A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE1971. december 2. (*)Az 5-71. sz. ügyben_az Aktien Zuckerfabrik Schöppenstedt
(székhelye: Schöppenstedt [Alsó-Szászország], képviselik: Rudolf
Schrader, az Igazgatótanács elnöke, és Alfred Isensee, az Igazgatótanács
alelnöke, segítőik: Arved Deringer, Claus Tessin, Hansjürgen Herrmann
és Jochim Sedemund, a kölni ügyvédi kamara tagjai, kézbesítési cím:
Luxembourg, Marc Baden ügyvédi irodája, 1, boulevard Prince-Henri)felperesnekaz Európai Közösségek Tanácsa
(képviseli: Ernst Wohlfahrt, a Tanács jogi szolgálatának főigazgatója,
meghatalmazotti minőségben, segítője: M. Hans Jürgen Lambers, a Tanács
jogtanácsosa, kézbesítési cím: Luxembourg, J. N. Van den Houten, az
Európai Befektetési Bank jogi osztályának igazgatója címén, 2, place de
Metz)alperes ellenaz
EGK Szerződés 215. cikkének második bekezdése alapján a tagállami
cukorárak és az 1968. július 1-jétől érvényes cukorárak közötti
különbség kiegyenlítéséhez szükséges intézkedések megállapításáról szóló
769/68 tanácsi rendelet által okozott kár megtérítése iránt benyújtott
keresete tárgyában_A BÍRÓSÁG_tagjai:
R. Lecourt elnök, J. Mertens de Wilmars és H. Kutscher
tanácselnökök, A. M. Donner, A. Trabucchi, R. Monaco
(előadó) és P. Pescatore bírák_főtanácsnok: K. Roemer_hivatalvezető: A. Van Houtte_meghozta a következőÍtéletet1        A
Bíróság Hivatalához 1971. február 13-án benyújtott keresetében az
„Aktien Zuckerfabrik Schöppenstedt” vállalkozás az EGK-Szerződés 215.
cikkének második bekezdése alapján azt kérte, hogy a Bíróság kötelezze a
Tanácsot a tagállami cukorárak és az 1968. július 1-jétől érvényes
cukorárak közötti különbség kiegyenlítéséhez szükséges intézkedések
megállapításáról szóló, 1968. június 18-i 769/68 tanácsi rendelet
(HL 1968. L 143.) elfogadásával okozott kár
megtérítésére.Elsődlegesen 38 852,78
elszámolási egység, azaz 153 411,13 DM megfizetését követeli a
Tanácstól, amely összeg a felperesnek a nyerscukor korábbi német árához
képest elszenvedett bevételkiesésének felel meg.A felperes másodlagosan azt kéri, hogy az általa elszenvedett kár miatt más módon is kártalanítsák. Az elfogadhatóságról2        A
Tanács vitatja a kereset elfogadhatóságát, rámutatva mindenekelőtt
arra, hogy az valójában nem a neki felróható jogsértés által okozott kár
megtérítésére irányul, hanem a megtámadott jogi aktus
jogkövetkezményeinek megszüntetésére.A
kereset elfogadhatóságának elismerése ellentétes lenne a Szerződésben
előírt peres eljárási rendszerrel, különösen a 173. cikk második
bekezdésével, amely alapján a magánszemélyek nem nyújthatnak be rendelet
megsemmisítése iránti keresetet.3        A
Szerződés 178. cikkében és 215. cikkének második bekezdésében
meghatározott kártérítési kereset önálló, a jogorvoslati rendszerben
sajátos szerepet betöltő kereset, amelynek alkalmazása sajátos tárgyának
megfelelő feltételektől függ.Abban
különbözik a megsemmisítés iránti keresettől, hogy nem valamely
meghatározott intézkedés megsemmisítésére, hanem valamely közösségi
intézmény által hatásköre gyakorlása során okozott kár megtérítésére
irányul.4        A
Tanács továbbá azért tartja az elsődleges kereseti kérelmet
elfogadhatatlannak, mert az a vitatott szabályozásnak új, a felperes
által megállapított szempontoknak megfelelő szabályozással való
felváltásához vezetne, amelynek elrendelésére a Bíróság nem rendelkezik
hatáskörrel.5        Az
elsődleges kereseti kérelem kizárólag kártérítésre vonatkozik, tehát
olyan szolgáltatásra, amely kizárólag a felperes vonatkozásában fejtene
ki joghatásokat.Következésképpen e jogalapot el kell utasítani.6        Az
alperes kifejti továbbá, hogy amennyiben a Bíróság helyt ad a
kártérítési keresetnek, az eljárás tárgyát képező kártérítés mértékének
meghatározásához meg kellene állapítania, hogy mely szempontok alapján
kellett volna az árkiegyenlítést végrehajtani, és így sértené a Tanács
azon mérlegelési jogkörét, amely a normatív aktusok elfogadásának
tekintetében megilleti.7        A
vitatott kiegyenlítés kiszámításakor alkalmazandó szempontok
meghatározása nem az elfogadhatóságot, hanem az ügy érdemét érintő
kérdés.8        Az
alperes végül a másodlagos kérelem elfogadhatatlanságára hivatkozik,
mivel annak tárgya pontatlan és a jogalapok ismertetése teljesen
hiányzik.9        Bármilyen
kártérítésre irányuló kérelem ugyanis nem kellőképpen meghatározott, és
ezért azt elfogadhatatlannak kell tekinteni.10      1Ezért a kereset csak az elsődleges kereseti kérelem tekintetében elfogadható. Az ügy érdeméről11      Jelen
esetben a Közösség szerződésen kívüli felelősségének minimális
feltétele azon jogi aktus jogellenessége, amely állítólag a kár alapjául
szolgált.Mivel gazdaságpolitikai
döntéseket is magában foglaló normatív aktusról van szó, a Közösség
felelőssége az ezen aktus következtében magánszemélyeket ért károkért a
Szerződés 215. cikke második bekezdésének rendelkezéseire
figyelemmel csak a magánszemélyeket védő magasabb rendű jogszabály
kellően egyértelmű megsértése esetén állapítható meg.Ennek következtében a Bíróságnak jelen jogvitában mindenekelőtt azt kell megvizsgálnia, hogy fennáll-e ilyen jogsértés.12      A
Tanácsot a tagállami cukorárak és az 1968. július 1-jétől érvényes
cukorárak közötti különbség kiegyenlítéséhez szükséges intézkedésekre
vonatkozó rendelkezések elfogadására kötelező 1009/67 rendelet 37.
cikkének (1) bekezdése alapján elfogadott 769/68 rendelet felhatalmazza
azokat a tagállamokat, amelyek területén a fehércukor ára magasabb az
irányárnál, hogy az 1968. július 1-jén 0 órakor a területükön szabad
forgalomban lévő fehér- és nyerscukormennyiség tekintetében kompenzációs
összeget biztosítsanak.A felperes utal
arra, hogy az alacsony árat alkalmazó tagállamok tekintetében a rendelet
csak arra az esetre állapítja meg díj fizetését a cukorkészletekre, ha a
korábbi árak alacsonyabbak voltak az 1968. július 1-jétől érvényes
intervenciós árnál, és ebből azt a következtetést vonja le, hogy mivel
eltérő kritériumokat alkalmaz a magas cukorárat alkalmazó tagállamok
termelőit illető kompenzációs jogosultság megállapítása tekintetében, a
rendelet megsérti a Szerződés 40. cikke (3) bekezdése utolsó
albekezdésének rendelkezését, amely szerint a közös árpolitikának közös
kritériumokon és egységes számítási módszereken kell alapulnia.13      A
jelzett különbség nem jelent hátrányos megkülönböztetést, mivel az a
cukorágazat új, közös piacszervezésének következménye, melyben nincs
egyetlen szabott ár, csak árkeretet alkotó minimális és maximális ár,
amelyeken belül a tényleges árszínvonal a piaci változások szerint
alakul.Nem vitatható tehát olyan átmeneti
szabályozás indokoltsága, amely azon az elven alapul, hogy ahol a
korábbi árak már a meghatározott kereten belül voltak, ott az árakat a
piaci mechanizmusoknak kell szabályozniuk, ezért csak abban az esetben
írja elő kiegyenlítési díj fizetését, amennyiben a korábbi ár az új
árkeret alsó határánál alacsonyabb volt, és csak abban az esetben
engedélyezi kompenzációs összeg kifizetését, amennyiben a korábbi ár az
új keret felső határánál magasabb volt.14      Ezen
kívül az 1968. július 1-jei hatállyal létrehozott rendszer
sajátosságaira való tekintettel a Tanács a 769/68 rendelet elfogadásával
eleget tett az 1009/67 rendelet 37. cikkében foglalt követelményeknek.15      Hasonlóképpen
el kell utasítani a felperes azon állítását, amely szerint a 769/68
rendelet megsérti a Szerződés 40. cikkét, mivel a nyerscukorkészletekre
vonatkozó kiegyenlítési díj és kompenzációs összeg számítási módját a
fehércukorra vonatkozó számítási mód alapján határozták meg, ami a
felperes szerint a nyerscukortermelők tekintetében egyenlőtlen
elbánáshoz vezethet.Noha a felperes
hipotetikus esetek alapján azt állította, hogy a választott számítási
módok nem feltétlenül vezetnek egységes eredményre a nyerscukortermelők
tekintetében, azt nem bizonyította, hogy 1968. július 1-jén ez lett
volna a helyzet.16      A
felperes felelősség megállapítása iránti keresete tehát nem felel meg a
fent említett előfeltételnek, így azt el kell utasítani.17      Az
eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §-a alapján a Bíróság a
pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére.A felperes pervesztes.A fenti indokok alapján_tekintettel az eljárási iratokra_az előadó bíró jelentésének meghallgatását követően_a felek szóbeli előadásainak meghallgatását követően_a főtanácsnok indítványának meghallgatását követően_tekintettel
az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre, különösen annak
40. és 173. cikkére, valamint 215. cikkének második bekezdésére_tekintettel az 1967. december 18-i 1009/67 tanácsi rendeletre, különösen annak 37. cikke (1) bekezdésére_tekintettel az 1968. június 18-i 769/68 tanácsi rendeletre_tekintettel az Európai Közösségek Bíróságának alapokmányáról szóló jegyzőkönyvre_tekintettel az Európai Közösségek Bíróságának eljárási szabályzatára_A BÍRÓSÁGminden további kiegészítő vagy ellentétes kereseti kérelmet elutasítva a következőképpen határozott:1)      A keresetet, mint megalapozatlant, elutasítja.2)      A felperest kötelezi a költségek viselésére.LecourtMertens de WilmarsKutscherDonnerTrabucchiMonaco       Pescatore Kihirdetve Luxembourgban, az 1971. december 2‑i nyilvános ülésen.A. van Houtte       R. Lecourthivatalvezető       elnök* Az eljárás nyelve: német.