62024CJ0902
EUROOPA KOHTU OTSUS (üheksas koda)
22. jaanuar 2026 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Tarbijakaitse – Direktiiv 93/13/EMÜ – Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes – Artikli 6 lõige 1 ja artikli 7 lõige 1 – Ebaõiglasi tingimusi sisaldav välisvaluutaga indekseeritud hüpoteeklaenuleping – Lepingutingimuse ebaõigluse tuvastamise tagajärjed – Lepingu tühisus – Riigisisene kohtupraktika, mis näeb ette kahe iseseisva tagasinõude tekkimise – Tarbija hagi, milles nõutakse lepingu alusel tasutud igakuiste maksete tagasimaksmist – Müüja või teenuste osutaja nõue, mis vastab laenusummale – Sissenõudmine – Müüja või teenuste osutaja õigus esitada oma nõude ja tarbija nõude tasaarvestamise vastuväide – Kohtukulude jaotamise kord – Ebaõiglaste tingimuste keelu hoiatav mõju – Tõhususe põhimõte – Liidu õigusega kooskõlalise tõlgendamise kohustus
Kohtuasjas C‑902/24 [Herchoski] (
i
),
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Sąd Okręgowy w Warszawie (Varssavi regionaalne kohus, Poola) 19. detsembri 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 22. detsembril 2024, menetluses
RM,
EM
versus
Santander Bank Polska S.A.,
EUROOPA KOHUS (üheksas koda),
koosseisus: koja president M. Condinanzi, kohtunikud N. Jääskinen ja R. Frendo (ettekandja),
kohtujurist: R. Norkus,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
RM ja EM, esindaja: radca prawny B. Sobierajska,
–
Santander Bank Polska S.A., esindajad: radcowie prawni J. Kowalczyk, P. Litwiński, M. Valirakis-Wołyńska, ja R. Wechman,
–
Poola valitsus, esindaja: B. Majczyna,
–
Portugali valitsus, esindajad: A. Pimenta ja A. Rodrigues,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: P. Kienapfel ja B. Sasinowska,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (EÜT 1993, L 95, lk 29; ELT eriväljaanne 15/02, lk 288) artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 ning tõhususe, võrdväärsuse, õiguskindluse ja proportsionaalsuse põhimõtteid.
2
Taotlus on esitatud kahe Poolas elava tarbija RMi ja EMi ning Poolas asuva panga Santander Bank Polska S.A. (edaspidi „SBP“) vahelises kohtuvaidluses, mille ese on nende tarbijate nõue maksta tagasi summad, mis maksti SBP‑le sellise hüpoteeklaenulepingu alusel, mille tühisus tuvastati, ning SBP teise võimalusena esitatud vastuväide, et see nõue tasaarvestataks nõudega, mis tal on tarbijate vastu ja mis vastab selle laenu summale.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Direktiivi 93/13 kahekümne neljandas põhjenduses on märgitud, et „liikmesriikide kohtutel või haldusasutustel peavad olema piisavad ja tõhusad vahendid, et ebaõiglaste tingimuste seadmist tarbijalepingutes takistada“.
4
Direktiivi artikli 6 lõikes 1 on sätestatud:
„Liikmesriigid sätestavad, et ebaõiglased tingimused lepingus, mille müüja või teenuste osutaja on tarbijaga sõlminud, ei ole [siseriiklikes õigusaktides sätestatud tingimustel] tarbijale siduvad ning [et leping jääb muus osas pooltele siduvaks, kui see saab kehtida ka ilma ebaõiglaste tingimusteta].“ [täpsustatud sõnastus]
5
Sama direktiivi artikli 7 lõikes 1 on sätestatud:
„Liikmesriigid tagavad, et tarbijate ja konkurentide huvides oleksid olemas piisavad ja tõhusad vahendid, et lõpetada ebaõiglaste tingimuste seadmine lepingutes, mis müüjad või teenuste osutajad tarbijatega sõlmivad.“
Poola õigus
Tsiviilseadustik
6
23. aprilli 1964. aasta tsiviilseadustiku (ustawa – Kodeks cywilny, Dz. U. 1964 nr 16, jrk nr 93) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „tsiviilseadustik“) on artikli 58 lõikes 1 sätestatud:
„Tehing, mis on seadusega vastuolus või mille eesmärk on seadusest kõrvalehoidmine, on tühine, kui asjasse puutuvas sättes ei ole ette nähtud muud tagajärge, eelkõige seda, et tehingute kehtetud sätted asendatakse asjakohaste seaduse sätetega.“
7
Tsiviilseadustiku artiklis 405 on sätestatud:
„Teise isiku arvel ilma õigusliku aluseta rikastunud isik peab aluseta saadu välja andma ja kui see ei ole võimalik, siis selle väärtuse hüvitama.“
8
Tsiviilseadustiku artiklis 410 on sätestatud:
„1.   Eelnevate artiklite sätteid kohaldatakse eelkõige alusetu soorituse suhtes.
2.   Sooritus on alusetu, kui selle teinud isik ei olnud üldse kohustatud või ei olnud kohustatud isiku ees, kelle kasuks ta soorituse tegi, või kui soorituse alus on ära langenud või kui soorituse kavandatud eesmärki ei ole saavutatud või kui soorituse tegemiseks kohustav tehing oli tühine ega ole pärast soorituse tegemist muutunud kehtivaks.“
9
Tsiviilseadustiku artikkel 455 on sõnastatud järgmiselt:
„Kui soorituse tegemise tähtpäeva ei ole määratud või kui see ei tulene kohustuse laadist, tuleb sooritus teha viivitamata pärast seda, kui võlgnikult on seda nõutud“.
10
Tsiviilseadustiku artikli 498 lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
„1.   Kui kaks isikut on samal ajal teineteise võlgnikud ja võlausaldajad, võib kumbki oma nõude tasaarvestada teise poole nõudega, kui mõlema nõude ese on raha või ainult liigi järgi kindlaks määratud sama kvaliteediga asjad, ning mõlemad nõuded on sissenõutavad ja neile saab tugineda kohtus või mõnes muus riigiasutuses.
2.   Tasaarvestuse tulemusena kustuvad mõlemad nõuded vastastikku kuni väiksema nõude summani.“
11
Tsiviilseadustiku artikkel 499 on sõnastatud nii:
„Tasaarvestus toimub teisele poolele esitatud avalduse alusel. Avaldusel on tagasiulatuv jõud alates hetkest, kui tasaarvestus võimalikuks sai.“
Tsiviilkohtumenetluse seadustik
12
17. novembri 1964. aasta tsiviilkohtumenetluse seadustiku (ustawa Kodeks postępowania cywilnego) (Dz. U. 1964, nr 43, jrk nr 296) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „tsiviilkohtumenetluse seadustik“) on artikli 98 lõikes 1 ette nähtud:
„Kui vastaspool on seda nõudnud, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kulud, mis on vajalikud tema õiguste tõhusaks teostamiseks või tema enda tõhusaks kaitsmiseks (kohtukulud).“
13
Tsiviilkohtumenetluse seadustiku artiklis 100 on sätestatud:
„Juhul kui nõuded rahuldatakse vaid osaliselt, jäetakse menetluskulud poolte endi kanda või jaotatakse proportsionaalselt. Kohus võib siiski ühelt poolelt välja mõista kõik kohtukulud, kui vaid vähene osa tema vastaspoole nõuetest on tagasi lükatud või kui väljamõistetava summa kindlaksmääramine sõltub vastastikuste kohustuste kindlaksmääramisest või kohtu hinnangust“.
14
Selle seadustiku artiklis 102 on sätestatud:
„Eriti põhjendatud juhtudel võib kohus mõista kohtuvaidluse kaotanud poolelt välja ainult osa kohtukuludest või jätta kohtukulud täielikult välja mõistmata.“
15
Seadustiku artikli 203 lõikes 1 on sätestatud:
„Hagi võib tagasi võtta ilma kostja nõusolekuta kuni kohtuistungi alguseni või kui tagasivõtmine hõlmab hagist loobumist, siis kuni kohtuotsuse kuulutamiseni.“
16
Sama seadustiku artikkel 2031 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Tasaarvestuse vastuväide võib põhineda üksnes nõudel:
1)
mille on esitanud kostja, ja mis tuleneb samast õigussuhtest nagu hageja nõue, välja arvatud juhul, kui: nõudele ei ole vastu vaieldud; kui see on tuvastatud jõustunud kohtuotsusega, vahekohtu otsusega, kohtus või vahekohtus sõlmitud kompromissiga, vahendaja juures sõlmitud kompromissiga, mida on kinnitanud kohus; või kui selle olemasolu muudab tõenäoliseks dokument, mis kinnitab, et hageja on selle õigeks võtnud;
2)
mis puudutab sellise soorituse tagastamist, millele ühel solidaarvõlgnikest on õigus teiste kaasvõlgnike vastu.
2.   Kostja saab esitada tasaarvestuse vastuväite hiljemalt sisulise kohtuvaidluse alustamise etapis või kahe nädala jooksul alates kuupäevast, mil tema nõue muutus sissenõutavaks.
3.   Tasaarvestuse vastuväite saab esitada ainult menetlusdokumendis. Sellele dokumendile kohaldatakse mutatis mutandis hagi suhtes kohaldatavaid menetlusnorme, v.a menetluskulusid puudutavad normid.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
17
RM ja EM sõlmisid 28. augustil 2008 SBPga Šveitsi frankides nomineeritud hüpoteeklaenulepingu, mille alusel viimane andis neile laenu summas 360000 Poola zlotti (PLN) (ligikaudu 84634 eurot) ja mis kuulus tagasimaksmisele 360 kuu jooksul (edaspidi „vaidlusalune leping“).
18
Vaidlusalune leping sisaldas mitut tingimust frangi ja zloti vahelise konverteerimise korra kohta (edaspidi „konverteerimistingimused“).
19
Ajavahemikul 5. septembrist 2008 kuni 15. märtsini 2022 sai SBP RMilt ja EMilt kokku 327338 zlotti (ligikaudu 76956 eurot) laenu igakuiste tagasimaksete kujul.
20
RM ja EM esitasid 17. novembril 2022 Sąd Okręgowy w Warszawiele (Varssavi regionaalne kohus, Poola), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, hagi, milles palusid tuvastada, et kõnealune leping on tühine, kuna konverteerimistingimused on väidetavalt ebaõiglased, ning tuvastada, et leping ei saa ilma nendeta kehtima jääda, ning kohustaks SBPd maksma neile tagasi 327338 zlotti (ligikaudu 76956 eurot), mis vastab selle lepingu alusel tasutud kuumaksetele, millele lisandub alates 7. septembrist 2022 seadusjärgne viivis, ning kohtukulud.
21
SBP väitis eelotsusetaotluse esitanud kohtus, et vaidlusalune leping on kehtiv, ning palus jätta hagi rahuldamata ning mõista kohtukulud välja RMilt ja EMilt.
22
SBP nõudis 18. juulil 2024 RMilt ja EMilt vaidlusaluse lepingu täitmisel saadud 360000 zloti (ligikaudu 84634 eurot) suuruse summa tagasimaksmist hiljemalt 5. augustiks 2024.
23
SBP saatis 9. augustil 2024 RMile ja EMile avalduse, milles ta teatas, et kavatseb tasaarvestada oma 360000 zloti (ligikaudu 84634 euro) suuruse nõude nõudega, millele nad eelotsusetaotluse esitanud kohtus tuginesid.
24
SBP esitas 14. augustil 2024 selles kohtus nende kahe nõude tasaarvelduse vastuväite, millele RM ja EM vastu vaidlesid.
25
Eelotsusetaotluse esitanud kohus tegi 19. detsembril 2024 osalise kohtuotsuse, milles ta tuvastas kõnealuse lepingu tühisuse tsiviilseadustiku artikli 58 lõike 1 alusel, põhjendusel, et konverteerimistingimused on ebaõiglased ja see leping ei saa ilma nendeta kehtida.
26
Lisaks, mis puudutab SBP esitatud tasaarvestamise vastuväidet ja tagajärgi, mis kaasnevad otsusega, millega see rahuldatakse, siis soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas riigisisese õiguse sätete selline tõlgendus, mille kohaselt ta peaks nii otsustama, ei ole liidu õigusega vastuolus.
27
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul tähendab lepingu tühisuse tuvastamine seda, et tsiviilseadustiku artikli 405 kohaselt koostoimes selle seadustiku artikliga 410 on kumbki pool kohustatud välja andma teisele lepingupoolele kõik lepingu alusel tehtud sooritused, mida tuleb tühisuse tuvastamise tõttu pidada alusetuks.
28
Nimetatud kohus täpsustab, et kummalgi poolel on teise poole vastu nõue alusetult tehtud sooritused välja anda. Konkreetsemalt on Poola kohtupraktikas levinud nn kahe nõude teooria kohaselt mõlema poole nõuded, mis tulenevad lepingu tühisusest, olemas sõltumatult. Seega võib kumbki pool esitada oma nõude teise vastu eraldi menetluses. Seevastu ei saa kohus, kellele üks pooltest on esitanud maksenõude, omal algatusel tasaarvestada nende vastastikuseid nõudeid. Pool, kes soovib neid nõudeid tasaarvestada, võib siiski esitada tasaarvestuse vastuväite tsiviilkohtumenetluse seadustiku artiklis 2031 ette nähtud tingimustel.
29
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul vastab SBP esitatud tasaarvelduse vastuväide käesoleval juhul nendele tingimustele ja põhineb tsiviilseadustiku artiklites 498 ja 499 sätestatu kohasel tasaarveldamisavaldusel. Seega tuleb selle tasaarvelduse vastuväitega nõustuda.
30
Nimetatud kohus leiab, et sellest tulenevalt peaks ta rahuldama RMi ja EMi tagasinõude vaid osaliselt, lahutades summast, mis tuleb neile tagasi maksta, SBP nõutud hüvitise summa. Käesoleval juhul on summa, mille viimane peaks RMile ja EMile tagasi maksma, 401195 zlotti (ligikaudu 94263 eurot), millest 327338 zlotti (ligikaudu 76956 eurot) on tasutud kuumaksete tagasimaksena, millele lisandub intress, mis tasuti ajavahemikus 7. septembrist 2022 kuni 5. augustini 2024 ehk 73857 zlotti (ligikaudu 17363 eurot). Seega tuleks SBP‑lt tema 360000 zloti (ligikaudu 84634 euro) suuruse nõude tasaarvelduse tulemusel mõista RMi ja EM kasuks välja 41195 zlotti (ligikaudu 9685 eurot), millele lisandub seadusjärgses määras viivis alates 6. augustist 2024 kuni tasumise kuupäevani. Mis puudutab kohtukulusid, siis leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et ta peaks need jaotama, võttes arvesse seda, millises proportsioonis iga pool on kohtuvaidluse kaotanud.
31
Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb siiski, kas selline otsus on liidu õigusega kooskõlas.
32
Esiteks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et ühelt poolt võib RMi ja EMi nõude suures ulatuses rahuldamata jätmine kahjustada tagasitäitmiskohustust ja hoiatavat mõju, mida vastavalt 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsusele Gutiérrez Naranjo jt (C‑154/15, C‑307/15 ja C‑308/15, EU:C:2016:980, punktid 62 ja 63) on direktiivi 93/13 artikli 6 lõikega 1 ja artikli 7 lõikega 1 soovitud siduda tarbijatega sõlmitud lepingutes sisalduvate tingimuste ebaõigluse tuvastamisega.
33
Teiselt poolt võib see, kui müüjalt või teenuste osutajalt võetakse täielikult võimalus tugineda tasaarvelduse vastuväitele, rikkuda võrdväärsuse, proportsionaalsuse ja õiguskindluse põhimõtteid ning ettevõtja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele. Nimelt piiraks selline äravõtmine oluliselt tema võimet end kohtus kaitsta, seda enam, et tsiviilseadustiku ja tsiviilkohtumenetluse seadustiku sätted võimaldavad tal sellise vastuväite esitada. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib siiski, et Euroopa Kohus välistas eelkõige 14. detsembri 2023. aasta kohtuotsuses Getin Noble Bank (tagasinõuete aegumistähtaeg) (C‑28/22, EU:C:2023:992, punkt 87) võimaluse, et müüja või teenuste osutaja võiks tugineda tasaarvelduse vastuväitele asjaoludel, mis on tema arvates sarnased käesoleval juhul esinevatega.
34
Teiseks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et Poola kohtupraktikas on aktsepteeritud võimalust, et müüja või teenuste osutaja esitab teise võimalusena tasaarvelduse vastuväite, kui ta väidab esimese võimalusena, et nõue, millele tarbija tugineb, ei ole põhimõtteliselt või summa poolest põhjendatud.
35
Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et selline erand asetab tarbija menetluslikku olukorda, mis võib olla vastuolus direktiivi 93/13 artikli 7 lõikega 1 ja tõhususe põhimõttega. Nimelt peaks tarbija juhul, kui kaupleja on nõuetekohaselt esitanud tasaarvestuse vastuväite, põhimõtteliselt oma maksenõude tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 203 lõike 1 alusel tagasi võtma. Praktikas oleks niisugune tagasivõtmine tarbija jaoks siiski raske, kuna tema maksenõue on osa hagist, milles palutakse tuvastada müüja või teenuste osutajaga sõlmitud lepingu tühisus. Kui tarbija seda tagasi ei võta, on oht, et tema hagi jäetakse osaliselt rahuldamata ja järelikult mõistetakse temalt välja osa kohtukuludest.
36
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul oleks tarbija menetluslik olukord vähem keeruline, kui müüja või teenuste osutaja tugineks tasaarvestuse vastuväitele, tunnistades samas tingimusteta, et tarbijaga sõlmitud krediidileping on tühine ja et tarbijal on tema vastu nõue summas, mis vastab krediidi kuumaksetele. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on siiski tekkinud küsimus, kas see, et müüjal või teenuste osutajal on välistatud võimalus esitada tasaarvelduse vastuväide teise võimalusena, ei riku võrdväärsuse, proportsionaalsuse ja õiguskindluse põhimõtteid ega tema õigust tõhusale kohtulikule kaitsele.
37
Lisaks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et Poola kohtupraktika kohaselt tuleneb tsiviilseadustiku artiklist 455, et tühise lepingu raames alusetult tehtud soorituse väljaandmise kohustusest tulenev nõue muutub seadustiku artikli 498 lõike 1 tähenduses sissenõutavaks pärast seda, kui on nõutud konkreetse summa tasumist. Samas eeldab selline nõue selle lepingu tühisust.
38
Kolmandaks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas liidu õigusega on kooskõlas nii lühike tagasimaksetähtaeg nagu kahenädalane tähtaeg, mida SBP oma sissenõudes nõudis. Selles osas tuleneb Poola kohtupraktikast, et tsiviilseadustiku artiklis 455 kasutatud väljendit „viivitamata“ tuleb mõista nii, et tavalistes olukordades tuleb sooritus teha 14 päeva jooksul alates märgukirja saamisest. Kuna SBP tegutses kooskõlas selle kohtupraktikaga, tuleb tema nõuet pidada sellest seisukohast sissenõutavaks.
39
Eelkõige soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas direktiivi 93/13 artikli 7 lõikega 1 ja tõhususe põhimõttega on vastuolus see, kui müüja või teenuste osutaja võib nõuda tarbijalt lühikese aja jooksul summa tasumist, mis tarbija ressursse arvestades näib olevat suur. Ta märgib siiski, et käesoleval juhul teatas ta eelnevalt RMile ja EMile kõnealuse lepingu tühisuse tagajärgedest, eelkõige kohustusest tagastada laenatud põhisummale vastav summa.
40
Neljandaks ja viimaseks tuletab eelotsusetaotluse esitanud kohus meelde, et RM ja EM on juba kohtuvaidluse võitnud osas, mis puudutab kõnealuse lepingu tühisust. Seega juhul, kui ta lükkab tagasi SBP esitatud tasaarvelduse vastuväite ja mõistaks RMi ja EMi kasuks välja kogu summa, mida nad nõuavad, kaotaks SBP täielikult kohtuvaidluse ja peaks seega vastavalt tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 98 lõikele 1 kandma kõik kohtukulud.
41
Seevastu juhul, kui ta nõustuks selle tasaarvelduse vastuväitega, ei saaks ta jätta kõiki SBP kohtukulusid tema enda kanda, vaid peaks mõistma RMilt ja EMilt välja osa kohtukuludest, osas, milles nad väitsid ekslikult, et see vastuväide tuleb tagasi lükata. Pärast sellist jaotamist vastavalt tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 100 esimesele lausele määratakse RMile ja EMile hüvitamisele kuuluvate kuludena vaid 5504 zlotti (ligikaudu 1293 eurot), samas kui nende kulud ulatuvad tegelikult 17334 zloti (ligikaudu 4071 eurot) suuruse summani.
42
Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb, kas selline tulemus on kooskõlas direktiivi 93/13 artikli 6 lõikega 1 ja artikli 7 lõikega 1 ning tõhususe põhimõttega. Siiski on tal võimalik teha RMile ja EMile soodsam otsus kohtukulude kohta tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 102 alusel.
43
Neil asjaoludel otsustas Sąd Okręgowy w Warszawie (Varssavi regionaalne kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas juhul, kui tuvastatakse hüpoteeklaenulepingu kui terviku tühisus seetõttu, et pärast sellest ebaõiglaste lepingutingimuste väljajätmist ei saa see leping edasi kehtida, tuleb [direktiivi 93/13] artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 ning tõhususe, võrdväärsuse, proportsionaalsuse ja õiguskindluse põhimõtteid tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormide kohtulik tõlgendus, mille kohaselt:
–
tarbija poolt panga vastu alustatud menetluse raames, milles on esitatud nõue maksta tagasi igakuiste laenumaksetega võrdväärne summa, võib pank tõhusalt esitada tasaarvelduse vastuväite, et tema nõue maksta tagasi laenu põhisummaga võrdväärne summa tuleb tasaarvestada tarbija nõudega;
–
võib pank sellele tasaarvestuse vastuväitele tugineda ka teise võimalusena, kuigi sisuliselt väidab ta samas menetluses, et laenuleping on kehtiv ega sisalda ebaõiglasi tingimusi;
–
võib pank tõhusalt nõuda tarbijalt tühise lepingu (mille tulemusel muutub panga asjaomane nõue sissenõutavaks) täitmisel välja makstud laenu põhisummale vastava summa tagasimaksmist, samas kui põhimõtteliselt väidab pank menetluses, et laenuleping on kehtiv ega sisalda ebaõiglasi lepingutingimusi;
–
võib pank anda tarbijale kahenädalase tähtaja kogu laenu põhisummale vastava summa tagasimaksmiseks (mille tulemusel muutub sissenõutavaks panga nõue maksta tagasi kogu laenu põhisummale vastav summa);
–
jäetakse tarbija kanda menetluskulud ulatuses, milles maksenõue jäeti rahuldamata panga esitatud tasaarvestuse vastuväitega nõustumise tõttu?“
Euroopa Kohtu pädevus
44
Portugali valitsus väidab, et Euroopa Kohtul puudub pädevus eelotsusetaotlust lahendada, kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus palub sellega Euroopa Kohtul tõlgendada riigisisest õigust.
45
Eelotsuse küsimuse sõnastusest nähtub aga, et see puudutab liidu õiguse sätete ja põhimõtete tõlgendamist.
46
Järelikult, kuna Euroopa Kohtul on pädevus tõlgendada liidu õiguse sätteid ja põhimõtteid, on ta pädev eelotsusetaotlust läbi vaatama ning vastama eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimusele.
Eelotsusetaotluse vastuvõetavus
47
Poola valitsus väidab, et eelotsuse küsimuse see osa, mis käsitleb müüja või teenuste osutaja võimalust – kohtuvaidluses, milles ta on vastamisi tarbijaga, kes nõuab nende sõlmitud hüpoteeklaenulepingu tühisuse tuvastamist – esitada teise võimalusena tasaarvestuse vastuväide, väites samas esimese võimalusena, et see leping on kehtiv, on vastuvõetamatu. Nimelt on eelotsusetaotluse esitanud kohus käesoleva kohtuotsuse punktis 25 mainitud osalises kohtuotsuses juba otsustanud, et kõnealune leping oli tühine.
48
Selle kohta ilmneb väljakujunenud kohtupraktikast, et eelotsusetaotluste eesmärk ei ole mitte arvamuste saamine üldiste või teoreetiliste küsimuste kohta, vaid vaidluse tõhus lahendamine (vt 16. detsembri 1981. aasta kohtuotsus Foglia, 244/80, EU:C:1981:302, punkt 18, ja 11. septembri 2025. aasta kohtuotsus Banco Santander (Banco Populari kriisilahendus III ), C‑687/23, EU:C:2025:687, punkt 35).
49
Käesoleval juhul vastab muidugi tõele, et eelotsusetaotluse esitanud kohus tuvastas osalise kohtuotsusega vaidlusaluse lepingu tühisuse. Sellegipoolest otsustas ta samal ajal esitada Euroopa Kohtule käesoleva eelotsusetaotluse, leides, et tal on vaja tõlgendada liidu õiguse sätteid ja põhimõtteid, et teha samas menetluses, milles ta tegi osalise otsuse, RMi ja EM hagi ülejäänud osas otsus, arvestades tasaarvestuse vastuväidet, mis selle esitamise ajal oli selle lepingu kehtivusele tuginemisega võrreldes teise võimalusena esitatav kaitseväide.
50
Neil asjaoludel ei ole ilmne, et vastus eelotsuse küsimuse sellele osale oleks hüpoteetiline. Nimelt võib see vastus olla vajalik põhikohtuasja lahendamiseks ja eelkõige selleks, et hinnata riigisisese õiguse kooskõla liidu õigusnormidega, mille tõlgendamist paluti.
51
Seega on eelotsusetaotlus tervikuna vastuvõetav.
Eelotsuse küsimuse analüüs
52
Kõigepealt tuleb märkida, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on liikmesriigi kohtute ja Euroopa Kohtu vahelises koostöömenetluses, mis on ette nähtud ELTL artiklis 267, Euroopa Kohtu ülesanne anda liikmesriigi kohtule tarvilik vastus, mis võimaldaks viimasel lahendada tema menetluses oleva vaidluse. Seda arvestades peab Euroopa Kohus talle esitatud küsimused vajaduse korral ümber sõnastama. Sellega seoses on Euroopa Kohtu ülesanne tuletada liikmesriigi kohtu esitatud kogu teabest ja eelkõige eelotsusetaotluse põhjendustest need liidu õiguse aspektid, mida on vaidluse eset silmas pidades vaja tõlgendada (vt 29. novembri 1978. aasta kohtuotsus Redmond, 83/78, EU:C:1978:214, punkt 26, ja 25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Alphabet jt, C‑233/23, EU:C:2025:110, punkt 33 ning seal viidatud kohtupraktika).
53
Käesoleval juhul ei sisalda eelotsusetaotlus selgitust, mis võimaldaks mõista, miks puutub asjasse võrdväärsuse põhimõte, mida on ometi mainitud esitatud küsimuses.
54
Seega tuleb asuda seisukohale, et oma ainsa küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 93/13 artikli 6 lõikega 1 ja artikli 7 lõikega 1 ning tõhususe põhimõttega, arvestades õiguskindluse ja proportsionaalsuse põhimõtteid ning õigust tõhusale kohtulikule kaitsele, on vastuolus riigisisese õiguse kohtulik tõlgendus, mis menetluses, mille tarbija on algatanud müüja või teenuste osutajaga sõlmitud hüpoteeklaenulepingu tühisuse tuvastamiseks ja selle lepingu alusel tasutud igakuiste maksete tagasimaksmise nõudes, võimaldab müüjal või teenuste osutajal, kes väidab esimese võimalusena, et nimetatud leping on kehtiv, teise võimalusena esitada tasaarvestuse vastuväite, mis põhineb hüpoteeklaenu summale vastaval nõudel, kuna seda nõuet tuleb pidada sissenõutavaks põhjusel, et tarbijale määratud kahenädalane tähtaeg on möödunud ja selle vastuväite rahuldamine toob tarbija edutu vastuväite tõttu kaasa kohtukulude jaotamise proportsionaalselt sellega, millises ulatuses iga pool on kohtuvaidluse kaotanud.
55
Direktiivi 93/13 artikli 6 lõike 1 kohaselt näevad liikmesriigid ette, et ebaõiglased tingimused lepingus, mille müüja või teenuste osutaja on tarbijaga sõlminud, ei ole riigisisestes õigusaktides sätestatud tingimustel tarbijale siduvad.
56
Võttes arvesse tarbijate kaitse aluseks oleva avaliku huvi laadi ja olulisust, kohustab direktiiv 93/13 – nagu nähtub selle artikli 7 lõikest 1 koostoimes kahekümne neljanda põhjendusega – liikmesriike ette nägema piisavad ja tõhusad vahendid, et lõpetada ebaõiglaste tingimuste seadmine lepingutes müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahel (vt selle kohta Euroopa Kohtu 21. detsembri 2016. aasta otsus Gutiérrez Naranjo jt, C‑154/15, C‑307/15 ja C‑308/15, EU:C:2016:980, punkt 56 ning seal viidatud kohtupraktika).
57
Seega on riigisisene kohus kohustatud jätma kohaldamata ebaõiglase lepingutingimuse, millega kohustatakse maksma summasid, mille kohta osutub, et need ei kuulu tasumisele. Selline kohustus toob põhimõtteliselt kaasa samade summade tagasimaksmise kohustuse, kuna sellise tagasitäitmiskohustuse puudumine seaks kahtluse alla heidutava mõju, mida nimetatud direktiivi artikli 6 lõikes 1 koostoimes artikli 7 lõikega 1 on soovitud siduda müüja või teenuste osutaja ja tarbijate vahel sõlmitud lepingutes sisalduvate tingimuste ebaõigluse tuvastamisega (vt 15. juuni 2023. aasta kohtuotsus Bank M. (lepingu tühisuse tuvastamise tagajärjed), C‑520/21, EU:C:2023:478, punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika).
58
Direktiiv 93/13 ei reguleeri siiski sõnaselgelt tagajärgi, mille toob kaasa see, kui müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahel sõlmitud leping on pärast selles sisalduvate ebaõiglaste tingimuste väljajätmist tühine. Järelikult on liikmesriikide ülesanne määrata kindlaks tagajärjed, mille toob endaga selline tuvastus, kusjuures normid, mille nad selle kohta kehtestavad, peavad olema kooskõlas liidu õigusega ja eelkõige selle direktiiviga taotletavate eesmärkidega (15. juuni 2023. aasta kohtuotsus Bank M. (lepingu tühisuse tuvastamise tagajärjed), C‑520/21, EU:C:2023:478, punkt 64 ja seal viidatud kohtupraktika).
59
Esimesena nähtub käesoleval juhul eelotsusetaotlusest, et olukord, mille tõttu eelotsusetaotluse esitanud kohus selle taotluse Euroopa Kohtule esitas, tuleneb nn kahe nõude teooriast, mille kohaselt sellise lepingu tühisus tekitab kaks nõuet, mida saab iseseisvalt sisse nõuda.
60
Selle kohta on Euroopa Kohus juba otsustanud, et direktiivi 93/13 artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi kohtupraktika, mille kohaselt on müüjal või teenuste osutajal juhul, kui ebaõiglaseks kvalifitseeritud laenulepingu tingimus muudab selle tühiseks, õigus nõuda tarbijalt kogu saadud laenu põhisumma tagasimaksmist, sõltumata tarbija selle lepingu täitmiseks tasutud tagasimaksete summast ja veel tasumisele kuuluvast summast (19. juuni 2025. aasta kohtuotsus, Lubreczlik, C‑396/24, EU:C:2025:460, punkt 44).
61
Eelotsusetaotlusest nähtub aga, et kui nõustuda tasaarvestuse vastuväitega, mille müüja või teenuste osutaja esitas vastuseks tarbija nõudele saada tagasi sooritused, mida ta tegi hüpoteeklaenulepingu alusel, mille tühisus tuvastati, viib see olukorrani, kus ainult see pool, kellel oli kõige suurem nõue, on jätkuvalt teise poole suhtes võlausaldaja. Järelikult võetakse sellises olukorras arvesse tarbija poolt tühise lepingu alusel tehtud tagasimaksete summat ja võlgnetavat summat, mistõttu see tarbija ei ole kohustatud tagastama kogu saadud laenu nominaalsummat.
62
Seega ei ole käesoleva kohtuotsuse punktis 60 käsitletud põhimõtetega vastuolus asjasse puutuvate riigisiseste õigusnormide tõlgendus, mis võimaldab jõuda olukorrani, kus kahe vastastikuse nõude, mille vastavad summad ei ole identsed, tasaarvestamise tulemusel mõistetakse see summa viimati nimetatud poolele välja ainult sellelt poolelt, kes jääb võlgnikuks summa ulatuses, mida tema enda nõue teise poole vastu ei kata.
63
Järgmiseks, kohtupraktika kohaselt on direktiivi 93/13 artikli 6 lõikega 1 ja artikli 7 lõikega 1, arvestades tõhususe põhimõtet, vastuolus riigisisese õiguse kohtulik tõlgendus, mille kohaselt juhul, kui müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahel sõlmitud hüpoteeklaenuleping ei saa pärast sellest ebaõiglaste tingimuste kõrvaldamist kehtima jääda, on asjaomasel müüjal või teenuste osutajal õigus tagasinõude täitmisest keelduda nii, et ta seab tarbija sooritusest saadu tagastamise eelduseks selle, et tarbija kas pakub müüja või teenuste osutaja sooritusest saadu tagastamist või annab sellekohase tagatise, juhul kui tarbija kaotab seetõttu, et müüja või teenuste osutaja kasutas õigust keelduda tagasinõude täitmisest, õiguse saada viivist (vt selle kohta 14. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Getin Noble Bank (tagasinõuete aegumise tähtaeg), C‑28/22, EU:C:2023:992, punkt 87, ja 8. mai 2024. aasta kohtumäärus Santander Bank Polska, C‑424/22, EU:C:2024:398, punkt 38).
64
Selle kohtupraktika aluseks olnud kohtuasjades vaidluse all olnud kinnipidamisõigus seisnes siiski selles, et üks pooltest seadis sellise soorituse tagastamise, mida ta oli kohustatud teisele poolele tegema, sõltuvusse tingimusest, et teine pool kohustub tagastama soorituse, mille esimene pool oli talle teinud. Lisaks nähtub eelotsusetaotlusest, et kui nõustuda SBP esitatud tasaarvestuse vastuväitega, lisanduks RMi ja EMi põhinõude summale igal juhul viivis.
65
Seevastu – kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist – nähtub eelotsusetaotlusest, et Poola õiguses on tasaarvestusel samaväärsed tagajärjed kui soorituste tegemine mõlema poole poolt.
66
Seega, vastupidi käesoleva kohtuotsuse punktis 63 viidatud kohtuasjades kõne all olnud kinnipidamisõiguse kasutamisele ei saa niisugustel asjaoludel müüja või teenuste osutaja ja tarbija vastavate nõuete tasaarvestamine põhimõtteliselt kahjustada kaitset, mille direktiiv 93/13 tarbijale tagab.
67
Lõpuks tuleb märkida, et selleks, et hinnata neid tagajärgi tarbija olukorrale, mille toob kaasa lepingu kui terviku tühisuse tuvastamine, on määrava tähtsusega tarbija väljendatud tahe. Direktiiviga 93/13 loodud kaitsesüsteem ei ole nimelt kohaldatav, kui tarbija sellele vastu vaidleb. Viimane võib pärast seda, kui liikmesriigi kohus on teda teavitanud, mitte tugineda lepingutingimuse ebaõiglusele ja mittesiduvusele, andes nii kõnealusele tingimusele vaba ja teadliku nõusoleku ning vältides seeläbi lepingu tühisuse tuvastamist. Selleks et tarbija saaks anda oma vaba ja teadliku nõusoleku, peab liikmesriigi kohus andma pooltele riigisiseste menetlusnormide raames ja tsiviilkohtumenetluses õigluse põhimõtet arvestades objektiivselt ja ammendavalt teada, millised on õiguslikud tagajärjed, mille ebaõiglase lepingutingimuse väljajätmine võib kaasa tuua. Selline teave on veelgi olulisem siis, kui ebaõiglase tingimuse kohaldamata jätmine võib kaasa tuua kogu lepingu tühisuse, mis võib viia tarbija tagasinõuete esitamiseni (vt selle kohta 16. märtsi 2023. aasta kohtuotsus M. B. jt (lepingu tühisuse tuvastamise tagajärjed), C‑6/22, EU:C:2023:216, punktid 38–41 ja seal viidatud kohtupraktika).
68
Samas, kui tarbija, kes on küll saanud pädevalt kohtult teabe tagajärgede kohta, mis võivad tuleneda teda ja müüjat või teenuste osutajat siduva lepingu tühisuse tuvastamisest, otsustab mitte vastu seista sellele, et kohus tuvastab lepingu tühisuse, tuleb asuda seisukohale, et asjaolu, et nimetatud kohus rahuldab müüja või teenuste osutaja nõude, et tühisuse tuvastamisest tulenevad mõlema poole vastavad nõuded vastastikku tasaarvestataks, ei ole vastuolus tarbijale direktiiviga 93/13 tagatud kaitsega. Selline tasaarvestus on nimelt üks viisidest, kuidas müüja või teenuste osutaja saab tagasi laenatud põhisumma, millele tal on õigus pärast lepingu tühisuse tuvastamist.
69
Lisaks võimaldab selline tasaarvestusmehhanism vältida seda, et müüja või teenuste osutaja otsustab esitada oma nõude tarbija vastu esitamiseks eraldi hagi, mis toob kaasa menetluste paljususe ja seega lisakulud, mis ei oleks aga tarbija huvides.
70
Teisena tuleb esile tuua, et ehkki liidu õiguse rikkumise väidetavad ohvrid võivad tugineda õigusele õiglasele kohtulikule arutamisele, mis on tagatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47, kaitseb see õigus ka kostjat, sealhulgas juhul, kui eelnevalt on tuvastatud, et ta on rikkunud direktiivi 93/13. Nimelt kaitseb õigus õiglasele kohtulikule arutamisele iga juriidilist isikut eraldi. Seega ei jää tarbijavaidlus sellest artiklist tulenevate menetluslike tagatiste alt välja (vt analoogia alusel ELTL artikliga 101, 11. juuli 2024. aasta kohtuotsus Volvo (kohtudokumentide kättetoimetamine kostja tütarettevõtja asukohas), C‑632/22, EU:C:2024:601, punkt 54).
71
Kui aga müüjalt või teenuste osutajalt võetaks riigisiseses õiguses ette nähtud võimalus tugineda tarbija vastu tasaarvestuse vastuväitele, kahjustaks see ebaproportsionaalselt tema õigust tõhusale kohtulikule kaitsele, kuna ta ei saaks sellele kaitseväitele tugineda.
72
Järelikult, kuna tarbija võib pädevalt kohtult nõuda, et kui viimane tuvastab tarbija ja müüja või teenuste osutaja vahel sõlmitud lepingu tühisuse, mõistaks ta müüjalt või teenuste osutajalt välja sooritused, mida tarbija selle lepingu alusel sai, siis nõuab poolte võrdsuse põhimõte, mis tuleneb õiglase kohtumenetluse mõistest endast (vt selle kohta 12. juuli 2022. aasta kohtuotsus Nord Stream 2 vs. parlament ja nõukogu, C‑348/20 P, EU:C:2022:548, punkt 128 ja seal viidatud kohtupraktika), et müüjal või teenuste osutajal oleks omakorda selline võimalus saada tagasi samale tarbijale tehtud sooritused, sealhulgas tasaarvestuse vastuväite kaudu, mis on esitatud teise võimalusena, juhul kui sama müüja või teenuste osutaja põhiline vastuväide lepingu kehtivuse kohta lükatakse tagasi.
73
Niisuguses kontekstis tuleb siiski täpsustada, et kohtupraktikast tuleneb, et direktiivi 93/13 artikli 6 lõikega 1 ja artikli 7 lõikega 1 on vastuolus liikmesriigi õiguse kohtulik tõlgendus, mille kohaselt on pangal pärast hüpoteeklaenu lepingu tühisuse tuvastamist õigus nõuda tarbijalt summat, mis ületab lepingu täitmisel tasutud põhisumma tagasimaksmist ning alates tagasinõude saamisest seadusjärgse viivise maksmist. Ilma et see mõjutaks seadusjärgse määraga viivist, ei ole pangal õigust saada tasu selle kapitali kasutamise eest tarbija poolt (vt selle kohta 7. detsembri 2023. aasta kohtuotsus mBank (tarbija tahteavaldus), C‑140/22, EU:C:2023:965, punktid 62 ja 63 ning seal viidatud kohtupraktika).
74
Teise võimalusena esitatud tasaarvestuse vastuväite raames toob see reservatsioon kaasa selle, et seni, kuni müüja või teenuste osutaja väidab, et tarbijaga sõlmitud leping on kehtiv, ei saa mis tahes nõue, mille müüja või teenuste osutaja tarbijale laenu põhisumma tagastamiseks saadab, tuua kaasa tagajärgi, eelkõige viivise maksmiseks, kuni lõplikult tuvastatakse lepingu tühisus.
75
Kolmandana, mis puudutab selle maksetähtaja pikkust, mille müüja või teenuste osutaja võib tarbijale sissenõude pööramisel kindlaks määrata, siis tuleb asuda seisukohale, et see ajavahemik kuulub lepingu tühisuse tuvastamise tagajärgedega seotud kogu teabe hulka, mille pädev kohus peab vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktis 67 osundatud kohtupraktikale esitama tarbijale enne, kui ta saab tuvastada lepingu tühisuse. Kuigi selle kestuse kindlaksmääramine sõltub riigisisesest õigusest, peab kohus kõiki tähtsust omavaid asjaolusid arvesse võttes siiski jälgima, et see ei heidutaks ega isegi takistaks tarbijat kasutamast talle direktiiviga 93/13 antud kaitset.
76
Neljanda ja viimasena tuleb tõdeda, et mis puudutab tagajärgi, mida müüja või teenuste osutaja esitatud tasaarvestuse vastuväite rahuldamine võib avaldada kohtukuludele, siis kohtukulude jaotamine liikmesriigi kohtutes kuulub liikmesriikide menetlusautonoomia valdkonda, tingimusel et järgitakse võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid (22. septembri 2022. aasta kohtuotsus Servicios prescriptor y medios de pagos EFC, C‑215/21, EU:C:2022:723, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
77
Mis puudutab tõhususe põhimõtet, mis on sellega seoses ainsana eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimuste ese, siis tuleb märkida, et iga juhtumit, mille puhul kerkib küsimus, kas mõni riigisisene menetlusnorm muudab liidu õiguse kohaldamise praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks, tuleb analüüsida, võttes arvesse asjaomase sätte kohta menetluses tervikuna, menetluse käiku ja erisusi eri riigisisestes ametiasutustes. Neist kaalutlustest lähtudes tuleb vajaduse korral arvesse võtta liikmesriigi õigussüsteemi aluseks olevaid põhimõtteid, nagu kaitseõiguste tagamine, õiguskindluse põhimõte ja menetluse nõuetekohane läbiviimine (22. septembri 2022. aasta kohtuotsus Servicios Prescriptor y Medios de Pagos EFC, C‑215/21, EU:C:2022:723, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
78
Kuigi tõhususe põhimõttega ei ole üldiselt vastuolus see, kui tarbija kannab teatavad kohtukulud, kui ta esitab hagi lepingutingimuse ebaõigluse tuvastamise nõudes (7. aprilli 2022. aasta kohtuotsus Caixabank, C‑385/20, EU:C:2022:278, punkt 51), tuleb ka märkida, et direktiiv 93/13 annab tarbijale õiguse pöörduda kohtusse, et tuvastada lepingutingimuse ebaõiglus ja jätta see kohaldamata – õigus, mille tõhusus tuleb säilitada. Seega ei tohi asjaomase kohtumenetluste kulude jaotamise süsteem heidutada tarbijat seda õigust kasutamast (vt selle kohta 22. septembri 2022. aasta kohtuotsus Servicios prescriptor y medios de pagos EFC, C‑215/21, EU:C:2022:723, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
79
Käesoleval juhul leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kui ta nõustuks SBP esitatud tasaarvestuse vastuväitega, ei saaks ta kohaldada tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 98 lõiget 1, et mõista SBP‑lt välja kõik kohtukulud, kuna RM ja EM kaotaksid kohtuvaidluse oma nõude selles osas, mis puudutab nende poolt SBP‑le kõnealuse lepingu alusel makstud summade tagastamist, kusjuures tagasimakstavat summat tuleb vähendada summa võrra, mis vastab SBP nõude summale nende vastu. Ta täpsustab, et ta oleks saanud sellele sättele tugineda, kui RM ja EM ei oleks vastu vaielnud SBP esitatud tasaarvestuse vastuväitele ja oleksid oma nõude osaliselt tagasi võtnud. Neil asjaoludel leiab see kohus, et ta on kohustatud kohaldama seadustiku artikli 100 esimest lauset ja jaotama kohtukulud vastavalt sellele, millises proportsioonis pool on kohtuvaidluse kaotanud. Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab siiski võimalusele tugineda tsiviilkohtumenetluse seadustiku artiklile 102, mis võimaldab tal mõista kohtuvaidluse kaotanud poolelt välja vaid osa kohtukuludest või jätta kohtukulud temalt välja mõistmata, et teha kohtukulude kohta otsus, mis on hagejate jaoks soodsam.
80
Sellega seoses tuleb märkida, et riigisisese õiguse liidu õigusega kooskõlalise tõlgendamise põhimõte nõuab, et liikmesriigi kohtud teeksid kõik, mis kuulub nende pädevusse, arvestades eelkõige riigisisese õiguse contra legem tõlgendamise keeldu, arvestades riigisisest õigust tervikuna ning kasutades riigisiseses õiguses tunnustatud tõlgendusmeetodeid, et tagada asjaomase direktiivi täieulatuslik rakendamine ja saavutada direktiivi eesmärgiga kooskõlas olev tulemus (vt selle kohta 5. oktoobri 2004. aasta kohtuotsus Pfeiffer jt, C‑397/01-C‑403/01, EU:C:2004:584, punktid 118 ja 119, ja 15. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus KUBERA, C‑144/23, EU:C:2024:881, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika).
81
Poola valitsus märgib oma kirjalikes seisukohtades, et riigisisestel kohtutel on piisavad õiguslikud vahendid, et tagada tarbijatele direktiivist 93/13 tulenevate õiguste tõhusus. Eelkõige võivad need kohtud määrata kulude hüvitamise tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 102 alusel, milles on sätestatud õigluse põhimõte. Kooskõlalise tõlgendamise põhimõtte kohaselt võivad need kohtud selle artikli kitsendavast tõlgendusest kõrvale kalduda.
82
Lõppkokkuvõttes on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne kontrollida, kas põhikohtuasjas kõne all olevaid riigisiseseid õigusnorme saab tõlgendada kooskõlas direktiiviga 93/13, ning jaatava vastuse korral teha sellest õiguslikud järeldused.
83
Eelkõige peab see kohus ühelt poolt tagama, et RMil ja Emil on tõhus õigus saavutada ebaõiglasi tingimusi sisaldava lepingu tühisuse tuvastamine ja müüja või teenuste osutaja poolt alusetult saadud soorituste väljaandmine, vältides seda, et kohtukulude jaotamise kord heidutab tarbijaid kasutamast neile direktiiviga 93/13 antud õigusi.
84
Teiseks peab eelotsusetaotluse esitanud kohtul olema võimalik hinnata kõiki tema menetluses oleva kohtuasja asjaolusid, et võtta vajaduse korral arvesse nende tarbijate pahausksust, kes hoolimata kohtult saadud teabest on ekslikult vastu nende endi ja müüja või teenuste osutaja vaheliste vastastikuste võlanõuete tasaarveldamisele (vt selle kohta 22. septembri 2022. aasta kohtuotsus Servicios prescriptor y medios de pagos EFC, C‑215/21, EU:C:2022:723, punktid 42 ja 43).
85
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 ning tõhususe põhimõtet, tuleb, arvestades õiguskindluse ja proportsionaalsuse põhimõtteid ning õigust tõhusale kohtulikule kaitsele, tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisese õiguse selline kohtulik tõlgendus, mis menetluses, mille tarbija on algatanud müüja või teenuste osutajaga sõlmitud hüpoteeklaenu lepingu tühisuse tuvastamise ja selle lepingu alusel tasutud igakuiste maksete tagastamise nõudes, võimaldab müüjal või teenuste osutajal, kes väidab esimese võimalusena, et nimetatud leping on kehtiv, teise võimalusena esitada tasaarvestuse vastuväite, mis põhineb hüpoteeklaenu summale vastaval nõudel, tingimusel et esiteks ei loeta viimati nimetatud nõuet sissenõutavaks enne, kui pädev kohus on tuvastanud selle lepingu tühisuse, ja teiseks, et sellise vastuväitega nõustumine ei too kaasa otsust kohtukulude kohta, mis võib heidutada tarbijat kasutamast talle selle direktiiviga antud õigusi.
Kohtukulud
86
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse riigisisene kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (üheksas koda) otsustab:
Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 ning tõhususe põhimõtet, tuleb, arvestades õiguskindluse ja proportsionaalsuse põhimõtteid ning õigust tõhusale kohtulikule kaitsele,
tõlgendada nii, et:
nendega ei ole vastuolus riigisisese õiguse selline kohtulik tõlgendus, mis menetluses, mille tarbija on algatanud müüja või teenuste osutajaga sõlmitud hüpoteeklaenu lepingu tühisuse tuvastamise ja selle lepingu alusel tasutud igakuiste maksete tagastamise nõudes, võimaldab müüjal või teenuste osutajal, kes väidab esimese võimalusena, et nimetatud leping on kehtiv, teise võimalusena esitada tasaarvestuse vastuväite, mis põhineb hüpoteeklaenu summale vastaval nõudel, tingimusel et esiteks ei loeta viimati nimetatud nõuet sissenõutavaks enne, kui pädev kohus on tuvastanud selle lepingu tühisuse, ja teiseks, et sellise vastuväitega nõustumine ei too kaasa otsust kohtukulude kohta, mis võib heidutada tarbijat kasutamast talle selle direktiiviga antud õigusi.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: poola.
(
i
)	Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetluspoole tegelikule nimele.