62022TJ0625_RES
Kohtuasi T‑625/22
Austria Vabariik
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu (suurkoda) 10. septembri 2025. aasta kohtuotsus
Keskkond – Delegeeritud määrus (EL) 2022/1214 – Taksonoomia – Fossiilgaasi ja tuumaenergiaga seotud majandustegevus – Liigitamine keskkonnasäästlikuks majandustegevuseks – Investeeringud – Panus üleminekusse CO2‑neutraalsele majandusele kooskõlas Pariisi kokkuleppe 1,5 °C eesmärgiga – Nullnetoheite eesmärk 2050. aastaks – Oluline panus kliimamuutuste leevendamisse ja nendega kohanemisse – Määruse (EL) 2020/852 artiklid 10 ja 11 – Mõiste „vähese CO2 heitega tegevus“ – Keskkonnaeesmärkide oluline kahjustamine – Raskete reaktoriõnnetustega seotud riskid – Kõrgaktiivsete radioaktiivsete jäätmetega seotud riskid – Põudade ja kliimaohtudega seotud riskid – Ettevaatuspõhimõte – Tehnilised sõelumiskriteeriumid – Kasvuhoonegaaside heite vähendamine – ELTL artikkel 290 – Seadusandliku akti „olemuslike osade“ mõiste – Teaduslikud tõendid – Komisjoni kaalutlusruum – Ilmne hindamisviga
Euroopa Liidu institutsioonid – Pädevuse teostamine – Delegeeritud õigusaktide vastuvõtmiseks komisjonile antud pädevus – Ulatus – Keerulised arvamused ja hinnangud – Suur kaalutlusruum – Määrus, millega kehtestatakse kestlike investeeringute hõlbustamise raamistik – Majandustegevuse keskkonnasäästlikkuse kindlakstegemine – Komisjoni poolt sellise delegeeritud määruse vastuvõtmine, millega kehtestatakse tehnilised sõelumiskriteeriumid – Kohtulik kontroll – Piirid – Ilmne hindamisviga – Tõendamiskoormis
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2020/852; komisjoni määrus 2022/1214)
(vt punktid 32–37, 179, 204, 214, 225, 230, 276, 338, 383, 440, 469, 516, 536, 538, 567, 578, 590 ja 604)
Õigusaktide ühtlustamine – Kestlike investeeringute hõlbustamise raamistik – Majandustegevuse keskkonnasäästlikkuse kindlakstegemine – Komisjoni poolt sellise delegeeritud määruse vastuvõtmine, millega kehtestatakse tehnilised sõelumiskriteeriumid fossiilgaasiga seotud tegevuse ja tuumaenergiaga seotud tegevuse jaoks ning muudetakse kehtivat delegeeritud määrust – Nimetatud tegevust puudutava mõjuhinnangu koostamine ja üldsusega konsulteerimise korraldamine kehtiva delegeeritud määruse vastuvõtmise käigus – Komisjoni kohustuse puudumine koostada täiendav mõjuhinnang ja korraldada täiendav üldsusega konsulteerimine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2020/852; komisjoni määrused 2021/2139 ja 2022/1214)
(vt punktid 72–74, 79–83 ja 92)
Euroopa Liidu institutsioonid – Pädevuse teostamine – Delegeeritud õigusaktide vastuvõtmiseks komisjonile antud pädevus – Kohustus mitte muuta seadusandliku alusakti olemuslikke osi – Alusmäärus, millega on kehtestatud keskkonnasäästliku majandustegevuse kriteeriumid – Delegeeritud määrus, millega on kehtestatud tehnilised sõelumiskriteeriumid igat liiki tegevuse jaoks, mis vastab neile säästlikkuse kriteeriumidele – Lubatavus
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2020/852, artikkel 3; komisjoni määrus 2022/1214)
(vt punktid 100–126)
Õigusaktide ühtlustamine – Kestlike investeeringute hõlbustamise raamistik – Majandustegevuse keskkonnasäästlikkuse kindlakstegemine – Komisjoni poolt sellise delegeeritud määruse vastuvõtmine, millega kehtestatakse tehnilised sõelumiskriteeriumid fossiilgaasiga seotud tegevuse ja tuumaenergiaga seotud tegevuse jaoks – Nimetatud tegevuse liigitamine üleminekutegevuseks, et tagada varustuskindlus – Lubatavus
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2020/852, artikli 10 lõige 2)
(vt punktid 160, 164–170 ja 594–596)
Euroopa Liidu õigus – Tõlgendamine – Meetodid – Tõlgendamine liidu sõlmitud rahvusvahelisi lepinguid arvestades – Määruse 2020/852 tõlgendamine Pariisi kokkulepet arvestades
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2020/852, artikli 10 lõige 2)
(vt punktid 188–195)
Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Põhjendamiskohustuse hindamine juhtumi asjaolude alusel – Vajadus täpsustada kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid – Puudumine
(ELTL artikkel 296)
(vt punktid 216–218, 241, 325 ja 365)
Õigusaktide ühtlustamine – Kestlike investeeringute hõlbustamise raamistik – Majandustegevuse keskkonnasäästlikkuse kindlakstegemine – Komisjoni poolt sellise delegeeritud määruse vastuvõtmine, millega kehtestatakse tehnilised sõelumiskriteeriumid tuumaenergiaga seotud tegevuse jaoks – Inimtervisele ja keskkonnale avalduvate riskide eelnev hindamine – Ettevaatuspõhimõtte kohaldamine – Ulatus – Mõisted „risk“ ja „oht“ – Ühiskonna jaoks vastuvõetamatu riskitaseme kindlaksmääramine – Asjaomaste õigusnormidega määratud liidu institutsiooni pädevus – Kohustus tagada rahvatervise, julgeoleku ja keskkonna kaitse kõrge tase – Kohtulik kontroll – Piirid – Ilmne hindamisviga
(ELTL artikkel 11, artikli 168 lõige 1, artikli 169 lõiked 1 ja 2 ning artikli 191 lõiked 1 ja 2; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2020/852, artikli 3 punkt b, artiklid 9 ja 17)
(vt punktid 247–257, 262, 274, 297, 298, 307–309, 315–324, 326, 334, 345, 357, 360 ja 373)
Õigusaktide ühtlustamine – Kestlike investeeringute hõlbustamise raamistik – Majandustegevuse keskkonnasäästlikkuse kindlakstegemine – Komisjoni poolt sellise delegeeritud määruse vastuvõtmine, millega kehtestatakse tehnilised sõelumiskriteeriumid fossiilgaasiga seotud tegevuse ja tuumaenergiaga seotud tegevuse jaoks – Toodete või teenuste olelusringi arvessevõtmise kohustus – Ulatus – Eelneva või järgneva majandustegevuse olelusringi arvessevõtmine – Välistamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2020/852, artikli 17 lõige 2 ja artikli 19 lõige 1 punkt g)
(vt punktid 429–438 ja 574–576)
Õigusaktide ühtlustamine – Kestlike investeeringute hõlbustamise raamistik – Majandustegevuse keskkonnasäästlikkuse kindlakstegemine – Komisjoni poolt sellise delegeeritud määruse vastuvõtmine, millega kehtestatakse tehnilised sõelumiskriteeriumid fossiilgaasiga seotud tegevuse ja tuumaenergiaga seotud tegevuse jaoks – Teatavate õigusmõistete ja täitmisele kuuluvate tingimuste täpsuse puudumine – Lubatavus – Õiguskindluse põhimõtte rikkumine – Tingimused – Tehnilised sõelumiskriteeriumid, mille ebaselgus tekitab kahtlusi nende ulatuse või sisu suhtes
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2020/852, artikli 19 lõike 1 punkt k)
(vt punktid 484–486 ja 676)
Õigusaktide ühtlustamine – Kestlike investeeringute hõlbustamise raamistik – Majandustegevuse keskkonnasäästlikkuse kindlakstegemine – Komisjoni poolt sellise delegeeritud määruse vastuvõtmine, millega kehtestatakse tehnilised sõelumiskriteeriumid fossiilgaasiga seotud tegevuse jaoks – Lubatavus – Tingimus – Varustuskindlust tagada võimaldavate, vähese CO2 heitega alternatiivsete allikate puudumine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2020/852, artikli 10 lõige 2)
(vt punktid 507–517)
Õigusaktide ühtlustamine – Kestlike investeeringute hõlbustamise raamistik – Majandustegevuse keskkonnasäästlikkuse kindlakstegemine – Komisjoni poolt sellise delegeeritud määruse vastuvõtmine, millega kehtestatakse tehnilised sõelumiskriteeriumid fossiilgaasiga seotud tegevuse jaoks – Lähenemine järk-järgult – Lubatavus
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2020/852, artikli 10 lõige 2)
(vt punktid 535 ja 538–540)
Kohtumenetlus – Hagiavalduse nõuded – Muutmine kohtumenetluse ajal – Akt, millega on vaidlustatud akti muudetud menetluse käigus – Algsete nõuete ja väidete muutmine – Lubatavus – Tingimused
(Üldkohtu kodukord, artikkel 86)
(vt punktid 689–694)
Kokkuvõte
Üldkohus jättis rahuldamata tühistamishagi, mille Austria Vabariik esitas Euroopa Komisjoni delegeeritud määruse 2022/1214 (
1
) peale, millega täiendatakse määrust 2020/852, millega on kehtestatud kestlike investeeringute hõlbustamise raamistik (
2
) (edaspidi „taksonoomiamäärus“). Sellega seoses võttis ta esimest korda seisukoha taksonoomiamääruse kriteeriumide kohaldamise kohta fossiilgaasi ja tuumaenergiaga seotud majandustegevuse suhtes.
Taksonoomiamäärusega on liidu tasandil ühtlustatud kriteeriumid, mille alusel määratakse kindlaks, kas majandustegevus liigitatakse keskkonnasäästlikuks, pidades silmas eri keskkonnaeesmärke, nagu kliimamuutuste leevendamine või nendega kohanemine (
3
).
Selles kontekstis võttis komisjon vastu delegeeritud määruse 2021/2139 (
4
), millega täiendatakse taksonoomiamäärust, kehtestades tehnilised sõelumiskriteeriumid, millega määratakse kindlaks, millistel tingimustel võib majandustegevust pidada kliimamuutuste leevendamisele või nendega kohanemisele oluliselt kaasa aitavaks, ja mille alusel otsustatakse, ega see majandustegevus ei kahjusta oluliselt muid keskkonnaeesmärke.
Komisjon võttis 2022. aasta märtsis vastu vaidlustatud määruse, millega muudetakse delegeeritud määrust 2021/2139, kehtestades tehnilised sõelumiskriteeriumid, mis võimaldavad lisada teatav tuumaenergia ja fossiilgaasi sektori tegevus sellise tegevuse kategooriasse, mis liigitatakse kliimamuutuste leevendamisse ja nendega kohanemisse oluliselt panustavaks.
Austria Vabariik esitas Üldkohtule tühistamishagi vaidlustatud määruse peale, millega tema arvates on rikutud mitut taksonoomiamääruse sätet.
Üldkohtu hinnang
Kõigepealt tuletas Üldkohus meelde, et komisjonil on ELTL artikli 290 tähenduses delegeeritud volituste kontekstis talle antud pädevuse teostamisel ulatuslik kaalutlusõigus, eriti kui ta peab andma keerulisi arvamusi ja hinnanguid. Kohtulik kontroll, mida liidu kohus teostab sellise pädevuse kasutamisel vastu võetud akti põhjendatuse üle, ei tohi viia selleni, et kohus asendab komisjoni hinnangu enda omaga, vaid selle eesmärk on kontrollida, ega otsus ei põhine sisuliselt ebaõigetel asjaoludel ning ega otsuse tegemisel ei ole tehtud ilmset hindamisviga või kuritarvitatud võimu.
Nimelt ei pea liidu kohus kontrollima mitte üksnes esitatud tõendite sisulist õigsust, usaldusväärsust ja sidusust, vaid ka seda, kas kogutud tõendid sisaldavad kogu asjakohast teavet, mida keerulise olukorra hindamisel tuleb arvesse võtta, ja kas kõnealused tõendid võivad kinnitada järeldusi, mis nende pinnalt on tehtud. Juhtudel, kus liidu institutsioonil on ulatuslik kaalutlusõigus, on nimelt menetluslike tagatiste – nende tagatiste hulka kuulub institutsiooni kohustus uurida hoolsalt ja erapooletult kõiki konkreetses olukorras tähtsust omavaid asjaolusid – järgimisel põhimõtteline tähtsus.
Seevastu õigusküsimustes teostab Üldkohus täielikku kontrolli. Ta on pädev tõlgendama õigusnorme objektiivsete asjaolude põhjal ja kontrollima, kas vastava sätte kohaldamise tingimused on täidetud.
Selleks, et tuvastada, et institutsioon on keeruliste asjaolude hindamisel teinud ilmse vea, peavad hageja esitatud tõendid olema piisavad, et aktis asjaoludele antud hinnang muutuks ebausutavaks.
Neid kaalutlusi arvestades lükkas Üldkohus esimesena tagasi väited, mille kohaselt on rikutud eelkõige vaidlustatud määruse vastuvõtmiseks taksonoomiamääruses ette nähtud menetlusnorme.
Sellega seoses tõi ta esile, et vaidlustatud määrus on delegeeritud määruse 2021/2139 jätkuks. Täpsemalt võttis kestliku rahanduse tehniline eksperdirühm (edaspidi „tehniline eksperdirühm“) selle määruse vastuvõtmisega päädinud menetluses arvesse tuumaenergiaga seotud majandustegevust ja soovitas teha muid uuringuid, mis viidi läbi.
Järelikult võis komisjon vaidlustatud määruse vastuvõtmisel õiguspäraselt tugineda delegeeritud määruse 2021/2139 jaoks tehtud ekspertiisidele. Nimelt täiendavad mõlemad delegeeritud määrused taksonoomiamäärust ja nende vastuvõtmise menetlused täiendavad teineteist tuumaenergiaga seotud majandustegevuse analüüsi küsimustes. Seega ei olnud komisjon kohustatud läbi viima täiendavat ja konkreetset mõjuhindamist ja üldsusega konsulteerimist.
Sama kehtib ka fossiilgaasiga seotud tegevuse heitkoguste piirväärtuste kohta, kuna seda sektorit puudutavad ekspertiisid ja üldsusega konsulteerimine olid läbi viidud juba delegeeritud määruse 2021/2139 vastuvõtmiseks.
Teisena lükkas Üldkohus tagasi väite, et on rikutud ELTL artiklit 290, kuna tuumaenergiaga seotud tegevuse liigitamine keskkonnasäästlikuks tegevuseks on taksonoomiamääruse olemuslik osa, mida ei saanud reguleerida delegeeritud õigusaktiga, kuna tuumaenergia lisamine nimetatud määrusesse on poliitiline ja vaieldav.
Selles küsimuses tõdes Üldkohus, et võttes arvesse taksonoomiamääruse eesmärki ja sisu, on selle olemuslik osa eelkõige keskkonnaeesmärkide, keskkonnasäästlikkuse kriteeriumide ja tehniliste sõelumiskriteeriumide suhtes kohaldatavate nõuete määratlemine. Sellest tuleneb, et majandustegevuse kui sellise määratlemine ja tehniliste sõelumiskriteeriumide kehtestamine iga majandustegevuse jaoks, millega rakendatakse säästlikkuse kriteeriume, ei kuulu selle määruse olemuslike osade hulka, välja arvatud fossiilkütus, mis on sõnaselgelt välja jäetud.
Pealegi on liidu seadusandja, kui ta otsustas jätta komisjonile võimaluse määrata kindlaks tehnilised sõelumiskriteeriumid igat liiki tegevuse jaoks, mis vastab säästlikkuse kriteeriumidele, lubanud tal ka kohandada tehnilisi sõelumiskriteeriume tehnoloogia arenguga. Lisaks ei saa ta olla kohustatud loetlema kõiki olemasolevaid või kavandatavaid tehnoloogiaid, kuna see ei võimaldaks õigusaktil ajale vastu pidada ja muudaks selle tehnoloogiliselt aegunuks, kuna see ei saaks arvesse võtta vältimatuid ja soovitavaid tehnoloogilisi uuendusi.
Asjaolu, et tuumaenergiaga seotud majandustegevuse hõlmamine on poliitiline aspekt, mille üle liikmesriigid vaidlevad, ei sea seda järeldust kahtluse alla, kuna liidu seadusandja ei otsustanud seda tegevust välja jätta erinevalt tahket fossiilkütust kasutavast elektritootmisest. Igal juhul ei ole sellel asjaolul tähtsust ELTL artikli 290 seisukohast, mille kohaselt reguleeritakse üksnes seadusandlike aktidega valdkonna olemuslikke osi, mitte aga valdkonna poliitilisi ja vastuolulisi osi.
Kolmandana lükkas Üldkohus tagasi väite, et on rikutud taksonoomiamääruse artikli 10 lõiget 2, kuna ühelt poolt ei ole see säte kohaldatav sellisele vähese CO2 heitega majandustegevusele nagu tuumaenergiaga seotud majandustegevus ja teiselt poolt ei ole selle sätte kohaldamise tingimused täidetud.
Nimetatud sättes on määratletud tingimused, mille alusel liigitatakse majandustegevus, mille jaoks ei ole tehnoloogiliselt ja majanduslikult teostatavat vähese CO2 heitega alternatiivi, „üleminekutegevuseks“, st kliimamuutuste leevendamisse oluliselt panustavaks, kuna see toetab üleminekut kliimaneutraalsele majandusele, mis on kooskõlas viisiga, kuidas piirata temperatuuri tõusu 1,5 °C‑ni võrreldes tööstusrevolutsioonieelse tasemega.
Sellega seoses tuletas Üldkohus meelde, et liidu õigusnormi tõlgendamisel ei tule arvesse võtta mitte ainult normi sõnastust, vaid ka selle konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa õigusnorm on.
Seega tuleneb taksonoomiamääruse artikli 10 lõike 2 grammatilisest, teleoloogilisest ja süstemaatilisest tõlgendusest, et üleminekutegevus võib hõlmata tegevust, mis ei ole vähese CO2 heitega ja mille jaoks ei ole tehnoloogiliselt ja majanduslikult teostatavat vähese CO2 heitega alternatiivi, aga seda enam ka vähese CO2 heitega tegevust, mis ei vasta selle artikli lõike 1 kohaldamise tingimustele (
5
), tingimusel et nimetatud artikli lõikes 2 sätestatud eritingimused on täidetud.
Pealegi ei laiendanud komisjon taksonoomiamääruse artikli 10 lõike 2 kohaldamisala, kui ta leidis vaidlustatud määruses, et puudub vähese CO2 heitega tuumaenergia alternatiiv, „millest piisaks“, „et katta energianõudlus järjepidevalt ja usaldusväärselt“.
Nimelt märkis Üldkohus esiteks, et kui komisjon võtab siseturu rajamiseks või selle toimimise tagamiseks selliseid meetmeid nagu vaidlustatud määrus, tuleb järgida ELTL artikli 194 lõikes 1 sätestatud energiasolidaarsuse põhimõtet ja tagada eelkõige energiaga varustamise kindlus liidus.
Teiseks on taksonoomiamääruse eesmärk edendada üleminekut turvalisele, kliimaneutraalsele, kliimamuutuste suhtes vastupanuvõimelisele, ressursitõhusamale ringmajandusele. See eesmärk satuks aga ohtu, kui selliste energiaallikate kasutamine, mida peetakse kliimamuutuste leevendamisse oluliselt panustavaks, ei võimaldaks energiavarustust, mis on energianõudluse katmiseks piisav.
Kolmandaks on taksonoomiamääruse artikli 10 lõikes 2 viidatud „tehniliselt ja majanduslikult teostatava“ vähese CO2 heitega alternatiivi puudumisele. Nii on liidu seadusandja rõhutanud vastavate lahenduste praktilisust ja kättesaadavust, mis on alus varustuskindluse nõudele ja liidu energiavajaduste rahuldamisele. Seda sätet tuleb seega tõlgendada nii, et sellega peetakse silmas üleminekutegevust, mille jaoks ei ole realistlikku ja teostatavat alternatiivi, mis võimaldaks liidul oma energiavajadusi jätkuvalt rahuldada.
Seoses argumentidega, mille kohaselt tuumaenergiaga seotud majandustegevus ei vasta taksonoomiamääruse artikli 10 lõikes 2 ette nähtud tingimustele, tuletas Üldkohus meelde, et lepingu tõlgendamisel tuleb arvesse võtta eelkõige poolte mis tahes järgnevat kokkulepet lepingu tõlgendamise või selle sätete kohaldamise kohta ja lepingu kohaldamise edaspidist praktikat, mis kehtestab nimetatud lepingu (
6
).
Käsitletaval juhul nähtub Pariisi kokkuleppest, et kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks kohustusid kokkuleppe osalised panustama ülemaailmsetesse jõupingutustesse, nagu heiteta ja vähese heitega tehnoloogia, eelkõige tuumaenergia kasutuselevõtu kiirendamine.
Seega kinnitab taksonoomiamääruse artikli 10 lõike 2 tõlgendus, mis on selle kokkuleppega kooskõlas, et tuumaenergiaga seotud majandustegevus võib olla üleminekutegevus selle sätte tähenduses.
Lisaks tuleneb sellest sättest, mille õiguspärasust ei ole vaidlustatud, et kliimaeesmärgid on täidetud, kui asjaomane majandustegevus toetab üleminekut kliimaneutraalsele majandusele eelkõige kasvuhoonegaaside heitkoguste kaotamisega. Käsitletaval juhul märkis komisjon vaidlustatud määruse vastuvõtmise menetluse käigus kogutud arvamuste põhjal, et tuumaenergiaga seotud majandustegevus on vähese CO2 heitega, tuumaenergia tootmisega ei kaasne peaaegu üldse kasvuhoonegaaside heidet ning tõendid tuumaenergia võimaliku olulise panuse kohta kliimamuutuste leevendamise eesmärkide täitmisse on ulatuslikud ja selged.
Neljandana, kui komisjon arvas tuumaenergiaga seotud majandustegevuse üleminekutegevuse hulka ja kehtestas selle tegevuse tehnilised sõelumiskriteeriumid, ei rikkunud ta ettevaatuspõhimõtet, taksonoomiamääruse artikli 19 lõike 1 punkte f ja g ega kriteeriumi „ei kahjusta oluliselt“, st kriteeriumi, mille kohaselt ei tohi asjaomane majandustegevus põhjustada olulist kahju selle määrusega taotletavatele keskkonnaeesmärkidele, mis on ette nähtud määruse artiklis 17.
Kõigepealt tuletas Üldkohus meelde, et ettevaatuspõhimõtte kohaldamine eeldab riskide teaduslikku hindamist, vastuvõetava riskitaseme kindlakstegemist ja vajaduse korral sobivate kaitsemeetmete võtmist.
Käsitletaval juhul lükkas Üldkohus kõigepealt tagasi Austria Vabariigi argumendid, mille kohaselt ei ole olulise kahju kohta teaduslike tõendite puudumine ettevaatuspõhimõtte järgimise kontrollimisel asjakohane kriteerium, ainus oluline küsimus on see, kas saab välistada igasuguse põhjendatud kahtluse sellise kahju suhtes. Ettevaatuspõhimõte ei nõua nimelt, et välistataks kõik teaduslikult põhjendatud kahtlused keskkonnakahju tekkimise suhtes, kuna see tähendaks, et komisjonilt nõutakse olematu riski tasandit, mis on vastuolus kohtupraktikaga. Nii on olulise kahju kohta teaduslike tõendite puudumise kriteerium kooskõlas taksonoomiamääruse artikli 19 lõike 1 punktiga f, mis kohustab komisjoni tuginema üksnes veenvatele teaduslikele tõenditele.
Seejärel täpsustas Üldkohus seoses argumentidega, mille kohaselt komisjon ei võtnud arvesse tagajärgi, mida rasked reaktoriõnnetused võivad tekitada taksonoomiamääruses sätestatud keskkonnaeesmärkidele, et kriteeriumi „ei kahjusta oluliselt“ järgimist ei saa kontrollida abstraktselt, vaid lähtudes vaidlustatud määrusega kehtestatud tehnilistest sõelumiskriteeriumidest.
Tuumaenergiaga seotud majandustegevusele on aga liidu õiguses kehtestatud ranged piirid, mille eesmärk on vähendada raskete reaktoriõnnetuste tõenäosust ning selliste õnnetuste raskeid tagajärgi inimeste tervisele ja keskkonnale. Sellega seoses on tehnilistes sõelumiskriteeriumides sõnaselgelt viidatud kõigile liidu tuumaohutuseeskirjadele ning Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri ja Lääne-Euroopa tuumaohutust reguleerivate asutuste ühenduse uusimatele rahvusvahelistele suunistele.
Lisaks ei ole Austria Vabariik tõendanud, et komisjon tegi ilmse hindamisvea, kui ta leidis, et vaidlustatud määruses osutatud liidu tuumaohutuseeskirjade raames on kriteerium „ei kahjusta oluliselt“ täidetud, ja eelkõige, et ei ole tõendatud, et tuumaenergiaga seotud majandustegevus kahjustab veekogude või merevee head keskkonnaseisundit, põhjustades õhku, vette ja pinnasesse sattuva saasteheite olulist suurenemist.
Sama kehtib kõrgaktiivsetest radioaktiivsetest jäätmetest tulenevate riskide kohta, kuna Austria Vabariik ei ole tõendanud, et komisjoni hinnang, mille kohaselt tuumaenergiaga seotud jäätmete käitlemine ei tekita keskkonnale olulist kahju, sisaldab ilmset viga.
Selles küsimuses märkis Üldkohus ühelt poolt, et direktiiviga 2011/70 Euratom (
7
) luuakse liidu õiguse raamistik kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete vastutustundlikuks ja ohutuks käitlemiseks. Lisaks tagab see, et liikmesriigid kehtestavad kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise asjakohase riikliku korra ohutuse kõrge taseme tagamiseks. Vaidlustatud määruses on aga viidatud sellele direktiivile.
Teiselt poolt ei saa komisjonilt nõuda, et ta tugineks teaduslikele tõenditele, milles ei ole mingit kahtlust ja mis tõendavad, et kõrgaktiivsete radioaktiivsete jäätmete lõppladustamine ei kahjusta oluliselt taksonoomiamääruse artikli 17 lõike 1 punktides c–f sätestatud keskkonnaeesmärke, kuna sellega nõutaks temalt olematu riski tasandit, mis on vastuolus kohtupraktikaga.
Lõpuks, seoses argumendiga, et komisjon ei võtnud arvesse tuumaenergia kogu olelusringi, nimelt uraanimaagi kaevandamist ja töötlemist, uraani rafineerimist, muundamist ja rikastamist, kütuseelementide valmistamist, transporti ja võimalikke relvakonflikte, täheldas Üldkohus, et see tegevus eelneb või järgneb vaidlustatud määruses käsitletud tuumaenergiaga seotud tegevusele. Ent nii taksonoomiamääruse artikli 17 lõike 2 kui ka artikli 19 lõike 1 punkti g sõnastusest nähtub, et majandustegevuse olelusringi arvessevõtmise nõue ei laiene tingimata tegevusele, mis eelneb või järgneb asjaomasele majandustegevusele.
Viiendaks ja viimaseks väitis Austria Vabariik fossiilgaasiga seotud tegevusele viidates, et taksonoomiamääruse artikli 10 lõikes 2 sätestatud tingimus, mille kohaselt ei tohi olemas olla vähese CO2 heitega lahendust, ei ole täidetud, sest taastuvenergia, arukad võrgud ning energia salvestamise ja tarbimise vähendamise meetodid on kõik vähese CO2 heitega lahendused, mis võivad asendada fossiilgaasiga seotud majandustegevust.
Sellega seoses rõhutas Üldkohus, et see tingimus eeldab, et arvesse tuleb võtta varustuskindlusega seotud aspekte. Vaidlustatud määrusest nähtub aga, et teatavates sektorites ei ole veel piisavalt vähese CO2 heitega alternatiive, mis võimaldaksid tagada vajaliku energiavarustuse.
Nii leidis komisjon, et tuleks ette näha muu lähenemisviis kui kasvuhoonegaaside heite otsene piiramine, mis peaks andma 20aastase perioodi jooksul sarnaseid tulemusi. Selle teise lähenemisviisi kohaselt võivad käitised ühelt poolt kas piirata töötundide arvu või minna kiiremini üle taastuvatest energiaallikatest toodetud või vähese CO2 heitega gaasi täielikule kasutamisele. Teiselt poolt peaksid fossiilgaasi kasutamise tehnilised sõelumiskriteeriumid tagama selle, et on olemas usaldusväärsed tõendid, mille kohaselt ei saa taastuvate energiaallikatega saavutada sama energiatootmisvõimsust, ning et iga käitise kohta võetakse kasutusele tulemuslikud kavad kooskõlas sektori parimate tulemustega, et minna kindlaks kuupäevaks täielikult üle taastuvatele energiaallikatele või vähese CO2 heitega gaasidele.
Sellest tuleneb, et taksonoomiamääruse artikli 10 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et keskkonnasäästlikuks liigitamise välistamiseks ei piisa alternatiivsete allikate olemasolust; need peavad samuti saavutama sama võimsuse kui olemasolevad allikad.
Seejärel lükkas Üldkohus tagasi argumendid, mille kohaselt esiteks ei ole vaidlustatud määruses fossiilgaasiga seotud tegevuste jaoks ette nähtud heite piirväärtused kooskõlas taksonoomiamääruse artikli 10 lõikes 2 sätestatud 1,5 °C eesmärgiga ja teiseks ei võimalda muud tehnilised sõelumiskriteeriumid panustada kliimamuutuste leevendamisse.
Sellega seoses sedastas Üldkohus, et komisjon kohaldas piirväärtust, mis ületab 100 grammi (g) CO2 ekvivalenti (CO2eq) kilovatt-tunni (kWh) kohta (
8
), sest 100 g piirväärtus ei ole praegu teostatav gaasiküttel töötavates elektrijaamades, millel puudub süsinikdioksiidi kogumise süsteem. Seda liiki käitistele kõrgemat piirväärtust kohaldades tagas komisjon seega, et need oleksid vaidlustatud määruse kohaldamisalas ja reguleeritud muude tehniliste sõelumiskriteeriumidega. Selline lähenemine on aga kooskõlas taksonoomiamääruse eesmärgiga vältida tegevusetust või hilinenud tegevust.
See on nii seda enam, et asjaomane tegevus peab asendama ka olemasoleva suure heitega elektritootmise, milles kasutatakse tahket või vedelat fossiilkütust, ja vähendama kasvuhoonegaaside heitkoguseid uue paigaldatud tootmisvõimsuse tööea jooksul vähemalt 55%, ning liikmesriik peab olema kohustunud järk-järgult lõpetama söest energia tootmise.
Lõpuks ei teinud komisjon viga ka siis, kui ta võttis arvesse tegevusest tingitud otsest kasvuhoonegaaside heidet, mitte kasvuhoonegaaside heitkoguseid kogu olelusringi jooksul. Nimelt nähtub taksonoomiamäärusest (
9
), et majandustegevuse olelusringi arvessevõtmise nõue ei laiene tingimata tegevusele, mis eelneb või järgneb asjaomasele majandustegevusele. Seega, kohustus võtta arvesse fossiilgaasiga seotud majandustegevuse käigus pakutavate toodete tootmist ja teenuste osutamist, kasutamist ja olelusringi ei tähenda seda, et arvesse tuleb võtta fossiilgaasi ammutamist ja jaotamist enne põletamist, kuna see tegevus ei kuulu iseenesest elektrienergia tootmise alla.
Lisaks on taksonoomiamääruse eesmärk kehtestada keskkonnasäästlikuks peetava majandustegevuse ühtne klassifitseerimissüsteem. See liigitamine või taksonoomia puudutab seega konkreetset majandustegevust. Seega, kui komisjon kehtestab tehnilised sõelumiskriteeriumid, mis võimaldavad kindlaks teha, kas tegevuse võib liigitada tegevuseks, mis panustab oluliselt kliimamuutuste leevendamisse ega kahjusta oluliselt keskkonnaeesmärkide saavutamist, on see igal üksikjuhul seotud konkreetse majandustegevusega.
Kuna ka ülejäänud väited osutusid põhjendamatuks, jättis Üldkohus hagi tervikuna rahuldamata.
(
1
)	Komisjoni 9. märtsi 2022. aasta delegeeritud määrus (EL) 2022/1214, millega muudetakse delegeeritud määrust (EL) 2021/2139 seoses teatavate energiasektorite majandustegevusega ja delegeeritud määrust (EL) 2021/2178 seoses sellise majandustegevusega seotud teatava avalikustamisega (ELT 2022, L 188, lk 1; edaspidi „vaidlustatud määrus“).
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuni 2020. aasta määrus (EL) 2020/852, millega kehtestatakse kestlike investeeringute hõlbustamise raamistik ja muudetakse määrust (EL) 2019/2088 (ELT 2020, L 198, lk 13).
(
3
)	Taksonoomiamääruse artiklid 3 ja 9.
(
4
)	Komisjoni 4. juuni 2021. aasta delegeeritud määrus (EL) 2021/2139, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) 2020/852, kehtestades tehnilised sõelumiskriteeriumid, millega määratakse kindlaks, millistel tingimustel võib majandustegevust pidada kliimamuutuste leevendamisele või nendega kohanemisele oluliselt kaasa aitavaks, ja mille alusel otsustatakse, ega see majandustegevus ei kahjusta oluliselt muid keskkonnaeesmärke (ELT 2021, L 442, lk 1).
(
5
)	Selles sättes on määratletud, milline majandustegevus liigitatakse kliimamuutustega kohanemisse oluliselt panustavaks.
(
6
)	23. mai 1969. aasta rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsiooni (United Nations Treaty Series, 1155. kd, lk 331) artikli 31 lõike 3 punktid a ja b.
(
7
)	Nõukogu 19. juuli 2011. aasta direktiiv 2011/70/Euratom, millega luuakse ühenduse raamistik kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete vastutustundlikuks ja ohutuks käitlemiseks (ELT 2011, L 199, lk 48).
(
8
)	Tehnilise eksperdirühma hinnangul määratleb piirväärtus 100 g CO2eq/kWh teaduslikel alustel, kuidas täita kliimaneutraalsele majandusele ülemineku edendamise tingimust, ning seda tuleks vähendada iga viie aasta järel.
(
9
)	Taksonoomiamääruse artikli 17 lõige 2 ja artikli 19 lõike 1 punkt g.