62024CJ0238
EUROOPA KOHTU OTSUS (esimene koda)
10. aprill 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Ühine välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) – Otsus 2010/279/ÜVJP – ELi politseimissioon Afganistanis – Artikli 7 lõige 3 – Lähetatud isikkoosseisuga seotud kulud – Hüvitised, mida maksavad nii Euroopa Liit kui ka liikmesriik, kust isikkooseisu liige on lähetatud – Kumuleerimine – ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimane lause – ELTL artikli 275 esimene lõik – Euroopa Kohtu pädevus tõlgendada ÜVJPd käsitlevat liidu õigusnormi
Kohtuasjas C‑238/24 [Tartisai] (
i
),
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) 2. aprilli 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 2. aprillil 2024, menetluses
NR
versus
Ministero della Difesa,
Comando Generale dell’Arma dei Carabinieri,
Comando Generale Carabinieri – Centro Nazionale Amministrativo – Chieti,
Centro Amministrativo d’Intendenza Interforze del Contingente delle Forze Armate Italiane in Afghanistan,
Centro Nazionale Amministrativo dell’Arma dei Carabinieri,
EUROOPA KOHUS (esimene koda),
koosseisus: koja president F. Biltgen (ettekandja), Euroopa Kohtu asepresident T. von Danwitz esimese koja kohtuniku ülesannetes, kohtunikud A. Kumin, I. Ziemele ja S. Gervasoni,
kohtujurist: J. Richard de la Tour,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
NR, esindaja: avvocato A. Pucci,
–
Itaalia valitsus, esindaja: G. Palmieri, keda abistas avvocato dello Stato E. Feola,
–
Rumeenia valitsus, esindajad: R. Antonie, E. Gane ja L. Ghiţă,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Bruti Liberati, M. Carpus-Carcea, L. Hohenecker ja I. Melo Sampaio,
–
liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja, esindajad: M. Almeida Veiga, F. Hoffmeister, E. Orgován ja I. Orsini,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 18. mai 2010. aasta otsuse 2010/279/ÜVJP Euroopa Liidu politseimissiooni kohta Afganistanis (EUPOL AFGHANISTAN) (ELT 2010, L 123, lk 4) artikli 7 lõiget 3.
2
Taotlus on esitatud kohtuvaidluses, mille pooled on ühelt poolt NR ja teiselt poolt Ministero della Difesa (Itaalia kaitseministeerium), Comando Generale dell’Arma dei Carabinieri (mh sõjaväeliste ülesannetega politseikorpuse peastaap, Itaalia), Comando Generale Carabinieri – Centro Nazionale Amministrativo – Chieti (mh sõjaväeliste ülesannetega politsei peastaap, riiklik halduskeskus, Chieti, Itaalia), Centro Amministrativo d’Intendenza Interforze del Contingente delle forze Armate Italiane in Afghanistan (Afganistanis asuva Itaalia väekontingendi väetüüpideülene halduskeskus, Itaalia) ja Centro Nazionale Amministrativo dell’Arma dei Carabinieri (mh sõjaväeliste ülesannetega politseikorpuse riiklik halduskeskus, Itaalia) (edaspidi koos „riigikaitseasutus“) seoses sellega, et viimane nõuab tagasi tasu, mida Itaalia õigusnormide alusel maksti NRile lähetuse eest välisriiki.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Otsuse 2010/279 artiklis 2 „Eesmärgid“ oli ette nähtud:
„[Euroopa Liidu politseimissioon Afganistanis (edaspidi „EUPOL Afghanistani missioon“)] toetab märkimisväärselt Afganistani vastutusalas oleva jätkusuutliku ja tõhusa tsiviilpolitseialase korra loomist, mis tagab sobiva koostoime laiema kriminaalõigussüsteemiga ning on kooskõlas [Euroopa] [L]iidu, liikmesriikide ja teiste rahvusvaheliste osalejate poliitiliste nõuannetega ja institutsioonide väljaarendamisel tehtava tööga. Lisaks sellele toetab [EUPOL Afghanistani] missioon reformiprotsessi kulgemist usaldusväärse ja tõhusa politseiteenistuse suunas, mis toimib vastavalt rahvusvahelistele standarditele õigusriigi põhimõtte alusel ja milles austatakse inimõigusi.“
4
Otsuse artiklis 7 „Isikkoosseis“ oli sätestatud:
„1.   EUPOL AFGHANISTANi isikkoosseisu liikmete arv ja pädevus on kooskõlas artiklis 2 sätestatud eesmärkide, artiklis 3 sätestatud ülesannete ja artiklis 4 sätestatud [EUPOL Afghanistani] missiooni struktuuriga.
2.   [EUPOL Afghanistani missiooni isikkoosseis] koosneb peamiselt ELi liikmesriikide või institutsioonide lähetatud isikkooseisust.
3.   Iga liikmesriik või ELi institutsioon katab oma isikkoosseisu lähetamisega seotud kulud, kaasa arvatud sõidukulud missiooni toimumiskohta ja tagasi, töötasu, ravikindlustuse, toetused (välja arvatud päevaraha ning keerulistes ja ohtlikes tingimustes töötamise eest makstavad toetused).
[…]
5.   Kogu isikkoosseis täidab oma kohustusi ja tegutseb [EUPOL Afghanistani] missiooni huvides. Isikkoosseis peab kinni nõukogu 19. märtsi 2001. aasta otsusega 2001/264/EÜ (millega võetakse vastu nõukogu julgeolekueeskirjad) (EÜT 2001, L 101, lk 1; ELT eriväljaanne 01/03, lk 263) kehtestatud julgeolekupõhimõtetest ja miinimumstandarditest.“
5
Nimetatud otsuse artiklis 8 „[EUPOL Afghanistani missiooni] isikkoosseisu staatus“ oli sätestatud:
„1.   [EUPOL Afghanistani missiooni] isikkoosseisu staatus Afganistanis, sealhulgas privileegid, immuniteedid ja lisatagatised, mida on vaja [EUPOL Afghanistani missiooni] lõpuleviimiseks ja tõrgeteta toimimiseks, kehtestatakse lepingu artiklis 37 sätestatud korras sõlmitavas lepingus.
2.   Isikkoosseisu liikme lähetanud riik või ELi institutsioon vastutab kõikide lähetusega seotud nõuete eest, olenemata sellest, kas nõude on esitanud isikkoosseisu liige või käib see tema kohta. Kõnealune riik või ELi institutsioon vastutab lähetatud isikkoosseisu liikme vastu võetavate meetmete eest.
3.   Rahvusvaheliste ja kohalike tsiviiltöötajate puhul sätestatakse töötingimused ning õigused ja kohustused [EUPOL Afghanistani missiooni] juhi ja isikkoosseisu liikmete vahelises lepingus.“
Itaalia õigus
6
Kuninga 3. juuni 1926. aasta dekreedi nr 941 riigiametite personalile välislähetuste eest makstava hüvitise kohta (regio decreto n. 941 – Indennità al personale dell’Amministrazione dello Stato incaricato di missione all’estero) (GURI nr 134, 11.6.1926; edaspidi „kuninga dekreet nr 941/26“) artikkel 2 näeb rahvusvahelistel missioonidel osalevate isikute jaoks ette, et seal nimetatud välismissioonihüvitist makstakse „alates piiri ületamise päevast või välismaale saabumise päevast kuni piiri ületamise päevani või naasmiseks pardale mineku päevani“.
7
30. detsembri 2005. aasta dekreetseaduse nr 273 tähtaegade kehtestamise ja pikendamise ning järgnevate kiireloomuliste sätete kohta (decreto-legge n. 273 – Definizione e proroga di termini, nonchè conseguenti disposizioni urgenti) (GURI nr 303, 30.12.2005), mis kinnitati muudetud kujul seadusena 23. veebruari 2006. aasta seadusega nr 51 (legge n. 51) (GURI nr 49, 28.2.2006), artikli 39 unvicies lõikes 39 on sätestatud:
„[Kuninga dekreedi nr 941/26] artiklit 1, 8. juuli 1961. aasta seaduse nr 642 artikli 1 lõike 1 punkti b ning 27. detsembri 1973. aasta seaduse nr 838 artikli 4 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et nendes ette nähtud rahalised tasud on täiendavat laadi ja neid makstakse tööga seotud ebamugavuste ja riskide kompenseerimiseks, valveaja ja koormavatel töötundidel kättesaadav olemise kohustuste eest tasumiseks ning ületundide eest makstava tasu asendamiseks.“
8
3. augusti 2009. aasta seaduse nr 108 Itaalia rahvusvahelistel missioonidel osalemise pikendamise kohta (legge n. 108 – Proroga della partecipazione italiana a missioni internazionali) (GURI nr 181, 6.8.2009; edaspidi „seadus nr 108/2009“) artikli 3 lõikes 1 on sätestatud:
„Alates kuupäevast, mil käesolevas seaduses nimetatud rahvusvahelistel missioonidel osalev isikkoosseis siseneb asjaomaste riikide territooriumile, territoriaalvetesse ja õhuruumi, kuni kuupäevani, mil ta lahkub neist riikidest, et pöörduda tagasi koduriigi territooriumile missiooni lõppemise tõttu, saab see isikkoosseis kogu perioodi jooksul ja lisaks teenistuse eest makstavale tasule või töötasule ning muudele kindlaksmääratud ja jätkuvatele hüvitistele ka [kuninga dekreedis nr 941/26] nimetatud lähetustasu järgmiste summade ulatuses, millest on maha arvatud võimalikud hüvitised ja maksed, mille rahvusvahelised organisatsioonid on samal alusel tasunud asjaomastele isikutele otse […]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
9
Põhikohtuasja kaebaja, kes on mh sõjaväelisi ülesandeid täitva politseikorpuse liige, liitus selles staatuses EUPOL Afghanistani missiooniga 2011. aasta juunis.
10
Talle maksti riigi tasandil päevaraha (per diem), mis on ette nähtud seaduse nr 108/2009 artiklis 3. Samuti sai ta EUPOL Afghanistani missioonilt tasu, mis koosnes kolme liiki hüvitistest, mida nimetatakse vastavalt „per diem allowance“ (päevaraha), „hardship allowance“ (keerulistes tingimustes töötamise eest makstav toetus) ja „risk allowance“ (ohtlikes tingimustes töötamise eest makstav toetus).
11
Itaalia ametiasutused alustasid 2012. aasta märtsis seaduse nr 108/2009 alusel põhikohtuasja kaebajalt talle kuninga dekreedi nr 941/26 alusel makstud missioonihüvitisena saadud summade sissenõudmist. Seaduse nr 108/2009 artikli 3 lõikes 1 on sisuliselt ette nähtud, et rahvusvahelistel missioonidel osalevatele isikutele makstakse hüvitist, mida neil on õigus saada kuninga dekreedi nr 941/26 alusel, nii, et sellest arvatakse maha võimalikud hüvitised, mida nad saavad rahvusvahelistelt organisatsioonidelt otse. Oma analüüsi tulemusel otsustas maksuhaldur 2020. aasta detsembris põhikohtuasja kaebajalt tagasi nõuda 25131,80 eurot.
12
Viimane vaidlustas selle otsuse, väites eelkõige, et EUPOL Afghanistani missiooni juhi õigusnõuniku 11. augusti 2011. aasta kirjast, mille ta saatis Itaalia väekontingendi väeüksusteülesele halduskeskusele Afganistanis, nähtub, et otsuse 2010/279 artikli 7 kohaselt peavad liikmesriigid kandma lähetatud isikkoosseisu liikmete kulud, sealhulgas reisikulud, tervisekindlustuse ja kohaldatavad hüvitised. Põhikohtuasja kaebaja sõnul pidid EUPOL Afghanistani missiooni raames makstavad hüvitised lisanduma Itaalia õiguse alusel makstavatele hüvitistele. Oma seisukoha toetuseks viitas ta lisaks otsuse 2010/279 artikli 7 lõike 3 ingliskeelsele versioonile ja väitis, et selles sisalduvat sõna „other than“ tuleb mõista nii, et see tähendab „lisaks“.
13
Kuna esimeses kohtuastmes jäeti põhikohtuasja kaebaja kaebus rahuldamata, esitas viimane selle otsuse peale apellatsioonkaebuse Consiglio di Statole (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
14
Selles kohtus kordab põhikohtuasja kaebaja oma esimeses kohtuastmes esitatud argumente ja väidab, et riigikaitseasutus on vastavalt põhimõttele, mille kohaselt on liidu õigus riigisisese õiguse suhtes esimuslik, kohustatud maksma Itaalia missioonitoetust, samas kui liidu hüvitised, st päevarahad ning keerulistes ja ohtlikes tingimustes töötamise eest makstavad toetused, peaksid – nagu on märkinud missiooni EUPOL Afghanistan juhi õigusnõustaja – olema makstud sõltumatult, kuna need on ette nähtud ühismeetmes ega kuulu seega liikmesriigi ametiasutuste pädevusse. Põhjendamaks oma tõlgendust otsuse 2010/279 artikli 7 lõikest 3 tugineb põhikohtuasja hageja taas selle sätte ingliskeelsele versioonile ja väidab, et sellest sättest tuleneb, et riigisiseseid hüvitisi tuleb maksta „lisaks“ samal alusel liidu makstavatele hüvitistele.
15
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on kahtlusi selles, milline on otsuse 2010/279 artikli 7 lõike 3 ingliskeelses versioonis kasutatud väljendi „other than“ täpne tähendus. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et kuigi seda väljendit võib itaalia keelde tõlkida kas tähenduses „lisaks“ või „välja arvatud“, ei kerki selle sätte muude keeleversioonide osas, eelkõige prantsuskeelset versiooni puudutavas, üles tõlgendusküsimust, kuna neis on kasutatud sõnu „välja arvatud“ („à l’exclusion des“), nagu ka itaaliakeelses versioonis, milles kasutatakse sõnu „diverse da“ („muud kui; erinevad“).
16
Neil asjaoludel otsustas Consiglio di Stato (kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kuidas tuleb täpselt tõlgendada otsuse [2010/279] artiklit 7 lõiget 3, st kas selle sätte eesmärk oli näha ette liikmesriigi ja [EUPOL Afghanistani missiooni] makstavate hüvitiste kumuleerimine või mitte?
2.
Kas juhul, kui seda sätet tuleb tõlgendada nii, et mainitud hüvitised on kumuleeritavad, siis kas otsuse [2010/279] artikli 7 lõikega 3 on vastuolus niisugused riigisisesed õigusnormid, mis tulenevad seaduse nr 108/2009 artikli 3 lõikest 1, kuivõrd selles artiklis on sätestatud, et „[…] käesolevas seaduses nimetatud rahvusvahelistes missioonides osalevale isikkoosseisule makstakse kogu missioonil oleku kestuse vältel lisaks palgale või töötasule ja muudele kindlaksmääratud ja pidevatele toetustele [kuninga dekreedis nr 941/26] nimetatud missioonitoetust […], arvates maha võimalikud hüvitised ja sissemaksed, mida rahvusvahelised organisatsioonid on asjaomastele isikutele samal alusel maksnud“, samuti normid, mis tulenevad [kuninga dekreedi nr 941/26] artiklist 1, 8. juuli 1961. aasta seaduse nr 642 artikli 1 lõike 1 punktist b ning 27. detsembri 1973. aasta seaduse nr 838 artikli 4 lõike 1 punktist a, nagu neid on tõlgendatud eespool nimetatud kohtupraktikas, mille kohaselt soovitakse hüvitiste kumuleerimine välistada?“
17
Euroopa Kohus palus 11. juulil 2024 Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 24 teise lõigu alusel liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgel esindajal esitada teavet otsuse 2010/279 artikli 7 lõikega 3 taotletavate eesmärkide kohta.
Euroopa Kohtu pädevus
18
Rumeenia valitsus leiab, et ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimase lause ja ELTL artikli 275 esimese lõigu kohaselt ei ole Euroopa Kohus pädev tõlgendama ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) alla kuuluvat üldkohaldatavat sätet, nagu otsuse 2010/279 artikli 7 lõige 3. Euroopa Komisjon omakorda on seisukohal, et Euroopa Kohus on pädev sellist sätet tõlgendama.
19
Selle kohta olgu märgitud, et ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimasest lausest ja ELTL artikli 275 esimesest lõigust tulenevalt ei kuulu üldjuhul Euroopa Kohtu pädevusse ÜVJPga seotud sätted ning nende alusel vastu võetud aktid. Nende sätetega on kehtestatud erand ELL artikliga 19 sellele institutsioonile antud üldisest pädevusest tagada õiguse järgimine aluslepingute tõlgendamisel ja kohaldamisel ning järelikult tuleb neid tõlgendada kitsendavalt (19. juuli 2016. aasta kohtuotsus H vs. nõukogu jt, C‑455/14 P, EU:C:2016:569, punktid 39 ja 40; 10. septembri 2024. aasta kohtuotsus Neves 77 Solutions, C‑351/22, EU:C:2024:723, punkt 35, ning 10. septembri 2024. aasta kohtuotsus KS vs. nõukogu jt, C‑29/22 P ja C‑44/22 P, EU:C:2024:725, punkt 62).
20
Lisaks on ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimases lauses ja ELTL artikli 275 teises lõigus sellest põhimõttest sõnaselgelt ette nähtud kaks erandit, nimelt Euroopa Kohtu pädevus ühelt poolt kontrollida ELL artikli 40 järgimist ja teiselt poolt teha otsuseid ELTL artikli 263 neljandas lõigus sätestatud tingimuste kohaselt algatatud kohtuasjades, mis puudutavad selliste otsuste seaduslikkust, mille nõukogu võttis vastu ÜVJPd käsitlevate sätete alusel ja mis sätestavad füüsiliste või juriidiliste isikute suhtes piiravad meetmed (10. septembri 2024. aasta kohtuotsus Neves 77 Solutions, C‑351/22, EU:C:2024:723, punkt 36, ning 10. septembri 2024. aasta kohtuotsus KS jt vs. nõukogu jt, C‑29/22 P ja C‑44/22 P, EU:C:2024:725, punkt 63 ja seal viidatud kohtupraktika).
21
Käesoleval juhul tuleb tõdeda, et käesolevad eelotsuse küsimused ei kuulu ühegi nimetatud erandi alla.
22
Seega tuleb veel hinnata, kas Euroopa Kohtu pädevus võib põhineda asjaolul, et põhikohtuasjas kõne all olevad aktid ei ole otseselt seotud liidu institutsioonide, organite ja asutuste poliitiliste või strateegiliste valikutega ÜVJP raames, arvestades, et juhul, kui selline otsene seos nende poliitiliste või strateegiliste valikutega puudub, on Euroopa Kohus pädev muu hulgas neid akte tõlgendama (vt selle kohta 10. septembri 2024. aasta kohtuotsus KS jt vs. nõukogu jt, C‑29/22 P ja C‑44/22 P, EU:C:2024:725, punktid 116 ja 117 ning seal viidatud kohtupraktika).
23
Selle kohta on Euroopa Kohus juba otsustanud, et ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimases lauses ja ELTL artikli 275 esimeses lõigus ette nähtud Euroopa Kohtu pädevust piirava erandi ulatus oleks nii suur, et liidu kohtul puuduks pädevus kontrollida liikmesriikide poolt lähetatud teenistujaid puudutavaid personalihalduse akte, mille eesmärk on vastata niisuguse missiooni vajadustele nagu EUPOL Afghanistan missiooni operatiivtegevuste paigas, ehkki liidu kohtul on igal juhul pädevus kontrollida neid akte, kui need puudutavad liidu institutsioonide poolt lähetatud teenistujaid (vt selle kohta 19. juuli 2016. aasta kohtuotsus H vs. nõukogu jt, C‑455/14 P, EU:C:2016:569, punkt 55).
24
Mis tahes muu tõlgendus tooks eelkõige kaasa selle, et kui sama personalihaldusakt, mis käsitleb kohapealseid operatsioone, puudutab samal ajal liikmesriikide ja liidu institutsioonide lähetatud teenistujaid, siis võib esimeste teenistujate suhtes tehtud otsus osutuda kokkusobimatuks otsusega, mille liidu kohus on teinud teisena mainitud teenistujate suhtes (19. juuli 2016. aasta kohtuotsus H vs. nõukogu jt, C‑455/14 P, EU:C:2016:569, punkt 57).
25
Käesoleval juhul puudutab esiteks otsuse 2010/279 artikli 7 lõige 3, mille tõlgendamist käesolev eelotsusetaotlus käsitleb, EUPOL Afghanistani missiooni raames lähetatud isikkoosseisuga seotud kulusid, mistõttu ei ole see säte otseselt seotud liidu institutsioonide, organite ja asutuste poolt ÜVJP raames tehtud poliitiliste või strateegiliste valikutega (vt analoogia alusel 10. septembri 2024. aasta kohtuotsus KS jt vs. nõukogu jt, C‑29/22 P ja C‑44/22 P, EU:C:2024:725, punkt 128).
26
Teiseks ja hoolimata asjaolust, et see säte ei ole „kohapealseid“ operatsioone puudutav personalihalduse akt, puudutab see kulude katmisega seoses siiski teenistujaid, kelle on lähetanud vastavalt liikmesriigid ja liidu institutsioonid. Ent selleks, et tagada selle sätte ühetaoline tõlgendamine ja vältida seda, et liikmesriikide lähetatud teenistujaid puudutavad otsused oleksid kokkusobimatud liidu kohtu otsustega liidu institutsioonide lähetatud teenistujate kohta käesoleva kohtuotsuse punktis 24 viidatud kohtupraktika tähenduses, tuleb asuda seisukohale, et Euroopa Kohtul on pädevus seda tõlgendada.
27
Seega tuleb järeldada, et Euroopa Kohtul on pädevus tõlgendada otsuse 2010/279 artikli 7 lõiget 3.
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
28
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas otsuse 2010/279 artikli 7 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et selles on ette nähtud, et päevaraha ning keerulistes ja ohtlikes tingimustes töötamise eest makstavad toetused, mida liit maksab selle otsusega pikendatud politseimissiooni isikkooseisu liikmele, kumuleeruvad samalaadsete hüvitiste ja lisatasudega, mida maksab talle samade ülesannete täitmise eest selles politseimissioonis liikmesriik, kes on ta lähetanud.
29
Käesoleval juhul tulenevad eelotsusetaotluse esitanud kohtu kahtlused seoses otsuse 2010/279 artikli 7 lõike 3 õige tõlgendamisega asjaolust, et põhikohtuasja kaebaja arvates tuleb selle sätte ingliskeelses versioonis kasutatud väljendit „other than“ mõista nii, et see tähendab „lisaks“, mitte „välja arvatud“.
30
Sellega seoses välistab liidu õigusnormide ühetaolise tõlgendamise vajadus väljakujunenud kohtupraktika kohaselt selle, et kahtluse korral käsitletaks sätte sõnastust isoleeritult, ja nõuab vastupidi, et seda tõlgendataks ja kohaldataks teistes ametlikes keeltes koostatud versioone arvestades. Lisaks, kui liidu normide eri keeleversioonides on erinevusi, tuleb asjaomast sätet tõlgendada lähtuvalt selle õigusakti üldisest ülesehitusest ja eesmärkidest, mille osa see säte on (15. aprilli 2010. aasta kohtuotsus Heinrich Heine, C‑511/08, EU:C:2010:189, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika). Seevastu juhul, kui sätte grammatiline tõlgendus näitab, et selle sõnastus on täiesti selge ja ühemõtteline, ei ole vaja otsida selle sätte teistsugust tõlgendust (vt analoogia alusel 11. aprilli 2024. aasta kohtuotsus OSTP Italy, C‑770/22, EU:C:2024:299, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).
31
Mis puudutab käesoleval juhul otsuse 2010/279 artikli 7 lõike 3 sõnastust, siis tuleb märkida, et nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus tõdes, võivad selle otsuse ingliskeelses versioonis kasutatud termini „other than“ sünonüümid selles keeles olla nii „except“ („välja arvatud“, pr k „à l’exception de“) kui ka „in addition to“ („lisaks“, pr k „en sus de“).
32
Samas tuleb tõdeda, et selle sätte prantsuskeelses versioonis on ette nähtud, et iga liikmesriik või liidu institutsioon katab oma isikkoosseisu lähetamisega seotud kulud, kaasa arvatud sõidukulud missiooni toimumiskohta ja tagasi, töötasu, ravikindlustuse ning toetused (välja arvatud päevaraha ning keerulistes ja ohtlikes tingimustes töötamise eest makstavad toetused).
33
Otsuse 2010/279 (prantsuskeelses versioonis) artikli 7 lõikes 3 kasutatud väljendiga „à l’exclusion des“ samaväärseid väljendeid on kasutatud selle sätte mitmes muus keeleversioonis, muu hulgas itaalia-, tšehhi-, taani-, saksa-, eesti-, horvaadi-, läti-, leedu-, ungari-, hollandi-, portugali-, sloveeni-, soome- ja rootsikeelses versioonis. Nimelt kannavad need keeleversioonid just seda tähendust, kui nad kasutavad termineid „diverse da“, „s výjimkou“, „bortset fra“, „anderer […] als“, „välja arvatud“, „osim“, „izņemot“, „išskyrus“, „kivételével“, „en andere vergoedingen dan“, „com excepção das“, „razen“, „muista […] kuin“ ja „andra […] än“.
34
Kuna otsuse 2010/279 artikli 7 lõike 3 ingliskeelses versioonis kasutatud sõna „other than“ võib muu hulgas tähendada „välja arvatud“ ja kuna see tähendus on täielikult kooskõlas selle sätte teistes keeleversioonides kasutatud sõnastusega, siis tuleb järeldada, et arvesse tuleb võtta ainult seda tähendust ning seega ei ole selle sätte eri keeleversioonide vahel lahknevusi.
35
Nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 32 ja 33, toetavad erinevad keeleversioonid järeldust, et otsuse 2010/279 artikli7 lõike 3 sõnastus ei näe ette, et liidu poolt EUPOL Afghanistani missiooni isikkoosseisu liikmele makstav päevaraha, keerulistes ja ohtlikes tingimustes töötamise eest makstavad toetused ning samalaadsed hüvitised, mida talle maksab samade ülesannete täitmise eest politseimissioonis liikmesriik, kes on ta lähetanud, oleksid kumuleeruvad. Kuna selle sätte sõnastus on piisavalt selge ja see ei ole mitmeti mõistetav, ei ole vaja seda sätet tõlgendada lähtuvalt otsuse 2010/279 üldisest ülesehitusest ja eesmärgist.
36
Eelnevalt esitatud kaalutlusi arvestades tuleb vastata esimesele küsimusele, et otsuse 2010/279 artikli 7 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et selles ei ole ette nähtud, et päevaraha ning keerulistes ja ohtlikes tingimustes töötamise eest makstavad toetused, mida liit maksab selle otsusega pikendatud politseimissiooni isikkooseisu liikmele, kumuleeruvad samalaadsete hüvitiste ja lisatasudega, mida maksab talle samade ülesannete täitmise eest selles politseimissioonis liikmesriik, kes on ta lähetanud.
Teine küsimus
37
Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus esitas oma teise küsimuse üksnes juhuks, kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, ei ole teisele küsimusele vaja vastata.
Kohtukulud
38
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:
Nõukogu 18. mai 2010. aasta otsuse 2010/279/ÜVJP Euroopa Liidu politseimissiooni kohta Afganistanis (EUPOL AFGHANISTAN) artikli 7 lõiget 3
tuleb tõlgendada nii, et
selles ei ole ette nähtud, et päevaraha ning keerulistes ja ohtlikes tingimustes töötamise eest makstavad toetused, mida liit maksab selle otsusega pikendatud politseimissiooni isikkooseisu liikmele, kumuleeruvad samalaadsete hüvitiste ja lisatasudega, mida maksab talle samade ülesannete täitmise eest selles politseimissioonis liikmesriik, kes on ta lähetanud.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: itaalia.
(
i
)	Kohtuasja nimi on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetluspoole tegelikule nimele.