62002CC0312_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. A jelen ügyben Svédország a közösségi finanszírozásból az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) Garanciarészlegéhez kapcsolódó bizonyos tagállami kiadásokat kizáró, 2002. június 26‑i 2002/524/EK bizottsági határozat(2) megsemmisítését kéri, amennyiben az Svédország 18 555 850 SEK összegű kiadását kizárta a közösségi finanszírozásból. Svédország vagylagosan arra kéri a Bíróságot, hogy a közösségi finanszírozásból kizárt összeget csökkentse 11 817 748 SEK-ra, vagylagosan 12 436 091 SEK-ra.
2. A szóban forgó kiadás Svédország által a térképek kiállításáért kirótt illetékkel kapcsolatos. A svéd jog előírta, hogy a területalapú közösségi mezőgazdasági támogatást kérelmezők fizessenek illetéket a kérelemhez csatolandó térképek kiállításáért. A Bizottság úgy ítélte meg, hogy az ilyen illeték kirovása ellentétes a támogatás teljes kifizetését előíró közösségi joggal.(3) Ennek megfelelően a 2002/524 határozat az 1999‑ben kirótt illetékeket képviselő összeget kizárta a közösségi finanszírozásból.(4)
A vonatkozó jogszabályok
3. A közös agrárpolitika finanszírozásának alapvető szabályait az alapügy idején a 729/70/EGK tanácsi rendelet(5) szabályozta, amely előírta, hogy az EK 33. cikk (1) bekezdés a) pontjában kitűzött célok elérése érdekében elfogadott közös intézkedéseket – ideértve a mezőgazdasági piacok stabilizálását célzó, a mezőgazdasági piacok közös szervezése keretében a közösségi szabályoknak megfelelően vállalt intervenciót – a Garanciaalapnak kell finanszíroznia.(6)
4. A 729/70 rendelet 5. cikke elő írta azon számlák végső elszámolását, amelyeket a XXX. Garanciaalapból finanszírozható ügyletek kapcsán a kifizetésre hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok nyújtottak be. Az 5. cikk (2) bekezdés c) pontja kifejezetten kötelezte a Bizottságot, hogy a közösségi finanszírozásból zárja ki azt a kiadást, amelyre nem a közösségi szabályoknak megfelelően került sor.
5. A marhahúságazat piacának közös szervezéséről szóló 805/68 rendelet(7) 30a. cikke előírja, hogy a rendelet alapján járó összegeket „teljes egészében ki kell fizetni a kedvezményezettek részére”.
6. Az egyes szántóföldi növények termelői számára támogatási rendszer létrehozásáról szóló 1765/92 rendelet(8) 15. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy a rendeletben hivatkozott kifizetéseket „teljes egészében teljesíteni kell a kedvezményezettek számára”.
7. A 729/70/EGK tanácsi rendeletnek az EMOGA Garanciarészlege számla-elszámolási eljárása tekintetében történő alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 1663/95 rendelet(9) 8. cikke (1) bekezdésének első albekezdése előírja:
„Amennyiben valamely vizsgálat hatására a Bizottság úgy értékeli, hogy egy felmerült kiadás [helyesen: a felmerült kiadások] nem felelt [feleltek] meg a közösségi szabályoknak, tájékoztatja az érintett tagállamot a megállapításairól [és] a jövőbeli megfelelőség érdekében meghozandó korrekciós intézkedésekről [helyesen: és azokról a korrekciós intézkedésekről, amelyeket a jövőben az említett előírások betartása érdekében kell hozni].”
Előzmények
8. Svédország 1997. április 17‑én fogadta el a mezőgazdasági támogatásokkal kapcsolatos térképek kiállításáért fizetendő illetékekről szóló, 1997:183 Förordninget(10) (rendeletet). E rendelet előírta, hogy a területalapú közösségi mezőgazdasági támogatást kérelmezők fizessenek illetéket a kérelemhez csatolandó térkép kiállításáért. Az illeték mértéke hektáronként 10 SEK, de legfeljebb 3000 SEK volt. Az 1997:183 Förordninget 2000. június 1‑jén hatályon kívül helyezték, ezért csak 1998-ban és 1999-ben alkalmazták. A számítások szerint összesen 62 291 350 SEK‑t fizettek be térképilleték címén, 31 871 925 SEK‑t 1998-ban és 30 419 425 SEK‑t 1999-ben.
9. 2002. június 26‑i határozatával a Bizottság az 1765/92 rendelet 15. és a 805/68 rendelet 30a. cikkének megsértése miatt 18 555 850 SEK összegű kiadást kizárt a közösségi finanszírozásból.(11)
10. Nem vitatott, hogy a kizárás egyedül az 1999-es kiadásokat érinti, mivel a Bizottság szerint az 1998-ban (az 1997:183 Förordning alkalmazásának első évében) befizetett illetékek a – az érintett mezőgazdasági termelő számára valószínűleg általánosan is hasznos – térkép kiállításáért fizetett ellenértéknek tekinthetők. Feltételezhető (bár ez kifejezetten a Bírósághoz benyújtott iratok egyikében sem jelenik meg), hogy a kizárt összeg, amely csak egy része az 1999-ben kirótt illetékeknek, kizárólag az említett rendeletek alapján nyújtott támogatásokhoz beadott térképek illetékét képviseli.
11. Elsődleges beadványában Svédország eredetileg úgy érvelt, hogy a Bizottság levele – amelyben először fejezte ki fenntartásait – nem tartalmazott értékelést a közösségi finanszírozásból kizárandó kiadásokról, ahogy azt az 1663/95 rendelet(12) 8. cikk (1) bekezdése előírja; válaszában azonban elismerte, hogy a 8. cikk (1) bekezdésének hatályos változata(13) nem ír elő hasonló kötelezettséget.
Az 1765/92 rendelet 15. cikkének, valamint a 805/68 rendelet 30a. cikkének megsértése
12. Svédország érvelése szerint az 1997:183 Förordning nem összeegyeztethetetlen az 1765/92 rendelet 15. cikkével, illetve a 805/68 rendelet 30a. cikkével, hiszen a közösségi jog alapján a svéd mezőgazdasági termelőknek járó összegeket állítólag teljesen egészében kifizették.
13. Mindkét fél a Bíróságnak a Kellinghusen és Ketelsen ügyben hozott ítéletére hivatkozik.(14) Ez az ügy az olyan közigazgatási illeték fizetését előíró nemzeti jogszabályok jogszerűségét érintette, amelyet az 1765/92 és 805/68 rendeletekben biztosított kompenzációs kifizetést kérelmezőknek kellett megfizetniük.
14. A Bíróság először is megjegyezte, hogy a közösségi rendeletek egységesen alkalmazandók az összes tagállamban, és amennyiben lehetséges, hatásuk azonos a Közösség egész területén.(15) Ezután a Bíróság a következőket mondta ki:
„Ahogy a Bizottság helyesen rámutatott, az intézményes árak csökkentése miatti bevételkiesés kompenzálása csak úgy érhető el, hogy a kompenzációs támogatást teljes egészében kifizetik a közös agrárpolitika reformjának következményei által érintett mezőgazdasági termelők számára.
Ha ugyanis a tagállamok megtehetnék, hogy igazgatási költségek levonásával vagy illetékek kirovásával csökkentsék a kompenzációs támogatás mértékét, ez ahhoz vezetne, hogy a mezőgazdasági termelők bevételkiesésének kompenzációja eltérő lenne mind valamely adott tagállamon belül, mind az egyes tagállamok között, és ez akadályozná a közösségi jog egységes alkalmazását, amelyre a termelők és forgalmazók egyenlőtlen elbánásának elkerülése érdekében van szükség (C‑132/95. sz., Jensen and Korn- og Foderstofkompagniet ügyben 1998. május 19‑én hozott ítélet [EBHT 1998., I‑2975. o.] 49. pontja).
Ennek megfelelően az 1765/92 rendelet 15. cikkének (3) bekezdése és a 805/68 rendelet 30a. cikke – amelyet a 2066/92 rendelet illesztett be a jogszabályba – megtiltja a tagállami hatóságoknak, hogy bármit is levonjanak a teljesített kifizetésekből, vagy a kérelmek feldolgozásáért – a támogatás összegének csökkenését eredményező – közigazgatási illeték megfizetését írják elő.”(16)
15. Véleményem szerint a fenti döntés a jelen ügyben vitatott térképkiállítási illetékekre is vonatkozik.
16. Svédország azzal érvel, hogy az illetékeket nem a svéd hatóságok igazgatási költségeinek fedezésére írták elő, hanem a térképek kiállításának ellenértékeként, és a beszedett illetékek összege nem haladta meg a térképek kiállításának költségét. Ezen túl a kérelmek feldolgozásának nem volt feltétele az illeték befizetése; a térképeket minden érintett mezőgazdasági termelőnek megküldték, és az illetéket később számlázták. A támogatási kérelmek elbírálása és a támogatásnyújtás független volt attól, hogy a térképkiállítási illetéket megfizették‑e, vagy sem.
17. Nem vagyok azonban meggyőződve arról, hogy ezek a tényezők lényegesek. Ahogy a Bizottság rámutatott, a kérelmezőknek a támogatási kérelemmel együtt be kellett nyújtaniuk a térképet, és be kellett fizetniük a térképkiállítási illetéket. Ahogy a Kellinghusen és Ketelsen ügyben tett indítványomban megemlítettem: „[…] annak érdekében, hogy a levonások tilalma érvényesüljön, a tilalom nem értelmezhető tisztán formálisan, mint amely csak a kifizetések alkalmával ténylegesen teljesített levonásokra vonatkozik. A levonásra vonatkozó tilalomnak minden olyan díjra ki kell terjednie, amely közvetlenül és elválaszthatatlanul kapcsolódik a kifizetett összegekhez.”(17)
18. A Bizottság a svéd mezőgazdasági minisztérium 1998. február 2‑án kelt, a VI. Főigazgatóság (jelenleg Mezőgazdasági Főigazgatóság) főigazgatójának címzett levelére hivatkozik, amelyben a minisztérium a Bizottság információ iránti kérelmére válaszol, az egyes közösségi támogatási programok integrált igazgatási és ellenőrzési rendszerének – a 3508/92 rendelet(18) által előírt – létrehozásával kapcsolatban. Ebben a válaszlevélben(19) a svéd kormány előadta, hogy a rendelet előírása szerint a területalapú támogatási kérelmek feldolgozásához a mezőgazdasági parcellák azonosítására alkalmas rendszert kellett létrehozni. Mivel az akkoriban rendelkezésre álló térképek nem voltak megfelelőek, új azonosító rendszert állítottak fel, amelynek alapjául speciális számozott térképek által jelölt egységek szolgáltak. Mivel a hatáskörrel rendelkező hatóság a támogatási kérelmek feldolgozásakor ezeket a térképeket használja, a kérelmezőknek is ezeket kell használni. A térképek kiállítása jelentős egyszeri költséget okozott. Svédország a rendszer finanszírozásának többféle lehetőségét vette fontolóra, míg végül úgy döntött, hogy illetéket fog kiróni a térképekért.
19. Ebből az tűnik ki, hogy a térképkiállítási illeték célja a 3508/92 rendelet nyomán felállított, parcellákra vonatkozó azonosítórendszer finanszírozása és így a svéd hatóságok igazgatási költségeinek fedezése volt.
A takarmánytermő területekre vonatkozó térképek illetéke
20. Vagylagos kérelmében Svédország előterjesztette, hogy a takarmánytermő területekre vonatkozó térképek illetékei nem zárhatók ki a közösségi finanszírozásból, mert a Bizottság 2000. október 24‑i levelében – amely „Tájékoztatás az 1663/95/EK rendelet 8. cikkének (1) bekezdése értelmében” címet viselte – csak a szántóterületekre nyújtott támogatásokból történő levonás tilalmát említi. A takarmánytermő területek azonban az állattartás jövedelemtámogatási rendszerébe tartoznak. A Bizottság csak a 2001. augusztus 6‑án kézbesített második – a 8. cikk (1) bekezdése szerinti – tájékoztatásban közölte, hogy a takarmánytermő területekre vonatkozó térképek illetékeit is ki kell zárni a közösségi támogatásból.
21. A Bizottság azt állítja: 2001 májusáig nem kapott részletes információt Svédországtól a takarmánytermő területekre kifizetett támogatásokról. Így a 2000. október 24‑i első tájékoztatásba nem kellett belefoglalnia a kizárandó kiadások felmérését(20), és az a tény sem rontja le a tájékoztatás érvényességét, hogy az csak a takarmánytermő területekre vonatkozó támogatásokat említette. Svédország azzal sem érvelhet, hogy emiatt nem tudhatta, milyen intézkedéssel kell helyreállítania a jogszerű állapotot, hiszen 2000. július 1‑jén mind a szántóterületekre, mind a takarmánytermő területekre vonatkozó térképkiállítási díjat eltörölte.
22. Ilyenformán úgy tűnik számomra, hogy Svédország keresetét el kell utasítani.
Olyan területekre vonatkozó térképkiállítási illetékek, amelyekre agrár-környezetvédelmi vagy regionális támogatást is kérelmeztek
23. Svédország ezenkívül állítja, hogy a térképkiállítási illeték kiszabása nem jogszerűtlen olyan területekre nézve, amelyekre agrár-környezetvédelmi vagy regionális támogatást is kérelmeztek. Az 1765/92 rendelet 15. cikke és a 805/68 rendelet 30a. cikke nem érinti az agrár-környezetvédelmi vagy regionális támogatásokat. Azokban az esetekben, ahol ugyanarra a területre mind szántóterületre vagy takarmánytermő területre járó, mind agrár-környezetvédelmi vagy regionális támogatást is kértek, a szóban forgó térkép kiállításának illetéke ugyanannyi volt, mintha csak a szántóterületre vagy takarmánytermő területre járó támogatást kérték volna. A Bizottság javaslata szerint azonban ki kellene zárni az olyan területekre kiállított térképek illetékeit, amelyekre mindkét fajta támogatást megigényelték (egyrészt az agrár-környezetvédelmi vagy regionális, másrészt a szántóterületre vagy takarmánytermő területre járó támogatást).
24. Nem látom, hogy a fenti érvelés mennyiben segíti Svédországot. A Bizottság kizárta a szántóterületre vagy takarmánytermő területre támogatást kérelmezők által kifizetett térképkiállítási illetékekkel megegyező összeget, azon az alapon, hogy az illetékek az 1765/92 rendelet 15. cikke és a 805/68 rendelet 30a. cikke által tiltott levonások voltak. Fentebb már megjegyeztem, hogy helyesnek találom a Bizottság ezen előírásokra vonatkozó értelmezését. Az a tény, hogy a kérelme zők más típusú támogatásra is beadták kérelmüket, nem lehet hatással az említett cikkek megsértésére, illetve a jogsértés következményeire.
Végkövetkeztetések
25. A fent elmondottak figyelembevételével azt indítványozom, hogy a Bíróság
(1) utasítsa el a keresetet;
(2)	a felperest kötelezze a költségek viselésére.
(1) .
(2)   –	HL 2002. L 170., 77. o.
(3)   –	Lásd az 5. és 6. pontban leírt jogszabályokat.
(4)  –	Lásd még a 10. pontot.
(5)   –	Különösen a 1995. május 22‑i 1287/95 tanácsi rendelettel (HL 1995. L 125., 1. o.) módosított, a közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló, 1970. április 21‑i 729/70/EGK tanácsi rendelet (HL L 94., 13. o.). A 2000. január 1‑jét követő kiadásokra vonatkozóan a 729/70 rendeletet a közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló, 1999. május 17‑i 1258/1999/EK tanácsi rendelet (HL 1999 L 160., 103. o.; magyar nyelvű különkiadás, 3. fejezet, 25. kötet, 414. o.) váltotta fel.
(6)   –	A 3. cikk (1) bekezdése és az 1. cikk (3) bekezdése.
(7)   –	Az 1992. június 30‑i 2066/92/EGK rendelettel (HL L 215., 49. o.) módosított, 1968. június 27‑i 805/68/EGK tanácsi rendelet (HL L 148., 24 o.).
(8)   –	Az 1992. június 30‑i 1765/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 181., 12. o.).
(9)   –	Az 1999. október 22‑i 2245/1999/EK bizottsági rendelettel (HL L 273., 5. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 26. kötet, 335. o.) módosított, 1995. július 7‑i 1663/95/EK bizottsági rendelet (HL L 158., 6. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 18. kötet, 31. o).
(10)   –	Förordningen (1997:183) om kartavgift i ärenden om jordbruksstöd.
(11)   –	A határozat a 805/68 rendelet 30. cikkére utal, azonban világos, hogy a 30a. cikkről van szó, és ezt Svédország is elfogadja.
(12)   –	Hivatkozás a 9. lábjegyzetben.
(13)
–	A 9. lábjegyzetben hivatkozott 2245/1999 rendelet 1999. október 30‑ával módosította a 8. cikk (1) bekezdését; a Bizottság levele 2000. október 24‑én kelt.
(14)   –	A C‑36/97. és C‑37/97. sz. egyesített ügyek (EBHT 1998., I‑6337. o.).
(15)   –	Az ítélet 16. pontja, amely a C‑819/79. sz., Németország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1981., 21. o.) 10. pontjára utal.
(16)   – Az ítélet 19–21. pontja.
(17)   –	13. pont.
(18)
–	Az egyes közösségi támogatási programok integrált igazgatási és ellenőrzési rendszerének létrehozásáról szóló, 1992. november 27‑i 3508/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 355., 1. o; magyar nyelvű különkiadás, 3. fejezet, 13. kötet, 223. o.).
(19)
–	A Bizottság ellenkérelmében mellékelte a levelet.
(20)
–	Lásd a 11. pontot.