952/2013 rendelet 86. cikkének (6) bekezdése – A 952/2013 rendelet 77. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján létrejött vámtartozás”
A T‑589/24. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Bundesfinanzhof (szövetségi pénzügyi bíróság, Németország) a Bírósághoz 2024. október 30‑án érkezett, 2024. augusztus 6‑i határozatával terjesztett elő
az A‑GmbH
és
a Hauptzollamt C
között folyamatban lévő eljárásban,
A TÖRVÉNYSZÉK (előzetes döntéshozatali tanács),
a tanácskozások során tagjai: M. S. Papasavvas elnök, T. Pynnä (előadó), J. Laitenberger, G. Hesse (előadó) és I. Dimitrakopoulos bírák,
főtanácsnok: M. Brkan,
hivatalvezető: P. Cullen tanácsos,
tekintettel arra, hogy a Bíróság az Európai Unió Bírósága alapokmánya 50b. cikkének harmadik bekezdése alapján 2024. november 15‑én továbbította az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet a Törvényszékhez,
tekintettel az Európai Unió Bírósága alapokmánya 50b. cikke első bekezdésének c) pontjában említett ügycsoportra és az említett alapokmány 50b. cikkének második bekezdése értelmében vett, értelmezéssel kapcsolatos önálló kérdés hiányára,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
tekintettel a 2025. szeptember 8‑i tárgyalásra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
az A‑GmbH képviseletében K. Felderhoff Rechtsanwalt, P. Witte és H.‑M. Wolffgang adótanácsadók,
–
a belga kormány képviseletében S. Baeyens és M. Jacobs, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében B. Eggers és F. Moro, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2025. november 26‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (HL 1992. L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.; a továbbiakban: Közösségi Vámkódex) 84. cikke (1) bekezdése b) pontja ötödik franciabekezdésének, 85. cikkének, 145. cikke (1) bekezdésének és 150. cikke (2) bekezdésének, valamint 77. cikke (1) bekezdése a) pontjának értelmezésére, továbbá az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9‑i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 269., 1. o.; helyesbítések: HL 2013. L 287., 90. o.; HL 2016. L 267., 2. o.; HL 2018. L 173., 35. o.; a továbbiakban: Uniós Vámkódex) 86. cikke (6) bekezdésének, 211. cikke (1) bekezdése a) pontjának és 259. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet az A‑GmbH és a Hauptzollamt C (C fővámhivatal, Németország) között a C fővámhivatal által megadott, passzív feldolgozásra vonatkozó engedélynek az A‑GmbH általi olyan felhasználása tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amelynek során a felperes európai uniós árukat az említett engedélyben meg nem jelölt, Hollandiában található vámhivatal előtt vont passzív feldolgozási eljárás alá.
Jogi háttér
3
A Közösségi Vámkódexet 2016. május 1‑jétől hatályon kívül helyezte és felváltotta az Uniós Vámkódex. Mindazonáltal az alapügy tényállásának időpontjára tekintettel a Közösségi Vámkódex továbbra is alkalmazandó az az alapügyre, amennyiben e tényállás a 2015. június 29. és 2016. április 30. közötti időszakra vonatkozik.
A Közösségi Vámkódex
4
A Közösségi Vámkódex IV. címe 2. fejezetének 3. szakasza a „Felfüggesztő eljárás és gazdasági vámeljárások” címet viselte. E szakasz A. pontja a „különféle eljárásokra vonatkozó közös rendelkezések[et]” tartalmazta. E kódex 84. és 85. cikke a fenti pont részét képezte.
5
A Vámkódex 84. cikke (1) bekezdése b) pontjának ötödik franciabekezdése a következőképpen rendelkezett:
„(1)   A 85–90. cikkben:
[…]
b)
a »gazdasági vámeljárás« kifejezés az alábbi vámeljárásokat jelenti:
[…]
–
passzív feldolgozás.”
6
A Közösségi Vámkódex 85. cikke a következőket írta elő:
„Bármilyen gazdasági vámeljárás alkalmazásához a vámhatóság által kiadott engedély szükséges.”
7
A Közösségi Vámkódex 114. cikke (2) bekezdése c) pontjának második franciabekezdése a következőképpen rendelkezett:
„Az alábbi kifejezések jelentése a következő:
[…]
c)
feldolgozási műveletek:
– […]
–
az áru feldolgozása”.
8
A Közösségi Vámkódex 145. cikke értelmében:
„(1)   A passzív feldolgozási eljárás, a szabvány csererendszerre vonatkozó, a 154–159. cikkben és a 123. cikkben megállapított különleges tárgykörökre vonatkozó rendelkezések sérelme nélkül lehetővé teszi a közösségi áru ideiglenes kivitelét a Közösség vámterületéről feldolgozási műveleteknek való alávetés céljából, és az ilyen feldolgozásból származó termékek szabad forgalomba bocsátását teljes vagy részleges behozatali vámmentességgel.
[…]
(3)   A következő meghatározásokat kell alkalmazni:
a)
»ideiglenesen kivitt áru« a passzív feldolgozási eljárás alá vont áru;
b)
»feldolgozási műveletek« a 114. cikk (2) bekezdésének c) pontjának az első, második és harmadik franciabekezdésében említett műveletek;
c)
»végtermékek« a feldolgozási műveletekből származó termékek;
[…]”
9
A Közösségi Vámkódex 148. cikke a következőket írta elő:
„Engedély kizárólag akkor adható ki:
[…]
b)
amennyiben a későbbiekben megállapíthatónak tűnik, hogy a végtermékek az ideiglenesen kivitt áru feldolgozásából keletkeztek.
Azokat az eseteket, amelyekben az ezen b) ponttól való eltérések alkalmazhatók, és azokat a feltételeket, amelyek szerint az ilyen eltéréseket alkalmazni kell, a [Vámkódexbizottság eljárásának] megfelelően kell meghatározni;
c)
ha a passzív feldolgozási eljárás alkalmazásának engedélyezése nem fenyeget a közösségi feldolgozók alapvető érdekeinek súlyos sérelmével (gazdasági feltételek).”
10
A Közösségi Vámkódex 150. cikkének (2) bekezdése a következőket írta elő:
„A 151. cikkben megállapított teljes vagy részleges behozatali vámmentesség nem adható meg, ha a passzív feldolgozási eljárással kapcsolatos valamelyik feltétel vagy kötelezettség nem teljesül, kivéve ha megállapítást nyer, hogy a mulasztásnak nincs jelentős hatása az említett eljárás helyes lefolytatására.”
A végrehajtási rendelet
11
A 2008. november 17‑i 1192/2008/EK bizottsági rendelettel (HL 2008. L 329. 1. o.) módosított, a 2913/92 rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2‑i 2454/93/EGK bizottsági rendelet (HL 1993. L 253., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. kötet, 6. fejezet, 3. o.) (a továbbiakban: végrehajtási rendelet) 1. cikke így rendelkezett:
„E rendelet alkalmazásában:
[…]
13.
egységes engedély: egynél több tagállam vámigazgatási szerveit érintő engedély a következő eljárások egyikére:
– […]
–
a [Közösségi] Vámkódex 84. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti gazdasági vámeljárások, vagy
[…]”
12
A végrehajtási rendelet: 496. cikkének f) pontja az „eljárást megindító vámhivatalt” úgy határozza meg, mint „az engedélyben megjelölt azon vámhivatal vagy vámhivatalok, amelyek felhatalmazást kaptak az áruk vámeljárás alá vonására vonatkozó vámáru‑nyilatkozat elfogadására”.
13
A végrehajtási rendelet 500. cikke szerint:
„(1)   Ha egységes engedély iránti kérelmet nyújtanak be, az érintett vámhatóságok előzetes hozzájárulása szükséges a (2) és (3) bekezdésben foglalt eljárásnak megfelelően.
(2)   Ideiglenes behozatal esetén az első felhasználás helye szerint kijelölt vámhatóságnak kell benyújtani a kérelmet az 580. cikk (2) bekezdése második albekezdésének sérelme nélkül.
Más esetekben a kérelmet a kérelmezőnek a számviteli alapú ellenőrzést lehetővé tevő főkönyvei vezetésének és egyben az engedély szerinti raktározási, feldolgozási vagy ideiglenes kiviteli műveletek legalább egy része elvégzésének helye szerint illetékes vámhatóságnál kell benyújtani.
[…]
(3)   A (2) bekezdés szerint kijelölt vámhatóságok továbbítják a kérelmet és az engedély tervezetét a többi érintett vámhatóságnak, amelyek 15 napon belül nyugtázzák a kézhezvétel időpontját.
A többi érintett vámhivatal az engedély‑tervezet kézhezvételének napjától számított 30 napon belül közli esetleges kifogásait. Amennyiben az ilyen kifogásokat ezen határidőn belül közölték és megállapodás nem született, a kérelmet el kell utasítani abban a részében, amelyre vonatkozóan a kifogások felmerültek.
(4)   A vámhatóságok az engedélyt kiadhatják, amennyiben az engedélytervezetre 30 napon belül nem érkezett kifogás.
Az egyeztetett engedély másolatát meg kell küldeni az összes érintett vámhatóságnak.”
Az Uniós Vámkódex
14
Az Uniós Vámkódexnek „A határozatok egész Unióra szóló érvényessége” című 26. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Azon esetek kivételével, amikor a határozatok hatálya egy vagy több tagállamra korlátozódik, a vámjogszabályok alkalmazásával kapcsolatos határozatok érvényessége az Unió vámterületének egészére kiterjed.”
15
Az Uniós Vámkódex 77. cikke a „Szabad forgalomba bocsátás és ideiglenes behozatal” címet viseli, és a következőképpen szól:
„(1)   Behozatalivám‑tartozás azáltal keletkezik, hogy behozatalivám‑köteles, nem uniós árukat a következő vámeljárások bármelyike alá vonnak:
a)
szabad forgalomba bocsátás, ide értve a meghatározott célra történő felhasználásra vonatkozó rendelkezéseket is;
[…]”
16
Az Uniós Vámkódex 79. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„Behozatalivám‑köteles áruk esetében behozatalivám‑tartozás keletkezik az alábbiak bármelyikének be nem tartása esetén:
a)
az egyik olyan kötelezettség, amelyet a vámjogszabályok a nem uniós áruknak az Unió vámterületére való bejuttatásával, vámfelügyelet alóli elvonásával, vagy ezen áruknak azon a területen való szállításával, feldolgozásával, tárolásával, átmeneti megőrzésével, ideiglenes behozatalával vagy az azokról történő rendelkezéssel kapcsolatban állapítanak meg;
b)
egy, az áruknak az Unió vámterületén belüli meghatározott célra történő felhasználásával kapcsolatos, jogszabályban megállapított kötelezettség;
c)
egy olyan feltétel, amely a nem közösségi áruk vámeljárás alá vonására vagy – az áruk meghatározott célra történő felhasználása alapján – vámfizetés alóli kivétel vagy csökkentett behozatalivám‑tétel megadására vonatkozik.”
17
Az Uniós Vámkódex 82. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„Kivitelivám‑köteles áruk esetében kivitelivám‑tartozás keletkezik az alábbiak bármelyikének be nem tartása esetén:
a)
az áruk kilépésével kapcsolatos, vámjogszabályban megállapított kötelezettségek egyike;
b)
azok a feltételek, amelyek szerint az árut az Unió vámterületéről teljes vagy részleges kivitelivám‑mentesség mellett szállíthatják ki.”
18
Az Uniós Vámkódexnek „A behozatali vám összegének kiszámítására vonatkozó különleges szabályok” című 86. cikkének (6) bekezdése előírja:
„Amennyiben vámjogszabályok kedvezményes tarifális elbánást, behozatali vagy kiviteli vámmentességet, vagy behozatalivám‑ vagy kivitelivám‑fizetés alóli teljes vagy részleges kivételt írnak elő e rendelet 49. cikke (2) bekezdésének d)–g) pontja, a 203., 204., 205. és 208. cikke, vagy a 259–262. cikke vagy a vámmentességek közösségi rendszerének létrehozásáról szóló, 2009. november 16‑i 1186/2009/EK tanácsi rendelet értelmében, az ilyen kedvezményes tarifális elbánást, mentességet vagy kivételt kell alkalmazni azokban az esetekben is, amikor vámtartozás keletkezik az e rendelet 79. vagy 82. cikke értelmében, azzal a feltétellel, hogy a mulasztás, amely vámtartozás keletkezéséhez vezetett, nem valósított meg megtévesztési kísérletet.”
19
Az Uniós Vámkódex 173. cikke értelmében:
„(1)   A nyilatkozattevő számára kérelem esetén meg kell engedni, hogy a vám‑árunyilatkozat egy vagy több adatát módosítsa, azt követően, hogy azt a vámhatóság már elfogadta. A módosítás nem eredményezheti, hogy a vám‑árunyilatkozat az eredeti áruktól eltérő árukra vonatkozzon.
(2)   Nem engedhető meg ilyen módosítás, ha azt a következő események bármelyike után kérelmezték:
[…]
c) a vámhatóság már átengedte az árut.
(3)   A nyilatkozattevő kérelme esetén a vám‑árunyilatkozat elfogadása napjától számított három éven belül engedhető meg a vám‑árunyilatkozatnak az áruk átengedését követő módosítása annak érdekében, hogy a nyilatkozattevő megfeleljen az áruknak a szóban forgó vámeljárás alá vonásával kapcsolatos kötelezettségeinek.”
20
Az Uniós Vámkódex 211. cikke többek között a következőket írja elő:
„(1)   Vámhatóság engedélye szükséges a következő esetekben:
a)
az aktív és passzív feldolgozási eljárás, az ideiglenes behozatali eljárás vagy a meghatározott célra történő felhasználási eljárás alkalmazása;
[…]”
21
Az Uniós Vámkódex 259. cikke előírja:
„(1)   A passzív feldolgozási eljárás alatt uniós áruk ideiglenesen kivihetők az Unió vámterületéről annak érdekében, hogy azokat feldolgozási műveleteknek vessék alá. Az ezekből az árukból eredő feldolgozott termékek szabad forgalomba bocsáthatók a behozatali vám alóli teljes vagy részleges mentesség mellett az engedélyes vagy az Unió vámterületén letelepedett bármely egyéb személy kérelmére, feltéve hogy e személy megszerezte az engedélyes hozzájárulását, és az engedélyezés feltételei teljesülnek.
[…]
(3)   A vámhatóság meghatározza azt az időtartamot, amelyen belül az ideiglenesen kivitt árukat újra be kell hozni az Unió vámterületére feldolgozott termékek formájában, és azokat szabad forgalomba kell bocsátani, annak érdekében, hogy a behozatali vám alóli teljes vagy részleges mentességben részesüljenek. Ezt az időtartamot a vámhatóság az engedélyes által benyújtott, indokolt kérelem alapján észszerű időtartammal meghosszabbíthatja.”
A felhatalmazáson alapuló rendelet
22
A 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az Uniós Vámkódex egyes rendelkezéseire vonatkozó részletes szabályok tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2015. július 28‑i (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2015. L 343., 1. o.; a továbbiakban: felhatalmazáson alapuló rendelet) 2. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A kérelmekhez és a határozatokhoz szükséges információcserével és adattárolással összefüggésben az A. mellékletben megállapított közös adatszolgáltatási követelményeket kell alkalmazni.”
23
A felhatalmazáson alapuló rendelet A. mellékletének I. címének 1. fejezetében szerepel az „Adatszolgáltatási követelményeket tartalmazó táblázat.” E táblázat 8b oszlopa („Passzív feldolgozási eljárás alkalmazására vonatkozó kérelem és engedély”) a „Vámeljárás alá vonást végző vámhivatal(ok)” elnevezésű 4/10 adatelem előtt tartalmazza az „A” jelzést, amely szerint az kötelező adatelemnek, azaz valamennyi tagállam által megkövetelt adatnak minősül.
A végrehajtási rendelet
24
A 952/2013 rendelet egyes rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. november 24‑i (EU) 2015/2447 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2015. L 343., 558. o.; helyesbítések: HL 2016. L 87., 35. o.; HL 2017. L 101., 195. o.; HL 2018. L 157., 27. o.; HL 2019. L 181., 124. o.; a továbbiakban: végrehajtási rendelet) 261. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az illetékes vámhatóság bármely alábbi esetben anélkül hoz határozatot a kérelemről, hogy az e rendelet 260. cikkében megállapítottak szerint egyeztetne a többi érintett vámhatósággal:
[…]
c)
az egyetlen, különböző tagállamokat érintő tevékenység egy olyan művelet, amelynek esetében a vámeljárás alá vonást végző vámhivatal és az eljárást lezáró vámhivatal nem azonos;
[…]”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
25
2014. december 1‑jén a C fővámhivatal passzív feldolgozásra vonatkozó engedélyt adott ki az A‑GmbH, az alapeljárás felperese részére abból a célból, hogy egy svájci székhelyű társaságnál feldolgozási műveletekből származó, feldolgozott földimogyoró‑olajat állítson elő (a továbbiakban: passzív feldolgozási eljárás alá vonásra vonatkozó engedély).
26
A passzív feldolgozási eljárás alá vonásra vonatkozó engedély két német vámhivatalt (a W és a Z vámhivatalt) jelölt meg vámeljárás alá vonást végző vámhivatalként, amelyek jogosultak az ideiglenesen kivitt áruk ezen eljárás alá vonására vonatkozó vámáru‑nyilatkozatok elfogadására.
27
2015 júniusa és 2017 szeptembere között az alapeljárás felperese Hollandiában nyers földimogyoró‑olajat vásárolt szabad forgalomba bocsátás keretében. Ezt az uniós árut egy holland vámhivatalnál jelentette be Svájcba irányuló közvetlen kivitelre az 1000‑es vámeljárási kód (végleges kivitel megelőző eljárás nélkül) megjelölésével. A Svájcban elvégzett feldolgozási műveleteket követően az alapeljárás felperese a Svájcban feldolgozott terméket szabad forgalomba bocsátotta az Unióban 4000‑es vámeljárási kód felhasználásával (egyidejű vám‑ és adójogi szabad forgalomba bocsátás megelőző eljárás nélkül). Az alapeljárás felperese vámértékként a Svájcban elvégzett feldolgozási műveletek költségét jelölte meg, nem pedig a behozott és feldolgozott földimogyoró‑olaj értékét.
28
A C fővámhivatal 2018. március 16‑i hatállyal módosította a passzív feldolgozási eljárás alá vonásra vonatkozó engedélyt azzal, hogy az említett holland vámhivatalt mint az ideiglenesen kivitt áruk passzív feldolgozási eljárás alá vonását végző vámhivatalt jelölte meg.
29
A behozatali vámokat megállapító 2018. július 25‑i határozatával a C fővámhivatal utólag beszedte a vámot azzal az indokkal, hogy az alapeljárás felperese nem vehette igénybe a passzív feldolgozási eljárást, mert az uniós árukat nem jelentette be a 2100‑as eljárási kóddal (ideiglenes kivitel passzív feldolgozási eljárás keretében korábbi eljárás nélkül) az engedélyben megjelölt német vámhivataloknál passzív feldolgozási eljárás alá vonás céljából.
30
Az alapeljárás felperese panaszt nyújtott be a vámoknak a C fővámhivatal általi beszedése ellen. Egyébiránt a holland vámhivatallal módosíttatta a nyers földimogyoró‑olajra vonatkozó kiviteli nyilatkozatokat annak érdekében, hogy e nyilatkozatokban a passzív feldolgozási eljárás kódja (a 37. rovatban a 2100 kód), valamint a passzív feldolgozási eljárás alá vonásra vonatkozó engedélyre való hivatkozás (a 44. rovatban) szerepeljen. A vámok megállapításról szóló, 2018. december 5‑i határozatával a C fővámhivatal csökkentette az utólag beszedendő vám összegét, egyebekben pedig a fellebbezést elutasította.
31
A Finanzgericht (pénzügyi bíróság, Németország), amelyhez az alapeljárás felperese fordult, kimondta, hogy a felperes nem importálhatja a feldolgozott földimogyoró‑olajat a Közösségi Vámkódex 145. cikke alapján részleges behozatalivám‑mentességgel, mivel nem használta fel a passzív feldolgozási eljárás alá vonásra vonatkozó engedélyt, és az ideiglenesen kivitt árukat nem vonta ezen eljárás alá.
32
Egyrészt e bíróság úgy ítélte meg, hogy bár a C fővámhivatalt főszabály szerint kötik a holland vámhatóság határozatai, az alapeljárás felperese nem rendelkezett a részleges vámmentességben való részesüléshez szükséges engedélyekkel. Másrészt megállapította, hogy az engedélyek e hiányának jelentős hatása volt a passzív feldolgozási eljárás helyes lefolytatására, különösen azért, mert nem lehetett biztosítani a szóban forgó áruk azonosítását. Egyébiránt a Finanzgericht (pénzügyi bíróság) úgy ítélte meg, hogy az alapeljárás felperese a Közösségi Vámkódexnek az Uniós Vámkódex 86. cikkének (6) bekezdésével felváltott 212a. cikke alapján sem igényelhet részleges vámmentességet, mivel nyilvánvalóan gondatlanul járt el.
33
A Bundesfinanzhofhoz (szövetségi pénzügyi bíróság, Németország), a kérdést előterjesztő bírósághoz benyújtott felülvizsgálati kérelmében az alapeljárás felperese lényegében azt állítja, hogy a passzív feldolgozási eljárás alkalmazását nem érinti az a körülmény, hogy a kiviteli nyilatkozatokat Németországban illetékességgel nem rendelkező vámhivatalnál nyújtották be, annál is inkább, mivel a C fővámvámhivatal egyéb eszközökkel is rendelkezett arra, hogy meggyőződjön az áruk azonosítására vonatkozó feltételek betartásáról.
34
E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság hajlik annak megállapítására, hogy a holland vámhivatalnak a kiviteli nyilatkozatok módosítására vonatkozó határozatai az Unió teljes vámterületén érvényesek voltak, és hogy az a körülmény, hogy a holland vámhivatalt a passzív feldolgozási eljárás alá vonásra vonatkozó engedélyben nem tüntették fel, csak egy alaki követelményt érintett. Hangsúlyozza továbbá, hogy semmi nem utal arra, hogy az alapeljárás felperese rosszhiszemű lett volna.
35
Mindazonáltal a kérdést előterjesztő bíróság kétségeit fejezi ki a passzív feldolgozási műveletekből eredő feldolgozott termékek szabad forgalomba bocsátása tekintetében élvezett, a behozatali vám alóli részleges mentességgel kapcsolatban abban az esetben, ha az ideiglenesen kivitt áruk passzív feldolgozási vámeljárás alá vonására vonatkozó vámáru‑nyilatkozatokat a passzív feldolgozásra vonatkozó engedélyben fel nem tüntetett vámhivatalnál nyújtották be.
36
Végül a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy az alapügyben szereplőkhöz hasonló körülmények között alkalmazhatók‑e a Közösségi Vámkódex 150. cikkének (2) bekezdésében foglalt, a passzív feldolgozási eljárás helyes lefolytatására hatást nem gyakorló mulasztásra vonatkozó rendelkezések, vagy analógia útján az Uniós Vámkódex 86. cikke (6) bekezdésének rendelkezései, amelyek szabálytalanság esetén lehetővé teszik a vámtartozás létrejöttének orvoslását.
37
E körülmények között a Bundesfinanzhof (szövetségi pénzügyi bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Kizárja‑e a [Közösségi] Vámkódex 145. cikkének (1) bekezdése, illetve az Uniós Vámkódex 259. cikkének (1) bekezdése szerinti, a passzív feldolgozásnak való alávetést követő részleges behozatali vámmentességet, ha az ideiglenesen kivitt árukra vonatkozó vám‑árunyilatkozatot nem a [Közösségi] Vámkódex 84. cikke (1) bekezdése b) pontjának ötödik franciabekezdésével összefüggésben értelmezett 85. cikke, illetve az Uniós Vámkódex 211. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti, a passzív feldolgozásra vonatkozó engedélyben a vámeljárás alá vonást végző vámhivatalként megjelölt vámhivatal fogadta el?
2)
Úgy kell‑e értelmezni a [Közösségi] Vámkódex 150. cikkének (2) bekezdését, hogy e rendelkezés csak azokra a kötelezettségekre vonatkozik, amelyek az ideiglenesen kivitt áruk passzív feldolgozási vámeljárás alá vonását követően állnak fenn, vagy már az ideiglenesen kivitt áruk passzív feldolgozási eljárás alá vonására vonatkozó vám‑árunyilatkozat benyújtásával kapcsolatos kötelezettségekre is vonatkozik a Közösségi Vámkódex 150. cikkének (2) bekezdése?
3)
Megfelelően alkalmazni kell‑e az Uniós Vámkódex 86. cikkének (6) bekezdését, ha a vámtartozás az Uniós Vámkódex 77. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően a feldolgozott termékek szabad forgalomba bocsátása n keletkezett?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
38
Első kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy olyan helyzetben, amikor egy olyan személy, akinek részére egy tagállam passzív feldolgozási eljárásra vonatkozó engedélyt adott ki, a valamely harmadik országban feldolgozásra szánt uniós árukat olyan tagállam vámhivatalánál jelenti be kivitelre, amely előzetesen nem adta hozzájárulását ezen engedélyhez, és amelyet ebben az engedélyben nem tüntettek fel vámeljárás alá vonást végző vámhivatalként, a Közösségi Vámkódex 84. cikke (1) bekezdése b) pontjának ötödik franciabekezdésével összefüggésben értelmezett 85. cikke, illetve az Uniós Vámkódex 211. cikke (1) bekezdésének a) pontja kizárja a Közösségi Vámkódex 145. cikkének (1) bekezdése és az Uniós Vámkódex 259. cikke szerinti, a passzív feldolgozásnak való alávetésen alapuló részleges behozatali vámmentességet.
39
E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy a passzív feldolgozási eljárás lehetővé teszi az áruk ideiglenes kivitelét az Unió vámterületéről feldolgozási műveleteknek való alávetés céljából, továbbá lehetővé teszi az ilyen feldolgozásból származó, úgynevezett „végtermékek” teljes vagy részleges behozatali vámmentességgel történő szabad forgalomba bocsátását.
40
Az első kérdés mind a Közösségi Vámkódexnek az alapügyben 2015. június 29. és 2016. április 30. közötti időszakban megvalósult tényállására alkalmazandó rendelkezéseit, mind pedig az Uniós Vámkódexnek a 2016. május 1. és 2017. szeptember 11. között megvalósult ezen tényállásra alkalmazandó rendelkezéseit érinti. E kérdésnek a Közösségi Vámkódexre vonatkozó részét és az Uniós Vámkódexre vonatkozó részét külön‑külön kell megvizsgálni.
Az első kérdésről, amennyiben az a Közösségi Vámkódexre vonatkozik
41
A Közösségi Vámkódex 85. cikke úgy rendelkezik, hogy bármilyen gazdasági vámeljárás alkalmazásához a vámhatóság által kiadott engedély szükséges.
42
Pontosabban a Közösségi Vámkódex 84. cikke (1) bekezdése b) pontjának ötödik franciabekezdésével összefüggésben értelmezett 85. cikkének szövegéből az következik, hogy a passzív feldolgozási eljárás alkalmazásához előzetesen engedély kiadása szükséges. Az ezen előzetes engedély kérelmezésére vonatkozó kötelezettséget többek között az indokolja, hogy egy különleges felügyelet keretében ellenőrizni szükséges, hogy a végtermékek az ideiglenesen kivitt áruk feldolgozásának eredményei‑e.
43
Ezenkívül a Közösségi Vámkódex 148. cikkének b) pontja úgy rendelkezik, hogy a passzív feldolgozási eljárás igénybevételére vonatkozó engedély főszabály szerint kizárólag akkor adható ki, ha megállapítható, hogy a végtermékek az ideiglenesen kivitt áruk feldolgozásából keletkeztek.
44
Végül a végrehajtási rendelet 496. cikkének f) pontjából következik, hogy a passzív feldolgozási eljárásra vonatkozó engedélyben kijelölt vámhivatal vagy vámhivatalok kaptak felhatalmazást a passzív feldolgozási eljárás alá vonásra vonatkozó nyilatkozatok elfogadására.
45
Emlékeztetni kell ugyanis arra, hogy azon vámhivatalok előzetes meghatározása, amelyeknél az ideiglenesen kivitt áruk passzív feldolgozási eljárás alá vonhatók, különösen olyan helyzetben, mint amelyről az alapügyben szó van, amikor a kivitelért felelős vámhivatal a megjelölt, vámeljárást lezáró vámhivataltól eltérő tagállamban található, biztosítja a passzív feldolgozásra vonatkozó engedély feltételeinek ellenőrzését, és adott esetben azt, hogy a behozatal időpontjában, a feldolgozási műveleteket követően meghozzák az áruk azonosításának biztosításához szükséges intézkedéseket. A vámeljárás alá vonást végző vámhivatal kijelölése tehát fontos ellenőrzési funkciót tölt be a passzív feldolgozási eljárás megfelelő lefolytatása szempontjából.
46
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a passzív feldolgozási eljárás, amely teljes vagy részleges vámmentességet eredményez, bizonyos gazdasági tevékenységek végzésének megkönnyítésére irányuló kivételes intézkedés. Mivel ez az eljárás egyértelműen kockázatot jelent a vámjogszabályok helyes alkalmazására és a vámok beszedésére nézve, annak kedvezményezettjei kötelesek szigorúan tiszteletben tartani az ebből eredő kötelezettségeket. Hasonlóképpen, szigorúan kell értelmezni a kötelezettségeik nemteljesítésének őket érintő következményeit (lásd analógia útján: 2010. január 14‑iTerex Equipment és társai ítélet, C‑430/08 és C‑431/08, EU:C:2010:15, 42. pont).
47
Egyébiránt, amint arra a főtanácsnok az indítványának 29. és 30. pontjában rámutatott, az egységes engedélyre vonatkozó rendelkezésekből, különösen a passzív feldolgozási eljárás alá vonásra vonatkozó engedély alapügyben történő kiadásának időpontjában hatályos végrehajtási rendelet 500. és 501. cikkéből az következik, hogy valamely tagállam azon vámhatóságai, amelyekhez passzív feldolgozási eljárásra vonatkozó engedély iránti kérelmet nyújtottak be, kötelesek az engedélytervezetet közölni a passzív feldolgozási eljárás végrehajtásával érintett másik tagállam vámhatóságaival. Az utóbbiak ezen engedélytervezethez való előzetes hozzájárulását az e rendelet 500. cikkének (2) és (3) bekezdésében meghatározott konzultációs eljárás keretében kell megszerezni. Márpedig az egységes engedély megadása – az érintett vámhatóságoknak a végrehajtási rendelet 501. cikke értelmében vett általános megállapodásától függően – ezen előzetes hozzájárulásától függ. Következésképpen, ilyen engedély hiányában az egyik tagállam által megadott, passzív feldolgozási eljárásra vonatkozó engedély nem minősül egységes engedélynek, és nem alkalmazható a többi tagállam területén.
48
A Közösségi Vámkódex tehát kizárja a passzív feldolgozási eljárás olyan helyzetben történő alkalmazását, amikor egy olyan személy, akinek részére egy tagállam passzív feldolgozási eljárásra vonatkozó engedélyt adott ki, a valamely harmadik országban feldolgozásra szánt uniós árukat vámhivatalánál jelenti be kivitelre, amelyet ebben az engedélyben nem tüntettek fel vámeljárás alá vonást végző vámhivatalként, és amely olyan tagállamban található, amely előzetesen nem adta hozzájárulását ezen engedélyhez.
49
Ami a kiviteli nyilatkozatok annak érdekében történő utólagos módosításának lehetőségét illeti, hogy az árukat visszamenőlegesen passzív feldolgozási eljárás alá vonják, meg kell állapítani, hogy az alapügyben a C fővámhivatal 2018. március 16‑i hatállyal a holland vámhivatalt jelölte ki a passzív feldolgozási eljárás alá vonásra hatáskörrel rendelkező vámhivatalként. Ezt követően, az alapeljárás felperesének kérelmére a holland vámhivatal módosította a nyers földimogyoró‑olajra vonatkozó kiviteli nyilatkozatokat annak érdekében, hogy e nyilatkozatokban a passzív feldolgozási eljárás kódja (a 37. rovatban a 2100 kód), valamint a passzív feldolgozási eljárás alá vonásra vonatkozó engedélyre való hivatkozás (a 44. rovatban) szerepeljen.
50
Mindazonáltal olyan helyzetben, mint amelyről az alapügyben szó van, a kiviteli nyilatkozatoknak valamely tagállam vámhatóságai által annak érdekében történő módosítása, hogy visszaható hatállyal figyelembe vegyék a valamely másik tagállam hatóságai által kibocsátott, passzív feldolgozásra vonatkozó engedélyt, nem helyettesítheti a végrehajtási rendelet 500. cikke értelmében vett előzetes hozzájárulást.
51
Ezenkívül a kiviteli nyilatkozatok ilyen utólagos módosítása nem alapulhat a Közösségi Vámkódex 78. cikkének (3) bekezdésén.
52
Kétségtelen, hogy a Bíróság e tekintetben már kimondta, hogy bizonyos esetekben engedélyezni kell a kiviteli nyilatkozatoknak az adott vámeljárás által szabályozott eljárások keretében történő utólagos módosítását. Közelebbről, a Közösségi Vámkódex 78. cikkének (3) bekezdése lehetővé teszi a vám‑árunyilatkozatnak az áru átengedését követően történő kijavítását, amennyiben az érintett vámeljárást szabályozó rendelkezéseket helytelen vagy hiányos adatok alapján alkalmazták. Az ilyen kijavítás azonban attól a feltételtől függ, hogy tiszteletben tartják‑e az áruk ezen eljárás alá vonását szabályozó rendelkezéseket. Ily módon a vámeljárás – a jelen esetben a passzív feldolgozási eljárás – céljai nem kerülhetnek veszélybe (lásd ebben az értelemben: 2010. január 14‑iTerex Equipment és társai ítélete, C‑430/08 és C‑431/08, EU:C:2010:15, 65. pont).
53
Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság által szolgáltatott információk szerint az alapügyben nem teljesültek a passzív feldolgozási eljárás alá vonás feltételei. Hasonlóképpen, az előzetes döntéshozatal iránti kérelem nem tartalmaz olyan bizonyítékot, amely alátámasztaná, hogy az alapeljárás felperese a szóban forgó árukra vonatkozó kiviteli nyilatkozatok benyújtásakor vagy ezen áruk újrabehozatalakor a szóban forgó termékeket ezen eljárás hatálya alá kívánta vonni. Ebben az összefüggésben tehát az áruknak az említett eljárás alá vonásakor és a végtermékek újrabehozatalakor nem lehetett ellenőrzéseket végezni. E körülmények között, kivéve ha a szükséges ellenőrzések az áruk kiadását követően elvégezhetők, a passzív feldolgozási eljárás céljai – ezen ellenőrzések elvégzésének lehetetlensége miatt – a fenti 52. pontban idézett ítélkezési gyakorlat értelmében veszélybe kerültek.
Az első kérdésről, amennyiben az az Uniós Vámkódexre vonatkozik
54
Az Uniós Vámkódex 211. cikke (1) bekezdésének a) pontja előírja, hogy az aktív és passzív feldolgozási eljárás, az ideiglenes behozatali eljárás vagy a meghatározott célra történő felhasználási eljárás alkalmazása esetén a vámhatóságok engedélye szükséges. E rendelkezés tartalma hasonló a Közösségi Vámkódex 85. cikkének tartalmához, mivel engedélyre van szükség ahhoz, hogy az ideiglenesen kivitt árukat passzív feldolgozási eljárás alá lehessen vonni.
55
Ezzel szemben, amint azt a kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatali kérelem 48. pontjában megjegyezte, az új szabályozás rendelkezései az alapügy körülményei között nem követelik meg az egységes engedélynek az engedélykérelemmel érintett tagállamok vámhatóságainak előzetes hozzájárulásával történő megadását. A végrehajtási rendelet 261. cikke (1) bekezdésének c) pontja ugyanis úgy rendelkezik, hogy nem kötelező az említett rendelet 260. cikkében előírt engedélykérelemmel érintett tagállamok előzetes hozzájárulásának megszerzése céljából egyeztetési eljárást lefolytatni, ha a különböző tagállamokat érintő engedély iránti kérelem olyan művelet, amelynek esetében a vámeljárás alá vonást végző vámhivatal nem azonos az eljárást lezáró vámhivatallal.
56
Mindazonáltal emlékeztetni kell arra, hogy a felhatalmazáson alapuló rendelet A. melléklete I. címének 1. fejezetében található táblázatnak megfelelően a passzív feldolgozási eljárásra vonatkozó, az Uniós Vámkódex 211. cikke (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott engedélyben fel kell tüntetni a vámeljárás alá vonást végző vámhivatalt vagy vámhivatalokat. Amint azt a főtanácsnok az indítványának 54. és 55. pontjában megállapította, az ideiglenesen kivitt áruknak az ezen engedélyben megjelölt valamely vámeljárás alá vonást végző vámhivatal előtti vámeljárás alá vonása a passzív feldolgozási eljárás alkalmazása érdekében betartandó kötelezettség.
57
Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság által szolgáltatott információkból kitűnik, hogy az alapügyben szóban forgó árukat kivitel céljából olyan vámhivatalnál állították vám elé, amely nem szerepel a passzív feldolgozási eljárás alá vonásra vonatkozó engedélyben.
58
E tekintetben, amint az a fenti 45. pontban már megállapításra került, annak érdekében, hogy a passzív feldolgozási eljárás helyes alkalmazása ellenőrizhető legyen, előzetesen meg kell határozni a passzív feldolgozási eljárás keretében történő ideiglenes kivitelre hatáskörrel rendelkező vámhivatalt, illetve vámhivatalokat.
59
A vámáru‑nyilatkozat módosításának lehetőségeit illetően meg kell jegyezni, hogy azok az Uniós Vámkódex 173. cikkének beillesztése folytán szűkültek. E cikk (3) bekezdése lehetővé teszi a vámhatóságok számára, hogy a nyilatkozattevő kérésére és e nyilatkozat elfogadásától számított három éven belül engedélyezze a vámáru‑nyilatkozat módosítását az áru átengedése után, annak érdekében, hogy a nyilatkozattevő eleget tehessen az áruknak az érintett vámeljárás alá vonására vonatkozó kötelezettségeinek. A Bíróság e tekintetben kimondta, hogy bár e lehetőség enyhíti a vámáru‑nyilatkozat visszavonhatatlanságának elvét, e lehetőség kivételt képez ezen elv alól, amelyet szigorúan kell értelmezni (lásd ebben az értelemben: 2023. június 8‑iZes Zollner Electronic ítélet, C‑640/21, EU:C:2023:457, 43. pont).
60
Végül azon körülményt illetően, hogy a vámjogszabályok alkalmazására vonatkozó határozatok az Uniós Vámkódex 26. cikke alapján az Unió egész vámterületén érvényesek, meg kell állapítani, amint azt a főtanácsnok is tette indítványának 32. pontjában, hogy az alapügyben szóban forgó passzív feldolgozási eljárás alá vonásra vonatkozó engedély nem minősül egységes engedélynek. Márpedig az illetékes holland hatóságok előzetes hozzájárulásának hiányában ez az engedély nem volt alkalmazható az azt megadó tagállamtól eltérő tagállamok területén. E körülmények között, amennyiben az egyik tagállamban található vámhivatalnak lehetősége lenne a vám‑árunyilatkozatot oly módon módosítani, amely maga után vonja egy másik tagállam vámhatóságai által megadott engedély módosítását – az engedélyben nem szereplő, vámeljárás alá vonást végző vámhivatal hozzáadásával –, az ellentétes lenne az Uniós Vámkódex 26. cikkének szövegével. E rendelkezés ugyanis kizárja, hogy a valamely tagállam illetékes vámhatóságai által kiadott azon engedélyek, amelyek joghatásai az említett tagállam területére korlátozódnak, az Unió teljes vámterületén alkalmazandók legyenek.
61
Kétségtelen, hogy a német vámhatóságok 2018. március 16‑i hatállyal módosították a passzív feldolgozási eljárás alá vonásra vonatkozó engedélyt oly módon, hogy az alapeljárás felperese által forgalmazott áruk ezen eljárás alá vonása tekintetében illetékes vámhivatalként a holland vámhivatalt tüntették fel. A Törvényszék rendelkezésére álló információk szerint e módosítás arra irányult, hogy felhatalmazza e vámhivatalt arra, hogy a jövőben, tehát 2018. március 16‑tól elfogadja a passzív feldolgozási eljárás alá vonásra vonatkozó nyilatkozatokat. Az tehát nem teszi lehetővé az ezen időpont előtt áruk tekintetében kiállított kiviteli nyilatkozatok utólagos módosítását annak érdekében, hogy ezen árukat passzív feldolgozási eljárás alá vonja.
62
E körülményekre tekintettel az első kérdésre az alábbi választ kell adni:
–
a Közösségi Vámkódex 84. cikke (1) bekezdése b) pontjának ötödik franciabekezdésével összefüggésben értelmezett 85. cikkét úgy kell értelmezni, hogy olyan helyzetben, amikor egy olyan személy, akinek részére egy tagállam passzív feldolgozási eljárásra vonatkozó engedélyt adott ki, a valamely harmadik országban feldolgozásra szánt uniós árukat olyan másik tagállam vámhivatalánál jelenti be kivitelre, amely előzetesen nem adta hozzájárulását ezen engedélyhez, és amelyet ebben az engedélyben nem tüntettek fel vámeljárás alá vonást végző vámhivatalként, e rendelkezés kizárja az említett kódex 145. cikkének (1) bekezdése szerinti, a passzív feldolgozásnak való alávetésen alapuló részleges behozatali vámmentességet;
–
az Uniós Vámkódex 211. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy olyan helyzetben, amikor a valamely harmadik országban feldolgozásra szánt uniós árukat olyan vámhivatalnál jelentik be kivitelre, amelyet a passzív feldolgozásra vonatkozó engedélyben nem tüntettek fel vámeljárás alá vonást végző vámhivatalként, e rendelkezés kizárja az Uniós Vámkódex 259. cikkének (1) bekezdése szerinti, a passzív feldolgozásnak való alávetésen alapuló részleges behozatali vámmentességet.
A második kérdésről
63
Második kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a Közösségi Vámkódex 150. cikkének (2) bekezdését, úgy kell‑e értelmezni, hogy e rendelkezés csak az ideiglenesen kivitt áruk passzív feldolgozási vámeljárás alá vonását követően, vagy már az ideiglenesen kivitt áruk passzív feldolgozási eljárás alá vonására vonatkozó vám‑árunyilatkozat benyújtásának időpontjában, azaz e vámeljárás alá vonást megelőzően is alkalmazandó.
64
Az első kérdésre adott válasz fényében a második kérdést nem szükséges megválaszolni. E válaszból ugyanis az következik, hogy olyan helyzetben, amelyet az jellemez, hogy uniós árukat valamely harmadik országban elvégzendő feldolgozás céljából egy olyan tagállamban található, vámeljárás alá vonást végző vámhivatalánál helyeznek – 2016. április 30‑ig – az ezen országba irányuló kiviteli eljárás alá, amelynek vámhatósága előzetesen nem adta hozzájárulását a passzív feldolgozási eljárás alkalmazására vonatkozó egységes engedély elfogadása céljára, a Közösségi Vámkódex 84. cikke (1) bekezdése b) pontjának ötödik franciabekezdésével összefüggésben értelmezett 85. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az kizárja az e kódex145. cikkének (1) bekezdése szerinti, a passzív feldolgozásnak való alávetésen alapuló részleges behozatali vámmentességet.
65
Következésképpen, amint azt a főtanácsnok az indítványának 38. és 39. pontjában megjegyezte, a Közösségi Vámkódex 150. cikkének (2) bekezdése, amely kizárólag a passzív feldolgozási eljárással kapcsolatos feltételekre és kötelezettségekre vonatkozik, nem alkalmazandó az alapügyben szóban forgóhoz hasonló, abban álló jogsértésre, hogy a kivitelre szánt árukat olyan tagállam vámhatóságánál vonják vámeljárás alá, amelynek területén az ezen vámeljárás alá vonásra vonatkozó engedély nem alkalmazandó.
A harmadik kérdésről
66
Harmadik kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy analógia útján alkalmazni kell‑e az Uniós Vámkódex 86. cikkének (6) bekezdését, ha a vámtartozás e kódex 77. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően feldolgozott termékek szabad forgalomba bocsátását követően keletkezett?
67
Az Uniós Vámkódex 86. cikkének (6) bekezdése bizonyos feltételek mellett lehetővé teszi az áruk behozatalával vagy kivitelével kapcsolatos mulasztások orvoslását. Márpedig az alapügyben, amint arra a kérdést előterjesztő bíróság rámutat, a szóban forgó áruk behozatala szabályszerű volt, így a megfelelő vámtartozás annak következtében keletkezett, hogy azokat az Uniós Vámkódex 77. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján a szabad forgalomba bocsátás alá vonták, amely esetre e kódex 86. cikkének (6) bekezdése nem vonatkozik.
68
E tekintetben meg kell állapítani, hogy az Uniós Vámkódex 86. cikke (6) bekezdésének szövegében semmi nem szerepel arra vonatkozóan, hogy e rendelkezés analógia útján alkalmazható lenne az e kódex 77. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említetthez hasonló helyzetre. Az Uniós Vámkódex 86. cikkének (6) bekezdése ugyanis kifejezetten utal e kódex 79. és 82. cikkére, amelyek az említett kódex 77. cikke (1) bekezdésének a) pontjában szabályozott szabad forgalomba bocsátástól eltérő helyzetekre vonatkoznak. Annak célja tehát, hogy orvosolja a például az áruk különleges vámeljárás alá vonására vonatkozóan meghatározott feltételek be nem tartását. Ebben az esetben az ilyen eljárás alá vonás egyéb feltételeit, például a vámáru‑nyilatkozatnak a passzív feldolgozásra vonatkozó engedélyben kijelölt vámhivatalnál történő benyújtására vonatkozó feltételt már korábban teljesíteni kell.
69
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésre tehát azt a választ kell adni, hogy az Uniós Vámkódex 86. cikkének (6) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az nem alkalmazható analógia útján, ha a vámtartozás e kódex 77. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően a feldolgozott termékek szabad forgalomba bocsátását követően keletkezett.
A költségekről
70
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Törvényszék elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (előzetes döntéshozatali tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendelet 84. cikke (1) bekezdése b) pontjának ötödik franciabekezdésével összefüggésben értelmezett 85. cikkét úgy kell értelmezni, hogy olyan helyzetben, amikor egy olyan személy, akinek részére egy tagállam passzív feldolgozási eljárásra vonatkozó engedélyt adott ki, a valamely harmadik országban feldolgozásra szánt uniós árukat olyan másik tagállam vámhivatalánál jelenti be kivitelre, amely előzetesen nem adta hozzájárulását ezen engedélyhez, és amelyet ebben az engedélyben nem tüntettek fel vámeljárás alá vonást végző vámhivatalként, e rendelkezés kizárja az említett rendelet 145. cikkének (1) bekezdése szerinti, a passzív feldolgozásnak való alávetésen alapuló részleges behozatali vámmentességet.
Az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9‑i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 211. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy olyan helyzetben, amikor a valamely harmadik országban feldolgozásra szánt uniós árukat olyan vámhivatalnál jelentik be kivitelre, amelyet a passzív feldolgozásra vonatkozó engedélyben nem tüntettek fel vámeljárás alá vonást végző vámhivatalként, e rendelkezés kizárja az e rendelet 259. cikkének (1) bekezdése szerinti, a passzív feldolgozásnak való alávetésen alapuló részleges behozatali vámmentességet.
2)
A 952/2013 rendelet 86. cikkének (6) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az nem alkalmazható analógia útján, ha a vámtartozás e kódex 77. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően a feldolgozott termékek szabad forgalomba bocsátását követően keletkezett.
Papasavvas
Pynnä
Laitenberger
Hesse
Dimitrakopoulos
Luxembourgban, a 2026. április 15‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.