62015CC0689
MELCHIOR WATHELET
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2016. december 1‑je (
1
)
C‑689/15. sz. ügy
W. F. Gözze Frottierweberei GmbH,
Wolfgang Gözze
kontra
Verein Bremer Baumwollbörse
(az Oberlandesgericht Düsseldorf [düsseldorfi tartományi felsőbíróság, Németország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal — Európai uniós védjegy — 207/2009/EK rendelet — 9. cikk — 15. cikk — Tényleges használat — Valamely védjegy minőségjelzésként történő használata — Az engedélyeseknél végzett rendszeres minőség‑ellenőrzés hiánya — A védjegyjogosult védjegyoltalomhoz fűződő jogainak megszűnése — Tanúsító védjegy”
I – Bevezetés
1.
A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi tartományi felsőbíróság, Németország) azt kéri a Bíróságtól, hogy értelmezze egyrészről az európai uniós védjegyről szóló, 2009. február 26‑i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL 2009. L 78., 1. o.) 9. cikkének (1) bekezdését és 15. cikkének (1) bekezdését, másrészről az említett rendelet 52. cikke (1) bekezdésének a) pontját, 7. cikke (1) bekezdésének g) pontját és 73. cikkének c) pontját.
2.
A kérdést előterjesztő bíróság kérdéseinek megválaszolása során a Bíróságnak arról kell határoznia, hogy valamely minőségjelzés – vagyis olyan megjelölés, amelynek rendeltetése az azt hordozó termékek anyagösszetételének, minőségének vagy gyártási folyamatának szavatolása – önálló európai uniós védjegyoltalom tárgyát képezheti‑e.
II – Jogi háttér
3.
A 207/2009 rendelet egységes szerkezetbe foglalta a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20‑i 40/94 tanácsi rendeletet (HL 1994. L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.). Amint arra a Bíróság rámutatott, a 40/94 rendelet szabályaira vonatkozó értelmezések átültethetők a 207/2009 rendeletre, amennyiben a vonatkozó rendelkezések szövegét, szövegkörnyezetét vagy célját ez utóbbi rendelet elfogadása során nem érintette lényeges módosítás. (
2
) Az alapügyben ez a helyzet.
4.
A közelmúltban a 207/2009 rendeletet is módosították, a közösségi védjegyről szóló 207/2009/EK tanácsi rendelet és a közösségi védjegyről szóló 40/94/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló 2868/95/EK bizottsági rendelet módosításáról, valamint a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalnak (védjegyek és formatervezési minták) fizetendő díjakról szóló 2869/95/EK bizottsági rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. december 16‑i (EU) 2015/2424 európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2015. L 341., 21. o.).
5.
Az alapügybeli tényállás megvalósulásának időpontjára tekintettel, a jelen előzetes döntéshozatalra utalást a 207/2009 rendeletnek az ezen módosítás előtt hatályos változata alapján kell vizsgálni.
A – A 207/2009 rendelet
6.
A 207/2009 rendelet 4. cikke értelmében:
„[Európai uniós] védjegyoltalom tárgya lehet minden grafikailag ábrázolható megjelölés, így különösen szó – beleértve a személyneveket –, ábra, kép, alakzat, betű, szám, továbbá az áru vagy a csomagolás formája, ha e megjelölés alkalmas arra, hogy valamely vállalkozás áruit vagy szolgáltatásait megkülönböztessen más vállalkozások áruitól vagy szolgáltatásaitól.”
7.
E rendelet 7. cikkének (1) bekezdése így rendelkezik:
„A megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, ha
[…]
c)
kizárólag olyan jelekből vagy adatokból áll, amelyeket a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás fajtája, minősége, mennyisége, rendeltetése, értéke, földrajzi származása, előállítási vagy teljesítési ideje, illetve egyéb jellemzője feltüntetésére használhatnak;
[…]
g)
alkalmas a fogyasztók megtévesztésére különösen az áru, illetve a szolgáltatás fajtája, minősége vagy földrajzi származása tekintetében;
[…]”
8.
Az említett rendelet 9. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az [európai uniós] védjegyoltalom a jogosult számára kizárólagos jogokat biztosít. A kizárólagos jogok alapján a jogosult bárkivel szemben felléphet, aki engedélye nélkül gazdasági tevékenység körében használ:
a)
az [európai uniós] védjeggyel azonos megjelölést olyan árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, amelyek azonosak a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal;
b)
olyan megjelölést, amelyet a fogyasztók az [európai uniós] védjeggyel összetéveszthetnek a megjelölés és a közösségi védjegy azonossága vagy hasonlósága, valamint a megjelölés és az [európai uniós] védjegy árujegyzékében szereplő áruk, illetve szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága miatt; az összetéveszthetőség magában foglalja azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést gondolati képzettársítás (asszociáció) útján kapcsolhatják a korábbi védjegyhez;
[…]”
9.
A 207/2009 rendelet 15. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Ha a jogosult a lajstromozástól számított öt éven belül nem kezdte meg az [európai uniós] védjegy tényleges használatát az [Unióban] az árujegyzékben szereplő árukkal és szolgáltatásokkal kapcsolatban, vagy ha az ilyen használatot öt éven át megszakítás nélkül elmulasztotta, az [európai uniós] védjegyoltalomra alkalmazni kell az e rendeletben meghatározott jogkövetkezményeket, kivéve, ha a jogosult a használat elmaradását kellőképpen igazolja.
Az első albekezdés alkalmazásában használatnak minősülnek a következők is:
a)
az [európai uniós] védjegy olyan alakban történő használata, amely a lajstromozott alaktól csak a megkülönböztető képességet nem érintő elemekben tér el;
b)
az [európai uniós] védjegy elhelyezése az Unióban lévő árun vagy annak csomagolásán kizárólag az onnan történő kivitel céljából.”
10.
E rendelet 51. cikkének (1) bekezdése szerint:
„A hivatalhoz benyújtott kérelem vagy a védjegybitorlási perben előterjesztett viszontkereset alapján az [európai uniós] védjegyoltalom megszűnését kell megállapítani, ha:
a)
a jogosult az árujegyzékben szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban a védjegy tényleges használatát [az Unióban] megszakítás nélkül öt éven át elmulasztja, és a jogosult a használat elmaradását kellőképpen nem igazolja […];
b)
a védjegyjogosult cselekménye vagy mulasztása következtében a megjelölés a forgalomban azoknak az áruknak, illetve szolgáltatásoknak a szokásos nevévé vált, amelyekre lajstromozták;
c)
a védjegy – a jogosult vagy az ő engedélyével más által folytatott védjegyhasználat következtében – az árujegyzékben szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban megtévesztővé vált, különösen az áruk vagy a szolgáltatások jellegét, minőségét vagy földrajzi származását illetően.”
11.
A 207/2009 rendelet 52. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az [európai uniós] védjegyet a hivatalhoz benyújtott kérelem vagy a védjegybitorlási perben előterjesztett viszontkereset alapján törölni kell, ha:
a)
az [európai uniós] védjegy lajstromozására a 7. cikkben foglalt rendelkezések megsértésével került sor;
[…]”
12.
E rendelet 73. cikke értelmében:
„Az 51. cikkben meghatározott megszűnési okokon túlmenően a hivatalhoz benyújtott kérelem vagy a védjegybitorlási perben előterjesztett viszontkereset alapján az együttes [európai uniós] védjegy oltalmának megszűnését kell megállapítani akkor is, ha
a)
a védjegyjogosult nem teszi meg a szükséges intézkedéseket a védjegynek a használati feltételekbe ütköző használata elleni fellépés érdekében, feltéve, hogy vannak ilyen feltételek, és azokat a védjegy használatára vonatkozó szabályzat – adott esetben a lajstromba bejegyzett módosításnak megfelelő formában – tartalmazza;
[…]
c)
a védjegy használatára vonatkozó szabályzat módosításának a lajstromba történő bejegyzésére a 71. cikk (2) bekezdésében foglalt rendelkezések megsértésével került sor, kivéve, ha a védjegyjogosult az érintett követelményeket a védjegy használatára vonatkozó szabályzat további módosítása révén teljesíti.”
B – A 2015/2424 rendelet
13.
A 2015/2424 rendelet (27) preambulumbekezdése a következőket írja elő:
„Az együttes közösségi védjegyekre vonatkozó jelenlegi rendelkezéseket kiegészítendő, és a nemzeti rendszerek és az európai uniós védjegyrendszer közötti jelenlegi egyensúlyhiányt orvosolandó, specifikus rendelkezéseket kell[ett] bevezetni azon európai uniós tanúsító védjegyek oltalmának biztosítása érdekében, amelyek lehetővé teszik valamely tanúsító intézmény vagy szervezet számára, hogy a tanúsítási rendszer tagjai számára engedélyezzék a védjegy használatát a tanúsítási feltételeknek megfelelő áruk vagy szolgáltatások jelzésére.”
14.
Ennek érdekében a 2015/2424 rendelet a 74a. cikkel egészítette ki a 207/2009 rendeletet, amelynek szövege a következő:
„(1)   Az európai uniós tanúsító védjegy olyan európai uniós védjegy, amelynek oltalmát a bejelentéskor e minőségében igénylik, és amely alkalmas arra, hogy a védjegyjogosult által az anyagösszetétel, az áruk gyártási módja vagy a szolgáltatásnyújtás módja, illetve a minőség, a pontosság vagy egyéb jellemzők tekintetében – a földrajzi eredet kivételével – tanúsított árukat és szolgáltatásokat megkülönböztesse az ilyen tanúsítással nem rendelkező áruktól és szolgáltatásoktól.
(2)   Európai uniós tanúsító védjegy iránti bejelentést bármely természetes vagy jogi személy – ideértve az intézményeket, hatóságokat és közjogi szerveket is – tehet, feltéve, hogy nem folytat olyan gazdasági tevékenységet, amely a tanúsítással érintett áruk, illetve szolgáltatások forgalomba hozatalára, illetve nyújtására is kiterjed.
[…]”
15.
A 2015/2424 rendelet 4. cikkének megfelelően a 207/2009 rendelet 74a. cikke 2017. október 1‑jétől kezdődő hatállyal alkalmazandó.
III – Az alapeljárás tényállása
16.
Az alapeljárás a W. F. Gözze Frottierweberei GmbH (a továbbiakban: Gözze) és ügyvezetője, Wolfgang Gözze (a továbbiakban: W. Gözze), valamint a Verein Bremer Baumwollbörse társulás (a továbbiakban: VBB) között folyik.
17.
A VBB olyan társulás, amely a pamutipari ágazatban tevékenykedő vállalkozások érdekeit védi. Az alábbi európai uniós ábrás védjegy jogosultja (a továbbiakban: „gyapotvirág” védjegy):
18.
A „gyapotvirág” védjegyet fekete‑fehér színben jelentették be, és 2008. május 22‑én, többek között textiláruk tekintetében, lajstromozták.
19.
A VBB a „gyapotvirág” védjegyre vonatkozó felhasználási szerződéseket kötött a textilágazatban tevékenykedő vállalkozásokkal. E vállalkozások kötelezettséget vállalnak arra, hogy kizárólag jó minőségű, pamutszálakból készült termékeknél alkalmazzák a megjelölést. E kötelezettségvállalás betartását a VBB ellenőrizheti.
20.
A Gözze a textilágazatban végzi tevékenységét, és többek között olyan törülközőket forgalmaz, amelyek az alább ábrázolt, rendszerint zöld és fehér színnel nyomtatott, hátulnézetű függőcímkékkel vannak ellátva:
21.
A Gözze nem tartozik a VBB engedélyesei közé. Ez utóbbi nem járult ahhoz hozzá, hogy Gözze a „gyapotvirág” védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést bármilyen módon is használja. Ezért a VBB a hatáskörrel rendelkező európai uniós védjegybíróság, a Landgericht Düsseldorf (düsseldorfi tartományi bíróság, Németország) előtt védjegybitorlási keresetet nyújtott be a Gözzével szemben.
22.
A Gözze a „gyapotvirág” védjegy törlésére, illetve másodlagosan megszűnésének megállapítására irányuló viszontkeresetet nyújtott be. Szerinte a „gyapotvirág” ábrás megjelölés tisztán leíró jellegű, és így megkülönböztetésre nem alkalmas. E megjelölés nem szolgálhat a származás jelölésére, és így védjegyként nem lehetett volna lajstromozni.
23.
A Landgericht Düsseldorf (düsseldorfi tartományi bíróság) helyt adott a VBB keresetének és elutasította a Gözze viszontkeresetét, amely emiatt fellebbezést nyújtott be az Oberlandesgericht Düsseldorfhoz (düsseldorfi tartományi felsőbíróság).
24.
Ez utóbbi bíróság úgy véli, hogy a közönség úgy tekinti, hogy a „gyapotvirág” megjelölés annak egyszerű jelzésén kívül, hogy a termék előállításánál felhasznált alapanyag a pamut, más funkciót is betölt. Úgy véli továbbá, hogy a Gözze által használt „gyapotvirág” megjelölés és a VBB „gyapotvirág” védjegye közötti nagy fokú hasonlóság miatt fennáll az összetévesztés veszélye. E tekintetben megállapítja, hogy az említett megjelölés csak a színében különbözik az említett védjegytől.
25.
Ebből azonban nem következik szükségképpen az, hogy a védjegybitorlási keresetnek helyt kell adni. A közönség ugyanis mindenekelőtt úgy tekint a „gyapotvirág” megjelölésre, mint a termék minőségére vonatkozó jelzésre. E körülmények között úgy tekinthető, hogy a „gyapotvirág” megjelölés és védjegy használata semmilyen üzenetet nem közvetít a termék származására vonatkozóan. Ez annak megállapítását eredményezheti, hogy a VBB tekintetében a védjegyoltalom megszűnését kell megállapítani, és hogy a Gözze nem követ el bitorlást.
26.
A kérdést előterjesztő bíróság ugyanakkor hozzáteszi, hogy az önálló védjegy minőségjelzésként történő használata az együttes védjegyhez hasonlóan akkor tekinthető védjegykénti használatnak, ha a közönség ehhez a védjegyhez a minőség jogosult általi ellenőrzésének elvárását társítja.
27.
Ebben az esetben ugyanis szerinte a közönség e védjegy használatában a védjegyjogosult ellenőrzése alatt előállított árura való utalást lát. A védjegy így szerinte betölti alapvető funkcióját, amely abban rejlik, hogy jelzi, hogy az áru a minőség biztosítására kötelezettséget vállaló vállalkozástól származik.
28.
A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy ebben az esetben elképzelhető lenne a 207/2009 tanácsi rendelet együttes védjegyekre vonatkozó 73. cikkének megfelelő alkalmazása, amelynek értelmében meg kell állapítani a védjegy megszűnését, ha a védjegyjogosult nem teszi meg a szükséges intézkedéseket a védjegynek a használati feltételekbe ütköző használata elleni fellépés érdekében, feltéve, hogy vannak ilyen feltételek, és azokat a védjegy használatára vonatkozó szabályzat tartalmazza.
29.
Ilyen körülmények között a kérdést előterjesztő bíróság úgy ítélte meg, hogy az eljárást fel kell függeszteni, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket kell a Bíróság elé terjeszteni.
IV – Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem és a Bíróság előtti eljárás
30.
Az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi tartományi felsőbíróság) tehát a Bírósághoz 2015. december 21‑én érkezett, 2015. december 15‑i határozatával az EUMSZ 267. cikk alapján a következő kérdéseket terjesztette előzetes döntéshozatal céljából a Bíróság elé:
„1)
Tekinthető‑e a [207/2009] rendelet 9. cikkének (1) bekezdése és 15. cikkének (1) bekezdése szerinti védjegykénti használatnak az önálló védjegy minőségjelzésként történő használata azon áruk vonatkozásában, amelyek tekintetében e minőségjelzést használják?
2)
Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén: a [207/2009] rendelet 7. cikke (1) bekezdésének g) pontjával összefüggésben értelmezett 52. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében törölhető‑e, vagy a 73. cikk c) pontjának megfelelő alkalmazásával megszűntnek tekinthető‑e az ilyen védjegy, ha a védjegyjogosult a közönség által az e megjelöléshez társított minőségi elvárásoknak való megfelelést nem garantálja az engedélyeseinél végzett rendszeres minőség‑ellenőrzés útján?”
31.
Írásbeli észrevételeket nyújtott be a Gözze és W. Gözze, a VBB, a német kormány, valamint az Európai Bizottság. Ezenkívül valamennyien kifejtették álláspontjukat a 2016. október 19‑én tartott tárgyaláson.
V – Elemzés
A – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
32.
Az első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a minőségjelzésekre is kiterjedhet‑e az a kizárólagos jog, amelyet a 207/2009 rendelet az önálló védjegyek jogosultja számára biztosít.
33.
Ugyanis a VBB által benyújtott fellebbezés eredményessége az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi tartományi felsőbíróság) szerint attól függ, hogy a 207/2009 rendelet 9. cikkének (1) bekezdése és 15. cikkének (1) bekezdése szerinti védjegykénti használatot valósít‑e meg egy önálló védjegy minőségjelzésként történő használata. (
3
)
34.
A 207/2009 rendelet a minőségjelzéseket, mint olyanokat, nem ismeri el (az alábbi 1. cím). Következésképpen a problémát csak a védjegy funkcióinak szemszögéből lehet megközelíteni (az alábbi 2–4. cím). E vizsgálat végső soron a nemzeti bíróság feladata (az alábbi 5. cím).
1. A minőségjelzések európai uniós védjegykénti elismerésének hiánya a 207/2009 rendeletben
35.
A megjelölésnek a termék anyagának, előállítási módjának vagy minőségének szavatolása céljából történő használata, mint olyan, nem szerepel a 207/2009 rendeletben. Az európai uniós védjegyre vonatkozó szabályozás történeti fejlődéséből következik, hogy itt a jogalkotó tudatos választásáról volt szó.
36.
Ugyanis az együttes védjegyek mellett – a „rendes” védjegyeken túlmenően – a „tanúsító védjegyek” is kifejezetten említésre kerültek a Bizottságnak a közösségi védjegy jogintézményének létrehozására vonatkozó első elgondolásaiban. (
4
) A védjegy e fajtája egyébként szerepelt a közösségi védjegyről szóló tanácsi EGK rendeletre vonatkozó javaslat 86. cikkében, „közösségi hitelesítési jegy” elnevezéssel. (
5
) A jogalkotó azonban nem illesztette be a védjegy ezen fajtáját sem a 40/94 rendeletbe, sem a 207/2009 rendeletbe.
37.
Tehát semmi kétség nincs afelől, hogy a védjegy ezen fajtája ki van zárva a 207/2009 rendelet hatálya alól. Ha szükséges, létezésüknek az első, 89/104 irányelvben való elismerése megerősíti az említett rendeletben választott ellentétes megoldás szándékos jellegét. (
6
)
38.
A tanúsító védjegy tehát mint európai uniós védjegy először csak a 2015/2424 rendelettel jelent meg.
39.
A jogalkotó ugyanis az új rendelet (27) preambulumbekezdésében kifejezetten kifejti, hogy „[a]z együttes közösségi védjegyekre vonatkozó jelenlegi rendelkezéseket kiegészítendő, és a nemzeti rendszerek és az európai uniós védjegyrendszer közötti jelenlegi egyensúlyhiányt orvosolandó […]” (
7
), specifikus rendelkezések bevezetése szükséges az „európai uniós tanúsító védjegyek oltalmának biztosítása érdekében”.
40.
Valamely megjelölésnek a termék anyagának, előállítási módjának vagy minőségének szavatolása céljából történő használata, mint olyan, nem szerepel a 207/2009 rendeletben. Az európai uniós védjegy egy olyan új fajtájáról van szó, amelyet „tanúsító védjegy” elnevezéssel a 2015/2424 rendelet vezetett be. (
8
)
41.
Ez azt jelenti, hogy az ilyen megjelölés soha nem részesülhet a 207/2009 rendelet által az önálló védjegyeknek biztosított oltalomban? Véleményem szerint nem.
42.
A minőségjelzésként használt megjelölésnek ugyanis szükségképpen meg kell felelnie a védjegy alapvető funkciójának ahhoz, hogy a jogosult számára kizárólagos jogot biztosítson.
2. A védjegy alapvető funkciójának való megfelelés szükségessége
43.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a védjegy alapvető rendeltetése annak biztosítása a fogyasztó vagy a végfelhasználó számára, hogy a védjeggyel jelölt áru vagy szolgáltatás a védjegyjogosulttól származik, és ezáltal annak lehetővé tétele, hogy ezen árut vagy szolgáltatást megkülönböztessék az egyéb eredetű áruktól vagy szolgáltatásoktól. Ugyanis ahhoz, hogy a védjegy betölthesse alapvető szerepét a torzulásmentes verseny azon rendszerében, amelyet a Szerződés létrehozni és fenntartani szándékozott, a védjegynek biztosítania kell, hogy a vele jelölt valamennyi árut vagy szolgáltatást azon egyetlen vállalkozás ellenőrzése mellett állították elő, illetve nyújtották, amely ezek minőségéért felel (
9
).
44.
A védjegy ezen alapvető funkciója a valós használatban nyilvánul meg, mivel a 207/2009 rendelet 15. cikkének (1) bekezdése „tényleges használatot” követel meg. A Bíróság által alkalmazott meghatározás szerint ugyanis ezen „tényleges használat”„olyan használat, amely megfelel a védjegy alapvető funkciójának, ami abban áll, hogy biztosítsa a fogyasztó vagy a végfelhasználó számára az áru vagy szolgáltatás származásának azonosíthatóságát, lehetővé téve ezáltal számára, hogy azt az összetévesztés veszélye nélkül meg tudja különböztetni a máshonnan származó áruktól vagy szolgáltatásoktól” (
10
).
45.
E funkció alapvető jellegéből következik, hogy „a védjegynek mindig be kell töltenie származásjelző funkcióját, míg további funkcióit csak annyiban látja el, amennyiben jogosultja e tekintetben […] kihasználja” (
11
).
46.
Következésképpen úgy tűnik, hogy ezen ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy a 207/2009 rendelet rendszerében valamely minőségjelzésnek szükségképpen meg kell felelnie a származást jelölő funkciónak ahhoz, hogy jogosultja gyakorolhassa azt a kizárólagos jogot, amelyet az említett rendelet 9. cikke biztosít számára.
47.
Más szóval, amennyiben valamely megjelölés minőségjelzéskénti használata nemcsak a termék minőségének jelzéséhez kötődik, hanem egyidejűleg a származás jelzéséhez is, akkor a Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében a megjelölés védjegykénti használatával állunk szemben.
3. A védjegy valamely funkciója sérelmének szükségessége
48.
Az utóbbi esetben – vagyis akkor, ha a megjelölést a termék minőségének jelzésére és a származás jelölésére is használják – azt is meg kell határozni, hogy a lajstromozott európai uniós védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés harmadik személy általi használata sérti vagy sértheti‑e a védjegyjogosult védjegyoltalomhoz fűződő jogait.
49.
E tekintetben a Bíróság különösen világosan fogalmazott a 2011. szeptember 22‑iInterflora és Interflora British Unit ítéletének (C‑323/09, EU:C:2011:604) 39. pontjában: „a védjegy származásjelző funkciója nem az egyetlen olyan funkciója, amely érdemes a harmadik felek által elkövetett jogsértésekkel szembeni védelemre […]”. Márpedig a Bíróság ezen egyéb funkciók között kifejezetten elismerte az áru minőségének szavatolásával kapcsolatos funkciót. (
12
)
50.
A Bíróság szerint a 207/2009 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti kizárólagos jogok annak biztosítása céljából illetik meg a védjegyjogosultat, hogy a védjegy betölthesse saját funkcióit. E jogok tehát akkor gyakorolhatóak, ha a megjelölés harmadik személy általi használata sérti vagy sértheti a védjegy alapvető funkcióit, különösen a védjegy azon alapvető funkcióját, hogy a fogyasztók számára szavatolja az áru származását. (
13
)
51.
Más szóval a védjegyjogosult megtilthatja e használatot, ha az sértheti a védjegy valamelyik – akár származásjelző, akár valamely más – funkcióját. (
14
)
52.
Így a contrario a tisztán leíró jellegű használat nem tartozik a 207/2009 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének hatálya alá. (
15
)
53.
Ugyanakkor fontos hangsúlyozni, hogy a Bíróság a védjegy valamelyik funkciója sérelmének vitathatóságát azon esetre korlátozza, amikor „valamely európai uniós védjeggyel azonos megjelölést használnak a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal azonos áruk, illetve szolgáltatások vonatkozásában, vagyis a 2008/95 irányelv 5. cikke (1) bekezdése a) pontjának vagy 207/2009 rendelet 9. cikke (1) bekezdése a) pontjának alkalmazási körére.
54.
A Bíróság kifejezetten kiemelte e különbségtételt a 2010. március 25‑ei BergSpecht‑ítéletében (C‑278/08, EU:C:2010:163):
—
a 207/2009 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének a) pontjában
említett esetben, „amikor harmadik fél valamely védjeggyel azonos megjelölést használ a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal azonos áruk, illetve szolgáltatások vonatkozásában, a védjegyjogosult jogosult e használatot megtiltani, ha az veszélyezteti a védjegy valamely funkcióját” (
16
),
—
a 207/2009 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének b) pontjában
szereplő másik esetben, „amikor harmadik személy valamely védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést használ a védjegy árujegyzékében szereplő árukhoz, illetve szolgáltatásokhoz hasonló áruk, illetve szolgáltatások vonatkozásában, a védjegy jogosultja csak akkor léphet fel az említett megjelölés használatával szemben, ha fennáll az összetévesztés veszélye” (
17
).
55.
Ez a különbségtétel a 207/2009 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének szövegéből következik. Ugyanis az e rendelet 9. cikke (1) bekezdésének a) pontjában biztosított oltalom szélesebb körű az ugyanezen cikk (1) bekezdésének b) pontjában szabályozott oltalomnál, mivel ez utóbbi az előbbivel szemben az alkalmazásához kifejezetten megköveteli az összetévesztés veszélyének fennállását hasonlóság esetén. (
18
)
4. Közbenső következtetés
56.
A fenti megfontolásokra tekintettel úgy vélem, hogy valamely megjelölés minőségjelzéskénti használata olyan védjegykénti használatnak minősülhet, amely a 207/2009 rendelet 15. cikke értelmében biztosítja jogosultja számára az európai uniós védjegyhez fűződő jogok fenntartását, feltéve, hogy e megjelölés használata egyidejűleg a védjegy alapvető származásjelölő funkcióját is betölti.
57.
Ebben az esetben a 207/2009 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az lehetővé teszi a minőségjelzésnek megfelelő európai uniós védjegy jogosultjának, hogy versenytársait eltiltsa attól, hogy a védjegy árujegyzékében szereplő árukhoz, illetve szolgáltatásokhoz hasonló áruk, illetve szolgáltatások vonatkozásában azonos megjelölést használjanak, amennyiben e használat sértheti a védjegy valamely funkcióját, például a termék minőségének jelzését.
58.
Ellenben, ha harmadik személy valamely védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést használ ezen védjegy árujegyzékében szereplő árukhoz, illetve szolgáltatásokhoz hasonló áruk, illetve szolgáltatások vonatkozásában, a 207/2009 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy az csak akkor teszi lehetővé az európai uniós védjegy jogosultjának az e megjelölés használatával szembeni fellépést, ha fennáll az összetévesztés veszélye.
5. A nemzeti bíróság szerepe
59.
A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy először is a „gyapotvirág” védjegy megfelel‑e a védjegy alapvető funkciójának, másodszor, hogy fennáll‑e a védjegy származásjelző funkciójának vagy valamelyik másik funkciójának sérelme vagy sérelmének veszélye. (
19
)
a) Az alapvető származásjelölő funkcióról
60.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kiderül, hogy a közönség e megjelölés használatából a termék minőségére vonatkozó jelzésre következtet. (
20
)
61.
Azonban, még ha láttuk is, hogy valamely áru minőségének szavatolása a védjegy funkciójaként oltalomban részesülhet, a minőségnek a kérdést előterjesztő bíróság által kiemelt jelzéséből azonban nem következik azon lehetőség automatikus kizárása, hogy a szóban forgó védjegy a származásjelző funkciónak is megfelelhet.
62.
Ellenkezőleg, osztom a kérdést előterjesztő bíróság azon álláspontját, amely szerint az olyan megjelölés, amelyben a közönség a védjegyjogosult ellenőrzése alatt álló árura való utalást lát, az így megjelölt árunak a más – ezen ellenőrzés alatt nem álló – vállalkozások áruitól való megkülönböztetésére szolgál. (
21
)
63.
A Bíróság ugyanis leszögezte, hogy „ahhoz, hogy a védjegy betölthesse alapvető szerepét a torzulásmentes verseny azon rendszerében, amelyet a Szerződés létrehozni és fenntartani szándékozott, a védjegynek biztosítania kell, hogy a vele jelölt valamennyi árut vagy szolgáltatást azon egyetlen vállalkozás ellenőrzése mellett állították elő, illetve nyújtották, amely ezek minőségéért felel” (
22
).
64.
Következésképpen, ha a minőség szavatolása a védjegy funkciójaként oltalomban részesülhet, előfordulhat, hogy ez a származásjelző funkció következménye. A minőség szavatolása a származásához kapcsolódik. (
23
)
65.
Ugyanis okkal gondolható, hogy ha a származásjelző funkció jelentőséggel bír, az az ahhoz társított hatások miatt van. Amit a fogyasztó az általa (fel)ismert védjegyet hordozó terméktől elvár, az az állandó minőség. A védjegy által keltett ezen minőségi elvárásból kiindulva a védjegyjogosult van abban a helyzetben, hogy a fogyasztó részéről elvárt minőséget megőrizze és megszilárdítsa, és mindezt abból a célból, hogy a jövőbeli értékesítései növekedjenek. (
24
)
66.
Egyébiránt a termék vagy szolgáltatás minőségért felelős „egy és ugyanazon vállalkozásra” való hivatkozást nem kell szó szerint érteni.
67.
Úgy tűnik, hogy nemcsak a védjegyjogosultról, hanem a gazdaságilag kapcsolódó vállalkozásokról is szó lehet, hiszen a Bíróság többek között elismerte, hogy sérül a védjegy származásjelző funkciója, ha valamely internetes keresőoldalon egy védjeggyel azonos kulcsszó használatával működő hirdetés „nem teszi lehetővé, vagy csupán nehézségek árán teszi lehetővé a szokásosan tájékozott és észszerűen figyelmes internethasználó számára annak megállapítását, hogy a hirdetésben szereplő áruk vagy szolgáltatások a védjegyjogosulttól, ahhoz gazdaságilag kapcsolódó vállalkozástól, vagy pedig harmadik féltől származnak” (
25
).
68.
Ugyanebben a vonatkozásban kiemelem, hogy a Bíróság a védjegy származásjelző funkciója sérelmének meghatározásakor a védjegyjogosult által feljogosított viszonteladókra (
26
) vagy az ugyanazon hálózathoz való tartozásra (
27
) is utalt.
69.
Következésképpen, amennyiben a kérdést előterjesztő bíróság arra a következtetésre jut, hogy a „gyapotvirág” védjegy által közvetített minőségjelzés a VBB‑re vagy annak valamelyik engedélyesére is utal, akkor az a származásjelző funkciónak is megfelel.
70.
Ha ezzel ellentétben a kérdést előterjesztő bíróság úgy határozna, hogy a „gyapotvirág” megjelölést hordozó termék minőségébe vetett bizalom a gyártótól vagy az említett minőségjelzést kiállító társulástól függetlenül kizárólag a felhasznált anyaghoz kötődik, akkor azt kellene megállapítani, hogy a fent hivatkozott megjelölés nem tölti be a védjegy alapvető funkcióját.
b) A védjegy származásjelző vagy valamely más funkciójának sérelméről vagy sérelmének veszélyéről
71.
Abban az esetben, ha a kérdést előterjesztő bíróság arra a következtetésre jut, hogy a „gyapotvirág” megjelölés betölti a származásjelző funkciót, akkor annak meghatározása marad hátra, hogy valamely azonos vagy hasonló megjelölés harmadik személy által történő használata sérti vagy sértheti‑e a VBB jogait.
72.
A jelen esetben úgy tűnik, hogy a „gyapotvirág” védjegy és a Gözze által használt megjelölés – tekintettel az említett megjelölések közötti színbeli különbségre – nem tekinthető azonosnak. Valamely megjelölés csak akkor azonos egy védjeggyel, ha módosítás vagy hozzáadás nélkül tartalmazza a védjegyet alkotó valamennyi elemet, és egészében tekintve olyan jelentéktelen eltéréseket rejt magában, amelyek elkerülhetik az átlagos fogyasztó figyelmét. (
28
)
73.
Azonban annak értékelése is a nemzeti bíróság feladata, hogy a Gözze által használt megjelölés a védjeggyel azonosnak vagy ahhoz hasonlónak minősül‑e. Az első esetben a VBB‑nek jogában áll a megjelölés olyan használata ellen fellépni, amely sértheti védjegyének valamelyik funkcióját, például a termék minősége jelzésének funkcióját (a 207/2009 rendelet 9. cikke (1) bekezdése a) pontjának alkalmazása). A második esetben a VBB csak akkor léphet fel az említett megjelölés használatával szemben, ha a termék származása kapcsán áll fenn az összetévesztés veszélye (a 207/2009 rendelet 9. cikke (1) bekezdése b) pontjának alkalmazása).
B – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésről
74.
A kérdést előterjesztő bíróság második kérdésével lényegében arra vár választ, hogy a 207/2009 rendelet 52. cikke (1) bekezdésének a) pontja és 7. cikke (1) bekezdésének g) pontja alapján vagy az említett rendelet 73. cikke c) pontjának megfelelő alkalmazásával megszűntnek tekinthető‑e a minőségjelzésként használt önálló védjegy, ha a védjegyjogosult a közönség által a megjelöléshez társított minőségi elvárásoknak való megfelelést nem garantálja az engedélyeseinél végzett rendszeres minőség‑ellenőrzés útján.
75.
E kérdésre magyarázatot ad a kérdést előterjesztő bíróság egyik előfeltevése. E szerint ahhoz, hogy valamely minőségjelzés európai uniós védjegyoltalomban részesüljön, az szükséges, hogy a közönség a szóban forgó jelzéshez a megjelölés jogosultja által történő minőség‑ellenőrzés elvárását társítsa. Következésképpen ezen jelzés európai uniós védjegyoltalomban való részesítéséhez az szükséges, hogy az „ellenőrzött minőség” képzete, amelyet a közönség e jelzéshez társít, ténylegesen biztosított legyen. (
29
)
76.
Még ha osztom is az okfejtés kiinduló tételét, az abból levont következtetéssel nem értek egyet.
77.
Ahogy azt ugyanis korábban kifejtettem, bár a minőségjelzést a 207/2009 rendelet rendszerének szemszögéből lehet vizsgálni, de nem hitelesítési jegyként vagy tanúsító védjegyként – amelyek törlésének feltételei hasonlítanak az együttes védjegyekre alkalmazandó feltételekre (
30
) –, hanem kizárólag önálló védjegyként.
78.
Bár a védjegyhasználat ellenőrzésének gondolata adott esetben a 207/2009 rendelet 73. cikkéből levezethető, meg kell ugyanakkor állapítani, hogy a 207/2009 rendelet az önálló védjegyek tekintetében egyáltalán nem ír elő ilyen jellegű feltételt.
79.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés vizsgálata keretében általam kifejtett érveléssel összhangban, valamely minőségjelzésnek szükségszerűen – és kizárólagosan – a védjegy származási funkciójának kell megfelelnie ahhoz, hogy a jogosult gyakorolhassa az említett rendelet 9. cikkében számára biztosított kizárólagos jogokat.
80.
Ebben a keretben a termék minőségének ellenőrizhetősége olyan elem lehet, amely lehetővé teszi a termék valamely gyártóhoz vagy ahhoz gazdaságilag kapcsolódó vállalkozáshoz való kapcsolását. Ellenben nincs előírva, hogy az említett ellenőrzésnek ténylegesnek kell lennie. Ugyanis nem az ellenőrzés megtörténte számít, hanem a minőség valamely meghatározott vállalkozásnak való betudhatósága, és az ahhoz társított ellenőrzési lehetőség.
81.
Következésképpen úgy vélem, hogy a 207/2009 rendeletnek sem az 52. cikke (1) bekezdésének a) pontja és 7. cikke (1) bekezdésének g) pontja, sem a 73. cikkének c) pontja nem teszi lehetővé az európai uniós védjegy – amely egyben minőségjelzés is – törlését vagy megszűnésének megállapítását, ha e védjegy jogosultja a közönség által az e megjelöléshez társított minőségi elvárásoknak való megfelelést nem garantálja az engedélyeseinél végzett valós vagy rendszeres minőség‑ellenőrzés útján.
VI – Végkövetkeztetések
82.
A fenti megfontolások alapján azt javasolom a Bíróságnak, hogy az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi tartományi felsőbíróság) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következő válaszokat adja:
„1)
Valamely megjelölés minőségjelzéskénti használata az európai uniós védjegyről szóló, 2009. február 26‑i 207/2009/EK tanácsi rendelet 15. cikke értelmében vett jogfenntartó védjegykénti használatnak minősülhet, feltéve, hogy a szóban forgó megjelölés használata egyidejűleg a védjegy alapvető származásjelölő funkcióját is betölti.
Ebben az esetben a 207/2009 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az lehetővé teszi a valamely minőségjelzésnek megfelelő európai uniós védjegy jogosultjának, hogy versenytársait eltiltsa attól, hogy a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal azonos áruk, illetve szolgáltatások vonatkozásában azonos megjelölést használjanak, amennyiben e használat sértheti a védjegy valamely funkcióját, például a termék minőségének jelzését.
Ellenben, ha harmadik személy valamely védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést használ a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal azonos vagy azokhoz hasonló áruk, illetve szolgáltatások vonatkozásában, a 207/2009 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy az csak akkor teszi lehetővé az európai uniós védjegy jogosultja számára e megjelölés használatával szembeni fellépést, ha fennáll az összetévesztés veszélye.
2)
Ugyanezen rendeletnek sem az 52. cikke (1) bekezdésének a) pontja és 7. cikke (1) bekezdésének g) pontja, sem a 73. cikkének c) pontja nem teszi lehetővé az európai uniós védjegy – amely egyben minőségjelzés is – törlését vagy megszűnésének megállapítását, ha e védjegy jogosultja a közönség által a megjelöléshez társított minőségi elvárásoknak való megfelelést nem garantálja az engedélyeseinél végzett valós vagy rendszeres minőség‑ellenőrzés útján.”
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	Lásd ebben az értelemben: 2011. szeptember 22‑iInterflora és Interflora British Unit ítélet (C‑323/09, EU:C:2011:604, 4. pont). Ugyanezen ítéletben a Bíróság azt is egyértelművé tette, hogy a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december 21‑i 89/104/EGK tanácsi irányelv (HL 1989. L 40., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 92. o.) 5. cikkének (1) bekezdésére vonatkozó ítélkezési gyakorlat a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének a) pontja tekintetében is releváns. Ugyanis a Bíróság „több alkalommal visszatért ezen értelmezéshez, és azt a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének a) pontjára is átültette” (lásd: Interflora és Interflora British Unit ítélet [C‑323/09, EU:C:2011:604, 38. pont]). Márpedig a 207/2009 rendelet 9. cikke (1) bekezdése a) pontjának szövege megegyezik a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdése a) pontjának szövegével.
(
3
)	Lásd az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 7. pontját.
(
4
)	Lásd: a Bizottság által 1976. július 6‑án elfogadott, az EGK védjegy létrehozásáról szóló megállapodás, Sec(76) 2462 (1976. július), az Európai Közösségek Hírlevele, kiegészítés 8/76., 69. pont (lásd még: 53. és 71. pont).
(
5
)	A közösségi védjegyről szóló tanácsi EGK rendeletre vonatkozó, a Bizottság által 1980. november 25‑én a Tanács elé terjesztett javaslat (COM(80) 635 végleges), (HL 1980. C 351., 5. o.).
(
6
)	Az irányelv 1. cikke szerint az irányelvet „minden olyan áruvédjegyre és szolgáltatási védjegyre alkalmazni kell, amely a tagállamok valamelyikében védjegyként, együttes védjegyként, hitelesítési jegyként vagy tanúsító védjegyként lajstromozás vagy védjegybejelentés, a Benelux Szellemi Tulajdonvédelmi Hivatalnál lajstromozás vagy védjegybejelentés, illetve a tagállamok bármelyikére kiterjedő hatályú nemzetközi lajstromozás tárgyát képezi” (kiemelés tőlem, lásd még „Az együttes védjegyre, a hitelesítési jegyre és a tanúsító védjegyre vonatkozó különös rendelkezések” címet viselő 15. cikket”). A hitelesítési jegy vagy tanúsító védjegy ezen figyelembevétele a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2008. október 22‑i 2008/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (HL 2008. L 299., 25. o.), és a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2015. december 16‑i (EU) 2015/2436 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 336., 1. o.) 27. cikkében meghatározott fogalomban is fennmaradt.
(
7
)	Kiemelés tőlem.
(
8
)	Lásd ebben az értelemben: Rodhain, Ph., „La nouvelle marque de l’Union européenne: version 2.0 ou simple mise à jour?”, Revue Lamy droit de l’immatériel, 2016, 127. szám, 45–51. o., különösen 49. o.
(
9
)	2002. november 12‑iArsenal Football Club ítélet (C‑206/01, EU:C:2002:651, 48. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
10
)	2003. március 11‑iAnsul‑ítélet (C‑40/01, EU:C:2003:145, 36. pont).
(
11
)	2011. szeptember 22‑iInterflora és Interflora British Unit ítélet (C‑323/09, EU:C:2011:604, 40. pont). Kiemelés tőlem.
(
12
)	Lásd ebben az értelemben: 2009. június 18‑iL’Oréal és társai ítélet (C‑487/07, EU:C:2009:378, 58. pont); 2010. március 23‑iGoogle France és Google ítélet (C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 77. pont); 2011. szeptember 22‑iInterflora és Interflora British Unit ítélet (C‑323/09, EU:C:2011:604, 38. pont). Lásd a védjegy ezen új funkciójának elismerésével kapcsolatban: Bonet, G., „Les trois âges de la fonction de la marque. Selon la jurisprudence de la Cour de justice”, Propriétés intellectuelles, 2012, 43. szám, 154–160. o.
(
13
)	Lásd ebben az értelemben: 2002. november 12‑iArsenal Football Club ítélet (C‑206/01, EU:C:2002:651, 51. pont); 2009. június 18‑iL’Oréal és társai ítélet (C‑487/07, EU:C:2009:378, 58. pont); 2010. március 23‑iGoogle France és Google ítélet (C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 77. pont).
(
14
)	Lásd ebben az értelemben: 2009. június 18‑iL’Oréal és társai ítélet (C‑487/07, EU:C:2009:378, 65. pont); 2010. március 23‑iGoogle France és Google ítélet (C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 79. pont).
(
15
)	Lásd ebben az értelemben a 89/104 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése kapcsán: 2002. november 12‑iArsenal Football Club ítélet (C‑206/01, EU:C:2002:651, 54. pont). A Bíróság által alkalmazott meghatározás szerint a tisztán leíró jellegű utalásnak az a célja, hogy a termék jellemzőit ismertesse (2002. május 14‑iHölterhoff‑ítélet [C‑2/00, EU:C:2002:287, 16. pont]).
(
16
)	21. pont (a 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja kapcsán).
(
17
)	22. pont (a 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének b) pontja kapcsán).
(
18
)	Lásd ebben az értelemben: 2010. március 23‑iGoogle France és Google ítélet (C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 78. pont). A 207/2009 rendelet 9. cikkének szó szerinti értelmezését erősíti meg e rendelet (8) preambulumbekezdése. Ugyanis az a védjegy és megjelölés, valamint az áruk vagy szolgáltatások azonossága esetén „feltétlen” védelmet ír elő, miközben hasonlóság esetén a védjegyoltalmat csak az összetéveszthetőséggel összefüggésben állapítja meg (lásd ebben az értelemben a 89/104 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése kapcsán: 2009. június 18‑iL’Oréal és társai ítélet, C‑487/07, EU:C:2009:378, 59. pont).
(
19
)	Lásd ebben az értelemben: 2009. június 18‑iL’Oréal és társai ítélet (C‑487/07, EU:C:2009:378, 63. pont); 2010. március 23‑iGoogle France és Google ítélet (C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 88. pont); 2011. szeptember 22‑iInterflora és Interflora British Unit ítélet (C‑323/09, EU:C:2011:604, 46. pont).
(
20
)	Lásd az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 9. pontját.
(
21
)	Lásd az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 12. pontját. Az előterjesztett második kérdés tárgya az ellenőrzés megtörténtének hatása.
(
22
)	Lásd ebben az értelemben: 2002. november 12‑iArsenal Football Club ítélet (C‑206/01, EU:C:2002:651, 48. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
23
)	Lásd ebben az értelemben: Bonet, G., „Les trois âges de la fonction de la marque. Selon la jurisprudence de la Cour de justice”, Propriétés intellectuelles, 2012, 43. szám, 154–160. o., különösen 159. o.) Egyes szerzők még azt is állítják, hogy a védjegy nem lát el semmilyen, a minőség tanúsításával kapcsolatos önálló funkciót. Amennyiben a védjegy ellátja ezt a funkciót, akkor azt a származás azonosíthatóságának tanúsításával kapcsolatos funkción keresztül teszi, „a származás állandósága – általában, de mindamellett nem szükségképpen – tanúsítja a minőség állandóságát” (lásd: Passa, J., „Les nouvelles fonctions de la marque dans la jurisprudence de la cour de justice: Portée? Utilité?”, Cahiers de droit de l’entreprise, 2012. január, 5. akta). E megközelítésben a minőségfunkció a származás azonosíthatóságának garantálásával kapcsolatos funkció egyik aspektusának vagy részének minősül.
(
24
)	Lásd ebben az értelemben: Riehle, G., Trade Mark Rights and Remanufacturing in the European Community, ICC Studies, 22. kötet, Verlag C. H. Beck, München, 2003, 50. o.
(
25
)	Lásd: 2010. március 23‑iGoogle France és Google ítélet (C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 84. pont). Kiemelés tőlem.
(
26
)	Lásd ebben az értelemben: 2002. november 12‑iArsenal Football Club ítélet (C‑206/01, EU:C:2002:651, 59. pont).
(
27
)	Lásd ebben az értelemben: 2011. szeptember 22‑iInterflora és Interflora British Unit ítélet (C‑323/09, EU:C:2011:604, 51. pont).
(
28
)	Lásd ebben az értelemben: 2010. március 25‑iBergSpechte‑ítélet (C‑278/08, EU:C:2010:163, 25. pont).
(
29
)	Lásd az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 12. és 13. pontját.
(
30
)	Például a 2015/2424 rendeletben.