Неокончателна редакция
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
J. RICHARD DE LA TOUR
представено на 4 септември 2025 година(1)
Дело C‑414/24
Datenschutzbehörde,
Dr. G S
в присъствието на
Bundesministerin für Justiz,
D GmbH
(Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд, Австрия)
„ Преюдициално запитване — Защита на личните данни — Регламент (ЕС) 2016/679 — Членове 77 и 79 — Способи за защита — Успоредно използване — Взаимовръзка между административна жалба и съдебно средство за правна защита — Процесуална автономия на държавите членки — Принцип на ефективност “
I.      Въведение
1.        Настоящото преюдициално запитване се отнася до тълкуването на член 77, параграф 1 и на член 79, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (Общ регламент относно защитата на данните)(2).
2.        Запитването е отправено в рамките на спор между лекарката GS (наричана по-нататък „GS“) и Österreichische Datenschutzbehörde (Орган за защита на данните, Австрия) (наричан по-нататък „DSB“) по повод отхвърлянето на подадената пред него жалба от GS поради обстоятелството, че по същия въпрос преди това тя е сезирала съдебен орган.
3.        Посоченото преюдициално запитване се вписва като продължение на решение от 12 януари 2023 г., Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság[(3)], в което Съдът решава, че средствата за правна защита, предвидени, от една страна, в член 77, параграф 1 и член 78, параграф 1 от ОРЗД и от друга страна, в член 79, параграф 1 от този регламент, могат да се използват успоредно и независимо. Този член 77, параграф 1 и този член 78, параграф 1 се отнасят съответно до правото на подаване на жалба до надзорен орган(4) и до правото на съдебна защита срещу решението на този орган. Този член 79, параграф 1 се отнася от своя страна до правото на съдебна защита срещу администратор или обработващ лични данни.
4.        Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд, Австрия), който е запитващата юрисдикция, иска да получи от Съда уточнения за начина, по който се съчетават тези способи за защита, и по-точно относно възможността за надзорния орган да отхвърли жалба, когато преди това е упражнено право на съдебна защита със същия предмет, въпреки че съдебното производство е висящо или постановеното в него решение все още не е влязло в сила.
5.        Този въпрос е от голямо значение с оглед на волята на законодателя на Съюза, от една страна, да наложи на надзорния орган специално задължение за полагане на дължима грижа и от друга страна, да укрепи правото на ефективна съдебна защита, прогласено в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз(5).
6.        В настоящото заключение ще предложа на Съда да постанови, че член 77, параграф 1 и член 79, параграф 1 от ОРЗД трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат възможността надзорен орган, до който е подадена жалба на основание на посочения член 77, параграф 1, да я отхвърли поради обстоятелството, че преди това е упражнено право на съдебна защита по този член 79, параграф 1 със същия предмет, и въпреки че решението, постановено в това съдебно производство, все още не е влязло в сила.
7.        Започвам моя анализ, като припомням успоредния и независим характер на предвидените средства за правна защита, от една страна, в член 77, параграф 1 и в член 78, параграф 1 от ОРЗД и от друга страна, в член 79, параграф 1 от този регламент. Ще припомня и задължението на държавите членки да координират своите средства за правна защита, за да се избегне възможността да се приемат противоречиви решения. Ще докажа, че това задължение за координиране не може да постави под съмнение успоредния и независим характер на средствата за правна защита, предвидени в ОРЗД, допускайки възможността надзорният орган по-скоро да отхвърли подадената до него жалба, отколкото да спре разглеждането ѝ до окончателното приключване на образуваното съгласно член 79, параграф 1 от ОРЗД съдебно производство.
II.    Правна уредба
А.      Правото на Съюза
8.        Член 17 от ОРЗД, озаглавен „Право на изтриване (право „да бъдеш забравен“)“, предвижда в параграф 1, буква г):
„Субектът на данни има правото да поиска от администратора изтриване на свързаните с него лични данни без ненужно забавяне, а администраторът има задължението да изтрие без ненужно забавяне личните данни, когато е приложимо някое от посочените по-долу основания:
[…]
г)      личните данни са били обработвани незаконосъобразно“.
9.        В рамките на глава VI от ОРЗД, озаглавена „Независими надзорни органи“, раздел 1, отнасящ се до „[н]езависим[ия] статут“, включва членове 51—54. Съгласно член 51, параграф 1 от ОРЗД:
„Всяка държава членка осигурява един или повече независими публични органи, които са отговорни за наблюдението на прилагането на настоящия регламент, за да се защитят основните права и свободи на физическите лица във връзка с обработването и да се улесни свободното движение на личните данни в рамките на Съюза […]“.
10.      Член 52, параграф 1 от ОРЗД има следния текст:
„Всеки надзорен орган действа напълно независимо при изпълнението на задачите си и упражняването на правомощията си съгласно настоящия регламент“.
11.      В рамките на глава VI от ОРЗД раздел 2, озаглавен „Компетентност, задачи и правомощия“, включва членове 55—59. Член 57, параграф 1, букви a) и е) предвижда:
„Без да се засягат останалите задачи, определени с настоящия регламент, на своята територия всеки надзорен орган:
a)      наблюдава и осигурява прилагането на настоящия регламент; […]
е)      разглежда жалбите, подадени от субект на данни или от структура, организация или сдружение в съответствие с член 80, и разследва предмета на жалбата, доколкото това е целесъобразно, и информира жалбоподателя за напредъка и резултатите от разследването в разумен срок, особено ако е необходимо по-нататъшно разследване или координиране с друг надзорен орган“.
12.      Член 58, параграф 4 от ОРЗД гласи:
„Упражняването на правомощията, предоставени на надзорния орган по силата на настоящия член, се осъществява при осигуряване на подходящи гаранции, в т.ч. ефективни съдебни средства за правна защита и справедлив съдебен процес, определени в правото на Съюза и правото на държава членка в съответствие с Хартата“.
13.      Съгласно текста на член 77 от ОРЗД, озаглавен „Право на подаване на жалба до надзорен орган“:
„1.      Без да се засягат които и да било други административни или съдебни средства за правна защита, всеки субект на данни има право да подаде жалба до надзорен орган, по-специално в държавата членка на обичайно местопребиваване, място на работа или място на предполагаемото нарушение, ако субектът на данни счита, че обработването на лични данни, отнасящи се до него, нарушава разпоредбите на настоящия регламент.
2.      Надзорният орган, до когото е подадена жалбата, информира жалбоподателя за напредъка в разглеждането на жалбата и за резултата от нея, включително за възможността за съдебна защита съгласно член 78“.
14.      Член 78 от ОРЗД, озаглавен „Право на ефективна съдебна защита срещу надзорен орган“, предвижда в параграф 1:
„Без да се засягат които и да било други административни или несъдебни средства за защита, всяко физическо и юридическо лице има право на ефективна съдебна защита срещу отнасящо се до него решение със задължителен характер на надзорен орган“.
15.      Член 79 от ОРЗД е озаглавен „Право на ефективна съдебна защита срещу администратор или обработващ лични данни“ и параграф 1 от него гласи:
„Без да се засягат които и да било налични административни или несъдебни средства за защита, включително правото на подаване на жалба до надзорен орган съгласно член 77, всеки субект на данни има право на ефективна съдебна защита, когато счита, че правата му по настоящия регламент са били нарушени в резултат на обработване на личните му данни, което не е в съответствие с настоящия регламент“.
16.      Член 81 от ОРЗД е озаглавен „Прекратяване на производството“ и параграфи 2 и 3 от него гласят:
„2.      Когато производство, засягащо същия въпрос по отношение на обработване от същия администратор или обработващ личните данни е висящо пред съд на друга държава членка, всеки компетентен съд, освен първия сезиран съд, може да преустанови производството, което води.
3.      Когато тези производства са висящи пред първоинстанционни съдилища, всеки съд, освен първия сезиран съд, може също да се откаже от компетентност по молба на една от страните, при условие че първият сезиран съд е компетентен по отношение на въпросните искове и правото му допуска тяхното съединяване“.
Б.      Австрийското право
17.      Член 94, параграф 1 от Bundes-Verfassungsgesetz (Федерален конституционен закон) има следното съдържание:
„Съдът е независим от всички административни органи“.
18.      Член 24 du Bundesgesetz zum Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten (Федерален закон за защита на физическите лица във връзка с обработването на лични данни)(6) от 17 август 1999 г., в редакцията му, приложима към спора в главното производство, озаглавен „Жалби до органа за защита на данните“, гласи в параграфи 1 и 4:
„(1) Всеки субект на данни има право да подаде жалба до органа за защита на данните, ако счита, че обработването на лични данни, отнасящи се до него, нарушава ОРЗД […]
[…]
(4)      Правото на разглеждане на жалба се погасява, ако жалбоподателят не подаде жалбата в рамките на една година от узнаването за увреждащото събитие, но не по-късно от три години след настъпването на твърдяното събитие. Просрочени жалби следва да бъдат отхвърлени“.
III. Фактите по главното производство и преюдициалните въпроси
19.      На 3 юли 2017 г. GS иска, преди влизането в сила на ОРЗД(7), от D GmbH, оператор на платформа за търсене на лекари, която дава възможност на трети лица да представят отзиви и препоръки за лекари, да изтрие определени лични данни. Искането за изтриване на данните е отхвърлено с писмо от 10 юли 2017 г.
20.      През ноември 2017 г. GS предявява пред граждански съд иск срещу D, в който твърди, наред с другото, че е налице нарушение на правото на защита на личните данни, и иска нейните данни, публикувани от D, да бъдат изтрити, както и въздържане от по-нататъшно обработване.
21.      На 22 юни 2018 г., след влизането в сила на ОРЗД, GS отново иска от D да изтрие данните ѝ от своята платформа, което също е отказано с писмо от 6 юли 2018 г.
22.      Вследствие на това на 26 юли 2018 г. GS подава жалба по член 77 от ОРЗД пред DSB, като се основава по-специално на член 17 от този регламент, който прогласява правото на изтриване. С жалбата GS иска от DSB да установи, че нейните права са нарушени, и да задължи D да изтрие всички данни от платформата си, както и да се въздържа от всякакво по-нататъшно обработване на тези данни.
23.      С решение от 4 януари 2019 г. органът за защита на данните отхвърля тази жалба с мотива, че жалбата и предявеният през месец ноември 2017 г. пред гражданския съд иск имат един и същ предмет, а именно изтриването на данните на GS от платформата на D. А при систематичен подход успоредното или последователно подаване на жалба пред надзорен орган и на съдебен иск по един и същ въпрос било в противоречие с механизма за правна защита на ОРЗД.
24.      С решение от 4 декември 2020 г. Bundesverwaltungsgericht (Федерален административен съд, Австрия) отхвърля жалбата на GS, подадена срещу това решение. Преди това, с решение от 23 юли 2020 г., искът, предявен пред гражданския съд през ноември 2017 г., е отхвърлен. Към 4 декември 2020 г. това решение все още не е било влязло в сила.
25.      В решението си Bundesverwaltungsgericht (Федерален административен съд) посочва, че в ОРЗД целенасочено е уреден двоен подход по отношение на правната защита и че следователно следва да се потвърди правомощието по принцип на DSB за вземане на решение по тази жалба. Посочената юрисдикция обаче преценява, че преклузивният едногодишен срок за погасяване на правото на жалба, предвиден в член 24, параграф 4 от Закона за защита на данните, е изтекъл. Тъй като на 3 юли 2017 г. GS е знаела за публикуването на личните ѝ данни от D и в по-нататъшното производство не са били направени твърдения относно допълнителни съществени факти, правото на разглеждане на жалбата, основана на член 77 от ОРЗД, вече било погасено към момента на подаването ѝ от GS на 26 юли 2018 г. Промяната на правното положение, а именно влизането в сила на ОРЗД, не водело до прекъсване на преклузивния срок. В заключение, според Bundesverwaltungsgericht (Федерален административен съд), жалбата на GS е била правилно отхвърлена, тъй като подаването на просрочена жалба по член 77 от ОРЗД също води до отхвърлянето ѝ.
26.      GS и съответно DSB подават ревизионна жалба пред Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд) срещу това решение.
27.      Тази юрисдикция не споделя становището на Bundesverwaltungsgericht (Федерален административен съд) относно просрочието на жалбата на GS. Всъщност, като се вземело предвид, че GS е упражнила за пръв път правото на изтриване по член 17, параграф 1 от ОРЗД след влизането в сила на този регламент, на 22 юни 2018 г., срокът по член 24, параграф 4 от Закона за защита на данните започнал да тече едва след като GS е узнала за полученото на 6 юли 2018 г. електронно писмо на D, което съдържа неговия отказ да уважи искането за изтриване. Вследствие на това Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд) преценява, че възприетите от Bundesverwaltungsgericht (Федерален административен съд) мотиви не могат да обосноват отхвърлянето от DSB на подадената съгласно член 77, параграф 1 от ОРЗД жалба на GS.
28.      Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд) обаче разглежда въпроса дали отхвърлянето на тази жалба е било законосъобразно на други основания. След като припомня постановеното от Съда в решения Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság и от 7 декември 2023 г., SCHUFA Holding (Освобождаване от остатъка по задълженията)[(8)], запитващата юрисдикция си поставя по-специално въпрос относно изтъкнатото от DSB основание, че е налице висящо производство пред съд със същия предмет. Всъщност член 94, параграф 1 от Федералния конституционен закон гласи, че съдът е независим от всички административни органи. Както разяснява запитващата юрисдикция, този член гарантира принципа за разделение на съдебната власт от административните органи, който изисква даден въпрос в своята цялост да се възложи или на съдилищата, или на административните органи. Следователно посоченият член не допускал съдилищата и административните органи да се произнасят паралелно или последователно по един и същ въпрос(9).
29.      На първо място, запитващата юрисдикция иска да се установи дали жалба, подадена до надзорния орган на основание член 77 от ОРЗД, може да бъде отхвърлена, защото вече е упражнено правото на ефективна съдебна защита по член 79 от ОРЗД и производството по това дело все още е висящо пред съда.
30.      Запитващата юрисдикция припомня, че в решение по дело Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság Съдът е решил, че членове 77—79 от ОРЗД допускат успоредно и независимо използване на средствата за правна защита, предвидени, от една страна, в член 77, параграф 1 и член 78, параграф 1 от този регламент и от друга страна, в посочения член 79, параграф 1 от посочения регламент, и че държавите членки следва в съответствие с принципа на процесуалната автономия да предвидят правилата за взаимовръзката между тези средства за правна защита, така че да се осигурят ефективността на защитата на гарантираните с този регламент права, последователното и еднородно прилагане на разпоредбите на последния и правото на ефективни правни средства за защита пред съд, посочено в член 47 от Хартата.
31.      Тази юрисдикция счита, че за да се избегне наличието на противоречиви решения, което „би поставило под въпрос целта да се гарантира последователно и еднородно прилагане в рамките на Съюза на правилата за защита на основните права и свободи на физическите лица във връзка с обработването на лични данни“(10), съществува възможността да се приеме, подобно на правилата на член 81, параграфи 2 и 3 от ОРЗД, че когато един и същи спор е отнесен пред гражданските съдилища и пред административния орган, сезираният по-късно орган следва да отхвърли разглеждането на съответната жалба.
32.      Според посочената юрисдикция, макар и разглежданото национално правило да не е напълно идентично с предвидените в ОРЗД механизми по отношение на държавите членки, изглежда разумно то да се счита за допустимо с оглед на тази цел.
33.      В допълнение, запитващата юрисдикция отбелязва, че въпреки че принципът за ефективна правна защита, на който Съдът се позовава, има предвид prima facie положението на субекта на личните данни, който използва средствата за правна защита, на администратор, привлечен като ответник по жалбата, следва също да се признае правото на ефективно производство, което може да бъде засегнато от обстоятелството, че две успоредни производства могат да представляват значителна тежест, по-конкретно по отношение на разноските за процесуално представителство за тези две производства.
34.      Затова висящността на дадено дело пред сезирания на основание член 79 от ОРЗД съд била пречка за допустимостта на разглеждането на това дело от надзорния орган, действащ в съответствие с член 77 от този регламент, когато е сезиран с жалба, подадена след предявяването на съдебния иск.
35.      Тази юрисдикция отбелязва обаче, че в случай че жалбата по член 77 от ОРЗД бъде отхвърлена само въз основа на наличието на висящо съдебно производство, към момента на отхвърлянето все още няма решение по същество относно твърдяното нарушение на защитата на данните и следователно към този момент няма опасност от постановяването на противоречиви решения.
36.      На второ място, ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, запитващата юрисдикция иска да установи дали е възможно жалба, подадена до надзорния орган по член 77 от ОРЗД, да бъде отхвърлена поради обстоятелството, че в производство по член 79 от ОРЗД вече е взето решение по същество.
37.      Според тази юрисдикция отхвърлянето — съгласно принципа за предимство на първото по време решение — на жалба, подадена до надзорен орган, от момента, в който е постановено решение по същество в съдебното производство, отразява целта да се избегне наличието на противоречиви решения. Възможно било обаче да се приеме, че при позоваването на решение, което все още не е влязло в сила, за субекта на данни все още не е възникнала сигурност относно съществуването на това решение.
38.      При тези обстоятелства Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)      Следва ли членове 77 и 79 от [ОРЗД], с оглед на съображенията на Съда в решенията [Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság] и [SCHUFA Holding], да се тълкуват в смисъл, че предвидената в националното законодателство възможност за отхвърляне на жалба до надзорен орган по член 77 от ОРЗД поради упражнено преди това право на съдебна защита по член 79 от ОРДЗ по същото дело, и поради обстоятелството, че е налице висящо производство пред съд, е допустимо правило за регулиране на взаимовръзката между тези средства за правна защита (по смисъла на посочената практика на Съда)?
2)      Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, следва ли членове 77 и 79 от [ОРЗД], с оглед на съображенията на Съда в решенията [Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság] и [SCHUFA Holding], да се тълкуват в смисъл, че предвидената в националното законодателство възможност за отхвърляне на жалба до надзорен орган по член 77 от ОРЗД поради обстоятелството, че във висящото производство по същото дело относно съдебната защита по член 79 от ОРЗД вече е взето решение по същество (макар то все още да не е влязло в сила), е допустимо правило за регулиране на взаимовръзката между тези средства за правна защита (по смисъла на посочената практика на Съда)?“.
39.      Писмени становища представят GS, D, DSB, австрийското, италианското и унгарското правителство, както и Европейската комисия.
IV.    Анализ
40.      За да може да се произнесе по подадената до нея жалба, запитващата юрисдикция иска да получи от Съда уточнения относно взаимовръзката между, от една страна, жалба до надзорен орган по член 77, параграф 1 от ОРЗД и от друга страна, упражнено право на съдебна защита по член 79, параграф 1 от този регламент.
41.      Така с въпросите си, които предлагам да бъдат разгледани заедно, запитващата юрисдикция по същество иска от Съда да се произнесе дали надзорен орган, сезиран с жалба по член 77, параграф 1 от ОРЗД, може да я отхвърли поради обстоятелството, че преди това е упражнено право на съдебна защита по член 79, параграф 1 от този регламент със същия предмет (първи въпрос), и въпреки че решението, постановено в рамките на това производство, все още не е влязло в сила (втори въпрос).
42.      Според мен на тези два въпроса следва да се отговори отрицателно. Впрочем отбелязвам, че въпреки отхвърлянето от страна на DSB на жалбата на GS както австрийското правителство, така и този надзорен орган споделят това мнение.
43.      В началото следва да се припомни, че глава VIII от ОРЗД урежда по-специално способите за защита на правата на субекта на данни, когато негови лични данни са били подложени на обработване, за което се твърди, че противоречи на разпоредбите на посочения регламент. Така защитата на тези права може да се иска или пряко от субекта на данни в приложение на членове 77—79 от посочения регламент, или съгласно член 80 от същия регламент от оправомощено образувание, със или без мандат за тази цел(11).
44.      За да се изясни на запитващата юрисдикция дали отхвърлянето на жалба до надзорния орган по член 77, параграф 1 от ОРЗД поради обстоятелството, че преди това е упражнено право на съдебна защита по член 79, параграф 1 от този регламент със същия предмет, и въпреки че постановеното в рамките на това съдебно производство решение все още не е влязло в сила, представлява допустимо правило за взаимовръзка на предвидените в посочения регламент средства за правна защита, следва да се припомни, че за да се тълкува определена разпоредба от правото на Съюза, трябва да се вземат предвид не само нейният текст, но и контекстът ѝ, както и целите на правната уредба, от която тя е част(12).
45.      Що се отнася до текста на релевантните разпоредби от ОРЗД, следва да се припомни, най-напред, че член 77, параграф 1 от този регламент уточнява, че „[б]ез да се засягат които и да било други административни или съдебни средства за правна защита“, всеки субект на данни има право да подаде жалба до надзорен орган. По-нататък, съгласно член 78, параграф 1 от посочения регламент всяко физическо и юридическо лице има право на ефективна съдебна защита срещу отнасящо се до него правно обвързващо решение на надзорен орган, „[б]ез да се засягат които и да било други административни или несъдебни средства за защита“. Накрая, член 79, параграф 1 от същия регламент гарантира на всеки субект на данни правото на ефективна съдебна защита, „[б]ез да се засягат които и да било налични административни или несъдебни средства за защита, включително правото на подаване на жалба до надзорен орган съгласно член 77“.
46.      Според Съда тези разпоредби на Регламент 2016/679 предоставят на лицата, които твърдят нарушение на същия, различни средства за правна защита, като всяко от тези средства трябва да може да се използва, „без да се засягат“ останалите(13). Така ОРЗД не предвижда приоритетна или изключителна компетентност, нито пък правило за предимство, що се отнася до извършваната от посочените в него административни или съдебни органи преценка налице ли е нарушение на предоставените с този регламент права(14). С други думи, законодателят на Съюза е искал да предостави на разположение на субектите на данни цялостна система от способи за защита, в която правото на съдебна защита и възможността да се използва административен или несъдебен способ за защита, съществуват едновременно самостоятелно, без единият да бъде спомагателен спрямо другия.
47.      Следователно, като средства за правна защита, жалбата по член 78, параграф 1 от ОРЗД, която има за предмет проверка за законосъобразност на прието на основание член 77 от този регламент решение на надзорен орган, и жалбата по член 79, параграф 1 от същия регламент могат да се използват успоредно и независимо(15). Същото се отнася до жалбите, подадени до надзорните органи съгласно член 77, параграф 1 от ОРЗД.
48.      Този извод се потвърждава от контекста, в който се вписват релевантните разпоредби на ОРЗД(16), и от целите, преследвани с този регламент. В това отношение от съображение 10 от него следва по-специално, че той има за цел да гарантира високо равнище на защита на физическите лица във връзка с обработването на лични данни в рамките на Съюза. Освен това съображение 11 от посочения регламент гласи, че ефективната защита на тези данни изисква укрепване на правата на субектите на данните. Така изборът на законодателя на Съюза да остави на субектите на данни възможността да използват успоредно и независимо средствата за правна защита, предвидени, от една страна, в член 77, параграф 1 и член 78, параграф 1 от ОРЗД и от друга страна, в член 79, параграф 1 от този регламент, се вписва в целта на посочения регламент(17). Съдът също подчертава, че предоставянето на няколко средства за правна защита подсилва посочената в съображение 141 от ОРЗД цел да се гарантира, че всеки субект на данни, който счита, че правата му по същия регламент са нарушени, разполага с правото на ефективни средства за съдебна защита в съответствие с член 47 от Хартата(18). Ще добавя, че подобно тълкуване се потвърждава и от гледна точка на законодателния процес, довел до приемането на ОРЗД. Всъщност в рамките на Съвета на Европейския съюз Република Австрия обяснява отказа си да гласува в подкрепа на този текст, по-конкретно поради двупистовия подход на средствата за правна защита, предвиден от този регламент(19). При това този двупистов подход се запазва и в окончателната редакция на посочения регламент.
49.      С оглед на постановеното от Съда в решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság според мен да се допусне възможността надзорен орган, сезиран с жалба по член 77, параграф 1 от ОРЗД, да я отхвърли поради обстоятелството, че преди това е упражнено право на съдебна защита по член 79, параграф 1 от този регламент със същия предмет, и въпреки че решението, постановено в рамките на това съдебно производство, все още не е влязло в сила, накърнява предвидената в ОРЗД за субектите на данни възможност за успоредно използване на средства за защита относно едно и също обработване на лични данни.
50.      Несъмнено в представеното от мен заключение по дело Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság имах повод да подчертая, че тази възможност може да създаде неудобство, а именно правната несигурност, която появата на противоречиви решения в рамките на една държава членка може да породи. И макар рискът от противоречиви решения на надзорните органи или на съдилищата на различни държави членки да е отчетен от законодателя на Съюза в ОРЗД, това не е така, когато такива решения се приемат в рамките на една и съща държава членка(20). При това положение всяка държава членка трябва да въведе процесуалните средства, позволяващи, доколкото е възможно, да се избегне приемането на противоречиви решения относно едно и също обработване на лични данни(21).
51.      По делото, по което е постановено решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság, в хипотезата, представена на Съда, е могло юрисдикцията, сезирана с жалба по член 78, параграф 1 от ОРЗД, да приеме решение, противоречащо на окончателното решение, постановено от съд, пред който е предявен иск съгласно член 79, параграф 1 от този регламент.
52.      В тази хипотеза Съдът подчертава, от една страна, че наличието на две противоречиви решения би поставило под въпрос посочената в съображение 10 от ОРЗД цел да се гарантира последователно и еднородно прилагане в рамките на Съюза на правилата за защита на основните права и свободи на физическите лица във връзка с обработването на лични данни(22). Всъщност според Съда защитата, предоставена по силата на решение, постановено по подадена на основание член 79, параграф 1 от този регламент жалба, с което се установява нарушение на разпоредбите на последния, не би могла да се съгласува с наличието на второ съдебно решение, постановено по подадена на основание член 78, параграф 1 от посочения регламент жалба, в което се стига до обратния извод(23). От друга страна, това би довело до отслабване на защитата на физическите лица при обработването на отнасящи се до тях лични данни, тъй като подобна несъгласуваност би създала положение на правна несигурност(24).
53.      Следователно е важно държавите членки да направят така, че наличието на способи за защита, които субектите на данни могат да използват успоредно, да не поставя под въпрос ефективността на защитата на предоставените им с ОРЗД права. Държавите членки следва да изберат процесуалните средства, които им се струват най-подходящи, за да позволят хармоничното съчетаване на предвидените в членове 77—79 от този регламент способи за защита.
54.      В това отношение Съдът постановява, че при липса на правна уредба на Съюза в съответната област, всяка държава членка трябва да уреди, в съответствие с принципа на процесуална автономия на държавите членки, правилата за административните и съдебните производства, предназначени да гарантират високо ниво на защита на правата, които правните субекти черпят от правото на Съюза(25). Правилата за прилагане на тези успоредни и независими едно от друго средства за правна защита не бива обаче да поставят под въпрос полезното действие и ефективната защита на гарантираните с ОРЗД права(26). Всъщност тези процесуални правила не трябва да са по-неблагоприятни от уреждащите съответните вътрешноправни средства за защита (принцип на равностойност) и не трябва да правят практически невъзможно или прекомерно трудно упражняването на правата, предоставени от правния ред на Съюза (принцип на ефективност)(27). Съдът е подчертал още, че държавите членки трябва да се уверят, че конкретните условия и ред за използване на средствата за правна защита, предвидени в член 77, параграф 1, член 78, параграф 1 и член 79, параграф 1 от този регламент, действително отговарят на изискванията, произтичащи от правото на ефективни правни средства за защита по член 47 от Хартата(28).
55.      В представеното от мен заключение по дело Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság(29) посочвам по-конкретно, че държавите членки биха могли да предвидят също и възможността или задължението съдът, сезиран с иск по член 79, параграф 1 от ОРЗД, да спре, докато е в ход производство по жалба, подадена по административен ред на основание член 77, параграф 1 от този регламент, или по жалба, подадена на основание на член 78, параграф 1 от същия регламент, висящото пред него производство и да отложи произнасянето си до вземането на решение по едното или другото от тези производства(30). Така посочих, че спирането на производство може да представлява разрешение, за да се избегне приемането на противоречиви решения, които могат да накърнят правната сигурност(31).
56.      Това разрешение според мен е особено уместно в контекста на настоящото дело. Така надзорен орган, до който е подадена жалба на основание на посочения член 77, параграф 1 от ОРЗД, би следвало да бъде оправомощен да спре разглеждането ѝ поради упражнено преди това право на съдебна защита по член 79, параграф 1 от този регламент със същия предмет и въпреки че решението в рамките на това съдебно производство все още не е влязло в сила.
57.      Отхвърлянето обаче на жалба в такъв контекст според мен е в противоречие с принципа на ефективност, доколкото това правило за взаимовръзка между средствата за правна защита може да постави под въпрос ефективната защита на гарантираните от ОРЗД права. Всъщност според мен такова отхвърляне е в противоречие със самия принцип за цялостна система от средства за правна защита, които могат да се използват успоредно и независимо. Освен това отхвърлянето на жалба не представлява непременно подходяща мярка, за да се избегне приемането на противоречиви решения.
58.      В това отношение е важно да се подчертае, че когато надзорният орган отхвърля жалба поради обстоятелството, че е налице висящо производство по член 79, параграф 1 от ОРЗД, той все още не може да бъде сигурен, че в рамките на това производство ще бъде постановено решение по същество. Така например предявеният иск може да бъде отхвърлен на процесуално основание, като например недопустимост, без да бъде решен по същество.
59.      Освен това дори когато, както в настоящия случай, по предявения иск се постановява решение по същество, това решение може да бъде поставено под въпрос от вътрешноправните средства за защита. Ето защо, за разлика от това, което Комисията, изглежда, счита в становището си(32), според мен има значение дали съдебното решение е влязло в сила, или не. По мое мнение надзорният орган не може от самото начало да отхвърли жалба поради обстоятелството, че е постановено решение във връзка с упражнено право на съдебна защита по член 79, параграф 1 от ОРЗД, докато това решение не е влязло в сила и следователно все още може да бъде оспорено.
60.      В обобщение, докато противоречието между решението, взето от надзорен орган, сезиран по член 77, параграф 1 от ОРЗД, и все още неокончателното решение, постановено от сезиран по член 79, параграф 1 от този регламент съд, е само хипотетично, този орган не може да отхвърли подадената до него жалба, обосновавайки се с този риск от противоречие.
61.      В подкрепа на това тълкуване следва да се подчертае значението на правото на подаване на жалба до надзорен орган, закрепено в член 77, параграф 1 от ОРЗД, за да се осигури ефективна защита на гарантираните с този регламент права. Тази защита произтича по-специално от широките правомощия, предоставени с посочения регламент на надзорния орган, за да прецени наличието на незаконосъобразно обработване на личните данни на субекта на данните и да вземе подходящите мерки за отстраняването му.
62.      В този контекст посочвам, че член 51, параграф 1 от ОРЗД налага на държавите членки да осигурят един или повече независими публични органи, които са отговорни за наблюдението на прилагането на този регламент. Учредяването на такива органи, което е предвидено и в първичното право на Съюза, и по-точно в член 8, параграф 3 от Хартата и член 16, параграф 2 ДФЕС, е съществен елемент от осигуряването на защита на лицата при обработването на лични данни(33). По силата на член 51, параграфи 1 и 2 и на член 57, параграф 1, букви а) и ж) от ОРЗД основната задача на тези органи е да наблюдават и осигуряват прилагането на този регламент, като същевременно допринасят за неговото съгласувано прилагане в Съюза, за да се защитят основните права и свободи на физическите лица във връзка с обработването на личните им данни и да се улесни свободното движение на тези данни в рамките на Съюза(34).
63.      По-специално, по силата на член 57, параграф 1, буква е) от ОРЗД всеки надзорен орган е длъжен на своята територия да разглежда жалбите, които всяко лице има право да подаде в съответствие с член 77, параграф 1 от този регламент, когато счита, че обработване на свързани с него лични данни представлява нарушение на посочения регламент, и да разглежда предмета им, доколкото това е необходимо. Надзорният орган трябва да разгледа такава жалба с цялата дължима грижа(35). В този смисъл, както подчертава Съдът, въпреки че изборът на подходящото и необходимо средство е от компетентността на надзорния орган и той трябва да направи този избор предвид всички обстоятелства по съответното обработване на лични данни, този орган все пак трябва да изпълни с цялата дължима грижа своята задача да следи за пълното спазване на ОРЗД(36).
64.      С цел да наблюдават и осигуряват прилагането на този регламент, надзорните органи разполагат с различните правомощия, предоставени им съгласно член 58 от посочения регламент. Затова член 58, параграф 1 от ОРЗД предоставя на тези органи важни правомощия за разследване. Когато в края на разследването си такъв орган констатира нарушение на разпоредбите на този регламент, той е длъжен да реагира по подходящ начин, за да отстрани констатирания недостатък. За тази цел член 58, параграф 2 от посочения регламент изброява различните корективни правомощия, които има надзорният орган(37).
65.      От това Съдът прави извода, че процедурата по подаване на жалби, която не е сходна с тази по петиция, е замислена като механизъм, който да може да защити ефикасно правата и интересите на съответните лица(38). В това отношение е важно да се уточни, че надзорният орган е длъжен да предприеме действия, когато с оглед на всички обстоятелства по конкретния случай приемането на една или повече от корективните мерки, предвидени в член 58, параграф 2 от ОРЗД, е подходящо, необходимо и пропорционално за отстраняване на констатирания недостатък и за гарантиране на пълното спазване на този регламент(39).
66.      Според мен би било в противоречие с тази цел и със задължението на надзорния орган за полагане на дължима грижа субектът на данни да бъде лишен от възможността да се ползва от такъв механизъм, като се допусне този орган да отхвърли жалбата му поради обстоятелството, че преди това е упражнено право на съдебна защита по член 79, параграф 1 от този регламент със същия предмет, и въпреки че решението, постановено в това съдебно производство, все още не е влязло в сила. И обратно, спирането на разглеждането на тази жалба до постановяването на влязло в сила съдебно решение е в съответствие както с изискването да се осигури ефективна защита на гарантираните с ОРЗД права, така и с изискването да се избягват противоречиви решения в рамките на една и съща държава членка.
67.      Несъмнено е вярно, че отхвърлянето на такова основание на жалбата до надзорния орган по член 77, параграф 1 от ОРЗД не е непременно пречка субектът на данни да подаде нова жалба до този орган след прекратяването на съдебното производство на процесуално основание или ако лицето е оттеглило съдебния иск.
68.      Подаването на нова жалба обаче може да се окаже невъзможно, ако националното право го обуславя със спазването на срок за допустимост, какъвто е случаят в Австрия, и ако последният е превишен. В такъв случай заинтересованото лице би могло да бъде лишено от всякаква ефективна защита, ако съдебният му иск бъде отхвърлен на процесуално основание, без да бъде постановено решение по същество, или ако желае да се оттегли от съдебното производство.
69.      Освен това и в по-общ план, подобно разрешение, което възлага на субекта на данни отговорността да сезира отново надзорния орган след първоначалното отхвърляне на неговата жалба, според мен противоречи на задължението на този орган за полагане на дължима грижа. Всъщност, както посочих по-горе, това задължение предполага посоченият орган да разгледа подадена пред него жалба с цялата дължима грижа. Посоченото задължение изисква по-специално, когато надзорният орган е сезиран с жалба и е уведомен за наличието на съдебно производство, образувано по член 79, параграф 1 от ОРЗД и отнасящо се до същите факти, при разглеждането на жалбата този орган да следи за решението, с което окончателно ще приключи това производство. Междувременно това разглеждане следва да бъде спряно.
V.      Заключение
70.      С оглед на всички изложени съображения предлагам на Съда да отговори на поставените от Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд, Австрия) преюдициални въпроси по следния начин:
„Член 77, параграф 1 и член 79, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (Общ регламент относно защитата на данните)
трябва да се тълкуват в смисъл, че
не допускат възможността надзорен орган, до който е подадена жалба на основание на посочения член 77, параграф 1, да я отхвърли поради обстоятелството, че преди това е упражнено право на съдебна защита по този член 79, параграф 1 със същия предмет, и въпреки че решението, постановено в това съдебно производство, все още не е влязло в сила“.
1      Език на оригиналния текст: френски.
2      ОВ L 119, 2016 г., стр. 1, наричан по-нататък „ОРЗД“.
3      C‑132/21, наричано по-нататък „решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság“, EU:C:2023:2.
4      Съгласно член 4, т. 21 от ОРЗД „надзорен орган“ означава независим публичен орган, създаден от държава членка съгласно член 51 [от този регламент]“.
5      Наричана по-нататък „Хартата“.
6      BGBl. I, 165/1999, наричан по-нататък „Законът за защита на данните“.
7      Това искане се основава на Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, 1995 г., стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).
8      C‑26/22 и C‑64/22, наричано по-нататък „решение SCHUFA Holding“, EU:C:2023:958.
9      Запитващата юрисдикция се позовава на решение G20/70 на Verfassungsgerichtshof (Конституционен съд) от 14 октомври 1970 г.
10      Запитващата юрисдикция цитира решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (т. 54).
11      Вж. по-специално решение от 4 октомври 2024 г., Lindenapotheke (C‑21/23, EU:C:2024:846, т. 47 и цитираната съдебна практика).
12      Вж. по-специално решение от 4 октомври 2024 г., Lindenapotheke (C‑21/23, EU:C:2024:846, т. 52 и цитираната съдебна практика).
13      Вж. решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (т. 34). Вж. също относно възможността конкурент на предприятие да предяви иск срещу това предприятие пред гражданските съдилища на основание на забраната на нелоялните търговски практики поради твърдяно нарушение от страна на посоченото предприятие на предвидените в ОРЗД задължения, Решение от 4 октомври 2024 г., Lindenapotheke (C‑21/23, EU:C:2024:846, т. 53).
14      Вж. решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (т. 35).
15      Вж. решения Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (т. 35 и диспозитива); SCHUFA Holding (т. 66), и от 30 април 2025 г., Инспекторат към Висшия съдебен съвет (C‑313/23, C‑316/23 и C‑332/23, EU:C:2025:303, т. 128).
16      Вж. решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (т. 36—41).
17      Вж. решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (т. 42).
18      Вж. решения Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (т. 44) и SCHUFA Holding (т. 66). В последното решение Съдът прави от това извода, че наличието на предвиденото в член 79, параграф 1 от ОРЗД право на ефективна съдебна защита срещу администратор или обработващ лични данни няма отражение върху обхвата на съдебния контрол, упражняван в рамките на обжалване по член 78, параграф 1 от този регламент върху решение по жалба, прието от надзорен орган (т. 67 от посоченото решение).
19      Вж. резултатите от гласуването относно приемането на ОРЗД в документ 7920/16 на Съвета от 14 април 2016 година, достъпен на следния интернет адрес: https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST‑7920‑2016-INIT/bg/pdf (стр. 7). Това тълкуване се споделя от Oberster Gerichtshof (Върховен съд, Австрия), както свидетелства неговото решение от 23 май 2019 г., 6Ob91/19d (т. 4.5).
20      Вж. заключението ми по дело Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C‑132/21, EU:C:2022:661, т. 57).
21      Вж. заключението ми по дело Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C‑132/21, EU:C:2022:661, т. 58).
22      Вж. решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (т. 54).
23      Вж. решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (т. 55).
24      Вж. решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (т. 56).
25      Вж. решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (т. 45).
26      Вж. решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (т. 47).
27      Вж. решение Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (т. 48).
28      Вж. по-специално решение от 30 април 2025 г., Инспекторат към Висшия съдебен съвет (C‑313/23, C‑316/23 и C‑332/23, EU:C:2025:303, т. 136 и цитираната съдебна практика).
29      C‑132/21, EU:C:2022:661.
30      Вж. заключението ми по дело Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C‑132/21, EU:C:2022:661, т. 69).
31      Вж. заключението ми по дело Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C‑132/21, EU:C:2022:661, т. 70).
32      Вж. становището на Комисията (т. 49).
33      Вж. по-специално решение от 30 април 2025 г., Инспекторат към Висшия съдебен съвет (C‑313/23, C‑316/23 и C‑332/23, EU:C:2025:303, т. 119 и цитираната съдебна практика).
34      Вж. по-специално решение от 30 април 2025 г., Инспекторат към Висшия съдебен съвет (C‑313/23, C‑316/23 и C‑332/23, EU:C:2025:303, т. 120 и цитираната съдебна практика).
35      Вж. по-специално решения SCHUFA Holding (т. 56 и цитираната съдебна практика) и от 26 септември 2024 г., Land Hessen (Задължение за предприемане на действия на органа за защита на данните) (C‑768/21, EU:C:2024:785, т. 32).
36      Вж. решения от 16 юли 2020 г., Facebook Ireland и Schrems (C‑311/18, EU:C:2020:559, т. 112), и от 26 септември 2024 г., Land Hessen (Задължение за предприемане на действия на органа за защита на данните) (C‑768/21, EU:C:2024:785, т. 37). В последното решение Съдът посочва също, че свободата на преценката на надзорния орган е ограничена от необходимостта да се гарантира последователно и високо ниво на защита на личните данни чрез стриктно прилагане на правилата, както следва от съображения 7 и 10 от ОРЗД (т. 38).
37      Вж. по-специално решение SCHUFA Holding (т. 57 и цитираната съдебна практика).
38      Вж. решение SCHUFA Holding (т. 58).
39      Вж. решения от 26 септември 2024 г., Land Hessen (Задължение за предприемане на действия на органа за защита на данните) (C‑768/21, EU:C:2024:785, т. 42), и от 30 април 2025 г., Инспекторат към Висшия съдебен съвет (C‑313/23, C‑316/23 и C‑332/23, EU:C:2025:303, т. 132).