62023CJ0351_RES
C‑351/23. sz. ügy
GR REAL s.r.o.
kontra
PO és RT
(a Krajský súd v Prešove [Szlovákia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (nagytanács), 2025. június 24.
„Előzetes döntéshozatal – Fogyasztóvédelem – A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek – 93/13/EGK irányelv – A 6. cikk (1) bekezdése – A 7. cikk (1) bekezdése – Fogyasztói hitelmegállapodás – A fogyasztó családi lakóhelyének minősülő ingatlanra alapított jelzálogjoggal biztosított szerződés – Lejárat előtti megszüntetés – Ezen ingatlan bírósági úton kívüli árverés útján történő értékesítése – Ezen értékesítésnek az érintett követelés bíróság általi előzetes vizsgálata nélkül történő lebonyolítását lehetővé tévő nemzeti szabályozás – Az említett értékesítés semmisségi okai, amelyek közül a tisztességtelen feltételek fennállása ki van zárva – A fogyasztóvédelem tényleges érvényesülése – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. és 47. cikke”
Fogyasztóvédelem – A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek – 93/13 irányelv – Hatály – A fogyasztó azon családi lakására sikeres ajánlatot tevő vállalkozás által indított bírósági eljárás, amelyet a fogyasztó által ezen ingatlanra alapított jelzálogjog bírósági úton kívüli végrehajtása keretében értékesítettek, és amely eljárás e fogyasztó kilakoltatására irányul – A fogyasztó által ezen eljárás keretében indított, az említett családi lakás tulajdonjogának átruházása jogszerűségének vitatására irányuló viszontkereset – Bennfoglaltság – Feltételek
(93/13 tanácsi irányelv, 6. cikk, (1) bekezdés, és 7. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 63–74., 77., 79–83. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Fogyasztóvédelem – A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek – 93/13 irányelv – A tisztességtelen feltételek alkalmazásának megszüntetésére irányuló eszközök – A fogyasztó által a családi lakására alapított jelzálogjog bírósági úton kívüli végrehajtásának folytatását annak ellenére lehetővé tévő nemzeti szabályozás, hogy ideiglenes intézkedés iránti kérelem van folyamatban, és egybehangzó valószínűsítő körülmények állnak fenn arra vonatkozóan, hogy ezen érvényesítés alapjául szolgáló szerződésben esetleg tisztességtelen feltétel szerepel – Olyan szabályozás, amely nem teszi lehetővé e végrehajtásnak az ilyen feltétel e szerződésben való fennállása miatti bírósági megsemmisítését – Megengedhetetlenség
(93/13 tanácsi irányelv, 6. cikk, (1) bekezdés, és 7. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 88–105. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Összefoglalás
A Krajský súd v Prešove (eperjesi regionális bíróság, Szlovákia) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapján a nagytanácsban eljáró Bíróság a lakhatáshoz és a hatékony bírói jogvédelemhez való alapvető joggal (
1
) összefüggésben értelmezett 93/13 irányelv (
2
) által a fogyasztók számára biztosított védelemről határoz egy olyan jogvita keretében, amely két fogyasztó és e fogyasztók családi lakásának nyertes ajánlattevője között áll fenn, egyrészt e fogyasztóknak – a lakás nyertes ajánlattevő általi megszerzését követően – e lakásból való kilakoltatása, másrészt pedig egy olyan viszontkereset tárgyában, amellyel az említett fogyasztók vitatták ezen ingatlan tulajdonjoga átruházásának jogszerűségét. A Bíróság azokat a feltételeket is vizsgálja, amelyek mellett a jelzálogjog bírósági úton kívüli végrehajtására irányuló eljárást annak érdekében kell folytatni, hogy ezen alapvető jogokat, valamint a 93/13 irányelvben előírt követelményeket tiszteletben tartsák.
2011. április 7‑én PO és RT, az alperesek egy szlovák hitelintézettel (a továbbiakban: bank) 63000 euró összegű kölcsönszerződést kötöttek, amelyet havi törlesztőrészletekben kellett visszafizetni. A kölcsön 2030. január 20‑án járt volna le. A bank által alkalmazott általános szerződési feltételekben szereplő feltétel késedelmes fizetés esetén előírta e szerződés lejárat előtti megszüntetését. A kölcsönszerződés jelzálogjogot írt elő, amelynek tárgya az alperesek családi lakása volt.
2016. november 3‑án a bank a havi törlesztőrészletek késedelmes megfizetése miatt megállapította a szerződés lejárat előtti megszűnését, és felszólította az alpereseket, hogy fizessék meg a kölcsönszerződés alapján fennmaradó teljes összeget. Emellett a jelzálogjog érvényesítése iránti kérelmet is benyújtott az érintett ingatlan bírósági úton kívüli árverésen történő értékesítése útján.
2017. április 21‑én az alperesek keresetet indítottak az Okresný súd Prešov (eperjesi járásbíróság, Szlovákia) előtt, amelyben a bank arra való kötelezését kérték, hogy tartózkodjon e zálogjog érvényesítésétől, és ideiglenes intézkedésként az említett zálogjog érvényesítésének az érdemi eljárás jogerős befejezéséig történő felfüggesztését.
2017. április 25‑én került sor az árverés első fordulójára, anélkül, hogy arra licitáltak volna.
2017. május 26‑i végzésével az eperjesi járásbíróság elutasította az alperesek ideiglenes intézkedés iránti kérelmét. Ez utóbbiak e végzéssel szemben fellebbezést nyújtottak be az eperjesi regionális bírósághoz. 2017. július 18‑án, mielőtt e bíróság meghozhatta volna határozatát, az érintett ingatlant az árverés második fordulójában a felperes, a GR REAL, egy többek között hitelnyújtással, ingatlankezeléssel és ‑karbantartással foglalkozó társaság szerezte meg. Erre az értékesítésre annak ellenére került sor, hogy PO tiltakozott a szóban forgó jelzálogjog érvényesítése ellen, azzal az indokkal, hogy az e végrehajtás megakadályozására irányuló bírósági eljárás volt folyamatban, és mind az árverezőt, mind a nyertes ajánlattevőt tájékoztatták a végrehajtással kapcsolatos, folyamatban lévő bírósági eljárásról.
2017. augusztus 9‑én a prešovi regionális bíróság hatályon kívül helyezte a 2017. május 26‑i végzést, és elrendelte az alperesek ideiglenes intézkedés iránti kérelmének újbóli vizsgálatát, többek között azzal az indokkal, hogy az eperjesi járásbíróságnak vizsgálnia kellett volna az alpereseknek a lejárat előtti megszüntetésre vonatkozó feltételről szóló megállapodás hiányát érintő kifogásait.
2017. december 19‑én az alperesek a szóban forgó ingatlan értékesítése miatt visszavonták a 2017. április 21‑én benyújtott keresetet. Következésképpen az eperjesi járásbíróság 2018. január 11‑én megszüntette az eljárást.
Miután az alperesek megtagadták az érintett ingatlan kiürítését, mivel ez a rendelkezésükre álló egyetlen lakás, amelyben a gyermekeikkel – köztük két kiskorúval – együtt élnek, a felperes az eperjesi járásbíróság előtt kilakoltatás iránti keresetet indított. E kereset e bíróság általi elutasítását a másodfokon eljáró eperjesi regionális bíróság helybenhagyta.
2021. április 8‑i végzésével a Najvyšší súd Slovenskej republiky (a Szlovák Köztársaság legfelsőbb bírósága) hatályon kívül helyezte a két bíróság határozatait, és visszautalta az ügyet az eperjesi járásbíróság elé a felperes tulajdonjogának vizsgálata céljából. Ez utóbbi bíróság helyt adott a felperes keresetének, az alpereseket az érintett ingatlan kiürítésére kötelezte, és elutasította az ezen ingatlan értékesítése jogszerűségének vitatására irányuló kérelmüket.
E határozat ellen mind a felperes, mind az alperesek fellebbezést nyújtottak be a kérdést előterjesztő bírósághoz, az eperjesi regionális bírósághoz. Ez utóbbi előtt az alperesek fogyasztói jogaik és a lakhatáshoz való joguk megsértésére hivatkoznak.
Egyrészt a kérdést előterjesztő bíróság kétségeit fejezi ki azzal kapcsolatban, hogy a szóban forgó kölcsönszerződés lejárat előtti megszüntetésére vonatkozó feltétel összeegyeztethető‑e az átláthatóság követelményével, tekintettel arra, hogy e feltétel szerepelt a bank általános szerződési feltételeiben, de azt nem hozták az alperesek tudomására. Másrészt e bíróság arra keresi a választ, hogy a 93/13 irányelv értelmében az ingatlan bírósági úton kívüli árverés keretében nyertes ajánlattevő társasága, amelyet tájékoztattak az ezen értékesítés alapjául szolgáló feltétel érvényességére vonatkozó, folyamatban lévő bírósági eljárás fennállásáról, abszolút védelemben részesül‑e, vagy e védelem korlátozható‑e, tekintettel többek között az érintett fogyasztók annak érdekében tanúsított aktív magatartására, hogy az említett feltétel tisztességtelen jellegére hivatkozva védekezzenek e végrehajtással szemben, valamint az e társaság jóhiszeműségével kapcsolatos kétségekre.
A Bíróság álláspontja
Először is a Bíróság azt vizsgálja, hogy az alapügyben szóban forgó bírósági eljárás a 93/13 irányelv (
3
) hatálya alá tartozik‑e.
A Bíróság így emlékeztet arra, hogy annak meghatározása érdekében, hogy a 93/13 irányelvre eredményesen lehet‑e hivatkozni egy ilyen eljárás keretében, meg kell vizsgálni annak tárgyát, azon jogvita sajátosságait, amelybe illeszkedik, valamint, hogy egybehangzó valószínűsítő körülmények állnak fenn arra vonatkozóan, hogy az ilyen eljárás tárgyát képező jelzálogkölcsön‑szerződésben adott esetben esetlegesen tisztességtelen feltétel szerepel.
Ami először is az eljárás tárgyát illeti, a Bíróság emlékeztet azon ítélkezési gyakorlatára, amely szerint a 93/13 irányelvre főszabály szerint nem lehet eredményesen hivatkozni olyan jogvitában, amely az eladó vagy szolgáltató által árverés útján történő értékesítést követően jogszerűen megszerzett lakáshoz fűződő dologi jogok védelmére vonatkozik. (
4
) Arra is emlékeztet, hogy a nemzeti bíróság nem vizsgálhatja az ingatlan tulajdonjogát átruházó okirat megsemmisítését eredményező szerződési feltételek tisztességtelen jellegét olyan helyzetben, amelyben az ezen átruházáshoz vezető jelzálogjog érvényesítése iránti végrehajtási eljárás megszűnt, és az ezen ingatlan tekintetében fennálló tulajdonjogokat harmadik személyre ruházták át, anélkül, hogy az átruházás jogszerűségét vitatnák. (
5
) Ebben az összefüggésben a Bíróság pontosítja, hogy az alapügy tárgyát képező keresetek tárgya eltér a fent hivatkozott ítélkezési gyakorlatának tárgyától. Az alapeljárás ugyanis azzal a sajátossággal bír, hogy a kérdést előterjesztő bírósághoz egyrészt az alperesek családi lakásukból való kilakoltatása iránti keresetet nyújtottak be, amelyet a felperes e lakás bírósági úton kívüli árverése során megszerzett tulajdonjogának gyakorlása érdekében indított, másrészt pedig egy viszontkeresetet, amellyel az alperesek vitatják e lakás tulajdonjoga felperesre történő átruházásának jogszerűségét azzal az indokkal, hogy ezen átruházás feltételei nem felelnek meg a hatékony bírói jogvédelem követelményének. (
6
)
Következésképpen a Banco Santander ítéletben (
7
) szóban forgó jogvitától eltérően az alapeljárás nem csupán valamely ingatlan árverés útján történő értékesítését követően megszerzett dologi jogok védelmére vonatkozik, hanem azokra a feltételekre is, amelyek mellett az ezen ingatlanra alapított jelzálogjog érvényesítése iránti eljárás e jogoknak a nyertes ajánlattevő társaságra történő átruházásához vezethetett. A jelen ügyben az alperesek a viszontkeresetükben nem hivatkoznak az ingatlan vevőjével – az ezen ingatlanra vonatkozó jelzálogkölcsön‑szerződésben nem részes harmadik személlyel – szemben e szerződés vagy egyes feltételei semmisségének okaira, hanem e dolog tulajdonjoga vevőre történő átruházásának jogszerűségét vitatják.
Másodszor, azon jogvita sajátosságait, amelybe az eljárás illeszkedik, és különösen a fogyasztóknak a szóban forgó bírósági úton kívüli végrehajtási eljáráshoz viszonyított magatartását illetően a Bíróság hangsúlyozza, hogy az nem minősíthető teljesen passzívnak.
Egyrészt ugyanis az alperesek keresetet indítottak ezen eljárás folytatásának megakadályozása érdekében, amelyhez az eljárás felfüggesztésére irányuló ideiglenes intézkedés iránti kérelmet is csatoltak. Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság szerint ez volt az egyetlen olyan jogorvoslat, amely lehetővé tette volna a bírósági úton kívüli árverés lebonyolításának megakadályozását. Az e bíróság által elvégzendő értékelésre is figyelemmel az a tény, hogy az árverés lebonyolítását követően ezen alperesek elálltak e keresettől, nem kérdőjelezheti meg azt a megállapítást, amely szerint az említett alperesek nem maradtak passzívak, mivel észszerűen vélhették úgy, hogy az említett kereset okafogyottá vált.
Másrészt a kérdést előterjesztő bíróság jelzi, hogy az alperesek az árverés második fordulóján tájékoztatták a felperest az érintett jelzálogjog végrehajtásának felfüggesztésére irányuló, folyamatban lévő ideiglenes intézkedés iránti kérelemről. A tények ezen értékelése a kérdést előterjesztő bíróság hatáskörébe tartozik, és köti a Bíróságot, jóllehet a felperes vitatja, hogy tudomása lett volna ilyen kérelemről.
Harmadszor, a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az árverés időpontjában egybehangzó valószínűsítő körülmények álltak fenn arra vonatkozóan, hogy az érintett jelzálogjog végrehajtásának alapjául szolgáló szerződésben esetlegesen tisztességtelen feltétel szerepel. E bíróság ugyanis kétségeit fejezi ki azzal kapcsolatban, hogy az e végrehajtáshoz vezető, lejárat előtti megszüntetésre vonatkozó feltétel összeegyeztethető‑e az átláthatóság követelményével.
A fentiekre tekintettel a Bíróság úgy véli, hogy a Banco Santander ítélet (
8
) alapjául szolgáló ügytől eltérően az alperesek nem maradtak passzívak a bírósági úton kívüli végrehajtási eljárás keretében. Éppen ellenkezőleg, igénybe vették a nemzeti szabályozásban előírt jogorvoslati lehetőségeket annak érdekében, hogy tiltakozzanak e végrehajtás ellen, és tájékoztatták az e végrehajtással érintett személyeket a lépéseikről. A végrehajtási eljárás azonban folytatódott, és a családi lakásuk árverés útján történő értékesítéséhez vezetett, a bank által igényelt követelés alapjának bírósági felülvizsgálata nélkül, még akkor is, ha egybehangzó valószínűsítő körülmények álltak fenn az ugyanezen végrehajtás alapjául szolgáló, lejárat előtti megszüntetésre vonatkozó feltétel esetlegesen tisztességtelen jellegét illetően. Márpedig ilyen körülmények között a harmadik személy (
9
) javára történő tulajdonátruházás jogbiztonságának védelme nem tekinthető abszolút jellegűnek.
Következésképpen a Bíróság úgy ítéli meg, hogy a lakáshoz és a hatékony bírói jogvédelemhez való joggal (
10
) összefüggésben értelmezett 93/13 irányelv (
11
) hatálya alá tartozik az olyan bírósági eljárás, amelynek keretében egyrészt a fogyasztó családi lakóhelyének minősülő ingatlant elnyerő ajánlattevő társaság az e vagyontárgyra vonatkozóan e fogyasztó által egy hivatásos hitelező javára alapított jelzálogjog bírósági úton kívüli végrehajtása keretében történő értékesítése esetén az említett fogyasztó kilakoltatását kéri, másrészt pedig ez utóbbi viszontkeresettel vitatja e dolog tulajdonjoga e nyertes ajánlattevő társaságra történő átruházásának jogszerűségét, amelyre az átruházás időpontjában még folyamatban lévő bírósági eljárás ellenére került sor, amely eljárás e végrehajtás felfüggesztésére irányult az e végrehajtás alapjául szolgáló szerződésben szereplő tisztességtelen feltételek miatt, és amelyről ugyanezen fogyasztó előzetesen tájékoztatta a nyertes ajánlattevő társaságot. Ez a helyzet abban az esetben, ha az érintett értékesítés időpontjában egybehangzó valószínűsítő körülmények álltak fenn e feltételek esetlegesen tisztességtelen jellegét illetően, és ha a fogyasztó igénybe vette azokat a jogorvoslati lehetőségeket, amelyek elindítása az átlagos fogyasztótól észszerűen elvárható e feltételek bírósági felülvizsgálata érdekében.
Másodszor, a Bíróság megállapítja, hogy a lakáshoz és a hatékony bírói jogvédelemhez való joggal összefüggésben értelmezett 93/13 irányelvvel ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, (
12
) amely lehetővé teszi, hogy a fogyasztó által a hivatásos hitelező javára az e fogyasztó családi lakóhelyének minősülő ingatlanra alapított jelzálogjog bírósági úton kívüli végrehajtása annak ellenére folytatódjon, hogy a bíróság előtt e végrehajtás felfüggesztése iránt ideiglenes intézkedés iránti kérelem van folyamatban, és egybehangzó valószínűsítő körülmények állnak fenn arra vonatkozóan, hogy az e végrehajtás alapjául szolgáló szerződésben esetlegesen tisztességtelen feltétel szerepel. Ez a helyzet akkor, ha e szabályozás semmilyen lehetőséget nem biztosít arra, hogy bírósági úton elérjék ugyanezen végrehajtásnak az e szerződésben szereplő tisztességtelen feltételek miatti semmissé nyilvánítását.
A jelen ügyben – a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálatokra is figyelemmel – az alperesek számára az árverés lebonyolításának időpontjában rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségek nem feleltek meg a hatékony bírói jogvédelem követelményének.
Egyrészt ugyanis e jogorvoslati lehetőségek nem nyújtottak tényleges lehetőséget arra, hogy ezen értékesítés lebonyolítását a végrehajtás keretében felfüggesszék annak érdekében, hogy lehetővé tegye az e végrehajtás alapjául szolgáló szerződésben foglalt esetlegesen tisztességtelen feltétel bírósági felülvizsgálatát, még akkor sem, ha a felfüggesztés iránti kérelem valamely bíróság előtt folyamatban volt. Márpedig a 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdése megköveteli, hogy a fogyasztót ne fosszák meg annak tényleges lehetőségétől, hogy elérje az olyan szerződési feltételen alapuló végrehajtási eljárás felfüggesztését, amelynek érvényességét annak tisztességtelen jellege miatt bíróság előtt vitatják. E felfüggesztés hiányában ugyanis az e feltétel tisztességtelen jellegét megállapító határozat e fogyasztó számára pusztán kártérítési jellegű utólagos védelmet biztosít, amely hiányos és elégtelen. Ez a követelmény még inkább igazolt, amennyiben – mint a jelen ügyben is – a végrehajtási eljárás a fogyasztó és családja lakóhelyére irányul, amelynek védelme a magán‑ és családi élet tiszteletben tartásához való alapvető jog körébe tartozik. (
13
)
Másrészt az említett jogorvoslati lehetőségek nem tették lehetővé az alperesek számára, hogy az ezen értékesítés alapjául szolgáló szerződésben szereplő tisztességtelen feltétel miatt kérjék az árverés megsemmisítését, (
14
) annak ellenére, hogy egybehangzó valószínűsítő körülmények álltak fenn e feltétel esetlegesen tisztességtelen jellegére vonatkozóan.
A Bíróság hozzáteszi, hogy a Szlovák Köztársaság legfelsőbb bíróságának az önkéntes árverésről szóló törvénnyel (
15
) kapcsolatos közelmúltbeli ítélkezési gyakorlatára tekintettel e törvény (
16
) 93/13 irányelv rendelkezéseivel összhangban történő értelmezésének lehetősége nem tűnik kizártnak. E tekintetben, ha a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az említett törvényt az abban előírt érvénytelenségi okokat illetően ilyen módon értelmezheti, ugyanezen törvény azt is előírja, hogy a semmisség megállapítása iránti kérelmet az árverés időpontjától számított három hónapon belül kell benyújtani. A kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálatra is figyelemmel, az alperesektől nem lehetett észszerűen elvárni, hogy az önkéntes árverésről szóló törvény alapján az érintett árverés semmisségének megállapítása iránti kérelmet nyújtsanak be, mivel nem láthatták előre e törvénynek a Szlovák Köztársaság legfelsőbb bírósága által ezen értékesítést követően öt évvel adott értelmezését.
Márpedig a 93/13 irányelv által a fogyasztóknak biztosított védelem alapjául szolgáló közérdek jelentősége, valamint a jogalanyok ezen irányelvből eredő jogai tényleges érvényesülése biztosításának szükségessége igazolja, hogy az ugyanezen irányelvből eredő jogaiknak az árverés időpontja előtti érvényesítését lehetővé tevő hatékony jogorvoslati lehetőségek hiányában az alpereseket ne zárják ki az ezen árverés alapjául szolgáló végrehajtás megtámadásának lehetőségéből.
A Bíróság azt is pontosítja, hogy mivel a kérdést előterjesztő bíróságnak meg kell állapítania az alapügyben szóban forgó árverés semmisségét, és következésképpen vissza kell állítania az alperesek és a bank között ezen értékesítés lebonyolítása előtt fennálló jogviszonyokat, e bíróságnak az alkalmazandó nemzeti jogra tekintettel meg kell vizsgálnia annak lehetőségét, hogy e bank bármely megfelelő eljárási szabály szerint részt vehessen az eljárásban.
(
1
)	Az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) a magán‑ és a családi élet tiszteletben tartására vonatkozó 7. cikke biztosítja a lakhatáshoz való jogot, míg a Charta 47. cikke biztosítja a hatékony bírói jogvédelemhez való jogot
(
2
)	A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).
(
3
)	Különösen a 93/13 irányelv 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének hatálya alá.
(
4
)	2017. december 7‑iBanco Santander ítélet (C‑598/15, EU:C:2017:945), 44. és 47. pont.
(
5
)	2022. május 17‑iIbercaja Banco ítélet (C‑600/19, EU:C:2022:394), 57. pont.
(
6
)	Amint azt a Charta 47. cikke és a 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdése előírja.
(
7
)	2017. december 7‑iBanco Santander ítélet (C‑598/15, EU:C:2017:945).
(
8
)	2017. december 7‑iBanco Santander ítélet (C‑598/15, EU:C:2017:945).
(
9
)	Amelyre a Bíróság a 2017. december 7‑iBanco Santander ítéletben (C‑598/15, EU:C:2017:945, 45. pont) és a 2022. május 17‑iIbercaja Banco ítéletben (C‑600/19, EU:C:2022:394, 57. pont) hivatkozott.
(
10
)	A Charta 7. és 47. cikke.
(
11
)	Pontosabban a 93/13 irányelv 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének hatálya alá.
(
12
)	Zákon č. 527/2002 Z. z. o dobrovoľných dražbách a o doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 323/1992 Zb. o notároch a notárskej činnosti (Notársky poriadok) v znení neskorších predpisov (az önkéntes árverésről szóló 527/2002. sz., a szlovák nemzeti tanácsnak a közjegyzőkről és a közjegyzői tevékenységről szóló, 323/1992. sz. törvényét [közjegyzői szabályzat] kiegészítő törvény, a továbbiakban: önkéntes árverésről szóló törvény).
(
13
)	A Charta 7. cikke.
(
14
)	Az önkéntes árverésről szóló törvény 21. §‑ának (2) bekezdése előírja azt a jogot, hogy az árveréstől számított három hónapon belül kérjék az értékesítés semmisségének megállapítását abban az esetben, ha az érintett biztosítékot létrehozó szerződés érvényességét vitatják vagy e törvény rendelkezéseit megsértik.
(
15
)	Írásbeli észrevételeiben a szlovák kormány arra hivatkozik, hogy a Szlovák Köztársaság legfelsőbb bírósága egy 2022‑ből származó, 2023‑ban megerősített ítélkezési gyakorlatban úgy értelmezte az önkéntes árverésről szóló törvény 21. §‑ának (2) bekezdését, hogy a bírósági úton kívüli végrehajtás alapjául szolgáló szerződésben szereplő tisztességtelen feltételek fennállása olyan oknak minősül, amely lehetővé teszi az e végrehajtás keretében megvalósított értékesítés semmisségének megállapítását.
(
16
)	Különösen az önkéntes árverésről szóló törvény 21. §‑ának (2) bekezdésével.