62022CC0169
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
ATHANASIOS RANTOS
esitatud 9. märtsil 2023 (
1
)
Kohtuasi C-169/22
Fractal Insolven Emă SPRL, Groenland Poultry SRL likvideerija
versus
Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură - Centrul Judeţean Dâmboviţa
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Curtea de Apel Bucureşti (Bukaresti apellatsioonikohus, Rumeenia)
Eelotsusetaotlus – Ühine põllumajanduspoliitika – Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfond (EAFRD) – Maaelu arengu toetusmeetmed – Loomade heaolu toetus – Määrus (EÜ) nr 1974/2006 – Artikli 44 lõike 2 punkt a – Artikli 47 lõige 1 – Põllumajandusettevõtte üleandmine uuele abisaajale – Selle abisaaja poolt oma põllumajandustegevuse hilisem lõpetamine – Vääramatu jõud või erandlikud asjaolud – Kohustus saadud toetus osaliselt või täielikult tagastada – Proportsionaalsuse põhimõte
I. Sissejuhatus
1.
Käesolev eelotsusetaotlus puudutab määruse (EÜ) nr 1974/2006 (
2
), milles sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 (Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta) kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad, artikli 44 lõike 1 ja lõike 2 punkti a ning artikli 47 lõike 1 tõlgendamist.
2.
See taotlus on esitatud Groenland Poultry SRLi (edaspidi „Groenland Poultry“) likvideerijaks oleva Fractal Insolvenţă SPRLi ja Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Dâmboviţa (põllumajandusmaksete ja sekkumise ameti Dâmboviţa maakonna keskus, Rumeenia; edaspidi „APIA“) vahelises vaidluses APIA otsuste üle, millega pandi Groenland Poultryle kohustus tagastada põllumajandustegevuse lõpetamise tõttu kogu viieaastase kohustuse kehtivusaja jooksul makstud loomade heaolu toetus.
3.
Vastavalt Euroopa Kohtu taotlusele keskendub käesolev ettepanek teise ja kolmanda eelotsuse küsimuse analüüsimisele. Need küsimused puudutavad sisuliselt seda, kas ja kuivõrd tuleb määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõiget 1 ja lõike 2 punkti a tõlgendada nii, et põllumajandusettevõtte ülevõtja, kes on üle võtnud ka EAFRDst rahastatava loomade heaolu toetusega seotud mitmeaastase kohustuse, peab juhul, kui ta enne kohustuse kehtivusaja lõppu oma põllumajandustegevuse kindlalt lõpetab, tagastama kogu selle perioodi jooksul välja makstud toetuse, sealhulgas toetuse, mis maksti välja varasematele abisaajatele.
4.
Kuigi Euroopa Kohtul on juba olnud võimalus tõlgendada mõnda määruse (EÜ) nr 1698/2005 sätet, (
3
) tuleb tal esimest korda võtta seisukoht määruse nr 1974/2006 artikli 44 tõlgendamise osas (
4
).
II. Õiguslik raamistik
A.
Liidu õigus
1. Määrus nr 1698/2005
5.
Määrus (EÜ) nr 1698/2005 (
5
) tunnistati kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrusega (EL) nr 1305/2013 (
6
).
6.
Määruse nr 1698/2005 artikli 36 punkti a alapunktis v oli sätestatud, et keskkonna ja paikkonna parandamise toetus hõlmab põllumajandusmaa säästvale kasutusele suunatud meetmeid loomade heaolu toetuse kaudu.
7.
Selle määruse artiklis 40 oli sätestatud:
„1.   Artikli 36 punkti a alapunktis v sätestatud loomade heaolu toetust antakse põllumajandustootjatele, kes täidavad vabatahtlikult loomade heaoluga seotud kohustusi.
2.   Loomade heaolu toetus hõlmab ainult neid kohustusi, mis ületavad […] kohustuslikke nõudeid ning muid asjakohaseid siseriiklike õigusaktidega kehtestatud ja programmis kindlaksmääratud kohustuslikke nõudeid.
Need kohustused võetakse tavaliselt viieks kuni seitsmeks aastaks. […]
3.   Toetust antakse igal aastal ja see hõlmab antud kohustusest tulenevaid lisakulusid ning saamatajäänud tulu. Vajaduse korral võib see hõlmata ka tehingukulusid.
Toetuse maksimumsumma on sätestatud I lisa[s].“
8.
Nimetatud määruse artikli 74 lõikes 1 oli sätestatud:
„Liikmesriigid võtavad […] vastu kõik õigus- ja haldusnormid, et tagada [liidu] finantshuvide tõhus kaitse.“
2. Määrus nr 1974/2006
9.
Määrus nr 1974/2006 tunnistati kehtetuks komisjoni 11. märtsi 2014. aasta delegeeritud määrusega (EL) nr 807/2014, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1305/2013 Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta ja kehtestatakse üleminekusätted (
7
). Määruse nr 1974/2006 kohaldamist jätkati siiski meetmete suhtes, mida rakendati Euroopa Komisjoni poolt määruse nr 1698/2005 alusel enne 1. jaanuari 2014 heaks kiidetud programmide kohaselt.
10.
Määruse nr 1974/2006 artiklis 1 oli sätestatud:
„Käesoleva määrusega sätestatakse [määruse nr 1698/2005] üksikasjalikud kohaldamiseeskirjad seoses maaelu arengu toetamise põhimõtete ja üldeeskirjade, maaelu arengu meetmete eri- ja üldsätete ning abikõlblikkuse ja muude rakendussätetega kui kontrollisätted.“
11.
Selle määruse artiklis 44 oli sätestatud:
„1.   Kui abisaaja annab toetuse määramise tingimusena võetud kohustuse kehtivusajal kogu oma põllumajandusettevõtte või selle osa üle teisele isikule, võib kõnealune teine isik kohustuse ülejäänud ajaks üle võtta. Kui kohustust üle ei võeta, tagastab abisaaja talle antud toetuse.
2.   Liikmesriigid võivad lõikes 1 osutatud tagasimaksmist mitte nõuda järgmistel juhtudel:
a)
kui abisaaja, kes on täitnud märkimisväärse osa võetud kohustusest, lõpetab kindlalt põllumajandustegevuse ja õigusjärglasel ei ole võimalik kõnealust kohustust üle võtta;
b)
kui abisaajale kuuluva põllumajandusettevõtte osa üleandmine toimub artikli 27 lõike 12 teise lõigu alusel kohustuse kestuse pikendamise ajal ja üle ei anta rohkem kui 50% enne kestuse pikendamist kohustusega seotud olnud maast;
c)
kui abisaaja põllumajandusettevõte antakse täielikult või osaliselt üle looduskaitseorganile keskkonna säilitamise eesmärgil, tingimusel et üleandmise eesmärk on maa kasutamise alaline muutmine, mis on seotud looduskaitsega ning mis on olulise tähtsusega keskkonna jaoks.
3.   Väiksemate muutuste korral põllumajandusettevõtte olukorras võivad liikmesriigid võtta erimeetmeid selle tagamiseks, et lõike 1 kohaldamine ei tooks võetud kohustusega seoses kaasa sobimatuid tulemusi.
Põllumajandusettevõtte pindala vähendamist kuni 10% kohustusega hõlmatud pindalast käsitatakse esimese lõigu kohaldamisel väikse muutusena.“
12.
Nimetatud määruse artikli 45 lõikes 4 oli sätestatud:
„Kui abisaaja ei saa jätkata võetud kohustuste täitmist seetõttu, et tema põllumajandusettevõtet krunditakse ümber või selle suhtes kohaldatakse riiklikke maapiirkondade maakorralduse meetmeid või pädevate riigiasutuste kinnitatud maapiirkondade maakorralduse meetmeid, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, et võetud kohustusi oleks võimalik kohandada vastavalt põllumajandusettevõtte uuele olukorrale. Kui selline kohandamine osutub võimatuks, siis võetud kohustus lõpeb, ilma et nõutaks tagasimaksu aja eest, mil kohustus kehtis.“
13.
Määruse artiklis 47 oli sätestatud:
„1.   Liikmesriigid võivad tunnistada eelkõige järgmisi vääramatu jõu või erandlike asjaolude liike, mille puhul loobuvad osaliselt või täielikult abisaajalt toetuse tagasinõudmisest:
a)
abisaaja surm;
b)
abisaaja pikaajaline töövõimetus;
c)
põllumajandusettevõtte olulise osa sundvõõrandamine, kui kohustuse võtmise päeval ei olnud seda võimalik ette näha;
d)
raske loodusõnnetus, mis kahjustab tõsiselt põllumajandusettevõttele kuuluvat maad;
e)
põllumajandusettevõttele kuuluvate loomakasvatushoonete hävimine õnnetusjuhtumi tagajärjel;
f)
kogu või osa põllumajandustootjale kuuluvat karja kahjustav episootiline haigus.
2.   Kümne tööpäeva jooksul alates päevast, mil see on võimalik, teavitab abisaaja või õigustatud isik kirjalikult pädevat ametiasutust vääramatu jõu või erandlike asjaolude ilmnemisest ning esitab ametiasutuse nõutavad asjakohased tõendid.“
B.
Rumeenia õigus
14.
Valitsuse erakorralise määruse nr 66/2011 Euroopa vahendite ja/või vastavate riiklike vahendite saamisel ja kasutamisel ilmnevate eeskirjade rikkumiste ennetamise, avastamise ja nende eest karistamise kohta (ordonanță de urgență a Guvernului nr. 66/2011 privind prevenirea, constatarea și sancționarea neregulilor apărute în obținerea și utilizarea fondurilor europene și/sau a fondurilor publice naționale aferente acestora) (
8
) artiklis 17 on sätestatud:
„Kõigis eeskirjade eiramise tuvastamisele ja sellega seotud eelarvevahendite kindlakstegemisele suunatud tegevustes järgitakse proportsionaalsuse põhimõtet, võttes arvesse tuvastatud eeskirjade eiramise laadi ja raskust ning selle ulatust ja finantsmõjusid.“
15.
Valitsuse erakorralise määruse nr 3/2015, millega kinnitatakse perioodil 2015–2020 põllumajanduse valdkonnas rakendatavad toetuskavad ning muudetakse seaduse nr 36/1991 põllumajandusettevõtjate ja muude põllumajanduse valdkonnas tegutsevate ühinguvormide kohta artiklit 2 (ordonanța de urgență a Guvernului nr. 3/2015 pentru aprobarea schemelor de plăți care se aplică în agricultură în perioada 2015-2020 și pentru modificarea art. 2 din Legea nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură) (
9
), artikli 30 lõikes 1 on sätestatud:
„Ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja järelevalve küsimustes võib „vääramatu jõu“ või „erandlike asjaoludena“ käsitada eelkõige järgmisi juhtumeid:
[…]
f)
ettevõtte või selle olulise osa sundvõõrandamine, kui taotluse esitamise päeval ei olnud seda võimalik ette näha.“
16.
Selle määruse artiklis 31 on sätestatud:
„1.   Viieteistkümne tööpäeva jooksul arvates päevast, mil see on võimalik, teavitab abisaaja või tema õigusjärglane kirjalikult APIAd vääramatust jõust või erandlikest asjaoludest ning esitab tõendid artikli 30 lõikes 1 nimetatud olukorra esinemise kohta.
2.   Kui abisaaja või tema õigusjärglane laseb lõikes 1 sätestatud tähtaja mööda, ei võeta teavitamist arvesse.“
III. Põhikohtuasi, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus
17.
APIA‑le 18. jaanuaril 2013 esitatud toetusetaotlusega võttis lindude tapamaja käitav äriühing Avicola Crevedia SA määruse nr 1698/2005 artikli 40 alusel vabatahtlikult viieks aastaks loomade heaoluga seotud kohustuse.
18.
Viieaastase kohustuse kehtivusaja jooksul anti põllumajandusettevõte tervikuna üle kõigepealt äriühingule Abator Avicola Crevedia SRL, kes võttis kõnealuse kohustuse üle 15. novembril 2013, ning seejärel Groenland Poultryle, kes samuti võttis asjaomase kohustuse üle ja registreeris selle APIAs 2. aprillil 2015.
19.
Selleks sõlmis Groenland Poultry 30. märtsil 2015 kaks lepingut:
–
põllumajandusettevõtte üleandmise ja kohustuse ülevõtmise leping äriühinguga Abator Avicola Crevedia, kes loobus APIA‑lt 13. novembril 2014 taotletud toetuse saamisest, samas kui Groenland Poultry, kellele selle toetuse saamise nõudeõigus üle anti, võttis kohustuse täita üleandja poolt toetustaotluse vormi allkirjastamisel võetud kohustusi ning põhjendada abikõlblikkuse tingimuste täitmist, ning
–
tootmisruumide ja sisseseade üürileping äriühinguga Agroli Group SRL (edaspidi „Agroli Grupp“), kes oli selle vara omanik, ent kes ei olnud selle valdaja ega kasutaja ning kelle suhtes toimus 6. märtsil 2014 alustatud maksejõuetusmenetlus; nimetatud leping sisaldas üürileandja kasuks seatud edasilükkavat tingimust, mille kohaselt pidi kõnealuse lepingu selle menetluse raames heaks kiitma selle äriühingu võlausaldajate üldkoosolek.
20.
APIA maksis 4. detsembri 2015. aasta makseotsusega Abator Avicola Crevedia 13. novembri 2014. aasta taotluse alusel Groenland Poultryle välja 1506915,86 Rumeenia leevi (RON) (337100 euro) (
10
) suuruse summa. Groenland Poultry poolt 13. novembril 2015 ja 15. juunil 2016 esitatud ja muudetud maksetaotluste alusel maksis APIA talle 5. oktoobri 2016. aasta otsusega välja ka 850673,62 Rumeenia leevi (190635 eurot) (
11
) ning lisaks sellele 29. märtsi 2017. aasta avansilise makseotsusega 375941,35 Rumeenia leevi (82520 eurot) (
12
).
21.
Kuna Groenland Poultry kohustuse viienda kehtivusaasta (ehk 2017. aasta) eest maksetaotlust ei esitanud, saatis APIA talle teate taotluse esitamata jätmise kohta. Groenland Poultry likvideerija Fractal Insolvenţă teatas 18. aprillil 2017, et äriühingu suhtes toimub pankrotimenetlus.
22.
APIA koostas 21. aprillil 2017 rakendusmääruse (EL) nr 809/2014 (
13
) artikli 8 alusel neli eeskirjade eiramise tuvastamise ja eelarvevahendite kindlaksmääramise protokolli (nr 3067–3070), nõudes Groenland Poultrylt vastavalt esimese kuni neljanda kohustuse kehtivusaasta eest tagasi 6940168,72 Rumeenia leevi (1527531 eurot), 4562717,78 Rumeenia leevi (1004254 eurot), 1506915,86 Rumeenia leevi (331672 eurot) ja 850673,62 Rumeenia leevi (187233 euros) (
14
) suurused summad, sest nimetatud äriühing, kelle suhtes toimus pankrotimenetlus, ei tegutsenud enam ega suutnud tõendada viieaastase kohustuse täitmise jätkamist. (
15
) Groenland Poultrylt nõutud kogusumma oli 14236417,32 Rumeenia leevi (3133435 eurot), mille hulgas oli 11502886,5 Rumeenia leevi (2531785 eurot), mida ei olnud makstud mitte Groenland Poultryle, vaid põllumajandusettevõtte eelmistele käitajatele, ning Groenland Poultry oli temalt nõutavast summast tegelikult saanud üksnes 2733530,83 Rumeenia leevi (601650 eurot) (ehk käesoleva ettepaneku punktis 20 märgitud summad) (
16
).
23.
Kuna APIA jättis 19. juuni 2017. aasta otsustega nr 214–217 rahuldamata Groenland Poultry poolt nende protokollide peale esitatud vastuväited, esitas see äriühing nende otsuste tühistamiseks kaebuse Tribunalul Bucureştile (Bukaresti esimese astme kohus, Rumeenia), väites eelkõige, et
–
saadud summade tagasimaksmise kohustus puudub, sest 2017. aastal ei olnud Groenland Poultryl võimalik kohustuse täitmist jätkata tingituna „sundvõõrandamisest“ määruse nr 1974/2006 artikli 47 lõike 1 punkti c tähenduses või samaväärsest asjaolust ehk sellest, et üürileandja teatas 26. juulil 2016, et üürilepingu edasilükkav tingimus ei saabu, ning nõudis tootmisruumide vabastamist 15 päeva jooksul (
17
), mis tulenes pankrotimenetluse alustamisest Agroli Groupi suhtes 9. mail 2016, millest oli ettevõtja teavitanud APIAd, täites nii selle määruse artikli 47 lõikes 2 sätestatud teavitamiskohustuse;
–
kohaldada tuleb nimetatud määruse artikli 44 lõike 2 punkti a, kus on sätestatud, et liikmesriigid võivad otsustada tagasimaksmist mitte nõuda, kui abisaaja, kes on täitnud märkimisväärse osa võetud kohustusest, lõpetab kindlalt põllumajandustegevuse ja õigusjärglasel ei ole võimalik kõnealust kohustust üle võtta, sest Agroli Groupi võlausaldajate üldkoosolek oli heaks kiitnud uue ruumide üürilepingu sõlmimise äriühinguga Vitali SRL (edaspidi „Vitali“), ent viimane, kellega Groenland Poultry kavatses sõlmida lepingu, millega Vitali tema tegevuse üle võtaks, ei saanud Dâmbovița loomatervise ja toiduohutuse ametilt (Rumeenia) sanitaarlubasid, ning
–
rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet, pidades silmas, kuidas haldusasutused määruse nr 1947/2006 artikli 44 lõike 2 punkti a kohaldasid, pannes talle kohustuse maksta esimese nelja kohustuse kehtivusaasta eest tagasi 14236417,32 Rumeenia leevi (3133435 eurot), olgugi et viiest kohustuse kehtivusaastast neljal oli kohustusi täidetud ning nõutav summa sisaldas ka esimese ja teise kohustuse kehtivusaasta eest makstud 11155878,064 Rumeenia leevi (2455409 eurot), mida ei olnud makstud Groenland Poultryle, vaid eelmistele käitajatele, kuna Groenland Poultry oli temalt nõutavast summast tegelikult saanud üksnes 2357589 Rumeenia leevi (518905 eurot) (
18
) kolmanda ja neljanda kohustusaasta eest ning seejuures ei olnud kohustuse täitmata jätmine talle ette heidetav, sest üürilepingu pikendamata jätmine üürileandjaks olnud Agroli Groupiga ei sõltunud Groenland Poultry tahtest ja lisaks sellele ei olnud talle ette heidetav ka põllumajandusettevõtte üleandmise lepingu sõlmimata jätmine Vitaliga, kuna Vitali ei olnud saanud tegevuse toimumise kohaks olevate tootmisruumide jaoks nõutavaid veterinaar-sanitaarlubasid.
24.
Tribunalul Bucureşti jättis 26. oktoobri 2018. aasta kohtuotsusega kaebuse põhjendamatuse tõttu rahuldamata, leides eelkõige, et
–
minimaalse viieaastase perioodi jooksul kohustusi ei täidetud ning määruse nr 1974/2006 artiklit 44 ja rakendusmääruse nr 809/2014 artiklit 8 silmas pidades tekkisid Groenland Poultryle põllumajandusettevõtte ülevõtmisel üleandja õigused ja kohustused ning kaudselt ka vastutus abikõlblikkuse tingimustele mittevastavuse eest;
–
määruse nr 1974/2006 artikli 47 lõike 1 punkt c ei ole kohaldatav, kuna Groenland Poultry poolt esile toodud asjaolud ei ole käsitatavad sundvõõrandamisena – millele vastab liikmesriigi õiguses vara riigi omandisse võtmine avalikes huvides –, need ei olnud ka sellise sundvõõrandamisega samastatavad ega olnud ettenähtamatud kohustuse võtmise päeval, see tähendab Agroli Groupiga üürilepingu sõlmimise päeval ehk päeval, mil Groenland Poultry teadis, et Agroli suhtes oli 6. märtsil 2014 alustatud maksejõuetusmenetlust, ning et lepingus sisaldus edasilükkav tingimus, mille kohaselt pidi võlausaldajate üldkoosolek heaks kiitma lepingu ning üürileandja finantsseisundi taastamise kava, mis näeb ette vallas- ja kinnisvara üürileandmise, ning Groenland Poultry võttis sellega seotud riski. Vitaliga seotud asjaolud olid aga nimetatud kohtu sõnul äriühingu poolse kohustuse võtmise ajaga võrreldes hilisemad ning neid ei saanud seega arvesse võtta. Viimaks ei teavitatud neist asjaoludest määruse nr 1974/2006 artikli 47 lõikes 2 sätestatud tähtaja jooksul, see tähendab kümne tööpäeva jooksul sellise teavitamise võimalikuks saamisest ehk 26. juulil 2016, mil Groenland Poultry sai üürilepingu ülesütlemisest teada;
–
proportsionaalsuse põhimõtet ja määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 2 punkti a on järgitud, kuna rakendusmääruse nr 809/2014 artikli 8 kohaselt vastutab ülevõtja kohustuse rikkumise tagajärgede eest kogu kohustuse kehtivusaja ulatuses, sealhulgas selle aja eest, mil põllumajandusettevõte oli üleandja käes, mistõttu ei saa välistada Groenland Poultrylt nende summade väljanõudmist, mis maksti tema poolt kohustuse võtmisele eelnenud ajavahemike eest. Lisaks sellele märkis asjaomane kohus, et kohustuse ülevõtmise võimatust puudutava tingimuse täitmine ei olnud tõendatud ning et APIA ei ületanud määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 2 punktiga a liikmesriikidele jäetud kaalutlusõiguse piire.
25.
Curtea de Apel Bucureşti (Bukaresti apellatsioonikohus, Rumeenia), eelotsusetaotluse esitanud kohus, kellele Groenland Poultry esitas selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse ning kes lahendab kohtuasja viimase kohtuastmena, märgib, et seisab silmitsi kolme tõlgendusprobleemiga.
26.
Esiteks tekib küsimus, kas määruse nr 1974/2006 artikli 47 lõikes 1 kasutatud mõiste „vääramatu jõud või erandlikud asjaolud“ hõlmab ka olukorda, kus abisaaja kaotab õiguse kasutada üüritud vara selle vara omaniku maksejõuetusest tingitud üürilepingu ülesütlemise tõttu, kusjuures käesoleval juhul ei leidnud APIA, et see oleks takistanud põllumajandusettevõtte üleandmist või Groenland Poultryle toetuse maksmist. Seejuures seisneb tõlgendusraskus eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul selles, et kuigi selle sätte grammatilisel tõlgendamisel ilmneb, et selles sättes esitatud „vääramatu jõu või erandlike asjaolude“ loetelu ei ole ammendav, siis ühelt poolt ei ole seda mõistet selles määruses defineeritud ning teiselt poolt, kuna puudub viide riigisisesele õigusele, ei saa seda mõistet ilma liidu õiguse ühtsust kahjustamata sisustada riigisisese õiguse kaudu.
27.
Teiseks on nimetatud kohtul veel tekkinud küsimus, milline tõlgendus tuleb proportsionaalsuse põhimõtet silmas pidades anda selle määruse artikli 44 lõikele 1 ja lõike 2 punktile a sellises konkreetses kontekstis nagu käesoleva kohtuasja puhul, kus APIA on pannud Groenland Poultryle kohustuse tagastada kogu 14236417,32 Rumeenia leevi (3133435 euro) suurune summa, olgugi et ühelt poolt sai viimane tegelikult üksnes 2733530,83 Rumeenia leevi (
19
) (601650 eurot) ja ülejäänud summa maksti kahe esimese kohustuste kehtivusaasta eest varasematele abisaajatele ning teiselt poolt täideti viieaastast kohustust nelja aasta jooksul ja Groenland Poultry lõpetas oma tegevuse viimasel aastal enese tahtest sõltumatutel põhjustel.
28.
Kolmandaks osutab eelotsusetaotluse esitanud kohus sellele, et sama määruse artikli 44 lõike 2 punktis a nimetatud tingimus, et „õigusjärglasel ei ole võimalik kõnealust kohustust üle võtta“, näib nõudvat abisaajatelt, kes väidavad end olevat sellises olukorras, vastavasisuliste tõendite esitamist, mitte abstraktsete tõendite esitamist – mille esitamine võib olla võimatu – kohustuse ülevõtmisest huvitatud õigusjärglase puudumise kohta. Seejuures täpsustab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et Groenland Poultry esitas tõendid, millest nähtus, et äriühing Vitali oli huvitatud tema kohustuse ülevõtmisest, ent ei saanud selleks vajalikke sanitaar- ja veterinaarlubasid, hoolimata Agroli Groupi võlausaldajate üldkoosoleku nõusolekust anda tootmisruumid üürile.
29.
Neil asjaoludel otsustas Curtea de Apel Bucureşti (Bukaresti apellatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [määruse nr 1974/2006] artikli 47 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et „vääramatu jõu või erandlike asjaolude“ juhtumitena tuleb mõista ka juhtumit, mil abisaaja kaotab õiguse kasutada üürile võetud vara, sest üürileping lõpetatakse üürile võetud vara omaniku (üürileandja) maksejõuetuse tõttu?
2.
Kas proportsionaalsuse põhimõttest lähtudes tuleb määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 2 punkti a tõlgendada nii, et juhul kui rahastuse tingimusena võetud kohustuse täitmise ajavahemikul läheb abisaajale kuuluv põllumajandusettevõte täielikult või osaliselt üle teisele isikule ja see teine abisaaja, kes on täitnud küll märkimisväärse osa kohustusest, lõpetab põllumajandustegevuse ning kõnealust kohustust ei ole õigusjärglasel võimalik üle võtta, peab teine [abisaaja] tagastama toetuse, mille sai tema (mis on seotud perioodiga, mil tema oli abisaaja), või peab ta tagastama ka toetuse, mille sai esimene abisaaja?
3.
Milliseid tingimusi peab liikmesriigi kohus määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 2 punkti a tõlgendamisel arvesse võtma, kui ta hindab, kas „õigusjärglasel ei ole võimalik kõnealust kohustust üle võtta“?“
30.
Kirjalikud seisukohad esitasid Groenland Poultry, APIA, Rumeenia ja Kreeka valitsus ning komisjon.
IV. Analüüs
A.
Sissejuhatavad märkused
31.
Kõigepealt tuleb täpsustada, et määruse nr 1698/2005 puhul on tegemist alusmäärusega, millega kehtestati EAFRDst antavate liidu maaelu arengu toetuste üldised eeskirjad programmiperioodiks 2007–2013, mille jooksul leidsid aset ka põhikohtuasja asjaolud. (
20
) Seda määrust täiendati rakenduseeskirjadega, mis sätestati määruses nr 1974/2006, mille artikli 44 lõiget 2 puudutavad teine ja kolmas eelotsuse küsimus ning käesolevas ettepanekus esitatud analüüs.
32.
Määruse nr 1698/2005 artikli 36 punkti a alapunktis v on keskkonna ja paikkonna parandamiseks ette nähtud toetusmeetmete (
21
) hulgas ette nähtud põllumajandusmaa säästvale kasutusele suunatud meetmed ja eelkõige loomade heaolu toetus. Vastavalt määruse nr 1698/2005 artikli 40 sätetele anti seda toetust põllumajandustootjatele, kes täitsid vabatahtlikult loomade heaoluga seotud kohustusi (lõige 1). Tavaliselt võeti need kohustused viieks kuni seitsmeks aastaks (lõige 2) ning toetust anti igal aastal ja see hõlmas antud kohustustest tulenevaid lisakulusid ja saamata jäänud tulu ning vajaduse korral tehingukulusid (lõige 3).
33.
Käesoleval juhul on Groenland Poultry kolmas isik, kes sai toetust määruse nr 1698/2005 artikli 40 alusel 2013. aastal antud toetusmeetmest, mis oli seotud viieaastase kohustusega ja mille alusel tehti iga-aastaseid väljamakseid. Ta võttis põllumajandusettevõtte ja selle kohustuse üle 2015. aastal, olles tegevuskohaks olevate tootmisruumide üürnik, ent pidi tegevuse lõpetama 2016. aastal, kuna üürileandja poolsest üürilepingu ülesütlemisest tingituna ei saanud ta neid ruume enam kasutada. Eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes peab lahendama apellatsioonkaebuse kohtuotsuse peale, millega jäeti jõusse APIA otsused, millega pandi Groenland Poultryle kohustus maksta tagasi kogu umbes 3133400 euro suurune toetuse summa, küsib selles kontekstis eelkõige, kas need sätted on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, osutades sellele, et Groenland Poultry ise sai üksnes 585000 euro suuruse summa ning et viiest ettenähtud aastast nelja jooksul kõnealust kohustust täideti.
B.
Teine eelotsuse küsimus
34.
Teise eelotsuse küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt, kas proportsionaalsuse põhimõtet silmas pidades nõuavad määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõige 1 ja lõike 2 punkt a, et sellises olukorras nagu põhikohtuasjas käsitletav peab keskkonna ja paikkonna parandamise toetuse raames loomade heaolu toetuse viimane abisaaja, kes on sunnitud enne mitmeaastase kohustuse kehtivuse perioodi lõppu kindlalt oma põllumajandustegevuse lõpetama, kuigi ta on märkimisväärse osa sellest kohustusest juba täitnud ning õigusjärglasel ei ole võimalik kõnealust kohustust üle võtta, tagastama selle toetuse tervikuna, sealhulgas tema õiguseellastele makstud summad, või osaliselt ehk tegelikult saadud toetuse ulatuses.
1. Vastuvõetavus
35.
APIA ja Rumeenia valitsus leiavad, et teine küsimus – nagu ka kolmas – tuleb tunnistada vastuvõetamatuks, kuna see puudutab määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 2 tõlgendamist, ent see ei ole põhikohtuasja lahendamiseks tarvilik. Täpsemini leiavad need pooled, et kuna selles sättes on sätestatud, et liikmesriigid „võivad“ (
22
) selle artikli lõikes 1 osutatud tagasimaksmist mitte nõuda ning kuna Rumeenia seadusandja on otsustanud sellist võimalust liikmesriigi õiguses mitte ette näha, ei saa sellele sättele antav tõlgendus mõjutada põhikohtuasja lahendust, sest abisaaja peab toetuse tagastama vastavalt selle määruse artikli 44 lõikele 1.
36.
Juhin siinkohal tähelepanu sellele, et ELTL artiklis 267 sätestatud liikmesriigi kohtute ja Euroopa Kohtu vahelises koostöömenetluses on ühelt poolt liikmesriigi kohtul, kelle lahendada on vaidlus ja kes vastutab langetatava kohtuotsuse eest, pädevus kohtuasja eripära arvestades otsustada, kas kohtuotsuse tegemiseks on vaja eelotsust ja kas Euroopa Kohtule esitatud küsimused on asjakohased. Järelikult, kui esitatud küsimused puudutavad liidu õiguse tõlgendamist, on Euroopa Kohus reeglina kohustatud otsuse langetama. Lisaks sellele saab Euroopa Kohus liikmesriigi kohtu esitatud eelotsusetaotlusele vastamata jätta vaid siis, kui on ilmne, et taotletud liidu õiguse tõlgendamine ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või juhul, kui probleem on hüpoteetiline, või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele. (
23
) Teiselt poolt on Euroopa Kohtul selles koostöömenetluses ülesanne anda liikmesriigi kohtule tarvilik vastus, mis võimaldaks viimasel tema menetluses oleva kohtuasja lahendada. Seda arvestades tuleb Euroopa Kohtul talle esitatud küsimused vajaduse korral ümber sõnastada. Ka võib Euroopa Kohus arvesse võtta neid liidu õigusnorme, millele liikmesriigi kohus ei ole oma küsimustes viidanud. (
24
)
37.
Kuigi käesoleval juhul on teise eelotsuse küsimuse sõnastuses otseselt nimetatud vaid määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõiget 2, mis on liikmesriikide jaoks valikuvaba ja millele vastavat normi Rumeenia õiguses ette nähtud ei ole, märgin esiteks, et eelotsusetaotluse esitanud kohus on oma küsimuses viidanud ka proportsionaalsuse põhimõttele, mis on liidu õiguse üldpõhimõte; (
25
) teiseks, et eelotsusetaotluse põhjendustest ilmneb kaudselt, et nimetatud kohus küsib ka selle kohta, millises vahekorras on see säte sama artikli lõikega 1, ja kolmandaks, et Tribunalul Bucureşti (Bukaresti esimese astme kohus) ei välistanud asjaomase artikli 44 lõike 2 kohaldamist mitte „ülevõtmisnormi“ puudumise tõttu, vaid põhjusel, et sisulised tingimused ei olnud täidetud (
26
).
38.
Pidades silmas eeltoodud kaalutlusi ja lähtudes käesoleva ettepaneku punktis 36 viidatud kohtupraktikast, teen ettepaneku asuda seisukohale, et teine eelotsuse küsimus on vastuvõetav, sõnastades selle ümber nii, et see puudutab määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 1 ja lõike 2 punkti a tõlgendamist nende koosmõjus.
2. Sisu
39.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul on neid sätteid vaja tõlgendada, lähtudes proportsionaalsuse põhimõttest, pidades silmas kaht asjaolu:
–
esiteks see, et APIA pani Groenland Poultryle kohustuse tagastada kogu saadud toetuse summa, sealhulgas kohustuse kahe esimese kehtivusaastaga seotud toetuse, mida ei makstud mitte Groenland Poultryle, vaid põllumajandusettevõtte varasematele käitajatele (ehk Avicola Crevediale ja Abator Avicola Crevediale), kuna Groenland Poultry sai tegelikult raha ainult kohustuse kolmanda ja neljanda kehtivusaasta eest ning need summad moodustasid kogu tagastamisele kuuluvast toetusest vähem kui 20% (
27
), ning
–
teiseks see, et kohustust täideti viiest kohustuse kehtivusaastast neljal, ning ka see, et tegevuse lõpetamine ehk tegevuse mitte jätkamine kohustuse viiendal kehtivusaastal oli tõenäoliselt tingitud Groenland Poultry tahtest sõltumatust põhjusest ehk tootmisruumide üürilepingu ülesütlemisest, mis ei olnud ette heidetav Groenland Poultryle.
40.
Seega tekib küsimus, kas proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt tuleb määruse nr 1974/2006 artikli 44 sätteid tõlgendada nii, et APIA oleks pidanud nõudma – nagu Groenland Poultry väidab – kohustuse täitmise eest saadud summade tagastamist vaid osaliselt ja eelkõige üksnes nende summade tagastamist, mille oli see äriühing saanud.
41.
Siinkohal tuleb esiteks märkida, et mis puudutab määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 1 sõnastust, siis on see järgmine: „[k]ui abisaaja annab toetuse määramise tingimusena võetud kohustuse kehtivusajal […] oma põllumajandusettevõtte […] üle teisele isikule, võib kõnealune teine isik kohustuse ülejäänud ajaks üle võtta. Kui kohustust üle ei võeta, tagastab abisaaja talle antud toetuse“. (
28
)
42.
Sellest sättest tuleneb üldreegel, et isik, kes võtab üle „abisaaja“ põllumajandusettevõtte ja otsustab võtta üle ka viimase poolt võetud kohustuse, asub kuni perioodi lõpuni tema asemele kõigi kohustuste ja ülesannete ulatuses. Vastupidi Groenland Poultry väidetule reguleerib see säte põllumajandusettevõtte üleandmisega kaasnevaid toetuse tagastamise kohustust puudutavaid õiguslikke tagajärgi minu arvates selgelt ja täpselt, nähes ette põhimõtte, et põllumajandusettevõtte ülevõtja, kes võtab vabatahtlikult üle ka mitmeaastase kohustuse, peab „abisaajana“ (
29
) saadud toetuse tagastama, kui põllumajandusettevõte antakse kohustuse kehtivusajal uuesti üle teisele isikule, välja arvatud juhul, kui viimane võtab selle kohustuse ülejäänud ajaks omakorda üle.
43.
Nagu komisjon märgib, tuleneb määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 1 loogikast, et ettevõtte üleandmisel võib üleandja otsustada anda üle ka oma mitmeaastased kohustused. Kui üleandja otsustab seda mitte teha või kui ilmneb, et ülevõtja leidmine „ei ole võimalik“ (selle määruse artikli 44 lõike 2 punkti a tähenduses (
30
)), peab ta tagasi maksma kogu toetuse, vabanedes seeläbi oma kohustusest. Niisamuti vabaneb üleandja kohustustest, kui ülevõtja võtab omakorda üle mitmeaastased kohustused, millisel juhul muutub ülevõtja abisaajaks kuni nende kohustuste lõppemiseni koos kogu sellest tuleneva kasu ja vastutusega. (
31
)
44.
Teiseks tuleb seda sätet ümbritseva kontekstiga seoses sedastada, et määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõikes 1 on küll ette nähtud põhimõte, et põllumajandusettevõtte üleandmise korral käsitatakse abisaajana isikut, kellele jääb kohustus, ning sellest tulenevalt peab saadud toetuse tagasi maksma tema, ent sama artikli lõigetes 2 ja 3 on ette nähtud sellest põhimõttest erandid, mis annavad liikmesriikidele võimaluse tagasimaksmist mitte nõuda. Konkreetsemalt on lõike 2 punktis a – mis käsitleb käesoleval juhul asjasse puutuvat olukorda – sätestatud erand tagasimaksmise kohustusest, kui „abisaaja, kes on täitnud märkimisväärse osa võetud kohustusest, lõpetab kindlalt põllumajandustegevuse ja õigusjärglasel ei ole võimalik kõnealust kohustust üle võtta“. Kuna tegemist on erandiga lõikes 1 kehtestatud abisaaja üldisest abi tagasimaksmise kohustusest, tuleb lõigetes 2 ja 3 sätestatud olukordi tõlgendada kitsalt. (
32
)
45.
Käesoleval juhul ei ole siiski vaidlust selles, et Rumeenia õiguses ei ole asjaomase määruse artikli 44 lõikes 2 sätestatud võimalust ette nähtud, mistõttu peab abisaaja kõigil juhtudel, kui kohustust mitmeaastase kohustuse kehtivusajal toimuva põllumajandusettevõtte üleandmise korral üle ei anta, sama määruse artikli 44 lõike 1 kohaselt kogu saadud toetuse tagasi maksma ning soovitava toime põhimõtte kohaselt on Rumeenia asutused kohustatud asjaomase toetuse tagasi nõudma, kuna pole ühtki õiguslikku alust, millega oleks põhjendatav tagasi nõudmata jätmine. Pidades silmas eelotsusetaotluses kirjeldatud põhikohtuasja asjaolusid, leian seega, et Groenland Poultry ei saa sellele erandile tugineda kogu saadud toetuse, sh varasematele toetusesaajatele makstud toetuse tagasimaksmise vältimiseks.
46.
Kolmandaks, määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 1 eesmärki silmas pidades on oluline rõhutada, et eespool sellele sättele antud grammatiline tõlgendus võimaldab saavutada ka toetuse andmise algse eesmärgi, milleks oli loomade heaolu edendamine. Kõigepealt on selle eesmärgi seisukohast oluline, nagu komisjon leiab, et mitmeaastane kohustus püsiks terviklikuna, võttes arvesse, et selle toetuse eesmärgi saavutamise tagab ainult pikk periood. (
33
) Seega on oluline, et juhul kui kohustus antakse üle teisele abisaajale, oleks kogu vastutus ja kõik võlad seotud selle kohustuse üle võtnud abisaajaga. Kohustust tuleb täita kogu perioodi vältel, kuna vastasel juhul hälbib see oma eesmärgist ja kaotab oma kasuliku toime loomade jaoks.
47.
Järgmisena tuleb sellega seoses arvesse võtta ka seda, et kohustus on seotud loomakasvatuse ja loomade heaoluga. Ülevõtja, kes võtab üle kohustuse ning sellega seotud varalised õigused ja kohustused, võtab ka täieliku vastutuse varasemate aastate eest. Kuna üleandja on loomade heaolu eesmärgil ja nende hüvanguks saadud toetuse oma põllumajandusettevõttesse juba investeerinud, olles seeläbi olukorda ülevõtjale üle antavas põllumajandusettevõttes parandanud, saab ülevõtja kui abisaaja kaudselt neist varasematest investeeringutest kasu ning ta saab ülejäänud toetuse. Kui see teine abisaaja kohustust kuni selle lõppemiseni täita ei suuda, peab ta taluma ka kõiki selle kohustusega hõlmatud ebameeldivusi, olles kohustatud saadud loomade heaolu toetuse tagasi maksma, sealhulgas selle osa, mille sai esimene abisaaja. Selline kohustus maksta oma kohustuse täitmisest loobumise korral tagasi kogu saadud toetuse motiveerib niisiis abisaajat tegema kõik, et seda kohustust täita.
48.
Viimaks on liidu finantshuvide tõhusa kaitse – mille peavad tagama liikmesriigid (
34
) – seisukohast oluline hoolitseda selle eest, et liidu vahendid saaksid tõhusalt tagasi nõutud, kui nende välja maksmisel on liidu õigust rikutud. Sellisel juhul nagu käesolevas asjas oleks aga määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõikes 1 sätestatud reeglist lihtne mööda minna, kui esimene abisaaja annaks oma kohustuse üle teisele abisaajale ning viimane hülgaks kohe mitmeaastase kohustuse enne selle lõppemist, ilma et kummalegi neist finantstagajärgi kaasneks. Sellisel kujul on kohustuse võtmise eest saadud kogu toetuse tagasinõudmine nõutav ka määruse (EL) nr 1306/2013 (
35
) sätetest lähtudes, kuna selle artikli 58 lõike 1 punkt e kohustab liikmesriike võtma kõik vajalikud meetmed, et tagada liidu finantshuvide tõhus kaitse, ja eelkõige selleks, et nõuda tagasi alusetud maksed.
49.
Seda järeldust ei saa kahtluse alla seada õiguskindluse põhimõtte või proportsionaalsuse põhimõtte rikkumisega seotud võimalikud argumendid.
50.
Õiguskindluse põhimõttega seoses näib mulle ühelt poolt, et artikli 44 lõikes 1 sätestatu on selle põhimõttega igati kooskõlas, kuna sellest ilmneb selgesti, et kogu toetuse tagasimaksmise kohustus on isikul, kes on kohustuse täitmisest loobumise ajal „abisaaja“ määruse nr 1974/2006 tähenduses, sõltumata sellest, kas ta on üleandja või ülevõtja. Teisisõnu on ülevõtja kohustuse ülevõtmisel teadlik sellest, et pärast seda, kui ta omandab „abisaaja“ staatuse, peab ta juhul, kui kohustust ei täideta, tagasi maksma kõik saadud summad. Sellises olukorras võib uus abisaaja, olles täielikult teadlik kohustuse ülevõtmisega seotud riskist, kaalul olevatest finantshuvidest ja olles andnud sellele kohustusele lepingu ülevõtjaga peetud läbirääkimistel „rahalise väärtuse“, kas kohustusest keelduda, teha kõik endast oleneva selle kohustuse täitmiseks või püüda anda põllumajandusettevõte ja kohustus üle uuele ülevõtjale, kui ta leiab, et ta ei suuda selle kohustuse täitmise jätkamist tagada.
51.
Seoses proportsionaalsuse põhimõttega leian teiselt poolt, et abisaaja kohustus maksta tagasi kogu saadud loomade heaolu toetus on proportsionaalne, kuna eespool esitatud põhjustel on määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõige 1 ja selle aluseks olev loogika piisavalt selged ja tingimusteta selleks, et ülevõtjal oleks võimalik lepingu sõlmimisel teada, et kui ta otsustab need kohustused üle võtta ja kui ta pärast põllumajandusettevõtte ülevõtmist mitmeaastast kohustust ei täida, võib ta olla kohustatud maksma tagasi kogu toetuse, sealhulgas toetuse, mille sai enne üleandja. Selle õigusnormi proportsionaalsus tuleneb sellest, et asjaomase artikli 44 lõike 1 kohaselt on põllumajandusettevõtte üleandjal vabadus otsustada mitmeaastast kohustust mitte üle võtta (mis ilmneb selle sätte sõnastusest „võib kõnealune teine isik kohustuse ülejäänud ajaks üle võtta“) (kohtujuristi kursiiv). Pealegi ei ole kõnealuse artikliga 44 ühelgi juhul vastuolus see, kui pooled lepivad üleandmislepingus kokku vastastikused kohustused juhuks, kui viimane abisaaja loomade heaoluga seotud kohustuse täitmisest loobub, millisel juhul võib ülevõtja esitada üleandja vastu liikmesriigi õiguse alusel nõude liikmesriigi kohtule. Määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 1 soovitava toime tagamiseks saab sellistele lepingutingimustele tugineda siiski üksnes regressi korras pärast seda, kui kogu saadud toetus on tagasi makstud. Viimaks, kuivõrd tagasimaksmise kohustus tuleneb asjasse puutuvatest liidu õiguse sätetest, mis ei jäta liikmesriikidele rohkem kaalutlusõigust, kui asjaomase artikli 44 lõigetest 2 ja 3 tuleneb, siis leian, et vastavust proportsionaalsuse põhimõttele kahtluse alla seada ei saa.
52.
Eeltoodut arvesse võttes teen ettepaneku vastata teisele eelotsuse küsimusele, et määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõiget 1 ja lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus abisaaja põllumajandusettevõte või osa sellest antakse toetuse saamise tingimusele vastamiseks võetud kohustuse kehtivusajal üle teisele isikule, kes võtab asjaomase kohustuse vabatahtlikult üle ja lõpetab kindlalt vastava põllumajandustegevuse, on see teine abisaaja üldjuhul kohustatud maksma tagasi kogu kohustusega seotud toetuse, sealhulgas toetuse, mille said varasemad abisaajad, sõltumata sellest, et ta on märkimisväärse osa võetud kohustusest juba täitnud, v.a kui liikmesriik on otsustanud tagasimaksmist mitte nõuda asjaomaste erandite, eelkõige asjaomase määruse artikli 44 lõike 2 punktist a tuleneva erandi alusel.
C.
Kolmas eelotsuse küsimus
53.
Kolmanda eelotsuse küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt, milliseid asjasse puutuvaid tõendeid tuleb arvesse võtta hinnangu andmisel sellele, kas määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 2 punktis a sätestatud kolmas tingimus, et „õigusjärglasel ei ole võimalik kõnealust kohustust üle võtta“, on täidetud.
1. Vastuvõetavus
54.
Juba käesoleva ettepaneku punktides 35–38 esitatud põhjustel teen ettepaneku asuda seisukohale, et esitatud kolmas küsimus on vastuvõetav.
2. Sisu
55.
Nagu käesoleva ettepaneku punktides 41–43 osutatud, on määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõikes 1 sõnastatud üldreegel, mida kohaldatakse olukorras, kus abisaaja lõpetab põllumajandustegevuse: „[k]ui kohustust üle ei võeta, tagastab abisaaja talle antud toetuse“, ning lõike 2 punktis a üks sellest üldreeglist ette nähtud eranditest, mis on kohaldatav sellises eriolukorras, kus põllumajandusettevõtja „lõpetab kindlalt põllumajandustegevuse“ muul põhjusel kui selle määruse artiklis 47 nimetatud vääramatu jõud või erandlikud asjaolud (mida analüüsitakse esimese eelotsuse küsimuse raames).
56.
See erand on kohaldatav juhul, kui täidetud on kaks tingimust: esiteks see, et tegevuse lõpetav abisaaja on täitnud märkimisväärse osa võetud kohustustest, ning teiseks see, et õigusjärglasel ei ole võimalik kõnealust kohustust üle võtta. Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib Euroopa Kohtult nimetatud määruse artikli 44 lõike 2 punktis a nimetatud teise tingimuse tõlgendamise kohta.
57.
Konkreetsemalt tõdeb eelotsusetaotluse esitanud kohus, et see säte näib nõudvat abisaajatelt, kes väidavad end olevat vastavas olukorras, sellekohaste tõendite esitamist, mitte abstraktsete tõendite esitamist – mille esitamine võib olla võimatu – kohustuse ülevõtmisest huvitatud õigusjärglase puudumise kohta. Seejuures on nimetatud kohus täpsustanud, et Groenland Poultry esitas tõendid, millest nähtus, et Vitali oli tema kohustuse ülevõtmisest huvitatud, ent ta ei saanud põllumajandustegevuse ülevõtmiseks vajalikke sanitaar- ja veterinaarlubasid, hoolimata Agroli Groupi võlausaldajate üldkoosoleku nõusolekust anda tootmisruumid üürile.
58.
Sellega seoses tuleb kõigepealt märkida, et määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 2 punktis a on kasutatud sõnastust „õigusjärglasel ei ole võimalik kõnealust kohustust üle võtta“, mille all peetakse silmas „mis tahes õigusjärglast“, mitte aga mõnda konkreetset õigusjärglast (kohtujuristi kursiiv). Kui liidu seadusandja oleks soovinud rõhutada seda, et kohustust ei ole võimalik üle võtta põllumajandusettevõtte ülevõtjal, oleks ta lihtsalt märkinud, et tema õigusjärglaseks oleval isikul ei ole võimalik kõnealust kohustust üle võtta. Seega ei piisa sellele erandile tuginemiseks minu arvates sellest, kui õigusjärglasel ei ole võimalik kohustust üle võtta mingisuguse selle konkreetse õigusjärglasega seotud eriprobleemi tõttu; on nõutud, et abisaajal peavad kohustuse „päästmist“ takistama objektiivsed asjaolud ehk kohustuse üleandmine ei ole objektiivselt võimalik.
59.
Minu arvates saab seda tõlgendust toetada ka käesoleva ettepaneku punktis 44 esitatud konteksti analüüs, mille kohaselt on määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 2 punktis a sätestatu puhul tegemist erandiga selle määruse artikli 44 lõikes 1 sätestatud reeglist ning seda tuleb seega tõlgendada kitsalt.
60.
Viimaks märgin käesoleva asjaga seoses, et kuigi seda, kas Groenland Poultry kohustuse Vitalile üleandmist võisid takistada objektiivsed asjaolud, peab hindama eelotsusetaotluse esitanud kohus, näib selle kohtu esitatud andmete põhjal kohustuse ülevõtmine olevat „võimalik“, võttes arvesse, et õigusjärglasel oli kavatsus kohustus üle võtta, ent ülevõtmine luhtus üksnes haldusloa saamise võimatuse ehk seda konkreetset õigusjärglast puudutava eriolukorra tõttu.
61.
Eeltoodut arvesse võttes teen ettepaneku vastata kolmandale eelotsuse küsimusele, et määruse nr 1974/2006 artikli 44 lõike 2 punkti a tuleb selles kasutatud sõnastust „õigusjärglasel ei ole võimalik kõnealust kohustust üle võtta“ arvestades tõlgendada nii, et sellega peetakse silmas olukorda, kus õigusjärglasel ei ole võimalik kohustust üle võtta objektiivsete asjaolude tõttu, mis ei võimalda kohustuse täitmise jätkamist ning mis ei ole seotud konkreetse potentsiaalse õigusjärglasega seotud eri- või talle ainuomase olukorraga.
V. Ettepanek
62.
Eeltoodut arvesse võttes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Curtea de Apel Bucureşti (Bukaresti apellatsioonikohus, Rumeenia) eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1.
Komisjoni 15. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1974/2006, milles sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 (Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta) kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad, mida on muudetud komisjoni 14. juuli 2011. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 679/2011, artikli 44 lõiget 1 ja lõike 2 punkti a
tuleb tõlgendada nii, et
olukorras, kus abisaaja põllumajandusettevõte või osa sellest antakse toetuse saamise tingimusele vastamiseks võetud kohustuse kehtivusajal üle teisele isikule, kes võtab asjaomase kohustuse vabatahtlikult üle ja lõpetab kindlalt vastava põllumajandustegevuse, on see teine abisaaja üldjuhul kohustatud maksma tagasi kogu kohustusega seotud toetuse, sealhulgas toetuse, mille said varasemad abisaajad, sõltumata sellest, et ta on märkimisväärse osa võetud kohustusest juba täitnud, v.a kui liikmesriik on otsustanud tagasimaksmist mitte nõuda asjaomaste erandite, eelkõige asjaomase määruse artikli 44 lõike 2 punktist a tuleneva erandi alusel.
2.
Määruse nr 1974/2006, mida on muudetud rakendusmäärusega nr 679/2011, artikli 44 lõike 2 punkti a tuleb selles kasutatud sõnastust „õigusjärglasel ei ole võimalik kõnealust kohustust üle võtta“ arvestades
tõlgendada nii, et
sellega peetakse silmas olukorda, kus õigusjärglasel ei ole võimalik kohustust üle võtta objektiivsete asjaolude tõttu, mis ei võimalda kohustuse täitmise jätkamist ning mis ei ole seotud konkreetse potentsiaalse õigusjärglasega seotud eri- või talle ainuomase olukorraga.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	Komisjoni 15. detsembri 2006. aasta määrus (ELT 2006, L 368, lk 15), mida on muudetud komisjoni 14. juuli 2011. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 679/2011 (ELT 2011, L 185, lk 57) (edaspidi „määrus nr 1974/2006“).
(
3
)	Nõukogu 20. septembri 2005. aasta määrus (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta (ELT 2005, L 277, lk 1). Vt 12. septembri 2013. aasta kohtuotsus Slancheva sila (C‑434/12, EU:C:2013:546) ja 7. juuli 2016. aasta kohtuotsus Občina Gorje (C‑111/15, EU:C:2016:532).
(
4
)	Vt siiski 16. veebruari 2023. aasta kohtuotsus Zamestnik izpalnitelen direktor na Darzhaven fond Zemedelie (C‑343/21, EU:C:2023:111) ja kohtujurist Medina ettepanek samas kohtuasjas (EU:C:2022:696), mis puudutab määruse nr 1974/2006 artikli 45 lõike 3 tõlgendamist.
(
5
)	Muudetud nõukogu 19. jaanuari 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 74/2009 (ELT 2009, L 30, lk 100) (edaspidi „määrus nr 1698/2005“).
(
6
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1305/2013 Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005 (ELT 2013, L 347, lk 487).
(
7
)	ELT 2014, L 227, lk 1.
(
8
)	Monitorul Oficial al României, I osa, nr 461, 30.6.2011, põhikohtuasjale kohaldatavas versioonis.
(
9
)	Monitorul Oficial al României, I osa, nr 191, 23.3.2015, põhikohtuasjale kohaldatavas versioonis.
(
10
)	Vastavalt Euroopa Keskpanga 4. detsembri 2015. aasta vahetuskursile (RON 1 – EUR 0,2237).
(
11
)	Vastavalt Euroopa Keskpanga 5. oktoobri 2016. aasta vahetuskursile (RON 1 – EUR 0,2241).
(
12
)	Vastavalt Euroopa Keskpanga 29. märtsi 2017. aasta vahetuskursile (RON 1 – EUR 0,2195).
(
13
)	Komisjoni 17. juuli 2014. aasta rakendusmäärus (EL) nr 809/2014, millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1306/2013 rakenduseeskirjad seoses ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi, maaelu arengu meetmete ja nõuetele vastavusega (ELT 2014, L 227, lk 69).
(
14
)	Vastavalt Euroopa Keskpanga 21. aprilli 2017. aasta vahetuskursile (RON 1 – EUR 0,2201).
(
15
)	Kõigi nende summade puhul oli ELi-EAFRD osalus 95% ja liikmesriigi eelarve oma 5%.
(
16
)	Vastavalt Euroopa Keskpanga 21. aprilli 2017. aasta vahetuskursile (RON 1 – EUR 0,2201).
(
17
)	Välja arvatud uue rendilepingu sõlmimise korral kuni kolmeks kuuks, mis oleks igal juhul olnud 2017. aasta kohustuse täitmiseks ebapiisav.
(
18
)	Vastavalt Euroopa Keskpanga 21. aprilli 2017. aasta vahetuskursile (RON 1 – EUR 0,2201).
(
19
)	Märgin, et eelotsusetaotluse punktis 14 on märgitud, et kaebaja ei ole talle tegelikult üle kantud summana saanud 2658185,04 Rumeenia leevi. Siiski annab samas taotluses välja toodud kolme summa, nimelt 1506915,86 Rumeenia leevi, 850673,62 Rumeenia leevi, 375941,35 Rumeenia leevi kokku liitmine tulemuseks 2733530,83 Rumeenia leevi.
(
20
)	Kuigi määrus nr 1698/2005 tunnistati kehtetuks ja asendati määrusega nr 1305/2013, kohaldatakse seda jätkuvalt selle määruse kohaselt enne 1. jaanuari 2014 komisjoni poolt heaks kiidetud programmide alusel rakendatavate tegevuste suhtes (vt määruse nr 1305/2013 artikkel 88).
(
21
)	Vt määruse nr 1698/2005 2. jagu.
(
22
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
23
)	Vt selle kohta 20. septembri 2022. aasta kohtuotsus VD ja SR (C‑339/20 ja C‑397/20, EU:C:2022:703, punktid 56 ja 57 ning seal viidatud kohtupraktika).
(
24
)	Vt 15. juuli 2021. aasta kohtuotsus Ministrstvo za obrambo (C‑742/19, EU:C:2021:597, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
25
)	Vt 18. detsembri 2007. aasta kohtuotsus Cementbouw Handel & Industrie vs. komisjon (C‑202/06 P, EU:C:2007:814, punkt 52 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
26
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 24.
(
27
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 22.
(
28
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
29
)	Vastavalt määruse nr 1698/2005 artikli 2 punktile h on „abisaaja“„avalik-õiguslik või eraõiguslik majandustegevuses osalev isik, organ või ettevõtja, kes vastutab tegevuse rakendamise või toetuse saamise eest“.
(
30
)	Vt kolmanda eelotsuseküsimuse analüüs.
(
31
)	Rakendusmääruse nr 809/2014 artikli 8 lõike 4 punktides a ja b on sätestatud, et kui ülevõtja teavitab pädevat asutust ja taotleb toetuse maksmist kooskõlas lõike 3 punktiga a, siis „antakse kõik üleandja õigused ja kohustused, mis tulenevad toetuse- või maksetaotlusega loodud õigussuhtest üleandja ja pädeva asutuse vahel, üle vastuvõtjale“, ja punktiga b „omistatakse kõik toetuse andmiseks või makse tegemiseks vajalikud toimingud ja üleandja poolt enne üleandmist esitatud deklaratsioonid vastuvõtjale asjakohaste liidu eeskirjade kohaldamiseks“.
(
32
)	Vt analoogia alusel 4. septembri 2018. aasta kohtuotsus ClientEarth vs. komisjon (C‑57/16 P, EU:C:2018:660, punkt 80 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
33
)	Märgin, et määruse nr 1698/2005 artikli 40 lõike 2 teises taandes on täpsustatud, et „[v]ajaduse korral ja kui see on põhjendatud, võib konkreetset tüüpi kohustuste jaoks määrata pikema ajavahemiku vastavalt artikli 90 lõikes 2 nimetatud korrale“ (kohtujuristi kursiiv).
(
34
)	Vt selle kohta määruse nr 1698/2005 artikli 74 lõige 1.
(
35
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 (ELT 2013, L 347, lk 549).