Дело T‑331/24
(публикувани откъси)
Juan Costa Pujadas
срещу
Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
Решение на Общия съд (осми състав) от 3 септември 2025 година
„ Промишлен дизайн на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Европейския съюз, представляващ вариатор на скоростта — Основание за недействителност — Липса на оригиналност — Видими особености на част от съставен продукт — Понятия „обичайна употреба“ и „видимост“ — Член 4, параграфи 2 и 3 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002 — Тежест на доказване “
1.      Промишлени дизайни на Европейския съюз — Условия за защита — Промишлен дизайн, който представлява част от съставен продукт — Нова и оригинална част — Изискване за видимост при обичайна употреба на продукта — Критерии за преценка
(Регламент № 6/2002 на Съвета, член 4, параграфи 2 и 3)
(вж. т. 65—68, 71, 76 и 79)
2.      Промишлени дизайни на Европейския съюз — Основания за недействителност — Промишлен дизайн, който представлява част от съставен продукт — Изображение на вариатор на скоростта
(Регламент № 6/2002 на Съвета, член 4, параграф 2 и член 25, параграф 1, буква б)
(вж. т. 72, 77 и 80—83)
Резюме
Сезиран с жалба за отмяна, която отхвърля, Общият съд изяснява тълкуването на условието за видимост, произтичащо от член 4, параграф 2 от Регламент № 6/2002(1), и уточнява по-специално дали частичната видимост на част от съставен продукт може да позволи изпълнението на това условие.
Жалбоподателят, Juan Costa Pujadas, е притежател на промишлен дизайн на Европейския съюз, представляващ вариатор на скоростта, предназначен за вграждане в мотоциклети(2), който може да бъде монтиран по два различни начина, а именно в положение на „външно закрепване“ или в положение на „вътрешно закрепване“. През януари 2022 г., на основание на липсата на новост и оригиналност(3), встъпилата страна, Yasunimotor, SL, подава до Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) искане за обявяване на недействителност на този промишлен дизайн, което отделът по отмяна уважава.
Жалбоподателят подава жалба срещу това решение пред апелативния състав на EUIPO, който обаче я отхвърля с мотива, че частта от вариатора на скоростта, предмет на спорния промишлен дизайн, веднъж включена в съставния продукт, не е ясно видима при обичайната му употреба.
Именно в този контекст Общият съд е сезиран с искане за отмяна на решението на апелативния състав.
Съображения на Общия съд
Най-напред, Общият съд припомня, че съгласно член 4, параграф 2 от Регламент № 6/2002 промишлен дизайн, приложен към продукт, който е част от съставен продукт, се счита за нов и оригинален само ако, от една страна, веднъж приложената към съставния продукт съставна част остава видима при обичайна употреба на този продукт и от друга страна, ако тези видими особености на частта сами по себе си отговарят на изискванията за новост и оригиналност. Така от съвместното тълкуване на тези две кумулативни условия следва, че за да бъде защитен такъв промишлен дизайн, съставната част, към която той е приложен, трябва да е видима при обичайната употреба на съответния съставен продукт, без обаче да се изисква посочената част да е напълно видима.
В този смисъл Общият съд отбелязва, че частичната видимост на разглежданата част, веднъж приложена към съставния продукт, при обичайна употреба на този продукт не изключва защитата на видимите особености на промишления дизайн, стига те сами по себе си да отговарят на условията за новост и оригиналност. Всъщност тълкуването в смисъл, че съставната част трябва да бъде видима „в своята цялост“ в даден момент от обичайната употреба на съставния продукт, може да обезсмисли член 4, параграф 2, буква б) от Регламент № 6/2002, който се отнася единствено до видимите особености на частта, което предполага, че другите ѝ особености могат да останат невидими. Този извод се потвърждава от съображение 12 от Регламент № 6/2002, в което се посочва хипотезата, в която само някои особености на съставна част са видими при обичайна употреба на даден продукт и в която те могат да бъдат обект на закрила, при условие че отговарят на двете горепосочени условия.
Следователно апелативният състав е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел по-специално, че вариаторът на скоростта, към който е приложен спорният промишлен дизайн, трябва да бъде видим „като цяло“ в даден момент при обичайната употреба на съставния продукт, към който е приложен този вариатор.
На второ място, Общият съд проверява дали е възможно да се разграничат достатъчно ясно и подробно контурите и другите естетически особености на разглеждания промишлен дизайн, за да се провери дали те са нови и оригинални.
В това отношение той уточнява, че е необходимо частта от продукта или компонентът на съставния продукт — обект на защита, да е видим/а и обособен/а чрез особености, които съставляват неговия/нейния специфичен видим външен вид. Това следователно предполага външният вид на тази част от продукта или на този компонент на съставен продукт да е в състояние сам по себе си да създаде общо впечатление и да не може напълно да се изгуби в цялостния продукт.
Освен това Общият съд припомня, че видимостта на съставна част, приложена към съставен продукт, трябва да се преценява от гледна точка на крайния потребител на този продукт, както и от гледна точка на страничния наблюдател, така че различни гледни точки могат да бъдат релевантни за определянето на степента на видимост на такава част при обичайната употреба на съставния продукт, към който тя е приложена. Той обаче констатира, от една страна, че апелативният състав е взел предвид допълнителни гледни точки. От друга страна, той счита, че от представените от жалбоподателя доказателства не се установява нито от странична, нито от скосена гледна точка, че контурите и другите видими особености на вариатора на скоростта в положение на вътрешно закрепване при обичайна употреба на състезателен мотор се разграничават достатъчно ясно и подробно, за да позволят да се прецени дали са нови и оригинални. Всъщност видимите части на вариатора на скоростта в положение на вътрешно закрепване напълно се губят в цялостния продукт и не са в състояние сами по себе си да създадат общо впечатление.
С оглед на гореизложеното Общият съд стига до извода, че видимите части на вариатора на скоростта в положение на вътрешно закрепване не позволяват да се разграничат достатъчно ясно и подробно контурите и другите особености на спорния промишлен дизайн, поради което условието за видимост по член 4, параграф 2 от Регламент № 6/2002 не е изпълнено.
Следователно допуснатата от апелативния състав грешка при прилагане на правото във връзка с тълкуването на този член е ирелевантна за извода, до който той е достигнал.
1      Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 г. относно промишления дизайн на Европейския съюз (ОВ L 3, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70), в редакцията му преди влизането в сила на Регламент (ЕС) 2024/2822 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2024 г. (ОВ L, 2024/2822).
2      От класове 12‑11 и 12‑16 по смисъла на изменената Локарнска спогодба от 8 октомври 1968 г., учредяваща международна класификация на промишлените дизайни.
3      По смисъла на член 25, параграф 1, букви а) и б) от Регламент № 6/2002 във връзка с член 4, параграф 4 и член 8, параграф 1 от този регламент.