62013CO0521_SL
Stranke
Razlogi za odločitev
Izrek
Stranke
V zadevi C-521/13 P,
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča Evropske unije, vložene 27. septembra 2013,
Think Schuhwerk GmbH, s sedežem v Kopfingu (Avstrija), ki jo zastopa M. Gail, odvetnik,
pritožnica,
druga stranka v postopku je
Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), ki ga zastopa G. Schneider, agent,
tožena stranka na prvi stopnji,
SODIŠČE (osmi senat),
v sestavi C. G. Fernlund, predsednik senata, A. Ó Caoimh in E. Jarašiūnas (poročevalec), sodnika,
generalni pravobranilec: M. Szpunar,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi odločeno z obrazloženim sklepom na podlagi člena 181 Poslovnika Sodišča,
sprejema naslednji
Razlogi za odločitev
Sklep
1. Družba Think Schuhwerk GmbH (v nadaljevanju: družba Think Schuhwerk) s to pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije, Think Schuhwerk/UUNT (Rdeči konci vezalk za čevlje) (T-208/12, EU:T:2013:376, v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to sodišče zavrnilo njeno tožbo za razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 23. februarja 2012 (zadeva R 1552/2011-1) v zvezi s prijavo za registracijo znaka v obliki rdečih koncev vezalk za čevlje kot znamke Skupnosti (v nadaljevanju: sporna odločba).
Pravni okvir
2. Člen 7, naslovljen „Absolutni razlogi za zavrnitev“, Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1) v odstavku 1(b) določa:
„Kot blagovna znamka se ne registrirajo:
[…]
(b) znamke, ki so brez slehernega razlikovalnega učinka […]“.
Dejansko stanje
3. Družba Think Schuhwerk je 10. maja 2010 UUNT predložila prijavo za registracijo znamke Skupnosti.
4. Znamka, za katero je bila vložena prijava za registracijo, je ta znak:
>image>1
5. Zadevna znamka je bila v prijavi za registracijo opisana tako: „Varstvo se zahteva za čevlje z vezalkami, ki imajo na koncu vezalk rdeče konice.“
6. Proizvodi, za katere je bila vložena prijava za registracijo, spadajo v razred 25 v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, in ustrezajo opisu „čevlji, predvsem vezalke“.
7. Preizkuševalec je 22. junija 2011 zavrnil registracijo za vse proizvode, ker naj bi bila zadevna znamka brez slehernega razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.
8. Družba Think Schuhwerk je 26. julija 2011 pri UUNT vložila pritožbo zoper odločitev preizkuševalca.
9. Prvi odbor za pritožbe pri UUNT (v nadaljevanju: odbor za pritožbe) je s sporno odločbo pritožbo zavrnil. Menil je, da uporaba rdečih koncev vezalk ne bi ustvarila vtisa, ki bi se zelo razlikoval od običajne konfiguracije čevljev z vezalkami, da potrošnik v taki konfiguraciji ne bi videl različice modela čevljev in da zato znamke, za katero je bila vložena prijava za registracijo, ne bi zaznaval kot označbe izvora proizvodov. Zato je sklenil, da ta znamka nima potrebnega minimalnega razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.
Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
10. Družba Think Schuhwerk je 18. maja 2012 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila tožbo za razveljavitev sporne odločbe. V utemeljitev te tožbe je navedla štiri tožbene razloge, ki se nanašajo na, prvič, neobrazložitev v smislu člena 75 Uredbe št. 207/2009, drugič, kršitev člena 76 te uredbe, tretjič, napačno uporabo člena 7(1)(b) navedene uredbe in, četrtič, kršitev načela enakega obravnavanja.
11. Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi to tožbo zavrnilo.
Predlogi strank pred Sodiščem
12. Družba Think Schuhwerk Sodišču predlaga, naj:
– razveljavi izpodbijano sodbo;
– ugodi njeni tožbi na prvi stopnji in
– UUNT naloži plačilo stroškov.
13. UUNT predlaga, naj se pritožba zavrne, družbi Think Schuhwerk pa naj se naloži plačilo stroškov.
Pritožba
14. Člen 181 Poslovnika določa, da lahko Sodišče, če je pritožba v celoti ali deloma očitno nedopustna ali očitno neutemeljena, na predlog sodnika poročevalca in po opredelitvi generalnega pravobranilca kadar koli z obrazloženim sklepom pritožbo v celoti ali deloma zavrže ali zavrne.
15. V obravnavani zadevi je treba uporabiti to določbo.
16. Družba Think Schuhwerk v utemeljitev pritožbe navaja štiri pritožbene razloge. Prvi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do izjave. Pritožnica z drugim pritožbenim razlogom meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker ni upoštevalo neobrazložitve sporne odločbe. S tretjim in četrtim pritožbenim razlogom se sklicuje na kršitev načela ugotavljanja dejanskega stanja po uradni dolžnosti in kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.
Prvi pritožbeni razlog: kršitev pravice do izjave
Trditve strank
17. Družba Think Schuhwerk trdi, da je Splošno sodišče kršilo njeno pravico do izjave. V zvezi s tem trdi, da UUNT v postopku pred Splošnim sodiščem stališč glede tožbe ni predložil v predpisanem roku, zato je Splošno sodišče družbi Think Schuhwerk določilo rok za predložitev stališč o nadaljevanju postopka za namene uporabe člena 122 Poslovnika Splošnega sodišča. Družba Think Schuhwerk naj bi Splošnemu sodišču predlagala, naj ugodi njenim predlogom. Vendar naj to v izpodbijani sodbi ne bi odločalo niti o tem, da UUNT ni predložil stališč, niti o predlogu družbe Think Schuhwerk, naj izda zamudno sodbo. Družba Think Schuhwerk še trdi, da ni imela možnosti zahtevati izvedbo obravnave, na kateri bi lahko predstavila svoje stališče o razlikovalnem učinku znamke, za katero je bila vložena prijava za registracijo.
18. UUNT trdi, da je ta pritožbeni razlog očitno neutemeljen, saj Splošnemu sodišču strankam ni treba pojasnjevati poteka postopka.
Presoja Sodišča
19. Uvodoma je treba opozoriti, da je Splošno sodišče v točki 9 izpodbijane sodbe navedlo, da je družba Think Schuhwerk z dopisom, ki je bil v sodnem tajništvu Splošnega sodišča predložen 2. oktobra 2012, predlagala, naj se njenim predlogom ugodi na podlagi člena 122(1) Poslovnika Splošnega sodišča. Vendar družba Think Schuhwerk s tem pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču v bistvu očita, da ni odločilo tako in da pred izrekom sodbe ni opravilo obravnave.
20. V zvezi s tem je treba opozoriti, da člen 122(1), prvi pododstavek, tega poslovnika določa, da lahko tožeča stranka, če tožena stranka, ki ji je bila tožba pravilno vročena v odgovor, ne odgovori v pravilni obliki ali pravočasno, predlaga Splošnemu sodišču, naj ugodi njenim predlogom. Na podlagi drugega pododstavka te določbe se ta predlog vroči toženi stranki, Splošno sodišče pa lahko začne ustni postopek o tem predlogu.
21. V členu 122(2) navedenega poslovnika je pojasnjeno, da Splošno sodišče pred izdajo zamudne sodbe preveri, prvič, ali je tožba dopustna ter, drugič, ali so bile formalnosti v redu izpolnjene in ali je izkazana utemeljenost predlogov tožeče stranke.
22. Iz teh določb izhaja, da Splošno sodišče, če meni, da ima na voljo dovolj elementov za izrek zamudne sodbe, ker ni nobenega dvoma o dopustnosti tožbe in so bile formalnosti v redu izpolnjene, preveri utemeljenost predlogov tožeče stranke in izreče sodbo, ni pa nujno, da zadevnim predlogom ugodi. Poleg tega je treba ugotoviti, da člen 122 Poslovnika Splošnega sodišča ne določa možnosti za stranko, ki je predlagala, naj se njenim predlogom ugodi, da zahteva izvedbo obravnave, niti ni s tem členom Splošnemu sodišču naložena obveznost, da tako obravnavo opravi.
23. Sporno ni niti, da je družba Think Schuhwerk v tožbi pred Splošnim sodiščem predstavila svoje trditve v zvezi s sporno odločbo in zlasti v zvezi z razlikovalnim učinkom prijavljene znamke ter da je to sodišče izpodbijano sodbo izreklo na podlagi teh trditev.
24. Glede na navedeno je treba ta pritožbeni razlog zavrniti kot očitno neutemeljen.
Drugi pritožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve
Trditve strank
25. Družba Think Schuhwerk meni, da Splošno sodišče ni sankcioniralo kršitve obveznosti obrazložitve s strani odbora za pritožbe. Odbor za pritožbe naj bi se v sporni odločbi oprl na splošno znana dejstva, ki izvirajo iz splošnih praktičnih izkušenj iz trženja proizvodov tekoče potrošnje, kot so čevlji, vendar naj ne bi pojasnil, zakaj znamka, za katero je bila vložena prijava za registracijo, nima razlikovalnega učinka. Tako naj ne bi pojasnil, katera so dejstva, ki izvirajo iz navedenih praktičnih izkušenj, niti kakšne posledice za razlikovalni učinek te znamke naj bi izhajale iz navedenih dejstev.
26. UUNT trdi, da je ta očitek očitno neutemeljen.
Presoja Sodišča
27. V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je iz člena 256 PDEU, člena 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije in člena 169(2) Poslovnika tega sodišča razvidno, da je treba v pritožbi jasno navesti grajane elemente sodbe, katere razveljavitev je predlagana, in pravne trditve, ki na poseben način utemeljujejo ta predlog (glej zlasti sodbo Knauf Gips/Komisija, C-407/08 P, EU:C:2010:389, točka 43 in navedena sodna praksa).
28. Te zahteve ne izpolnjuje pritožba, ki le ponovi tožbene razloge in trditve, ki so bili že predstavljeni pred Splošnim sodiščem, ne da bi vsebovala posebno obrazložitev o napačni uporabi prava, ki naj bi bila storjena v izpodbijani sodbi. Tak pritožbeni razlog namreč dejansko pomeni predlog za ponovno preučitev tožbe, vložene pred Splošnim sodiščem, za kar pa Sodišče ni pristojno (glej zlasti sklep Abbott Laboratories/UUNT, C-21/12 P, EU:C:2013:23, točka 85 in navedena sodna praksa).
29. Poleg tega trditve iz pritožbe, s katerimi se ne graja sodba, ki jo je izdalo Splošno sodišče na podlagi predloga za razveljavitev odločbe, ampak odločba, katere razveljavitev je bila predlagana pred Splošnim sodiščem, niso dopustne (glej sklep Getty Images/UUNT, C-70/13 P, EU:C:2013:875, točka 38 in navedena sodna praksa).
30. Ker družba Think Schuhwerk v obravnavani zadevi s trditvami v zvezi s kršitvijo obveznosti obrazložitve izpodbija sporno odločbo in želi tako doseči ponovno preučitev tožbe, ki jo je vložila pred Splošnim sodiščem, je treba ta pritožbeni razlog zavreči kot očitno nedopusten.
Tretji pritožbeni razlog: kršitev načela ugotavljanja dejanskega stanja po uradni dolžnosti
Trditve strank
31. Družba Think Schuhwerk trdi, da Splošno sodišče ni upoštevalo dejstva, da je odbor za pritožbe kršil načelo ugotavljanja dejanskega stanja po uradni dolžnosti. Glede tega trdi, da bi moral UUNT v zvezi z absolutnimi razlogi za zavrnitev na podlagi člena 76 Uredbe št. 207/2009 po uradni dolžnosti ugotoviti dejansko stanje. Vendar naj bi ta menil, da družba Think Schuhwerk ni predložila nobenega dokaza za to, da upoštevna javnost znamko, za katero je bila vložena prijava za registracijo, zaznava kot označbo izvora proizvoda. Družba Think Schuhwerk v zvezi s tem pojasnjuje, da je med postopkom pred UUNT predložila več dokumentov, na podlagi katerih bi moral ta urad dokazati, zakaj ta znamka nima razlikovalnega učinka.
32. UUNT trdi, da se je Splošno sodišče izreklo o tožbenem razlogu v zvezi s kršitvijo načela ugotavljanja dejanskega stanja po uradni dolžnosti. Iz ustaljene sodne prakse pa naj bi izhajalo, da mora družba Think Schuhwerk, ker se sklicuje na razlikovalni učinek znaka, ki ga želi registrirati kot znamko, dokazati, da ima ta znak zahtevani razlikovalni učinek.
Presoja Sodišča
33. Treba je ugotoviti, da se s tem pritožbenim razlogom dejansko izpodbijajo ugotovitve, ki naj bi jih podal ali opustil odbor za pritožbe – ali splošneje UUNT – v sporni odločbi in ki jih izpodbijana sodba ne vsebuje. Poleg tega družba Think Schuhwerk ni jasno navedla, zakaj naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je zavrnilo njen tožbeni razlog v zvezi s kršitvijo načela ugotavljanja dejanskega stanja po uradni dolžnosti.
34. Zato je treba v skladu s sodno prakso, navedeno v točkah od 27 do 29 tega sklepa, ta pritožbeni razlog zavreči kot očitno nedopusten.
Četrti pritožbeni razlog: kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009
Trditve strank
35. Družba Think Schuhwerk trdi, da je Splošno sodišče, ker ni upoštevalo tega, da je UUNT kršil člen 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009, samo kršilo to določbo.
36. Glede tega trdi, prvič, da v obravnavani zadevi ni mogoče upoštevati sodne prakse, navedene v točkah od 31 do 33 ter 37 in 38 izpodbijane sodbe v zvezi z znaki, ki se zamešajo s samim videzom proizvodov iz prijave za registracijo, pri čemer se ta sodna praksa uporablja zlasti za tridimenzionalne znamke, ki imajo videz samega proizvoda ali njegove embalaže. V nasprotju z barvo prstnega dela nogavice naj konci vezalk na čevljih ne bi bili element, ki bi bil s čevlji neločljivo povezan. Zato naj Splošno sodišče, ker se je oprlo na navedeno sodno prakso, ne bi upoštevalo dejstva, da bi rdeči konci vezalk na čevljih lahko izpolnjevali nalogo označbe izvora proizvoda. V zvezi s tem družba Think Schuhwerk poudarja, da je bila prijava za registracijo tega znaka kot znamke vložena tudi za čevlje, zato ne razume, zakaj se je Splošno sodišče v točki 36 izpodbijane sodbe izreklo le o vezalkah na čevljih.
37. Nič bolj upoštevna naj ne bi bila niti sodna praksa v zvezi z znamkami, ki označujejo položaj, saj naj bi bilo treba v obravnavani zadevi upoštevati tudi „vidik barve“ prijavljene znamke, ki naj bi potrjeval neodvisnost te znamke v odnosu do zadevnega proizvoda in s tem njen razlikovalni učinek.
38. Zato naj bi Splošno sodišče – kot tudi odbor za pritožbe – neupravičeno uporabilo strožja merila presoje razlikovalnega učinka, kot se uporabljajo za besedne ali figurativne znamke, s čimer naj bi ravnalo v nasprotju s sodno prakso Sodišča.
39. Drugič, odbor za pritožbe in Splošno sodišče naj bi neupravičeno menila, da stopnja pozornosti upoštevne javnosti pri modnih artiklih, kot so čevlji, ni visoka.
40. Tretjič, družba Think Schuhwerk trdi, da Splošno sodišče pri presoji razlikovalnega učinka znaka, za katerega je bila vložena prijava za registracijo kot znamke, ni upoštevalo dejstva, da ni zelo pomembno, da ta znak znatno odstopa od uveljavljenih standardov ali običajev zadevnega sektorja. V zvezi s tem naj bi Splošno sodišče napačno kot brezpredmetne opredelilo trditve družbe Think Schuhwerk v zvezi s trgom čevljev, tudi če je menilo, da je odbor za pritožbe v svoji analizi pravilno upošteval ta trg. Poleg tega naj bi družba Think Schuhwerk v nasprotju s trditvijo Splošnega sodišča iz točke 49 izpodbijane sodbe predložila trditve v dokaz, da barvo nekaterih delov vezalk na čevlju upoštevna javnost običajno zaznava kot označbo trgovskega izvora proizvoda.
41. Četrtič, družba Think Schuhwerk trdi, da Splošno sodišče ni upoštevalo dejstva, da je UUNT kršil načelo enakega obravnavanja, ker v sporni odločbi ni upošteval registracij znamk, primerljivih s prijavljeno znamko. V zvezi s tem naj ugotovitev Splošnega sodišča iz točke 57 izpodbijane sodbe, da je odbor za pritožbe upravičeno menil, da registracija ni združljiva z Uredbo št. 207/2009, ne bi bila obrazložena.
42. Po mnenju UUNT spadajo trditve v zvezi z raznolikostjo konfiguracij čevljev in vezalk na trgu ter v zvezi s stopnjo pozornosti upoštevne javnosti na področje presoje dejstev, zato jih je treba zavreči kot očitno nedopustne. Poleg tega naj trditve v zvezi z neupoštevanjem kršitve načela enakega obravnavanja ne bi bile dopustne, saj naj bi se z njimi predlagala ponovna presoja dejstev.
Presoja Sodišča
43. Na prvem mestu je treba opozoriti, da je v skladu s členom 256(1) PDEU in členom 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča pritožba omejena na pravna vprašanja. Le Splošno sodišče je pristojno za ugotavljanje in presojo upoštevnih dejstev ter za presojo dokazov. Presoja teh dejstev in dokazov, razen v primeru njihovega izkrivljanja, torej ni pravno vprašanje, ki je kot tako predmet nadzora Sodišča v okviru pritožbe (glej zlasti sodbi Mag Instrument/UUNT, C-136/02 P, EU:C:2004:592, točka 39, in Les Éditions Albert René/UUNT, C-16/06 P, EU:C:2008:739, točka 68).
44. Vendar je treba ugotoviti, da trditve družbe Think Schuhwerk v zvezi z vprašanjema, ali so konci vezalk na čevljih element, ki je s čevlji neločljivo povezan, in ali je stopnja pozornosti upoštevne javnosti visoka, spadajo na področje presoje dejstev, ki je v izključni pristojnosti Splošnega sodišča. Zato jih je treba zavreči kot očitno nedopustne.
45. Na drugem mestu je treba opozoriti, da družba Think Schuhwerk s prvim in tretjim sklopom trditev v bistvu ne izpodbija le sklepa, do katerega je prišlo Splošno sodišče, tj. da je znamka, za katero je bila vložena prijava za registracijo, brez razlikovalnega učinka v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009, ampak tudi upoštevnost sodne prakse, na podlagi katere je Splošno sodišče zavrnilo njen tožbeni razlog v zvezi s kršitvijo te določbe.
46. V zvezi s tem je treba opozoriti, prvič, da je analiza Splošnega sodišča temeljila na predhodnih ugotovitvah tega sodišča iz točk 35 in 36 izpodbijane sodbe, v skladu s katerimi so konci vezalk na čevljih neločljivo povezani s čevlji, zato bi se zadevna znamka zamešala z videzom proizvoda, za katerega je bila vložena prijava za registracijo, to pa so ugotovitve dejanskega stanja, ki ne morejo biti predmet nadzora Sodišča v okviru pritožbe.
47. Poleg tega je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča razlikovalni učinek znamke v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 presojati, prvič, glede na proizvode ali storitve, za katere je bila vložena prijava za registracijo, in, drugič, glede na to, kako znamko zaznava upoštevna javnost (sodba Audi/UUNT, C‑398/08 P, EU:C:2010:29, točka 34 in navedena sodna praksa).
48. Vendar iz prav tako ustaljene sodne prakse izhaja, da zaznava povprečnega potrošnika v primeru znamke, ki ima videz samega proizvoda, ni nujno enaka zaznavi besedne ali figurativne znamke, ki jo sestavlja znak, ki ni odvisen od videza proizvodov, ki jih znamka označuje, ker kadar ni nobenega figurativnega ali besednega elementa, povprečni potrošniki običajno ne sklepajo o izvoru proizvoda na podlagi oblike proizvoda ali oblike njegove embalaže, zato je lahko težje dokazati razlikovalni učinek take tridimenzionalne znamke kot pa razlikovalni učinek besedne ali figurativne znamke (glej sodbo Henkel/UUNT, C‑144/06 P, EU:C:2007:577, točka 36 in navedena sodna praksa).
49. Sodišče je tudi že večkrat odločilo, prvič, da ima v teh okoliščinah le znamka, ki se znatno razlikuje od standarda ali navad sektorja in zato lahko izpolnjuje svojo bistveno nalogo označbe izvora, tudi razlikovalni učinek v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009. Drugič, ta sodna praksa, ki se je razvila v zvezi s tridimenzionalnimi znamkami, ki imajo videz samega proizvoda, velja tudi, kadar je prijavljena znamka figurativna znamka v obliki dvodimenzionalnega prikaza tega proizvoda, saj v takem primeru znamka prav tako ni sestavljena iz znaka, neodvisnega od podobe proizvodov, ki jih označuje (glej sodbo Henkel/UUNT, EU:C:2007:577, točki 37 in 38 in navedena sodna praksa).
50. Kot pa izhaja iz točk od 32 do 34 in od 37 do 39 izpodbijane sodbe, je Splošno sodišče v obravnavani zadevi opozorilo prav na to sodno prakso in jo tudi uporabilo, s čimer je potrdilo sporno odločbo, ne da bi pri tem napačno uporabilo pravo, saj je v okviru svoje neodvisne presoje – kot je bilo že navedeno v točki 46 tega sklepa – ugotovilo, da so konci vezalk na čevljih neločljivo povezani s čevlji in da se zadevna znamka meša s proizvodom iz prijave za registracijo.
51. To pomeni, da so trditve, v skladu s katerimi naj bi Splošno sodišče za namene presoje razlikovalnega učinka znamke, za katero je bila vložena prijava za registracijo, uporabilo napačna pravna merila, očitno neutemeljene.
52. Drugič, v zvezi s trditvami, s katerimi družba Think Schuhwerk izpodbija sklep Splošnega sodišča, da ta znamka nima razlikovalnega učinka, zadostuje ugotovitev, da ta sklep izhaja iz presoje dejanskega stanja in da se družba Think Schuhwerk ne sklicuje na nobeno izkrivljanje dejstev, niti ni predložila nobenih dokazov. Torej so na podlagi sodne prakse, navedene v točki 43 tega sklepa, te trditve očitno nedopustne.
53. Tretjič, kar zadeva trditve, da Splošno sodišče ni analiziralo razlikovalnega učinka navedene znamke z vidika proizvodov, na katere se je nanašala prijava za registracijo te znamke, in da je napačno trdilo, da družba Think Schuhwerk ni predstavila trditev v dokaz, da upoštevna javnost obarvane konce vezalk običajno zaznava kot označbo trgovskega izvora proizvodov, je treba ugotoviti, da temeljijo na napačni razlagi izpodbijane sodbe.
54. Po eni strani iz točke 36 te sodbe izhaja, da je Splošno sodišče opozorilo, da so čevlji proizvodi, za katere je bila vložena prijava za registracijo, izraz „proizvod“, ki ga je uporabilo Splošno sodišče v tej točki, pa se nanaša na čevlje z vezalkami.
55. Po drugi strani sicer drži, da je Splošno sodišče v točki 49 izpodbijane sodbe menilo, da družba Think Schuhwerk ni predložila „elementov, ki bi napeljevali na to, da upoštevna javnost barvo nekaterih delov vezalk na čevlju običajno zaznava kot označbo trgovskega izvora“. Vendar iz povezanega besedila točk od 46 do 49 izpodbijane sodbe – ki jih zaključuje točka 49 – izhaja, da je Splošno sodišče s to izjavo ob koncu analize trditev družbe Think Schuhwerk, ki jo je opravilo v teh točkah, le menilo, da na podlagi trditev in elementov, ki jih je predložila ta družba, ni mogoče dokazati razlikovalnega učinka znamke, za katero je bila vložena prijava za registracijo. Torej Splošno sodišče nikakor ni trdilo, da družba Think Schuhwerk ni predstavila nobene trditve za to, da bi dokazala navedeni razlikovalni učinek.
56. To pomeni, da je treba prvi in tretji sklop trditev družbe Think Schuhwerk deloma zavreči kot očitno nedopustna, deloma pa ju je treba zavrniti kot očitno neutemeljena.
57. Na tretjem mestu, kar zadeva domnevno kršitev načela enakega obravnavanja in obveznosti obrazložitve, je treba opozoriti, da se je Splošno sodišče v točkah 55 in 56 izpodbijane sodbe sklicevalo na ustaljeno sodno prakso Sodišča, v skladu s katero mora UUNT ob upoštevanju načel enakega obravnavanja in dobrega upravljanja v okviru preizkusa prijave za registracijo znamke Skupnosti sicer res upoštevati odločbe, ki so že bile sprejete o podobnih zahtevah, vendar morata biti navedeni načeli kljub temu usklajeni s spoštovanjem zakonitosti, zato mora biti preizkus vsake prijave za registracijo – zlasti iz razlogov pravne varnosti in, natančneje, dobrega upravljanja – strog in celosten ter ga je treba opraviti v vsakem konkretnem primeru, da bi tako preprečili neupravičeno registracijo znamk (glej v tem smislu sodbo Agencja Wydawnicza Technopol/UUNT, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, točke od 74 do 77).
58. Ker je torej Splošno sodišče ugotovilo, da je odbor za pritožbe upravičeno menil, da je zadevna prijava za registracijo ob upoštevanju proizvodov, za katere je bila ta prijava vložena, in zaznave zadevnih krogov, trčila ob enega od razlogov za zavrnitev iz člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009, je lahko – ne da bi napačno uporabila pravo – zavrnilo tožbeni razlog v zvezi s kršitvijo navedenega načela.
59. Torej so trditve družbe Think Schuhwerk v zvezi s kršitvijo načela enakega obravnavanja očitno neutemeljene.
60. Ker je poleg tega Splošno sodišče v točkah od 29 do 53 izpodbijane sodbe preučilo tožbeni razlog v zvezi z napačno uporabo člena 7(1)(b) navedene uredbe in je tako obrazložilo njegovo zavrnitev, je očitno, da ni nič bolj dokazana niti zatrjevana kršitev obveznosti obrazložitve.
61. Zato je treba ta pritožbeni razlog deloma zavreči kot očitno nedopusten, deloma pa ga je treba zavrniti kot očitno neutemeljen.
62. Iz vsega navedenega izhaja, da je treba celotno pritožbo deloma zavreči kot očitno nedopustno, deloma pa jo je treba zavrniti kot očitno neutemeljeno.
Stroški
63. V skladu s členom 138(1) Poslovnika Sodišča, ki se uporablja za pritožbeni postopek na podlagi člena 184(1) tega poslovnika, se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Ker je UUNT predlagal, naj se družbi Think Schuhwerk naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogi ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov.
Izrek
Iz teh razlogov je Sodišče (osmi senat) sklenilo:
1. Pritožba se zavrne.
2. Think Schuhwerk GmbH se naloži plačilo stroškov.