62022CJ0029_RES
Liidetud kohtuasjad C‑29/22 P ja C‑44/22 P
KDjaKS
versus
Euroopa Liidu Nõukogu jt
Euroopa Kohtu (suurkoda) 10. septembri 2024. aasta otsus
Apellatsioonkaebus – Ühine välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) – Nõukogu ühismeede 2008/124/ÜVJP – Euroopa Liidu õigusriigimissioon Kosovos (Eulex Kosovo) – Kahju hüvitamise hagi – Kahju, mis on väidetavalt tekkinud Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjoni ja Euroopa välisteenistuse mitmesuguste aktide ja tegevusetuse tõttu ühismeetme rakendamisel – Isikute piinamise, kadumise ja mõrvamise ebapiisavad uurimised – Euroopa Liidu Kohtu pädevus seda hagi lahendada – ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimane lause – ELTL artikkel 275
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Liidu kohtu pädevus – Kahju hüvitamise hagi – Selle poliitika alla kuuluvaid akte või tegevusetust puudutavad hagid – Hagid, mille esemeks ei ole kontrollida ELL artikli 40 järgimist ega piiravaid meetmeid füüsiliste või juriidiliste isikute suhtes – Välistamine – Euroopa Kohtu pädevuse sellise piiramise kooskõla põhiõiguste harta artikliga 47, Euroopa inimõiguste konventsiooni artiklitega 6 ja 13, ELL artikli 6 lõikega 2 ning ELTL artiklitega 268 ja 340
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 47, artikli 51 lõige 1 ja artikli 52 lõige 7; ELL artikkel 2, artikli 3 lõige 5, artikli 5 lõiked 1 ja 2, artikkel 6, artikli 13 lõige 2, artiklid 19, 21 ja 23, artikli 24 lõige 1 ning artikkel 40; ELTL artikkel 268, artikli 275 teine lõik, artiklid 340 ja 344; nõukogu ühismeede 2008/124)
(vt punktid 62, 63, 66–73, 77–82, 85–87, 90–92 ja 94)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Liidu kohtu pädevus – Kahju hüvitamise hagi – Selle poliitika alla kuuluvaid akte või tegevusetust puudutavad hagid – Hagid, mille esemeks ei ole kontrollida ELL artikli 40 järgimist ega piiravaid meetmeid füüsiliste või juriidiliste isikute suhtes – Vaidlusalused aktid või tegevusetus, mis ei ole otseselt seotud liidu institutsioonide, organite ja asutuste poliitiliste või strateegiliste valikutega nimetatud poliitika raames – Hõlmamine – Vaidlusalused aktid või tegevusetus, mis on otseselt seotud selliste valikutega – Välistamine
(ELL artiklid 24–26, 28, 29, 37, 38, 42 ja 43; ELTL artikkel 275; nõukogu ühismeede 2008/124)
(vt punktid 115–119)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Liidu kohtu pädevus – Kahju hüvitamise hagi – Selle poliitika alla kuuluvaid akte või tegevusetust puudutavad hagid – Hagid, mille esemeks ei ole kontrollida ELL artikli 40 järgimist ega piiravaid meetmeid füüsiliste või juriidiliste isikute suhtes – Vaidlusalused aktid või tegevusetus, mis on otseselt seotud liidu institutsioonide, organite ja asutuste poliitiliste või strateegiliste valikutega nimetatud poliitika raames – Liidu missioonile kättesaadavaks tehtavad vahendid – Otsus sellise missiooni täitevvolitused tagasi võtta – Välistamine
(ELL artikli 24 lõike 1 teine lõik, artikli 28 lõige 1 ja artikli 43 lõige 2; ELTL artikli 275 esimene lõik; nõukogu ühismeede 2008/124, artikli 3 punkt d; nõukogu otsus (ÜVJP) 2018/856)
(vt punktid 120, 121, 124, 126, 136 ja 137)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Liidu kohtu pädevus – Kahju hüvitamise hagi – Selle poliitika alla kuuluvaid akte või tegevusetust puudutavad hagid – Hagid, mille esemeks ei ole kontrollida ELL artikli 40 järgimist ega piiravaid meetmeid füüsiliste või juriidiliste isikute suhtes – Vaidlusalused aktid või tegevusetus, mis ei ole otseselt seotud liidu institutsioonide, organite ja asutuste poliitiliste või strateegiliste valikutega – Liidu missiooniks sobivate töötajate puudumine – Selle missiooni toime pandud inimõiguste rikkumised – Nende rikkumiste kohta esitatud kaebusi läbivaatav komisjon – Tasuta õigusabi ettenägevate menetlusnormide puudumine – Täidesaatva pädevuse puudumine – Hagejate konkreetsete olukordade suhtes individuaalsete meetmete puudumine – Hõlmamine
(ELL artikli 24 lõike 1 teine lõik; ELTL artikli 275 teine lõik; nõukogu ühismeede 2008/124, artiklid 1 ja 2; otsus 2014/349/ÜVJP, artikkel 15a)
(vt punktid 120, 121, 124, 127, 128, 130, 131, 133–135 ja 137)
Apellatsioonkaebus – Osaliselt põhjendatuks tunnistatud apellatsioonkaebus – Vaidluse sisuline lahendamine apellatsioonikohtu poolt – Tingimus – Kohtuasi, mille suhtes menetlusstaadium lubab teha kohtuotsuse – Puudumine – Kohtuasja tagasisuunamine Üldkohtusse – Hagi läbivaatamise pädevuse lõplik kontroll apellatsioonikohtu poolt
(Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 61 esimene lõik)
(vt punktid 159 ja 163–166)
Kokkuvõte
Euroopa Kohtu suurkoda – tühistades Üldkohtu määruse KS ja KD vs. nõukogu jt (
1
) (edaspidi „vaidlustatud kohtumäärus“) osas, milles Üldkohus leidis, et tal puudub ilmselgelt pädevus KS‑i ja KD esitatud hagi läbi vaadata põhjusel, et see oli seotud ÜVJP raames tehtud poliitiliste või strateegiliste valikutega (
2
) – täpsustas ÜVJP valdkonnas liidu kohtute pädevuse piiramist, mis on ette nähtud ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimases lauses (
3
) ja ELTL artikli 275 esimeses lõigus (
4
). KS ja KD on Kosovos aset leidnud konflikti ajal 1999. aastal piinatud, kadunud või tapetud isikute lähimad pereliikmed. Euroopa Liit moodustas 2008. aastal ühismeetmega 2008/124 (
5
) selles kolmandas riigis „õigusriigimissiooni“ nimetusega Eulex Kosovo, mille ülesanne oli muu hulgas selliste kuritegude uurimine. Liit asutas 2009. aastal selle ühismeetme alusel inimõiguste järelevalve komisjoni (edaspidi „järelevalvekomisjon“), kelle ülesanne on läbi vaadata kaebusi inimõiguste rikkumiste kohta, mille Eulex Kosovo on oma täitevvolituste täitmisel toime pannud.
Kui KS ja KD olid esitanud järelevalvekomisjonile kaebused, jõudis viimane 2015. aasta novembris ja 2016. aasta oktoobris järeldusele, et on rikutud mitut Euroopa inimõiguste konventsiooniga (edaspidi „EIÕK“) (
6
) kaitstud põhiõigust. 2017. aasta märtsis otsustas järelevalvekomisjon asjaomased menetlused lõpetada, tuvastades siiski mõlemas asjas, et tema poolt Eulex Kosovo juhile antud soovitusi oli see juht rakendanud ainult osaliselt.
Üldkohus jättis 2017. aasta detsembris tehtud määrusega KS vs. nõukogu jt (
7
) – põhjendusega, et tal puudub selleks ilmselgelt pädevus – läbi vaatamata KS‑i esitatud hagi Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjoni ja Euroopa välisteenistuse vastu, milles KS palus eelkõige „tühistada või muuta ühismeede 2008/124“ ning tuvastada EIÕK mitme artikli rikkumisest tulenev lepinguväline vastutus.
2021. aasta novembris jättis Üldkohus sama põhjendusega läbi vaatamata KS‑i ja KD hagi, milles nad palusid mõista välja hüvitise kahju eest, mis neile väidetavalt tekkis nõukogu, komisjoni ja Euroopa välisteenistuse mitmesuguste aktide ja tegevusetuse tõttu seoses eelkõige Eulex Kosovo missiooni käigus läbi viidud uurimistega ning on seotud nende pereliikmete piinamise, kadumise ja mõrvamisega. KS ja KD olid vahepeal esitanud 2021. aasta juunis menetlustoimingute tegemise taotluse, milles nad soovisid saada Eulex Kosovo operatsiooniplaani (OPLAN) tervikversiooni alates selle missiooni loomisest 2008. aastal.
Euroopa Kohus – lahendades kahte apellatsioonkaebust, mille olid esitanud vastavalt KS ja KD (kohtuasi C‑29/22 P) ning komisjon (kohtuasi C‑44/22 P) – tühistas selle Üldkohtu määruse osaliselt ja saatis kohtuasja tagasi Üldkohtusse, et ta teeks otsuse hagi vastuvõetavuse kohta ja vajaduse korral selle hagi asjas sisulise otsuse.
Vaidlustatud kohtumääruses tõdes Üldkohus eelkõige, et KS‑i ja KD hagi lähtub aktidest või käitumisest, mis kuuluvad selliste poliitiliste või strateegiliste küsimuste hulka, mis on hõlmatud Eulex Kosovo tegevuste, prioriteetide ja vahendite määratlemisega ning otsusega moodustada selle missiooni osana järelevalvekomisjon, ning et ühismeetme 2008/124 kohaselt kuuluvad Eulex Kosovo missiooni loomine ja tegevus EL lepingus ÜVJP‑ga seotud sätete kohaldamisalasse. Lisaks leidis Üldkohus sisuliselt, et ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimasest lausest ja ELTL artikli 275 esimesest lõigust tulenevalt ei kuulu üldjuhul Euroopa Liidu Kohtu pädevusse ÜVJP‑ga seotud sätted ning nende alusel vastu võetud aktid ning et erandid sellest põhimõttest, mis on ette nähtud esimesena nimetatud sättes ja artikli 275 teises lõigus, ei olnud käesoleval juhul kohaldatavad, kuna see hagi ei puudutanud ei piiravaid meetmeid füüsiliste või juriidiliste isikute suhtes viimati nimetatud sätte tähenduses ega ELL artikli 40 (
8
) järgimist.
Euroopa Kohtu hinnang
Kuna KS ja KD ning komisjon olid selle hinnangu vaidlustanud, siis analüüsis Euroopa Kohus Üldkohtu tõlgenduse põhjendatust nendest aspektidest.
ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu ja ELTL artikli 275 esimese lõigu tõlgendamine
Selleks, et tõlgendada aluslepingute sätteid, mis näevad ette liidu kohtute pädevuse piiramise ÜVJP valdkonnas, tõdes Euroopa Kohus kõigepealt, et selle poliitika hõlmamine liidu konstitutsioonilisse raamistikku tähendab, et liidu õiguskorra aluspõhimõtted on kohaldatavad ka selle poliitika raames. Nende hulka kuuluvad eelkõige õigusriigi põhimõtte ja põhiõiguste austamine, mis nõuavad muu hulgas, et liidu ametiasutused peavad alluma kohtulikule kontrollile.
Samas märkis Euroopa Kohus esimesena, et ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu esimeses lauses on sätestatud, et „[ÜVJP] suhtes kohaldatakse erimenetlusi ja ‑eeskirju“, sealhulgas neid, mis piiravad Euroopa Liidu Kohtu pädevust ÜVJP‑ga seotud sätete ja nende alusel vastu võetud aktide osas. Euroopa Liidu Kohtu pädevuse selline piiramine võib aga olla kooskõlas nii Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikliga 47 kui ka EIÕK artiklitega 6 ja 13.
Sellega seoses on Euroopa Kohus esiteks juba otsustanud, et harta artikkel 47 ei saa anda talle pädevust, kui aluslepingud selle välistavad, ega ka muuta aluslepingutes ette nähtud kohtuliku kontrolli süsteemi, millesse kuuluvad ka hagide vastuvõetavusega seotud normid. Lisaks on pädevuse andmise ja institutsioonidevahelise tasakaalu põhimõtted kohaldatavad ka ÜVJP valdkonnas. Seega ei ole väide, et üksikisiku hagi esemeks olevad aktid või tegevusetus rikuvad tema põhiõigusi, iseenesest piisav selleks, et Euroopa Liidu Kohus tunnistaks ennast pädevaks seda hagi läbi vaatama. Teiseks peab Euroopa Kohus mõistagi silmas pidama, et tõlgendusega, mille ta annab harta artiklile 47, mille esimene ja teine lõik vastavad EIÕK artikli 6 lõikele 1 ja artiklile 13, oleks tagatud kaitse tasemel, mis ei ole vastuolus EIÕK nende sätetega tagatud kaitse tasemega, nagu Euroopa Inimõiguste Kohus on neid tõlgendanud. Siiski ühelt poolt ei ole EIÕK artikli 6 lõikega 1 tagatud õigus absoluutne ja sellele võib kehtestada õiguspäraseid piiranguid. Teiselt poolt ei saa ka EIÕK artikliga 13 – mis tagab riigisiseses õiguses sellise õiguskaitsevahendi olemasolu, mis võimaldab tugineda EIÕK õigustele ja vabadustele – antud kaitset pidada absoluutseks, kuna väidetava rikkumise kontekst või väidetavate rikkumiste kategooria võib õigustada võimalike õiguskaitsevahendite kasutamise piiramist.
Järelikult ei rikkunud Üldkohus õigusnormi, kui ta leidis sisuliselt, et ei ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimane lause ja ELTL artikkel 275 ühelt poolt (
9
) ega põhiõiguste rikkumistele viitamine teiselt poolt ei õigusta iseenesest seda, et ta tunnistaks ennast pädevaks KS‑i ja KD esitatud hagi läbi vaatama. Lisaks ei saa ELL artikli 6 lõiget 2, mis näeb ette liidu ühinemise EIÕK‑ga, tõlgendada nii, et sellega laiendatakse Euroopa Liidu Kohtu pädevust ÜVJP valdkonnas, kuna sellele ühinemisele kehtiv regulatsioon tagab, et ühinemisleping ei mõjuta liidu pädevust ega liidu institutsioonide volitusi.
Mis teisena puudutab konkreetsemalt ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimase lause ja ELTL artikli 275 kohaldamist liidu lepinguvälise vastutuse tuvastamise hagide suhtes, mida reguleerivad ELTL artiklid 268 ja 340, siis märkis Euroopa Kohus, et ei Euroopa Liidu Kohtule antud ainupädevusest selliseid hagisid lahendada ega sellist liiki hagide sõltumatusest ei saa tuletada sellele institutsioonile aluslepingutega antud pädevuse piiride laiendamist. ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimast lauset ja ELTL artiklit 275, mis piiravad liidu pädevust ÜVJP valdkonnas, tuleb selle valdkonna hagide puhul pidada ELTL artiklite 268 ja 340 suhtes erinormideks. Järelikult ei saa nõustuda sellega, et ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimane lause ja ELTL artikkel 275 ei puuduta liidu lepinguvälise vastutuse tuvastamise hagisid.
Kolmanda ja viimasena kinnitas Euroopa Kohus – tuginedes kohtuotsusele Carvalho jt vs. parlament ja nõukogu (
10
), milles on väljendatud aluslepingutega ette nähtud üks õiguskaitsevahendite tõlgendamispõhimõte – ka Üldkohtu tõlgendust liidu kohtu pädevust käsitlevatele aluslepingute sätetele selles tähenduses, et nimetatud põhiõigus tõhusale kohtulikule kaitsele ei saa viia EL toimimise lepingus sõnaselgelt ette nähtud tingimuste kohaldamata jätmiseni.
Kõnealuste aktide ja tegevusetuse seotus poliitiliste või strateegiliste valikutega ÜVJP raames, mis puudutavad ÜVJP kindlaksmääramist ja rakendamist
Euroopa Kohus tuletas meelde, et analüüsides Euroopa Liidu Kohtu pädevust läbi vaadata hagi, mille ese on ÜVJP valdkonda kuuluvad aktid või tegevusetus, tuleb kõigepealt kontrollida, kas kõnealune olukord kuulub mõne ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimases lauses ja ELTL artikli 275 teises lõigus ette nähtud olukorra alla, mille puhul on see pädevus sõnaselgelt ette nähtud (
11
). Kui see nii ei ole, tuleb seejärel hinnata, kas nimetatud pädevus võib põhineda asjaolul, et kõnealused aktid ja tegevusetus ei ole otseselt seotud liidu institutsioonide, organite ja asutuste poliitiliste või strateegiliste valikutega ÜVJP ja eelkõige ühise julgeoleku‑ ja kaitsepoliitika (ÜJKP) raames (
12
). Seega, kuigi Euroopa Liidu Kohus on pädev hindama poliitiliste või strateegiliste valikutega mitte otseselt seotud aktide või tegevusetuse õiguspärasust või neid tõlgendama, puudub tal see pädevus juhul, kui need aktid või tegevusetus on otseselt seotud nimetatud poliitiliste või strateegiliste valikutega (
13
).
Sellega seoses kontrollis Euroopa Kohus Üldkohtu antud hinnangut (
14
), analüüsides konkreetselt iga akti ja tegevusetust, mis on seotud ÜVJP ja eelkõige ÜJKP‑ga, mida on KS‑i ja KD hagis nimetatud (
15
).
Käesoleval juhul selgub vaidlustatud kohtumäärusest esimesena, et Üldkohus tõdes, et see hagi ei kuulu olukordade hulka, mille puhul aluslepingute sätted näevad sõnaselgelt ette, et Euroopa Liidu Kohtul on pädevus ÜVJP valdkonnas, mida apellatsioonkaebustes ei ole ka vaidlustatud. Teisena leidis Üldkohus sisuliselt, et nimetatud hagi esemeks olevad aktid ja tegevusetus (
16
) on selle poliitikaga otseselt seotud, arvestades nende poliitilist ja strateegilist laadi ning seost ÜVJP kindlaksmääramise ja rakendamisega, mistõttu tunnistas ta, et tal puudub pädevus seda hagi läbi vaadata.
Selle kohta märkis Euroopa Kohus esiteks, et ÜVJP missioonile ja eelkõige ÜJKP missioonile kättesaadavaks tehtavad vahendid on otseselt seotud ÜVJP raames tehtud poliitiliste või strateegiliste valikutega, nagu õigesti leidis Üldkohus.
Seevastu rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta leidis, et väidetav sobivate töötajate puudumine kuulub poliitiliste või strateegiliste küsimuste hulka, mis puudutavad ÜVJP kindlaksmääramist ja rakendamist. Nimelt kujutab Eulex Kosovo missiooni õigus värvata töötajaid (
17
) endast igapäevase juhtimise akti, mis on osa selle missiooni volituste täitmisest. Seega ei ole Eulex Kosovo otsused missiooni töötajate valimise kohta otseselt seotud selle missiooni ÜVJP raames tehtud poliitiliste või strateegiliste valikutega.
Teiseks jõudis Euroopa Kohus samale järeldusele, et Üldkohus rikkus õigusnormi, ka osas, mis puudutab selliste sätete puudumist, mis näeksid ette tasuta õigusabi järelevalvekomisjonis toimuvates menetlustes. See osa KS‑i ja KD esitatud hagist puudutab selle komisjoni menetlusnorme, mis ei ole otseselt seotud ÜVJP raames tehtavate poliitiliste või strateegiliste valikutega.
Samuti, mis puudutab järelevalvekomisjonile antud täidesaatva pädevuse puudumist või õiguskaitsevahendite puudumist selle komisjoni tuvastatud rikkumiste korral, siis märkis Euroopa Kohus – tuginedes Eulex Kosovo missiooni loomise eesmärkidele (
18
) –, et otsus selle kohta, kas allutada selle missiooni aktid ja tegevusetus nendele normidele vastavale järelevalvemehhanismile või mitte, ei ole otseselt seotud selle missiooniga seonduvate poliitiliste või strateegiliste valikutega, vaid üksnes tema haldusjuhtimise ühe aspektiga.
Kolmandaks märkis Euroopa Kohus, et nii järelevalvekomisjoni tuvastatud põhiõiguste rikkumiste kõrvaldamiseks parandusmeetmete võtmata jätmine kui ka KD asja õiguslikult usaldusväärse uurimise puudumine viitavad sellele, et KS‑i ja KD konkreetsete olukordade suhtes ei võetud individuaalseid meetmeid, ja see ei ole otseselt seotud ÜVJP raames tehtud poliitiliste või strateegiliste valikutega. Sama kehtib nõukogu ja Euroopa välisteenistuse kinnituse kohta, et see missioon tegi oma parima, et kõnealuseid kuritegusid uurida. Seega rikkus Üldkohus õigusnormi ka hagi nende aspektidega seoses.
Neljandaks seevastu on otsus ÜVJP missiooni ja eelkõige ÜJKP missiooni täitevvolitused tagasi võtta otseselt seotud selliste ÜVJP raames tehtud poliitiliste või strateegiliste valikutega ELL artikli 28 lõike 1 ja artikli 43 lõike 2 tähenduses. Järelikult ei rikkunud Üldkohus õigusnormi, kui ta leidis, et tal puudub pädevus otsustada etteheidete üle, mis puudutavad Eulex Kosovo täitevvolituste tagasivõtmist otsusega 2018/856 (
19
).
Üldkohtule esitatud hagi
Euroopa Kohtus tõdes, et tal ei ole vajalikku teavet, et teha lõplik otsus nõukogu, komisjoni ja Euroopa välisteenistuse esitatud vastuvõetamatuse vastuväidete ning KS‑i ja KD hagi põhjendatuse kohta, ning saatis kohtuasja tagasi Üldkohtusse, et ta teeks otsuse hagi vastuvõetavuse kohta ja vajaduse korral hagi kohta sisulise otsuse ning samuti otsuse taotluse kohta Eulex Kosovo OPLAN‑iga tutvuda.
(
1
)	10. novembri 2021. aasta kohtumäärus KS ja KD vs. nõukogu jt (T‑771/20, EU:T:2021:798).
(
2
)	Eespool viidatud kohtumäärus on tühistatud osas, milles KS‑i ja KD esitatud hagi puudutas eelkõige mitme põhiõiguse rikkumist ning täitevvõimu väärkasutamist või kuritarvitamist liidu organi ja institutsioonide poolt. Ülejäänud osas jäeti apellatsioonkaebused rahuldamata.
(
3
)	See säte näeb ette, et „Euroopa Liidu Kohus ei ole pädev tegema otsuseid [ÜVJP‑d käsitlevate sätetega] seotud küsimustes, erandina on ta pädev kontrollima [ELL] artikli 40 järgimist ja kontrollima teatud otsuste õiguspärasust vastavalt [ELTL] artikli 275 teises lõigus sätestatule“.
(
4
)	See artikkel 275 näeb ette, et „Euroopa Liidu Kohtu pädevusse ei kuulu [ÜVJP‑ga] seotud sätted ning nende alusel vastuvõetud õigusaktid. Kohus on aga pädev kontrollima [ELL] artikli 40 järgimist ning tegema otsuseid [ELTL] artikli 263 neljandas lõigus sätestatud tingimuste kohaselt algatatud kohtuasjades, mis puudutavad füüsiliste või juriidiliste isikute suhtes nõukogu poolt [ELL] V jaotise 2. peatüki alusel vastuvõetud piiravaid meetmeid sätestavate otsuste seaduslikkust“.
(
5
)	Nõukogu 4. veebruari 2008. aasta ühismeede 2008/124/ÜVJP Euroopa Liidu õigusriigimissiooni kohta Kosovos EULEX KOSOVO (ELT 2008, L 42, lk 92).
(
6
)	Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon.
(
7
)	14. detsembri 2017. aasta kohtumäärus KS vs. nõukogu jt (T‑840/16, EU:T:2017:938).
(
8
)	See artikkel näeb ette: „[ÜVJP] rakendamine ei mõjuta aluslepingutega sätestatud menetluste rakendamist ja institutsioonide volituste ulatust [ELTL] artiklites 3–6 osutatud liidu pädevuse teostamiseks. Samuti ei mõjuta nimetatud artiklites osutatud poliitika rakendamine aluslepingutega sätestatud menetluste rakendamist ja institutsioonide volituste ulatust liidu pädevuse teostamiseks käesoleva peatüki alusel.“
(
9
)	Koostoimes harta artikliga 47, EIÕK artikli 6 lõikega 1 ja artikliga 13 ning ELL artikliga 2, artikli 3 lõikega 5 ning artiklitega 6, 19, 21 ja 23.
(
10
)	25. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Carvalho jt vs. parlament ja nõukogu (C‑565/19 P, EU:C:2021:252, punktid 69 ja 78).
(
11
)	28. märtsi 2017. aasta kohtuotsus Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, punkt 60) ja 6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus Bank Refah Kargaran vs. nõukogu (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, punkt 27).
(
12
)	See tuleneb Euroopa Kohtu 12. novembri 2015. aasta otsuse Elitaliana vs. Eulex Kosovo (C‑439/13 P, EU:C:2015:753) punktist 49, 19. juuli 2016. aasta kohtuotsuse H vs. nõukogu jt (C‑455/14 P, EU:C:2016:569) punktist 55 ja 25. juuni 2020. aasta kohtuotsuse CSUE vs. KF (C‑14/19 P, EU:C:2020:492) punktist 66.
(
13
)	Järelikult ei ole Euroopa Liidu Kohus pädev hindama ÜVJP ja eelkõige ÜJKP läbiviimise, kindlaksmääramise või rakendamisega otseselt seotud aktide või tegevusetuse – milleks on eelkõige liidu strateegiliste huvide kindlakstegemine ning nii liidu võetavate meetmete ja seisukohtade määratlemine kui ka ÜVJP üldsuunised ELL artiklite 24–26, 28, 29, 37, 38, 42 ja 43 tähenduses – õiguspärasust või neid tõlgendama.
(
14
)	See hinnang asub vaidlustatud kohtumääruse punktides 28 ja 39.
(
15
)	Selleks võttis Euroopa Kohus arvesse asjaolu, et õiguskindluse eesmärk nõuab, et liidu kohus ei oleks oma pädevuse tuvastamiseks kohustatud asja sisuliselt läbi vaatama.
(
16
)	Need aktid ja tegevusetus on loetletud kohtuotsuse punktis 20. Sisuliselt on need järgmised:
ei viidud läbi piisavat uurimist KS‑i ja KD pereliikmete kadumise ja mõrvamise kohta, sest puudusid vajalikud vahendid ja sobivad töötajad selle missiooni täitevvolituste täitmiseks;
puuduvad sätted, mis näeksid ette tasuta õigusabi nendele kaebajatele, kellel on õigus osaleda järelevalvekomisjonis toimuvates menetlustes, ning järelevalvekomisjon on moodustatud ilma, et tal oleks pädevus oma otsuseid täide viia ja pädevus pakkuda tuvastatud rikkumiste puhul õiguskaitsevahendit;
ei ole vastu võetud parandusmeetmeid, mis võimaldaks esimeses ja teises taandes nimetatud rikkumised täielikult või osaliselt heastada, samas kui Eulex Kosovo juht oli liidule järelevalvekomisjoni järeldused teatavaks teinud;
nõukogu ja Euroopa välisteenistus väärkasutasid või kuritarvitasid täitevvõimu eelkõige siis, kui nad leidsid, et Eulex Kosovo andis endast parima, et uurida KS‑i abikaasa röövimist ja võimalikku mõrva ning KD abikaasa ja poja mõrva;
täitevvõimu on väärkasutatud või valesti teostatud osas, milles nõukogu 8. juuni 2018. aasta otsusega (ÜVJP) 2018/856, millega muudetakse ühismeedet 2008/124 Euroopa Liidu õigusriigimissiooni kohta Kosovos (ELT 2018, L 146, lk 5), võeti Eulex Kosovo täitevvolitused tagasi, kuigi esimeses ja teises taandes nimetatud rikkumised jätkusid;
täitevvõimu või avalikku võimu on väärkasutatud või kuritarvitatud, kuna ei ole tagatud KD asja, mis puudutab prima facie sõjakuritegu, õiguslikult usaldusväärset uurimist Eulex Kosovo ja/või Kosovo eriprokuratuuri poolt ega menetlemist Kosovo erikojas.
(
17
)	See õigus tuleneb ühismeetme 2008/124 (muudetud nõukogu 12. juuni 2014. aasta otsusega 2014/349/ÜVJP (ELT 2014, L 174, lk 42)) artikli 15a sõnastusest.
(
18
)	Vt ühismeetme 2008/124 artiklid 1 ja 2.
(
19
)	Selle otsusega kaotati missiooni kohustus tagada – mis oli ette nähtud ühismeetme 2008/124 artikli 3 punktis d –, et teatavaid kuritegusid „uuritakse, nende toimepanemise eest karistatakse, peetakse kohut ja jõustatakse kohtuotsuseid nõuetekohaselt“.