62018CJ0236_RES
C‑236/18. sz. ügy
GRDF SA
kontra
Eni Gas & Power France SA és társai
(A Cour de cassation [Franciaország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (második tanács), 2019. december 19.
„Előzetes döntéshozatal – A földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályok – 2009/73/EK irányelv – A 41. cikk (11) bekezdése – A rendszerirányítóval szemben előírt kötelezettségekre vonatkozó jogviták rendezése – A vitarendező hatóság határozatainak időbeli hatálya – Jogbiztonság – Jogos bizalom”
Jogszabályok közelítése – Közelítést szolgáló intézkedések – A földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályok – 2009/73 irányelv – Hatály – Az elosztóhálózathoz való hozzáférésre vonatkozóan az elosztórendszer irányítója által a földgázszolgáltatókkal szemben előírt feltételek – A végső ügyfelek által a földgázelosztási díj címén fizetendő összegek tekintetében fennálló nemfizetés kockázatának viselését előíró szerződéses kikötés – Bennfoglaltság
(2009/73 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 32. cikk, (1) bekezdés, 41. cikk, (1) bekezdés, a) és b) pont, 10. és 11. cikk)
(lásd: 23–26. pont)
Jogszabályok közelítése – Közelítést szolgáló intézkedések – A földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályok – 2009/73 irányelv – A szabályozó hatóság feladatai és hatáskörei – Az elosztórendszer irányítója és a szolgáltatók között kötött gázszállítási szerződés – A végső ügyfelek által a földgázelosztási díj címén fizetendő összegek tekintetében fennálló nemfizetés kockázatának viselését előíró szerződéses kikötés – Az elosztórendszer‑irányítóval szemben előírt kötelezettségek – Az elosztóhálózathoz való hozzáférés nyilvános, objektív módon alkalmazott és a rendszerhasználók közötti hátrányos megkülönböztetés nélküli díjakon alapuló rendszere – Vitarendező hatóságként eljáró szabályozó hatóság – Szabályozó hatóság azt előíró határozata, hogy a szerződést a teljes szerződéses időszakra nézve hozzák összhangba az uniós joggal – Megengedhetőség – A jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének megsértése – Hiány
(2003/55 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 33. cikk, (1) bekezdés, 2009/73 európai parlamenti és tanácsi irányelv (4), (6), (25) és (40) preambulumbekezdés, 1. cikk, 32. cikk, (1) bekezdés, 41. cikk, (1) bekezdés, b) pont, 10. és 11. pont)
(lásd: 29–52. pont és a rendelkező rész)
Összefoglaló:
A Bíróság a nemzeti szabályozó hatóságok által a földgázpiacon felmerülő jogviták rendezésére vonatkozó feladatkörük keretében hozott határozatok időbeli hatályára vonatkozóan foglal állást.
A Bíróság a 2019. december 19‑i GRDF‑ítéletben (C‑236/18) a földgázpiacon felmerülő jogviták rendezésére vonatkozó feladatkörük keretében a földgáz belső piacára vonatkozó 2009/73 irányelv (
1
) 41. cikkének (11) bekezdésével a nemzeti szabályozó hatóságokra ruházott döntéshozatali hatáskör időbeli hatálya vonatkozóan foglalt állást.
A jelen ügy alapjául két földgázszolgáltató és a franciaországi földgázelosztórendszer‑irányító GRDF közötti jogvita szolgál, amelynek tárgya az általuk az elosztóhálózaton történő földgázszállításra irányulóan 2005‑ben és 2008‑ban kötött szerződésekben szereplő kikötés érvényessége volt. E kikötés értelmében a szolgáltatók a végső ügyfelekkel kötött szerződések keretében kötelesek voltak az ezen ügyfeleket az GRDF által nyújtott elosztási szolgáltatások után fizetendő díj címén terhelő összegek beszedésére, és ezen összegek GRDF részére történő továbbutalására, még akkor is, ha a végső ügyfél nem fizette meg e díjat. 2014‑ben a Commission de régulation de l’énergie (villamosenergia‑ügyi szabályozási bizottság, a továbbiakban: CRE) vitarendezési testülete megállapította, hogy e szerződések megkötésük időpontjától kezdődően összeegyeztethetetlenek az irányelvvel. Miután e határozatot másodfokon is helybenhagyták, a GRDF a Cour de cassationhoz (semmítőszék, Franciaország) fordult, amely úgy határozott, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordul a Bírósághoz lényegében annak megállapítása érdekében, hogy ellentétes‑e a 2009/73 irányelvvel, ha valamely szabályozó hatóság által hozott határozat a felek közötti jogvita felmerülését megelőző időszakra nézve fejt ki joghatásokat.
A Bíróság megerősítette, hogy hatáskörrel rendelkezik az előzetes döntéshozatal iránti kérelem megválaszolására, mivel e kérelem azon az előfeltevésen alapult, hogy az elosztórendszer‑irányító által a gázszolgáltatókkal szemben előírt kötelezettség, amely az említett rendszerhez való hozzáférés feltételének minősült, a 2009/73 irányelv rendelkezéseivel összeegyeztethetetlen gyakorlatnak minősül.
A Bíróság az ügy érdemi részét illetően megállapította, hogy nem ellentétes az említett irányelvvel, ha valamely vitarendező hatóságként eljáró szabályozó hatóság olyan határozatot hoz, amelyben arra kötelezi az elosztórendszer‑irányítót, hogy a szolgáltatókkal kötött földgázszállításra irányuló szerződését a szerződést a teljes szerződéses időszakra nézve, ideértve tehát a jogvita felek közötti felmerülését megelőző időszakot is, hozza összhangba az uniós joggal. A Bíróság e tekintetben először is megállapította, hogy a 2009/73 irányelv 41. cikkének (11) bekezdése nem pontosítja a vitarendező hatóságként eljáró szabályozó hatóság határozatainak időbeli hatályát. Majd az említett rendelkezésnek a 2009/73 irányelv céljára és összefüggéseire figyelemmel való értelmezését követően a Bíróság megállapította, hogy a 2009/73 irányelv 41. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján a szabályozó hatóság feladata az elosztórendszer‑irányítót terhelő kötelezettségek – köztük a harmadik felek elosztóhálózathoz való hozzáférésének objektív kritériumok alapján, a rendszerhasználók közötti hátrányos megkülönböztetés nélküli lehetővé tételére irányuló kötelezettség – tiszteletben tartásának biztosítása. Ez kötelezettséget ró a tagállamokra, hogy a szabályozó hatóságok a 2009/73 irányelv 41. cikkének (10) bekezdése alapján a földgázipari vállalkozások tekintetében kötelező határozatok kibocsátására vonatkozó hatáskörrel rendelkezzenek, előírva velük szemben, hogy ez utóbbiak szükség esetén módosítsák a hálózathoz való csatlakozás és a hálózati hozzáférés feltételeit, ideértve a díjak módosítását, hogy azok arányosak és hátrányos megkülönböztetéstől mentesen alkalmazhatók legyenek. Márpedig a vitarendező hatóságként eljáró szabályozó hatóság határozata időbeli hatályának a jogvita felek közötti felmerülését követő időszakra való korlátozása ellentétes lenne a 2009/73 irányelv céljaival és megfosztaná azt annak hatékony érvényesülésétől.
A Bíróság másfelől megállapította, hogy sem a jogbiztonság elve, sem pedig a bizalomvédelem elve nem kérdőjelezi meg a 2009/73 irányelv 41. cikke (11) bekezdésének ezen értelmezését. Ugyanis egyrészt, jóllehet a nemzeti bíróságok kivételesen és a Bíróság által meghatározott feltételek között fenntarthatják valamely megsemmisített nemzeti aktus bizonyos joghatásait, a kérdést előterjesztő bíróság a jelen ügyben nem hivatkozott olyan konkrét elemekre, amelyek alátámaszthatnák a jogbizonytalanság különös kockázatait. Másrészt, jóllehet a GRDF arra hivatkozott, hogy a szóban forgó szállítási szerződésekre vonatkozó tárgyalásokra a CRE felügyelete és ellenőrzése alatt került sor, nem bizonyította, hogy ez utóbbi a vitatott kikötés összeegyeztethetőségét illetően pontos ígéreteket tett volna a részére, aminek a vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
(
1
)	A földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/55/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13‑i 2009/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2009. L 211., 94. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 97. o.).