62019CJ0122_INF
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 10. september 2020 –Hamas mod Rådet
(Sag C-122/19 P) (
1
)
»Appel – fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – bekæmpelse af terrorisme – restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder – indefrysning af midler – fælles holdning 2001/931/FUSP – artikel 1, stk. 4 og 6 – forordning (EF) nr. 2580/2001 – artikel 2, stk. 3 – opretholdelse af en organisation på listen over personer, grupper og enheder, som er involveret i terrorhandlinger – betingelser – kompetent myndighed svarende til en judiciel myndighed – afgørelse om domfældelse – risiko for involvering i terroraktiviteter består fortsat – faktuelt grundlag for afgørelserne om indefrysning af midler – begrundelsespligt – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse«
1.
Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme – afgørelse om indefrysning af midler – opretholdelse på grundlag af en national afgørelse om indefrysning af midler – national afgørelse, der ikke længere i sig selv gør det muligt at fastslå, at risikoen for involvering i terrorhandlinger fortsat består – Rådets forpligtelse til at tage hensyn til de seneste faktiske forhold, der godtgør, at risikoen fortsat består
(Rådets fælles holdning 2001/931, art. 1, stk. 6)
(jf. præmis 37 og 38)
2.
Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme – afgørelse om indefrysning af midler – vedtagelse eller opretholdelse på grundlag af en national afgørelse om indledning af en undersøgelse, en retsforfølgelse eller en domfældelse – myndighed, der er kompetent til at træffe den nævnte nationale afgørelse – begreb – ikke-judiciel myndighed – omfattet
(Rådets fælles holdning 2001/931, art. 1, stk. 4)
(jf. præmis 43 og 44)
3.
Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – afgørelse om indefrysning af midler truffet mod visse personer og enheder, der er mistænkt for terrorhandlinger – mindstekrav
(Art. 296, stk. 2, TEUF; Rådets fælles holdning 2001/931, art. 1, stk. 4; Rådets afgørelse 2011/430/FUSP, 2011/872/FUSP, 2012/333/FUSP, 2012/765/FUSP, 2013/395/FUSP, 2014/72/FUSP og 2014/483/FUSP; Rådets forordning nr. 687/2011, nr. 1375/2011, nr. 542/2012, nr. 1169/2012, nr. 714/2013, nr. 125/2014 og nr. 790/2014)
(jf. præmis 53 og 54)
Konklusion
1)
Appellen forkastes.
2)
Hamas bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
(
1
) – EUT C 131 af 8.4.2019.