61993CO0296_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 25. maj 1993 har Den Franske Republik i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173, stk. 1, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 685/93 af 24. marts 1993 om aendring af forordning (EOEF) nr. 859/89 om gennemfoerelsesbestemmelser for generelle og saerlige interventionsforanstaltninger for oksekoed (EFT L 73, s. 9).
2 Ved saerskilt dokument indleveret til Domstolens Justitskontor den 10. juni 1993 har Den Franske Republik endvidere i medfoer af traktatens artikel 185 og procesreglementets artikel 83 fremsat begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af den anfaegtede forordning, indtil Domstolen har afsagt dom i hovedsagen.
3 Ved kendelse af 5. juli 1993 har Det Forenede Kongerige faaet tilladelse til at intervenere i sagen om foreloebige forholdsregler til stoette for Kommissionens paastande.
4 Kommissionen har fremsat skriftlige bemaerkninger til begaeringen om foreloebige forholdsregler den 30. juni 1993, og parterne, herunder intervenienten, har afgivet mundtlige indlaeg den 5. juli 1993.
5 Inden der tages stilling til, om begaeringen om foreloebige forholdsregler boer tages til foelge, skal der i store traek erindres om reglerne for den faelles markedsordning for oksekoed.
6 Den faelles markedsordning for oksekoed blev indfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 (EFT 1968 I, s. 179), som flere gange er blevet aendret. Forordningen hjemler som led i prisordningen bl.a. forskellige praemie- og interventionsforanstaltninger.
7 Praemieforanstaltningerne er som led i reformen af den faelles landbrugspolitik blevet vaesentligt aendret ved forordning (EOEF) nr. 2066/92 af 30. juni 1992 (EFT L 215, s. 49) for at tage hensyn til den nye landbrugspolitiske kurs og navnlig den nedsaettelse af interventionsprisen for oksekoed, der har vaeret noedvendig for at opnaa den tilstraebte genoprettelse af landbrugets situation i almindelighed.
8 Interventionsforanstaltningerne bestaar dels af stoette til privat oplagring, dels af opkoeb gennem interventionsorganerne. Disse interventionsforanstaltninger kan ifoelge artikel 5, stk. 2, i ovennaevnte forordning nr. 805/68 traeffes "med hensyn til voksent kvaeg samt med hensyn til fersk eller koelet koed af voksent kvaeg i form af hele kroppe, halve kroppe, 'quartiers compensés', forfjerdinger eller bagfjerdinger, der er klassificeret i overensstemmelse med det i forordning (EOEF) nr. 1208/81 fastsatte handelsklasseskema".
9 Den offentlige intervention omfatter tre typer foranstaltninger:
° De saakaldte normale eller traditionelle interventionsforanstaltninger i form af licitationer med et loft, der for hele Faellesskabet er fastsat til et aarligt niveau, der falder fra 750 000 tons for 1993 til 350 000 tons fra 1997. Kommissionen, som traeffer afgoerelse efter den saakaldte forvaltningskomitéprocedure, kan frit bestemme, hvornaar disse interventionsopkoeb skal finde sted, naar blot betingelserne herfor er opfyldt.
° De saakaldte sikkerhedsnetsinterventionsforanstaltninger, som ikke er omfattet af ovennaevnte loft for opkoeb, og hvis ivaerksaettelse henhoerer under Kommissionens bundne kompetence.
° Saerlige interventionsforanstaltninger til fordel for lette kroppe af handyr (150-200 kg), som kun er aabnet for tre aar (1.1.1993 ° 31.12.1995) og kun under visse betingelser.
10 De naermere regler for ivaerksaettelse af offentlig intervention i en medlemsstat er fastsat i Raadets forordning nr. 805/68, som i artikel 6, stk. 7, angiver de forskellige befoejelser, der er delegeret til Kommissionen paa dette omraade.
11 Gennemfoerelsesbestemmelserne for interventionsforanstaltningerne er fastsat i Kommissionen forordning (EOEF) nr. 859/89 af 29. marts 1989 (EFT L 91, s. 5), som i detaljer beskriver licitationsproceduren, og som i artikel 4 opstiller de forskellige betingelser, produkterne skal opfylde for at kunne opkoebes. Det er netop disse betingelser, der aendres ved den anfaegtede retsakt, som er udstedt efter den saakaldte forvaltningskomitéprocedure paa grundlag af artikel 6, stk. 7, i forordning nr. 805/68, idet der indfoeres en gradvis begraensning af vaegten af de slagtekroppe, der kan godkendes med henblik paa normal intervention, saaledes at der alene kan opkoebes koed, der stammer fra slagtekroppe, hvis vaegt ikke overstiger foelgende graenser:
° 380 kg fra den foerste licitation i juli 1993
° 360 kg fra den foerste licitation i januar 1994
° 340 kg fra den foerste licitation i juli 1994.
12 Kommissionen har ved denne forordning nr. 685/93 oensket at sende et signal til producenterne, saaledes at disse bestraeber sig paa ikke at producere tunge kroppe med henblik paa intervention. Af betragtningerne til forordningen fremgaar det, at der er sket en udvikling i retning af en foroegelse af slagtekroppenes vaegt, som de genetiske fremskridt har muliggjort, og som tilskynder til en produktion med henblik paa intervention, fordi disse tungere kroppe ofte ikke er efterspurgte paa markedet. Kommissionen har for Domstolen forklaret, at dette signal noedvendigvis maatte fremkalde en virkning fra 1993, idet markedsudsigterne er forholdsvis gunstige for 1993 og 1994, mens der i 1995 skulle ske en tilbagevenden til en stoerre produktion.
13 Ifoelge traktatens artikel 185 har indbringelse af klager for Domstolen ikke opsaettende virkning. Domstolen kan dog i henhold til traktatens artikel 185 og 186, hvis den skoenner, at forholdene kraever det, udsaette gennemfoerelsen af den anfaegtede retsakt eller foreskrive de noedvendige foreloebige forholdsregler.
14 Ifoelge procesreglementets artikel 83, stk. 2, forudsaetter en afgoerelse om udsaettelse af gennemfoerelsen af en retsakt eller en foreloebig forholdsregel, at der foreligger omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed, samt faktiske og retlige grunde til, at den begaerede foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget.
15 For saa vidt angaar de faktiske og retlige grunde til, at den foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget, har sagsoegeren gjort gaeldende, at forordning nr. 685/93 er retsstridig.
16 Sagsoegeren har i denne forbindelse fremsat en raekke anbringender om tilsidesaettelse af visse bestemmelser i forordning nr. 805/68, saerlig artikel 6, stk. 7, om manglende kompetence for Kommissionen til at udstede den anfaegtede forordning, samt om tilsidesaettelse af det almindelige lighedsprincip og proportionalitetsprincippet. Sagsoegeren finder endvidere, at den vurdering af de faktiske omstaendigheder, der har foert til udarbejdelsen af den anfaegtede forordning, er behaeftet med aabenbare fejl.
17 Det skal herom blot bemaerkes, at sagen rejser nogle vanskelige juridiske spoergsmaal, som fortjener en indgaaende undersoegelse efter en kontradiktorisk behandling, og at begaeringen ikke umiddelbart ses at savne enhver berettigelse. Den kan derfor ikke afvises af denne grund.
18 For saa vidt angaar uopsaettelighedsbetingelsen bemaerkes, at spoergsmaalet om, hvorvidt en foreloebig forholdsregel er uopsaettelig som naevnt i procesreglementets artikel 83, stk. 2, ifoelge Domstolens faste praksis skal vurderes paa baggrund af noedvendigheden af, at der traeffes en foreloebig afgoerelse for at forhindre, at en oejeblikkelig gennemfoerelse af den foranstaltning, som er genstand for hovedsagen, foraarsager et alvorligt og uopretteligt tab.
19 Sagsoegeren har i denne forbindelse gjort gaeldende, at en oejeblikkelig gennemfoerelse af vaegtgraenserne for de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention, i Frankrig fra efteraaret 1993 vil foraarsage et alvorligt og uopretteligt tab for hele gruppen af fedekvaegavlere og faa lige saa alvorlige og uoprettelige konsekvenser for landsplanlaegningen i Frankrig.
20 Ifoelge sagsoegeren vil begraensningen af vaegten af kroppe, der kan opkoebes til intervention, til 340 kg fra juli 1994 medfoere, at 70% af kroppene fra denne dato ikke laengere kan opkoebes til intervention, men vil komme paa markedet, som vil skulle absorbere yderligere 100 000 tons. Dette vil medfoere et prisfald paa ca. 10%.
21 Sagsoegeren har anfoert, at de franske landbrugere, der har specialiseret sig i opfedning af kvaeg, vil foregribe dette prisfald og fra efteraaret 1993 begraense deres opkoeb paa markedet for kvaeg til opfedning, hvor priserne vil falde med 15%. Dette kraftige prisfald vil oejeblikkeligt true opdraetternes og avlernes oekonomi, idet disse landbrugere er meget saarbare paa grund af deres specialisering og begraensede midler. Da de paagaeldende landbrugere er koncentreret om bestemte regioner (Limousin, Auvergne, Bourgogne), som er blandt de daarligst stillede regioner paa det oekonomiske plan, vil den anfaegtede forordning faa alvorlige og uoprettelige konsekvenser for landsplanlaegningen i Frankrig. Sagsoegeren har tilfoejet, at opdraetterne og avlerne ikke har nogen mulighed for at begraense deres tab, idet de dyr, der skal slagtes i efteraaret 1994, allerede er foedt.
22 Sagsoegte, Kommissionen, har bestridt, at den paagaeldende foranstaltning vil paavirke maengden af oksekoed, der udbydes paa markedet i juli 1994, navnlig tallet 70%, der er naevnt af sagsoegeren. Kommissionen har gjort gaeldende, at de franske producenter i god tid foer vedtagelsen af den omtvistede forordning vidste, at der ville blive fastsat nye vaegtgraenser for de kroppe, der kan opkoebes til intervention, og at de har haft tilstraekkelig tid til paa mellemlangt sigt at tilpasse deres avlsprogram med henblik paa at producere lettere kroppe. Kommissionen har paapeget, at graensen paa 340 kg foerst skulle traede i kraft et aar efter den 1. juli 1993, dvs. ca. 15 maaneder efter vedtagelsen af den anfaegtede forordning.
23 Kommissionen finder endvidere, at landbrugere, der har specialiseret sig i opfedning af kvaeg, kan begraense kroppenes vaegt ved tidligere slagtning af dyrene og ved en mere moderat anvendelse af de proteintilskud, der gives ud over graesrationerne.
24 Kommissionen har i oevrigt understreget, at den ikke soeger at forhindre produktionen af tunge kroppe, naar blot der er konkrete afsaetningsmuligheder for dem paa markedet, saaledes at de ikke produceres for at drage fordel af det andet marked, som interventionen efterhaanden er blevet for visse landbrugere.
25 Kommissionen har anfoert, at den, saafremt oksekoedsmarkedet mod forventning og til trods for de gunstige udsigter for 1994 skulle bryde sammen, vil anvende alle de egnede midler, den raader over, herunder en aendring eller endog en ophaevelse af de anfaegtede graenser.
26 Det bemaerkes, at hele sagsoegerens argumentation bygger paa en formodning om den oekonomiske adfaerd hos de landbrugere, der har specialiseret sig i opfedning af kvaeg, idet disse antages at ville foregribe foelgerne for markedet af begraensningen af vaegten af de kroppe, der kan opkoebes til intervention, ved at formindske deres opkoeb af fedekvaeg. Sagsoegeren har imidlertid ikke fremlagt oplysninger, der goer det muligt med en tilstraekkelig grad af sandsynlighed at forudse en saadan adfaerd.
27 Sagsoegeren har for det foerste ikke overbevisende forklaret, hvorfor landbrugerne ikke trods begraensningen af interventionsvaegten skulle fortsaette med at producere tungere kroppe, da disse kroppe efter sagsoegerens eget udsagn giver koed af bedre kvalitet og finder den bedste afsaetning paa markedet.
28 Sagsoegeren har for det andet ikke godtgjort, at de beroerte landbrugere ikke har nogen mulighed for, saafremt de oensker det, at soerge for, at deres produktion fortsat kan opkoebes til intervention, ved at slagte deres dyr paa et tidligere tidspunkt eller begraense anvendelsen af proteinfoder.
29 Det skal i oevrigt bemaerkes, at koedproducenterne i deres oekonomiske prognoser boer tage hensyn til de relativt gunstige udsigter for markedet i 1994 og til deres mulighed for, saafremt markedssituationen forvaerres, at udnytte stoetten til privat oplagring og de saakaldte sikkerhedsnetsinterventionsforanstaltninger, der ikke er underkastet de anfaegtede vaegtbegraensninger.
30 Sagsoegeren har saaledes ikke godtgjort, at den begaerede foreloebige forholdsregel er uopsaettelig med henblik paa at forhindre et alvorligt og uopretteligt tab.
31 Begaeringen om foreloebige forholdsregler boer herefter ikke tages til foelge.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
DOMSTOLENS PRAESIDENT
1) Begaeringen om foreloebige forholdsregler tages ikke til foelge.
2) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 16. juli 1993.