Väliaikainen versio
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (suuri jaosto)
14 päivänä huhtikuuta 2026 (*)
Ennakkoratkaisupyyntö – Tekijänoikeus ja lähioikeudet – Direktiivi 2001/29/EY – Tietoyhteiskunta – Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistaminen – 2 artikla – Kappaleenvalmistusoikeus – 5 artikla – Poikkeukset ja rajoitukset – 5 artiklan 3 kohdan k alakohta – Pastissin käsite – Käyttö pastississa – Äänitteen osien toisintaminen (sampling) – Perusoikeudet – Euroopan unionin perusoikeuskirja – 11 artikla – Sananvapaus – 13 artikla – Taiteen vapaus – 17 artikla – Omistusoikeus
Asiassa C‑590/23,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Bundesgerichtshof (liittovaltion ylin yleinen tuomioistuin, Saksa) on esittänyt 14.9.2023 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 25.9.2023, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
CG
ja
YN, RL:n oikeudenomistajana,
vastaan
Pelham GmbH,
SD
ja
UP,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (suuri jaosto),
toimien kokoonpanossa: presidentti K. Lenaerts, varapresidentti T. von Danwitz, jaostojen puheenjohtajat K. Jürimäe, C. Lycourgos, I. Jarukaitis, I. Ziemele (esittelevä tuomari) ja F. Schalin sekä tuomarit S. Rodin, M. Gavalec, S. Gervasoni ja N. Fenger,
julkisasiamies: N. Emiliou,
kirjaaja: hallintovirkamies M. Krausenböck,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 14.1.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–        CG ja YN, edustajanaan H. Lindhorst, Rechtsanwalt,
–        Pelham GmbH, SD ja UP, edustajinaan S. Scherer, L. Schramke ja A. Walter, Rechtsanwälte,
–        Saksan hallitus, asiamiehinään J. Möller, M. Hellmann ja J. Simon,
–        Euroopan komissio, asiamiehinään J. Samnadda ja T. Scharf,
kuultuaan julkisasiamiehen 17.6.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Ennakkoratkaisupyyntö koskee tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY (EYVL 2001, L 167, s. 10) 5 artiklan 3 kohdan k alakohdan tulkintaa.
2        Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat yhtäältä CG ja YN, joka on RL:n oikeudenomistaja, ja toisaalta Pelham GmbH, SD ja UP (jäljempänä yhdessä Pelham ym.) ja jossa on kyse siitä, että SD:n ja UP:n säveltämää ja Pelhamin tuottamaa musiikkikappaletta ”Nur mir” nauhoitettaessa käytettiin noin kahden sekunnin rytmisekvenssiä, joka otettiin Kraftwerk‑musiikkiyhtyeen, jonka perustajajäseniä CG ja RL ovat, äänitteestä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
3        Direktiivin 2001/29 johdanto-osan 3, 4, 9, 10, 31 ja 32 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(3)      Ehdotettu yhdenmukaistaminen edistää sisämarkkinoiden neljän vapauden toteuttamista ja liittyy erityisesti niiden oikeudellisten perusperiaatteiden noudattamiseen, jotka koskevat omaisuutta, henkinen omaisuus mukaan lukien, sekä ilmaisunvapautta ja yleistä etua.
(4)      Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien oikeudellisten puitteiden yhdenmukaistaminen lisää oikeusvarmuutta ja täyttää henkisen omaisuuden korkeatasoisen suojan vaatimukset sekä edistää siten merkittäviä investointeja luovuuteen ja innovaatioon, mukaan lukien verkostoinfrastruktuuriin, mikä puolestaan johtaa Euroopan teollisuuden kasvuun ja sen kilpailukyvyn parantumiseen sekä sisällöllisen tarjonnan että tietotekniikan osalta ja yleisemmin monilla teollisuuden ja kulttuurin aloilla. Tämä ylläpitää työllisyyttä ja edistää uusien työpaikkojen luomista.
– –
(9)      Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien yhdenmukaistamisen on perustuttava suojan korkeaan tasoon, koska nämä oikeudet ovat ratkaisevan tärkeitä henkisen luomistyön kannalta. Niiden suojaaminen auttaa varmistamaan luovuuden ylläpitämisen ja kehittymisen niin tekijöiden, esittäjien, tuottajien, kuluttajien, kulttuurin, teollisuuden kuin suuren yleisön etujen mukaisesti. Tämän vuoksi henkisen omaisuuden tunnustetaan olevan erottamaton osa omaisuuden käsitettä.
(10)      Voidakseen jatkaa luovaa ja taiteellista työtään tekijöiden tai esittäjien on saatava asianmukainen korvaus työnsä käyttämisestä, kuten myös tuottajien voidakseen rahoittaa tällaista työtä. Tuotteiden kuten äänitteiden, elokuvien tai multimediatuotteiden sekä esimerkiksi tilauspalvelujen kaltaisten palvelujen tuottamiseen vaadittavat investoinnit ovat merkittäviä. Henkistä omaisuutta koskevien oikeuksien riittävä oikeudellinen suoja on tarpeen, jotta tämän korvauksen saatavuus voidaan taata ja mahdollistaa näille investoinneille riittävä tuotto.
– –
(31)      Eri oikeudenhaltijaryhmien välisten samoin kuin eri oikeudenhaltijaryhmien ja suojatun aineiston käyttäjien välisten oikeuksien ja etujen oikeudenmukainen tasapaino on turvattava. Jäsenvaltioissa säädettyjä nykyisiä poikkeuksia ja rajoituksia näihin oikeuksiin on arvioitava uudelleen uuden sähköisen ympäristön kannalta. Tiettyjä yksinoikeustoimia koskevien poikkeusten ja rajoitusten nykyisillä eroilla on välitön kielteinen vaikutus sisämarkkinoiden toimintaan tekijänoikeuden ja lähioikeuksien alalla. Nämä erot saattavat tulla näkyvämmiksi rajojen ylitse tapahtuvan teosten hyödyntämisen ja rajat ylittävien toimien edelleen lisääntyessä. Sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi nämä poikkeukset ja rajoitukset olisi määriteltävä yhdenmukaisemmin. Yhdenmukaistamisen asteen olisi perustuttava vaikutukseen, joka poikkeuksilla ja rajoituksilla on sisämarkkinoiden moitteettomaan toimintaan.
(32)      Tässä direktiivissä annetaan tyhjentävä luettelo poikkeuksista ja rajoituksista kappaleen valmistamista koskevaan oikeuteen ja yleisölle välittämistä koskevaan oikeuteen. Eräät poikkeukset ja rajoitukset koskevat vain kappaleen valmistamista koskevaa oikeutta. Tässä luettelossa otetaan aiheellisella tavalla huomioon jäsenvaltioiden erilaiset oikeudelliset perinteet samalla kun pyritään varmistamaan sisämarkkinoiden asianmukainen toiminta. Jäsenvaltioiden olisi sovellettava näitä poikkeuksia ja rajoituksia yhdenmukaisella tavalla ja tilannetta olisi arvioitava uudelleen tarkasteltaessa sitä tulevaa lainsäädäntöä, jolla tämä direktiivi pannaan täytäntöön.”
4        Direktiivin 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Kappaleen valmistamista koskeva oikeus”, säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on säädettävä, että yksinoikeus sallia tai kieltää suoraan tai välillisesti, tilapäisesti tai pysyvästi, millä keinolla ja missä muodossa tahansa kokonaan tai osittain tapahtuva kappaleen valmistaminen on:
a)      tekijöillä teostensa osalta;
b)      esittäjillä esitystensä tallenteiden osalta;
c)      äänitetuottajilla äänitteidensä osalta;
– –”
5        Kyseisen direktiivin 3 artiklassa, jonka otsikko on ”Oikeus välittää yleisölle teoksia ja oikeus saattaa muu aineisto yleisön saataviin”, säädetään seuraavaa:
”1.      Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tekijöillä on yksinoikeus sallia tai kieltää teostensa langallinen tai langaton välittäminen yleisölle, mukaan lukien teosten saattaminen yleisön saataviin siten, että yleisöön kuuluvilla henkilöillä on mahdollisuus saada teokset saataviinsa itse valitsemastaan paikasta ja itse valitsemanaan aikana.
2.      Jäsenvaltioiden on säädettävä, että yksinoikeus sallia tai kieltää langallinen tai langaton yleisön saataviin saattaminen siten, että yleisöön kuuluvilla henkilöillä on mahdollisuus saada suojattu aineisto saataviinsa itse valitsemastaan paikasta ja itse valitsemanaan aikana, on:
a)      esittäjillä esitystensä tallenteiden osalta;
b)      äänitetuottajilla äänitteidensä osalta;
c)      elokuvien ensimmäisten tallenteiden tuottajilla elokuviensa alkuperäiskappaleiden ja niiden kopioiden osalta; ja
d)      yleisradio-organisaatioilla lähetystensä tallenteiden osalta riippumatta siitä, onko kyseessä lähetysten langallinen vai langaton siirto, tai siirto kaapelin tai satelliitin välityksellä.
3.      Edellä 1 ja 2 kohdassa mainitut oikeudet eivät sammu tässä artiklassa säädetyllä tavalla tapahtuvan yleisölle välittämisen tai yleisön saataviin saattamisen yhteydessä.”
6        Kyseisen direktiivin 5 artiklassa, jonka otsikko on ”Poikkeukset ja rajoitukset”, säädetään seuraavaa:
”– –
3.      Jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksista tai rajoituksista 2 ja 3 artiklassa säädettyihin oikeuksiin seuraavissa tapauksissa:
– –
k)      käyttö karikatyyrissä, parodiassa tai pastississa;
– –
5.      Tämän artiklan 1, 2, 3 ja 4 kohdan mukaisia poikkeuksia ja rajoituksia sovelletaan vain tietyissä erityistapauksissa, jotka eivät ole ristiriidassa teoksen tai muun aineiston tavanomaisen hyödyntämisen kanssa eivätkä kohtuuttomasti haittaa oikeudenhaltijan oikeutettuja etuja.”
Saksan oikeus
7        Tekijänoikeudesta ja lähioikeuksista 9.9.1965 annettu laki (Tekijänoikeuslaki) (Gesetz über Urheberrecht und verwandte Schutzrechte (Urheberrechtsgesetz)) (BGBl. 1965 I, s. 1273), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä UrhG), tuli voimaan 7.6.2021, ja sen 51a §:ssä säädetään seuraavaa:
”Julkaistun teoksen toisintaminen, levittäminen ja yleisölle välittäminen karikatyyrissä, parodiassa tai pastississa käyttöä varten on sallittua.
Ensimmäisen virkkeen mukainen oikeus käsittää kuvan käytön tai minkä tahansa muun muun kappaleen valmistamisen käytetystä teoksesta, vaikka kuva tai muu kappale itsessään on suojattu tekijänoikeudella tai lähioikeudella.”
8        UrhG:n 83 §:n ja 85 §:n 4 momentin mukaan kyseisen lain 1 osan 6 jaksoa, johon sen 51a § kuuluu, sovelletaan soveltuvin osin esittävän taitelijan ja äänitetuottajan oikeuksiin.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
9        SD ja UP sävelsivät musiikkikappaleen ”Nur mir”, joka ilmestyi Pelham-yhtiön tuottamilla äänitteillä vuonna 1997.
10      CG ja RL, joka menehtyi vuonna 2020, perustivat Kraftwerk‑musiikkiyhtyeen, joka julkaisi vuonna 1977 äänitteen, joka sisälsi musiikkikappaleen ”Metall auf Metall”.
11      CG ja YN, joka on RL:n oikeudenomistaja, väittävät, että Pelham ym. jäljensivät sähköisesti noin kahden sekunnin rytmisekvenssinäytteen (sample) musiikkikappaleesta ”Metall auf Metall” ja sisällyttivät kyseisen näytteen, jota toistettiin peräjälkeen, musiikkikappaleeseen ”Nur mir”, vaikka ne olisivat voineet itse soittaa mainitun rytmisekvenssin.
12      CG ja YN katsovat ensisijaisesti, että Pelham ym. loukkasivat heille äänitetuottajina kuuluvaa tekijänoikeuden lähioikeutta. Toissijaisesti he vetoavat heillä esittävinä taitelijoina olevan lähioikeuden loukkaamiseen sekä vielä toissijaisemmin CG:llä olevan kyseistä musiikkiteosta koskevan tekijänoikeuden loukkaamiseen. Viime sijassa he väittävät, että Pelham ym. ovat rikkoneet vapaamatkustuksen kieltäviä kilpailusääntöjä.
13      CG ja RL nostivat Landgericht Hamburgissa (Hampurin alioikeus, Saksa) kanteen ja vaativat rikkomisen määräämistä lopetettavaksi, vahingonkorvausta, tietojen toimittamista ja äänitteiden luovuttamista niiden hävittämistä varten.
14      Landgericht Hamburg hyväksyi kanteen 8.10.2004 antamallaan tuomiolla, ja Pelham ym:iden siitä Oberlandesgericht Hamburgiin (Hampurin ylioikeus, Saksa) tekemä valitus hylättiin 7.6.2006 annetulla tuomiolla. Pelham ym:iden tekemän Revision-valituksen seurauksena Bundesgerichtshof (liittovaltion ylin yleinen tuomioistuin, Saksa) kumosi Oberlandesgericht Hamburgin tuomion 20.11.2008 antamallaan tuomiolla ja palautti asian kyseiselle tuomioistuimelle uudelleen käsiteltäväksi.
Oberlandesgericht Hamburg hylkäsi uudelleen Pelham ym:iden 8.10.2004 annetusta tuomiosta tekemän valituksen 17.8.2011 antamallaan tuomiolla. Bundesgerichtshof hylkäsi 13.12.2012 antamallaan tuomiolla Pelham ym:iden kyseisestä 17.8.2011 annetusta tuomiosta tekemän uuden Revision-valituksen.
15      Bundesverfassungsgericht (liittovaltion perustuslakituomioistuin, Saksa) kumosi kyseisen 13.12.2012 annetun tuomion ja Bundesgerichtshofin 20.11.2008 antaman aiemman tuomion sekä Oberlandesgericht Hamburgin 17.8.2011 antaman toisen tuomion ja palautti asian Bundesgerichtshofiin.
16      Kyseisessä kolmannessa Revision-menettelyssä Bundesgerichtshof esitti unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön erityisesti direktiivin 2001/29 2 artiklan c alakohdan ja 5 artiklan 3 kohdan d alakohdan sekä vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/115/EY (EUVL 2006, L 376, s. 28) 9 artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkinnasta.
17      Unionin tuomioistuin totesi 29.7.2019 antamassaan tuomiossa Pelham ym. (C‑476/17, EU:C:2019:624), että direktiivin 2001/29 2 artiklan c alakohtaa on tulkittava Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) valossa siten, että äänitteiden tuottajalle mainitussa säännöksessä annettu yksinoikeus sallia tai kieltää kappaleen valmistaminen äänitteestään mahdollistaa sen, että tuottaja voi vastustaa sitä, että kolmas ottaa hänen äänitteestään – hyvin lyhyenkin – ääninäytteen sisällyttääkseen sen toiseen äänitteeseen, ellei kyseistä näytettä sisällytetä siihen muutetussa ja kuuntelemalla tunnistamattomassa muodossa. Unionin tuomioistuin totesi myös, että direktiivin 2006/115 9 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että äänite, joka sisältää toisesta äänitteestä siirrettyjä musiikkinäytteitä, ei ole kyseisessä säännöksessä tarkoitettu toisen äänitteen kopio, jos siinä ei toisteta kyseistä äänitettä kokonaan tai olennaiselta osin.
18      Bundesgerichtshof kumosi 30.4.2020 antamallaan tuomiolla Oberlandesgericht Hamburgin 7.6.2006 antaman tuomion ja palautti asian viimeksi mainittuun tuomioistuimeen. Oberlandesgericht Hamburg muutti 28.4.2022 antamallaan tuomiolla Landgericht Hamburgin 8.10.2004 antamaa tuomiota ja erotti arvioinnissaan kolme eri ajanjaksoa.
19      Oberlandesgericht Hamburg katsoi ensimmäisestä ajanjaksosta eli ajanjaksosta, joka edelsi direktiivin 2001/29 täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymistä 22.12.2002, ettei tekijänoikeutta tai lähioikeutta ollut loukattu UrhG:n säännösten perusteella, sellaisina kuin niitä sovellettiin kyseisenä ajanjaksona.
20      Toisen ajanjakson, joka alkoi direktiivin 2001/29 täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymisestä ja päättyi UrhG:n 51a §:ssä säädetyn tekijänoikeuden rajojen määrittämistä koskevan säännön voimaantuloon 7.6.2021, osalta Oberlandesgericht Hamburg yhtäältä velvoitti Pelham ym. toimittamaan tietoja niiden äänitteiden lukumäärästä, jotka sisältävät kyseisenä ajanjaksona tuotettuja ja/tai markkinoille saatettuja musiikkikappaleen ”Nur mir” tallenteita, ja toimittamaan näiden äänitteiden kopiot niiden hävittämistä varten ja toisaalta totesi, että Pelham ym:illa oli velvollisuus maksaa vahingonkorvausta. Se katsoi erityisesti, että kun Pelham ym. julkaisivat vuonna 2004 uudelleen kaksi äänitettä, jotka sisälsivät kyseisen kappaleen tallenteita, ne loukkasivat CG:llä ja RL:llä äänitetuottajina olevaa kappaleen valmistamista koskevaa oikeutta, koska musiikkikappaleesta ”Metall auf Metall” otettu sekvenssi oli selvästi havaittavissa musiikkikappaleessa ”Nur mir” ja se oli ensin mainitun teoksen tuntevan kuulijan tunnistettavissa. Koska Pelham ym. ovat lisäksi vuonna 2004
tuottaneet ja saattaneet markkinoille kaksi äänitettä, ne ovat loukanneet CG:n tekijänoikeutta käytettyyn rytmisekvenssiin, joka täyttää edellytykset, jotka tekijänoikeudella suojatun teoksen on täytettävä.
21      Oberlandesgericht Hamburg totesi UrhG:n 51a §:n voimaantulosta eli 7.6.2021 alkaneesta ajanjaksosta, ettei tekijänoikeutta ja lähioikeuksia ollut loukattu, koska se katsoi, että musiikkikappaleen ”Metall auf Metall” rytmisekvenssinäytteen ottaminen samplaamalla merkitsi kyseisen säännöksen nojalla sallittua käyttöä pastississa.
22      CG ja YN tekivät Bundesgerichtshofiin, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, Revision-valituksen kyseisen 28.4.2022 annetun tuomion siitä osasta, jossa hylättiin heidän vaatimuksensa siltä osin kuin ne koskivat 7.6.2021 jälkeistä aikaa.
23      Bundesgerichtshof katsoo, että Oberlandesgericht Hamburg totesi perustellusti, että pääasian valittajilla äänitetuottajina ja esittävinä taiteilijoina olevia oikeuksia oli loukattu, koska Pelham ym. toistivat kyseisen rytmisekvenssin muodossa, jota oli kylläkin hieman muutettu mutta joka oli kuitenkin kuuntelemalla tunnistettavissa.
24      Se toteaa, että Oberlandesgericht Hamburg ei myöskään tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan, että kyseinen rytmisekvenssi oli musiikkiteos, jota voidaan suojata tekijänoikeudella.
25      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa kuitenkin, että UrhG:n 51a §:n ensimmäisen virkkeen mukaan julkaistun teoksen toisintaminen, levittäminen ja yleisölle välittäminen karikatyyrissä, parodiassa tai pastississa käyttöä varten on sallittua. Se lisää, että UrhG:n 83 §:n ja 85 §:n 4 momentin mukaan tätä säännöstä sovelletaan esittävän taiteilijan ja äänitetuottajan lähioikeuksiin.
26      Bundesgerichtshof katsoo, että rytmisekvenssin riidanalainen toisintaminen ei täytä karikatyyriksi tai parodiaksi luokittelemisen edellytyksiä, koska minkään elementin perusteella ei voida ajatella, että musiikkikappale ”Nur mir” olisi huumorin tai pilailun ilmentymä, ja se pyrkii selvittämään, voidaanko riidanalaisen toisintamisen katsoa tapahtuneen direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdassa tarkoitetulla tavalla pastississa, koska UrhG:n 51a §:ää on tulkittava yhteensopivasti tämän säännöksen kanssa, joka sillä on tarkoitus saattaa osaksi Saksan oikeutta.
27      Tässä yhteydessä Bundesgerichtshof pohtii ensinnäkin, muodostaako direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdassa tarkoitettu sääntö, jossa määritellään tekijänoikeuden ja lähioikeuksien rajat teoksen tai muun suojatun aineiston käytölle pastississa, kaatoluokan (Auffangtatbestand), johon kuuluu joka tapauksessa taiteellinen käsittely, jossa käytetään olemassa olevaa teosta tai muuta aineistoa, mukaan luettuna samplaus (sampling), tai sovelletaanko pastissin käsitteeseen rajoittavia perusteita, kuten huumoria, tyylin jäljittelyä tai kunnianosoitusta koskevaa edellytystä.
28      Tämä kysymys on ratkaiseva pääasian ratkaisun kannalta, kun otetaan huomioon Oberlandesgericht Hamburgin toteamus, että musiikkikappaleessa ”Nur mir” viitataan musiikkikappaleesta ”Metall auf Metall” otettuun rytmisekvenssiin, vaikka siitä poiketaan havaittavissa olevalla tavalla, mutta kyseessä ei ole jäljitelmä tämän rytmisekvenssin tyylistä eikä huumorin tai pilailun ilmentymä. Kyseinen tuomioistuin totesi lisäksi, että musiikkikappale ”Nur mir” sisältää taiteellisen vastakkainasettelun kyseisen rytmisekvenssin kanssa, koska kyseinen sekvenssi toistetaan kappaleessa, joka kuuluu eri musiikkigenreen, vaikka se tempon hidastumisesta ja rytmin eroavuudesta huolimatta on tunnistettavissa viittaukseksi alkuperäiskappaleeseen.
29      Bundesgerichtshof toteaa tältä osin, että siitä, että pastissia, karikatyyria ja parodiaa koskevista poikkeuksista säädetään samassa säännöksessä, voisi seurata, että näillä kolmella poikkeuksella on yhteisiä olennaisia tunnusmerkkejä, kuten se, että niissä viitataan olemassa olevaan teokseen, vaikka siitä poiketaan havaittavissa olevalla tavalla. Sitä vastoin ei ole varmaa, onko pastissin käsitteelle lisäksi asetettu muita olennaisia tunnusmerkkejä, kuten se, että kyseessä on pilailun tai huumorin ilmentymä, mitä edellytetään karikatyyrin ja parodian osalta, tai kyseisen teoksen tyylin jäljitteleminen taikka se, että sillä ilmaistaan kunnianosoitus kyseiselle teokselle. Direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdan tavoite, jona on oikeudenmukaisen tasapainon varmistaminen yhtäältä tekijöiden ja toisaalta suojatun aineiston käyttäjien oikeuksien ja etujen, erityisesti perusoikeuskirjan 11 ja 13 artiklassa taattujen sananvapauden ja taiteen vapauden, välillä, voisi nimittäin puoltaa tulkintaa, jonka mukaan pastissia koskeva poikkeus on luonteeltaan kaatoluokka ja että siihen kuuluu joka tapauksessa taiteellinen vastakkainasettelu olemassa olevan teoksen kanssa, mukaan luettuna samplaus.
30      Toiseksi Bundesgerichtshof pohtii, edellyttääkö sen toteaminen, että tekijänoikeudella suojattua teosta tai muuta aineistoa käytetään pastississa, käyttäjän aikomusta käyttää kyseistä teosta tai suojattua aineistoa tällaisiin tarkoituksiin, koska Oberlandesgericht Hamburg katsoi, ettei tällaista aikomusta edellytetty ja ettei tältä osin siis ollut tarpeen tehdä toteamuksia.
31      Näissä olosuhteissa Bundesgerichtshof päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Muodostaako direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdassa tarkoitettu pastississa käyttöä koskeva rajoitussäännös sellaisen kaatoluokan, johon kuuluu taiteellinen vastakkainasettelu, jossa käytetään olemassa olevaa teosta tai muuta aineistoa, mukaan luettuna samplaus (sampling)? Sovelletaanko pastissin käsitteeseen rajoittavia perusteita, kuten huumoria, tyylin jäljittelyä tai kunnianosoitusta koskevaa edellytystä?
2)      Edellyttääkö direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdassa tarkoitettu käyttö pastississa sen toteamista, että käyttäjän aikomuksena oli käyttää tekijänoikeudella suojattua aineistoa pastississa, vai riittääkö, että henkilö, jolle käytetty tekijänoikeudella suojattu aineisto on tuttu ja jolla on pastissin havaitsemiseen vaadittava älyllinen ymmärrys, pystyy tunnistamaan, että kyseessä on pastissi?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen kysymys
32      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä, onko direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohtaa tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitettu pastissia koskeva poikkeus muodostaa kaatoluokan (Auffangtatbestand), joka kattaa ainakin kaikenlaisen taiteellisen vastakkainasettelun olemassa olevan teoksen kanssa, mukaan luettuna samplaus (sampling), ilman, että on tarpeen, että tämä vastakkainasettelu on huumorin ilmentymä, tyylin jäljittelyä tai kunnianosoitus.
33      Direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdan mukaan jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksista tai rajoituksista kyseisen direktiivin 2 ja 3 artiklassa tarkoitettuihin kappaleen valmistamista ja yleisölle välittämistä koskeviin yksinoikeuksiin, kun kyseessä on käyttö karikatyyrissä, parodiassa tai pastississa.
34      Koska direktiivissä 2001/29 ei määritellä pastissin käsitettä ja koska sen 5 artiklan 3 kohdan k alakohdassa ei viitata kansalliseen oikeuteen tämän käsitteen merkityksen osalta, tätä käsitettä on vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan pidettävä unionin oikeuden itsenäisenä käsitteenä, jota on tulkittava yhdenmukaisella tavalla unionin alueella sen tavanomaisen merkityksen mukaan, joka kyseisellä termillä on yleiskielessä, ja ottaen huomioon asiayhteys, johon kyseinen käsite kuuluu, ja kyseisellä säännöksellä tavoiteltu päämäärä (ks. vastaavasti tuomio 3.9.2014, Deckmyn ja Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, 14, 15 ja 19 kohta ja tuomio 29.7.2019, Spiegel Online, C‑516/17, EU:C:2019:625, 62 ja 65 kohta).
35      Ensinnäkin pastissin käsitteen tavanomaisesta merkityksestä on todettava, kuten julkisasiamies on pääasiallisesti todennut ratkaisuehdotuksensa 49–57 kohdassa, että tämä sana esiintyy vain harvoin yleiskielessä ja että vaikka sitä käytetään yleisesti kuvaamaan luomusta, jonka tyyli jäljittelee teoksen, taiteilijan tai samaan taidesuuntaukseen kuuluvien teosten tyyliä, siitä on kuitenkin erilaisia käsityksiä.
36      Joidenkin käsitysten mukaan jopa peitelty jäljittely, joka tehdään vilpillisessä tarkoituksessa, voidaan luokitella pastissiksi, kun taas toisissa käsityksissä edellytetään, että yhden tai useamman aikaisemman teoksen ominaispiirteitä käytetään avoimesti ja tunnistettavasti uudessa luomuksessa, jolla jäljitellään yhtä tai useampaa aikaisempaa teosta taiteellisen tai luovan vuoropuhelun käymiseksi näiden teosten välillä.
37      Lisäksi on niin, että vaikka joissakin käsityksissä pastissin käsite rajataan humoristisiin tai satiirisiin jäljittelyihin ja joissakin toisissa käsityksissä tyylillisiin jäljittelyihin, useissa käsityksissä myönnetään, että tähän käsitteeseen kuuluva käyttö voi tapahtua eri muodoissa ja että se voi perustua erilaisiin aikomuksiin, joita ovat esimerkiksi kunnianosoitus pastissin kohteena olevalle teokselle tai teoksille, huumorin tai kritiikin ilmaiseminen tai pelkkä tyylikeino.
38      Koska pastissin käsitteen tavanomainen merkitys ei ole yksiselitteinen, sen tulkinnan on siten perustuttava kyseisen käsitteen asiayhteyteen ja direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdan tavoitteisiin.
39      Toiseksi asiayhteydestä, johon pastissin käsite kuuluu, on todettava, että direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdassa mainitaan pastissin lisäksi poikkeuksina kyseisen direktiivin 2 ja 3 artiklassa tarkoitetuista kappaleen valmistamista ja yleisölle välittämistä koskevista yksinoikeuksista karikatyyri ja parodia.
40      Sen perusteella, että nämä kolme käsitettä mainitaan samassa säännöksessä, voidaan katsoa, että niillä on unionin lainsäätäjän mielestä tiettyjä yhteisiä olennaisia piirteitä, joita ovat muun muassa se, että niissä viitataan olemassa olevaan teokseen mutta poiketaan siitä havaittavissa olevalla tavalla (ks. vastaavasti tuomio 3.9.2014, Deckmyn ja Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, 20 kohta).
41      Kuten julkisasiamies on kuitenkin todennut ratkaisuehdotuksensa 62 ja 69 kohdassa, unionin lainsäätäjän tarkoituksena on, kun se luettelee direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdassa yhdenvertaisina kolme erillistä käsitettä, sallia kolme käytön ryhmää, jotka voivat olla osittain päällekkäisiä mutta joita on kuitenkin tulkittava siten, että varmistetaan kunkin poikkeuksen tehokas vaikutus. Näin ollen unionin tuomioistuimen on vältettävä tulkintaa, jossa yksi tai useampi näistä käsitteistä jää oikeudellisesti tarpeettomaksi.
42      Tästä seuraa yhtäältä, että vaikka pastissi voi parodian ja karikatyyrin tavoin olla huumorin tai pilailun ilmentymä (ks. vastaavasti tuomio 3.9.2014, Deckmyn ja Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, 20 kohta), ei voida edellyttää, että näin olisi välttämättä aina, koska tällainen pastissin käsitteen tulkinta johtaisi siihen, että tälle poikkeukselle annettaisiin täysin sama ulottuvuus kuin parodiaa tai karikatyyriä koskevalle poikkeukselle, mikä vaarantaisi sen tehokkaan vaikutuksen.
43      Toisaalta pastissin käsitettä ei voida tulkita siten, että se kattaisi kaikki luomukset, joissa viitataan olemassa olevaan teokseen ja jotka poikkeavat siitä havaittavissa olevalla tavalla, koska tällainen tulkinta tekisi – kuten tämän tuomion 40 kohdasta ilmenee – direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdassa luetelluista kahdesta muusta poikkeuksesta tarpeettomia.
44      Lisäksi on niin, kuten julkisasiamies on pääasiallisesti todennut ratkaisuehdotuksensa 69 ja 71 kohdassa ja kuten tämän tuomion 40 kohdasta ilmenee, että mikään direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdan tai yleisemmin kyseisen 5 artiklan asiayhteydessä ei viittaa siihen, että unionin lainsäätäjä olisi muotoillut pastissia koskevan poikkeuksen kaatoluokaksi, joka kattaisi tekijänoikeudella suojatun aineiston kaikenlaisen luovan käytön.
45      Kolmanneksi direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdan tavoitteesta on todettava, että direktiivin 2001/29 johdanto-osan 3 ja 31 perustelukappaleesta ilmenee, että direktiivin 5 artiklan 3 kohdan k alakohdalla pyritään säilyttämään, erityisesti sähköisessä ympäristössä, oikeudenmukainen tasapaino yhtäältä tekijänoikeuden ja lähioikeuksien haltijoiden henkisen omaisuutensa suojaa koskevan intressin ja toisaalta suojatun aineiston käyttäjien intressien ja perusoikeuksien – ja erityisesti heidän sananvapautensa ja taiteellisen vapautensa, jotka taataan perusoikeuskirjan 11 ja 13 artiklassa –
sekä yleisen edun suojaamisen välillä (ks. vastaavasti tuomio 3.9.2014, Deckmyn ja Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, 25 ja 26 kohta ja tuomio 29.7.2019, Pelham ym., C‑476/17, EU:C:2019:624, 32 kohta).
46      On totta, kuten direktiivin 2001/29 johdanto-osan neljännestä, yhdeksännestä ja kymmenennestä perustelukappaleesta ilmenee, että kyseisellä direktiivillä pyritään varmistamaan tekijänoikeuden ja lähioikeuksien suojan korkea taso myöntämällä sen 2 ja 3 artiklassa yksinoikeus kappaleen valmistamiseen ja yleisölle välittämiseen. Perusoikeuskirjan 17 artiklan 2 kohdassa vahvistettu immateriaalioikeuksien suoja ei kuitenkaan ole ehdoton, vaan sitä on punnittava muiden perusoikeuksien kanssa, joihin kuuluu muun muassa perusoikeuskirjan 13 artiklassa taattu taiteen vapaus, joka kuuluu sananvapauteen, jota puolestaan suojataan perusoikeuskirjan 11 artiklassa (ks. vastaavasti tuomio 29.7.2019, Pelham ym., C‑476/17, EU:C:2019:624, 33 ja 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
47      Tästä seuraa, että direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdassa säädettyjen poikkeusten tulkinnassa ja soveltamisessa on konkreettisessa tilanteessa noudatettava oikeudenmukaista tasapainoa yhtäältä kyseisen direktiivin 2 ja 3 artiklassa tarkoitettujen henkilöiden etujen ja oikeuksien ja toisaalta tekijänoikeudella suojatun aineiston käyttäjien sananvapauden ja taiteellisen vapauden sekä yleisen edun välillä (ks. vastaavasti tuomio 3.9.2014, Deckmyn ja Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, 27 kohta).
48      Kun otetaan erityisesti huomioon direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdan tavoite ja se, että kyseisessä säännöksessä säädetyt poikkeukset itsessään sisältävät suojatun aineiston käyttäjille kuuluvia oikeuksia, joilla pyritään takaamaan perusvapauksien kunnioittaminen, pastissin käsitettä ei ole tulkittava suppeasti vaan täysin tämän tavoitteen ja näiden vapauksien mukaisesti (ks. vastaavasti tuomio 29.7.2019, Funke Medien NRW, C‑469/17, EU:C:2019:623, 69–71 kohta ja tuomio 29.7.2019, Spiegel Online, C‑516/17, EU:C:2019:625, 53–55 kohta).
49      Näin ollen on todettava yhtäältä, että pastissin käsite ei voi kattaa suojatun aineiston peiteltyä jäljittelyä eikä plagiointia. Vaikka näet oletettaisiin, että tällaiset tekijänoikeudella suojatun aineiston käytön muodot voisivat tietyin edellytyksin kuulua sananvapauden tai taiteen vapauden piiriin, pastissin käsitteen sellaisella tulkinnalla, jonka mukaan nämä muodot olisivat direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdan nojalla sallittuja ilman oikeudenhaltijoiden etukäteen antamaa lupaa, ei voitaisi saavuttaa oikeudenmukaista tasapainoa, jonka unionin lainsäätäjä on pyrkinyt luomaan näiden oikeudenhaltijoiden immateriaalioikeuksien suojan ja suojatun aineiston käyttäjien perusoikeuksien sekä yleisen edun suojan välillä. Näin ollen mainittu käsite edellyttää, että kyseessä on suojatun aineiston avoimen käytön muoto, joka on tunnistettavissa sellaiseksi.
50      Toisaalta siitä kysymyksestä, mitkä suojatun aineiston avoimen käytön muodot kuuluvat konkreettisesti pastissin käsitteen piiriin, on katsottava, kun otetaan huomioon direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdalla tavoiteltu päämäärä, jona on sananvapauden ja taiteen vapauden kunnioittamisen varmistaminen, ja tämän tuomion 35–43 kohdassa esitetyt seikat, että tämä käsite koskee luomuksia, joissa viitataan yhteen tai useampaan olemassa olevaan teokseen mutta poiketaan siitä tai niistä havaittavissa olevalla tavalla, tarkoituksena käydä näiden teosten välillä taiteellista tai luovaa vuoropuhelua, joka on tunnistettavissa sellaiseksi.
51      Tältä osin on aluksi todettava, että tällaisen vuoropuhelun käyminen edellyttää, että uudessa luomuksessa käytetyt elementit ovat tunnusomaisia sille teokselle tai niille teoksille, josta tai joista ne ovat peräisin.
52      Kuten julkisasiamies on pääasiallisesti todennut ratkaisuehdotuksensa 65 ja 66 kohdassa, on lisäksi niin, että koska ainoastaan teoksen sellaisten elementtien käyttö, joita yksin tai yhdessä suojataan tekijänoikeudella, voi edellyttää oikeudenhaltijan lupaa, pastissia koskevan poikkeuksen on mahdollistettava tietyssä määrin tällaisten suojattujen elementtien käyttö, sillä muutoin sillä ei olisi tehokasta vaikutusta.
53      Lopuksi taiteellinen tai luova vuoropuhelu sellaisen teoksen tai sellaisten teosten kanssa, jota tai joista käytetyt elementit ovat peräisin, voi tapahtua eri muodoissa, kuten muun muassa kyseisten teosten tyylillisenä jäljittelynä, kunnianosoituksena taikka humoristisena tai kriittisenä vastakkainasetteluna kyseisten teosten kanssa.
54      Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii erityisesti selvittämään, voiko musiikkikappaleen rytmisekvenssin toisintaminen samplaamalla (sampling) kuulua direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohdassa säädetyn pastissia koskevan poikkeuksen soveltamisalaan.
55      Tässä yhteydessä on muistutettava, että samplaustekniikka, jossa käyttäjä ottaa useimmiten sähköisillä laitteilla näytteen äänitteestä ja käyttää sitä uuden teoksen luomiseen, on perusoikeuskirjan 13 artiklassa suojatun taiteen vapauden alaan kuuluva taiteellisen ilmaisun muoto (ks. vastaavasti tuomio 29.7.2019, Pelham ym., C‑476/17, EU:C:2019:624, 35 kohta).
56      Toisaalta direktiivin 2001/29 2 artiklan c alakohdassa äänitetuottajalle annettu yksinoikeus sallia tai kieltää kappaleen valmistaminen äänitteistään mahdollistaa lähtökohtaisesti sen, että hän voi vastustaa sitä, että kolmas ottaa hänen äänitteestään ääninäytteen sisällyttääkseen sen toiseen äänitteeseen siten, että se on kuuntelemalla tunnistettavissa. Tämä vastaa äänitetuottajan yksinoikeuden erityistä tavoitetta, joka mainitaan kyseisen direktiivin johdanto-osan kymmenennessä perustelukappaleessa ja jona on äänitetuottajan tekemien investointien suojaaminen. Kuten unionin lainsäätäjä nimittäin toteaa samassa perustelukappaleessa, äänitteiden tuottamiseen vaadittavat investoinnit ovat merkittäviä, joten niiden tuottajille on taattava mahdollisuus riittävään tuottoon (ks. vastaavasti tuomio 29.7.2019, Pelham ym., C‑476/17, EU:C:2019:624, 29–31 kohta).
57      Niinpä oikeudenmukainen tasapaino, joka on taattava taiteen vapauden suojan ja tekijänoikeuden ja lähioikeuksien suojan välillä, saavutetaan silloin, kun musiikkikappaleen rytmisekvenssin toistaminen samplaamalla kuuluu pastissia koskevan poikkeuksen soveltamisalaan, mikäli näin otettua näytettä käytetään sellaisen teoksen luomiseen, joka täyttää tämän tuomion 49–53 kohdassa esitetyt vaatimukset.
58      Ensimmäiseen kysymykseen on kaiken edellä esitetyn perusteella vastattava, että direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitettu pastissia koskeva poikkeus ei muodosta kaatoluokkaa (Auffangtatbestand) vaan se kattaa luomukset, joissa viitataan yhteen tai useampaan olemassa olevaan teokseen mutta poiketaan siitä tai niistä havaittavissa olevalla tavalla ja joissa käytetään tiettyjä sen tai niiden tekijänoikeudella suojattuja ominaispiirteitä, myös samplaamalla (sampling), tarkoituksena käydä näiden teosten välillä taiteellista tai luovaa vuoropuhelua, joka on tunnistettavissa sellaiseksi ja joka voi tapahtua eri muodoissa, kuten kyseisten teosten avoimena tyylillisenä jäljittelynä, kunnianosoituksena niille taikka humoristisena tai kriittisenä vastakkainasetteluna kyseisten teosten kanssa.
Toinen kysymys
59      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee toisella kysymyksellään lähinnä, onko direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohtaa tulkittava siten, että sen toteamiseksi, että kyseessä on kyseisessä säännöksessä tarkoitettu käyttö pastississa, edellytetään, että käyttäjän, joka haluaa vedota kyseiseen säännökseen, aikomuksena oli käyttää olemassa olevaa teosta pastississa, vai riittääkö, että henkilö, jolle aineisto on tuttu ja jolla on vaadittava älyllinen ymmärrys, pystyy tunnistamaan, että kyseessä on pastissi.
60      Kuten ensimmäiseen kysymykseen annetusta vastauksesta ilmenee, pastissiksi luokittelu merkitsee muun muassa sitä, että uudessa luomuksessa, joka voidaan toteuttaa eri muodoissa, käytetään olemassa olevan teoksen suojattuja ominaispiirteitä tarkoituksena käydä kyseisen teoksen kanssa taiteellista tai luovaa vuoropuhelua, joka on tunnistettavissa sellaiseksi.
61      Kuten julkisasiamies on kuitenkin pääasiallisesti todennut ratkaisuehdotuksensa 82 kohdassa, oikeusvarmuuden takaamiseksi kysymystä siitä, onko asia näin, on kuitenkin arvioitava objektiivisesti siten, että henkilöiden, jotka tuntevat olemassa olevan teoksen, josta nämä elementit on lainattu, on voitava tunnistaa, että kyseessä on pastissi.
62      Tästä seuraa, että toiseen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohtaa on tulkittava siten, että sen toteamiseksi, että kyseessä on käyttö pastississa, on riittävää, että henkilöt, jotka tuntevat olemassa olevan teoksen, josta nämä elementit on lainattu, voivat tunnistaa, että kyseessä on pastissi.
Oikeudenkäyntikulut
63      Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (suuri jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)      Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY 5 artiklan 3 kohdan k alakohtaa
on tulkittava siten, että
kyseisessä säännöksessä tarkoitettu pastissia koskeva poikkeus ei muodosta kaatoluokkaa (Auffangtatbestand) vaan se kattaa luomukset, joissa viitataan yhteen tai useampaan olemassa olevaan teokseen mutta poiketaan siitä tai niistä havaittavissa olevalla tavalla ja joissa käytetään tiettyjä sen tai niiden tekijänoikeudella suojattuja ominaispiirteitä, myös samplaamalla (sampling), tarkoituksena käydä näiden teosten välillä taiteellista tai luovaa vuoropuhelua, joka on tunnistettavissa sellaiseksi ja joka voi tapahtua eri muodoissa, kuten kyseisten teosten avoimena tyylillisenä jäljittelynä, kunnianosoituksena niille taikka humoristisena tai kriittisenä vastakkainasetteluna kyseisten teosten kanssa.
2)      Direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan k alakohtaa
on tulkittava siten, että
sen toteamiseksi, että kyseessä on käyttö pastississa, on riittävää, että henkilöt, jotka tuntevat olemassa olevan teoksen, josta nämä elementit on lainattu, voivat tunnistaa, että kyseessä on pastissi.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: saksa.