62001TJ0120_LT
Staff case summary
Staff case summary
Santrauka
1. Pareigūnai – Europos investicijų banko tarnautojai – Ieškinys – Priimtinumo sąlygos – Išankstinės taikinimo stadijos panaudojimas – Išankstinis peticijos ar skundo pateikimas – Netaikymas – Neprivalomas šių procedūrų pobūdis
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)
2. Pareigūnai – Europos investicijų banko tarnautojai – Padalinių darbo organizavimas – Pirmosios instancijos teismo sprendimo įgyvendinimo priemonės – Administracijos diskrecija – Apimtis – Teismo kontrolė – Ribos
3. Pareigūnai – Europos investicijų banko tarnautojai – Banko patvirtintos bendrosios darbo sąlygos – Elgesio kodeksas – Taikymas be jokio išankstinio suinteresuotųjų tarnautojų sutikimo
4. Pareigūnai – Europos investicijų banko tarnautojai – Prezidento kompetencija – Darbo santykiams poveikį darantys sprendimai – Delegavimas – Priimtinumas – Sąlygos
(Europos investicijų banko statuto 13 straipsnio 7 punktas)
5. Pareigūnai – Europos investicijų banko tarnautojai – Ieškinys – Asmens nenaudai priimtas aktas – Sąvoka – Sprendimas nušalinti tarnautoją nuo pareigų
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 88, 90 ir 91 straipsniai)
6. Pareigūnai – Europos investicijų banko tarnautojai – Drausmė – Teisės į gynybą užtikrinimas – Pareiga išklausyti suinteresuotąjį asmenį prieš jį nušalinant iš pareigų pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 39 straipsnį
7. Pareigūnai – Europos investicijų banko tarnautojai – Ieškinys – Ieškinys dėl visuotinai taikomo akto – Pareigūnų tarnybos nuostatų 39 straipsnis – Nepriimtinumas
(EB 236 straipsnis)
8. Pareigūnai ─ Europos investicijų banko tarnautojai ─ Ieškinys ─ Dalykas ─ Nurodymas administracijai ─ Nepriimtinumas
9. Pareigūnai – Ieškinys – Ieškinys dėl žalos atlyginimo – Ginčijamo neteisėto akto panaikinimas – Pakankamas atlyginimas
10. Pareigūnai – Europos investicijų banko tarnautojai – Drausmė – Sankcija ─ Atleidimas – Administracijos vertinimo diskrecija – Teismo kontrolė – Apimtis ─ Ribos
11. Pareigūnai ─ Europos investicijų banko tarnautojai – Drausmė –Drausminė procedūra ─ Įrodinėjimo našta
12. Pareigūnai – Europos investicijų banko tarnautojai – Drausmė – Sankcija – Konfidencialios informacijos atskleidimas ir kaltinimų skleidimas, darantys žalą Banko ir kai kurių kolegų reputacijai – Lengvinančios aplinkybės –Neatsižvelgimas – Akivaizdi vertinimo klaida
(EB 280 straipsnis)
13. Pareigūnai – Drausmė – Sankcija – Klaidos konstatuojant ar vertinant aplinkybes, kuriomis kaltinama –Teismo kontrolė –Apimtis –Ribos
14. Pareigūnai – Europos investicijų banko tarnautojai – Ieškinys – Atlyginimo sumų nustatymas – Neribota jurisdikcija
15. Procesas ─ Žodinė proceso dalis ─ Teisėjo pranešėjo pranešimas apie bylą – Šalių pastabos ─ Dalykas
16. Procesas – Tyrimo priemonės – Ekspertizė – Atlyginimo sumų nustatymas nagrinėjant pareigūno ieškinį – Nepriimtinumas – Pirmosios instancijos teismo kompetencija
17. Pareigūnai – Atlyginimas – Įpareigojimas sumokėti negautą atlyginimą – Palūkanos – Apskaičiavimas – Atskaitos taškas
18. Pareigūnai – Ieškinys – Neribota jurisdikcija – Prašymas sumokėti –Palūkanų priteisimas – Dalykas –Apskaičiavimas
19. Pareigūnai – Europos investicijų banko tarnautojai – Atsistatydinimas –Priklausančių sumų kompensavimas po sprendimo, panaikinančio atsisakymą pritarti atšaukimui – Apimtis
20. Pareigūnai – Institucijų deliktinė atsakomybė – Sąlygos –Neteisėtumas – Žala ─ Priežastinis ryšys – Kumuliacinės sąlygos
21. Pareigūnai – Institucijų deliktinė atsakomybė – Neteisėtas sprendimas atleisti iš darbo dėl svarbių priežasčių –Piniginės ir profesinės žalos įvertinimas – Atsižvelgimas į tarnautojo atsisakymą priimti pasiūlymus siekiant apriboti jam padarytą žalą
1. Europos investicijų banko (EIB) darbuotojo ieškinio priimtinumas visiškai nepriklauso nuo išankstinio peticijos ar skundo pateikimo ir nuo to, ar pasinaudota EIB tarnybos nuostatų 41 straipsnyje numatyta draugiško sprendimo taikinimo komisijoje procedūra.
Šiuo atžvilgiu, nors ir tiesa, kad taikinimo procedūra siekiama to paties tikslo kaip ir Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai) 90 straipsnyje numatyta privaloma ikiteismine procedūra, t. y. leisti taikiai išspręsti ginčus ir suteikti administracijai galimybę pakeisti ginčijamą aktą, o suinteresuotajam pareigūnui ar darbuotojui – galimybę sutikti su ginčijamo akto motyvais ir, jei reikia, atsisakyti pareikšti ieškinį, vien šios aplinkybės vis dėlto negali leisti abejoti išvada, kad EIB, kuris vienintelis turi įgaliojimus nustatyti savo tarnautojų pareikštų ieškinių priimtinumo sąlygas, nenumatė pastariesiems pareigos prieš kreipiantis į Pirmosios instancijos teismą pateikti skundą ar pasinaudoti vidaus ginčų sprendimo procedūromis.
Šiuo atžvilgiu primintina, kad netaikant EB 283 straipsnio, kuris suteikia Tarybai kompetenciją patvirtinti Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus ir
kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygas, EIB statutas bankui suteikia, kiek tai skirta jo personalo nariams taikomoms sąlygoms nustatyti, funkcinį savarankiškumą, kuriuo jis pasinaudojo nustatydamas tarnybą sutarties, o ne nuostatų pagrindais, todėl Pareigūnų tarnybos nuostatų nuostatos negali būti taikomos darbo santykiams tarp EIB ir jo personalo.
(žr. 54–57 ir 60 punktus)
Nuoroda: 1976 m. birželio 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo Mills prieš EIB, 110/75, Rink. p. 955, 22 punktas; 1989 m. kovo 14 d. Teisingumo Teismo sprendimo Del Amo Martinez prieš Parlamentą, 133/88, Rink. p. 689, 9 punktas; 2001 m. vasario 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo De Nicola prieš EIB, T‑7/98, T‑208/98 ir T‑109/99, Rink. VT p. I‑A‑49 ir II‑185, 90, 91, 95 ir 96 punktai; 2003 m. birželio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Seiller prieš EIB, T‑385/00, Rink VT p. I‑A‑161 ir II‑801, 50, 51, 65 ir 73 punktai
2. EIB, kaip ir kitoms Bendrijos institucijoms ir įstaigoms, suteikta didelė diskrecija, kai, siekdamas įgyvendinti jam patikėtus viešojo intereso uždavinius, jis organizuoja savo padalinių darbą ir skiria personalą. Šios diskrecijos apimtis reiškia, kad laikinojo pobūdžio priemonių, kurių EIB, siekdamas įvykdyti Pirmosios instancijos teismo sprendimo rezoliucinę dalį, ėmėsi tarnautojo atžvilgiu, taikymas negali priklausyti nuo suinteresuotojo asmens sutikimo. Iš tiesų toks apribojimas netoleruotinai apribotų EIB pasirinkimo laisvę organizuojant savo padalinių darbą ir šį organizavimą pritaikant prie kintančių poreikių.
Atsižvelgiant į šios diskrecijos apimtį, Bendrijos teismo kontrolė, kurią jis vykdo tokių priemonių teisėtumo atžvilgiu, turi apsiriboti klausimu, ar EIB protingai atsižvelgė į tarnybos interesus, ir ar jis savo diskrecija nepasinaudojo akivaizdžiai klaidingai.
(žr. 83–86 punktus)
Nuoroda: 1981 m. vasario 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo Carbognani ir kt. prieš Komisiją, 161/80 ir 162/80, Rink. p. 543, 28 punktas; 1993 m. gruodžio 16 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Turner prieš Komisiją, T‑80/92, Rink. p. II‑1465, 53 punktas; 1998 m. liepos 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Hubert prieš Komisiją, T‑28/97, Rink. VT p. I‑A‑435 ir II‑1255, 76 punktas; 1999 m. gruodžio 16 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Cendrowicz prieš Komisiją, T‑143/98, Rink. VT p. I‑A‑273 ir II‑1341, 23 punktas; 2001 m. rugpjūčio 9 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo De Nicola prieš EIB, T‑120/01 R, Rink. VT p. I‑A‑171 ir II‑783, 28 punktas; 2002 m. spalio 22 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Pflugradt prieš ECB, T‑178/00 ir T‑341/00, Rink. p. II‑4035, 54 punktas
3. Kaip ir kitų bendrų darbo taisyklių, kurias EIB patvirtino remdamasis savo teisės aktų leidimo galiomis, EIB Valdymo komiteto patvirtinto profesinės etikos taisykles nustatančio elgesio kodekso taikymas jokiu būdu nepriklauso nuo suinteresuotojo personalo nario išankstinio sutikimo.
(žr. 92 punktą)
4. Iš EIB statuto 13 straipsnio 7 dalies, suteikiančios jo prezidentui teisę įdarbinti ir atleisti iš darbo EIB tarnautojus, neišplaukia, kad visus sprendimus, darančius poveikį darbo santykiams EIB, būtinai turi priimti pats EIB prezidentas. Priešingai, EIB veiklos organizavimo veiksmingumas reikalauja, kad kaip ir bet kurioje kitoje Bendrijos institucijoje ar įstaigoje arba bendrąja prasme bet kurioje įmonėje tokių sprendimų priėmimas galėtų būti deleguotas tam tikriems šių institucijų ar įstaigų organams ar asmenims. Konkrečiai kalbant, kiek tai susiję su praktiniu darbo santykių organizavimu tokioje įstaigoje, kaip antai EIB, gali pasirodyti naudinga, kad būtinų šiame kontekste sprendimų priėmimas būtų deleguotas šiuo atžvilgiu reikiamą kvalifikaciją turinčiam asmeniui oficialiu delegavimo aktu, kuriame nurodoma taip deleguotų galių apimtis.
(žr. 97 ir 98 punktus)
5. Teismo praktika, pagal kurią sprendimai dėl pareigūno nušalinimo nuo pareigų pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 88 straipsnį yra asmens nenaudai priimti aktai, galintys būti ieškinio dėl panaikinimo dalyku nuostatų 90 ir 91 straipsniuose numatytomis sąlygomis, yra taikytina ir sprendimams dėl nušalinimo nuo pareigų, kuriuos EIB prezidentas gali priimti EIB tarnybos nuostatų 39 straipsnio pagrindu. Tai taikoma a fortiori
ir todėl, kad šios nuostatos ketvirtoji pastraipa numato, jog galimas atleidimas įsigalioja nušalinimo nuo pareigų dieną.
(žr. 113–115 punktus)
Nuoroda: 1966 m. gegužės 5 d. Teisingumo Teismo sprendimo Gutmann prieš EAEB Komisiją, 18/65 ir 35/65, Rink. p. 149, 168; 1999 m. gegužės 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Connolly prieš Komisiją, T‑203/95, Rink. VT p. I‑A‑83 ir II‑443, 33 punktas
6. Teisės į gynybą bet kokioje procedūroje, kuri buvo pradėta prieš asmenį ir gali pasibaigti jo nenaudai priimtu aktu, yra pagrindinis Bendrijos teisės principas, kuris turi būti užtikrintas net ir nesant aiškių nuostatų.
EIB tarnybos nuostatų 39 straipsnio pagrindu priimtas sprendimas nušalinti nuo pareigų EIB tarnautoją yra asmens nenaudai priimtas aktas, ir nors esant su rimta klaida susijusiems kaltinimams jį paprastai reikia priimti skubiai, jis turi būti priimtas užtikrinant teisę į gynybą. Vadinasi, išskyrus, jei buvo tinkamai nustatyta, kad egzistavo ypatingos aplinkybės, sprendimas nušalinti nuo pareigų gali būti priimtas tik prieš tai suteikus tarnautojui galimybę veiksmingai išdėstyti
nuomonę apie prieš jį pateiktus įrodymus, kuriais kompetentinga valdžios institucija numato šį sprendimą pagrįsti. Tik ypatingomis sąlygomis gali pasirodyti praktiškai neįmanoma ar nesuderinama su tarnybos interesais išklausyti asmenį prieš priimant priemonę dėl nušalinimo nuo pareigų. Tokiomis aplinkybėmis reikalavimai, kylantys iš teisės į gynybą užtikrinimo principo, gali būti įvykdyti suinteresuotąjį tarnautoją išklausant kuo greičiau po sprendimo dėl nušalinimo nuo pareigų priėmimo.
(žr. 121–124 punktus)
Nuoroda: prieš tai minėto sprendimo Gutmann prieš EAEB Komisiją
168 punktas; 1996 m. spalio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija prieš Lisrestal ir kt., C‑32/95 P, Rink. p. I‑5373, 24 punktas; minėto sprendimo Connolly prieš Komisiją, 33 punktas; 2000 m. birželio 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo F prieš Komisiją, T‑211/98, Rink. VT p. I‑A‑107 ir II‑471, 26 ir paskesni punktai; 2001 m. spalio 18 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo X prieš ECB, T‑333/99, Rink. p. II‑3021, 183 punktas
7. Kadangi 39 straipsnis yra EIB tarnybos nuostatų, kuriuos bankas priėmė vadovaudamasis statuto jam suteiktomis teisės aktų leidimo galiomis, nuostata, tai yra visuotinai taikomas aktas, todėl negali būti tiesioginio ieškinio Pirmosios instancijos teisme dalyku.
(žr. 131 ir 132 punktus)
Nuoroda: 2001 m. kovo 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Dunnett ir kt. prieš EIB, T‑192/99, Rink. p. II‑813, 62 punktas
8. Bendrijos teismai neturi teisės daryti principinių pareiškimų ar duoti nurodymų institucijoms, todėl EIB tarnautojo prašymas, kuriuo siekiama pripažinti, kad EIB Valdymo komiteto patvirtintas elgesio kodeksas jo atžvilgiu negalioja, turi būti pripažintas nepriimtinu.
(žr. 136 ir 137 punktus)
Nuoroda: prieš tai minėto sprendimo X prieš ECB, 48 punktas
9. Deliktinė Europos Bendrijos atsakomybė kyla, jeigu ieškovas įrodo neteisėtus Bendrijos įstaigos veiksmus, žalos realumą ir priežastinį ryšį tarp šių veiksmų bei nurodomos žalos.
Su neteisėtais veiksmais susijusi sąlyga yra įvykdyta, kai dėl teisės į gynybą pažeidimo Pirmosios instancijos teismas panaikina sprendimą nušalinti tarnautoją nuo pareigų pastarojo iš anksto neišklausius. Sprendimo nušalinti nuo pareigų panaikinimas vis dėlto reiškia tinkamą ir pakankamą atlyginimą už šiuo atžvilgiu suinteresuotojo asmens patirtą žalą.
(žr. 140–142 punktus)
Nuoroda: 1998 m. gegužės 26 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Costacurta prieš Komisiją, T‑177/96, Rink. VT p. I‑A‑225 ir II‑705; prieš tai nurodytas 2001 m. vasario 23 d. Sprendimas De Nicola prieš EIB, 332 punktas
10. Sprendimas, kuriuo EIB tarnautojui skiriama sankcija – atleidimas iš darbo dėl svarbių priežasčių, neįspėjus ir be išeitinės išmokos, neišvengiamai reiškia, kad EIB susiduria su subtiliais dalykais, atsižvelgiant į suinteresuotajam asmeniui kylančias rimtas ir nesgrįžtamas pasekmes. Šiuo atžvilgiu EIB turi didelę diskreciją, ir teismo kontrolė apsiriboja materialaus nurodytų faktų tikslumo patikrinimu bei konstatavimu, ar vertinant faktus nebuvo padaryta akivaizdi vertinimo klaida.
(žr. 167 ir 168 punktus)
Nuoroda: 1999 m. rugsėjo 28 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Hautem prieš EIB, T‑140/97, Rink. VT p. I‑A‑171 ir II‑897, 66 punktas
11. Drausminėje procedūroje prieš EIB tarnautoją jam pareikštų kaltinimų įrodinėjimo našta tenka kompetentingai institucijai.
(žr. 180 punktą)
12. Vertinant faktų, informacijos ir vidaus bei konfidencialių dokumentų atskleidimą, kuriuos EIB tarnautojas paviešino be savo vadovybės leidimo ar jai iš anksto nepranešęs, ir tai pasireiškia skleidimu kaltinimų, kurie sukelia rimtą žalą kai kurių jo kolegų bei EIB reputacijai,
lengvinanti aplinkybė yra, pirma, faktas, kad ši informacija buvo perduota Europos Parlamento nariams, kurie, be kita ko, turi įgaliojimus EB 280 straipsnio pagrindu imtis priemonių kovoti su Bendrijos, įskaitant ir EIB, finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu ar bet kokia kita grėsme, ir, antra, faktas, kad ši informacija buvo perduota eksplicitiniu EIB viceprezidento prašymu ją griežtai konfidencialiai perduoti Europos Parlamento biudžeto kontrolės komitetui, ir kad vėliau tarnautojas ne kartą buvo apklaustas šiame komitete ir dalyvavo daugelyje susitikimų su Europos kovos su sukčiavimu tarnybos pareigūnais.
Nors ir tiesa, kad pačios šios aplinkybės nepateisina išvados, jog faktai, kuriais kaltinama, nereiškia EIB nustatytų elgesio įsipareigojimų pažeidimo, vis dėlto bankas būtinai turi į jas atsižvelgti kaip į lengvinančias aplinkybes, siekdamas nustatyti tinkamą drausminę priemonę, nes priešingu atveju, vertindamas faktų, kuriais kaltinama, sunkumą, jis padarytų akivaizdžią vertinimo klaidą.
(žr. 208–214 punktus)
Nuoroda: 2003 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija prieš EIB, C‑15/00, Rink. p. I‑7281, 125 punktas
13. Kai Pirmosios instancijos teismas pripažįsta ieškinio pagrindą, paremtą klaida konstatuojant ar vertinant faktus, kuriais pagrįsta pareigūnui skirta nuobauda, turi būti panaikintas visas nuobaudą skiriantis sprendimas, atsižvelgiant į vieningą ir nedalomą drausminės nuobaudos, kuri buvo skirta nagrinėjamu sprendimu, pobūdį ir į tai, jog ši nuobauda grindžiama šiame sprendime nurodytų kaltinimų visuma. Tokiomis aplinkybėmis Pirmosios instancijos teismas negali pakeisti drausminius įgaliojimus turinčios institucijos sprendimo priimdamas sprendimą dėl drausminės nuobaudos, galinčios atskirais atvejais atitikti kaltinimus, kurie pasirodo esą nustatyti išnagrinėjus prieš tai nurodytą ieškinio pagrindą.
(žr. 219 punktą)
Nuoroda: 2002 m. liepos 9 d. Pirmosios instancijos sprendimo Zavvos prieš Komisiją, T‑21/01, Rink. VT p. I‑A‑101 ir II‑483, 316 punktas; 2002 m. rugsėjo 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Willeme prieš Komisiją, T‑89/01, Rink. VT p. I‑A‑153 ir II‑803, 83 punktas
14. Ginčai tarp EIB ir jo tarnautojų dėl sumų, mokėtinų pagal personalo atlyginimui ir suteikiamoms išmokoms taikomas taisykles, yra piniginiai, todėl šiuo atžvilgiu Pirmosios instancijos teismas turi neribotą jurisdikciją.
(žr. 257 punktą)
Nuoroda: 2001 m. spalio 2 d. Teisingumo Teismo sprendimo EIB prieš Hautem, C‑449/99 P, Rink. p. I‑6733, 94 ir 95 punktai
15. Pagal pagrindinius procesą Pirmosios instancijos teisme reglamentuojančius principus šalių pastabų apie pranešimą apie bylą tikslas yra tik ištaisyti galimas faktines klaidas ar faktinius netikslumus, esančius pranešime, šalims perduotame iki posėdžio, o ne leisti pastarosioms atsakyti į kitos šalies argumentus ar juo labiau pateikti naujų.
(žr. 261 punktą)
16. Nors ir tiesa, kad tam tikromis apibrėžtomis aplinkybėmis Pirmosios instancijos teismas gali paskirti ekspertą, vis dėlto tokiam ekspertui gali būti patikėta atlikti tik tikslius faktinius ar techninius tyrimus. Nagrinėjant pareigūno ieškinį Pirmosios instancijos teismui jokiu atveju nepriklauso tokiam ekspertui deleguoti teisę patikrinti sumas, kurios pagal teismui pateiktus dokumentus iš tikrųjų kaip atlyginimas priklauso pareigūnui, ir tiesiogiai priimti sprendimus dėl šių sumų mokėjimo, nes toks delegavimas reikštų, kad šiam ekspertui perduota teisė priimti sprendimą dėl ginčo dalies. Ši išvada taikoma a fortiori, kai dėl tam tikrų taikytinų nuostatų neapibrėžtumo reikalinga, kad Pirmosios instancijos teismas pasinaudotų savo diskrecija.
(žr. 265 punktą)
17. Kai institucija buvo įpareigota pareigūnui sumokėti nesumokėtą atlyginimą kartu su palūkanomis, šių palūkanų apskaičiavimo atskaitos taškas yra diena, kai pareigūnui šios sumos turėjo būti išmokėtos pagal taikytinas nuostatas. Jeigu šiuo atžvilgiu nuostatos nepateikia patikslinimų, Pirmosios instancijos teismas turi nustatyti dieną, kurią jos turėjo būti sumokėtos, vadovaudamasis protingumo kriterijumi.
(žr. 272 punktą)
18. Kadangi palūkanų tikslas yra atlyginti žalą, kurią šalis patyrė dėl to, kad kita šalis nesumokėjo mokėtinų sumų, jos skaičiuojamos iki to momento, kai šios sumos faktiškai sumokamos.
(žr. 273 punktą)
19. Kai Pirmosios instancijos teismas ex tunc
panaikina EIB atsisakymą sutikti su tarnautojo atsistatydinimo atšaukimu, bankas turi teisę kompensuoti sumas, mokėtinas kaip negautas atlyginimas, bei palūkanas kartu su sumomis, kurias jis tarnautojui išmokėjo jam išėjus iš darbo, t. y. neto išeitinę pašalpą ir įsikūrimo pašalpą, nes šių sumų mokėjimas prarado prasmę, todėl jų grąžinimas yra pateisinamas.
Kita vertus, nesant prašymo kompensuoti išeitinę pašalpą ir įsikūrimo pašalpą, EIB negali reikalauti, kad šios sumos būtų padidintos palūkanomis.
(žr. 282 ir 283 punktus)
20. Nagrinėjant pareigūno reikalavimą dėl žalos atlyginimo kartu su palūkanomis, Bendrijos atsakomybė kyla, kai įvykdytos visos sąlygos, susijusios su institucijų veiksmų neteisėtumu, nurodytos žalos realumu bei veiksmų ir nurodytos žalos priežastiniu ryšiu. Minėtos trys Bendrijos atsakomybės sąlygos yra kumuliacinės, o tai reiškia, kad jei viena jų neįvykdoma, Bendrijos atsakomybė kilti negali.
(žr. 303 ir 304 punktus)
Nuoroda: 1999 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo sprendimo Lucaccioni prieš Komisiją, C‑257/98 P, Rink. p. I‑5251, 14 punktas; 1998 m. gegužės 14 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Lucaccioni prieš Komisiją, T‑165/95, Rink. VT p. I‑A‑203 ir II‑627, 57 punktas; 1998 m. gegužės 26 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Bieber prieš Parlamentą, T‑205/96, Rink. VT p. I‑A‑231 ir II‑723, 48 punktas; 2002 m. gruodžio 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Morello prieš Komisiją, T‑338/00 ir T‑376/00, Rink. VT p. I‑A‑301 ir II‑1457, 150 punktas
21. Sprendimas atleisti iš darbo dėl sunkaus pažeidimo yra tokia rimta priemonė, kad ji gali gerokai apsunkinti suinteresuotojo tarnautojo galimybes darbo rinkoje rasti lygiavertį darbą ir taip jam sukelti piniginę ir profesinę žalą. Vis dėlto vertinant šią žalą reikia atsižvelgti į tarnautojo atsisakymą atsižvelgti į darbdavio pasiūlymus, kuriais siekiama palengvinti jo sugrįžimą į darbo rinką, taip sumažinant padarytą žalą. Tokiu atveju pats sprendimo atleisti iš darbo panaikinimas yra tinkamas šios žalos atlyginimas.
(žr. 306 punktą)