61988CJ0212_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 6 . juli 1988, indgaaet til Domstolen den 1 . august s.aa ., har Cour d' appel de Paris i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Traktatens artikel 30 .
2 Spoergsmaalet er rejst under en straffesag, hvor Tribunal de grande instance de Paris havde doemt de tiltalte i hovedsagen, F . Levy og S . Bazini, for forhold, der ligestilles med indfoersel af varer uden anmeldelse og i strid med et indfoerselsforbud, jfr . straffebestemmelsen i den franske toldlovs artikel 426, nr . 2 og 3, og artikel 414 . Grundlaget for tiltalen var 22 anmeldelser om indfoersel af tekstilvarer, registreret paa det franske toldsted le Bourget i perioden 8 . marts 1976 - 31 . maj 1977 . Varerne, hvis toldvaerdi androg 3 998 357 FF, indfoertes til Frankrig i "genbrugs"-kartoner eller kartoner maerket "Belgium ". Fakturaerne vedroerende de paagaeldende varer indeholdt imidlertid ikke oplysning om, at varerne var fremstillet i Sydkorea, Taiwan eller Pakistan .
3 Cour d' appel de Paris, som sagen blev indbragt for, har udsat sagen, idet den har fundet anledning til at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"Er der - efter den fortolkning af de almindelige faellesskabsretlige grundsaetninger, der maa anlaegges paa nuvaerende tidspunkt - tale om kvantitative restriktioner, som er forbudt i henhold til EOEF-Traktatens artikel 30, naar det i henhold til de franske love og administrative bestemmelser om import til Frankrig af tekstilvarer fra tredjelande, som er bragt i fri omsaetning i en EF-medlemsstat, dels kraeves, at importoerer af saadanne varer til Frankrig forinden skal have udstedt en importlicens, dels er fastlagt, hvilke angivelser anmeldelserne om import til Frankrig skal indeholde, jfr . de i den franske toldlovs artikel 414 fastsatte sanktioner?"
4 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder, de omtvistede faellesskabsretlige bestemmelser, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg, der er indgivet for Domstolen, henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen for Domstolens argumentation .
5 Med spoergsmaalet oensker den nationale retsinstans i det vaesentlige oplyst, om Traktatens artikel 30 er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter indfoersel af tekstilvarer, som har oprindelse i tredjelande, men som er bragt i fri omsaetning i en anden EF-medlemsstat, er betinget af en forudgaaende licens, ligesom det kraeves, at importoererne skal give oplysning om de indfoerte varers oprindelse, idet de ellers ifalder strafferetlige sanktioner .
6 I sit skriftlige indlaeg for Domstolen har den franske regering gjort gaeldende, at paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder i hovedsagen kunne en medlemsstat i henhold til Kommissionens beslutning 71/202/EOEF af 12 . maj 1971, ved hvilken medlemslandene bemyndiges til at traeffe foreloebige beskyttelsesforanstaltninger ved indfoerslen af visse fra tredjelande hidroerende varer, der er i fri omsaetning i en anden medlemsstat ( EFT 1971 I, s . 301 ), goere indfoersler til Frankrig af tekstilvarer, som havde oprindelse i tredjelande, men som var bragt i fri omsaetning i en anden medlemsstat, betinget af, at der udstedtes en importlicens . Personer, som udfaerdigede urigtige indfoerselsanmeldelser, kunne ifalde sanktioner som fastsat i den franske toldlovs artikel 414, naar de urigtige oplysninger eller udeladelserne var begaaet i svigagtig hensigt .
7 Kommissionen har anfoert, at den ordning, der blev indfoert ved beslutning 71/202/EOEF, kun skulle vaere en overvaagningsordning, som ikke kunne indebaere et forbud mod indfoersel af varer, der var bragt i fri omsaetning . Hvis medlemsstaten derimod fastslog, at en indfoersel kunne medfoere omlaegninger i samhandelen, som maatte antages at hindre gennemfoerelsen af en handelspolitisk foranstaltning, som var truffet i overensstemmelse med Traktaten, kunne den anmode Kommissionen om, at Traktatens artikel 115, stk . 1, blev bragt i anvendelse . Endelig har Kommissionen anfoert, at inden for rammerne af overvaagningsforanstaltninger vil en medlemsstat ikke kunne paalaegge sanktioner, medmindre den sondrer mellem det tilfaelde, at den erhvervsdrivende har afgivet urigtige erklaeringer med henblik paa at gennemfoere en ulovlig indfoersel, og det tilfaelde, at der blot har vaeret tale om en unoejagtighed i en anmeldelse, der er afgivet i forbindelse med en indfoersel, som ikke i sig selv kunne forbydes, og formaalet med dokumenterne i dette tilfaelde kun er at faa kendskab til varebevaegelserne .
8 Det bemaerkes, at bestemmelserne i Traktatens artikel 30 om ophaevelse af kvantitative restriktioner saavel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning uden forskel finder anvendelse paa varer med oprindelse i Faellesskabet og varer, som er bragt i fri omsaetning i én af medlemsstaterne, uanset de paagaeldende varers oprindelse . Traktatens artikel 9, stk . 2, udelukker desuden enhver administrativ ordning, der tager sigte paa at indfoere en forskel i reglerne om varebevaegelserne, alt efter om varerne har oprindelse i Faellesskabet eller, hvis de har oprindelse i tredjelande, er bragt i fri omsaetning i én af medlemsstaterne, da de to kategorier af varer uden forskel er omfattet af samme regler for frie varebevaegelser .
9 Det foelger imidlertid af Traktatens bestemmelser, at anvendelsen af ovennaevnte principper er betinget af, at der gennemfoeres en faelles handelspolitik . Naar en saadan ikke er gennemfoert fuldt ud, indebaerer det, at der opretholdes handelspolitiske forskelle mellem medlemsstaterne, som i visse medlemsstater kan fremkalde omlaegninger i samhandelen, eller som kan medfoere oekonomiske vanskeligheder i nogle medlemsstater . Det er saadanne vanskeligheder, som kan afhjaelpes ved Traktatens artikel 115 .
10 I henhold til Domstolens faste praksis ( jfr . dom af 15 . december 1976, Donckerwolcke, sag 41/76, Sml . s . 1921, dom af 30 . november 1977, Cayrol mod Rivoira, sag 52/77, Sml . s . 2261, og dom af 28 . marts 1979, Rivoira, sag 179/78, Sml . s . 1147 ), har Kommissionen kun efter Traktatens artikel 115 hjemmel til at bemyndige medlemsstaterne til at traeffe beskyttelsesforanstaltninger, navnlig ved fravigelse af princippet om frie varebevaegelser, over for varer med oprindelse i tredjelande, som er bragt i fri omsaetning i en medlemsstat . Saafremt de materielle og formelle betingelser i Traktatens artikel 115 ikke er opfyldt, kan en medlemsstat ikke bemyndiges til at traeffe saadanne beskyttelsesforanstaltninger, og beslutning 71/202/EOEF kan ikke have haft den retsvirkning, at medlemsstaterne fik tillagt en generel bemyndigelse paa dette omraade .
11 Med henblik paa besvarelsen af det praejudicielle spoergsmaal maa der derfor sondres mellem det tilfaelde, at der ikke i henhold til artikel 115 er givet en konkret bemyndigelse for naermere angivne varer, eller om en saadan bemyndigelse har foreligget .
12 Med hensyn til det foerste tilfaelde bemaerkes, at i henhold til ovennaevnte praksis vil en medlemsstat ikke kunne goere indfoersel til dens omraade af varer, som er bragt i fri omsaetning i en anden medlemsstat, betinget at en importlicens .
13 Det fremgaar ligeledes af ovennaevnte praksis, at paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder i hovedsagen kunne medlemsstaterne ved indfoersel af varer, som var bragt i fri omsaetning i en anden medlemsstat, ganske vist kraeve fremlagt visse dokumenter for at fastslaa varernes oprindelse eller for at faa kendskab til varebevaegelserne . Med hensyn til varernes oprindelse kan medlemsstaterne dog ikke paalaegge importoeren at angive andet, end hvad han har eller med rimelighed kan have kendskab til .
14 I samme forbindelse fastslog Domstolen bl.a ., at saafremt en importoer ikke overholder forpligtelsen til at angive en vares oprindelse, vil der ikke kunne paalaegges sanktioner, der staar i misforhold til overtraedelsens karakter . Selv om saadanne urigtige erklaeringer eventuelt kan sanktioneres strafferetligt, og selv om der kan paalaegges strengere sanktioner, saafremt de afgives i svigagtig hensigt, kan der dog end ikke i sidstnaevnte tilfaelde paalaegges de strafferetlige sanktioner, der er fastsat for urigtige erklaeringer, der afgives med henblik paa ulovlige indfoersler .
15 Saafremt Kommissionen derimod i henhold til Traktatens artikel 115 har bemyndiget en medlemsstat til at undtage naermere angivne varer fra faellesskabsbehandling, kan medlemsstaten for at sikre, at beslutningen faktisk gennemfoeres, indfoere en ordning med forudgaaende importlicens, hvorefter der kan paalaegges strafferetlige sanktioner . Inden for rammerne af en saadan bemyndigelse er faellesskabsretten heller ikke til hinder for, hverken at det paalaegges importoerer at angive varernes oprindelse, eller at der for overtraedelse af en saadan forpligtelse paalaegges de strafferetlige sanktioner, der er fastsat for urigtige erklaeringer, der afgives med henblik paa at gennemfoere ulovlige indfoersler .
16 Paa dette punkt har Kommissionen i retsmoedet understreget, at Frankrig paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder i hovedsagen i medfoer af Traktatens artikel 115, stk . 1, havde faaet bemyndigelse til at traeffe beskyttelsesforanstaltninger ved indfoersel af visse tekstilvarer, dog kun med oprindelse i Sydkorea, det vil sige til at undtage dem fra faellesskabsbehandling . Det paahviler den nationale retsinstans at afgoere, om de paagaeldende varer var omfattet af en saadan bemyndigelse .
17 Det af den nationale retsinstans forelagte spoergsmaal maa derfor besvares med, at nationale bestemmelser, hvorefter indfoersel af varer fra en medlemsstat, hvor varerne, som har oprindelse i et tredjeland, er i fri omsaetning, er betinget af udstedelse af en importlicens, er en ved Traktatens artikel 30 forbudt kvantitativ restriktion, medmindre Kommissionen i medfoer af Traktatens artikel 115 har bemyndiget medlemsstaten til at undtage de paagaeldende varer fra faellesskabsbehandling . Foreligger en saadan bemyndigelse ikke, kan medlemsstaterne ikke kraeve, at importoeren med hensyn til varernes oprindelse angiver andet, end hvad han har eller med rimelighed kan have kendskab til; i tilfaelde, hvor en saadan angivelse ikke foretages, eller den er urigtig, kan medlemsstaterne paalaegge strafferetlige sanktioner, men ikke de sanktioner, der er fastsat for urigtige erklaeringer med henblik paa ulovlige indfoersler, uanset om en saadan urigtig erklaering er afgivet i svigagtig hensigt . Saafremt der foreligger en saadan bemyndigelse, kan medlemsstaterne inden for dennes rammer bestemme, at der for indfoersler, der foretages uden forudgaaende licens, kan paalaegges de strafferetlige sanktioner, der er fastsat for indfoersler uden anmeldelse og i strid med et indfoerselsforbud; de kan paalaegge importoeren at angive de indfoerte varers oprindelse, og de kan for overtraedelse af en saadan forpligtelse paalaegge de strafferetlige sanktioner, der er fastsat for urigtige erklaeringer, der afgives med henblik paa gennemfoerelse af ulovlige indfoersler .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 De udgifter, der er afholdt af den franske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale retsinstans, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Tredje Afdeling )
vedroerende det spoergsmaal, som er forelagt af cour d' appel de Paris ved dom af 6 . juli 1988, for ret :
Nationale bestemmelser, hvorefter indfoersel af varer fra en medlemsstat, hvor varerne, som har oprindelse i et tredjeland, er i fri omsaetning, er betinget af udstedelse af en importlicens, er en ved Traktatens artikel 30 forbudt kvantitativ restriktion, medmindre Kommissionen i medfoer af Traktatens artikel 115 har bemyndiget medlemsstaten til at undtage de paagaeldende varer fra faellesskabsbehandling . Foreligger en saadan bemyndigelse ikke, kan medlemsstaterne ikke kraeve, at importoeren med hensyn til varernes oprindelse angiver andet, end hvad han har eller med rimelighed kan have kendskab til; i tilfaelde, hvor en saadan angivelse ikke foretages, eller den er urigtig, kan medlemsstaterne paalaegge strafferetlige sanktioner, men ikke de sanktioner, der er fastsat for urigtige erklaeringer med henblik paa ulovlige indfoersler, uanset om en saadan urigtig erklaering er afgivet i svigagtig hensigt . Saafremt der foreligger en saadan bemyndigelse, kan medlemsstaterne inden for dennes rammer bestemme, at der for indfoersler, der foretages uden forudgaaende licens, kan paalaegges de strafferetlige sanktioner, der er fastsat for indfoersler uden anmeldelse og i strid med et indfoerselsforbud; de kan paalaegge importoeren at angive de indfoerte varers oprindelse, og de kan for overtraedelse af en saadan forpligtelse paalaegge de strafferetlige sanktioner, der er fastsat for urigtige erklaeringer, der afgives med henblik paa gennemfoerelse af ulovlige indfoersler .