62025TJ0190
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (öt bíróval eljáró második tanács)
2026. április 15. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Adózás – Jövedéki adók – Dohánygyártmányokra alkalmazott jövedéki adó – A 2011/64/EU irányelv 5. cikkének (1) bekezdése – A »fogyasztási dohány« fogalmának értelmezése – A Kombinált Nómenklatúra és a magyarázatok rendelkezéseinek a figyelembevétele – Érvényesség – Jogbiztonság – A bűncselekmények és büntetések törvényességének elve”
A T‑190/25. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litvánia legfelsőbb bírósága) a Bírósághoz 2025. február 27‑én érkezett, 2025. február 27‑i határozatával terjesztett elő az
A. K.,
a „Tabako lapai” UAB ellen,
a Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra
részvételével folytatott büntetőeljárásban,
A TÖRVÉNYSZÉK (öt bíróval eljáró második tanács),
tagjai: N. Półtorak elnök, G. Hesse (előadó), G. Steinfatt, D. Petrlík és I. Dimitrakopoulos bírák,
főtanácsnok: M. Brkan,
hivatalvezető: V. Di Bucci,
tekintettel arra, hogy a Bíróság az Európai Unió Bírósága alapokmánya 50b. cikkének harmadik bekezdése alapján 2025. március 19‑én továbbította az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet a Törvényszékhez,
tekintettel az Európai Unió Bírósága alapokmánya 50b. cikke első bekezdésének b) és d) pontjában említett ügycsoportokra és az említett alapokmány 50b. cikkének második bekezdése értelmében vett, értelmezéssel kapcsolatos önálló kérdés hiányára,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
a litván kormány képviseletében V. Kazlauskaitė‑Švenčionienė, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Unió Tanácsa képviseletében R. Liudvinavičiūtė, S. Santoro és O. Segnana, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében M. Björkland, A. Demeneix és J. Jokubauskaitė, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem egyrészt a dohánygyártmányokra alkalmazott jövedéki adó szerkezetéről és adókulcsáról szóló, 2011. június 21‑i 2011/64/EU tanácsi irányelv (HL 2011. L 176., 24. o.) 5. cikke (1) bekezdése a) pontjának és a 2000. január 31‑i 254/2000/EK tanácsi rendelettel (HL 2000. L 28., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 9. kötet, 357. o.) módosított, a vám‑ és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23‑i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (HL L 256., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 382. o.) I. mellékletében szereplő Kombinált Nómenklatúra 2017. október 12‑i (EU) 2017/1925 bizottsági végrehajtási rendeletből (HL 2017. L 282., 1. o.) eredő változata (a továbbiakban: KN) 2401 és 2403 vámtarifaszámának az értelmezésére, másrészt pedig a 2011/16 irányelv 5. cikke (1) bekezdése a) pontjának és az NK‑nak az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 49. cikke (1) bekezdésére, valamint a jogbiztonság általános elvére tekintettel fennálló érvényességére vonatkozik.
2
E kérelmet a litván jog szerinti „Tabako lapai” UAB és annak igazgatója, A. K. ellen jövedéki adóval kapcsolatos jogsértések miatt indított büntetőeljárás keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 2011/64 irányelv
3
A 2011/64 irányelv (2), (3), (8) és (9) preambulumbekezdése kimondja:
„(2)
A dohánytermékekre vonatkozó uniós adójogszabályoknak biztosítaniuk kell a belső piac megfelelő működését és ezzel egyidejűleg […] [a] magas szintű egészségvédelmet […]
(3)
Az Európai Unióról szóló Szerződés egyik célja egy gazdasági unió fenntartása, amely jellemzői hasonlítanak egy nemzeti piac jellemzőihez, amelyen belül egészséges verseny uralkodik. A dohánygyártmányok tekintetében e cél elérése előfeltételezi, hogy a tagállamokban az ezen ágazat termékeinek forgalmát érintő adók alkalmazása ne torzítsa a versenyfeltételeket, és az Unión belül ne akadályozza azok szabad mozgását.
[…]
(8)
Az egységes és méltányos adóztatás érdekében a cigaretták, szivarok, szivarkák és egyéb fogyasztási dohányok fogalmát úgy kell meghatározni, hogy […] az a fogyasztási dohány, amely számos tekintetben hasonlít a cigarettasodrásra szánt, finomra vágott dohányhoz, a jövedéki adó szempontjából finomra vágott dohánynak minősüljön […]
(9)
Különösen a jövedéki adók szerkezete összehangolásának kell ahhoz vezetnie, hogy az ugyanazon csoportba tartozó dohánygyártmányok kategóriái közötti verseny az adóterhek következtében ne torzuljon, és hogy ez a tagállamok nemzeti piacainak megnyitását valósítsa meg.”
4
A 2011/64 irányelv „Tárgy” című 1. cikkének szövege a következő:
„Ezen irányelv megállapítja a tagállamok által a dohánygyártmányokra kivetett jövedéki adó szerkezete és adókulcsa összehangolásának általános elveit.”
5
A 2011/64/EK irányelv 2. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Ezen irányelv alkalmazásában a dohánygyártmány:
[…]
c)
fogyasztási dohány:
i.
cigaretták sodrására szánt finomra vágott dohány;
ii.
egyéb fogyasztási dohány.”
6
A 2011/64 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„Ezen irányelv alkalmazásában a fogyasztási dohány:
a)
vágott vagy másképpen feldarabolt, tömbökbe csavart vagy préselt dohány, amely további ipari feldolgozás nélkül dohányzásra alkalmas;
b)
[…] dohánytörmelék […]”
A KN
7
A KN „Vámtarifa” címet viselő második része magában foglalja az „Élelmiszer‑készítmények; italok, alkoholtartalmú folyadékok és ecet; dohány és elkészített dohánypótlók” címet viselő IV. áruosztályt, amelyben többek között a „Dohány és feldolgozott dohánypótló” címet viselő 24. árucsoport szerepel. Ezen árucsoport a következő vámtarifaszámokat és alszámokat foglalja magában:
KN‑kód
Árumegnevezés
2401
Feldolgozatlan dohány; dohányhulladék:
[…]
[…]
2403
Más feldolgozott dohány és feldolgozott dohánypótló; „homogenizált” vagy „visszanyert” dohány (dohányfólia); dohánykivonat és ‑eszencia
– Fogyasztási dohány (elszívásra), bármilyen mennyiségű dohánypótló‑tartalommal is
[…]
[…]
2403 19
– – Más
2403 19 10
– – – Legfeljebb 500 g nettó tömegű kiszerelésben
2403 19 90
– – – Más
[…]
[…]
A Kombinált Nómenklatúra magyarázata
8
A KN 24. árucsoportjára vonatkozó, az Európai Unió Kombinált Nómenklatúrájának módosított (HL 2016. C 121., 4. o.) magyarázó megjegyzései (HL 2015. C 76., 1. o.) (a továbbiakban: KN magyarázó megjegyzések) a 24031910 és a 24031990 vámtarifaalszámok tekintetében előírják, hogy „[a] fogyasztási dohány vágott vagy más módon aprított, tömbökbe préselt vagy sodrott dohány, amely további ipari kezelés nélkül elszívható”.
9
A KN magyarázó megjegyzései 24. árucsoportjának „Dohány és dohánytermékek elszívhatósági vizsgálata” című A. melléklete a „hatályra” vonatkozó részében a következőket írja elő:
„Az elszívhatósági vizsgálat célja egy olyan harmonizált módszer kialakítása, amellyel meg lehet különböztetni a 2403 vámtarifaszám alá tartozó feldolgozott dohányt (további feldolgozás nélkül elszívásra alkalmas dohány) a 2401 vámtarifaszám alá tartozó feldolgozatlan dohánytól. A 2403 vámtarifaszám alá tartozó feldolgozott dohány és a 2401 vámtarifaszám alá tartozó feldolgozatlan dohány megkülönböztetése érdekében elszívhatósági vizsgálatot kell végezni […]”
10
A KN magyarázó megjegyzései 24. árucsoportjának A. melléklete a „A minták előkészítésére” vonatkozó részében kimondja:
„A mintát alaposan el kell keverni, és szükség esetén átlós negyedeléssel részmintákra kell osztani. A száraz mintát (amelynek tömegszázalékban kifejezett víztartalma kevesebb, mint 8%) legalább 48 órán át kondicionálni kell (hőmérséklet: 22 ± 1 °C, nedvességtartalom: 60 ± 3%).
Nem megengedett a minta bármilyen módon történő vágása, törése, aprítása, őrlése, illetve semmilyen egyéb módon történő kisebb részekre darabolása.”
A litván jog
A litván büntető törvénykönyv
11
A módosított, 2000. szeptember 26‑i Lietuvos Respublikos baudžiamasis kodeksas (litván büntető törvénykönyv; Žin., 2000., 89–2741. sz.) „Jövedékiadó‑köteles termékek jogellenes birtoklása” című 1992. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„Aki az előírt eljárást megsértve a [minimális megélhetési költségek] 150-szeresét meghaladó, de a [minimális megélhetési költségek] 400‑szorosát meg nem haladó jövedéki termékeket szerez, birtokol, szállít, felad, használ vagy értékesít, pénzbírsággal vagy legfeljebb négy év szabadságvesztéssel büntetendő.”
12
A litván büntető törvénykönyvnek „A gazdasági, kereskedelmi, pénzügyi vagy szakmai tevékenység jogellenes végzése” című 202. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„Aki üzletszerűen vagy széles körben végez gazdasági, kereskedelmi, pénzügyi vagy szakmai tevékenységet az ilyen tevékenységhez szükséges engedély (jogosítvány) nélkül vagy bármely más jogellenes módon, közmunkával vagy pénzbüntetéssel vagy szabadságelvonással járó büntetéssel vagy négy évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.”
A jövedéki adóról szóló litván törvény
13
A módosított 2001. október 30‑i Lietuvos Respublikos akcizų įstatymas Nr. IX‑569 (a jövedéki adóról szóló IX‑569. sz. litván törvény) (Žin., 2001., 98–3482. sz.) 2. cikkének (1) bekezdése a jövedékiadó‑köteles termékek között említi a dohánygyártmányokat.
14
A jövedéki adóról szóló litván törvény 3. cikkének 9. pontja szerint a „dohánygyártmány” fogalma magában foglalja a cigarettákat, a szivarokat, a szivarkákat és a fogyasztási dohányt. Egyébiránt az említett törvény 3. cikke 27. pontjának (1) bekezdése előírja, hogy a „fogyasztási dohány” azt a dohányt jelenti, amely felaprított, vágott vagy másképpen feldarabolt, tömbökbe [kockákba] csavart vagy préselt dohány, amely további ipari feldolgozás nélkül dohányzásra alkalmas.
15
A jövedéki adóról szóló litván törvény 3. cikkének 38. pontja szerint:
„E törvényben és mellékleteiben a termékkódokat a KN folyó évi változatának megfelelően kell feltüntetni, ahogyan az az érintett termékek adóztatásáról szóló vonatkozó tanácsi irányelvben szerepel.”
A dohány, a dohánytermékek és kapcsolódó termékek ellenőrzéséről szóló litván törvény
16
A módosított 1995. december 20‑i Lietuvos Respublikos tabako, tabako gaminių ir su jais susijusių gaminių kontrolės įstatymas Nr. I‑1143 (a dohány, a dohánytermékek és kapcsolódó termékek ellenőrzéséről szóló I‑1143. sz. litván törvény) (Žin., 1996., 11–281. sz.) 2. cikkének 20. pontja szerint a „nyersdohány” fogalma magában foglalja a dohányleveleket és a dohány egyéb részeit, egészben vagy más módon feldolgozatlanul, kivéve azokat, amelyek a litván jövedéki adóról szóló törvény szerint feldolgozott dohánynak minősülnek.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
17
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a Tabako lapai és A. K. ellen amiatt indított büntetőeljárás keretébe illeszkedik, hogy jelentős mennyiségű jövedéki dohányt gyártottak és tároltak engedély nélkül.
18
A Tabako lapai dohányalapanyagokat importált és exportált. Részben feldolgozta az importált dohányt, amely lényegében a dohány felaprításából, kisebb részekre darabolásából, öntözéséből, a szétmorzsolt dohánylevelek részleges vagy teljes erezésmentesítéséből és 20 kilogrammos műanyag zacskókba történő csomagolásából állt. A dohányt azonban nem vágták fel. E részben feldolgozott dohánytermékeket ezt követően exportálták az Európai Unió más tagállamaiba.
19
Egy vámlaboratóriumot bíztak meg annak ellenőrzésével, hogy az így kezelt dohány valóban nem minősül dohánygyártmánynak, és ezért nem tartozik a jövedéki termékek kategóriájába. E célból a laboratórium egyik szakértője elszívhatósági vizsgálatot végzett, amely alapján arra a következtetésre jutott, hogy a Tabako lapai raktárában talált dohány megfelel a dohánygyártmányok, és különösen a fogyasztási dohány leírásának. Ahhoz, hogy erre a következtetésre jusson, e szakembernek fel kellet vágnia a szóban forgó dohányból vett mintát, azt cigarettahüvelybe kellett helyeznie, és el kellett szívnia. Így meg tudta állapítani, hogy e dohány alkalmas az elszívásra, miután végrehajtott néhány egyszerű előkészítő kezelést, amely a minta kézi vágásából és kisebb részekre darabolásából állt.
20
2024. március 28‑i ítéletével a Lietuvos apeliacinis teismas (Litvánia fellebbviteli bírósága) a Tabako lapait és A. K.‑t bűnösnek találta a litván büntető törvénykönyv 1992. cikkének (1) bekezdésében és 202. cikkének (1) bekezdésében előírt bűncselekmények elkövetésében, és velük szemben felszámolást, illetve pénzbüntetést szabott ki. A Tabako lapai és A. K. felülvizsgálati kérelmet nyújtott be ezen ítélettel szemben a Lietuvos Aukščiausiasis Teismashoz (Litvánia legfelsőbb bírósága), amely a kérdést előterjesztő bíróság.
21
A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy mivel a dohánymintának az elszívhatósági vizsgálat céljából történő kézi felvágásából álló művelet nem minősül a 2011/64 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja és a Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében vett „további ipari feldolgozásnak”, az alapügyben szóban forgó dohány a jövedéki adó alkalmazása szempontjából a „fogyasztási dohány” fogalma alá tartozhat. Rámutat ugyanakkor arra, hogy mivel ez a művelet a KN magyarázó megjegyzéseiben meghatározott elszívhatósági vizsgálatok feltételeinek figyelmen kívül hagyásával sértette a minta integritását, ugyanezen dohány a vámok alkalmazása szempontjából „további ipari feldolgozás” nélkül dohányzásra alkalmatlannak tekinthető, és azt „feldolgozatlan dohányként” a KN 2401 vámtarifaszám alá kell besorolni.
22
A kérdést előterjesztő bíróság szerint, még ha az uniós jogalkotó úgy döntött is, hogy a termékek meghatározását illetően nem hoz létre közvetlen kapcsolatot a jövedéki adóra és a vámokra vonatkozó szabályozás között, észszerű kétségek merülnek fel egy olyan helyzet igazolását illetően, amelyben ugyanazon dohányt e két szabályozás eltérően kezeli, mind a „további ipari feldolgozás” nélküli dohányzás lehetősége, mind pedig a „fogyasztási dohánynak” való minősítés szempontjából.
23
A kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy ebben az összefüggésben önmagában az, hogy a 2011/64 irányelv nem utal közvetlenül a KN magyarázó megjegyzéseire, elegendő‑e annak igazolásához, hogy azokat nem alkalmazzák az ezen irányelv értelmében vett „dohánygyártmányok” meghatározásához. A kérdést előterjesztő bíróság arra is keresi a választ, hogy megfelel‑e a jogbiztonság általános elve követelményeinek az az uniós szabályozás, amelynek értelmében a fogyasztásra (elszívásra) szánt dohányt azonos módon írják le és határozzák meg a vámok és a jövedéki adók alkalmazása tekintetében, a KN magyarázó megjegyzéseiben előírt felszívhatósági vizsgálat módszerétől függően azonban eltérően kezelhetők. A kérdést előterjesztő bíróság különösen arra keresi a választ, hogy e szabályozás lehetővé teszi‑e az érdekeltek számára, hogy észszerűen előre lássák, hogy a jövedékiadó‑köteles termékekkel kapcsolatos magatartásuk megalapozhatja a büntetőjogi vagy azzal egyenértékű felelősségüket.
24
E körülmények között a Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litvánia legfelsőbb bírósága) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Annak megállapítása során, hogy a jelen ügyben szóban forgó dohány a 2011/64[…] irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében vett »fogyasztási dohány«‑e, valamint az e rendelkezésben szereplő fogalommeghatározás és a […] Bíróság[…] vonatkozó ítélkezési gyakorlatának alkalmazása során a nemzeti bíróság kiegészítő jelleggel figyelembe veheti‑e a 2658/87[…] rendeletnek a szóban forgó dohány besorolására vonatkozó rendelkezéseit és a [KN] magyarázatát is?
2)
Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
1.
úgy kell‑e értelmezni a 2011/64 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontját, hogy a dohányt akkor is »fogyasztási dohánynak« kell tekinteni, ha azt a […] 2017/1925 […] végrehajtási rendelet alapján a [KN] 2403 vámtarifaszáma (feldolgozott dohány) alá sorolták be, anélkül – ahogyan a jelen esetben is –, hogy teljesülnének az [KN] magyarázatának mellékletében ismertetett elszívhatósági vizsgálat feltételei?
2.
hogyan kell értelmezni a KN 2401 vámtarifaszámot (feldolgozatlan dohány) a dohánynak a 2017/1925 [végrehajtási] rendelet alapján történő besorolása szempontjából, ha a [KN] magyarázata szerint elvégzett elszívhatósági vizsgálat eredménye negatív, de a dohányt a 2011/64 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett dohánygyártmánynak (feldolgozott dohánynak) tekintik?
3)
Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén ellentétes‑e a jogbiztonság általános elvével és a [Charta] 49. cikkének (1) bekezdésében rögzített nulla poena sine lege elvével az olyan szabályozás, amellyel a »fogyasztási dohány« fogalmát lényegében ugyanúgy határozzák meg, de amelynek értelmében a fogyasztási dohányt a 2011/64 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja és a [KN] alapján eltérően minősítik, illetve sorolják be?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
25
Első kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2011/64 irányelv 5. cikke (1) bekezdése a) pontjának értelmezéséhez a KN vámtarifaszámait és a KN magyarázó megjegyzéseit kell‑e alapul venni.
26
A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a 2011/64 irányelv – annak 1. cikkéből eredő – célja, hogy megállapítsa a tagállamok által a dohánygyártmányokra kivetett jövedéki adó szerkezete és adókulcsa összehangolásának általános elveit. Ezen irányelv tehát a dohánytermékekre vonatkozó uniós adójogszabályok körébe tartozik, amely jogszabályoknak a célja az említett irányelv (2) preambulumbekezdése értelmében az, hogy biztosítsák többek között a belső piac megfelelő működését, és ezzel egyidejűleg a magas szintű egészség védelmet (2017. április 6‑iEko‑Tabak ítélet, C‑638/15, EU:C:2017:277, 17. pont).
27
Emellett a 2011/64 irányelv (3) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy ezen irányelv biztosítani kívánja, hogy a tagállamokban a dohánygyártmányok ágazata termékeinek forgalmát érintő adók alkalmazása ne torzítsa a versenyfeltételeket, és az Unión belül ne akadályozza e termékek szabad mozgását. Közelebbről az említett irányelv (8) preambulumbekezdése lényegében azt tartalmazza, hogy azon termékeket, amelyek számos tekintetben hasonlítanak az említett irányelv hatálya alá tartozó termékekre, úgy kell kezelni, mint az utóbbiakat, míg ugyanezen irányelv (9) preambulumbekezdése kimondja, hogy a jövedéki adók szerkezete összehangolásának ahhoz kell vezetnie, hogy az ugyanazon csoportba tartozó dohánygyártmányok kategóriái közötti verseny az adóterhek következtében ne torzuljon, és hogy ez a tagállamok nemzeti piacainak megnyitását valósítsa meg (2017. április 6‑iEko‑Tabak ítélet, C‑638/15, EU:C:2017:277, 18. pont).
28
Arra is emlékeztetni kell, hogy a 2011/64 irányelv értelmezése céljából a „fogyasztási dohány” fogalma ezen irányelv céljaira tekintettel nem értelmezhető megszorítóan (2017. április 6‑iEko‑Tabak ítélet, C‑638/15, EU:C:2017:277, 24. pont).
29
A 2011/64 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontjában használt „ipari feldolgozás” fogalmát illetően elmondható, hogy az szokásosan nyersanyagoknak szabványosított eljárás révén, rendszerint nagy mennyiségben tárgyi eszközökké történő átalakítását jelenti (lásd ebben az értelemben: 2017. április 6‑iEko‑Tabak ítélet, C‑638/15, EU:C:2017:277, 30. pont).
30
A Bíróság ítélkezési gyakorlatából következik, hogy nem minősül „ipari eljárásnak” azon egyszerű eljárás, amelynek célja valamely félkész dohánytermék fogyasztásra alkalmassá tétele, így például az, amely egyszerűen egy dohányrúd cigarettahüvelybe való illesztéséből áll (lásd: 2017. április 6‑iEko‑Tabak ítélet, C‑638/15, EU:C:2017:277, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31
E körülmények között a 2011/64 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében „további ipari feldolgozás” nélkül dohányzásra alkalmasnak kell tekinteni azt a dohánygyártmányt, amely fogyasztásra kész, vagy nem ipari eljárással könnyen fogyasztásra kész állapotba hozható (2017. április 6‑iEko‑Tabak ítélet, C‑638/15, EU:C:2017:277, 32. pont).
32
A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak értékelése, hogy az olyan dohánytermék, mint amelyről az alapügyben szó van, megfelel‑e ezen kritériumnak, tehát a 2011/64 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett „fogyasztási dohánynak” minősíthető‑e.
33
Ezt az értékelést nem befolyásolja az a tény, hogy a 2011/64 irányelvvel ellentétben a KN magyarázó megjegyzései elszívhatósági vizsgálatot követelnek meg annak meghatározása érdekében, hogy egy adott termék a „feldolgozatlan dohány” vagy a „fogyasztási dohány” kategóriájába tartozik‑e, hogy e vizsgálat feltételeinek való megfelelés érdekében tilos a dohányminta bármilyen módon történő vágása, törése, aprítása, őrlése, illetve egyéb módon történő kisebb részekre darabolása. és hogy a jelen ügyben az elszívhatósági vizsgálatot végző személy a vizsgálat előtt kézzel felvágta az alapügyben szóban forgó dohány egy mintáját.
34
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a KN vámtarifaszámainak rendeltetése és célja eltér a 2011/64 irányelv rendelkezéseinek rendeltetésétől és céljától.
35
A KN‑t ugyanis a 2658/87 rendelet vezette be mind a Közös Vámtarifa, mind pedig az Unió külkereskedelmi statisztikái céljából. A 2011/64 irányelv célja pedig a belső piac megfelelő működésének és ezzel egyidejűleg az egészségvédelem magas szintjének biztosítása. Amint az a fenti 28. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlatból következik, e céllal ellentétes többek között a „fogyasztási dohány” ezen irányelv értelmében vett fogalmának megszorító értelmezése. Az említett irányelv és a KN tehát két különböző szabályozási keretet alkot, amelyek eltérő értelmezés tárgyát képezhetik.
36
A 2011/64 irányelv szerinti besorolás és a KN‑ből és annak magyarázó megjegyzéseiből eredő besorolás közötti eltérés esetén a termékeknek a 2011/64 irányelv alkalmazásában a fogyasztási dohány kategóriájába történő besorolását a KN magyarázó megjegyzései nem kérdőjelezhetik meg. E magyarázó megjegyzések ugyanis nem lehetnek hatással a 2011/64 irányelv értelmében vett fogyasztási dohány meghatározására. E tekintetben meg kell állapítani, hogy a jövedéki adó alá tartozó egyes termékekről szóló más irányelvektől – mint például az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27‑i 2003/96/EK tanácsi irányelve (HL 2003. L 283., 51. o.; helyesbítés: HL 2017. L 5., 23. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 405. o.) – eltérően nem hivatkozik a KN a hatálya alá tartozó dohánygyártmányok meghatározása érdekében (lásd ebben az értelemben: 2019. április 11‑iSkonis ir kvapas ítélet, C‑638/17, EU:C:2019:316, 45. és 46. pont).
37
Következésképpen az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2011/64 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy ahhoz, hogy valamely terméket az e rendelkezés értelmében vett „fogyasztási dohánynak” lehessen minősíteni, nem kell a KN vámtarifaszámait és a KN magyarázó megjegyzéseit alapul venni.
A második kérdésről
38
Az első kérdésre adott válaszra tekintettel a második kérdésre nem szükséges válaszolni.
A harmadik kérdésről
39
Harmadik kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2011/64 irányelv, a 2017/1925 végrehajtási rendelet és a KN magyarázó megjegyzései – amennyiben azonos kifejezésekkel írják le és határozzák meg a „fogyasztási dohány” kategóriáját a vámok és a jövedéki adók alkalmazása céljából, azonban eltérő bánásmódban részesíthetik ugyanazt a terméket az e kategóriába történő besorolás során a KN magyarázó megjegyzéseiben előírt elszívhatósági vizsgálat módszerétől függően – érvényesek‑e a jogbiztonság általános elvére, valamint a bűncselekmények és büntetések törvényességének többek között a Charta 49. cikkének (1) bekezdésében rögzített elvére tekintettel, mivel a 2011/64 irányelv rendelkezései lényegében referenciajogszabálynak minősülnek a nemzeti jogszabályokban előírt bűncselekmények tárgyának meghatározásához.
40
Meg kell jegyezni, hogy az előterjesztő bíróság a harmadik kérdést azzal a feltétellel terjesztette elő, hogy az első kérdésre nemleges választ kell adni. E tekintetben az említett kérdésre adott válaszból az következik, amint az a fenti 26–32. pontból kitűnik – a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat függvényében –, hogy az alapügyben szóban forgóhoz hasonló termék a 2011/64 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett „fogyasztási dohányként” jövedékiadó‑köteles termék. Ez a helyzet akkor is, ha e termék nem minősíthető a 2017/1925 végrehajtási rendelet és a KN magyarázó megjegyzései értelmében vett „fogyasztási dohánynak”, mivel nem felel meg az e magyarázó megjegyzésekben leírt elszívhatósági vizsgálat feltételeinek.
41
E körülmények között a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy egy és ugyanazon termék minősítésében fennálló ezen eltérés összeegyeztethető‑e a jogbiztonság elvével és a bűncselekmények és büntetések törvényességének elvével.
42
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a jogbiztonság elve különösen megköveteli, hogy a jogszabályok egyértelműek, pontosak és hatásaikat illetően előre láthatók legyenek, különösen olyankor, amikor a magánszemélyekre és vállalkozásokra nézve kedvezőtlen következményeik lehetnek (lásd ebben az értelemben: 2026. január 29‑iKeladis I és Keladis II ítélet, C‑72/24 és C‑73/24, EU:C:2026:51, 163. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
43
Ezenkívül a Charta 49. cikke (1) bekezdésének első mondata megköveteli, hogy a jogszabály egyértelműen határozza meg a jogsértéseket és az azokat megtorló büntetéseket, mivel e feltétel akkor teljesül, ha a terhelt – a releváns rendelkezés megfogalmazásából, szükség esetén a bíróságok által nyújtott értelmezés segítségével – megtudhatja, hogy mely cselekmények és mulasztások vonják maguk után büntetőjogi felelősségét (lásd ebben az értelemben: 2021. szeptember 9‑iMinistère public [Területen kívüli szankciók] ítélet, C‑906/19, EU:C:2021:715, 46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
44
Az a körülmény, hogy valamely szabályozás tág fogalmakra utal, amelyeket fokozatosan kell tisztázni, főszabály szerint nem zárja ki, hogy e szabályozást úgy tekintsék, mint amely olyan egyértelmű és pontos szabályokat ír elő, amelyek lehetővé teszik a jogalany számára, hogy előre lássa, hogy mely cselekmények és mulasztások vonhatják maguk után a büntető jellegű szankciókat E tekintetben annak van jelentősége, hogy a jogértelmezés szokásos módszereinek alkalmazásával feloldható‑e az e fogalmak esetleges kétértelműsége vagy homályossága (lásd: 2024. július 29‑iBelgian Association of Tax Lawyers és társai ítélet, C‑623/22, EU:C:2024:639, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
45
Végül a Bíróság hangsúlyozta, hogy a megkövetelt előreláthatóság mértéke nagymértékben a kérdéses szöveg tartalmától, a vonatkozó jogterülettől, valamint címzettjei számától és minőségétől függ. A törvény előreláthatóságával nem ellentétes, hogy az érintett személynek világos jogi tanácsokért kelljen folyamodnia ahhoz, hogy a szóban forgó ügy körülményei között észszerű szinten felmérhesse, hogy bizonyos cselekménynek milyen következményei lehetnek. Ez különösen igaz a szakmai tevékenységet ellátó személyek esetében, akik megszokták, hogy foglalkozásuk gyakorlásakor nagy gondossággal kell eljárniuk. Ezért elvárható, hogy különös gondossággal értékeljék az ilyen foglalkozással járó veszélyeket (lásd: 2024. július 29‑iBelgian Association of Tax Lawyers és társai ítélet, C‑623/22, EU:C:2024:639, 45. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
46
A jelen ügyben, amint az a fenti 34–36. pontból következik, az uniós jog értelmezési módszerei lehetővé tették az érintett személyek számára annak előrelátását, hogy az alapügyben szóban forgóhoz hasonló termék akkor is a 2011/64 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett „fogyasztási dohány” kategóriájába sorolható, ha nem minősült a 2017/1925 végrehajtási rendelet és a KN magyarázó megjegyzései értelmében vett „fogyasztási dohánynak”. Egyrészt ugyanis e két szabályozási keretnek a Bíróság ítélkezési gyakorlata által megerősített teleologikus értelmezéséből kitűnik, hogy azok eltérő célokat szolgálnak. A KN célja mind a Közös Vámtarifa, mind az Unió külkereskedelmi statisztikái követelményeinek teljesítése (lásd ebben az értelemben: 2013. december 12‑iHARK‑ítélet, C‑450/12, EU:C:2013:824, 10. pont). A 2011/64 irányelv célja pedig a belső piac megfelelő működésének, és ezzel egyidejűleg a magas szintű egészségvédelem biztosítása (2017. április 6‑iEko‑Tabak ítélet, C‑638/15, EU:C:2017:277, 17. pont). Másrészt, mivel a 2011/64 irányelv nem utal a KN‑kódokra az ezen irányelv hatálya alá tartozó dohánygyártmányok meghatározása érdekében, a szó szerinti értelmezés alapján nem vonható le az a következtetés, hogy a 2017/1925 végrehajtási rendeletnek és a KN magyarázó megjegyzéseinek célja a termékeknek a 2011/64 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett „fogyasztási dohány” kategóriájába történő besorolásának meghatározása volt.
47
E következtetést megerősítette a 2019. április 11‑iSkonis ir kvapas ítélet (C‑638/17, EU:C:2019:316, 45. és 46. pont), amelyből kitűnik, hogy a KN magyarázó megjegyzései semmilyen hatással nem lehetnek a szivarnak vagy szivarkáknak a 2011/64 irányelv 4. cikkének (1) bekezdése értelmében vett meghatározására.
48
A fenti 44. és 45. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlatra tekintettel nem tekinthető úgy, hogy a „fogyasztási dohánynak” a 2011/64 irányelv és a KN szerinti eltérő meghatározása nem felel meg a jogbiztonság általános elve, valamint a bűncselekmények és büntetések törvényességének a Charta 49. cikkének (1) bekezdésében rögzített elve követelményeinek.
49
Következésképpen az uniós jogalkotó ezen elvek megsértése nélkül fogadott el két szabályozást különböző, eltérő célokat követő területeken, amelyek értelmében egy és ugyanazon termék az alkalmazott szabályozás szerint különböző kategóriákba sorolható.
50
A fentiekből következik, hogy a harmadik kérdéssel érintett szempontok vizsgálata nem tárt fel egyetlen olyan tényezőt sem, amely érintheti a 2011/64 irányelv, a 2017/1925 végrehajtási rendelet és a KN magyarázó megjegyzéseinek érvényességét a jogbiztonság általános elvére, valamint a bűncselekmények és büntetések törvényességének a Charta 49. cikkének (1) bekezdésében rögzített elvére tekintettel.
A költségekről
51
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Törvényszék elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (öt bíróval eljáró második tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A dohánygyártmányokra alkalmazott jövedéki adó szerkezetéről és adókulcsáról szóló, 2011. június 21‑i 2011/64/EU tanácsi irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontját
a következőképpen kell értelmezni:
ahhoz, hogy valamely terméket az e rendelkezés értelmében vett „fogyasztási dohánynak” lehessen minősíteni, nem kell a 2000. január 31‑i 254/2000/EK tanácsi rendelettel módosított, a vám‑ és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23‑i 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletében szereplő Kombinált Nómenklatúra 2017. október 12‑i (EU) 2017/1925 bizottsági végrehajtási rendeletből eredő változatának vámtarifaszámait és az Európai Unió Kombinált Nomenklatúrájának magyarázó megjegyzéseit alapul venni.
2)
A harmadik kérdéssel érintett szempontok vizsgálata nem tárt fel egyetlen olyan tényezőt sem, amely érintheti a 2011/64 irányelv, a 2017/1925 végrehajtási rendelet és az Európai Unió Kombinált Nomenklatúrája magyarázó megjegyzéseinek érvényességét a jogbiztonság általános elvére, valamint a bűncselekmények és büntetések törvényességének az Európai Unió Alapjogi Chartája 49. cikkének (1) bekezdésében rögzített elvére tekintettel.
Półtorak
Hesse
Steinfatt
Petrlík
Dimitrakopoulos
Kihirdetve Luxembourgban, a 2026. április 15‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: litván.