62023TJ0158
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (negyedik tanács)
2024. december 4. (
*1
)
[A 2024. december 19‑i végzéssel kijavított szöveg]
„Közszolgálat – Tisztviselők – Értékelés – Értékelő jelentés – 2021. évi értékelési időszak – Az eljárás szabályossága – A pártatlanság elve”
A T‑158/23. sz. ügyben,
Jean‑Marc Colombani (lakóhelye: Auderghem [Belgium], képviseli: N. de Montigny ügyvéd)
felperes
az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) (képviselik: R. Coesme, R. Spáč és S. Falek, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
A TÖRVÉNYSZÉK (negyedik tanács),
tagjai: R. da Silva Passos elnök, I. Reine (előadó) és T. Pynnä bírák,
hivatalvezető: H. Eriksson tanácsos,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
tekintettel a 2024. május 2‑i tárgyalásra,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az EUMSZ 270. cikken alapuló keresetében a felperes Jean‑Marc Colombani azt kéri, hogy a Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a rá vonatkozó 2021. évi értékelő jelentést (a továbbiakban: vitatott értékelő jelentés).
A jogvita előzményei
2
A felperes az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) AD 14 besorolási fokozatú tisztviselője. 1990. május 1‑jén lépett az Európai Bizottság szolgálatába.
3
A felperes 2011. január 1. óta különféle álláshelyeket töltött be az EKSZ‑nél. 2011. június 22. és 2016. május 31. között az EKSZ ügyvezető főtitkárának asszisztensi feladatait látta el, majd 2016. június 1‑jétől 2016. december 31‑ig tanácsadói feladatot látott el a Főtitkárságon. Az EKSZ új főtitkárának 2017. január 1‑jei kinevezését követően őt az EKSZ három főtitkárhelyettesének egyikébe tanácsadóként osztották be. 2020. május 1‑jén a felperes közvetlen felettesét leváltották.
4
2021. február 18‑án a felperes az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzatának (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) 24. cikke alapján segítségnyújtás iránti kérelmet nyújtott be a vele szemben elkövetett, négy személynek és különösen a közvetlen felettesének felrótt állítólagos lelki zaklatás miatt. A 2021. június 15‑i határozattal e kérelmet két érintett személy cselekményeire vonatkozó részében elutasították. Ugyanakkor az EKSZ úgy határozott, hogy igazgatási vizsgálatot indít a felperes közvetlen felettese és egy másik személy tekintetében.
5
A 2021. évre vonatkozó értékelési eljárást 2022. február 2‑án indították meg. Önértékelésében a felperes megemlítette a közvetlen felettesével szembeni, lelki zaklatás miatti segítségnyújtás iránti kérelmet.
6
A felperes a felettesének hivatalához címzett e‑mailben kifejezte kételyeit a személyzeti szabályzat 11a. cikke értelmében vett összeférhetetlenség fennállásával kapcsolatban abban az esetben, ha az említett felettes vezetné az értékelési eljárást.
7
A felperes 2021. évi értékelési időszakára vonatkozó megbeszélésre 2022. május 6‑án telefonon került sor a felperes közvetlen felettesével.
8
2022. június 2‑án a felperes felettese értékelőként eljárva aláírta a felperes értékelő jelentését. E jelentésben a felperes teljesítményét kielégítőnek találták. A teljesítményre vonatkozó rovatban azonban a következő értékelés szerepelt.
„Jean‑Marc Colombani 2021 áprilisában új referenciaértékeket fogadott el, amelyek különösen a következő prioritásokat fedik le: 1/ polgári‑katonai együttműködés 2/ az indo‑csendes‑óceáni térség 3/ stratégiai monitoring a Stratégiai Iránytűre összpontosítva […] Jean‑Marc sajnálatos módon nem követte nyomon a harmadik prioritást. Az Iránytűvel kapcsolatos stratégiai monitoringmunka – tekintettel a nyilvános vitákkal és a kutatóközpontok eredményeivel fennálló átjárhatóságára – hasznos segítséget jelentett volna a tagállamokkal folytatott külön tárgyalásokon.”
9
Ugyanezen a napon a felperes fellebbezett az értékelése ellen, és kérte, hogy az őt érintő értékelési eljárást függesszék fel mindaddig, amíg az állítólagos zaklatás tényeivel kapcsolatban többek között a közvetlen felettese ellen indított igazgatási vizsgálatok le nem zárulnak. A felperes kétségbe vonta közvetlen felettesének mint értékelőnek a pártatlanságát azzal az indokkal, hogy közvetlen felettese ellen ilyen vizsgálat indult.
10
A felperessel 2022. június 28‑án folytatott megbeszélést követően az EKSZ főtitkára fellebbviteli értékelőként megerősítette a felperes közvetlen felettese által 2022. július 13‑án készített értékelést.
11
2022. augusztus 19‑én a felperes a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdése alapján panaszt nyújtott be a vitatott értékelő jelentéssel szemben.
12
2022. október 25‑én az EKSZ munkaszerződés megkötésére jogosult hatósága úgy határozott, hogy további intézkedés nélkül lezárja a felperes közvetlen felettesét érintő állítólagos lelki zaklatás miatt indított igazgatási vizsgálatot.
13
2022. december 20‑án elfogadták a felperes panaszát elutasító határozatot.
A felek kérelmei
14
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
semmisítse meg a vitatott értékelő jelentést;
–
amennyiben az szükséges, semmisítse meg a panaszt elutasító határozatot;
–
az EKSZ‑t kötelezze a költségek viselésére.
15
Az EKSZ azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
utasítsa el a keresetet;
–
a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A jogkérdésről
A kereset tárgyáról
16
Második kereseti kérelmével a felperes – amennyiben szükséges – a panaszt elutasító határozat megsemmisítését kéri.
17
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint abban az esetben, ha a panaszt elutasító határozat nem rendelkezik önálló tartalommal, a formálisan e határozat ellen irányuló kérelmek azon aktusnak a Törvényszék előtti megtámadását eredményezik, amellyel szemben a panaszt benyújtották (lásd: 2017. december 14‑iRL kontra az Európai Unió Bírósága ítélet, T‑21/17, EU:T:2017:907, 26. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
18
A jelen ügyben a panaszt elutasító határozat nem rendelkezik önálló tartalommal, mivel csupán megerősíti a vitatott értékelő jelentést, és a felperes vele szembeni kifogásaira válaszolva pontosítja az EKSZ indokolását. E határozat ugyanis megerősíti egyrészt – a fellebbviteli értékelőhöz hasonlóan – a felperes értékelője részrehajlásának és összeférhetetlenségének hiányát, valamint a fellebbezési eljárás érvényességét, másrészt pedig a felperes 2021. évi teljesítménye szintjének értékelését.
19
Ennélfogva úgy kell tekinteni, hogy a kereset a vitatott értékelő jelentés ellen irányul, amelynek jogszerűségét a panaszt elutasító határozatban szereplő indokolás figyelembevételével kell megvizsgálni (lásd ebben az értelemben: 2022. november 9‑iQM kontra Europol ítélet, T‑164/21, EU:T:2022:695, 40. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Az ügy érdeméről
20
Keresetének alátámasztására a felperes két jogalapra hivatkozik, amelyek közül az elsőt az értékelési eljárásra alkalmazandó szabályok megsértésére, a személyzeti szabályzat 11a., 12a. és 24. cikkének megsértésére, valamint az értékelő objektivitásának és pártatlanságának hiányára, a másodikat pedig nyilvánvaló értékelési hibára és hatáskörrel való visszaélésre alapítja.
21
Az első jogalapot illetően előzetesen meg kell állapítani, hogy a személyzeti szabályzat 24. cikke az adminisztrációnak a többek között lelki zaklatás által érintett tisztviselőivel és alkalmazottaival szemben fennálló segítségnyújtási kötelezettségére vonatkozik. Márpedig a jelen kereset tárgya a vitatott értékelő jelentés megsemmisítése iránti kérelemre korlátozódik. Ebből következik, hogy a jelen keresetnek nem tárgya a felperes által benyújtott segítségnyújtás iránti kérelemmel kapcsolatos jogi aktus megsemmisítése iránti kérelem. Következésképpen az e rendelkezésre való hivatkozást mint hatástalant el kell utasítani.
22
Ennek pontosítását követően a jelen jogalap két részre oszlik, amelyek közül az első a felperes értékelője objektivitásának és pártatlanságának hiányán, a második pedig az értékelési eljárásra alkalmazandó szabályok megsértésén alapul.
23
Az első jogalap első része keretében a felperes emlékeztet arra, hogy a vitatott értékelő jelentés elkészítésekor nemcsak segítségnyújtás iránti kérelmet nyújtott be a közvetlen felettese által állítólagosan elkövetett zaklatás tényeivel kapcsolatban, hanem az adminisztráció úgy határozott, hogy igazgatási vizsgálatot indít ez utóbbival szemben, amely az említett jelentés elfogadásának időpontjában még nem zárult le. Ebben az összefüggésben valószínűtlen lett volna, hogy az említett vizsgálattal érintett közvetlen felettese semleges és pártatlan marad a felperessel szemben.
24
A felperes azt állítja, hogy a közvetlen felettesével folytatott értékelő beszélgetés során e közvetlen felettes felrótta neki, hogy eljárást indított vele szemben. Így az EKSZ‑nek meg kellett volna állapítania, hogy a felperes közvetlen felettese sem objektív, sem szubjektív módon nem volt pártatlan vele szemben, és a 2021. évi értékelési időszakra másik értékelőt kellett volna kineveznie, amint azt az EKSZ főtitkárának a tisztviselőkre és ideiglenes alkalmazottakra vonatkozó értékelő jelentésekről szóló, a személyzeti szabályzat 43. cikkére és 44. cikkének (1) bekezdésére vonatkozó általános végrehajtási rendelkezések elfogadásáról szóló, 2022. január 24‑i ADMIN(2022) 3 határozata lehetővé teszi.
25
A felperes úgy véli, hogy az EKSZ‑nek nem kellett volna a szokásos módon folytatnia az értékelési eljárást, és másik értékelőt is kijelölhetett volna, vagy felfüggeszthette volna az értékelési eljárást.
26
A felperes arra a következtetésre jut, hogy közvetlen felettese a személyzeti szabályzat 11a. cikke értelmében vett összeférhetetlenségi helyzetben volt.
27
Az EKSZ azt állítja, hogy az ítélkezési gyakorlatnak megfelelően az a tény, hogy a felperes által benyújtott segítségnyújtás iránti kérelem elbírálására és az ahhoz kapcsolódó igazgatási vizsgálatra az értékelési eljárás során került sor, nem jelenti azt, hogy a felperes közvetlen felettese részrehajló volt, vagy összeférhetetlenségi helyzetben volt. Így a felperes felettesének az értékelői feladatai alóli felmentése vagy az értékelési eljárás felfüggesztése sértette volna a pártatlanság és az ártatlanság vélelmét, és előrevetítette volna a felperes segítségnyújtás iránti kérelme folytán indított vizsgálat eredményeit. Ráadásul az értékelési eljárás felfüggesztése az ítélkezési gyakorlatra, valamint a személyzeti szabályzat és az ADMIN(2022)3 határozat alkalmazandó szabályaira tekintettel nincs előírva, és nem is megfelelő.
28
Az EKSZ megjegyzi, hogy mindenesetre a felperes közvetlen felettese elleni igazgatási vizsgálat nem állapította meg az általa megfogalmazott, lelki zaklatásra vonatkozó állítások valóságtartalmát.
29
Az EKSZ ebből azt a következtetést vonja le, hogy a felperesnek a közvetlen felettese által a szóban forgó értékelési eljárás keretében végzett értékelése nem minősül a pártatlanság követelménye megsértésének, és nem hozza a felperes felettesét összeférhetetlenségi helyzetbe, ami a vitatott értékelő jelentésben megfogalmazott értékeléseiből is következik. A felperes ugyanis az elbírálás alatt álló segítségnyújtás iránti kérelem és a felperes felettesére vonatkozó igazgatási vizsgálat fennállásán kívül semmilyen más olyan körülményre nem hivatkozik, amely a pártatlanság követelményének és a személyzeti szabályzat 11a. cikkében előírt kötelezettségeknek a megsértésére utalna. A felperes vagy az igazgatási vizsgálat során elutasított tényekre, vagy felettesének olyan magatartására hivatkozik, amelyet nem támasztott alá.
30
A jelen ügyben mindjárt az elején emlékeztetni kell arra, hogy az összeférhetetlenség a részrehajlásnak csupán egy változata, mivel a pártatlanság követelménye minden olyan körülményre kiterjed, amelyet a tisztviselőnek vagy alkalmazottnak, akinek egy ügyben állást kell foglalnia, észszerűen úgy kell tekintenie, mint amely harmadik személyek szemében alkalmasnak tűnhet a függetlenségének befolyásolására (lásd: 2021. február 10‑iSpadafora kontra Bizottság ítélet, T‑130/19, nem tették közzé, EU:T:2021:74, 99. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a tisztviselők pártatlansági kötelezettségét a személyzeti szabályzat 11. cikkének első bekezdése szabályozza, amelynek értelmében a tisztviselő a rábízott feladatokat tárgyilagosan és pártatlanul végzi.
32
Azt is meg kell állapítani, hogy az Európai Unió intézményei, szervei és hivatalai kötelesek tiszteletben tartani az uniós jog által biztosított alapvető jogokat, köztük az Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. cikkében biztosított, megfelelő ügyintézéshez való jogot (lásd: 2019. december 3‑iPethke kontra EUIPO ítélet, T‑808/17, EU:T:2019:832, 43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
33
A Charta 41. cikkének (1) bekezdése kimondja többek között azt, hogy mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit az Unió intézményei, szervei és hivatalai részrehajlás nélkül intézzék.
34
Az állandó ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy az Unió intézményeinek, szerveinek és hivatalainak a pártatlanság követelménye mindkét alkotóelemének meg kell felelniük: egyrészt a szubjektív pártatlanság, amelynek értelmében az érintett intézmény egyik tagja sem mutathat elfogultságot vagy személyes előítéletet, másrészt pedig az objektív pártatlanság, amelynek megfelelően ezen intézménynek megfelelő biztosítékokat kell nyújtania az esetleges előítéletekkel kapcsolatos minden jogos kétely kizárására (lásd: 2021. február 25‑iDalli kontra Bizottság ítélet, C‑615/19 P, EU:C:2021:133, 112. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). E tekintetben a Bíróság pontosította, hogy annak bizonyításához, hogy a közigazgatási eljárás szervezése nem nyújt elegendő biztosítékot az esetleges előítéletekkel kapcsolatos minden jogos kétség kizárására, nem szükséges bizonyítani a pártatlanság hiányának fennállását. Elegendő, ha e tekintetben jogos kétség áll fenn, és azt nem lehet eloszlatni (2019. március 27‑iAugust Wolff és Remedia kontra Bizottság ítélet, C‑680/16 P, EU:C:2019:257, 37. pont; 2021. október 21‑iParlament kontra UZ ítélet, C‑894/19 P, EU:C:2021:863, 54. pont).
35
Az első jogalap első részét e megfontolásokra tekintettel kell megvizsgálni.
36
[A 2024. december 19‑i végzéssel kijavítva] A jelen ügyben a felperes felveti az értékelőként eljáró közvetlen felettese mind szubjektív, mind objektív pártatlanságának hiányát.
37
Ami különösen a közvetlen felettesének objektív pártatlanságát illeti, a felperes az értékelési eljárás időpontjában az e felettessel szemben még folyamatban lévő igazgatási vizsgálatra támaszkodik.
38
E tekintetben, amint arra az EKSZ rámutat, az állandó ítélkezési gyakorlatnak megfelelően, ha valamely intézmény kinevezésre jogosult hatóságához a személyzeti szabályzat 90. cikkének (1) bekezdése alapján az említett személyzeti szabályzat 24. cikke szerinti segítségnyújtás iránti kérelmet nyújtanak be, e hatóságnak többek között akkor kell igazgatási vizsgálatot lefolytatnia, ha az intézményétől védelmet kérő tisztviselő bizonyítékkezdeményt nyújt be az állítása szerint vele szemben elkövetett támadások valódiságáról, a panasz alapjául szolgáló tényeknek a panaszossal együttműködésben történő megállapítása érdekében (2017. április 24‑iHF kontra Parlament ítélet, T‑570/16, EU:T:2017:283, 46. pont; 2018. július 13‑iCurto kontra Parlament ítélet, T‑275/17, EU:T:2018:479, 97. pont).
39
Ennélfogva az EKSZ 2021. június 15‑én, amikor úgy határozott, hogy a felperes közvetlen felettese tekintetében megindítja az igazgatási vizsgálatot, úgy ítélte meg, hogy a felperes bizonyítékkezdeményt szolgáltatott a felettesével szemben.
40
Márpedig az ilyen helyzet harmadik személyek szemében jogos kételyt kelthet a felperes közvetlen felettese részéről a felperes értékelőjeként őt megillető feladatok gyakorlása keretében fennálló esetleges előítéletet illetően.
41
[A 2024. december 19‑i végzéssel kijavítva] A jelen ügyben szereplőkhöz hasonló körülmények között az EKSZ nem hivatkozhat a pártatlanság vélelmére a felperes közvetlen felettese javára. Nem hivatkozhat továbbá arra az ítélkezési gyakorlatra sem, amely szerint az a tény, hogy a tisztviselő zaklatás miatt panaszt nyújtott be azon tisztviselővel szemben, akinek értékelnie kell szakmai teljesítményét, önmagában nem kérdőjelezheti meg a panasszal érintett személy pártatlanságát (lásd: 2018. november 8‑iQB kontra EKB ítélet, T‑827/16, EU:T:2018:756, 94. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; a Törvényszék 2021. október 20‑i ítélete, ZU kontra Bizottság, T‑671/18 és T‑140/19, nem tették közzé, EU:T:2021:715, 207. pont). Amint ugyanis a fenti 34. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlatból kitűnik, az objektív pártatlansági kötelezettség megsértése esetén nem szükséges bizonyítani a pártatlanság hiányának fennállását. Elegendő, hogy az e tekintetben fennálló jogos kételyt ne lehessen eloszlatni. Ennélfogva a felperes közvetlen felettese szubjektív pártatlansága fennállásának bizonyítására irányuló érveknek nem lehet helyt adni. Ráadásul a jelen ügyben a felperes panaszának benyújtásán kívül az EKSZ igazgatási vizsgálatot is indított.
42
[A 2024. december 19‑i végzéssel kijavítva] Amint az a fenti 4. pontból kitűnik, a felperes 2021. február 18‑án nyújtotta be a személyzeti szabályzat 24. cikkén alapuló segítségnyújtás iránti kérelmét. Márpedig, amint az a fenti 5. pontban megállapításra került, a felperes 2021. évi teljesítménye szintjének értékelésére irányuló eljárást 2022. február 2‑án, vagyis majdnem egy évvel az említett kérelem benyújtását követően indították meg. Ezenfelül az igazgatási vizsgálatot 2021. június 15‑én indították meg a felperes közvetlen felettesét érintő állítólagos lelki zaklatás miatt. Ennélfogva az EKSZ elegendő idővel rendelkezett ahhoz, hogy megtegye a megfelelő intézkedéseket annak érdekében, hogy elkerülje az objektív pártatlanság hiányának kockázatát a felperes közvetlen felettese tekintetében, ez utóbbi értékelői minőségében.
43
Ezenkívül a felperes és felettese mint értékelő közötti megbeszélés időpontjában, azaz 2022. május 6‑án, amely megelőzte az értékelő jelentést, valamint abban az időpontban, amikor e jelentést a felettese aláírta, azaz 2022. június 2‑án, a fenti 42. pontban említett igazgatási vizsgálat eredménye még nem volt ismert, mivel e vizsgálatot csak 2022. október 25‑én zárták le (lásd a fenti 12. pontot). Igaz, hogy az említett igazgatási vizsgálatot további intézkedés nélkül lezárták, de a vizsgálat kimenetele az értékelés időpontjában még nem volt ismert.
44
Ilyen körülmények között a felperes megalapozottan állítja, hogy az EKSZ nem oly módon szervezte meg a 2021‑es pénzügyi évre vonatkozó értékelési eljárást, hogy elegendő garanciát nyújtson számára az értékelő objektív pártatlanságát illetően.
45
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint azonban valamely eljárási szabálytalanság akkor igazolhatja valamely aktus megsemmisítését, ha e szabálytalanság hiányában az eljárás eltérő eredményre vezethetett volna (lásd: 2021. október 20‑iKerstens kontra Bizottság ítélet, T‑220/20, EU:T:2021:716, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
46
E vizsgálat keretében az ügy összes körülményét figyelembe kell venni, különösen a kifogások jellegét és az elkövetett eljárási szabálytalanságoknak az alkalmazottat megillető garanciákhoz képest fennálló terjedelmét (lásd: 2021. október 20‑iKerstens kontra Bizottság ítélet, T‑220/20, EU:T:2021:716, 45. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
47
A jelen ügyben a megállapított szabálytalanság, vagyis a felperes közvetlen felettese mint értékelő részéről fennálló objektív pártatlanság hiánya a fenti 45. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében azt jelenti, hogy a felperes közvetlen felettese nem felel meg az értékelői szerep betöltéséhez szükséges pártatlansági kritériumnak. Ugyanis, amint az a fenti 40. pontból kitűnik, a felperes teljesítményének közvetlen felettese általi, a felperessel szembeni állítólagos lelki zaklatásra vonatkozó eljárás befejezése előtti értékelése jogos kétséget ébreszthetett harmadik személyekben az esetleges előítéletet illetően.
48
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az ítélkezési gyakorlat szerint az értékelők a lehető legszélesebb mérlegelési jogkörrel rendelkeznek az általuk értékelendő személyek munkájának értékelése során, és nem a bíróság feladata ezen, összetett értékítéleteket tartalmazó értékelés megalapozottságának felülvizsgálata, amely értékelések jellegüknél fogva nem képezhetik objektív vizsgálat tárgyát, kivéve a nyilvánvaló hiba esetét (lásd: 2020. szeptember 23‑iVE kontra ESMA ítélet, T‑77/18 és T‑567/18, nem tették közzé, EU:T:2020:420, 90. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; a Törvényszék 2022. július 13‑i ítélete, TL kontra Bizottság, T‑677/21, nem tették közzé, EU:T:2022:456, 38. pont).
49
E körülmények között, tekintettel arra a széles mérlegelési jogkörre, amellyel az értékelők rendelkeznek, nem zárható ki, hogy a szóban forgó értékelési eljárás eltérő eredményre vezethetett volna a megállapított szabálytalanság, vagyis a felperes közvetlen felettese mint értékelő objektív pártatlanságának hiánya hiányában, különösen akkor, ha a felperes értékelői feladatait más személy látta volna el.
50
A fentiekre tekintettel az első jogalap első részének helyt kell adni.
51
Következésképpen meg kell semmisíteni a vitatott értékelő jelentést, anélkül hogy meg kellene vizsgálni a felperes által hivatkozott első jogalap második részét és a második jogalapot, valamint az EKSZ által a Törvényszék pervezető intézkedéseire adott válaszában előterjesztett bizonyítékok elfogadhatóságát.
A költségekről
52
A Törvényszék eljárási szabályzata 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
53
Mivel az EKSZ pervesztes lett, a felperes kérelmeinek megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (negyedik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Törvényszék Jean‑Marc Colombani 2021. évre vonatkozó értékelő jelentését megsemmisíti.
2)
A Törvényszék az Európai Külügyi Szolgálatot (EKSZ) kötelezi a költségek viselésére.
da Silva Passos
Reine
Pynnä
Kihirdetve Luxembourgban, a 2024. december 4‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: francia.