62024CJ0210
EUROOPA KOHTU OTSUS (teine koda)
5. märts 2026 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Riigihankelepingute sõlmimine – Direktiiv 2014/24/EL – Majutuseta sotsiaaltöö teenuste riigihange – Hange, mille maksumus jääb alla selle direktiivi kohaldamise piirmäära – Artikkel 67 – Sotsiaalsed hanketingimused – Majanduslikult soodsaim pakkumus – Lepingut täitvate töötajate töötasu suurendamine valdkondlikus kollektiivlepingus ette nähtud palgatasemest kõrgemale tasemele – Seos hanke esemega – Proportsionaalsus ja mittediskrimineerimine – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 28 – Kollektiivläbirääkimiste õigus
Kohtuasjas C‑210/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Baski autonoomse piirkonna riigihankevaidlusi läbivaatav asutus, Hispaania) 14. märtsi 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse samal päeval, menetluses
Asociación de Empresas de Servicios para la Dependencia (AESTE)
versus
Ayuntamiento de Ortuella,
EUROOPA KOHUS (teine koda),
koosseisus: koja president K. Jürimäe, Euroopa Kohtu president K. Lenaerts teise koja kohtuniku ülesannetes, kohtunikud F. Schalin, M. Gavalec (ettekandja) ja Z. Csehi,
kohtujurist: A. Biondi,
kohtusekretär: ametnik R. Stefanova-Kamisheva,
arvestades kirjalikku menetlust ja 9. aprilli 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Hispaania valitsus, esindaja: S. Núñez Silva,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: B.‑R. Killmann, L. Malferrari, E. Sanfrutos Cano ja G. Wils,
olles 3. juuli 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2014, L 94, lk 65) artikli 67 lõiget 1, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/71/EÜ töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega (EÜT 1996, L 18, lk 1; ELT eriväljaanne 05/02, lk 431), ELTL artiklit 56 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 28.
2
Taotlus on esitatud Asociación de Empresas de Servicios para la Dependencia (hooldusteenuste ettevõtjate ühendus, edaspidi „AESTE“) ja Ayuntamiento de Ortuella (Ortuella kohalik omavalitsus, Hispaania) vahelises kohtuvaidluses, mille ese on viimati nimetatud ametiasutuse korraldatud teenuste hanke alusdokumentides sisalduva hanketingimuse õiguspärasus.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Direktiivi 2014/24 põhjendustes 89, 90, 92, 97, 98 ja 114 on märgitud:
„(89)
Pakkumuste hindamise kriteeriumite mõiste on käesolevas direktiivis kesksel kohal. Seetõttu on oluline, et asjaomased sätted oleksid esitatud võimalikult lihtsal ja ühtlustatud viisil. Seda võib saavutada, kasutades üldise kontseptsioonina mõistet „majanduslikult soodsaim pakkumus“, kuna kõik pakkumused tuleks lõpuks välja valida vastavalt sellele, mida konkreetne avaliku sektori hankija peab esitatud pakkumuste seas majanduslikult kõige paremaks lahenduseks. […]
(90)
Lepingud tuleks sõlmida objektiivsete kriteeriumite alusel, mis tagavad kooskõla läbipaistvuse, mittediskrimineerimise ja võrdse kohtlemise põhimõtetega, eesmärgiga tagada pakkumuste suhtelise maksumuse objektiivne hindamine, et teha tõhusa konkurentsi tingimuste kohaselt kindlaks, milline pakkumus on majanduslikult kõige soodsam. Tuleks sõnaselgelt sätestada, et majanduslikult soodsaimat pakkumust tuleks hinnata parima hinna ja kvaliteedi suhte alusel, mis peaks alati hõlmama hinna või kulude elementi. Samuti tuleks selgitada, et sellist majanduslikult soodsaima pakkumuse hindamist võib läbi viia ka üksnes kas hinna või kulutasuvuse alusel. Lisaks on asjakohane meelde tuletada, et avaliku sektori hankijatel on vabadus kehtestada piisavad kvaliteedistandardid, kasutades tehnilisi kirjeldusi või lepingu täitmise tingimusi.
Selleks et soodustada riigihangete puhul suundumist parima kvaliteedi poole, peaks liikmesriikidel olema võimalik keelata majanduslikult soodsaima pakkumuse hindamine ainult hinna või kulude alusel või sellist hindamist piirata, kui nad peavad seda asjakohaseks.
Võrdse kohtlemise põhimõtte järgimise tagamiseks lepingu sõlmimisel peaks avaliku sektori hankijad olema kohustatud tagama vajaliku läbipaistvuse, et kõik pakkujad oleksid mõistlikult teavitatud kriteeriumitest ja korrast, mida lepingu sõlmimise otsuse tegemisel kohaldatakse. Avaliku sektori hankijad peaksid olema seetõttu kohustatud esitama pakkumuste hindamise kriteeriumid ja iga kriteeriumi osakaalu. […]
[…]
(92)
Parima hinna ja kvaliteedi suhte hindamisel peaksid avaliku sektori hankijad kehtestama lepingu esemega seotud majanduslikud ja kvalitatiivsed kriteeriumid, mida nad sellel eesmärgil kasutama hakkavad. Need kriteeriumid peaksid seega võimaldama võrdlevalt hinnata iga pakkuja pakkumust lepingu eseme täitmise seisukohast, nagu on määratletud tehnilistes nõuetes. Seoses parima hinna ja kvaliteedi suhtega on käesolevas direktiivis esitatud võimalike pakkumuste hindamise kriteeriumite mittetäielik loetelu, mis sisaldab sotsiaalseid ja keskkonnaaspekte. Avaliku sektori hankijaid tuleks ergutada valima pakkumuste hindamise kriteeriumid, mis võimaldavad neil saada kvaliteetseid ehitustöid, asju ja teenuseid, mis vastavad optimaalsel viisil nende vajadustele.
Valitud pakkumuste hindamise kriteeriumid ei tohiks anda avaliku sektori hankijale piiramatut valikuvabadust, kriteeriumid peaksid tagama tõhusa ja ausa konkurentsi võimaluse ning hõlmama korda, mis võimaldab pakkujate esitatud teavet kontrollida.
Majanduslikult soodsaima pakkumuse kindlakstegemisel ei peaks lepingu sõlmimise otsus põhinema üksnes kuluga mitteseotud kriteeriumitel. Seetõttu peaks hinnaga seotud kvalitatiivsete kriteeriumitega kaasnema kulupõhised kriteeriumid, mille puhul võib avaliku sektori hankija eelistuse kohaselt lähtuda kas hinna- või kulutõhususepõhisest lähenemisviisist, nagu kogu olelusringi jooksul tekkivate kulude arvestamine. Pakkumuste hindamise kriteeriumid ei tohiks siiski mõjutada selliste riiklike sätete kohaldamist, millega kehtestatakse tasud teatavate teenuste osutamise eest või fikseeritakse teatavate asjade hind.
[…]
(97)
Lisaks peaks sotsiaalsete ja keskkonnaalaste kaalutluste parema integreerimise eesmärgil olema avaliku sektori hankijatel võimalik kasutada pakkumuste hindamise kriteeriumeid või lepingu täitmise tingimusi, mis on seotud riigihankelepingu alusel tehtavate ehitustööde, tarnitavate asjade või osutatavate teenuste olelustsükli – alates tootes kasutatavate toorainete kaevandamisest kuni toote kõrvaldamiseni – mis tahes aspektidega ja selle kõigi etappidega, sealhulgas nende ehitustööde, asjade või teenuste tootmise, osutamise või turustamise konkreetse protsessiga seotud teguritega või konkreetse protsessiga nende olelustsükli hilisemates etappides, isegi kui need tegurid ei ole nende oluliseks osaks. […]
Tingimus, et peab esinema seos lepingu esemega, välistab siiski kriteeriumid ja tingimused, mis on seotud üldise ettevõttepoliitikaga, mida ei saa pidada konkreetset tootmisprotsessi või hangitavate ehitustööde tegemise, asjade tarnimise või teenuste osutamise konkreetset protsessi iseloomustavaks teguriks. Avaliku sektori hankijatel ei peaks seetõttu olema lubatud nõuda pakkujatelt, et neil kehtiks teatav sotsiaalset või keskkonnaalast vastutust reguleeriv ettevõttepoliitika.
(98)
On oluline, et tootmisprotsessi sotsiaalset aspekti puudutavad pakkumuste hindamise kriteeriumid ja lepingu täitmise tingimused on seotud riigihankelepingu alusel tehtavate ehitustööde, tarnitavate asjade või osutatavate teenustega. Lisaks tuleks neid kohaldada kooskõlas direktiiviga [96/71], nagu seda on tõlgendanud Euroopa Liidu Kohus, ja neid ei tuleks valida ega kohaldada viisil, mis on otseselt või kaudselt diskrimineeriv liikmesriikide või selliste kolmandate riikide ettevõtjate suhtes, kes osalevad [Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO)] riigihankelepingus või vabakaubanduslepingutes, mille osaline on Euroopa Liit. Seega peaksid direktiiviga [96/71] reguleeritavaid põhilisi töötingimusi, nagu miinimumpalk, käsitlevad nõuded olema tasemel, mis on sätestatud siseriiklikus õiguses või kollektiivlepingutes, mida kohaldatakse liidu õiguse kohaselt nimetatud direktiivi raames.
[…]
(114)
Teatavate teenusekategooriate puhul on teenuste olemuse tõttu piiriülene mõõde jätkuvalt piiratud; sellised teenused on näiteks nn isikutele osutatavad teenused – teatavad sotsiaal-, tervishoiu- ja haridusteenused. Selliste teenuste osutamise kontekst on erinevate kultuuritraditsioonide tõttu liikmesriigiti väga erinev. Seetõttu tuleks selliste teenuste riigihankelepingute suhtes kehtestada erikord ning kõrgem piirmäär kui teistele teenustele kohaldatakse.
Kui isikuteenuste riigihanke maksumus jääb alla seda piirmäära, ei paku riigihange üldjuhul teiste liikmesriikide teenuseosutajatele huvi, kui ei esine konkreetseid tõendeid, mis näitaksid vastupidist, näiteks tõendid piiriüleste projektide liidupoolse rahastamise kohta.
Kõnealust piirmäära ületavate isikuteenuste hankelepingute suhtes tuleks kohaldada kogu liidus kehtivaid läbipaistvusnõudeid. Arvestades kultuurilise konteksti olulisust ja selliste teenuste tundlikkust, tuleks liikmesriikidele anda laialdased volitused teenuseosutajate valimise korraldamiseks viisil, mida nad peavad kõige asjakohasemaks. Direktiivi sätted võtavad seda vajadust arvesse, kehtestades üksnes läbipaistvuse ja võrdse kohtlemise põhimõtete järgimise kohustuse ning tagades, et avaliku sektori hankijad saavad teenuseosutajate valimisel kohaldada teatavaid kvaliteedikriteeriume, näiteks Euroopa Liidu sotsiaalkaitsekomitee välja töötatud vabatahtlikkuse alusel rakendatavat sotsiaalteenuste Euroopa kvaliteediraamistikku. […]“.
4
Direktiivi 2014/24 artikkel 4 „Piirmäärad“ on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevat direktiivi kohaldatakse riigihangete suhtes, mille eeldatav maksumus käibemaksuta on võrdne järgmiste piirmääradega või ületab neid:
[…]
d)
750000 eurot XIV lisas loetletud sotsiaalteenuste ja muude eriteenuste riigihankelepingute puhul.“
5
Selle direktiivi II peatüki „Üldised eeskirjad“ artikli 18 „Riigihanke üldpõhimõtted“ lõikes 1 on sätestatud:
„Avaliku sektori hankijad kohtlevad ettevõtjaid võrdselt ja mittediskrimineerivalt ning tegutsevad läbipaistvalt ja proportsionaalselt.
Riigihanke kavandamisel ei tohi lähtuda eesmärgist jätta see käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja või konkurentsi kunstlikult piirata. Konkurentsi peetakse kunstlikult piiratuks, kui riigihanget kavandatakse kavatsusega teatavaid ettevõtjaid sobimatul viisil soodustada või ebasoodsasse olukorda panna.“
6
Selle direktiivi artiklis 67 „Pakkumuste hindamise kriteeriumid“ on sätestatud:
„1.   Ilma et see piiraks teatavate asjade hinda või teatavate teenuste osutamise eest tasustamist käsitlevate siseriiklike õigusnormide kohaldamist, tuginevad avaliku sektori hankijad riigihankelepingute sõlmimisel majanduslikult soodsaimale pakkumusele.
2.   Avaliku sektori hankija seisukohast majanduslikult soodsaim pakkumus tehakse kindlaks hinna või kulu alusel, kasutades kulutõhususe põhimõtet, näiteks olelusringi kulude alusel kooskõlas artikliga 68 ning see võib hõlmata parima hinna ja kvaliteedi suhet, mida hinnatakse asjaomase hankelepingu esemega seotud kriteeriumite alusel, sealhulgas kvalitatiivsete, keskkonna- ja/või sotsiaalsete aspektide põhjal. Kriteeriumid võivad näiteks hõlmata järgmist:
a)
kvaliteet, sh tehniline väärtus, esteetilised ja funktsionaalsed omadused, ligipääsetavus, kõiki kasutajaid arvestav projekt, sotsiaalsed, keskkondlikud ja innovaatilised omadused ning turustamine ja selle tingimused;
b)
lepingut täitma määratavate töötajate töökorraldus, kvalifikatsioon ja kogemus, kui töötajate kvalifikatsioon võib oluliselt mõjutada lepingu täitmise kvaliteeti, või
c)
müügijärgne hooldus ja tehniline abi, kättetoimetamise tingimused, nagu kättetoimetamise kuupäev, protsess ja periood või paigaldamise periood.
Kulude element võib esineda ka fikseeritud hinna või kulude näol, millest tulenevalt ettevõtjad konkureerivad üksnes kvaliteedikriteeriumi alusel.
Liikmesriigid võivad ette näha, et avaliku sektori hankija ei või kasutada ainult hinda või ainult kulu pakkumuste hindamise ainsa kriteeriumina või piirata nende kasutamist teatavatele avaliku sektori hankijate kategooriatele või teatavat liiki lepingutele.
3.   Pakkumuste hindamise kriteeriumeid käsitatakse seotuna riigihankelepingu esemega, kui need on seotud ehitustööde, asjade või teenustega, mis tehakse, tarnitakse või osutatakse selle lepingu alusel nende olelusringi mis tahes aspektides ja etappides, sealhulgas teguritega, mis on seotud järgmisega:
a)
nende ehitustööde, asjade või teenuste tootmise, osutamise või turustamise konkreetse protsessiga või
b)
konkreetse protsessiga nende olelusringi muus etapis,
isegi kui need tegurid ei ole nende oluliseks osaks.
4.   Pakkumuste hindamise kriteeriumitega ei anta avaliku sektori hankijatele piiramatut valikuvabadust. Need peavad tagama toimiva konkurentsi võimaldamise ja nendega peavad kaasnema tehnilised kirjeldused, mis võimaldavad pakkujate esitatud teavet tõhusalt kontrollida, et hinnata, kui hästi vastavad pakkumused pakkumuste hindamise kriteeriumitele. Kahtluse korral kontrollib avaliku sektori hankija tegelikkuses pakkujate esitatud teabe ning tõendite täpsust.
5.   Avaliku sektori hankija märgib hankedokumentides suhtelise osakaalu, mille ta omistab igale valitud kriteeriumile majanduslikult soodsaima pakkumuse kindlakstegemisel, välja arvatud juhul, kui see tehakse kindlaks üksnes hinna alusel.
Nimetatud osakaalusid võib väljendada ligikaudsel viisil asjakohase maksimaalse vahemikuna.
Kui osakaalude kasutamine ei ole objektiivsetel põhjustel võimalik, esitab avaliku sektori hankija kriteeriumid tähtsuse vähenemise järjekorras.“
7
Direktiivi artiklis 74 „Sotsiaalteenuste ja muude eriteenuste hankelepingute sõlmimine“ on sätestatud:
„XIV lisas loetletud sotsiaalteenuste ja muude eriteenuste riigihankelepingud sõlmitakse vastavalt käesolevale peatükile, kui lepingu maksumus on võrdne artikli 4 punktis d sätestatud piirmääraga või sellest suurem.“
8
Direktiivi 2014/24 artiklis 76 „Lepingute sõlmimise põhimõtted“ on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid kehtestavad lepingute, mille suhtes kohaldatakse käesolevat peatükki, sõlmimist käsitlevad riiklikud eeskirjad, et tagada, et avaliku sektori hankijad järgivad läbipaistvuse ja ettevõtjate võrdse kohtlemise põhimõtteid. Liikmesriigid võivad kehtestada menetluseeskirjad, mida kohaldatakse selles ulatuses, milles need eeskirjad võimaldavad avalike sektori hankijatel võtta arvesse kõnealuste teenuste eripärasid.
2.   Liikmesriigid tagavad, et avaliku sektori hankijad võivad arvesse võtta vajadust tagada teenuste kvaliteet, katkematus, ligipääsetavus, taskukohasus, kättesaadavus ja terviklikkus, erinevate kasutajakategooriate, sealhulgas ebasoodsas olukorras olevate või haavatavate rühmade erivajaduste arvessevõtmine, kasutajate kaasamine ja neile suuremate õiguste andmine ning innovatsioon. Liikmesriigid võivad ka ette näha, et teenuseosutaja valitakse välja kõige parema hinna-pakkumise suhtega pakkumuse alusel, võttes arvesse sotsiaalteenuste kvaliteedi ja jätkusuutlikkuse kriteeriume.“
9
Selle direktiivi XIV lisas on tabel „Artiklis 74 osutatud teenused“ ja selles on CPV kood 85312000‑9.
Hispaania õigus
10
8. novembri 2017. aasta seaduse 9/2017 riigihangete kohta, millega võetakse Hispaania õiguskorda üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivid 2014/23/EL ja 2014/24/EL (Ley 9/2017 de Contratos del Sector Público, por la que se transponen al ordenamiento jurídico español las Directivas del Parlamento Europeo y del Consejo 2014/23/UE y 2014/24/UE, de 26 de febrero de 2014; BOE nr 272, 9.11.2017; edaspidi „LCSP“) artikli 1 „Eesmärk“ lõikes 3 on sätestatud:
„Kõik riigihankelepingud sõltumata nende valdkonnast peavad sisaldama sotsiaal- ja keskkonnakriteeriume, mis on seotud lepingu esemega, tingimusel et nende lepingusse lisamine võimaldab parandada lepingujärgsete teenuste hinna ja kvaliteedi suhet ning suurendada ja tõhustada avaliku sektori vahendite kasutamist. Samuti tuleb kaasa aidata väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ning sotsiaalsete ettevõtete riigihangetes osalemisele.“
11
Selle seaduse artiklis 145 „Nõuded edukaks tunnistamise tingimustele ja nende liigid“ on ette nähtud:
„1.   Hankemenetluses edukaks tunnistamine toimub paljude hanketingimuste alusel, mis põhinevad parimal hinna ja kvaliteedi suhtel.
Hankedokumentide alusel võib edukaks tunnistamise otsustada tingimustel, mis põhinevad kulutõhususe põhimõttel, mis lähtub parimast hinna ja kvaliteedi suhtest, hinna või kulu, näiteks olelusringi kulude arvutamise alusel kooskõlas artikliga 148.
2.   Parimat hinna ja kvaliteedi suhet hinnatakse majanduslike ja kvalitatiivsete hanketingimuste alusel.
Avaliku sektori hankija kehtestatud kvalitatiivsed tingimused parima hinna ja kvaliteedi suhte hindamiseks võivad hõlmata keskkonna- või sotsiaalaspekte, mis on lepingu esemega seotud selle artikli lõikes 6 sätestatud viisil ja mis võivad olla muu hulgas järgmised:
1.
kvaliteet, sh tehniline väärtus, esteetilised ja funktsionaalsed omadused, ligipääsetavus, universaalne või kõiki kasutajaid arvestav projekt, sotsiaalsed, keskkonnaga seotud ja innovaatilised omadused ning turustamine ja selle tingimused;
[…]
Sotsiaalsed kriteeriumid on muu hulgas järgmised: puuetega inimeste, ebasoodsas olukorras olevate isikute või haavatavate rühmade liikmete sotsiaalne integreerimine hankelepingut täitvate töötajate hulka ning üldiselt puuetega inimeste ja ühiskonnast tõrjutud isikute tööellu integreerimine ja ühiskonda kaasamine; allhankelepingute sõlmimine kaitstud töö keskuste ja sotsiaalse integratsiooni ettevõtetega; soolise võrdõiguslikkuse kavad, mida rakendatakse hankelepingu täitmisel, ning üldiselt naiste ja meeste võrdne kohtlemine; naiste tööhõive edendamine; töö-, era- ja pereelu ühitamine; töö- ja palgatingimuste parandamine; tööhõive stabiilsus; suurema arvu inimeste palkamine hankelepingu täitmisel; töötervishoid ja -ohutus ning sellealane väljaõpe; eetiliste ja sotsiaalse vastutuse kriteeriumide rakendamine lepingulise teenuse osutamisel või hankelepingu täitmiseks õiglase kaubanduse põhimõttele vastavate toodete tarnimise või kasutamisega seotud tingimused.
2.
Hankelepingut täitvate töötajate töökorraldus, kvalifikatsioon ja kogemus, kui töötajate kvalifikatsioon võib oluliselt mõjutada hankelepingu täitmise kvaliteeti.
[…]“.
12
Selle seaduse 47. lisasättes „Põhimõtted, mida kohaldatakse IV lisas loetletud teenuste kontsessioonilepingutele ning IV lisas loetletud sotsiaal-, haridus- või tervishoiuteenuste hankelepingutele“ on sätestatud:
„Ilma et see piiraks käesoleva seaduse sätete kohaldamist ja muu hulgas nende sätete kohaldamist, mis käsitlevad tehniliste kirjelduste, maksevõime miinimumnõuete, hanketingimuste ja lepingu täitmise eritingimuste kehtestamist, järgivad hankijad IV lisas loetletud teenuste kontsessioonilepingute ning IV lisas loetletud sotsiaal-, haridus- või tervishoiulepingute sõlmimise menetluse kõigis etappides vajadust tagada teenuste kvaliteet, järjepidevus, juurdepääsetavus, taskukohasus, kättesaadavus ja terviklikkus; erinevate kasutajakategooriate, sealhulgas ebasoodsas olukorras olevate või haavatavate rühmade erivajaduste arvessevõtmine; teenuste kasutajate kaasamine ning innovatsioon teenuste osutamisel.
Lisaks võib avaliku sektori hankija käesolevas lisasättes osutatud hanketingimuste kehtestamisel lähtuda järgmistest aspektidest: lepingut täitvate töötajate kogemus eriliselt ebasoodsas olukorras olevatele sektoritele teenuste osutamisel või samalaadsete teenuste osutamisel artiklis 145 sätestatud tingimustel; osutatavate teenuste parendamisest teenitud kasumi uuesti investeerimine; kasutajate osalemise ning nende teavitamise ja suunamise mehhanismide loomine.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
13
AESTE esitas 13. juunil 2023 Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadile (Baski autonoomse piirkonna riigihankevaidlusi läbivaatav asutus, Hispaania), kes on eelotsusetaotluse esitanud organ, vaidlustuse Ortuella kohaliku omavalitsuse koduabiteenuse hankemenetluse (edaspidi „vaidlusalune hange“) alusdokumentide peale.
14
Vaidlusaluse hanke ese on „Ortuella kohaliku omavalitsuse koduabiteenuste osutamine, et tellida sotsiaalset laadi kommunaalteenuseid, mille raames osutavad kvalifitseeritud, väljaõppinud ja järelevalve all tegutsevad töötajad ennetavaid, haridus- ja abiteenuseid perekondadele ja/või isikutele, kellel on raskusi oma füüsilise, sotsiaalse ja/või emotsionaalse heaolu säilitamise või hoidmisega, püüdes võimaldada kasutajatel elada edasi oma kodus ja/või elukeskkonnas niikaua kui võimalik ja sobiv“. Eelotsusetaotluse esitanud organi sõnul puudutab see hange „[m]ajutuseta sotsiaaltöö teenused“ (CPV 85312000‑9) LCSP IV lisa tähenduses, mis vastab direktiivi 2014/24 XIV lisale.
15
Hanke eeldatav maksumus oli 166250 eurot.
16
Oma vaidlustuses palub AESTE tühistada hanketingimus, mis sisaldub vaidlusaluste hanke alusdokumentide korralduslikes eriklauslites ja mis näeb ette, et pakkuja palgafondi suurendamise eest antakse maksimaalselt 40 punkti (edaspidi „vaidlusalune tingimus“). Kõnealune tingimus on järgmine:
„Võttes aluseks valdkondlikus kollektiivlepingus kokkulepitud töötasud, võetakse arvesse kõrgemaid töötasusid (palgafondi suurendamine), mida pakkujast ettevõtja kavatseb kohaldada hankelepingut täitvatele töötajatele.
Arvesse võetakse palgatõusuprotsenti, arvutades välja kõigi töötajate põhipalga ja kollektiivlepingus ette nähtud lisatasud, kasutades järgmist valemit: punktid = P × A/B.
Punktid on pakkumusele antud punktide kogusumma.
P on antavate punktide maksimaalne arv ehk 40 punkti.
A on kõige kõrgem protsent kõikide esitatud pakkumuste hulgas.
B on hinnatavas pakkumuses ette nähtud protsent.
Arvesse võetakse pakkumusi, milles pakutakse lepingut täitvatele töötajatele kohaldatavat palgatõusuprotsenti. Pakkumustele, milles ei ole palgatõusu ette nähtud, antakse 0 punkti.
Hiljemalt ühe kuu jooksul alates lepingu sõlmimisest tuleb pärast läbirääkimisi töötajate esindajatega kindlaks määrata palgatõusu üksikasjad. Samuti püüab edukas pakkuja sõlmida kokkuleppe (Ortuella koduabiteenuse kollektiivleping), mis reguleerib hankelepingut täitvate töötajate töötingimusi.“
17
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on kahtlusi, kas vaidlusalune tingimus on liidu õigusega kooskõlas.
18
Esiteks soovib ta teada, kas see tingimus võimaldab kindlaks teha „majanduslikult soodsaima pakkumuse“ direktiivi 2014/24 artikli 67 lõike 1 tähenduses. Kuigi hankija väidab sellega seoses, et selle tingimusega soovitakse suurendada vaidlusaluse hanke esemeks olevaid teenuseid osutavate töötajate töötasu ning seega parandada selle teenuse osutamise stabiilsust ja järjepidevust, näib see kohus olevat seisukohal, et seos sellise palgatõusu ja teenuse parendamise vahel on liiga hüpoteetiline selleks, et see oleks oluline edukaks tunnistamise puhul.
19
Teiseks rõhutab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et direktiivi 2014/24 põhjendusest 98 nähtub, et hankelepingute sõlmimiseks valitud sotsiaalseid tingimusi tuleb kohaldada kooskõlas direktiiviga 96/71. Vaidlusalune tingimus võib olla diskrimineeriv, kuna see kohustab ettevõtjat, kes soovib suurendada oma väljavaateid vaidlusaluse hankelepingu sõlmimiseks, maksma seda lepingut täitvatele töötajatele varasemast kõrgemat palka, mis võib kujutada endast täiendavat majanduslikku koormust, mis võib takistada pakkumuse esitamist.
20
Kolmandaks võib vaidlusalune tingimus olla ebaproportsionaalne ja diskrimineeriv ettevõtjate jaoks, kes ei suuda maksta kõrgeid palku, samas kui need ettevõtjad võivad madalamate palgakulude tõttu teha konkurentsivõimelisi pakkumusi, millel on hea hinna ja kvaliteedi suhe.
21
Neljandaks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas vaidlusalune tingimus kujutab endast harta artiklis 28 tunnustatud kollektiivläbirääkimiste õiguse riivet, kuna kollektiivläbirääkimised, mida alustatakse pärast vaidlusaluses hankes edukaks tunnistamist, võivad viia selleni, et hankelepingut täitvad töötajad jäävad kehtiva kollektiivlepingu kohaldamisalast välja. Sellised läbirääkimised võivad samuti kaasa tuua palgaerinevused sama ettevõtja töötajate vahel, kes täidavad samu ülesandeid, kuid kelle töötasu varieerub sõltuvalt sellest, kes neid ülesandeid täidab.
22
Viiendaks võib vaidlusalune tingimus osutuda ka sellega taotletava eesmärgiga võrreldes ebaproportsionaalseks, kuna uus kollektiivleping, mille üle peetakse läbirääkimisi pärast vaidlusaluses hankes edukaks tunnistamist, võib kaasa tuua palgatõusu kindlaksmääramise, mis ulatub kaugemale selle hankelepingu täitmisest, mis kaotab seose hanke esemega, mis on ette nähtud direktiivi 2014/24 artikli 67 lõikes 3.
23
Neil asjaoludel otsustas Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Baski autonoomse piirkonna riigihankevaidlusi läbivaatav asutus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas kirjeldatud teenuste riigihankes edukaks tunnistamise tingimus, milles
–
eelistatakse palgafondi suurendamist kohaldatavast valdkondlikust kollektiivlepingust kõrgemale tasemele, mida pakkuja kavatseb kohaldada hankelepingut täitvate isikutele,
ja
–
kohustatakse edukat pakkujat määrama pärast kollektiivläbirääkimisi töötajate esindajatega kindlaks palgatõusu üksikasjad ja püüdma sõlmida kollektiivleping, mida kohaldatakse hankelepingut täitvatele töötajatele,
on asjakohane majanduslikult soodsaima pakkumuse kindlakstegemiseks, nagu on nõutud direktiivi [2014/24] artikli 67 lõikes 1?
2.
Kas see tingimus on vastuolus teenuste osutamise vabadusega või piirab vaba konkurentsi, rikkudes ELTL artiklit 56 ning direktiive [2014/24] ja [96/71]?
3.
Kas see tingimus rikub Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 28 tunnustatud kollektiivläbirääkimiste õigust?“
Eelotsusetaotluse vastuvõetavus
24
Esmalt tuleb uurida küsimust, kas Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Baski autonoomse piirkonna riigihankevaidlusi läbivaatav asutus) vastab kriteeriumidele, mille alusel saab teda pidada liikmesriigi kohtuks ELTL artikli 267 tähenduses.
25
Selle kohta tuleb märkida, et väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et hinnates, kas eelotsusetaotluse esitanud organ on „kohus“ – küsimus, mis kuulub üksnes liidu õiguse valdkonda –, võtab Euroopa Kohus arvesse selliste asjaolude kogumit nagu asjaomase organi asutamine seaduse alusel, alalisus, otsuste siduvus, menetluse võistlevus, õigusnormide kohaldamine asjaomase organi poolt ja tema sõltumatus (20. septembri 2018. aasta kohtuotsus Montte, C‑546/16, EU:C:2018:752, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika).
26
Esiteks nähtub käesoleval juhul eelotsusetaotlusest, et Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Baski autonoomse piirkonna riigihankevaidlusi läbivaatav asutus) on alaline ja sõltumatu, seaduse alusel asutatud organ, mis võtab oma otsused vastu võistlevas menetluses eranditult õiguslike kriteeriumide alusel. Mis täpsemalt puudutab selle organi sõltumatust, siis on eelotsusetaotluses täpsustatud, et kuna see organ ei allu hierarhiliselt kellelegi ega saa juhiseid kolmandatelt isikutelt, siis täidab ta oma ülesandeid objektiivselt, erapooletult ja täiesti sõltumatult.
27
Teiseks, mis puudutab tema otsuste siduvust ELTL artiklit 267 käsitleva Euroopa Kohtu praktika tähenduses, olgu märgitud, et Euroopa Kohus on juba otsustanud, et otsused, mida teevad riigihangete vaidlustusi läbivaatavate autonoomsete piirkondade organid, mille pädevus ei sõltu pooltevahelisest kokkuleppest, on pooltele siduvad, isegi kui vaidlustuse esitamine on vabatahtlik (vt selle kohta 20. septembri 2018. aasta kohtuotsus Montte, C‑546/16, EU:C:2018:752, punktid 23 ja 24 ning seal viidatud kohtupraktika).
28
Neid kaalutlusi ei sea kahtluse alla 21. jaanuari 2020. aasta kohtuotsusest Banco de Santander (C‑274/14, EU:C:2020:17) tulenev Euroopa Kohtu praktika, kuna – nagu märgib Hispaania valitsus oma kirjalikes seisukohtades – selle liikmesriigi õigusnormidega on antud selle organi liikmetele nende ametiajal ametist tagandamise keelu tagatis, millest võib erandeid teha vaid neis õigusnormides sõnaselgelt loetletud alustel.
29
Sellest järeldub, et Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Baski autonoomse piirkonna riigihankevaidlusi läbivaatav asutus) vastab kriteeriumidele, mille alusel saab teda pidada riigisiseseks kohtuks ELTL artikli 267 tähenduses, ning et Euroopa Kohtule esitatud küsimused on vastuvõetavad.
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
30
Kõigepealt tuleb märkida, et nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 14, on vaidlusaluse hanke ese kategooriasse „[m]ajutuseta sotsiaaltöö teenused (CPV kood 85312000‑9)“ kuuluvate teenuste osutamine, mida on nimetatud LCSP IV lisas, mis vastab eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul direktiivi 2014/24 XIV lisale.
31
Selle direktiivi artikli 4 punkti d kohaselt kohaldatakse seda direktiivi XIV lisas loetletud riigihankelepingutele üksnes juhul, kui riigihanke maksumus on võrdne selles sättes ette nähtud 750000 euro suuruse piirmääraga või ületab seda.
32
Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et vaidlusaluse hanke eeldatav maksumus on 166250 eurot, mis on sellest piirmäärast väiksem. Eelotsusetaotluse kohaselt – ja nagu Hispaania valitsus kohtuistungil kinnitas – on Hispaania seadusandja soovinud siiski muuta direktiivi 2014/24 sätted vahetult ja tingimusteta kohaldatavaks ka sellest piirmäärast madalama maksumusega hangete suhtes. Täpsemalt on seadusandja otsustanud LCSP artikli 145 vastuvõtmisel koostoimes selle seaduse 47. lisasättega, millega võeti üle direktiivi 2014/24 artikkel 67, mis käsitleb hanketingimusi, laiendada viimati nimetatud sätte kohaldamist hangetele, mille maksumus jääb alla selle piirmäära.
33
Samas olgu märgitud, et väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et kui liikmesriigi õigusnormides on liidu asjaomase akti kohaldamisalast väljapoole jäävate olukordade lahendamisel vahetult ja tingimusteta järgitud liidu aktis sätestatud lahendusi, on liidul kindel huvi selle vastu, et lahknevate tõlgenduste vältimiseks tõlgendataks liidu aktist üle võetud sätteid ühetaoliselt. See võimaldab vältida lahknevaid tõlgendusi tulevikus ning tagada selliste olukordade ja nende sätete kohaldamisalasse kuuluvate olukordade ühesugune kohtlemine (18. oktoobri 1990. aasta kohtuotsus Dzodzi, C‑297/88 ja C‑197/89, EU:C:1990:360, punktid 36 ja 37, ning 16. juuni 2022. aasta kohtuotsus Obshtina Razlog, C‑376/21, EU:C:2022:472, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika).
34
Sellest tuleneb, et isegi kui vaidlusaluse hanke maksumus on direktiivi 2014/24 artikli 4 punktis d sätestatust madalam, on Euroopa Kohtul esimese küsimuse kohta otsuse tegemiseks kindel huvi.
35
Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2014/24 artikli 67 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et majutuseta sotsiaaltöö teenuste hankemenetluses edukaks tunnistamise tingimus, milles võetakse arvesse palgafondi suurendamist kehtiva valdkondliku kollektiivlepingu kohaldamisest tulenevast tasemest kõrgemale tasemele, mida pakkuja kavatseb kohaldada hankelepingut täitvatele töötajatele, võimaldab hankijal kindlaks teha majanduslikult soodsaima pakkumuse selle sätte tähenduses.
36
Esiteks olgu märgitud, et direktiivi 2014/24 artikli 67 lõikes 1 koostoimes selle direktiivi põhjendusega 89 on ette nähtud, et hankijad tuginevad hankeotsuse tegemisel üldiselt majanduslikult soodsaima pakkumuse tingimusele.
37
Sama artikli 67 lõikes 2 kohaselt hinnatakse seda tingimust hankija seisukohast hinna või kulu alusel, kasutades kulutõhususe põhimõtet, ning see võib hõlmata parimat hinna ja kvaliteedi suhet, mida hinnatakse asjaomase hanke esemega seotud tingimuste alusel, sealhulgas kvalitatiivsete, keskkonna- ja/või sotsiaalsete aspektide põhjal. Koostoimes direktiivi 2014/24 põhjendustega 90 ja 92 on selle sätte punktides a–c esitatud mitteammendav loetelu kasutatavatest hanketingimustest, mis hõlmavad muu hulgas sotsiaalseid aspekte.
38
Sellest tuleneb, et kuna hanketingimuste ammendavat loetelu ei ole esitatud, võimaldab selle direktiivi artikli 67 lõige 2 hankijal kindlaks määrata sotsiaalseid aspekte sisaldavad hanketingimused, tingimusel et nende aspektidega seotud tingimused on seotud asjaomase hankelepingu esemega.
39
Sellega seoses tuleb märkida, et Euroopa Kohus on otsustanud, et hankijatel on õigus valida sotsiaalsetel kaalutlustel põhinevad hanketingimused, mis võivad puudutada hanke esemeks olevate teenuste kasutajaid või saajaid, aga ka teisi isikuid (vt selle kohta 10. mai 2012. aasta kohtuotsus komisjon vs. Madalmaad, C‑368/10, EU:C:2012:284, punkt 85).
40
Seega tuleb kindlaks teha, kas sellises hanketingimuses nagu vaidlusalune tingimus, milles võetakse arvesse riigihankelepingut täitvate töötajate palgafondi suurendamist kõrgemale tasemest, mis tuleneb kehtiva valdkondliku kollektiivlepingu kohaldamisest, võib kuuluda „asjaomase hankelepingu esemega seotud sotsiaalsete aspektide“ alla.
41
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 36 ja 37 sisuliselt märkis, siis tulenevalt asjaolust, et vaidlusalune hanketingimus puudutab selle palgafondi suurendamist, mida pakkuja kavatseb kohaldada lepingut täitvatele isikutele, võrreldes palgatasemega, mis tuleneb valdkondliku kollektiivlepingu kohaldamisest, tuleb asuda seisukohale, et see tingimus puudutab juba oma laadi arvestades ühte „sotsiaalset aspekti“ direktiivi 2014/24 artikli 67 lõike 2 tähenduses, kuna seda mõistet tuleb tõlgendada laialt.
42
Teiseks, et hankija saaks „sotsiaalset aspekti“ puudutava hanketingimuse abil kindlaks teha majanduslikult soodsaima pakkumuse, tuleb rõhutada, et selline tingimus peab vastama ka muudele tingimustele, mis on ette nähtud selle direktiivi artikli 67 lõigetes 2–5 koostoimes direktiivi põhjendustega 90 ja 92, nimelt peab see olema seotud lepingu esemega ega tohi anda hankijale piiramatut valikuvabadust.
43
Sellega seoses tuleb märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu kahtlused seisnevad üksnes selles, kas esiteks on lepingu eseme ja vaidlusaluse tingimuse vahel seos, mis võib olla liiga üldine, et vaidlusaluses hankemenetluses lepingu sõlmimine oleks lubatav, ja teiseks kas tingimus võib olla vastuolus pakkujate võrdse kohtlemise põhimõttega.
44
Seoses sellega, mis puudutab esiteks nõuet, et vaidlusalune tingimus peab olema seotud hankelepingu esemega, olgu märgitud, et direktiivi 2014/24 artikli 67 lõikest 3 koostoimes direktiivi põhjendusega 97 tuleneb, et hanketingimust käsitatakse seotuna riigihankelepingu esemega, kui see on seotud teenuste osutamise konkreetse protsessiga nende olelustsükli hilisemates etappides, isegi kui need tegurid ei ole nende oluline osa.
45
Selle sätte lai sõnastus ei välista seega, et konkreetses olukorras võtab hankija majutuseta sotsiaaltöö teenuste hankemenetluses edukaks tunnistamise tingimusena arvesse pakkuja kavandatavat lepingut täitvate töötajate palgafondi suurendamist kõrgemale palgatasemest, mis tuleneb valdkondlikust kollektiivlepingust.
46
Käesoleva kohtuotsuse punktist 44 nähtub, et vaidlusaluse tingimuse ja vaidlusaluse hanke eseme vahelise seose olemasolu tuleb seega hinnata hankelepingu esemeks oleva teenuse eripära arvesse võttes. Kuigi käesoleval juhul on sellise seose olemasolu hindamine eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne, tuleb märkida, et asjaomast turgu iseloomustab ühest küljest suur töömahukus ja teisest küljest asjaolu, et hankijal on keeruline pakkuda selle teenuse saajatele, st ebasoodsas olukorras olevatele ja haavatavas olukorras olevatele isikutele, katkematut ja kvaliteetset teenust.
47
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 46–48 märkis, tuleb ühelt poolt asuda seisukohale, et tasu, mida edukas pakkuja saab osutatud teenuse osutamise eest, määrab suures osas kindlaks teenust osutavate töötajate palgakulud, mistõttu on vaidlusalune tingimus seotud hankelepingu esemega. Teiselt poolt on sellist laadi hanke puhul mõistlik asuda seisukohale, et hanketingimus, milles võetakse arvesse lepingut täitvate töötajate kõrgemat töötasu, kui on ette nähtud kehtivas valdkondlikus kollektiivlepingus, võib sellele eesmärgile kaasa aidata, parandades teenuse kvaliteeti, kättesaadavust ja katkematust seda teenust saavate isikute, st ebasoodsas ja haavatavas olukorras olevate isikute jaoks, kuna kõrgem tasu tooks kaasa hankelepingut täitvate töötajate tööl püsimise ja võimaldaks võtta tööle kvalifitseeritud töötajaid.
48
Pealegi kinnitab seda tõlgendust direktiivi 2014/24 artikli 76 lõige 2, milles on ette nähtud, et selle direktiivi XIV lisas loetletud sotsiaalteenuste puhul võivad avaliku sektori hankijad võtta arvesse vajadust tagada teenuste kvaliteet, katkematus, juurdepääsetavus ja kättesaadavus ning eri kasutajakategooriate, sealhulgas ebasoodsas olukorras olevate ja haavatavate rühmade erivajadusi.
49
Seega, võttes arvesse pakkuja kavandatavat hankelepingut täitvate töötajate palgafondi suurendamist kõrgemale tasemele kehtiva valdkondliku kollektiivlepingu kohaldamisest tulenevast tasemest, võib hankija edendada majutuseta sotsiaaltöö teenuste kvaliteeti, katkematust ja kättesaadavust, mis on vaidlusaluse hanke ese.
50
Teiseks, mis puudutab eelotsusetaotluse esitanud kohtu kahtlusi, et vaidlusalune tingimus võib rikkuda pakkujate võrdse kohtlemise põhimõtet, kuna see seab ebasoodsamasse olukorda pakkujad, kes ei suuda maksta kõrgemat palka kui see, mis on ette nähtud kehtivas valdkondlikus kollektiivlepingus, nagu väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad, kes võivad siiski esitada konkurentsivõimelisi pakkumusi madalamate palgakulude tõttu, siis tuleb meelde tuletada järgmist.
51
Direktiivi 2014/24 artikli 67 lõike 4 kohaselt, lähtudes selle direktiivi põhjendusest 90, ei anta hanketingimustega hankijale piiramatut valikuvabadust. Nimelt peab nende tingimustega tagama, et lepingute sõlmimisel järgitakse läbipaistvuse, mittediskrimineerimise ja võrdse kohtlemise põhimõtteid, et pakkumuste suhtelist maksumust oleks võimalik objektiivselt võrrelda.
52
Vastavalt direktiivi 2014/24 artikli 18 lõike 1 esimesele lõigule kohtlevad hankijad ettevõtjaid võrdselt ja mittediskrimineerivalt. Võrdse kohtlemise ja mittediskrimineerimise põhimõtete eesmärk on soodustada hankemenetluses osalevate pakkujate vahelise terve ja tõhusa konkurentsi väljakujunemist. Vastavalt neile põhimõtetele peavad pakkujad olema võrdses olukorras nii pakkumuste ettevalmistamise kui ka hankija poolt pakkumuste hindamise ajal (vt selle kohta 13. juuni 2024. aasta kohtuotsus BibMedia, C‑737/22, EU:C:2024:495, punkt 30). Need põhimõtted nõuavad, et sarnaseid olukordi ei käsitletaks erinevalt ja erinevaid olukordi ei käsitletaks ühtemoodi, välja arvatud juhul, kui selline kohtlemine on objektiivselt põhjendatud (6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Conacee, C‑598/19, EU:C:2021:810, punkt 36).
53
Selle direktiivi artikli 18 lõike 1 teises lõigus on ka ette nähtud, et hankija ei või kehtestada hanketingimust, mis soodustab või paneb ebasoodsamasse olukorda teatud ettevõtjad neile omaste tunnuste alusel või mis tekitab teatud ettevõtjatele kunstlikke tõkkeid.
54
Käesoleval juhul tuleb siiski tõdeda, et Euroopa Kohtul ei ole andmeid, mis võimaldaksid kindlaks teha, kas vaidlusalune tingimus võib diskrimineerivalt mõjutada teatud ettevõtjaid, nagu väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad.
55
Kuigi seda peab hindama eelotsusetaotluse esitanud kohus, tuleb siiski meeles pidada, et hindamisel tuleb lähtuda dokumentidest, mis olid hankija käsutuses tema vajaduste kindlaksmääramisel, samuti hankija võimalikest eelnevatest konsultatsioonidest teenuse kasutajate või saajate ja seda teenust osutavate töötajatega ning tema võimalikest hanke-eelsetest konsultatsioonidest või mis tahes muudest dokumentidest, mis võimaldavad tõendada sellise hanketingimusega kaasnevat hankemenetlusest kõrvalejätmise mõju.
56
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele eelotsuse küsimusele vastata, et direktiivi 2014/24 artikli 67 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et majutuseta sotsiaaltöö teenuste hankemenetluses edukaks tunnistamise tingimus, milles võetakse arvesse palgafondi suurendamist kehtiva valdkondliku kollektiivlepingu kohaldamisest tulenevast tasemest kõrgemale tasemele, mida pakkuja kavatseb kohaldada hankelepingut täitvatele töötajatele, võimaldab hankijal kindlaks teha majanduslikult soodsaima pakkumuse selle sätte tähenduses.
Teine küsimus
57
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 96/71 ja ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus majutuseta sotsiaaltöö teenuste hankemenetluses edukaks tunnistamise tingimus, milles võetakse arvesse palgafondi suurendamist kehtiva valdkondliku kollektiivlepingu kohaldamisest tulenevast tasemest kõrgemale tasemele, mida pakkuja kavatseb kohaldada hankelepingut täitvatele töötajatele.
58
Hispaania valitsus ja Euroopa Komisjon väidavad, et see küsimus on vastuvõetamatu, kuna põhikohtuasjas puudub igasugune piiriülene element, mis on vajalik nii ELTL artikli 56 kui ka direktiivi 96/71 tõlgendamisel. Nimelt, esiteks ei osalenud vaidlusaluses hankemenetluses ükski pakkuja, kes asuks muus liikmesriigis kui see, kus asub hankija, teiseks ei ole vaidlusaluse hanke esemeks olev teenus riikidevaheliste teenuste osutamine, millega kaasneks töötajate lähetamine, ning kolmandaks ei ole piiriülesele elemendile iseloomulik asjaomase hanke laad ega selle väike maksumus.
59
Sellega seoses tuleb märkida, et nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 14 ja 15, on vaidlusalune hange majutuseta sotsiaaltöö teenuste riigihange, mille maksumus on 166250 eurot, mis ei ületa direktiivi 2014/24 artikli 4 punktis d sätestatud piirmäära. Samas nähtub selle direktiivi põhjendusest 114, et sedalaadi teenustel on piiratud piiriülene mõõde, kuna selliste teenuste osutamise kontekst on erinevate kultuuritraditsioonide tõttu liikmesriigiti väga erinev, mistõttu need ei paku üldjuhul huvi teiste liikmesriikide teenuseosutajatele, kui just ei esine konkreetseid vastupidist näitavaid tõendeid, näiteks tõendid piiriüleste projektide liidupoolse rahastamise kohta.
60
Selles osas tuleb märkida, et kindla piiriülese huvi olemasolu ei saa järeldada hüpoteetiliselt teatud asjaolude põhjal, mis abstraktselt käsitledes võivad anda alust nii arvata, vaid see peab tegelikult ilmnema asjaomase hanke konkreetsetest asjaoludest. Täpsemalt ei saa eelotsusetaotluse esitanud kohus piirduda Euroopa Kohtule selliste asjaolude esitamisega, mis ei võimalda välistada kindla piiriülese huvi olemasolu, vaid peab hoopis esitama selle olemasolu tõendavad andmed (6. oktoobri 2016. aasta kohtuotsus Tecnoedi Costruzioni, C‑318/15, EU:C:2016:747, punkt 22).
61
Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole eelotsusetaotluses esitanud aga mingit konkreetset teavet piiriülese elemendi esinemise kohta.
62
Lisaks on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne anda Euroopa Kohtule vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artiklis 94 sätestatud nõuetele teada, kuidas on tema menetluses olev vaidlus hoolimata selle puhtalt riigisisesest laadist seotud põhivabadusi käsitlevate liidu õigusnormidega viisil, mis muudab eelotsusemenetluses taotletud tõlgenduse selle vaidluse lahendamise seisukohast vajalikuks (15. novembri 2016. aasta kohtuotsus Ullens de Schooten, C‑268/15, EU:C:2016:874, punkt 55, ja 14. juuli 2022. aasta kohtuotsus ASADE, C‑436/20, EU:C:2022:559, punkt 47).
63
Ent tuleb tõdeda, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole selgitanud, miks on hoolimata tema menetluses oleva vaidluse puhtalt riigisisesest laadist vaja tõlgendada ELTL artiklit 56. Täpsemalt, see kohus ei väida sõnaselgelt, et esineb üks 15. novembri 2016. aasta kohtuotsuse Ullens de Schooten (C‑268/15, EU:C:2016:874) punktides 50–53 käsitletud olukordadest.
64
Seetõttu on teine eelotsuse küsimus vastuvõetamatu.
Kolmas küsimus
65
Kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas harta artiklit 28 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus majutuseta sotsiaaltöö teenuste hankemenetluses edukaks tunnistamise tingimus, milles ühelt poolt võetakse arvesse palgafondi suurendamist kehtiva valdkondliku kollektiivlepingu kohaldamisest tulenevast tasemest kõrgemale tasemele, mida pakkuja kavatseb kohaldada hankelepingut täitvatele töötajatele, ning mis kohustab teiselt poolt pakkujat määrama pärast kollektiivläbirääkimisi töötajate esindajatega kindlaks palgatõusu üksikasjad ja püüdma sõlmida kollektiivleping, mida kohaldatakse neile töötajatele.
66
Selle kohta tuleb korrata, et harta artikli 51 lõike 1 kohaselt on selle sätted liikmesriikidele ette nähtud üksnes liidu õiguse kohaldamise korral. Mõiste „liidu õiguse kohaldamine“ eeldab, et liidu õigusakti ja asjaomase riigisisese meetme vahel on seos, mis on tugevam kui see, et asjaomased valdkonnad on naabervaldkonnad või et üks neist valdkondadest avaldab teisele kaudset mõju (28. novembri 2024. aasta kohtuotsus PT (prokuröri ja süüteo toimepanija vaheline karistuskokkulepe), C‑432/22, EU:C:2024:987, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
67
Sellega seoses tuleb märkida, et eelotsusetaotlusest nähtub, et LCSP on seadusandlik akt, millega võetakse riigisisesesse õigusesse üle direktiiv 2014/24. Lisaks, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 30–34, tuleneb juhul, kui vaidlusaluse hanke maksumus jääb allapoole direktiivi 2014/24 artikli 4 punktis d sätestatud piirmäära, LCSP artiklist 145 koostoimes selle seaduse 47. lisasättega – ja nagu Hispaania valitsus kohtuistungil kinnitas –, et riigisiseste õigusnormidega on selle direktiivi kohaldamisalast väljapoole jäävate olukordade lahendamisel vahetult ja tingimusteta järgitud liidu aktis sätestatud lahendusi, mistõttu on harta artikkel 28 kohaldatav, nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 23.
68
Tuleb silmas pidada, et selle sätte kohaselt on töötajatel ja tööandjatel või nende organisatsioonidel liidu õiguse ning riigisiseste õigusaktide ja tavade kohaselt õigus pidada asjakohasel tasandil läbirääkimisi kollektiivlepingute üle ja neid sõlmida.
69
Arvestades liidu selle valdkonna õigusnorme ja eelkõige ELTL artikli 152 esimest lõiku, milles on sätestatud, et liit „tunnustab ja edendab tööturu osapoolte rolli liidu tasandil, võttes arvesse liikmesriikide süsteemide mitmekesisust“, ning et ta „aitab kaasa tööturu osapoolte dialoogile, austades nende sõltumatust“, tuleb märkida, et harta artikkel 28 eeldab nende osapoolte autonoomiat. See autonoomia eeldab, et nende osapoolte lepinguläbirääkimiste etapis, mis on nende ainupädevuses, saavad nad vabalt dialoogi pidada ja tegutseda, saamata kelleltki, eelkõige liikmesriikidelt või liidu institutsioonidelt, korraldusi või juhiseid (vt selle kohta 15. detsembri 2022. aasta kohtuotsus TimePartner Personalmanagement, C‑311/21, EU:C:2022:983, punkt 72 ja seal viidatud kohtupraktika).
70
Järelikult on tööturu osapooltel laiaulatuslik kaalutlusruum mitte ainult selles, millist kindlat eesmärki teiste hulgas peaksid nad tööhõive- ja sotsiaalpoliitika valdkonnas järgima, vaid ka selle eesmärgi saavutamise vahendite valikul (15. detsembri 2022. aasta kohtuotsus TimePartner Personalmanagement, C‑311/21, EU:C:2022:983 punkt 73 ja seal viidatud kohtupraktika).
71
Kuna kollektiivläbirääkimiste õigus kuulub liidu õiguse kohaldamisalasse, tuleb seda õigust selle kohaldamisalas kasutada kooskõlas liidu õigusega. Kuigi tööturu osapooltel on kollektiivlepingute läbirääkimistel ja sõlmimisel ulatuslik kaalutlusruum, on see kaalutlusruum piiratud kohustusega tagada liidu õiguse järgimine (15. detsembri 2022. aasta kohtuotsus TimePartner Personalmanagement, C‑311/21, EU:C:2022:983 punktid 74 ja 75 ning seal viidatud kohtupraktika).
72
Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et vaidlusalune tingimus piirdub ühelt poolt sellega, et pakkujalt nõutakse, et kõige rohkem ühe kuu jooksul alates lepingu sõlmimisest ja pärast läbirääkimisi töötajate esindajatega määrataks kindlaks palgatõusu üksikasjad, ja teiselt poolt sellega, et edukale pakkujale pannakse kohustus püüda sõlmida leping, mis reguleerib hankelepingut täitvate töötajate töötingimusi.
73
Samas ei kahjusta kumbki selle tingimuse kahest osast tööturu osapoolte autonoomiat kollektiivlepingu üle peetavatel läbirääkimistel.
74
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 70 vaidlusaluse tingimuse kohta märkis, ei kahjusta see ühelt poolt tööandjast eduka pakkuja ja teiselt poolt hankelepingu täitmise eest vastutavate töötajate esindajate kollektiivläbirääkimiste õigusi, vaid pigem soodustab tööturu osapoolte vahelist dialoogi ja seega edendab selle õiguse kasutamist, kuna seab vaid edukale pakkujale kohustuse, et ta püüaks sõlmida kollektiivlepingu hankelepingut täitvate töötajate esindajatega, piiramata viimati nimetatute õigust osaleda palgatõusu tegurite ja töötingimuste kindlaksmääramisel. Nimelt ei saa hanketingimuses esitatud nõue, et edukas pakkuja peab oma pakkumuses võetud kohustuse alusel pidama palgatõusu üksikasjade üle läbirääkimisi hankelepingut täitvate töötajate esindajatega, a priori sundida neid esindajaid nõustuma kõigi pakkuja pakkumuses sisalduvate ettepanekutega hanketingimuses ette nähtud tähtaja jooksul, kuid seda asjaolu peab siiski kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
75
Lõpuks, mis puudutab eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimust, kas sellise kollektiivlepingu sõlmimine võib viia selleni, et vaidlusalust hankelepingut täitvate töötajate ja mõnd muud sarnast lepingut täitvate töötajate töötasu on erinev, kuna esimesena nimetatute palgategurid on soodsamad, siis tuleb tõdeda, et eelotsusetaotlus ei sisalda ühtegi asjaolu vaidlusaluse tingimuse konkreetse mõju kohta selle ettevõtja töötajate töötasule, kes hankemenetluses edukaks tunnistatakse. Seetõttu ei ole Euroopa Kohtul võimalik võtta piisavalt selget seisukohta eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimuste selle aspekti kohta.
76
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb harta artiklit 28 tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus majutuseta sotsiaaltöö teenuste hankemenetluses edukaks tunnistamise tingimus, milles võetakse ühelt poolt arvesse palgafondi suurendamist kehtiva valdkondliku kollektiivlepingu kohaldamisest tulenevast tasemest kõrgemale tasemele, mida pakkuja kavatseb kohaldada hankelepingut täitvatele töötajatele, ning mis kohustab teiselt poolt pakkujat määrama pärast kollektiivläbirääkimisi töötajate esindajatega kindlaks palgatõusu üksikasjad ja püüdma sõlmida kollektiivleping, mida kohaldatakse neile töötajatele.
Kohtukulud
77
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 67 lõiget 1
tuleb tõlgendada nii, et
majutuseta sotsiaaltöö teenuste hankemenetluses edukaks tunnistamise tingimus, milles võetakse arvesse palgafondi suurendamist kehtiva valdkondliku kollektiivlepingu kohaldamisest tulenevast tasemest kõrgemale tasemele, mida pakkuja kavatseb kohaldada hankelepingut täitvatele töötajatele, võimaldab hankijal kindlaks teha majanduslikult soodsaima pakkumuse selle sätte tähenduses.
2.
Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 28 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus majutuseta sotsiaaltöö teenuste hankemenetluses edukaks tunnistamise tingimus, milles võetakse ühelt poolt arvesse palgafondi suurendamist kehtiva valdkondliku kollektiivlepingu kohaldamisest tulenevast tasemest kõrgemale tasemele, mida pakkuja kavatseb kohaldada hankelepingut täitvatele töötajatele, ning mis kohustab teiselt poolt pakkujat määrama pärast kollektiivläbirääkimisi töötajate esindajatega kindlaks palgatõusu üksikasjad ja püüdma sõlmida kollektiivleping, mida kohaldatakse neile töötajatele.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hispaania.