62023CJ0004_RES
Kohtuasi C‑4/23 (
i
)
M.-A. A.
versus
Direcţia de Evidenţă a Persoanelor Cluj, Serviciul stare civilăjaDirecţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date din Ministerul Afacerilor InternejaMunicipiul Cluj-Napoca
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Judecătoria Sectorului 6 Bucureşti)
Euroopa Kohtu (suurkoda) 4. oktoobri 2024. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Liidu kodakondsus – ELTL artiklid 20 ja 21 – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 7 ja 45 – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – Liidu kodanik, kes on selle õiguse kasutamisel ja teises liikmesriigis elamise ajal seaduslikult omandanud oma eesnime ja soolise identiteedi muutmise – Päritoluliikmesriigi kohustus tunnustada ja kanda sünniakti eesnime ja soolise identiteedi muutmine – Riigisisesed õigusnormid, mis ei võimalda sellist tunnustamist ja kandmist, kohustades asjaomast isikut alustama päritoluliikmesriigis uut soolise identiteedi muutmise kohtumenetlust – Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust väljaastumise mõju
Liidu kodakondsus – Aluslepingu sätted – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – Liidu kodanik, kes on selle õiguse kasutamisel ja teises liikmesriigis elamise ajal seaduslikult omandanud oma eesnime ja soolise identiteedi muutmise – Päritoluliikmesriigi kohustus juriidiliselt tunnustada ja kanda sünniakti see muutmine – Riigisisesed õigusnormid, mis ei võimalda sellist tunnustamist ja kandmist – Riigisisesed õigusnormid, mis kohustavad asjaomast isikut alustama päritoluliikmesriigis uut soolise identiteedi muutmise kohtumenetlust – Lubamatus – Teise liikmesriigi väljaastumine liidust – Mõju puudumine
(ELTL artiklid 20 ja 21; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artiklid 7 ja 45)
(vt punktid 53–57, 62 ja 68–71 ning resolutsioon)
Kokkuvõte
Euroopa Kohtu suurkoda, kellele Judecătoria Sectorului 6 Bucureşti (Bukaresti 6. piirkonna esimese astme kohus, Rumeenia) esitas eelotsusetaotluse, täpsustas, millise ulatusega on päritoluliikmesriigi kohustus tunnustada ja kanda ühe tema kodaniku sünniakti eesnime ja soolise identiteedi muutmine, mille see Euroopa Liidu kodanik on teises liikmesriigis liikumis- ja elamisvabadust kasutades seaduslikult omandanud.
M.‑A. A. sündis 1992. aastal Rumeenias ja ta registreeriti pärast sündi naissoost isikuna. Pärast Ühendkuningriiki kolimist 2008. aastal sai M.‑A. A. naturalisatsiooni korras Briti kodakondsuse.
M.‑A. A. muutis Ühendkuningriigis veebruaris 2017 oma eesnime ja sootähise naisest meheks Deed Polli menetluse (
1
) kohaselt ning seejärel vahetas ta ümber osa ametlikke dokumente, mille Briti ametiasutused olid välja andnud. M.‑A. A sai juunis 2020 Ühendkuningriigis Gender Identity Certificate’i (soolise identiteedi tunnistus) – dokumendi, mis kinnitab, et ta on soolise identiteedi järgi mees.
M‑A. A. palus 2021. aasta mais Deed Polli menetluses tehtud avalduse ja soolise identiteedi tunnistuse alusel pädevatel Rumeenia ametiasutustel teha tema sünniakti kanded eesnime ja soo muutmise ning isikukoodi muutmise kohta, et see vastaks meessoole. Samuti esitas ta avalduse uueks sünnitunnistuseks, mis sisaldab uusi kandeid. Rumeenia ametiasutused jätsid 21. juuni 2021. aasta otsusega M.‑A. A. avalduse rahuldamata eelkõige põhjusel, et vastavalt kohaldatavatele õigusaktidele võib isiku sünniakti teha kande isiku soolise identiteedi muutmise kohta ainult siis, kui see on heaks kiidetud jõustunud kohtuotsusega.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus, kellele M.‑A. A. esitas selle otsuse peale kaebuse, küsis täpsemalt, kas liidu kodaniku staatusega ning õigusega vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis kohustavad asjaomast isikut alustama liikmesriigi kohtutes uut soolise identiteedi muutmise menetlust, kui see isik on selleks juba edukalt lõpetanud menetluse teises liikmesriigis, mille kodanik ta samuti on. Lisaks tekkis eelotsusetaotluse esitanud kohtul küsimus, kuidas mõjutab põhikohtuasja lahendust Ühendkuningriigi liidust väljaastumine (
2
).
Euroopa Kohtu hinnang
Euroopa Kohus meenutas kõigepealt, et kuigi isikute tsiviilõiguslik seisund – mille alla kuuluvad isiku eesnime ja soolise identiteedi muutmise eeskirjad – on valdkond, mis kehtiva liidu õiguse kohaselt kuulub liikmesriikide pädevusse, peab iga liikmesriik selle pädevuse teostamisel järgima liidu õigust.
Selles kontekstis on Euroopa Kohus juba otsustanud, et kui liikmesriigi ametiasutused keelduvad tunnustamast selle liikmesriigi kodaniku nime – kes on kasutanud õigust vabalt liikuda ja kellel on samuti teise liikmesriigi kodakondsus – nagu see määrati kindlaks teises liikmesriigis, võib selline keeldumine takistada ELTL artikliga 21 tagatud õigust vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil (
3
). Selline takistus võib aga tuleneda ka sellest, et need samad ametiasutused keelduvad tunnustamast soolise identiteedi muutmist, mis toimus selleks ette nähtud menetluste kohaselt liikmesriigis, kus liidu kodanik on kasutanud oma õigust vabalt liikuda ja elada, olenemata sellest, kas see muutmine on seotud eesnime muutmisega, nagu antud juhul, või mitte. Sarnaselt nimega määratleb sugu isiku identiteedi ja tsiviilõigusliku seisundi. Järelikult võib keeldumine muuta ja tunnustada soolist identiteeti, mille liikmesriigi kodanik on seaduslikult omandanud teises liikmesriigis, põhjustada talle tõsiseid ebamugavusi haldus-, töö- ja erasfääris. Seega on sellise liidu kodaniku jaoks olemas konkreetne oht, et kuna ta kannab kahte erinevat eesnime ja tal on kaks erinevat soolist identiteeti, peab ta hajutama kahtluse oma identiteedi ning tema esitatud dokumentide autentsuse või nendes sisalduvate andmete tõelevastavuse suhtes.
Järelikult see, kui keeldutakse tunnustamast ja perekonnaseisuaktide registrisse kandmast selle liikmesriigi kodaniku poolt teises liikmesriigis seaduslikult omandatud nime, tehes seda riigisiseste õigusnormide alusel, mis ei võimalda sellist tunnustamist ja kandmist, ning mille tagajärg on see, et asjaomane isik on sunnitud alustama esimeses liikmesriigis uut soolise identiteedi muutmise kohtumenetlust, mis ei võta arvesse selles teises liikmesriigis juba omandatud muutmist, piirab see liidu territooriumil vabalt liikumise ja elamise õiguse kasutamist.
Seejärel meenutas Euroopa Kohus, et sellised riigisisesed õigusnormid, mis piiravad ELTL artikliga 21 tagatud õiguse kasutamist, võivad olla põhjendatud üksnes juhul, kui need on kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste hartas (edaspidi „harta“) tunnustatud põhiõigustega, eelkõige harta artiklis 7 viidatud õigusega era- ja perekonnaelu austamisele, kusjuures viimati nimetatud õigusel on sama tähendus ja ulatus kui inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikliga 8 tagatud õigusel (
4
) (
5
). Ent Euroopa Inimõiguste Kohus tuvastas, et põhikohtuasjas kõne all olevates riigisisestes õigusnormides ette nähtud soolise identiteedi tunnustamise menetlust tuleb pidada EIÕK artikliga 8 vastuolus olevaks, kuna see menetlus ei vasta nõuetele, mis on selle sättega kehtestatud soolise identiteedi muutmise avalduse läbivaatamiseks, mis on esimest korda esitatud liikmesriigi kohtule (
6
).
Nimetatud menetlus ei saa olla ka tõhus vahend, mis võimaldab liidu kodanikul, kes teises liikmesriigis elamise ajal ning seega ELTL artikliga 21 ja harta artikliga 45 tagatud õiguse kasutamisel on juba seaduslikult omandanud oma eesnime ja soolise identiteedi muutmise, tõhusalt kasutada nende artiklitega antud õigusi, arvestades harta artiklit 7, seda enam, et sama menetlusega kaasneb kodaniku jaoks oht, et lahendus on erinev sellest, milleni jõudsid teise liikmesriigi ametiasutused.
Selleks, et taolisi riigisiseseid õigusnorme nagu need, mis puudutavad perekonnaseisuaktide registritesse eesnime ja soolise identiteedi muutmise kandmist, saaks pidada liidu õigusega kooskõlas olevaks, on vaja, et sätted või riigisisene menetlus, mis võimaldab esitada avalduse sellise kande tegemiseks, ei muudaks võimatuks või ülemäära raskeks ELTL artikliga 21 tagatud õiguste – eelkõige õiguse sellise muutmise tunnustamisele – rakendamist. Selle õiguse kasutamise võib aga kahtluse alla seada kaalutlusõigus, mis on pädevatel ametiasutustel selles menetluses, kuna taolise kaalutlusõiguse olemasolu võib viia lahknevuseni kahe nime ja kahe soo vahel, mis on antud samale isikule tema identiteedi tõendamiseks, ning tõsiste ebamugavusteni haldus-, töö- ja erasfääris. Järelikult eiravad põhikohtuasjas kõnealused riigisisesed õigusnormid ELTL artiklist 21 tulenevaid nõudeid.
Lõpuks täpsustas Euroopa Kohus, et sellega seoses ei oma tähtsust asjaolu, et eesnime ja soolise identiteedi muutmise tunnustamise ja kande tegemise avaldus esitati kuupäeval, mil selle liikmesriigi liidust väljaastumine, kus see muutmine seaduslikult omandati, oli juba jõustunud (
7
).
(
i
)	Käesoleval kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.
(
1
)	Menetlus võimaldab Briti kodanikel muuta oma nime või eesnime pelgalt avalduse esitamisega.
(
2
)	Olles märkinud, et antud juhul alustati soolise identiteedi muutmise menetlust Ühendkuningriigis enne viimase liidust väljaastumist, kuid see lõpetati pärast väljaastumist, üleminekuperioodil, tekkis eelotsusetaotluse esitanud kohtul küsimus, kas sellistel asjaoludel on Rumeenia kohustatud tunnustama Ühendkuningriigis läbi viidud soolise identiteedi muutmise menetluse õiguslikke tagajärgi.
(
3
)	Vt 8. juuni 2017. aasta kohtuotsus Freitag (C‑541/15, EU:C:2017:432). Nimelt tõdes Euroopa Kohus selles kohtuotsuses, et lahknevusest kahe nime vahel, mida kasutatakse sama isiku puhul, võivad tekkida segadus ja ebamugavused, kuna paljud igapäevased tegevused nii avalikus kui ka erasfääris nõuavad oma isiku tõendamist (punktid 36 ja 37).
(
4
)	4. novembril 1950 Roomas alla kirjutatud konventsioon (edaspidi „EIÕK“).
(
5
)	Vastavalt harta artikli 52 lõikele 3.
(
6
)	EIK 19. jaanuari 2021. aasta otsus X ja Y vs. Rumeenia, CE:ECHR:2021:0119JUD 000214516. Selles kohtuotsuses otsustas Euroopa Inimõiguste Kohus nimelt, et EIÕK artikli 8 kohaselt on riigid kohustatud kehtestama selge ja ettenähtava menetluse soolise identiteedi juriidiliseks tunnustamiseks, mis võimaldab soo ja seega nime või digitaalse isikukoodi muutmist ametlikes dokumentides kiiresti, läbipaistvalt ja kättesaadaval viisil.
(
7
)	Euroopa Kohus märkis, et kuivõrd M.‑A. A. kui liidu kodanik nõuab oma päritoluliikmesriigis, et tunnustataks tema poolt Ühendkuningriigis liikumis- ja elamisvabadust kasutades saadud eesnime ja soolise identiteedi muutmist, millest esimene toimus enne selle liikmesriigi väljaastumist liidust ja teine enne 31. detsembrit 2020, mis oli väljaastumislepinguga kindlaks määratud kui üleminekuperioodi lõpp, võib ta päritoluliikmesriigi vastu tugineda selle staatusega seotud õigustele, eelkõige õigustele, mis on ette nähtud ELTL artiklites 20 ja 21, ning seda ka pärast üleminekuperioodi lõppu.