Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
LAILA MEDINA
esitatud 23. aprillil 2026(1)
Kohtuasi C‑14/24 P
Euroopa Komisjon
versus
Bulgarian Energy Holding EAD,
Bulgartransgaz EAD,
Bulgargaz EAD
Apellatsioonkaebus – Konkurents – Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine – Maagaasi siseturg – ELTL artikli 102 rikkumise tuvastamise otsus – Kasutamise võimaldamisest keeldumine – Bronneri kohtupraktika – Võimalik konkurent – Üks ja vältav rikkumine – Kaitseõigused
I.      Sissejuhatus
1.        Komisjoni 17. detsembri 2018. aasta otsuses C(2018) 8806 (final) EL toimimise lepingu artikli 102 kohase menetluse kohta (juhtum AT.39849 – BEH Gas) (edaspidi „vaidlusalune otsus“) leidis Euroopa Komisjon, et Bulgarian Energy Holding EAD (edaspidi „BEH“) oli koos oma ainuomandis olevate tütarettevõtjatega Bulgartransgaz EAD ja Bulgargaz EAD (edaspidi koos „BEH kontsern“) toime pannud üheainsa ja vältava rikkumise, keeldudes andmast kolmandatele isikutele juurdepääsu ülekandevõrgule, Rumeenia gaasitorustikule ja Chireni hoidlale, sulgedes nii Bulgaaria gaasitarneturu ajavahemikul 30. juulist 2010 kuni 1. jaanuarini 2015. Seetõttu määras komisjon neile trahvi 77 068 000 eurot ja luges nad selle maksmise eest solidaarselt vastutavaks.
2.        Pärast selle otsuse tühistamist Üldkohtu 25. oktoobri 2023. aasta otsusega Bulgarian Energy Holding jt vs. komisjon(2) esitas komisjon käesoleva apellatsioonkaebuse. Käesolev apellatsioonkaebus kaebus tõstatab olulisi küsimusi, eelkõige seoses Euroopa Kohtu 26. novembri 1998. aasta kohtuotsusest Bronner(3) tulenevate kriteeriumide kohaldamisega, seoses selle kindaksmääramisega, kas keeldumine juurdepääsu andmisest esmatähtsale taristule kujutab endast ELTL artikli 102 silmas peetud kuritarvitust, seoses mõiste „potentsiaalne konkurents“ hindamisega vastavalt kriteeriumidele, mis on määratletud 30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsuses Generics (UK) jt,(4) seoses ühe ja vältava rikkumise mõiste tõlgendamisega ning ELTL artikli 102 alusel komisjoni uurimise all olevate ettevõtjate kaitseõiguste rakendamisega.
II.    Vaidlus taust
3.        Üldkohus esitas vaidluse taustasündmused vaidlustatud kohtuotsuse punktides 2–55 ning need võib käesoleva apellatsioonkaebuse kontekstis lühidalt kokku võtta järgmiselt.
A.      Faktilised asjaolud
4.        BEH on äriühing, mis kuulub täielikult Bulgaaria riigile. Bulgaaria riigi õigusi BEHs teostab Bulgaaria energeetikaminister. BEH-l on mitu tütarettevõtjat, mis tegutsevad Bulgaaria energeetikasektoris. Gaasisektoris kuulub talle 100% tema tütarettevõtjate Bulgargaz ja Bulgartransgaz kapitalist.
5.        Bulgargaz on Bulgaarias avalik gaasitarnija. Rikkumisperioodil ostis Bulgargaz gaasi Venemaalt ning oli ainus või peamine Vene gaasi importija Bulgaarias. Bulgargaz oli peamine gaasitarnija nii tarneahela järgmise etapi ehk hulgikaubanduse jaoks kui ka lõpptarbijatele, st otse ülekandevõrguga ühendatud ettevõtjatele.
6.        Bulgartransgaz on:
–        Bulgaarias tegevusloa saanud gaasi ülekandesüsteemi haldur (edaspidi „ülekandesüsteemi haldur“); selleks käitab ta Bulgaaria gaasi ülekandevõrku (edaspidi „ülekandevõrk“) ja Bulgaaria transiiditorustikku;
–        riigi ainsa, Chirenis maa all asuva maagaasihoidla (edaspidi „Chireni hoidla“) haldur (edaspidi „gaasihoidla haldur“).
7.        Rikkumisperioodil sõltus Bulgaaria gaasiga varustamine peaaegu täielikult Vene gaasi impordist. Vene gaas transporditi Bulgaariasse kolme gaasijuhtme, nimelt Rumeenia transiiditorujuhtmete 1, 2 ja 3 kaudu, mida haldab Rumeenia gaasi ülekandevõrgu haldur Transgaz SA. Rumeenia gaasitransiidi torustik 1 (edaspidi „Rumeenia gaasitorustik 1“) läbis Rumeeniat sissevoolupunktist Isaccea 1 gaasimõõtejaamas, mis asub Ukraina-Rumeenia piiril, kuni ülekandevõrgu sissevoolupunktini Negru Vodă 1, mis asub Rumeenia-Bulgaaria piiril. Ülekandevõrk, mis omakorda oli ühendatud Chireni hoidlaga, oli täielikult riigisisene võrk, millega oli ühendatud enamik Bulgaaria kliente ja kohalikke jaotusvõrke. Rumeenia gaasitorustik 1 oli vähemalt 2016. aasta aprillini ainus reaalne viis transportida gaasi Bulgaariasse riigi enamiku piirkondade varustamiseks.
8.        Rumeenia gaasitorustik 1 ehitati 1974. aastal vastavalt Bulgaaria Rahvavabariigi ja Rumeenia Sotsialistliku Vabariigi vahel 29. novembril 1970 sõlmitud valitsustevahelisele kokkuleppele (edaspidi „1970. aasta valitsustevaheline kokkulepe“). Bulgaaria Vabariik ja Rumeenia sõlmisid 18. veebruaril 2003 uue valitsustevahelise kokkuleppe (edaspidi „2003. aasta valitsustevaheline kokkulepe“). Selle kokkuleppe artikli 3 alusel kohustusid kokkuleppeosalised kohustama oma vastavaid gaasiettevõtjaid, nimelt Bulgargazi ja Transgazi, sõlmima Rumeenia gaasitorustiku 1 kasutamiseks uue lepingu. Nii sõlmisid Transgaz ja Bulgargaz 19. oktoobril 2005 uue lepingu (edaspidi „2005. aasta leping“), mille alusel anti Bulgargazile ainuõigus Rumeenia gaasitorustiku 1 kasutamiseks kuni 31. detsembrini 2011. See leping tagas sisuliselt 6,49 miljardi kuupmeetri suuruse iga-aastase võimsuse. Bulgargaz maksis Transgazile vastutasuks kindlasummalist iga-aastast tasu, mis ei sõltunud tegelikult kasutatud mahust. 2009. aastal pikendati lepingut kuni 31. detsembrini 2016.
B.      Menetlus komisjonis ja Üldkohtus
9.        Bulgaaria gaasitarneturul tegutsev Overgas Inc. esitas 18. novembril 2010 komisjonile BEH kontserni vastu mitteametliku kaebuse ELTL artikli 102 rikkumise kohta. Komisjon korraldas 2011. aastal Overgasiga kolm koosolekut ja 17. juunil 2013 veel ühe koosoleku.
10.      Komisjon algatas 4. juulil 2013 BEH kontserni suhtes menetluse komisjoni 7. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 773/2004, mis käsitleb [ELTL artiklite 101 ja 102] kohaste menetluste teostamist komisjonis (ELT 2004, L 123, lk 18; ELT eriväljaanne 08/03, lk 81), artikli 2 lõike 1 ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 [ELTL artiklites 101 ja 102] sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205) artikli 11 lõike 6 alusel.
11.      Komisjon võttis 17. detsembril 2018 vastu vaidlusaluse otsuse.
12.      Vaidlusaluses otsuses väitis komisjon, et BEH kontsern oli kuritarvitanud oma turgu valitsevat seisundit, takistades, piirates ja viivitades kolmandate isikute juurdepääsu ülekandevõrgule, Chireni hoidlale ja Rumeenia gaasitorustikule 1, sulgedes nii Bulgaaria gaasivarustusturud. Tuvastatud ELTL artikli 102 üks ja vältav rikkumine seisnes iga taristut puudutanud tegevusmustris, mis moodustas osa BEH poolt kindlaksmääratud ja BEH kontserni poolt rakendatud konkurentsivastasest strateegiast, mille eesmärk oli kaitsta Bulgargazi turgu valitsevat seisundit Bulgaaria gaasivarustusturgudel nende sulgemise teel.
13.      Komisjon jõudis järeldusele, et kõnealune tegevus moodustas osa ühest ja vältavast rikkumisest, mis algas esimese konkurentsivastase tegevuse kuupäeval, s.o 30. juulil 2010, ning lõppes viimase kuritarvitava tegevuse lõppemisega, s.o 1. jaanuaril 2015.
14.      Komisjon määras BEH kontsernile trahvi 77 068 000 eurot osalemise eest tuvastatud ühes ja vältavas rikkumises.
15.      BEH kontsern esitas ELTL artikli 263 alusel vaidlusaluse otsuse peale hagi, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 1. märtsil 2019. Hagis paluti esimese võimalusena vaidlusalune otsus tühistada ning teise võimalusena selles otsuses talle määratud trahv tühistada või selle summat vähendada. Üldkohtus toetas Bulgaaria Vabariik BEH kontserni esitatud nõudeid. Komisjoni nõudeid toetas Overgas.
16.      Vaidlustatud kohtuotsusega tühistas Üldkohus vastavalt BEH kontserni nõudele vaidlusaluse otsuse tervikuna ja mõistis komisjonilt välja tema kohtukulud, jättes Bulgaaria Vabariigi ja Overgasi kohtukulud nende endi kanda. See kohtuotsus põhineb sisuliselt hinnangul, et komisjon ei ole nõutava õigusliku standardi kohaselt tõendanud, et BEH kontsernile kuuluvale kolmele taristule juurdepääsu andmisest keelduti viisil, mille suhtes kuuluks kohaldamisele ELTL artikkel 102.
17.      Üldkohus leidis esiteks, et Rumeenia gaasitorustikuga 1 seotud väidetavalt kuritarvitav tegevus kujutab endast sõlmpunkti, millel põhinesid komisjoni analüüs ja vaidlusaluse otsuse põhjendused. Lisaks leidis ta, et komisjon rikkus mitut õigusnormi, kui ta leidis, et Bulgargazi tegevus seoses juurdepääsuga sellele gaasitorustikule kujutab endast ELTL artikli 102 kohaldamisalasse kuuluvat juurdepääsu andmisest keeldumist. Teiseks leidis ta, et komisjon ei ole tõendanud, et Bulgartransgazi tegevus seoses juurdepääsuga ülekandevõrgule võis – ja seda mitte ainult hüpoteetiliselt – piirata konkurentsi ja avaldada Bulgaaria gaasitarneturgudel väljatõrjuvat mõju. Ta leidis küll, et komisjon on tõendanud, et Bulgartransgazi tegevus seoses juurdepääsuga Chireni hoidlale võis ajavahemikus 5. juunist 2012 kuni 19. septembrini 2014 piirata konkurentsi Bulgaaria gaasitarneturgudel, kuid et komisjon ei ole tõendanud selle hinnangu paikapidavust enne 5. juunit 2012. Neid kaalutlusi arvestades ja võttes arvesse asjaolu, et komisjoni hinnangul oli BEH kontsern toime pannud ELTL artikli 102 ühe ja vältava rikkumise, keeldudes andmast juurdepääsu nendele kolmele taristule, leidis Üldkohus, et ainus põhjendus, mis tuleneb Bulgartransgazi tegevusest seoses Chireni hoidlaga pärast 2012. aasta juunit, ei saa kujutada endast olulist ega isegi piisavat põhjendust, mis üksi võiks olla aluseks vaidlusaluse otsuse resolutsioonile, sest vastasel korral moonutataks vaidlusalust otsust, asendades faktilistele asjaoludele komisjoni antud hinnangu uue hinnanguga. Lisaks leidis Üldkohus, et BEH kontserni kaitseõigusi mõjutasid mitu rikkumist haldusmenetluses. Selle kohtuotsuse muid aspekte käsitletakse üksikasjalikumalt käesoleva apellatsioonkaebuse põhjendamiseks esitatud erinevate väidete analüüsi juures.
III. Menetlus Euroopa Kohtus ja poolte nõuded
18.      Komisjon esitas 10. jaanuaril 2024 vaidlustatud kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse.
19.      Komisjon, keda toetab Overgas, palub Euroopa Kohtul:
–        tühistada vaidlustatud kohtuotsus;
–        saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse;
–        mõista apellatsioonimenetluse kohtukulud välja BEH kontsernilt.
20.      BEH kontsern, keda toetab Bulgaaria Vabariik, palub Euroopa Kohtul:
–        jätta apellatsioonkaebus rahuldamata;
–        mõista kohtukulud välja komisjonilt.
21.      Poolte suulised seisukohad ja vastused Euroopa Kohtu küsimustele kuulati ära 10. detsembri 2025. aasta kohtuistungil.
IV.    Hinnang
22.      Komisjon põhjendab oma apellatsioonkaebust kümne väitega. Esimene kuni kuues väide puudutavad juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1. Seitsmes ja kaheksas väide puudutavad vastavalt juurdepääsu ülekandevõrgule ja Chireni hoidlale. Üheksas väide puudutab ühe ja vältava rikkumise mõistet. Lõpuks puudutab kümnes väide BEH kontserni ja komisjoni kaitseõigusi eriruumi menetluses.
A.      Juurdepääs Rumeenia gaasitorustikule 1
23.      Vaidlustatud kohtuotsuses analüüsis Üldkohus mitut argumenti, mille BEH kontsern esitas Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu kohta. Apellatsiooniastmes vaidleb komisjon vastu Üldkohtu hinnangule, mis puudutab järgmisi argumente: C Energy Groupile tarnimisest keeldumise puudumine (apellatsioonkaebuse esimene ja teine väide); Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsuks esitatud taotluste väidetav mitteedastamine Transgazi poolt BEH kontsernile ja väide, et Bulgargazi poolt Rumeenia gaasitorustiku 1 kogu võimsuse reserveerimine ei oma tõenduslikku väärtust (apellatsioonkaebuse kolmas väide); tõendite puudumine selle kohta, et Overgasile keelduti 2013. aastal Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu andmisest või piirati seda (apellatsioonkaebuse neljas ja viies väide); 2005. aasta lepingu üle peetud uute läbirääkimistega seotud arutelude tõendusliku väärtuse puudumine (apellatsioonkaebuse kuues väide).
24.      Käesolevas ettepanekus analüüsin kõigepealt apellatsioonkaebuse kolmandat väidet, seejärel apellatsioonkaebuse esimest ja teist väidet ning seejärel järjekorras komisjoni ülejäänud väiteid.
1.      Apellatsioonkaebuse kolmas väide
25.      Apellatsioonkaebuse kolmas väide puudutab kohtuotsuse Bronner punktist 41 tulenevate kriteeriumide (edaspidi „Bronneri kriteeriumid“) kohaldamist, et hinnata vaidlusaluses otsuses tuvastatud väidetavat kuritarvituslikku keeldumist tarnimisest seoses Rumeenia gaasitorustikuga 1. Üldkohus leidis, et komisjon kohaldas Bronneri kriteeriume õigesti, kui ta hindas Bulgargazi tegevust Rumeenia gaasitorustiku 1 gaasivõimsuse teenuste turul.
a)      Poolte argumendid
26.      Selle väite võib jagada kaheks osaks. Esiteks väidab komisjon, et Üldkohus tõlgendas vaidlusalust otsust vääralt, kui ta analüüsis, kas komisjoni hinnang Bulgargazi tegevusele seoses juurdepääsuga Rumeenia gaasitorustikule 1 on Bronneri kriteeriumide seisukohast õiguspärane. Seejuures jättis Üldkohus arvesse võtmata, et komisjoni järeldus kuritarvitamise kohta seoses juurdepääsuga Rumeenia gaasitorustikule 1 ei põhinenud klassikalisel tarnimisest keeldumisel, vaid konkreetsemal järeldusel liigse varuvõimsuse soetamise kohta (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 279). Teiseks vaidleb komisjon vastu üldisele tähelepanekule, et Bronneri kriteeriumid on asjakohased sellises olukorras nagu käesolev, kus asjaomane ettevõtja ei ole kõnealuse taristu omanik (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 268, 270, 279, 284, 285 ja 289–296).
27.      BEH kontsern väidab, et kolmas väide on vastuvõetamatu, ja vaidleb komisjoni argumentidele vastu.
b)      Hinnang
1)      Sissejuhatavad märkused Bronneri kriteeriumide kohta
28.      Bronneri kriteeriumide kohaldatavuse ja kohaldamisega seotud probleeme  on arutatud mitmes hiljutises Euroopa Kohtu otsuses,(5) mis on andnud võimaluse nende ulatust täpsustada.
29.      Esiteks eeldavad Bronneri kriteeriumid kahe elemendi, nimelt i) turgu valitsevas seisundis ettevõtja ja ii) sellise „olulise“ taristu olemasolu, mis kuulub asjaomasele ettevõtjale ja mille ta on omaenda vajaduste tarbeks arendanud.(6) Kohtuotsuse Bronner punktis 41 tõi Euroopa Kohus välja kolm kriteeriumi turgu valitseva seisundi kuritarvitamise tuvastamiseks: i) taristu hädavajalikkus; ii) juurdepääsu taotleva üksuse tõenäoliselt täielik kõrvaldamine konkurentsist ja iii) sellise tegevuse objektiivse põhjenduse puudumine.(7)
30.      Teiseks on Bronneri kriteeriumide eesmärk ühitada erinevad huvid, milleks on ühelt poolt turgu valitsevas seisundis ettevõtja lepinguõigus ja omandiõigus ning teiselt poolt moonutamata konkurentsi nõuded. Eeltoodust tuleneb, et – nagu ka Euroopa Kohus hiljuti kohtuotsuses Lukoil rõhutas – Bronneri kriteeriumide kohaldamist õigustab eelkõige vajadus säilitada turgu valitsevas seisundis ettevõtjate stiimul investeerida, juhul kui turgu valitsevas seisundis ettevõtja on taristu välja arendanud oma tegevuse tarbeks ja on lisaks selle taristu omanik. Kuna need kaks kriteeriumi on kumulatiivsed, piisab
Bronneri kriteeriumide kohaldamata jätmiseks sellest, kui üks neist ei  ole täidetud.(8)
31.      Kolmas väide põhineb just nende kahe kriteeriumi tõlgendamisel.(9)
32.      Esimene kriteerium, mis puudutab taristu väljaarendamist turgu valitsevas seisundis ettevõtja vajaduste rahuldamiseks tema enda investeeringute abil, tuleneb loogiliselt Bronneri kriteeriumide peamisest eesmärgist, milleks on säilitada selliste ettevõtjate jaoks stiimul investeerida tõhusatesse seadmetesse.(10)
33.      Oma hiljutises kohtuotsuses Lukoil selgitas Euroopa Kohus, et selle esimese kriteeriumi hindamine põhineb taristu tegelikul omamisel või ainukontrollil, mitte selle looja või algse arendaja isikul. Euroopa Kohus täpsustas sellega seoses, et kui turgu valitsevas seisundis ettevõtja omandas ainuõigused rajatisele hinnaga ja tingimustel, mis tulenevad konkurentsipõhisest menetlusest, sarnaneb see rajatis kõnealuse ettevõtja enda loodud või välja arendatud rajatisega.(11)
34.      Teise kriteeriumi kohta on Euroopa Kohus otsustanud, et seni, kuni turgu valitsevas seisundis ettevõtjal ei ole täielikku otsustusõigust sellele taristule juurdepääsu üle, ei saa tema olukorda pidada analoogseks ettevõtja olukorraga kohtuasjas, milles tehti kohtuotsus Bronner. Seega, kui turgu valitsevas seisundis ettevõtjal, kes ei ole asjaomase taristu omanik, on ainuõigused, mis annavad talle otsuste tegemise sõltumatuse, mis võimaldab tal täielikult kontrollida taristu kasutamist, tuleb niisugune taristu samastada selle ettevõtja omandis oleva taristuga.(12)
35.      Lisaks on Euroopa Kohus samuti otsustanud, et turgu valitsevas seisundis ettevõtjale seadusest tuleneva kohustuse kehtestamise tagajärjel ei tohi turgu valitsevas seisundis ettevõtja tegelikult keelduda võimaldamast kasutada seda taristut, ilma et see olenevalt olukorrast mõjutaks kasutamise võimaldamise tingimuste osas tema sõltumatust otsuste tegemisel. Sellises olukorras ei ole Bronneri kohtuotsuses kehtestatud kriteeriumid kohaldatavad.(13)
36.      Kolmandat väidet tuleb minu arvates hinnata nendest kaalutlustest lähtudes.
2)      Apellatsioonkaebuse kolmanda väite esimene osa
37.      Komisjon väidab sisuliselt, et Üldkohus ei võtnud arvesse vaidlusaluses otsuses esitatud selgitusi, mille kohaselt on väidetav rikkumine seoses Rumeenia gaasitorustikuga 1 turgu valitseva seisundi kuritarvitamise konkreetne alamvorm, nimelt liigse varuvõimsuse soetamine, mille puhul ei ole asjakohane analüüsida, kas kolmandad isikud olid esitanud asjaomasele turgu valitsevas seisundis ettevõtjale individuaalseid juurdepääsutaotlusi. Selles osas tõlgendas Üldkohus vaidlusalust otsust valesti ega hinnanud selle õiguspärasust õige standardi alusel, kohaldades Bronneri kriteeriume nüansivabalt ja formaalselt.
38.      BEH kontsern vaidleb vastu nende argumentide vastuvõetavusele, väites, et vaidlusaluse otsuse resolutsioonis ja põhjendustes on sõnaselgelt märgitud, et tarnimisest keeldumist käsitlev kohtupraktika on asjakohane õiguslik raamistik, mille alusel hinnata Rumeenia gaasitorustikuga 1 seotud tegevust. Neil asjaoludel ei peaks püüdma apellatsioonkaebuses vaidlusalust otsust ümber kirjutada, väites, et selles kohaldati tegelikult teistsugust õiguslikku kriteeriumi.
39.      Täheldan, et komisjon soovib kolmanda väite esimeses osas üksnes tõendada, et Üldkohus tõlgendas vaidlusalust otsust vääralt ja täpsemalt moonutas õiguslikku kriteeriumi, mille alusel komisjon oli hinnanud kõnealust tegevust seoses juurdepääsuga Rumeenia gaasitorustikule 1. Sellega seoses tuleb märkida, et Euroopa Kohus on juba otsustanud, et selline tõlgendus kujutab endast apellatsioonimenetluses vastuvõetavat õigusküsimust.(14) Seda argumenti ei saa seega kaitsta Euroopa Kohtu kontrolli eest ning see tuleb vastu võtta ja seda analüüsida.
40.      Sisu osas märgin esiteks, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 254 tõdes Üldkohus, et vaidlusaluse otsuse punktidest 532 ja 549–564 nähtub, et komisjon hindas Bulgargazi tegevuse õiguspärasust Rumeenia gaasitorustiku 1 võimsuse teenuste turul lähtuvalt kohtuotsuse Bronner punktist 41 ja ka kohtuotsuse RTE vs. komisjon(15) punktist 73. Komisjon ei ole seda järeldust käesolevas apellatsioonkaebuses vaidlustanud.
41.      Teiseks, mis puudutab komisjoni väidet, et vaidlusaluses otsuses kohaldati Bronneri kriteeriume nüansseeritult, siis tuleb märkida, et väidetav turgu valitseva seisundi kuritarvitamine seoses Rumeenia gaasitorustikuga 1 on vaidlusaluse otsuse jao 6.2.4.6 ese.
42.      Selle jao esimeses punktis (punkt 532) märgib komisjon, ilma et kasutatud sõnastus oleks mitmeti mõistetav, et Bulgargazile ette heidetavat „liigse varuvõimsuse soetamise“ praktikat analüüsitakse asjakohase kohtupraktika alusel, ja viitab sõnaselgelt Bronneri kohtuotsuse punktile 41, milles – nagu on juba märgitud käesoleva ettepaneku punktis 29 – on esitatud kolm kriteeriumi, mis sisuliselt moodustavad Bronneri kriteeriumid.
43.      Komisjon väidab, ilma seda samas täpsemalt selgitamata, et neid kriteeriume on punktides 550–552 nüansseeritud. Neid põhjendusi tuleb aga tingimata lugeda ja mõista eelnevatest punktidest lähtudes. Vaidlusaluse otsuse punktis 549 on väga selgelt märgitud, et punktide 550–558 eesmärk on tõendada „kooskõlas kohaldatava kohtupraktikaga“,(16) et Bronneri kohtuotsuse punktis 41 nimetatud kolmele kriteeriumile vastavad tingimused, millele komisjon sõnaselgelt viitab, on täidetud. Seda viidet ei ole vaidlustatud. Sellega seoses koosneb vaidlusaluse otsuse jagu 6.2.4.6 kolmest alajaost, milles analüüsitakse BEH kontserni tegevust seoses juurdepääsuga Rumeenia gaasitorustikule 1 ning mis vastavad täpselt neile kolmele kriteeriumile.
44.      Lisaks järgib vaidlusaluse otsuse resolutsioon sõnaselgelt eelnimetatud põhjenduste loogikat, kuivõrd artiklist 1 nähtub, et BEH kontsern „on toime pannud [ELTL] artikli 102 ühe ja vältava rikkumise, keeldudes võimaldamast kolmandatele isikutele juurdepääsu […] Rumeenia torustikule 1 […]“.
45.      Lisaks on komisjoni argument mõnevõrra vastuoluline, kuivõrd ta märgib oma repliigi punktis 36, et „[i]gal juhul, kuigi [vaidlusaluses otsuses] näidatakse, et ka kohtuotsuses Bronner välja töötatud kriteeriumid olid täidetud (ilma neid [kohtuotsuse] Generics [(UK) jt] alusel sobimatult karmistamata […]), hõlmab [see otsus] kõiki asjaolusid, mis tõendavad, et turult välja tõrjuva kuritarvitamise tuvastamise üldtingimused […] on täidetud“. Samuti jäi komisjon kohtuistungil oma seisukoha juurde, et vaidlusaluses otsuses leiti alguses, et kohtuotsuses Bronner välja töötatud kriteeriumid on täidetud. Neil asjaoludel ei saa põhjendatult väita, et Bronneri kriteeriumid ei olnud õiguslik standard, mida komisjon kohaldas, et hinnata vaidlusaluses otsuses BEH kontserni tegevust seoses Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsuga.
46.      Lõpuks tuleb meenutada, et kohtuotsuses Intel vs. komisjon tühistas Euroopa Kohus sisuliselt Üldkohtu otsuse põhjendusel, et Üldkohus oli jätnud ekslikult arvesse võtmata hageja argumendid, mille eesmärk oli välja tuua, et komisjoni kasutatud test oli väär.(17) Seega, kuna BEH kontsern vaidlustas Üldkohtus Bronneri kriteeriumide kasutamise vaidlusaluses otsuses, ei saa Üldkohtule ette heita, et ta analüüsis vaidlustatud kohtuotsuses nende asjakohasust.
47.      Eeltoodut arvestades leian, et mis puudutab vaidlusaluses otsuses kirjeldatud sõnastust ja konteksti, siis leidis Üldkohus õigesti, et komisjon oli analüüsinud BEH kontserni tegevust seoses juurdepääsuga Rumeenia gaasitorustikule 1 Bronneri kohtuotsuse punktis 41 esitatud kriteeriumide alusel ning et seega tuleb vaidlusaluse otsuse õiguspärasust hinnata neid kriteeriume arvesse võttes. Järelikult tuleb see komisjoni argument tagasi lükata.
3)      Apellatsioonkaebuse kolmanda väite teine osa
48.      Apellatsioonkaebuse kolmanda väite teine osa puudutab Bronneri kriteeriumide kohaldatavust  käesolevas asjas. Komisjon väidab, et Üldkohus eksis, kui ta leidis, et Bulgargazi tegevust seoses juurdepääsuga Rumeenia gaasitorustikule 1 tuleb analüüsida  kohtuotsuse Bronner punktis 41 esitatud kriteeriumide alusel.
i)      Vastuvõetavus
49.      Komisjoni argument tõstatab mitu menetluslikku küsimust. Eelnevast analüüsist tuleneb, et vaidlusaluses otsuses oli komisjon tegelikult seisukohal, et BEH kontserni tegevust seoses juurdepääsuga Rumeenia gaasitorustikule 1 tuleb analüüsida Bronneri kriteeriumide alusel. Samuti vaidlustasid hagejad Üldkohtu menetluses, mille tulemusel tehti vaidlustatud kohtuotsus, selgelt nende kriteeriumide kohaldatavuse, samas kui komisjon kaitses nende asjakohasust.
50.      Neil asjaoludel tekib küsimus, kas komisjon võib apellatsioonimenetluses oma seisukohta muuta.
51.      Esiteks ei või Euroopa Kohtu kodukorra artikli 170 lõike 1 kohaselt apellatsioonkaebuses muuta Üldkohtu menetluses olnud hagi eset. Euroopa Kohtu pädevus apellatsioonimenetluses on piiratud Üldkohtus arutatud väidetele ja argumentidele antud õigusliku hinnangu kontrollimisega. Pool ei saa seega esitada esimest korda Euroopa Kohtus väidet, mida ta ei ole esitanud Üldkohtus, kuna see võimaldaks tal Üldkohtus arutatud asjaga võrreldes laiendada vaidluse ulatust Euroopa Kohtus, kellel on apellatsioonimenetluses piiratud pädevus.(18)
52.      Sellega seoses on kindlasti tõsi, nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 49, et komisjon ei esitanud Üldkohtus ühtegi väidet ega argumenti, et vaidlustada Bronneri kriteeriumide kohaldatavust vaidlusaluses otsuses. Siiski ei ole kahtlust, et Üldkohtus vaieldi Bronneri kriteeriumide kohaldatavuse üle. Samuti tuleb tõdeda, et komisjon vaidleb vastu õiguslikule lahendusele, millele vaidlustatud kohtuotsuses jõuti, kritiseerides tõlgendust, mida Üldkohus kasutas seoses talle esimeses kohtuastmes esitatud küsimusega. Seega ei saa asuda seisukohale, et komisjoni poolt Euroopa Kohtule esitatud apellatsioonkaebuse ese oleks laiem kui hagil, mida Üldkohus lahendas, ning kolmas väide on minu arvates selles osas vastuvõetav.
53.      Teiseks võib tekkida peenem küsimus seoses Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklis 47 sätestatud õigusega õiglasele kohtumenetlusele,(19) mis on tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtte keskmes. Euroopa Kohtu praktika kohaselt hõlmab õigus õiglasele kohtulikule arutamisele kaitseõiguste austamist,(20) mis iseenesest nõuavad selliste mitmesuguste menetluslike tagatiste järgimist, nagu õiglane menetlus,(21) poolte võrdsuse põhimõte(22) ja võistlevuse põhimõte.(23) Eelkõige tuleneb nendest nõuetest, et liidu kohtul tuleb anda kummalegi poolele mõistlik võimalus oma seisukoha ja tõendite esitamiseks tingimustes, mis ei asetaks ühte neist oma vastasega võrreldes oluliselt ebasoodsamasse olukorda.(24) Käesolevas asjas võib tekkida küsimus, kas komisjoni seisukoha oluline muutumine Bronneri kriteeriumide kohaldatavust puudutava kohtumenetluse kahe etapi vahel kahjustas BEH kontsernile antud võimalusi kasutada oma kaitseõigusi rahuldavatel tingimustel.
54.      Sellega seoses on tõsi, et BEH kontsern tugines nii haldusmenetluses kui ka Üldkohtus oma argumentides eeldusele, et komisjoni jaoks on Bronneri kriteeriumid asjakohased õiguslikud kriteeriumid, mille alusel hinnata BEH kontserni tegevust seoses juurdepääsuga Rumeenia gaasitorustikule 1. Märgin siiski, et see ei takistanud BEH kontserni käsitlemast Bronneri kriteeriumide kohaldatavuse sisulisi aluseid igas haldus- ja kohtumenetluse etapis. Seetõttu on raske väita, et BEH kontsern ei saanud käsitleda asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, mis määrasid menetluse tulemuse. Igal juhul märgin ka, et BEH kontsern ei esita ühtegi argumenti, mis tõendaks, et ta oli komisjoniga võrreldes selgelt ebasoodsamas olukorras. Neil asjaoludel leian, et komisjoni seisukoha muutumine kahe kohtumenetluse etapi vahel ei rikkunud BEH kontserni kaitseõigusi.
55.      Kolmandaks ja viimasena võib väita, et selline komisjoni seisukoha muutmine rikub abstraktsemalt põhimõtteid, mida on kirjeldatud erinevalt, kuid mille kõigiga seoses tekib kohtumenetluse ausa läbiviimise küsimus, nagu hea usu põhimõte või põhimõte nemo potest venire contra factum proprium, mida tuntakse ka kui põhimõtet venire contra factum proprium non valet.
56.      Hea usu põhimõtte(25) kohta märgin, et liidu kohus ei ole apellatsioonimenetluses kunagi sellist põhimõtet menetluslikult sätestanud. Igal juhul on käesolevas asjas raske hea usu põhimõtte rikkumist tuvastada, kuna komisjon põhjendab oma seisukohta, et Bronneri kriteeriumid ei olnud lõpuks vaidlusaluses otsuses analüüsitud olukorra suhtes kohaldatavad selgituste tõttu, mis tulenesid kohtuotsusest Lietuvos geležinkeliai vs. komisjon, mis tehti pärast vaidlusalust otsust ja Üldkohtu kirjalikku menetlust esimeses kohtuastmes.
57.      Põhimõtte nemopotest venire contra factum proprium kohaselt ei saa pool vaidlustada seda, millega ta on varem nõustunud, vastasel juhul on apellatsioonkaebus või asjaomane väide vastuvõetamatu.(26) Seda põhimõtet ei tohiks siiski mõista nii, et see takistab täielikult poolel muutmast oma argumente vastavalt konkreetse asja asjaoludele. Sellega seoses, nagu nähtub käesoleva ettepaneku punktist 56, põhjendab komisjon oma seisukoha muutmist Bronneri kriteeriumide kohaldatavuse suhtes Euroopa Kohtu hiljutisest praktikast tulenevate selgitustega. Lisaks märgin, et käesoleva ettepaneku punktides 51–55 märgitu kohaselt ei rikkunud selline muutmine Euroopa Kohtu kodukorda ega BEH kontserni kaitseõigusi. Seetõttu olen arvamusel, et põhimõte nemo potest venire contra factum proprium ei ole käesolevas asjas kohaldatav.
58.      Eeltoodut arvestades leian, et apellatsioonkaebuse kolmanda väite teine osa on vastuvõetav.
ii)    Sisu
59.      Mis puudutab apellatsioonkaebuse selle väite põhjendatust, siis põhinevad komisjoni argumendid sisuliselt kahel peamisel alusel, nimelt esiteks asjaolul, et Rumeenia gaasitorustikku 1 ei rahastatud Bulgargazi enda investeeringutest, vaid riiklikest vahenditest, ja et Bulgargaz ei olnud selle gaasitorustiku omanik, ning teiseks asjaolul, et pärast direktiivi 2009/73/EÜ(27) jõustumist ei saanud Bulgargaz enam kasutada talle selle gaasitorustiku kasutamiseks sõlmitud lepinguga antud tegevusvabadust. Nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktides 25–36, leiab Euroopa Kohtu hiljutisest kohtupraktikast selgitusi selle kohta, kuidas neid kahte küsimust käsitleda.
60.      Esimese argumendiga väidab komisjon, et Bronneri kriteeriumid ei ole kohaldatavad niisuguses olukorras nagu käesolevas asjas, kus asjaomast taristut ei rahastatud mitte turgu valitsevas seisundis ettevõtja enda investeeringutest, vaid riigi vahenditest, ja kus see ettevõtja ei ole taristu omanik.
61.      Nagu ma käesoleva ettepaneku punktis 33 juba märkisin, nähtub kohtuotsusest Lukoil, et määrav tegur, mida tuleb arvesse võtta, on tingimused, milles turgu valitsevas seisundis ettevõtja selle taristu omandas, eelkõige makstud hind ja see, kas need omandamised tulenesid konkurentsipõhisest menetlusest, ning samuti ainuõiguste olemasolu, mis võimaldavad tal sellele taristule juurdepääsu täielikult kontrollida.(28)
62.      Käesolevas asjas ei ole komisjon esitanud ühtegi argumenti, mis tõendaks, et hind, mida Bulgargaz maksis Rumeenia gaasitorustiku 1 kasutamise eest, ja menetlus, mis andis talle selle kasutamise ainuõiguse, ei tulenenud konkurentsipõhisest menetlusest. Järelikult ei ole komisjoni seisukoht, et Bronneri kriteeriumid ei ole kohaldatavad üksnes põhjusel, et Rumeenia gaasitorustikku 1 rahastati riiklikest vahenditest, piisav tõendamaks, et Üldkohus rikkus Bronneri kriteeriumi kohaldades õigusnormi, kuigi Bulgargaz ise ei rajanudki Rumeenia gaasitorustikku 1.
63.      Seejärel, nagu on rõhutatud käesoleva ettepaneku punktis 34, tuleb selleks, et teha kindlaks, kas Bronneri kriteeriumid on taolises olukorras kohaldatavad, tuvastada, kas turgu valitsev ettevõtja kontrollib täielikult juurdepääsu taristule.
64.      Sellega seoses väidab komisjon, et käesolevas asjas kohaldatav õiguslik kord nägi ette pidevalt kasutamata võimsuse vabastamise ja ümberjaotamise ning –põhimõtteliselt – kolmandate isikute mittediskrimineeriva juurdepääsu, mis viitab pigem sellele, et Bulgargaz ei kontrollinud täielikult juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1.
65.      Kohtuotsuses Lietuvos
geležinkeliai vs. komisjon märkis Euroopa Kohus, et Bronneri kriteeriumid ei ole kohaldatavad, kui turgu valitsevas seisundis ettevõtjal on kohustus võimaldada kasutada oma taristut.(29)
66.      Nagu komisjon möönis, on käesoleval juhul tõendatud, et määruse (EÜ) nr 715/2009(30) artikli 16 lõike 3 punktis a sätestatud kohustus kehtib ülekandesüsteemi haldurile, nimelt Transgazile, mitte Bulgargazile, kes on Rumeenia gaasitorustiku 1 üle kontrolli omav ettevõtja. Lisaks on vaidlusaluse otsuse 589. joonealuses märkuses selgelt märgitud, et „Rumeenia gaasitorustikus 1 Bulgargazi võimsuse reserveerimise suhtes sellist õiguslikku kohustust ei ole.
67.      Neil asjaoludel leian, et vastupidi komisjoni argumentidele ei tõenda asjaolu, et Rumeenia gaasitorustikku 1 rahastati riiklikest vahenditest, mitte Bulgargazi poolt, ja et kohustus anda kolmandatele isikutele juurdepääs kehtis ülekandesüsteemi halduri suhtes, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et BEH kontserni tegevust seoses juurdepääsuga Rumeenia gaasitorustikule 1 tuleb analüüsida Bronneri kriteeriumide alusel.
68.      Neid kaalutlusi arvestades leian, et apellatsioonkaebuse kolmas väide tuleb tagasi lükata.
2.      Apellatsioonkaebuse esimene ja teine väide
69.      Apellatsioonkaebuse esimene ja teine väide puudutavad Üldkohtu hinnangut Bulgargazi väidetava keeldumise kohta tagastada võimsus, mida Transgaz taotles 24. jaanuari 2011. aasta koosolekul, ning väidetava tarnimisest keeldumise kohta, mis seisnes C Energy 26. septembri 2013. aasta kirjale (edaspidi „26. septembri 2013. aasta kiri“) vastamata jätmises. Sisuliselt leidis Üldkohus, et tõendamaks, et seda liiki keeldumised kujutavad endast turgu valitseva seisundi kuritarvitamist, pidi komisjon tõendama, et need keeldumised võivad avaldada väljatõrjuvat mõju, mis ei ole puhthüpoteetiline, sealhulgas tõendama, et potentsiaalsel konkurendil on vähemalt piisavalt kaugele jõudnud projekt, et siseneda asjaomasele turule sellise aja jooksul, mis avaldaks konkurentsisurvet juba tegutsevatele ettevõtjatele. Need väited põhinevad kohtuotsuste Generics (UK) jt(31) ning Lundbeck vs. komisjon kohaldamisel.(32)
a)      Poolte argumendid
70.      Sisuliselt väidab komisjon, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta tugines Bronneri kriteeriumide täidetust analüüsides Euroopa Kohtu praktikale, mis käsitleb farmaatsiasektoris turuletuleku edasilükkamise hüvitamise kokkulepete hindamist ELTL artikli 101 alusel, nõudmaks komisjonilt tõendust, et potentsiaalsel konkurendil on piisavalt konkreetne projekt ja et ta on teinud piisavalt ettevalmistusi asjaomasele turule sisenemiseks aja jooksul, mis võib avaldada turgu valitsevas seisundis ettevõtjale konkurentsisurvet (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 281, 448 ja 449). Komisjoni sõnul ei ole selline standard kohaldatav igat liiki turu suhtes. Overgas toetab komisjoni argumente, leides, et Üldkohus lisas tegelikult kriteeriumi, mis ei ole kooskõlas Euroopa Kohtu praktikaga. Mis puudutab täpsemalt 26. septembri 2013. aasta kirja, siis väidab komisjon, et Üldkohus moonutas tõendeid, kui ta otsustas, et see kiri ei ole piisavalt täpne ja tõsiseltvõetav taotlus Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsuks (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 459 ja 463).
71.      BEH kontsern leiab, et tuvastades, kas C Energyl oli piisavalt konkreetne kava Bulgaaria gaasitarneturgudele sisenemiseks, kohaldas Üldkohus õigesti Euroopa Kohtu hiljutist praktikat, tuginedes sellele, et C Energy ei olnud teinud ettevalmistavaid samme. Sellega seoses viitab BEH kontsern esiteks eelkõige 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsusele European Superleague Company,(33) mille punktist 130 tuleneb, et turgu valitseva seisundi kuritarvitamise tuvastamiseks tuleb täpsetele ja konkreetsetele analüüsidele ja tõenditele tuginedes tõendada, et asjaomasel tegevusel on võime avaldada väljatõrjuvat mõju. Teiseks väidab BEH kontsern, et kui Üldkohus leidis, et C Energy 26. septembri 2013. aasta kirjas esitatud kava oli üksnes esialgne, ei ületanud ta mõistliku hindamise piire. Lisaks, mis puudutab 24. jaanuari 2011. aasta koosolekut, siis väidab BEH kontsern, et komisjon on vaidlustanud üksnes vaidlustatud kohtuotsuse need osad, mis on obiter dicta, mistõttu sellekohane väide on tulemusetu.
b)      Hinnang
72.      Apellatsioonkaebuse esimene ja teine väide tõstatavad sisuliselt küsimuse, milliseid asjaolusid tuleb arvesse võtta, et hinnata esiteks, kas taotlejat, kes taotleb juurdepääsu olulisele rajatisele, võib pidada potentsiaalseks konkurendiks, ning teiseks sellise taotluse tõsiseltvõetavust ja täpsust, mis väljendab tema soovi siseneda asjaomasele turule.
1)      Mõiste „potentsiaalne konkurent“
73.      Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ettevõtja konkreetsel turul potentsiaalne konkurent, kui tal on tegelik ja konkreetne võimalus kõnealusele turule siseneda ja konkureerida ühe või mitme juba tegutseva ettevõtjaga.(34) See peab olema tõendatud kokkulangevate faktiliste asjaolude kogumiga, mis võtavad arvesse turu struktuuri ning selle toimimise majanduslikku ja õiguslikku konteksti.(35) Praeguses etapis on seda kriteeriumi siiski kohaldatud peamiselt ELTL artikli 101 kohaldamisega seotud juhtumite puhul.
i)      Potentsiaalne konkurent ELTL artikli 102 kontekstis
74.      Turgu valitseva seisundi kuritarvitamist ELTL artikli 102 tähenduses hinnatakse eelkõige selle põhjal, kas ettevõtja turgu valitsev seisund võimaldab tal „takistada tõhusa konkurentsi säilimist asjaomasel turul, andes talle võimaluse tegutseda arvestataval määral sõltumatult oma konkurentidest, klientidest ja lõpuks tarbijatest“.(36) Järelikult tuleb taolise tegevuse kuritarvitavat laadi hinnata eelkõige lähtuvalt selle mõjust konkureerivatele ettevõtjatele.(37)
75.      ELTL artikli 101 kontekstis on Euroopa Kohtu praktikas juba ammu välja kujunenud, et tegevuse väidetavat konkurentsivastast laadi saab hinnata ka seoses selle mõjuga potentsiaalsetele konkurentidele.(38) Minu arvates on see aspekt ka ELTL artikli 102 puhul asjakohane, kuna üldiselt ollakse seisukohal, et ELTL artikleid 101 ja 102 tuleb tõlgendada järjepidevalt.(39) Lisaks on Euroopa Kohus täpsustanud, et peale pelga tegevuse, mille tegelik või potentsiaalne tagajärg on piirata saavutustel põhinevat konkurentsi, tõrjudes asjaomaselt turult või asjaomastelt turgudelt välja sama tõhusaid konkureerivaid ettevõtjaid, võib „turgu valitseva seisundi kuritarvitamiseks“ kvalifitseerida ka tegevuse, mille kohta on tõendatud, et selle tegelik või potentsiaalne tagajärg või isegi eesmärk on varasemas staadiumis turuletuleku tõkete seadmise või muude sulgemismeetmete või muude vahendite kasutamisega, mis erinevad saavutustel põhinevas konkurentsis kasutatavatest vahenditest, takistada potentsiaalselt konkureerivatel ettevõtjatel kas või ainult sellele turule või nendele turgudele pääseda.(40)
76.      Eelnevast järeldub, et ettevõtja turgu valitseva seisundi kuritarvitamine võib tuleneda mitte ainult teise ettevõtja poolt praegu pakutava konkurentsi rikkumisest, vaid ka sellise konkurentsi rikkumisest, mida võiks potentsiaalselt pakkuda ettevõtja, kes praegu veel asjaomasel turul ei tegutse. Sellega seoses tuleb meenutada, et turgu valitseva seisundi kuritarvitamise määratluse eesmärk on keelata turgu valitsevas seisundis ettevõtja tegevus, mis kahjustab tõhusa konkurentsistruktuuri säilimist turul, kus selle ettevõtja olemasolu tõttu on konkurentsi tase juba nõrgenenud.(41) Sellises kontekstis on teataval turul tulevikus tegeliku konkurentsi võimaluse säilitamiseks äärmiselt oluline selle tagamine, et asjaomasele turule pääsemise tingimused ei oleks potentsiaalsetele konkurentidele ületamatud, seda vähemalt mitte turgu valitseva ettevõtja seisundi võimaliku kuritarvitamise tõttu asjaomasel turul.
77.      Igal juhul täheldan, et näiteks kohtuotsuse Lietuvos geležinkeliai vs. komisjon,(42) mis käsitles konkreetselt turgu valitsevas seisundis ettevõtja tegevuse kuritarvitava laadi hindamist ELTL artikli 102 alusel, punktist 85 nähtub, et kõnealust tegevust uuriti seoses mõjuga, mida see avaldas turgu valitsevas seisundis ettevõtja potentsiaalsele konkurendile.(43)
ii)    Potentsiaalse konkurendi staatuse hindamine
78.      Nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 73, võib ettevõtjat pidada turul juba tegutsevate ettevõtjate potentsiaalseks konkurendiks, kui tal on tegelik ja konkreetne võimalus kõnealusele turule siseneda. Seda seisukohta tuleb mõista nii, et see välistab võimaluse, et potentsiaalne konkurentsisuhe võiks tuleneda üksnes puhthüpoteetilisest turuletuleku võimalusest.
79.      Selle kriteeriumi kohaldamiseks on järk-järgult kindlaks määratud rida objektiivseid tegureid, mida tuleb arvesse võtta, sealhulgas eelkõige asjaolu, et asjaomasele turule sisenemine peab kujutama endast asjaomase ettevõtja elujõulist majandusstrateegiat.(44) Teisisõnu peab väidetav potentsiaalne konkurent tegelikult olema võimeline pakkuma oma teenuseid asjaomasel turul konkreetsel viisil ja usutavatel majanduslikel tingimustel. Sellega seoses on eriti asjakohane uurida, kas esineb ületamatuid turule sisenemise tõkkeid, mis välistaksid igasuguse potentsiaalse konkurentsi.(45) Kaudselt tõstatavad need kaalutlused ka küsimuse, millise aja jooksul suudaks asjaomane ettevõtja avaldada konkurentsisurvet teistele ettevõtjatele. Selline tõendamine ei saa põhineda vaid oletusel, vaid seda peab kinnitama faktidega või asjaomase turu struktuuri analüüsiga.(46)
80.      Lisaks neile objektiivsetele teguritele on juba ammu nõustutud, et oluline võib olla ka subjektiivsete tegurite, näiteks asjaomase ettevõtja kavatsuste arvessevõtmine.(47)
81.      Sellega seoses märgin, et Euroopa Kohus kiitis hiljuti heaks Üldkohtu lähenemisviisi, milles sisuliselt märgiti, et kuigi ettevõtja kavatsus turule siseneda võib olla asjakohane, et teha kindlaks, kas teda võib pidada potentsiaalseks konkurendiks sellel turul, „on peamine tegur, millel taoline kirjeldus peab põhinema, siiski tema suutlikkus sellele turule siseneda“, lisades, et seda, kuidas turul tegutsev ettevõtja tajub kolmandast isikust ettevõtja pakutavat potentsiaalset konkurentsi, võib pidada pelgalt täiendavaks asjaoluks võrreldes kriteeriumidega, mis puudutavad suutlikkust ja kavatsust turule siseneda.(48)
82.      Käesoleva apellatsioonkaebuse raames väljendavad pooled vastandlikke seisukohti teatavate oma loomult objektiivsete või subjektiivsete tegurite asjakohasuse kohta, mille alusel hinnata potentsiaalse konkurendi staatust käesoleva ettepaneku punktides 78–81 kirjeldatud tähenduses vastavalt Euroopa Kohtu praktikale, täpsemalt kohtuotsustele Generics (UK) jt ning EDP – Energias de Portugal jt.
iii) Hiljutine kohtupraktika areng
83.      Kohtuotsuses Generics (UK) jt selgitas Euroopa Kohus, millistel tingimustel tuleb geneeriliste ravimite tootjat pidada ravimiturul asjaomase ravimi patenti omava originaalravimite tootja potentsiaalseks konkurendiks. Seda kohtuotsust analüüsiti põhjalikult kohtujuristi ettepanekus kohtuasjas EDP – Energias de Portugal jt.(49) Seetõttu võtan vaid lühidalt kokku asjaolud, mis on olulised käesoleva apellatsioonkaebuse nõuetekohaseks hindamiseks.
84.      Kohtuotsusest Generics
(UK) jt võib järeldada, et lähtepunktina on kohaldatavad üldised kriteeriumid, mis on kokku võetud käesoleva ettepaneku punktides 78–81.(50)Seejärel nüansseeris Euroopa Kohus seda metoodikat üldkasutatavaks muutunud toimeainet sisaldava ravimi turu spetsiifilises kontekstis. Selles kontekstis märkis ta, et kõigepealt tuleb kindlaks teha, kas asjaomane ettevõtja on teinud piisavalt ettevalmistusi, et tal oleks võimalik siseneda asjaomasele turule aja jooksul, mis võib avaldada konkurentsisurvet originaalravimite tootjale. Selles raamistikus oli asjakohane analüüsida eelkõige väidetava potentsiaalse konkurendi ettevalmistavaid ja õiguslikke samme. Eesmärk oli kindlaks teha, kas sellel ettevõtjal oli kindel kavatsus ja isiklik võime sellele turule siseneda (punktid 43 ja 44). Teiseks tuli kindlaks teha ka see, ega asjaomasel turul esine ületamatuid turule sisenemise tõkkeid (punkt 45). Kolmandaks tõi Euroopa Kohus esile mitu „täiendavat asjaolu“, mida võib arvesse võtta (punktid 54–57).
85.      Siiski jäi lahtiseks küsimus, kas erinevaid tegureid, millele Euroopa Kohus selles kohtuotsuses tähelepanu juhtis, saab üle kanda muusse konteksti kui selles kohtuasjas käsitletud asjaomane turg.
86.      Kohaldatavat metoodikat selgitati kohtuotsuses EDP – Energias de Portugal jt. Esiteks kordas Euroopa Kohus kohtuotsuse Generics (UK) jt punktides 36–39 esitatud üldisi kaalutlusi, millele on viidatud käesoleva ettepaneku punktis 84. Teiseks ja mis kõige olulisem, täpsustas Euroopa Kohus, et kohtuotsuses Generics (UK) jt nõutud tõendamisstandardit ei saa pidada üldkohaldatavaks, kuna see põhineb ravimiturgudele omasel analüüsil (punkt 65). Täpsemalt märkis ta sõnaselgelt, et seoses selle turuga viidatud ettevalmistavad toimingud ei saa olla potentsiaalse konkurentsi olemasolu tõendamisel iseseisev nõue ja need on asjakohased üksnes siis, kui need võivad olla sobivad tõendamaks, et on olemas tegelik ja konkreetne võimalus, et kõnealune ettevõtja siseneb nimetatud turule (punkt 75). Sellest järeldub, et üldiste kriteeriumide kasutamist, et teha kindlaks ettevõtja võime ja valmisolek kvalifitseeruda potentsiaalseks konkurendiks, tuleb alati kohandada vastavalt konkreetsele turule.
2)      Taotlus juurdepääsuks olulisele taristule
87.      Olulisele taristule juurdepääsu taotluse tõsiseltvõetavus kajastab konkreetselt ettevõtja kavatsust siseneda asjaomasele turule. See on oluline küsimus, kuna see määrab kindlaks turgu valitsevas seisundis ettevõtja kohustuse vastata sellisele taotlusele. Kohtupraktikas ei ole veel süstematiseeritud tegureid, mida tuleb selle aspekti hindamisel arvesse võtta. Leian siiski, et sellise taotluse tõsiseltvõetavuse saab kindlaks teha, kui analüüsida eelkõige selle esitamise konteksti, kasutatud termineid ja sõnastust, selle täpsust, eri poolte vaheliste kontaktide arvu ja intensiivsust,(51) taotluse esitanud ettevõtja tegevust, laadi ja näitajaid.
88.      Konkreetsemalt öeldes – arvestades käesoleva ettepaneku eelmises punktis esitatud asjakohaseid tegureid – on olukorras, kus turgu valitsev ettevõtja kontrollib juurdepääsu olulisele taristule, potentsiaalseks konkurendiks peetava ettevõtja esitatud taotlus iseenesest piisavalt tõsine märk vastamiskohustusest, tingimusel et taotlus on piisavalt täpne ja selge. Sellega seoses tuleb meenutada, et igal turgu valitsevas seisundis ettevõtjal lasub eriline kohustus mitte kahjustada oma tegevusega tõhusat ja moonutamata konkurentsi siseturul.(52)
89.      Käesoleva kohtuasja konkreetses kontekstis tuleb meenutada, et Üldkohus hindas Bulgargazi väidetavat keeldumist võimsust tagastada taotluste alusel, mis esitati väidetavalt 24. jaanuari 2011. aasta koosolekul ja 26. septembri 2013. aasta kirjas. Eeltoodust tulenevalt tuli läbi viia hindamine, võttes arvesse esiteks seda, kas need taotlused esitasid ettevõtjad, keda võis pidada potentsiaalseteks konkurentideks, kes olid võimelised ja valmis sisenema Bulgaaria gaasitarneturgudele, ning teiseks seda, kas neid taotlusi võis pidada piisavalt selgeks väljenduseks nende kavatsuse kohta sellele turule siseneda.
3)      Kohaldamine apellatsioonkaebuse kontekstis
90.      Käesoleva ettepaneku punktis 89 esitatud kaalutlusi arvestades tuleb hinnata, kas Üldkohus leidis õigesti, et komisjon eksis, kui ta kvalifitseeris tarnimisest keeldumiseks esiteks asjaolu, et Bulgargaz ei tagastanud võimsust pärast koosolekut Transgaziga 24. jaanuaril 2011, ja teiseks asjaolu, et Bulgargaz ei vastanud 26. septembri 2013. aasta kirjale.
91.      Esiteks analüüsis Üldkohus 24. jaanuari 2011. aasta koosolekut vaidlustatud kohtuotsuse punktides 273–288. Ta selgitab, et sellel koosolekul teavitas Rumeenia gaasitarnija Romgaz BEHd oma kavatsusest asutada koos kahe teise kolmandast isikust ettevõtjaga ühisettevõte, et ehitada Constanțasse (Rumeenia) terminal, ning et Transgaz tõstatas küsimuse Rumeenia gaasitorustiku 1 kasutamata võimsuse osalisest võimalikust üleandmisest (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 277). Komisjon vaidleb konkreetselt vastu vaidlustatud kohtuotsuse punktile 286, milles Üldkohus leidis, et isegi kui Transgazi küsimus kujutas endast võimsuse tagastamise taotlust, ei tõenda miski toimikus, et Constanța terminali eesmärk oli siseneda Bulgaaria gaasiturgudele.
92.      Üldkohus märkis sisuliselt, et ELTL artikli 102 tähenduses väidetava kuritarvituse väljatõrjuv mõju ei tohi olla puhthüpoteetiline (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 280). Ta lisas, et selleks, et tõendada, et juurdepääsu andmisest keeldumine vastab sellele tingimusele, peab komisjon seega esiteks tõendama, et potentsiaalsel konkurendil on vähemalt piisavalt kaugele arenenud projekt asjaomasele turule sisenemiseks sellise aja jooksul, mis avaldaks juba tegutsevatele ettevõtjatele konkurentsisurvet(53)(vaidlustatud kohtuotsuse punkt 281), ja teiseks, et juurdepääsutaotlus kajastab seda projekti piisavalt täpselt, et turgu valitsevas seisundis ettevõtja saaks hinnata, kas ta on kohustatud sellele vastama (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 282).(54)
93.      Käesoleva ettepaneku eelmisest punktist nähtub, et Üldkohtu arutluskäik põhines osaliselt kohtuotsustel, mis käsitlesid ravimiturule sisenemiseks vajalikke ettevalmistusi. Nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 86, on see arutluskäik ekslik, kuna seda kohtupraktikat ei saa üle kanda teistele turgudele, näiteks gaasiturule. Samal ajal ei vaidle komisjon vastu sellele, et Üldkohtu hinnangul ei olnud ta vaidlusaluses otsuses tõendanud, et Constanța terminali eesmärk oli siseneda Bulgaaria gaasiturgudele. Nagu nähtub kolmanda väite analüüsist, otsustas komisjon vaidlusaluses otsuses hinnata Bulgargazi tegevust Rumeenia gaasitorustiku 1 võimsuse teenuste turul, kohaldades Bronneri kriteeriume. Arvestades neist esimest kriteeriumi, mille kohaselt peab kolmandatele isikutele olulisele taristule juurdepääsu andmisest keeldumine tõenäoliselt kõrvaldama juurdepääsu taotleva ettevõtja konkurentsi asjaomasel turul, tuleb kohaldatava kriteeriumi osas tuvastatud viga tingimata pidada tulemusetuks.
94.      Teiseks, mis puudutab 26. septembri 2013. aasta kirja, siis analüüsis Üldkohus seda BEH kontserni tegevuse elementi vaidlustatud kohtuotsuse punktides 445–469.
95.      Sellega seoses märkis Üldkohus kohtuotsuse Generics (UK) jt punktile 43 ning kohtuotsuse Lundbeck vs. komisjon punktile 57 tuginedes, et vaidlustatud kohtuotsuse asjaoludel „pidi komisjon tõendama, et C Energy Groupil oli kindel tahe ja selge suutlikkus siseneda [asjaomastele] turgudele ning et ta oli muu hulgas teinud piisavalt ettevalmistusi, et võimaldada tal siseneda nendele turgudele aja jooksul, mis avaldaks Bulgargazile konkurentsisurvet“ (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 448). Selles kontekstis leidis Üldkohus, et 26. septembri 2013. aasta kirjast ei saa järeldada, et C Energy Groupil oli kindel tahe ja selge suutlikkus Bulgaarias gaasi tarnida. Vastupidi, Üldkohtu sõnul tõendas see kiri, et „selleks kuupäevaks ei olnud see ettevõtja teinud piisavaid ettevalmistusi, et siseneda Bulgaaria gaasitarneturgudele sellise aja jooksul, mis avaldaks Bulgargazile konkurentsisurvet“ (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 460). Neid kaalutlusi arvestades leidis ta vaidlustatud kohtuotsuse punktis 463, et Bulgargaz ei olnud kohustatud sellele kirjale vastama.
96.      Eeltoodut arvesse võttes on selge, et Üldkohus tugines oma vaidlusaluses järelduses peamiselt, kui mitte ainult, sellele, et C Energy Group ei olnud teinud piisavalt ettevalmistusi, et siseneda asjaomastele turgudele, lähtudes tähendusest, mis on kohtuotsustes Generics (UK) jt ning Lundbeck vs. komisjon sellistele „ettevalmistustele“ antud.
97.      Ent nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 86, ei saa kohtuotsuses Generics (UK) jt nõutud tõendamisstandardit pidada üldkohaldatavaks.
98.      Lisaks ja võttes arvesse käesoleva ettepaneku punktides 74–82 kokkuvõtlikult esitatud kaalutlusi, märgin, et vaidlustatud kohtuotsuse asjakohaste passuste puhul ei ole selge, kas Üldkohus analüüsis eraldi esiteks „potentsiaalse konkurendi“ kriteeriumi ning teiseks 24. jaanuari 2011. aasta koosolekul ja 26. septembri 2013. aasta kirjas esitatud taotluste tõsiseltvõetavust, et teha kindlaks, kas neil juhtudel esitatud taotlustele tuleb vastata.
99.      Igal juhul ja siin äsja nimetatud põhjustel leian, et Üldkohus eksis, kui ta nõudis komisjonilt selle tõendamist, et C Energy oli teinud piisavalt ettevalmistusi asjaomastele turgudele sisenemiseks. Seda tehes ajas Üldkohus segamini kriteeriumid, mida tuleb kohaldada kohtuotsuse Generics (UK) jt punktides 36–39 nimetatud „potentsiaalse konkurentsi“ olemasolu hindamisel, nende tõendite liigiga, mis tuleb esitada, et teha kindlaks, kas need kriteeriumid on täidetud, ja mis võivad varieeruda sõltuvalt asjaomase turu liigist.
100. Selle asemel oleks Üldkohus pidanud kõigepealt tuvastama, kas asjaomast ettevõtjat võib pidada potentsiaalseks konkurendiks, hinnates tema tegelikke võimalusi Bulgaaria gaasiturgudele sisenemiseks, tuginedes objektiivsetele ja subjektiivsetele tõenditele, mis on asjakohased asjaomaste turgude konkreetses kontekstis. Teiseks oleks ta pidanud hindama Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu taotluse tõsiseltvõetavust, tuginedes käesoleva ettepaneku punktides 87 ja 88 kirjeldatud asjaoludele. Eeltoodut arvestades leian, et apellatsioonkaebuse esimese ja teise väitega tuleb nõustuda, kuivõrd Üldkohus kohaldas väära õiguslikku kriteeriumi, nõudes komisjonilt tõendamist, et Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu taotlev kolmas isik vastas kohtuotsusest Generics (UK) jt tulenevatele kriteeriumidele.
3.      Apellatsioonkaebuse neljas ja viies väide
101. Apellatsioonkaebuse neljas väide puudutab Üldkohtu hinnangut BEH kontserni etteheitele, milles viimane väitis, et Overgasi poolt 2010. ja 2011. aastal esitatud Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu taotlused olid adresseeritud Transgazile ja seega ei saa seda, kuidas neid taotlusi käsitleti, talle süüks panna. Apellatsioonkaebuse viies väide puudutab Bulgargazi ja Overgasi vahel 31. jaanuaril 2013 sõlmitud Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu lepingu (edaspidi „juurdepääsuleping“) kestuse hindamist.
a)      Poolte argumendid
102. Apellatsioonkaebuse neljandas väites vaidlustab komisjon vaidlustatud kohtuotsuse punkti 334. Ta leiab, et Üldkohus tõlgendas vaidlusalust otsust vääralt, kui ta leidis, et selles omistati Overgasi poolt Transgazile Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu saamiseks esitatud taotluse rahuldamata jätmine Bulgargazile. Apellatsioonkaebuse viienda väitega vaidlustab ta vaidlustatud kohtuotsuse punktides 419 ja 443 esitatud järelduse. Üldkohus leidis esiteks, et komisjon ei ole tõendanud, et juurdepääsulepingu algne kolmekuuline kestus võis avaldada Bulgaaria gaasitarneturgudel väljatõrjuvat mõju, raskendades Overgasi sisenemist nendele turgudele, ning teiseks, et selle lepingu pikendamise tingimused seadsid Overgasi ebakindlasse olukorda. Täpsemalt lisab komisjon, et Üldkohus ei saanud temalt nõuda läbirääkimiste ajast pärinevaid tõendeid, mis tõendaksid, et Overgas oli sel ajal arvamusel, et see kestus takistas tal sõlmida lepinguid potentsiaalsete klientidega.
103. BEH kontsern vaidleb komisjoni argumentidele vastu.
b)      Hinnang
1)      Vastuvõetavus
104. Apellatsioonkaebuse viienda väite esimeses osas väidab komisjon, et juurdepääsulepingu algse kolmekuulise kestuse ja selle pikendamise tingimuste hindamisel on rikutud õigusnormi.
105. Sellega seoses märgin, et vastavalt ELTL artikli 256 lõike 1 teisele lõigule, Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 58 esimesele lõigule ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 168 lõike 1 punktile d tuleb apellatsioonkaebuses selgelt märkida selle kohtuotsuse, mille tühistamist taotletakse, kritiseeritavad osad ning õiguslikud argumendid, mis konkreetselt seda nõuet põhjendavad, kuna vastasel juhul on apellatsioonkaebus või asjasse puutuv väide vastuvõetamatu.(55)
106. Mis puudutab apellatsioonkaebuse viienda väite esimest osa, siis piirdub komisjon vaidlusaluse otsuse teatavate lõikude abstraktse kordamisega, selgitamata, miks ta leiab, et Üldkohus tegi nende analüüsimisel hindamisvea. Seetõttu leian, et apellatsioonkaebuse viienda väite see osa ei vasta käesoleva ettepaneku punktis 105 esitatud nõuetele ja tuleb tagasi lükata.
2)      Sisu
107. Apellatsioonkaebuse neljandas väites märgib komisjon sisuliselt, et Üldkohus leidis ekslikult, et vaidlusaluses otsuses omistati BEH kontsernile vastutus Overgasi poolt Transgazile 2010. ja 2011. aastal esitatud Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu taotluste rahuldamata jätmise eest. Viienda väite teises osas väidab komisjon, et Üldkohus tugines ekslikult oma järelduses, et komisjon ei ole tõendanud, et juurdepääsulepingu algne kestus võis avaldada väljatõrjuvat mõju, asjaolule, et komisjon ei esitanud selle lepingu läbirääkimiste ajast pärinevaid dokumentaalseid tõendeid.
108. Minu arvates põhinevad mõlemad argumendid vaidlustatud kohtuotsuse vääral tõlgendusel.
109. Esiteks puudutas etteheide, millega Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 334 nõustus, viisi, kuidas Overgasi 2010. ja 2011. aasta juurdepääsutaotlusi Rumeenia gaasitorustikule 1 üldiselt käsitleti, mitte aga seda, kas nende rahuldamata jätmist saab otseselt omistada Bulgargazile. Teiseks ei põhinenud Üldkohtu järeldus juurdepääsulepingu algse kehtivusaja kohta üksnes asjaolude asetleidmise ajast pärinevate tõendite puudumisel, vaid ka tuvastatud faktilistel asjaoludel, millele komisjon vastu ei vaidle. Lisaks, võttes arvesse vaieldamatut kinnitust, et need järeldused olid tihedalt seotud Overgasi etteheitega selle kestuse kohta, ei tundu ülemäärane, kui Üldkohus nõuab tõendeid, sealhulgas – kuid mitte ainult – tõendeid, mis pärinevad selle lepingu läbirääkimiste ajast ja võivad neid järeldusi kinnitada.
110. Eelnevast lähtudes leian, et apellatsioonkaebuse neljas ja viies väide tuleb tagasi lükata.
4.      Apellatsioonkaebuse kuues väide
111. Apellatsioonkaebuse kuues väide puudutab uusi läbirääkimisi Rumeenia gaasitorustiku 1 kasutamise tingimused kindlaks määrava 2005. aasta lepingu üle, hõlmates kolme argumentide rühma, mis puudutavad i) selle lepingu valitsustevahelist laadi, ii) Bulgargazi tegevuse tõenduslikku väärtust Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu andmisest keeldumise tuvastamisel ja iii) uute läbirääkimiste kestust.
a)      Poolte argumendid
112. Komisjon väidab esiteks, et vaidlustatud kohtuotsuses puuduvad põhjendused. Teiseks väidab komisjon, et Üldkohus moonutas vaidlusalust otsust, kui ta leidis, et selles otsuses on ekslikult järeldatud, et 2005. aasta lepingu üle uuesti läbirääkimisega seoses peetud valitsustevahelised arutelud kujutasid endast keeldumist anda juurdepääs Rumeenia gaasitorustikule 1, ning omistas need arutelud Bulgargazile (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 483 ja 687). Kolmandaks vaidleb komisjon vastu sellele, et uuesti läbirääkimise valitsustevaheline laad ja eesmärk võiksid seada kahtluse alla BEH kontserni vastutuse kasutamata võimsuse vabastamata jätmise eest (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 511, 542 ja 529–539). Neljandaks väidab komisjon, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et Bulgargazi tegevus 2005. aasta lepingu üle uuesti läbirääkimisel ei rikkunud ELTL artiklit 102 (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 547, 549, 572, 688 ja 689). Viiendaks väidab komisjon, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et BEH kontsern ei vastutanud nende uute läbirääkimiste kestuse eest (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 650–687).
113. BEH kontserni vaidleb komisjoni argumentidele vastu.
b)      Hinnang
1)      Sissejuhatavad märkused kuuenda väite tulemuslikkuse kohta
114. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 489 on sisuliselt märgitud, et toimikust ei nähtu, et 2005. aasta lepingu üle peetud uute läbirääkimiste käigus oleks kolmandad isikud esitanud BEH kontsernile konkreetseid taotlusi Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsuks või et Transgaz oleks sellistest taotlustest teatanud või need BEH kontsernile edastanud. Samuti märgitakse, et puuduvad tõendid selle kohta, et Transgaz ise kavatses siseneda Bulgaaria gaasitarneturgudele.
115. Selles kontekstis tuleb esiteks meenutada, et ainult Üldkohtul on pädevus tuvastada ja hinnata asjasse puutuvaid fakte ning hinnata tõendeid. Faktide ja tõendite hindamine ei ole seega õigusküsimus, mis sellisena kuulub apellatsiooni korras Euroopa Kohtu poolt kontrollimisele, välja arvatud juhul, kui fakte või tõendeid on moonutatud.(56)
116. Teiseks otsustas komisjon vaidlusaluses otsuses analüüsida Bulgargazi tegevust seoses juurdepääsuga Rumeenia gaasitorustikule 1, kohaldades kohtuotsuse Bronner punktis 41 esitatud kriteeriume, et teha kindlaks, kas see tegevus oli ELTL artikliga 102 kooskõlas.(57) Üks neist kriteeriumidest on see, et juurdepääsu andmisest keeldumine peab kõrvaldama juurdepääsu taotleva üksuse kõnealusel turul tõenäoliselt täielikult konkurentsist.(58) Vaidlustatud kohtuotsuses leidis Üldkohus, et 2005. aasta lepingu üle peetud uute läbirääkimiste käigus ei esitanud kolmas isik ühtegi konkreetset taotlust Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsuks. Sellist tuvastatud faktilist asjaolu tuleb pidada apellatsioonkaebuse staadiumis tõendatuks. Sellest järeldub, et need arutelud ei tõenda vaidlusaluse otsuse osas kuritarvitust ELTL artikli 102 tähenduses. Teisisõnu, kuna vaidlusalusest otsusest nähtub, et Bulgargazi tegevust uuriti üksnes Bronneri kriteeriumide alusel, ei saa nende kriteeriumide kohaldamisest tulenevat kuritarvitamist tuvastada, kui tuvastatud üksus ei ole esitanud konkreetset taotlust juurdepääsuks Rumeenia gaasitorustikule 1.
117. Eeltoodut arvestades leian, et kuues väide ei saa olla tulemuslik, sest isegi kui see oleks põhjendatud, ei saaks sellel olla mingit tegelikku mõju BEH kontserni tegevuse hindamisele Bronneri kriteeriumide alusel. Täielikkuse huvides analüüsin siiski seda väidet sisuliselt.
2)      Vaidlustatud kohtuotsuse põhjendused
118. Komisjoni väitel ei ole Üldkohus selgitanud, kuidas vaidlustatud kohtuotsuses hagi neljanda väite esimese „alaväite“ kaheksat osa käsitlev arutluskäik, mis on pühendatud konkreetselt 2005. aasta lepingu üle peetud uusi läbirääkimisi puudutavate arutelude läbivaatamisele, toetab järeldust, et komisjon ei tuvastanud BEH kontserni vastutust ELTL artikli 102 alusel selle eest, et ta ei võimaldanud Transgazile juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1.
119. Kõigepealt tuleb meenutada, et vaidlustatud kohtuotsuse põhjendusest peab selgelt ja üheselt mõistetavalt nähtuma Üldkohtu arutluskäik, et huvitatud isikud mõistaksid vastuvõetud otsuse põhjendust ja Euroopa Kohus saaks teostada kohtulikku kontrolli.(59)
120. Käesolev väide puudutab 2005. aasta lepingu üle uuesti läbirääkimisel peetud arutelusid. Vaidlustatud kohtuotsuse asjakohastes lõikudes analüüsis Üldkohus mitut BEH kontserni esitatud etteheidet. Nende etteheidete eesmärk oli vaidlustada vaidlusaluse otsuse põhjendused, milles komisjon oli tuvastanud, et Bulgargaz ei tagastanud Rumeenia gaasitorustiku 1 kasutamata võimsust, kui Transgaz seda taotles, või seadis selle tagastamisele tingimused (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 487). Täpsemalt leidis komisjon seoses nende uute läbirääkimistega, et tingimused, mille Bulgargaz kehtestas Transgazile enne, kui ta nõustus Rumeenia gaasitorustiku 1 võimsust tagastama, rikkusid ELTL artiklit 102.
121. Üldkohus jõudis BEH kontserni argumentidega nõustudes järeldusele, et vaidlusaluses otsuses ei ole tõendatud, et Bulgargazi tegevus seoses Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsuga kujutas endast sellist juurdepääsu andmisest keeldumist, mis kuulub ELTL artikli 102 kohaldamisalasse. Järelikult ei jätnud Üldkohus seda põhjendust esitamata ja see argument tuleb tagasi lükata.
3)      Vaidlusaluse otsuse väidetav moonutamine
122. Komisjon näib olevat seisukohal, et vaidlusalust otsust on moonutatud, väites, et nõustudes hagi neljanda väite esimese „alaväite“ kaheksanda osaga (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 687), leidis Üldkohus, et seoses 2005. aasta kokkuleppe üle uuesti läbirääkimisega peetud arutelud kujutasid endast iseenesest keeldumist anda juurdepääs Rumeenia gaasitorustikule 1.
123. BEH kontserni argumentidega, mille Üldkohus võttis kokku vaidlustatud kohtuotsuse punkti 483 teises lauses ja millega ta nõustus selle kohtuotsuse punktis 687, sooviti tõendada, et komisjon tegi vaidlusaluses otsuses vea, kui ta leidis, et 2005. aasta lepingu üle uuesti läbirääkimisega seotud valitsustevahelised arutelud kujutasid endast keeldumist anda juurdepääs Rumeenia gaasitorustikule 1 ning et Bulgargaz ei tegutsenud 2005. aasta lepingut puudutavatel läbirääkimistel konstruktiivselt. Järelikult võib näida, et Üldkohus nõustus argumendiga, mille kohaselt kujutasid need valitsustevahelised arutelud endast iseenesest keeldumist anda juurdepääs Rumeenia gaasitorustikule 1.
124. Vaidlustatud kohtuotsuse seda passust tuleb lugeda ja tõlgendada kontekstis. Sellega seoses märgin eelkõige, et selle kohtuotsuse punkti 483 esimeses lauses on selgelt märgitud, et BEH kontserni argumentide, mida toetab Bulgaaria Vabariik, põhisisu seisneb 2005. aasta lepingu üle peetud uute läbirääkimistega seotud arutelude tõendusliku väärtuse vaidlustamises. Seda kinnitab Üldkohtu hilisem analüüs, mis seisneb peamiselt kolme eraldi etteheite analüüsimises,(60) mille eesmärk on tõendada, et miski ei võimalda järeldada, et BEH kontserni kuritarvitav keeldumine Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu andmisest võiks tuleneda nendest aruteludest.
125. Eeltoodut arvestades ja hoolimata selguse puudumisest vaidlustatud kohtuotsuse punktis 483, järeldub sellest, et Üldkohus mõistis ja analüüsis neljanda väite esimese „alaväite“ kaheksandat osa tingimata nii, et BEH kontsern vaidles vastu seisukohale, mida komisjon vaidlusaluses otsuses arvesse võttis, nimelt et tema osalemine 2005. aasta lepingu üle uuesti läbirääkimisel võib kujutada endast tõendit Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu andmisest keeldumise või juurdepääsu andmisega põhjendamatult viivitamise kohta.
126. Sellega seoses täheldan, et vaidlusaluses otsuses leidis komisjon vaieldamatult, et Bulgargazi tegevus 2005. aasta lepingu üle peetud uute läbirääkimiste raames toimunud aruteludel kujutas endast asjaolu, mida tuleb arvesse võtta Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu andmisest keeldumise kvalifitseerimisel Bronneri kriteeriumide alusel.
127. Seetõttu tuleb komisjoni esitatud väide vaidlusaluse otsuse moonutamise kohta tagasi lükata.
4)      Sisu
128. Komisjon esitab kolm etteheidet, mille eesmärk on tõendada, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et BEH kontserni konkurentsivastast tegevust ELTL artikli 102 tähenduses ei saa tuvastada 2005. aasta lepingu üle uute läbirääkimiste pidamise tõttu. Analüüsin eraldi igat neist kolmest etteheitest: i) 2005. aasta lepingu üle peetud uute läbirääkimiste väidetav valitsustevaheline laad; ii) Bulgargazi tegevus läbirääkimiste ajal; ja iii) läbirääkimiste kestus.
i)      2005. aasta lepingu üle peetud uute läbirääkimiste väidetav valitsustevaheline laad
129. Komisjon vaidleb vastu vaidlustatud kohtuotsuse punktis 542 esitatud järeldusele, mille kohaselt 2005. aasta lepingu üle peetud uute läbirääkimistega seotud arutelud algatati ja toimusid valitsustevahelisel tasandil ning neid ei saa seega Bulgargazile süüks panna. Sellega seoses esitab komisjon oma seisukoha põhjendamiseks kolm argumenti: 2005. aasta lepingu õiguslik liigitus, uute läbirääkimiste eesmärk ja Bulgaaria gaasivarustuskindluse keskne tähtsus.
–       2005. aasta lepingu liigitamine „valitsustevaheliseks“
130. Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 494–510 analüüsis Üldkohus 2005. aasta lepingut. Punktis 511 leidis ta sisuliselt, et see leping on valitsustevaheline. Komisjon vaidleb sellele järeldusele vastu, väites, et 2005. aasta leping on eraõiguslike isikute vaheline kaubandusleping ja et kuigi see oli 2003. aasta valitsustevahelise lepinguga ette nähtud, ei täpsustanud viimane selle sisu.
131. Tekib küsimus, milline on 2005. aasta lepingu õiguslik olemus ja kas seda saab pidada valitsustevaheliseks lepinguks. Sellega seoses tuleb märkida, et valitsustevahelised lepingud on tavaliselt määratletud kui riikidevahelised lepingud, eristades neid nii lepingutest, mis sõlmitakse eraisikute, ühenduste või riigisisese õigusega reguleeritud avalik-õiguslike või eraõiguslike asutuste või rahvusvaheliste organisatsioonide vahel või nende osalusel.(61)
132. Käesolevas asjas põhineb arutluskäik, mille tulemusel Üldkohus leidis, et 2005. aasta leping on valitsustevaheline, eelkõige järgmistel kaalutlustel. Esiteks oli 2005. aasta lepingu sõlmimisel aluseks 2003. aasta valitsustevaheline kokkulepe, mis oli Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia gaasisektoris tehtava koostöö põhielement (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 502). Teiseks esines 2005. aasta lepingu üle uute läbirääkimiste pidamisel valitsustevahelise koostöö elemente, kuna uued läbirääkimised algatati 2003. aasta valitsustevahelises kokkuleppes ette nähtud valitsustevahelise koostöö raames (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 505 ja 506). Kolmandaks osalesid uutel läbirääkimistel korrapäraselt valitsusasutused (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 506–510).
133. Eeltoodut arvestades märgin, et erinevad asjaolud, mida Üldkohus 2005. aasta lepingu valitsustevahelise laadi tuvastamisel arvesse võttis, ei vasta käesoleva ettepaneku punktis 131 esitatud määratlusele. Lisaks, nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktist 14, oli 2005. aasta leping tegelikult ärileping, mis oli sõlmitud kahe äriühingu, nimelt Transgazi ja Bulgargazi vahel.
134. Järelikult rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta leidis, et 2005. aasta leping on valitsustevaheline, ning komisjoni sellekohaste argumentidega tuleb nõustuda.
–       Uute läbirääkimiste eesmärk ja Bulgargazi roll avaliku sektori tarnijana
135. Vaidlustatud kohtuotsuses leidis Üldkohus, et 2005. aasta lepingu üle uute läbirääkimiste pidamise eesmärk oli muu hulgas lahendada probleemid, mille komisjon oli tõstatanud Rumeenia suhtes algatatud liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluses (punkt 528). Lisaks märkis ta, et Bulgaaria gaasivarustuskindlus ja Rumeenia gaasitorustiku 1 tähtsus olid selle lepingu üle uute läbirääkimiste pidamisel kesksel kohal, mis selgitab Bulgaaria ametiasutuste ulatuslikku osalemist nendes aruteludes (punktid 529–539). Komisjon väidab, et need kaalutlused ei saa õigustada seda, et BEH kontsern ei täitnud ELTL artiklist 102 tulenevaid kohustusi vabastada Rumeenia gaasitorustikus 1 kasutamata võimsus.
136. Vaidlustatud kohtuotsuses ei viita aga miski sellele, et Üldkohus oleks leidnud, et 2005. aasta lepingu üle uute läbirääkimiste pidamise eesmärk, nimelt lahendada komisjoni tõstatatud probleemid Rumeenia suhtes algatatud rikkumismenetluses ja tagada Bulgaaria gaasivarustuskindlus, võib õigustada ELTL artiklist 102 tulenevate kohustuste eiramist BEH kontserni poolt.
137. Selle asemel olid BEH kontserni etteheited, mis puudutasid esiteks 2005. aasta lepingu uute läbirääkimiste eesmärki ja teiseks Bulgargazi rolli avaliku tarnijana, mõeldud vaidlustama nende uute läbirääkimistega seotud arutelude tõendusliku väärtuse ELTL artikli 102 väidetava rikkumise tõendamisel. Nende peamine eesmärk oli näidata Bulgaaria ja Rumeenia ametiasutuste suurt kaasatust ja mõju ning Bulgargazi väiksemat mõju.
138. Seega nõustus Üldkohus nende etteheidetega ainult sellest vaatenurgast, mistõttu tuleb komisjoni sellekohased argumendid tagasi lükata.
139. Eeltoodust tuleneb, et seoses kolme argumendiga, mille komisjon esitas selleks, et vaidlustada Üldkohtu hinnang 2005. aasta lepingu üle peetud uute läbirääkimiste raames toimunud arutelude tõenduslikule väärtusele, võttes arvesse nende uute läbirääkimiste laadi ja eesmärke, tuleb nõustuda üksnes argumendiga, millega vaieldakse vastu selle lepingu ekslikule kvalifitseerimisele „valitsustevaheliseks“. Kuid selleks, et see argument oleks tulemuslik, tuleb veel tõendada, et Bulgargazi tegevus uute läbirääkimiste ajal rikkus ELTL artiklit 102.
ii)    Bulgargazi tegevus uute läbirääkimiste ajal
140. Üldkohus leidis, et komisjon tugines ekslikult Bulgargazi poolt enne 2005. aasta lepingu muudatusega nõustumist kehtestatud tingimustele, et omistada Bulgargazile tarnimisest keeldumine (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 543–648). Vaidlustatud kohtuotsuses on viidatud kolmele tingimusele, mille Bulgargaz oli sellega seoses kehtestanud: i) nõue esitada mitu dokumenti Rumeenia gaasitorustiku 1 kasutamise tingimuste kohta; ii) nõue, et Transgaz tagaks Bulgargazile kuni 2016. aasta lõpuni teatava võimsuse selles gaasitorustikus, ning iii) nõue, et kasutamata võimsuse vabastamine sõltuks 2005. aasta lepingus ette nähtud kindlasummalise aastatasu vähendamisest (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 545). Komisjon väidab, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta kohaldas vääralt mitmesuguseid erandeid – ärihuvide kaitse, riigi tegevus ja varustuskindlus –, millele Bulgargaz nende tingimuste kehtestamisel tugines.
–       Vastuvõetavus
141. Selle hindamine, kuidas Bulgargaz 2005. aasta lepingu üle uuesti läbirääkimisel tegutses, on Üldkohtu poolt faktiliste asjaolude hindamise küsimus, mida Euroopa Kohus ei saa kontrollida.(62) Kuna aga komisjon väidab, et Üldkohus on erinevate õiguslike kriteeriumide kohaldamisel rikkunud õigusnorme, on tema argumendid selles osas vastuvõetavad ja neid tuleb seega analüüsida.(63)
–       Hinnang
–        Ärihuvide kaitse
142. Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 547 ja 594 tugines Üldkohus kohtuotsusele Generics (UK) jt, milles on sisuliselt märgitud, et turgu valitsevas seisundis ettevõtjal on lubatud kaitsta oma ärihuve, kui neid rünnatakse, ning ta võib võtta mõistlikke meetmeid, mida ta peab oma ärihuvide kaitsmiseks sobivaks.
143. Komisjon seab pelgalt abstraktselt kahtluse alla viite sellele erandile, selgitamata, miks tuleb seda tegelikult pidada ekslikuks. Seega põhineb tema argument üksnes eeldusel, et kohtuotsus Generics (UK) jt ei saa õigustada konkurentsivastast tegevust. Vaidlustatud kohtuotsus ei põhine aga sellisel järeldusel. Üldkohus piirdub sellega, et tugineb ärihuvide kaitse erandile selgitamaks, miks ta leidis, et käesoleva ettepaneku punktis 140 viidatud Bulgargazi nõuded olid käesoleval juhul asjakohased. Eelkõige viitab komisjon oma argumentide selgitamiseks C Energy olukorrale. Ent puudub vaidlus selle üle, et Bulgargazi ja Transgazi vahelistes aruteludes, mis käsitlesid uusi läbirääkimisi 2005. aasta lepingu üle, ei olnud nimetatud ettevõtja olukorral tähtsust.(64)
144. Eeltoodut arvestades ei ole komisjoni argumendid piisavalt selged ja täpsed, et Euroopa Kohus saaks teostada oma kohtulikku kontrolli,(65) ning need tuleb seega tagasi lükata.
–        Riigi tegevus
145. Üldkohus leidis, et Bulgargazi tegevust asjaomastel turgudel piiras märkimisväärselt rida kohustusi, mille Bulgaaria ametiasutused olid kehtestanud seetõttu, et Bulgargaz oli Bulgaarias ainus avalik gaasitarnija (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 571), mis vabastas ta vastutusest nn riigi tegevusest tuleneva kaitseargumendi alusel. Komisjon vaidleb nendele järeldustele vastu, väites, et Üldkohus ei järginud selle erandi kohaldamise suhtes kehtivaid rangeid piire. Täpsemalt väidab ta esiteks, et Üldkohus ei tuvastanud, et õiguslik raamistik ei võimaldanud Bulgargazil vabastada teatavat võimsust Rumeenia gaasitorustikus 1, ning teiseks, et Bulgargazi seadusest tulenevad kohustused tagada varustuskindlus ei luba tal seda võimsust vabastada.
146. Märgin, et komisjon ei esita ühtegi konkreetset argumenti, mis tõendaks, et „riigi tegevuse“ vastuväitega seotud tingimused ei olnud käesoleval juhul tegelikult täidetud. Järelikult tuleb tema argumendid selles küsimuses tagasi lükata.
–        Tarnekindlus
147. Üldkohus leidis, et rikkumisperioodil oli Bulgargazi tegevuse aluseks Bulgaaria gaasitarneturgudel avaliku tarnimise tegevusluba, mis pani talle kui ainsale Bulgaaria gaasivarustuskindlust tagavale ettevõtjale mitu kohustust (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 549). Komisjon väidab, et Üldkohus ei ole tõendanud, et Rumeenia gaasitorustiku 1 kasutamata võimsuse vabastamisest keeldumine võis mõjutada gaasitarneid Bulgaariasse.
148. Täheldan, et komisjon viitab oma väga lühikese argumendi põhjendamiseks C Energy ja Overgasi esitatud juurdepääsutaotlustele. Samas on selge, et Üldkohus ei võtnud neid individuaalseid taotlusi 2005. aasta lepingu üle peetud uute läbirääkimiste hindamisel arvesse.
149. Järelikult tuleb see argument tagasi lükata, nagu ka kõik argumendid Bulgargazi tegevuse kohta 2005. aasta lepingu üle uuesti läbirääkimisel.
iii) Läbirääkimise kestus
150. Mis puudutab kolmandat etteheidet läbirääkimiste kestuse kohta, siis täpsustas Üldkohus oma analüüsi ulatust vaidlustatud kohtuotsuse punktis 652, märkides, et „2005. aasta lepingu uuesti läbirääkimise kestus on tõend, millele komisjon tugines, et tõendada hagejate kasutatud konkurentsivastase strateegia olemasolu“. Ta leidis siiski, et komisjon ei ole tõendanud, et nende uute läbirääkimiste kestus oli omistatav Bulgargazile, millele komisjon vastu vaidleb.
151. Sellega seoses piisab märkimisest, et Bulgargazi tegevuse mõju läbirääkimiste kestusele on puhtalt faktiliste asjaolude hindamise küsimus ega kuulu seega apellatsioonimenetluses Euroopa Kohtu pädevusse.(66)
152. Kõike eeltoodut arvestades tuleb apellatsioonkaebuse kuues väide tervikuna tagasi lükata.
B.      Juurdepääs ülekandevõrgule ja Chireni hoidlale
1.      Apellatsioonkaebuse seitsmes väide
153. Apellatsioonkaebuse seitsmes väide puudutab Bulgaaria ülekandevõrgule juurdepääsu õigust. Sisuliselt leidis Üldkohus, et Bulgartransgaz takistas, piiras ja viivitas kolmandate isikute juurdepääsu sellele ülekandevõrgule 29. septembrist 2010 kuni 31. detsembrini 2012. Ta järeldas siiski, et komisjon ei ole tõendanud esiteks, et selline tegevus võis piirata konkurentsi Bulgaaria gaasitarneturgudel, ja teiseks, et see tegevus jätkus pärast 31. detsembrit 2012.
a)      Poolte argumendid
154. Komisjon väidab esiteks, et Üldkohus eksis, kui ta leidis, et kuigi komisjon võis olla küll tõendanud, et Bulgartransgaz rikkus ajavahemikul 29. septembrist 2010 kuni 31. detsembrini 2012 oma seadusjärgseid kohustusi, takistades, piirates ja viivitades kolmandate isikute juurdepääsu ülekandevõrgule, ei ole komisjon tõendanud, et taoline tegevus võis tegelikult – mitte ainult hüpoteetiliselt – piirata konkurentsi, kuna asjaomastel ettevõtjatel ei olnud sel ajal juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1 (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 951–954). Sellega seoses väidab komisjon, keda toetab Overgas, et tarneahelas järgnevat turgu puudutava kuritarvitamise tuvastamine ei tähenda tingimata, et keeldumine anda juurdepääs eelneva turu võimsusele on samuti õigusvastane ja omistatav samale üksusele. Teiseks väidab komisjon, et Üldkohus leidis ekslikult, et vaidlusaluses otsuses tehtud järeldus, mille kohaselt Bulgartransgaz ei andnud Overgasile 2013. aastaks rahuldavat juurdepääsu ülekandevõrgule, põhines üksnes asjaolul, et see juurdepääs sõltus väidetavalt piiratud juurdepääsust Rumeenia gaasitorustikule 1, mis oli antud samal perioodil Overgasile. Järelikult, kuna Üldkohus leidis, et sellist juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1 ei piiratud, oli ekslik ka tema järeldus, et juurdepääsu ülekandevõrgule ei piiratud (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 874–878 ja 880). Lisaks väidab komisjon, et kui Üldkohtu järeldus Overgasile Rumeenia gaasitorustikule 1 aastal 2013 antud juurdepääsu kohta tühistatakse apellatsioonkaebuse esimeses väites esitatud põhjustel, tuleks loogiliselt tühistada ka tema sama perioodi hõlmav arutluskäik ülekandevõrgu kohta.
155. BEH kontsern väidab esiteks, et komisjoni argumendid ülekandevõrgule juurdepääsu kohta ajavahemikul 29. septembrist 2010 kuni 31. detsembrini 2012 ei ole põhjendatud, kuna Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu andmisest keeldumist ei põhjustanud mitte BEH kontsern, vaid Transgaz. Neil asjaoludel ei saanud kumbki asjaomane ettevõtja, nimelt ei Overgas ega Toplofikacia Razgrad(67) mingil juhul pääseda Bulgaaria gaasiturgudele põhjustel, mis ei sõltunud Bulgartransgazist, isegi kui oleks olnud nõuetekohane juurdepääs ülekandevõrgule. BEH kontsern väidab seetõttu, et Bulgartransgazi tegevus seoses juurdepääsuga ülekandevõrgule ei saanud lõpuks avaldada tegelikku ja mitte pelgalt oletuslikku väljatõrjuvat mõju nendel turgudel. Teiseks väidab BEH kontsern, et komisjoni argumendid, mis puudutavad juurdepääsu ülekandevõrgule alates 2013. aastast, on vastuvõetamatud ja tulemusetud, kuivõrd komisjon viitab tagasi apellatsioonkaebuse esimesele väitele, mis käsitleb juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1, esitamata ühtegi argumenti, mis oleks asjakohane seoses juurdepääsuga ülekandevõrgule.
b)      Hinnang
1)      Juurdepääs ülekandevõrgule 29. septembrist 2010 kuni 31. detsembrini 2012
156. Üldkohus tuvastas, et komisjon oli tõendanud, et Bulgartransgaz takistas, piiras ja viivitas Overgasi ja Toplofikacia Razgradi juurdepääsu ülekandevõrgule 29. septembrist 2010 kuni 31. detsembrini 2012 (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 949 ja 950). Üldkohus leidis siiski, et isegi kui Bulgartransgaz oleks andnud neile kahele ettevõtjale rahuldava juurdepääsu sellele ülekandevõrgule, ei oleks nad saanud siseneda Bulgaaria gaasitarneturgudele, kuna neil ei olnud eelnevat juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1 põhjustel, mida ei saa omistada BEH kontsernile. Neil asjaoludel leidis Üldkohus, et Bulgartransgazi tegevusel seoses ülekandevõrgule juurdepääsuga ei saanud olla nendel turgudel tegelikku, väljatõrjuvat mõju, mis ei oleks puhthüpoteetiline (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 949 ja 950). Komisjon vaidleb sellele järeldusele vastu, väites, et Üldkohus ei kohaldanud sobivat õiguslikku kriteeriumi. Tema arvates oleks pidanud küsima, kas asjaomane tegevus võis objektiivselt konkurentsi piirata, mitte seda, kas oli võimalik tõendada taolise mõju tegelikku ilmnemist.
157. Kõigepealt tuleb märkida, et Üldkohus lähtus oma analüüsis Euroopa Kohtu praktikast, milles on sisuliselt ette nähtud, et selleks, et väljatõrjuv praktika oleks käsitatav kuritarvitamisena, peab sellel olema võime konkurentsi piirata ja täpsemalt tekitada etteheidetud väljatõrjuvat mõju. Selline hinnang peab arvesse võtma kõiki asjakohaseid asjaolusid.(68) Edasi märkis Üldkohus, et see väljatõrjuv mõju ei tohi olla puhthüpoteetiline. Seetõttu ei saa komisjon tugineda tagajärgedele, mida see tegevus võib või oleks võinud tekitada, kui aset oleks leidnud või leiavad teatavad erilised asjaolud, mis ei ole need, mis esinesid turul selle tegevuse elluviimise ajal ja mille asetleidmine näis siis vähetõenäoline.(69)
158. Mis puudutab käesoleval juhul Bulgaaria gaasiturgude korraldust, siis on selge, et ülekandevõrk asub tarneahelas Rumeenia gaasitorustikust 1 tagapool, kuivõrd Bulgaaria gaasitarned sõltusid peaaegu täielikult Venemaa gaasi impordist (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 6), ning et Rumeenia gaasitorustik 1 oli ainus reaalne viis gaasi transportimiseks Venemaalt (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 10).
159. Järelikult tekib küsimus, kas tuvastamaks, et Bulgartransgazi tegevuse seoses juurdepääsuga ülekandevõrgule võis kvalifitseerida kuritarvitavaks, kuna sellel võis olla tegelik, mitte puhthüpoteetiline väljatõrjuv mõju, pidi komisjon samuti tuvastama, et sellist juurdepääsu taotlevad ettevõtjad olid enne saanud juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1 või et neil ei olnud võimalik sellist juurdepääsu saada BEH kontsernist tulenevatel põhjustel.
160. Seoses selle küsimusega on asjakohased järgmised asjaolud.
161. Esiteks, nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 156, leidis Üldkohus, et juurdepääs ülekandevõrgule, mille Bulgartransgaz andis Overgasile ja Toplofikacia Razgradile, ei olnud ajavahemikul 29. septembrist 2010 kuni 31. detsembrini 2012 rahuldav. Sellele seisukohale ei ole apellatsioonkaebuse staadiumis vastu vaieldud.
162. Teiseks leidis Üldkohus, et Bulgargaz kontrollis kolmandate isikute juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1, kuna kolmandal isikul, kes soovis rikkumisperioodil sellele gaasitorustikule juurdepääsu, oli vaja, et Bulgargaz oleks nõustunud sellega, et Transgaz pakub võimsust vastavalt 2005. aasta lepingu artiklile 17.1, või et Bulgargaz oleks nõustunud osa oma võimsusest allrendile andma (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 149). Kolmandaks tuletas Üldkohus sisuliselt meelde ka seda, et komisjon viitas vaidlusaluses otsuses kolme kõnealuse taristu, nimelt Rumeenia gaasitorustiku 1, ülekandevõrgu ja Chireni hoidla vastastikusele sõltuvusele (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 1116). Asjaomasel ajavahemikul oli juurdepääs Rumeenia gaasitorustikule 1 vajalik gaasi toomiseks ülekandevõrku ning vajalik oli ka juurdepääs ülekandevõrgule, toomaks gaasi Chireni hoidlasse. Mis puudutab täpsemalt Rumeenia gaasitorustiku 1 ja ülekandevõrgu vastasmõju, siis märkis Üldkohus, et juurdepääs ülekandevõrgule toimus kaheetapilises menetluses. Esimese sammuna pidi Bulgartransgaz hindama taotlust ja koostama kirjaliku arvamuse juurdepääsu tingimuste või põhjendatud tagasilükkamise kohta. Positiivse arvamuse korral pidi ta teise sammuna pakkuma juurdepääsu taotlejale ülekandelepingut või tegema põhjendatud tagasilükkamise otsuse. Just selle teise sammu staadiumis võib nõuda tõendeid selle kohta, et juurdepääsu taotleja on järgneval turul sõlminud lepingu gaasi tarnimiseks (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 738, 742, 746 ja 749). Seega oli Bulgartransgazil ja Bulgargazil komisjoni sõnul võimalik mõjutada taristu kolmandate isikute poolt kasutamise takistamist, piiramist ja viivitamist ning ühiselt sellele kaasa aidata (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 1117).
163. Neljandaks leidis Üldkohus, et toimikust ei nähtu, et Transgaz oleks rikkumisperioodil Bulgargazile teatanud, et kolmandad isikud on esitanud individuaalseid taotlusi Rumeenia gaasitorustiku 1 võimsuse kasutamiseks. Samuti on selge, et Overgas esitas sellised taotlused otse Transgazile (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 291 ja 292).
164. Eeltoodust tuleneb esiteks, et puuduvad tõendid selle kohta, et Overgas ja Toplofikacia Razgrad oleksid esitanud otse Bulgargazile individuaalsed taotlused juurdepääsuks Rumeenia gaasitorustikule 1. Teiseks, Bulgartransgaz takistas, piiras ja viivitas Overgasi ja Toplofikacia Razgradi juurdepääsu ülekandevõrgule asjaomasel ajavahemikul. Samuti puudub vaidlus, et Bulgargaz oli tihedalt seotud Bulgartransgaziga kui BEH kontserni liikmega ning et Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu tõendamine oli üksnes jätkuküsimus pärast seda, kui esialgne edastusvõrkudele juurdepääsu andmise menetlus oli lõpule viidud.
165. Neil asjaoludel ei võimalda käesoleva ettepaneku punktis 157 viidatud kohtupraktika asuda seisukohale, et Bulgartransgazi tegevus seoses juurdepääsuga ülekandevõrgule võib kujutada endast ELTL artikli 102 rikkumist alles siis, kui on kindlaks tehtud, et Overgasi ja Toplofikacia Razgradi võimatus saada juurdepääs Rumeenia gaasitorustikule 1 oli omistatav Bulgargazile.
166. Selles osas on tõsi, et selleks, et tegevust saaks käsitada kuritarvitamisena, ei tohi selle turult väljatõrjuv mõju olla puhthüpoteetiline. Käesoleval juhul ei saa asjaolu, et Transgaz ei edastanud Overgasi taotlusi juurdepääsu saamiseks Rumeenia gaasitorustikule 1, kuuluda kategooriasse „teatavad erilised asjaolud, mis ei ole need, mis esinesid turul selle tegevuse elluviimise ajal ja mille asetleidmine näis siis vähetõenäoline“, nagu on märgitud kohtuotsuse Servizio Elettrico Nazionale jt punktis 70, kuna Transgazi käitumist selles osas ei saa käsitada turutingimusena. Järelikult ei saa viisi, kuidas Transgaz selliseid taotlusi käsitles, pidada ülekandevõrgule juurdepääsu taotluste esitamise ajal Bulgaaria gaasiturgudel valitsenud asjaoluks.
167. Sellega seoses ei tohi samuti unustada, et ülekandevõrgule juurdepääsu taotleja võib saada juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1 ka pärast esimese etapi lõppu või isegi pärast ülekandevõrgule juurdepääsu menetluse teist etappi ja enne ülekandelepingu rakendamist (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 777). See tähendab, et käesolevas asjas võis juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1 saada oluliselt hiljem Bulgartransgazi tegevusest, mille kohta Üldkohus leidis, et see takistas, piiras ja viivitas Overgasi ja Toplofikacia Razgradi juurdepääsu ülekandevõrgule 29. septembrist 2010 kuni 31. detsembrini 2012. Lisaks oli Bulgargazil ja Bulgartransgazil kui turgu valitsevas seisundis ettevõtjatel eriline kohustus oma tegevusega mitte kahjustada tõhusat ja moonutamata konkurentsi siseturul.(70) Taolises kontekstis ei saa järeldust, et Bronneri kriteeriumidel põhinevat komisjoni hinnangut järgides ei rikkunud Bulgargazi tegevus seoses Overgasi juurdepääsuga Rumeenia gaasitorustikule 1 enne 2013. aastat ELTL artiklit 102, tõlgendada nii, et Bulgartransgazi tegevus ei kujutanud endast taolist rikkumist seoses juurdepääsuga ülekandevõrgule. Piisab, kui märkida, et nende kahe ettevõtja tegevuse ühine hindamine on vastuolus Üldkohtu järeldusega, et vastavalt Bulgaaria reguleeriva asutuse 14. mai 2007. aasta otsusega nr Л‑2 (otsus P‑2) (DV nr 45, 8.6.2007, lk 51) kehtestatud reeglitele, mis puudutavad juurdepääsu andmist gaasi ülekande- ja/või jaotusvõrgule, ei olnud Bulgartransgazil õigust blokeerida taotletud juurdepääsu ülekandevõrgule üksnes põhjusel, et Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu ei olnud taotluse esitamise ajal tõendatud (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 771). Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu tõendamine toimus põhimõtteliselt üksnes menetluse teises etapis (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 770). Seega, piirates juurdepääsu ülekandevõrgule selle menetluse esimeses etapis, välistas Bulgartransgazi tegevus konkreetselt Overgasi ja Toplofikacia Razgradi võimaluse liikuda kõnealuse menetluse teise etappi.
168. Järelikult rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta leidis, et Bulgartransgazi tegevusel seoses juurdepääsuga ülekandevõrgule 29. septembrist 2010 kuni 31. detsembrini 2012 ei saanud olla Bulgaaria gaasiturgudel tegelikku väljatõrjuvat mõju, mis ei oleks puhthüpoteetiline, mistõttu tuleb komisjoni argumentidega selle väite osas nõustuda.
2)      Juurdepääs ülekandevõrgule pärast 1. jaanuarit 2013
169. Üldkohus leidis, et vaidlusalusest otsusest nähtuvalt tugines komisjon oma järelduses, et Overgasile 2013. aastaks antud juurdepääs ülekandevõrgule oli piirav, üksnes viisile, kuidas Overgas sai samal aastal Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu, mida ta samuti pidas piiravaks. Samas, märkides et kuivõrd komisjon ei ole tõendanud, et Bulgargaz ei andnud Overgasile 2013. aastaks rahuldavat juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1, jõudis Üldkohus samale järeldusele ülekandevõrgu osas (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 874–878 ja 880). Komisjon vaidleb Üldkohtu järeldustele vastu põhjusel, et kuna Üldkohus eksis, kui ta leidis, et Overgasi juurdepääs Rumeenia gaasitorustikule 1 oli rahuldav, on järeldus, et tema juurdepääs ülekandevõrgule oli rahuldav, tingimata ekslik.
170. Tuleb märkida, et komisjoni argumendid on eriti segased, kuna neis heidetakse ette õigusnormi rikkumist Bulgargazi tegevuse hindamisel seoses juurdepääsuga ülekandevõrgule alates 1. jaanuarist 2013.
171. Vaidlustatud kohtuotsuses leidis Üldkohus, et järeldus, et Bulgartransgaz ei andnud Overgasile 2013. aastal rahuldavat juurdepääsu ülekandevõrgule, põhineb vaidlusaluses otsuses üksnes asjaolul, et see juurdepääs sõltus Overgasile 2013. aastal Rumeenia gaasitorustikule 1 antud juurdepääsust. Komisjoni sõnul oli selline juurdepääs Rumeenia gaasitorustikule 1 2013. aastal siiski iseenesest kuritarvitav, mistõttu peaks sama järeldus kehtima ka ülekandevõrgule antud juurdepääsu kohta. Selle väite põhjendamiseks tugineb komisjon aga väidetavatele õigusnormi rikkumistele, nagu need on esitatud apellatsioonkaebuse esimeses väites.
172. Sellega seoses tuleb märkida, et apellatsioonkaebuse esimene väide ei puudutanud Overgasi tingimusi Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsuks 2013. aastal. Järelikult ei saa komisjon tugineda apellatsioonkaebuse esimese väite raames esitatud argumentidele, et põhjendada oma argumente Overgasi juurdepääsu kohta ülekandevõrgule alates 1. jaanuarist 2013.
173. Vasturepliigi staadiumis lisas komisjon siiski, et Üldkohus kohaldas vaidlustatud kohtuotsuse punktides 418 ja 419, mis käsitlevad Overgasi Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu lepingus 2013. aastal ette nähtud kolmekuulise kestuse hindamist, kohtuotsuses Generics (UK) jt ette nähtud kriteeriume, mille kohaldamine on vaidlustatud apellatsioonkaebuse esimeses väites. Sellega seoses märgin, et kohtuotsust Generics (UK) jt on mainitud üksnes üldiselt, viidates selle kohtuotsuse punktile 154, mis ei puuduta apellatsioonkaebuse esimese väite raames arutatud vaidlusalust kriteeriumi, mis puudutab mõiste „potentsiaalne konkurents“ hindamist.
174. Eeltoodut arvestades tuleb tagasi lükata etteheide, mis puudutab Overgasi juurdepääsu ülekandevõrgule alates 1. jaanuarist 2013.
175. Seega tuleneb eeltoodust, et apellatsioonkaebuse seitsmenda väitega tuleb osaliselt nõustuda osas, milles Üldkohus leidis, et Bulgartransgazi tegevusel seoses juurdepääsuga ülekandevõrgule 29. septembrist 2010 kuni 31. detsembrini 2012 ei saanud olla Bulgaaria gaasiturgudel tegelikku väljatõrjuvat mõju, mis ei oleks puhthüpoteetiline.
2.      Apellatsioonkaebuse kaheksas väide
176. Apellatsioonkaebuse kaheksas väide puudutab juurdepääsu Chireni hoidlale. Üldkohus märkis sisuliselt, et komisjon oli tuvastanud, et Bulgartransgaz takistas, piiras ja viivitas kolmandate isikute juurdepääsu Chireni hoidlale ajavahemikul 30. juulist 2010 kuni 19. septembrini 2014 (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 1089). Lisaks märkis ta, et komisjon oli tuvastanud, et selline tegevus võis ajavahemikul 5. juunist 2012 kuni 19. septembrini 2014 piirata konkurentsi Bulgaaria gaasitarneturgudel, kuna mõlemal äriühingul, kes taotlesid juurdepääsu Chireni hoidlale, oli juurdepääs ka ülekandevõrgule ja/või Rumeenia gaasitorustikule 1 (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 1104). Üldkohus leidis siiski ka, et komisjon ei ole tõendanud, et see tegevus võis piirata konkurentsi ja eelkõige takistada äriühingul F ja Overgasil siseneda Bulgaaria gaasitarneturgudele ajavahemikul 30. juulist 2010 kuni 5. juunini 2012, kuna neil ettevõtjatel ei olnud sel ajal eelnevat juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1 (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 1099).
a)      Poolte argumendid
177. Komisjon väidab, et Üldkohus rikkus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 1092–1103 hindamisel õigusnorme, kui ta leidis, et Bulgartransgazi tegevus seoses Chireni hoidlale juurdepääsuga ei saanud piirata konkurentsi ajavahemikul 30. juulist 2010 kuni 5. juunini 2012. Sisuliselt põhineb see argument analoogsel loogikal kui see, mida kasutati seitsmendas väites, mille kohaselt ei muuda asjaolu, et BEH kontserni kuritarvitust eelneval turul seoses Rumeenia gaasitorustikuga 1 ei ole tõendatud, Bulgartransgazi tegevuse konkurentsivastast mõju seoses juurdepääsuga Chireni hoidlale järgneval turul puhthüpoteetiliseks, isegi kui kolmandad isikud taotlesid juurdepääsu nii Rumeenia gaasitorustikule 1 kui ka Chireni hoidlale. Lisaks väidab komisjon, et apellatsioonkaebuse esimeses väites esitatud põhjustel rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta leidis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1094, et komisjon ei ole tõendanud, et Bulgargazi tegevus Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu suhtes kujutas endast juurdepääsu andmisest keeldumist, mis kuulub ELTL artikli 102 kohaldamisalasse. Lõpuks väidab komisjon, et Üldkohus tegi vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1103 vea, kui ta leidis, et võime avaldada konkurentsivastast mõju peab iseenesest olema problemaatiline, kuna kohtupraktika nõuab üksnes, et tegevus peab olema olemuslikult võimeline mõju avaldama.
178. BEH kontsern viitab argumentidele, mille ta esitas vastuseks apellatsioonkaebuse esimesele ja seitsmendale väitele, vastates komisjoni argumentidele, mis põhinevad samadel põhjendustel kui need kaks apellatsioonkaebuse väidet. Lisaks, mis puudutab vaidlustatud kohtuotsuse punkti 1103, siis väidab BEH grupp, et apellatsioonkaebuses ei ole nimetatud ühtegi punkti, kus vaidlusalusele arutluskäigule oleks tuginetud vaidlusaluse otsuse ühe osa ümberlükkamiseks, mis muudab selle tulemusetuks ja vastuvõetamatuks.
b)      Hinnang
179. Üldkohus leidis, et komisjon oli tuvastanud, et Bulgartransgaz takistas, piiras ja viivitas äriühingu F ja Overgasi juurdepääsu Chireni hoidlale ajavahemikul 30. juulist 2010 kuni 5. juunini 2012. Kohaldades samasugust põhjendust kui võrreldava tegevusega Bulgaaria gaasiturgudele avaldatava välistava mõju hindamisel seoses ülekandevõrguga, leidis Üldkohus aga, et komisjon ei ole tõendanud, et Bulgartransgazi tegevus seoses juurdepääsuga Chireni hoidlale võis piirata konkurentsi nendel turgudel, kuna äriühingul F ja Overgasil ei olnud eelnevat juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1 ja järelikult ei saanud nad sellel ajavahemikul nendele turgudele siseneda. Komisjon vaidleb sellele järeldusele vastu, esitades sisuliselt samad argumendid kui apellatsioonkaebuse seitsmenda väite raames.
180. Eeltoodut arvestades tuleb tõdeda, et nii Üldkohtu arutluskäik vaidlustatud kohtuotsuses kui ka komisjoni argumendid apellatsioonkaebuses põhinevad täpselt samadel põhjendustel kui need, mis on esitatud apellatsioonkaebuse seitsmenda väite raames.
181. Seega tuleb käesoleva ettepaneku punktides 156–168 esitatud põhjustel apellatsioonkaebuse kaheksanda väitega nõustuda, ilma et oleks vaja analüüsida komisjoni muid argumente.
C.      Üks ja vältav rikkumine (apellatsioonkaebuse üheksas väide)
182. Apellatsioonkaebuse üheksas väide puudutab kohtuotsuse Frucona(71) kohaldamist Üldkohtu poolt ja selle eesmärk on tõendada, et ainus põhjendus, mis puudutab Bulgartransgazi tegevust seoses Chireni hoidlaga pärast 2012. aasta juunit, ei saanud ilma vaidlusalust otsust moonutamata – asendades komisjoni hinnangu faktilistele asjaoludele uue hinnanguga – kujutada endast vajalikku või isegi piisavat põhjendust, mis võiks iseenesest põhjendada selle otsuse resolutsiooni.
1.      Poolte argumendid
183. Komisjon väidab esiteks, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kuna ta oleks pidanud kohaldama kohtuotsuses Frucona ette nähtud kriteeriumide asemel kohtuotsuses komisjon vs. Verhuizingen Coppens(72) ette nähtud kriteeriume. Sellega seoses väidab komisjon, et kohtuotsuse komisjon vs. Verhuizingen Coppens punktis 46 esitatud kriteeriumid võimaldavad Üldkohtul otsuse osaliselt tühistada, kui asjaomase ühe ja vältava rikkumise saab jagada selle rikkumise moodustavateks erinevateks tegevusteks. Selle kohtuotsuse kohaselt peab asjaomasel ettevõtjal olema olnud haldusmenetluse ajal võimalus aru saada, et teda süüdistatakse igas rikkumist moodustavas teos, ja seega end kaitsta, ning otsus peab olema selles osas piisavalt selge. Seetõttu väidab komisjon teiseks, et Üldkohus leidis ekslikult, et ainus alus, mis puudutab Bulgartransgazi tegevust seoses Chireni hoidlaga pärast 2012. aasta juunit, ei saa kujutada endast vajalikku või isegi piisavat põhjendust, millega saaks sellisena põhjendada vaidlusaluse otsuse resolutsiooni. Sellega seoses märgib komisjon, et nii vastuväiteteatis kui ka vaidlusalune otsus on piisavalt üksikasjalikud selles osas, et Bulgartransgazi keeldumine Chireni hoidlale juurdepääsu andmisest pärast 2012. aasta juunit kujutavad endast tõendatult nii ühte ja vältavat rikkumist kui ka eraldi rikkumist. Järelikult olid osalise tühistamise tingimused käesolevas asjas täidetud.
184. BEH kontsern vaidleb komisjoni argumentidele vastu.
2.      Hinnang
a)      Sissejuhatavad märkused mõiste „üks ja vältav rikkumine“ kohta
185. Ühe ja vältava rikkumise mõiste ilmus Euroopa Kohtu praktikasse 1990. aastate lõpus seoses EÜ artikli 85 kohaldamisega.(73) Seejärel hakati seda kohaldama ka turgu valitseva seisundi kuritarvitamise kontekstis.(74) Ühe ja vältava rikkumise põhitunnused on seega juba suhteliselt hästi määratletud(75) ja need võib lühidalt kokku võtta järgmiselt.
186. Ühe ja vältava rikkumise olemus seisneb selles, et on olemas mitme ettevõtja ühine eesmärk, millele on olemasolevas kohtupraktikas viidatud kui „tervikplaanile“. Kui seega nende ettevõtjate erinevad teod kuuluvad sellisesse „tervikplaani“ nende identse eesmärgi tõttu, mis rikub konkurentsitingimusi siseturul, siis on komisjonil õigus omistada nende tegude eest vastutus sõltuvalt osalemisest rikkumises kui tervikus.(76)
187. Kui tegemist on tegudega, mis tervikplaani raames tõid kaasa ELTL artikli 102 väidetava rikkumise, võib uurimisasutus otsustada, et iga tegu kvalifitseeritakse ainult ühe ja vältava rikkumise osaks, kvalifitseerimata seda tingimata nimetatud sätte eraldiseisvaks rikkumiseks,(77) või käsitada iga tegu eraldi rikkumisena ning seejärel rühmitada need kõik üheks ja vältavaks rikkumiseks.(78)
188. Järelikult on määrava tähtsusega see, millist lähenemist kasutatakse otsuses võtta vastu akt, millega tuvastatakse ELTL artikli 102 üks ja vältav rikkumine, kuna asjaomase ettevõtja jaoks ei tulene ainuüksi asjaolust, et teda karistati selles ühes ja vältavas rikkumises osalemise eest, et iga selle rikkumise osaks olev tegevus ise oli selle sätte alusel tingimata õigusvastane. Tegelikult võivad kaks eri tegevust olla neid eraldi hinnates õiguspärased, kuid need võidakse lugeda ELTL artikli 102 tähenduses kuritarvitavaks põhjusel, et need koos moodustavad osa tervikplaanist, mis kaldub kõrvale saavutustel põhinevast konkurentsist ja omab konkurentsivastast mõju. Samuti ei pruugi asjaolust, et üks ja vältav rikkumine ei ole tõendatud, tingimata tuleneda, et üks (või mitu) selle väidetava rikkumise moodustavatest tegevustest ei saaks omaette kujutada endast ELTL artikli 102 rikkumist.
189. Kui ühe ja vältava rikkumise tuvastamise otsuse kohtulik kontroll viib lõpuks järelduseni, et see kvalifikatsioon on ekslik, võib kõne alla tulla kaks võimalikku olukorda. Ühelt poolt võidakse otsus tervikuna tühistada, kui väidetava rikkumise erinevaid tegusid ei hinnatud ELTL artikli 102 eraldiseisvate rikkumistena. Teiselt poolt võidakse see otsus tühistada osaliselt, kui ühte või mitut neist tegudest oli hinnatud ELTL artikli 102 eraldiseisvate rikkumistena. Sellega seoses tuleb meenutada, et liidu õigusakti osaline tühistamine on võimalik vaid juhul, kui need osad, mille tühistamist on nõutud, on ülejäänud aktist eraldatavad. See nõue ei ole täidetud, kui akti osalise tühistamise tagajärjel muutub akti sisu.(79)
190. Euroopa Kohus on ELTL artikli 101 kontekstis käsitlenud nende õiguslike kriteeriumide küsimust, mida tuleb kohaldada tegemaks kindlaks, kas ja mil määral saab ühe ja vältava rikkumise tuvastava komisjoni otsuse osasid üksteisest eraldada. Selle analüüsi saab üle kanda ELTL artikli 102 konteksti, kuna asjaomased kriteeriumid tuginevad elementidele, mis on ühised mis tahes väidetava konkurentsivastase tegevuse uurimisel.
191. Esiteks on vajalik, et ettevõtjal oli haldusmenetluse ajal võimalus aru saada, et teda süüdistatakse igas rikkumist moodustavas teos, ja seega oli tal võimalus ennast selle vastu kaitsta. Teiseks peab otsus ise olema selles osas piisavalt selge.(80) Kui komisjon kavatseb vastuväiteteatise adressaatidele ette heita mitte ainult ühte ja vältavat rikkumist, vaid ka selle rikkumise koostisosaks olevat iga tegevust üksikult kui eraldi rikkumisi, nõuab nende adressaatide kaitseõiguste tagamine, et komisjon esitaks vastuväiteteatises vajalikud tõendid nii, et adressaadid saaksid mõista, et komisjon heidab neile ette nii seda ühte ja vältavat rikkumist kui ka iga eraldi rikkumist.(81)
192. Komisjoni apellatsioonkaebuse üheksanda väite raames esitatud argumente tuleb analüüsida kõiki neid kaalutlusi arvestades.
b)      Apellatsioonkaebuse üheksanda väite esimene osa
193. Komisjon väidab, et Üldkohus jättis kohaldamata sobivad õiguslikud kriteeriumid otsustamaks, kas vaidlusaluse otsuse saab tühistada ainult osaliselt, mitte tervikuna.
194. Vaidlustatud kohtuotsuses märkis Üldkohus, et ELTL artiklis 263 ette nähtud seaduslikkuse kontrolli raames ei või liidu kohtud asendada asjaomase õigusakti vastuvõtja põhjendusi enda omadega. See seisukoht põhineb kohtuotsuse Frucona(82) kohaldamisel (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 1109). Seejärel märkis ta, et vaidlusaluse otsuse põhjendused tuginevad kahele peamisele sambale (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 1111), nimelt konkurentsivastasele strateegiale, mille eesmärk oli kaitsta Bulgargazi turgu valitsevat seisundit Bulgaaria gaasitarneturgudel (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 1112–1117), ning mõistele „üks ja vältav rikkumine“ (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 1118–1134).
195. Üldkohus leidis esiteks, et ei vaidlusaluse otsuse põhjendustes ega veelgi vähem selle otsuse resolutsioonis ei pannud komisjon BEH kontsernile süüks mitut eraldiseisvat rikkumist. Teiseks leidis ta, et BEH kontsernile süüks pandud üks ja vältav rikkumine põhines kesksel elemendil, nimelt konkurentsivastasel strateegial, mis tulenes asjaomaste gaasitaristute iga osaga seotud tegevuse vastastikusel sõltuvusel ja mille ainus eesmärk oli sulgeda Bulgaaria gaasitarneturud. Kolmandaks leidis ta, et Rumeenia gaasitorustikuga 1 seotud väidetavalt kuritarvitav tegevus oli peamine, millel põhinesid komisjoni analüüs ja vaidlusaluse otsuse põhjendused (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 1127 ja 1128). Neil asjaoludel leidis Üldkohus, et arvestades kõiki BEH kontsernile etteheidetavaid tegevusi ning vaidlusaluses otsuses nende omavahelisele seotusele, täiendavusele ja vastastikusele tugevnemisele pandud rõhku, ei saa vaidlusaluse otsuse resolutsioonist järeldada, et see tugineb mitmele põhjendusele, mis puudutavad erinevaid kuritarvitavaid tegusid, millest igaüks eraldi võiks olla resolutsioonile piisav alus (punkt 1131). Neil asjaoludel leidis Üldkohus, et ainus põhjendus, mis tuleneb Bulgartransgazi käitumisest seoses Chireni hoidlaga pärast 2012. aasta juunit, ei saa kujutada endast olulist ega isegi piisavat põhjendust, mis üksi võiks olla aluseks vaidlusaluse otsuse resolutsioonile, sest vastasel korral moonutataks vaidlusalust otsust, asendades faktilistele asjaoludele komisjoni antud hinnangu uue hinnanguga (punkt 1133).
196. Eeltoodut arvestades ei nähtu vaidlustatud kohtuotsuse põhjendustest selgelt, et Üldkohus kaalus võimalust tühistada vaidlusalune otsus osaliselt.
197. Nagu ma aga käesoleva ettepaneku punktides 190 ja 191 märkisin, on selleks, et tühistada osaliselt komisjoni otsus, millega määrati karistus ELTL artikli 102 ühe ja vältava rikkumise eest, ikkagi vaja tõendada ka seda, et iga üksiku tegevuse, millest see üks ja vältav rikkumine koosnes, võis iseenesest ja eraldi võetuna samuti kvalifitseerida selle sätte eraldiseisvaks rikkumiseks. Selleks pidi komisjon tuvastama ja õiguslikult kvalifitseerima iga sellise tegevuse eraldi.
198. Sellega seoses nähtub käesoleva ettepaneku punktist 195, et Üldkohus leidis, et vaidlusaluse otsuse põhjendustes ega eriti mitte selle otsuse resolutsioonis ei pannud komisjon BEH kontsernile süüks mitut eraldiseisvat rikkumist. Neil asjaoludel tuleb tingimata asuda seisukohale, et järeldades, et väidetav üks ja vältav rikkumine ei hõlmanud mitut eraldiseisvat rikkumist, leidis Üldkohus, et vaidlusaluse otsuse erinevaid osi ei saa üksteisest eraldada ega seda otsust osaliselt tühistada.
199. Alles pärast seda järeldust analüüsis Üldkohus, kas vaidlusaluse otsuse resolutsioon saab tugineda ainsale põhjendusele, mis tuleneb Bulgartransgazi käitumisest seoses Chireni hoidlaga pärast 2012. aasta juunit.
200. Eeltoodut arvestades ei saa väita, et Üldkohus ei oleks kohaldanud nõuetekohast õiguslikku kriteeriumi, et teha kindlaks, kas vaidlusaluse otsuse saab tühistada ainult osaliselt, mitte tervikuna, mistõttu tuleb see argument tagasi lükata.
c)      Apellatsioonkaebuse üheksanda väite teine osa
201. Komisjon väidab, et Üldkohus eksis, kui ta märkis, et vastuväiteteatisest ja vaidlusalusest otsusest ei nähtu selgelt, et BEH kontserni tegevus seoses Chireni hoidlale juurdepääsu andmisest keeldumisega pärast 2012. aasta juunit kujutas endast ELTL artikli 102 eraldiseisvat rikkumist, mis vastab ühele tegevustest, milles väidetav üks ja vältav rikkumine seisnes.
202. Nagu ma käesoleva ettepaneku punktis 191 märkisin, on ainult siis võimalik tuvastada, et komisjoni otsus ELTL artikli 102 väidetava rikkumise kohta koosneb nii „ühest ja vältavast rikkumisest“ kui ka eraldiseisvatest rikkumistest, kui seda saab selgelt järeldada põhjendustest ja sellest otsusest. Teisisõnu, kui sellist kinnitust ei saa tuletada neist mõlemast, ei ole võimalik otsust osaliselt tühistada. Täpsemalt on Euroopa Kohus otsustanud, et kui komisjon kavatseb ettevõtjale ette heita mitte ainult osalemist „ühes ja vältavas rikkumises“, vaid ka mitmes eraldi rikkumises, mis vastavad selle ühe rikkumise osadeks olevatele tegevustele, peab ta täpsustama ja põhjendama iga tegevuse õiguslikku kvalifitseerimist eraldi rikkumiseks.(83)
203. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 55 tõdes Üldkohus, korrates seda punktis 1130, et vaidlusaluse otsuse resolutsiooni artikkel 1 on sõnastatud järgmiselt: „Bulgarian Energy Holding EAD ja tema tütarettevõtjad Bulgargaz EAD ja Bulgartransgaz EAD poolt on toime pandud üks ja vältav [ELTL] artikli 102 rikkumine seeläbi, et kolmandatel isikutel ei võimaldatud kasutada ülekandevõrku, Rumeenia gaasitorustikku 1 ja Chireni [gaasihoidlat], mistõttu oli Bulgaaria gaasitarneturgudele pääsemine välistatud“.
204. Vaidlusaluse otsuse resolutsiooni sõnastusest nähtub, et komisjon kvalifitseeris kolm asjasse puutuvat tegevust, mis puudutasid ülekandevõrku, Rumeenia gaasitorustikku 1 ja Chireni hoidlat, üksnes ELTL artikli 102 „ühe ja vältava rikkumise“ osaks olevateks tegevusteks, kvalifitseerimata neid ka ELTL artikli 102 eraldiseisvateks rikkumisteks.
205. Mis puudutab vaidlusaluse otsuse põhjendusi, siis väidab komisjon abstraktselt ja täpsemalt selgitamata, et vaidlusaluses otsuses on tuvastatud, et iga tegevus takistas juurdepääsu vastavalt ülekandevõrgule, Rumeenia gaasitorustikule 1 ja Chireni hoidlale ning et iga selline tegevus vastab tingimustele, mis võimaldavad kvalifitseerida selle ELTL artikli 102 rikkumiseks. Komisjon ei ole siiski täpsustanud, millised selle otsuse konkreetsed põhjendused võimaldavad asuda seisukohale, et Chireni hoidlale juurdepääsu andmisest keeldumine pärast 2012. aasta juunit kujutas endast ELTL artikli 102 eraldiseisvat rikkumist.
206. Konkreetsemalt väidab komisjon, et vaidlusaluse otsuse jaos 6.2.4.5 hinnatakse eraldiseisva tegevusena selget mustrit Bulgartransgazi tegevuses, mis seisnes Chireni hoidlale juurdepääsu takistamises, piiramises ja juurdepääsu andmisega viivitamises. Sellega seoses tuleb siiski meenutada, et mõisteid „tegevus“ ja „rikkumine“ ei tohi segi ajada.(84) Selles suhtes nähtub komisjoni argumendist tema mööndus, et vaidlusaluses otsuses analüüsiti erinevaid tegevusi ühe ja vältava rikkumise tuvastamiseks. Need avaldused ei tõenda siiski, et selles otsuses oleks tõendatud, et väidetav üks ja vältav rikkumine koosnes mitmest tegevusest, mis kujutasid endast iseseisvaid rikkumisi.
207. Eeltoodut arvestades tuleb see argument tagasi lükata, mistõttu tuleb apellatsioonkaebuse üheksas väide tervikuna tagasi lükata.
D.      Kaitseõigused (apellatsioonkaebuse kümnes väide)
208. Apellatsioonkaebuse kümnes väide puudutab Üldkohtu hinnangut BEH kontserni kaitseõiguste ja hea halduse põhimõtte väidetavale rikkumisele. Üldkohus tuvastas puudusi selles haldusmenetluses, mille raames komisjon korraldas Overgasiga kokku kaheksa koosolekut ja koostas mittekonfidentsiaalsed lühikokkuvõtted ning nende järel konfidentsiaalsed üksikasjalikud protokollid. Overgas esitas kirjalikud seisukohad (edaspidi „koosolekujärgsed seisukohad“) kuue koosoleku kohta. BEH kontsernil oli alguses juurdepääs ainult lühikokkuvõtetele ja mõnele koosolekujärgsete seisukohtade mittekonfidentsiaalsele versioonile. BEH kontsern sai üksikasjalike protokollidega hiljem tutvuda eriruumi menetluse raames väliste esindajate kaudu, kes koostasid aruande, mille mittekonfidentsiaalne versioon edastati kaebajatele. Üldkohus leidis, et kuna komisjon oli andnud BEH kontsernile eriruumi menetluses liiga piiratud juurdepääsu toimikule ja keeldunud võimaldamast tutvuda koosolekujärgsete seisukohtade vähesemate väljajätetega versioonidega, tegi ta menetlusvea, mis võis rikkuda BEH kontserni kaitseõigusi.
1.      Poolte argumendid
209. Komisjon väidab esiteks, et Üldkohus kohaldas väära õiguslikku kriteeriumi analüüsimaks väidetavate menetlusnormide rikkumiste mõju hageja kaitseõigustele. Sellega seoses oleks Üldkohus pidanud kontrollima, kas BEH kontserni otsene juurdepääs toimikule lisaks tema väliste esindajate kaudu juba saadud juurdepääsule eriruumi menetluses oleks võimaldanud tal ennast paremini kaitsta. Teiseks heidab komisjon Üldkohtule ette, et viimane leidis ekslikult, et eriruumi menetlus võis per se mõjutada BEH kontserni kaitseõigusi, kuna andmetega tutvuti kaudselt väliste õigusnõustajate kaudu. Kolmandaks väidab komisjon, et Üldkohus moonutas üksikasjalike protokollide ja koosolekujärgsete seisukohtadega seotud tõendeid, väites, et need dokumendid on olulised ja neid ei tohiks kõrvale jätta, et aidata BEH kontsernil oma kaitset paremini tagada. Neljandaks väidab komisjon, et Üldkohus rikkus võistlevuse põhimõtet. Nimelt, kuigi Üldkohus kohustas komisjoni esitama mitu dokumenti ja andis seejärel BEH kontsernile loa esitada oma märkused, ei andnud ta kunagi komisjonile võimalust esitada oma seisukohad kirjalikult.
210. BEH kontsern vaidleb komisjoni argumentidele vastu.
2.      Hinnang
a)      Eriruumi menetluse kasutamine
1)      Sissejuhatavad märkused eriruumi menetluse kohta
211. Apellatsioonkaebuse kümnendas väites tõstatatud keskne küsimus puudutab seda, kuidas ühitada konkurentsiasjades omavahel kaitseõiguste tagamise põhimõte,(85) mis on haldusmenetluses juba ammu välja kujunenud, eriti õiguse osas tutvuda toimikuga, ja vajadus kaitsta asjaomaste ettevõtjate õigustatud huve seoses ärisaladuste või muu konfidentsiaalse teabega. Käesoleval juhul tekib see üsna klassikaline küsimus spetsiifiliselt seoses sellega, kuidas komisjon kasutas nn „eriruumi menetlust“.
212. Euroopa Kohtu juurdunud praktika kohaselt on nii õigus olla ära kuulatud (harta artikli 41 lõike 2 punkt a) kui ka õigus tutvuda toimikuga (harta artikli 41 lõike 2 punkt b) hõlmatud haldusmenetluses kaitseõiguste tagamise põhimõttega, mis kujutab endast liidu õiguskorra lahutamatuks osaks olevat põhiõigust. (86) Konkreetses konkurentsiõiguse kontekstis tähendab õigus toimikuga tutvuda seda, et komisjon peab andma asjaomasele ettevõtjale võimaluse analüüsida kõiki uurimistoimikus sisalduvaid dokumente, mis võivad olla tema kaitse jaoks olulised. Need hõlmavad nii süüstavaid kui ka õigustavaid dokumente, välja arvatud teiste ettevõtjate ärisaladused, komisjoni asutusesisesed dokumendid ja muu konfidentsiaalne teave.(87)
213. Toimikuga tutvumise õigus ei ole absoluutne õigus ja seda võib piirata, eelkõige seetõttu, et seda peab tasakaalustama üldpõhimõttega, mille kohaselt on ettevõtjatel õigus oma ärisaladuste kaitsele.(88) Neid kaalutlusi rakendatakse konkurentsiõiguses otse eelkõige määruse nr 1/2003 artikli 27 lõikega 2 ning määruse nr 773/2004 artikli 15 lõikega 2 ja artikliga 16, mis näevad ette ELTL artikli 101 või 102 kohase menetluse toimikus sisalduvate dokumentide kasutamise korra.
214. Kõnealused nõuded on eriti tundlikud seoses uurimistega, mida komisjon viib läbi ELTL artiklite 101 ja 102 alusel, kuna see konkreetne kontekst nõuab tõendite kogumist ettevõtjatelt, kelle huvid ja majandus- või kaubandusstrateegiad võivad kindlasti lahkneda või isegi nõuda saladuse hoidmist. Selleks et komisjoni töö oleks tõhus ja tal oleks võimalikult täielik, asjakohane ja kasulik teave, on seega vaja anda komisjonile mitmesugused vahendid, mis võimaldavad tal taolist teavet koguda ja kasutada, järgides samal ajal käesoleva ettepaneku punktides 212 ja 213 kokku võetud põhimõtteid.
215. Käesolevas asjas otsustas komisjon kombineerida erinevate dokumentide väljajätetega versioonide kasutamist ja võimaldada tutvuda nende dokumentide konfidentsiaalse versiooniga eriruumi menetluses. Selle menetluse eesmärk on anda uurimise all olevale ettevõtjale piiratud juurdepääs teabele, mille komisjon on saanud ELTL artiklite 101 ja 102 kohase menetluse käigus, kaitstes samal ajal ärisaladusi ja muud konfidentsiaalset teavet. Selle eesmärgi saavutamiseks on juurdepääs eriruumile piiratud isikute ringiga, nimelt väliste nõustajatega. Samuti kehtivad selle suhtes piiravad juurdepääsutingimused: näiteks on lubatud aeg piiratud, välissuhtlus ei ole lubatud ja välistel nõustajatel võivad kaasas olla ainult teatud seadmed.
2)      Kohaldamine käesolevas asjas
216. Esimene komisjoni tõstatatud probleem puudutab vaidlustatud kohtuotsuse punkti 1215. See põhineb arusaamal, et Üldkohus oli pidanud eriruumi menetluse kasutamist väliste esindajate abil juba iseenesest BEH kontserni kaitseõigusi rikkuvaks.
217. Leian, et Üldkohtu arutluskäik selles küsimuses on mitmeti mõistetav, kuna on raske aru saada, kas asjaolu, et BEH kontsern sai eriruumi menetluses kasutada oma kaitseõigusi ainult väliste esindajate kaudu, on põhjus, miks Üldkohus leidis, et see menetlus – nagu see käesolevas asjas toimus – võis neid õigusi kahjustada. Neil asjaoludel ja niivõrd, kuivõrd vaidlustatud kohtuotsuse punkti 1215 saab nii tõlgendada, on oluline saada selgus järgmistes küsimustes.
218. Nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 214, ei saa eitada, et toimikuga tutvumine eriruumi menetluses ei ole oma olemuselt tavapärane toimikuga tutvumise viis, mis võimaldatakse määruse nr 1/2003 artikli 27 lõikes 2 ning määruse nr 773/2004 artikli 15 lõigetes 1 ja 2 ette nähtud korras. Just sel põhjusel märgib komisjon ise oma teatise, mis käsitleb Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102 seotud menetluste läbiviimise parimaid tavasid (ELT 2011, C 308, lk 6), punktis 97, et eriruumi menetluse kasutamine võib piirata „poole õigust saada täielik juurdepääs uurimistoimikule“.(89)
219. Samas tuleb aga ka märkida, et hoolimata teabega tutvumise piiratud vormist, mida see võimaldab, annab eriruumi menetlus siiski kaudselt võimaluse konfidentsiaalsete dokumentidega tutvuda ja seega potentsiaalselt hõlbustada poole võimalust juhtida tähelepanu õigustavatele tõenditele. Teisisõnu võib see vahend erandkorras aidata tasakaalustada poole toimikuga tutvumise õiguse õiguspärast kasutamist vajadusega kaitsta ärisaladust.
220. Eeltoodut arvestades leian, et kuigi kaudne dokumentidega tutvumine eriruumi menetluses kujutab endast toimikuga tutvumise õiguse kasutamise selget piirangut, ei võta see tingimata asjaomaselt ettevõtjalt tema kaitseõigusi. Seega võib selline menetlus olla asjakohane, kui on täidetud järgmised kriteeriumid. Esiteks peab komisjon kindlaks tegema tegeliku vajaduse kaitsta ärisaladusi või muud konfidentsiaalset teavet.(90) Teiseks ja samamoodi tuleb samuti kindlaks teha, miks eriruumi kasutamine on käesoleval juhul asjakohasem kui näiteks selliste mittekonfidentsiaalsete dokumentide koostamine, mis vastavad piisavalt kaitseõiguste nõuetele. Lõpuks peab komisjon pöörama erilist tähelepanu ka selle tagamisele, et asjaomasele ettevõtjale eriruumi menetluse lõpus edastatud dokumendid võimaldaksid tal tõhusalt kasutada oma kaitseõigusi, eelkõige võimaldades tal olla teadlik kõigist komisjoni toimikus sisalduvatest õigustavatest tõenditest.
221. Leian siiski, et käesoleval juhul ei tohiks vaidlustatud kohtuotsuse punkti 1215 tõlgendada nii, et Üldkohus leidis, et eriruumi menetluse kasutamine iseenesest rikkus BEH kontserni kaitseõigusi.
222. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1213 märgib Üldkohus, et eriruumi menetluse ajal oli nende koosolekute üksikasjalikes protokollides sisalduv teave ajalooline. Apellatsioonimenetluses ei esita komisjon ühtegi konkreetset argumenti selle seisukoha vaidlustamiseks. Sellega seoses tuleb märkida, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1238 tuvastatud menetlusnormide rikkumine puudutab üksnes 13. oktoobri 2010. aasta (punkt 1228), 13. jaanuari 2011. aasta (punkt 1231), 15. detsembri 2011. aasta (punkt 1233) ja 17. juuni 2013. aasta (punkt 1235) koosolekuid, st koosolekuid, mille materjalid ei olnud Üldkohtu hinnangul eriruumi menetluse kasutamise ajal enam konfidentsiaalsed.
223. Järelikult leidis Üldkohus õigesti, et komisjon tegi menetlusvea, mis seisnes mittekonfidentsiaalsete dokumentidega tutvumise võimaldamises üksnes eriruumi menetluses, mis peaks olemuslikult piirduma dokumentidega, mille konfidentsiaalsus ja seega kaitsevajadus on nõuetekohaselt kindlaks tehtud. Lisaks, isegi kui vaidlustatud kohtuotsuse punkti 1215 tulekski tõlgendada käesoleva ettepaneku punktis 217 viidatud viisil, oleks selline viga igal juhul tulemusetu, kuna käesolevas asjas kohaldati eriruumi menetlust mittekonfidentsiaalsete dokumentide suhtes.
b)      Väidetavate õigustavate asjaolude uurimine
224. Teine komisjoni tõstatatud probleem puudutab vaidlustatud kohtuotsuse punkti 1225, milles on märgitud, et tuleb analüüsida, kas pärast 14. märtsi 2022. aasta kohtumäärust Bulgarian Energy Holding jt vs. komisjon(91) avalikustatud dokumendid oleksid võimaldanud BEH kontsernil oma kaitses teatud argumente põhjendada või kinnitada. Komisjon väidab, et see hinnang lihtsustas põhjendamatult kohaldatavaid õiguslikke nõudeid ja et Üldkohus moonutas tõendeid, kui ta leidis, et asjasse puutuvate dokumentide varem avalikustamata osadel oli tähendus, mida ei tohiks tähelepanuta jätta.
225. Mis puudutab esiteks kohaldatava õigusliku kriteeriumi küsimust, siis märgin, et küsimus, kas Üldkohus kohaldas faktiliste asjaolude ja tõendite hindamisel õiget õiguslikku kriteeriumi, on õigusküsimus, mis allub Euroopa Kohtu kontrollile. Moonutamine peab aga selgelt nähtuma kohtuasja toimiku materjalidest, ilma et oleks vaja faktilisi asjaolusid ja tõendeid uuesti hinnata.(92)
1)      Õiguslik kriteerium
226. Euroopa Kohtu praktikas eristatakse süüstavate ja õigustavate tõendite avalikustamata jätmist. Sellega seoses on künnis, milleni tuleb jõuda, et tõendada kaitseõiguste rikkumist süüstavate tõendite avalikustamata jätmise tõttu, kõrgem kui õigustavate tõendite puhul.(93)
227. Mis puudutab õigustavaid tõendeid, siis sisuliselt peab asjaomane ettevõtja tõendama, et avalikustamata jätmine võis tema kahjuks mõjutada menetluse käiku ja komisjoni otsuse sisu, tõendades, et ta oleks saanud õigustavat dokumenti kasutada enda kaitseks, see tähendab, et kui ta oleks saanud sellele tugineda haldusmenetluses, oleks ta saanud tugineda tõenditele, mis ei langenud kokku selles etapis komisjoni tehtud järeldustega, ning ta oleks seega saanud mingilgi viisil mõjutada komisjoni otsuses esitatud hinnanguid.(94)
228. Üldkohus võttis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1152 kokku meetodi, mida ta kavatses analüüsi tegemiseks kasutada, märkides, et ta kontrollib, kas BEH kontsern on juhtumile omaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid arvestades piisavalt tõendanud, et ta oleks saanud end paremini kaitsta, kui komisjon ei oleks rikkunud menetlusnorme.
229. Seejärel, olles tuvastanud menetlusnormide rikkumise, kohaldas ta seda meetodit, hinnates nende rikkumiste mõju BEH kontserni kaitseõigustele. Selleks hindas ta argumente, mille BEH kontsern oli pärast komisjoni poolt asjasse puutuvate dokumentide mittekonfidentsiaalse versiooni avalikustamist esitanud oma 27. aprillil 2022 seisukohtades tõendamaks, et juurdepääs toimiku teatavatele andmetele, mida haldusmenetluses ei avalikustatud, oleks võimaldanud tal oma kaitset paremini tagada.
230. Neil asjaoludel leian, et komisjon ei saa kritiseerida Üldkohtu kasutatud õiguslikku kriteeriumi.
2)      Väidetav tõendite moonutamine
231. Üldkohus vaatas vaidlustatud kohtuotsuse punktides 1227–1245 läbi 13. oktoobri 2010. aasta, 13. jaanuari 2011. aasta, 15. detsembri 2011. aasta ja 17. juuni 2013. aasta koosolekute üksikasjalikud protokollid ning 18. novembri 2010. aasta ja 10. juuni 2011. aasta koosolekujärgsed seisukohad. Nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 225, peab apellatsioonkaebuse raames väidetav moonutamine selgelt nähtuma Euroopa Kohtu toimiku materjalidest.
i)      Väidetav tõendite moonutamine
232. Üldkohus märkis 13. oktoobri 2010. aasta koosoleku üksikasjaliku protokolli kohta sisuliselt, et ta võib nõustuda BEH kontserni argumendiga, et Overgasi raskused Bulgaaria gaasitarneturgudele sisenemisel ei olnud tingitud mitte temast, vaid Bulgaaria ametiasutustest, kuna asjaomased liidu direktiivid olid ebaõigesti ja mittetäielikult üle võetud. Komisjon väidab, et needsamad üksikasjalikud protokollid näitasid ka seda, et Overgas leidis, et BEH kontserni käitumine oli nende raskuste põhjus.
233. Leian, et komisjoni sellekohane argument on põhjendatud. Isegi kui eeldada, et käesoleva ettepaneku eelmises punktis nimetatud asjaolud võisid toetada argumenti, et Overgasi raskuste eest Bulgaaria gaasitarneturgudele sisenemisel vastutasid teataval määral Bulgaaria ametiasutused, on Overgas ühtlasi ka väitnud, et ka BEH kontsern kandis osa sellest vastutusest, samas kui Üldkohus märkis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1230, et need asjaolud oleksid võinud kinnitada ja toetada hagejate argumenti, et Overgasi raskused Bulgaaria gaasitarneturgudele sisenemisel ei olnud neile omistatavad. See Üldkohtu seisukoht on seega ilmselgelt väär.
234. 13. jaanuari 2011. aasta koosoleku üksikasjaliku protokolli kohta märkis Üldkohus sisuliselt, et see tõendab, et Overgas oli sel ajal arusaamisel, et Transgaz kontrollib juurdepääsu Rumeenia gaasitorustikule 1, ning et see asjaolu võis toetada BEH kontserni argumenti, et ta ei olnud sellele taristule juurdepääsu andmise ja haldamise eest vastutav üksus. Komisjon väidab, et need tõendid näitavad üksnes seda, et Overgas pöördus Transgazi poole, et taotleda juurdepääsu sellele gaasitorustikule, kuid mitte seda, et Overgas oleks kinnitanud, et Transgaz tegelikult kontrollis seda taristut.
235. Täheldan, et Üldkohtu järeldus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1232 põhineb asjaolul, et vaidlusaluse otsuse punktis 296 ei ole mainitud Overgasi sõnaselget avaldust Rumeenia gaasitorustikku 1 kontrolliva üksuse kohta, kusjuures BEH kontsern võis seda avaldust kasutada süüst vabastavana. Samas ei nähtu 13. jaanuari 2011. aasta koosoleku üksikasjalikust protokollist, et Overgas oleks sõnaselgelt kinnitanud, et Rumeenia gaasitorustikku 1 kontrollis Transgaz. Neil asjaoludel moonutas Üldkohus ilmselgelt selle kohta esitatud tõendeid.
236. Lõpuks, mis puudutab 17. juuni 2013. aasta koosoleku üksikasjalikku protokolli, siis tõdes Üldkohus sisuliselt, et Overgas kinnitas komisjonile, et tal on alates 1. jaanuarist 2013 juurdepääs Rumeenia gaasitorustikule 1 ja ülekandevõrgule. Mõlema taristu puhul pikendati asjaomaste lepingute kestust kuni 31. detsembrini 2013. Lisaks ei väljendanud Overgas rahulolematust nendele taristutele antud juurdepääsu üle, mis võis toetada BEH kontserni väidet, et nende taristute puhul ei esinenud kuritarvitamist. Komisjon väidab, et ainuüksi asjaolust, et Overgas ei võtnud seisukohta teemal, mida ei ole arutatud, ei saa järeldada, et dokument võib olla BEH kontserni kaitse jaoks kasulik.
237. Leian siiski, et Üldkohus ei moonutanud ilmselgelt selle koosoleku üksikasjalikku protokolli, kuna on õige, et Overgas ei väljendanud rahulolematust asjaomastele taristutele antud juurdepääsu üle.
ii)    Koosolekujärgsed seisukohad
238. Mis puudutab 18. novembri 2010. aasta üksikasjalikke koosolekujärgseid seisukohti, siis märkis Üldkohus, et BEH kontserni väitel tunnistas Overgas, et nõudlus üheksa tööstuskliendi varustamiseks oli 2011. aastal märkimisväärselt väiksem kui kogused, mille jaoks ta oli taotlenud juurdepääsu ülekandevõrgule. See avaldus oleks võinud toetada tema väidet, et Overgas paisutas märkimisväärselt suuremaks koguseid, mille jaoks ta taotles juurdepääsu ülekandevõrgule 2011. aastal, ning et see ebaselgus sundis teda 1. detsembri 2010. aasta koosolekul selgitusi küsima. Komisjon väidab, et selline järeldus on vastuolus Üldkohtu enda järeldustega, mille kohaselt oli tõenäoliselt vaja selgitada sissevoolupunkti, millele juurdepääsu taotleti, ja koguseid, mida Overgas soovis ülekandevõrgu kaudu tarnida, kuna 29. septembri ja 11. novembri 2010. aasta kirjad ei olnud selles küsimuses selged.
239. Minu arvates ei moonutanud Üldkohus ilmselgelt neid koosolekujärgseid seisukohti. Tema seisukoht selles küsimuses põhineb tõdemusel, et selguse puudumine kogustes, mille jaoks juurdepääsu ülekandevõrgule taotleti, oli vähemalt osaliselt põhjus, miks 1. detsembri 2010. aasta koosolekul paluti mõningaid selgitusi.
240. 10. juuni 2011. aasta koosolekujärgsete seisukohtade kohta märkis Üldkohus, et BEH kontserni väitel tugines Overgas oma etteheites eksitavale eeldusele, et tema sisenemine Bulgaaria gaasitarneturgudele oleks kohustanud tarnijaid kehtestama oma hinnad turumajanduse põhimõtete alusel. Lisaks väitis BEH kontsern, et Overgas oli Bulgaaria ainsa eelneva gaasitarneallika, nimelt Gazpromi vahendaja, millest tulenes, et Overgasi sisenemine Bulgaaria turgudele ei oleks konkurentsi suurendanud, kuna Bulgargaz ei oleks enam saanud gaasi mõistlikel tingimustel osta. Üldkohus leidis, et selline teave oleks võimaldanud BEH kontsernil põhjendada oma väidet, et tingimused, mis puudutavad toimivat konkurentsi järgneval turul, ei olnud täidetud peamiselt Overgasi (ja Gazpromi) tõttu.
241. Üldkohus ei selgita siiski üldse, kuidas asjaolu, et Overgas tugines oma etteheites eeldusele, et tema sisenemine Bulgaaria gaasitarneturgudele oleks kohustanud tarnijaid kehtestama oma hinnad turumajanduse põhimõtete alusel, võiks toetada vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1243 esitatud järeldust, mille kohaselt ei olnud tingimused, mis puudutavad toimivat konkurentsi järgneval turul, täidetud peamiselt Overgasi tõttu. Neil asjaoludel on see järeldus puudulikult põhjendatud, mis muudab võimatuks hinnata 10. juuni 2011. aasta koosolekujärgsete seisukohtade väidetavat moonutamist.
242. Järelikult tuleneb eeltoodust, et Üldkohtu järeldused 13. oktoobri 2010. aasta koosoleku ja 13. jaanuari 2011. aasta koosoleku üksikasjaliku protokolli ning 10. juuni 2011. aasta koosolekujärgsete seisukohtade kohta tuleb tühistada. Samas aga leian, et Üldkohtu järeldustega tuleb 17. juuni 2013. aasta koosoleku üksikasjaliku protokolli ja 18. novembri 2010. aasta koosolekujärgsete seisukohtade osas nõustuda. Samuti tuleb märkida, et komisjon ei ole vaidlustanud Üldkohtu järeldusi 15. detsembri 2011. aasta koosoleku üksikasjaliku protokolli kohta, tunnistades kaudselt, et neil järeldustel oli otsene mõju hinnangule kuupäeva kohta, mil väidetav kuritarvitamine algas.
243. Neil asjaoludel tuleb vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1246 esitatud järeldusega ikkagi nõustuda, kuivõrd sellest nähtub sisuliselt, et BEH kontserni kaitseõigusi rikuti nii üksikasjalike protokollide kui ka koosolekujärgsete seisukohtade osas. Kuigi mitte kõik seisukohad, millel see järeldus põhineb, ei ole põhjendatud, jääb faktiks, et sellega tuleb nõustuda, kuna rikkumise saab käesoleva ettepaneku punktis 242 esitatud põhjustel lugeda toimunuks mõlema kõnealuse dokumendikategooria puhul.
c)      Võistlevuse põhimõte
244. Komisjon väidab, et Üldkohus ei võimaldanud tal kommenteerida BEH kontserni seisukohti, mis puudutasid üksikasjalikke protokolle ja koosolekujärgseid seisukohti.
245. Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et liidu kohtute menetlustes tuleb kohaldada võistlevuse põhimõtet.(95) See annab aga igale menetluse poolele olenemata tema õiguslikust seisundist õiguse tutvuda tõendite ja seisukohtadega, mille vastaspool on kohtule esitanud, ning nende üle vaielda.(96) Samuti tähendab poolte võrdsuse põhimõte kohustust anda kummalegi poolele mõistlik võimalus oma seisukoha ja tõendite esitamiseks tingimustes, mis ei asetaks ühte neist oma vastasega võrreldes oluliselt ebasoodsamasse olukorda.(97)
246. Sellega seoses on Euroopa Kohus nendest nõuetest muu hulgas järeldanud, et kuigi Üldkohus võib vabalt otsustada esitada kodukorras kindlaks määratud raamistikus poolele küsimuse, on ta kohustatud andma teistele kohtumenetluse pooltele võimaluse võtta sellele küsimusele antud vastuse suhtes seisukoht, vähemalt siis, kui see vastus sisaldab asjaolusid, mis on kõnealuse kohtuasja lahendamise seisukohalt otsustavad.(98) Seetõttu rikutaks kaitseõigusi, kui kohtuotsus põhineks asjaoludel ja dokumentidel, millega pooled ise või üks neist ei ole saanud tutvuda ja mille kohta nad seetõttu ei ole saanud oma seisukohta kujundada.
247. Käesolevas asjas on selge, et komisjonile anti võimalus kommenteerida BEH kontserni märkusi komisjoni poolt 2022. aasta aprillis esitatud erinevate dokumentide kohta alles 29. septembril 2022 toimunud kohtuistungil pärast kohtumääruse
Bulgarian Energy Holding jt vs. komisjon tegemist. Erinevalt olukorrast seoses kohtumäärusega komisjon vs. Amazon Services Europe, millele komisjon oma apellatsioonkaebuses tugineb,(99) ei jäetud komisjoni siiski täielikult ilma võimalusest kommenteerida BEH kontserni menetlusdokumentides esitatud argumente, kuivõrd toimikust nähtuvalt käsitleti seda küsimust tõesti kohtuistungil.
248. Täpsemalt tekib küsimus, kas sellistel asjaoludel nagu käesolevas asjas piisab sellest, kui poolele antakse võimalus esitada oma seisukohad teise poole kirjalike seisukohtade kohta ainult suuliselt kohtuistungil.
249. Sellega seoses on Euroopa Kohus juba näiteks otsustanud, et asjaolu, et üks pool esitab Üldkohtule kirja vormis kirjalikud seisukohad ja et teisel poolel on nende sisuga tutvumiseks ja enne kohtuistungit märkuste esitamiseks aega ainult kolm päeva, ei riku selle poole kaitseõigusi. Lisaks rõhutas Euroopa Kohus asjaolu, et kolmepäevane tähtaeg selle kirja läbivaatamiseks oli piisav, kuna see pool ei palunud Üldkohtult võimalust seda kirja kirjalikult kommenteerida.(100)
250. Kõigest eeltoodust tuleneb minu arvates, et taolisel juhul nagu käesolev tuleb arvesse võtta peamiselt seda, kas vastav dokument või vastavad dokumendid edastati piisavalt vara, nii et teine menetlusosaline sai neid analüüsida, kas see menetlusosaline sai seega oma kaitset ette valmistada, ja lõpuks seda, kas tal oli võimalik selle kohta tõhusalt oma argumente esitada.
251. Käesoleval juhul võib esiteks märkida, et kõnealused seisukohad lisati toimikusse mitu kuud enne kohtuistungit ning et seda aega tuleb seega tingimata pidada piisavaks, et komisjon oleks saanud neid analüüsida ja oma kaitset ette valmistada. Lisaks ei ole komisjon esitanud ühtegi argumenti, mis tõendaks, et see nii ei olnud. Teiseks on samuti selge, et komisjon esitas kohtuistungil nende seisukohtade kohta argumente. Komisjon väidab üksnes, et kohtuistungi piiratud aeg ei võimaldanud tal käsitleda kõiki kõnealuseid asjaolusid, samas märkimata, milliseid asjaolusid ta oleks võinud sellega seoses lisada. Kolmandaks, nagu ka käesoleva ettepaneku punktis 249 viidatud kohtuotsuses Guardian Industries ja Guardian Europe vs. komisjon, ei nähtu toimikust, et komisjon oleks palunud Üldkohtult luba esitada selles küsimuses oma seisukohti. Neil asjaoludel ja isegi kui oleks kindlasti olnud eelistatav paluda komisjonil esitada kirjalikud seisukohad BEH kontserni poolt pärast teabe avaldamist esitatud kommentaaride kohta, leian, et komisjoni kaitseõigusi ei saa pidada rikutuks.
252. Eeltoodut arvestades leian, et apellatsioonkaebuse kümnes väide tuleb tervikuna tagasi lükata.
V.      Ettepanek
253. Käesolevas ettepanekus esitatud analüüsi põhjal teen Euroopa Kohtule ettepaneku rahuldada apellatsioonkaebus osaliselt, nõustudes apellatsioonkaebuse esimese, teise, seitsmenda ja kaheksanda väitega, mille kohaselt on rikutud õigusnorme seoses Bulgargazi tegevusega Rumeenia gaasitorustikule 1 juurdepääsu küsimuses, Bulgartransgazi tegevusega ülekandevõrgule juurdepääsu küsimuses ja Bulgartransgazi tegevusega Chireni hoidlale juurdepääsu küsimuses, ning sellest tulenevalt:
–        tühistada Üldkohtu 25. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus Bulgarian Energy Holding jt vs. komisjon (T‑136/19, EU:T:2023:669);
–        jätta apellatsioonkaebus ülejäänud osas rahuldamata;
–        saata kohtuasi tagasi Üldkohtule apellatsioonkaebuse esimese, teise, seitsmenda ja kaheksanda väite aluseks olevate argumentide uueks läbivaatamiseks;
–         teha otsus kohtukulude kohta hiljem.
1      Algkeel: inglise.
2      T‑136/19, edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus“, EU:T:2023:669.
3      C‑7/97, edaspidi „kohtuotsus Bronner“, EU:C:1998:569.
4      30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Generics (UK) jt (C‑307/18, edaspidi „kohtuotsus Generics (UK) jt“, EU:C:2020:52). Vt ka 25. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Lundbeck vs. komisjon (C‑591/16 P, edaspidi „kohtuotsus Lundbeck vs. komisjon“, EU:C:2021:243).
5      Vt eelkõige 25. märtsi 2021. aasta kohtuotsused Deutsche Telekom vs. komisjon (C‑152/19 P, edaspidi „kohtuotsus Deutsche Telekom vs. komisjon“, EU:C:2021:238) ja Slovak Telekom vs. komisjon (C‑165/19 P, edaspidi „kohtuotsus Slovak Telekom vs. komisjon“, EU:C:2021:239), 12. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus Lietuvos geležinkeliai vs. komisjon  (C‑42/21 P, edaspidi „kohtuotsus Lietuvos geležinkeliai vs. komisjon“, EU:C:2023:12), 10. septembri 2024. aasta kohtuotsus Google ja Alphabet vs. komisjon (Google Shopping) (C‑48/22 P, edaspidi „kohtuotsus Google ja Alphabet vs. komisjon (Google Shopping)“, EU:C:2024:726) ning 18. detsembri 2025. aasta kohtuotsus Lukoil Bulgaria ja Lukoil Neftohim Burgas (C‑245/24, edaspidi „kohtuotsus Lukoil“, EU:C:2025:987).
6      Vt selle kohta kohtuotsus Slovak Telekom vs. komisjon, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika.
7      Kohtuotsus Lukoil, punkt 44.
8      Kohtuotsus Lukoil, punktid 46–49 ja seal viidatud kohtupraktika.
9      Täpsemalt põhineb see eelkõige kohtuotsuse Lietuvos geležinkeliai vs. komisjon punktil 87, milles on märgitud, et Bronneri kriteeriumid ei ole kohaldatavad, kui asjaomast taristut ei rahastatud mitte turgu valitseva seisundiga ettevõtja enda investeeringutest, vaid riiklikest vahenditest, ja kui see ettevõtja ei ole nimetatud taristu omanik.
10      Vt selle kohta kohtuotsus Deutsche Telekom vs. komisjon (punkt 47) ja 25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Alphabet jt (C‑233/23, edaspidi „kohtuotsus Alphabet jt“, EU:C:2025:110, punkt 43).
11      Kohtuotsus Lukoil, punktid 55 ja 56.
12      Kohtuotsus Lukoil, punktid 54–56.
13      Kohtuotsus Lietuvos geležinkeliai vs. komisjon, punktid 88 ja 89.
14      Vt analoogia alusel 10. märtsi 2022. aasta kohtuotsus komisjon vs. Freistaat Bayern jt (C‑167/19 P ja C‑171/19 P, EU:C:2022:176) ning kohtujurist Pitruzzella ettepanek kohtuasjas komisjon vs. Iirimaa ja Apple Sales International (C‑465/20 P, EU:C:2023:840, punkt 21).
15      10. juuli 1991. aasta kohtuotsus RTE vs. komisjon (T‑69/89, EU:T:1991:39).
16      Ka siin tsiteerib komisjon kohtuotsuse Bronner punkti 41.
17      6. septembri 2017. aasta kohtuotsus Intel vs. komisjon (C‑413/14 P, edaspidi „kohtuotsus Intel vs. komisjon“, EU:C:2017:632, punktid 146 ja 147 ning seal viidatud kohtupraktika).
18      18. detsembri 2025. aasta kohtuotsus WS jt vs. Frontex (ühine tagasisaatmisoperatsioon) (C‑679/23 P, EU:C:2025:976, punkt 83 ja seal viidatud kohtupraktika).
19      15. juuli 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Landesbank Baden-Württemberg ja SRB (C‑584/20 P ja C‑621/20 P, edaspidi „kohtuotsus komisjon vs. Landesbank Baden-Württemberg ja SRB“, EU:C:2021:601, punkt 56 ja seal viidatud kohtupraktika).
20      29. jaanuari 2026. aasta kohtuotsus Multan (C‑431/24, EU:C:2026:53, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika).
21      Kohtujurist Sharpstoni ettepanek kohtuasjas komisjon vs. RQ (C‑831/18 P, EU:C:2019:1143, punkt 146) ja kohtujurist Trstenjaki ettepanek kohtuasjas VB Pénzügyi Lízing (C‑137/08, EU:C:2010:401, punktid 78 ja 79).
22      17. novembri 2022. aasta kohtuotsus Harman International Industries (C‑175/21, EU:C:2022:895, punkt 62 ja seal viidatud kohtupraktika).
23      Kohtuotsus komisjon vs. Landesbank Baden-Württemberg ja SRB (punkt 57 ja seal viidatud kohtupraktika).
24      Vt selle kohta 16. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Glencore Agriculture Hungary (C‑189/18, EU:C:2019:861, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika).
25      Vt selle kohta nt kohtujurist Mazáki ettepanek kohtuasjas Kreeka vs. komisjon (C‑203/07 P, EU:C:2008:270, punktid 77–83).
26      Vt selle kohta 6. novembri 2014. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon (C‑385/13 P, EU:C:2014:2350, punkt 67 ja seal viidatud kohtupraktika).
27      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiiv, mis käsitleb maagaasi siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/55/EÜ (ELT 2009, L 211, lk 94).
28      Kohtuotsus Lukoil, punkt 56.
29      Vt käesoleva ettepaneku punkt 35 ja kohtuotsus Lietuvos geležinkeliai vs. komisjon, punktid 88 ja 89.
30      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määrus maagaasi ülekandevõrkudele juurdepääsu tingimuste kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1775/2005 (ELT 2009, L 211, lk 36). See määrus kehtis rikkumisperioodil. See tühistati Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuni 2024. aasta määrusega (EL) 2024/1789, mis käsitleb taastuvatest energiaallikatest toodetud gaasi, maagaasi ja vesiniku siseturge ning millega muudetakse määruseid (EL) nr 1227/2011, (EL) 2017/1938, (EL) 2019/942 ja (EL) 2022/869 ja otsust (EL) 2017/684 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 715/2009 (ELT L, 2024/1789), mis kehtib alates 5. veebruarist 2025.
31      Kohtuotsus Generics (UK) jt, punktid 43 ja 46.
32      Kohtuotsus Lundbeck vs. komisjon, punkt 57.
33      21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company (C‑333/21, edaspidi „kohtuotsus European Superleague Company“, EU:C:2023:1011).
34      26. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus EDP – Energias de Portugal jt (C‑331/21, edaspidi „kohtuotsus EDP – Energias de Portugal jt“, EU:C:2023:812, punkt 60 ja seal viidatud kohtupraktika).
35      Kohtuotsus EDP – Energias de Portugal jt, punkt 63 ja seal viidatud kohtupraktika.
36      13. veebruari 1979. aasta kohtuotsus Hoffmann-La Roche vs. komisjon (85/76, edaspidi „kohtuotsus Hoffmann-La Roche vs. komisjon“, EU:C:1979:36, punkt 38).
37      Euroopa Kohus on hiljuti mitmel korral korranud peamisi põhimõtteid, mis reguleerivad taolise kuritarvituse kontrollimist ELTL artikli 102 alusel (vt muu hulgas kohtuotsus European Superleague Company ning kohtuotsus Alphabet jt). Samuti on Euroopa Kohus rõhutanud, et sellise tegevusena on käsitatav tegevus, mis takistab turul, kus konkurents on juba nõrgenenud just ühe või mitme turgu valitsevas seisundis ettevõtja tegevuse tõttu, veel olemas oleva konkurentsi säilimist või selle konkurentsi arengut selliste vahenditega, mis erinevad vahenditest, mida kasutatakse ettevõtjatevahelises saavutustel põhinevas konkurentsis (kohtuotsus Alphabet jt, punktid 37 ja 38 ning seal viidatud kohtupraktika).
38      Kohtujurist Rantose ettepanek kohtuasjas EDP – Energias de Portugal jt (C‑331/21, EU:C:2023:153, punktid 47 ja 48) (edaspidi „kohtujurist Rantose ettepanek kohtuasjas EDP – Energias de Portugal jt“).
39      Vt selle kohta kohtuotsus European Superleague Company (punkt 186 ja seal viidatud kohtupraktika).
40      Kohtuotsus European Superleague Company (punktid 131 ja 186 ning seal viidatud kohtupraktika).
41      Vt inter alia 19. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus Unilever Italia Mkt. Operations, (C‑680/20, edaspidi „kohtuotsus Unilever Italia Mkt. Operations“, EU:C:2023:33, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika) ning 6. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus Post Danmark (C‑23/14, EU:C:2015:651, punktid 70 ja 72 ning seal viidatud kohtupraktika).
42      Vt selle kohta ka 27. märtsi 2012. aasta kohtuotsus Post Danmark (C‑209/10, EU:C:2012:172, punkt 42).
43      Kohtuotsuse Hoffmann-La Roche vs. komisjon punktis 48 leidis Euroopa Kohus, et potentsiaalse konkurentsi puudumine on turgu valitseva seisundi olemasolu tuvastamisel asjakohane tegur.
44      Vt selle kohta 29. juuni 2012. aasta kohtuotsus E.ON Ruhrgas ja E.ON vs. komisjon (T‑360/09, edaspidi „kohtuotsus E.ON Ruhrgas ja E.ON vs. komisjon“, EU:T:2012:332, punkt 86 ja seal viidatud kohtupraktika).
45      28. juuni 2016. aasta kohtuotsus Telefónica vs. komisjon (T‑216/13, EU:T:2016:369, punkt 221 ja seal viidatud kohtupraktika).
46      Vt selle kohta kohtuotsus EDP – Energias de Portugal jt, punkt 63 ja seal viidatud kohtupraktika.
47      Sellega seoses on kohtujurist Rantos viidanud mitmele Üldkohtu otsusele, sealhulgas 14. aprilli 2011. aasta kohtuotsusele Visa Europe ja Visa International Service vs. komisjon (T‑461/07, EU:T:2011:181, punkt 168) ning kohtuotsusele E.ON Ruhrgas ja E.ON vs. komisjon (punkt 87) (vt kohtujurist Rantose ettepanek kohtuasjas EDP – Energias de Portugal jt, punkt 63). Euroopa Kohus on nimetatud ettepanekuga selles küsimuses sõnaselgelt nõustunud (vt kohtuotsus EDP – Energias de Portugal jt, punkt 70).
48      Vt selle kohta 27. juuni 2024. aasta kohtuotsus Mylan Laboratories ja Mylan vs. komisjon (C‑197/19 P, EU:C:2024:550, punkt 67).
49      Kohtujurist Rantose ettepanek kohtuasjas EDP – Energias de Portugal jt.
50      Kohtuotsus Generics (UK) jt, punktid 36–39.
51      Täheldan, et Üldkohus on varem teistsuguses kontekstis otsustanud, et „pelgalt tüüpkirja saatmist teatavatele asjaomastele pooltele ilma mitme kuu jooksul küsimuse juurde naasmata ei saa mõistlikult pidada tõsiseks jõupingutuseks alustada äriläbirääkimisi kõnealuste õiguste saamiseks. Järelikult ei saa asjaomaste poolte vastamata jätmine kujutada endast kuritarvituslikku litsentsi andmisest keeldumist“ (11. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Topps Europe vs. komisjon, T‑699/14, EU:T:2017:2, punkt 143).
52      Kohtuotsus Unilever Italia Mkt. Operations, punkt 28.
53      See seisukoht tuleneb kohtuotsuse Generics (UK) jt punktidest 43 ja 46 ning kohtuotsuse Lundbeck vs. komisjon punktist 57.
54      Ei saa nõustuda argumendiga, milles BEH kontsern heidab komisjonile ette vaidlustatud kohtuotsuse punkti 286 tulemusetut vaidlustamist põhjusel, et selles ei kohalda ühtegi neist kohtuotsustest. Vastupidi sellele väitele tugineb nimetatud punkt 286 vaidlustatud kohtuotsuse punktidele 279 ja 280. Üldkohtu hinnangul peab punktis 280 esitatud seisukoht, millest tuleneb, et turgu valitseva seisundi väidetava kuritarvitamise väljatõrjuv mõju ei tohi olla puhthüpoteetiline, olema tõendatud tõenditega, mille komisjon esitab punktides 281 ja 282 nimetatud asjaolude kohta. Sellega seoses viidatakse punktis 281 sõnaselgelt kohtuotsustele Generics (UK) jt ning Lundbeck vs. komisjon, mistõttu tuleb asuda seisukohale, et punkt 286 põhineb osaliselt neil kahel kohtuotsusel.
55      25. jaanuari 2022. aasta kohtuotsus komisjon vs. European Food jt (C‑638/19 P, EU:C:2022:50, punkt 75 ja seal viidatud kohtupraktika).
56      Kohtuotsus Google ja Alphabet vs. komisjon (Google Shopping), punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika.
57      Vt käesoleva ettepaneku punktid 37–47.
58      Vt käesoleva ettepaneku punkt 29.
59      26. mai 2016. aasta kohtuotsus Rose Vision vs. komisjon (C‑224/15 P, EU:C:2016:358, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika).
60      Need kolm eraldi etteheidet puudutasid 2005. aasta lepingu uute läbirääkimiste väidetavat valitsustevahelist laadi, Bulgargazi tegevust nende läbirääkimiste ajal ja nende kestust.
61      See määratlus on esitatud väljaandes Dictionnaire de droit international public, Salmon J., Bruylant, Brüssel, 2001; vt selle kohta ka Crawford, J., Brownlie’s Principles of Public International Law, 9. trükk, Oxford University Press, 2019, lk 355.
62      Kohtuotsus Google ja Alphabet vs. komisjon (Google Shopping), punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika.
63      15. jaanuari 2026. aasta kohtuotsus Uno vs. komisjon (C‑126/24 P, (edaspidi „kohtuotsus Uno vs. komisjon“), EU:C:2026:8, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika).
64      C Energy olukorda analüüsitakse apellatsioonkaebuse kolme esimese väite analüüsimisel.
65      Vt selle kohta 14. novembri 2024. aasta kohtuotsus LE vs. komisjon (C‑781/22 P, EU:C:2024:960, punkt 60 ja seal viidatud kohtupraktika).
66      Kohtuotsus Google ja Alphabet vs. komisjon (Google Shopping), punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika.
67      Toplofikacia Razgrad on Overgasi tütarettevõtja ja klient.
68      Vt kohtuotsus Generics (UK) jt, punkt 154 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 12. mai 2022. aasta kohtuotsus Servizio Elettrico Nazionale jt (C‑377/20, edaspidi „kohtuotsus Servizio Elettrico Nazionale jt“, EU:C:2022:379, punktid 50, 64 ja 72 ning seal viidatud kohtupraktika).
69      Vt selle kohta kohtuotsus Servizio Elettrico Nazionale jt, punkt 70 ja seal viidatud kohtupraktika.
70      Kohtuotsus Lietuvos geležinkeliai vs. komisjon, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika.
71      24. jaanuari 2013. aasta kohtuotsus Frucona Košice vs. komisjon (C‑73/11 P, edaspidi „kohtuotsus Frucona“, EU:C:2013:32).
72      6. detsembri 2012. aasta kohtuotsus komisjon vs. Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, edaspidi „kohtuotsus komisjon vs. Verhuizingen Coppens“, EU:C:2012:778, punkt 46).
73      Vt nt 20. märtsi 2002. aasta kohtuotsus Lögstör Rör vs. komisjon (T‑16/99, EU:T:2002:72, punktid 102–112) ja 8. juuli 1999. aasta kohtuotsus Montecatini vs. komisjon (C‑235/92 P, EU:C:1999:362, punkt 195).
74      Nagu märkis hiljuti kohtujurist Kokott oma ettepanekus kohtuasjas Google ja Alphabet vs. komisjon (C‑738/22 P, EU:C:2025:463, punkt 206 ja seal viidatud kohtupraktika).
75      Vt selle kohta kohtujurist Pitruzzella ettepanek kohtuasjades Sony Corporation ja Sony Electronics vs. komisjon, Sony Optiarc ja Sony Optiarc America vs. komisjon, Quanta Storage vs. komisjon ning Toshiba Samsung Storage Technology ja Toshiba Samsung Storage Technology Korea vs. komisjon (C‑697/19 P – C‑700/19 P, EU:C:2021:452, punktid 55–80); vt ka Romic, M., „Particularities of Proving a Single and Continuous Infringement of EU Competition Rules“, Yearbook of Antitrust and Regulatory Studies, Vol. 13, nr 22, 2020, lk 169.
76      Vt selle kohta 27. juuni 2024. aasta kohtuotsus Servier jt vs. komisjon (C‑201/19 P, EU:C:2024:552, punkt 240 ja seal viidatud kohtupraktika).
77      Vt analoogia alusel ja ELTL artikli 101 kontekstis 1. veebruari 2024. aasta kohtuotsus Scania jt vs. komisjon (C‑251/22 P, EU:C:2024:103, punktid 133–135 ja seal viidatud kohtupraktika).
78      14. septembri 2022. aasta kohtuotsus Google ja Alphabet vs. komisjon (Google Android) (T‑604/18, EU:T:2022:541).
79      Kohtuotsus komisjon vs. Verhuizingen Coppens, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika.
80      Kohtuotsus komisjon vs. Verhuizingen Coppens, punkt 46.
81      16. juuni 2022. aasta kohtuotsus Sony Corporation ja Sony Electronics vs. komisjon (C‑697/19 P, edaspidi „kohtuotsus Sony Corporation ja Sony Electronics vs. komisjon“, EU:C:2022:478, punkt 73).
82      Kohtuotsus Frucona, punkt 89.
83      Vt selle kohta 16. juuni 2022. aasta kohtuotsus Sony Optiarc ja Sony Optiarc America vs. komisjon (C‑698/19 P, EU:C:2022:480, punkt 81).
84      Kohtuotsus Sony Corporation ja Sony Electronics vs. komisjon, punkt 78.
85      Kohtuotsus Hoffmann-La Roche vs. komisjon (punktid 9 ja 11).
86      Vt selle kohta 20. detsembri 2017. aasta kohtuotsus Prequ’ Italia (C‑276/16, EU:C:2017:1010, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika) ning 30. novembri 2023. aasta kohtuotsus Sistem ecologica vs. komisjon (C‑787/22 P, EU:C:2023:940, punkt 150 ja seal viidatud kohtupraktika).
87      Vt selle kohta 25. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Solvay vs. komisjon (C‑110/10 P, EU:C:2011:687, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika).
88      Vt selle kohta 19. mai 1994. aasta kohtuotsus SEP vs. komisjon (C‑36/92 P, EU:C:1994:205, punktid 36 ja 37).
89      Konkurentsi peadirektoraadi dokumendi „Parimad tavad teabe avaldamiseks eriruumides Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 ning ELi ühinemismääruse alusel toimuvates menetlustes“ punktis 9 rõhutab komisjon nii eriruumi menetluse erandlikkust kui ka eeliseid, mida see pakub, märkides, et „eriruumid on erandlik vahend, mis võib sõltuvalt konkreetse juhtumi asjaoludest tagada kaitseõigust, austades samal ajal nende ettevõtjate või isikute õigustatud konfidentsiaalsushuve, kellelt komisjon on teabe saanud“.
90      Vt analoogia alusel 20. aprilli 1999. aasta kohtuotsus Limburgse Vinyl Maatschappij jt vs. komisjon (T‑305/94–T‑307/94, T‑313/94–T‑316/94, T‑318/94, T‑325/94, T‑328/94, T‑329/94 ja T‑335/94, EU:T:1999:80, punkt 1017).
91      14. märtsi 2022. aasta kohtumäärus Bulgarian Energy Holding jt vs. komisjon (T‑136/19, edaspidi „kohtumäärus Bulgarian Energy Holding jt vs. komisjon“, EU:T:2022:149).
92      Kohtuotsus Uno vs. komisjon, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika.
93      Vt selle kohta 7. jaanuari 2004. aasta kohtuotsus Aalborg Portland jt vs. komisjon (C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ja C‑219/00 P, EU:C:2004:6, punktid 73 ja 130).
94      Kohtuotsus Intel vs. komisjon, punktid 96 ja 97 ning seal viidatud kohtupraktika.
95      Euroopa Kohtu asepresidendi 27. märtsi 2024. aasta kohtumäärus komisjon vs. Amazon Services Europe  (C‑639/23 P(R), edaspidi „kohtumäärus komisjon vs. Amazon Services Europe“, EU:C:2024:277, punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika).
96      Kohtumäärus komisjon vs. Amazon Services Europe, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika.
97      12. novembri 2014. aasta kohtuotsus Guardian Industries ja Guardian Europe vs. komisjon (C‑580/12 P, edaspidi „kohtuotsus Guardian Industries ja Guardian Europe vs. komisjon“, EU:C:2014:2363, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
98      Kohtumäärus komisjon vs. Amazon Services Europe, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika.
99      Vt selle kohta kohtumäärus komisjon vs. Amazon Services Europe, punkt 42.
100      Kohtuotsus Guardian Industries ja Guardian Europe vs. komisjon, punktid 32–35.