Ideiglenes változat
A TÖRVÉNYSZÉK ELNÖKÉNEK VÉGZÉSE
2010. június 22.(*)
„Ideiglenes intézkedés iránti kérelem – Növényvédő szerek – (EU) 2017/1496 végrehajtási rendelet – A DPX KE 459 (flupirszulfuron‑metil) hatóanyag jóváhagyásának meg nem hosszabbítása – Végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem – A sürgősség hiánya – Az érdekek mérlegelése”
A T‑719/17. R. sz. ügyben,
az FMC Corp. (székhelye: Philadelphia, Pennsylvania [Egyesült Államok], képviselik: D. Waelbroeck, I. Antypas és A. Accarain ügyvédek)
felperesnek
az Európai Bizottság (képviselik: G. Koleva, A. Lewis és I. Naglis, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
az EUMSZ 278. cikk és az EUMSZ 279. cikk alapján benyújtott, a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló 1107/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet értelmében a DPX KE 459 (flupirszulfuron‑metil) hatóanyag jóváhagyásának meg nem hosszabbításáról, továbbá az 540/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet módosításáról szóló, 2017. augusztus 23‑i (EU) 2017/1496 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2017. L 218., 7. o.) végrehajtásának felfüggesztése iránti kérelme tárgyában,
A TÖRVÉNYSZÉK ELNÖKE
meghozta a következő
Végzést(1)
[omissis]
A jogkérdésről
[omissis]
A sürgősségről
[omissis]
26      Ezenkívül az állandó ítélkezési gyakorlat szerint csak akkor áll fenn a sürgősség, ha az a súlyos és helyrehozhatatlan kár, amelytől az ideiglenes intézkedésért folyamodó fél tart, oly mértékben közvetlen, hogy bekövetkezte megfelelő valószínűséggel előre látható. Mindenesetre e felet terheli azoknak a tényeknek a bizonyítása, amelyek megalapozzák az ilyen kár bekövetkezésének valószínűségét, hiszen a pusztán hipotetikus jellegű kár, amennyiben jövőbeli és bizonytalan események bekövetkezésén alapszik, nem igazolhatja ideiglenes intézkedések elrendelését (lásd: 2017. március 23‑i Gollnisch kontra Parlament végzés, T‑624/16, nem tették közzé, EU:T:2017:243, 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
27      Másfelől, az eljárási szabályzat 156. cikke (4) bekezdésének második mondata értelmében az ideiglenes intézkedés iránti kérelmeknek „tartalmazniuk kell a rendelkezésre álló valamennyi olyan bizonyítékot és felajánlott bizonyítékot, amelyek az ideiglenes intézkedések elrendelésének igazolására szolgálnak”.
28      Így az ideiglenes intézkedés iránti kérelemnek önmagában lehetővé kell tennie az alperes számára az észrevételeinek előkészítését, az ideiglenes intézkedésről határozó bíró számára pedig e kérelem elbírálását, adott esetben az azt alátámasztó egyéb információk nélkül, mivel azoknak az alapvető ténybeli és jogi körülményeknek, amelyek e kérelem alapját képezik, az említett kérelemnek magából a szövegéből ki kell tűnniük (lásd: 2016. szeptember 6‑i Inclusion Alliance for Europe kontra Bizottság végzés, C‑378/16 P‑R, nem tették közzé, EU:C:2016:668, 17. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
29      Állandó ítélkezési gyakorlat az is, hogy az ideiglenes intézkedésről határozó bírónak ahhoz, hogy értékelhesse, hogy a fenti 25., 26. és 28. pontban említett valamennyi feltétel teljesül‑e, konkrét és pontos információkkal kell rendelkeznie, melyeket részletes és hiteles dokumentumokban foglalt bizonyítékok támasztanak alá, melyek bizonyítják azt a helyzetet, amelyben az ideiglenes intézkedéseket kérelmező fél van, és amelyek lehetővé teszik a kérelmezett intézkedések hiányában valószínűleg felmerülő következmények értékelését. Ebből következik, hogy az említett félnek többek között abban az esetben, ha pénzügyi jellegű kár bekövetkezésére hivatkozik, iratokkal alátámasztva be kell mutatnia a pénzügyi viszonyainak a valósághű és globális helyzetképét (lásd ebben az értelemben: 2016. február 29‑i ICA Laboratories és társai kontra Bizottság végzés, T‑732/15 R, nem tették közzé, EU:T:2016:129, 39. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
30      Végül, jóllehet az ideiglenes intézkedés iránti kérelem egyes konkrét pontokon kiegészíthető az ahhoz mellékelt iratokra történő utalásokkal, ezen iratok nem pótolhatják azt, ha az említett kérelemből alapvető adatok hiányoznak. Nem az ideiglenes intézkedésről határozó bíró feladata, hogy az érintett fél helyett felkutassa az ideiglenes intézkedés iránti kérelem mellékleteiben, a keresetlevélben vagy annak mellékleteiben foglalt azon elemeket, amelyek alátámaszthatják az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet. Másfelől az ideiglenes intézkedésről határozó bíróra háruló ilyen kötelezettség megfoszthatná érvényesülésétől az eljárási szabályzat 156. cikkének (5) bekezdését, amely előírja, hogy az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet külön beadványban kell benyújtani (lásd ebben az értelemben: 2014. június 20‑i Wilders kontra Parlament és társai ítélet, T‑410/14 R, nem tették közzé, EU:T:2014:564, 16. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31      Ezen ismérvek alapján kell megvizsgálni, hogy a felperesnek sikerült‑e bizonyítania a súlyos és helyrehozhatatlan kár fennállását.
32      A felperes azt állítja, hogy a megtámadott rendelet azonnali végrehajtása súlyos és helyrehozhatatlan kár kockázatával járna amiatt, hogy a felperes elveszítené a gabonafélék tekintetében alkalmazandó gyomirtó szerek európai piacán fennálló piaci részesedéseit.
33      E tekintetben úgy tűnik, hogy a felperes megítélése szerint az ő esetében azért áll fenn a kár kockázata, mert egyrészt elveszítené a gabonafélék tekintetében alkalmazandó gyomirtó szerek európai piacán jelenleg fennálló piaci részesedéseit, másrészt pedig elveszítené azokat a piaci részesedéseket, amelyekkel attól kezdve rendelkezne, hogy megszerezte a flupirszulfuron‑metilhez kapcsolódó tevékenységeket.
A piaci részesedések elvesztése folytán állítólag bekövetkező kár súlyosságáról
[omissis]
59      Végül negyedszer, hangsúlyozni kell, hogy az ítélkezési gyakorlatból következően nem lehet kizárni, hogy az objektíve jelentős vagyoni kár, amely állítólag azon kötelezettségből ered, hogy a vállalkozás nem alkalmas időn belül véglegesen hozzon jelentős üzleti döntést, „súlyosnak” tekinthető, sőt, az ilyen kár súlyossága még az érintett vállalkozás méretére vonatkozó információk hiányában is nyilvánvalónak tekinthető (lásd ebben az értelemben: 2013. március 7‑i EDF kontra Bizottság végzés, C‑551/12 P(R), EU:C:2013:157, 33. pont).
60      Ugyanakkor ezt az ítélkezési gyakorlatot azon területre tekintettel kell értékelni, amelyen a felperes a tevékenységét gyakorolja. Állandó ítélkezési gyakorlat ugyanis, hogy olyan piac keretében, amely a jelen ügy tárgyát képezőhöz hasonlóan – mint azt a felperes is elismeri – erőteljesen szabályozott, továbbá közegészségügyi kockázatok felmerülése esetén a hatáskörrel rendelkező hatóságok részéről gyors beavatkozásnak van kitéve, amelyre nem mindig előrelátható okokból kerül sor, az érintett vállalkozások feladata, hogy – hacsak nem maguknak kell viselniük az ilyen beavatkozásból eredő kárt – megfelelő üzletpolitika kialakításával felvértezzék magukat e beavatkozás következményeivel szemben (lásd: 2016. június 16‑i ICA Laboratories és társai kontra Bizottság végzés, C‑170/16 P(R), nem tették közzé, EU:C:2016:462, 29. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
61      A jelen ügyben legkorábban 2014. november 6‑án, vagyis az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA) azon következtetéseinek átadásakor, amelyek a flupirszulfuron‑metilnek a vélelmezetten rákkeltő és reprotoxikus (C2 és R2) termékek kategóriájába történő besorolását javasolják (lásd a fenti 5. pontot), vagy legalábbis 2015. március 18‑án, vagyis akkor, amikor a Bizottság közzétette az említett anyag jóváhagyásának meg nem hosszabbítását javasló vizsgálati jelentésének tervezetét (lásd a fenti 6. pontot), a Dupont olyan információkkal rendelkezett, amelyek alapján a gondossági kötelezettségének körébe tartozott, hogy a fenti 60. pontban felidézett ítélkezési gyakorlatnak megfelelően megtegye a megfelelő intézkedéseket annak érdekében, hogy felvértezze magát a flupirszulfuron‑metil forgalmazásának megtiltásával járó esetleges szabályozási kockázatokkal szemben. E szabályozási kockázatokat ezenkívül megerősítette az, hogy egyrészt az EFSA 2016. október 3‑án közzétette a következtetéseinek felülvizsgált változatát, másrészt pedig a Bizottság 2016. december 22‑én közzétette a vizsgálati jelentése tervezetének felülvizsgált változatát (lásd a fenti 7. pontot).
62      Másfelől, a fenti megfontolások összessége a jelen ügyben fennálló konkrét körülmények között annál is inkább releváns, mert nyilvánvaló, hogy a felperesnek az összes ilyen információt részletesen meg kellett vizsgálnia a Dupont flupirszulfuron‑metillel kapcsolatos tevékenységeinek megszerzésére irányuló művelete keretében.
63      Mindazonáltal a felperes e tekintetben nem ad elő semmilyen konkrét adatot. Márpedig a fenti 26–30. pontban említett ítélkezési gyakorlat értelmében az ideiglenes intézkedésről határozó bírónak nem feladata, hogy az érintett fél helyett felkutassa ezeket az adatokat.
64      Következésképpen, tekintettel a jelen ideiglenes intézkedés iránti kérelem konkrét körülményeire, nem állapítható meg, hogy a gabonafélék tekintetében alkalmazandó gyomirtó szerek európai piacán fennálló piaci részesedések állítólagos elvesztését a fenti 59. pontban említett ítélkezési gyakorlat értelmében vett „objektíve jelentős vagyoni kárnak” lehetne minősíteni.
[omissis]
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK ELNÖKE
a következőképpen határozott:
1)      A Törvényszék elnöke az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.
2)      A Törvényszék elnöke a költségekről jelenleg nem határoz.
Luxembourg, 2010. június 22.
E. Coulon
M. Jaeger
hivatalvezető
elnök
*      Az eljárás nyelve: angol.
1      A jelen végzésnek csak azok a pontjai kerülnek ismertetésre, amelyek közzétételét a Törvényszék hasznosnak tartja.