62021CJ0801_RES
Lieta C‑801/21 P
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
pret
Indo European Foods Ltd
Tiesas (piektā palāta) 2024. gada 20. jūnija spriedums
Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice” reģistrācijas pieteikums – Agrāka nereģistrēta Apvienotās Karalistes vārdiska preču zīme “BASMATI” – Regula (EK) Nr. 207/2009 – 8. panta 4. punkts – Regula (ES) 2017/1001 – 72. pants – Relatīvs atteikuma pamats – Iebildumi – Apelācijas padomē iesniegta apelācijas sūdzība – Noraidīšana – Prasība Vispārējā tiesā – Līgums par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas – 126. un 127. pants – Pārejas periods – Pārejas perioda beigu ietekme uz agrākās preču zīmes aizsardzību – Apstākļi, kas radušies pēc apstrīdētā lēmuma pieņemšanas – Prasības priekšmeta un intereses celt prasību saglabāšanās
Atcelšanas prasība – Pieņemamības nosacījumi – Interese celt prasību – Pārbaude pēc tiesas ierosmes
(LESD 263. panta ceturtā daļa)
(skat. 45. un 76. punktu)
Atcelšanas prasība – Priekšmets – Prasība atcelt lēmumu, kas balstīts uz agrākām tiesībām, kuras zudušas pēc šī lēmuma pieņemšanas – Prasības priekšmeta saglabāšanās – Nosacījums – Apstrīdētā akta neatsaukšana
(LESD 263. pants)
(skat. 58. un 59. punktu)
Eiropas Savienības preču zīme – Pārsūdzība – Prasība Savienības tiesā – Prasība par lēmumu, ar kuru noraidīti iebildumi pret Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju – Interese celt prasību – Nosacījums – Prasība, kas var sniegt labumu pusei, kura to cēlusi – Vērtēšanas kritēriji
(LESD 263. panta ceturtā daļa, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 72. pants)
(skat. 78.–83. punktu)
Eiropas Savienības preču zīme – Pārsūdzība – Prasība Savienības tiesā – Vispārējās tiesas kompetence – Birojam adresēts rīkojums – Izslēgšana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 72. panta 6. punkts)
(skat. 93. punktu)
Rezumējums
Izskatīdama Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) iesniegto apelācijas sūdzību, kuru Tiesa noraida, tā lemj par prasības priekšmeta saglabāšanos un iebildumu iesniedzēja intereses celt prasību saglabāšanos, jo brīdī pēc tāda lēmuma pieņemšanas, ar kuru ir apstiprināts iebildumu noraidījums, un pēc prasības celšanas Vispārējā tiesā par šo lēmumu ir zudusi aizsardzība, kas agrākām tiesībām bija piešķirta ar Apvienotās Karalistes izstāšanās līgumu ieviestā pārejas perioda beigu dēļ (
1
).
2017. gada 14. jūnijāH. A. Chakari iesniedza EUIPO Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice” reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz izstrādājumiem uz rīsu bāzes. Indo European Foods Ltd iesniedza iebildumus (
2
), balstoties uz Apvienotajā Karalistē nereģistrētu vārdisku preču zīmi “BASMATI”, kas saskaņā ar Apvienotajā Karalistē piemērojamām tiesībām atļauj tai nepieļaut reģistrācijai pieteiktās preču zīmes izmantošanu. Iebildumu nodaļa šos iebildumus noraidīja.
Pēc tam ar 2020. gada 2. aprīļa lēmumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) Apelācijas padome apstiprināja šo noraidījumu, jo Indo European Foods nebija pierādījusi, ka nosaukums “basmati” tai ļauj aizliegt reģistrācijai pieteiktās preču zīmes izmantošanu Apvienotajā Karalistē.
Ar 2021. gada 6. oktobra (
3
)spriedumu Vispārējā tiesa atcēla apstrīdēto lēmumu. Tā nosprieda, pirmkārt, ka Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības nav izraisījusi strīda priekšmeta zudumu, jo apstrīdētais lēmums tika pieņemts pārejas periodā, kurā attiecīgā agrākā preču zīme turpināja saņemt tādu pašu aizsardzību, kāda tai būtu bijusi, ja nebūtu Apvienotās Karalistes izstāšanās. Otrkārt, tā uzskatīja, ka Indo European Foods interese celt prasību turpināja pastāvēt.
Tādēļ EUIPO iesniedza apelācijas sūdzību par šo spriedumu, izvirzot vienu vienīgu pamatu, kas attiecas uz prasības par apelācijas sūdzības iesniedzēja intereses celt prasību saglabāšanos pārkāpumu.
Tiesas vērtējums
Pirmām kārtām, Tiesa lemj par Vispārējās tiesas veikto strīda priekšmeta saglabāšanās pārbaudi. Tādējādi tā konstatē, ka EUIPO argumentācija, saskaņā ar kuru Vispārējā tiesa esot sajaukusi jautājumu par intereses celt prasību saglabāšanos ar datumu, kurā jāizvērtē apstrīdētā lēmuma tiesiskums, ir balstīta uz Vispārējās tiesas sprieduma kļūdainu interpretāciju. Proti, runājot par strīda priekšmetu, Vispārējā tiesa ir vienīgi izvērtējusi saglabāšanos, ņemot vērā pārejas perioda beigas, kas notika tajā izskatāmās tiesvedības laikā.
Turklāt Tiesa uzsver, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru strīda priekšmetam – tāpat kā interesei celt prasību – jāturpina pastāvēt līdz tiesas nolēmuma pasludināšanai, pretējā gadījumā lieta jāizbeidz pirms sprieduma taisīšanas – tas nozīmē, ka lietas dalībniekam, kas ir cēlis šo prasību vai attiecīgajā gadījumā iesniedzis apelācijas sūdzību, ir jāvar panākt labvēlīgu iznākumu. Tā atgādina arī, ka, tā kā lēmums, par kuru ir celta atcelšanas prasība Vispārējā tiesā, formāli nav ticis atsaukts, šai tiesai bija pamats konstatēt, ka strīda priekšmets ir saglabājies. Šādu konstatējumu neatspēko tas, ka apstrīdētais lēmums ir zaudējis spēku pēc prasības celšanas.
Šajā gadījumā Tiesa konstatē, ka, lai uzskatītu, ka prasībai nav zudis priekšmets, Vispārējā tiesa ir pamatojusies uz konstatējumu, ka strīda priekšmets bija apstrīdētais lēmums, kas pieņemts pirms pārejas perioda beigām. Ņemot vērā, ka EUIPO neapstrīd ne to, ka datumā, kurā Vispārējā tiesa pieņēma nolēmumu, apstrīdētais lēmums formāli nebija atsaukts, ne arī to, ka pārejas perioda beigās šis lēmums netika atcelts ar atpakaļejošu spēku, Tiesa secina, ka EUIPO argumentācija tātad nav pamatota.
Otrām kārtām, Tiesa izskata jautājumu par intereses celt prasību saglabāšanās vērtējumu. Šajā ziņā tā noraida EUIPO argumentu, saskaņā ar kuru Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā iebildumu procesa īpašo raksturu, preču zīmes pamatfunkciju, teritorialitātes principu, kā arī Eiropas Savienības preču zīmes vienoto raksturu.
Proti, šī argumentācija vispirms ir balstīta uz premisu, ka, runājot par prasību, kas celta par Apelācijas padomes lēmumu, ar kuru ir noraidīti iebildumi, intereses celt prasību Vispārējā tiesā saglabāšanās jāvērtē, ņemot vērā tikai ar piemērojamo regulu par Eiropas Savienības preču zīmi aizsargātās tiesiskās intereses, un tādējādi tā ir atkarīga tikai no tā, vai, Vispārējai tiesai lemjot, vēl var rasties konflikta risks. Šī premisa nozīmēja, ka ir jāierobežo apstākļi, kurus var ņemt vērā, lai novērtētu prasītāja, kas ceļ prasību saskaņā ar Regulas 2017/1001 (
4
) 72. pantu, intereses celt prasību saglabāšanos salīdzinājumā ar to, kurš ceļ prasību saskaņā ar LESD 263. pantu, un ka tā nav pamatota ne ar piemērojamiem tiesību aktiem, ne judikatūru.
Turpinājumā Tiesa norāda, ka intereses celt atcelšanas prasību esamība nozīmē, ka šīs prasības rezultātā var tikt sniegts labums personai, kura to ir cēlusi. Tādējādi jautājums, vai attiecībā uz lēmumu, ar kuru noraidīti iebildumi pret Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju, persona, kas iesniegusi šādus iebildumus, var gūt labumu no Vispārējā tiesā celtās prasības, jāizvērtē konkrēti, ņemot vērā visas sekas, kas var izrietēt no šajā lēmumā pieļautā iespējamā prettiesiskuma konstatējuma un iespējami nodarītā kaitējuma rakstura. Šajā lietā, pirmkārt, Vispārējā tiesa pamatoti konstatēja, ka prasības priekšmets nav zudis. Otrkārt, ar apstrīdēto lēmumu tika apstiprināts iebildumu noraidījums, pamatojoties uz konstatējumu, ka nav izpildīti Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkta piemērošanas nosacījumi. Tādējādi, tā kā Indo European Foods savas prasības Vispārējā tiesā pamatojumam atsaucās uz to, ka Apelāciju padome ir pārkāpusi šo tiesību normu, un tā kā apstrīdētais lēmums kaitē Indo European Foods ekonomiskajām interesēm, tā atcelšana varētu tai sniegt labumu.
Visbeidzot apstāklis, ka otrs procesa Apelācijas padomē dalībnieks, ja šajā instancē iesniegtā apelācijas sūdzība tiktu apmierināta, varētu pārvērst savu preču zīmes reģistrācijas pieteikumu par valsts preču zīmju reģistrācijas pieteikumiem visās dalībvalstīs, sākot no pārejas perioda beigām, neietekmē Indo European Foods interesi celt prasību saistībā ar apstrīdēto lēmumu.
Trešām kārtām, Tiesa analizē argumentāciju, ar kuru EUIPO apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas 2017/1001 72. panta 6. punktu par EUIPO veikto Savienības tiesu spriedumu izpildi, jo tai esot noteikts pienākums nepārbaudīt intereses celt prasību saglabāšanas, kā arī neņemt vērā Līgumā par Apvienotās Karalistes izstāšanos no Savienības paredzētā pārejas perioda beigu tiesiskās sekas.
No vienas puses, tā precizē, ka, lai gan iestādei, struktūrai vai vienībai, kas pieņēmusi atcelto aktu, lai nodrošinātu atbilstību atceļošajam spriedumam un pilnībā nodrošinātu tā izpildi, jāievēro ne tikai šī sprieduma rezolutīvā daļa, bet arī motīvi, kuri veido šī sprieduma obligāto pamatu, Vispārējai tiesai tomēr nav jāizdod rīkojumi EUIPO. No otras puses, tā secina, ka Vispārējā tiesa būtībā ir vienīgi konstatējusi Indo European Foods interesi celt prasību Vispārējā tiesā. Līdz ar to nevar uzskatīt, ka Vispārējā tiesa būtu uzlikusi EUIPO minētos apgalvotos pienākumus.
(
1
)	Līgums par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (OV 2020, L 29, 7. lpp.) 126. un 127. pants..
(
2
)	Pamatojoties uz Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.) 8. panta 4. punktu.
(
3
)	Spriedums, 2021. gada 6. oktobris, Indo European Foods/EUIPO – Chakari (Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice) (T‑342/20, EU:T:2021:651).
(
4
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).