62021CC0205
GIOVANNI PITRUZZELLA
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2022. június 30. (
1
)
C‑205/21. sz. ügy
V. S.
ellen folytatott büntetőeljárás;
a Ministerstvo na vatreshnite raboti, Glavna direktsia za borba s organiziranata prestapnost
részvételével
(a Spetsializiran nakazatelen sad [szakosított büntetőbíróság, Bulgária] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – A természetes személyek védelme a személyes adatok kezelése vonatkozásában – (EU) 2016/680 irányelv – Gyanúsított – Személyes adatok rendőrségi nyilvántartásba vétele – Különleges adatok – Biometrikus és genetikai adatok – Kényszer alkalmazásával történő végrehajtás – A bűncselekmények megelőzésére és felderítésére irányuló cél – Folyamatban lévő büntetőeljárás – A korábbi nyomozások során gyűjtött személyes adatokkal történő összehasonlítás – Hatékony bírói jogvédelem – Adatkezelés – Elvek – Adattakarékosság – Feltétlen szükségesség”
1.
Amikor a bűnüldözés céljára használják fel, a technológiai fejlődés egyszerre tűnik vonzónak és az alapvető jogokat érintő fenyegetésnek. (
2
) A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem ismét alkalmat kínál a Bíróságnak arra, hogy egy, a személyes adatok védelmére irányuló uniós jogi eszközt az olyan büntetőpolitika korlátjaként értelmezze, amely a teljes hatékonyság célkitűzésére irányul, miközben a jogállamiság által szabályozott demokratikus társadalomnak paradox módon egyfajta erényt kell kovácsolnia az ilyen politika tévedhetetlenségének hiányából. A jelen ügy a személyes adatok védelme területén egyfajta eltérésnek tekinthető attól az elvtől, amely szerint jobb, ha egy bűnöst mentünk fel, mintha egy ártatlant ítélnénk el. (
3
)
I. A jogi háttér
A.
A 2016/680 irányelv
2.
A személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából végzett kezelése tekintetében a természetes személyek védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 2008/977/IB tanácsi kerethatározat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27‑i (EU) 2016/680 európai parlamenti és tanácsi irányelv (
4
) (a továbbiakban: 2016/680 irányelv) 4. cikke a személyes adatok kezelésére vonatkozó elvekre vonatkozik. E cikk a következőképpen szól:
„(1)   A tagállamok előírják, hogy a személyes adatok:
a)
kezelését jogszerűen és tisztességesen kell végezni;
b)
gyűjtése csak meghatározott, egyértelmű és jogszerű célból történjen, és azokat ne kezeljék ezekkel a célokkal össze nem egyeztethető módon;
c)
az adatkezelés céljai szempontjából megfelelőek és relevánsak kell, hogy legyenek, és szükségesre kell korlátozódniuk;
[…]”
3.
A 2016/680 irányelv 6. cikkének a) pontja a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok előírják az adatkezelő számára, hogy adott esetben és amennyire lehetséges, tegyen világos különbséget az érintettek különböző kategóriáinak személyes adatai között az alábbiak szerint:
a)
olyan személyek, akik tekintetében alapos okkal feltételezhető, hogy bűncselekményt követtek el vagy készülnek elkövetni”.
4.
A 2016/680 irányelv 8. cikke az adatkezelés jogszerűségére vonatkozik, és a következőképpen szól:
„(1)   A tagállamok biztosítják, hogy az adatkezelés csak akkor és kizárólag annyiban legyen jogszerű, ha és amennyiben olyan feladat ellátásához szükséges, amelyet valamely illetékes hatóság az 1. cikk (1) bekezdésében meghatározott célokból végez, és uniós vagy tagállami jog alapján történik.
(2)   Az ezen irányelv hatálya alá tartozó adatkezelést szabályozó tagállami jogban rendelkezni kell legalább az adatkezelés célkitűzéseiről, a kezelendő személyes adatokról és az adatkezelés céljairól.”
5.
A 2016/680 irányelv 10. cikke előírja:
„A faji vagy etnikai származásra, politikai véleményre, vallási vagy világnézeti meggyőződésre vagy szakszervezeti tagságra utaló személyes adatok, valamint a genetikai adatok, a természetes személyek egyedi azonosítását célzó biometrikus adatok, az egészségügyi adatok és a természetes személyek szexuális életére vagy szexuális irányultságára vonatkozó személyes adatok kezelése csak akkor megengedett, az érintettek jogaira és szabadságaira vonatkozó megfelelő garanciák mellett, ha arra feltétlenül szükség van és:
a)
az uniós vagy tagállami jog lehetővé teszi;
b)
az érintett vagy más természetes személy létfontosságú érdekeinek védelmét szolgálja; vagy
c)
az ilyen adatkezelés olyan adatokra vonatkozik, amelyeket az érintett kifejezetten nyilvánosságra hozott.”
B.
A bolgár jog
6.
A zakon sa Ministerstvo na vatreshnite raboti (
5
) (a belügyminisztériumról szóló törvény, a továbbiakban: ZMVR) 68. cikkének szövege a következő:
„(1)   A rendőri hatóságok rendőrségi nyilvántartásba veszik azokat a személyeket, akiket szándékosan elkövetett, közvádra üldözendő bűncselekmény elkövetésével gyanúsítanak. Az előzetes eljárást folytató hatóságok kötelesek megtenni a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a rendőri hatóságok elvégezzék a nyilvántartásba vételt.
(2)   A rendőrségi nyilvántartás az (1) bekezdés szerinti személyek személyes adatai kezelésének egyik kategóriáját képezi, amely a jelen törvény feltételei szerint történik.
(3)   A rendőri hatóságok a rendőrségi nyilvántartásba vétel céljából:
1.
gyűjtik a zakon za balgaskite lichni dokumenti[ (
6
)] 18. cikkében megjelölt személyes adatokat;
2.
leveszik a személyek ujjlenyomatait és fényképet készítenek róluk;
3.
mintákat vesznek a személyek DNS‑profiljának rögzítése érdekében.
(4)   A személy hozzájárulása nem szükséges a (3) bekezdés 1. pontjában hivatkozott tevékenységek végzéséhez.
(5)   A személyek kötelesek együttműködni, nem gátolhatják és nem akadályozhatják a (3) bekezdésben hivatkozott tevékenységek rendőri hatóságok általi gyakorlását. Ha a személy megtagadja az együttműködést, a (3) bekezdés 2. és 3. pontjában hivatkozott tevékenységeket kényszerrel végzik a gyanúsítás tárgyát képező, közvádra üldözendő bűncselekmény tekintetében hatáskörrel és illetékességgel rendelkező elsőfokú bíróság bírájának engedélyével.
(6)   A rendőrségi nyilvántartásba vételt a személyes adatok kezelőjének vagy az általa felhatalmazott tisztviselőknek hivatalból vagy a nyilvántartásba vett személy indokolt írásbeli kérelmére meg kell szüntetni, ha:
1.
a nyilvántartásba vételre a törvény megsértésével került sor;
2.
a büntetőeljárást a [nakazartelno-protsesualen kodeks (büntetőeljárásról szóló törvény; a továbbiakban: NPK)] 24. cikkének (3) bekezdésében említett eseteken kívül megszüntették;
3.
a büntetőeljárás jogerős felmentő határozattal ért véget;
4.
a személy büntetőjogi felelősségét nem állapították meg, és vele szemben közigazgatási szankciót szabtak ki;
5.
a személy elhunyt, ebben az esetben a kérelmet az örökösei is előterjeszthetik.
(7)   A rendőrségi nyilvántartásba vétel végrehajtásának és megszüntetésének részletes szabályait minisztertanácsi rendelet határozza meg.”
7.
A naredba za reda za izvarshvane i snemane na politseyska registratsia (
7
) (a rendőrségi nyilvántartásba vétel végrehajtása részletes szabályainak megállapításáról szóló rendelet, a továbbiakban: NRISPR) 2. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy „[a] rendőrségi nyilvántartásba vétel olyan személyesadat‑kezelési tevékenység, amelyet [a ZMVR] feltételei szerint a nemzetbiztonság védelme és a bűnözés elleni küzdelem és a közrend fenntartása céljából végeznek”.
II. Az alapeljárás, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések és a Bíróság előtti eljárás
8.
Két gazdasági társaság adótartozásának megállapításával és megfizetésével kapcsolatos csalás miatt büntetőeljárás indult V. S. ellen. 2021. március 1‑jén V. S.‑t haszonszerzés céljából létrehozott bűnszervezetben való részvétellel gyanúsították meg. A gyanúsítottá nyilvánító végzést 2021. március 15‑én kézbesítették V. S.‑nek. Ugyanezen a napon felhívták, hogy rendőrségi nyilvántartásba vétel céljából működjön együtt az ujjnyomatvételben, (
8
) arcképmásának rögzítésében (
9
), illetve a DNS‑profil meghatározásához szükséges mintavételben. Mivel ezt megtagadta, egy formanyomtatvány kitöltésével nyilatkozott arról, hogy tájékoztatták e nyilvántartásba vétel végrehajtására vonatkozó jogalap fennállásáról, de nem egyezik bele a mintavételbe és az őt érintő nyilvántartásba vételbe.
9.
2021. március 24‑én a Ministerstvo na vatreshnite raboti, Glavna direktsia za borba s organiziranata prestapnost (belügyminisztérium, szervezett bűnözés elleni küzdelemért felelős főigazgatósága, Bulgária) igazgatóhelyettese a kérdést előterjesztő bírósághoz, a Spetsializiran nakazatelen sadhoz (szakosított büntetőbíróság, Bulgária) fordult annak érdekében, hogy engedélyezze azon rendőrségi nyilvántartásba vétel kényszer alkalmazásával történő végrehajtását, amelynek V. S. nem hajlandó magát alávetni.
10.
A kérelem említést tesz a V. S. ellen folyamatban lévő büntetőeljárásról, valamint arról, hogy bűnösségére vonatkozóan elegendő bizonyíték áll rendelkezésre. Abban az is szerepel, hogy V. S.‑t azért vonták hivatalosan eljárás alá, mert bűncselekményt követett el, és hogy megtagadta ujjnyomatának és arcképmásának rögzítését, valamint a DNS‑profil meghatározásához szükséges mintavételt. A kérelemhez csak két fénymásolatot csatoltak: a gyanúsítottá nyilvánító végzését és azon nyilatkozatét, amellyel V. S. megtagadta a rendőrségi nyilvántartásba vételhez való hozzájárulását. Az ügy egyéb iratait nem küldték meg a kérdést előterjesztő bíróságnak.
11.
Először is a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a 2016/680 irányelv 10. cikkét, amely bizonyos feltételek mellett engedélyezi a biometrikus és genetikai adatok kezelését, megfelelően ültették‑e át a bolgár jogba. E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a rendőrségi nyilvántartásba vételt szabályozó rendelkezések kizárólag az (EU) 2016/679 rendeletre, (
10
) nem pedig a 2016/680 irányelvre hivatkoznak. Márpedig megállapítja, hogy 2. cikke (2) bekezdésének d) pontja értelmében az általános adatvédelmi rendelet nem alkalmazandó a személyes adatok illetékes hatóságok által bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése vagy vádeljárás lefolytatása érdekében végzett kezelésére, mivel a 2016/680 irányelv az, amely 1. cikke (1) bekezdésének megfelelően szabályozza az ilyen adatkezelést.
12.
Másodszor, abban az esetben, ha úgy kellene tekinteni, hogy a 2016/680 irányelv 10. cikkét helyesen ültették át a nemzeti jogba, vagy e jogban létezik érvényes jogalap a biometrikus és genetikai adatok kezelésére, a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy teljesül‑e az ezen irányelv 10. cikkének a) pontjában foglalt azon követelmény, amely szerint az ilyen adatkezelést az uniós jognak vagy valamely tagállam jogának kell lehetővé tennie, annak ellenére, hogy a nemzeti jog alkalmazandó rendelkezései között ellentmondás áll fenn.
13.
Harmadszor, a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a 2016/680 irányelv 6. cikkének a) pontja értelmében a bűncselekmények elleni küzdelem céljából kezelhetők azon személyek személyes adatai, akik tekintetében alapos okkal feltételezhető, hogy bűncselekményt követtek el. Egyébiránt rámutat, hogy ezen irányelv (31) preambulumbekezdésének harmadik mondata kimondja, hogy azon személyek személyes adatainak kezelése, akiket bűncselekmény elkövetésével gyanúsítanak, anélkül hogy elítélték volna őket, nem akadályozhatja meg az ártatlanság vélelméhez való jog alkalmazását. Az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 48. cikke tehát álláspontja szerint alkalmazandó.
14.
Márpedig egyrészt a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy az NPK 219. cikkének (1) bekezdése értelmében elengedhetetlen, hogy „elegendő bizonyíték áll[jon] rendelkezésre valamely meghatározott személy bűnösségére vonatkozóan”. A kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy ez a kritérium megfelel‑e a 2016/680 irányelv 6. cikkének a) pontjában szereplő „alapos okkal feltételezhető, hogy bűncselekményt követtek el” kritériumnak. A kérdést előterjesztő bíróság inkább azon a véleményen van, hogy a biometrikus és genetikai adatok kezeléséhez szilárdabb bizonyítékokra van szükség azoknál, amelyek a nemzeti jog alapján valamely személy gyanúsításának hivatalos közléséhez szükségesek, mivel a gyanúsítás közlése arra szolgál, hogy az adott személyt tájékoztassák a vele szemben fennálló gyanúról, és lehetőséget biztosítsanak számára arra, hogy megvédje magát.
15.
Másrészt a kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy a ZMVR 68. cikke nem írja elő, hogy a rendőrségi nyilvántartásba vétel kényszer alkalmazásával történő végrehajtására irányuló eljárás keretében az eljáró bíróság bármilyen felülvizsgálatot gyakorolhatna a 2016/680 irányelv 6. cikkének a) pontja értelmében vett alapos ok fennállását illetően, mivel elegendő pusztán annak megállapítása, hogy az érintettet szándékosan elkövetett, közvádra üldözendő bűncselekménnyel gyanúsítják. Így nem rendelkezik hatáskörrel annak értékelésére, hogy elegendő vagy komoly bizonyíték áll‑e rendelkezésre a gyanúsítottá nyilvánításhoz, és a gyakorlatban nem képes elvégezni ezt az értékelést, mivel csak a gyanúsítottá nyilvánító végzés és a rendőrségi nyilvántartásba vételt megtagadó nyilatkozat másolatai állnak a rendelkezésére. A kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy ilyen körülmények között az a személy, aki ellenszegült e rendőrségi nyilvántartásba vételnek, tekinthető‑e úgy, mint akit megillet a hatékony bírói jogvédelem, valamint az ártatlanság vélelmének tiszteletben tartása, amint azt a Charta 47. és 48. cikke biztosítja.
16.
Negyedszer, a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a 2016/680 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja úgy rendelkezik, hogy a személyes adatokat meghatározott, egyértelmű és jogszerű célból lehet gyűjteni, az említett irányelv 8. cikkének (2) bekezdése pedig előírja, hogy a tagállami jogban rendelkezni kell az adatkezelés célkitűzéseiről és céljairól. Ezenkívül megjegyzi, hogy az említett irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontja és 8. cikkének (1) bekezdése értelmében a személyes adatok gyűjtése nem haladhatja meg a szükséges mértéket. Megjegyzi továbbá – konkrétan a biometrikus és genetikai adatokkal kapcsolatban –, hogy a 2016/680 irányelv 10. cikke értelmében azok kezelése csak akkor megengedett, ha arra „feltétlenül szükség van”.
17.
A kérdést előterjesztő bíróság a 2016/680 irányelv e rendelkezéseiből azt a következtetést vonja le, hogy a nemzeti jognak bizonyos mérlegelési jogkört kell biztosítania az illetékes hatóságok számára a rendőrségi nyilvántartásba vétel során, amelynek ki kell terjedni mind arra a kérdésre, hogy az érintett adatokat kell‑e gyűjteni, mind arra, hogy ennek az adatgyűjtésnek ki kell‑e terjednie valamennyi ilyen adatra. Egyébiránt az említett bíróság úgy véli továbbá, hogy a „feltétlen szükségesség” követelményéből azt a következtetést kell levonni, hogy az ilyen adatok gyűjtésének engedélyezésére csak a szükségességére vonatkozó megfelelő indokolás megléte esetén kerülhet sor. Márpedig a rendőrségi nyilvántartásba vétel kötelező jelleggel alkalmazandó minden olyan személyre, akit szándékos, közvádra üldözendő bűncselekmény elkövetésével gyanúsítanak, és kiterjed a személyes adatok e cikkben szereplő három gyűjtési kategóriájára, nevezetesen a fényképek készítésére, az ujjnyomat levételére és a DNS mintavételre.
18.
Ezenkívül a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a ZMVR csak ezen adatkezelés célkitűzéseit említi, nevezetesen az információs tevékenységet, többek között a nemzetbiztonság védelme, a bűnözés elleni küzdelem és a közrend fenntartása érdekében. Ezzel szemben a nemzeti szabályozás nem követeli meg az összes érintett biometrikus adat és genetikai adat, vagy adott esetben azok egy része gyűjtése konkrét szükségességének megállapítását. A kérdést előterjesztő bíróság tehát arra keresi a választ, hogy a nemzeti jog által a rendőrségi nyilvántartásba vétel kapcsán előírt feltétel – vagyis a szándékos, közvádra üldözendő bűncselekmény elkövetésével gyanúsítás – elegendő‑e a 2016/680 irányelv követelményeinek való megfeleléshez.
19.
E körülmények között a Spetsializiran nakazatelen sad (szakosított büntetőbíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és a Bíróság Hivatalához 2021. március 31‑én érkezett határozatával a következő kérdéseket terjeszti előzetes döntéshozatal céljából a Bíróság elé:
„1)
Hatékonyan ülteti‑e át a 2016/680 irányelv 10. cikkét [az általános adatvédelmi rendelet] 9. cikkében foglalt hasonló rendelkezésre való hivatkozás útján a nemzeti törvény […]?
2)
Teljesül‑e az a 2016/680 irányelvnek a Charta 52. cikkével, valamint [3., 8. és 52.] cikkével összefüggésben értelmezett 10. cikkének a) pontjában előírt követelmény, hogy a személyi sérthetetlenség és a személyes adatok védelme csak a törvény által korlátozható, ha a genetikai és biometrikus adatok rendőrségi nyilvántartásba vétel céljából végzett kezelésének lehetőségét illetően egymásnak ellentmondó nemzeti rendelkezések vannak hatályban?
3)
Összeegyeztethető‑e a 2016/680 irányelvnek a Charta 48. cikkével összefüggésben értelmezett 6. cikkének a) pontjával az olyan nemzeti törvény (a [ZVMR] 68. cikkének (4) bekezdése), amely személyes adatok kényszer alkalmazásával történő gyűjtésének (arcképmásrögzítés, ujjnyomatvétel és a DNS‑profil meghatározásához szükséges mintavétel) elrendelésére kötelezi a bíróságot, ha egy közvádra üldözendő szándékos bűncselekmény elkövetésével gyanúsított személy megtagadja az önkéntes együttműködést e személyes adatok gyűjtése során, anélkül, hogy a bíróság értékelhetné, hogy alapos okkal feltételezhető‑e, hogy a személy elkövette azt a bűncselekményt, amelynek elkövetésével gyanúsítják?
4)
Összeegyeztethető‑e a 2016/680 irányelv 10. cikkével, 4. cikke (1) bekezdésének a) és c) pontjával, valamint 8. cikkének (1) és (2) bekezdésével az olyan nemzeti törvény (a [ZVMR] 68. cikkének (1)–(3) bekezdése), amely általános szabályként az arcképmás rögzítését, ujjnyomatvételt és a DNS‑profil meghatározásához szükséges mintavételt ír elő minden, közvádra üldözendő szándékos bűncselekmény elkövetésével gyanúsított személy esetében?”
20.
A bolgár és a francia kormány, valamint az Európai Bizottság terjesztett írásbeli észrevételeket a Bíróság elé. A belügyminisztérium, a bolgár és a francia kormány, valamint a Bizottság szintén eljuttatta a Bírósághoz az általa írásban feltett kérdésekre adott válaszokat.
21.
A Bíróság kérésének megfelelően a jelen indítvány az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik és negyedik kérdésre összpontosít.
III. Értékelés
22.
Előzetesen a következőkre kívánok emlékeztetni.
23.
Ami a rendőrségi nyilvántartásba vétel során gyűjtött és kezelt adatok minősítését illeti, (
11
) az érintett személy DNS‑profil meghatározásához szükséges mintavétel nyilvánvalóan a 2016/680 irányelv 3. cikke 12. pontjának értelmében vett genetikai adat. Az ujjnyomatok (
12
) biometrikus adatok, amint azt ezen irányelv 3. cikkének 13. pontja megerősíti. Ami az arcképmásokat illeti, (
13
) azok biometrikus adatoknak is minősülhetnek, amint azt ugyancsak a 2016/680 irányelv 3. cikkének 13. pontja előírja. A rendőrségi nyilvántartásba vétel tehát a személyes adatok két kategóriáját érinti: a 2016/680 irányelvvel létrehozott általános szabályozás hatálya alá tartozó, úgynevezett klasszikus adatokat, mint a személyazonosító adatok, valamint az úgynevezett különleges, más néven érzékeny adatok, mint az érintett személy arcképmásai, ujjnyomatai, illetve a DNS‑profiljának meghatározásához szükséges mintavétel. Megjegyzem ugyanakkor, hogy a kérdést előterjesztő bíróság kérdéseinek szövegében csak ezekre a „különleges” adatokra hivatkozik. Az adatok – beleértve a különleges adatokat is – nyomozóhatóságok általi gyűjtésére és kezelésére kötelező intézkedésekkel összefüggésben az ilyen intézkedések nyilvánvalóan – esetleges igazolásukat nem érintve – beavatkozást jelentenek az érintett személy magánéletének tiszteletben tartásához és személyes adatainak védelméhez való jogába. (
14
) Ez a beavatkozás annál is inkább súlyos, mivel érzékeny adatokról van szó. (
15
) Ugyanakkor az uniós jogalkotó által jól ismert deviancia és visszaélés kockázata ellenére e sajátos adatkategória rendőri hatóságok általi, többek között nyilvántartás céljából történő kezelése nem tilos, mivel az ilyen adatkezelés hatékonysága bebizonyosodott e hatóságok feladatainak teljesítését illetően. (
16
) Ebben az ügyben tehát a bűnügyi nyomozás megfelelő lefolytatásával kapcsolatos követelmények és a különleges jellegű személyes adatok fokozott védelmi szintjének biztosítására irányuló – nem kevésbé kényszerítő – követelmény közötti megfelelő egyensúly megteremtéséről van szó.
A.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésről
24.
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2016/680 irányelv 6. cikkének a) pontját a Charta 47. és 48. cikkével összefüggésben úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy amennyiben a szándékos, közvádra üldözendő bűncselekmény elkövetésével gyanúsított személy nem hajlandó együttműködni a személyes adatainak (azaz legalább egy arcképmásának, ujjnyomatainak, valamint a mintavételt követően meghatározott DNS‑profiljának) nyilvántartásba vételével kapcsolatos eljárásban, az ezzel kapcsolatban eljáró bíróság köteles elrendelni ezen adatok kényszer alkalmazásával történő gyűjtését, anélkül hogy a bíróság értékelhetné, hogy alapos okkal feltételezhető‑e, hogy a személy elkövette azt a bűncselekményt, amelynek elkövetésével gyanúsítják.
25.
A nemzeti jogszabályi és szabályozási hátteret a következő elemek jellemzik. A kérdést előterjesztő bíróság jelzi, hogy a bolgár büntető törvénykönyv által előírt szinte valamennyi bűncselekmény közvádra üldözendő, vagyis a vádat az ügyész emeli. Az NPK a maga részéről előírja, hogy amennyiben elegendő bizonyíték áll rendelkezésre arra vonatkozóan, hogy egy meghatározott személy közvádra üldözendő bűncselekmény elkövetésében bűnös, e személlyel szemben büntetőeljárást kell indítani. (
17
) Az ilyen típusú bűncselekmények elkövetésével gyanúsított személyeket többek között a ZMVR 68. cikkében szabályozott rendőrségi nyilvántartásba vételnek kell alávetni. A rendőri hatóságok végzik ezt a nyilvántartásba vételt, nem pedig a büntetőeljárást lefolytató hatóságok. A nyilvántartásba vett adatok a következők: a személy személyazonosító adatai (név, születési idő és hely, nem, állampolgárság), az elérhetőségi adatok és a közigazgatási azonosító szám, valamint a fizikai jellemzők (magasság, szemszín). Az érintett személy legalább egy fényképét, ujjnyomatait, valamint a mintavételt követően rögzített DNS‑profilját is nyilvántartásba veszik. A gyanúsított személy köteles együttműködni és személyes adatainak gyűjtését nem akadályozhatja. A vádlott jogállását csak azt követően szerzi meg, hogy az ügyész benyújtotta a vádiratot a bírósághoz, amikor is a büntetőeljárás bírósági szakba lép.
26.
Ellenszegülés esetén, mivel a gyanúsított hozzájárulása nem szükséges a személyes adatok bűnözés elleni küzdelemmel kapcsolatos kezelése esetén, e személy írásbeli nyilatkozatot tehet, amely egyet nem értését fejezi ki. A rendőrségi nyilvántartásba vételért felelős rendőri hatóság ezt követően ahhoz a bírósághoz fordul, amely hatáskörrel és illetékességgel rendelkezne abban az esetben, ha a szóban forgó bűncselekménnyel kapcsolatos büntetőeljárás bírósági szakba fordulna, hogy engedélyt kérjen e nyilvántartásba vétel kényszer alkalmazásával történő foganatosításához. A bíróság mérlegelési jogköre korlátozott, mivel kizárólag azt vizsgálhatja, hogy az érintett személyt ténylegesen egy szándékosan elkövetett, közvádra üldözendő bűncselekmény elkövetésével gyanúsították‑e meg, és hogy ténylegesen megtagadta‑e, hogy alávesse magát a rendőrségi nyilvántartásba vételnek. A rendőrségi nyilvántartásba vétel kényszer alkalmazásával történő foganatosítása iránti kérelemmel kapcsolatos eljárás aktája tehát csak a gyanúsítottá nyilvánító végzés másolatából és az adatok nyilvántartásba vételének megtagadásáról szóló nyilatkozat másolatából áll. Miután meggyőződött arról, hogy az érintett személyt valóban meggyanúsították, és megtagadta a nyilvántartásba vételt, az eljáró bíróság köteles engedélyt adni az említett nyilvántartásba vétel kényszer alkalmazásával történő végrehajtására.
27.
A 2016/680 irányelv 6. cikke, amely az előzetes döntéshozatalra előterjesztett e harmadik kérdés középpontjában áll, „adott esetben és amennyire lehetséges” arra kötelezi a tagállamokat, hogy egyértelmű különbséget tegyenek az érintett személyek olyan különböző csoportjainak adatai között, mint „olyan személyek, akik tekintetében alapos okkal feltételezhető, hogy bűncselekményt követtek el vagy készülnek elkövetni”. (
18
) E rendelkezés célja – amint arra a Bizottság emlékeztetett – az, hogy ne kerüljön sor ugyanolyan beavatkozásra a bűncselekmények sértettjeinek a személyes adatok védelméhez való jogába, mint például az azok elkövetésével gyanúsított személyek esetében. (
19
)
28.
Pusztán e rendelkezés megfogalmazásából megállapítható, hogy a tagállamokra rótt kötelezettség mértéke meglehetősen csekély, és nem teljesen meghatározott, mivel a személyek csoportjainak felsorolása nem kimerítő, és mivel az irányelv a tagállamokra bízza annak terhét, hogy levonják a rájuk bízott egyértelmű különbségtétel következményeit. Szigorúan szó szerinti nézőpontból eleve teljes mértékben elfogadhatónak tartom e rendelkezésre tekintettel, hogy valamely tagállam „egyértelmű kategóriának” tekintse a meggyanúsított személyeket, vagyis azokat, akik tekintetében elegendő bizonyíték áll rendelkezésre arra vonatkozóan, hogy bűncselekményt követtek el.
29.
Ami a rendőrségi nyilvántartásba vétel bíróság által engedélyezett, kényszer alkalmazásával történő végrehajtását illeti, megjegyzem egyrészt, hogy a 2016/680 irányelvnek nem célja az ezen irányelv 6. cikke a) pontjának (
20
) hatálya alá tartozó személyek személyes adatainak gyűjtésére vonatkozó eljárási feltételek megszervezése, másrészt és mindenféleképpen – amint arra a francia kormány rámutatott –, hogy az illetékes hatóságok kötelezhetik a természetes személyeket, hogy teljesítsék a hozzájuk intézett felhívásokat, éppen ezért nem az érintett személy hozzájárulása jelenti a hatóságok általi adatkezelés jogalapját. (
21
) E megállapítás érvényes a különleges személyes adatokra is. (
22
)
1. A rendőrségi nyilvántartásba vétel kényszer alkalmazásával történő végrehajtásának engedélyezésére irányuló eljárás keretében végzett korlátozott bírósági felülvizsgálatról és a hatékony jogorvoslathoz való jog tiszteletben tartásáról
30.
E körülmények között, mivel a 2016/680 irányelvvel nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy a gyanúsítottakat illetően az illetékes hatóságok elrendelhetik a biometrikus és genetikai adatok rögzítését, amennyiben az említett személyek megtagadják az együttműködést, anélkül azonban, hogy szabályoznák az ilyen kényszer alkalmazásával történő végrehajtás eljárási szabályait, a francia kormánnyal egyetértve meg kell állapítani, hogy a tagállamok valóban dönthetnek úgy, hogy kötelezően alkalmazandó – akár bírósági, akár közigazgatási – eljárást vezetnek be, előírva, hogy az adatgyűjtés kényszer alkalmazásával történő végrehajtásáról bíróság vagy közigazgatási hatóság dönt.
31.
A 2016/680 irányelv VIII. fejezete meghatározza azokat a jogorvoslati lehetőségeket, amelyeknek azon személyek rendelkezésére kell állniuk, akiknek az adatait kezelték. E jogorvoslati lehetőségek magukban foglalják a panasz egyetlen felügyeleti hatósághoz való benyújtásának lehetőségét, (
23
) a felügyeleti hatóság rá vonatkozó, jogilag kötelező erejű határozatával szembeni hatékony bírósági jogorvoslat lehetőségét, (
24
) valamint a hatékony bírósági jogorvoslat lehetőségét abban az esetben, ha az érintett úgy ítéli meg, hogy a személyes adatainak a 2016/680 irányelv alapján elfogadott nemzeti rendelkezésekkel ellentétes kezelése következtében megsértették az e rendelkezések szerinti jogait. (
25
) Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdés tárgyát képező helyzet azonban e különböző eseteken túl helyezkedik el.
32.
Mindazonáltal, mivel a ZMVR 68. cikke, amely előírja a szándékosan elkövetett, közvádra üldözendő bűncselekmények elkövetésével gyanúsított személyek sajátos kategóriája esetén a rendőrségi nyilvántartásba vétel kényszer alkalmazásával történő végrehajtásának feltételeit, a Charta 51. cikke (1) bekezdésének értelmében véve az uniós jog végrehajtásának minősül, (
26
) meg kell bizonyosodni arról, hogy tiszteletben tartja‑e a Charta 47. cikkében rögzített hatékony bírói jogvédelemhez való jogot.
33.
A Charta 47. cikke kimondja, hogy mindenkinek, akinek az Unió joga által biztosított jogait és szabadságait megsértették, az e cikkben megállapított feltételek mellett joga van a hatékony jogorvoslathoz. A Charta 7. és 8. cikke rögzíti a magánélet tiszteletben tartásához és a személyes adatok védelméhez való jogot. Amint arra a Bíróság a közelmúltban emlékeztetett, „[e] három alapvető jog egyike sem jelent korlátlan jogosultságot, mivel azok mindegyikét a társadalomban betöltött szerepe függvényében kell megítélni”. (
27
) Másfelől, a Charta 52. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy az általa elismert jogok és szabadságok gyakorlása korlátozható, feltéve, hogy először is, azt törvény írja elő, másodszor, arra a szóban forgó jogok és szabadságok lényeges tartalmának tiszteletben tartásával kerül sor, harmadszor pedig, az arányosság elvére figyelemmel e korlátozás elengedhetetlen és ténylegesen az Unió által elismert általános érdekű célkitűzéseket vagy mások jogainak és szabadságainak védelmét szolgálja. Ily módon a Charta 47. cikkében biztosított hatékony jogorvoslathoz való jog gyakorlását az uniós jogalkotó vagy – az e területre vonatkozó uniós szabályozás hiányában – a tagállamok korlátozhatják, amennyiben tiszteletben tartják a Charta 52. cikkének (1) bekezdésében előírt feltételeket. (
28
)
34.
Ami az első feltételt illeti, valóban az NRISPR által pontosított ZMVR az, amely a szándékosan elkövetett, közvádra üldözendő bűncselekmény elkövetésével gyanúsított személyek számára önkéntes vagy kikényszerített együttműködési kötelezettséget ír elő a rendőrségi nyilvántartásba vételben való közreműködésre vonatkozóan, adott esetben az említett bűncselekmény kapcsán eljárni jogosult elsőfokú bíróság rendelkezése alapján. E bíróság mérlegelést nem engedő hatáskörét, valamint azt, hogy az eljárás e szakaszában nem lehet ellenőrizni, hogy elegendőek‑e az annak alátámasztására alkalmas bizonyítékok, hogy az érintett személy elkövette azt a bűncselekményt, amellyel gyanúsítják, holott a rendőrségi nyilvántartásba vétel kényszer alkalmazásával történő végrehajtásának elrendelésére irányuló eljárást egyébként a határozathozatal bizonyos sürgőssége és nem kontradiktórius jellege jellemzi, a Charta 52. cikkének (1) bekezdése értelmében véve törvény rögzíti.
35.
A második feltételt illetően a Bíróság több alkalommal is kimondta, hogy a Charta 47. cikkében előírt hatékony jogorvoslathoz való jog lényeges tartalma többek között magában foglalja azt, hogy e jog jogosultja olyan bírósághoz fordulhasson, amely hatáskörrel rendelkezik az uniós jog által számára biztosított jogok tiszteletben tartásának biztosítására, ennek érdekében pedig az előtte folyamatban lévő ügy szempontjából releváns valamennyi ténybeli és jogi körülmény vizsgálatára. (
29
) A hatékony jogorvoslathoz való jog lényeges tartalmának tiszteletben tartására irányuló követelmény ugyanakkor nem jelenti azt, hogy e jog jogosultjának olyan közvetlen jogorvoslat áll rendelkezésre, amely elsődlegesen egy adott intézkedés vitatására irányul, feltéve, hogy a különböző illetékes nemzeti bíróságok előtt egyébként létezik egy vagy több olyan jogorvoslati lehetőség, amely lehetővé teszi ezen intézkedés járulékos bírósági felülvizsgálatát, biztosítva ezzel azon jogok és szabadságok tiszteletben tartását, amelyeket az uniós jog garantál e jogosult számára. (
30
)
36.
E tekintetben megjegyzem, hogy – amint azt a bolgár kormány kifejtette – a rendőrségi nyilvántartásba vétel foganatosítására a büntetőeljárás nyomozási szakaszában kerül sor, amely a nyomozási cselekmények és a bizonyítékok összegyűjtésének szakasza, és amelyek alapján el kell dönteni, hogy megvalósult‑e bűncselekmény, annak ki az elkövetője, és hogy ez utóbbi büntetőjogi felelőssége megállapítható‑e. A bűnügyi nyomozás befejezését és a bizonyítékok benyújtását követően az ügyész dönt a büntetőeljárás megszüntetéséről, felfüggesztéséről, közigazgatási bírság terhe mellett a büntetőjogi felelősség alóli mentesítésről, a jogvita rendezésére irányuló egyezség kezdeményezéséről, vagy a vádirattal történő vádemelésről. E vádirat bírósághoz való benyújtásával indul a büntetőeljárás bírósági szakasza.
37.
A rendőrségi nyilvántartásba vétel tűrésére kényszerített személlyel kapcsolatos bizonyítékok fennállásának szükségképpen ellenőrizhetőnek kell lennie a büntetőeljárás bírósági szakba lépésekor, amelynek során az eljáró bíróságnak hatáskörrel kell rendelkeznie az e jogvita szempontjából releváns valamennyi ténybeli és jogi körülmény vizsgálatára, és különösen arra, hogy azon bizonyítékokat, amelyeken a vádemelés alapul, nem az uniós jog által az érdekelt számára biztosított jogok megsértésével szerezték‑e be vagy használták‑e fel. (
31
)
38.
Ami a harmadik feltételt illeti, a Bíróság vizsgálatának tárgyát képező nemzeti szabályozásnak az arányosság elvének tiszteletben tartása mellett szükségesnek kell lennie, és ténylegesen az Unió által elismert általános érdekű célkitűzést kell szolgálnia. A ZMVR 68. cikke a személyek egy meghatározott kategóriája tekintetében szabályozza a különleges adatok gyűjtését és kezelését, és e tekintetben a 2016/680 irányelv keretébe illeszkedik, amely sajátos szabályozást állapít meg a személyes adatok és azoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása céljából végzett kezelése tekintetében. Ebből következően az alapügyben szóban forgó nemzeti szabályozással elérni kívánt cél szükségképpen az Unió által elismert általános érdekű célkitűzésnek minősül. (
32
) Egyébiránt a vizsgálat szükségessége magyarázhatja a nemzeti jogalkotó azon döntését is, hogy a Charta 7. és 8. cikkében biztosított jogokba való súlyos beavatkozás ellenére kivonja a rendőrségi nyilvántartásba vétel kényszer alkalmazásával történő végrehajtása iránti kérelem tárgyában indított eljárást a bíróság arra vonatkozó felülvizsgálati jogköre alól, hogy tiszteletben tartják‑e annak személyi hatályát, és e vizsgálatot az eljárás későbbi szakaszára halasztja. Úgy tűnik, hogy a nemzeti szabályozás egyértelműen alkalmas az elérni kívánt cél megvalósítására, és nem tűnik aránytalannak, amennyiben a gyanúsítottnak a későbbiekben ténylegesen lehetősége van a rendőrségi nyilvántartásba vétel vitatására, vagy a kényszer alkalmazásával történő végrehajtást elrendelő bíróság vagy más bíróság előtt.
2. A bizonyítékok elégséges volta vizsgálatának hiányáról és az ártatlanság vélelmének tiszteletben tartásáról
39.
Végül a kérdést előterjesztő bíróság több, a Charta 48. cikkében rögzített ártatlanság vélelmének tiszteletben tartásával kapcsolatos aggályt fogalmaz meg. (
33
) A kérdést előterjesztő bíróság többek között arra keresi a választ, hogy nem sérti‑e a gyanúsított ártatlanságának vélelmét az, hogy nem lehet ellenőrizni a gyanúsítás alapjául szolgáló bizonyítékok elégségességét abban az időpontban, amikor a hatáskörrel rendelkező bíróságnak el kell rendelnie a rendőrségi nyilvántartásba vételt.
40.
A 2016/680 irányelv 6. cikkének a) pontja kapcsán az irányelv (31) preambulumbekezdése, amely megvilágítja e rendelkezés értelmét, kifejti, hogy a személyek azon különböző kategóriáinak létrehozása, amely kategóriákhoz a személyes adatok eltérő kezelése párosul, „nem akadályozhatja az ártatlanság vélelméhez való jognak a Chartában és az EJEE‑ben garantált módon történő alkalmazását”.
41.
Amint arra a fentiekben emlékeztettem, a kérdést előterjesztő bíróság aggályosnak tartja, hogy a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróság nyilvántartásba vételt elrendelő határozatát olyan eljárás keretében hozzák meg, amely csak annak értékelését teszi lehetővé az említett bíróság számára, hogy az érintett személyt ténylegesen meggyanúsították‑e, és hogy ténylegesen ellenszegült‑e a nyilvántartásba vételnek. A büntetőeljárások tekintetében a Charta 48. cikkét az uniós jogban a büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának megerősítéséről szóló, 2016. március 9‑i (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (
34
) hajtotta végre. Ezt az irányelvet a „gyanúsított […] természetes személyekre”„a büntetőeljárás minden szakaszában” alkalmazni kell, azaz „attól a pillanattól kezdve […], hogy valamely személyt bűncselekmény […] elkövetésével gyanúsítanak”, „egészen azon határozat jogerőre emelkedéséig, amelyben véglegesen megállapítást nyer, hogy [e személy] elkövette‑e a bűncselekményt”. (
35
) A 2016/343 irányelv 4. cikkének (1) bekezdése arra kötelezi a tagállamokat, hogy tegyék meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy egészen addig, amíg a gyanúsítottak vagy a vádlottak bűnösségét jogszerűen meg nem állapították, a hatóságok nyilvános nyilatkozatai, valamint a bírósági határozatok – a bűnösséget megállapító határozatokat kivéve – ne utaljanak az említett személyekre úgy, mintha bűnösök lennének. E rendelkezés azonban „nem érinti azokat a vádhatósági cselekményeket, amelyek célja a gyanúsított vagy a vádlott bűnösségének bizonyítása, és nem érinti azokat az igazságügyi vagy más illetékes hatóság által meghozott eljárási természetű előzetes határozatokat sem, amelyek gyanún vagy terhelő bizonyítékokon alapulnak”. (
36
) Ezenkívül a 2016/343 irányelv 7. cikkének (3) bekezdése kimondja, hogy „[a]z önvádra kötelezés tilalmának érvényesítése nem akadályozza az illetékes hatóságokat az olyan bizonyítékok beszerzésében, amelyeket a gyanúsítottól vagy a vádlottól jogi kényszerítő erő alkalmazásával jogszerűen be lehet szerezni, és amelyek a gyanúsítottak vagy a vádlottak akaratától függetlenül léteznek”.
42.
Ilyen körülmények között elképzelhetőnek tűnik számomra, hogy az a határozat, amelyben a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróság, miután egyszerűen tudomásul vette az e szakaszban vélelmezetten az érintett személy közvádra üldözendő bűncselekmény elkövetésében való részvételére vonatkozó elegendő bizonyítékon alapuló gyanúsítottá nyilvánítást, valamint azt, hogy az említett személy ellenszegült a rendőrségi nyilvántartásba vételnek, engedélyezi az érintett személy tekintetében a kényszer alkalmazásával történő nyilvántartásba vétel végrehajtását, nem értelmezhető sem úgy, mint az említett személy bűnösségére vonatkozó állásfoglalás, sem pedig ebből következően úgy, mint az ártatlanság vélelmének megsértése. (
37
)
43.
Éppen ellenkezőleg, figyelembe véve azt, hogy a nyilvántartásba vételt elrendelő bíróság ugyanaz, mint amely előtt az esetlegesen a bírósági szakaszába kerülő büntetőtárgyalást lefolytatják, az a körülmény, hogy a büntetőeljárás e szakaszában, ráadásul egy láthatóan nem kontradiktórius eljárás keretében nem tudja értékelni, hogy a bizonyítékok elégségesek‑e, biztosítja a gyanúsított részére azt, hogy a bíró „elfogultságtól és előítéletektől [mentes legyen] a vádlott büntetőjogi felelősségének vizsgálata során”. (
38
) Mindenesetre „annak vizsgálatához, hogy az ártatlanság vélelmét tiszteletben tartották‑e, a bírósági határozatot az indokolásával együtt kell megvizsgálni, és figyelembe kell venni azokat a sajátos körülményeket, amelyek között e határozatot elfogadták”. (
39
)
44.
A fenti elemzésből tehát az következik, hogy a 2016/680 irányelv 6. cikkének a) pontját – a Charta 47. és 48. cikkével összefüggésben – úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az alapeljárásban szereplőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező büntetőbíróság – amelyhez arra irányuló kérelmet nyújtottak be, hogy engedélyezze a többek között biometrikus és genetikai személyes adatok rendőrségi nyilvántartásba vételének kényszer alkalmazásával történő végrehajtását, amelyet a szándékosan elkövetett, közvádra üldözendő bűncselekmény elkövetésével gyanúsított személy megtagadott – által végzett felülvizsgálat a gyanúsítottá nyilvánító határozat és az érintett személy ellenszegülésének megállapítására korlátozódik, anélkül, hogy a bíróság értékelhetné, hogy elegendő bizonyíték alapozza‑e meg az említett személy gyanúsítottá nyilvánítását, amennyiben a gyanúsítottá nyilvánítást megalapozó bizonyítékok elégségességére vonatkozó kérdés eredményesen felvethető a bíróság előtt, adott esetben a büntetőeljárás egy későbbi szakaszában.
B.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdésről
45.
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság a 2016/680 irányelv 4. cikke (1) bekezdése b) és c) pontjának, (
40
) 8. cikkének és 10. cikkének értelmezését kéri a Bíróságtól annak érdekében, hogy végül értékelhesse a ZMVR 68. cikkének az e rendelkezésekkel való összeegyeztethetőségét, amelyből az következik, hogy az arcképmásokat, az ujjnyomatokat, valamint a DNS‑profil meghatározásához szükséges mintavételt rendszerszerűen gyűjtik és kezelik, amennyiben valamely személyt szándékosan elkövetett, közvádra üldözendő bűncselekmény elkövetésével gyanúsítanak.
46.
A 2016/680 irányelv a személyes adatok különleges kategóriáinak – például az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdés megfogalmazásában említett kategóriák – kezelésére vonatkozóan külön rendelkezést tartalmaz a 10. cikkben, amely lényegében úgy rendelkezik, hogy a természetes személyek egyedi azonosítását célzó genetikai és biometrikus adatok kezelése „csak akkor megengedett, az érintettek jogaira és szabadságaira vonatkozó megfelelő garanciák mellett, ha arra feltétlenül szükség van és […] az uniós vagy tagállami jog lehetővé teszi”. (
41
)
47.
A 10. cikk alkalmazása egyébként a fortiori nem zárja ki, hogy e különleges adatok kezelésére a 2016/680 irányelvben előírt egyéb követelmények vonatkozzanak, így a személyes adatok különleges kategóriáinak kezelése során többek között tiszteletben kell tartani ezen irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontját, valamint 8. cikkét. Mindazonáltal e rendelkezések egymás utáni vizsgálata felesleges eredményre vezetne, így álláspontom szerint az e rendelkezések sajátos követelményeit be lehet építeni a 2016/680 irányelv 10. cikke alapján végzett elemzésbe.
48.
Ily módon úgy vélem ugyanis, hogy először is ellenőrizni kell, hogy a 2016/680 irányelv 10. cikkének hatálya alá tartozó adatkezelés feltétlenül szükséges‑e. Ez magában foglalja egyrészt a szükségesség megkövetelt szintjének meghatározását, másrészt az ezen irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontjában rögzített adattakarékosság elvének beépítését a szükségességi tesztbe. (
42
) A végrehajtott eszközök és a kitűzött cél – amelynek a 2016/680 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 8. cikkének (1) bekezdése értelmében meghatározottnak, egyértelműnek és jogszerűnek kell lennie – közötti összefüggés ellenőrzésére az elemzés e szakaszában is sor kerülhet. Másodszor meg kell győződni arról, hogy a kezelést valóban megengedi‑e valamely tagállam joga, ami, amint azt bemutatom, a többek között a 2016/680 irányelv 8. cikkének (2) bekezdésében előírtak fényében a törvény minőségére utal. Harmadszor azt kell értékelni, hogy az ezen irányelv 10. cikkében szabályozott adatkezelés megfelel‑e az érintett jogai és szabadságai tekintetében a megfelelő garanciák nyújtására vonatkozó követelménynek.
1. A rendőrségi nyilvántartásba vétel során gyűjtött adatok kezelésének feltétlen szükségességéről
49.
Az első feltétel tehát az, hogy a biometrikus és genetikai adatok kezelésének feltétlenül szükségesnek kell lennie. Véleményem szerint nem kétséges, hogy megerősített követelményről van szó, mivel a 2016/680 irányelv 8. cikkének (1) bekezdése a jogszerűség feltételeként kizárólag az adatkezelés szükségességére utal. Megjegyzem azonban, hogy – a teljesség igénye nélkül – a spanyol, a német, az angol, az olasz, a lengyel, a portugál vagy a román nyelvi változat ezen irányelv 10. cikkében eltérő szövegezésű küszöböt határoz meg, mivel e változatok a szigorúan szükséges kezelésre utalnak. (
43
) Bár a kétségtelenül finom árnyalatnyi eltérés fennáll, úgy vélem, hogy az valójában nem jár következményekkel az abból eredő teszt jellegére nézve. Ezzel szemben a 2016/680 irányelv 10. cikke egyértelműen megerősített követelményszintet ír elő, amely a személyes adatok védelméhez való jogba történő súlyos beavatkozás esetén szükséges, (
44
) ahhoz képest, amit a nem különleges adatokra alkalmazott általános rendszer keretében fogadtak el. A szigorú szükségesség gondolatát következésképpen folyamatosan szem előtt kell tartani.
50.
Ez utóbbi fokozottabb koherenciája érdekében a célkitűzések vizsgálatával kezdem. A személyes adatokat meghatározott, egyértelmű és jogszerű célból lehet gyűjteni, és nem lehet e célokkal összeegyeztethetetlen módon kezelni, ami szükségessé teszi azon nemzeti jog vizsgálatát, amely különböző forrásai révén a rendőrségi nyilvántartásba vétel szabályozását alkotja; e vizsgálatot a kérdést előterjesztő bíróságnak kell lefolytatnia. A 2016/680 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése által elérni kívánt célra történő puszta hivatkozás nem elegendő annak megállapításához, hogy teljesül az ezen irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontjában előírt követelmény. Bár a 2016/680 irányelv elismeri az illetékes hatóságok azon igényét, hogy az egyes bűncselekmények megelőzése és felderítése, valamint az e kereten túli nyomozások és büntetőeljárások lefolytatása érdekében gyűjtött személyes adatokat kezeljék annak érdekében, hogy megértsék a bűnözői tevékenységeket és a különböző felderített bűncselekmények közötti összefüggéseket feltárják, (
45
) az e tevékenységet szabályozó nemzeti jognak meg kell határoznia az adatkezelés céljait, amelyeket egyértelműen fel kell tüntetni. (
46
) Ezenkívül, a bűncselekmények megelőzésére, kivizsgálására, felderítésére és üldözésére irányuló célkitűzést illetően „kizárólag a súlyos bűncselekmények elleni küzdelem és a közbiztonságot érintő súlyos fenyegetettség megelőzése igazolhatja a Charta 7. és 8. cikkében biztosított alapvető jogokba történő […] súlyos beavatkozásokat […]”. Következésképpen általánosságban a bűncselekmények megelőzésére, kivizsgálására, felderítésére és üldözésére irányuló célkitűzéssel az említett alapvető jogokba történő beavatkozások közül kizárólag a nem súlyos beavatkozások igazolhatók”. (
47
)
51.
A nemzeti rendelkezéseknek egyértelműeknek és pontosaknak kell lenniük (
48
) annak érdekében, hogy az érintett személyeket tájékoztassák a tervezett adatkezeléssel kapcsolatos kockázatokról, szabályokról, garanciákról és jogokról. (
49
) Véleményem szerint az elérni kívánt cél jogszerű jellegének vizsgálata nem korlátozódhat pusztán annak vizsgálatára, hogy a nemzeti jog a 2016/680 irányelv céljával azonos célra utal, mivel a célt követésének feltételei is jogszerűvé teszik. Ezenkívül, amennyiben az elérni kívánt cél ‑ bár jogszerű ‑ a gyakorlati végrehajtásának feltételeit illetően nem kellően részletes, nem tekinthető sem kifejezettnek, sem meghatározottnak, továbbra is a 2016/680 irányelv 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának értelmében véve. Márpedig a célok kifejtése és meghatározása alapvető lépések annak érdekében, hogy a szükségesség teljes körű vizsgálatát el lehessen végezni.
52.
Ami azt az elvet illeti, amely szerint a gyűjtött és kezelt személyes adatoknak az adatkezelés céljai szempontjából megfelelőeknek és relevánsaknak kell lenniük, valamint a szükségesre kell korlátozódniuk, az adattakarékosság (
50
) 2016/680 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontjában kimondott elvéről van szó.
53.
Úgy tűnik, hogy az adatok megfelelősége és relevanciája a priori nem okoz problémát, mivel az arcképmások, az ujjnyomatok és a DNS olyan ismert, egyedi azonosító tényezők, amelyek lehetővé teszik az érintett személy bűncselekmény elkövetésében való feltételezett részvételének – akár a folyamatban lévő büntetőeljárás keretében, akár a korábbi eljárások keretében gyűjtött bizonyítékokkal való összehasonlítás útján történő – megállapítását.
54.
A 2016/680 irányelv (26) preambulumbekezdése az adattakarékosság elvébe beleérti az érintett adatok szükséges tárolási időtartamának ellenőrzését, (
51
) és kiemeli, hogy az adatokat „abban az esetben lehet csak kezelni, ha az adatkezelés célját egyéb eszközzel nem lehetséges észszerű módon elérni”. (
52
) Ami ezenkívül a személyes adatok védelméhez fűződő alapvető jog alóli kivételeket és korlátozásokat illeti, e kivételeknek és korlátozásoknak a feltétlenül szükséges mérték határain belül kell maradniuk. (
53
) Észszerű kapcsolatot kell megállapítani a megőrzendő adatok és a követett cél (
54
) között. Bár nincs arról szó, hogy megkérdőjelezné a nemzeti hatóságok által használt adatállományok hatékony hozzájárulását bizonyos – néha a legsúlyosabb – bűncselekmények üldözéséhez, az Emberi Jogok Európai Bírósága már megállapította, hogy az ilyen eszközök nem alkalmazhatók az ott szereplő információk és tárolásuk időtartama maximalizálásának túlzó logikáját követve. Az általuk kitűzött jogszerű célokhoz viszonyított arányosság elvének tiszteletben tartása nélkül ugyanis az általuk biztosított előnyöket azon jogok és szabadságok súlyos sérelmei árán érnék el, amelyeket az államoknak biztosítaniuk kell. (
55
)
55.
A Bíróság az általános adatvédelmi rendelettel összefüggésben és az adattakarékosság elve kapcsán nemrégiben emlékeztetett arra, hogy az ezen elvet előíró rendelkezés által kimondott arányossági követelmény teljesítéséhez, „az adatkezelés alapját képező szabályozásnak egyértelmű és pontos szabályokat kell tartalmaznia a szóban forgó intézkedés hatályát és alkalmazását illetően, és minimumkövetelményeket kell előírnia annak érdekében, hogy azon személyek, akiknek a személyes adatait az adatkezelés érinti, elegendő biztosítékkal rendelkezzenek ezen adatoknak a visszaélés veszélyeivel szembeni tényleges védelmét illetően. E szabályozásnak a belső jogban jogilag kötelező erejűnek kell lennie, és többek között meg kell jelölnie, hogy milyen körülmények között és milyen feltételek mellett lehet az ilyen adatok kezelését előíró intézkedést megtenni, biztosítva ezáltal, hogy a beavatkozás a szigorúan szükséges mértékre korlátozódjék”. (
56
) Az említett szabályozásnak ezenkívül „objektív kritériumokon kell alapulnia azon körülmények és feltételek meghatározása érdekében”, (
57
) amelyek mellett valamely személy köteles személyes adatait szolgáltatni az illetékes hatóságok általi kezelésük céljából.
2. Azon követelményről, amely szerint az adatkezelést a nemzeti jognak lehetővé kell tennie
56.
A 10. cikk a személyes adatok különleges kategóriáinak kezelése engedélyezésének egyik feltételeként előírja, hogy az ilyen adatkezelést az uniós vagy a nemzeti jognak kell lehetővé tennie. A 2016/680 irányelv (33) preambulumbekezdése pontosítja, hogy mit kell „nemzeti jog” alatt érteni, valamint azt, hogy annak milyen jellemzőkkel kell rendelkeznie. Ily módon a nemzeti jognak világosnak és pontosnak kell lennie, alkalmazása szempontjából pedig kiszámíthatónak kell lennie. Tartalmát ezen irányelv 8. cikkének (2) bekezdése határozza meg, amely előírja, hogy az említett irányelv hatálya alá tartozó személyes adatok kezelését szabályozó nemzeti jogi rendelkezésnek rendelkeznie kell „legalább az adatkezelés célkitűzéseiről, a kezelendő személyes adatokról és az adatkezelés céljairól”. Az adatkezelés célkitűzései és céljai közötti különbségtétel első ránézésre nem tűnik magától értetődőnek. Úgy vélem ugyanakkor, hogy míg a cél az általánosság bizonyos szintjén fogalmazható meg, addig a célkitűzéseknek meg kell jelölniük a tervezett adatkezelés konkrét és közvetlen hasznát. (
58
) A nemzeti jognak tehát kellően egyértelművé kell tennie azokat az okokat, amelyek miatt engedélyezték e különleges adatkategória kezelését.
3. Az érintett személy jogaira és szabadságaira vonatkozó megfelelő garanciák fennállásáról
57.
A személyes adatok kezelése által okozott veszélyekre tekintettel azt az érintett jogaira és szabadságaira vonatkozó megfelelő garanciáknak kell övezniük. Ahhoz, hogy megfelelőek legyenek, e garanciákat, nem meglepő módon, jogszabályban kell előírni. (
59
) E garanciák fennállásának értékelése érdekében minden feltételről átfogó képpel kell rendelkezni annak érdekében, hogy értékelni lehessen a szóban forgó adatkezelés pontos terjedelmét, és biztosítani lehessen a nem megfelelő vagy visszaélésszerű adatkezelésekkel szembeni hatékony védelmet. (
60
) A 2016/680 irányelv (37) preambulumbekezdése ugyanis az ilyen garanciák példájaként említi azt, hogy „a kérdéses adatokat kizárólag az említett természetes személyre vonatkozó egyéb adatokhoz kapcsolódóan gyűjthessék, hogy a gyűjtött adatok megfelelő biztosításának lehetősége, hogy az adatokhoz való, az illetékes hatóság személyzete általi hozzáférésre vonatkozóan szigorúbb szabályokat állapítsanak meg, illetve hogy megtiltsák az ilyen adatok továbbítását”. Az érzékeny adatok kezelése területén, mivel súlyos beavatkozásról van szó, figyelemmel az ezen adatok belső minőségéhez kapcsolódó visszaélés veszélyére, az adatok tárolásának időtartamára és az illetékes hatóságok hozzáférésére vonatkozó kérdések alapvető fontosságúak. A tervezett adatkezelés 2016/680 irányelv 10. cikkének előírásaival való összhangjának értékelése tehát a tervezett kezelés minden olyan szempontjának szigorú vizsgálatát is magában foglalja, amelyeket ennélfogva a nemzeti jognak egyértelműen kell megfogalmaznia, és amelyeknek meg kell felelniük az uniós jog által meghatározott normáknak. (
61
)
4. Következtetés és ideiglenes alkalmazás
58.
Ily módon a fentiekből az következik, hogy a 2016/680 irányelvnek az ezen irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjával, valamint 8. cikkével együttesen, illetve a Charta 7., 8. cikkére és 52. cikkének (1) bekezdésére tekintettel értelmezett 10. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a biometrikus és genetikai adatok – mint például az arcképmások, az ujjnyomatok és a DNS‑profil meghatározásához szükséges mintavétel – gyűjtése és kezelése, mivel a személyes adatok védelméhez való jogba való súlyos beavatkozásnak minősül, csak akkor megengedett, ha az szigorúan szükséges a súlyos bűncselekményekkel kapcsolatos, a nemzeti jog által egyértelműen meghatározott célkitűzések eléréséhez. A kezelt személyes adatok jellegének és számának szigorúan megfelelőnek és összhangban állónak kell lennie a követett célkitűzéssel és céllal. E tekintetben a nemzeti jognak összhangban kell állnia a 2016/680 irányelv által követett egyik céllal. Azt is meg kell jelölnie, hogy melyek azok a konkrét célkitűzések, amelyek hozzájárulhatnak e cél megvalósításához. Konkrétan meg kell határoznia azokat az okokat is, amelyek miatt – annak ellenére, hogy súlyos beavatkozásról van szó – ezen adatok és különösen a genetikai adatok kezelése e célból feltétlenül szükségesnek tűnik. A nemzeti jognak ezenkívül egyértelműen meg kell határoznia az adatkezelés feltételeit annak minden dimenziójában, vagyis az adatgyűjtés feltételeitől az adatokhoz való hozzáférés és azok törlésének feltételeiig, a gyűjtési és adatkezelési intézkedés személyi hatályának pontos és szükségszerűen korlátozott meghatározásán át. E feltételek mindegyikét a szigorúan szükséges mértékre kell korlátozni. Az így meghatározott rendszernek olyan jellegűnek kell lennie, amely hatékonyan védi az egyéneket azon visszaélések veszélyével szemben, amelyet különösen a genetikai adatok kezelése hordoz. A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy ezen előírások összességét szigorúan betartják‑e.
59.
Számomra ugyanis nem tűnik úgy, hogy teljes körű információ állna a Bíróság rendelkezésére a rendőrségi nyilvántartásba vételt szabályozó nemzeti jog állapotára vonatkozóan ahhoz, hogy maga dönthessen a rendőrségi nyilvántartásba vétel uniós joggal való összeegyeztethetőségéről. Ugyanakkor meg kell állapítani, hogy e nyilvántartásba vétel bizonyos elemei már vetnek fel néhány kérdést, sőt aggodalmat.
60.
A kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatal iránti kérelmében megemlíti, hogy az adatkezelés célja információs tevékenység, és hogy az a belügyminisztérium tevékenységeinek keretébe illeszkedik. Ezenkívül a ZMVR 27. cikkéből kitűnik, hogy a rendőrség által az e törvény 68. cikke alapján nyilvántartásba vett adatokat „kizárólag” a nemzetbiztonság védelme, a bűnözés elleni küzdelem és a közrend fenntartása érdekében használják fel. (
62
) A rendőrségi nyilvántartásba vétel során gyűjtött adatokat azon büntetőeljárás lefolytatása céljából kezelik, amelyben a gyanúsítottat nyomozás alá vonták, de a bolgár kormány beadványai szerint „a bűnözés elleni küzdelemhez kapcsolódó más célból” is, adott esetben összehasonlítás útján is. Első ránézésre e célok kétségkívül megfelelnek a 2016/680 irányelv 1. cikkének (1) bekezdésében említett céloknak, különösen a bűncselekmények felderítésére irányuló és nyomozási céloknak. Mindazonáltal nyilvánvalónak tűnik a kitűzött cél pontos meghatározásának hiánya, sőt a hivatkozott célok halmozódása, valamint azon okok kifejtésének hiánya, amelyek miatt e célkitűzés(ek) indokolttá teszi(k) az ilyen jogalapot (vagyis, emlékeztetek rá, a szándékosan elkövetett, közvádra üldözendő bűncselekmények elkövetésével gyanúsított személyek 2016/680 irányelv 10. cikke alapján megerősített védelemben részesítendő különleges kategóriákba tartozó személyes adatai – köztük a DNS‑profil – három típusának gyűjtése és kezelése) (
63
) és ezek akadályozhatják az alkalmazandó teszt további szakaszainak elvégzését. Közelebbről, ami az érintett személy DNS‑profiljának az automatizált nyilvántartó rendszerbe történő feltöltését illeti, a nemzeti jognak az ilyen adatkezelés szükségességének magyarázataival kapcsolatos erőfeszítését különösen alá kell támasztani annak bizonyítása érdekében, hogy az általa elért eredmény a fennálló érdekek komoly mérlegeléséből következik.
61.
Még ha a rendőrségi nyilvántartásba vétel által állítólagosan követett célok összhangban is állnak a 2016/680 irányelv 1. cikkének (1) bekezdésében említett célokkal, a nemzeti jog nem bizonyította és nem is pontosította az adatgyűjtés terjedelme – akár az érintettek száma, akár a gyűjtött és kezelt adatok száma – és a kitűzött célok között fennálló kapcsolatot.
62.
Mivel a Bíróság már kimondta, hogy a büntetőeljárások hatékonysága általában nem egyetlen nyomozati eszköztől, hanem az összes olyan nyomozati eszköztől függ, amellyel az illetékes nemzeti hatóságok e célból rendelkeznek, (
64
) amennyiben valamely tagállam engedélyezi e hatóságok számára, hogy olyan érzékeny személyes adatokat gyűjtsenek és kezeljenek, mint a DNS‑profil, azokat az okokat, amelyek miatt ezek az adatok a folyamatban lévő nyomozás érdekében kezelendők, kifejezetten meg kell jelölni.
63.
Megjegyzem továbbá, hogy a szándékosan elkövetett, közvádra üldözendő bűncselekmény elkövetésével gyanúsított valamennyi személynek alá kell vetnie magát a rendőrségi nyilvántartásba vételnek. Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság kiemeli, hogy e kategóriákba (szándékosan elkövetett bűncselekmény/közvádra üldözendő bűncselekmény) tartozik csaknem minden, a büntető törvénykönyvben szereplő bűncselekmény. Minden adatot a gyanúsítás szakaszában rögzítenek, amikor – amint azt a bolgár büntetőeljárási jog megköveteli – már elegendő bizonyítékot gyűjtöttek össze a gyanúsított személy bűnösségére vonatkozóan. A rendőrségi nyilvántartásba vétel tekintetében azonban azokat a személyeket, akiket ténylegesen bűnösnek nyilvánítanak az eljárás végén, nem kezelik eltérően azoktól a személyektől, akikkel szemben erre nem kerül sor, kivéve – úgy tűnik – a kezelt adatok törléséhez való jogot, amennyiben az adott személyt végül felmentették. Márpedig a fokozott védelmet igénylő súlyos beavatkozásokat és érzékeny adatokat illetően felmerül a kérdés, hogy ez a logika miért nem fordított, vagyis miért nem várják meg az elítélést a felrótt cselekmények miatt a rendőrségi nyilvántartásba vétel lefolytatása előtt, aminek legalábbis az lenne az előnye, hogy megerősítené az intézkedés szelektivitását. A Bíróság azonban nem rendelkezik információval azokról az okokról, amelyek a nemzeti jogalkotó döntését indokolták.
64.
Azon bűncselekmény jellege sem vehető figyelembe, amely miatt a gyanúsítottá nyilvánításra sor került. Szélsőségesen leegyszerűsítve elmondható, hogy a közúti közlekedési bűncselekmény elkövetésével gyanúsított személyt ugyanolyan bánásmódban részesítik, mint az emberöléssel gyanúsított személyt. A jogszabályok láthatóan nem írnak elő olyan eseteket, amelyekben nem kerül sor valamennyi érintett adat rendőrségi nyilvántartásba vételére. Márpedig, legalábbis ami a folyamatban lévő büntetőeljárásokat illeti, nem mindegyik esetében szükséges, hogy az érintett személy bűnösségének igazolásához DNS‑profilt rögzítsenek. Noha az intézkedés, mivel a gyanúsítottakra „korlátozódik”, önmagában nem általános jellegű, az említett személyek széles körében történő különbségtétel nélküli alkalmazása egyértelműen kérdéseket vet fel. Egyébiránt a nemzeti jog azáltal, hogy nem tesz különbséget a bűncselekmény súlya szerint, önmagában e tekintetben is már nehezen összeegyeztethető a jelen indítvány 50. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlattal.
65.
Különös figyelmet kell fordítani továbbá az adattárolásra és az ezen adatokhoz való hozzáférésre vonatkozó feltételekre is, amelyek kapcsán a Bíróság kevés információval rendelkezik.
66.
Végül az így gyűjtött adatok összehasonlításának kérdését illetően két sor megjegyzést szeretnék tenni. Először is, ami a korábbi nyomozások során összegyűjtött bizonyítékokkal való összehasonlítást illeti, e célkitűzés feltétlenül szükséges értelmezése esetlegesen csak a nyomok azonnali összehasonlítását igazolhatja, anélkül hogy szükség lenne a gyanúsítottak adatainak többé‑kevésbé hosszú távú tárolására. Továbbá, bár az elgondolás az, hogy adatbázist alakítanak ki a jövőbeli bűncselekmények megoldásának megkönnyítése érdekében, tehát visszaesés esetén, nem tűnik nyilvánvalóan indokoltnak, hogy ezt az adatbázist olyan személyek érzékeny személyes adataival töltsék fel, akikkel szemben – noha bűnösségük megállapítására nem került sor – máris megvalósítják a visszaesésük teljesen hipotetikus veszélye elleni küzdelem elemeit.
IV. Végkövetkeztetés
67.
A fenti megfontolások összességére tekintettel azt javaslom, hogy a Bíróság a Spetsializiran nakazatelen sad (szakosított büntetőbíróság, Bulgária) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik és negyedik kérdést a következőképpen válaszolja meg:
A személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából végzett kezelése tekintetében a természetes személyek védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 2008/977/IB tanácsi kerethatározat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27‑i (EU) 2016/680 európai parlamenti és tanácsi irányelv 6. cikkének a) pontját – az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. és 48. cikkével összefüggésben – úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az alapeljárásban szereplőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező büntetőbíróság – amelyhez arra irányuló kérelmet nyújtottak be, hogy engedélyezze a többek között biometrikus és genetikai személyes adatok rendőrségi nyilvántartásba vételének kényszer alkalmazásával történő végrehajtását, amelyet a szándékosan elkövetett, közvádra üldözendő bűncselekmény elkövetésével gyanúsított személy megtagadott – által végzett felülvizsgálat a gyanúsítottá nyilvánító határozat és az érintett személy ellenszegülésének megállapítására korlátozódik, anélkül, hogy a bíróság értékelhetné, hogy elegendő bizonyíték alapozza‑e meg az említett személy gyanúsítottá nyilvánítását, amennyiben a gyanúsítottá nyilvánítást megalapozó bizonyítékok elégségességére vonatkozó kérdés eredményesen felvethető a bíróság előtt, adott esetben a büntetőeljárás egy későbbi szakaszában.
A 2016/680 irányelvnek az ezen irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjával, valamint 8. cikkével együttesen, illetve az Alapjogi Charta 7., 8. cikkére és 52. cikkének (1) bekezdésére tekintettel értelmezett 10. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a biometrikus és genetikai adatok – mint például az arcképmások, az ujjnyomatok és a DNS‑profil meghatározásához szükséges mintavétel – gyűjtése és kezelése, mivel a személyes adatok védelméhez való jogba való súlyos beavatkozásnak minősülnek csak akkor megengedett, ha az szigorúan szükséges a súlyos bűncselekményekkel kapcsolatos, a nemzeti jog által egyértelműen meghatározott célkitűzések eléréséhez. A kezelt személyes adatok jellegének és számának szigorúan megfelelőnek és összhangban állónak kell lennie a követett célkitűzéssel és céllal. E tekintetben a nemzeti jognak összhangban kell állnia a 2016/680 irányelv által követett egyik céllal. Azt is meg kell jelölnie, hogy melyek azok a kitűzött konkrét célkitűzések, amelyek hozzájárulhatnak e cél megvalósításához. Konkrétan meg kell határoznia azokat az okokat is, amelyek miatt – annak ellenére, hogy súlyos beavatkozásról van szó – ezen adatok és különösen a genetikai adatok kezelése e célból feltétlenül szükségesnek tűnik. A nemzeti jognak ezenkívül egyértelműen meg kell határoznia az adatkezelés feltételeit annak minden dimenziójában, vagyis az adatgyűjtés feltételeitől az adatokhoz való hozzáférés és azok törlésének feltételeiig, a gyűjtési és adatkezelési intézkedés személyi hatályának pontos és szükségszerűen korlátozott meghatározásán át. E feltételek mindegyikét a szigorúan szükséges mértékre kell korlátozni. Az így meghatározott rendszernek olyan jellegűnek kell lennie, amely hatékonyan védi az egyéneket azon visszaélések veszélyével szemben, amelyet különösen a genetikai adatok feldolgozása hordoz. A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy ezen előírások összességét betartják‑e.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	Lásd még: a Ligue des droits humains ügyben ismertetett indítványom (C‑817/19, EU:C:2022:65, 2. pont).
(
3
)	Azon „alapelvnek” megfelelően, amely szerint a király miniszterelnökévé emelkedő Zadig betöltötte tisztségét (in Voltaire, Zadig avagy a végzet, Pocket kiadó, Párizs, 2020, 41. o.).
(
4
)	HL 2016. L 680., 89. o.; helyesbítések: HL 2018. L 127., 7. o.; HL 2021. L 74., 39. o.
(
5
)	A DV 2014. június 27‑i 53. száma, utoljára módosítva és kiegészítve: a CV 2020. október 2‑i 85. száma, kiegészítve: a DV 2021. március 9‑i 20. száma.
(
6
)	A bolgár személyazonosító okmányokról szóló törvény.
(
7
)	A DV 2014. október 31‑i 90. száma, utoljára módosítva: a DV 2015. július 28‑i 57. száma.
(
8
)	Az ily módon rögzített ujjlenyomatok számát nem pontosítják a Bíróság rendelkezésére álló iratokban.
(
9
)	A Bíróság rendelkezésére álló iratokból kitűnik, hogy a rendőrségi nyilvántartás tartalmát úgy ismertetik, hogy az magában foglal egy fényképet vagy fényképeket, anélkül hogy a fénykép vagy a fényképek száma és tartalma további pontosításra kerülne.
(
10
)	A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27‑i európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet) (HL 2016. L 119., 1. o.; helyesbítések: HL 2016. L 314., 72. o.; HL 2018. L 127., 2. o.; HL 2021. L 74., 35. o.; a továbbiakban: általános adatvédelmi rendelet).
(
11
)	Az e célból hatáskörrel rendelkező hatóságok által a rendőrségi nyilvántartásba vétellel érintettekhez hasonló személyes adatoknak valamely tagállam keresési nyilvántartásában való rögzítése ezen adatok 2016/380 irányelv értelmében vett kezelésének minősül: lásd az irányelv 3. cikkének 2. és 7. pontját. Lásd még, analógia útján: 2021. május 12‑iBundesrepublik Deutschland (Az Interpol vörös riasztása) ítélet (C‑505/19, EU:C:2021:376, 111. pont).
(
12
)	Emlékeztetek arra, hogy az így levett ujjnyomatok száma nem került pontosításra.
(
13
)	Itt sem jelölik meg számukat és tartalmukat.
(
14
)	Lásd analógia útján: 2020. július 16‑iFacebook Ireland és Schrems ítélet (C‑311/18, EU:C:2020:559, 171. pont); 2020. október 6‑iÉtat luxembourgeois (Adózással kapcsolatos információk iránti kérelemmel szembeni jogorvoslati jog) ítélet (C‑245/19 és C‑246/19, EU:C:2020:795, 73. pont).
(
15
)	Az adatok szenzitív jellege és a beavatkozás súlyossága közötti kapcsolatról lásd különösen: 2019. szeptember 24‑iGC és társai (Különleges adatokra mutató linkek törlése) ítélet (C‑136/17, EU:C:2019:773, 44. pont); 2020. október 6‑iLa Quadrature du Net és társai ítélet (C‑511/18, C‑512/18 és C‑520/18, EU:C:2020:791, 142. pont).
(
16
)	Amint azt a francia kormány által írásbeli észrevételeiben szolgáltatott statisztikák is megerősítik.
(
17
)	Az NPK 219. cikkének (1) bekezdése.
(
18
)	A 2016/680 irányelv 6. cikkének a) pontja. Kiemelés tőlem. Az e rendelkezésben említett egyéb kategóriák a bűncselekmény elkövetéséért elítélt személyek (a 2016/680 irányelv 6. cikkének b) pontja), az áldozatok (a 2016/680 irányelv 6. cikkének c) pontja) és az egyéb érintett felek, mint a tanúk (a 2016/680 irányelv 6. cikkének d) pontja).
(
19
)	E 6. cikk a személyes adatoknak a rendőrségi ágazatban történő felhasználását szabályozó, a tagállamok számára készült R (87/15) miniszteri bizottsági ajánlás 3. alapelvében foglalt adatkategorizálás elvéről (amelyen e cikk alapul, lásd: a COM(2012) 10 végleges irányelvjavaslat 2012. január 25‑i indokolásának 3.4.2. pontját) az azon személyek kategorizálásának elvére való áttérés eredménye, akiknek a személyes adatait gyűjteni és kezelni fogják.
(
20
)	A 2016/680 irányelv 1. cikkéből ugyanis kitűnik, hogy ezen irányelv célja szabályok megállapítása „a természetes személyek védelmére a személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása […] céljából végzett kezelése tekintetében”.
(
21
)	Lásd a 2016/680 irányelv (35) preambulumbekezdését.
(
22
)	Lásd a 2016/680 irányelv (37) preambulumbekezdését.
(
23
)	Lásd a 2016/680 irányelv 52. cikkét.
(
24
)	Lásd a 2016/680 irányelv 53. cikkét.
(
25
)	Lásd a 2016/680 irányelv 54. cikkét.
(
26
)	Közelebbről a 2016/680 irányelv 6. cikke a) pontja végrehajtásának.
(
27
)	2020. október 6‑iÉtat luxembourgeois (Adózással kapcsolatos információk iránti kérelemmel szembeni jogorvoslati jog) ítélet (C‑245/19 és C‑246/19, EU:C:2020:795, 49. pont).
(
28
)	Lásd: 2020. október 6‑iÉtat luxembourgeois (Adózással kapcsolatos információk iránti kérelemmel szembeni jogorvoslati jog) ítélet (C‑245/19 és C‑246/19, EU:C:2020:795, 60. pont).
(
29
)	Lásd: 2020. október 6‑iÉtat luxembourgeois (Adózással kapcsolatos információk iránti kérelemmel szembeni jogorvoslati jog) ítélet (C‑245/19 és C‑246/19, EU:C:2020:795, 66. pont).
(
30
)	Lásd: 2020. október 6‑iÉtat luxembourgeois (Adózással kapcsolatos információk iránti kérelemmel szembeni jogorvoslati jog) ítélet (C‑245/19 és C‑246/19, EU:C:2020:795, 79. pont).
(
31
)	Lásd: 2020. október 6‑iÉtat luxembourgeois (Adózással kapcsolatos információk iránti kérelemmel szembeni jogorvoslati jog) ítélet (C‑245/19 és C‑246/19, EU:C:2020:795, 82. pont). A személyes adatok védelmére vonatkozó uniós jogszabályok megsértésével szerzett bizonyíték jogellenességének esetleges megállapításából levonandó következtetés kérdése egy későbbi kérdés.
(
32
)	Lásd: 2018. október 2‑iMinisterio Fiscal ítélet (C‑207/16, EU:C:2018:788, 57. pont). Lásd még: 2021. március 2‑iProkuratuur (Az elektronikus hírközléssel kapcsolatos adatokhoz való hozzáférés feltételei) ítélet (C‑746/18, EU:C:2021:152, 33. pont).
(
33
)	Emlékeztetőül, a Charta e cikke közvetlenül az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, 1950. november 4‑én Rómában aláírt európai egyezmény (kihirdette: 1993. évi XXXI. tv.; a továbbiakban: EJEE) 6. cikkének (2) és (3) bekezdésén alapul, amint az a Chartához fűzött magyarázatokból kitűnik. A Charta 48. cikke a védelem minimális szintjeként működik, és azt az EJEE 6. cikke (2) és (3) bekezdésének, valamint az Emberi Jogok Európai Bírósága (a továbbiakban: EJEB) vonatkozó ítélkezési gyakorlatának figyelembevételével kell értelmezni: lásd: 2019. szeptember 5‑iAH és társai (Az ártatlanság vélelme) ítélet (C‑377/18, EU:C:2019:670, 41. pont).
(
34
)	HL 2016. L 65., 1. o.
(
35
)	A 2016/343 irányelv 2. cikke.
(
36
)	A 2016/343 irányelv 4. cikkének (1) bekezdése. Megjegyzem ugyanakkor, hogy anélkül, hogy azt a 2016/343 irányelv normatív részében konkrét követelmény tükrözné, a bizonyítékok elégségességének kérdését érinti az irányelv (16) preambulumbekezdése, amelynek utolsó mondata azt írja elő, hogy „[e]lőfordulhat, hogy az illetékes hatóságnak az eljárási természetű előzetes határozat meghozatala előtt meg kell győződnie arról, hogy elegendő terhelő bizonyíték áll‑e rendelkezésre a gyanúsítottal vagy a vádlottal szemben az említett határozat meghozatalának megindokolására, és a határozat ezekre a bizonyítékokra tartalmazhat utalást” (kiemelés tőlem).
(
37
)	Az olyan bírósági határozathoz hasonlóan, amelynek egyetlen célja a terhelt előzetes letartóztatásának esetleges fenntartása, és amely a Bíróság szerint kizárólag azon kérdés eldöntésére irányul, hogy ezt a személyt – a releváns körülmények összességére tekintettel – szabadon kell‑e bocsátani, anélkül hogy meghatározná, hogy az említett személy elkövette‑e a terhére rótt bűncselekményt: lásd: 2019. november 28‑iSpetsializirana prokuratura ítélet (C‑653/19 PPU, EU:C:2019:1024, 35. pont).
(
38
)	2021. november 16‑iProkuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim és társai ítélet (C‑748/19–C‑754/1, EU:C:2020:931, 88. pont).
(
39
)	2019. szeptember 5‑iAH és társai (Az ártatlanság vélelme) ítélet (C‑377/18, EU:C:2019:670, 46. pont).
(
40
)	Figyelemmel az előzetes döntéshozatal iránti kérelem indokolására (lásd különösen annak 57. pontját), e negyedik kérdés szövegét úgy kell átfogalmazni, hogy az a 2016/680 irányelv 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának, nem pedig a) pontjának értelmezésére vonatkozik.
(
41
)	Az elemzés szempontjából úgy vélem, hogy a rendőrségi nyilvántartásba vétel a 2016/680 irányelv 10. cikkének a) pontjában említett esetkörbe tartozik. Az iratokból láthatóan az tűnik ki, hogy a fényképeket a rendőrségi nyilvántartásba vételt végző illetékes hatóságok készítik, és hogy ez utóbbiak tehát nem használnak olyan fényképeket, amelyeket az érintett személy esetlegesen nyilvánvalóan nyilvánosságra hozott például a közösségi hálózatokon, kizárva ezáltal az említett irányelv 10. cikke c) pontjának alkalmazását.
(
42
)	Az adatkezelés szükségességének és az adattakarékosság elve közötti kapcsolatokról lásd analógia útján: 2019. december 11‑iAsociaţia de Proprietari bloc M5A‑ScaraA ítélet (C‑708/18, EU:C:2019:1064, 48. pont).
(
43
)	Amit a Bíróság megkövetel a személyes adatok védelme elvét érintő eltérések és korlátozások esetén: lásd többek között: 2019. december 11‑iAsociaţia de Proprietari bloc M5A‑ScaraA ítélet (C‑708/18, EU:C:2019:1064, 46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). A 2016/680 irányelv 10. cikkében rögzített küszöb ilyen megfogalmazása összhangban áll azzal, amit a Bíróság az úgynevezett különleges adatok esetén megkövetel: lásd többek között 2020. október 6‑iPrivacy International ítélet (C‑623/17, EU:C:2020:790, 68. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
44
)	Lásd a jelen indítvány 15. lábjegyzetét.
(
45
)	Lásd a 2016/680 irányelv (27) preambulumbekezdését.
(
46
)	Lásd: 2022. február 24‑iValsts ieņēmumu dienests (Személyes adatok adóügyi célból történő kezelése) ítélet (C‑175/20, EU:C:2022:124, 64. és 65. pont).
(
47
)	2020. október 6‑iLa Quadrature du Net és társai ítélet (C‑511/18, C‑512/18 és C‑520/18, EU:C:2020:791, 140. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Kiemelés tőlem. Lásd még: 2022. április 5‑iCommissioner of An Garda Síochána és társai ítélet (C‑140/20, EU:C:2022:258, 59. pont).
(
48
)	Lásd analógia útján: 2016. december 21‑iTele2 Sverige és Watson és társai ítélet (C‑203/15 és C‑698/15, EU:C:2016:970, 118. pont).
(
49
)	Lásd a 2016/680 irányelv (26) preambulumbekezdését.
(
50
)	A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint az adattakarékosság ezen elve az arányosság elvét fejezi ki: lásd, az általános adatvédelmi rendelet összefüggésében: 2021. június 22‑iLatvijas Republikas Saeima (Büntetőpontok) ítélet, (C‑439/19, EU:C:2021:504, 98. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
51
)	E kapcsolat szemléltetéséhez, jóllehet az általános adatvédelmi rendelet összefüggésében lásd: 2022. február 24-iValsts ieņēmumu dienests (Személyes adatok adóügyi célból történő kezelése) ítélet (C‑175/20, EU:C:2022:124, 79. pont).
(
52
)	E követelmény ítélkezési gyakorlatbeli megfogalmazásához lásd: 2019. december 11‑iAsocia Altunia de Proprietari bloc M5A‑ScaraA ítélet (C‑708/18, EU:C:2019:1064, 47. pont).
(
53
)	Lásd: 2022. február 24‑iValsts ieņēmumu dienests (Személyes adatok adóügyi célból történő kezelése) ítélet (C‑175/20, EU:C:2022:124, 73. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
54
)	A cél és a célkitűzés közötti különbségtételről lásd a jelen indítvány 56. pontját.
(
55
)	Lásd: EJEB, 2017. június 22., Aycaguer kontra Franciaország ítélet (CE:ECHR:2017:0622JUD000880612, 34. §, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
56
)	2022. február 24‑iValsts ieņēmumu dienests (Személyes adatok adóügyi célból történő kezelése) ítélet (C‑175/20, EU:C:2022:124, 83. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Kiemelés tőlem.
(
57
)	2022. február 24‑iValsts ieņēmumu dienests (Személyes adatok adóügyi célból történő kezelése) ítélet (C‑175/20, EU:C:2022:124, 84. pont).
(
58
)	Az elérni kívánt célkitűzés az illetékes hatóságoknak a 2016/680 irányelv 8. cikkének (1) bekezdésében említett feladataihoz hasonlítható.
(
59
)	Lásd a 2016/680 irányelv (37) preambulumbekezdését.
(
60
)	E követelmény az uniós jogalkotót is terheli: lásd: 2013. október 17‑iSchwarz ítélet (C‑291/12, EU:C:2013:670).
(
61
)	Az adatokhoz való hozzáférést illetően a Bíróság kimondta, hogy a nemzeti jognak nemcsak azt kell megkövetelnie, hogy a hatóságok adatokhoz való hozzáférésének meg kell felelnie az e szabályozás által elérni kívánt célnak, hanem az e felhasználásra vonatkozó anyagi jogi és eljárásjogi feltételekről is rendelkeznie kell (lásd: 2022. április 5‑iCommissioner of An Garda Síochána és társai ítélet, C‑140/20, EU:C:2022:258, 104. pont).
(
62
)	Amit a bolgár kormány a Bíróság írásbeli kérdésére adott válaszában megerősített. Mindemellett ezek a bolgár jogban általánosan és összesítve megfogalmazott célkitűzések önmagukban nem igazolhatják a személyes adatok védelméhez való jogba történő ugyanilyen beavatkozásokat: lásd: 2022. április 5‑iCommissioner of An Garda Síochána és társai ítélet (C‑140/20, EU:C:2022:258, 57. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
63
)	A súlyos bűncselekmények elleni küzdelemmel összefüggésben a Bíróság már kimondta ‑ elismerve e cél jogszerűségét és azt, hogy hatékonysága nagymértékben függhet a modern nyomozati technikák használatától ‑, hogy „az ilyen közérdekű cél azonban, bármilyen alapvető is, önmagában nem igazolhatja, hogy egy olyan általános és különbségtétel nélküli adatmegőrzésre irányuló intézkedést, mint amelyet a 2006/24 irányelv bevezetett, szükségesnek tekintsenek” (2022. április 5‑iCommissioner of An Garda Síochána és társai ítélet, C‑140/20, EU:C:2022:258, 94. pont).
(
64
)	2022. április 5‑iCommissioner of An Garda Síochána és társai ítélet (C‑140/20, EU:C:2022:258, 69. pont).