Foreløbig udgave
DOMSTOLENS DOM (Tredje Afdeling)
21. maj 2026 (*)
» Præjudiciel forelæggelse – frie varebevægelser – offentlig kontrol af fødevarer – forordning (EU) 2017/625 – artikel 9, stk. 7 – udtømmende harmonisering – nationale bestemmelser, som fastsætter en forpligtelse til at meddele kosttilskuds ankomst fra andre medlemsstater – strengt nødvendig betingelse for en effektiv tilrettelæggelse af offentlig kontrol af hensyn til krav om beskyttelse af menneskers sundhed og af forbrugerne «
I sag C-626/24,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Nejvyšší správní soud (øverste domstol i forvaltningsretlige sager, Den Tjekkiske Republik) ved afgørelse af 17. september 2024, indgået til Domstolen den 24. september 2024, i sagen
PRAGON s.r.o.
mod
Státní zemědělská a potravinářská inspekce, Inspektorát v Praze,
har
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, C. Lycourgos, og dommerne O. Spineanu-Matei, S. Rodin (refererende dommer), N. Piçarra og N. Fenger,
generaladvokat: A. Biondi,
justitssekretær: fuldmægtig I. Illéssy,
på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 18. september 2025,
efter at der er afgivet indlæg af:
–        PRAGON s.r.o. ved advokát M. Kadlec,
–        den tjekkiske regering ved J. Očková, M. Smolek og J. Vláčil, som befuldmægtigede,
–        Europa-Kommissionen ved M. Salyková og F. Thiran, som befuldmægtigede,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse i retsmødet den 18. december 2025,
afsagt følgende
Dom
1        Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 34 TEUF og 36 TEUF samt artikel 9, stk. 7, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/625 af 15. marts 2017 om offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter med henblik på at sikre anvendelsen af fødevare- og foderlovgivningen og reglerne for dyresundhed og dyrevelfærd, plantesundhed og plantebeskyttelsesmidler, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001, (EF) nr. 396/2005, (EF) nr. 1069/2009, (EF) nr. 1107/2009, (EU) nr. 1151/2012, (EU) nr. 652/2014, (EU) 2016/429 og (EU) 2016/2031, Rådets forordning (EF) nr. 1/2005 og (EF) nr. 1099/2009 samt Rådets direktiv 98/58/EF, 1999/74/EF, 2007/43/EF, 2008/119/EF og 2008/120/EF og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 854/2004 og (EF) nr. 882/2004, Rådets direktiv 89/608/EØF, 89/662/EØF, 90/425/EØF, 91/496/EØF, 96/23/EF, 96/93/EF og 97/78/EF og Rådets afgørelse 92/438/EØF (forordningen om offentlig kontrol) (EUT 2017, L 95, s. 1).
2        Anmodningen er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem det tjekkiske selskab PRAGON s.r.o. (herefter »Pragon«) og Státní zemědělská a potravinářská inspekce, Inspektorát v Praze (den statslige landbrugs- og fødevareinspektion, inspektoratet i Prag, Den Tjekkiske Republik) (herefter »den statslige landbrugs- og fødevareinspektion«) vedrørende en af dette selskab indgivet
anmodning om beskyttelse mod en påstået ulovlig indgriben bestående af en
kontrol foretaget af denne myndighed.
Retsforskrifter
EU-retten
Den primære ret
3        Artikel 26, stk. 1, TEUF lyder således:
»[Den Europæiske Union] vedtager foranstaltninger med henblik på oprettelse af det indre marked eller sikring af dets funktion i henhold til de relevante bestemmelser i traktaterne.«
4        Artikel 34 TEUF har følgende ordlyd:
»Kvantitative indførselsrestriktioner såvel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning er forbudt mellem medlemsstaterne.«
5        Artikel 36 TEUF er affattet således:
»Bestemmelserne i artikel 34 og 35 er ikke til hinder for sådanne forbud eller restriktioner vedrørende indførsel, udførsel eller transit, som er begrundet i hensynet til den offentlige sædelighed, den offentlige orden, den offentlige sikkerhed, beskyttelse af menneskers og dyrs liv og sundhed, beskyttelse af planter, beskyttelse af nationale skatte af kunstnerisk, historisk eller arkæologisk værdi eller beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret. Disse forbud eller restriktioner må dog hverken udgøre et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne.«
6        Artikel 43, stk. 2, TEUF bestemmer:
»Europa-Parlamentet og Rådet fastsætter efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg den fælles ordning for markederne for landbrugsvarer, der er nævnt i artikel 40, stk. 1, samt de øvrige bestemmelser, der er nødvendige for at virkeliggøre målsætningerne for den fælles landbrugs- og fiskeripolitik.«
7        Artikel 114, stk. 1, TEUF fastsætter:
»Medmindre andet er bestemt i traktaterne, finder følgende bestemmelser anvendelse med henblik på virkeliggørelsen af de i artikel 26 fastsatte mål. Europa-Parlamentet og Rådet, der træffer afgørelse efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det [Europæiske] Økonomiske og Sociale Udvalg, vedtager de foranstaltninger med henblik på indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser, der vedrører det indre markeds oprettelse og funktion.«
8        Artikel
168, stk. 4, litra b), TEUF er affattet således:
»Uanset artikel 2, stk. 5, og artikel 6, litra a), og i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, litra k), bidrager Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det [Europæiske] Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget til virkeliggørelse af målene i nærværende artikel ved for at imødegå de fælles sikkerhedsudfordringer
[...]
b)      at vedtage foranstaltninger på veterinær- og plantesundhedsområdet, der direkte har til formål at beskytte folkesundheden[.]«
Den afledte ret
–       Forordning (EF) nr. 178/2002
9        Artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (EFT 2002, L 31, s. 1) fastsætter:
»I denne forordning forstås ved »fødevarer« (eller »levnedsmidler«) alle stoffer eller produkter, som, uanset om de er uforarbejdede eller helt eller delvis forarbejdede, er bestemt til eller med rimelighed må antages at skulle indtages af mennesker.
[...]«
–       Direktiv 2002/46/EF
10      Artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/46/EF af 10. juni 2002 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om kosttilskud (EFT 2002, L 183, s. 51) er affattet således:
»For at lette effektiv kontrol med kosttilskud kan medlemsstaterne kræve, at producenten eller den, der er ansvarlig for markedsføringen på deres område, underretter den kompetente myndighed om denne markedsføring ved at fremsende en model af den mærkning, der anvendes for varen.«
–       Forordning 2017/625
11      1.-3., 15., 19., 20., 37., 38., 43. og 99. betragtning til forordning 2017/625 lyder:
»(1)      [EUF-traktaten] kræver, at der sikres et højt beskyttelsesniveau for menneskers og dyrs sundhed samt for miljøet ved fastlæggelsen og gennemførelsen af Unionens politikker og aktiviteter. Virkeliggørelsen af dette mål bør bl.a. forfølges gennem foranstaltninger på veterinær- og plantesundhedsområdet, hvis endelige mål er at beskytte menneskers sundhed.
(2)      [EUF-traktaten] fastsætter også, at Unionen skal bidrage til at nå et højt forbrugerbeskyttelsesniveau ved de foranstaltninger, som den vedtager som led i gennemførelsen af det indre marked.
(3)      EU-lovgivningen indeholder et sæt harmoniserede regler for at sikre, at fødevarer og foder er sikre og sunde, og at aktiviteter, der kan have indvirkning på sikkerheden i agrofødevarekæden eller på beskyttelsen af forbrugernes interesser i forbindelse med fødevarer og fødevareinformation, udføres i overensstemmelse med specifikke krav. EU-regler findes også for at sikre et højt niveau af sundhed for mennesker, dyr og planter såvel som af dyrevelfærd i hele agrofødevarekæden og på alle de aktivitetsområder, hvor et hovedmål er at bekæmpe en eventuel spredning af dyresygdomme, der i nogle tilfælde kan overføres til mennesker, eller af skadegørere på planter eller planteprodukter, og for at sikre beskyttelse af miljøet mod de risici, som kan opstå i forbindelse med genetisk modificerede organismer (GMO’er) eller plantebeskyttelsesmidler. Den korrekte anvendelse af disse regler, der i det følgende kollektivt benævnes »EU-lovgivningen om agrofødevarekæden«, bidrager til det indre markeds funktion.
[...]
(15)      Ansvaret for at håndhæve EU-lovgivningen om agrofødevarekæden ligger hos medlemsstaterne, hvis kompetente myndigheder gennem tilrettelæggelse af offentlig kontrol overvåger og verificerer, at relevante EU-krav reelt overholdes og håndhæves.
[...]
(19)      For at rationalisere og forenkle den overordnede lovgivningsmæssige ramme og samtidig forfølge målet om bedre regulering bør reglerne for offentlig kontrol på specifikke områder integreres i én enkelt lovgivningsmæssig ramme for offentlig kontrol. [...]
(20)      Nærværende forordning bør søge at skabe en harmoniseret EU-ramme for tilrettelæggelsen af offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter end offentlig kontrol i hele agrofødevarekæden, idet der tages hensyn til de regler for offentlig kontrol, som er fastsat i [Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (EUT 2004, L 165, s. 1)] og i relevant sektorlovgivning, samt den erfaring, der er opnået ved anvendelsen af disse regler.
[...]
(37)      Uden at det berører de sporbarhedskrav, der er fastsat i sektorspecifik lovgivning, bør operatører, i det omfang det er strengt nødvendigt for tilrettelæggelse af offentlig kontrol, under ganske særlige omstændigheder kunne blive pålagt af de kompetente myndigheder i en medlemsstat at meddele ankomst af dyr og varer fra en anden medlemsstat.
(38)      For at sikre, at EU-lovgivningen om agrofødevarekæden håndhæves korrekt, bør de kompetente myndigheder have beføjelse til at gennemføre offentlig kontrol i alle led i produktion, forarbejdning og distribution af dyr og varer, der berøres af denne lovgivning. For at sikre, at offentlig kontrol gennemføres omhyggeligt og effektivt, bør de kompetente myndigheder også have beføjelse til at gennemføre offentlig kontrol i alle led i produktion og distribution af varer, stoffer, materialer eller genstande, der ikke reguleres af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, i det omfang det er nødvendigt for fuldt ud at undersøge mulige overtrædelser af denne lovgivning og finde årsagen til en sådan overtrædelse. Med henblik på at gennemføre denne offentlige kontrol effektivt bør de kompetente myndigheder udarbejde og ajourføre en liste eller et register over operatører, der skal kontrolleres.
[...]
(43)      Denne forordning fastsætter en enkelt lovgivningsmæssig ramme for tilrettelæggelse af offentlig kontrol for at verificere overholdelsen af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden på alle de områder, som sådan lovgivning dækker. [...]
[...]
(99)      Målet for denne forordning, nemlig at sikre en harmoniseret tilgang til offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter, der gennemføres med henblik på at sikre anvendelse af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan derimod på grund af sin virkning, kompleksitet, tværnationale og internationale karakter bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel
5 [TEU] [...]«
12      Artikel 1, stk. 1, litra a), og artikel 1, stk. 2, litra a), i forordning 2017/625 er affattet således:
»1.      Denne forordning fastsætter regler for:
a)      gennemførelse af offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter af medlemsstaternes kompetente myndigheder
[...]
2.      Denne forordning finder anvendelse på offentlig kontrol, der gennemføres for at verificere overholdelsen af regler, hvad end de er fastsat på EU-plan eller af medlemsstaterne, for at anvende EU-lovgivningen på områderne for:
a)      fødevarer og fødevaresikkerhed, ‑integritet og ‑sundhed i alle led i produktionen, tilvirkningen og distributionen af fødevarer, herunder regler, der har til formål at sikre fair praksis i forbindelse med handel og beskytte forbrugerinteresser og ‑oplysning, og fremstilling og anvendelse af materialer og genstande bestemt til kontakt med fødevarer[.]«
13      Denne forordnings artikel
3, nr. 11), 12) og 29), bestemmer:
»I denne forordning forstås ved:
[...]
11)      »vare«: alt, hvad der er omfattet af en eller flere af de regler, der er omhandlet i artikel
1, stk. 2, bortset fra dyr
12)      »fødevarer«: fødevarer som defineret i artikel
2 i forordning [nr. 178/2002]
[...]
29)      »operatør«: enhver fysisk eller juridisk person, der er omfattet af en eller flere af de forpligtelser, der er fastsat i de regler, som er omhandlet i artikel
1, stk. 2[.]«
14      Artikel 9, stk. 1, 2 og 4-7, i forordning 2017/625 fastsætter:
»1.      De kompetente myndigheder gennemfører regelmæssigt offentlig kontrol af alle operatører ud fra en risikovurdering og med passende hyppighed under hensyntagen til:
[...]
2.      De kompetente myndigheder gennemfører regelmæssigt offentlig kontrol ud fra en risikovurdering og med passende hyppighed for at opdage eventuelle forsætlige overtrædelser af de regler, der er omhandlet i artikel
1, stk. 2, begået ved svigagtig eller vildledende adfærd, idet de tager hensyn til oplysninger vedrørende sådanne overtrædelser, der udveksles gennem de mekanismer for administrativ bistand, der er foreskrevet i artikel
102-108, og alle andre oplysninger, der peger i retning af sådanne eventuelle overtrædelser.
[...]
4.      Offentlig kontrol gennemføres uden forudgående underretning, undtagen i tilfælde, hvor en sådan underretning er nødvendig og behørigt begrundet med henblik på den offentlige kontrol, der skal foretages. For så vidt angår offentlig kontrol efter anmodning fra en operatør kan den kompetente myndighed beslutte, om den offentlige kontrol skal gennemføres med eller uden forudgående underretning. Offentlig kontrol med forudgående underretning udelukker ikke offentlig kontrol uden forudgående underretning.
5.      Offentlig kontrol gennemføres så vidt muligt på en sådan måde, at den administrative byrde og driftsmæssige forstyrrelse for operatører holdes til det minimalt nødvendige, men uden at dette har negativ indvirkning på kontrollens effektivitet.
6.      De kompetente myndigheder gennemfører offentlig kontrol på samme måde, idet de samtidig tager hensyn til behovet for at tilpasse kontrollen til de konkrete situationer, uanset om de berørte dyr og varer:
a)      er tilgængelige på EU-markedet, uanset om de har oprindelse i den medlemsstat, hvor den offentlige kontrol gennemføres, eller i en anden medlemsstat
[...]
7.      Bestemmelsesmedlemsstaterne kan i det omfang, det er strengt nødvendigt for tilrettelæggelsen af den offentlige kontrol, pålægge operatører, som får leveret dyr eller varer fra en anden medlemsstat, at meddele sådanne dyrs eller varers ankomst.«
15      Denne forordnings artikel
10, stk. 1, litra a) og c), og
artikel 10,
stk. 2, lyder:
»1.      I det omfang, det er nødvendigt for at sikre overholdelse af de regler, der er omhandlet i artikel
1, stk. 2, gennemfører de kompetente myndigheder offentlig kontrol af:
a)      dyr og varer i alle produktions-, forarbejdnings-, distributions- og anvendelsesled
[...]
c)      operatører for så vidt angår aktiviteter, herunder dyrehold, udstyr, transportmidler, lokaliteter og andre steder under deres kontrol og deres omgivelser, og af tilhørende dokumentation.
2.      Uden at det berører reglerne om eksisterende lister eller registre, som er oprettet på grundlag af reglerne omhandlet i artikel
1, stk. 2, udarbejder og ajourfører de kompetente myndigheder en liste over operatører. Hvis en sådan liste eller et sådant register allerede er udarbejdet til andre formål, kan den pågældende liste eller det pågældende register også anvendes med henblik på denne forordning.«
16      Nævnte forordnings artikel 11, stk. 1, har følgende ordlyd:
»De kompetente myndigheder gennemfører offentlig kontrol med en høj grad af gennemsigtighed og gør mindst en gang om året relevante oplysninger om tilrettelæggelse og gennemførelse af offentlig kontrol tilgængelige for offentligheden, herunder via offentliggørelse på internettet.
De sikrer også regelmæssig og rettidig offentliggørelse af oplysninger om følgende:
a)      arten, antallet og resultatet af offentlig kontrol
b)      arten og antallet af tilfælde af konstateret manglende overholdelse
c)      arten og antallet af tilfælde, hvor de kompetente myndigheder traf foranstaltninger i henhold til artikel
138, og
d)      arten og antallet af tilfælde, hvor de sanktioner, der er omhandlet i artikel
139, blev pålagt.«
17      Artikel 102-108 i forordning 2017/625 fastsætter regler for administrativ bistand og samarbejde mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for rammerne af de procedurer, der er omfattet af denne forordning.
18      Forordningens artikel 111, stk. 1, fastsætter:
»Medlemsstaterne sørger for, at den flerårige nationale kontrolplan, jf. artikel
109, stk. 1, gøres offentligt tilgængelig med undtagelse af de dele af planen, hvis offentliggørelse kunne underminere den offentlige kontrols effektivitet.«
Tjekkisk ret
Fødevareloven
19      § 3d, stk. 3, i zákon č. 110/1997 Sb., o potravinách a tabákových výrobcích a o změně a doplnění některých souvisejících zákonů (lov nr. 110/1997 om fødevarer og tobaksvarer
og om ændring og supplering af visse tilknyttede love) (herefter »fødevareloven«) bestemmer:
»En fødevarevirksomhed, der på bestemmelsesstedet modtager de i gennemførelsesbestemmelserne angivne fødevarer fra en anden EU-medlemsstat eller et tredjeland, skal underrette den kompetente tilsynsmyndighed i henhold til § 16, stk. 4 eller 5, om deres ankomst i overensstemmelse med gennemførelsesbestemmelserne, som på grundlag af den risikoanalyse, der er omhandlet i artikel 3 i [forordning nr. 178/2002],
i det omfang, det er strengt nødvendigt for tilrettelæggelsen af offentlig kontrol, fastsætter typen af fødevarer, tidspunkter, omfang og metode for underretningen.«
Bekendtgørelse nr. 172/2015
20      § 1 i vyhláška č. 172/2015 Sb., o informační povinnosti příjemce potravin v místě určení (bekendtgørelse nr. 172/2015 om modtageren af fødevarers oplysningspligt på bestemmelsesstedet)
i den affattelse, der var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen (herefter »bekendtgørelse nr. 172/2015«), er affattet således:
»(1)      Denne bekendtgørelse regulerer i overensstemmelse med de direkte anvendelige EU-regler omfanget af fødevarevirksomhedernes oplysningsforpligtelser på bestemmelsesstedet [...]
(2)      Denne bekendtgørelse gælder for:
[...]
e)      kosttilskud
[...]
(3)      Denne bekendtgørelse gælder kun i de tilfælde, hvor bestemmelsesstedet er det første modtagelsessted, herunder enhver første behandling eller forarbejdning i Tjekkiet af de fødevarer, der er nævnt i stk. 2.«
21      § 2, stk. 1, i bekendtgørelse nr. 172/2015 bestemmer:
»Modtageren af fødevarer på et bestemmelsessted fra en anden EU-medlemsstat eller fra et tredjeland skal, hvad angår fødevarer nævnt i § 1, stk. 2, litra a) til litra e), samt bestemmelsesstedet nævnt i § 1, stk. 3, via det elektroniske system mindst 24 timer før fødevarernes ankomst til bestemmelsesstedet, underrette den statslige landbrugs- og fødevareinspektion om:
a)      typen af fødevarer, der ankommer til bestemmelsesstedet
b)      mængden af fødevarer, der ankommer til bestemmelsesstedet
c)      EU-medlemsstaten eller et tredjeland, navn og adresse på den fødevarevirksomhed, der leverer fødevarerne til bestemmelsesstedet
d)      navn, adresse og identifikationsnummeret på bestemmelsesstedet og modtageren af fødevaren på bestemmelsesstedet samt
e)      dato for fødevarens ankomst til bestemmelsesstedet.«
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
22      Den 7. juni 2021 udførte den statslige landbrugs- og fødevareinspektion på grundlag af bekendtgørelse nr. 172/2015, som gennemfører fødevareloven, en offentlig kontrol af sikkerheden ved nogle kosttilskud, som Pragon fik leveret. Denne kontrol fandt sted i overensstemmelse det nationale regelsæt, hvorefter det i henhold til lovens § 3d, stk. 3, sammenholdt med bekendtgørelsens § 1, stk. 2, fastsættes, at fødevarevirksomheder er forpligtet til at underrette de kompetente kontrolmyndigheder om ankomsten af visse fødevarer, herunder kosttilskud, fra en anden EU-medlemsstat eller et tredjeland.
23      Pragon anfægtede den kontrol, der var blevet foretaget af den statslige landbrugs- og fødevareinspektion, ved at anlægge søgsmål med henblik på at opnå beskyttelse mod denne myndigheds angiveligt EU-retsstridige indgreb ved Městský soud v Praze (byretten i Prag, Tjekkiet), som dog frifandt sagsøgte ved dom af 6. oktober 2022.
24      Efter at Pragon havde iværksat kassationsappel ved Nejvyšší správní soud (øverste domstol i forvaltningsretlige sager, Den Tjekkiske Republik) den 10. maj 2023, ophævede denne retsinstans denne dom med den begrundelse, at Městský soud v Praze (byretten i Prag) med urette havde konkluderet, at det ikke var ulovligt at foretage en kontrol på grundlag af en bekendtgørelse, der var i strid med EU-retten. Denne øverste domstol hjemviste sagen til retten i første instans med henblik på en prøvelse af, om bekendtgørelse nr. 172/2015 var forenelig med EU-retten, og om den skulle anvendes i den sag, der var indbragt for denne ret.
25      Ved dom af 12. oktober 2023 gav Městský soud v Praze (byretten i Prag) ikke Pragon medhold i det søgsmål, hvorved denne havde anfægtet lovligheden af den kontrol, der var blevet foretaget i henhold til bekendtgørelse nr. 172/2015. Ifølge denne ret opfylder denne bekendtgørelse de betingelser, der kræves i henhold til artikel
9, stk. 7, i forordning 2017/625, nemlig at de berørte operatører forudgående skal give meddelelse om, at kosttilskud ankommer til tjekkisk område med henblik på tilrettelæggelsen af den offentlige kontrol, og at denne meddelelse
skal være strengt nødvendig med henblik på denne kontrol. At meddelelsespligten er forholdsmæssig fremgår af, at denne forpligtelse ikke finder anvendelse på alle fødevarer, men kun på visse kategorier af fødevarer, hvis liste varierer alt efter den risikovurdering, som de frembyder på en given dato, hvorfor denne forpligtelse udgør et målrettet og ikke et generelt krav. Desuden vedrører meddelelsespligten kun de oplysninger, der er nødvendige for risikoanalysen, og som de operatører, der er omfattet af forpligtelsen, har til rådighed. Da meddelelsen om fødevarers ankomst i henhold til § 2, stk. 1, i bekendtgørelse nr. 172/2015 i øvrigt skal ske ved hjælp af en onlineformular mindst 24 timer før ankomsten, er en sådan meddelelsespligt mindre indgribende end den, der følger af den tidligere lovgivning, som fastsatte en forpligtelse til forudgående meddelelse 48 timer før ankomsten. Uden de oplysninger, som kræves fremsendt i henhold til gældende tjekkisk lovgivning, ville det ikke være muligt at opfylde forpligtelsen til regelmæssigt at udføre offentlige kontroller uden forudgående varsel, som krævet i artikel 9, stk. 2 og 4, i forordning 2017/625.
26      Pragon har efterfølgende iværksat appel til prøvelse af dommen af 12. oktober 2023 ved Nejvyšší správní soud (øverste domstol i forvaltningsretlige sager), som er den forelæggende ret, for hvilken Pragon i det væsentlige har gjort gældende, at det er åbenbart, at den meddelelsespligt, der er fastsat i den tjekkiske lovgivning, tilsidesætter de frie varebevægelser, idet varer ikke kan leveres i Den Tjekkiske Republik på bestillingsdagen, hvilket udgør en ikke-toldmæssig barriere, der er forbudt i henhold til EU-retten. Desuden har Pragon gjort gældende, at fødevarer med oprindelse i områder uden for Den Tjekkiske Republiks område bliver forskelsbehandlet i forhold til varer med oprindelse i denne medlemsstats område, eftersom der ikke gælder en forpligtelse til forudgående meddelelse for sidstnævnte varer, der derfor straks kan markedsføres.
27      Blandt de grunde, der har ført til, at den forelæggende ret har forelagt et præjudicielt spørgsmål, har denne ret fremhævet, at fødevarer, der henhører under en kategori, der er opregnet i bekendtgørelse nr. 172/2015, hurtigst muligt kan markedsføres af modtageren, uden at det er nødvendigt at opfylde nogen oplysningspligt, når fødevarerne har oprindelse i Den Tjekkiske Republik. Derimod skal de samme fødevarer, når de hidrører fra en anden medlemsstat, i henhold til denne bekendtgørelse anmeldes mindst 24 timer før deres ankomst til Den Tjekkiske Republik. En sådan forpligtelse indebærer en mere kompleks planlægning for fødevarevirksomhederne, eftersom alle sådanne ordrer først kan leveres 24 timer efter opfyldelsen af denne forpligtelse, hvilket medfører flere omkostninger og forsinkelser for de berørte virksomheder. Af disse grunde har den forelæggende ret anført, at den hælder til den opfattelse, at den oplysningspligt, der er fastsat i fødevarelovens § 3d, stk. 3, som gennemført ved bekendtgørelse nr. 172/2015, kan afholde fødevarevirksomheder fra at indføre fødevarer med oprindelse i andre medlemsstater til Den Tjekkiske Republik eller fra at markedsføre dem dér og derfor udgør en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion som omhandlet i artikel
34 TEUF.
28      Ifølge den forelæggende ret skal det afgøres, om den meddelelsespligt, der er fastsat i den tjekkiske lovgivning, er forholdsmæssig, dvs. om der findes en sammenlignelig måde at beskytte menneskers sundhed på – hvilket den forelæggende ret anser for et formål, der kan begrunde denne forpligtelse – som ville gribe mindre ind i varernes frie bevægelighed inden for Unionen end den, der er fastsat i denne lovgivning. Henset til at artikel
9, stk. 7, i forordning 2017/625 gør det muligt at pålægge modtageren af fødevarer fra en anden medlemsstat en meddelelsespligt, ønsker den forelæggende ret oplyst, i hvilket omfang denne forpligtelse må være af systematisk karakter, henset til 37. betragtning til denne forordning, hvoraf det fremgår, at meddelelse om varers ankomst kun kan kræves under ganske særlige omstændigheder. Den forelæggende ret spørger ligeledes, om ikke en meddelelsespligt, der er målrettet de aktuelle risici, som de modtagne fødevarer indebærer, eller som kun pålægges på tidspunktet for sådanne fødevarers ankomst til bestemmelsesmedlemsstaten eller ved specifikke leverancer, ville udgøre en tilstrækkelig alternativ foranstaltning. Imidlertid udelukker denne ret ikke, at et krav om forudgående meddelelse kan anses for at være forholdsmæssigt, eftersom en sådan meddelelse øger chancerne for at opspore en fødevare, der ikke opfylder kravene i EU-retten.
29      Hvad særligt angår kosttilskud er den forelæggende ret af den opfattelse, at de adskiller sig fra friske eller animalske fødevarer i forhold til specifikke krav om holdbarhed, transport, opbevaring, form og anvendelse. Da kosttilskud ikke er letfordærvelige, er det ikke nødvendigt at udføre en offentlig kontrol inden for 24 timer. Det fremgår ikke desto mindre af den tjekkiske lovgivning, at opretholdelsen af kosttilskud på den fødevareliste, der er fastsat i bekendtgørelse nr. 172/2015, er begrundet i den omstændighed, at der i disse kosttilskud eventuelt findes anabole stoffer, lægemidler, hormoner og andre forbudte stoffer, i den omstændighed, at angivelsen af de stoffer, som de nævnte kosttilskud består af, ofte ikke svarer til virkeligheden eller overstiger det tilladte indhold, samt er begrundet i et eventuelt indhold af farlige stoffer, såsom tungmetaller eller aromatiske kulbrinter, og af vitaminer og mineraler, der kan have særligt skadelige virkninger i tilfælde af overdrevent forbrug samtidigt med fødevarer. Den forelæggende ret har imidlertid udtrykt tvivl med hensyn til, om det er nødvendigt, selv i lyset af sådanne forklaringer, at foretage offentlig kontrol af kosttilskud inden for en lige så kort frist efter deres ankomst til det tjekkiske område, som det eventuelt måtte være nødvendigt med letfordærvelige fødevarer.
30      På denne baggrund har Nejvyšší správní soud (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Er artikel 34 TEUF, under hensyntagen til artikel 36 TEUF og artikel 9, stk. 7, i [forordning 2017/625] til hinder for en national lovgivning, som pålægger modtageren af [et kosttilskud] fra en anden medlemsstat en generel pligt til [at underrette de relevante myndigheder mindst 24 timer før] kosttilskuddets ankomst til bestemmelsesstedet, samtidig med at der gives de oplysninger, der er nødvendige for, at der kan foretages en risikovurdering og planlægning af en offentlig kontrol?«
Om det præjudicielle spørgsmål
31      Med det præjudicielle spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, om artikel 34 TEUF og 36 TEUF samt artikel
9, stk. 7, i forordning 2017/625 skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, som pålægger enhver operatør, der modtager kosttilskud fra en anden medlemsstat, en forpligtelse til forudgående at meddele disse kosttilskuds ankomst til bestemmelsesstedet og til at give de oplysninger, der er nødvendige for vurderingen af de risici, som de kan udgøre, og for planlægningen af offentlig kontrol.
32      Det skal indledningsvis bemærkes, at det fremgår af artikel
1, stk. 1, litra a), og artikel 1, stk. 2, i forordning 2017/625, at denne forordning fastsætter regler for bl.a. medlemsstaternes kompetente myndigheders gennemførelse af offentlig kontrol for at verificere overholdelsen af regler, hvad end de er fastsat på EU-plan eller af medlemsstaterne, på området for fødevarer og fødevaresikkerhed, ‑integritet og ‑sundhed i alle led i produktionen, tilvirkningen og distributionen af fødevarer, herunder regler, der har til formål at sikre fair handelspraksis og beskytte og informere forbrugerne.
33      Det fremgår desuden af 15., 19., 20., 43. og 99. betragtning til denne forordning, at de regler, der er fastsat heri, udgør én lovgivningsmæssig ramme, der har til formål at sikre en harmoniseret tilgang til medlemsstaternes tilrettelæggelse af offentlig kontrol af overholdelsen af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden på alle de områder, som sådan lovgivning dækker.
34      Inden for denne ene retlige ramme fastsætter nævnte forordnings artikel
9 de generelle regler for offentlig kontrol. Navnlig fastsætter denne artikels stk. 7, at medlemsstaterne kan pålægge operatører, som får leveret dyr eller varer fra en anden medlemsstat, at meddele sådanne dyrs eller varers ankomst, forudsat at dette er strengt nødvendigt for tilrettelæggelsen af den offentlige kontrol.
35      Det skal i denne henseende bemærkes, at kosttilskud falder ind under begrebet »varer« i denne bestemmelse. Dette begreb er netop i artikel
3, nr. 11), i forordning 2017/625 defineret således, at det dækker alt, hvad der er omfattet af en eller flere af de regler, der er omhandlet i denne forordnings artikel
1, stk. 2, bortset fra dyr. Dels er kosttilskud, således som det fremgår af nævnte forordnings artikel
3, nr. 12), sammenholdt med artikel
2 i forordning nr. 178/2002, omfattet af begrebet »fødevarer« (jf. i denne retning dom af 6.9.2011, Bablok m.fl., C-442/09, EU:C:2011:541, præmis 69), dels henviser artikel
1, stk. 2, litra a), i forordning 2017/625 udtrykkeligt til reglerne på området for »fødevarer og fødevaresikkerhed«.
36      Det fremgår af en samlet læsning af disse bestemmelser, at betingelserne for at medlemsstaterne i givet fald kan pålægge en forpligtelse til at meddele, at kosttilskud fra en anden medlemsstat ankommer til bestemmelsesstedet, er gjort til genstand for en udtømmende harmonisering ved forordning 2017/625.
37      I overensstemmelse med Domstolens faste praksis skal en national lovgivning, der pålægger en sådan forpligtelse, derfor alene undersøges i lyset af denne forordnings bestemmelser, navnlig dens artikel
9, stk. 7, og ikke i lyset af artikel 34 TEUF og 36 TEUF (jf. analogt dom af 19.1.2023, CIHEF m.fl., C-147/21, EU:C:2023:31, præmis 26 og den deri nævnte retspraksis).
38      I denne henseende bemærkes, at det ifølge ordlyden af artikel
9, stk. 7, i forordning 2017/625 kun er i det omfang, at det er strengt nødvendigt for tilrettelæggelsen af den offentlige kontrol, at bestemmelsesmedlemsstaterne kan pålægge operatører, som får leveret varer fra en anden medlemsstat, at meddele sådanne varers ankomst.
39      Ved fortolkningen af en EU-retlig
bestemmelse skal der ikke blot tages hensyn til dennes ordlyd, men også til den sammenhæng, hvori den indgår, og til de mål, der forfølges med den ordning, som den udgør en del af (dom af 17.11.1983, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, præmis 12, og af 19.6.2025, Lietuvos bankas, C-671/23, EU:C:2025:457, præmis 27 og den deri nævnte retspraksis).
40      Indledningsvis bemærkes, at det fremgår af ordlyden af artikel
9, stk. 7, i forordning 2017/625, at den forpligtelse til at meddele varers ankomst fra en anden medlemsstat, som medlemsstaterne har mulighed for at fastsætte, ikke blot skal forfølge formålet om at sikre tilrettelæggelsen af den offentlige kontrol, men også skal være strengt nødvendig med henblik herpå.
41      Betingelsen om »streng nødvendighed« indebærer i sig selv, at der ikke må findes mindre indgribende foranstaltninger end en sådan meddelelsespligt for effektivt at kunne sikre tilrettelæggelsen af den offentlige kontrol.
42      Hvad dernæst angår den sammenhæng, hvori denne bestemmelse indgår, skal det bemærkes, at bestemmelsen, for så vidt som den giver medlemsstaterne mulighed for at behandle varer forskelligt afhængigt af deres oprindelse, indfører en undtagelse til hovedreglen i denne forordnings artikel
9, stk. 6, hvorefter den offentlige kontrol, selv om den skal tilpasses de forskellige situationer, ikke desto mindre skal gennemføres på samme måde, uanset om de pågældende varer har oprindelse i den medlemsstat, hvor den offentlige kontrol foretages, eller i en anden medlemsstat. De betingelser for gennemførelse af forordningens artikel
9, stk. 7, der er nævnt i denne doms præmis 40, skal derfor fortolkes strengt (jf. analogt dom af 18.1.2001, Stockholm Lindöpark, C-150/99, EU:C:2001:34, præmis 25).
43      Denne løsning understøttes af visse elementer i præamblen til forordning 2017/625.
44      Det fremgår således af 37. betragtning til denne forordning, at det er »under ganske særlige omstændigheder«, at operatører bør kunne blive pålagt af de kompetente myndigheder i en medlemsstat at meddele ankomst af dyr og varer fra en anden medlemsstat.
45      Det følger desuden af 38. betragtning til forordningen, at det bør være muligt at gennemføre offentlig kontrol i alle led i produktion, forarbejdning og distribution af dyr og varer, der berøres af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden. Det fremgår derimod på ingen måde af denne betragtning, at når disse dyr og varer hidrører fra en anden medlemsstat, bør kontrollen i forbindelse hermed finde sted systematisk og nødvendigvis så snart de nævnte dyr og varer ankommer til den pågældende medlemsstats område.
46      I så henseende kræver artikel
10, stk. 1, i forordning 2017/625, at de kompetente myndigheder i det omfang, det er nødvendigt, gennemfører offentlig kontrol af de varer, der er omfattet af denne forordning, i alle produktions-, forarbejdnings-, distributions- og anvendelsesled.
47      Hvad endelig angår formålet med forordning 2017/625 skal det for det første bemærkes, at det fremgår af 1.-3., 15. og 20. betragtning hertil, at denne forordning ved at fastlægge en harmoniseret EU-ramme for tilrettelæggelsen af offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter i hele agrofødevarekæden har til formål effektivt at sikre et højt niveau for beskyttelse af menneskers og dyrs sundhed, af miljøet og af forbrugernes interesser. For det andet blev den nævnte forordning vedtaget ikke blot på grundlag af artikel
168, stk. 4, litra b), TEUF om bl.a. beskyttelse af folkesundheden, men også på grundlag af artikel
43, stk. 2, TEUF og artikel
114 TEUF, hvilket viser, at den også har til formål at sikre
de frie varebevægelser. Det præciseres i øvrigt i tredje betragtning til samme forordning, at en korrekt anvendelse af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden
bidrager til det indre markeds funktion.
48      Henset til dette dobbelte formål skal artikel
9, stk. 7, i forordning 2017/625, således som generaladvokaten har anført i punkt 36 i forslaget til afgørelse, forstås således, at denne bestemmelse foreskriver en specifik balance mellem på den ene side den frie bevægelighed for fødevarer og på den anden side beskyttelsen af menneskers og dyrs sundhed, miljøet og forbrugernes interesser.
49      Det fremgår af samtlige disse forhold, at artikel
9, stk. 7, i forordning 2017/625 skal fortolkes således, at den kun giver medlemsstaterne mulighed for at kræve meddelelse om dyrs eller varers ankomst fra en anden medlemsstat under ganske særlige omstændigheder, hvor forpligtelsen til at meddele dette er strengt nødvendig, og når der ikke findes mindre indgribende foranstaltninger for at garantere en effektiv offentlig kontrol med henblik på at sikre beskyttelsen af bl.a. menneskers sundhed og af forbrugerne.
50      Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, om den i hovedsagen omhandlede meddelelsespligt er i overensstemmelse med artikel
9, stk. 7, i forordning 2017/625. I denne henseende kan Domstolen i forbindelse med en præjudiciel forelæggelse give anvisninger med henblik på at vejlede den nationale ret, når den skal træffe sin afgørelse (dom af 12.3.2026,
Winderwill, C-516/24, EU:C:2026:185, præmis 42 og den deri nævnte retspraksis).
51      Det skal i denne henseende bemærkes, således som den tjekkiske regering også i det væsentlige har gjort gældende, at en sådan meddelelsespligt kan forfølge formålet om at sikre en effektiv tilrettelæggelse af den offentlige kontrol af disse fødevarer ved at gøre det muligt for de kompetente myndigheder ved hjælp af de oplysninger, der følger af de modtagne meddelelser, at foretage en fuldstændig analyse af risiciene for menneskers sundhed og forbrugerne, som gør det muligt at afgøre, hvilke fødevarer der skal være genstand for en sådan kontrol allerede i det første led i agrofødevarekæden i Den Tjekkiske Republik eller inden distributionen heraf til de endelige forbrugere.
52      Et sådant formål svarer til det, der er anført i nærværende doms præmis 49, med henblik på hvis opfyldelse de pågældende operatører i henhold til artikel
9, stk. 7, i forordning 2017/625
kan pålægges en forpligtelse til at meddele varers ankomst fra en anden medlemsstat, forudsat at forpligtelsen er strengt nødvendig for at sikre opfyldelsen af dette formål.
53      Det skal imidlertid bemærkes, at den i hovedsagen omhandlede forpligtelse vedrører ankomsten til Den Tjekkiske Republiks område af alle kosttilskud fra andre medlemsstater, og at den således finder anvendelse på alle operatører, der modtager sådanne kosttilskud.
54      I denne forbindelse skal det bemærkes, at den offentlige kontrol i henhold til artikel
9, stk. 1, i forordning 2017/625 skal tilrettelægges på en sådan måde, at alle operatører regelmæssigt underkastes denne kontrol ud fra en risikovurdering og med passende hyppighed.
55      Henset til de mekanismer til beskyttelse, udveksling og indsamling af oplysninger, der er fastsat i forordning 2017/625, navnlig forordningens artikel
9, stk. 2, artikel
10, stk. 2, artikel
11, stk. 1, og artikel
111, stk. 1, forekommer den meddelelse af alle kosttilskuds ankomst fra en anden medlemsstat, som det påhviler alle operatører, der modtager sådanne kosttilskud, at give, imidlertid ikke nødvendig for tilrettelæggelsen af en offentlig kontrol, der opfylder kravene i denne forordnings artikel
9, stk. 1, og artikel
10, stk. 1.
56      For det første råder medlemsstaterne nemlig, i henhold til artikel
11, stk. 1, i forordning 2017/625, principielt over oplysninger om bl.a. arten, antallet og resultaterne af den offentlige kontrol samt om arten og antallet af tilfælde af manglende overholdelse, der er konstateret og sanktioneret i løbet af et år i andre medlemsstater, og, i henhold til denne forordnings artikel
111, stk. 1, over andre medlemsstaters flerårige nationale kontrolplaner. Det fremgår desuden af nævnte forordnings artikel
9, stk. 2, at medlemsstaterne ligeledes råder over oplysninger om eventuelle forsætlige overtrædelser af de regler, der er omhandlet i forordningens artikel
1, stk. 2, som meddeles gennem de mekanismer for administrativ bistand, der er foreskrevet i samme forordnings artikel 102-108.
57      Disse oplysninger gør det muligt for den pågældende medlemsstat at fastlægge forpligtelsen til at meddele kosttilskuds ankomst fra en anden medlemsstat, hvis formål er at tilrettelægge den offentlige kontrol af disse varer, ud fra de risici, der fremgår af disse oplysninger, eller af manglen herpå.
58      For det andet skal de kompetente myndigheder i henhold til artikel
10, stk. 2, i forordning 2017/625 udarbejde og ajourføre en liste over »operatører« som omhandlet i denne forordnings artikel
3, nr. 29), herunder dem, der er modtagere af kosttilskud fra andre medlemsstater på en medlemsstats område.
59      Ved hjælp af denne liste kan selv kosttilskud, der ikke er omfattet af en meddelelsespligt ved ankomsten fra andre medlemsstater – hvilken meddelelsespligt er fastlagt på grundlag af de risici, der fremgår af de oplysninger, der er nævnt i nærværende doms præmis 56, eller af manglen herpå – allerede i det første led i agrofødevarekæden, dvs.
i ankomstmedlemsstaten, underkastes offentlig kontrol, der er målrettet de operatører, der modtager disse kosttilskud, hvis denne kontrol tilrettelægges med en passende hyppighed og ud fra risiciene i overensstemmelse med artikel
9, stk. 1, i forordning 2017/625.
60      Det skal i øvrigt fremhæves, at med henblik på at gøre det muligt for medlemsstaterne gennem en effektiv kontrol at forebygge de specifikke risici, som markedsføring af kosttilskud kan indebære, giver artikel
10 i direktiv 2002/46 medlemsstaterne mulighed for at kræve, at producenten eller den, der er ansvarlig for markedsføringen af et kosttilskud på deres område, underretter den kompetente myndighed om denne markedsføring ved at fremsende en model af den mærkning, der anvendes for varen.
61      I denne sammenhæng har den tjekkiske regering imidlertid anført, at en så generel lovgivning som den i hovedsagen omhandlede er strengt nødvendig for tilrettelæggelsen af den offentlige kontrol af kosttilskud, for det første fordi det gentagne gange er blevet konstateret, at kosttilskud indeholder anabole stoffer, lægemidler, hormoner og andre forbudte stoffer, for det andet, fordi oplysningerne på deres emballage ofte ikke svarer til indholdet, for eksempel med hensyn til vitaminindholdet, og for det tredje, fordi der i disse kosttilskud ofte findes ikke-tilladte former af mineraler
eller farlige forurenende stoffer, såsom tungmetaller og aromatiske kulbrinter.
62      Sådanne betragtninger kan imidlertid ikke, henset til de forhold, der er nævnt i denne doms præmis 55-60, godtgøre, at der foreligger ganske særlige omstændigheder, hvor forpligtelsen til systematisk at meddele kosttilskuds ankomst fra en anden medlemsstat skal anses for at være strengt nødvendig for at sikre en effektiv offentlig kontrol.
63      Det følger navnlig ikke af disse betragtninger, at kosttilskuds ankomst fra en anden medlemsstat til det tjekkiske område
indebærer reelle risici,
inden disse kosttilskud når frem til den endelige forbruger, for indgreb i beskyttelsen af menneskers sundhed eller af forbrugerne, som ikke effektivt kan forebygges ved hjælp af mindre indgribende foranstaltninger, såsom en individualiseret meddelelsespligt ved ankomsten eller en offentlig kontrol, der gennemføres i forskellige led i agrofødevarekæden, med støtte i de mekanismer, der er nævnt i denne doms præmis 55-60.
64      Dette må så meget desto mere være tilfældet, da den omstændighed alene, således som Europa-Kommissionen med rette har anført, at et produkt stammer fra en anden medlemsstat, ikke i sig selv betyder, at dette produkt automatisk frembyder en vis risiko, eftersom varer fra andre medlemsstater i disse medlemsstater er blevet underlagt harmoniserede EU-regler, der har til formål at sikre fødevaresikkerheden.
65      Henset til det ovenstående skal artikel
9, stk. 7, i forordning 2017/625 fortolkes således, at denne bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, som pålægger enhver operatør, der modtager kosttilskud fra en anden medlemsstat, en forpligtelse til forudgående at meddele disse kosttilskuds ankomst til bestemmelsesstedet og til at give de oplysninger, der er nødvendige for vurderingen af de risici, som de kan udgøre, og for planlægningen af offentlig kontrol.
Sagsomkostninger
66      Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Tredje Afdeling) for ret:
Artikel 9, stk. 7, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/625 af 15. marts 2017 om offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter med henblik på at sikre anvendelsen af fødevare- og foderlovgivningen og reglerne for dyresundhed og dyrevelfærd, plantesundhed og plantebeskyttelsesmidler, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001, (EF) nr. 396/2005, (EF) nr. 1069/2009, (EF) nr. 1107/2009, (EU) nr. 1151/2012, (EU) nr. 652/2014, (EU) 2016/429 og (EU) 2016/2031, Rådets forordning (EF) nr. 1/2005 og (EF) nr. 1099/2009 samt Rådets direktiv 98/58/EF, 1999/74/EF, 2007/43/EF, 2008/119/EF og 2008/120/EF og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 854/2004 og (EF) nr. 882/2004, Rådets direktiv 89/608/EØF, 89/662/EØF, 90/425/EØF, 91/496/EØF, 96/23/EF, 96/93/EF og 97/78/EF og Rådets afgørelse 92/438/EØF (forordningen om offentlig kontrol)
skal fortolkes således, at
denne bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, som pålægger enhver operatør, der modtager kosttilskud fra en anden medlemsstat, en forpligtelse til forudgående at meddele disse kosttilskuds ankomst til bestemmelsesstedet og til at give de oplysninger, der er nødvendige for vurderingen af de risici, som de kan udgøre, og for planlægningen af offentlig kontrol.
Underskrifter
*      Processprog: tjekkisk.