62023CJ0725
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (kilencedik tanács)
2024. december 12. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – 2011/7/EU irányelv – A kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes fizetések elleni fellépés – Vállalkozások közötti ügyletek – Üzlethelyiségre vonatkozó bérleti szerződés – A 2. cikk 8. pontja – Az »esedékes összeg« fogalma – A bérlethez kapcsolódó terhek és költségek továbbszámlázása”
A C‑725/23. sz. [Tusnia] (
i
) ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Sąd Rejonowy Katowice – Wschód w Katowicach (kelet‑katowicei kerületi bíróság, Katowice, Lengyelország) a Bírósághoz 2023. november 27‑én érkezett, 2023. október 9‑i határozatával terjesztett elő
az M. sp. z o.o. I. S.K.A.
és
R. W.
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (kilencedik tanács),
tagjai: N. Jääskinen tanácselnök (előadó), M. Condinanzi és R. Frendo bírák,
főtanácsnok: A. Rantos,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
az M. sp. z o.o. I. S.K.A. képviseletében A. Kuleszyńska radca prawny,
–
a lengyel kormány képviseletében B. Majczyna, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében M. Ioan, D. Milanowska és M. Owsiany‑Hornung, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes fizetések elleni fellépésről szóló, 2011. február 16‑i 2011/7/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2011. L 48., 1. o.; helyesbítések: HL 2012. L 233., 3. o.; HL 2015. L 218., 82. o.) 2. cikke 8. pontjának értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet az M. sp. z o.o. I. S.K.A. (a továbbiakban: M.) és R. W. között folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amelynek tárgya egy kereskedelmi célú ingatlan használatához kapcsolódó, az M. által viselt, de szerződés alapján R. W.‑re terhelt költségekre vonatkozó számláknak az M. általi behajtása.
Jogi háttér
3
A 2011/7 irányelv (3), (8), (9) és (19) preambulumbekezdése szerint:
„(3)
A gazdasági szereplők vagy a gazdasági szereplők és hatóságok közötti kereskedelmi ügyletekben a fizetésre gyakran csak a szerződésben szereplő vagy az általános szerződési feltételekben megállapított határidőt követően kerül sor. Annak ellenére, hogy az árukat átadták, illetve a szolgáltatásokat teljesítették, számos vonatkozó számlát csak jóval a határidő után egyenlítenek ki. A késedelmes fizetés hátrányosan érinti a vállalkozások likviditását, és bonyolultabbá teszi pénzügyi gazdálkodásukat. Versenyképességüket és nyereségességüket is érinti, ha a hitelezőnek a késedelmes fizetés miatt külső finanszírozást kell igénybe vennie. E hátrányos hatások kockázata jelentősen megnő gazdasági visszaesés idején, amikor nehezebben lehet finanszírozási lehetőségekhez hozzájutni.
[…]
(8)
Ezen irányelv hatálya kizárólag a kereskedelmi ügyletek ellenértékének kiegyenlítésére terjed ki. […]
(9)
Ezen irányelv valamennyi kereskedelmi ügyletre vonatkozik függetlenül attól, hogy az adott ügylet magán‑ vagy közvállalkozások, illetve vállalkozások és hatóságok között megy‑e végbe […]
[…]
(19)
A késedelmes fizetés előnytelenné tétele érdekében a késedelmes fizetés következtében felmerült behajtási költségekért a hitelezőknek nyújtott méltányos kártérítést kell biztosítani. A behajtási költségeknek a késedelmes fizetés következtében felmerülő adminisztratív költségek megtérítését, valamint a felmerülő belső költségekért fizetendő kártérítést is fedezniük kell, amelynek érdekében ennek ezen irányelvnek egy rögzített minimumösszeget kell meghatároznia, amelyhez a késedelmi kamatot hozzá kell adni. Egy rögzített összegű kártérítés a behajtáshoz kapcsolódó adminisztratív és belső költségek korlátozására irányul. A behajtási költségek megtérítésének meghatározásakor figyelembe kell venni, hogy ez nem sértheti azon nemzeti rendelkezéseket, amelyek alapján a nemzeti bíróság kártérítést is megítélhet a hitelezőnek az adós késedelmes fizetése következtében felmerült bármely további kárért.”
4
Ezen irányelv 1. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Ezen irányelv célja a kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes fizetések elleni fellépés a belső piac megfelelő működésének biztosítása érdekében, ily módon ösztönözve a vállalkozások, különösen pedig a [kis‑ és középvállalkozások] versenyképességét.
(2)   Ez az irányelv a kereskedelmi ügyletek ellenértékének kiegyenlítéseként teljesített valamennyi fizetésre vonatkozik.”
5
Az említett irányelv 2. cikkének szövege a következő:
„Ezen irányelv alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:
1.
»kereskedelmi ügyletek«: vállalkozások, illetve vállalkozások és hatóságok között lebonyolított olyan ügyletek, amelyek tárgya fizetés ellenében áruk adásvétele vagy szolgáltatások nyújtása;
[…]
8.
»esedékes összeg«: a szerződéses vagy törvényes fizetési határidőn belül kifizetendő tőkeösszeg, amely magában foglalja a számlában vagy az azzal egyenértékű fizetési felhívásban meghatározott alkalmazandó adókat, vámokat, illetékeket és díjakat;
[…]”
6
Ugyanezen irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„A tagállamok biztosítják, hogy a vállalkozások között lebonyolított ügyletekben a hitelező külön fizetési felszólítás nélkül legyen jogosult késedelmi kamatra, amennyiben teljesülnek az alábbi feltételek:
a)
a hitelező teljesítette szerződéses és jogszabályi kötelezettségeit; és
b)
a hitelező nem kapta kézhez időben az esedékes összeget, kivéve, ha az adós nem felel a késedelemért.”
7
A 2011/7 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése szerint:
„A tagállamok biztosítják, hogy amennyiben kereskedelmi ügyletekben a 3. […] cikkel összhangban késedelmi kamat válik esedékessé, a hitelező jogosult az adóstól legalább 40 [euró] összegű átalány megfizetését követelni.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
8
Az alapeljárás felei 2019. július 3‑án egy Lengyelországban található üzlethelyiségre vonatkozóan határozatlan időre szóló bérleti szerződést kötöttek. E szerződés értelmében R. W. köteles volt arra, hogy az M.‑nek megfizesse a következőket:
–
a hozzáadottérték‑adóval növelt bérleti díj;
–
a közüzemi szolgáltatásokhoz (fűtés, gáz, villamos energia, stb.) kapcsolódó költségek, és a bérbeadó által e szolgáltatásokkal kapcsolatban viselt egyéb költségek, valamint
–
az ingatlanhoz kapcsolódó terhekhez, kiadásokhoz és költségekhez – különösen ideértve az épület közös költségeit és az önkormányzati adókat – való hozzájárulásnak megfelelő havi átalányösszeg.
9
A felek 2019. szeptember 13‑án a szerződést kiegészítő megállapodást kötöttek, amellyel annak hatályát kiterjesztették egy további üzlethelyiségre.
10
Az M. az R. W.‑nek küldött 2020. május 28‑i levelével azonnali hatállyal felmondta a bérleti szerződést.
11
Az M. a Sąd Rejonowy Katowice‑Wschód w Katowicach (kelet‑katowicei kerületi bíróság, Katowice, Lengyelország) – azaz, a kérdést előterjesztő bíróság – előtt R. W.‑től huszonhat kiegyenlítetlen számla megfizetését követeli, amelyek közül nyolc a bérleti díjat, tizenegy a közüzemi szolgáltatásokat, hét pedig a bérlőnek az ingatlanhoz kapcsolódó terhekhez, kiadásokhoz és költségekhez való hozzájárulásaként fizetendő átalányösszeget érinti, valamint 40 euró átalányösszeg megfizetését kéri minden egyes olyan számla után, amelyet R. W. nem fizetett meg az esedékesség előírt időpontjában.
12
A kérdést előterjesztő bíróság hangsúlyozza, hogy a 2011/7 irányelv 1. cikkének a (8) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett (2) bekezdéséből kitűnik, hogy ezen irányelv hatálya a „kereskedelmi ügyletek ellenértékének” kiegyenlítéseként teljesített kifizetésekre korlátozódik, de magának az „ellenértéknek” a fogalmát az említett irányelv nem határozza meg.
13
Mindazonáltal e bíróság álláspontja szerint ha úgy kellene tekinteni, hogy a 2011/7 irányelv hatálya csak a „kereskedelmi ügyletek ellenértékének” kiegyenlítéseként teljesített kifizetésekre terjed ki, ebből azt a következtetést kellene levonni, hogy az ezen irányelv 2. cikkének 8. pontja értelmében vett „esedékes összeg” fogalma csak a hitelező saját szolgáltatásának – azaz, árunak vagy szolgáltatásnyújtásnak – az ellentételezését célzó összegre vonatkozik, és nem foglalja magában az egyéb célból teljesített kifizetéseket – mint például a hitelező részéről a szerződés teljesítése során felmerült költségek vagy egyéb kiadások megtérítését –, amennyiben ezek az elemek az említett szerződés alapján elkülönülnek.
14
A kérdést előterjesztő bíróság ugyanakkor megállapítja, hogy az ilyen értelmezésből az következne, hogy amennyiben a szerződés az adóst kötelezi az ilyen költségeknek vagy kiadásoknak a hitelező javára történő megtérítésére, a fizetés késedelme, amely miatt – legalábbis ideiglenesen – az adós helyett a hitelezőnek kell viselnie ezeket a költségeket, kedvezőtlen hatással lehet e hitelező pénzügyi helyzetére, ami ellentétes lenne a 2011/7 irányelv céljával, vagyis az ilyen típusú – a belső piacon a vállalkozások versenyképességére és jövedelmezőségére nézve káros hatású – helyzetek elleni küzdelemmel.
15
E körülmények között a Sąd Rejonowy Katowice‑Wschód w Katowicach (kelet‑katowicei kerületi bíróság, Katowice) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a [2011/7 irányelv] 2. cikkének 8. pontját, hogy az áru értékesítésére vagy szolgáltatás nyújtására irányuló adott szerződéses jogviszonyra jellemző szolgáltatás fejében járó tőkeösszegen kívül e rendelkezés hatálya alá tartozik a szerződés teljesítésével kapcsolatban felmerült azon költségek megtérítése is, amelyek megfizetésére az adós szerződésben kötelezettséget vállalt?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
16
E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy a 2011/7 irányelv 1. cikkének (2) bekezdése értelmében ez az irányelv a „kereskedelmi ügyletek” ellenértékének kiegyenlítéseként teljesített valamennyi fizetésre vonatkozik, az ilyen ügyletek fogalmát pedig a 2011/7 irányelv 2. cikkének 1. pontja úgy határozza meg, hogy azok „vállalkozások, illetve vállalkozások és hatóságok között lebonyolított olyan ügyletek, amelyek tárgya fizetés ellenében áruk adásvétele vagy szolgáltatások nyújtása”. Ezen utóbbi rendelkezést ezen irányelv (8) és (9) preambulumbekezdésének fényében kell értelmezni, amelyekből kitűnik, hogy az a kereskedelmi ügyletek ellenértékeiként teljesített valamennyi fizetésre vonatkozik, beleértve a magánvállalkozások közötti kifizetéseket is, a fogyasztókkal kötött ügyletek és más típusú kifizetések kivételével (2022. január 13‑iNew Media Development & Hotel Services ítélet, C‑327/20, EU:C:2022:23, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
17
A Bíróság már megállapította, hogy a 2011/7 irányelv 2. cikkének 1. pontját úgy kell értelmezni, hogy az olyan szerződés, amelynek jellemző szolgáltatása ingatlan ideiglenes használatba adása, mint például egy üzlethelyiség bérleti szerződése, az e rendelkezés értelmében vett szolgáltatás nyújtását eredményező kereskedelmi ügyletnek minősül, feltéve, hogy ezen ügyletet vállalkozások, illetve vállalkozások és hatóságok között bonyolítják le (2020. július 9‑iRL [A késedelmes fizetések elleni fellépésről szóló irányelv] ítélet, C‑199/19, EU:C:2020:548, 41. pont).
18
A jelen ügyben az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, hogy az M. vállalkozás, R. W. vállalkozó, és a szakmai tevékenységük keretében jártak el. Következésképpen – a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat sérelme nélkül – az alapügy tárgyát képező bérleti szerződés a 2011/7 irányelv értelmében vett kereskedelmi ügyletnek minősül, így az ezen ügylet ellenértékének kiegyenlítéseként teljesített kifizetések ezen irányelv hatálya alá tartoznak.
19
A kérdést előterjesztő bíróság a kérdésével lényegében arra keresi a választ, hogy a 2011/7 irányelv 2. cikkének 8. pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy az e rendelkezésben említett „esedékes összeg” fogalma azon összegen kívül, amelyet az adós azon főszolgáltatás ellenértékeként köteles megfizetni, amelyet a hitelező a közöttük létrejött szerződés alapján a számára nyújtott, magában foglalja azokat az összegeket is, amelyeknek a hitelező részére való megtérítését az adós e szerződés alapján vállalta a hitelező által viselt és az említett szerződés teljesítéséhez kapcsolódó költségek címén.
20
Az uniós jogi rendelkezések hatályának meghatározása során figyelembe kell venni mind annak megfogalmazását, mind pedig a kontextusát és a céljait (2015. szeptember 29‑iGmina Wrocław ítélet, C‑276/14, EU:C:2015:635, 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
21
A 2011/7 irányelv 2. cikkének 8. pontja az „esedékes összeg” fogalmát úgy határozza meg, hogy az „a szerződéses vagy törvényes fizetési határidőn belül kifizetendő tőkeösszeg, amely magában foglalja a számlában vagy az azzal egyenértékű fizetési felhívásban meghatározott alkalmazandó adókat, vámokat, illetékeket és díjakat”.
22
Márpedig e rendelkezés szó szerinti értelmezését illetően meg kell állapítani, hogy az uniós jogalkotó által használt megfogalmazás az „esedékes összeg” fogalmának széles körű hatályt biztosít.
23
Egyrészt ugyanis az, hogy e jogalkotó a „magában foglalja” kifejezést használta, azt jelzi, hogy ily módon példálózó felsorolást kívánt megalkotni több olyan elemből, amelyek a „esedékes összeg” fogalmába tartozhatnak. Másrészt az, hogy e felsorolásban szerepelnek többek között az „alkalmazandó adók, vámok, illetékek és díjak”, azt bizonyítja, hogy az uniós jogalkotó a szerződéses jogviszonyra jellemző szolgáltatás ellenértékeként fizetett tőkeösszegtől eltérő, azonban ahhoz kapcsolódó, olyan összegeket is e fogalom körébe kívánta sorolni, amelyek megtérítését az adós vállalta.
24
A 2011/7 irányelv 2. cikkének 8. pontjában szereplő „esedékes összeg” fogalmának szó szerinti értelmezéséből tehát az következik, hogy az nem korlátozódhat a szerződéses jogviszonyban a főszolgáltatás ellenértékeként fizetett összegre.
25
Ezt az értelmezést megerősíti az a kontextus, amelybe e rendelkezés illeszkedik, valamint a 2011/7 irányelv célja is.
26
Ami egyrészt e kontextust illeti, ezen irányelv 1. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az irányelvet a kereskedelmi ügyletek ellenértékének kiegyenlítéseként teljesített valamennyi kifizetésre alkalmazni kell, és nem tesz különbséget a szerződés főszolgáltatása ellenértékének a kiegyenlítésére irányuló, valamint az egyéb célokra – mint például a szerződés teljesítése során a hitelező részéről felmerült költségek megtérítésére – irányuló kifizetések között.
27
Másrészt, ami a 2011/7 irányelv célját illeti, emlékeztetni kell arra, hogy ezen irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében annak célja a kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes kifizetések elleni fellépés a belső piac megfelelő működésének biztosítása érdekében, ily módon ösztönözve a vállalkozások, különösen pedig a kis‑ és középvállalkozások versenyképességét.
28
Az említett irányelv (3) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy az uniós jogalkotó figyelembe vette azt, hogy az ilyen késedelmes fizetések kedvezőtlen hatással vannak e vállalkozások likviditására, bonyolultabbá teszik azok pénzgazdálkodását, és károsak az említett vállalkozások versenyképességére és nyereségességére, mivel e késedelmek miatt külső finanszírozásban kell részesülniük (lásd ebben az értelemben: 2022. október 20‑iBFF Finance Iberia ítélet, C‑585/20, EU:C:2022:806, 35. pont).
29
Ezen irányelv 1. cikkének a (3) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett (1) bekezdéséből tehát az következik, hogy az irányelv célja nem csupán az, hogy visszatartson a késedelmes kifizetéstől annak megakadályozásával, hogy az adós abban pénzügyileg érdekelt legyen az ilyen helyzetben felszámított késedelmi kamat alacsony szintje vagy hiánya miatt, hanem az is, hogy a hitelező számára hatékony védelmet nyújtson az ilyen késedelemmel szemben, biztosítva számára az általa viselt behajtási költségek lehető legteljesebb mértékű megtérítését. E tekintetben ezen irányelv (19) preambulumbekezdése úgy rendelkezik, hogy a behajtási költségeknek a késedelmes fizetés következtében felmerülő adminisztratív költségek megtérítését, valamint a felmerülő belső költségekért fizetendő kártérítést is fedezniük kell, és rögzített összegű kártérítés a behajtáshoz kapcsolódó adminisztratív és belső költségek korlátozására irányul (2022. október 20‑iBFF Finance Iberia ítélet, C‑585/20, EU:C:2022:806, 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2022. december 1‑jei DOMUS‑Software ítélet, C‑370/21, EU:C:2022:947, 27. pont; 2022. december 1‑jei X [Gyógyászati temékek értékesítése] ítélet, C‑419/21, EU:C:2022:948, 36. pont).
30
Ebből a szempontból a 2011/7 irányelv 2. cikkének 8. pontjában említett „esedékes összeg” fogalmának olyan értelmezése, amely szerint az csak a szerződés főszolgáltatása ellenértékének a kiegyenlítésére szánt összegre vonatkozik, indokolatlanul korlátozná ezen irányelv hatályát, és a hitelezőt az ugyanezen szerződés alapján az adóst terhelő egyéb összegek késedelmes fizetéséből eredő hátrányos következményeknek tenné ki. Az ilyen értelmezés ellentétes lenne a 2011/7 irányelv 1. cikkének a (19) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett (1) bekezdéséből következő azon céllal, hogy az adósokat visszatartsák a kifizetések késedelmes teljesítésétől.
31
A fentiekre tekintettel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2011/7 irányelv 2. cikkének 8. pontját úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezésben említett „esedékes összeg” fogalma azon összegen kívül, amelyet az adós azon főszolgáltatás ellenértékeként köteles megfizetni, amelyet a hitelező a közöttük létrejött szerződés alapján a számára nyújtott, magában foglalja azokat az összegeket is, amelyeknek a hitelező részére való megtérítését az adós e szerződés alapján vállalta a hitelező által viselt és az említett szerződés teljesítéséhez kapcsolódó költségek címén.
A költségekről
32
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (kilencedik tanács) a következőképpen határozott:
A kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes fizetések elleni fellépésről szóló, 2011. február 16‑i 2011/7/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkének 8. pontját
a következőképpen kell értelmezni:
az e rendelkezésben említett „esedékes összeg” fogalma azon összegen kívül, amelyet az adós azon főszolgáltatás ellenértékeként köteles megfizetni, amelyet a hitelező a közöttük létrejött szerződés alapján a számára nyújtott, magában foglalja azokat az összegeket is, amelyeknek a hitelező részére való megtérítését az adós e szerződés alapján vállalta a hitelező által viselt és az említett szerződés teljesítéséhez kapcsolódó költségek címén.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: lengyel.
(
i
)	A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.