62012CO0389_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A C‑389/12. P. sz. ügyben,
Szarvas Tibor (lakóhelye: Székesfehérvár [Magyarország], képviseli: Katona M. ügyvéd)
fellebbezőnek
az Európai Unió Bírósága alapokmányának 56. cikke alapján 2012. augusztus 20‑án benyújtott fellebbezése tárgyában,
a másik fél az eljárásban:
Magyarország
alperes az elsőfokú eljárásban,
A BÍRÓSÁG (nyolcadik tanács),
tagjai: E. Jarašiūnas tanácselnök, C. Toader (előadó) és C. G. Fernlund, bírák,
főtanácsnok: M. Wathelet,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint a Bíróság az eljárási szabályzatának 181. cikke alapján, indokolt végzéssel határoz,
meghozta a következő
Végzést
Az ítélet indoklása
1. Szarvas T. a fellebbezésében az Európai Unió Törvényszéke által a T‑129/12. sz., Szarvas kontra Magyarország ügyben 2012. június 26‑án hozott végzés (a továbbiakban: megtámadott végzés) hatályon kívül helyezését kéri, mely végzéssel a Törvényszék hatáskör nyilvánvaló hiánya miatt elutasította a keresetét, melyben azt kérte, hogy a Törvényszék:
– függessze fel a 3562979375 hivatkozási számon elrendelt adó‑végrehajtási eljárást;
– semmisítse meg a Fejér Megyei Bíróság 8.K.21.255/2011/13. szám alatt hozott ítéletének indokolásában felsorolt jogszabályokat és határozatokat;
– kötelezze Magyarországot a vagyoni értékű jog vagy tulajdonjog ingatlan‑nyilvántartásba történő jogerős bejegyzése alapján kirótt vagyonszerzési illeték vagy illetékelőleg meghatározására vonatkozó jogszabályi környezet megváltoztatására;
– kötelezze Magyarországot a kétes követeléseken alapuló, eddig befizetett, illetve be nem fizetett illetékek és illetékelőlegek visszafizetésére, illetve törlésére;
– kötelezze Magyarországot a felperes részére bizonyos kártérítési összegek megfizetésére.
A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott végzés
2. A Törvényszék Hivatalához 2012. március 19‑én benyújtott keresetlevelével Szarvas T. keresetet indított, melynek tárgya lényegében az ingatlanszerzésre vonatkozó magyar szabályozásnak és a Fejér Megyei Bíróság 2011. november 23‑i ítéletében felsorolt határozatoknak a megsemmisítése, valamint a Szarvas T. által állítólagosan elszenvedett károk megtérítése.
3. A Törvényszék a megtámadott végzésben a kereset elbírálására vonatkozó hatáskörének nyilvánvaló hiányát állapította meg, és a keresetet következésképpen elutasította.
4. E tekintetben a Törvényszék e végzés 10. pontjában többek között emlékeztetett arra, hogy nincs hatásköre a valamely tagállamban folyamatban lévő eljárás felfüggesztésére, vagy arra, hogy a tagállammal szemben meghagyást bocsásson ki.
5. A Törvényszék az említett végzés 6. és 7. pontjában azt is megállapította, hogy az EUMSZ 256. cikkből, az Európai Unió Bírósága alapokmányának 51. cikkéből, és az említett alapokmány I. mellékletének 1. cikkéből következően az EUMSZ 263. cikk alapján nem rendelkezik hatáskörrel az olyan jogi aktusok ellen benyújtott keresetek elbírálására, amelyeket nem az Európai Unió intézményei, szervei vagy hivatalai fogadtak el.
6. Az állítólagosan elszenvedett kár megtérítése iránti kérelmet illetően a Törvényszék a megtámadott végzés 8. pontjában emlékeztetett arra, hogy a szerződésen kívüli felelősség körében kizárólag az EUMSZ 268. cikk, az EUMSZ 340. cikk második és harmadik bekezdése, valamint az EAK 188. cikk második bekezdése alapján benyújtott és az Unió intézményei, szervei vagy hivatalai által, illetve ezek alkalmazottai által feladataik teljesítése során okozott károk megtérítésére irányuló keresetek elbírálására rendelkezik hatáskörrel.
7. E megfontolásokra tekintettel a Törvényszék megállapította a Szarvas T. által benyújtott kereset elbírálására vonatkozó hatáskörének nyilvánvaló hiányát.
A fellebbezésről
8. A Bíróság eljárási szabályzatának 181. cikke értelmében ha a fellebbezés teljes egészében vagy részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan, illetve nyilvánvalóan megalapozatlan, azt a Bíróság az előadó bíró jelentése alapján és a főtanácsnok meghallgatását követően indokolt végzéssel bármikor elutasíthatja az eljárás szóbeli szakaszának megnyitása nélkül, vagy adott esetben a kérelemnek az alperes féllel való közlése nélkül.
9. A jelen ügyben a Bíróság álláspontja szerint e rendelkezést kell alkalmazni.
10. Szarvas T. a fellebbezésében annak állítására szorítkozik, hogy Magyarország nem hajtotta végre a nemzeti jognak az EUMSZ 113. cikken alapuló harmonizációját, így „a kereset tárgyát képező témában verseny hátrányban van, piaci versenye torzult”. Szarvas T. ezenfelül azt állítja, hogy „a Bíróság jogosult a kérdéses ügyben eljárni”.
11. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 256. cikk, a Bíróság alapokmánya 58. cikkének első bekezdése és a Bíróság eljárási szabályzata 168. cikke (1) bekezdésének d) pontja, valamint 169. cikke értelmében a fellebbezésben pontosan meg kell jelölni annak az ítéletnek vagy végzésnek a vitatott részeit, amelynek a hatályon kívül helyezését kérik, valamint a kérelmet konkrétan alátámasztó jogi érveket (lásd különösen a C‑352/98. P. sz., Bergaderm és Goupil kontra Bizottság ügyben 2000. július 4‑én hozott ítélet [EBHT 2000., I‑5291. o.] 34. pontját, valamint a C‑349/08. P. sz., Kronberger kontra Parlament ügyben 2009. május 19‑én hozott végzés 37. pontját, és a C‑507/09. P. sz., Goldman Management kontra Bizottság és Bulgária ügyben 2010. május 6‑án hozott végzés 11. és 13. pontját).
12. Márpedig a jelen ügyben meg kell állapítani, hogy Szarvas T. fellebbezése nem jelöli meg pontosan a megtámadott végzés vitatott részeit, és nem tartalmaz semmilyen, a kérelmét alátámasztó jogi megfontolást.
13. Ráadásul a Törvényszék hatáskörének hiánya a kereset elbírálása tekintetében nyilvánvaló. Az uniós bíróságok ugyanis nem rendelkeznek hatáskörrel a természetes személyek és a tagállamok közötti jogviták elbírálására (lásd ebben az értelemben a C‑396/03. P. sz., Killinger kontra Németország és társai ügyben hozott végzés [EBHT 2005., I‑4967. o.] 15. és 26. pontját; a C‑49/08. sz., Raulin kontra Franciaország ügyben 2008. május 16‑án hozott végzés 7. pontját; a C‑374/09. P. sz., Hârsulescu kontra Románia ügyben 2010. március 4‑én hozott végzés 8. pontját; a C‑142/10. P. sz., Pérez Guerra kontra BNP Paribas és Spanyolország ügyben 2010. szeptember 24‑én hozott végzés 4. pontját, valamint a C‑143/10. P. sz., Uznański kontra Lengyelország ügyben 2010. november 19‑én hozott végzés 12. pontját).
14. Következésképpen a fellebbezést nyilvánvaló elfogadhatatlanság miatt és fennmaradó részében nyilvánvaló megalapozatlanság miatt el kell utasítani.
A költségekről
15. A Bíróság eljárási szabályzatának 137. cikke alapján, amely e szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásra is alkalmazandó, a költségekről az eljárást befejező végzésben kell határozni.
16. Mivel a jelen végzést a Bíróság azelőtt hozta meg, hogy az alperesnek a fellebbezést kézbesítették volna, és következésképpen azelőtt, hogy az alperesnek költségei merültek volna fel, a felperes maga viseli saját költségeit.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján a Bíróság (nyolcadik tanács) a következőképpen határozott:
1) A Bíróság a fellebbezést elutasítja.
2) Szarvas T. maga viseli saját költségeit.