62003CC0221_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Bevezetés
1. Az EK‑Szerződés 226. cikke alapján indult eljárásban az Európai Közösségek Bizottsága annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Belga Királyság, mivel a flamand régió vonatkozásában nem hozta meg a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméről szóló, 1991. december 12‑i 91/676/EGK tanácsi irányelv (a továbbiakban: a nitrátokról szóló irányelv)(2) 3. cikke (1) és (2) bekezdésének, 4., 5. és 10. cikkének, valamint a vallon régió vonatkozásában az ugyanezen irányelv 3. cikke (1) és (2) bekezdésének, valamint 5. cikkének teljes átültetéséhez és helyes végrehajtásához szükséges intézkedéseket, nem teljesítette az irányelvből eredő kötelezettségeit. A Bizottság keresete arra irányul, hogy a Bíróság állapítsa meg, hogy a Belga Királyság mind a mai napig nem felel meg a nitrátokról szóló irányelvnek, és azt nem alkalmazza megfelelően.
II – Jogi háttér
A – A nitrátokról szóló irányelv vonatkozó rendelkezései
2. Az irányelv célja a mezőgazdasági forrásokból származó nitrátok által okozott vagy indukált vízszennyezés csökkentése, és a további ilyen vízszennyezés megelőzése (1. cikk). Szennyezésen a mezőgazdasági forrásokból származó nitrogénvegyületek vízi környezetbe közvetlen vagy közvetett módon történő kibocsátását kell érteni, amelynek következményei kockázatot jelentenek az emberi egészségre nézve, ártanak az élő erőforrásoknak és vízi ökoszisztémáknak, rontják a víz kényelmi használatát, és gátolják más törvényes használatát (a 2. cikk j) pontja).
3. A nitrátokról szóló irányelv a tagállamokra vonatkozóan három fajta kötelezettséget állapít meg. Először is: a tagállamoknak az irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében, valamint az I. mellékletében felsorolt kritériumok szerint kell kijelölniük azokat a vizeket, amelyek a szennyezés által érintettek vagy érintettek lehetnek, ha az 5. cikk szerinti intézkedések nem valósulnak meg. Másodszor: az irányelv 3. cikkének (2) bekezdése értelmében a tagállamoknak területükön minden olyan ismert földterületet veszélyeztetett területként kell kijelölniük, ahonnan a víz az említett cikk (1) bekezdése szerint kijelölt vizekbe szivárog, és amely hozzájárul a szennyezéséhez. Harmadszor: az említett irányelv 5. cikke értelmében a tagállamoknak az 1. cikkben meghatározott célkitűzéseknek megfelelően a vizek mezőgazdasági forrásokból származó nitrátszennyezéséből eredő problémák elkerülése, illetve megoldása érdekében cselekvési programokat kell alkotniuk a kijelölt veszélyeztetett területek tekintetében.
4. A veszélyeztetett területek kijelölését a nitrátokról szóló irányelvről szóló értesítést követő két éven belül kell végrehajtani (az irányelv 3. cikkének (2) bekezdése), és arról a Bizottságot hat hónapon belül kell értesíteni. A nitrátokról szóló irányelv 1. cikkében megfogalmazott célkitűzések megvalósítása érdekében a megfelelő cselekvési programokat a 3. cikk (2) bekezdésében előírt kezdeti kijelöléstől számított két éven belül kell megalkotni (az 5. cikk (1) bekezdése).
5. Ezen túlmenően a tagállamoknak a kezdeti kijelölés idején előre nem látott tényezők és változások figyelembevétele érdekében felül kell vizsgálniuk a kijelölt veszélyeztetett területek jegyzékét (a 3. cikk (4) bekezdése). Hasonlóképpen, a tagállamoknak az eredetileg megállapított cselekvési programokat is felül kell vizsgálniuk (az 5. cikk (7) bekezdése).
6. Egyébiránt, a szennyezés elleni védelem általános szintjének a vizek tekintetében történő biztosítása érdekében, a tagállamoknak a nitrátokról szóló irányelv 4. cikke értelmében az említett irányelvről szóló értesítéstől számított két éven belül olyan, a helyes mezőgazdasági gyakorlatról szóló szabályzatokat kell létrehozniuk, amelyeket a gazdák önkéntes alapon alkalmaznak, továbbá szükség szerint a gazdák képzéséről és tájékoztatásáról rendelkezéseket magában foglaló programot kell kidolgozniuk az említett szabályzatok alkalmazásának elősegítésére.
7. A nitrátokról szóló irányelv 10. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy a tagállamok az irányelvről szóló értesítést követő négyéves időtartamra vonatkozóan a Bizottságnak a vizek szennyezésének megelőzését szolgáló cselekvések összefoglalását tartalmazó jelentést, a kijelölt vizeket és a kijelölt veszélyeztetett területeket bemutató térképet, valamint az e területek és az 5. cikk értelmében kidolgozott cselekvési programok ellenőrzési eredményeiről szóló összefoglalót adnak át.
8. Az irányelv 12. cikke szerint a tagállamoknak hatályba kell léptetniük azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az irányelvnek az arról szóló értesítéstől számított két éven belül megfeleljenek. Tekintve, hogy a tagállamok 1991. december 19‑én kaptak értesítést az említett irányelvről, a tagállamoknak legkésőbb 1993. december 20‑ig kellett átültetniük az irányelvet belső jogrendszerükbe.
B – Az érintett nemzeti jogszabályok
9. A flamand régiót illetően a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezésének csökkentésére, valamint a szennyezés megelőzésére vonatkozó politika megvalósítására jogilag a környezetnek a trágyázószerek okozta szennyezés elleni védelméről szóló, 1991. január 23‑i rendelet (a továbbiakban: „a trágyázószerekről szóló rendelet”) útján került sor.(3) A trágyázószerekről szóló rendeletet az 1995. december 20‑i rendelet módosította. A rendelet alapján a flamand kormány számos végrehajtási rendeletet fogadott el. 1998‑ban a trágyázószerekről szóló rendelet felülvizsgálata során újabb módosításra került sor, amely 2000. január 1‑jén lépett hatályba.(4)
10. A vallon régióban a nitrátokról szóló irányelv átültetésére a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméről szóló, 1994. május 5‑i vallon kormányrendelet útján került sor.(5)
11. A rendelkezések a szükséges mértékben kerülnek feltüntetésre.
III – A pert megelőző eljárások
12. A -	A 94/2239. sz. eljárás
13. 1995. május 18‑án a Bizottság a 94/2239. sz. eljárás keretében a nitrátokról szóló irányelv végrehajtásával kapcsolatos felszólítást intézett a Belga Királysághoz. A Belga Királyság által rendelkezésre bocsátott információk vizsgálatát követően a Bizottság 1997. október 28‑án kiegészítő felszólítást intézett a Belga Királysághoz. A Belga Királyság 1998. január 22‑én kelt levélben válaszolt a kiegészítő felszólításra. A tagállami válasz vizsgálatát követően a Bizottság 1998. november 23‑án indokolással ellátott véleményt intézett a Belga Királysághoz, amelyben felhívta, hogy tegye meg az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy az értesítéstől számított két hónapon belül megfeleljen az abban foglaltaknak. A Bizottság az indokolással ellátott véleményben azt állapítja meg, hogy a Belga Királyság nem tette meg a nitrátokról szóló irányelv 3. cikke (2) bekezdésében, valamint a 4., 5., 6. és 12. cikkében foglaltak végrehajtásához szükséges intézkedéseket. Ami a 3. cikk (2) bekezdését és a 6. cikket illeti, a Bizottság a 97/4750. számú, a Szerződés megsértése miatt indult eljárásra hivatkozik. A belga hatóságok az indokolással ellátott véleményre az 1999. február 19‑én kelt levélben válaszoltak. A válaszlevél a flamand régiónak a Bizottság kifogásaival kapcsolatos álláspontját tartalmazta. Keresetében a Bizottság a következő leveleket is megemlíti:
A flamand régió vonatkozásában
– egy 1998. december 10‑én kelt levél, amelyben a flamand régió egy újabb „Mest Actieplan”‑ról (MAP) („hígtrágyáról szóló terv”) tesz említést. Ez a levél a trágyázószerekről szóló rendelet és az ökológiai engedélyezésről szóló, 1985. június 28‑i rendelet módosítására vonatkozó javaslatot tartalmazza;
– egy 1999. június 25‑én kelt levél, amely tudatja, hogy a flamand parlament véglegesen elfogadta az 1998. december 10‑i levélben említett módosító rendeletet, és annak kihirdetésére és közzétételére 1999. május 11‑én került sor; valamint
– egy 2002. szeptember 4‑én kelt levél, amelynek melléklete tartalmazza a flamand kormánynak a veszélyeztetett vízi területeknek a trágyázószerekről szóló rendelet 15. cikke (3), (4) és (5) bekezdésében foglaltaknak megfelelő vizsgálatáról, felülvizsgálatáról és kiegészítéséről szóló, 2002. június 14‑i rendeletét;
A vallon régió vonatkozásában
– a vallon régió 2001. január 9‑én kelt levele (a mellékletek nem tartalmazzák), amely megerősítette, hogy a levél keltének napjáig a nitrátokról szóló irányelvben előírt cselekvési programok kidolgozására a „Crétacé de Hesbaye‑i réteg” és a „brüsszeli homokréteg” vonatkozásában még nem került sor.
– B -	A 97/4750. sz. eljárás
14. A 94/2239. sz. eljáráson kívül a Bizottság a 97/4750. sz. eljárást is megindította. A Bizottság, a 97/4750. sz. eljárás keretében 1998. október 28‑án kelt felszólításában számos, a 94/2239. sz. eljárás keretében megfogalmazott kifogással él. Ebben a felszólításban a Bizottság azt állapítja meg, hogy a Belga Királyság nem tette meg a nitrátokról szóló irányelv 3., 5., 6., 10. és 12. cikkében foglaltak végrehajtásához szükséges intézkedéseket. A Belga Királyság több levélben részletesen válaszolt a felszólításra. Ezt követően 1999. november 9‑én a Bizottság indokolással ellátott véleményt intézett a Belga Királysághoz, amelyben felhívta, hogy tegye meg az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy az értesítéstől számított két hónapon belül megfeleljen az abban foglaltaknak. 1999. december 23‑án a Belga Királyság egy hónapot kért az indokolással ellátott vélemény megválaszolására. 2000. február 18‑án a belga hatóságok az indokolással ellátott véleményben foglaltakat a flamand régiót érintő helyzet tekintetében megválaszolták. Ebben az eljárásban a Bizottság keresetében a Belga Királyság által küldött egyéb levelekre is hivatkozik, nevezetesen:
A flamand régió vonatkozásában
– egy 2000. december 15‑én kelt, a flamand kormány két, a trágyázószerekről szóló rendelet végrehajtásáról szóló rendeletével kapcsolatos levél (M.A.P. II);
– egy 2002. január 17‑én kelt levél, amelyben a flamand környezetvédelmi és mezőgazdasági miniszter bejelenti, hogy a levél írásával egyidőben a veszélyeztetett területeknek a nitrátokról szóló irányelv keretében történő kijelölésével kapcsolatban újabb előrelépések történnek;
– egy 2002. április 24‑én kelt, a trágyázószerekről szóló rendelet és végrehajtási rendeletei francia nyelvű szövegével kapcsolatos levél;
– egy 2002. június 21‑én kelt, a veszélyeztetett területek kijelöléséről szóló rendeletet, valamint egy, a flamand területek trágyázószerekkel kapcsolatos politikájáról szóló feljegyzést tartalmazó levél;
– egy 2002. szeptember 4‑én kelt, a flamand kormány 2002. június 14‑i, a veszélyeztetett vízi területeknek a trágyázószerekről szóló rendelet 15. cikke (3), (4) és (5) bekezdésében foglaltaknak megfelelő vizsgálatát, felülvizsgálatát és kiegészítését célzó rendeletével kapcsolatos levél; valamint
– egy 2002. szeptember 19‑én kelt, a nitrátokról szóló irányelv végrehajtásával kapcsolatos levél, amely mellékletében tartalmazza a helyes mezőgazdasági gyakorlatról szóló szabályzatot (tápszerek, a szántóföldi gyümölcs- és zöldségtermesztés).
A vallon régió vonatkozásában
– egy 2000. december 22‑én kelt, a nitrogén tartós mezőgazdasági kezelésének programjáról szóló levél;
– két, 2001. június 19‑én, illetve szeptember 5‑én kelt, a nitrogénvegyületek mezőgazdasági használatának fenntartható rendszeréről szóló rendelet előzetes tervezetéről tájékoztató levél;
– egy 2002. június 13‑án kelt, két veszélyeztetett terület kijelöléséről szóló két rendeletről tájékoztató levél;
– egy 2002. november 13‑án kelt, a nitrogén tartós mezőgazdasági kezelésének rendszeréről szóló rendelet tervezetét tartalmazó levél; valamint
– egy 2002. december 11‑én kelt, a vallon kormány 2002. október 10‑i, a nitrogén tartós mezőgazdasági kezelésének rendszeréről szóló rendeletét tartalmazó levél.
15. Tekintettel arra, hogy a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a belga hatóság által közölt adatok ellenére a helyzet továbbra sem minősül kielégítőnek, 2003. május 22‑én benyújtotta a jelen keresetet.
16. A Bizottság és a Belga Királyság meghallgatására a 2005. január 12‑i tárgyalás keretében került sor.
IV – A kereset
17. A Bizottság öt kifogást fogalmazott meg a flamand régió által hozott intézkedésekkel kapcsolatosan:
– a Belga Királyság egyetlen rendelkezésben sem jelölte ki a szennyezés által érintett vagy esetlegesen érintett vizeket, és ezzel megsértette a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkének (1) bekezdését. Bár igaz, hogy a flamand hatóságok a 2002. június 14‑i rendelettel már meghatározták ezeket a vizeket(6), erről a Bizottságot nem tájékoztatták. Ráadásul a Bizottság szerint a kijelölésre nem az említett irányelvnek megfelelően került sor;
– a flamand területek veszélyeztetett területeinek kijelölése során a Belga Királyság nem tartotta be a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkében előírt eljárást, és nem felelt meg az ott előírt feltételeknek;
– a helyes mezőgazdasági gyakorlatról szóló flamand szabályzat nem felel meg a nitrátokról szóló irányelv 4. cikkében és II. mellékletében foglalt követelményeknek;
– a flamand cselekvési program nem felel meg a nitrátokról szóló irányelv 5. cikkében és III. mellékletében foglalt követelményeknek, mivel nem vonatkozik valamennyi, a flamand régió által kijelölt veszélyeztetett területre, illetve hiányos; és
– a flamand régióra vonatkozó jelentés nem tartalmazza a nitrátokról szóló irányelv 10. cikkének és V. mellékletének együtt értelmezett rendelkezései szerint kötelezően előírt összes dokumentumot és információt.
18. A Bizottság a vallon régióval szemben a következő kifogásokat fogalmazta meg:
– a Belga Királyság megsértette a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében, valamint 12. cikkében foglaltakat, mivel a vallon régió a veszélyeztetett vizeket, illetve ezek alapján a veszélyeztetett területeket csak területének egy részére vonatkozóan jelölte ki, ráadásul a kijelölésre késedelmesen került sor, és a veszélyeztetett területek kijelölése hiányos;
– a vallon hatóságok a szennyezéssel érintett vizek meghatározása és a veszélyeztetett területek kijelölése során – az irányelv 3. cikkének megsértésével – nem vették figyelembe a part menti és a tengeri vizek szennyezését;
– a Belga Királyság megsértette az irányelv 5. cikkét, mivel a területén található két veszélyeztetett terület kijelölése kapcsán a vallon régió az erre előírt határidőn belül nem fogadott el cselekvési programot.
V – A kereset elfogadhatósága
19. Keresetében a Bizottság azt kéri a Bíróságtól, hogy vegye figyelembe a nitrátokról szóló irányelv végrehajtása érdekében a korábban hivatkozott indokolással ellátott véleményben foglalt határidők lejártát követően Belgiumban elfogadott intézkedéseket. A Bíróság így azt is megállapíthatja, hogy az irányelv végrehajtásával kapcsolatos állítólagos kötelezettségszegések mind a mai napig fennállnak, legalábbis részben.
20. Véleményem szerint a Bíróság nem teljesíthet ilyen jellegű kérést, amellyel a Bizottság egy másik, a Belga Királyság ellen irányuló, pert megelőző eljárást kíván kiváltani.
21. A nitrátokról szóló irányelv számos, a tagállamok által az irányelvben foglalt célkitűzések megvalósítása érdekében teljesítendő, egymásra épülő cselekvést ír elő. A tagállamoknak jogszabályaikban meg kell határozniuk az ezen irányelv végrehajtásához nélkülözhetetlen közigazgatási beavatkozást lehetővé tevő, szükséges alapvetéseket. Ezt követően a tagállamoknak meg kell határozniuk a szennyezés által érintett, illetve esetlegesen érintett vizeket. Ez után ki kell jelölniük az olyan veszélyeztetett területeket, amelyek túlfolyó vize hozzájárul a kijelölt vizek nitrátkoncentrációjának növekedéséhez. A nitrátok veszélyeztetett területeken történő használatának csökkentése érdekében cselekvési programokat kell megállapítani és végrehajtani. Végül ezeket a cselekvési programokat – beleértve a kijelölt veszélyeztetett területeket is – az időközben bekövetkezett változások fényében rendszeresen felül kell vizsgálni. A végrehajtás ezen – a fenti 2–8. pontokban részletesebben kifejtett – láncolata tartalmazza a különböző – egymáshoz a láncszemekhez hasonlóan kapcsolódó – intézkedések teljesítésére előírt határidőket, valamint a Bizottság tájékoztatására vonatkozó kötelezettséget.
22. A nitrátokról szóló irányelv célkitűzéseiből és felépítéséből következik, hogy az irányelv gyakorlatilag folyamatos kötelezettséget állapít meg a tagállamok számára arra vonatkozóan, hogy – az irányelv által előírt cselekvések formájában – megfelelő intézkedéseket hozzanak a szennyezett vizek nitrátkoncentrációjának csökkentésére vonatkozó célkitűzés teljesítése érdekében. E tekintetben rendszerezetten felül kell vizsgálni a tagállamok által a végrehajtás érdekében tett vagy előirányzott intézkedéseket.
23. Mivel a nitrátokról szóló irányelv átültetése számos egymásra épülő intézkedés elfogadásának kötelezettségét rója a tagállamokra, e kötelezettségüket a tagállamok különbözőféleképpen szeghetik meg, nevezetesen, ha:
– az előírt lépéseket nem, vagy késedelmesen teszik meg;
– az általuk meghozott intézkedések elégtelenek vagy hibásak;
– megszegik a meghozott intézkedések végrehajtására vonatkozó kötelezettségeiket, illetve elégtelen intézkedéseket tartanak fenn azon gazdasági szereplők vonatkozásában, akikre az intézkedések vonatkoznak;
– az ésszerű határidő lejártát követően nem felelnek meg az említett irányelv által célzott eredményekre vonatkozó kötelezettségeknek.
24. Mivel a nitrátokról szóló irányelv a tagállamokra vonatkozóan az intézkedések hosszan elnyúló, teljes tárházát teszi kötelezővé, a Bizottság e tekintetben szoros ellenőrzési jogkörrel rendelkezik. Azon számos más irányelvvel ellentétben, amelyek végrehajtására a tagállamok által a nemzeti jogszabályokba történő átültetéstől kezdődően ésszerű időn belül kerül sor, a nitrátokról szóló irányelv végrehajtásával kapcsolatos felülvizsgálat a végrehajtási láncolat egymásra épülő szakaszainak folyamatos ellenőrzését, valamint az említett végrehajtás következtében elért tényszerű eredmények értékelését teszi szükségessé.
25. Ebben az összefüggésben a Bizottság számára a célszerűség okán vonzónak tűnhet, hogy olyan határozatot kérjen, amely nemcsak valamely adott tagállamnak a pert megelőző szakasz lezárása előtt tanúsított magatartására vonatkozik, hanem későbbi tevékenységeire is. Ez lehetővé teszi a végrehajtási láncolat nagyobb részének lefedését, valamint az esetleges későbbi eljárások elkerülését. Ez az elgondolás esetleg a tagállamok számára is vonzó lehet, mivel újabb viszonyítási pontként szolgál jövőbeni cselekvéseiket illetően.
26. Mindazonáltal úgy vélem, hogy ez az út – a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatát figyelembe véve – nem járható. Az ítélkezési gyakorlat szerint annak megítélése, hogy egy tagállam megsértette‑e kötelezettségeit, az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor fennálló helyzet alapján kerül megállapításra, és az azt követően bekövetkező változásokat a Bíróság nem veszi figyelembe.(7)
27. A Bíróság ennek a szigorú korlátozásnak az indokait ítélkezési gyakorlatában ismertette:
– ez eljárási garanciát jelent a tagállamnak, amelynek lehetőséget kell kapnia arra, hogy a pert megelőző eljárási szakasz során igazolja álláspontját a Bizottság előtt;(8)
– annak szükségessége, hogy a tagállam újabb lehetőséget kapjon arra, hogy a Bizottsággal együttműködve hozza meg a szükséges intézkedéseket, elkerülve ezzel a Bíróság marasztaló ítéletét;(9)
– biztosíték, hogy a Bíróság előtt zajló esetleges eljárás során a per tárgya világosan körülírható legyen.(10)
28. Egy kereset tehát – és ez a jelen esetre is vonatkozik – elfogadhatatlan, amennyiben olyan kifogásokkal él, amelyek nem képezték a pert megelőző eljárás tárgyát.
29. Ráadásul ennek az ítélkezési gyakorlatnak a szigorú alkalmazása nem jelenti szükségszerűen azt, hogy sokkal nehezebb ellenőrizni és biztosítani a nitrátokról szóló irányelv rendelkezéseinek betartását. Valójában a Bizottság éppen a pert megelőző szakasz során ismertetheti azokat a végrehajtási intézkedéseket, amelyeket az érintett tagállamnak el kellett volna fogadnia. Amennyiben a peres szakaszban a Bíróság az értékelést megerősíti, az ilyen határozat is következményeket jelent a tekintetben, hogy a tagállamnak még mit kell tennie ahhoz, hogy megfeleljen az irányelvből eredő kötelezettségeknek.
30. Jelen esetben ebből az következik, hogy elfogadhatatlanok a Bizottság azon kifogásai, illetve a kifogások azon részei, amelyek nem a felszólító levélen és az indokolással ellátott véleményen alapulnak – és ez vonatkozik minden, a két pert megelőző eljárásban az indokolással ellátott véleményekben meghatározott határidő lejártát követően Belgiumban tett intézkedésre is.
31. Következésképpen a különböző kifogások értékelése során minden esetben megvizsgáljuk, hogy a kifogás elfogadható‑e, és amennyiben igen, úgy milyen mértékben.
VI – Elemzés
A – Előzetes megjegyzés
32. A belga állam szövetségi felépítése szerint a nitrátokról szóló irányelv végrehajtásáért való felelősség a régiókat terheli. A jelen kereset értékelése során tehát mindig meg kell győződni arról, hogy a különböző régiók hatáskörükben milyen intézkedéseket hoztak, és hogy ezek az intézkedések elegendőek‑e. Mivel a Közösséggel szemben a közösségi jog végrehajtásáért a belga állam felel, minden ténymegállapítás, amely arra vonatkozik, hogy az említett irányelv végrehajtására a régiók által késedelmesen, és/vagy hiányosan került sor, azt jelenti, hogy a Belga Királyság megszegte kötelezettségeit.
B – A 3. cikkben foglalt kötelezettségek megszegése
A flamand régióval szemben emelt kifogások
33. A Bizottság először is azt állítja, hogy a Belga Királyság megszegte a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeket. A flamand régió nem jelölte ki sem a szennyezés által érintett vizeket, sem azokat, amelyek érintettek lehetnek, ha az 5. cikk által előírt intézkedések nem valósulnak meg. A Bizottság ezen túlmenően úgy véli, hogy a belga kormány mindenképpen megsértette az említett irányelv 3. cikkének (1) bekezdését, valamint I. melléklete A. részének 3.) pontját, mivel az Északi‑tenger vizeit nem minősítette az ezen irányelv értelmében eutrofizált vizeknek. Végül a Bizottság azt állítja, hogy a 2002. június 14‑i rendelet kapcsán semmiféle tájékoztatást nem kapott.(11) Ezenkívül a vizek kijelölésének módja nem felel meg a nitrátokról szóló irányelv 3. cikke (1) bekezdésének és az irányelv I. mellékletében foglalt követelményeknek.
34. A belga kormány ellenkérelmében azt állítja, hogy a flamand régió a nitrátokról szóló irányelv I. mellékletben foglalt követelmények alapján azonnal kijelölte a veszélyeztetett területeket, mivel úgy ítélte meg, hogy lehetséges a 3. cikk (1) bekezdése szerinti kijelölés és a 3. cikk (2) bekezdése szerinti kijelölés egyidejű teljesítése. Bár a vizek kijelölésére hivatalosan nem került sor, a flamand régió nem mulasztotta el a 3. cikk (1) bekezdésében előírt szakasz teljesítését. A veszélyeztetett területek kijelölését megelőzően a vizeket illetően intézkedéseket hoztak, és ezeket az intézkedéseket végrehajtották a veszélyeztetett területek kijelölése során.
35. Ráadásul a Bizottság szerint a flamand szabályozás nem felel meg a nitrátokról szóló irányelv 3. cikke (2) bekezdésében foglalt előírásoknak. Bizonyos területeket tévesen nem nyilvánítottak veszélyeztetett területté, és ezen túlmenően a kijelölés feltételei nincsenek teljesen összhangban a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkében meghatározottakkal. Egyebekben a bejelentett intézkedések elemzéséből kiderül, hogy bizonyos területeket nem jelöltek ki veszélyeztetett területként, jóllehet azok vizei a 3. cikk (1) bekezdése szerint kijelölt vizekbe szivárognak, és hozzájárulnak a szennyezéshez.
36. Ami a veszélyeztetett területek kijelölését illeti, a flamand kormány négy kategóriát különböztet meg: a vízminőség szempontjából veszélyeztetett területeket (a trágyázószerekről szóló rendelet 15. cikkének (6) bekezdése), az ökológiailag fontos, veszélyeztetett mezőgazdasági területeket (az említett rendelet 15 bis  cikke), a veszélyeztetett „természeti” területeket (az említett rendelet 15 ter  cikke) és a foszfáttal telített területeket (az említett rendelet 15 quater  cikke).
37. Először is: a Bizottság szerint a trágyázószerekről szóló rendelet 15. cikkének (6) bekezdése értelmében vízminőség szempontjából veszélyeztetett területekként csak azok a területek kerülnek kijelölésre, amelyeket ivóvíz kinyerésére használnak, vagy erre szánnak. Ez a gyakorlat éppúgy ellentétes a nitrátokról szóló irányelv 3. cikke (1) és (2) bekezdésének szellemével, mint annak szövegével, valamint az irányelv I. mellékletében foglalt, a trágyázószerekről szóló rendelet 15. cikkének (4) és (5) bekezdésében átvett követelményekkel. Valójában a korábban hivatkozott rendelkezésekből követezik, hogy a szennyezés által érintett vizek kijelölése során minden felszín alatti vizet is figyelembe kell venni, és nem csupán azokat, amelyeket emberi fogyasztásra szánnak. Ez az eljárás azt jelenti, hogy flamand területen vízminőség szempontjából veszélyeztetett területként csak azok a területek kerültek kijelölésre, amelyek ivóvíz kinyerésére használt vagy erre szánt területeken fekszenek. A flamand régiónak a felszólításra adott válasza ezt támasztja alá. A válasz pontosítja, hogy „[álláspontja szerint] ideiglenesen elegendő kijelölni az ivóvízelőállításra használt vagy erre szánt felszíni vizeket”.
38. Másodsorban: a Bizottság szerint az „ökológiailag fontos, veszélyeztetett mezőgazdasági területek” és a „veszélyeztetett »természeti« területek”, továbbá a „foszfáttal telített területek” vonatkozásában a veszélyeztetett területek kijelölésére vonatkozó követelmények egyáltalán nem állnak (közvetlen) kapcsolatban a nitrátokról szóló irányelv 3. cikke (1) és (2) bekezdése, illetve I. melléklete szerint előírt követelményekkel. Ez azt jelenti, hogy számos terület nem minősült veszélyeztetettnek, annak ellenére, hogy vizeik belefolynak a 3. cikk (1) bekezdése szerint meghatározott vizekbe, és hozzájárulnak a szennyezéshez. A flamand régió által rendelkezésre bocsátott adatok azt jelzik, hogy a flamand területek 70–80%‑át veszélyeztetett területként kellett volna kijelölni.
39. Harmadsorban: a Bizottság szerint a veszélyeztetett területeknek a 2002. június 14‑i rendelet(12) szerinti, a flamand kormány által történt kijelölése nem felel meg a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkében, valamint I. mellékletében meghatározott szempontoknak.
40. A belga kormány viszonválaszában azt állítja, hogy a „vizes” területek meghatározása nem csupán az ivóvíz kinyerésére használt vagy arra szánt területek kijelöléséből áll. A nitrátokról szóló irányelv végrehajtása érdekében egyéb, a vízminőség szempontjából veszélyeztetett területek is kijelölésre kerültek. A 15 ter  cikk értelmében meghatározott, nevezetesen az ökológiailag fontos veszélyeztetett mezőgazdasági területekre, valamint a 15 ter  cikk szerint meghatározott, nevezetesen a veszélyeztetett „természeti” területekre kötelező kiegészítő intézkedések vonatkoznak, amelyek sokkal szélesebb körűek a flamand területen hatályban lévő intézkedéseknél. Ezen intézkedések célja megegyezik az említett irányelvével, anélkül, hogy e veszélyeztetett területek a vízminőség szempontjából ugyanezen irányelv értelmében veszélyeztetett területeknek minősülnének. Ezen veszélyeztetett területek kijelölésére nem ennek az irányelvnek a feltételei alapján került sor.
41. A belga kormány a tárgyaláson hangsúlyozta, hogy a flamand területekkel kapcsolatos politikája a gazdák parcellaszintű egyéni felelősségét célozza. Ez a politika a nitrátokról szóló irányelv célkitűzéseinek a parcellák szintjén történő megvalósítása érdekében hatékonyan hozzájárul a nitrátok kimosódásának csökkentéséhez.
A vallon régióval szemben emelt kifogások
42. A Bizottság szerint a Belga Királyság megszegte a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében, valamint 12. cikkében foglaltakat, mivel a veszélyeztetett vizeket, illetve a veszélyeztetett területeket csak területének egy részére vonatkozóan jelölte ki. Ezen túlmenően a kijelölésre nem az előírt határidőn belül került sor, és a veszélyeztetett területek kijelölése mind a mai napig hiányos.
43. A Bizottság a nitrátokról szóló irányelv 10. cikke értelmében 1996. szeptember 20‑án, postai úton elküldött jelentésre hivatkozik, amelyből kiderül, hogy a veszélyeztetett területek kijelölésére az említett irányelv által meghatározott határidőn belül csak a régió területének egy részére vonatkozóan került sor, mivel az említett jelentés összeállításakor három alrégió, nevezetesen a Herve‑vidék, a Comines‑Warneton közigazgatási egység és a Condroz még folyamatban lévő vizsgálat tárgyát képezték. A Bizottság szerint e három területet legkésőbb 1993. december 20‑ig veszélyeztetett területként kellett volna kijelölni. 2002. március 19‑én végül sor került a Comines‑Warneton közigazgatási egység és a (Condrozhoz tartozó) dél‑namuri terület veszélyeztetett területként való kijelölésére. Ugyanakkor a dél‑namuri terület nyugati része, vagyis a „Sambre és Meuse közötti” terület veszélyeztetett területként való kijelölésére csak részben került sor, annak ellenére, hogy az „ Environmental resources management ” („Környezetvédelmi forráskezelés”) című tanulmányból(13) kiderül, hogy e területeken a nitráttelítettség ugyanolyan magas, mint a keleti részen. Ráadásul a Herve‑vidék veszélyeztetett területként való kijelölésére mind a mai napig nem került sor. A Bizottság végül hozzáteszi, hogy a Crétacé de Hesbaye‑i területnek nem elegendő részét jelölték ki veszélyeztetett területként, továbbá, hogy az Environmental resources management
című tanulmány szerint a nyugati részt is ki kellene jelölni.
44. A belga kormány vitatja azt a feltevést, amely szerint a kijelölésre nem az előírt határidőn belül került sor, és azt állítja, hogy a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkének (4) bekezdése a jelen esetben alkalmazható. Ez a rendelkezés kimondja, hogy a tagállamok az előző kijelölés idején előre nem látott tényezők és változások figyelembevétele érdekében megfelelő időben, de legalább négyévenként megvizsgálják, és ha szükséges, módosítják vagy kiegészítik a veszélyeztetett területek jegyzékét. A fent említett problematikus területek létezésére az irányelv 3. cikke (1) és (2) bekezdése végrehajtása kapcsán már bizonyosan fény derült az első értékelés során, 1994 körül, de a tanulmányok befejezésére akkor még nem került sor. Következésképpen 2002. március 19‑én, az említett irányelv 3. cikkének (4) bekezdése értelmében a Comines‑Warneton közigazgatási egység és a dél‑namuri terület veszélyeztetett területként kerültek kijelölésre. A Belga Királyság nem ért egyet a Bizottság tanulmányának következtetéseivel, amelyek alapján a Bizottság azt kívánná bizonyítani, hogy a „Sambre és Meuse közötti” területet is veszélyeztetett területként kellett volna kijelölni. A dél‑namuri terület kijelölése a nitráttelítettséget mérő vizsgálatok eredményén alapul, és megfelel a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkében foglalt kritériumoknak.
45. A Bizottság azon kifogására válaszul, amely szerint a Herve‑vidék nem került veszélyeztetett területként kijelölésre, a Belga Királyság az e terület számára biztosított különleges jogállást hangsúlyozza. A nitrátokról szóló irányelv 5. cikkében előírt intézkedések a nitrátszennyezés elleni küzdelem szempontjából nem a leghatékonyabbak, és ezért erre a területre különleges szabályok vonatkoznak.
46. Végül a belga kormány vitatja a Bizottság kifogását, amely szerint a Crétacé de Hesbaye‑i területnek nem elegendő részét jelölték ki veszélyeztetett területként. A nitráttelítettséget mérő vizsgálatok kimutatják, hogy a Crétacé de Hesbaye‑i terület nyugati része nem szennyezett.
47. A Bizottság végül azt állítja, hogy a vallon hatóságok – megsértve ezzel a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkét – a szennyezéssel érintett vizek, valamint a veszélyeztetett területek kijelölésénél nem vették figyelembe a part menti és a tengeri vizek szennyezettségét. A Bizottság hangsúlyozza, hogy a Belga Királyság – az oszlói egyezmény és a párizsi egyezmény végrehajtásával megbízott bizottság előtt – maga vetette fel a belga partokat és az Escaut torkolatát érintő eutrofizációval járó problémákat. Tekintettel arra, hogy a part menti és tengeri belga vizek a mezőgazdasági tevékenységből eredő nitrátokkal szennyezett víztömeg által odahordott tápanyagok bekerülése miatt eutrofizálódnak, az illetékes területi hatóságoknak a régió területének az Északi‑tengert ellátó és e szennyezést kiváltó részeit veszélyeztetett területekként kellene kijelölniük.
48. A belga kormány erre azt a választ adja, hogy a mezőgazdasági tevékenységből eredő nitrátokkal szennyezett víztömeg által odahordott tápanyagok bekerülése a vallon régiót illetően nem jelentős.
C – Elemzés
Az elfogadhatóság
49. Érvénytelenek a Bizottságnak a flamand kormány 2002. június 14‑i rendeletével kapcsolatos kifogásai, illetve az a kifogás, amely szerint a Crétacé de Hesbaye‑i területnek nem elegendő része került veszélyeztetett területként kijelölésre, mivel ezekben az esetekben a per tárgyának az indokolással ellátott véleményben foglaltakhoz képest való kiterjesztéséről van szó.(14)
50. A Bizottság ezekre vonatkozó kifogásai tehát elfogadhatatlanok.
Az ügy érdeméről
51. A nitrátokról szóló irányelv 3. cikkének (1) és (2) bekezdése a tagállamok számára kötelezővé teszi, hogy legkésőbb 1993. december 20‑ig feleljenek meg a következő kötelezettségeknek:
– a tagállamoknak meg kell határozniuk a mezőgazdasági forrásokból származó nitrogénvegyületek általi szennyezéssel érintett vizeket, valamint azokat, amelyek az ilyen szennyezés által érintettek lehetnek, ha a mezőgazdasági eredetű nitráttartalom csökkentésére vonatkozóan nem történik intézkedés;
– a tagállamoknak e célból veszélyeztetett területekként kell meghatározniuk azokat a mezőgazdasági területeket, amelyek vizei olyan vizekbe szivárognak, amelyekről megállapításra került, hogy azok nitrátvegyületekkel telítettek, vagy telítettek lehetnek.
52. A szennyezés által érintett (vagy esetlegesen érintett) vizeket az irányelv I. mellékletében foglalt kritériumok alapján kell kijelölni. Ezen kritériumok alapján szennyezéssel érintett vizekként kell kijelölni a felszíni édesvizeket, különösen azokat, amelyeket ivóvíz kinyerésére használnak, vagy ilyen használatra szánnak, és amelyek esetében az 5. cikkben foglalt intézkedések elmulasztása esetében a nitrogénkoncentráció meghaladja a tagállamokban ivóvízkivételre szánt felszíni víz minőségi követelményeiről szóló, 1975. június 16‑i 75/440/EGK tanácsi irányelvben(15) előírt mértéket. Ez vonatkozik azokra a felszín alatti vizekre is, amelyek az említett 5. cikkben foglalt intézkedések elmulasztása esetén 50 mg/l‑nél magasabb mértékben tartalmaznak vagy tartalmazhatnak nitrátokat, valamint a természetes édesvizű tavakra, egyéb édesvízkészletekre, torkolatokra, part menti és tengeri vizekre, amelyek az említett 5. cikkben foglalt rendelkezések elmulasztása esetén eutrofizálódtak, vagy a közeljövőben eutrofizálódhatnak.
53. Ezen kritériumok alkalmazása során a tagállamoknak figyelembe kell még venniük a vizek és a talaj fizikai és környezeti jellemzőit, a nitrogénvegyületek környezetbeli (vízi és talajbeli) viselkedéséről való jelenlegi ismereteket és végül az említett 5. cikk szerint megtett intézkedések hatásáról való jelenlegi ismereteket.
54. Mindenekelőtt meg kell jegyezni, hogy a Belga Királyság elismerte, hogy a flamand régióban nem jelölték ki hivatalosan a szennyezés által érintett (vagy esetlegesen érintett) vizeket. Ennek a nitrátokról szóló irányelv 3. cikke (2) bekezdésében előírt kijelölés szempontjából következményei vannak. A veszélyeztetett területek kijelölésére csak a kijelölés előszakaszának befejezését követően kerülhet megfelelő módon sor. Következésképpen a Bizottság indokolással ellátott véleményében meghatározott határidő lejártakor a Belga Királyság nem teljesítette a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
55. Egyértelmű, hogy a Belga Királyság nem teljesítette a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit, hiszen a flamand régió csak részben jelölte ki a veszélyeztetett területeket. A korábbi részletes kifejtésnek megfelelően a nitrátokról szóló irányelv végrehajtása szempontjából csak azok a területek bírnak jelentőséggel, amelyek azért veszélyeztetettek, mert a felszíni vizek és a felszín alatti vizek a nitrátok kimosódása következtében fertőzöttek. Bár igaz, hogy a trágyázószerekről szóló rendelet értelmében azok a területek kerültek kijelölésre, amelyek más szempontból – nevezetesen ökológiai vagy természeti értékük miatt – veszélyeztetettnek minősülnek, ez a kijelölés a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkében és I. mellékletében előírtakhoz képest más kritériumok alapján megy végbe. Következésképpen ez a kijelölés nem felel meg ezen irányelv követelményeinek. Úgy vélem, hogy elégtelen a belga kormány azon érvelése, amely szerint ezek a területek – többek között – a nitrátokról szóló irányelv célkitűzéseinek fényében kerültek kijelölésre. Valójában a veszélyeztetettség típusa határozza meg az annak csökkentése érdekében meghozandó intézkedéseket. Ebből az következik, hogy nem hivatkozhatunk a Standley és társai ügyben hozott ítéletre.(16) Ezen ítélet értelmében a tagállamok széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek az említett irányelv I. mellékletében előírt kritériumok alkalmazását illetően. Mindazonáltal a veszélyeztetett területek kijelölése során a tagállamok ezeket a kritériumokat nem hagyhatják figyelmen kívül.
56. Ami a vízminőség szempontjából veszélyeztetett területek kijelölését illeti, meg kell jegyezni, hogy a trágyázószerekről szóló rendelet 15. cikkének (6) bekezdése korlátozza a nitrátokról szóló irányelv alkalmazását. E rendelkezés alapján a flamand régiót illetően a vízminőség szempontjából veszélyeztetett területek három kategóriába sorolhatók:
l) vízkinyerő területek, valamint a felszín alatti vizek I., II. és III. típusú védett területei, amelyek a felszín alatti vizek kezelésére vonatkozó intézkedésekről szóló, 1984. január 24‑i rendelet alkalmazásával kerültek kijelölésre;
2) a flamand kormány által kijelölt veszélyeztetett területek, amelyek a felszíni vizek szennyezés elleni védelméről szóló, 1971. március 26‑i törvény alapján meghatározott előírások szigorítását teszik szükségessé az ivóvíz‑előállításra szánt felszíni vizek felszín alatti vízgyűjtő medencéire vonatkozóan;
3) a nitrátérzékeny talajú területek, amelyek a flamand kormány által meghatározott előírások szigorítását teszik szükségessé, és amelyek a felszín alatti vizek kezelésére vonatkozó intézkedésekről szóló, 1984. január 24‑i rendelet alkalmazásával kerültek kijelölésre.
57. A fenti kategóriákból kimaradó területek, amelyek azonban a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkének (2) bekezdése szerint olyan vizekbe szivárognak, amelyekről megállapításra került, hogy nitrogénvegyületekkel telítettek, vagy telítettek lehetnek, kimaradnak a nitrátokról szóló irányelv hatálya alól. Ez már önmagában is ellentétes az irányelvvel. Így a belga kormány ugyancsak túllépi az említett irányelvben számára biztosított mérlegelési jogkört.
58. A Bizottságnak a vallon régióval szemben felhozott kifogásai ugyancsak megalapozottak. A Bizottság indokolással ellátott véleményében előírt határidő lejártakor a Belga Királyság nem teljesítette a vizeknek a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkének (1) bekezdése szerinti kijelölésére, valamint a veszélyeztetett területek ezen irányelv 3. cikkének (2) bekezdése szerinti kijelölésére vonatkozó kötelezettségét. A vallon régiónak a felszólításra adott egyetlen válaszából kiderül, hogy a Herve‑vidéken a koncentráció több alkalommal is meghaladta a literenkénti 50 mg NO 3
határértéket, valamint hogy kevés olyan terület volt, amely esetében semmiféle túllépés nem vált ismertté. A Comines‑Warneton közigazgatási egységben a mérések eredményei 63 és 92 mg/liter között változnak, a Condrozban pedig egyes mérések az 50 mg/liter határértéket meghaladó értékeket mutatnak. Ugyanebben a válaszban a vallon régió a „Sambre és Meuse közötti” területen az 50 mg/litert meghaladó mértékű, súlyos szennyezésről tesz említést. A belga kormány azon érvelése tehát, hogy a szóban forgó területekre vonatkozó tanulmányokat még nem zárták le, nem indokolhatja azt, hogy a Belga Királyság nem tett eleget az irányelv 3. cikkéből eredő kötelezettségeinek. Hasonlóképpen: a belga kormánynak az irányelv 3. cikke (4) bekezdésére vonatkozó érvelése szintén nem fogadható el, mivel ez a rendelkezés a veszélyeztetett területek jegyzékének felülvizsgálatára, és nem pedig azok kezdeti kijelölésére vonatkozik.
59. Végül: a Bizottságnak a két régióval szemben felhozott azon kifogásai is megalapozottak, amelyek a part menti és a tengeri vizeknek a nitrátokról szóló irányelv 3. cikke (1) bekezdése szerinti kijelölésének hiányára, valamint a veszélyeztetett területeknek ebből következő, az említett irányelv 3. cikke (2) bekezdése szerinti kijelölésének hiányára vonatkoznak. Az irányelv bevezető rendelkezéseinek negyedik preambulumbekezdésével, amely indokai között kifejezetten megemlíti az Északi‑tenger védelmét, ellentétes az említett irányelv olyan értelmezése és alkalmazása, amely figyelmen kívül hagyja a mezőgazdasági eredetű nitráttal szennyezett víztömegeknek az Északi‑tenger eutrofizációjához történő hozzájárulását.
60. Mindebből az következik, hogy a Bizottság fent megvizsgált kifogásai megalapozottak.
D – A helyes mezőgazdasági gyakorlatról szóló szabályzatok hiányosságai
A flamand régióval szemben emelt kifogások
61. A Bizottság szerint a nitrátokról szóló irányelv II. mellékletének következő négy pontja hiányzik a flamand régió által kidolgozott helyes mezőgazdasági gyakorlatra vonatkozó szabályzatból:
– a trágya kijuttatására alkalmatlan időszakok;
– a trágya meredek lejtésű mezőgazdasági területekre történő kijuttatásának szabályai;
– a trágya vízzel telített, elöntött, fagyott vagy hótakaróval borított talajra történő kijuttatásának feltételei, valamint
– a vízfolyások közelében lévő mezőgazdasági területekre történő trágyakijuttatás feltételei.
62. A belga kormány ellenkérelmében említést tesz a trágyázószerekről szóló rendelet 17. cikkéről és annak végrehajtási rendeleteiről, amelyek a nitrátokról szóló irányelvnek a helyes mezőgazdasági gyakorlatról szóló szabályzatra vonatkozó előírásainak különböző vonatkozásait szabályozzák. Ez a cikk az évek során különböző módosításokon ment keresztül, és a kötelezettségeket a „Mestgids – Wegwijs in het Vlaamse beleid december 2000” (A trágyázószerekről szóló útmutató – a flamand politikával kapcsolatos iránymutatás, 2000. december) című tájékoztató füzet útján hozták a flamand gazdák tudomására.
Álláspont
63. A flamand régió az indokolással ellátott véleményre 1999. február 19‑én adott válaszában elismerte, hogy a fent idézett négy pont nem szerepelt a helyes mezőgazdasági gyakorlatról szóló szabályzatban, és hogy emiatt a közeljövőben módosítják a szabályzatot. Tekintve, hogy a trágyázószerekről szóló, a belga kormány által a későbbiekben módosított rendelet elfogadására nem az indokolással ellátott véleményben előírt határidőn belül került sor, szükségtelen vizsgálni, hogy ez a nitrátokról szóló irányelv III. mellékletéből eredő kötelezettségek megfelelő végrehajtásának minősül‑e. Valójában a Bizottság ezt a kifogást a 94/2239. sz. eljárásban fogalmazta meg, és 1998. november 23‑án indokolással ellátott véleményt bocsátott ki, amelyben felhívta e tagállamot arra, hogy az értesítéstől számított két hónapon belül tegye meg az indokolással ellátott véleményben foglaltaknak való megfeleléshez szükséges intézkedéseket. Következésképpen, a trágyázószerekről szóló, 2000. január 1‑jei, módosított rendelet elfogadására az indokolással ellátott véleményben előírt határidőn túl került sor.
64. A Bizottság e jogalapja tehát megalapozott.
E – A cselekvési programok
A flamand régióval szemben emelt kifogások
65. A Bizottság emlékeztet rá, hogy a nitrátokról szóló irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében az irányelv 3. cikke (2) bekezdésében meghatározott kezdeti kijelölést követő két éven belül a tagállamok cselekvési programokat alkotnak – az említett irányelvről szóló értesítéstől számított két éven belül – kijelölt veszélyeztetett területekre vonatkozóan. Tekintve, hogy az értesítésre 1991. december 19‑én került sor, a veszélyeztetett területeket legkésőbb 1993. december 20‑ig kellett volna kijelölni, a cselekvési programokat pedig legkésőbb 1995. december 20‑ig kellett volna kidolgozni.
66. A Bizottság elsőként a megfelelés indokolatlan elmaradást állapítja meg, amely abból ered, hogy azok a cselekvési programok, amelyeknek a nitrátokról szóló irányelv 5. cikke alapján a veszélyeztetett területekre kellene vonatkozniuk, csak részben kerültek végrehajtásra. A nitrátokról szóló irányelv III. mellékletének 2. pontjában előírt szabály – amely szerint a földeken felhasználható éves szervestrágya-mennyiség hektáronként nem haladhatja meg a 170 kg nitrogént – nem alkalmazható:
– az ökológiailag fontos mezőgazdasági területek veszélyeztetett területein, (a trágyázószerekről szóló rendelet 15 bis
és 14. cikke, lásd a 14. pontot);
– a természeti gazdagságuk miatt veszélyeztetett olyan területeken lévő vállalkozásokra, amelyek a trágyázószerekről szóló rendelet 15 ter  cikke (2) bekezdésének 1. és 2. pontja, valamint (3) bekezdése alapján mentességet élveznek (az említett rendelet 15 ter  cikkének (8) bekezdése); valamint
– a foszfáttal telített területekre (a trágyázószerekről szóló rendelet 15 quater
cikke (1) bekezdésének második mondata, lásd a 16. pontot).
67. A Bizottság ezt követően azt rója fel a belga kormánynak, hogy a flamand régió által a cselekvési programjának szerves részeként ismertetett intézkedések egyetlen olyan rendelkezést sem tartalmaznak, amely a nitrátokról szóló irányelv 5. cikke (4) bekezdésének hiánytalan végrehajtását segítené elő. Ez utóbbi rendelkezés előírja, hogy a cselekvési programoknak tartalmazniuk kell a III. mellékletben meghatározott kötelező rendelkezéseket. Ezek az intézkedések a következőkre vonatkozóan tartalmaznak szabályokat:
1)	bizonyos trágyatípusok kijuttatására alkalmatlan időszakok;
2)	a szervestrágyát tároló tartályok kapacitása; ezeknek nagyobbaknak kell lenniük [...].
68. Ráadásul a Bizottság azt állítja, hogy a cselekvési program nem felelt meg a nitrátokról szóló irányelv III. melléklete 1.3 pontjának. A trágyázószerek kijuttatását korlátozó intézkedések elfogadása során a belga kormány nem vette figyelembe a növények talajból származó nitrogén-utánpótlását. A javasolt szabályoknak a belga kormány által közölt tudományos alapjaiból kiderül, hogy a szabályok nem veszik figyelembe a talaj tényleges nitrogéntartalmát.
69. A Bizottság végül arra hivatkozik, hogy a cselekvési program nem felel meg a III. melléklet 2. pontjában foglalt szabálynak, amely előírja, hogy olyan intézkedéseket kell hozni, amelyek biztosítják, hogy a gazdaságokban vagy állattartó telepeken az adott évben kijuttatott szervestrágya mennyisége – beleértve az állatok révén odakerülő trágyát is – ne haladja meg a hektáronkénti 170 kg nitrogént. Valójában ez a szabály nem vonatkozik az ökológiailag fontos mezőgazdasági területek veszélyeztetett területeire, a természeti gazdagságuk miatt veszélyeztetett területekre, valamint a foszfáttal telített területekre.
70. A belga kormány a Bizottság első kifogásával szemben azt állítja, hogy a veszélyeztetett területeket illetően a végrehajtási intézkedések – a hektáronkénti 170 kg‑os nitrogén‑határértéket illetően is – sokkal szélesebb körűek, mint a nitrátokról szóló irányelv III. mellékletében előírt intézkedések. Az, hogy a hektáronkénti 170 kg‑os nitrogén‑határérték nem alkalmazható a trágyázószerekről szóló rendelet 15 ter  cikke (2) bekezdésének 1. és 2. pontja, illetve a (3) bekezdése alapján mentességet élvező „természeti” veszélyeztetett területeken lévő vállalkozásokra, a jelen esetben nem bír jelentőséggel, mivel az érintett területeken a nitráttartalom nem haladja meg az 50 mg/liter határértéket. Az egyéb olyan intézkedések, mint a cselekvési program és a helyes mezőgazdasági gyakorlatról szóló szabályzat, elegendőek a nitrátokról szóló irányelv célkitűzéseinek megvalósításához. Ugyanígy: a foszfáttal telített területeket illetően is szélesebb körű intézkedéseket kell alkalmazni, mint az olyan területek esetében, amelyek nem kerültek veszélyeztetett területként kijelölésre. Az e területekre vonatkozó határérték szerint a kiszórt trágyázószerek hektáronként évente 40 kg foszforsavat tartalmazhatnak.
71. A belga kormány a második kifogással kapcsolatban ellenkérelmében elismeri, hogy a flamand szabályozás az indokolással ellátott véleményben előírt határidőn belül nem felelt meg a nitrátokról szóló irányelv III. bekezdése 1.1. és 1.2. pontjának.
72. A harmadik kifogást illetően a belga kormány hangsúlyozza, hogy a trágyázással kapcsolatos szabályok vonatkozásában a minden mezőgazdasági egység (parcella) tekintetében azonosnak vett, talajban jelen lévő átlagos nitrogén-utánpótlást vette figyelembe. Az év végén kimutatható nitrogénmaradványokkal együtt alkalmazva ezek a szabályok biztosítják az említett irányelv célkitűzéseinek megvalósítását.
A vallon régióval szemben emelt kifogások
73. A Bizottság úgy véli, hogy a belga kormány megszegte a nitrátokról szóló irányelv 5. cikkét, mert azt követően, hogy területén két veszélyeztetett területet jelölt ki, a vallon régiónak az előírt határidőn belül cselekvési programokat kellett volna kidolgoznia, amit nem tett meg.
74. A vallon régió két, 1994. július 28‑i miniszteri rendelet útján a Crétacé de Hesbay‑i területet és a „brüsszeli homokréteg”‑et jelölte ki veszélyeztetett területként. Ebből eredően legkésőbb 1995. december 20‑ig meg kellett volna alkotnia a nitrátokról szóló irányelvben előírt cselekvési programokat. Ezt a kötelezettséget ráadásul a két veszélyeztetett terület kijelölését előíró két vallon rendelet 3. cikke is átveszi. E cikk előírja, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság legkésőbb 1995. december 20‑ig (a hatálybalépés dátuma) a kijelölt területekre vonatkozó cselekvési programokat dolgoz ki. Azt követően azonban, hogy területén a két veszélyeztetett területet kijelölte, a vallon régió nem alkotott cselekvési programokat.
75. A belga kormány azt állítja, hogy a mezőgazdasági forrásokból származó nitrátok által okozott vagy indukált nitrátszennyezés megelőzése, illetőleg csökkentése érdekében 1996‑tól kezdődően lényeges eredményekkel járó helyi szintű cselekvési programokat dolgozott ki a Crétacé de Hesbay‑i és a „brüsszeli homokréteg” területeket illetően.
76. A Bizottság viszonválaszában ismerteti, hogy a programok gazdák általi alkalmazására önkéntes alapon kerül sor, illetve hogy a programok nem vonatkoznak a veszélyeztetett területek összességére.
77. Egyebekben a Bizottság azt is felrója a belga kormánynak, hogy a nitrogén tartós mezőgazdasági kezeléséről szóló, 2002. október 10‑i vallon kormányrendelet, amelyet a vallon régió cselekvési programként tüntetett fel, egyetlen, a nitrátokról szóló irányelv 5. cikke (4) bekezdésének hiánytalan alkalmazását elősegítő rendelkezést sem tartalmaz.
Elemzés
Az elfogadhatóság
78. A Bizottságnak a nitrogén tartós mezőgazdasági kezeléséről szóló, 2002. október 10‑i vallon kormányrendelettel kapcsolatos kifogása érvénytelennek minősül, tekintve, hogy az indokolással ellátott véleményben foglalt meghatározáshoz képest a per tárgyának kiterjesztéséről van szó.
79. A Bizottság ezen kifogása tehát nem fogadható el.
Az ügy érdeméről
80. A nitrátokról szóló irányelv 5. cikke értelmében a tagállamoknak az említett irányelv 3. cikke (2) és (4) bekezdésével összhangban kijelölt veszélyeztetett területek tekintetében cselekvési programokat kell alkotniuk a mezőgazdasági forrásokból származó nitrátok által okozott vagy indukált vízszennyezés csökkentése, valamint a további ilyen vízszennyezés megelőzése érdekében.
81. A tagállamok a területükön található összes veszélyeztetett területre kiterjedő, átfogó cselekvési programot, illetve a különböző veszélyeztetett területekre vagy azok részeire vonatkozó különböző cselekvési programokat alkothatnak.
82. A cselekvési programokat a megalkotásuktól számított négy éven belül kell végrehajtani, és azoknak tételesen tartalmazniuk kell a nitrátokról szóló irányelv III. mellékletében foglalt kötelező intézkedéseket. Az intézkedéseknek magukban kell foglalniuk a kérdéses mellékletben részletezett, a következőkkel kapcsolatos szabályokat: azon időszakok, amelyek alatt bizonyos trágyatípusok kijuttatása tilos; a szervestrágyát tároló tartályok kapacitása és a trágyázószerek használatának korlátozása, számításba véve az adott veszélyeztetett terület jellemzőit; továbbá biztosítaniuk kell, hogy minden gazdaságban vagy állattartó telepen az egy évben a földeken felhasznált szervestrágya mennyisége, beleértve az állatok révén odakerülő trágyát is, hektáronként ne haladjon meg bizonyos mennyiséget.
83. A cselekvési programok célja a talaj nitrogéntartalmának csökkentése. Ez csökkenti annak az esélyeit, hogy a növények által fel nem szívott nitrogénvegyületek a talajon keresztül elszivárogjanak, és végül az olyan felszíni vizekbe kerüljenek, amelyek már maguk is telítettek, vagy telítettek lehetnek.
84. Először is meg kell jegyezni, hogy a belga kormány a flamand régió vonatkozásában elismerte, hogy a flamand szabályozás az indokolással ellátott véleményben foglalt határidőn belül nem felelt meg a nitrátokról szóló irányelv III. melléklete 1.1. és 1.2. pontjában foglalt követelményeknek. A belga kormány beadványaiban azt is elismerte, hogy az említett szabályozás nem a tényleges, hanem az átlagos nitrogén-utánpótlást vette figyelembe. Ez pedig ellentétes az említett III. melléklet 1.3. pontjában foglalt követelménnyel.
85. A Bizottságnak a flamand régiót illető egyéb kifogásai a nitrátokról szóló irányelv 5. cikke (4) bekezdésének az ökológiailag fontos, veszélyeztetett mezőgazdasági területek, a „természeti” veszélyeztetett területek, valamint a foszfáttal telített területek tekintetében fennálló hiányos alkalmazásával kapcsolatosak. Kétséget kizáróan úgy tűnik, hogy a belga kormány által közölt intézkedések nem felelnek meg a nitrátokról szóló irányelv 5. cikkében foglalt követelményeknek. A Bizottságnak a cselekvési programmal kapcsolatos kifogásai azokra a területekre vonatkoznak, amelyek – mint ahogyan az a tárgyaláson is kiderült – nem a nitrátokról szóló irányelv alapján kerültek kijelölésre (lásd az 53. pontot). Következésképpen a flamand régió a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkében foglaltaktól eltérő kritériumok alapján jelölte ki a veszélyeztetett területeket, amelyekre az említett irányelv 5. cikkében foglaltaktól eltérő kritériumok vonatkoznak. A flamand régió területének nagy kiterjedésű részeit, helytelenül, nem jelölte ki veszélyeztetett területként, ami azt jelenti, hogy ezekre a területekre semmiféle cselekvési program nem vonatkozik. Mindezek alapján tehát megállapítom, hogy a Belga Királyság nem teljesítette kötelezettségeit, mivel a flamand régió elmulasztotta megtenni a nitrátokról szóló irányelv 3. cikkének hiánytalan, illetve 5. cikkének helyes végrehajtása szempontjából elégséges intézkedéseket.
86. A Bizottságnak a vallon régióval szemben felhozott kifogása ugyancsak megalapozott. Az eltérő jelentőségű önkéntes programok, valamint azoknak az érintett területekre vonatkozó különböző hatálya, amely nem alkot szervezett és átfogó, egy adott célkitűzés megvalósítását szolgáló rendszert, nem nevezhető az említett irányelv 5. cikke értelmében vett „cselekvési program”‑nak.
87. Meg kell tehát állapítani, hogy a nitrátokról szóló irányelv 5. cikkének megsértésén alapuló mindkét kifogás megalapozott.
F – Hiányos jelentés
A flamand régióval szemben emelt kifogások
88. A nitrátokról szóló irányelv 10. cikke előírja, hogy a tagállamok az irányelv V. mellékletében meghatározott információkat tartalmazó jelentést adnak át a Bizottságnak, az irányelvről szóló értesítést követő négyéves időtartamra, illetve minden ezt követő négyéves időtartamra vonatkozóan. A jelentést a vonatkozó időtartam lejártát követő hat hónapon belül kell átadni a Bizottságnak.
89. A Bizottság azt állítja, hogy a flamand régió nevében a belga kormány által közölt jelentés a következő pontok tekintetében nem felel meg az irányelv V. mellékletének:
– az irányelv 3. cikkének (1) bekezdése és I. melléklete alapján kijelölt vizek térképe, az egyes vizeknél megjelölve, hogy melyik, I. mellékletbeli kritérium alapján került sor azok kijelölésére;
– az irányelv 6. cikke szerinti ellenőrzés eredményeinek összefoglalása, amely tartalmazza azon okok felsorolását, amelyek az adott veszélyeztetett terület kijelöléséhez, a kijelölés módosításához vagy kiegészítéséhez vezettek;
– az irányelv 5. cikkének (6) bekezdése szerint végrehajtott ellenőrzési programok eredményeinek összefoglalása;
– a tagállamoknak azon hozzávetőleges időpontra vonatkozó becslései, ameddig az irányelv 3. cikkének (1) bekezdése szerint kijelölt vizek várhatóan reagálnak a cselekvési program intézkedéseire, továbbá a becslések bizonytalansági szintjének megjelölése.
90. A flamand régió ellenkérelmében pontosítja, hogy flamand területen a közvetlenül veszélyeztetett vizek kijelölésére a nitrátokról szóló irányelv I. mellékletében foglalt feltételeknek megfelelően került sor. Az indokolással ellátott véleményre adott válaszában a flamand régió közölte a Belga Királyság veszélyeztetett területeit feltüntető térképet.
91. Egyebekben a Belga Királyság nem vitatja a Bizottság kifogásait.
Értékelés
92. Meg kell jegyezni, hogy a Belga Királyság által 1997. január 9‑én a Bizottság felé a flamand régióval kapcsolatban közölt dokumentumok nem tartalmazták a nitrátokról szóló irányelv 3. cikke (1) bekezdésének, illetve I. mellékletének megfelelően kijelölt vizeknek – az 5. cikk 2. pontjának a) alpontjában előírt – térképét. A flamand régió által hivatkozott térkép a nitrátokról szóló irányelv – V. melléklete 2. pontjának b) alpontjával együtt értelmezett – 10. cikkére vonatkozik. Ráadásul az irányelv V. mellékletének 3. pontjában és 4. pontjának d) és e) alpontjában előírt dokumentumok is hibásak.
93. Mindezek alapján megállapítható, hogy a nitrátokról szóló irányelv 10. cikkében előírt, hiányos jelentésnek a Bizottság felé történő közlésével a Belga Királyság nem teljesítette kötelezettségeit.
VII – Végkövetkeztetések
94. A fentieket figyelembe véve azt javaslom, hogy a Bíróság:
1) állapítsa meg, hogy a flamand régiót illetően a Belga Királyság elmulasztotta elfogadni a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméről szóló, 1991. december 12‑i 91/676/EGK tanácsi irányelv 3. cikke (1) és (2) bekezdésének, valamint 4., 5. és 10. cikkének teljes átültetéséhez és helyes végrehajtásához szükséges intézkedéseket;
2) állapítsa meg, hogy a vallon régiót illetően a Belga Királyság elmulasztotta elfogadni a 91/676/EGK irányelv 3. cikke (1) és (2) bekezdésének és 5. cikkének teljes átültetéséhez és helyes végrehajtásához szükséges intézkedéseket;
3) az ezt meghaladó részben utasítsa el a keresetet;
4) a Belga Királyságot kötelezze a költségek viselésére.
(1) .
(2)
–	HL L 375., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 68. o.
(3) –		Moniteur Belge, 1991. február 28.
(4) –		A trágyázószerekről szóló rendelet és az ökölógiai engedélyezésről szóló, 1985. június 28‑i rendelet módosításáról szóló, 1999. május 11‑i rendelet (Moniteur belge, 1999. augusztus 20.).
(5) –		A vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméről szóló, 1994. május 5‑i vallon kormányrendelet (Moniteur belge, 1994. június 28.).
(6) –		A flamand kormány 2002. június 14‑i rendelete, amelynek célja a trágyázószerekről szóló rendelet 15. cikkének (3), (4) és (5) bekezdésében felsorolt veszélyeztetett vízi területek vizsgálata, felülvizsgálata és kiegészítése.
(7) –		A C‑214/96. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 1998. november 25‑én hozott ítélet (EBHT 1998., I‑7661. o.) 25. pontja; a C‑289/94. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1996. szeptember 17‑én hozott ítélet (EBHT 1996., I‑4405. o.) 20. pontja, valamint a C‑232/95. és C‑233/95. sz., Bizottság kontra Görögország ügyekben 1998. június 11‑én hozott ítélet (EBHT 1998., I‑3343. o.) 38. pontja.
(8) –		A C‑306/91. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1993. április 28‑án hozott ítélet (EBHT 1993., I‑2133. o.) 22. pontja.
(9) –		A Bíróság C‑392/99. sz., Bizottság kontra Portugália ügyben 2003. április 10‑én hozott ítéletének (EBHT 2003., I‑3373.) 133. pontja.
(10) –		Lásd nevezetesen a Bíróság 298/86. sz.. Bizottság kontra Belgium ügyben 1988. július 14‑én hozott ítéletének (EBHT 1988., 4343. o., 10. pontját, valamint a C‑274/93. sz., Bizottság kontra Luxemburg ügyben 1996. április 25‑én hozott ítéletének (EBHT 1996., I‑2019. o.) 11. pontját.
(11) –		Lásd a 6. lábjegyzetben.
(12) –		Lásd a 6. lábjegyzetben.
(13)
–		ERM‑jelentés az Európai Bizottság részére a Belgiumban található veszélyeztetett területekről (2000. február).
(14) –		Lásd különösen a C‑384/97. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2000. május 25‑én hozott ítélet (EBHT 2000., I‑3823. o.) 35. pontját, valamint a C‑152/98. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben 2001. május 10‑én hozott ítélet (EBHT 2001., I‑3463. o.) 21. pontját.
(15)
–		HL L 194., 26. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 17. o.
(16) –		A C‑293/97. sz. 1999. április 29‑i ítélet (EBHT 1999., I‑2603. o.) 39. pontja.