Začasna izdaja
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
ANDREE BIONDIJA,
predstavljeni 30. oktobra 2025(1)
Združeni zadevi C‑440/24 P in C‑441/24 P
Republika Latvija
proti
Petru Avenu (C‑440/24 P)
in
Mikhailu Fridmanu (C‑441/24 P)
„ Pritožba – Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine – Zamrznitev sredstev – Uvrstitev na seznam zadevnih oseb, subjektov in organov – Člen 2(1)(a) in (d) Sklepa 2014/145/SZVP – Merilo podpore ukrepom ali politikam – Merilo materialne ali finančne podpore odgovornim ruskim nosilcem odločitev – Merilo koristi od ruskih nosilcev odločitev – Učinkovito sodno varstvo – Celovit nadzor nad omejevalnimi ukrepi, ki ga opravi sodišče Unije – Upoštevnost okoliščin pri presoji utemeljenosti razlogov za uvrstitev na seznam – Neobstoj distanciranja “
1.        Ti pritožbi, ki ju je vložila Republika Latvija, ki je bila intervenientka pred Splošnim sodiščem Evropske unije, dajeta Sodišču priložnost, da ponovi in dodatno pojasni obseg diskrecijske pravice Sveta Evropske unije, njegovo dokazno breme in standard sodnega nadzora, ki ga mora zagotoviti sodišče Unije.
2.        Republika Latvija tako predlaga razveljavitev sodb Aven/Svet(2) in Fridman/Svet(3) (v nadaljevanju skupaj: izpodbijani sodbi), s katerima je Splošno sodišče ugodilo tožbama Petra Avena in Mikhaila Fridmana, s katerima sta oba predlagala razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa (SZVP) 2022/337(4) in Izvedbene uredbe (EU) 2022/336(5) (v nadaljevanju skupaj: sporna prvotna akta) ter, drugič, Sklepa (SZVP) 2022/1530(6) in Izvedbene uredbe (EU) 2022/1529(7) (v nadaljevanju skupaj: sporna akta o ohranitvi) v delu, v katerem se ti akti (v nadaljevanju skupaj: sporni akti) nanašajo nanju.
3.        P. Aven in M. Fridman sta bila uvrščena na sezname oseb, katerih sredstva je treba zamrzniti, na podlagi dveh meril iz člena 2(1) Sklepa Sveta 2014/145/SZVP z dne 17. marca 2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2014, L 78, str. 16), kakor je bil spremenjen s Sklepom Sveta (SZVP) 2022/329 z dne 25. februarja 2022 (UL 2022, L 50, str. 1). Svet je namreč P. Avena in M. Fridmana uvrstil na seznam, ker je menil, da „podp[irata] ali izvaja[ta]“ ukrepe ali politike, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko celovitost, suverenost in neodvisnost Ukrajine ter stabilnost in varnost v Ukrajini (člen 2(1)(a) spremenjenega Sklepa 2014/145, v nadaljevanju: merilo (a)), in da „materialno ali finančno podpira[ta] ruske nosilce odločitev, odgovorne za priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine,“ ali pa „ima[ta] od njih korist“ (člen 2(1)(d) spremenjenega Sklepa 2014/145, v nadaljevanju: merilo (d)).
I.      Dejansko stanje in izpodbijani sodbi
4.        V zvezi z dejanskim stanjem spora napotujem na točke od 2 do 14 sodbe Aven/Svet in točke od 2 do 14 sodbe Fridman/Svet.
5.        P. Aven je v tožbi pred Splošnim sodiščem navedel dva tožbena razloga, od katerih se je prvi nanašal na napake pri presoji, zaradi katerih ga je Svet napačno uvrstil na sporna seznama in ga na njiju ohranil, drugi pa je bil naveden zoper akta o ohranitvi ter se je nanašal na kršitev obveznosti rednega preverjanja njegovega položaja in obveznosti obrazložitve. Splošno sodišče je preizkusilo utemeljenost uvrstitve P. Avena na navedena seznama in njegove ohranitve na seznamih na podlagi meril (a) in (d), zlasti ob upoštevanju domnevno napačne presoje dejstev, ki jo je opravil Svet.(8) Po končani analizi je ugotovilo, da nobeden od razlogov, navedenih v aktih, izpodbijanih pred njim, ni pravno zadostno utemeljen in da torej niti uvrstitev P. Avena na seznama niti njegova ohranitev na seznamih nista utemeljeni.(9) Zato je Splošno sodišče sprejelo prvi tožbeni razlog in sporne akte razglasilo za nične v delu, v katerem se nanašajo na P. Avena.
6.        M. Fridman je pred Splošnim sodiščem navedel enaka tožbena razloga, od katerih je bil preučen samo prvi, ki se je nanašal na napake pri presoji. Splošno sodišče je pri analizi domnevno napačne narave presoje dejstev, ki jo je opravil Svet, ugotovilo, da nobeden od razlogov iz izpodbijanih aktov ni pravno zadostno utemeljen ter da uvrstitev M. Fridmana na sporna seznama in njegova ohranitev na seznamih nista utemeljeni.(10) Zato je Splošno sodišče sprejelo prvi tožbeni razlog in sporne akte razglasilo za nične v delu, v katerem se nanašajo na M. Fridmana.
II.    Postopek pred Sodiščem in predlogi strank
7.        Republika Latvija v zadevi C‑440/24 P Sodišču predlaga, naj sodbo Aven/Svet razveljavi in vsaki stranki naloži plačilo lastnih stroškov. P. Aven Sodišču predlaga, primarno, naj pritožbo zavrže kot delno očitno nedopustno in zavrne kot delno očitno neutemeljeno ter, podredno, naj pritožbo zavrne in v vsakem primeru Republiki Latviji naloži plačilo stroškov.
8.        Republika Latvija v zadevi C‑441/24 P Sodišču predlaga, naj sodbo Fridman/Svet razveljavi in vsaki stranki naloži plačilo lastnih stroškov. M. Fridman Sodišču predlaga, primarno, naj pritožbo zavrže kot delno očitno nedopustno in zavrne kot delno očitno neutemeljeno ter, podredno, naj pritožbo zavrne in v vsakem primeru Republiki Latviji naloži plačilo stroškov.
9.        S sklepoma predsednika Sodišča z dne 29. oktobra 2024 in 6. novembra 2024 je bila Republiki Estoniji in Republiki Litvi dovoljena intervencija v sporih v podporo predlogom Republike Latvije v teh zadevah, ki sta bili nato združeni za ustni del postopka in izdajo sodbe.(11)
III. Pritožbi
10.      Republika Latvija v obeh pritožbah navaja štiri podobne pritožbene razloge.
11.      Prvi se nanaša na neupoštevanje sodne prakse, ki izhaja iz sodbe Kadi(12); drugi na izkrivljanje dokazov, ki jih je predložil Svet; tretji na napačno uporabo prava pri uporabi merila (d); četrti pa na napačno uporabo prava, ker naj Splošno sodišče neobstoja distanciranja ne bi opredelilo kot podporo v smislu merila (a).
A.      Uvodne ugotovitve
12.      Pred analizo teh pritožb želim navesti dva sklopa uvodnih preudarkov.
1.      Intenzivnost sodnega nadzora in analitični okvir
13.      Različne pritožbene razloge, navedene v okviru tega pravnega sredstva, bi bilo mogoče povzeti z enim samim vprašanjem: vprašanje ravni sodnega nadzora, ki ga morata sodišči Unije izvajati v zvezi z zakonitostjo omejevalnih ukrepov, ki jih sprejme Svet. To vprašanje ni novo. Od sodišč Unije se pričakuje, da bosta dosegli občutljivo, vendar nazadnje pravično ravnovesje med različnimi in potencialno nasprotujočimi si pravnimi načeli in standardi.
14.      Na eni strani tehtnice je pristojnost Sveta za sprejemanje omejevalnih ukrepov, na drugi pa varstvo pravic oseb, na katere se ti ukrepi nanašajo.
15.      Prav tako ni mogoče prezreti, da se ti pritožbi umeščata v kontekst invazije na Ukrajino, ki je očitna kršitev mednarodnega prava in Ustanovne listine Združenih narodov(13) ter od konca druge svetovne vojne ena najresnejših groženj za evropsko varnost in mednarodni red. Ta zaskrbljenost je prisotna povsod v trditvah Republike Latvije.
16.      Pomembnost ciljev, ki jim sledi Svet ter so del širšega cilja ohranjanja miru in mednarodne varnosti v skladu s cilji zunanjega delovanja Unije iz člena 21 PEU, in postopnega povečevanja omejevalnih ukrepov, ki jih je Svet sprejel kot odgovor na dejanja Ruske federacije, ki destabilizirajo Ukrajino, glede na njihovo učinkovitost je bila že priznana.(14) Namen ureditev omejevalnih ukrepov, ki izhajajo iz spornih aktov, je izvajanje čim večjega pritiska na Rusko federacijo s povečanjem stroškov njenih dejanj za spodkopavanje ozemeljske nedotakljivosti, suverenosti in neodvisnosti Ukrajine.
17.      Nobenega dvoma ni, da ima Svet velik manevrski prostor pri odločanju o primernosti omejevalnih ukrepov in opredelitvi pogojev zanje. Naj dodam, da ta manevrski prostor zajema raven strogosti navedenih ukrepov in njihovo v praksi neomejeno naravo, da bi se ugotovilo, ali je z njimi mogoče odpraviti izrecno hudo kršitev mednarodnega prava s strani Ruske federacije.
18.      Vendar tak manevrski prostor Sveta ne more oprostiti obveznosti, da se prepriča o utemeljenosti razlogov, ki so privedli do uvrstitve oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi, na sezname in njihove ohranitve na njih, to je posamičnih odločitev, ki nanje znatno negativno vplivajo, in to utemeljenost dokaže.(15)
19.      V zvezi s tem ugotavljam, da je Splošno sodišče pred analizo utemeljenosti uvrstitve in ohranitve P. Avena in M. Fridmana na podlagi meril (a) in (d) predstavilo uvodne ugotovitve, ki v celoti odražajo analitični okvir, ki ga je Sodišče razvilo v svoji sodni praksi.
20.      Sodišče je še pred kratkim na eni strani opozorilo, da „se v okviru nadzora zakonitosti razlogov, na katerih temelji sklep o uvrstitvi ali ohranitvi imena osebe na seznamu oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi, zaradi učinkovitosti sodnega nadzora, ki ga zagotavlja člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, med drugim zahteva, da se sodišče Unije prepriča, da ta sklep, ki je za zadevno osebo posamični akt, temelji na dovolj trdni dejanski podlagi. To vključuje preverjanje dejstev, ki so navedena v obrazložitvenem memorandumu, na katerem temelji navedeni sklep, tako da sodni nadzor ni omejen na presojo abstraktne verjetnosti navedenih razlogov, temveč se nanaša na vprašanje, ali so ti razlogi, oziroma vsaj eden od njih, za katere se šteje, da so sami po sebi dovolj za utemeljitev tega sklepa, utemeljeni.“(16)
21.      Na drugi strani je znova potrdilo, da je treba tako presojo „opraviti tako, da se dokazi ne preučijo ločeno, ampak v okviru, v katerega so umeščeni, pri čemer Svet zadosti dokaznemu bremenu, ki ga nosi, če sodišču Unije predloži sklenjen krog dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, ki omogočajo, da se dokaže obstoj zadostne povezave med osebo, za katero velja ukrep zamrznitve njenih sredstev, in spornim režimom […]. Poleg tega je pristojni organ Unije tisti, ki mora v primeru izpodbijanja dokazati utemeljenost razlogov, navedenih zoper zadevno osebo, ne pa da bi morala slednja predložiti negativen dokaz o neutemeljenosti teh razlogov. Čeprav se ne zahteva, da ta organ sodišču Unije predloži vse informacije in dokaze, ki se nanašajo na navedene razloge, pa je vseeno pomembno, da so razlogi, navedeni zoper zadevno osebo, utemeljeni s predloženimi informacijami ali dokazi.“(17)
22.      Iz sodne prakse Sodišča je razvidno tudi, da morata sodišči Unije pri nadzoru omejevalnih ukrepov v skladu s svojimi pristojnostmi iz Pogodb zagotoviti načeloma celovit nadzor nad zakonitostjo vseh aktov Unije, kar velja tudi za nadzor nad akti, s katerimi se uvajajo omejevalni ukrepi.(18)
23.      Obravnavani pritožbi bo torej treba preučiti ob upoštevanju tega analitičnega okvira.
2.      Merila za uvrstitev na seznam
24.      Nato se je treba na kratko vrniti k merilom, ki jih je Svet uporabil za uvrstitev imen P. Avena in M. Fridmana na seznama oseb, katerih sredstva je treba zamrzniti, in njuno ohranitev na seznamih.
25.      Ta merila je določil Svet, ki je v ta namen uporabil široko diskrecijsko pravico, ki mu je priznana na tem področju(19) in ki se tu ne izpodbija. Merila za uvrstitev na seznam so bila spremenjena s Sklepom 2022/329 v okoliščinah, v katerih je bilo treba zaradi resnosti razmer izredno nujno sprejeti dodatne omejevalne ukrepe.(20)
26.      Splošno sodišče je izrecno zavrnilo možnost, da bi te uvrstitve in te ohranitve – torej tako za P. Avena kot za M. Fridmana – lahko temeljile na drugih merilih,(21) kot je Svet namigoval v postopku pred Splošnim sodiščem. Ta ugotovitev se v okviru teh pritožb ne izpodbija. Zato je treba šteti, da sta edini upoštevni merili za analizo merili (a) in (d).
27.      Iz merila (a) je tako razvidno, da je treba zamrzniti sredstva in gospodarske vire(22) fizičnih oseb, ki „podpirajo ali izvajajo“ ukrepe ali politike, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine ali stabilnost ali varnost v Ukrajini.
28.      Namen merila (d) pa je zlasti zamrzniti sredstva fizičnih oseb, bodisi ker materialno ali finančno podpirajo ruske nosilce odločitev, odgovorne za priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine, bodisi ker imajo od njih koristi.
29.      Ti akti ne vsebujejo ne opredelitve pojmov „podpora“, „materialna ali finančna podpora“ oziroma „ruski nosilci odločitev“ ne tega, kaj je treba razumeti pod izrazom „imeti korist“. Prav tako ne vsebujejo informacij o načinu dokazovanja.(23)
30.      Iz točke 41 izpodbijanih sodb izhaja, da je Splošno sodišče razsodilo, da merilo (a) „pomeni, da se dokaže obstoj neposredne ali posredne povezave med dejavnostmi ali dejanji osebe […], v zvezi s katero so bili sprejeti omejevalni ukrepi, in razmerami v Ukrajini, zaradi katerih so bili zadevni omejevalni ukrepi sprejeti […]. Te osebe so morale s svojim ravnanjem podpirati osebe, ki so odgovorne za dejanja ali politike, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine.“
31.      Iz točke 42 teh sodb izhaja, da je Splošno sodišče razsodilo, da je merilo (d) „ciljno in selektivno usmerjeno na fizične […] osebe […], ki – čeprav same po sebi niso povezane s priključitvijo Krima ali destabilizacijo Ukrajine – materialno ali finančno podpirajo ruske nosilce odločitev, ki so za to odgovorni, ali pa imajo od njih korist“. Merilo (d) je po mnenju Splošnega sodišča sestavljeno iz dveh elementov, in sicer materialne ali finančne podpore ruskim nosilcem odločitev, odgovornim za to priključitev ali destabilizacijo, in dejstva, da imajo od njih korist. Ti merili nista kumulativni, in kar zadeva korist, zadostuje, da ima zadevna oseba korist od ruskih nosilcev odločitev, ne da bi bilo treba dokazati povezavo med koristmi, ki jih imajo osebe ali subjekti, uvrščeni na seznam, in priključitvijo Krima ali destabilizacijo Ukrajine.
B.      Prvi pritožbeni razlog v zadevah C‑440/24 P in C‑441/24 P: napačna uporaba prava, ker naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo sodne prakse, ki izhaja iz sodbe Kadi
1.      Povzetek trditev strank
32.      Republika Latvija, ki jo podpirata Republika Estonija in Republika Litva, je pred svojo argumentacijo navedla več splošnih pripomb o potrebi po vzpostavitvi enotne sodne prakse ter upoštevanju širšega konteksta ruskega režima in njegovega vpliva. Tako presojo bi bilo treba opraviti ob upoštevanju zahtev, ki izhajajo iz člena 3(1) in (5) ter člena 21(1) in (2)(a) in (c) PEU.
33.      Splošno sodišče naj bi napačno uporabilo sodno prakso, na katero je bilo opozorjeno v točki 31 izpodbijanih sodb, ker naj bi opravilo eno samo posamezno in ločeno preučitev dokazov, ki jih je predložil Svet, čeprav bi bilo treba to preučitev dopolniti s celovito skupno analizo ob upoštevanju konteksta, v katerega so bili ti dokazi umeščeni.
34.      Republika Latvija tako trdi, da bi moral sodni nadzor nad omejevalnimi ukrepi potekati v treh fazah. Najprej, Splošno sodišče naj bi moralo preučiti, ali eden od razlogov, ki jih je navedel Svet, sam po sebi upravičuje uvrstitev na seznam. Če nobeden od posamično obravnavanih razlogov ne bi mogel utemeljiti uvrstitve na seznam, naj bi Splošno sodišče torej moralo dokaze preučiti skupaj. Nato naj bi bilo treba uporabiti informacije, ki obstajajo zunaj meja predloženih dokazov in naj bi bile bistveni element pri presoji zakonitosti omejevalnih ukrepov. Zunanji kontekst naj bi bil orodje, ki ga ima na voljo Splošno sodišče, da lahko presoja dokaze, kadar jih ni mogoče ločiti od določenega položaja(24) in kadar ima Svet težave pri zbiranju dokazov, kot naj bi veljalo v ruskem kontekstu. Dokaze, ki se nanašajo na bližino med osebo in vlado ter na njen status „oligarha“ v avtoritarnem režimu, naj bi bilo treba presojati ob upoštevanju tega posebnega konteksta, vključno s tem, da mora poslovni svet podpirati politike avtoritarnega režima. Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo informacij, ki pojasnjujejo ta kontekst in jih je Svet navedel v dupliki pred Splošnim sodiščem. Republika Latvija navaja zlasti časopisni članek iz leta 2012, poročilo Bank of Finland Institute for Emerging Economies ter izjavo P. Avena o ruskem gospodarskem okolju in vpletenosti nosilcev odločitev v njegov napredek. Nazadnje, po analogiji s sodbo Svet/Bamba(25) naj bi moralo Splošno sodišče ugotoviti, da je glede na kontekst, ki dokazuje nerazdružljivo povezavo med ruskim gospodarskim okoljem in političnimi voditelji, obrazložitev izpodbijanih aktov zadostna.
35.      P. Aven in M. Fridman Sodišču najprej predlagata, naj uporabi člen 181 Poslovnika. Poleg tega primarno trdita, da trditve, ki jih je Republika Latvija navedla v okviru prvega pritožbenega razloga, niso jasne, in predlagata, naj se razglasijo za nedopustne. Podredno menita, da pritožnica s svojimi trditvami Splošnemu sodišču predlaga, naj s svojo obrazložitvijo nadomesti obrazložitev avtorja izpodbijanega akta, kar sodna praksa izključuje.(26) Obrazložitev Sveta naj bi bilo treba presojati le na podlagi elementov, na katere se je Svet oprl pri sprejetju odločitve.(27) P. Aven in M. Fridman trdita, da Splošno sodišče ne more preseči dokumentarne podlage Sveta, da bi upoštevalo delovanje ruskega režima. Tudi če bi Splošno sodišče moralo opraviti tako analizo, to nikakor ne bi spremenilo sklepne ugotovitve.
2.      Analiza
36.      Najprej je treba ugotoviti, da v nasprotju s tem, kar trdita P. Aven in M. Fridman, ti pritožbi nista niti očitno nedopustni niti očitno neutemeljeni in ju ni mogoče obravnavati s sklepom, sprejetim na podlagi člena 181 Poslovnika.
37.      Zavrniti je treba tudi očitek, ki se nanaša na nedopustnost tega prvega pritožbenega razloga. V nasprotju s tem, kar trdita P. Aven in M. Fridman, so namreč trditve pritožnice popolnoma jasne in jih je mogoče zlahka razumeti, kot je sicer razvidno iz dejstva, da sta se P. Aven in M. Fridman uspela opredeliti do vsebine navedenega pritožbenega razloga in predlagala, naj se ugotovi njegova neutemeljenost.
38.      Republika Latvija želi v zvezi z vsebinsko preučitvijo prvega pritožbenega razloga na splošno izpodbijati način, kako je Splošno sodišče opravilo analizo. Očita mu, da je ločilo razloge za uvrstitev na seznam in dokaze, ki naj bi jih podpirali, čeprav bi moralo opraviti skupno in celovito analizo navedenih razlogov in dokazov glede na njihov kontekst. V tem smislu je prvi pritožbeni razlog tesno povezan z drugim pritožbenim razlogom, ki ga je navedla.
39.      Predlagam, naj se trditve Republike Latvije v zvezi s tem prvim pritožbenim razlogom združijo v dve problematiki: prvič, vprašanje upoštevanja ciljev omejevalnih ukrepov; drugič, očitek, ki se nanaša na neupoštevanje sodne prakse Kadi zaradi ločene preučitve dokazov in neupoštevanja zunanjega konteksta.
40.      Prvič, kar zadeva trditev Republike Latvije, da je treba presojo zakonitosti omejevalnih ukrepov opraviti ob upoštevanju zahtev, ki izhajajo iz členov 3 in 21 PEU, tu ne gre za zanikanje pomena omejevalnih ukrepov za uresničevanje ciljev in delovanja Unije na mednarodnem prizorišču. Vseeno želim opozoriti, da strogost sodnega nadzora, ki ga opravi sodišče Unije, kot je opredeljena v sodni praksi Sodišča, prav tako zadostuje glavni normativni zahtevi, saj izhaja iz člena 47 Listine o temeljnih pravicah. Povedano drugače, tudi če se uveljavljata člena 3 in 21 PEU, sodni nadzor ostaja v celoti učinkovit.
41.      Poleg tega je treba opozoriti, da je namen tega sodnega nadzora zagotoviti, da je Svet izpolnil svoje obveznosti. V zvezi s tem opozarjam, da mora pri sprejemanju omejevalnih ukrepov spoštovati temeljne pravice,(28) med katerimi je pravica do dobrega upravljanja, iz katere izhaja pravica vsakogar, da se njegove zadeve obravnavajo nepristransko in pravično.(29)
42.      Drugič, v zvezi z obveznostmi, ki jih ima Splošno sodišče pri odločanju o utemeljenosti razlogov za uvrstitev osebe na seznam oseb, katerih sredstva je treba zamrzniti, ali njene ohranitve na tem seznamu, opozarjam, da se mora to sodišče prepričati, da odločitve o uvrstitvi na seznam ali ohranitvi na njem temeljijo na dovolj trdni dejanski podlagi. Dejstva, navedena v obrazložitvenem memorandumu, morajo biti preverjena in ni se mogoče omejiti zgolj na njihovo abstraktno verjetnost. Informacije in dokazi, ki jih predloži Svet, morajo biti taki, da utemeljujejo vsaj enega od razlogov za uvrstitev na seznam, sodišče Unije pa mora preveriti njihovo vsebinsko pravilnost in presoditi njihovo dokazno vrednost glede na okoliščine primera in glede na pripombe, ki jih je podala zadevna oseba.
43.      Poleg tega se presoja zakonitosti razlogov za uvrstitev na seznam lahko opravi tako, da se dokazi ne preučijo ločeno, ampak v okviru, v katerega so umeščeni, pri čemer Svet zadosti dokaznemu bremenu, ki ga nosi, če sodišču Unije predloži sklenjen krog dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, ki omogočajo, da se dokaže obstoj zadostne povezave med osebo, za katero velja ukrep zamrznitve njenih sredstev, in spornim režimom.(30) Uporaba konteksta Svetu tako omogoča, da zadosti dokaznemu bremenu v primerih, ko je težko dostopati do informacij, kot je veljalo na primer v sodbi Anbouba/Svet(31).
44.      Kontekst se nedvomno lahko uporabi za presojo zakonitosti meril za uvrstitev na seznam(32) in tudi utemeljenosti razlogov za uvrstitev. Nasprotno pa, čeprav kontekst lahko vedno dopolni razlog ali dokaz, ga nikoli ne more nadomestiti.
45.      V sodbi Anbouba/Svet so se razlogi za uvrstitev zadevne osebe na seznam nanašali na več indicev, ki so bili med drugim povezani z nekaterimi funkcijami, ki jih je zadevna oseba imela v sirskem gospodarstvu. Ti razlogi so temeljili na dejstvih, ki so bila ob uvrstitvi na seznam priznana in upoštevna. Ta dejstva, obravnavana ločeno, niso razkrivala podpore; združena in pojasnjena s kontekstom pa so postala sklop dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, da je bilo mogoče ugotoviti, da je ta oseba finančno podpirala sirski režim.(33)
46.      Po mojem mnenju je vsa težava v obravnavanih pritožbah v tem, da so razlogi za uvrstitev P. Avena in M. Fridmana na seznam ter dokazi, ki jih podpirajo, temeljili na elementih, na podlagi katerih ni bilo mogoče ugotoviti podpore v smislu merila (a) ali (d) ali koristi v smislu merila (d). Povedano drugače, ob koncu analize Splošnega sodišča v izpodbijanih sodbah ni bilo več ničesar, kar bi bilo treba pojasniti s kontekstom.
47.      Stališče Republike Latvije je naslednje: ker sta P. Aven in M. Fridman ruska oligarha, sta lahko do take stopnje gospodarskega uspeha prišla le s tem, da sta podpirala ruski režim na splošno in posebej V. Putina oziroma da sta ju ta režim in oseba podpirala – in da sta torej od tega imela koristi.
48.      Več kot verjetno je, da je ta trditev dejansko pravilna.
49.      To ne spremeni dejstva, da je evropski standard sodnega varstva zahtevnejši in da je treba pri nadzoru, če mora biti celovit, upoštevati vsebino meril za uvrstitev na seznam ter se prepričati o ujemanju med razlogi za uvrstitev, dokazi, ki jih podpirajo, in samim merilom. Celovit nadzor ni združljiv z vzpostavitvijo domneve z uporabo konteksta.
50.      Razlaga dokazov z vidika konteksta ne more biti tako konstruktivna, da bi izkrivila samo merilo.
51.      Poleg tega elementi konteksta, ki jih je navedla Republika Latvija in ki delno povzemajo elemente iz duplike Sveta pred Splošnim sodiščem, ne morejo prikriti, da ta kontekst v spornih aktih ni bil naveden.(34) Svet je torej moral navesti natančne in konkretne razloge – po potrebi sklop konkretnih, natančnih in skladnih indicev – ki se nanašajo na dejstva, ki bi lahko pomenila ravnanje, kot je tisto, na katero se nanašata merili (a) in (d), na kateri sem opozoril na začetku analize.
52.      Po mojem mnenju je torej Splošno sodišče pravilno razsodilo, da različni razlogi, navedeni v točki 44 izpodbijanih sodb, resda lahko dokazujejo neko obliko bližine z V. Putinom ali njegovim krogom, vendar z njimi ni mogoče dokazati niti tega, da sta P. Aven in M. Fridman podpirala ukrepe ali politike, ki spodkopavajo Ukrajino, v smislu merila (a), niti tega, da sta imela od teh nosilcev odločitev korist v smislu merila (d).(35)
53.      Ker sta uporabljeni merili splošni in ker določbi, s katerimi sta uvedeni, ne vsebujeta ne opredelitve, kaj pomenijo „podpora“ ukrepom ali politikam, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, „materialno ali finančno podp[iranje] ruski[h] nosilce[v] odločitev, odgovorni[h] za priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine“, ali „im[eti] korist“ od navedenih nosilcev odločitev, ne natančnejših pojasnil glede dokazovanja teh elementov, po mojem mnenju ni razloga za odstopanje od usmeritve sodne prakse, v skladu s katero so za presojo utemeljenosti uvrstitve osebe na seznam oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, vedno potrebni elementi, s katerimi je mogoče dokazati, da je zadevna oseba režim ekonomsko podpirala ali imela od njega koristi.(36) Iz formulacije meril (a) in (d) namreč samo zaradi statusa, ki ga imata P. Aven in M. Fridman v ruskem gospodarstvu, ne izhaja domneva o podpori ruskemu režimu ali koristi od ruskih nosilcev odločitev.(37)
54.      V zvezi s trditvijo, da je sodni nadzor nad omejevalnimi ukrepi nadzor v treh fazah, kot jih je opisala pritožnica, ugotavljam, da nima nobene podlage v sodni praksi Sodišča.
55.      Natančneje, trditev, da mora Splošno sodišče, če z nobenim od razlogov, obravnavanih posamično, ni mogoče utemeljiti uvrstitve na seznam, preučiti vse dokaze, se mi zdi težko združljiva z večkrat ponovljenim načelom, da če sodišče Unije meni, da je vsaj eden od navedenih razlogov dovolj natančen in konkreten, da je utemeljen in da je sam po sebi zadostna osnova za utemeljitev tega sklepa, okoliščina, da drugi od teh razlogov to niso, ne more upravičiti razglasitve ničnosti navedene odločbe.(38) Če lahko zadošča le en razlog, mora biti vsaj en razlog utemeljen. Če pa nobeden od razlogov ni utemeljen, sklepna ugotovitev analize, v kateri bi bili obravnavani skupaj, ne bi mogla biti drugačna.
56.      Trditev, ki temelji na sodbi National Iranian Oil Company/Svet(39), ni prepričljiva. Republika Latvija trdi, da je Sodišče v točki 78 te sodbe priznalo, da je tako imenovani „zunanji“ kontekst orodje, ki ga ima Splošno sodišče na voljo za presojo dokazov, kadar jih ni mogoče ločiti od določenega položaja in kadar ima Svet težave pri zbiranju dokazov, kot naj bi veljalo v ruskem kontekstu.
57.      Na eni strani je Sodišče v točki 78 sodbe National Iranian Oil Company/Svet priznalo možnost uporabe konteksta za razlago sklepov, sprejetih na področju skupne zunanje in varnostne politike, vendar je to storilo v okviru preizkusa zakonitosti meril za uvrstitev na seznam, in ne v okviru dokazov, ki naj bi utemeljevali razloge za uvrstitev. Na drugi strani iz izpodbijanih sodb ni razvidno, da se je Svet želel sklicevati na težave pri pridobivanju dokazov.(40)
58.      Trditev, da bi moralo Splošno sodišče upoštevati zunanji kontekst omejevalnih ukrepov, ki se nanašajo na P. Avena in M. Fridmana, in da bi bilo treba informacije, ki jih je Svet predložil v dupliki pred Splošnim sodiščem, upoštevati kot elemente, s katerimi je mogoče dokazati, da se je glede na kontekst obrazložitev izpodbijanih aktov izkazala za zadostno, očitno izhaja iz zmede med nadzorom nad spoštovanjem obveznosti obrazložitve na eni strani ter preizkusom utemeljenosti uvrstitve na seznam, pri katerem je treba preveriti, ali so elementi, na katere se je Svet skliceval pri uvrstitvi na seznam, dokazani in ali lahko utemeljujejo sprejetje teh ukrepov, na drugi strani.(41) Nadzor, ki ga je Splošno sodišče opravilo v obeh izpodbijanih sodbah, pa se je nanašal le na ta preizkus.
59.      Iz vseh navedenih razlogov predlagam, naj se prvi pritožbeni razlog zavrne kot neutemeljen.
C.      Drugi pritožbeni razlog v zadevah C‑440/24 P in C‑441/24 P: izkrivljanje dokazov, ki jih je predložil Svet
1.      Povzetek trditev strank
60.      Republika Latvija ob podpori intervenientk z drugim pritožbenim razlogom, za katerega meni, da je tesno povezan s prvim, v bistvu trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo dokaze, ki jih je predložil Svet, ker jih ni preučilo v njihovem kontekstu.
61.      Kar zadeva točko 74 sodbe Aven/Svet, naj bi bila sprejeta razlaga dokazov št. 3 in 7 v nasprotju s ciljem ukrepov, ki jih je sprejel Svet, vprašanje, ali so bile ameriške sankcije nazadnje sprejete ali ne, pa naj ne bi bilo pomembno za ugotovitev dokazne vrednosti dokazov, ki jih je predložil Svet in katerih namen je bil poudariti tesen odnos med P. Avenom in V. Putinom ter dejstvo, da je P. Aven postal del ruskega režima.
62.      V zvezi z dokazoma št. 4 in 12 se je Splošno sodišče omejilo na mehansko branje dejstev, medtem ko naj bi tako preiskovalna komisija „Salié“ kot lobiranje V. Putina v korist družbe Alfa Bank, ene od glavnih zasebnih bank v Rusiji, kazala na tesne, dolgoletne in posebne odnose med P. Avenom in ruskim režimom ter na vzajemno in nerazdružljivo podporo.
63.      Dokaza št. 10 in 11 naj bi znova prikazovala bližino med P. Avenom in V. Putinom, ker je šlo za hčer zadnjenavedenega.
64.      Dokaza št. 2 in 3 naj bi potrjevala sodelovanje P. Avena pri prizadevanjih Kremlja za odpravo zahodnih sankcij in vpletenost P. Avena v nekatere pogovore z rusko vlado.
65.      Iz vseh teh dokazov naj bi izhajalo, da P. Aven ni deloval neodvisno od ruske vlade, ampak je bil, nasprotno, del ruskega režima, s katerim je bil neločljivo povezan, in da ni bilo mogoče, da ne bi vedel za politike, usmeritve in prednostne naloge tega režima, medtem ko je deloval kot odposlanec. Odgovornosti in naloge, ki so bile zaupane P. Avenu, naj bi to dokazovale.
66.      Kar zadeva dokaza št. 8 in 9, naj bi Splošno sodišče s preučitvijo teh dokazov v njunem kontekstu lahko ugotovilo, da glede na spodkopavanje pravne države in neodvisnosti generalnega državnega tožilca ter koncentracijo oblasti v rokah ruskega predsednika pri tem ni šlo zgolj za izvajanje ustavno zagotovljenega pravnega sredstva. Splošno sodišče naj bi dozdevno bolj prepričala dokazna vrednost pravnega mnenja, v katerem je bil ocenjen dopis, ki ga je P. Aven poslal ruskemu predsedniku, ne da bi se upoštevale okoliščine, v katerih je bilo to mnenje pridobljeno.
67.      Republika Latvija v zvezi s sodbo Fridman/Svet meni, da je Splošno sodišče napačno zavrnilo dokazno vrednost dokaza št. 7, ki naj bi vendarle dokazoval lobiranje V. Putina v korist družbe Alfa Group Turčija kot nagrado za lojalnost skupine Alfa Group – konglomerata, ustanovljenega leta 1989, ki vključuje družbo Alfa Bank – ruskemu režimu. Tako lobiranje pa naj bi jasno ponazarjalo tesne, dolgoletne in posebne odnose med M. Fridmanom in ruskim režimom. V nasprotju s tem, kar je Splošno sodišče razsodilo v točki 49 sodbe Fridman/Svet, naj bi bilo treba razlog, ki se nanaša na politično podporo v letu 2005, upoštevati za utemeljitev uvrstitve M. Fridmana na seznam.
68.      Ker se dokaza št. 1 in 2 nanašata na to, da je M. Fridman milijarder s statusom delničarja družbe Alfa Bank, naj bi Splošno sodišče znova prezrlo širši kontekst, ki bi ga moralo upoštevati,(42) čeprav naj bi ta dokaza dokazovala status, ki ga ima M. Fridman v ruskem gospodarstvu.
69.      Bližino M. Fridmana z ruskim predsednikom naj bi ponazarjala tudi dokaza št. 5 in 6.
70.      Dokaz št. 2 naj bi jasno kazal, da je M. Fridman sodeloval pri prizadevanjih Kremlja za odpravo zahodnih sankcij. Dokazano naj bi bilo, da M. Fridman ni deloval neodvisno od ruske vlade, ampak je bil, nasprotno, del ruskega režima, s katerim je bil neločljivo povezan. Nemogoče naj bi bilo, da ne bi vedel za politike, usmeritve in prednostne naloge tega režima, medtem ko je deloval kot njegov odposlanec. Odgovornosti in naloge, zaupane M. Fridmanu, naj bi dokazovale tesne in nerazdružljive povezave med V. Putinom in M. Fridmanom.
71.      Nazadnje, presoja vseh dokazov naj bi bila napačna, ker naj bi jih Splošno sodišče obravnavalo le z vidika, ki je bil bistveno spremenjen.
72.      P. Aven in M. Fridman predlagata, primarno, naj se ugotovi nedopustnost tega drugega pritožbenega razloga in, podredno, naj se ugotovi, da je očitno neutemeljen.
2.      Analiza
73.      Opozoriti je treba na ustaljeno sodno prakso Sodišča, iz katere izhaja, da je v skladu s členom 256(1) PDEU in členom 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije pritožba omejena na pravna vprašanja. Splošno sodišče je edino pristojno, prvič, za ugotavljanje dejstev, razen če bi iz dokazil v spisu, ki so mu bila predložena, izhajalo, da so njegove ugotovitve dejansko napačne, ter drugič, za presojo teh dejstev in dokazov. Presoja teh dejstev in dokazov, razen v primeru njihovega izkrivljanja, torej ni pravno vprašanje, ki bi bilo kot tako predmet nadzora Sodišča v okviru pritožbe. Poleg tega mora pritožnik, kadar trdi, da je Splošno sodišče izkrivilo dejstva ali dokaze, natančno navesti elemente, ki naj bi jih to sodišče izkrivilo, in dokazati napake pri analizi, ki so po njegovem mnenju Splošno sodišče pripeljale do tega izkrivljanja. Nazadnje, iz izkrivljanja mora biti očitno razvidna nepravilnost presoje obstoječih dokazov, ne da bi bilo treba na novo presojati dejstva in dokaze.(43)
74.      V nasprotju s tem, kar trdita P. Aven in M. Fridman, je drugi pritožbeni razlog dopusten, ker trditve Republike Latvije zadostujejo zahtevam, na katere sem pravkar opozoril, saj ta natančno in podrobno zatrjuje izkrivljanje cele vrste dokazov, ker Splošno sodišče ni upoštevalo konteksta, v katerega so umeščeni.
a)      Trditve o izkrivljanju dokazov v zvezi s P. Avenom
75.      Kar zadeva dokaza, ki izhajata iz listin št. 3 in 7, je Splošno sodišče preučilo razlog, v skladu s katerim naj bi P. Aven leta 2016 imel sestanek z V. Putinom, ki ga je opozoril na možnost, da bodo Združene države sprejele dodatne sankcije proti njemu ali proti družbi Alfa Bank. Splošno sodišče je zato menilo, da je namen teh elementov dokazati, da je imel P. Aven koristi od ruskih nosilcev odločitev v smislu merila (d).(44) Vendar je Splošno sodišče v točki 74 sodbe Aven/Svet ugotovilo, da čeprav P. Aven ne izpodbija dejstev, iz dokaznega spisa ni razvidno, da so bile dodatne ameriške sankcije nazadnje sprejete.
76.      Zgolj obvestitev o možnosti brez konkretnega nastanka koristi pa se ni štela za dokaz koristi in upoštevanje konteksta naj ne bi spremenilo te ugotovitve. Merilo (d) ni ubesedeno tako, da bi zajemalo zgolj možnost koristi. Ugotoviti je treba, da ugotovitev, do katere je Splošno sodišče prišlo v točki 74 sodbe Aven/Svet, ni očitno napačna in zato ne pomeni izkrivljanja.
77.      Kot trdi Republika Latvija, bi bilo seveda mogoče trditi, da je treba zaradi večje učinkovitosti omejevalnih ukrepov in hitrejšega izpolnjevanja ciljev, ki jim sledijo, omogočiti, da se tudi v takih primerih osebe uvrstijo na seznam. Vendar naj bi moral Svet merilo oblikovati v tem smislu.
78.      Kar zadeva dokaza, ki izhajata iz listin št. 4 in 12, Republika Latvija Splošnemu sodišču očita, da je dejstva bralo mehansko. Težko razumem, kako bi se lahko mehansko branje dejstev – to je preveč blizu dejanskemu stanju – izkazalo za očitno napačno.
79.      Vsekakor je Splošno sodišče, na prvem mestu, v zvezi z razlogom, ki se nanaša na to, da naj bi V. Putin skupino Alfa Group, katere pomemben delničar je P. Aven, nagradil za njeno lojalnost s tem, da je leta 2005 politično podprl naložbene načrte skupine v Turčiji, vsekakor ugotovilo, da je bil namen tega razloga dokazati, da je P. Aven imel koristi od ruskih nosilcev odločitev v smislu merila (d). Splošno sodišče je razsodilo, da so ruski nosilci odločitev, ki so bili vir koristi iz tega merila, morali začeti pripravljati priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine, da bi se lahko ugotovilo, da ni mogoče, da osebe, ki so imele od tega koristi, niso mogle vedeti za vpletenost teh nosilcev odločitev v to pripravo. Ker so se te politike in ukrepi izvajali od konca februarja 2014, je Splošno sodišče razsodilo, da razloga, ki se nanaša na politično podporo, dobljeno leta 2005, ni mogoče upoštevati. Vprašanje, ali je presoja Splošnega sodišča, ki izhaja iz točke 48 sodbe Aven/Svet, utemeljena, je pravno vprašanje, ki je predmet tretjega pritožbenega razloga, na analizo katerega napotujem. Kar zadeva preostali del presoje dokaza št. 12, ni bilo ugotovljeno nobeno izkrivljanje zaradi neupoštevanja konteksta.
80.      Na drugem mestu, Splošno sodišče je razsodilo tudi, da je bil namen razloga, ki se je nanašal na to, da naj bi P. Aven pomagal V. Putinu v okviru preiskovalne komisije Salié, dokazati materialno ali finančno podpiranje ruskih nosilcev odločitev v smislu merila (d).
81.      Ker je Splošno sodišče ugotovilo, da so ta dejstva nastala v letih 1991 in 1992, je razlog zavrnilo, ker je menilo, da se nanaša na obdobje, ki je preveč oddaljeno od obdobja uvrstitve P. Avena na seznam in njegove ohranitve na njem, da bi ga bilo mogoče upoštevati, zlasti ker se takrat priprava priključitve Krima in destabilizacije Ukrajine še ni začela. Upoštevanje konteksta ne more spremeniti take ugotovitve.
82.      Ob upoštevanju tretjega pritožbenega razloga je treba ugotoviti, da dokaza št. 4 in 12 nista bila izkrivljena.
83.      Kar zadeva dokaza, ki izhajata iz listin št. 8 in 9, je treba najprej pripomniti, da se analiza Splošnega sodišča ni nanašala na dokaz št. 9.(45)
84.      Glede razloga, da naj bi P. Aven V. Putinu napisal dopis, v katerem se je pritožil zaradi odločbe arbitražnega sodišča v Moskvi, izdane v okviru postopka v zvezi z interesi njegovega podjetja, in tega, da naj bi V. Putin ruskemu generalnemu državnemu tožilcu dal navodilo, naj preišče to zadevo, je Splošno sodišče menilo, da je njegov namen dokazati, da je imel P. Aven koristi od ruskih nosilcev odločitev v smislu merila (d).(46)
85.      Dokaz št. 8 je članek, ki je bil leta 2019 objavljen na neki spletni strani in katerega vsebina je podrobno opisana v točki 62 sodbe Aven/Svet. Iz naslednje točke te sodbe je razvidno, da P. Aven teh informacij ne izpodbija.
86.      Vendar Splošno sodišče ni ugotovilo, da bi tak element lahko pomenil korist v smislu merila (d), ker je možnost, da se oseba v teh okoliščinah in v ta namen obrne na ruskega predsednika, določena z ustavo in ker na podlagi dokaza št. 8 ni mogoče ugotoviti, da je imel P. Aven posebno korist od tega dejanja.
87.      Morda se lahko zdi naivna presoja, da dejstva, navedena v dokazu št. 8, nenazadnje ne pomenijo nič drugega kot uveljavljanje pravnega sredstva, čeprav Ruska federacija ni več pravna država. Popolnoma razumem, kaj želi Republika Latvija zagovarjati v svojih trditvah. Vendar je zaradi tega po mojem mnenju napaka Sveta še očitnejša. Razlog bi moral utrditi z elementi, s katerimi bi bilo mogoče pokazati neobstoj delitve oblasti, neobstoj neodvisnosti sodstva ali spodkopavanje pravne države, če povzamem besede pritožnice, kar bi mu verjetno lahko zlahka uspelo.
88.      Presoja dokaza št. 8, ki jo je opravilo Splošno sodišče, torej ne pomeni izkrivljanja.
89.      Nazadnje, glede dokazne vrednosti pravnega mnenja, ki ga je predložil P. Aven, je treba ugotoviti, da Republika Latvija napačno razume točko 66 sodbe Aven/Svet, ker iz te točke izhaja le, da zgolj okoliščina, da je dokument stranka predložila v svojo obrambo, temu dokumentu ne more odvzeti vse dokazne vrednosti. Drugačna presoja bi bistveno zmanjšala sredstva obrambe zadevnih oseb. Zdi se, da ima tak dokument relativno dokazno moč, kar je Splošno sodišče v celoti priznalo. Vsekakor Splošno sodišče ni zgolj na podlagi tega mnenja ugotovilo, da razlog ni utemeljen. Splošno sodišče je namreč menilo, da dejstva, ki jih je ugotovil Svet, ne zadostujejo za dokaz, da so prošnja P. Avena in posledice, ki so iz tega izhajale, pomenile korist, ki presega uveljavljanje rednega pravnega sredstva, ne le zaradi predloženega pravnega mnenja, ampak tudi zaradi informacij, ki so na voljo na spletnem mestu ruskega predsedstva.(47) Dokaz št. 8 je bil soočen z nasprotnimi dokazi, kar je sámo načelo pravice do obrambe, vendar zato ni bil izkrivljen.
90.      Kar zadeva dokaza št. 10 in 11, je bil njun namen utemeljiti razlog, v skladu s katerim so povezave med skupino Alfa Group in V. Putinom obstajale prek njegove hčere.(48)
91.      Iz teh dokazov je razvidno, da je najstarejša hči V. Putina vodila dobrodelni projekt, ki ga je izvajal raziskovalni center, v katerem je bila doktorandka, in katerega namen je bil pomagati bolnim otrokom. Ta projekt je financirala družba Alfa Bank.(49)
92.      Splošno sodišče je, ne da bi izkrivilo te elemente, razsodilo, da ne zadostujejo niti za dokaz materialnega ali finančnega podpiranja ali koristi, ki jo je P. Aven dobil v okviru svojih odnosov z V. Putinom v smislu merila (d),(50) niti za dokaz podpiranja v smislu merila (a),(51) ker bi morebitni odnosi s hčerjo V. Putina v najboljšem primeru lahko potrjevali določeno bližino P. Avena z njim. Niti iz merila (a) niti iz merila (d) pa ne izhaja, da je zgolj bližina z ruskimi nosilci odločitev razlog za uvrstitev na seznam.
93.      Kar zadeva dokaza št. 2 in 3,(52) Republika Latvija v bistvu trdi, da ta dokaza dokazujeta, da P. Aven ne deluje neodvisno od ruske vlade, katere del je, saj je z njo neločljivo povezan.
94.      S tako trditvijo ji ne uspe prepričati, da sta bila dokaza št. 2 in 3 izkrivljena, saj razlog za uvrstitev P. Avena na seznam ni niti to, da je del ruske vlade, niti to, da ima z njo tako tesen odnos, da je z njo neločljivo povezan. Opozoriti moram, da sta edini merili, ki ju je Splošno sodišče preučilo v sodbi Aven/Svet, merili (a) in (d) ter da je povezava zajeta z drugo pravno podlago.(53)
95.      Poleg tega iz dokaza št. 2 izhaja, da je sestanek v Washingtonu DC potekal leta 2018, to je štiri leta pred sprejetjem prvotnih aktov. Glede na časovno oddaljenost med tem dogodkom in prvo uvrstitvijo P. Avena na seznam(54) že s tem dejstvom ni bilo mogoče potrditi aktualnosti ravnanja, ki se je očitalo ob tej uvrstitvi.(55)
96.      Zato je treba ugotoviti, da dokazi, ki se nanašajo na P. Avena, niso bili izkrivljeni.
b)      Trditve o izkrivljanju dokazov v zvezi z M. Fridmanom
97.      Kar zadeva očitke, ki se nanašajo na izkrivljanje dokazov št. 7, 5 in 6, smiselno napotujem na svojo analizo teh dokazov v delu, v katerem se nanašajo na P. Avena.
98.      Kar zadeva dokaza št. 1 in 2, Republika Latvija trdi, da je dokazano, da je M. Fridman milijarder s statusom delničarja. Splošno sodišče naj zlasti v točki 53 sodbe Fridman/Svet ne bi upoštevalo konteksta, iz katerega naj bi izhajalo, da že zgolj ta status zadostuje za dokaz podpore političnim ukrepom v smislu merila (a) ali podpore ruskim nosilcem odločitev ali koristi od njih v smislu merila (d). Ta dokaza naj bi dokazovala status, ki ga ima M. Fridman v ruskem gospodarstvu, in njegovo mesto v ruskem režimu.
99.      Te trditve jasno odražajo prvi pritožbeni razlog, na analizo katerega napotujem.
100. Iz točke 51 sodbe Fridman/Svet je razvidno, da dokaza št. 1 in 2 kažeta, da je M. Fridman pomemben delničar skupine Alfa Group, ki vključuje družbo Alfa Bank, v kateri je M. Fridman prav tako delničar. M. Fridman je naveden kot eden od milijarderjev, ki so člani skupine, in eden od poslovodij skupine Alfa Group.
101. Splošno sodišče je brez izkrivljanja iz teh elementov sklepalo, da dokazujejo, da je M. Fridman pomemben delničar skupine Alfa Group,(56) prav tako pa jih je brez izkrivljanja primerjalo z merili za uvrstitev na seznam in iz tega sklepalo, da z njimi ni mogoče potrditi niti tega, da je M. Fridman podpiral ukrepe ali politike v smislu merila (a), niti tega, da je materialno ali finančno podpiral ruske nosilce odločitev ali imel od njih koristi v smislu merila (d).(57) Ker namreč v spornih aktih ni elementov, s katerimi bi bilo mogoče dokazati povezavo med položajem, ki ga ima poslovnež v ruskem gospodarstvu, in nujnim obstojem podpore, da bi prišel na ta položaj in tam ostal, dejstva, podkrepljena z dokazoma št. 1 in 2, ne podpirajo razlogov za uvrstitev na seznam ter očitno niso povezana z meriloma (a) in (d), ki sta bila edini merili, s katerima je bila utemeljena uvrstitev M. Fridmana na seznam oseb, katerih sredstva je treba zamrzniti.
102. Iz celotne zgornje analize izhaja, da je treba drugi pritožbeni razlog zavrniti zaradi neutemeljenosti.
D.      Tretji pritožbeni razlog v zadevah C‑440/24 P in C‑441/24 P: napačna uporaba prava pri razlagi in uporabi merila (d)
103. Republika Latvija, ki jo pri njenih trditvah podpirata Republika Estonija in Republika Litva, ta tretji pritožbeni razlog deli na dva dela. S prvim delom Splošnemu sodišču očita, da je razsodilo, da se merilo (d) lahko uporabi le, če so ruski nosilci odločitev že začeli pripravljati priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine. Drugi del se nanaša na napačno uporabo prava, ker naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo nerazdružljive povezave med ruskim režimom in oligarhi.
1.      Prvi del tretjega pritožbenega razloga
104. Republika Latvija v bistvu trdi, da je Splošno sodišče uporabilo preozko razlago sodbe Rotenberg/Svet(58), ki naj bi bila v nasprotju s sodno prakso v zvezi s presojo veljavnosti razlogov za uvrstitev na seznam. Taka presoja naj bi zahtevala, da se dokazi preučijo v njihovem kontekstu. Poleg tega naj bi iz te sodne prakse izhajalo, da Svet zadosti dokaznemu bremenu, ki ga nosi, če predloži sklop konkretnih, natančnih in skladnih indicev, ki omogočajo, da se dokaže obstoj zadostne povezave med zadevno osebo in režimom.(59) Če bi bilo treba dokaze obravnavati šele od trenutka, ko so nosilci odločitev začeli pripravljati priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine, se kontekst omejevalnih ukrepov ne bi upošteval. Ukrepi in politike iz merila (d) naj bi bili načrtovani pred letom 2014. Poleg tega naj sodbe Rotenberg/Svet ne bi bilo treba uporabiti za ukrepe, sprejete po 22. februarju 2022. Pred rusko invazijo v Ukrajini je bilo upoštevno merilo „dejavne podpore“. S Sklepom 2022/329 je bilo merilo spremenjeno in se zdaj nanaša samo še na podporo. Zgoraj navedena sodna praksa naj bi se torej nanašala na ločeno merilo za uvrstitev na seznam.
105. P. Aven in M. Fridman trdita, da je ta prvi del delno nedopusten, ker Republika Latvija do takrat ni nikoli trdila, da so bile ruske politike in ukrepi načrtovani že pred koncem februarja 2014. V preostalem P. Aven in M. Fridman predlagata, naj se ugotovi, da je ta del neutemeljen.
106. Trditev, da je ta prvi del nedopusten, je treba zavrniti, ker je Sodišče že večkrat razsodilo, da lahko pritožnik vloži pritožbo, v kateri navaja razloge, ki izhajajo iz izpodbijane sodbe in s katerimi izpodbija njeno utemeljenost s pravnega vidika.(60) Zato je mogoče šteti, da pritožnica s svojim očitkom izpodbija razlago, ki jo je Splošno sodišče podalo v zvezi s sodbo Rotenberg/Svet za določitev obsega merila (d).
107. Splošno sodišče je z vsebinskega vidika v točki 48 izpodbijanih sodb menilo, da so morali ruski nosilci odločitev, odgovorni za koristi, ki jih imajo zadevne osebe, vsaj že začeti pripravljati priključitev Krima in destabilizacijo vzhodne Ukrajine, da bi se lahko uporabilo merilo (d). Splošno sodišče je razsodilo, da je šele od trenutka, ko so nosilci odločitev začeli to pripravo, mogoče šteti, da so osebe, ki so imele navedene koristi, vedele za vpletenost nosilcev odločitev in lahko pričakovale, da bodo v zvezi z njihovimi sredstvi sprejeti omejevalni ukrepi, da bi se jim preprečilo podpiranje navedenih nosilcev odločitev. Splošno sodišče se je oprlo na sodbo Rotenberg/Svet, v skladu s katero so se zadevne politike in dejavnosti začele izvajati od konca februarja 2014, in iz tega sklepalo, da razloga, ki se nanaša na politično podporo V. Putinu leta 2005, tudi če bi bil dokazan, ni mogoče upoštevati za utemeljitev uvrstitve P. Avena in M. Fridmana na sporne sezname.(61)
108. Iz besedila merila (d) izhaja, da se nanaša zlasti na fizične osebe, ki „materialno ali finančno podpirajo ruske nosilce odločitev, odgovorne za priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine“, ali „imajo od njih korist“. Kot je Splošno sodišče razsodilo v točki 42 izpodbijanih sodb, je „[t]o merilo ciljno in selektivno usmerjeno na fizične […] osebe […], ki – čeprav same po sebi niso povezane s priključitvijo Krima ali destabilizacijo Ukrajine –“, zagotavljajo tako podporo tem nosilcem odločitev ali pa imajo od njih korist, pri čemer ta elementa nista kumulativna. Splošno sodišče je prav tako pravilno razsodilo, da navedeno merilo „ne zahteva, da imajo osebe […] osebno korist od priključitve Krima ali destabilizacije Ukrajine“,(62) temveč zadostuje, da imajo korist od enega od ruskih nosilcev odločitev, odgovornih za te dogodke, ne da bi bilo treba dokazati povezavo med koristmi in navedenimi dogodki.
109. Opredelitev merila (d), ki jo je uporabilo Splošno sodišče, je očitno pravilna.
110. Iz besedila merila (d) izhaja, da je morala biti ruskim nosilcem odločitev, odgovornim za priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine, zagotovljena materialna in finančna podpora. Osebe so morale imeti koristi od teh nosilcev odločitev. Da pa bi se lahko navedeni nosilci odločitev – ki sicer niso opredeljeni – šteli za odgovorne, se je dejanje, za katero so odgovorni, dejansko moralo zgoditi.
111. Splošno sodišče je na podlagi sodbe Rotenberg/Svet razsodilo, da so se „politike in dejavnosti“, na katere se nanaša merilo (d), začele izvajati od konca februarja 2014,(63) ne da bi se izreklo o datumu, od katerega je bilo mogoče šteti, da so ruski nosilci odločitev pripravljali priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine. Ker pa je menilo, da elementi v zvezi s preiskovalno komisijo Salié (kar zadeva P. Avena) in elementi v zvezi s politično podporo, ki jo je leta 2005 V. Putin zagotovil za naložbe skupine Alfa Group v tujini (kar zadeva P. Avena in M. Fridmana), ne morejo utemeljiti uvrstitve P. Avena in M. Fridmana na seznam na podlagi navedenega merila, ker naj bi nastali na datum, ko se priprava na priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine še ni začela, je Splošno sodišče začetek priprav na priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine določilo na datum po letu 2005.
112. Ne da bi se po mojem mnenju Sodišče moralo izreči o točnem datumu začetka priprave teh dogodkov, je treba ugotoviti naslednje.
113. Sodišče je že razsodilo, da „lahko Svet v primeru, kot je obravnavani, pri presoji, ali oseba izpolnjuje merilo za vpis, kot je merilo (a) oziroma merilo (d), upošteva[…] informacije ali dokaze, ki se nanašajo na okoliščine, ki so obstajale pred sprejetjem akta, s katerim so bili naloženi ali ohranjeni omejevalni ukrepi, če te informacije ali dokazi utemeljujejo razloge za ta akt in prispevajo k ugotovitvi, da zadevna oseba kljub poteku časa in ob upoštevanju vseh upoštevnih okoliščin vsakega primera izpolnjuje zadevno merilo za vpis […]. Zlasti ni mogoče izključiti možnosti upoštevanja takih informacij in dokazov za to, da se glede na zadevno merilo za vpis ugotovi kontinuiteta med prejšnjim položajem zadevne osebe na eni strani in njenim trenutnim položajem na drugi strani“.(64)
114. Tako lahko seveda sklop dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, na podlagi katerih je mogoče dokazati zadostno povezavo med osebo, na katero se nanašajo ukrepi zamrznitve sredstev, in spornim režimom, ki ga Svet lahko uveljavlja, temelji na starih elementih, ki so obstajali pred datumom sprejetja aktov o uvrstitvi na seznam, če se vsekakor dokaže tudi kontinuiteta med temi elementi in položajem na dan uvrstitve.
115. Naj dodam, da kot je Splošno sodišče navedlo v zvezi z merilom (a),(65) merilo (d) zaradi uporabe sedanjika v povednem naklonu pomeni, da se materialna ali finančna podpora odgovornim ruskim nosilcem odločitev zagotavlja na dan uvrstitve na seznam in ohranitve na njem. Enako velja za pridobljeno korist.
116. Tudi če bi bilo treba za politično podporo, ki jo je leta 2005 V. Putin zagotovil skupini Alfa Group za njene naložbe v tujini, šteti, da je bila dana v obdobju, ko se je začela priprava priključitve Krima in destabilizacije Ukrajine, dejstvo ostaja, da bi moral Svet dokazati, da sta P. Aven in M. Fridman ob svoji uvrstitvi na seznam in ohranitvi na njem kljub poteku časa še naprej imela koristi od tega v smislu merila (d).
117. Zato je ta prvi del tretjega pritožbenega razloga po mojem mnenju brezpredmeten.
2.      Drugi del tretjega pritožbenega razloga
118. Republika Latvija z drugim delom tega pritožbenega razloga v bistvu trdi, da je Splošno sodišče izraz „imeti korist“, ki izhaja iz merila (d), razlagalo preozko. Bližina z ruskimi nosilci odločitev naj bi v ruskem kontekstu že pomenila korist zaradi nerazdružljive povezave med rusko vlado in rusko elito. Rusko gospodarsko okolje ter primeri sodelovanja P. Avena in M. Fridmana z V. Putinom naj bi bili dva indica tega položaja. Nerazdružljivost ruskega gospodarskega okolja in političnih voditeljev naj bi Svet poudaril v točkah 89 in 91 odgovora na tožbo pred Splošnim sodiščem ter točkah 14 in 16 duplike pred Splošnim sodiščem. Dokazi, preučeni skupaj z informacijami v zvezi s kontekstom, naj bi potrjevali nerazdružljivo povezavo med P. Avenom in M. Fridmanom ter ruskimi nosilci odločitev. Ta bližina naj bi bila razkrita in priznana zlasti v točki 45 izpodbijanih sodb. Potrjena naj bi bila tudi z dolgotrajnim opravljanjem dejavnosti, katerih učinek je zagotavljanje podpore ali dajanje prednosti V. Putinu, kot naj bi dokazovali dokazi št. 3, 4, 10 in 11 v zvezi s P. Avenom in dokazi št. 2, 5 in 6 v zvezi z M. Fridmanom. P. Avenu in M. Fridmanu naj bi delovanje, naklonjeno V. Putinu, omogočilo preferenčno obravnavo. Tudi če se dokaz št. 12 v zvezi s P. Avenom in dokaz št. 7 v zvezi z M. Fridmanom nanašata na neupoštevno obdobje, naj bi ponujala informacije o stanju njunega odnosa z ruskimi nosilci odločitev, njuni bližini z njimi in koristih, ki jih imata od tega. Zaradi te dolgoletne bližine, ki sta jo ohranjala, naj bi dobila podporo za naložbe, pomoč pri vodenju tekočega postopka ter nasvete in informacije, ki jih je zagotavljal V. Putin.
119. P. Aven in M. Fridman menita, da je Splošno sodišče v točki 84 sodbe Aven/Svet in točki 66 sodbe Fridman/Svet ugotovilo le neutemeljenost trditve z vidika merila (d), potem ko je utemeljenost te trditve zavrnilo z vidika merila (a). V preostalem naj ta del ne bi vseboval nobenega pravnega očitka in z njim naj bi se od Sodišča zahtevalo le, naj znova preuči dejansko stanje.
120. V delu, v katerem želi Republika Latvija spremeniti presojo dokazov št. 3, 4, 10, 11 in 12 v zvezi s P. Avenom ter dokazov št. 2, 5, 6 in 7 v zvezi z M. Fridmanom, napotujem na analizo drugega pritožbenega razloga.
121. V preostalem opozarjam, da merilo (d) določa razlog za uvrstitev na seznam zaradi koristi, ki jo mora zadevna oseba imeti od ruskih nosilcev odločitev in katere konkretna narava mora biti dokazana. Pritožnica trdi, da je treba za elemente, ki dokazujejo bližino P. Avena in M. Fridmana s temi nosilci odločitev, šteti, da dokazujejo korist v smislu merila (d). V zvezi s tem opozarjam, da iz besedila merila (d) ni razvidno, da je bližina razlog za uvrstitev na seznam. To ni razvidno niti iz neposrednega normativnega okolja določbe, v kateri je določeno navedeno merilo.
122. Ker je merilo (d) ubesedeno splošno in ne vsebuje dodatnih pojasnil glede načinov dokazovanja teh elementov, so za presojo utemeljenosti uvrstitve osebe na seznam oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi, še vedno potrebni elementi, s katerimi je mogoče dokazati, da je zadevna oseba imela korist od ruskih nosilcev odločitev.(66)
123. V nasprotju s tem, kar trdi Republika Latvija, v ubeseditvi tega merila ni nobene domneve, da bližina z ruskimi nosilci odločitev nujno prinaša koristi v smislu merila (d). Namen trditev Republike Latvije je prepričati o nerazdružljivosti povezave med rusko vlado in rusko gospodarsko elito, ki jo z režimom eventualno ohranjajo osebe, ki imajo vodilne položaje v ruskem gospodarstvu.(67) Vendar se dokazno breme Sveta ni nanašalo na to nerazdružljivo povezavo. Svet je moral predložiti dokaze, umeščene v upoštevno časovno obdobje, iz katerih bi bila razvidna individualna korist, ki sta jo P. Aven in M. Fridman imela od ruskih nosilcev odločitev.
124. Vendar je Svet v točki 89 odgovora na tožbo pred Splošnim sodiščem v zadevi Aven/Svet(68) vsebino članka, ki je dokaz št. 1, predstavil v oddelku tega odgovora, ki se nanaša na verodostojnost in zanesljivost dokazov. Iz točke 21 izpodbijanih sodb je razvidno, da ta članek dokazuje nadzor P. Avena in M. Fridmana nad skupino Alfa Group ter dejstvo, da sta bila kazensko preganjana zaradi trditev o korupciji in nezakonitem ravnanju. V pritožbi se ta predstavitev listine št. 1 ne izpodbija. Niti nadzor nad skupino Alfa Group niti trditve o korupciji ali nezakonitem ravnanju niso taki, da bi kazali na korist, dobljeno od  ruskih nosilcev odločitev v smislu merila (d).
125. Točka 91 odgovora Sveta na tožbo pred Splošnim sodiščem v zadevi Aven/Svet(69) se sklicuje na Prilogo A.23 k tožbi P. Avena pred Splošnim sodiščem in Prilogo B.13 k odgovoru Sveta na tožbo pred Splošnim sodiščem v tej zadevi,(70) v kateri je gospodarska, celo politična moč P. Avena in M. Fridmana predstavljena s trditvami, ki so tudi v tem primeru splošne in se ne nanašajo na obdobje, ki bi bilo blizu obdobju, v katerem sta bila uvrščena na seznam.
126. V točkah 14 in 16 duplik Sveta pred Splošnim sodiščem v zadevah Aven/Svet in Fridman/Svet so navedene splošne informacije o obstoječih povezavah med Kremljem in ruskimi oligarhi, ki kljub temu, da jih je navedel P. Aven,(71) ne povedo ničesar o konkretni in posamični naravi njegove koristi. Enaka ugotovitev velja za točko 16 navedenih vlog.
127. Iz navedenega izhaja, da je Splošno sodišče, ne da bi napačno uporabilo pravo, lahko ugotovilo, da so bili nekateri razlogi morda taki, da bi lahko dokazovali bližino P. Avena in M. Fridmana z odgovornimi ruskimi nosilci odločitev – ki se včasih sploh ne izpodbija – ne da bilo z njimi dokazano, da sta imela korist od teh ruskih nosilcev odločitev v smislu merila (d).
128. Če bi bilo treba razsoditi drugače, torej če bi morala korist nujno izhajati iz položaja osebe v ruskem gospodarstvu brez druge oblike dokazovanja, bi se lahko vprašali o razliki, ki obstaja med merilom (d) in merilom (g).(72)
129. Glede zatrjevane nerazdružljivosti se mi zdi, da se prav tako nanaša na drugo merilo, ki ga je Splošno sodišče v izpodbijanih sodbah zavrnilo, ne da bi se to v okviru pritožb izpodbijalo.(73)
130. Sodišču torej predlagam, naj odloči, da je ta drugi del neutemeljen, in posledično odloči, da tretji pritožbeni razlog ni utemeljen.
E.      Četrti pritožbeni razlog v zadevah C‑440/24 P in C‑441/24 P: napačna uporaba prava, ker naj Splošno sodišče trditve o neobstoju distanciranja ne bi preučilo v kontekstu
131. Republika Latvija, ki jo podpirata Republika Estonija in Republika Litva, v bistvu trdi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo sodno prakso, navedeno v točki 82 sodbe Aven/Svet in točki 64 sodbe Fridman/Svet,(74) ker trditve Sveta, da se P. Aven in M. Fridman nista distancirala od ruskega režima, ni preučilo v kontekstu drugih dokazov. Distanciranje osebe od ruskega režima naj bi bilo eden od načinov, s katerimi bi oseba, na katero se nanašajo omejevalni ukrepi, lahko omejila njihovo uporabo. Učinek, ki naj bi ga imelo distanciranje, naj bi upravičeval upoštevanje njegovega ozkega razumevanja, to je prenehanje vsakršne podpore ali sodelovanja z zadevnim režimom zaradi odločitve osebe, na katero se nanašajo omejevalni ukrepi, katerih posledice so v bližnji prihodnosti nepovratne. Čeprav Republika Latvija priznava, da neobstoj distanciranja sam po sebi ne more utemeljiti uvedbe omejevalnih ukrepov, naj bi Splošno sodišče v sodni praksi razlikovalo med posameznimi primeri. Dokazi, ki jih je predložil Svet, naj bi kazali na tako tesno povezavo P. Avena in M. Fridmana z režimom, da omejevalnih ukrepov ne bi bilo mogoče odpraviti, če se od njega ne bi distancirala. Splošno sodišče naj torej ne bi presodilo neobstoja distanciranja P. Avena in M. Fridmana od ruskega režima v posebnem položaju oseb, ki imajo poseben status v okviru tega režima, ter v okviru nerazdružljivosti ruskega političnega in gospodarskega režima. Neukrepanja takih oseb ni mogoče obravnavati drugače, kot da gre za podporo režimu. Republika Latvija dodaja, da je udeležba P. Avena na sestanku oligarhov po invaziji na Ukrajino, ki ga je 24. februarja 2022 sklical V. Putin, prav tako element, ki ga je treba upoštevati. Republika Latvija poziva sodišči Unije, naj razumeta obsežnost izziva glede na trenutne geopolitične razmere in ugotovita, da zgolj formalna presoja položaja, ločena od njegovega konteksta, ni prilagojena temu izzivu.
132. Potem ko sta P. Aven in M. Fridman opozorila, da spadata med redke ruske poslovneže, ki so se javno opredelili proti vojni, trdita, prvič, da sodba, omenjena v točki 82 sodbe Aven/Svet in točki 64 sodbe Fridman/Svet, ne nalaga nobene obveznosti preučitve trditve Sveta, da se nista distancirala od ruskega režima. Iz istih točk naj bi bilo razvidno, da je Splošno sodišče kljub temu preučilo trditev Sveta in na podlagi tega ugotovilo, da domnevnega neobstoja stališča proti invaziji na Ukrajino ni mogoče šteti za dejanje podpore v smislu merila (a). P. Aven in M. Fridman vsekakor štejeta ta četrti pritožbeni razlog za dodaten razlog, ker z očitkom Sveta, na katerega odgovarjata točki 82 in 64 izpodbijanih sodb, ni mogoče omajati presoje Splošnega sodišča glede dokaza o njunem sodelovanju v delegaciji, poslani v Washington. Ker je preostali pritožbeni razlog le nov poziv Sodišču, naj znova preuči dejansko stanje, P. Aven in M. Fridman predlagata, naj se ta pritožbeni razlog zavrže kot delno nedopusten in zavrne kot delno očitno neutemeljen.
133. Razlog za nedopustnost, na katerega se sklicujeta P. Aven in M. Fridman, je treba takoj zavrniti. Republika Latvija namreč Sodišču ne predlaga, naj znova preuči dejansko stanje. Četrti pritožbeni razlog se nanaša na pravno vprašanje, ali je mogoče neobstoj distanciranja opredeliti kot „podporo“ pri nadzoru utemeljenosti uvrstitve na seznam oseb, v zvezi s katerimi je treba sprejeti omejevalne ukrepe na podlagi merila (a).(75) Ker gre za pravno opredelitev takega neobstoja z vidika merila (a), je treba pritožbeni razlog razglasiti za dopusten.
134. Z vsebinskega vidika iz izpodbijanih sodb izhaja, da je Splošno sodišče trditev Sveta, da se P. Aven in M. Fridman nista odločno opredelila proti invaziji na Ukrajino, preučilo v okviru analize razloga, v skladu s katerim sta sodelovala pri prizadevanjih Kremlja za odpravo zahodnih sankcij s tem, da sta se maja 2018 udeležila srečanja Atlantic Council. Naj opozorim, da je Splošno sodišče ugotovilo, da to sodelovanje na dan sprejetja prvotnih aktov ni moglo pomeniti podpore(76) P. Avena in M. Fridmana ukrepom in politikam, ki spodkopavajo suverenost Ukrajine.
135. Splošno sodišče je opozorilo, da je lahko neobstoj distanciranja element, ki ga je treba upoštevati „v podporo ohranitvi omejevalnih ukrepov“,(77) če je ta neobstoj le eden od indicev iz sklopa, ki ga je moral predstaviti Svet. Zdi se, da to potrjuje nedavna sodba Sodišča v zadevi Timchenko/Svet(78). Vendar se v tej fazi analize Splošnega sodišča zdi, da nobeden od preučenih razlogov ni utemeljen. Zato bi drugačna presoja od te, ki jo je Splošno sodišče podalo v točki 82 sodbe Aven/Svet in točki 64 sodbe Fridman/Svet, nujno pripeljala do tega, da bi neobstoj distanciranja pomenil individualno ravnanje, enakovredno pozitivnemu in aktualnemu dejanju podpore. To pa ni obseg merila (a), kar Republika Latvija priznava.(79)
136. Trditev Sveta o neobstoju distanciranja ne more povzročiti podaljšanja učinkov zatrjevane podpore iz leta 2018 na dan uvrstitve na seznam.
137. Čeprav razumem prizadevanje pritožnice za uresničitev ciljev, ki jim sledijo omejevalni ukrepi, ki ga v tem primeru znova izraža, taka uresničitev ne more utemeljiti tega, da neobstoj distanciranja od spornih režimov ali položajev sam po sebi samodejno pomeni krivdo ali v vsakem primeru razkriva podporo v smislu merila (a), zlasti ker je za te režime na splošno značilna brutalna represija vsakršnega izražanja drugačnega mnenja.
138. Poleg tega menim, da dejanska podlaga, ki bi jo predstavljal zgolj neobstoj distanciranja, ne bi bila dovolj trdna in ne bi zadostila standardom, določenim v sodni praksi.(80)
139. Nazadnje, udeležba P. Avena na sestanku 24. februarja 2022 v Kremlju ni navedena v obrazložitvi spornih aktov. Kot dokaz bi lahko utemeljila razlog v zvezi s statusom P. Avena kot oligarha(81) zaradi bližine s Kremljem ter dogovarjanja med političnimi in gospodarskimi krogi, ki ga ponazarja, vendar je to podpora, ki jo je bilo treba dokazati. Udeležba na tem sestanku daje prav tako misliti, da je P. Aven povezan z osebami, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi, vendar je Splošno sodišče presodilo, da je iz obrazložitve spornih aktov razvidno, da sta edini merili, na podlagi katerih je bila sprejeta odločitev o uvrstitvi P. Avena in M. Fridmana na seznam, merili (a) in (d).(82) Predvsem je iz točke 144 odgovora Sveta na tožbo pred Splošnim sodiščem razvidno, da se je Svet na udeležbo P. Avena na sestanku 24. februarja 2022 skliceval v bistvu zato, da bi nasprotoval zavračanju P. Avena, ki je želel zanikati, da je del skupine 50 oligarhov.
140. Predlagam torej, naj se četrti pritožbeni razlog zavrne kot neutemeljen.
F.      Končne opombe
141. Iz moje analize pritožb v teh združenih zadevah izhaja, da bi ju bilo treba zavrniti. Ugotoviti je torej treba, da sta bila P. Aven in M. Fridman, kot je razsodilo Splošno sodišče, s spornimi akti neupravičeno uvrščena na seznama oseb, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi, in nato na teh seznamih ohranjena.
142. Prevlado prava Unije, pravne skupnosti, ki jo vzpostavlja, in vrednot Unije, ki jih to pravo uresničuje, je treba znova odločno potrditi, kadar na naša vrata trkajo bojeviti duhovi.
143. Jasno je treba povedati, da se od Sveta ni pričakoval niti pretiran standard niti nemogoč dokaz.(83) Analiza Splošnega sodišča v izpodbijanih sodbah je v skladu z zavezo, ki jo Sodišče sprejema od sodbe Kadi, in sicer da se izvede celovit nadzor nad omejevalnimi ukrepi in ohrani pravično ravnovesje. Od sprejetja posamičnih sklepov, s katerimi so bili proti osebam sprejeti omejevalni ukrepi, politični lesk teh ukrepov poka in prepušča mesto uporabi polne moči varstva posameznikov, ki jo ponuja pravo Unije. In ta moč se ne sme spreminjati niti glede na gospodarsko ali politično pomembnost zadevnih oseb niti glede na obstoječi izziv.(84)
IV.    Stroški
144. Iz člena 138(1) Poslovnika Sodišča, ki se v pritožbenem postopku uporablja na podlagi člena 184 tega poslovnika, izhaja, da se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki.
145. Ker sta P. Aven in M. Fridman predlagala, naj se Republiki Latviji naloži plačilo stroškov, se tej naloži plačilo stroškov v združenih zadevah C‑440/24 P in C‑441/24 P.
146. V skladu s členom 140(1) Poslovnika, ki se v pritožbenem postopku uporablja na podlagi člena 184 tega poslovnika, Republika Estonija in Republika Litva nosita svoje stroške.
V.      Predlog
147. Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj odloči:
1.      Pritožbi se zavrneta.
2.      Republiki Latviji se naloži plačilo stroškov v teh združenih zadevah.
3.      Republika Estonija in Republika Litva nosita svoje stroške.
1      Jezik izvirnika: francoščina.
2      Sodba z dne 10. aprila 2024 (T‑301/22, v nadaljevanju: sodba Aven/Svet, EU:T:2024:214).
3      Sodba z dne 10. aprila 2024 (T‑304/22, v nadaljevanju: sodba Fridman/Svet, EU:T:2024:215).
4      Sklep Sveta z dne 28. februarja 2022 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 59, str. 1).
5      Izvedbena uredba Sveta z dne 28. februarja 2022 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 58, str. 1).
6      Sklep Sveta z dne 14. septembra 2022 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 239, str. 149).
7      Izvedbena uredba Sveta z dne 14. septembra 2022 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 239, str. 1).
8      Glej točko 39 in naslednje sodbe Aven/Svet.
9      Glej točko 87 sodbe Aven/Svet.
10      Glej točko 69 sodbe Fridman/Svet.
11      V skladu s sklepom predsednika Sodišča z dne 31. januarja 2025.
12      Sodba z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, v nadaljevanju: sodba Kadi, EU:C:2013:518).
13      Glej resolucijo Generalne skupščine Združenih narodov, naslovljeno „Agresija nad Ukrajino“, z dne 1. marca 2022 (A/ES-11/L.1).
14      Glej sodbo z dne 25. junija 2020, VTB Bank/Svet (C‑729/18 P, EU:C:2020:499, točki 59 in 82).
15      Tako je Sodišče – na resda zelo drugačnem področju – razsodilo, da „tudi tak sodni nadzor z omejenim obsegom zahteva, da lahko institucije Unije, ki so avtorice zadevnega akta, pri Sodišču dokažejo, da je bil akt sprejet z dejanskim izvajanjem njihove diskrecijske pravice, ki predpostavlja upoštevanje vseh upoštevnih podatkov in okoliščin položaja, ki ga ta akt ureja. Iz tega izhaja, da morajo te institucije jasno in nedvoumno predložiti osnovne podatke, ki jih je bilo treba upoštevati za utemeljitev izpodbijanih ukrepov navedenega akta in od katerih je bilo odvisno izvajanje njihove diskrecijske pravice“ (sodba z dne 3. decembra 2019, Češka republika/Parlament in Svet (C‑482/17, EU:C:2019:1035, točka 81 in navedena sodna praksa)).
16      Sodba z dne 1. avgusta 2025, Timchenko/Svet (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, točka 38). V istem smislu glej točko 30 izpodbijanih sodb.
17      Sodba z dne 1. avgusta 2025, Timchenko/Svet (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, točka 39 in navedena sodna praksa). Glej v tem smislu točke od 31 do 33 izpodbijanih sodb.
18      Glej za novejšo ponovno potrditev sodbo z dne 3. julija 2025, Grodno Azot in Khimvolokno Plant/Svet (C‑326/24 P, EU:C:2025:522, točka 34 in navedena sodna praksa).
19      Glej med drugim sodbe z dne 1. marca 2016, National Iranian Oil Company/Svet (C‑440/14 P, EU:C:2016:128, točka 77 in navedena sodna praksa); z dne 7. aprila 2016, Akhras/Svet (C‑193/15 P, EU:C:2016:219, točka 51 in navedena sodna praksa), in z dne 17. septembra 2020, Rosneft in drugi/Svet (C‑732/18 P, EU:C:2020:727, točki 91 in 105).
20      Glej uvodne izjave od 8 do 11 Sklepa 2022/329. Glede konteksta nujnosti glej tudi sklepne predloge generalne pravobranilke L. Medina v zadevi Khudaverdyan/Svet (C‑704/23 P, EU:C:2025:410, točka 84).
21      Glej točko 27 izpodbijanih sodb.
22      V nadaljevanju analize bom z „zamrznitvijo sredstev“ označeval zamrznitev sredstev in gospodarskih virov.
23      Zdi se, da je to običajna praksa Sveta na tem področju: glej na primer sodbo z dne 21. aprila 2015, Anbouba/Svet (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, točka 42).
24      Republika Latvija se pri tem sklicuje na sodbo z dne 1. marca 2016, National Iranian Oil Company/Svet (C‑440/14 P, EU:C:2016:128, točka 78 in navedena sodna praksa).
25      Sodba z dne 15. novembra 2012 (C‑417/11 P, EU:C:2012:718, točke od 59 do 62).
26      P. Aven in M. Fridman se pri tem opirata zlasti na sodbi z dne 4. junija 2020, Madžarska/Komisija (C‑456/18 P, EU:C:2020:421, točke od 70 do 73), in z dne 6. oktobra 2021, World Duty Free Group in Španija/Komisija (C‑51/19 P in C‑64/19 P, EU:C:2021:793, točka 70).
27      P. Aven in M. Fridman se pri tem opirata na sodbo z dne 6. septembra 2013, Bateni/Svet (T‑42/12 in T‑181/12, EU:T:2013:409, točke od 47 do 56).
28      Glej med drugim sodbe z dne 19. decembra 2018, Azarov/Svet (C‑530/17 P, EU:C:2018:1031, točka 27); z dne 11. julija 2019, Azarov/Svet (C‑416/18 P, EU:C:2019:602, točka 28), in z dne 26. septembra 2019, Klymenko/Svet (C‑11/18 P, EU:C:2019:786, točka 22).
29      Glej sodbo z dne 29. novembra 2018, Bank Tejarat/Svet (C‑248/17 P, EU:C:2018:967, točka 85).
30      Sodba z dne 1. avgusta 2025, Timchenko/Svet (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, točka 39 in navedena sodna praksa).
31      Glej sodbo z dne 21. aprila 2015 (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, točka 46).
32      Glej sodbo z dne 1. marca 2016, National Iranian Oil Company/Svet (C‑440/14 P, EU:C:2016:128, točka 78).
33      Glej sodbo z dne 21. aprila 2015, Anbouba/Svet (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, točka 51).
34      V okviru druge ureditve omejevalnih ukrepov je bil v aktih Sveta kontekst predstavljen za pojasnitev vsebine samega merila. Ta kontekst je tako lahko bil parameter, ki ga je sodišče Unije imelo na voljo. Sodišče je takrat razsodilo, da iz tega merila v povezavi s kontekstom, navedenim v aktu, ne izhaja, da mora Svet predložiti dokaz o povezavi med statusom vodilnega poslovneža in sirskim režimom: glej sodbo z dne 9. julija 2020, Haswani/Svet (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, točka 69).
35      Glej točko 45 izpodbijanih sodb.
36      Glej po analogiji sodbo z dne 9. julija 2020, Haswani/Svet (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, točka 62 in navedena sodna praksa).
37      Glej po analogiji sodbo z dne 9. julija 2020, Haswani/Svet (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, točka 63 in navedena sodna praksa).
38      Glej sodbo z dne 28. novembra 2013, Svet/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft (C‑348/12 P, EU:C:2013:776, točka 72).
39      Sodba z dne 1. marca 2016, National Iranian Oil Company/Svet (C‑440/14 P, EU:C:2016:128).
40      Če bi se skliceval na te težave, bi vsekakor lahko upravičile določeno prilagoditev dokaznega bremena, ki ga nosi Svet, ker se omejevalni ukrepi običajno nahajajo na robu in se stalno išče določeno ravnovesje med ohranitvijo miru in mednarodne varnosti na eni strani ter varstvom temeljnih pravic in svoboščin oseb in subjektov, uvrščenih na seznam, na drugi strani (glej sodbo z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točka 131)). Glede dopustnosti prilagoditve dokaznega bremena glej sklepne predloge generalnega pravobranilca Y. Bota v zadevah Anbouba/Svet (C‑605/13 P in C‑630/13 P, EU:C:2015:2, točka 204 in naslednje). V zvezi s tem je zanimivo navesti, da je tožeča stranka sama priznala, da razmere v Siriji „otežujejo izvajanje dokazov“ (glej točko 204 navedenih sklepnih predlogov). Sodišče je te razmere sicer upoštevalo pri presoji, ali je Svet zadostil dokaznemu bremenu, ki ga je nosil takrat (sodba z dne 21. aprila 2015, Anbouba/Svet (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, točka 52)).
41      Glej med drugim sodbo z dne 15. novembra 2012, Svet/Bamba (C‑417/11 P, EU:C:2012:718, točka 61). Iz te sodbe je razvidno, da je Sodišče za presojo zadostnosti obrazložitve omejevalnih ukrepov uporabilo kontekst navedenih ukrepov, ki se nanašajo na zadevno osebo, kot ga je Svet prikazal v prilogi k pritožbi (glej sodbo z dne 15. novembra 2012, Svet/Bamba (C‑417/11 P, EU:C:2012:718, točka 62)).
42      Na podlagi sodne prakse, ki izhaja iz sodbe z dne 20. julija 2017, Badica in Kardiam/Svet (T‑619/15, EU:T:2017:532).
43      Glej sodbi z dne 28. aprila 2022, Yieh United Steel/Komisija (C‑79/20 P, EU:C:2022:305, točki 52 in 53), in z dne 13. marca 2025, Shuvalov/Svet (C‑271/24 P, EU:C:2025:180, točki 33 in 34).
44      Zdi se, da je Splošno sodišče v tem smislu sledilo navedbam Sveta, ki je v odgovoru na tožbo pred Splošnim sodiščem sam določil, kateremu merilu ustreza posamezni razlog.
45      Glej točko 21 sodbe Aven/Svet.
46      Glej točko 61 sodbe Aven/Svet.
47      Glej točko 63 sodbe Aven/Svet.
48      Glej točko 58 sodbe Aven/Svet.
49      Glej točko 57 sodbe Aven/Svet.
50      Glej točki 58 in 59 sodbe Aven/Svet.
51      Glej točko 60 sodbe Aven/Svet.
52      Glej točko 77 oziroma točko 72 sodbe Aven/Svet.
53      Glej točko 26 teh sklepnih predlogov. Merilo povezave je navedeno v členu 2(1), in fine, spremenjenega Sklepa št. 2014/145.
54      Glej v podobnem smislu sodbo z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točka 156).
55      Glej za primerjavo analizo dokazov proti družbi RT France, ki jo je Splošno sodišče opravilo v sodbi z dne 27. julija 2022, RT France/Svet (T‑125/22, EU:T:2022:483, točke od 176 do 188).
56      Glej točko 52 sodbe Fridman/Svet.
57      Glej točko 53 sodbe Fridman/Svet.
58      Sodba z dne 30. novembra 2016 (T‑720/14, EU:T:2016:689, v nadaljevanju: sodba Rotenberg/Svet, EU:T:2016:689).
59      Pritožnica se pri tem sklicuje zlasti na sodbi z dne 21. aprila 2015, Anbouba/Svet (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, točke od 50 do 52), in z dne 21. aprila 2015, Anbouba/Svet (C‑630/13 P, EU:C:2015:247, točke od 51 do 53).
60      Glej sodbo z dne 11. junija 2024, Komisija/Deutsche Telekom (C‑221/22 P, EU:C:2024:488, točka 29 in navedena sodna praksa).
61      Glej točko 49 izpodbijanih sodb.
62      Glej točko 42 izpodbijanih sodb.
63      Glej točko 48 izpodbijanih sodb. Ker se ta točka nanaša na „politike in dejavnosti“, je povezana bolj z besediščem merila (a) kot iz merila (d), ki je sicer tisto, ki je bilo analizirano.
64      Glej sodbo z dne 13. marca 2025, Shuvalov/Svet (C‑271/24 P, EU:C:2025:180, točka 40 in navedena sodna praksa).
65      Glej točko 80 sodbe Aven/Svet in točko 62 sodbe Fridman/Svet.
66      Glej po analogiji sodbo z dne 9. julija 2020, Haswani/Svet (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, točka 62 in navedena sodna praksa).
67      Glej po analogiji sodbo z dne 9. julija 2020, Haswani/Svet (C‑241/19 P, EU:C:2020:545, točka 63).
68      Oziroma točka 87 odgovora Sveta na tožbo pred Splošnim sodiščem v zadevi Fridman/Svet.
69      Oziroma točka 89 odgovora Sveta na tožbo pred Splošnim sodiščem v zadevi Fridman/Svet.
70      Oziroma Priloga A.23 k tožbi M. Fridmana pred Splošnim sodiščem in Priloga B.6 k odgovoru Sveta na tožbo pred Splošnim sodiščem v zadevi Fridman/Svet.
71      Glede na trditve Sveta: glej točko 14 duplike Sveta pred Splošnim sodiščem.
72      Naj spomnim, da se to merilo (g) nanaša na „vodilne poslovneže ali pravne osebe, subjekte ali organe, vključene v gospodarske sektorje, ki zagotavljajo znaten vir prihodka vladi Ruske federacije, odgovorni za priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine“. Povezava, ki jo je Svet vzpostavil med vodilnimi poslovneži in ruskim režimom, je natančneje pojasnjena v Sklepu Sveta 2025/904 z dne 13. maja 2025 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP (UL 2025, L 904, str. 1) (glej zlasti uvodni izjavi 1 in 2 tega sklepa).
73      Glej točko 26 teh sklepnih predlogov.
74      To je sodbo z dne 27. aprila 2022, Ilunga Luyoyo/Svet (T‑108/21, EU:T:2022:253).
75      Glej v istem smislu sodbo z dne 1. avgusta 2025, Timchenko/Svet (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, točka 27), in sklepne predloge generalne pravobranilke L. Medina v tej zadevi (C‑702/23 P, EU:C:2025:273, točka 33).
76      Sklicevanje na dejavno naravo podpore v točki 81 sodbe Aven/Svet ustvarja obžalovanja vredno zmedo, ker je iz zgodovinske analize merila (a) razvidno, da je bilo tako sklicevanje ob sprejetju omejevalnih ukrepov proti P. Avenu črtano. V točki 63 sodbe Fridman/Svet dejavna narava podpore ni omenjena.
77      Glej točko 82 sodbe Aven/Svet in točko 64 sodbe Fridman/Svet. Neobstoj distanciranja bi se lahko upošteval tudi ob prvotni uvrstitvi na seznam.
78      Sodba z dne 1. avgusta 2025, Timchenko/Svet (C‑702/23 P, EU:C:2025:605, točka 36). Poleg tega to velja tudi na področju nezakonitih omejevalnih sporazumov, kjer je neobstoj javnega distanciranja podjetja „zgolj eden od elementov, ki jih je treba upoštevati pri ugotavljanju, ali je bilo podjetje dejansko še naprej udeleženo pri kršitvi ali pa je nasprotno to udeležbo prekinilo“ (glej sodbo z dne 17. septembra 2015, Total Marketing Services/Komisija (C‑634/13 P, EU:C:2015:614, točka 23 in navedena sodna praksa)).
79      Glej točko 76 pritožbe v zadevi C‑440/24 P in točko 66 pritožbe v zadevi C‑441/24 P.
80      Glej med drugim sodbo z dne 19. decembra 2018, Azarov/Svet (C‑530/17 P, EU:C:2018:1031, točka 28).
81      S tem mislim na uvodne ugotovitve v obrazložitvenem memorandumu, to je na prve štiri stavke.
82      Glej točko 26 teh sklepnih predlogov.
83      Ugotavljam, da so bili razlogi, ki se zdaj nanašajo na P. Avena in M. Fridmana, znatno posodobljeni in razširjeni z Uredbo Sveta (EU) 2025/527 z dne 14. marca 2025 o izvajanju Uredbe št. 269/2014 (UL 2025, L 527, str. 1).
84      Ne bi se mogel izraziti bolje, kot je pred kratkim sicer v drugačnem pravnem redu od našega Lord Leggatt povedal v svojem odklonilnem ločenem mnenju o sodbi vrhovnega sodišča Združenega kraljestva v zadevi Shvidler proti Secretary of State for Foreign, Commonwealth and Development Affairs [2025] UKSC 30 z dne 29. julija 2025: „[t]he courts are failing in their duty if they simply rubber-stamp assertions made by the executive to justify invading individual liberties without subjecting those assertions to critical scrutiny“ (prosti prevod: „[s]odišča ne izpolnjujejo svoje dolžnosti, če brez razprave potrdijo izjave, s katerimi izvršilna veja oblasti upravičuje poseg v osebne svoboščine, ne da bi te izjave kritično preučila“).