62011CJ0402
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (második tanács)
2012. október 18. (
*1
)
„Fellebbezés — Közösségi védjegy — Felszólalás — 2868/95/EK rendelet — A 18. szabály (1) bekezdése — Az OHIM azon értesítésének jogi jellege, amely a felszólalás elfogadhatónak nyilvánításáról tartalmaz értesítést — Hatékony jogorvoslathoz való jog”
A C-402/11. P. sz. ügyben,
a Jager & Polacek GmbH (székhelye: Bécs [Ausztria], képviseli: A. Renck Rechtsanwalt)
fellebbezőnek
az Európai Unió Bírósága alapokmányának 56. cikke alapján 2011. július 25-én benyújtott fellebbezése tárgyában,
a másik fél az eljárásban:
a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták (OHIM) (képviseli: G. Schneider, meghatalmazotti minőségben)
alperes az elsőfokú eljárásban,
A BÍRÓSÁG (második tanács),
tagjai: A. Rosas, a második tanács elnökeként eljárva, U. Lõhmus, T. von Danwitz, A. Arabadjiev és C. G. Fernlund (előadó) bírák,
főtanácsnok: Y. Bot,
hivatalvezető: K. Malacek tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2012. május 24-i tárgyalásra,
a főtanácsnok indítványának a 2012. július 5-i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Fellebbezésében a Jager & Polacek GmbH (a továbbiakban: Jager & Polacek) az Európai Unió Törvényszéke (hetedik tanács) által a T-488/09. sz., Jager & Polacek kontra OHIM (REDTUBE) ügyben 2011. május 12-én hozott azon ítélet (a továbbiakban: megtámadott ítélet) hatályon kívül helyezését kéri, amely elutasította a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták (OHIM), negyedik fellebbezési tanácsának a Jager & Polacek GmbH és az RT Mediasolution s.r.o. (a továbbiakban: RT Mediasolution) közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2009. szeptember 29-én hozott határozatával (R 442/2009–4. sz. ügy) (a továbbiakban: vitatott határozat) szemben benyújtott hatályon kívül helyezés iránti keresetet.
2
A vitatott határozattal az OHIM negyedik fellebbezési tanácsa elutasította a 2009. január 22-i azon határozat hatályon kívül helyezése iránti kérelmet, amelyben a felszólalási osztály megállapította, hogy a Jager & Polacek által benyújtott B 1 299 033. sz. felszólalást be nem nyújtottnak kell tekinteni.
Jogi háttér
3
A közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendeletet (HL 1994. L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.; a továbbiakban: a 40/94 rendelet) hatályon kívül helyezte és felváltotta a közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78., 1. o.), amely 2009. április 13-án lépett hatályba. Mindazonáltal, figyelemmel a tényállás idejére, a jogvitára a 2006. december 18-i 1891/2006/EK tanácsi rendelettel (HL L 386., 14. o.) módosított 40/94 rendeletet kell alkalmazni.
4
A 40/94 rendelet végrehajtásának szabályait a 2005. június 29-i 1041/2005/EK bizottsági rendelettel (HL L 172., 4. o.) módosított, a közösségi védjegyről szóló 40/94/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 1995. december 13-i 2868/95/EK bizottsági rendelet (HL L 303., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 189. o.; a továbbiakban: végrehajtási rendelet) tartalmazza.
A 40/94 rendelet
5
A 40/94 rendelet „Felszólalás” című 42. cikkének szövege a következő:
„(1)   A közösségi védjegybejelentés meghirdetésétől számított három hónapon belül a 8. cikk alapján a bejelentett megjelölés védjegyként való lajstromozásával szemben felszólalhat
[...]
c)
a 8. cikk (4) bekezdésében említett korábbi védjegy vagy megjelölés jogosultja és e védjegy vagy megjelölés használatára a jogosult által az irányadó nemzeti jogszabályok szerint feljogosított személy.
[...]
(3)   A felszólalást írásban kell benyújtani, és abban meg kell jelölni az annak alapjául szolgáló okokat. A felszólalást nem lehet szabályszerűen benyújtottnak tekinteni mindaddig, amíg a felszólalás díját meg nem fizetik. A Hivatal által megjelölt határidőn belül a felszólaló állításainak alátámasztására tényeket, bizonyítékokat és érveket terjeszthet elő.”
6
Az említett rendelet „Fellebbezéssel megtámadható határozatok” című 57. cikke kimondja:
„(1)   Az elbírálók, a felszólalási osztályok, a védjegy-igazgatási és jogi osztály, valamint a törlési osztályok határozatai ellen fellebbezésnek van helye. A fellebbezésnek halasztó hatálya van.
(2)   Az olyan határozat, amellyel az eljárás a felek valamelyikének vonatkozásában nem fejeződik be, csak az ügydöntő határozat elleni fellebbezésben támadható meg, kivéve ha a határozat a külön fellebbezést megengedi.”
7
A fent hivatkozott rendeletnek „A határozat visszavonása” című 77a. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:
„(1)   Ha [az OHIM] által a lajstromba tett bejegyzés vagy az általa hozott határozat a [az OHIM-nak] tulajdonítható nyilvánvaló eljárási hibában szenved, [az OHIM] gondoskodik a bejegyzés törléséről, illetve a határozat visszavonásáról. Ha az eljárásban ellenérdekű fél nem vett részt, és a bejegyzés vagy jogi aktus e fél jogait érinti, a törlésről vagy a visszavonásról akkor is dönteni kell, ha a hiba nem vált nyilvánvalóvá a fél számára.
(2)   Az (1) bekezdésben említett törlésről, illetve visszavonásról hivatalból vagy az eljárásban részt vevő felek egyikének kérelmére az a szervezeti egység dönt, amelyik a bejegyzést tette vagy a határozatot hozta. A törlésről vagy a visszavonásról a lajstromba történő bejegyzés, illetve a határozathozatal napjától számított hat hónapon belül kell dönteni, a felekkel és a szóban forgó közösségi védjegy lajstromba bejegyzett bármely jogosultjával folytatott konzultációt követően.
(3)   E cikk nem érinti a felek jogát arra, hogy az 57. és a 63. cikknek megfelelően fellebbezést nyújtsanak be, vagy annak lehetőségét, hogy a 157. cikk (1) bekezdésében említett végrehajtási rendeletben megállapított eljárás alapján és feltételeknek megfelelően kijavítsák [az OHIM] határozataiban a nyelvi és a másolási hibákat, valamint a nyilvánvaló elírásokat, továbbá a védjegy lajstromozása vagy annak meghirdetése során előforduló, [az OHIM-nak] tulajdonítható hibákat.”
8
Pontosítani kell, hogy a 40/94 rendelet 42., 57. és 77a. cikkének helyébe e rendelkezések szövegének módosítása nélkül a 207/2009 rendelet 41., 58. és 80. cikke lépett.
A végrehajtási rendelet
9
A végrehajtási rendelet „Az elfogadhatóság vizsgálata” című 17. szabályának szövege a következő:
„(1)
Ha a felszólalás díját a felszólalás benyújtására nyitva álló határidőn belül nem fizették meg, a felszólalást be nem nyújtottnak tekintik. Ha a felszólalás díját a felszólalás benyújtására nyitva álló határidőn túl fizették meg, azt a felszólaló részére vissza kell téríteni.
(2)
Ha a felszólalást nem nyújtották be a felszólalásra nyitva álló határidőn belül, [...] [az OHIM] elutasítja a felszólalást, mint nem elfogadhatót.
[...]
(5)
A bejelentőt tájékoztatják az (1) bekezdés alatti minden olyan megállapításról, hogy a felszólalást be nem nyújtottnak tekintik, és minden olyan döntésről, hogy azt a (2), (3) és (4) bekezdés értelmében nem elfogadhatóként elutasítják.”
10
A végrehajtási rendelet „A felszólalási eljárás megindítása” című 18. szabályának (1) bekezdése az alábbiak szerint rendelkezik:
„Amikor a felszólalást elfogadhatónak nyilvánítják a 17. szabály értelmében, a Hivatal értesítést küld a feleknek, amelyben tájékoztatja őket arról, hogy a felszólalási eljárás a közlemény kézhezvételétől számított két hónapon belül megkezdődik. Ez az időtartam összesen 24 hónapra hosszabbítható meg, ha mindkét fél meghosszabbítás iránti kérelmet nyújt be a határidő lejártáig.”
11
E rendelet „Határozat vagy lajstromba vétel visszavonása” című 53a. szabálya (1)–(3) bekezdésében az alábbiakat pontosítja:
„(1)
Ha [az OHIM] úgy találja – akár indítványára [helyesen: hivatalból], akár az eljárásban részt vevő felek által közölt információ alapján –, hogy valamely határozat vagy lajstromba vétel visszavonás alatt áll a rendelet 77a. cikke alapján, tájékoztatja az érintett felet a tervezett visszavonásról.
2.
Az érintett fél [az OHIM] által megadott határidőn belül benyújthatja észrevételeit a tervezett visszavonásról.
3.
Ha az érintett fél hozzájárul a tervezett visszavonáshoz, vagy ha nem nyújtja be észrevételeit a megadott határidőn belül, [az OHIM] visszavonja a határozatot vagy a lajstromba vételt. Ha az érintett fél nem járul hozzá a visszavonáshoz, [az OHIM] határozatot hoz a visszavonásról.”
12
Az említett rendelet 62. szabályának (1) bekezdése kimondja:
„A fellebbezési határidőt megindító határozatokat, az idézéseket, valamint [az OHIM] elnöke által meghatározott egyéb iratokat ajánlott levélben, tértivevénnyel kell kézbesíteni. A többi kézbesítés rendes postai úton történik”.
A jogvita alapjául szolgáló tényállás
13
A jogvita alapjául szolgáló tényállást a megtámadott ítélet 1., 3–13. és 16–19. pontja az alábbiak szerint mutatja be:
„1
2007. július 12-én az [RT Mediasolutions] jogelődje közösségi védjegy lajstromozása iránti kérelmet nyújtott be az OHIM-hoz a [40/94 rendelet] alapján.
[...]
3.
A közösségi védjegybejelentést a Közösségi Védjegyértesítő2007. december 24-i 68/2007. számában hirdették meg.
4.
2008. március 25-én a fellebbező [Jager & Polacek] felszólalást nyújtott be a bejelentett védjegy lajstromozásával szemben [...] a 40/94 rendelet 42. cikke alapján a védjegybejelentésben szereplő valamennyi áru és szolgáltatás vonatkozásában.
5.
A felszólalás a Redtube korábbi lajstromozatlan védjegyen, illetve a www.redtube.com internetes domainnév használatán alapult. A felszólalás alapjául a 40/94 rendelet 8. cikkének (4) bekezdésében szereplő ok szolgált [...].
6.
A felszólalási nyomtatványon a fellebbező jelezte, hogy a felszólalás díját 2008. március 26-án utalja át az OHIM számlájára.
7.
2008. április 10-i levelében az OHIM védjegyosztálya arról tájékoztatta a fellebbezőt, hogy a felszólalás díját csak 2008. április 1-jén, a felszólalás határidejének lejártát követően kapta meg, és ezért a felszólalást be nem nyújtottnak tekinti. Az OHIM ezenkívül rámutatott, hogy a határidőt akkor tekinti betartottnak, ha az átutalási megbízást a felszólalási határidő lejártát megelőzően adták. Az OHIM azt is pontosította, hogy ha a fellebbező a felszólalási határidő utolsó 10 napjában teljesítette a befizetést, a felszólalási díj 10%-ának megfelelő pótdíjat is meg kellett volna fizetnie 2008. május 11-ig.
8.
2008. május 8-i levelével a fellebbező bizonyította, hogy 2008. március 26-án megbízást adott bankjának a felszólalási díj átutalására. Azt is bizonyította, hogy 2008. május 6-án megfizette a 10%-os pótdíjat. Ezenfelül rámutatott, hogy a védjegybejelentésről csak 2008. március 25-én délután, azaz a felszólalási határidő utolsó napján szerzett tudomást. Ekkor felszólította az RT Mediasolutionst a védjegybejelentés visszavonására, amit az utóbbi nem tett meg. A felszólalás benyújtásának időpontjában (17:07-kor telefax útján) Ausztriában a bankok már több mint két órája zárva tartottak, és a fellebbező könyvelési osztályán már nem dolgoztak. Lehetetlen volt tehát számára, hogy még aznap megbízást adjon valamely banknak a felszólalási díj átutalására. [...] Egyébiránt azt állította, hogy a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalnak (védjegyek és formatervezési minták) fizetendő díjakról szóló, 1995. december 13-i 2869/95/EK bizottsági rendelet (HL L 303., 33. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 291 o.) 8. cikkének német nyelvi változata szerint ilyen esetben a határidőt a pótdíj megfizetése miatt betartottnak kell tekinteni.
9
2008. május 20-án kelt leveleiben az OHIM védjegyosztálya értesítést küldött a fellebbező és az RT Mediasolutions részére [a továbbiakban: a 2008. május 20-i értesítés]. E levelekben az OHIM jelezte, hogy a felszólalást elfogadhatónak nyilvánította annyiban, amennyiben a Redtube korábbi lajstromozatlan védjegyen alapult, és a [végrehajtási rendelet] 18. szabálya (1) bekezdésének megfelelően tájékoztatta a fellebbezőt, valamint az RT Mediasolutionst a felszólalási eljárás kontradiktórius szakasza megkezdésének határidejéről. Pontosabban az OHIM jelezte, hogy az egyeztetési (cooling off) időszak 2008. július 21-én jár le, és a felszólalási eljárás kontradiktórius szakasza 2008. július 22-én kezdődik meg. Ezenkívül határidőket tűzött ki a fellebbező részére a felszólalás alátámasztására és az RT Mediasolutions részére az erre történő válaszadásra.
10.
2008. szeptember 10-i levelében az RT Mediasolutions azt állította, hogy a felszólalás díját nem fizették meg időben, és kérte az OHIM-ot a 2008. május 20-i értesítés visszavonására, és annak megállapítására, hogy a felszólalást be nem nyújtottnak kell tekinteni.
11.
2008. október 2-án az OHIM védjegyosztálya „Helyesbítés” (Korrektur) című levelet küldött a fellebbező részére. E levélben az OHIM arról tájékoztatja a fellebbezőt, hogy a [2008. május 20-i értesítést] tévedésből küldték el, és azt tárgytalannak kell tekinteni. Az OHIM ezenkívül tájékoztatta a fellebbezőt arról, hogy a felszólalási díj nem tekinthető időben megfizetettnek, és a felszólalást be nem nyújtottnak kell tekinteni. Ezenkívül az OHIM felhívta a fellebbező figyelmét arra, hogy alakszerű írásbeli határozat meghozatalát kérheti. A fellebbező 2008. november 28-án nyújtotta be erre irányuló kérelmét.
12.
2009. január 22-én a felszólalási osztály határozatot hozott, amely szerint a felszólalást be nem nyújtottnak kell tekinteni. A felszólalási osztály úgy vélte, hogy a 2869/95 rendelet 8. cikkének (3) bekezdésében előírt két feltételnek – azaz a felszólalás határidején belül adott átutalási megbízás és a pótdíj megfizetése – együttesen kell megvalósulnia [...].
13.
2009. március 20-án a fellebbező fellebbezést nyújtott be a felszólalási osztály határozatával szemben. A fellebbezés alapjául szolgáló okokat megjelölő 2009. május 22-i írásbeli nyilatkozatban a fellebbező arra hivatkozott, hogy 2008. május 20-án az OHIM határozatot hozott a felszólalást elfogadhatóságáról, és hogy e határozatot nem vonta vissza érvényesen a [40/94 rendelet 77a. cikkében] szabályozott eljárás alapján. Ezenkívül azt állította, hogy a 2869/95 rendelet 8. cikkének (3) bekezdésében előírt két feltétel vagylagos, nem pedig együttes.
[...]
16.
Az OHIM negyedik fellebbezési tanácsa a [vitatott határozattal] a fellebbezést elutasította.
17
A fellebbezési tanács megállapította, hogy a felszólalási határidő 2008. március 25-én járt le, mivel 2008. március 24-e munkaszüneti nap volt. A felszólalási díjat a felszólalási határidő lejártát követően fizették meg, ellentétben a [40/94 rendelet 42. cikke (3) bekezdésének második mondatában] előírtakkal. Az is bizonyított, hogy a fellebbező csak a felszólalási határidő lejártát követően, azaz 2008. március 26-án adott bankjának átutalási megbízást. Következésképpen a [40/94 rendelet 42. cikke (3) bekezdésének második mondata] alapján a felszólalást be nem nyújtottnak kell tekinteni.
18
A fellebbezési tanács úgy ítélte, hogy a felszólalási osztály helyesen értelmezte a 2869/95 rendelet 8. cikkének (3) bekezdését.
19
A fellebbezési tanács szerint a [2008. május 20-i értesítés] nem minősül a [40/94 rendelet 77a. cikke] értelmében visszavonható határozatnak, hanem az csupán egy eljárás során hozott intézkedés.”
A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
14
A Törvényszék Hivatalához 2009. december 4-én benyújtott keresetlevéllel a fellebbező a vitatott határozat hatályon kívül helyezése iránti keresetet terjesztett elő.
15
Keresete alátámasztására a fellebbező három jogalapra hivatkozott, amelyek közül kizárólag a másodikra adott válasz tárgya a fellebbezésnek.
16
Az első jogalap a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) fellebbezési tanácsainak eljárási szabályzatáról szóló, 1996. február 5-i 216/96/EK bizottsági rendelet (HL L 28., 11. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 221. o.) 8. cikke (2) bekezdésének megsértésén alapul. A Törvényszék e jogalapot azzal az indokkal utasította el, hogy e rendelkezés kizárólag inter partes eljárásokban alkalmazandó, és hogy a 2009. január 22-i határozatot az ex parte eljárásokra alkalmazandó szabályok alapján fogadták el.
17
Keresete harmadik jogalapjával a fellebbező azt vitatta, hogy felszólalását a felszólalási díj késedelmes megfizetése miatt be nem nyújtottnak tekintették. A Törvényszék e jogalapot arra való hivatkozással utasította el, hogy a felszólalási osztály jogosan tekintette a felszólalást a felszólalási díj késedelmes megfizetése miatt be nem nyújtottnak a végrehajtási rendelet 17. szabályának (1) bekezdése alapján.
18
A második jogalap a 40/94 rendelet 77a. cikke (1) és (2) bekezdésének megsértésén alapul. E jogalap alátámasztásaként a fellebbező arra hivatkozott, hogy az OHIM 2008. május 20-i értesítése, amely felszólalását elfogadhatónak nyilvánította, határozatnak minősül. Ugyanis, mivel a végrehajtási rendelet 17. szabályának (5) bekezdése alapján annak megállapítása, hogy a felszólalást be nem nyújtottnak kell tekinteni, vagy hogy azt amiatt, hogy elfogadhatatlan, el kell utasítani, határozatban történik, az actus contrarius vagy alaki párhuzamosság jogelvéből az következik, hogy az OHIM azon aktusát, amellyel a felszólalást elfogadhatónak nyilvánítja, szintén határozatnak kell tekinteni.
19
Következésképpen e határozat csak a 40/94 rendelet 77a. cikkében szereplő, a végrehajtási rendelet 53a. szabályával együttesen értelmezett feltételek betartásával vonható vissza. Az említett határozat visszavonása megsértette az említett 53a. szabályban kimondott eljárási feltételeket, és arra a fent hivatkozott 77a. cikkben előírt hat hónapos határidőn túl került sor.
20
Ennek kapcsán a megtámadott ítélet 91–93. pontjában a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a 2008. május 20-i értesítés csupán a fellebbezőnek a felszólalási eljárás kontradiktórius szakasza megkezdésének napjáról történő értesítése, és arra vonatkozó felhívása volt, hogy terjessze elő a felszólalásának alátámasztására szolgáló tényeket, bizonyítékokat és észrevételeket, ezen értesítésnek tehát nem volt célja, hogy joghatásokat váltson ki. Ezen értesítés formájából nem következik, hogy az végleges állásfoglalásnak tekinthető az OHIM részéről a felszólalás elfogadhatóságát illetően. Az említett ítélet 102. pontjában a Törvényszék azt a következtetést vonta le, hogy a 2008. május 20-i értesítés nem minősül határozatnak, csupán az eljárás során hozott egyszerű intézkedésnek.
21
A Törvényszék ezenkívül arra hivatkozva utasította el a fellebbező érveit, hogy az actus contrarius és az alaki párhuzamosság elve nem releváns annak meghatározása tekintetében, hogy a 2008. május 20-i értesítés határozatnak tekinthető-e.
22
A Törvényszék rámutatott, hogy a végrehajtási rendelet 18. szabályának (1) bekezdése olyan közlésre utal, amely nem keletkeztet kötelező erejű joghatásokat a címzett tekintetében. Végül, mivel a 2008. május 20-i értesítés nem tekinthető határozatnak, a fellebbező nem hivatkozhat a benne az említett értesítés által keltett jogos bizalom védelmének elvére.
23
A megtámadott ítélet 132. pontjában a Törvényszék azt is megállapította, hogy az ügy nem nemzetközi védjegy lajstromozásával kapcsolatos, és hogy az OHIM által az elfogadhatónak nyilvánított felszólalásokról a Szellemi Tulajdon Világszervezete (WIPO) részére megküldött értesítés jogi jellegével kapcsolatban nem kell döntést hozni.
A felek kérelmei
24
A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:
—
helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet; és
—
az OHIM-ot kötelezze a költségek viselésére.
25
Az OHIM azt kéri, hogy a Bíróság a fellebbezést – mint nyilvánvalóan megalapozatlant – utasítsa el, és a fellebbezőt kötelezze a költségek viselésére.
A fellebbezésről
26
Fellebbezésében a fellebbező egyetlen, a 40/94 rendelet 77a. cikke (1) és (2) bekezdésének megsértésén alapuló jogalapra hivatkozik.
A felek érvei
27
A fellebbező által hivatkozott egyetlen jogalap három részre oszlik. A jogalap első részével annak kimondását rója a Törvényszék terhére, hogy a 2008. május 20-i értesítés nem minősül határozatnak. Először is a Törvényszék a Bíróság olyan ítélkezési gyakorlatára alapította álláspontját, amely a jelen ügyben nem alkalmazható, mivel az az EUMSZ 288. cikkének negyedik bekezdése értelmében vett határozatokra vonatkozik. Márpedig a fenti rendelkezés az OHIM aktusaira nem alkalmazható.
28
Másodszor, a fellebbező szerint azzal, hogy a Törvényszék az említett értesítést nem minősítette határozatnak, nem nyújtott számára hatékony bírói jogvédelmet.
29
A fellebbező azt állítja, hogy jóllehet az OHIM a felszólalás elfogadhatóságát az eljárás bármely szakaszában vizsgálhatja, e kérdésben bármikor határozott álláspontot is elfoglalhat, és különösen teheti ezt abban a levélben, amelyben tájékoztatja a feleket a felszólalási eljárás kontradiktórius szakaszának megkezdéséről. A 2008. május 20-i értesítésben használt kifejezések azt bizonyítják, hogy annak egyik tárgyát a felszólalás elfogadhatóságáról való döntés képezte. E kifejezések pontosak és feltétlenek. Az említett értesítés nem tartalmazta, hogy az OHIM felülvizsgálhatja a felszólalás elfogadhatóságát, sem pedig azt, hogy nem határozott véglegesen e kérdésben.
30
A hatékony bírói jogvédelem elvének alkalmazásával a Törvényszéknek meg kellett volna állapítania, hogy a 2008. május 20-i értesítés mind formája, mind tartalma folytán határozatnak minősül. Az elfogadhatóságról ugyanis illetékes és felelős szerv nyilatkozott. E nyilatkozat feltétlen, pontos, és nem tartalmaz fenntartásokat.
31
Az említett értesítés a címzettben azt a benyomást keltette, hogy az OHIM megvizsgálta az elfogadhatóságot, és e kérdésben végleges határozatot hozott. Az utóbbinak kétségkívül lehetősége lett volna az elfogadhatóságról szóló, fent említett határozat visszavonására, amennyiben az hibás lett volna, de azt az előírt határidőben és formában kellett volna megtennie. Ilyen visszavonás hiányában az OHIM-ot a jogbiztonság biztosításának szükségessége miatt továbbra is köti az említett határozat. Márpedig a határozatot nem vonták vissza a 40/94 rendelet 77a. cikkének (1) és (2) bekezdésében előírt hat hónapos határidőben. A felszólalási eljárást tehát le kellett volna folytatni.
32
A fellebbezés egyetlen jogalapjának második részével a fellebbező azt rója a Törvényszék terhére, hogy érvelését arra a körülményre alapozta, hogy a végrehajtási rendelet 17. szabályának (5) bekezdése a „határozat” szót használja abban az esetben, ha a felszólalást be nem nyújtottnak kell tekinteni, míg e rendelet 18. szabályának (1) bekezdése a „tájékoztatja” kifejezést alkalmazza. Márpedig az említett rendelet 62. szabályából az következik, hogy tájékoztatás is foglalhat magában határozatot.
33
Harmadszor, a fellebbezése alátámasztására felhozott egyetlen jogalap harmadik részével a fellebbező azt sérelmezi, hogy a Törvényszék a fellebbező által a WIPO értesítésének kötelezettségével kapcsolatban előadott érvre adott válaszában annak kimondására szorítkozott, hogy az ügy csak közösségi védjegy lajstromozását érinti. Márpedig a felszólalás elfogadhatóságával kapcsolatos értesítés jogi jellege megítélésének egyöntetűnek kell lennie. A Törvényszéknek figyelembe kellett volna vennie azt a körülményt, hogy amennyiben az elfogadhatóságról szóló, a WIPO részére küldött értesítés határozatnak minősül, ezen értesítésnek ugyanolyan minősítést kell kapnia akkor, ha címzettje valamely közösségi védjeggyel szemben felszólalást benyújtó személy.
34
Az OHIM álláspontja szerint a fellebbezés egyetlen jogalapja nyilvánvalóan megalapozatlan.
35
Először is a jogalap első részét illetően, amely a Bíróságnak a Törvényszék által hivatkozott ítélkezési gyakorlatával kapcsolatos, az OHIM azt állítja, hogy az OHIM az Európai Unió intézménye. Az Unió tekintetében megállapított közigazgatási jogi fogalmak az ő esetében is alkalmazandók.
36
Ezt követően a 2008. május 20-i értesítés határozatként való minősítésével kapcsolatos rész vonatkozásában a Törvényszék a megtámadott ítélet 122. pontjában egyértelműen kimondta, hogy e értesítésből nem következik, hogy az OHIM az elfogadhatóságról végleges döntést kívánt hozni. A hatékony bírói jogvédelem elve a jelen ügyben nem alkalmazható, mivel ezen értesítés az OHIM megfogalmazása szerint nem „a végrehajtó hatalom olyan aktusa”, amely sértheti az említett jogot. Az említett értesítés nem gyakorol semmilyen joghatást a fellebbező jogi helyzetére.
37
A fellebbező tévesen rója a Törvényszék terhére, hogy nem vizsgálta meg, hogy a 2008. május 20-i értesítés határozatot is foglal-e magában. A Törvényszék ugyanis a megtámadott ítélet 91. és azt követő pontjaiban elvégezte ennek vizsgálatát.
38
A jogalapnak a WIPO előtti eljárással kapcsolatos részét illetően az OHIM rámutat, hogy nemzetközi lajstromozás esetén a felszólalás elfogadhatóságáról szóló határozatnak az a joghatása, hogy a nemzetközi védjegylajstromban feltüntetésre kerül az oltalom ideiglenes megtagadása. A fenti eljárás és az OHIM előtt lefolytatandó eljárás tehát joghatásai tekintetében nem összehasonlítható.
A Bíróság álláspontja
39
Elöljáróban rá kell mutatni egyrészről, hogy a fellebbező a Bíróság előtt nem hivatkozik sem a 216/96 rendelet 8. cikke (2) bekezdésének megsértésére alapított, sem pedig a felszólalási díj megfizetéséhez kapcsolódó jogalapra.
40
Másrészről meg kell állapítani, hogy a vitatott határozat a 2009. január 22-i határozat, és nem a 2008. május 20-i értesítés hatályon helyezése iránti kérelem folytán született.
41
A 2009. január 22-i határozattal állapította meg az OHIM felszólalási osztálya, hogy a felszólalást be nem nyújtottnak kell tekinteni a felszólalási díj e célból előírt határidőben történő megfizetésének elmaradása miatt.
A jogalap első részéről
42
A 2009. január 22-i határozat hatályon kívül helyezése iránti kérelmet a fellebbezési tanács elfogadhatónak, de megalapozatlannak nyilvánította azzal az indokkal, hogy a felszólalási osztály jogosult, sőt köteles arra, hogy az eljárás bármely szakaszában a felszólalási díj megfizetésének esetleges hibáját megállapítsa. A fellebbezési tanács szerint a felszólalás elfogadhatónak nyilvánításáról tájékoztató és a felszólalási eljárás kontradiktórius szakaszának megkezdését megállapító értesítés nem minősül a 40/94 rendelet 77a. cikkének megfelelően visszavonható, sem pedig az említett rendelet 57. cikke értelmében vett ügydöntő határozatnak, hanem egyszerű előkészítő értesítésnek.
43
A fellebbezési tanács, majd a Törvényszék a megtámadott ítélet 74. és 75. pontjában a fentiekből azt a következtetést vonta le, hogy a 2009. január 22-i határozatot az ex parte eljárásra előírt szabályok alapján fogadták el, és hogy az említett határozat ellen is ilyen eljárás szerint kell fellebbezni. A fellebbezési tanács megállapította, hogy a felszólalási osztály – teljesen logikusan – nem határozott a költségekről, és kimondta, hogy a fellebbezési eljárás során felmerült költségekről nem kell határozni.
44
A Törvényszék előtt a fellebbező azt állította, hogy a 2008. május 20-i értesítés határozatnak minősül, amelyet a 40/94 rendelet 77a. cikkében előírt feltételek mellett vissza lehetett volna vonni.
45
A Törvényszék azzal a fő indokkal tagadta meg a 2008. május 20-i értesítés határozatnak való minősítését, hogy az nem váltott ki kötelező joghatásokat. A megtámadott ítélet 91. pontjában a Törvényszék rámutatott, hogy az említett értesítés nem tartalmaz arra utaló elemet, hogy a felszólalás elfogadhatóságáról szóló határozatról lenne szó, ugyanakkor az említett ítélet 92. pontjában megállapította, hogy ezen értesítéssel az OHIM azt közölte a fellebbezővel, hogy felszólalását elfogadhatónak nyilvánította annyiban, amennyiben az a lajstromozatlan korábbi védjegyen alapult. Végül a Törvényszék az említett ítélet 95. pontjában jelezte, hogy az a körülmény, miszerint az OHIM az említett értesítésben úgy vélte, hogy a felszólalást elfogadhatónak nyilvánítja, magyarázatul szolgál arra, hogy az utóbbi miért értesítette a feleket az inter partes eljárás megindulásának határidejéről.
46
A megtámadott ítélet 102. pontjában a Törvényszék arra a következtetésre jutott, hogy a 2008. május 20-i értesítés nem minősül határozatnak, csupán az eljárás során hozott egyszerű intézkedésnek.
47
Ezen érvelés azonban nem fogadható el.
48
Először is a végrehajtási rendelet II. címéből következik, hogy a védjegy lajstromozásával szembeni felszólalási eljárás két elkülönült szakaszból áll. Az említett rendelet 17. szabálya felsorolja a felszólalás elfogadhatóságának feltételeit, és az említett szabály (5) bekezdésében kimondja, hogy a bejelentőt tájékoztatják azon határozatról, amely megállapítja, hogy a felszólalást be nem nyújtottnak tekintik, vagy hogy azt nem elfogadhatóként elutasítják. Ebből következik, hogy az elfogadhatóság vizsgálatának szakasza az eljárást lezáró, és ily módon a 40/94 rendelet 57. cikke (1) bekezdése alapján fellebbezéssel megtámadható határozat elfogadásához vezethet.
49
Ezenkívül a végrehajtási rendelet 18. szabályának (1) bekezdése pontosítja, hogy „[a]mikor a felszólalást elfogadhatónak nyilvánítják a 17. szabály értelmében, [az OHIM] értesítést küld a feleknek, amelyben tájékoztatja őket arról, hogy a felszólalási eljárás a közlemény kézhezvételétől számított két hónapon belül megkezdődik”. Az említett 18. szabály szövegéből következik, hogy maga a felszólalási eljárás, azaz az inter partes szakasz csak akkor kezdődik meg, amikor az OHIM meggyőződött róla, hogy a felszólalás elfogadható, és a 17. szabályban felsorolt egyik ok sem akadálya ezen elfogadhatóságnak.
50
A „jugée recevable” (elfogadhatónak nyilvánítják) kifejezésnek a végrehajtási rendelet francia nyelvi változatában történő használata azt jelzi, az uniós jogalkotónak az volt a szándéka, hogy az OHIM az eljárás ezen szakaszától kezdve vizsgálja a felszólalás elfogadhatóságát, és győződjön meg arról, hogy a felszólalás díját szabályszerűen megfizették.
51
A végrehajtási rendelet többi nyelvi változata spanyolul a „se considere admisible”, németül a „gilt”, angolul a „found admissible”, olaszul pedig a „considerata ammissibile” kifejezést használja. A fenti különböző változatok vizsgálata jelzi, hogy a német nyelvi változat kivételével, amelyben a „gilt” kifejezés jelentése kevésbé erőteljes, mint a többi nyelvi változatban használt kifejezéseké, a felszólalást elfogadhatónak kell nyilvánítani azt megelőzően, hogy az inter partes eljárás megkezdődhetne.
52
Végül a 40/94 rendelet 57. cikkének (2) bekezdéséből következik, hogy létezhetnek olyan aktusok, amelyek annak ellenére határozatnak minősülnek, hogy valamely eljárás folyamán születnek, de nem zárják le azt.
53
A Törvényszék tehát tévesen mondta ki a megtámadott ítélet 91. és 95. pontjában, hogy a végrehajtási rendelet 18. szabályának megfelelően elküldött 2008. május 20-i értesítés csupán olyan egyszerű levél, amelyben az OHIM értesítette a felszólalót a felszólalási eljárás inter partes szakaszának megkezdéséről, miközben felhívta arra, hogy egészítse ki kérelmét az annak alátámasztására szolgáló bizonyítékok előterjesztésével, továbbá annak közlése, hogy a felszólalás elfogadhatónak minősül, nem tekinthető az OHIM részéről végleges állásfoglalásnak annak elfogadhatóságát illetően.
54
Másodszor rá kell mutatni, hogy a tárgyaláson az OHIM – jóllehet elismerte, hogy a 2008. május 20-i értesítést tévedésből küldték el – arra hivatkozott, hogy az említett intézmény gyakorlatában annak jelzése, hogy a felszólalást elfogadhatónak nyilvánították, csupán egyszerű szokás, és az elfogadhatóságról szóló végső határozat csak az inter partes eljárás keretében születhet meg. Az OHIM álláspontja szerint a védelemhez való jog védelme elengedhetetlen.
55
Márpedig az említett értesítésnek a felszólalás elfogadhatóságáról szóló „határozatként” való minősítése nem sérti a védelemhez való jogot.
56
Egyrészről – ahogyan arra a főtanácsnok indítványának 64. pontjában rámutatott – a felszólalónak nem fűződik érdeke ahhoz, hogy fellebbezést nyújtson be azon aktus ellen, amellyel az OHIM a felszólalását elfogadhatónak nyilvánítja.
57
Másrészről, amennyiben az OHIM a felszólalás elfogadhatóságának megítélése során hibát követ el azzal, hogy azt tévesen elfogadhatónak nyilvánítja, és ily módon megnyitja az inter partes eljárást, a felszólalási eljárásban részt vevő ellenérdekű fél nem esik el attól a lehetőségtől, hogy jogait érvényesítse.
58
A felszólalási eljárásban részt vevő ellenérdekű fél ugyanis először is hivatkozhat az OHIM előtt arra, hogy a felszólalás elfogadhatósága vonatkozásában hibát követtek el, és kérheti, hogy az utóbbi a 40/94 rendelet 77a. cikke alapján vonja vissza azon határozatát, amelyben a felszólalást elfogadhatónak nyilvánította.
59
Ennek kapcsán a Bíróság ítélkezési gyakorlatából következik, hogy valamely jogsértő aktus visszavonása főszabály szerint akkor is megengedett, ha a jogbiztonság és a jogos bizalom elve meg is követeli, hogy valamely e visszavonás ésszerű határidőn belül történjen, és hogy figyelemmel legyenek arra, hogy az érdekelt milyen mértékben bízhatott az aktus jogszerűségében (lásd ebben az értelemben a C-508/03. sz., Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben 2006. május 4-én hozott ítélet [EBHT 2006., I-3969. o.] 68. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
60
Az OHIM-ot illetően az uniós jogalkotó szabályozta az említett szerv által elfogadott szabálytalan aktusok visszavonásának eljárását. E tekintetben a 40/94 rendelet 77a. cikkének (1) bekezdése pontosítja, hogy amennyiben az OHIM által hozott határozat az OHIM-nak tulajdonítható nyilvánvaló eljárási hibában szenved, az OHIM gondoskodik a határozat visszavonásáról.
61
Az említett 77a. cikk (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a hibás határozat visszavonásáról hivatalból vagy az eljárásban részt vevő felek egyikének kérelmére döntenek, és e visszavonásról e határozat meghozatalának napjától számított hat hónapon belül kell dönteni, többek között a felekkel folytatott konzultációt követően. Úgy tűnik tehát, hogy a visszavonási eljárást a felszólalási eljárásban részt vevő ellenérdekű fél is kezdeményezheti.
62
Végül ugyanezen 77a. cikk (3) bekezdése úgy rendelkezik, hogy e visszavonási eljárás nem érinti a felek jogát arra, hogy többek között az említett rendelet 57. cikkének megfelelően fellebbezést nyújtsanak be.
63
A felszólalási eljárásban részt vevő ellenérdekű félnek másodsorban lehetősége van arra, hogy kérje a felszólalást elfogadhatósnak nyilvánító aktus hatályon kívül helyezését. E hatályon kívül helyezést az inter partes eljárást lezáró határozat elleni fellebbezés keretében lehet kérni. Ezen aktus ugyanis, amellyel az eljárás nem fejeződik be, csak az ügydöntő határozat elleni, a felszólalás megalapozottságát érintő fellebbezésben támadható meg a 40/94 rendelet 57. cikkének (2) bekezdése alapján.
64
A fenti rendelkezések összességének vizsgálatából kitűnik, hogy amikor az OHIM a felszólalást elfogadhatónak nyilvánítja, megkezdődik az eljárás inter partes szakasza. Hat hónapos határidőn belül a felszólalást elfogadhatónak nyilvánító határozat – amennyiben nyilvánvaló eljárási hibában szenved – hivatalból, vagy valamelyik fél kérelmére visszavonható, ami azzal a joghatással jár, hogy a felszólalási eljárás megszűnik. Amint az említett határidő letelik, az eljárás inter partes szakaszát folytatni kell, és határozatot kell hozni.
65
Az utóbbi esetben a felszólalási eljárásban részt vevő ellenérdekű fél fellebbezéssel élhet a fellebbezési tanács előtt, és hivatkozhat arra, hogy a felszólalás elfogadhatatlan volt.
66
A Bíróság ugyanis már korábban kimondta, hogy a 40/94 rendelet 62. cikkének (1) bekezdéséből az következik, hogy a kereset érdemi vizsgálatát követően a fellebbezési tanács „eljár annak a szervezeti egységnek a hatáskörében, amelyik a fellebbezéssel megtámadott határozatot hozta”, vagyis a jelen esetben ő maga dönt a felszólalás tárgyában, amelyet elutasít, vagy amelynek megállapítja megalapozottságát, helybenhagyva vagy hatályon kívül helyezve ezzel a megtámadott határozatot (a C-29/05. P. sz., OHIM kontra Kaul ügyben 2007. március 13-án hozott ítélet [EBHT 2007., I-2213. o.] 56. pontja).
67
A fellebbezési tanács fenti hatásköre kiterjed a felszólalás elfogadhatóságának vizsgálatára is annak érdekében, hogy adott esetben lehetővé tegye a felszólalási eljárásban részt vevő ellenérdekű fél részére, hogy a 40/94 rendelet 57. cikkének (2) bekezdése alapján részére nyitva álló fellebbezési jogosultság keretében vitassa ezen elfogadhatóságot.
68
Úgy tűnik tehát, hogy a felszólalási eljárásban részt vevő ellenérdekű fél jogvédelmét a 40/94 rendelet 77a. cikkében szabályozott visszavonás és az említett rendelet 57. cikkében előírt fellebbezés mechanizmusa biztosítja.
69
A fenti megállapítások összességéből következik, hogy az uniós jogalkotó egyrészről a felszólalási eljárásoknak két elkülönült szakaszát szabályozta, másrészről mechanizmusokat vezetett be annak érdekében, hogy a felszólalási eljárásban részt vevő ellenérdekű fél vitathassa azt a határozatot, amellyel az OHIM a felszólalást tévesen elfogadhatónak nyilvánította.
70
A fentiekből következik, hogy azzal, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 95. és 102. pontjában kimondta, hogy a 2008. május 20-i értesítésnek nem volt más célja, mint tájékoztatni a fellebbezőt a felszólalási eljárás kontradiktórius szakasza megnyílásának időpontjáról amellett, hogy felhívta a felszólalásnak a tényállás, a bizonyítékok és az észrevételek bemutatásával történő kiegészítésére, és hogy e értesítés nem minősül határozatnak, csupán az eljárás során hozott, jogi kötelező erővel nem rendelkező egyszerű intézkedésnek, a Törvényszék helytelenül alkalmazta a végrehajtási rendelet együttesen értelmezett 17. és 18. szabályát, valamint a 40/94 rendelet 57. és 77. cikkét.
71
Következésképpen a megtámadott ítéletet hatályon kívül kell helyezni anélkül, hogy a fellebbezés alátámasztására felhozott egyetlen jogalap többi részére választ kellene adni.
Az első fokon előterjesztett keresetről
72
Az Európai Unió Bíróságának alapokmánya 61. cikkének első bekezdése szerint ha a Bíróság a Törvényszék határozatát hatályon kívül helyezi, és a per állása megengedi, az ügyet maga is érdemben eldöntheti.
73
A jelen esetben a Bíróság megállapítja, hogy a vitatott határozat 17. és 31. pontjában a fellebbezési tanács úgy határozott, hogy a fellebbezés megalapozatlan, mivel a felszólalási osztály helyesen mondta ki, hogy a felszólalást be nem nyújtottnak kell tekinteni.
74
A Bíróság azt is megállapítja, hogy a vitatott határozat 19. pontjában a fellebbezési tanács úgy vélte, hogy a felszólalás elfogadhatóvá nyilvánításáról tájékoztató 2008. május 20-i értesítés nem minősül a 40/94 rendelet 77a. cikkében meghatározott eljárás szerint visszavonható határozatnak, hanem csupán egyszerű előkészítő értesítésnek, és hogy az ilyen értesítés nem köti az OHIM-ot.
75
Márpedig ahogyan a jelen ítélet 53., 64. és 68. pontjában is szerepel, azon aktus, amellyel az OHIM tájékoztatja a felszólalót arról, hogy felszólalását elfogadhatónak nyilvánította, nem az OHIM-tól származó egyszerű értesítés, hanem az a felszólalás elfogadhatóságáról szóló határozatnak minősül, amely kizárólag a 40/94 rendelet 77a. cikkében szereplő feltételek mellett vonható vissza, vagy az említett rendelet 57. cikkének megfelelően benyújtott fellebbezés keretében helyezhető hatályon kívül.
76
A fentiekből következik, hogy a fellebbezési tanács annak megállapítását követően, hogy az említett aktust a hat hónapos határidőn belül nem vonták vissza, tévesen vélte úgy, hogy a felszólalási osztály e határidő leteltét követően jogosult megvizsgálni azon kérdést, hogy a felszólalást be nem nyújtottnak kell-e tekinteni a felszólalás díjának késedelmes befizetése miatt.
77
Következésképpen a vitatott határozatot hatályon kívül kell helyezni.
A költségekről
78
Az eljárási szabályzat 122. cikkének első bekezdése szerint, ha a fellebbezés megalapozott, és a Bíróság maga hoz a jogvita kapcsán végleges határozatot, a Bíróság határoz a költségekről. Ugyanezen szabályzat 69. cikke, amelyet e szabályzat 118. cikke értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazni kell, a 2. §-ában akként rendelkezik, hogy a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
79
Mivel a jelen ügyben a fellebbezés megalapozott, és a fellebbező kérte, hogy a Bíróság az OHIM-ot kötelezze a költségek viselésére, az utóbbit kell kötelezni mind az elsőfokú, mind a fellebbezési eljárásban felmerült költségek viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Bíróság hatályon kívül helyezi az Európai Unió Törvényszéke T-488/09. sz., Jager & Polacek kontra OHIM (REDTUBE) ügyben 2011. május 12-én hozott ítéletét.
2)
A Bíróság hatályon kívül helyezi a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) negyedik fellebbezési tanácsának a Jager & Polacek GmbH és a Mediasolutions RT s.r.o. közötti felszólalási eljárással kapcsolatos 2009. szeptember 29-i határozatát (R 442/2009–4. sz. ügy).
3)
A Bíróság a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalt (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) kötelezi az elsőfokú eljárás és a fellebbezési eljárás költségeinek a viselésére.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.