61993CO0307_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 4. juni 1993 har Irland i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173, stk. 1, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 685/93 af 24. marts 1993 om aendring af forordning (EOEF) nr. 859/89 om gennemfoerelsesbestemmelser for generelle og saerlige interventionsforanstaltninger for oksekoed (EFT L 73, s. 9).
2 Ved saerskilt dokument indleveret til Domstolens Justitskontor den 13. juni 1993 har Irland endvidere i medfoer af traktatens artikel 185 og 186 og procesreglementets artikel 83 fremsat begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af den anfaegtede forordning, indtil Domstolen har afsagt dom i hovedsagen.
3 Ved kendelse af 5. juli 1993 har Det Forenede Kongerige faaet tilladelse til at intervenere i sagen om foreloebige forholdsregler til stoette for Kommissionens paastande.
4 Kommissionen har fremsat skriftlige bemaerkninger til begaeringen om foreloebige forholdsregler den 30. juni 1993, og parterne, herunder intervenienten, har afgivet mundtlige indlaeg den 5. juli 1993.
5 Inden der tages stilling til, om begaeringen om foreloebige forholdsregler boer tages til foelge, skal der i store traek erindres om reglerne for den faelles markedsordning for oksekoed.
6 Den faelles markedsordning for oksekoed blev indfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 (EFT 1968 I, s. 179), som flere gange er blevet aendret. Forordningen hjemler som led i prisordningen bl.a. forskellige praemie- og interventionsforanstaltninger.
7 Praemieforanstaltningerne er som led i reformen af den faelles landbrugspolitik blevet vaesentligt aendret ved forordning (EOEF) nr. 2066/92 af 30. juni 1992 (EFT L 215, s. 49) for at tage hensyn til den nye landbrugspolitiske kurs og navnlig den nedsaettelse af interventionsprisen for oksekoed, der har vaeret noedvendig for at opnaa den tilstraebte genoprettelse af landbrugets situation i almindelighed.
8 Interventionsforanstaltningerne bestaar dels af stoette til privat oplagring, dels af opkoeb gennem interventionsorganerne. Disse interventionsforanstaltninger kan ifoelge artikel 5, stk. 2, i ovennaevnte forordning nr. 805/68 traeffes "med hensyn til voksent kvaeg samt med hensyn til fersk eller koelet koed af voksent kvaeg i form af hele kroppe, halve kroppe, 'quartiers compensés', forfjerdinger eller bagfjerdinger, der er klassificeret i overensstemmelse med det i forordning (EOEF) nr. 1208/81 fastsatte handelsklasseskema".
9 Den offentlige intervention omfatter tre typer foranstaltninger:
° De saakaldte normale eller traditionelle interventionsforanstaltninger i form af licitationer med et loft, der for hele Faellesskabet er fastsat til et aarligt niveau, der falder fra 750 000 tons for 1993 til 350 000 tons fra 1997. Kommissionen, som traeffer afgoerelse efter den saakaldte forvaltningskomitéprocedure, kan frit bestemme, hvornaar disse interventionsopkoeb skal finde sted, naar blot betingelserne herfor er opfyldt.
° De saakaldte sikkerhedsnetsinterventionsforanstaltninger, som ikke er omfattet af ovennaevnte loft for opkoeb, og hvis ivaerksaettelse henhoerer under Kommissionens bundne kompetence.
° Saerlige interventionsforanstaltninger til fordel for lette kroppe af handyr (150-200 kg), som kun er aabnet for tre aar (1.1.1993 ° 31.12.1995) og kun under visse betingelser.
10 De naermere regler for ivaerksaettelse af offentlig intervention i en medlemsstat er fastsat i Raadets forordning nr. 805/68, som i artikel 6, stk. 7, angiver de forskellige befoejelser, der er delegeret til Kommissionen paa dette omraade.
11 Gennemfoerelsesbestemmelserne for interventionsforanstaltningerne er fastsat i Kommissionen forordning nr. 859/89 af 29. marts 1989 (EFT L 91, s. 5), som i detaljer beskriver licitationsproceduren, og som i artikel 4 opstiller de forskellige betingelser, produkterne skal opfylde for at kunne opkoebes. Det er netop disse betingelser, der aendres ved den anfaegtede retsakt, som er udstedt efter den saakaldte forvaltningskomitéprocedure paa grundlag af artikel 6, stk. 7, i forordning nr. 805/68, idet der indfoeres en gradvis begraensning af vaegten af de slagtekroppe, der kan godkendes med henblik paa normal intervention, saaledes at der alene kan opkoebes koed, der stammer fra slagtekroppe, hvis vaegt ikke overstiger foelgende graenser:
° 380 kg fra den foerste licitation i juli 1993
° 360 kg fra den foerste licitation i januar 1994
° 340 kg fra den foerste licitation i juli 1994.
12 Kommissionen har ved forordningen oensket at sende et signal til producenterne, saaledes at disse bestraeber sig paa ikke at producere tunge kroppe med henblik paa intervention. Af betragtningerne til forordningen fremgaar det, at der er sket en udvikling i retning af en foroegelse af slagtekroppenes vaegt, som de genetiske fremskridt har muliggjort, og som tilskynder til en produktion med henblik paa intervention, fordi disse tungere kroppe ofte ikke er efterspurgte paa markedet. Kommissionen har for Domstolen forklaret, at dette signal noedvendigvis maatte fremkalde en virkning fra 1993, idet markedsudsigterne er forholdsvis gunstige for 1993 og 1994, mens der i 1995 skulle ske en tilbagevenden til en stoerre produktion.
13 Ifoelge traktatens artikel 185 har indbringelse af klager for Domstolen ikke opsaettende virkning. Domstolen kan dog i henhold til traktatens artikel 185 og 186, hvis den skoenner, at forholdene kraever det, udsaette gennemfoerelsen af den anfaegtede retsakt eller foreskrive de noedvendige foreloebige forholdsregler.
14 Ifoelge procesreglementets artikel 83, stk. 2, forudsaetter en afgoerelse om udsaettelse af gennemfoerelsen af en retsakt eller en foreloebig forholdsregel, at der foreligger omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed, samt faktiske og retlige grunde til, at den begaerede foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget.
15 For saa vidt angaar de faktiske og retlige grunde til, at den foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget, har sagsoegeren gjort gaeldende, at ovennaevnte forordning nr. 685/93 er retsstridig.
16 Sagsoegeren har i denne forbindelse fremsat en raekke anbringender om bl.a. manglende kompetence for Kommissionen til at udstede den anfaegtede forordning, overtraedelse af forbuddet mod forskelsbehandling og tilsidesaettelse af lighedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og proportionalitetsprincippet. Sagsoegeren har endvidere paaberaabt sig magtfordrejning og en tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter.
17 Det skal herom blot bemaerkes, at sagen rejser nogle vanskelige juridiske spoergsmaal, som fortjener en indgaaende undersoegelse efter en kontradiktorisk behandling, og at begaeringen ikke umiddelbart ses at savne enhver berettigelse. Den kan derfor ikke afvises af denne grund.
18 For saa vidt angaar uopsaettelighedsbetingelsen bemaerkes, at spoergsmaalet om, hvorvidt en foreloebig forholdsregel er uopsaettelig som naevnt i procesreglementets artikel 83, stk. 2, ifoelge Domstolens faste praksis skal vurderes paa baggrund af noedvendigheden af, at der traeffes en foreloebig afgoerelse for at forhindre, at en oejeblikkelig gennemfoerelse af den foranstaltning, som er genstand for hovedsagen, foraarsager et alvorligt og uopretteligt tab.
19 Sagsoegeren har i denne forbindelse gjort gaeldende, at de irske oksekoedsproducenter vil lide et alvorligt og uopretteligt tab, hvis den ved den anfaegtede forordning fastsatte vaegtgraense paa 380 kg for de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention, traeder i kraft fra den foerste licitation i juli 1993. Begraensningen vil medfoere, at 32% af den irske oksekoedsproduktion udelukkes fra intervention og kommer paa markedet i perioden fra september til november 1993, dvs. midt i slagtningssaesonen, hvilket vil medfoere et kraftigt prisfald, som alle producenterne vil lide under.
20 Sagsoegeren har under henvisning til det ekstensive opdraet i Irland anfoert, at producenterne ikke har nogen mulighed for paa kort sigt at tilpasse deres produktion til de nye betingelser for intervention, idet opdraet baseret paa graesning indebaerer, at dyrene vokser langsomt (det tager to til tre aar, foer de er slagtemodne), og at det er noedvendigt at slagte dem om efteraaret, inden graesgangene bliver vaade.
21 Ifoelge sagsoegeren kunne ingen irske producenter med rimelighed have forudset denne vaegtbegraensning paa avlstidspunktet og under opfedningen.
22 Sagsoegte, Kommissionen, har gjort gaeldende, at de irske producenter, siden forvaltningskomitéen indledte sine droeftelser i december 1992, har vidst, at de ville skulle finde en loesning paa problemet med de nye begraensninger. De har saaledes haft tilstraekkelig tid til at planlaegge en tidligere slagtning af deres besaetninger med henblik paa at kunne drage fordel af interventionsforanstaltningerne.
23 Kommissionen har bestridt, at der er risiko for, at oksekoedsmarkedet i Irland bryder sammen i efteraaret 1993 i betragtning af den aktuelle forbedring paa markedet inden for Faellesskabet. Den har paapeget, at det irske hjemmemarked kun forbruger 13% af produktionen, og at den resterende del naesten altid er blevet eksporteret, idet Irland sjaeldent griber til intervention. Den har herved henvist til, at der ikke er indgivet bud i Irland ved de sidste fire licitationer, dvs. siden maj 1993.
24 Kommissionen har anfoert, at den, saafremt oksekoedsmarkedet mod forventning og til trods for de gunstige udsigter for 1993 og 1994 skulle bryde sammen, vil anvende alle de egnede midler, den raader over, herunder en aendring eller endog en ophaevelse af de anfaegtede graenser.
25 Det bemaerkes, at sagsoegeren ikke med en tilstraekkelig grad af sandsynlighed har godtgjort, at der er risiko for, at oksekoedsmarkedet i Irland bryder sammen i efteraaret 1993, fordi landets opdraetsmetoder er saa ufleksible, at producenterne ikke kan tilpasse sig de nye interventionsforanstaltninger.
26 Sagsoegeren har for det foerste ikke godtgjort, at de irske producenter ikke havde nogen mulighed for at slagte deres besaetninger tidligere med henblik paa at drage fordel af interventionsforanstaltningerne. Sagsoegeren har heller ikke givet nogen overbevisende forklaring paa, hvorledes en tidligere slagtning skulle kunne forringe koedets kvalitet i en saadan grad, at det ikke vil kunne opkoebes til intervention.
27 Sagsoegeren har for det andet ikke fremfoert nogen overbevisende holdepunkter for, at langt de fleste irske producenter er ude af stand til at holde deres dyr i live om vinteren, mens de afventer bedre markedsvilkaar.
28 Desuden tager sagsoegeren ikke hensyn til faellesskabsbestemmelserne om stoette til privat oplagring, som goer det muligt for de producenter, der er noedsaget til at slagte deres besaetninger, at afvente mere favorable vilkaar for salg af slagtekroppene.
29 Disse muligheder for at udskyde salgstidspunktet for en del af produktionen maa have saerlig interesse for producenterne, hvis priserne falder i efteraaret 1993, idet udsigterne for markedet i 1994 er relativt gunstige.
30 Endvidere bemaerkes, at den irske oksekoedsproduktion for stoerstedelens vedkommende er koed af meget hoej kvalitet beregnet til eksport. Hvis der skulle opstaa stoerre vanskeligheder med salget af dette koed, ville situationen vaere endnu vanskeligere for koed af mindre hoej kvalitet, ikke blot paa det irske marked, men i hele Faellesskabet. Kommissionen, som til stadighed overvaager markedssituationen, ville med sikkerhed ikke forholde sig passiv, og den vil ° som anfoert af Kommissionen selv ° kunne foreslaa en aendring eller endog en ophaevelse af de anfaegtede regler. En saadan afgoerelse vil kunne vedtages og traede i kraft med meget kort varsel, da den traeffes efter den saakaldte forvaltningskomitéprocedure.
31 Sagsoegeren har saaledes ikke godtgjort, at den begaerede foreloebige forholdsregel er uopsaettelig med henblik paa at forhindre et alvorligt og uopretteligt tab.
32 Begaeringen om foreloebige forholdsregler boer herefter ikke tages til foelge.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
DOMSTOLENS PRAESIDENT
1) Begaeringen om foreloebige forholdsregler tages ikke til foelge.
2) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 16. juli 1993.