62022CJ0240_RES
Дело C‑240/22 P
Европейска комисия
срещу
Intel Corporation Inc.
Решение на Съда (пети състав) от 24 октомври 2024 година
„Обжалване — Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Пазар на микропроцесори — Решение, с което се констатира нарушение на член 102 ДФЕС и на член 54 от Споразумението за ЕИП — Отстъпки за лоялност — Квалифициране на дадена практика като злоупотреба — Стратегия за отстраняване на конкурентите, които са поне толкова ефективни, колкото предприятието с господстващо положение“
Обжалване — Основания — Нарушение на забраната за произнасяне ultra petita — Жалба за отмяна на решение на Комисията, с което се установява нарушение на правилата за конкуренция — Липса — Разглеждане от Общия съд на доводи, за които се твърди, че не са изложени в първоинстанционната жалба — Основание, което допълва друго вече изтъкнато и е тясно свързано с него — Допустимост
(член 21 от Статута на Съда; член 76 и член 84, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд)
(вж. т. 96—106)
Конкуренция — Административното производство — Решение на Комисията за установяване на нарушение — Съдебен контрол — Контрол за законосъобразност —Обхват — Заместване на мотивите на спорния акт — Изключване
(членове 102 и 263 ДФЕС)
(вж. т. 138, 158, 163, 166, 293, 316 и 317)
Господстващо положение — Злоупотреба — Понятие — Обективно понятие, отнасящо се до поведението, което е от естество да въздейства на структурата на пазара и вследствие на което се препятства поддържането или развитието на конкуренцията — Задължения на предприятието с господстващо положение — Конкуренция, основана само на качества — Критерии за преценка
(член 102 ДФЕС; член 54 от Споразумението за ЕИП)
(вж. т. 175—180)
Господстващо положение — Злоупотреба — Отстъпки за изключителност или за лоялност — Годност да ограничат конкуренцията и да породят отстраняващ ефект — Анализ на също толкова ефективния конкурент — Критерии за преценка
(член 102 ДФЕС; член 54 от Споразумението за ЕИП)
(вж. т. 181, 182, 201 и 203)
Господстващо положение — Злоупотреба — Отстъпки за изключителност или за лоялност — Годност да ограничат конкуренцията и да породят отстраняващ ефект — Анализ на също толкова ефективния конкурент — Доказателствени задължение на предприятието с господстващо положение, оспорващо точността на извършени в рамките на този анализ изчисления
(член 102 ДФЕС; член 54 от Споразумението за ЕИП)
(вж. т. 204—208)
Господстващо положение — Злоупотреба — Отстъпки за изключителност или за лоялност — Годност да ограничат конкуренцията и да породят отстраняващ ефект — Доказателствена тежест върху Комисията — Анализ на също толкова ефективния конкурент — Съдебен контрол — Обхват — Комплексна икономическа преценка — Проверка на достоверността, надеждността и непротиворечивостта на доказателствата — Проверка на пълнотата на релевантните данни
(член 102 ДФЕС)
(вж. т. 267—271)
Господстващо положение — Злоупотреба — Отстъпки за изключителност или за лоялност — Годност да ограничи конкуренцията и да породи отстраняващ ефект — Анализ на също толкова ефективния конкурент — Съдебен контрол — Вземане предвид на фактически или правни обстоятелства, които не са оспорени в хода на административното производство — Допустимост
(член 102 ДФЕС)
(вж. т. 273—279)
Господстващо положение — Злоупотреба — Отстъпки за изключителност или за лоялност — Годност да ограничат конкуренцията и да породят отстраняващ ефект — Анализ на също толкова ефективния конкурент — Отстъпка, предоставяна под формата на непарична облага — Определяне на стойността на отстъпката — Критерии
(член 102 ДФЕС; член 54 от Споразумението за ЕИП)
(вж. т. 309—315)
Господстващо положение — Злоупотреба — Отстъпки за изключителност или за лоялност — Годност да ограничат конкуренцията и да породят отстраняващ ефект — Анализ на също толкова ефективния конкурент — Недостатъчност на доказателствата, представени в подкрепа на този анализ — Задължение в тежест на Общия съд да преценява други обстоятелства, сочещи годността на съответните отстъпки да породят отстраняващ ефект — Липса
(членове 102 и 263 ДФЕС)
(вж. т. 328—343)
Резюме
С решението си Съдът отхвърля жалбата на Европейската комисия срещу решението на Общия съд от 26 януари 2022 г. (
1
), с което последният отменя частично решението на Комисията, санкциониращо Intel за това, че прилагайки обща стратегия за отстраняване от пазара на основния си конкурент, е злоупотребило с господстващото си положение на световния пазар на микропроцесори. Така Съдът окончателно решава висящия по този въпрос от 2009 г. спор между Intel и Комисията, като в случая потвърждава анализа, който Общият съд е направил, за да приеме, че годността на спорните отстъпки за изключителност да породят отстраняващ ефект, не е достатъчно доказана и съответно да отмени в това отношение констатацията за нарушение. По този повод Съдът внася уточнения относно обхвата на контрола за законосъобразност, който Общият съд трябва да осъществява, когато се произнася по такъв анализ на потенциалните антиконкурентни последици от подобни практики и по прилагането на критерия за също толкова ефективния конкурент (as efficient competitor test, наричан по-нататък „критерият AEC“).
С решение от 13 май 2009 г. (
2
) Европейската комисия налага глоба в размер на 1,06 милиарда евро на производителя на микропроцесори Intel за това, че в периода между октомври 2002 г. и декември 2007 г. той е злоупотребил с господстващото си положение на световния пазар на микропроцесори (Central Processing Units) (
3
) с архитектура x86 (
4
) (наричани по-нататък „CPU x86“) чрез прилагането на стратегия за отстраняване на основния си конкурент от пазара.
В решението си Комисията приема, че Intel е отговорно за два вида представляващо злоупотреба поведение спрямо търговските си партньори, а именно прилагането на „голи“ ограничения и прилагането на условни отстъпки. Що се отнася по-конкретно до последните, Intel предоставяло отстъпки на четирима ключови производители на оригинално оборудване в областта на информатиката (Dell, Hewlett-Packard (HP), NEC и Lenovo), с условието те да купуват от него всички или почти всички свои CPU x86. Също така Intel предоставяло плащания на европейски търговец на дребно на микроелектронни устройства (MSH), с условието той да продава единствено компютри с произведени от Intel CPU x86. Тези отстъпки и плащания (наричани по-нататък „спорните отстъпки“) осигурили лоялността на четиримата производители на оригинално оборудване и на Media-Saturn и съответно значително намалили способността на конкурентите на Intel да се конкурират въз основа на качествата на своите CPU x86.
С решение от 12 юни 2014 г. (
5
) Общият съд изцяло отхвърля подадената от Intel жалба за отмяна на спорното решение. Сезиран с жалба от Intel, Съдът отменя първото съдебно решение с решение от 6 септември 2017 г. (
6
) и връща делото на Общия съд за ново разглеждане. В отменителното си решение Съдът констатира, че Общият съд, подобно на Комисията, се е основал на изходната постановка, че предоставяните от предприятие с господстващо положение отстъпки за лоялност по самото си естество са годни да ограничат конкуренцията, поради което не е необходимо да се изследват всички конкретни обстоятелства, и в частност да се извършва анализ по критерия AEC. След като обаче Комисията въпреки това е направила такъв анализ и той е имал действително значение при преценката дали тези отстъпки са годни да отстранят също толкова ефективен конкурент, колкото Intel, Съдът приема, че Общият съд е трябвало да разгледа всички доводи на Intel във връзка с прилагането на този критерий от страна на Комисията, тъй като тя е била длъжна да анализира не само значимостта на господстващото положение на предприятието на съответния пазар, степента на пазарно покритие на спорните отстъпки, условията и правилата за предоставянето на същите, тяхната продължителност и размер, но и евентуалното наличие на стратегия за отстраняване на конкурентите, които са поне също толкова ефективни, колкото това предприятие.
В обжалваното съдебно решение Общият съд възпроизвежда съдържащите се в първото съдебно решение констатации относно „голите“ ограничения и тяхната незаконосъобразност от гледна точка на член 102 ДФЕС, както и изводите в това решение относно квалифицирането на спорните отстъпки като „отстъпки за изключителност“.
Същевременно той разглежда — в съответствие с това, което в отменителното си решение Съдът е приел по правните въпроси — доводите на Intel във връзка с начина на прилагане от Комисията на критерия AEC. Общият съд съответно установява грешки при прилагането на този критерий от Комисията по отношение на четиримата производители на оригинално оборудване и MSH. Той също така констатира, че при проверката на степента на пазарно покритие на спорните отстъпки и на продължителността им на прилагане Комисията е допуснала грешки, които обосновават отмяна на спорното решение в частта, в която спорните отстъпки се квалифицират като представляващи нарушение на член 102 ДФЕС практики, и отмяна на наложената на Intel (
7
) глоба.
Комисията обжалва решението на Общия съд. Тя изтъква, от една страна, че при проверката на анализа по критерия AEC Общият съд е допуснал грешки, и от друга страна, че при анализа на годността на спорните отстъпки да ограничат конкуренцията той не се е съобразил с обхвата на съдебния контрол.
Съображения на Съда
Съдът най-напред разглежда оплакванията по първите две основания за обжалване, които по същество са свързани с обхвата на съдебния контрол, който Общият съд трябва да осъществи за целите на анализа на годността на спорните отстъпки да ограничат конкуренцията. В това отношение той преценява, че Общият съд не може да бъде упрекнат, че не е проверил дали е възможно годността на спорните отстъпки да породят антиконкурентен отстраняващ ефект, да бъде констатирана въз основа на данни от спорното решение, различни от тези, на които се е основала Комисията, за да установи нарушение на член 102 ДФЕС, тъй като Общият съд не може да замести със свои мотивите на издателя на акта, чиято законосъобразност проверява. Освен това, що се отнася до доказателствата и материалите по преписката, които Общият съд може да вземе предвид в преценката си, Съдът припомня, че Общият съд не може да се основава на доказателства, които не са били съобщени на Комисията в хода на административното производство, или на доказателства, които не произтичат от спорното решение. В случая при проверката на оспорваните мотиви на обжалваното съдебно решение не се установява никакво нарушение на така припомнените принципи.
Относно преценката на извършения от Комисията анализ по критерия AEC
По-нататък Съдът последователно анализира оплакванията на Комисията относно извършената от Общия съд проверка на прилагането на критерия AEC по отношение на някои производители на оригинално оборудване.
Що се отнася до Dell, Съдът проверява по-специално дали Общият съд е допуснал грешка, както твърди Комисията, при анализа на доказателствата, позволяващи да се постави под въпрос полученият от Комисията резултатът от прилагането на критерия AEC.
В случая Комисията е използвала критерия AEC, за да прецени годността на спорните отстъпки да отстранят конкурент, който е също толкова ефективен, колкото Intel, но няма господстващо положение. В това отношение Съдът отбелязва, че анализът по критерия AEC цели да се установи цената, на която конкурент, който е също толкова ефективен, колкото Intel, и има разходи като неговите, е трябвало да предложи своите CPU x 86, за да компенсира ключовите производители на оригинално оборудване в областта на информатиката и MSH за загубата на спорните отстъпки, и съответно да се определи дали въпреки това в подобен случай този конкурент може да покрива своите разходи.
Следователно този анализ се основава на сравнение между спорната част (
8
) и изискуемата част (
9
) за всеки производител на оригинално оборудване в областта на информатиката и за MSH. В този контекст Съдът отбелязва, че Комисията се е основала на хипотези, налагащи съобразяването на съвкупност от множество цифрови данни.
Уточнявайки степента на доказаност, която се изисква от предприятието с господстващо положение, за да постави под въпрос възприетия от Комисията резултат, Съдът подчертава, че това предприятие не може просто да постави под въпрос точността на някое от изчисленията при прилагането на критерия AEC, а трябва да посочи пропуск или грешка, годни да променят получения резултат, като от отрицателен го направят положителен, което да породи основателно съмнение в правилността на този резултат.
В случая Съдът отбелязва, че преценявайки сам представените от Intel доказателства, Общият съд е приел, че всички релевантни данни, които трябва да се вземат предвид, за да се прецени спорната част на Dell, показват, че тази спорна част е доста вероятно да надхвърля възприетите 7,1 % от Комисията, решила да се основе само на част от данните, така че резултатът от прилагането на критерия AEC е можел да се промени, като от отрицателен стане положителен, ако всички тези данни са били взети предвид. Освен това тази спорна част е била възможна според самата Комисия, която обаче е избрала да се основе само на определени данни.
Съответно Общият съд с основание е констатирал, че Комисията не е доказала надлежно, че спорната част на Dell е правилно изчислена.
След като отхвърля и оплакванията за грешки при прилагане на правото и за нарушение на правото на защита на Комисията при проверката на прилагането на критерия AEC по отношение на HP, Съдът разглежда оплакванията във връзка с проверката на прилагането на критерия AEC по отношение на Lenovo, засягащи по-конкретно изчисляването на размера на предоставяните на този производител отстъпки.
В случая част от отстъпките, предоставяни на Lenovo от Intel, са били под формата на две непарични предимства, а именно удължаване с една година на стандартната гаранция на Intel и предложение за по-добро използване на дистрибуторска платформа на Intel в Китай.
Както обаче е уточнил Общият съд, мащабът и естеството на предоставяните спорни отстъпки са фактори, взети предвид при изчисляването на изискуемата част за целите на определянето на резултата от прилагането на критерия AEC. Затова когато са непарични, макар и отчасти, тези отстъпки следва да бъдат оценени.
В това отношение Съдът посочва, че компенсацията, предложена от също толкова ефективният, колкото Intel, конкурент не трябва непременно да бъде под формата на парична облага, равна по стойност на непаричната облага за съответния клиент, а може да се състои в равностойна непарична облага. Без значение е също, че от субективната гледна точка на клиента, неин получател, облагата има стойност, която се различава от разхода, който също толкова ефективният, колкото Intel, конкурент е трябвало да направи, за да я осигури на този клиент.
Следователно в съответствие с основните положения във връзка с критерия AEC отстъпката, предоставяна под формата на непарична облага, трябва да се оценява, като се вземе предвид хипотетичен конкурент със структура на разходите, аналогична на тази на Intel. Съдът добавя, че не е изключено да се окаже, че този разход изисква известна корекция, за да се отчете фактът, че разходите на също толкова ефективния конкурент могат да са засегнати, поради това че той покрива само спорната част на клиентите, която е по-малка от безспорната част на Intel.
Следователно Комисията, която не е взела предвид хипотетичен конкурент, който е способен да продава CPU x86 на Lenovo и същевременно да му предоставя непарични предимства при същите условия като Intel, е възприела изходна постановка, противоречаща на изложените в спорното решение основни положения във връзка с критерия AEC. Общият съд съответно не е заменил със своя преценката на Комисията, а е изтъкнал в обжалваното съдебно решение вътрешна непоследователност при прилагането на критерия AEC.
Относно последиците от констатираните грешки във връзка с прилагането на критерия AEC
Накрая Съдът анализира оплакванията на Комисията за неправилна преценка от Общия съд на последиците от констатираните грешки във връзка с прилагането на критерия AEC.
В този контекст Съдът уточнява обхвата на съдебния контрол, който трябва да осъществи Общият съд при проверката на извършения от Комисията анализ на годността на спорните отстъпки да породят отстраняващ ефект.
Съгласно постоянната съдебна практика съставомерните признаци на нарушението трябва да личат от мотивите на акта за установяването му, като съдилищата на Съюза не могат да ги изменят, заменяйки, в рамките на контрола за законосъобразност по член 263 ДФЕС, със собствени мотивите на издателя на този акт.
В случая Общият съд е преценил, че Комисията — която не оспорва пред Съда конкретните аспекти на тази преценка — е допуснала грешки при прилагането на критерия AEC, не е разгледала надлежно критерия относно степента на пазарно покритие и не е анализирала правилно продължителността на спорните отстъпки
С оглед на тези изводи Общият съд не е бил длъжен да провери, чрез анализ, в който не са допуснати констатираните от него в обжалваното съдебно решение грешки, дали спорните отстъпки са били годни да отстранят също толкова ефективен конкурент, колкото Intel, основавайки се за целите на тази проверка на обстоятелства, различни от тези, на които се е основала Комисията, за да установи тази годност.
По-специално посочването в спорното решение, независимо от изводите, които могат да се направят въз основа на критерия AEC, на периода, през който Intel е прилагало спорните отстъпки, и на графика на прилагането им само по себе си не е достатъчно, за да се обоснове окончателното заключение за наличието на така породения отстраняващ ефект. Общият съд не е бил длъжен да взема предвид и факта, че основният конкурент на Intel действително е способен да остане на пазара поради това, че продуктите му са високофункционални, иновативни и привлекателни, тъй като този анализ няма отношение към критерия AEC.
(
1
)	Решение от 26 януари 2022 г., Intel Corporation/Комисия (T‑286/09 RENV, EU:T:2022:19, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“).
(
2
)	Решение C(2009) 3726 окончателен на Комисията от 13 май 2009 година относно производство по член [102 ДФЕС] и член 54 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C 3/37.990 — Intel) (наричано по-нататък „спорното решение“).
(
3
)	Процесорът е ключов компонент на всеки компютър както по отношение на неговата работа, така и по отношение на разходите за системата.
(
4
)	Използваните в компютрите микропроцесори могат да бъдат разделени на две категории, а именно микропроцесори x86 и процесори с различна архитектура. Архитектурата x86 е разработен от Intel стандарт, съвместим с операционните системи Windows и Linux.
(
5
)	Решение от 12 юни 2014 г., Intel/Комисия (T‑286/09 RENV, EU:T:2014:547, наричано по-нататък „първото съдебно решение“).
(
6
)	Решение от 6 септември 2017 г., Intel/Комисия (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, наричано по-нататък „отменителното решение на Съда“).
(
7
)	Тъй като преценява, че не е в състояние да определи отнасящия се само до „голите“ ограничения размер на глобата, Общият съд отменя изцяло члена от обжалваното решение, с който на Intel се налага глоба в размер на 1,06 милиарда евро за установеното нарушение.
(
8
)	В случая този израз обозначава частта от доставките, за която клиентите на Intel са били склонни и способни да се обърнат към друг доставчик, и която неизбежно е ограничена предвид по-специално естеството на продукта и доброто име и профила на Intel.
(
9
)	В случая този израз обозначава частта от нуждите на клиента, която също толкова ефективен конкурент, колкото Intel трябва да постигне, за да има достъп до пазара, без да претърпи загуби.