62024CJ0182_RES
Věc C‑182/24
RB, jako právní nástupce Clauda ChabrolaaAD, zastoupený svou opatrovnicí, NM, jako právní nástupce Clauda ChabrolaaDR, jako právní nástupce Clauda ChabrolaaZB, jako právní nástupce Clauda ChabrolaaVQ, jako právní nástupce Clauda ChabrolaaRZ, jako právní nástupce Paula GégauffaaDQ, jako právní nástupce Paula GégauffaaFI, jako právní nástupce Paula GégauffaaLF, jako právní nástupce Paula Gégauffa
v.
Société des Auteurs et Compositeurs Dramatiques (SACD)aRadio Days SARLaBrinter Company LtdaBSaMWaArtedis SAaPanoceanic Films SA
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Tribunal Judiciaire de Paris)
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2025
„Řízení o předběžné otázce – Duševní vlastnictví – Autorské právo a práva s ním související – Směrnice 2001/29/ES – Články 2 až 4 a 8 – Směrnice 2004/48/ES – Články 1 až 3 – Směrnice 2006/115/ES – Směrnice 2006/116/ES – Články 1, 2 a 9 – Články 17 a 47 Listiny základních práv Evropské unie – Ochranné prostředky – Právo na účinnou právní ochranu – Vnitrostátní právní předpisy podmiňující přípustnost žaloby pro porušení autorského práva podané jedním ze spoluvlastníků autorského práva k filmovému dílu přizváním ostatních spoluvlastníků tohoto práva do řízení“
Sbližování právních předpisů – Autorské právo a práva s ním související – Směrnice 2001/29, 2004/48 a 2006/116 – Právo na účinnou právní ochranu – Vnitrostátní právní předpisy podmiňující přípustnost žaloby pro porušení autorského práva podané jedním ze spoluvlastníků autorského práva k filmovému dílu přizváním ostatních spoluvlastníků tohoto práva do řízení – Přípustnost – Podmínky – Absence nadměrné složitého nebo nákladného řízení – Dodržování zásady efektivity a článku 47 Listiny základních práv
(Listina základních práv Evropské unie, články 17 a 47; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29, článek 8, 2004/48, článek 3, a 2006/116, článek 1)
(viz body 52, 54–60, 63–78 a výrok)
Shrnutí
Soudní dvůr, kterému tribunal judiciaire de Paris (soud prvního stupně v Paříži, Francie) předložil žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, rozhodl o slučitelnosti vnitrostátní právní úpravy, která podmiňuje přípustnost žaloby pro porušení autorského práva k dílu vzniklému ve spolupráci přizváním všech spoluvlastníků tohoto práva do řízení, s unijním právem.
C. Chabrol je režisérem čtrnácti filmů a P. Gégauff spolupracoval na pěti z nich. V roce 1990 postoupili výše zmínění práva na užívání těchto filmů distributorovi na dobu třiceti let. V roce 2019 podali dědicové C. Chabrola a P. Gégauffa, kteří jsou žalobci v původním řízení, proti dotčenému distributorovi a dalším společnostem žalobu, v níž se mimo jiné domáhali náhrady škody vzniklé v důsledku porušení smluvních povinností a porušení autorských práv k dotčeným filmům.
Žalovaní v původním řízení vznesli na základě dotčené vnitrostátní právní úpravy námitku nepřípustnosti vycházející z toho, že 19 spoluautorů filmů nebylo přizváno do řízení. Žalobci přitom nemohli lokalizovat ani identifikovat všechny spoluautory nebo jejich právní nástupce z důvodu počtu předmětných filmů, jejich stáří, různorodosti zúčastněných stran a úmrtí některých z těchto spoluautorů.
Právě v tomto kontextu se předkládající soud v podstatě táže na slučitelnost dotčené vnitrostátní právní úpravy s článkem 8 směrnice 2001/29 (
1
), článkem 3 směrnice 2004/48 (
2
) a článkem 1 směrnice 2006/116 (
3
) ve spojení s články 17 a 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).
Závěry Soudního dvora
Soudní dvůr v první řadě uvedl, že článek 8 směrnice 2001/29, článek 3 směrnice 2004/48 a článek 1 směrnice 2006/116 ukládají členským státům povinnost stanovit řízení potřebná k zajištění účinné ochrany práv duševního vlastnictví, na která se vztahují tyto směrnice, a zakazují zejména řízení, která by byla nadměrně složitá nebo nákladná. Naproti tomu žádný z těchto článků neurčuje svým zněním podmínky této ochrany v případě spoluvlastnictví autorského práva. Pokud jde o kontext těchto ustanovení, Soudní dvůr poznamenal, že ani ostatní články tří směrnic neurčují podmínky pro uplatnění příslušných ochranných prostředků v případě spoluvlastnictví autorského práva. Pokud jde o sledované cíle, z bodů odůvodnění těchto směrnic vyplývá, že jejich cílem je zejména zajistit vysokou úroveň ochrany duševního vlastnictví, včetně autorského práva. Pokud jde konkrétně o směrnici 2004/48, není účelem ustanovení této směrnice upravit všechny aspekty práv duševního vlastnictví, nýbrž pouze ty, které se týkají dodržování těchto práv a jejich porušování, a to stanovením povinnosti zavést účinné právní prostředky k předcházení, ukončení nebo nápravě jakéhokoli porušení existujícího práva duševního vlastnictví. S výhradou povinnosti stanovit ochranné prostředky, které nejsou nadměrně složité nebo nákladné, je tedy na členských státech, aby na základě zásady procesní autonomie určily procesní podmínky příslušných ochranných prostředků, a to i v případech spoluvlastnictví práv duševního vlastnictví.
V druhé řadě Soudní dvůr zkoumal, zda předmětní řízení není nadměrně složité nebo nákladné a zda nemůže být v rozporu se zásadami rovnocennosti a efektivity, jakož i s požadavky vyplývajícími z článků 17 a 47 Listiny. V tomto ohledu poznamenal, že výklad vnitrostátní právní úpravy, který podal Cour de cassation (Kasační soud, Francie), má za následek nepřípustnost žaloby podané jedním spoluautorem, pokud do řízení nebyli přizváni všichni ostatní spoluautoři nebo případně jejich právní nástupci, a to i v případě, že se takové přizvání ukáže jako velmi obtížné, ne-li nemožné, z důvodu okolností, které žalobce nemůže ovlivnit.
Soudní dvůr zaprvé konstatoval, že požadavek, aby byli všichni spoluautoři a/nebo jejich právní nástupci přizváni do řízení, má za následek nemožnost přezkoumat jejich nároky před soudem, jelikož je obtížné identifikovat a následně do řízení přizvat všechny právní nástupce spoluvlastníků dotčených autorských práv. Je na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda tento požadavek nevede v projednávaném případě k nadměrné složitosti a nákladnosti předmětného řízení.
Zadruhé nic ve spisu nenasvědčuje porušení zásady rovnocennosti. Pokud však jde o zásadu efektivity, Soudní dvůr uvedl, že pokud existují vážné a přetrvávající obtíže s identifikací a lokalizací spoluautorů díla vzniklého ve spolupráci, by podmínění přípustnosti soudní žaloby spoluautorů tohoto díla, kteří chtějí hájit svá práva, přizváním všech ostatních spoluautorů uvedeného díla do řízení mohlo nadměrně ztížit výkon práv, která spoluautorům přiznává unijní právo.
Zatřetí, pokud jde o právo na vlastnictví zakotvené v článku 17 Listiny, Soudní dvůr konstatoval, že je-li duševní vlastnictví, jako je autorské právo, k témuž dílu ve společném vlastnictví více osob, má se za to, že všechny tyto osoby nabyly podle unijního práva právo užívat toto duševní vlastnictví a jsou chráněny stejně. Uznání autorství kinematografického díla, jako v projednávané věci, je dostatečnou podmínkou pro výkon vlastnického práva.
Pokud jde o právo na účinnou právní ochranu, Soudní dvůr připomněl, že podstata tohoto práva zakotveného v článku 47 Listiny zahrnuje prvek spočívající v možnosti mít přístup k soudu, který má pravomoc zajistit dodržování práv zaručených unijním právem, a za tím účelem zkoumat všechny právní a skutkové otázky relevantní pro řešení sporu, který mu je předložen. Je sice pravda, že takové omezení, jako je omezení vyplývající z vnitrostátní právní úpravy, chrání práva nepřítomných spoluvlastníků tím, že jim umožňuje získat dostatečné informace k rozhodnutí o účasti či neúčasti v řízení, což přispívá zejména k zaručení dodržování vlastnických práv těchto spoluvlastníků a k dosažení cíle sledovaného všemi třemi směrnicemi ve vztahu k nim. Důsledkem této právní úpravy je však patrně to, že navzdory úsilí a náležité péči, které vynaložili žalobci za účelem přizvání všech spoluvlastníků autorských práv do řízení, je nemožné, aby nároky těchto žalobců byly projednány soudem. V takovém případě se zdá, že povinnost přizvat do řízení všechny spoluvlastníky pod hrozbou nepřípustnosti dotčené žaloby brání těmto žalobcům v uplatnění jejich vlastních práv. Právo spoluvlastníků hájit svá autorská práva přitom nemůže být podmíněno procesními požadavky, které jsou nemožné nebo velmi obtížně splnitelné, což by v praxi znamenalo neutralizaci tohoto práva, a tím by bylo porušeno základní právo zaručené v článku 47 Listiny.
S výhradou ověření předkládajícím soudem se tedy jeví, že výklad a použití procesních požadavků kladených na žalobce mohou být takové, že vedou k nadměrné složitosti a nákladnosti předmětného řízení a porušují zásadu efektivity i článek 47 Listiny. Pokud předkládající soud dospěje k závěru, že nemůže vyložit vnitrostátní právo v souladu s unijním právem, bude povinen v rámci svých pravomocí zajistit právní ochranu vyplývající pro jednotlivce z tohoto článku 47 a zajistit jeho plný účinek tím, že v případě potřeby upustí od uplatnění dotyčných vnitrostátních ustanovení.
Soudní dvůr tudíž rozhodl, že článek 8 směrnice 2001/29, článek 3 směrnice 2004/48 a článek 1 směrnice 2006/116 nebrání vnitrostátní právní úpravě, která podmiňuje přípustnost žaloby pro porušení autorského práva k dílu vzniklému ve spolupráci tím, že budou všichni spoluvlastníci tohoto práva přizváni do řízení, za předpokladu, že výklad a použití této právní úpravy nečiní stanovené řízení nadměrně složitým nebo nákladným a takové řízení neznemožňuje nebo nadměrně neztěžuje podání takové žaloby pouze jedním nebo více spoluautory. Vnitrostátní soud musí v každém případě zaručit dodržování práva na účinnou soudní ochranu zakotveného v článku 47 Listiny.
(
1
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. 2001, L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).
(
2
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. 2004, L 157, s. 45 a oprava Úř. věst. 2004, L 195, s. 16; Zvl. vyd. 17/02, s. 32).
(
3
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/116/ES ze dne 12. prosince 2006 o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících (Úř. věst. 2006, L 372, s. 12).