62011CC0184
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
ELEANOR SHARPSTON
esitatud 23. jaanuaril 2014 (
1
)
Kohtuasi C‑184/11
Euroopa Komisjon
versus
Hispaania Kuningriik
„Komisjoni otsused, milles tuvastatakse riigiabi kokkusobimatus ühisturuga — Otsuste täitmiseks vajalikud meetmed — Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus — Kohtuotsuse õigel ajal täitmata jätmine — Rahatrahv”
1.
Aastal 2001 võttis komisjon vastu kuus otsust, milles tuvastati, et teatavad maksumeetmed Comunidad Autónoma del País Vasco’s (edaspidi „Baskimaa”) on ühisturuga kokkusobimatu riigiabi, ja kohustati Hispaania Kuningriiki seda abi tagasi nõudma. Aastal 2006 sai komisjon Euroopa Kohtult otsuse, et Hispaania on need otsused täitmata jätnud. Nüüd taotleb ta Euroopa Kohtult kinnitust, et Hispaania ei ole viimati nimetatud kohtuotsust õigeaegselt täitnud, ning põhisummalise trahvi määramist selle täitmata jätmise perioodi eest.
2.
Hispaania väidab, et komisjon on tagasinõudmisele kuuluvad summad üle hinnanud ning et igal juhul peaks määratav trahv olema väiksem sellest, mida taotleb komisjon.
Taust
Abi ja 2001. aasta otsused
3.
Aastatel 1994‐1997 kehtestasid kolm Baskimaa provintsi – Álava, Vizcaya ja Guipúzcoa (
2
) – igaüks kahte liiki maksumeetmed, mis jäid jõusse kuni 1999. või 2000. aastani: ettevõtjatele ette nähtud maksu ümberarvutus 45% ulatuses investeeringusummast ning järk-järgult kahanev nelja-aastane maksubaasi vähendamine uutele ettevõtjatele; mõlemat liiki meetmete suhtes kehtisid teatavad tingimused.
4.
Nendest meetmetest komisjonile ei teatatud. Kui komisjon neist teada sai, otsustas ta algatada menetluse EÜ artikli 88 lõike 2 alusel. (
3
) Ta võttis 11. juulil 2001 vastu kuus otsust. (
4
)
5.
Iga juhtumi kohta tuvastas komisjon, et vastav meede kujutab endast abikava. Tegelike abisaajate andmed ei olnud küll teada, kuid piisas sellest, et potentsiaalsed abisaajad võisid saada abi, mis ei olnud kooskõlas kohaldatavate direktiivide, suuniste ja raamistikega. (
5
) Enne selle tuvastamist, et kõnealused kavad on sisse seatud õigusvastaselt ja on ühisturuga kokkusobimatud, märkis komisjon, et otsused ei „piira võimalust pidada konkreetset abijuhtumit selle juhtumi enda asjaolude põhjal osaliselt või täielikult ühisturuga kokkusobivaks edaspidises komisjoni otsuses või grupierandimääruste kohaselt” (
6
). Nii ei tuvastatud üheski otsuses, et konkreetne abijuhtum on ühisturuga kokkusobimatu, ega välistatud võimalust, et teatav osa abist võib seda olla. Ent siiski tuvastati, et kõik abikavad on ühisturuga kokkusobimatud.
Kokkusobivuse hindamine
– 45% maksu ümberarvutuse kavad
6.
Hinnangud on kõikides kolmes otsuses üldjoontes samad. (
7
) Kõnealust abi võis käsitada investeerimisabina 1998. aasta piirkondliku riigiabi andmise juhendi (
8
) tähenduses, tingimusel et see põhines asjaomasesse piirkonda investeeritud summal ja selle suhtes kohaldati ülemmäära, mis oli väljendatud sellesama summa protsentuaalse osana. Ent asjaomase piirkonna sisemajanduse kogutoodang isiku kohta oli EÜ artikli 87 lõike 3 punktis a sätestatud erandi kohaldamiseks liiga suur ning artikli 87 lõike 3 punkti c osas ei peetud kinni vastavast toetusekvivalendi ülemmäärast. Liiati võisid suuniste kohaselt kvalifitseeruda ainult alginvesteeringud, kõnesolevaid kavasid aga sai kasutada ka muudeks kulutusteks. Oli muidki nõudeid, mida tuli täita. (
9
) Abi, mis kohaldatavatele kriteeriumidele ei vastanud, tuli pidada tegevusabiks, mitte investeerimisabiks. Tegevusabi aga peab vastama 1998. aasta regionaalabi suuniste punktides 4.15‐4.17 ette nähtud kriteeriumidele, mis ei olnud käesoleva juhtumi puhul täidetud, sest nimetatud Baskimaa provintsid ei ole äärepoolseimad ega väikese rahvastikutihedusega piirkonnad. Seetõttu ei vastanud abikavad regionaalabi nõuetele. Pealegi ei saanud väljapoole piirkonda tehtud investeeringute jaoks antud abi pidada regionaalabiks ning väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele (edaspidi „VKE‑d”) antava abi erandit ei saanud kohaldada, sest abi ei piirdunud vastavalt olukorrale 7,5%‑ga või 15%‑ga brutoekvivalendist. Igal juhul olid teatavad sektorid välja jäetud 1998. aasta regionaalabi suunistest, kuid mitte kõnealustest abikavadest.
– Maksubaasi vähendamise kavad
7.
Jällegi on hinnangud kõigis kolmes otsuses üldjoontes samad (
10
) ning sarnanevad nendega, mis anti 45% maksu ümberarvutuse kavade kohta. Sisemajanduse kogutoodang inimese kohta oli EÜ artikli 87 lõike 3 punkti a kohaldamiseks liiga suur. Kuigi regionaalarenguabi võis olla artikli 87 lõike 3 punkti c kohaselt ühisturuga kokkusobiv, ei tule kõnealuseid kavasid käsitada mitte kui investeerimisabi või tööhõivealast abi, vaid kui tegevusabi. Ent need ei vastanud, samuti nagu 45% maksu ümberarvutuse kavad, seal hulgas ka samadel põhjustel, regionaalabi nõuetele. Lisaks ei saanud kõnealust abi pidada ühisturuga kokkusobivaks põhjusel, et seda anti abisaajatele konkreetsete valdkonna eeskirjade kohaselt, iseäranis kuna see ei vastanud tingimusele edendada uut tootmisvõimsust. Lõpuks ei olnud ka võimalik kasutada ühtegi muud EÜ artikli 87 lõigetes 2 ja 3 sätestatud erandit.
8.
Seega hindas komisjon mõlemat liiki maksukavasid tervikuna, arvestades mitte tingimusi, milles neid kohaldati, vaid tingimusi, milles neid oleks võidud kohaldada.
2001. aasta otsuste resolutiivosad
9.
Igas otsuses tuvastati artiklis 1, et kõnealust abikava on rakendatud õigusvastaselt ning et see on ühisturuga kokkusobimatu. Artiklis 2 kohustati Hispaaniat abikava lõpetama. Artikli 3 lõikes 1 kohustati Hispaaniat „võtma kõik vajalikud meetmed, et nõuda abi saanud isikutelt tagasi artiklis 1 viidatud abi, mis on neile eraldatud õigusvastaselt” ning tühistama väljamaksmata abisummade osas kõik seni tegemata maksed. Artikli 3 lõike 2 kohaselt tuli abi koheses ja tõhusas siseriiklikus menetluses tagasi nõuda ning summad pidid kandma intressi.
Tühistamismenetlused, edasikaebused ja rikkumismenetlused
10.
Nimetatud Baskimaa provintside ametiasutused esitasid Esimese Astme Kohtusse hagid, taotledes nende kuue otsuse tühistamist.
11.
Kuna nendel menetlustel ei ole peatavat mõju, siis meenutas komisjon Hispaania ametiasutustele nende kohustust nõuda tagasi 2001. aasta otsustes õigusvastaseks loetud abi. Pärast ligikaudu kaheaastast tulemusteta jäänud seisukohtade vahetust esitas komisjon novembris 2003 Hispaania Kuningriigi vastu kuus rikkumishagi.
12.
Euroopa Kohus tuvastas 14. detsembri 2006. aasta otsuses (
11
), et kuna Hispaania Kuningriik ei ole ette nähtud tähtaja jooksul võtnud kõiki vajalikke meetmeid nimetatud kuue otsuse artiklite 2 ja 3 täitmiseks, on Hispaania Kuningriik rikkunud nendest otsustest tulenevaid kohustusi. Eelkõige jättis Hispaania võtmata meetmed, mida oli vaja antud abi tagasinõudmiseks. (
12
) Ent 2006. aasta kohtuotsuses kõnealusele abile ei viidatud ja see ei olnud kohtumenetluses arutusel.
13.
Edasises seisukohtade vahetuses detsembrist 2006 novembrini 2010 selgusid lahkarvamused seoses tagasinõutavate summadega. Selles ajavahemikus nõudis Hispaania osa abist tagasi. Samuti asus komisjon seisukohale, et Hispaania ei esita piisavalt teavet. EÜ artikli 228 lõike 2 alusel saatis ta 11. juulil 2007 ametliku märgukirja ning seejärel, 26. juunil 2008 põhjendatud arvamuse, milles nõudis 2006. aasta kohtuotsuse täielikku täitmist kahe kuu jooksul, s.t 26. augustiks 2008.
14.
Esimese Astme Kohus jättis 9. septembril 2009 eespool viidatud tühistamishagid rahuldamata. (
13
) Baskimaa provintside ametiasutuste apellatsioonkaebused jäeti rahuldamata 28. juulil 2011. (
14
)
15.
Oma otsuses 45% maksu ümberarvutuse kavade kohta meenutas Euroopa Kohus, et riigiabi kava kohta üldiselt ja abstraktselt otsust tehes ei ole komisjon kohustatud üksikjuhtusid analüüsima. Alles tagasinõudmise etapis peab liikmesriik kontrollima iga ettevõtja olukorda eraldi, iseäranis seda, kas abisaajale antud soodustus võis moonutada konkurentsi ja mõjutada ühendusesisest kaubandust. (
15
)
Poolte nõuded
16.
Vahepeal oli komisjon 18. aprillil 2011 algatanud käesoleva kohtuasja. 30. oktoobril 2013 muutis ta oma nõudeid. Nüüd palub ta Euroopa Kohtul sisuliselt:
—
tuvastada, et Hispaania Kuningriik on 2006. aasta kohtuotsust täitmata jättes rikkunud oma kohustusi, mis tulenevad 2001. aasta otsustest ja ELTL artiklist 260;
—
kohustada Hispaaniat maksma põhisummaline trahv 64543000 eurot (25817,40 eurot päevas korrutatult 2500 päevaga, mis jäid 2006. aasta kohtuotsuse tegemise ja 15. oktoobri 2013. aasta vahele, mil 2001. aasta otsustega õigusvastaseks loetud abi täielikult tagasi saadi); ja
—
mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.
Menetlus
17.
Isegi pärast kirjaliku menetluse lõppu lahknesid poolte seisukohad oluliselt küsimustes, millised abisummad on antud, millised abisummad tuli tagasi nõuda, millised abisummad on tagasi nõutud ja millised abisummad on tagasi nõudmata. Sellepärast palus Euroopa Kohus, et kumbki pool näitaks tabeli kujul omapoolsed arvandmed seoses iga 2001. aasta otsusega, iga asjassepuutuva õigusküsimusega ja iga asjaomase ettevõtjaga. Samuti paluti pooltel täpselt viidata Euroopa Kohtu käsutuses olevate dokumentide lehekülgedele, millele nad enda esitatud arvandmeid põhjendades tuginevad, kusjuures anti teada, et selgelt näitamata tõendeid ei pruugita arvesse võtta. Märtsis 2013 saadi poolte vastused (edaspidi „2013. aasta tabelid”). Kuna sealgi oli lahknevusi ja ebamäärasusi, esitati kirjalikult veel küsimusi ja vastuseid, ent seegi ei hajutanud ebakindlust täielikult.
18.
Pärast 10. septembril 2013 peetud kohtuistungit paluti pooltel keskenduda küsimustele, mida Hispaania Kuningriik oli esitanud oma vasturepliigis, millele komisjon ei ole saanud täielikult vastata.
19.
Komisjon teatas 30. oktoobril 2013 Euroopa Kohtule oma veendumusest, et abi on nüüdseks täielikult tagasi nõutud koos intressiga, mille viimane makse tehti 15. oktoobril 2013.
Küsimuste kokkuvõte
20.
Komisjon väidab, et Hispaania ametiasutused ei nõudnud kogu kõnealust abi tagasi ette nähtud tähtaja jooksul. Ta märgib, et esialgu:
i)
pidasid need ametiasutused ühisturuga kokkusobivaks abi, mis ei vastanud 1998. aasta regionaalabi suuniste nõuetele (Hispaania väidab, et abi kuulus eelmiste regionaalabi suuniste või valdkonna muude eeskirjade kohaldamisalasse ja et komisjon ei tõlgenda 1998. aasta suuniseid õigesti);
ii)
need ametiasutused arvasid maha kuni 100000 eurot abisaaja kohta, kuigi vähese tähtsusega abi eeskirjad on kohaldatavad ainult siis, kui kogusumma jääb künnisest allapoole (Hispaania väidab, et igasugune künnisest allapoole jääv abisumma tuleb jätta arvesse võtmata);
iii)
need ametiasutused kohaldasid maksustamisel tagasiulatuvalt mahaarvatisi, tuvastamata, kas nende kohaldamise nõuded on täidetud (Hispaania väidab, et mahaarvatisi kohaldati korrektselt: abisaajad, kellel ei olnud selleks õigus, sest nad olid abi saanud, pidid saama selle õiguse kohe, kui abi oli tagasi võetud); ja
iv)
kõiki väljaantud tagasimaksmisnõudeid ei täidetud (Hispaania väidab, et täitmist nõuti igal võimalikul juhul ja pankroti korral esitasid ametiasutused nõuded võlausaldajatena).
21.
Poolte arvamused lahknevad suuresti selles, millised abisummad kuulusid jätkuvalt tagasinõudmisele 2006. aasta kohtuotsuse kuupäeval ja käesoleva menetluse algatamise kuupäeval, kuigi nad nõustuvad nüüd, et kogu abi oli tagasi saadud 15. oktoobriks 2013. Kuupäeval, mil tehti 2006. aasta kohtuotsus, oli komisjon seisukohal, et jätkuvalt tuleb tagasi nõuda 358 miljonit eurot ja intressid 270 miljonit eurot; Hispaania arvates olid need arvud vastavalt 120,7 miljonit eurot ja 48,4 miljonit eurot. Käesoleva menetluse algatamise taotluse kuupäeval oli komisjon seisukohal, et maksmata on veel 321 miljonit eurot ja intressid 248 miljonit eurot; Hispaania arvates aga olid need arvud vastavalt 60 miljonit eurot ja 31 miljonit eurot.
22.
Hispaania nõustub, et suur osa abist on pärast käesoleva menetluse algatamist tagasi saadud. Ta rõhutab, et vaidlustatud abi on tagasi saadud eesmärgiga vähendada võimalikku trahvi, mille Euroopa Kohus võib määrata, tunnistamata seejuures, et kõnealune abi tuleb õigusnormide kohaselt tagasi nõuda.
23.
Pooled ei nõustu ka võimaliku trahvi summades. Komisjoni arvutus lähtub tema teatisest EÜ asutamislepingu artikli 228 kohaldamise kohta. (
16
) Hispaania väidab, et iga 2001. aasta otsuse suhtes tuleb määrata eraldi trahv, arvestades seda, et Baskimaa osa Hispaania sisemajanduse kogutoodangus on kõigest 6,24%, ning kohaldades väiksemat raskuskoefitsienti ja väiksemat kestuskoefitsienti.
Üldised ja sissejuhatavad märkused
24.
Esiteks tulenevad probleemid käesolevas asjas olulisel määral sellest, et kokkusobimatut abi ei olnud 2001. aasta otsuses ega 2006. aasta kohtuotsuses määratletud. Pealegi kinnitas Euroopa Kohus 2011. aastal vaidlusalust abi käsitlenud apellatsiooniasjades, et komisjon ei olnud kohustatud abi andmise juhtumeid ühekaupa analüüsima, vaid et siseriiklike ametiasutuste ülesanne oli tagasinõudmise etapis kontrollida iga abisaaja olukorda ja seda, kas antud abi võis moonutada konkurentsi ja mõjutada kaubandust. (
17
) Seda seisukohta väljendas komisjon Hispaania ametiasutustele juba 3. oktoobril 2007, nagu on märgitud Hispaania Kuningriigi avalduses, mida komisjon ei ole kummutanud.
25.
Teisest küljest ei deklareeritud kõnealust abi komisjonile enne selle rakendamist. Seetõttu oli tegu „ebaseadusliku abiga” määruse nr 659/1999 (
18
) tähenduses. Seda arvestades kujutab selle abi 2001. aasta otsuste ja 2006. aasta kohtuotsuse kohaselt tagasi nõudmata jätmine endast veel ühte rikkumist, kui Hispaania ei tõenda oma seisukohta, et abi on ühisturuga kokkusobiv.
26.
Sellepärast on Euroopa Kohtul vaja – hoolimata sellest, et kogu abi on nüüdseks tagasi saadud – tuvastada, kui palju sellest oli Hispaania kohustatud tagasi nõudma, ning võtta see summa aluseks, mille põhjal määratakse kindlaks tagasinõudmisega viivitamise eest määratava rahatrahvi summa.
27.
Teiseks on komisjon esitanud etteheite, et enne menetlust jätsid Hispaania ametiasutused ühelt poolt esitamata olulise teabe või viivitasid selle esitamisega, teiselt poolt aga „uputasid” selle teabe ebaolulistesse dokumentidesse. On kindel, et Euroopa Kohtule on (mõlemad pooled) esitanud mitukümmend tuhat lehekülge ning nendest paljude kasulikkus on parimal juhul kahtlane. Seevastu on Euroopa Kohtul tulnud korduvalt küsimusi esitada, et mingilgi määral mõista teineteisest lahknevaid arvandmeid, millele kumbki pool oma argumendid rajab. Minu arvates on kumbki pool Euroopa Kohut hästi abistanud tema ülesande täitmisel osas, mis käesoleva menetlusega sarnastes menetlustes puudutab nii faktide tuvastamist kui ka õigusküsimuste lahendamist. Seda arvestades näib olevat sama hästi kui möödapääsmatu, et summad, mille suhtes Euroopa Kohus on seisukohal, et Hispaania õigusvastaselt jättis need sisse nõudmata, ning millele ta peab rajama oma hinnangu seoses määratava rahatrahviga, on ligikaudsed oletused.
28.
Kolmandaks on Hispaania Kuningriik teostanud Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 16 kolmandast lõigust tulenevat õigust taotleda käesoleva asja lahendamist suurkojas. Mulle näib siiski, et nii suur Euroopa Kohtu koosseis – 15 kohtunikku – ei ole asjakohane kohtuasjas, mille lahendus oleneb nii suuresti faktilistest asjaoludest nagu käesolev, paitsi kui üks pooltest taotleb varasema kohtupraktika kardinaalset muutmist. Sellepärast usun, et Euroopa Kohtu menetlusökonoomia huvides peaksid liikmesriigid, kui nad otsustavad, kas seda õigust kasutada, neid kaalutlusi meeles pidama.
29.
Asun nüüd õigusküsimuste juurde. Käsitlen esiteks üldisi küsimusi seoses kohustusega abi tagasi nõuda (1998. aasta regionaalabi suunised, ergutava mõju nõue, vähese tähtsusega abi eeskirjad, sektori ja sektoritevahelised eeskirjad, tagasiulatuvad mahaarvatised maksustamises); teiseks iga otsuse puhul vajaliku tagasinõudmise üksikasju, sealhulgas nõuete saavutamata jäämist, kui seda esines; ning lõpuks võimaliku trahvi summat.
Üldised küsimused seoses kohustusega abi tagasi nõuda
Vastavus 1998. aasta regionaalabi suunistele
30.
Komisjon väidab, et 45% maksu ümberarvutuse kavades ei järginud Hispaania ametiasutused 1998. aasta regionaalabi suunistes ette nähtud „ergutava mõju nõuet” (mille kohaselt abitaotlus tuleb esitada enne projektiga töö alustamist). Hispaania märgib, et need suunised ei olnud kohaldatavad, ning teise võimalusena seda, et komisjon tõlgendab ergutava mõju nõuet liiga rangelt.
1998. aasta regionaalabi suuniste kohaldatavus
– Argumendid
31.
Hispaania märgib, et kuna kõnealune abi pandi paika enne 1998. aastat, tuleb kohaldada juhiseid 1979. aasta teatises regionaalabi süsteemide kohta (
19
). Ta viitab komisjoni 2002. aasta teatisele ebaseadusliku riigiabi hindamisele kohaldatavate eeskirjade kindlaksmääramise kohta (
20
), kus on märgitud: „komisjon hindab ebaseadusliku riigiabi kokkusobivust ühisturuga alati vastavalt sisulistele kriteeriumidele, mis on ette nähtud abi andmise ajal kehtinud aktis”. Peale selle kinnitas 2000. aastal 1998. aasta regionaalabi suunistesse tehtud muudatus, et kogu uut abi, mis on antud ilma komisjonile teatamata, hinnatakse „vastavalt abi andmise ajal kehtinud eeskirjadele ja suunistele”. Samuti märkis komisjon nii oma otsustes ametliku uurimismenetluse algatamise kohta kui ka oma 2001. aasta otsustes, et 1998. aasta regionaalabi suunised on kohaldatavad alles alates 1. jaanuarist 1999.
32.
Komisjon märgib vastu, et 1998. aasta regionaalabi suunistes endis oli (punktis 6.1) märgitud, et „[k]omisjon hindab regionaalabi ja ühisturu kokkusobivust käesolevate suuniste alusel niipea, kui suunised jõustuvad […]. Abiettepanekute puhul, millest on teatatud enne käesolevate suuniste edastamist liikmesriikidele ja mida komisjon ei ole veel vastu võtnud, hinnatakse lõppotsust siiski teatamise ajal jõus olnud kriteeriumide alusel”. Kuna kõnealusest abist ei teatatud, olid kohaldatavad 1998. aasta suunised. Liiati on Euroopa Kohus 2011. aastal ühes asjaga seotud menetluses (
21
) märkinud, et kõnealust teatamata jäänud abi tuleb hinnata 1998. aasta regionaalabi suuniseid arvestades.
– Hinnang
33.
Ma ei saa Hispaania väljendatud seisukohtadega nõustuda.
34.
Tõepoolest väljendus komisjon oma 2001. aasta otsustes kahetsusväärselt ebamääraselt, viidates mõnikord 1998. aasta regionaalabi suunistele ja mõnikord oma varasematele teatistele. (
22
) Ka oma üldisemates teatistes on ta väljendunud ebaselgelt. (
23
) Ent vastupidi sellele, millele Hispaania osutab, tugines komisjon ametlikku uurimismenetlust algatades ja oma 2001. aasta otsustes ergutava mõju nõudele, mis on ette nähtud tema 1998. aasta regionaalabi suunistes. (
24
)
35.
Pealegi on Euroopa Kohus märkinud, et kõnealust teatamata jäänud abi tuleb hinnata 1998. aasta regionaalabi suuniseid arvestades. (
25
) Samuti ei vaidlustatud nende suuniste kohaldatavust 2006. aasta kohtuotsuseni viinud menetluses. Vastupidi, Hispaania taotles kinnitust selle kohta, et 1998. aasta regionaalabi suunised olid kohaldatavad. (
26
) Ta ei saa püstitada seda küsimust esmakordselt siis, kui talle heidetakse ette 2006. aasta kohtuotsuse täitmata jätmist. Kuna 1998. aasta regionaalabi suuniste täitmine on algusest peale selgelt olnud kohaldatav kriteerium, ei saa Hispaania esitada vastuväidet, et käesolevas menetluses ei mainitud neid suuniseid põhjendatud arvamuses konkreetselt.
1998. aasta regionaalabi suuniste tõlgendamine
– Argumendid
36.
Vastavalt 1998. aasta regionaalabi suuniste punkti 4.2 kolmandale lõigule tuleb abitaotlus esitada enne projekti algust. (
27
) Komisjon märgib, et paljude nende ettevõtjate puhul, kellele kohaldati maksu ümberarvutust 45% ulatuses, ei olnud see nõue täidetud, ent Hispaania ametiasutused on pidanud seda abi ühisturuga kokkusobivaks.
37.
Hispaania märgib, et 2001. aasta otsustes (
28
) leidis komisjon, et 45% maksu ümberarvutus on vastavalt 1979. aasta teatisele regionaalabi süsteemide kohta (
29
)„investeeringutest olenev abi”, mis viitab ergutavale mõjule. Komisjoni seisukoht, et abi peab olema taotletud enne töö algust, on formalistlik. Maksumenetlused on erinevad: määruse nr 1628/2006 (
30
) artikli 5 lõige 2 ja määruse nr 800/2008 (
31
) artikli 8 lõike 4 punkt b nõuavad pelgalt, et maksumeede peab olema vastu võetud enne töö alustamist. Enne määrust nr 1628/2006 see rangem kriteerium puudus. Ning ühes eraldi otsuses (
32
) luges komisjon 45% maksu ümberarvutuse kava alusel Álava provintsis antava abi ühisturuga kokkusobivaks tingimusel, et see ei ületa 25% Baskimaa regionaalabi toetusekvivalendi ülemmäärast. Võrdse kohtlemise põhimõte nõuab ühe ja sama lähenemisviisi kohaldamist kõikidele abisaajatele.
38.
Komisjon eitab liigset formalismi; ta luges ühisturuga kokkusobivaks abi ühele ettevõtjale, kes oli alustanud uuringuid enne taotluse esitamist. Pealegi ei ole määrused nr 1628/2006 ega nr 800/2008 käesolevas asjas kohaldatavad. Määruse nr 800/2008 artikli 8 lõike 4 punktis b sisalduva õigusnormi kohaldamise analoogia põhjal välistab määrus ise, (
33
) mida aga ei nähtud ette üksikasjalikku hindamist vajavatele juhtumite puhul. Liiati eeldab nimetatud õigusnorm automaatset õigust abi saada, käesolevas asjas aga oli nõutav haldusmenetluses antav heakskiit. Kohtuasjas HGA (
34
) märkis Euroopa Kohus, et tuleb tõendada, et ilma kavandatud abita jääks investeering ära; muidu oleks abi eesmärk pelgalt parandada abisaajate olukorda. Mis puudutab võrdset kohtlemist, ei saa ükski komisjoni poolt varem aluslepingu sätte kohta antud tõlgendus mõjutada vaidlusalustes otsustes sellele sättele antud tõlgenduse õigsust. (
35
)
39.
Hispaania märgib vasturepliigis, et 45% maksu ümberarvutuse suhtes ei kehtinud halduse kaalutlusõigust; kui ettevõtja vastas õigusaktides sätestatud tingimustele, ei saanud selle andmisest keelduda ning seega oli sellel selgelt ergutav mõju. Pealegi ei saa kohtupraktikale, mida ühe näitena esindab otsus kohtuasjas Freistaat Sachsen jt (
36
), tuginedes väärata võrdse kohtlemise põhimõtet, mis on liidu õiguse üldpõhimõte.
– Hinnang
40.
Siinkohal kerkib kolm küsimust. Esiteks, kas komisjon nõustus 2001. aasta otsustes sellega, et ergutav mõju esines, ja kui nõustus, siis kas see tähendab, et 45% maksu ümberarvutuse kavade raames antud abi ei olnud vaja tagasi nõuda? Teiseks, kas ergutava mõju nõuet tuleb kõnealuste süsteemide maksualase laadi tõttu kohaldada teisiti ja kui tuleb, siis kas automaatse õiguse tekkimise kriteerium on täidetud? Kolmandaks, kas analüüsi mõjutab võrdse kohtlemise põhimõte?
41.
Esimese punkti suhtes viitas komisjon selgelt 2001. aasta otsustes ette nähtud ergutava mõju nõudele kui ühele kriteeriumile, mis peab olema täidetud, et 45% maksu ümberarvutuse kavad loetaks ühisturuga kokkusobivaks. (
37
) Ent ta ei märkinud, et see kriteerium ei olnud täidetud. Vastupidi, ta viitas nendele süsteemidele mitte ainult kui „investeeringutest olenevale abile”, vaid ka kui „maksusoodustusele”. (
38
) Samuti ei tõstetud ergutava mõju nõudele vastavuse küsimust üles 2006. aasta kohtuotsuseni viinud menetluses. Seevastu märkis komisjon 2001. aasta otsustes, et muud 1998. aasta regionaalabi suunistes ette nähtud kriteeriumid ei ole täidetud, (
39
) ning otsustas sellest lähtudes, et 45% maksu ümberarvutuse kavasid ei saa pidada aluslepingus ette nähtud piirkondlike erandite alusel ühisturuga kokkusobivateks, sest need ei vasta regionaalabi eeskirjadele. (
40
)
42.
Sellel taustal on Hispaania argument mõneti usutav. Ei 2001. aasta otsustes ega ka 2006. aasta kohtuotsuses ei märgitud, et 45% maksu ümberarvutuse kavad ei vasta ergutava mõju nõudele, ning 2001. aasta otsustes kasutatud sõnastust võis käsitada kui vihjet sellele, et need nimetatud nõudele vastavad.
43.
Olen siiski seisukohal, et komisjonil on õigus, kui ta väidab, et kuna kõnealused abikavad olid tervikuna õigusvastased ja olid loetud siseturuga kokkusobimatuks, ei saanud liikmesriik üksikjuhtumeid hinnates jätta kontrollimata, kas ergutava mõju nõue on täidetud.
44.
Mis puudutab teist punkti, on komisjon edaspidistes määrustes väljendanud ergutava mõju nõuet seoses maksumeetmetega vähem rangelt. (
41
) Sellel lähenemisviisil on oma selge loogika. Kui ettevõtja otsustab projekti investeerida, taotleb kaalutlusõiguse põhjal otsustatavat abi (mille saamises ta ei saa olla kindel) ja saab selle pärast projektiga töö alustamist, ei ole tõenäoline, et abi mõjutas tema investeerimisotsust. Seevastu, kui ta lükkab oma otsuse tegemist edasi, kuni on kindel taotletava abi saamises, võib seda otsust käsitada kui abi andmisest olenevat. Kui maksukord näeb ette automaatse abi andmise iga teatavatele kriteeriumidele vastava investeeringu eest, ei ole niisugune eristamine oluline ja sellist maksukorda ennast võib pidada investeerimist ergutavaks.
45.
Mulle näib, et seda loogikat saab kohaldada alati, kui ergutava mõju nõue peab olema täidetud. Selleks ei ole vaja analoogia põhjal kohaldada määrusi nr 1628/2006 ja nr 800/2008 tervikuna, loobudes nõudest, et abist tuleb komisjonile teatada ja komisjon peab selle läbi vaatama juhtudel, millele neid määrusi kohaldada ei saa. Küsimus on lihtsalt selle tunnistamises, et teatavatel tingimustel on maksuskeemi olemasolu ise piisav ajend investeerimiseks, nii et töö alguskuupäeva ja abi taotlemise kuupäeva omavaheline suhe kaotab tähtsuse. Käesolevas asjas on tegu olukorraga, kus ergutava mõju nõue peab olema täidetud, ning ma nõustun Hispaaniaga, et selle nõude täidetuse hindamisel tuleb võtta arvesse maksumeetmete sellekohast spetsiifikat.
46.
Nõustun siiski komisjoniga, et maksumeetme automaatne toime on ergutava mõju nõude hädavajalik osa ning et niisugustes olukordades nagu praegune on selle kriteeriumi täidetus liikmesriigi tuvastada.
47.
Pooled ei nõustu teineteisega küsimuses, kas ümberarvutust lubati teha automaatselt, kusjuures mõlemad viitavad asjakohastele provintside seadustele, mis on sõnastatud sisuliselt ühtmoodi:
„Üle 2500 Hispaania peeso suurused investeeringud uude materiaalsesse põhivarasse […] kvalifitseeruvad […] provintsinõukogu otsusega maksu ümberarvutuseks, mis on samaväärne 45%‑ga investeeringu summast, nagu […] provintsinõukogu kindlaks määrab; see summa arvestatakse tasa [isiku] maksukohustuse summaga.
[…]
Igal üksikjuhul kohaldatavad tähtajad ja piirangud kehtestatakse [viidatud otsusega].” (
42
)
48.
Komisjon rõhutab vajadust provintsinõukogu otsuse järele ja märgib, et 2006. aasta kohtuotsuses järeldas Euroopa Kohus 2001. aasta otsuste põhjal, et abi saamine olenes haldusotsusest. (
43
) Hispaania rõhutab, et verbivormi gozarán („kvalifitseerub” [tulevikus]) kasutamine jätab provintsinõukogu selles küsimuses kaalutlusõigusest ilma.
49.
Viimati mainitud argument näib veenev (kuigi Euroopa Kohus ei ole muidugi pädev siseriiklikku õigust tõlgendama). Ent igal juhul õõnestab seda argumenti see, et isegi kui provintsinõukogu on seadusega kohustatud tegema abi andva otsuse, peab ta ikkagi kindlaks määrama kvalifitseeruva investeeringu summa ning kehtestama tähtajad ja piirangud. Prima facie kaasneb nende teguritega otsuses oluline kaalutlusõigus, mida Hispaania oma argumentides käsitlenud ei ole. Minu arvates peavad põhjused, millest tuleneb konkreetne lähenemisviis ergutava mõju hindamisel seoses maksumeetmetega, selle lähenemisviisi välistama, kui abi summa ja selle kasutamise tingimused olenevad niisugusest haldusotsusest.
50.
Sellest lähtudes olen seisukohal, et komisjonil on õigus, kui ta väidab, et pärast asjakohase projektiga töö alustamist antud abi ei saa vastata 1998. aasta regionaalabi suuniste punkti 4.2 kolmandas lõigus ette nähtud ergutava mõju nõudele. Pealegi on Hispaania ainult nelja Guipúzcoa provintsi ettevõtja kohta väitnud, et abi taotleti tegelikult enne töö algust, ning komisjon on sellega nõustunud kolme ettevõtja suhtes. (
44
)
51.
Lõpuks pöördun seoses sellega võrdse kohtlemise põhimõtte juurde. Aastal 1999 asus komisjon ergutava mõju nõudele viitamata seisukohale, et 45% maksu ümberarvutuse kava alusel Álava provintsis antav abi on „ühisturuga kokkusobiv niivõrd, kui see […] ei ületa 25% Baskimaa regionaalabi toetusekvivalendi ülemmäärast”. (
45
) Hispaania märgib, et võrdse kohtlemise põhimõte on liidu õiguse üldpõhimõte ja see eeldab üht ja sama lähenemisviisi kõikide juhtumite puhul, millega on seotud 45% maksu ümberarvutuse kava alusel antav abi, ning et määruse nr 659/1999 artikli 14 lõikes 1 on sätestatud: „Komisjon ei nõua abi tagastamist, kui see on vastuolus ühenduse õiguse üldpõhimõttega.”
52.
Ma ei saa selle argumendiga nõustuda. Seisukoht, millele eespool jõudsin, tähendab, et jättes kõnealuse abi 1999. aastal ergutava mõju nõude suhtes kontrollimata, kohaldas komisjon 1998. aasta regionaalabi suuniseid valesti. Hispaania lähenemisviis tähendaks, et komisjon ei saaks enam kohaldada nendes suunistes ette nähtud ergutava mõju nõuet abile, mida antakse ühe 45% maksu ümberarvutuse kava või vahest koguni mis tahes võrreldava edaspidise kava raames.
53.
See oleks minu arvates vastuolus Euroopa Kohtu praktikaga, kus on välja kujunenud, et võrdse kohtlemise põhimõtte järgimisel tuleb arvestada seaduslikkuse põhimõttega, mille kohaselt ei saa keegi enda huvides tugineda kolmanda isiku kasuks toime pandud õigusnormi rikkumisele. (
46
) Tõepoolest ei ole 1998. aasta regionaalabi suunistel erinevalt mõnest edaspidisest meetmest seadusjõudu, ent – nagu Hispaania on märkinud – see on siduv komisjonile endale. Selle õigesti kohaldamata jätmine ühelainsal juhul, mida ei vaidlustatud, ei saa võrdse kohtlemise põhimõtte nimel välistada seda, et komisjon kohaldab seda edaspidi õigesti.
54.
Nii jõuan seisukohale, et tagasi tuleb lükata Hispaania väide, et 1998. aasta regionaalabi suunised ei olnud kohaldatavad 45% maksu ümberarvutuse kava alusel antud abile või et abi vastas nendele suunistele. Seetõttu ei saa abi tagasinõudmise kohustusest välistada selle väitega seotud summasid.
Vastavus konkreetsetele sektori ja sektoritevahelistele eeskirjadele
55.
Komisjon märgib hagis, et teatavatele abisaajatele kõnealuste kolme 45% maksu ümberarvutuse kava raames antud abi ei kuulunud 1998. aasta regionaalabi suuniste kohaldamisalasse. (
47
) See pidi hoopis vastama konkreetsetele sektori ja sektoritevahelistele eeskirjadele. Hispaania aga ei nõudnud seda abi tagasi ega tõendanud, et neid eeskirju järgiti.
Veinisektor
56.
Pooled on nõus, et 12 isikut, kes said Àlava provintsis abi 45% maksu ümberarvutuse kavast, tegutsesid põllumajanduses (täpsemalt veinisektoris). Muu hulgas mainib komisjon, et Comercializadora de la Rioja Alta SLU (edaspidi „Rioja Alta”) ei kuulunud 1998. aasta regionaalabi suuniste kohaldamisalasse. Kirjalikes väidetes avaldavad pooled erisuguseid seisukohti veinisektoris eri liiki tegevuse suhtes kohaldatavate eeskirjade ning nende järgimise kohta.
57.
Järeldan 2013. aasta tabelitest siiski, et kui välja arvata väiksemad, kokku mõne tuhande euroni ulatuvad lahknevused, on pooled üksteisega nõus selles, millised summad tuleb tagasi nõuda ja millised summad juba olid 2013. aasta märtsiks tagasi saadud ja tagasisaamisel, kõikide juhtumite puhul, välja arvatud kaks kõnealusest 12 juhtumist. Need kaks juhtumit on Rioja Alta ja Familia Martínez Bujanda SL (edaspidi „Martínez Bujanda”).
58.
Rioja Alta puhul tagasinõutava kogusumma suhtes lahkarvamusi ei ole. Ainus lahknevus puudutab 2013. aasta märtsiks juba tagasi saadud summat (ligikaudu 4 miljonit eurot).
59.
Martínez Bujanda juhtumi osas ei leia ma üheski kummagi poole viidatud dokumendis veenvaid tõendeid, mis oleksid olulised kohaldatavate nõuete või juhiste küsimuses. Peale selle ei ole komisjoni antud arvud tema 2013. aasta tabelis järjepidevad. Sellepärast teen ettepaneku, et komisjon võiks lihtsalt nõustuda Hispaania arvandmetega, mis on järjepidevamad.
60.
Järeldan, et poolte vahel ei ole lahkarvamust, mis nõuab otsustamist selle üle, kas vaidlusalust abi tuleb hinnata 1998. aasta regionaalabi suunistest või veinisektorile kohaldatavatest konkreetsetest nõuetest või juhistest lähtudes.
Terasesektor
61.
Komisjon märkis hagis, et Álava provintsis 45% maksu ümberarvutuse raames abisaanute hulgast mitu tegutsesid terasesektoris, mis on 1998. aasta regionaalabi suuniste kohaldamisalast välja jäetud. Hispaania sõnul ei tegutsenud ükski neist vastavates allsektorites. (
48
) Seejärel loetles komisjon kuus ettevõtjat, keda ta pidas asjaga seotuks. Hispaania märkis vasturepliigis, et kõnealuse abi andmise ajal kehtinud eeskirjade kohaselt tuli teatada ainult teatavates allsektorites antud abist ning esitada aruanded kaks korda aastas. (
49
) Igal juhul viis nimetatud ettevõtjat kas ei tooda 1988. aasta teraseraamistiku kohaldamisalasse kuuluvaid tooteid või ei kuulu ühegi teatamisnõude kohaldamisalasse.
62.
Komisjon loetleb 2013. aasta tabelites seitse terasesektoris tegutsevat ettevõtjat, Hispaania aga loetleb asjaga seotuna kuus ettevõtjat. Komisjoni varasemate väidete kohaselt ei tegutsenud ettevõtja, kelle Hispaania mainimata jättis, konkreetselt terasesektoris ning ükski komisjoni osutatud tõend ei näi puudutavat selle ettevõtja tegevust. Ülejäänute osas on pooled summade ja kuupäevade suhtes täielikult ühte meelt kolmel juhul; kahel juhul esineb väikesi lahknevusi seoses tagasisaamise kuupäevadega ning ühel juhul on pooled lahkarvamusel seoses tagasinõudest välja jäetava summaga, (
50
) mis ulatub ligikaudu 4 miljoni euroni. Poolte osutatud dokumentides aga puuduvad viited nimetatud lahkarvamuse seosele selle sektori eripäradega, kus asjaomane abisaaja tegutseb.
63.
Samuti loetles komisjon hagis kolm Guipúzcoa provintsis 45% maksu ümberarvutuse raames abi saanut, keda ta pidas terasesektoris tegutsejateks. Hispaania esitas koos oma vastuväidetega tõendid nende abisaanute tegevuse kohta ning komisjon eeldatavasti nõustus nendega, sest ta ei ole enda 2013. aasta tabelites loetlenud terasesektoris tegutsemist puudutava õigusküsimusega seotute hulgas ühtegi nendest kolmest.
64.
Järeldan, et käsitleda ei ole vaja ühtegi küsimust seoses sellega, kas terasesektoris tegutsevatele ettevõtjatele anti abi.
Suured investeerimisprojektid
65.
Seoses ühe Vizcaya provintsis 45% maksu ümberarvutuse raames abi saanuga (
51
) väitis komisjon oma hagis, et Hispaania ametiasutused on tagasinõutavast summast maha arvanud suurema osa, kui 1998. aasta sektoritevahelise raamistikuga (
52
) lubatud. Hoolimata märkimisväärsest lahknevusest kirjalikes väidetes, näib 2013. aasta tabelite põhjal olevat selge, et pooled on nüüd omavahel nõus, milline summa tuli tagasi nõuda, olenemata hindamise alusest, ning komisjon nõustub, et see summa oli 20. juulil 2011 seisuga tegelikult tagasi saadud.
66.
Oma repliigis väitis komisjon veel, et kaks Álava provintsis 45% maksu ümberarvutuse raames abi saanut korraldasid suured investeerimisprojektid, ilma et Hispaania ametiasutused oleksid tõendanud, et 1998. aasta sektoritevahelise raamistiku tingimused on täidetud. Seda väidet komisjoni 2013. aasta tabelites ei ole ning olen seisukohal, et sellest on Euroopa Kohtu menetluses loobutud.
67.
Niisiis ei ole vaja käsitleda küsimusi seoses 1998. aasta sektoritevahelise raamistiku kohaldatavuse kohta.
Vähese tähtsusega abi ülemmäärast väiksema abi mahaarvatavus
68.
Määruse nr 69/2001 artikli 2 kohaselt (
53
) käsitleti abimeetmeid nii, et need ei vasta kõikidele ELTL artikli 107 lõike 1 tingimustele ja on seetõttu ELTL artikli 108 lõike 3 kohasest teatamiskohustusest vabastatud, kui ühele ettevõtjale antud abi kogusumma ei ületa kolme aasta jooksul 100000 eurot brutosummas (või brutoekvivalendina). Sama määruse artikkel 3 kohustas liikmesriike kontrollima, et iga niisugune vähese tähtsusega abi vastaks nendele kriteeriumidele, ja säilitama asjakohaseid andmeid 10 aastat ning need taotluse korral esitama. Varem olid samasugused eeskirjad kehtestatud komisjoni 1996. aasta teatises riigiabi alammäärade kohta, (
54
) kuigi seal ei olnud andmete säilitamise nõuet.
69.
Nõudes tagasi abi, mis seisnes maksubaasi vähendamises uute ettevõtjate jaoks, arvasid Hispaania ametiasutused algul maha kolme aasta kohta 100000 eurot summast, mis pidi tagasi nõutama igalt abisaanult, kellest enamikule antud abi ületas nimetatud summa.
Argumendid
70.
Komisjon märgib, et vähese tähtsusega abiks saab kvalifitseeruda üksnes niisugune abi, mille kogusumma on kolme aasta jooksul väiksem kui 100000 eurot; peale selle ei ole Hispaania ametiasutused dokumentaalselt tõendanud, et kõnealune abi oli vähese tähtsusega. Abi ei saa jagada kaheks osaks, millest üks jääb allapoole ja teine ülespoole vähese tähtsusega abi ülemmäära. Vähese tähtsusega abi suhtes antud eriõigusi kui erandit ELTL artikli 107 lõikest 1 tuleb tõlgendada kitsalt, olgu 1996. aasta teatise või määruse nr 69/2001 alusel. Nende eesmärki, milleks on menetluse lihtsustamine, ei õnnestuks saavutada, kui neid kohaldatakse suurematele summadele, mis igal juhul eeldavad uurimist. Kui abisaajad oleksid kindlad, et nad saavad säilitada nimetatud ülemmäärast allapoole jääva abi, ei ajendaks see piirama summasid ega hoiduma abi rakendamisest enne heakskiidu saamist. (
55
) WAM käsitlev otsus (
56
), millele Hispaania viitab, ei olnud ainus senine pretsedent. (
57
)
71.
Hispaania märgib, et kohaldatav tekst on 1996. aasta teatis, mille kohaselt ei olnud kohustust säilitada andmeid vähese tähtsusega abi staatuse tõendamiseks kolme aasta jooksul. Igal juhul ei saa uute ettevõtjate puhul olla varasema abi kumuleerumist. Pealegi on tagasinõudmise eesmärk taastada olukord, kus konkurentsi ei moonutata, ning vähese tähtsusega abi erandi põhjus on selles, et ülemmäärast allapoole jääv abi ei mõjuta liikmesriikidevahelist kaubandust. (
58
) Kuna abi, mille summa ei ületa kolme aasta jooksul 100000 eurot, peetakse niisuguseks, mis ei moonuta konkurentsi, piisab sellest, kui nõuda tagasi seda ületav summa. Oleks ebaproportsionaalne, kui 100000 euro suurusest abist ei oleks vaja teatadagi, ent teatamata abi summas 100000,01 eurot oleks vaja täies mahus tagasi nõuda. WAM käsitlevas otsuses andis komisjon korralduse tagastada üksnes ülemmäära ületav abi. See otsus tühistati tagasi, ent mitte niisugustel alusel, mis oleksid vähese tähtsusega abi reegli suhtes asjakohased. Lõpuks väidab Hispaania, et rikutud on võrdse kohtlemise põhimõtet. Ühe varasema juhtumi (
59
) puhul nõudis Hispaania tagasi ainult summad, mis kolme aasta jooksul ületasid 100000 eurot ning see menetlus rahuldas komisjoni.
Hinnang
72.
Kõigepealt olen seisukohal, et seda küsimust tuleb hinnata 1996. aasta teatisest lähtudes. Kõikides kolmes otsuses, mis käsitlesid maksubaasi vähendamist, viitas komisjon konkreetselt sellele teatisele, kui ta leidis, et vastavate kavade raames antud abi ei vasta vähese tähtsusega abi reeglile. (
60
) Samuti märkis ta, et määruse nr 69/2001 kohaselt oleks tulemus sama, (
61
) kuid seda määrust kohaldatakse üksnes abile, mis on antud pärast seda, kui see määrus 2. veebruaril 2001 jõustus. (
62
) Komisjon ei ole esitanud konkreetseid väiteid seoses abiga, mis on antud alates sellest kuupäevast kuni vaidlustatud abikavade keelamiseni. (
63
)
73.
Kohustust säilitada ja esitada andmeid ei olnud 1996. aasta teatises ette nähtud. Siiski ei saa ma nõustuda, et Hispaania ei olnud kohustatud tõendama, et abi, mida vähese tähtsusega abi reeglile tuginedes tagasi ei nõutud, vastab kumuleeruvale kolme aasta ülemmäärale. Seega pidi Hispaania esitama asjakohased dokumendid. Argumendist, et kavasid kohaldati ainult uutele ettevõtjatele, ei ole kasu, sest kõiki kavasid kohaldati „neljale järjestikusele maksuperioodile alates esimesest, mil [ettevõtjad] nelja aasta jooksul pärast alustamist saavad positiivse maksubaasi […]” (
64
), mistõttu küsimus puudutas pikemaid kui kolmeaastaseid perioode. Komisjon väidab, et dokumente ei esitatud. Hispaania väidab vastu kõigest seda, et ta saatis komisjonile asjaomaste ettevõtjate maksudeklaratsioonid, kus ei olnud kirjas muid abijuhtumeid. Ma ei arva, et abi olemasolu mitte näitavate dokumentide esitamisest piisaks, et tõendada abi puudumist või seda, et kumuleeruv abi ei ületanud ühelgi kolmeaastasel perioodil vähese tähtsusega abi ülemmäära.
74.
Mis puudutab võimalust jagada abi vähese tähtsusega osaks ja mitte vähese tähtsusega osaks, siis sätestati määruse nr 1998/2006 (
65
) artikli 2 lõike 2 teises lõigus: „Kui abimeetme raames antava abi kogusumma on ülemmäärast suurem, ei kohaldata selle abisumma suhtes käesolevat määrust isegi juhul, kui abi osa ei ole kõnealusest ülemmäärast suurem. […]” Seega oli õiguslik olukord Euroopa Kohtu menetluse ajal, vähemalt kuni kogu vaidlusaluse abi tagastamise kuupäevani, (
66
) niisugune, nagu komisjon väidab, kuid nimetatud sõnaselge reegel oli 2006. aastal uus.
75.
Samuti ei ole komisjon alati ise kasutanud seda lähenemisviisi, mida ta nüüd kaitseb, ning WAM käsitlev otsus ei ole ainus juhtum. Näiteks 2005. aastal märkis komisjon: „Abi tagasinõudmise kohustus ei välista […] võimalust, et üksikutele abisaajatele antud abi võib täielikult või osaliselt olla vastavuses komisjoni […] määruse (EÜ) nr 69/2001 […] artikliga 2”. (
67
) Ning ühes kohtuasjas, mis puudutas ühisturuga kokkusobimatuks loetud abi tagasinõudmist selles osas, milles see ei vastanud vähese tähtsusega abi tingimustele, küsis komisjon, miks ei peaks olema võimalik taotleda kogu abisumma tagastamist, jättes abisaaja ülesandeks tõendada, et osa abist kuulus tegelikult vähese tähtsusega abi käsitlevate erandite kohaldamisalasse. (
68
)
76.
Niisiis, ehkki on kiiduväärt, et määruses nr 1998/2006 kehtestati selge reegel, ei saa eeldada, et see reegel oli kohaldatav enne selle vormikohast vastuvõtmist. Ent milline reegel oli kohaldatav siis?
77.
Vähese tähtsusega abi eeskirjade kahetine eesmärk – tuvastada abi, mis ei avalda tajutavat mõju konkurentsile ega liikmesriikidevahelisele kaubandusele, ning võimaldada komisjonil keskenduda abile, mis ülemmäära ületab – on viinud pooled lahknevatele seisukohtadele, mis mõlemad on mõnevõrra õigustatud.
78.
Olen siiski seisukohal, et õigus on komisjonil. Tema argumenti toetas selgelt ja üksikasjalikult Üldkohus kohtuajas Regione autonoma della Sardegna vs. komisjon (
69
), mida tuleb pidada õigeks enne määrust nr 1998/2006 kehtinud õiguse väljenduseks. See väljendus puudutas määrust nr 69/2001, mis ei ole käesolevas asjas kohaldatav, kuid mille põhjendused rajanesid vähese tähtsusega abi käsitleva erandi aluseks olevatel põhimõtetel. See, et ajal, mil Hispaania pidi vaidlusaluse abi tagasi nõudma, ei olnud kõnealust kohtuotsust kuulutatud, ei muuda seda tollal kehtinud õiguse väljendust ebaõigeks. Samuti ei saa Hispaania tugineda ühelegi selgele märgile sellest, et määrusele nr 1998/2006 eelnenud olukord ei olnud sama mis praegune, vaid ainult olukorra ebaselgusele. Nendel asjaoludel sai ta ainult teha komisjoniga vastavalt praegu ELL artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö põhimõttele koostööd võimaliku ebakindluse hajutamiseks.
79.
Lõpuks, mis puudutab väidetavat võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist, siis tõstis Hispaania selle küsimuse üles alles vasturepliigis, tõendamata, et ta oli eelmisel nimetatud juhul tegelikult tagasi nõudnud üksnes need summad, mis ületasid 100000 eurot kolme aasta kohta. Seetõttu ei saa sellele tema argumendile tugineda.
80.
Pidades meeles sedagi, et kõnealused abikavad olid üldiselt õigusvastased, jõuan niisiis järeldusele, et Hispaania ametiasutustel ei olnud õigust arvata tagasinõutavatest abisummadest maha need summad, mis jäid allapoole vähese tähtsusega abi 100000 eurost ülemmäära, kui kogu abisaajale antud abi seda ülemmäära ületas.
Muude mahaarvatiste tagasiulatuv kohaldamine maksudele
Argumendid
81.
Komisjon märgib, et seoses Álava ja Guipúzcoa provintsides 45% maksu ümberarvutuse kava raames ja Álava provintsis uute ettevõtjate maksubaasi vähendamise raames antud abiga on Hispaania vähendanud tagasinõutavat summat, kohaldades maksudele tagasiulatuvalt teatavaid mahaarvatisi olukorras, kus neid ei olnud nõuetekohaselt võimaldatud või nende nõuetekohane võimaldatus ei olnud tõendatud vastavalt kohaldatavatele õigusnormidele, nimelt Álava provintsi seaduse nr 24/1996 artiklitele 37 ja 45 ning Guipúzcoa provintsi „praktiliselt samasuguse” seaduse nr 7/1996 artiklile 37.
82.
Mõlema nimetatud seaduse artikli 37 kohaselt võivad ettevõtjad teatavatel tingimustel arvata maksust maha 15% summast, mis on investeeritud nende majandustegevuse arendamiseks uude põhivarasse (välja arvatud maa). Álava provintsi seaduse artikli 45 lõige 1 võimaldab maha arvata 600000 Hispaania peesot (3606 eurot) iga loodud töökoha eest, kui see töökoht on olemas vähemalt kaks aastat. Kui personali suurendatakse 10% võrra ja tööaega vähendatakse 10% võrra, võimaldab artikli 45 lõige 2 loobuda teatavatest artikli 37 tingimuste täitmisest ning suurendab mõlema artikliga lubatud mahaarvatist, kui maksuhaldurile esitatakse üksikasjalik kava.
83.
Komisjon ei eita võimalust kohaldada neid mahaarvatisi tagasiulatuvalt. Ent ta väidab, et mitme õigusvastaseks loetud abi saaja suhtes ole Hispaania tõendanud, et neid mahaarvatisi võimaldati kooskõlas kohaldatavate tingimustega. Hispaania vastab, et asjakohased tõendid esitati kohtueelses menetluses, ning on esitanud käesoleva menetluse käigus veelgi dokumente. Komisjon ei pea neid tõendeid Álava provintsi osas piisavaks, kuid nõustub, et Guipúzcoa provintsis lakkas rikkumine siis, kui esitati kaitseväited.
Hinnang
84.
Mulle näib, et komisjoni väited tuleb selles aspektis tagasi lükata. Vaidlusaluste mahaarvatiste kohta ei ole väidetud, et nad oleksid osa õigusvastaseks riigiabiks loetud maksu ümberarvutuse kavast. Neid ei ole mainitud 2001. aasta otsustes ega 2006. aasta kohtuotsuses ning käesolevas menetluses seisneb väidetav rikkumine viimati nimetatud kohtuotsuse täitmata jätmises. Seega ei kuulu küsimus, kas neid mahaarvatisi võimaldati nõuetekohaselt kooskõlas siseriiklike õigusnormidega (või kas selline nõuetekohane võimaldamine on tõendatud), käesolevasse menetlusse.
85.
Mööndavasti ei ole komisjoni sellekohane etteheide täiesti asjassepuutumatu seoses 2001. aasta otsustes õigusvastaseks tunnistatud maksu ümberarvutuse kujul antud abi tagasinõudmisega. See puudutab niisuguse abi summasid, mis on jäetud tagasi nõudmata selle alusel, et abisaajad oleksid saanud nõuda samaväärseid summasid, kui õigusvastast abi ei oleks olnud, kuid nad ei saanud neid nõuda, kuna nad selle abi said. Ent selles ei väideta, et need summad on vääralt loetud ühisturuga kokkusobivaks abiks, mida seetõttu ei tulnud tagasi nõuda.
86.
Peale selle nõustub komisjon, et Hispaania lähenemisviis peab põhimõtteliselt paika. Näiteks ei väida ta, et kogu õigusvastane abi tuli kõigepealt tagasi nõuda ning seejärel kohaldada vaidlusalused mahaarvatised eraldi (mis oleks samuti olnud paikapidav lähenemisviis). Kui sellist lähenemisviisi oleks kasutatud või kui komisjon oleks seda soovitanud, ei saa olla kahtlust, et mahaarvatiste kohaldamise tingimused ei olnud üldse seotud 2006. aasta kohtuotsuse täitmisega (isegi kui need mahaarvatised eraldi hinnatuna oleksid ise osutunud õigusvastaseks abiks). Minu meelest ei saa see analüüs olla teistsugune pelgalt seetõttu, et ühte liiki maksusoodustused (mahaarvatised) tasaarveldati teistega (maksu ümberarvutus), kui tasaarveldamist peetakse õiguspäraseks toiminguks.
Iga otsuse kohaselt tagasinõudmisele kuuluvad summad
87.
Olen jõudnud järgmistele seisukohtadele: 1) vaidlustatud abi tagasinõudmise vajadust tuleb hinnata 1998. aasta regionaalabi suuniste kohaselt; 2) nendes suunistes ette nähtud ergutava mõju nõue võimaldab jätta tagasi nõudmata üksnes niisuguse abi, mille puhul tõendatakse, et taotlus esitati enne, kui investeerimisprojekti töö algas; 3) poolte vahel ei ole õiguslikke vaidlusküsimusi seoses konkreetsete sektori ja sektoritevaheliste eeskirjadega; 4) Hispaania ametiasutustel ei olnud õigust jätta tagasi nõudmata need vaidlustatud abi summad, mis jäid kolme aasta jooksul 100000 euro suurusest vähese tähtsusega abi ülemmäärast väiksemaks; ent 5) komisjon eksib, kui ta väidab, et tagasi tuli nõuda tagasiulatuvalt lubatud mahaarvatistele vastavad summad, mille saamiseks abisaajad ei kvalifitseerunud, kuna nad said vaidlusalust abi.
88.
Neid järeldusi arvestades jääb üle tuvastada, kui suurele osale abist kehtis õigusnormidest tulenev tagasinõudmise kohustus iga 2001. aasta otsuse kohaselt. Selle käigus võetakse arvesse mõlema poole 2013. aasta tabelites esitatud arvandmeid ning – kui see on asjakohane ja võimalik – lahendatakse lahknevused.
89.
Edaspidi osutatud arvandmed ei ole kõik saadud poolte käest, vaid tulenevad mõnel juhul poolte antud arvandmete võrdlustest.
Otsus 2002/820 (45% maksu ümberarvutus Álava provintsis)
90.
Esiteks ilmneb 2013. aasta tabelitest, et ainus lahkarvamus esialgu antud abi osas puudutab 2048,87 euro suurust erinevust seoses Martínez Bujanda juhtumiga. Teen ettepaneku lahendada see lahknevus Hispaania kasuks. (
70
) Teiseks on komisjon seisukohal, et tagasiulatuvalt maksust maha arvatud summadega seoses oleks tulnud tagasi nõuda 10683553,22 eurot. Teen ettepaneku jätta see summa arvestamata. (
71
) Ülejäänu osas (vastavus 1998. aasta regionaalabi suunistele) on komisjon seisukohal, et tagasi tuli nõuda 207461498,01 eurot. Olen asunud seisukohale, et arvestamata tuleb jätta ainult need summad, millega seoses Hispaania on tõendanud, et taotlus esitati enne investeerimisprojekti töö algust. (
72
) Hispaania ei ole väitnud, et Álava provintsis oli selliseid juhtumeid.
91.
Sellest tulenevalt, arvestades Martínez Bujanda juhtumiga seotud lahknevust, olen seisukohal, et tagasi tuli nõuda 207459449,14 eurot.
92.
Pooled ei ole vaidlustanud, et see summa oli tervenisti (koos intressiga) 15. oktoobriks 2013 tagasi saadud. Poolte märgitud kuupäevadest ilmneb, et raha saadi tagasi peamiselt alates 2012. aasta märtsist ning oli 2013. aasta märtsis ligikaudu 90% ulatuses tagasi saadud.
Otsus 2002/892 (maksubaasi vähendamine Álava provintsis)
93.
Selles osas, mis puudutab Hispaania algseid, vähese tähtsusega abi eeskirjadest tulenevalt kohaldatud mahaarvatisi, nähtub 2013. aasta tabelitest, et pooled on üksmeelel selles, et ajavahemikus septembrist 2011 kuni septembri või detsembrini 2012 saadi kogusummas tagasi 2316461,49 eurot. Eriarvamusi on maksude suhtes tagasiulatuvalt kohaldatud mahaarvatiste osas, ent igatahes teen ettepaneku need summad arvestamata jätta. (
73
)
94.
Jääb vaidlus, mis puudutab 2586312,37 euro ja intresside tagasisaamist likvideerimisel olevalt äriühingult. (
74
) Komisjon märgib, et kuni 21. jaanuarini 2013 ei olnud talle teatatud, et asjakohane ametiasutuste nõue on nõuetekohaselt esitatud, Hispaania aga märgib, et talle teatati sellest 28. juunil 2010. Mõlemal juhul on aluseks kiri, mille Hispaania ametiasutused väidetavalt komisjonile saatsid, kuid kummalgi juhul ei ole seda kirja Euroopa Kohtule esitatud kümnete tuhandete lehekülgede mahus tõendite hulgas tuvastatud. Nendel asjaoludel teen Euroopa Kohtule ettepaneku arvestada varasemat kuupäeva.
Otsus 2003/27 (45% maksu ümberarvutus Vizcaya provintsis)
95.
Selle otsusega seotud ainus vaidlusküsimus puudutab seda, mis kuupäeval Hispaania ametiasutused tõendasid, et Norbegalt tagasi saadud summast arvati nõuetekohaselt maha 6194944,87 eurot. (
75
) Järeldan menetlusosaliste väidetest ja 2013. aasta tabelitest, et tegelikult tagasinõudmisele kuuluv summa (
76
) saadi tegelikkuses tagasi novembris 2007, kuid tõendid mahaarvamise nõuetekohasuse kohta esitati alles juulis 2012 koos käesolevas menetluses esitatud kaitseväidetega. Seoses ergutava mõju nõudega vaidluse all olevat abisummat (mis mõlema poole nõusolekul on 59247555,26 eurot) tuleb pidada tagasinõudmisele kuuluvaks. (
77
)
96.
Sellest tulenevalt teen Euroopa Kohtule esitatud materjalidest lähtudes ettepaneku asuda seisukohale, et otsuse 2003/27 kohaselt tuli tagasi nõuda 66664908,29 eurot, millest saadi tagasi 54261801,88 eurot ajavahemikus septembrist novembrini 2011 ja 7 417 353,03 eurot juulis 2012 ning 4985753,38 eurot (
78
) veebruaris 2013, koos intressidega.
Otsus 2002/806 (maksubaasi vähendamine Vizcaya provintsis)
97.
Ainus selle otsusega seotud küsimus puudutab mahaarvatisi, mida Hispaania esialgu kohaldas vähese tähtsusega abi eeskirjadest tulenevalt. Asjakohane kogusumma on poolte nõusolekul 2004658,60 eurot, mis saadi täies mahus (koos intressiga) tagasi ajavahemikus 30. septembrist kuni 14. novembrini 2011. (
79
)
Otsus 2002/894 (45% maksu ümberarvutus Guipúzcoa provintsis)
98.
Selle otsusega on seotud järgmised küsimused: esiteks kolme terasesektoris tegutseva ettevõtja väljajätmine, mida ma pean küsimuseks, millest komisjon on loobunud; (
80
) teiseks muude maksude tagasiulatuv mahaarvamine summas 4110495,50 eurot, mille suhtes teen ettepaneku see arvestamata jätta; (
81
) kolmandaks ergutava mõju nõude täitmine seoses 5909830,30 euro suuruse abiga äriühingule GKN; (
82
) neljandaks see, et ühenduse suuniseid raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta (
83
) kohaldati äriühingu Papresa puhul ligikaudu 20 miljoni euro suurusele abile. (
84
)
99.
Poolte esitatud arvandmete vahel on 2013. aasta tabelitest nähtuvalt mitu lahknevust; Hispaania arvandmeid on mõnel juhul keeruline omavahelgi sobitada, komisjoni arvandmed aga on mõnikord Hispaaniale soodsamad. Nendel asjaoludel eelistan võtta aluseks komisjoni andmed. Tema arvates tuli tagasi nõuda 39900773,41 eurot. Eeldan, et see on nii, arvestades lahkarvamust seoses 5909830,30 euroga äriühingule GKN ja 20 miljoni euroga äriühingule Papresa.
100.
Äriühingu GKN osas väidab Hispaania, et ainsad enne abitaotluse esitamist tehtud kulutused olid tühised ning seotud teostatavusuuringutega; komisjon ei nõustu esitatud tõenditega. Hispaania viitab komisjoni hagi lisas olevatele dokumentidele, mida ma ei ole tema näpunäiteid järgides suutnud leida. (
85
) Seetõttu ei ole ma nõus, et Hispaania on ergutava mõju nõude täidetuse tõendanud.
101.
Äriühingu Papresa osas märgib Hispaania, et see äriühing põlvneb õiguslikult aktsiaseltsist La Papelera Española SA, mille komisjon tunnistas 1993. aastal raskustes olevaks. (
86
) Ta viitab otsuse 2002/894 punktile 99, kus komisjon viitas sellele, et ta ise oli 1999. aasta pääste‑ ja ümberkorraldussuunistes märkinud, et tema „arvates võib päästmis‑ ja ümberkorraldamisabi edendada majandustegevuse arengut, kahjustamata kaubandust määral, mis on vastuolus ühenduse huvidega, kui täidetakse käesolevates suunistes kehtestatud tingimusi”.
102.
Ent see argument esitati alles vasturepliigis ning komisjonil ei olnud võimalust sellele vastata. Pealegi jättis Hispaania osutamata, et otsuse 2002/894 punkt 99 jätkus: „Kui need tingimused ei ole täidetud, on abi ühisturuga kokkusobimatu, kui see on ette nähtud raskustes olevatele äriühingutele. Sellest lähtudes järeldab komisjon, et kõnealune maksuabi, kui seda anti raskuses olevatele äriühingutele, ei ole ühisturuga kokkusobiv vastavalt asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktis c sätestatud erandile, mis käsitleb teatava tegevuse edendamist.” Selleks, et tõendada 1994. aasta pääste‑ ja ümberkorraldussuuniste järgimist, esitab Hispaania eksperdiaruande, mille eesmärk on tõendada vastavust nende suuniste punktis 3.2.2 ette nähtud üldtingimustele. Ent tähelepanelikul tutvumisel nimetatud aruandega selgub, et nendele tingimustele on viidatud kõigest lühendatult ja et teatavaid aspekte ei uuritud.
103.
Nendel asjaoludel ei arva ma, et Hispaania on tõendanud, et äriühingule Papresa antud abi saab pidada pääste‑ ja ümberkorraldussuuniste tingimustele vastavaks.
104.
Järeldan, et otsuse 2002/894 alusel tuli tagasi nõuda 39900773,41 eurot. Pooled on nõus, et kõnealused summad, välja arvatud äriühingule Papresa antud abi, saadi koos intressidega tagasi ajavahemikus novembrist 2011 kuni oktoobrini 2012. Ülejäänud, äriühingule Papresa antud abi (19448623,59 eurot koos intressiga) saadi tagasi ajavahemikus märtsist septembrini 2013.
Otsus 2002/540 (maksubaasi vähendamine Guipúzcoa provintsis)
105.
Komisjon väidab enda 2013. aasta tabelites, et nõudeid rikkudes jäeti tagasi nõudmata 211159,23 euro ulatuses tagasiulatuvaid mahaarvatisi maksudest. Teen ettepaneku see summa arvestamata jätta. (
87
)
106.
Pooled on nõus, et vähese tähtsusega abi puudutanud mahaarvatistega seotud summa oli 1344192,60 eurot, mis minu analüüsi kohaselt oli tagasinõudmisele kuuluv summa. Komisjoni sõnul saadi kogu see summa koos intressidega tagasi 2012. aasta jooksul. Hispaania väidab, et see summa oli täielikult tagasi saadud juba varasematel kuupäevadel, ent need näivad olevat seotud muude, mitte vähese tähtsusega abina maha arvatud summade tagasisaamisega. Sellepärast teen ettepaneku nõustuda komisjoni osutatud kuupäevadega.
107.
Lõpuks jääb kummaline summa 8,74 eurot, mille suhtes on komisjoni väitel tagasimaksmisnõue täitmata jäetud. Kuna komisjon märgib ühes teises tabelis, et sama summa tuli tagasinõudest välja jätta, teen ettepaneku seda mitte arvestada.
Järeldused tagasinõudmisele kuuluvate summade kohta
108.
Järeldan, et 2006. aasta kohtuotsuse kuupäeva seisuga tuli tagasi nõuda põhisumma osas kokku ümmarguselt 322 miljonit eurot, mis on ligikaudu 10% väiksem kui komisjoni nimetatud 358 miljonit eurot. Maksmisele kuuluvat intressi ei saa ma täpselt arvutada, kuid teen Euroopa Kohtule ettepaneku asuda seisukohale, et ka see on komisjoni nimetatust 10% väiksem.
109.
Komisjoni sõnul oli käesoleva menetluse algatamise kuupäevaks tagasi saadud ligikaudu 13% kogusummast. Arvestades komisjoni suutmatust selgelt tõendada oma väited seoses Gasteiz Desarrolloga, (
88
) teen ettepaneku asuda seisukohale, et tegelik arv oli 14%. Ülejäänud 86% saadi tagasi pärast käesoleva menetluse algust, ajavahemikus septembrist 2011 kuni oktoobrini 2013.
Rahatrahv (põhisumma)
Argumendid
110.
Komisjon viitab oma praegu kehtivatele suunistele ELTL artikli 260 kohaldamise kohta (
89
), kus ta märgib, et ta nõuab nii põhisumma tasumist, millega karistatakse rikkumise jätkumise eest esimese ja teise kohtuotsuse vahelisel ajal, kui ka karistusmakse tasumist iga pärast teist kohtuotsust viivitatud päeva eest. Käesolevas asjas on ta karistusmakse nõudmisest loobunud. Komisjon arvutab nimetatud põhisumma kui kas miinimumi, mis on iga liikmesriigi suhtes kindlaks määratud vastavalt tema n‑tegurile (
90
), või korrutades päevase summa (
91
) nende päevade arvuga, mis jäi esimese kohtuotsuse kuupäeva ja rikkumise lõpu vahele, kui selline korrutis on suurem.
111.
Käesolevas asjas on komisjon seisukohal, et raskuskoefitsient astmikul 1‐20 peab olema 9. Ta rõhutab riigiabi käsitlevate sätete põhjapanevat laadi ning vajadust hoida ära konkurentsi moonutamine abi tõttu, seda, et abisaajaid oli üle 100, käesoleva menetluse algatamise ajaks tagasi saamata summat (tema arvutuste kohaselt 569 miljonit eurot) ning seda, et on juba tuvastatud, et Hispaania ei ole kahel korral nõudnud Baskimaal tagasi õigusvastast abi. (
92
)
112.
Sellest lähtudes pakub ta põhisummaks 25817,40 eurot (
93
) päevas alates 2006. aasta kohtuotsuse kuupäevast kuni rikkumise lõpetamiseni 15. oktoobril 2013. Tema arvutuste järgi on selle ajavahemiku pikkus 2500 päeva ning kogusumma seega 64543500 eurot.
113.
Hispaania märgib, et kuus eri kava võeti vastu kolmes riigitasandist allpool tegutsevas eri asutuses, millest igaühele peab ta osa trahvist edasi suunama. Kuna abi oli seotud ainult Baskimaaga, mille sisemajanduse kogutoodang moodustab Hispaania omast 6,24%, tuleks praegune päevane summa suuruses 210 eurot korrutada 6,24%‑ga, mis annab tulemuseks 13 eurot päevas.
114.
Raskusastme kohta märgib Hispaania, et kohaldada tuleks minimaalset koefitsienti, sest komisjon ei ole varem 40 aasta jooksul kasutanud oma volitusi seoses maksumeetmete kujul antud riigiabiga. Pealegi võeti kõik kõnealused meetmed vastu enne komisjoni teatist riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta äriühingute otsese maksustamisega seotud meetmete suhtes (
94
) ning Baskimaa ametiasutused tunnistasid need kavad kehtetuks, kui nad said teada, et komisjon peab neid riigiabiks.
115.
Sellest lähtudes pakub Hispaania trahviks 177,58 eurot (
95
) päevas.
116.
Komisjon ei nõustu arusaamaga, et põhisumma tuleks korrutada 6,24%‑ga. Kõnealused summad on kõikide liikmesriikide jaoks samad (ja peavad olema piisavalt suured, et neile survet avaldada) (
96
) ning Euroopa Kohus ei ole varem korrigeerinud trahve põhjusel, et rikkumine pandi toime piiratud piirkonnas.
117.
Raskusastme küsimuses ei nõustu komisjon sellega, et ta ei ole varem teostanud oma volitusi seoses maksumeetmete kujul antud riigiabiga, (
97
) ega sellega, et 1998. aasta teatis olukorda muutis. (
98
)
118.
Vasturepliigis viitab Hispaania Euroopa Kohtu otsusele kohtuasjas komisjon vs. Itaalia, (
99
) toonitades, et trahvi summa kindlaksmääramine on ainult Euroopa Kohtu pädevuses. Kui abi tuleb tagasi nõuda arvukatelt abisaajatelt, võib karistus, mille puhul võetakse arvesse liikmesriigi edusamme tema kohustuste täitmisel, olla sobilik ja seega rikkumisega proportsionaalne. (
100
) Selliste kriteeriumide nagu raskusaste ja liikmesriigi maksevõime arvestamisel peab Euroopa Kohus arvesse võtma täitmata jätmise tagajärgi avalikele ja erahuvidele ning edasilükkamatut vajadust, et kõnealune liikmesriik täidaks oma kohustusi. (
101
) Põhisumma kindlaksmääramisel tuleb lähtuda kõigist asjakohastest teguritest, mis puudutavad nii rikkumise tunnuseid kui ka liikmesriigi hoiakut, kusjuures Euroopa Kohtul on lai kaalutlusõigus. (
102
) Käesolevas asjas tegutsesid ametiasutused kohusetundlikult. Nii Baskimaa ametiasutuste autonoomiast (
103
) kui ka proportsionaalsuse põhimõttest tulenevalt peaks Euroopa Kohus karistust korrigeerima, arvestades asjaomast geograafilist piirkonda.
119.
Seoses raskusastmega märgib Hispaania muu hulgas, et kohtuotsus (
104
), millele komisjon viitab seoses 1998. aasta teatisega, tehti täiesti teistsugustel asjaoludel ning et nii tagasinõutavate summade kui ka intressi arvutamist komplitseerib pretsedendi puudumine samalaadsetes asjades, mis muudab 2006. aasta kohtuotsuse täitmise keerukamaks. Pealegi püüdsid siseriiklikud ametiasutused heas usus kohaldada kriteeriume, mida nad pidasid õigeks otsustamisel, kas teatav abi tuleb tagasi nõuda.
Hinnang
120.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb Euroopa Kohtul asjaolusid ja vajalikuks peetavat hoiatavat mõju arvestades määrata rahatrahv, mis sobiks edaspidiste samalaadsete rikkumiste ärahoidmiseks. Komisjoni suunised ja soovitused ei saa olla Euroopa Kohtule siduvad, kuid võivad kujutada endast kasulikku lähtepunkti ning aidata tagada, et komisjoni enda tegevus on läbipaistev, ootuspärane ja õiguskindel. Euroopa Kohtu ülesanne on määrata trahv sellisel tasemel, mis oleks asjaolusid arvestades asjakohane ning rikkumise ja liikmesriigi maksevõimega proportsionaalne. Asjakohaste kaalutluste hulka kuuluvad rikkumise raskusaste ja see, kui kaua rikkumine kestis pärast selle tuvastanud kohtuotsuse tegemist. (
105
)
121.
Käesolevas asjas näib mulle selge, et põhisummalise trahvi määramine on hoiatava meetmena asjakohane. Kõnealune õigusvastane abi ning selle tagasinõudmisega viivitamine on mõlemad olnud kaalukad ning kohtutoimikus sisalduvatest arvukatest dokumentidest ilmneb, et Hispaania ametiasutused on pühendanud rohkesti aega ja energiat püüdele tagasinõutavad summad minimeerida, minnes sageli liiga üksikasjalikuks, millega suurendati viivitust.
122.
Komisjon nõuab põhisummalist trahvi 64543500 eurot, mis on arvutatud nii, et baasmäär 210 eurot on korrutatud koefitsiendiga 9 (raskusaste), n‑teguriga 13,66 ja 2500 päevaga.
123.
Komisjoni enda avaldatud kriteeriumide raamistik ei võimalda varieerida baasmäära 210 eurot päevas. See määr on jäänud nendes avaldatud kriteeriumides konstantseks kogu käesolevas menetluses asjassepuutuva aja jooksul. Hispaania soovituse, et see tuleks korrutada 6,24%‑ga, lükkas Euroopa Kohus kohtuasjas C‑610/10 tagasi. (
106
)
124.
Raskuskoefitsienti aga võiks proportsionaalselt vähendada 9‑lt 8‑le astmikul 1‐20, kui Euroopa Kohus nõustub minu hinnanguga summade kohta, mis tuli tegelikult tagasi nõuda. (
107
) Ka n‑tegurit võiks vähendada 13,28‑le, arvestades komisjoni ajakohastatud arvandmeid. (
108
) See annaks tulemuseks põhisumma 22310,40 eurot päevas, erinevalt 25817,40 eurost, mida komisjon algul nõudis.
125.
Komisjoni arvutuste järgi on 2006. aasta kohtuotsuse vastuvõtmisest 14. detsembril 2006 kuni vaidlusaluse abi lõpliku ja täieliku tagasisaamiseni möödunud 2500 päeva. Mulle näib, et see arvutus peab paika, kui arvestada täisperioodi kuni 18. oktoobrini 2013, mil komisjon veendus, et kogu abi ja intressid on tagasi saadud. Eeldusel, et makstakse 22310,40 eurot päevas, oleks põhisummaline trahv kokku seega 55776000 eurot.
126.
Kohtupraktikast aga selgub, et Euroopa Kohus ei ole põhisumma kindlaksmääramisel kunagi järginud komisjoni üksikasjalikke arvutusi, vaid on määranud kindlaks sobiva ümmarguse summa, arvestades kõiki asjaolusid. Seda tehes ei ole ta üldiselt oma põhjenduskäiku üksikasjalikult avanud, vaid on pelgalt osutanud eri raskendavatele ja kergendavatele asjaoludele, mida arvesse võeti (nagu näiteks siseriiklike ametiasutuste viivitamine või heausksus). Peale selle näitab analüüs juhtumite kohta, mille puhul komisjon niisugust karistust taotles ja Euroopa Kohus selle määras, et igal juhul on Euroopa Kohtu määratud summa olnud komisjoni taotletud summast oluliselt väiksem: varieeruvalt 8‐62%, keskmiselt aga ligikaudu 40% sellest summast. (
109
) Ma ei vihja, nagu oleks Euroopa Kohtu varasem sellekohane praktika talle siduv, (
110
) vaid olen seisukohal, et need arvandmed annavad kasuliku tausta, iseäranis kui arvestada ka niisuguseid tegureid nagu rikkumise raskusaste ja kestus, mida kohus on arvesse võtnud.
127.
Käesolev on neljas kohtuasi, kus komisjon on taotlenud liikmesriigile põhisummalise trahvi määramist õigusvastase riigiabi tagasi nõudmata jätmise eest (teised kohtuasjad, kus ta niisuguse trahvi määramist on nõudnud, käsitlevad sisuliselt direktiivide üle võtmata jätmist või siseriikliku õiguse vastuolu liidu õigusega ning on seega vähem samalaadsed). Siin asjasse puutuv summa on minu hinnangul 322 miljonit eurot ning rikkumise kestus kuus aastat ja 10 kuud.
128.
Võrdluseks: ligikaudu 23 miljoni euro tagasi nõudmata jätmine rohkem kui nelja aasta jooksul põhjustas kohtuasjas C‑369/07: komisjon vs. Kreeka (
111
) põhisummalise trahvi summas 2 miljonit eurot (ligikaudu 13% komisjoni nõutud summast); kohtuasjas C‑496/09: komisjon vs. Itaalia (
112
) põhjustas ligikaudu 188 miljoni euro tagasi nõudmata jätmine ligikaudu seitsme ja poole aasta jooksul trahvi summas 30 miljonit eurot (ligikaudu 43% komisjoni nõutud summast); ning kohtuasjas C‑610/10: komisjon vs. Hispaania (
113
) põhjustas ligikaudu 23 miljoni euro tagasi nõudmata jätmine rohkem kui 10 aasta jooksul trahvi 20 miljonit eurot (ligikaudu 38% komisjoni nõutud summast).
129.
Teisipidi olid summad viivitatud kuu kohta ja iga tagasinõudmisele kuuluva miljoni euro kohta kahes esimeses kohtuasjas märkimisväärselt sarnased (vahemikus 1730‐1740 eurot), viimati nimetatud kohtuasjas aga oluliselt suuremad (ligikaudu 8333 eurot). Esmalt mainitud arvust lähtumine annaks tulemuseks ligikaudu 50 miljonit eurot, viimati mainitud arvust lähtumine aga ligikaudu 220 miljonit eurot.
130.
Nagu näib, oli märkimisväärne raskendav asjaolu, mida Euroopa Kohus kohtuasjas C‑610/10: komisjon vs. Hispaania arvesse võttis, see, et esimese kohtuotsuse täitmine „ei tohtinud olla väga keeruline, sest kõnealuse ebaseadusliku abi saajate arv oli väike, nad olid nimeliselt kindlaks määratud ning tagasinõudmisele kuuluv summa oli selles otsuses ära näidatud” (
114
).
131.
See viimati nimetatud kaalutlus käesolevas asjas ei kehti. Abisaajaid oli arvukalt, vastavalt tagasinõudmisele kuuluvad või tagasinõudest välja jäetavad abisummad ei olnud kindlaks tehtud ega ka kohe ilmsed. Sellepärast teen Euroopa Kohtule ettepaneku käsitleda käesolevat asja nii, nagu käsitleti kohtuasju C‑369/07: komisjon vs. Kreeka ja C‑496/09: komisjon vs. Itaalia, võttes lähtepunktiks summa 50 miljonit eurot.
132.
Samuti ei näe ma ühtki veenvat põhjust seda summat suurendada või vähendada. Tegu on kaaluka summaga – suuremaga kui ükski seni Euroopa Kohtus määratud põhisumma –, millel on tõenäoliselt tugev hoiatav mõju kõikidele liikmesriikidele, ilma et seda oleks vaja suurendada. Ent rikkuminegi oli raske, hõlmates riigiabi niisugustes – sarnaste juhtumite puhul varem vaidluse all olnutest suuremates – summades, mis võivad tõsiselt mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, märkimisväärse perioodi jooksul (ulatuslik tagastamine ei alanud enne, kui 2006. aasta kohtuotsusest oli möödas rohkem kui neli aastat).
Ettepanek
133.
Kõiki esitatud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
—
otsustada, et jättes õigeaegselt täitmata 14. detsembri 2006. aasta otsuse liidetud kohtuasjades C‑485/03‐C‑490/03: komisjon vs. Hispaania, on Hispaania Kuningriik jätnud täitmata oma kohustused, mis tulenevad nimetatud kohtuotsuses käsitletud otsustest ja ELTL artikli 260 lõikest 1;
—
kohustada Hispaania Kuningriiki maksma Euroopa Komisjoni kontole „Euroopa Liidu omavahendid” põhisumma 50 miljonit eurot;
—
mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.
(
1
)	Algkeel: inglise.
(
2
)	Järjepidevuse huvides säilitan eelmistes menetlusastmetes kasutatud hispaaniapärase kirjapildi, ehkki baskipärane kirjapilt on teistsugune ning ametlikus hispaania ortograafias lähtutakse nüüd baskipärasest kirjapildist.
(
3
)	Vt EÜT 1999, C 351, lk 29; EÜT 2000, C 55, lk 2; ja EÜT 2000, C 71, lk 8.
(
4
)	Komisjoni 11. juuli 2001. aasta otsus 2002/820/EÜ riigiabi kohta, mida Hispaania andis Álavas asuvatele ettevõtjatele investeeringusummalt 45% maksukrediidi vormis (EÜT 2002, L 296, lk 1); komisjoni 11. juuli 2001. aasta otsus 2002/892/EÜ riigiabi kohta, mida Hispaania andis Álavas uutele asutatud ettevõtjatele (EÜT 2002, L 314, lk 1); komisjoni 11. juuli 2001. aasta otsus 2003/27/EÜ riigiabi kohta, mida Hispaania andis Vizcayas asuvatele ettevõtjatele investeeringusummalt 45% maksukrediidi vormis (EÜT 2003, L 17, lk 1); komisjoni 11. juuli 2001. aasta otsus 2002/806/EÜ riigiabi kohta, mida Hispaania andis Vizcayas uutele asutatud ettevõtjatele (EÜT 2002, L 279, lk 35); komisjoni 11. juuli 2001. aasta otsus 2002/894/EÜ riigiabi kohta, mida Hispaania andis Guipúzcoas asuvatele ettevõtjatele investeeringusummalt 45% maksukrediidi vormis (EÜT 2002, L 314, lk 26); ja komisjoni 11. juuli 2001. aasta otsus 2002/540/EÜ riigiabi kohta, mida Hispaania andis Guipúzcoas uutele asutatud ettevõtjatele (EÜT 2002, L 174, lk 31) (edaspidi „2001. aasta otsused”).
(
5
)	Otsus 2002/820, punkt 76; otsused 2002/892, 2002/806 ja 2002/540, punkt 78; otsused 2003/27 ja 2002/894, punkt 83.
(
6
)	Otsus 2002/820, punkt 98; otsused 2002/892, 2002/806 ja 2002/540, punkt 90; otsus 2003/27, punkt 105; otsus 2002/894, punkt 107.
(
7
)	Otsus 2002/820, punktid 76‐94; otsused 2002/894 ja 2003/27, punktid 83‐100.
(
8
)	EÜT 1998, C 74, lk 9, muudetud EÜT 2000, C 258, lk 5; ELT eriväljaanne 08/01, lk 226 (edaspidi „1998. aasta regionaalabi suunised”).
(
9
)	Otsus 2002/820, punkt 83; otsused 2002/894 ja 2003/27, punkt 89.
(
10
)	Iga otsuse (2002/540, 2002/806 ja 2002/892) punktid 78‐90.
(
11
)	14. detsembri 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-485/03-C-490/03: komisjon vs. Hispaania (EKL 2006, lk I-11887) (edaspidi „2006. aasta kohtuotsus”).
(
12
)	2006. aasta kohtuotsus, punkt 81.
(
13
)	45% maksu ümberarvutuse kavade suhtes 9. septembri 2009. aasta otsusega liidetud kohtuasjades T-227/01-T-229/01, T-265/01, T-266/01 ja T-270/01: Diputación Foral de Álava jt vs. komisjon (EKL 2009, lk II-3029); maksubaasi vähendamise suhtes 9. septembri 2009. aasta otsusega liidetud kohtuasjades T‑230/01‐T‑232/01 ja T‑267/01‐T‑269/01: Diputación Foral de Álava jt vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata).
(
14
)	45% maksu ümberarvutuse kavade suhtes 28. juuli 2011. aasta otsusega liidetud kohtuasjades C‑471/09 P‐C‑473/09 P: Diputación Foral de Vizcaya vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata); maksubaasi vähendamise suhtes 28. juuli 2011. aasta otsusega liidetud kohtuasjades C‑474/09 P‐C‑476/09 P: Diputación Foral de Vizcaya vs. komisjon.
(
15
)	Eespool 14. joonealuses märkuses viidatud otsus liidetud kohtuasjades C‑471/09 P‐C‑473/09 P, punktid 98, 99 ja 102, kus viidatakse 9. juuni 2011. aasta otsusele liidetud kohtuasjades C-71/09 P, C-73/09 P ja C-76/09 P: Comitato „Venezia vuole vivere” jt vs. komisjon (EKL 2011, lk I-4727, punktid 63, 64, 115 ja 130 ning seal viidatud kohtupraktika).
(
16
)	13. detsembri 2005. aasta teatis SEK(2005) 1658, ajakohastatud 20. juuli 2010. aasta teatisega SEK(2010) 923.
(
17
)	Käesoleva ettepaneku punkt 15.
(
18
)	Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määrus (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (EÜT 1999, L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339).
(
19
)	EÜT 1979, C 31, lk 9.
(
20
)	EÜT 2002, C 119, lk 22.
(
21
)	9. juuni 2011. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑465/09‐C‑470/09: Diputación Foral de Vizcaya vs. komisjon, punktid 121 ja 122.
(
22
)	Vt eeskätt otsuse 2002/820 37. joonealune märkus, otsuse 2002/894 33. joonealune märkus ja otsuse 2003/27 34. joonealune märkus.
(
23
)	Käesoleva ettepaneku punktid 31 ja 32.
(
24
)	EÜT 1999, C 351, lk 33, viimane lõik; EÜT 2000, C 71, lk 13, kolmas lõik; otsus 2002/820, punkt 83; otsused 2002/894 ja 2003/27, punkt 89.
(
25
)	Käesoleva ettepaneku punkt 32 ja 21. joonealune märkus.
(
26
)	2006. aasta kohtuotsus, punktid 12 ja 50.
(
27
)	Vt samuti 15. aprilli 2008. aasta otsus kohtuasjas C-390/06: Nuova Agricast (EKL 2008, lk I-2577, punkt 69).
(
28
)	Otsuse 2002/820 punkt 27; otsuste 2002/894 ja 2003/27 punkt 23.
(
29
)	Käesoleva ettepaneku punkt 31 ja 19. joonealune märkus.
(
30
)	Komisjoni 24. oktoobri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1628/2006, mis käsitleb asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist investeeringuteks ette nähtud regionaalabi suhtes (ELT 2006, L 302, lk 29).
(
31
)	Komisjoni 6. augusti 2008. aasta määrus (EÜ) nr 800/2008, EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta, millega teatavat liiki abi tunnistatakse ühisturuga kokkusobivaks (ELT 2008, L 214, lk 3).
(
32
)	Komisjoni 22. detsembri 1999. aasta otsus 2000/795/EÜ Ramondín SA‑le ja Ramondín Cápsulas SA‑le Hispaania poolt riigiabi andmise kohta (EÜT 2000, L 318, lk 36), punkt 134 ja artikkel 1.
(
33
)	Artikkel 1 ja põhjendus 7.
(
34
)	13. juuni 2013. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑630/11 P‐C‑633/11 P: HGA jt vs. komisjon, punkt 105.
(
35
)	30. septembri 2003. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-57/00 P ja C-61/00 P: Freistaat Sachsen jt vs. komisjon (EKL 2003, lk I-9975, punkt 52).
(
36
)	Viidatud 35. joonealuses märkuses.
(
37
)	Otsus 2002/820, punkt 83; otsused 2002/894 ja 2003/27, punkt 89.
(
38
)	Otsus 2002/820, punktid 25, 27, 33, 87, 90 ja 91; otsused 2002/894 ja 2003/27, punktid 1, 7, 21, 23, 43, 49, 93, 96 ja 97.
(
39
)	Käesoleva ettepaneku punkt 6.
(
40
)	Otsus 2002/820, punktid 84‐87; otsused 2002/894 ja 2003/27, punktid 90‐93.
(
41
)	Käesoleva ettepaneku punkt 37 ning 30. ja 31. joonealune märkus.
(
42
)	Iga 45% maksu ümberarvutuse kava käsitleva otsuse punkt 8.
(
43
)	2006. aasta kohtuotsuse punkt 63.
(
44
)	Käesoleva ettepaneku punkt 98 jj.
(
45
)	Käesoleva ettepaneku punkt 37 ja 32. joonealune märkus.
(
46
)	Nt 10. novembri 2011. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-259/10 ja C-260/10: The Rank Group (EKL 2011, lk I-10947, punkt 62 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
47
)	1998. aasta regionaalabi suunised, punkt 2 ja 5. joonealune märkus.
(
48
)	Nimelt allsektorites, mis on nimetatud teatavate ESTÜ asutamislepinguga hõlmamata terasesektorite raamistikus (EÜT 1988, C 320, lk 3; edaspidi „1988. aasta teraseraamistik”).
(
49
)	1988. aasta teraseraamistik, punkt 4.
(
50
)	Condesa Fabril SA.
(
51
)	Compañía Norteña de Bebidas Gaseosas Norbega SA (edaspidi „Norbega”).
(
52
)	Sektoritevaheline raamistik regionaalabi andmiseks suurprojektidele (EÜT 1998, C 107, lk 7).
(
53
)	Komisjoni 12. jaanuari 2001. aasta määrus (EÜ) nr 69/2001, mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes (EÜT 2001, L 10, lk 30; ELT eriväljaanne 08/02, lk 138). See määrus asendati komisjoni 15. detsembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1998/2006, milles käsitletakse asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes (ELT 2006, L 379, lk 5), mis omakorda asendati komisjoni 18. detsembri 2013. aasta määrusega (EL) nr 1407/2013, milles käsitletakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes (ELT L 352, lk 1).
(
54
)	EÜT 1996, C 68, lk 9 (edaspidi „1996. aasta teatis”).
(
55
)	Üldkohtu 20. septembri 2011. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-394/08, T-408/08, T-453/08 ja T-454/08: Regione autonoma della Sardegna vs. komisjon (EKL 2011, lk II-6255, punktid 299‐311). Selle kohtuotsuse peale esitatud apellatsioonkaebused (kohtuasjas HGA jt vs. komisjon, millele on viidatud eespool 34. joonealuses märkuses) ei puudutanud vähese tähtsusega abi küsimust.
(
56
)	Komisjoni 19. mai 2004. aasta otsus 2006/177/EÜ riigiabi nr C 4/2003 (end NN 102/2002) kohta, mida Itaalia on andnud WAM SpA‑le (ELT 2006, L 63, lk 11). See tühistati Üldkohtu 6. septembri 2006. aasta otsusega liidetud kohtuasjades T-304/04 ja T-316/04: Itaalia ja WAM vs. komisjon (EKL 2006, lk II-64*) (mida kinnitas Euroopa Kohus 30. aprilli 2009. aasta otsusega kohtuasjas C-494/06 P: komisjon vs. Itaalia ja WAM (EKL 2009, lk I-3639)), kuid ilma viiteta vähese tähtsusega abi reeglile.
(
57
)	Komisjon viitab otsustele 2000/46/EÜ (EÜT 2001, L 18, lk 18); 2002/142/EÜ (EÜT 2002, L 48, lk 20); 2003/643/EÜ (ELT 2003, L 227, lk 12); ja 2006/937/EÜ (ELT 2006, L 366, lk 1). Üheski nendest otsustest ei ole ta enda väitel rakendanud sama käsitlusviisi nagu WAM käsitlevas otsuses.
(
58
)	Vt nõukogu 7. mai 1998. aasta määrus (EÜ) nr 994/98, milles käsitletakse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite 92 ja 93 kohaldamist teatavate horisontaalse riigiabi liikide suhtes (EÜT 1998, L 142, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 312), mis oli määruse nr 69/2001 õiguslik alus; vt eeskätt põhjendus 9 ja artikkel 2.
(
59
)	Kohtuasi C-177/06: komisjon vs. Hispaania, milles otsus tehti 20. septembril 2007 (EKL 2007, lk I-7689).
(
60
)	Iga kolme otsuse punktid 20 ja 75 ning vastavad joonealused märkused.
(
61
)	Iga kolme otsuse punkti 75 joonealused märkused.
(
62
)	Selle määruse artikkel 4 koostoimes eespool 52. joonealuses märkuses viidatud määruse nr 1998/2006 artikliga 4.
(
63
)	Vt samuti tema hagiavaldus 2006. aasta kohtuotsusega lõppenud menetluses, punktid 23 ja 24, kus on nõustutud, et hiljemalt pärast 23. oktoobrit 2001 ei saanud enam abi anda.
(
64
)	Iga kolme otsuse punkt 7.
(
65
)	Viidatud eespool 52. joonealuses märkuses.
(
66
)	Sama sõnaselget reeglit määruses nr 1407/2013 (viidatud 53. joonealuses märkuses) ei ole, kuigi viimatinimetatud määruse artikli 3 lõige 7 sätestab: „Kui […] ülemmäära ületatakse uue vähese tähtsusega abi andmisel, ei kohaldata uue abi ühegi osa suhtes käesolevast määrusest tulenevaid eeliseid”.
(
67
)	Komisjoni 6. septembri 2005. aasta otsus 2006/638/EÜ riigiabi kava kohta, mida Itaalia rakendas teatavate avatud investeerimisfondide suhtes, mis investeerivad vabalt kaubeldavatesse väärtpaberitesse ja on spetsialiseerunud reguleeritud turgudel noteeritud väikese või keskmise kapitalisatsiooniga äriühingutele (ELT 2006, L 268, lk 1), punkt 60, kohtujuristi kursiiv.
(
68
)	13. novembri 2008. aasta otsus kohtuasjas C-214/07: komisjon vs. Prantsusmaa (EKL 2008, lk I-8357; vt komisjoni repliik, punkt 25).
(
69
)	Viidatud eespool 54. joonealuses märkuses.
(
70
)	Käesoleva ettepaneku punkt 59.
(
71
)	Käesoleva ettepaneku punktid 81‐86.
(
72
)	Käesoleva ettepaneku punkt 38 jj.
(
73
)	Käesoleva ettepaneku punktid 81‐86.
(
74
)	Gasteiz Desarrollo Industrial e Ingeniería SA (edaspidi „Gasteiz Desarrollo”).
(
75
)	Käesoleva ettepaneku punkt 63.
(
76
)	Mis on kokkuleppeliselt 7 417 353,03 eurot.
(
77
)	Käesoleva ettepaneku punkt 38 jj.
(
78
)	Abi äriühingule Industrias de Maderas Aglomeradas.
(
79
)	Seoses ühe 200000 euro suuruse summaga (Ingenería y Construcción de Matrices) väidab komisjon, et see saadi tagasi (või selle tagasisaamine tõendati) alles 11. juulil 2012, kuid tõendeid, millele ta viitab, ei ole Euroopa Kohtule esitatud.
(
80
)	Käesoleva ettepaneku punkt 63.
(
81
)	Käesoleva ettepaneku punktid 81‐86.
(
82
)	GKN Driveline Zumaia SA. Kolmel muul juhul on komisjon nõustunud, et ergutava mõju nõue ei olnud täidetud, ja veel kaheksal juhul ei ole Hispaania väitnud, et abitaotlus esitati enne, kui algas töö projektiga (käesoleva ettepaneku punkt 38 jj).
(
83
)	EÜT 1994, C 368, lk 12; asendatud suunistega EÜT 1999, C 288, lk 2 (edaspidi „[1994./1999. aasta] pääste‑ ja ümberkorraldussuunised”).
(
84
)	Papresa SA. Komisjoni ja Hispaania antud arvandmetes on ligikaudu 500000 euro suurune lahknevus abisummades.
(
85
)	Saan kinnitada, et nende lisade esitamine DVD‑plaatide kujul, millel kokkupakitud kataloogid sisaldavad otsinguvõimaluseta PDF‑faile, muudab mis tahes konkreetse dokumendi leidmise keerulisemaks, kuid Hispaaniale oli teatatud, et ta peab selgelt näitama tõendid, millele ta tugineb (käesoleva ettepaneku punkt 17).
(
86
)	Komisjoni teatis C 29/92 (NN 12/92), EÜT 1993, C 123, lk 7.
(
87
)	Käesoleva ettepaneku punktid 81‐86.
(
88
)	Käesoleva ettepaneku punkt 94.
(
89
)	SEK(2005) 1658 (ELT 2007, C 126, lk 15), ajakohastatud teatisega SEC(2010) 923/3.
(
90
)	Mis on määratletud kui geomeetriline keskmine, mis põhineb osaliselt liikmesriigi sisemajanduse kogutoodangul ja osaliselt tema hääleõigusel nõukogus. Hispaania n‑tegur käesoleva hagi esitamise ajal oli 13,66 ja minimaalne põhisumma 7215000. Praegu on need arvud vastavalt 13,28 ja 7 036 000 eurot (C(2012) 6106 final, 31. august 2012).
(
91
)	Praegu minimaalselt 210 eurot korrutatuna raskuskoefitsiendiga.
(
92
)	Kohtuasi C-499/99: komisjon vs. Hispaania, milles otsus tehti 2. juulil 2002 (EKL 2002, lk I-6031) ja eespool 58. joonealuses märkuses viidatud kohtuasi C‑177/06: komisjon vs. Hispaania.
(
93
)	S.o 210 eurot korrutatult raskuskoefitsiendiga 9 ja Hispaania n‑teguriga 13,66.
(
94
)	EÜT 1998, C 384, lk 3 (edaspidi „1998. aasta teatis”).
(
95
)	13 eurot korrutatuna raskuskoefitsiendiga 1 ja Hispaania n‑teguriga 13,66.
(
96
)	SEK(2005) 1658, punkt 15.
(
97
)	Ta viitab komisjoni 10. mai 1993. aasta otsusele 93/337/EMÜ, mis käsitleb Baskimaal tehtavatele investeeringutele maksusoodustuste andmise kava (EÜT 1993, L 134, lk 25).
(
98
)	Üldkohtu 9. septembri 2009. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-30/01-T-32/01 ja T-86/02-T-88/02: Diputación Foral de Álava jt vs. komisjon (EKL 2009, lk II-2919, punktid 314 ja 315 ning seal viidatud kohtupraktika).
(
99
)	17. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas C-496/09: komisjon vs. Itaalia (EKL 2011, lk I-11483).
(
100
)	Ibidem, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika.
(
101
)	Ibidem, punktid 56 ja 57 ning seal viidatud kohtupraktika.
(
102
)	Ibidem, punkt 83 ja seal viidatud kohtupraktika.
(
103
)	Hispaania viitab 6. septembri 2006. aasta otsusele kohtuasjas C-88/03: Portugal vs. komisjon (EKL 2006, lk I-7115) ning 11. septembri 2008. aasta otsusele liidetud kohtuasjades C-428/06-C-434/06: UGT-Rioja jt (EKL 2008, lk I-6747).
(
104
)	Viidatud eespool 96. joonealuses märkuses.
(
105
)	Nt eespool 97. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas komisjon vs. Itaalia, punktid 35‐37, ning 11. detsembri 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑610/10: komisjon vs. Hispaania, punkt 115 jj.
(
106
)	Viidatud eespool 103. joonealuses märkuses, punkt 132.
(
107
)	Käesoleva ettepaneku punktid 108 ja 109.
(
108
)	Käesoleva ettepaneku 88. joonealune märkus; kohtuasjas C‑533/11: komisjon vs. Belgia, milles otsus tehti 17. oktoobril 2013, vt punkt 35, tugines komisjon ise arvandmetele, mida oli pärast hagi esitamist ajakohastatud.
(
109
)	9. detsembri 2008. aasta otsus kohtuasjas C-121/07: komisjon vs. Prantsusmaa (EKL 2008, lk I-9159); 4. juuni 2009. aasta otsus kohtuasjas C-109/08: komisjon vs. Kreeka (EKL 2009, lk I-5703); 4. juuni 2009. aasta otsus kohtuasjas C-568/07: komisjon vs. Kreeka (EKL 2009, lk I-4505); 31. märtsi 2011. aasta otsus kohtuasjas C-407/09: komisjon vs. Kreeka (EKL 2011, lk I-2467); eespool 97. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C‑496/09: komisjon vs. Itaalia; eespool 103. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C‑610/10: komisjon vs. Hispaania; 19. detsembri 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑279/11: komisjon vs. Iirimaa; 19. detsembri 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑374/11: komisjon vs. Iirimaa; 30. mai 2013. aasta otsus kohtuasjas C‑270/11: komisjon vs. Rootsi; 25. juuni 2013. aasta otsus kohtuasjas C‑241/11: komisjon vs. Tšehhi Vabariik; eespool 106. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C‑533/11: komisjon vs. Belgia; ja 28. novembri 2013. aasta otsus kohtuajas C‑576/11: komisjon vs. Luksemburg.
(
110
)	Või nagu ei saaks Euroopa Kohus – vastupidi olukorrale, mida on peetud silmas ELTL artikli 260 lõikes 3 – määrata komisjoni taotletust suuremat summat.
(
111
)	Viidatud eespool 107. joonealuses märkuses.
(
112
)	Viidatud eespool 97. joonealuses märkuses.
(
113
)	Viidatud eespool 103. joonealuses märkuses.
(
114
)	Ibidem, punkt 145.