62015CC0096
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
ELEANOR SHARPSTON
esitatud 28. jaanuaril 2016 (
1
)
Kohtuasi C–96/15
Saint Louis Sucre, kes on Saint Louis Sucre SNC õigusjärglane
versus
Directeur général des douanes et droits indirects
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal de grande instance de Nanterre (Nanterre’i piirkondlik kohus, Prantsusmaa))
„Toodangumaksud suhkrusektoris — Arvutusmeetod — Turustusaasta lõpus laos olevate koguste ülekandmine järgmisse turustusaastasse — Kohtlemine toodangumaksude lõpetamise korral — Õigus tagasimaksele — Alusetu rikastumine — Ettevõtlusvabadus”
1.
Euroopa Kohus on oma praktikas, nimelt kohtuotsustes Jülich I (
2
) ja Jülich II (
3
) tõlgendanud keerulisi eeskirju, mille kohaselt tuli arvutada toodangumaksud eksporditoetuste rahastamiseks seoses suhkrusektori turgude ühise korraldamisega turustusaastatel 2001/2002–2005/2006. Nimetatud turustusaastatel oli tootjatel (
4
) õigus teatavad laos hoitavad kogused ühest aastast teise üle kanda. Alates turustusaastast 2006/2007, mis algas 1. juulil 2006, reformiti turu ühist korraldust ning kaotati otsene seos eksporditoetuste rahastamise ja toodangumaksude vahel. Nüüd palub Tribunal de grande instance (Nanterre’i piirkondlik kohus, Prantsusmaa) Euroopa Kohtult eelotsust selle kohta, kuidas tuleb toodangumaksudega maksustada 30. juunil 2006 laos olnud kogused; seda küsimust kohtuasjades Jülich I ega Jülich II ei tekkinud ega käsitletud.
Õiguslik raamistik
Ülevaade
2.
Suhkruturu ühine korraldus seati sisse 1967. aastal (
5
) ning hiljem kohandati, muudeti või reformiti seda korduvalt, viimati enne käesolevas kohtuasjas olulise aja algust määrustega nr 1785/81 (
6
) ja nr 2038/99 (
7
).
3.
Käesolevas kohtuasjas olulisel ajal reguleeris seda määrus nr 1260/2001, (
8
) mis võeti vastu nii selleks, et võtta arvesse tootmise arengut, kui ka selleks, et täita mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus sõlmitud lepingutest tulenevaid kohustusi. Põllumajanduslepinguga oli ette nähtud, et ühendus vähendab järk-järgult põllumajandussaaduste ja eelkõige tootmiskvoodiga tagatud suhkru eksporditoetust nii koguste kui ka subsiidiumide osas üleminekuaja jooksul turustusaastatel 2001/2002–2005/2006. (
9
)
4.
Laias laastus oli selle määrusega sisse seatud süsteemis kolm toodanguliiki, mida nimetati vastavalt A‑, B‑ ja C‑suhkruks. A‑suhkrule kohaldati kvooti, mis vastas põhimõtteliselt nõudlusele siseturul. B‑suhkrule kohaldati lisakvooti. A‑ ja B‑kvoodi piiresse jäävat toodangut võidi kas müüa siseturul (kus selle hindu sekkumismehhanismi kaudu kunstlikult kõrgel hoiti) või eksportida kolmandatesse riikidesse, saades eksporditoetusi, mille eesmärk oli tasakaalustada siseturu hinna ja tublisti madalamate maailmaturuhindade vahe. Eksporditoetuste süsteem oli ette nähtud isemajandavaks, kuna seda rahastati põhimaksust A‑ ja B‑toodangult kuni 2% ulatuses sekkumishinnast ja vajaduse korral täiendas seda lisamaks (kuni 37,5% sellest hinnast) ainult B‑toodangult. Nendest kvootidest välja jäävat toodangut nimetati C‑suhkruks. Seda ei saanud vastava turustusaasta jooksul ühenduses turustada, kuid võidi kas eksportida ilma toetust saamata (ja makse maksmata) või laos hoides üle kanda järgmisesse turustusaastasse, mil seda võis arvestada tootjale eraldatud A‑ ja B‑kvootide sisse.
5.
Üksikasjalikud eeskirjad määruse nr 1260/2001 rakendamiseks sätestati määruses nr 341/2002. (
10
)
6.
Aastal 2005 kohustas WTO otsus (
11
) liitu piirama subsideeritud valge suhkru ekspordi 1,37 miljonile tonnile, varem aga oli aasta keskmine olnud 6,5 miljonit tonni. Seetõttu oli vaja radikaalsemat reformi. Määrused nr 1260/2001 ja nr 314/2002 tunnistati kehtetuks ja asendati alates 1. juulist 2006 vastavalt määrustega nr 318/2006 (
12
) ja nr 962/2006 (
13
). Lisaks sellele nähti määrusega nr 320/2006 (
14
) ette suhkrutööstuse ümberkorraldamine.
7.
Uuele süsteemile üleminekust tulenevate küsimuste lahendamiseks kehtestati määrusega nr 493/2006 (
15
) üleminekumeetmed.
Määrus nr 1260/2001
8.
Määruse nr 1260/2001 põhjendustes oli muu hulgas märgitud:
„(9)
Põhjused, mille tõttu ühendus on võtnud vastu […] tootmiskvoodisüsteemi, püsivad edasi. Kõnealust süsteemi on kohandatud, et […] anda ühendusele vahendid, mis on vajalikud, et tagada õiglasel ja tõhusal viisil, et tootjad kannavad ise tervikuna tarbimist ületava ühenduse toodangu müügikulud […]
[…]
(11)
Suhkrusektori turgude ühine korraldus tugineb esiteks põhimõttele, et tootjad peaksid kandma täielikku finantsvastutust kahjude eest, mis igal turustusaastal on tekkinud ühenduse kvoodi alusel toodetud ja ühendusesisest tarbimist ületava toodanguosa müügist […]
(12)
[…] Tuleks säilitada sektori isefinantseerimise süsteem toodangumaksude ja tootmiskvootide abil.
(13)
Finantsvastutus peab olema tagatud tootjate kogu A‑ ja B‑suhkru toodangult makstava põhitoodangumaksuga, mis ei tohi ületada 2% valge suhkru sekkumishinnast, ning B‑suhkru toodangult makstava B‑maksuga, mis ei tohi ületada 37,5% kõnealusest hinnast. […]
[…]
(15)
Turustusaastal võivad kõikidele suhkrusektori ettevõtjatele eraldatud tootmiskvoodid põhjustada [WTO põllumajanduslepinguga] ettenähtust suurema ekspordimahu, mis tuleneb vastavast tarbimisest, tootmisest, importimisest, ladustamis‑ ja ülekandmistasemest ning isefinantseerimisega tõenäoliselt kaasnevast keskmisest kahjumist. Seetõttu tuleks kvootidega seotud tagatisi kohandada igal turustusaastal nii, et ühendus saaks täita oma kohustusi.”
9.
Määruse nr 1260/2001 artikli 1 lõike 2 punktides e, f ja g olid „A‑suhkur” ja „B‑suhkur” määratletud kui suhkrukogus, mis on toodetud ühel kindlal turustusaastal vastavalt asjaomase ettevõtja A‑ või B‑kvoodi piires, „C‑suhkur” aga kui kogus, mis on toodetud ühel kindlal turustusaastal ning mis on asjaomase ettevõtja A‑ ja B‑kvoodi summast suurem või mille on tootnud ettevõtja, kellel kvoot puudub.
10.
I jaotise 2. peatükki („Kvoodid”) kuulusid artiklid 10‐21. Artiklis 10 oli muu hulgas sätestatud:
„1.   2. peatükki kohaldatakse turustusaastatel 2001/02–2005/06.
2.   Põhikogused A‑suhkru [ja] B‑suhkru […] tootmiseks on määratud kindlaks artikli 11 lõikes 2.
3.   [WTO põllumajanduslepingust] tulenevate ühenduse kohustuste järgimiseks võib ühel või mitmel turustusaastal vähendada kvoodi alusel toodetud suhkru […] müügitagatisi.
4.   Lõike 3 kohaldamisel kehtestatakse igal turustusaastal enne 1. oktoobrit kvoodiga tagatud kogus tootmis‑, impordi‑, tarbimis‑, ladustus‑, ülekande‑ ja ekspordiülejäägi prognooside põhjal ning artikli 15 lõike 1 punkti d kohase isefinantseerimisega tõenäoliselt kaasneva keskmise kahjumi põhjal. Kui sellistest prognoosidest ilmneb, et kõnealusel turustusaastal on ekspordiülejääk lepingus ette nähtud maksimumkogusest suurem, vähendatakse tagatiskogust tekkinud vahe võrra […]
[…]”.
11.
Artikliga 11 määrati iga liikmesriigi jaoks A‑ ja B‑põhikogused, mis pidi määratama tootjatele A‑ ja B‑kvootidena. Artiklis 13 oli sätestatud, et C‑suhkrut ei tohi siseturul müüa, vaid see tuli eksportida töötlemata kujul enne kõnealuse turustusaasta lõppemisele järgnevat 1. jaanuari või artikli 14 kohaselt järgmisse turustusaastasse üle kanda.
12.
Artikli 14 lõikes 1 oli sätestatud:
„Iga ettevõtja võib teha otsuse kanda kvooti ületav suhkrutoodang tervenisti või osaliselt üle järgmisesse turustusaastasse kõnealuse turustusaasta toodangu osana. Seda otsust ei saa muuta.
Iga ettevõtja võib teha otsuse kanda A‑ ja B‑suhkru toodang, mis pärast artikli 10 lõigete 3, 4, 5 ja 6 kohaldamist on muutunud C‑suhkruks, tervenisti või osaliselt üle järgmisesse turustusaastasse kõnealuse turustusaasta toodangu osana. Seda otsust ei saa muuta. […]” (
16
)
13.
Toodangumaksude arvutamise kohta eesmärgiga katta ühenduse kulud ületoodangu müügist oli artikli 15 lõigetes 1‐4 muu hulgas sätestatud:
„1.   Enne iga turustusaasta lõppu registreeritakse:
a)
kõnealusel turustusaastal toodetava A‑ ja B‑suhkru […] tõenäoline kogus;
b)
kõnealusel turustusaastal ühendusesiseseks tarbimiseks müüdavad tõenäolised suhkru[…]kogused;
c)
punktis a nimetatud kogusest punktis b nimetatud koguse lahutamisel saadud eksporditav ülejääk;
d)
tõenäoline keskmine kahjum või tulu suhkrutonni kohta kõnealusel turustusaastal täidetavate ekspordikohustuste puhul.
Selline keskmine kahjum või tulu võrdub toetuste kogusumma ja impordimaksude kogusumma vahega[ (
17
)] kõnealuste ekspordikohustuste kogutonnimääralt;
e)
tõenäoline kogukahjum või tulu, mis saadakse, korrutades punktis c nimetatud ülejäägi punktis d nimetatud keskmise kahjumi või tuluga.
2.   […] registreeritakse enne 2005/2006. turustusaasta lõppu kumulatiivselt turustusaastate 2001/2002–2005/2006 kohta:
a)
eksporditav ülejääk, mis on kehtestatud A‑ ja B‑suhkru […] lõpliku toodangu ning ühendusesiseseks tarbimiseks müüdud lõplike suhkru[…]koguste põhjal;
b)
keskmine kahjum või keskmine tulu suhkrutonni kohta, mis tuleneb lõike 1 punkti d teises lõigus kirjeldatud meetodi kohaselt arvutatud kõnealuste ekspordikohustuste kogusummast;
c)
kogukahjum või tulu, mis on saadud, korrutades punktis a nimetatud ülejäägi punktis b nimetatud keskmise kahjumiga või tuluga;
d)
tasutud põhitoodangumaksude ja B‑maksude kogusumma.
Lõike 1 punktis e osutatud tõenäolist kogukahjumit või tõenäolist kogutulu kohandatakse punktides c ja d osutatud summade vahe põhjal.
3.   […] Kui lõikes 1 nimetatud ja lõike 2 kohaselt kohandatud registreeritud summad viivad […] tõenäolise kogukahjumini, jagatakse kõnealune kahjum jooksval turustusaastal toodetava A‑ ja B‑suhkru […] tõenäolise kogusega. Tulemuseks saadava summa tasuvad tootjad põhitoodangumaksuna nende A‑ ja B‑suhkru […] toodangult.
[…]
4.   Kui põhitoodangumaksu lubatud ülemmäär ei kata täielikult lõike 3 esimeses lõigus nimetatud kogukahjumit, jagatakse katmata jääk kõnealusel turustusaastal toodetava B‑suhkru […] tõenäolise kogusega. Tulemuseks saadava summa tasuvad töötlejad B‑maksuna nende B‑suhkru […] toodangult.
[…]”.
14.
Artikli 15 lõikes 8 oli ette nähtud kogutavate maksusummade kohta üksikasjalike eeskirjade vastuvõtmine. (
18
)
Määrus nr 314/2002
15.
Muu hulgas määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõike 8 alusel võttis komisjon vastu määruse nr 314/2002, mille artikli 6 lõike 4 algses redaktsioonis oli sätestatud:
„Määruse (EÜ) nr 1260/2001 artikli 15 lõike 1 punkti b alusel kindlaksmääratav kogus kehtestatakse järgmiste koguste summa põhjal:
a)
ühenduses otsetarbimiseks või töötlemise järel tarbimiseks müüdava suhkru […] kogused;
b)
denatureeritud suhkru kogused;
c)
kolmandatest riikidest töödeldud toodetena imporditud suhkru […] kogused.
Esimeses lõigus osutatud summast lahutatakse kolmandatesse riikidesse töödeldud toodetena eksporditud suhkru […] koguste summa ning valge suhkruna väljendatud põhitoodete kogused, mille puhul on välja antud määruse (EÜ) nr 1260/2001 artikli 7 lõikes 3 osutatud tootmistoetuse sertifikaadid.” (
19
)
16.
See tekst asendati määrusega nr 1140/2003 alates 1. juulist 2003. Muudetud redaktsioonis oli see säte sõnastatud nii:
„Ühenduses tarbimiseks müüdud kogused, mis tuleb registreerida vastavalt määruse (EÜ) nr 1260/2001 artikli 15 lõike 1 punktile b ja lõike 2 punktile a, tuleb teha kindlaks, liites [kogused], mis:
a)
on laos turustusaasta algul;
b)
toodeti A‑ ja B‑kvoodi alusel;
c)
imporditi töötlemata kujul;
d)
sisalduvad imporditud töödeldud toodetes;
lahutades sellest […] kogused (
20
), mis:
a)
eksporditi töötlemata kujul;
b)
sisalduvad eksporditud töödeldud toodetes;
c)
on laos turustusaasta lõpus;
d)
on saanud määruse (EÜ) nr 1260/2001 artikli 7 lõike 3 kohaselt väljaantud tootmistoetuse sertifikaadid.
[…]”.
17.
Käesolevas asjas peetud kohtuistungil selgitas komisjon, ilma et Saint Louis Sucre oleks talle vastu vaielnud, et see sõnastuse muudatus ei kujutanud endast arvutusmeetodi muudatust, vaid kõigest selle meetodi selgemat ja otsesemat väljendamist.
Määrus nr 493/2006
18.
Komisjon võttis määruse nr 493/2006 vastuvõtmisel muu hulgas aluseks määruse nr 318/2006 artikli 44, mis võimaldas võtta vastu üleminekumeetmeid, et hõlbustada üleminekut turustusaasta 2005/2006 turuolukorralt turustusaasta 2006/2007 turuolukorrale, eelkõige vähendades kvoodikohaselt toodetud lubatud koguseid.
19.
Määruse nr 493/2006 põhjenduses 8 oli märgitud, et turustusaasta 2005/06 toodangumaksude arvutamise, kindlaksmääramise ja tasumise osas tuleb muu hulgas teatavaid määruse (EÜ) nr 314/2002 sätteid kohaldada ka pärast 30. juunit 2006. Edasi oli märgitud: „Toodangumaksu arvutamise aluseks on korrapäraselt uuendatavad statistilised andmed. Võttes arvesse asjaolu, et tegemist on toodangumaksu suuruse viimase määramisega ajavahemikul, mis algas turustusaastaga 2001/02 ja lõpeb turustusaastaga 2005/06, ning et erinevalt varasematest aastatest ei ole võimalik arvutusi uuendatud andmete põhjal kohandada, tuleb pidada otstarbekaks viia toodangumaksu arvutamise ja määramise kuupäev 15. veebruarile 2007, et tagada arvutamise usaldusväärsus ja kasutatavate statistiliste andmete asjakohasus.”
20.
Sellepärast pidi määrus nr 314/2002 muudetud redaktsioonis vastavalt määruse nr 493/2006 artiklile 6 olema kohaldatav turustusaasta 2005/2006 toodangumaksude kindlaksmääramiseks ja tasumiseks, seejuures ka määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõike 2 kohaselt turustusaastate 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004 ja 2004/2005 toodangumaksude arvutamise juures tehtavate paranduste puhul. Vastavalt määruse nr 493/2006 artikli 12 lõike 3 punktile a tuli turustusaasta 2005/2006 osas määrata maksude summad enne 15. veebruari 2007.
Reformitud süsteem
21.
Aastal 2006 korraldatud reformi peamised eesmärgid olid tagada konkurentsivõime, vähendades mittekasumlikku tootmismahtu, stabiliseerida turud, samal ajal tagades varude kättesaadavuse, ning leevendada põllumajandusega tegelevale rahvastikuosale mõjualustes piirkondades tekkivat sotsiaalset ja majanduslikku mõju. Reformi põhijooned olid: tootmiskvootide vähendamine; hindade järkjärguline alandamine; (lõpuks) eksporditoetuse mehhanismi peatamine; ning ümberkorraldamise ja mitmekesistamise meetmed, mida rahastati ajutisest ümberkorraldusfondist. (
21
)
22.
Kvootide kohta oli määruse nr 318/2006 artikliga 7 ette nähtud, et edaspidi kohaldatakse kõigile ühtset kvooti, mis võrdub igale ettevõtjale turustusaastaks 2005/2006 eraldatud A‑ ja B‑kvoodi summaga. Artikli 8 kohaselt aga võisid ettevõtjad taotleda ka lisakvoodi määramist (liikmesriigi kogulimiidi piires), makstes selle eest ühekordselt 730 eurot tonni kohta.
23.
Eksporditoetusi ei kaotatud. Määruse nr 318/2006 artiklid 32 ja 33 käsitlesid niisuguste toetuste ulatust ja kindlaksmääramist, mida anti turustusaastatel 2006/2007 ja 2007/2008. (
22
) Ent järgneval aastal need peatati (
23
) ja sellest peale ei ole neid enam antud. Peale selle lubas määruse nr 318/2006 artikkel 14 ettevõtjatel kanda nende kvoote ületava toodangu täielikult või osaliselt üle järgmisse turustusaastasse, et see loetaks järgmise turustusaasta toodanguks, niisamuti kui on käesolevas asjas ette nähtud määruse nr 1260/2001 artikliga 14.
24.
Eksporditoetuste rahastamise üksikasjalikke eeskirju (ja turu ühist korraldust tervikuna) aga muudeti. Määruse nr 318/2006 põhjenduses 19 oli märgitud: „Tuleks seada sisse tootmismaks, et katta suhkrusektori turgude ühise korraldusega seotud kulusid.” Niisiis oli uue maksu eesmärk rahastada üldisi kulusid, mitte ainult eksporditoetusi. Seetõttu ei olnud selle arvutamine enam seotud nende toetuste summaga. Määruse nr 318/2006 artikli 16 lõikega 1 kehtestati tootmismaks alates turustusaastast 2007/2008 (seda maksu ei kohaldatud turustusaastal 2006/2007) ning lõikega 2 nähti ette, et see maks on kindlamääraline: 12 eurot ühe kvoodisuhkrutonni kohta. Määrusega nr 320/2006 moodustatud ajutist ümberkorraldusfondi aga rahastati iseseisvalt „ajutisest ümberkorraldusmaksest”, mis oli tublisti suurem ja mida reguleeris seesama määrus. (
24
)
Määrused, millega määrati kindlaks maksusummad turustusaastateks 2002/2003–2005/2006; Euroopa Kohtu otsused
25.
Määrusega nr 164/2007 (
25
) kehtestati toodangumaksud turustusaastaks 2005/2006. Kasutati sama arvutusmeetodit, mida oli kasutatud eelmistel neljal turustusaastal, ning selle tulemusel oli põhitoodangumaks 6,333 eurot valge A‑ või B‑suhkru tonni kohta, kuid (erinevalt varasematest aastatest) ei olnud B‑maksu vaja.
26.
Siis luges Euroopa Kohus oma 8. mai 2008. aasta otsuses Jülich I kehtetuks määrused, millega oli kehtestatud maksud turustusaastateks 2002/2003 ja 2003/2004, (
26
) sisuliselt seetõttu, et nendes oli – suhtearvutustehte matemaatilises nimetajas, mis võimaldab arvutada määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõike 1 punkti d tähenduses „keskmise kahjumi […] tonni kohta” – arvesse võetud üksnes seda A‑ ja B‑kvoodi kohast eksporti, mille suhtes oli tegelikult toetusi makstud, ning jäetud arvesse võtmata töödeldud toodete eksport, mille suhtes ei olnud makstud eksporditoetusi. (
27
)
27.
Seetõttu võttis komisjon vastu määruse nr 1193/2009, (
28
) muutes mitte üksnes kehtetuks loetud määrusi, vaid ka määrust nr 164/2007, lähtudes korrigeeritud arvutusest, mille tulemusel muudeti mõningaid kõnealuseid toodangumakse (vähendades määruses nr 164/2007 põhimaksu 6,333 eurolt 6,133 eurole valge A‑ ja B‑suhkru tonni kohta).
28.
Komisjon avaldas 11. detsembril 2010 teatise selle kohta, et „põllumajandusvaldkonna õigusaktid on vananenud”, (
29
) nende seas määrus nr 164/2007, kuna „määrusega [nr] 1193/2009 arvutati summad ümber”. Teatises märgiti, et seetõttu „jäetakse kehtivast liidu õigustikust välja lisas loetletud õigusaktid”, ning paluti väljaannete talitusel need õigusaktid liidu kehtivate õigusaktide loetelust välja jätta, kuigi ametlikku kehtetuks tunnistamist ei olnud.
29.
Määruse nr 1193/2009 aga luges omakorda kehtetuks Euroopa Kohus 27. septembril 2012 oma otsuses Jülich II, sisuliselt seetõttu, et komisjon oli oma muudetud arvutustes hõlmanud määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõike 1 punkti d tähenduses „toetuste kogusumasse” (suhtearvutustehte lugejasse, mis võimaldab arvutada keskmise kahjumi) kõik saadaval olnud toetused, mitte ainult need, mis tegelikult välja maksti.
30.
Seejärel võttis nõukogu vastu määruse nr 1360/2013. (
30
) Selle määruse põhjendustes nimetati Euroopa Kohtu otsuseid Jülich I ja Jülich II ning märgiti seejärel muu hulgas:
„(11)
Seega tuleks suhkrusektori maksud kehtestada sobiva määraga. […] ekspordi puhul tuleks määruse (EÜ) nr 1260/2001 artikli 15 lõike 1 punkti d tähenduses keskmise kahjumi arvutamiseks jagada tegelikult makstud eksporditoetused ekspordikogustega, olenemata sellest, kas toetust maksti või mitte. Eksporditav ülejääk määruse (EÜ) nr 1260/2001 artikli 15 lõike 1 punkti c tähenduses tuleks samuti arvutada kogueksporti kasutades, olenemata sellest, kas toetust maksti või mitte.
[…]
(21)
Põhjenduses 11 osutatud meetodit turustusaasta 2005/06 suhtes kohaldades on põhitoodangumaksu määr 1,2335%, ilma et oleks vaja B‑maksu. Ümber arvutatud kogukahjum kaetakse täielikult põhitoodangumaksust saadud tuludest ning määruse (EÜ) nr 1260/2001 artikli 16 lõikes 2 osutatud täiendavat koefitsienti ei ole kõnealuseks turustusaastaks vaja kindlaks määrata.
[…]”.
31.
Vastavalt määruse nr 1360/2013 artikli 1 lõikele 1 on toodangumaksud turustusaastateks 2001/2002–2005/2006 kindlaks määratud lisa punktis 1. Nii oli turustusaastaks 2005/2006 ette nähtud põhimaks 7,794 eurot valge suhkru tonni kohta; kõikideks teisteks turustusaastateks oli see muutumatult 12,638 eurot tonni kohta. B‑maks jäi turustusaastateks 2001/2002, 2004/2005 ja 2005/2006 samaks (olles null), turustusaastal 2002/2003 vähendati see 126,139 eurolt 103,447 eurole tonni kohta ning turustusaastal 2003/2004 vähendati see 170,929 eurolt 109,061 eurole tonni kohta.
Faktilised asjaolud, menetlus ja eelotsuse küsimused
32.
Saint Louis Sucre on Prantsusmaal asuv suhkrutootja, kes kuulus käesolevas asjas olulisel ajal suhkrusektori turgude ühises korralduse kohaldamisalasse ja oli seetõttu kohustatud maksma toodangumakse vastavalt määrusele nr 1260/2001.
33.
Neid makse kogub vastavalt Prantsuse üldisele maksuseadustikule (code général des impôts français) ja kaudseid makse reguleerivatele üksikasjalikele eeskirjadele tolli‑ ja kaudsete maksude amet (Direction des douanes et droits indirects, edaspidi „maksuhaldur”).
34.
Asudes seisukohale, et ta ei oleks pidanud maksma turustusaasta 2005/2006 eest makse suhkru eksporditoetuste rahastamiseks suhkruvarude eest, mida ei olnud neid makse ja toetusi reguleeriva ühise turukorralduse kehtivuse lõpukuupäevaks eksporditud, esitas Saint Louis Sucre 28. detsembril 2008 halduskaebuse, nõudes 158982544 euro suuruse summa (
31
) tagastamist; 30. septembril 2009 jättis maksuhaldur kaebuse rahuldamata.
35.
Saint Louis Sucre vaidlustas 19. novembril 2009 selle rahuldamata jätmise eelotsusetaotluse esitanud kohtus, paludes taotleda eelotsust tollal kehtinud määruste tõlgendamise ja õiguspärasuse kohta. Kohtumenetlus peatati 6. septembril 2010 poolte taotlusel kuni Euroopa Kohtu otsuseni Jülich I. Pärast kohtuotsuseid Jülich I ja Jülich II ning määruse nr 1360/2013 vastuvõtmist esitas Saint Louis Sucre 5. märtsil 2014 oma nõuded eelotsusetaotluse esitanud kohtus uuesti.
36.
Ta märkis, et kuigi määrus nr 1360/2013 võimaldab arvutada nõutud tagasimaksete summat, jääb endiselt alles küsimus ladustatud, kuid ühise turukorralduse lõpus eksportimata suhkrut puudutavate maksude tagastamise kohta, kuna määrusega nr 318/2006 lõpetati toodangumaksude mehhanism. Ta viitab suhkruturu ühise korralduse eesmärkidele, mis on ette nähtud muu hulgas määrusega nr 1260/2001, iseäranis isemajandamisega seotud tingimusele, mis ei ole enam kohaldatav, mistõttu üht osa tasutud maksudest ei ole kasutatud ekspordi rahastamiseks, vaid see rikastas liitu. Laovaru suurusega 5669000 tonni kvoodisuhkrut, mis oli kogunenud 30. juuniks 2006, on arvestatud eksporditava, kuid siiski eksportimata ülejäägina, mille suhtes ei ole tehtud tagasimakseid.
37.
Saint Louis Sucre’i sõnul kinnitas Euroopa Kohus oma otsuses Jülich I, et „eksporditava ülejäägi määratlemiseks tuleb võtta tarbimata kogustena arvesse selliseid toodete koguseid, mis turustusaasta lõpus ladustatakse, samas kui teoreetiliselt ei ole sel hetkel veel nendega seoses nende müüki toetavaid meetmeid rakendatud”, (
32
) kuid ei ole kunagi teinud otsust selle süsteemi lõppemise tagajärgede kohta, millega tuleb arvestada käesolevas asjas.
38.
Saint Louis Sucre on seisukohal, et artikli 15 lõige 2 koostoimes määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõikega 8 lubas tootemaksu tagastamist, kui mehhanismi ei ole pikendatud. Järelikult oli komisjon kohustatud rakendama nõukogu määruse nr 318/2006 artiklis 44 ette nähtud üleminekumeetmeid, et anda määruse nr 1260/2001 artiklile 15 kasulik mõju. Saint Louis Sucre tugineb alusetu rikastumise keelu põhimõttele, mis on üks liidu õiguse üldpõhimõtetest, ja väidab, et komisjon tegi ilmse hindamisvea, kui ta asus seisukohale, et ta ei pea tagastama eksportimata suhkru varudele vastavaid makse, kuigi selleks ajaks, mil lõppes ühise turukorralduse lõpus maksude ümberarvutamise periood, oli tegelikult eksporditud kogus teada. Saint Louis Sucre lisab, et tema tegevuse rahaline piiramine ülemääraste maksude tagastamata jätmise tõttu on ebaproportsionaalne ja vastuvõetamatu ning riivab ettevõtlusvabadust.
39.
Nendel põhjendustel palub Tribunal de grande instance de Nanterre (Nanterre’i piirkondlik kohus) eelotsust järgmistes küsimustes:
„1.
Kas [määruse nr 1260/2001] artikli 15 lõikeid 2 ja 8, mida kohaldatakse lähtuvalt selle põhjendustest 9 ja 11 ning kohtuotsustest [Jülich I ja II], ning [EL] õiguse üldpõhimõtteid alusetu rikastumise keelu, proportsionaalsuse ja ettevõtlusvabaduse kohta tuleb tõlgendada nii, et suhkrutootjal on õigus saada tagasi toodangumaksud, mis ta tasus kvoodikohase suhkrukoguse eest, mis oli 30. juunil 2006 veel laovarudes, kuna [määrusega nr 318/2006] ei pikendanud toodangumaksude süsteemi pärast nimetatud kuupäeva?
2a.
Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas tootjatele tagastatava maksusumma aluseks peab võtma ainuüksi suhkrukoguse, mis oli laos 30. juunil 2006?
2b.
Kui vastus eelmisele küsimusele[ (
33
) ] on eitav, siis kas maksude tagastamise aluseks olev suhkrukogus peab põhinema ühenduse suhkruvarude muutumisel ajavahemikus 1. juuli 2001 – 30. juuni 2006?
3.
Kas tagasimaksmisele kuuluva maksu arvutustulemuse saamiseks võib teise eelotsuse küsimuse vastuses tuvastatud suhkruvaru õiguspäraselt korrutada ajavahemikul 2001–06 kehtinud ühise turukorralduse ajal tuvastatud „keskmise kahju” kaalutud keskmisega või tuleb seda arvutada teistmoodi ja millisel viisil?
4.
Kui eelmistele küsimustele vastatakse jaatavalt, siis kas […] määrus nr 164/2007 […] on kehtetu?”
40.
Euroopa Kohtule on oma kirjalikud seisukohad esitanud Saint Louis Sucre, Belgia ja Prantsuse valitsus ning Euroopa Komisjon.
41.
Vastuseks Euroopa Kohtu kirjalikele küsimustele väljendasid needsamad pooled oma seisukohad määruse nr 164/2007 staatuse kohta ja selle kohta, kas Euroopa Kohus peaks asuma seisukohale, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu neljandas küsimuses on palutud tal teha otsus määruse nr 1360/2013 õiguspärasuse kohta; komisjon esitas Euroopa Kohtule arvandmed, mida kasutati viimati nimetatud määrusega ette nähtud maksude summade arvutamisel.
42.
Kohtuistungil, mis peeti 11. novembril 2015, esitasid oma suulised seisukohad Saint Louis Sucre, Prantsuse valitsus ja komisjon.
Hinnang
Eelotsusetaotluse vastuvõetavus
43.
Prantsuse valitsus märgib kõigepealt, et kogu eelotsusetaotlus tervikuna on selgelt vastuvõetamatu.
44.
Esiteks ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohus oma eelotsusetaotlust põhjendanud, vaid on pelgalt märkinud, et ta menetleb vaidlust, mis puudutab liidu õigusakti tõlgendamist. Ta ei ole püüdnud seda vaidlust lahendada, vaid on lihtsalt palunud Euroopa Kohtult eelotsust küsimustes, mis Saint Louis Sucre välja pakkus.
45.
Teiseks ei ole eelotsusetaotluses piisavalt kirjeldatud – ega ka arvesse võetud – põhikohtuasja faktilisi asjaolusid. Kohtuotsused Jülich I ja II kohustasid komisjoni võtma meetmed, mida oli vaja kehtetuks loetud määrustest leitud vigade heastamiseks. Suhkrutootjatele tehti määruse nr 1360/2013 alusel lõpuks tagasimaksed aprillis 2015, kuid eelotsusetaotlus esitati jaanuaris 2015, kontrollimata seda, kas need küsimused oleksid pärast tagasimaksete tegemist jätkuvalt asjakohased.
46.
Ma ei nõustu Prantsuse valitsuse esitatud argumentidega.
47.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldatakse, et siseriikliku kohtu esitatud eelotsuse küsimused on asjakohased. Euroopa Kohus võib jätta eelotsuse küsimuses otsuse tegemata vaid siis, kui on ilmne, et palutud liidu õigusnormi tõlgendus ei ole seotud põhikohtuasja tegelike faktiliste asjaolude või esemega või kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele. (
34
)
48.
Peale selle aga eeldab vajadus anda siseriiklikule kohtule tarvilik liidu õiguse tõlgendus seda, et siseriiklik kohus defineerib oma küsimuste faktilise ja õigusliku raamistiku või vähemalt selgitab faktilisi eeldusi, millel need põhinevad. Samuti tuleb eelotsusetaotluses täpselt põhjendada, miks siseriiklik kohus ei ole liidu õiguse tõlgenduses kindel ja on pidanud vajalikuks esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimuse. (
35
)
49.
Käesolevas asjas tuleb tõdeda, et eelotsusetaotlus on kokkuvõtlik ega anna Euroopa Kohtule täit ettekujutust põhikohtuasjas esitatud õiguslikest argumentidest. Siiski on seal minu arvates piisavalt üksikasju vaidluse õigusliku ja faktilise konteksti kohta ning eelotsuse küsimuste ulatus on selge. Siseriiklik kohus peab tegema otsuse selle kohta, kas maksude lõplik väljaarvutamine oli õiguspärane, kui toodangumaksude süsteem 30. juunil 2006 lõppes, täpsemalt küsimuses, kas sel kuupäeval laos olnud varude sissearvamine oli õiguspärane. Samuti ei ole komisjonil ega ühelgi seisukohti esitanud valitsusel ilmnenud raskusi nende seisukohtade sõnastamisel eelotsusetaotlusest lähtudes. (
36
)
50.
Sellepärast järeldan, et eelotsusetaotlus ise on vastuvõetav.
Neljanda küsimuse vastuvõetavus ja ulatus
51.
Prantsuse valitsus on esitanud ka konkreetse vastuväite neljanda küsimuse (mis puudutab määruse nr 164/2007 õiguspärasust) vastuvõetavusele, kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole selgitanud, kuidas see määrus, mis asendati kõigepealt määrusega nr 1193/2009 ja seejärel määrusega nr 1360/2013, saab olla põhikohtuasjas oluline.
52.
Oma algsetes kirjalikes seisukohtades märkis Saint Louis Sucre, et määrus nr 164/2007 on õigusvastane; Belgia valitsus väitis, et see on õiguspärane; ja komisjon märkis, et neljandale küsimusele ei ole vaja vastata, sest Euroopa Kohus luges määruse nr 164/2007 oma otsuses Jülich II kehtetuks.
53.
Seejärel märkisid Belgia valitsus ja komisjon vastuseks Euroopa Kohtu kirjalikule küsimusele, et Euroopa Kohus peaks tõlgendama neljandat küsimust nii, et see puudutab määruse nr 1360/2013 õiguspärasust. Prantsuse valitsus asus samale seisukohale, arvestades seejuures oma üldisemaid reservatsioone vastuvõetavuse küsimuses; sama tegi Saint Louis Sucre reservatsiooniga, et õigusvastasuse tuvastamine ei tohi mõjutada tagasimakseid, milleks oli tootjatele selle määruse alusel juba õigus tekkinud.
54.
Sellepärast näib mulle vajalik uurida määruse nr 164/2007 staatust põhikohtuasjas olulisel ajal.
55.
Kui Saint Louis Sucre palus 19. novembril 2009 põhikohtuasja algatada, oli määrus nr 164/2007 jõus, kuid seda oli „korrigeeritud” määrusega nr 1193/2009, mis oli vastu võetud eesmärgiga täita kohtuotsuse Jülich I tingimusi ja mida kohaldati määrust nr 164/2007 puudutavas osas alates 23. veebruarist 2007. Ent kuna määrus nr 1193/2009 jõustus alles 9. detsembril 2009, (
37
) võib eeldada, et toodangumaksud, mis olid Saint Louis Sucre’ilt sisse nõutud sel ajal, kui ta palus algatada põhikohtuasja, olid arvutatud määruse nr 164/2007 algse teksti põhjal. Vastupidi komisjoni väidetele ei loetud kohtuotsusega Jülich I määrust nr 164/2007 kehtetuks (seda määrust ei olnud selles menetluses eelotsusetaotluse esitamise ajaks isegi vastu võetud), kuid selle kohtuotsuse alustest tulenevalt oli komisjon kohustatud seda määrust korrektse arvutuse põhjal muutma.
56.
Nõutav parandus jõustati muudetud arvutuse põhjal määrusega nr 1193/2009, see omakorda aga loeti Euroopa Kohtu poolt ebakorrektseks otsusega Jülich II, millega viimati nimetatud määrus seejärel tühistati.
57.
Sellest tulenevalt näib, et põhikohtuasjas olulisel ajal oli seaduslikult jõus määrus nr 164/2007, ent Euroopa Kohtu otsustest Jülich I ja II tulenevalt oleks tulnud see igal juhul – olgu algses või määrusega nr 1193/2009 muudetud sõnastuses – kehtetuks lugeda, sest see põhines arvutusel, mille õigusvastasus oli juba tuvastatud. Ma ei ole siiski seisukohal, et komisjoni 11. detsembri 2010. aasta teatis, (
38
) mis ei ole liidu õigusakt ELTL artikli 288 tähenduses, saaks selles suhtes oluline olla.
58.
Kui määrust nr 164/2007 ei saa kohaldada, siis millisel alusel saab Saint Louis Sucre’ilt õiguspäraselt koguda lõplikud toodangumaksud turustusaastate 2001/2002–2005/2006 eest?
59.
Ainus võimalus on määrus nr 1360/2013, mis jõustus 20. detsembril 2013 (enne eelotsusetaotluse esitamist) ja mida kohaldati alates samadest kuupäevadest nagu algseid määrusi. Ehkki määrus nr 164/2007 ei olnud selle ega ka mingi muu aktiga kehtetuks tunnistatud, ei saanud see olla toodangumaksude sissenõudmise aluseks, sest nii algses kui ka määrusega nr 1193/2009 muudetud redaktsioonis põhines see arvutusel, mille Euroopa Kohus oli kehtetuks lugenud.
60.
Asun seisukohale, et vaidlusaluste toodangumaksude vaidlustamist tuleb hinnata ainult määruse nr 1360/2013 alusarvutustest lähtudes.
61.
Kasutaksin siinkohal siiski võimalust väljendada muret seoses komisjoni seadusandliku lähenemisviisiga nendes küsimustes. Ehkki eesmärk eemaldada liidu õigustikust nii-öelda pehkinud osi on kiiduväärt, tuleb seda teha arukalt. Kui meetme mõju on tõepoolest igas võimalikus aspektis ammendunud, on kõige parem see kehtetuks tunnistada. Jätta see eksisteerima, kuid mingisse vahepealsesse seisundisse, „tunnistades formaalselt, et see on vananenud”, (
39
) tähendab kahtluste ja segaduse külvamist. Eriti on see nii selliste aktide puhul nagu määrus nr 164/2007, mis, olemata 11. detsembriks, mil avaldati komisjoni teatis, kaugeltki ammendanud kogu oma mõju, jäi tegelikult jõusse määrusega nr 1193/2009 korrigeeritud kujul. Olen seisukohal, et mitte üksnes Euroopa Kohtu, vaid kõikide liidu õigussubjektide huvides peaks komisjon oma praktika selles suhtes uuesti üle vaatama.
Sisuline hinnang esimeses ja neljandas küsimuses
62.
Sisuliselt soovib siseriiklik kohus oma esimeses küsimuses teada, kas määrust nr 1260/2001 tuleb tõlgendada nii, et selle määrusega reguleeritud turu ühise korralduse lõppedes, kui „õiglane ja tõhus” isemajandamise süsteem (kus põhimaksud ja B‑maksud olid ette nähtud eksporditoetuste rahastamiseks) asendatakse kindlamääraliste tootmismaksudega (mis ei ole enam konkreetselt eksporditoetustega seotud), on tootjatel õigus saada tagasi toodangumaksud, mida nad maksid selle ühiskorralduse lõppemise ajal laos olnud koguste põhjal.
63.
Neljas küsimus on esimese küsimusega tihedalt seotud, kuna selles on otseselt seatud küsimärgi alla määruse nr 1360/2013 õiguspärasus ja nimetatud määrusega asendati määrus nr 164/2007, milles kõnesolevad toodangumaksud määrati kindlaks arvutuste põhjal, milles arvestati määrusega nr 1260/2001 reguleeritud turu ühiskorralduse lõppemise ajal laos olnud koguseid.
64.
Käsitlen neid kahte küsimust koos. Saint Louis Sucre’i sõnul tuleb nendele vastata nii, et määrus nr 1360/2013 on õigusvastane niivõrd, kui arvutustes võeti arvesse laovarude lõppseisu, ja et tootjatel on seetõttu õigus tagasimaksele. Belgia ja Prantsuse valitsus ning komisjon asuvad vastupidisele seisukohale.
65.
Nende küsimuste käsitlemisel võib olla abiks selge ettekujutus määrusega nr 1260/2001 ette nähtud isemajandava süsteemi ülesehitusest ja toimimisest ning selle vahekorrast kahe teise, nimelt sellele eelnenud ja sellele järgnenud süsteemiga.
66.
Süsteemi üldise ülesehituse kohta selgub määruse nr 1260/2001 põhjendustest, et toodangumaksude eesmärk oli konkreetselt katta eksporditoetuste maksumus ning et kavas oli arvutada need maksud välja nii, et need selle kataksid. Muu hulgas määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõigetest 1 ja 2 ning määruse nr 314/2002 artikli 6 lõikest 4 selgub aga, et see arvutus ei seisnenud pelgalt kulude kokkuliitmises ja nende jaotamises A‑ ja B‑kvoodi piires toodetud koguste vahel. (
40
)
67.
Täpsemalt määrati põhimaksud ja B‑maksud kindlaks vastavalt määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõigetele 3 ja 4, jagades iga perioodi kogukahjumi A‑ ja B‑suhkru toodanguga samal perioodil. Artikli 15 lõigete 1 ja 2 kohaselt arvutati kogukahjum nii, et eksporditav ülejääk korrutati keskmise kahjumiga tonni kohta. Käesolev asi puudutab ainult eksporditava ülejäägi arvutamist; Saint Louis Sucre ei ole vaidlustanud seda, kuidas arvutati keskmine kahjum tonni kohta, ega toodangu arvandmeid.
68.
Sisuliselt moodustus vastavalt määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõigetele 1 ja 2 iga perioodi eksporditav ülejääk A‑ ja B‑kvoodi piires toodetud kogustest, millest olid lahutatud liidu piires tarbimiseks müüdud kogused. (
41
)
69.
Viimati nimetatud kogused määrati kindlaks kooskõlas määruse nr 314/2002 artikli 6 lõikega 4, liites 1) vastava perioodi algul laos olnud kogused (varude algseis), 2) toodetud kogused ja 3) selle perioodi jooksul imporditud kogused ning lahutades saadud summast 1) selle perioodi jooksul eksporditud kogused, 2) perioodi lõpus laos olnud kogused (varude lõppseis) ja 3) keemiatööstuses kasutatud kogused, mille suhtes anti tootmistoetusi.
70.
Nii on näha, et kui jätta arvutusest välja varude lõppseis, suureneksid liidus tarbimiseks müüdud kogused (sest muidu oleks varude lõppseis nendest kogustest lahutatud) ja väheneks eksporditava ülejäägi summa (sest eksporditava ülejäägi arvutamiseks lahutatakse toodetud kogustest müüdud kogused). Selle tulemusel väheneks kogukahjum (mille leidmiseks korrutatakse keskmine kahjum eksporditava ülejäägiga) ja seega toodangumaksude summa (mille leidmiseks jagatakse kogukahjum A‑ ja B‑suhkru toodanguga).
71.
Selles osas, mis puudutab vahekorda eelnenud süsteemiga, oli põhimõte, et eksporditoetusi rahastavad tootjad ise, kehtinud alates suhkrusektori turgude ühise korraldamise reformist aastal 1981. Määruse nr 1785/81 artikkel 28 oli sõnastatud peaaegu identselt määruse nr 1260/2001 artikliga 15. (
42
) Sel määral tähendas käesolevas asjas vaidluse all olev olukord pelgalt eelmise korra aegse olukorra jätku. Samaks jäi ka siseturul „tarbimiseks müüdavate […] koguste” arvutamise valem, ehkki see väljendati selgemalt ja otsesemalt, kui määruse nr 314/2002 artikli 6 lõiget 4 määrusega nr 1140/2003 muudeti. (
43
)
72.
Selles osas, mis puudutab vahekorda järgnenud süsteemiga, kestis vajadus rahastada eksporditoetusi vähemalt kuni turustusaastani 2007/2008, kuid eelmine meetod, mille järgi arvutati konkreetselt eksporditoetuste katteks mõeldud toodangumaksusid, asendati lihtsa kindlamääralise tootmismaksuga, mille eesmärk oli aidata kaasa süsteemi kui terviku (sealhulgas võimalike eksporditoetuste) rahastamisele. (
44
) On siiski oluline märkida, et määruse nr 493/2006 artiklis 6 nähti sama määruse põhjenduses 8 näidatud põhjustel selgelt ette, et kogu ajavahemiku 2001/2002–2005/2006 turustusaastate toodangumaksude kindlaksmääramise ja tasumise suhtes kohaldatakse pärast lõplike statistiliste andmete saamist määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõiget 2.
73.
Käesolevas asjas esitatud avalduste juurde asudes märgin kõigepealt, et Saint Louis Sucre ei vaidlusta seda, et lõplikud arvutused tehti ranges vastavuses määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõike 2 ja määruse nr 314/2002 artikli 6 lõike 4 sõnastusega – kus on eksporditava ülejäägi arvutamise valemis sõnaselgelt arvesse võetud perioodi lõpul laos hoitavaid koguseid – ja järgiti Euroopa Kohtu otsuseid Jülich I ja II.
74.
Saint Louis Sucre väidab hoopis seda, et kui eksporditoetuste süsteem, mida rahastati tootmismaksudest, mille konkreetne eesmärk oli katta nende toetuste maksumus, läks üle süsteemiks, milles seda seost maksude ja toetuste vahel enam ei olnud, ei olnud enam õigustatud pidada selle ülemineku ajal laos hoitud koguseid „eksporditava ülejäägi” osaks, millest tulenevalt oleks võidud maksta vana süsteemi kohaselt rahastatavaid toetusi. Nende koguste suhtes makstavaid võimalikke eksporditoetusi oleks rahastatud uue süsteemi kohaselt. Seetõttu ei oleks tohtinud niisuguseid koguseid vana süsteemi kohases lõplikus maksuarvutuses arvesse võtta. Selleks oli vaja tõlgendada määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõiget 2 ja määruse nr 314/2002 artikli 6 lõiget 4 nii, et lõpparvutuse tegemisel oleks kasutatud mõistet „eksporditud”, mitte „eksporditav ülejääk”. Komisjon oleks pidanud vastu võtma üleminekumeetmed selle võimaldamiseks või kasutama varem määruse nr 1260/2001 artiklist 10 tulenevaid volitusi A‑ ja B‑kvootide vähendamiseks nii, et vana süsteemi lõppedes oleksid laos olnud vaid minimaalsed kogused; ent isegi selliste meetmete puududes eeldab õigusaktide süstemaatiline tõlgendamine nende konteksti ja eesmärki arvestades seda, et varude lõppseis arvutusest välja jäetaks.
75.
Nende argumentide sisu on see, et määruse nr 314/2002 artikli 6 lõiget 4 tuleb tõlgendada vastupidi selle selgele sõnastusele ning arvata perioodi 2001/2002–2005/2006 lõpul nende koguste seast, mis tuleb lahutada sama sätte teise lõigu kohaselt, välja kogused, mis „on laos turustusaasta lõpus”, nii et vana ja uue süsteemi rahastamise vahele rajatakse kindel ja läbitungimatu tõke.
76.
Selleks et nimetatud sätte tõlgendamine vastupidi selle sõnastusele oleks õigustatud, tuleb tõendada, et tähttäheline tõlgendamine oleks vastuolus kas määrusega nr 1260/2001 või suhkrusektori turu ühise korralduse üldise süsteemiga.
77.
Selles osas, mis puudutab kooskõla määrusega nr 1260/2001, märgin, et nimetatud määruse artikli 15 lõigetes 1 ja 2 on sõnaselgelt viidatud „eksporditavale” ülejäägile, mitte „eksporditud” ülejäägile. On selge, et laos hoitavad suhkrukogused on eksporditavad, kuid mitte veel eksporditud. Seetõttu on nende koguste arvessevõtmine eksporditava ülejäägi arvutamisel täielikus kooskõlas määruse nr 1260/2001 artikliga 15; seda tegemata jättes mindaks selle artikliga vastuollu. Peale selle tuleneb määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõikest 3, kus on jätkuvalt – ka pärast artikli 15 lõikes 2 ette nähtud korrigeerimist perioodi 2001/2002–2005/2006 lõpul – viidatud „tõenäolisele” kogukahjumile, et see kahjum ei pruugi veel olla täielikult tekkinud. (
45
) Euroopa Kohus märkis oma otsuses Jülich I, et „tõenäolise kogukahjumi arvutamise meetodi eesmärk on igal juhul määrata ettenägevalt ja konventsionaalselt kindlaks kahjum, mis on tingitud tarbimist ületava ühenduse toodangu müügist”. (
46
)
78.
Kas võis siiski olla, et määrused nr 1260/2001 ja nr 314/2002 on omavahel vastuolus seoses sellega, millele Saint Louis Sucre viitab kui suhkrusektori turgude ühise korralduse „kontekstile, eesmärgile ja mõjule”?
79.
Minu arvates mitte.
80.
Kõigepealt tuleb meeles pidada, et liidu seadusandjal on talle ELTL artiklitega 40‐43 antud poliitilistele kohustustele vastavates põllumajandusküsimustes avar kaalutlusruum. Sellest tulenevalt peab kohtulik kontroll piirduma uurimisega, kas kõnealust meedet ei muuda kehtetuks ükski ilmne viga ega võimu kuritarvitamine ning kas asjaomane ametiasutus ei ole ilmselgelt ületanud oma kaalutlusõiguse piire. (
47
)
81.
Järgmiseks tuleb märkida, et suhkruturu ühine korraldus on eksisteerinud palju aastaid ja korduvalt läbi teinud nii väiksemaid kui ka radikaalsemaid reforme. Ent turg ise on alati kestnud ja kestab aastast aastasse, kusjuures toodangu, laovarude, impordi ja ekspordi tasemed kõiguvad. Sama kehtib ka turu ühise korraldamise kohta. Muidugi oli 1. juulil 1967 olemas alguspunkt ja on ka võimalik, et ühel päeval tuleb ka lõpp-punkt, pärast mida suhkruturu ühist korraldust enam ei eksisteeri. Juhul ja siis, kui niisugune lõpp-punkt saabub, on vaja teha asjakohase kuupäeva seisuga lõpparved ja ei teki küsimust seoses maksete, koguste või arvutuste ülekandmisega tulevikku. Seni aga oleks kunstlik ja eesmärgivastane üritada iga reformi korral varasemale olukorrale joont alla tõmmata ja tulevikuks kõik arved nullida. Muidugi on paratamatu, et mõningate parameetrite puhul on sellist joont ja uuesti alustamist vaja – seda enam, mida põhjalikum on reform.
82.
Ehkki 2006. aasta reform oli laiahaardeline, ei kaotatud sellega eksporditoetuste süsteemi ega tootjate võimalust kanda laovarusid üle ühest turustusaastast järgmisse, et arvestada need järgmise aasta toodangusse. Muu hulgas võisid tootjad turustusaastal 2006/2007 eksporditoetuste kasutamiseks tugineda turustusaastal 2005/2006 tugineda määruse nr 1260/2001 artiklile 14, et kanda laovarud üle järgmisse turustusaastasse. (
48
) Niisiis on selge, et perioodi 2001/2002–2005/2006 ühise turukorralduse ja sellele alates turustusaastast 2006/2007 järgnenud reformitud süsteemi vahel oli olemas kattuvus.
83.
Nii ei ole kirjeldatud olukord minu arvates vastuolus sellega, et jätkuvalt kasutatakse tootjate rahastatava tõenäolise kogukahjumi arvutamisel ühe näitajana eksporditavat, mitte eksporditud ülejääki. Igal juhul ei ole tõendeid ilmse vea ega võimu kuritarvitamise ega selle kohta, et nõukogu või komisjon oleksid selgelt väljunud oma kaalutlusõiguse piiridest.
84.
Muu hulgas näib olevat põhjendamatu Saint Louis Sucre’i argument, et turustusaasta 2005/2006 lõpus laos olnud kogustest ei tekkinud liidule kulusid, mistõttu liit alusetult rikastus. Järgmiselgi aastal anti siseturu nõudlust ületavate koguste suhtes eksporditoetusi ning need kogused pidi igal juhul lisatama kogustele, mida hoiti laos ja kanti üle järgmisesse turustusaastasse.
85.
Nende toetuste rahastamise kohta märgib Saint Louis Sucre põhimõtteliselt, et neid ei kaetud turustusaastatel 2001/2002–2005/2006 tasumisele kuulunud „isemajandamise” maksudest, mis olid konkreetselt ette nähtud samal perioodil antud eksporditoetuste rahastamiseks.
86.
Ma ei nõustu selle argumendiga. Varude lõppseis võetakse eksporditava ülejäägi arvutamisel arvesse sellepärast, et need varud on tõepoolest eksporditavad ja nendest võivad tuleneda eksporditoetused. Selleks et „tagada õiglasel ja tõhusal viisil, et tootjad kannavad ise tervikuna tarbimist ületava […] toodangu müügikulud” (
49
) – s.o turustusaastatel 2001/2002–2005/2006 tekkinud või kogunenud ülejääkide müügikulud –, on vaja selle perioodi suhtes tasumisele kuuluvate toodangumaksude arvutamisel arvesse võtta kõiki nende ülejääkide koostisosi.
87.
Kohtuistungil märkis Saint Louis Sucre, et turustusaastal 2006/2007 antud eksporditoetusi rahastati tulust, mida saadi samal turustusaastal lisakvootide müügist vastavalt määruse nr 318/2006 artiklile 8. Nimetatud tulu oli selleks rohkem kui piisavalt ja ei olnud mingit vajadust nõuda järgmisse turustusaastasse üle kantud laovarudelt turustusaastal 2005/2006 toodangumakse.
88.
Vastupidi, näib olevat täitsa selge, et lisakvootide müügi tulust kavatseti rahastada nii üldisi kulusid seoses turu ühise korraldusega kui ka konkreetseid kulusid seoses tagamisega, et lisakvootidega (lisaks nendele kvootidele, mis kanti järgmisse turustusaastasse üle eelnevatest A‑ ja B‑kvootidest) kaasneksid sekkumishinnad või eksporditoetused. Ühest küljest tõi lisakvootide müük sisse ühekordse summa, ehkki müüdud kvoodid võisid tekitada kulu mitme aasta jooksul; teisest küljest koguti tootmismaksu alles alates turustusaastast 2007/2008, nii et üldiste kulude katmiseks turustusaastal 2006/2007 oli vaja lisaallikat.
89.
Saint Louis Sucre on (mõneti toonitavalt) esitanud veel argumendi, et komisjon oleks pidanud – nagu ta väljendub – „deklassifitseerima” tootmiskvoodid vastavalt määruse nr 1260/2001 (
50
) artiklile 10 tagamaks, et turustusaasta 2005/2006 lõppedes hoitakse laos ainult minimaalselt (või üldse mitte) A‑ ja B‑suhkru varusid, mitte aga väga suurt kogust, nimelt 5669000 tonni, mille tõttu tekkisid arvutamisel iseäranis suured toodangumaksud.
90.
Ent nagu komisjon kohtuistungil õigesti märkis, ei ole määruse nr 1260/2001 artikkel 10 liidusisene turu haldamise vahend; selle artikli otstarve on kvootide kohandamine WTO põllumajanduslepingus võetud rahvusvaheliste kohustustega. Pealegi sooritati sellised kohandusi mitmel turustusaastal ajavahemikus 2001/2002–2005/2006. Lõpuks ei näe ma, kuidas saaksid tootjad tugineda komisjoni kohustusele kohandada kvoote rahvusvaheliste kohustustega väitmaks, et laos olevad kogused tuleb eksporditavast ülejäägist liidusiseselt välja arvata. Tootjatel oli vabadus kanda järgmisse turustusaastasse üle nii vähe või nii palju tonne, kui nad soovisid. Kui nad uskusid, et niisuguse koguse pealt võib edaspidi saada eksporditoetusi, oleksid nad pidanud olema valmis arvestama selle koguse eksporditava ülejäägi hulka; kui nad seda ei uskunud, olnuks neil arukam vältida kõnealuste koguste laos hoidmist.
91.
Nendes küsimustes lõpetuseks märgin, et ma ei näe õigusaktides, nende eesmärkides ega kontekstis midagi, mille tõttu oleks vaja tõlgendada määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõikeid 1 ja 2 koostoimes määruse nr 314/2002 artikli 6 lõikega 4 nii, et turustusaasta 2005/2006 lõpus laos olnud kogused oleks tulnud perioodi 2001/2002–2005/2006 lõpul eksporditava ülejäägi arvutamisel välja arvata. Seega ei ole põhjust seada küsimärgi alla määruse nr 1360/2013 õiguspärasust.
Teine ja kolmas küsimus
92.
Olles jõudnud määruses nr 1360/2013 ette nähtud toodangumaksude summade arvutamise õiguspärasuse küsimuses niisugusele järeldusele, pean tarbetuks – ja õieti ka võimatuks – käsitleda teist ja kolmandat eelotsuse küsimust, mis puudutavad tagastatavate summade kindlaksmääramise meetodeid, kui summad on valesti arvutatud. Sellistele küsimustele saaks vastata üksnes siis, kui oleks teada, milline arvutuse aspekt oli vale.
Ettepanek
93.
Kõikidel nendel kaalutlustel teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Tribunal de grande instance de Nanterre’i küsimustele nii:
—
nõukogu 19. juuni 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1260/2001 suhkrusektori turgude ühise korralduse kohta ei anna suhkrutootjale õigust 30. juunil 2006. aastal laos olnud kvoodisuhkru koguste põhjal tasutud toodangumaksude tagastamisele; ja
—
nõukogu 2. detsembri 2013. aasta määruses (EL) nr 1360/2013, millega kehtestatakse suhkrusektori toodangumaksud turustusaastateks 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05, 2005/06, turustusaastate 2001/02 ja 2004/2005 suhtes kehtestatava lisamaksu arvutamiseks vajalik koefitsient ning summa, mille suhkrutootjad peavad maksma suhkrupeedimüüjatele maksu maksimumsumma ja tasutava maksusumma vahe tõttu turustusaastate 2002/03, 2003/04 ja 2005/06 eest, ei ole uurimisel ilmnenud ühtegi asjaolu, mis muudaks selle määruse kehtetuks.
(
1
)	Algkeel: inglise.
(
2
)	Zuckerfabrik Jülich, C‑5/06 ja C‑23/06‐C‑36/06, EU:C:2008:260.
(
3
)	Zuckerfabrik Jülich jt, C‑113/10, C‑147/10 ja C‑234/10, EU:C:2012:591.
(
4
)	Õigusaktides kasutatakse seda terminit (inglise keeles producers) mõnikord kasvatajate (growers), mitte valmistajate (manufacturers) kohta, mõnikord aga tähenduses „valmistajad” (manufacturers). Kasutan käesolevas ettepanekus edaspidi terminit „tootjad”.
(
5
)	Nõukogu 21. veebruari 1967. aasta määrus nr 44/67/EMÜ suhkrusektori turgude ühise korralduse kohta turustusaastal 1967/1968 (EÜT 1967, P 40, lk 597).
(
6
)	Nõukogu 30. juuni 1981. aasta määrus (EMÜ) nr 1785/81 suhkrusektori turgude ühise korralduse kohta (EÜT 1981, L 177, lk 4).
(
7
)	Nõukogu 13. septembri 1999. aasta määrus (EÜ) nr 2038/1999 suhkrusektori turgude ühise korralduse kohta (EÜT 1999, L 252, lk 1), millega tunnistati kehtetuks ja asendati määrus nr 1785/81 ning mis ise tunnistati kehtetuks ja asendati määrusega nr 1260/2001.
(
8
)	Nõukogu 19. juuni 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1260/2001 suhkrusektori turgude ühise korralduse kohta (EÜT 2001, L 178, lk 1; ELT eriväljaanne 03/33, lk 17). Suhkrusektori toodangu hulka kuuluvad suhkur, isoglükoos ja inuliinisiirup. Kuna viimati nimetatud kaks toodet moodustavad vaid väga väikese osa turust ja ei ole käesolevas kohtuasjas olulised, ei viita ma edaspidi muudele toodetele peale suhkru.
(
9
)	Vt määruse nr 1260/2001 põhjendused 9 ja 10.
(
10
)	Komisjoni 20. veebruari 2002. aasta määrus (EÜ) nr 314/2002, milles sätestatakse suhkrusektori kvoodisüsteemi kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad (EÜT 2002, L 50, lk 40; ELT eriväljaanne 03/35, lk 190) ja mida on muudetud muu hulgas komisjoni 27. juuni 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1140/2003, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 779/96, milles sätestatakse teabevahetuse üksikasjalikud rakenduseeskirjad, ning määrust nr 341/2002, milles sätestatakse kvoodisüsteemi kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad (ELT 2003, L 160, lk 33; ELT eriväljaanne 03/39, lk 172).
(
11
)	Apellatsioonikogu ettekanne, European Communities – Export Subsidies on Sugar, WT/DS265/AB/R, WT/DS266/AB/R, WT/DS283/AB/R, vastu võetud 19. mail 2005, Dispute Settlement Reports, 2005:XIII, lk 6365.
(
12
)	Nõukogu 28. veebruari 2006. aasta määrus (EÜ) nr 318/2006 suhkrusektori turgude ühise korralduse kohta (ELT 2006, L 58, lk 1), mis omakorda tunnistati kehtetuks ja asendati 1. oktoobrist 2008 nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (ELT 2007, L 299, lk 1).
(
13
)	Komisjoni 29. juuni 2006. aasta määrus (EÜ) nr 952/2006, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 318/2006 üksikasjalikud rakenduseeskirjad suhkru siseturu korralduse ja kvoodisüsteemi kohta (ELT 2006, L 178, lk 39).
(
14
)	Nõukogu 20. veebruari 2006. aasta määrus (EÜ) nr 320/2006, millega luuakse ajutine kava suhkrutööstuse ümberkorraldamiseks ühenduses ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1290/2005 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta (ELT 2006, L 58, lk 42).
(
15
)	Komisjoni 27. märtsi 2006. aasta määrus (EÜ) nr 493/2006, millega kehtestatakse üleminekumeetmed suhkrusektori turgude ühise korralduse reformi raames ning muudetakse määrusi (EÜ) nr 1265/2001 ja (EÜ) nr 314/2002 (ELT 2006, L 89, lk 11).
(
16
)	Selle artikli sõnastus oli peaaegu sama mis selle eelkäijatel: määruse nr 1785/81 artiklil 27 ja määruse nr 2038/99 artiklil 32.
(
17
)	Kuna ekspordimakse ei kohaldatud, võrdus „toetuste kogusumma ja impordimaksude kogusumma vahe” lihtsalt toetuste kogusummaga.
(
18
)	Määruse nr 1260/2001 artikli 15 sõnastus oli peaaegu sama mis selle eelkäijatel: määruse nr 1785/81 artiklil 28 ja määruse nr 2038/99 artiklil 33 (vt samuti kohtuotsus Eridania zuccherifici nazionali jt, 250/84, EU:C:1986:22, punktid 9 ja 10).
(
19
)	Artikli 7 lõige 3 käsitles keemiatööstuses kasutatavat suhkrut. Artikli 6 lõike 4 algtekst oli sisult väga sarnane artikli 5 lõike 5 esimese lõiguga komisjoni määruses (EMÜ) nr 1443/82, millega sätestatakse suhkrusektori kvoodisüsteemi kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad (EÜT 1982, L 158, lk 17), milles olid ette nähtud määruse nr 1785/81 rakendamise eeskirjad ja mis tunnistati kehtetuks määrusega nr 314/2002.
(
20
)	See joonealune märkus ei ole eesti keeles asjakohane.
(
21
)	Vt lisaks Euroopa Liidu Kontrollikoja eriaruanne nr 6, „Has the reform of the sugar market achieved its main objectives?” (http://www.eca.europa.eu/Lists/ECADocuments/SR10_06/SR10_06_EN.PDF).
(
22
)	Vt vastavalt komisjoni 28. juuni 2006. aasta määrus (EÜ) nr 958/2006, mis käsitleb alalist pakkumismenetlust valge suhkru eksporditoetuste kindlaksmääramiseks 2006/07. turustusaastaks (ELT 2006, L 175, lk 49), ja komisjoni 27. juuli 2007. aasta määrus (EÜ) nr 900/2007, mis käsitleb alalist pakkumismenetlust valge suhkru eksporditoetuste kindlaksmääramiseks 2007/08. turustusaastaks (ELT 2007, L 196, lk 26).
(
23
)	Vt eeskätt komisjoni 25. septembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 947/2008, millega peatatakse täiendava töötlemiseta eksporditud valge suhkru ja toorsuhkru eksporditoetused (ELT 2008, L 258, lk 60).
(
24
)	Selle summaks oli ette nähtud 126,40 eurot kvooditonni kohta turustusaastal 2006/07 ja 173,80 eurot tonni kohta turustusaastal 2007/08 ning 113,30 eurot tonni kohta turustusaastal 2008/09 (määruse nr 320/2006 artikkel 11; vt samuti artikkel 1).
(
25
)	Komisjoni 19. veebruari 2007. aasta määrus (EÜ) nr 164/2007, millega määratakse kindlaks 2005/2006. turustusaastal kehtivad toodangumaksud suhkrusektoris (ELT 2007, L 51, lk 17).
(
26
)	Vastavalt komisjoni 7. oktoobri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1762/2003, millega määratakse kindlaks turustusaastal 2002/2003 kehtivad põhitoodangumaksud suhkrusektoris (ELT 2003, L 254, lk 4), ja komisjoni 14. oktoobri 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 1775/2004, millega määratakse kindlaks turustusaastal 2003/2004 kehtivad põhitoodangumaksud suhkrusektoris (ELT 2004, L 316, lk 64).
(
27
)	Kohtumääruses SAFBA, C‑175/07‐C‑184/07, EU:C:2008:543, luges Euroopa Kohus samuti tühiseks komisjoni 14. oktoobri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1686/2005, millega määratakse kindlaks 2004/2005. turustusaastal kehtivad põhitoodangumaksud ja lisamaksu koefitsient suhkrusektoris (ELT 2005, L 271, lk 12).
(
28
)	Komisjoni 3. novembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1193/2009, millega muudetakse määruseid (EÜ) nr 1762/2003, (EÜ) nr 1775/2004, (EÜ) nr 1686/2005 ja (EÜ) nr 164/2007 ning millega määratakse kindlaks turustusaastatel 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 kehtivad toodangumaksud suhkrusektoris (ELT 2009, L 321, lk 1).
(
29
)	ELT 2010, C 336, lk 1.
(
30
)	Nõukogu 2. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1360/2013, millega kehtestatakse suhkrusektori toodangumaksud turustusaastateks 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05, 2005/06, turustusaastate 2001/02 ja 2004/05 suhtes kehtestatava lisamaksu arvutamiseks vajalik koefitsient ning summa, mille suhkrutootjad peavad maksma suhkrupeedimüüjatele maksu maksimumsumma ja tasutava maksusumma vahe tõttu turustusaastate 2002/03, 2003/04 ja 2005/06 eest (ELT 2013, L 343, lk 2). Määruse nr 1360/2013 võttis vastu mitte komisjon, vaid nõukogu ELTL artikli 43 lõike 3 alusel, sest määrus nr 1260/2001 oli kehtetuks tunnistatud ega võimaldanud enam komisjonil niisuguseid määrusi vastu võtta (vt komisjoni ettepanek võtta vastu määrus nr 1360/2013, seletuskirja punkt 3; vt samuti kohtujuristi ettepanek, Sharpston, liidetud kohtuasjad Zuckerfabrik Jülich (C‑113/10, C‑147/10 ja C‑234/10, EU:C:2011:701) ehk Jülich I, punktid 60‐72).
(
31
)	Selle põhjal, mida Saint Louis Sucre kohtuistungil ütles, näib, et see – komisjoni esitatud arvandmetega võrreldes – märkimisväärne summa kajastab Saint Louis Sucre’i hinnangut küsimuses, milline oli (arvestades tema pisut üle 6% suurust turuosa) tema osa kõikides liikmesriikides kõikidel turustusaastatel ajavahemikus 2001/2002–2005/2006 kogutud kõikide põhimaksude ja B‑maksude summades. Kui see paika peab, näib see nõue olevat kaugelt suurem sellest, mis võiks tuleneda kohandusest, mis piirdub arvutuste tegemisel 30. juunil 2006 laos olnud koguste arvestamata jätmisega.
(
32
)	Kohtuotsuse punkt 39.
(
33
)	Mis tähendab minu arusaamise järgi küsimust 2a, mitte küsimust1.
(
34
)	Vt nt kohtuotsus Melki ja Abdeli, C‑188/10 ja C‑189/10, EU:C:2010:363, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika.
(
35
)	Vt nt kohtuotsus Mulders, C‑548/11, EU:C:2013:249, punkt 28 ja seal viidatud kohtupraktika.
(
36
)	Vt nt kohtuotsus Azienda Agricola Ettore Ribaldi jt, C‑480/00, C‑482/00, C‑484/00, C‑489/00–C‑491/00 ja C‑497/00–C‑499/00, EU:C:2004:179, punkt 74.
(
37
)	See võeti vastu 3. novembril 2009, kuid avaldati Euroopa Liidu Teatajas8. detsembril 2009 ning artikli 6 kohaselt pidi see jõustuma järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas, ent artikkel 4, millega asendati määruse nr 164/2007 artikkel 1, pidi olema kohaldatav alates 23. veebruarist 2007.
(
38
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 28, samuti vt 29. joonealune märkus.
(
39
)	Eeldan, et vähemalt oma teatise inglis‑ ja prantsuskeelsetes versioonides, kus on kasutatud sõna obsolescence (mis tähistab kasutuselt kadumise protsessi), pidas komisjon tegelikult silmas hoopis sõna desuetude (mis tähistab olukorda, kus miski on kasutuselt kadunud).
(
40
)	Vt samuti kohtuotsus Jülich I, eriti punktid 41 ja 43.
(
41
)	Määruse nr 1260/2001 artikli 15 lõike 1 punktid a‐c ja lõike 2 punkt a.
(
42
)	Vt 16. joonealune märkus; vt samuti kohtuotsus Jülich I, punktid 30 ja 31.
(
43
)	Vt käesoleva ettepaneku punktid 15‐17; selgemaks muutmine oli pelgalt formaalne ning Saint Louis Sucre ei väida, et sellega kaasnes muutusi, mis oleksid olnud tema nõude suhtes asjakohased.
(
44
)	Vt käesoleva ettepaneku punktid 21‐24.
(
45
)	Tõepoolest väljendasin oma ettepanekus kohtuasjas Zuckerfabrik Jülich (C‑13/10, C‑147/10 ja C‑234/10, EU:C:2011:701) (Jülich II) punktides 94‐98 seisukohta, et seadusandja eesmärk ei olnud „piirata arvutus tõenäolistele eksporditoetustele, olenemata sellest, kas need maksti välja või mitte, ja seda isegi siis, kui lõplikud arvandmed on kättesaadavad”. See on siiski hoopis teine küsimus. Käesolevas asjas on oluline, et lõplikest arvandmetest, kui need saadavale tulid, nähtusid perioodi lõpul laos olevad kogused, mida võidi tõenäoliselt eksportida ja mis seetõttu moodustasid osa eksporditavast ülejäägist; need ei peagi olema seotud tegelikult eksporditud kogustega.
(
46
)	Kohtuotsuse punkt 43, kohtujuristi kursiiv.
(
47
)	Vt nt kohtuotsus Agrargenossenschaft Neuzelle, C‑545/11, EU:C:2013:169, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika.
(
48
)	Määruse nr 1260/2001 artikli 14 lõige 1 koostoimes artikli 10 lõikega 1.
(
49
)	Määruse nr 493/2006 põhjendus 9; vt käesoleva ettepaneku punkt 8.
(
50
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 10.