62020TJ0727_RES
T‑727/20. RENV. sz. ügy
Nigar Kirimova
kontra
az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala
A Törvényszék ítélete (kibővített második tanács), 2024. szeptember 25.
„Belső piac – Az EUIPO előtti képviselet – A hivatásos képviselők jegyzékébe való felvétel – A kérelem elutasítása – Nem EGT‑tagállam állampolgárságával rendelkező kérelmező – Az állampolgársági követelmény alóli felmentés – Az (EU) 2017/1001 rendelet 120. cikke (4) bekezdésének b) pontja – A magasan képzett szakember fogalma – A jogbiztonság elve – A meghallgatáshoz való jog – Megváltoztatás – A Törvényszék hatáskörének hiánya”
Európai uniós védjegy – Eljárási rendelkezések – Az EUIPO előtti képviselet – A hivatásos képviselők jegyzékébe való felvétel – Követelmények – EGT‑tagállam állampolgára – Eltérés – Feltétel – A magasan képzett szakember státusza – Fogalom – Készségeknek a jogosultság szerinti tagállamon kívüli államban való megszerzése – Megengedhetőség
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 120. cikk, (4) bekezdés, b) pont)
(lásd: 30–38. pont)
Intézmények jogi aktusai – Időbeli hatály – Eljárási szabályok – Anyagi jogi szabályok – Különbségtétel – Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatalának (EUIPO) iránymutatásai – A szóban forgó tényállás időpontjában hatályos iránymutatások alkalmazása – Hiány – A jogbiztonság elvének megsértése
(lásd: 46., 50., 62–66. pont)
Összefoglalás
A Törvényszék ebben az ítéletben első alkalommal ételmezi a „magasan képzett szakember” 2017/1001 rendelet (
1
) 120. cikk (4) bekezdésének b) pontjában szereplő fogalmát egy természetes személynek a hivatásos képviselők jegyzékébe történő felvétele tekintetében.
N. Kirimova, az Azerbajdzsáni Köztársaság állampolgára, 2019. október 10‑én kérelmet nyújtott be az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatalához (EUIPO) az EUIPO hivatásos képviselői jegyzékébe való felvétel iránt, a 2017/1001 rendelet 120. cikke (4) bekezdésének b) pontja alapján egyúttal azon követelmény alóli felmentést is kérve, hogy az Európai Gazdasági Térség (EGT) valamely tagállamának állampolgára legyen.
Az EUIPO levelében tájékoztatta a felperest, hogy a kérelme elfogadhatatlan. E levélre válaszul a felperes észrevételeket terjesztett elő. Az EUIPO ügyvezető igazgatója 2020. szeptember 30‑i határozatában (a továbbiakban: megtámadott határozat) elutasította a felperes kérelmét.
A Törvényszék álláspontja
A Törvényszék először is megállapítja, hogy a „magasan képzett szakember” fogalmát egyik rendelet sem határozza meg, és e rendelkezést a következőket figyelembe véve értelmezi: azon rendelkezés szövege, amelyben az szerepel, azon kontextus, amelybe az illeszkedik, valamint az azon szabályozás által elérni kívánt célok, amelynek a részét képezi.
A szóban forgó rendelkezés szövegét és kontextusát illetően a Törvényszék rámutat egyrészt arra, hogy a „magasan képzett szakember” 2017/1001 rendelet 120. cikke (4) bekezdésének b) pontja szerinti fogalma olyan szakértőre vonatkozik, aki a védjegyekkel kapcsolatban különösen magas tulajdonságokkal, készségekkel, képességekkel és ismeretekkel rendelkezik, függetlenül attól, hogy milyen módon szerezte meg azokat. Másrészt az említett rendelkezésből kitűnik, hogy a 2017/1001 rendelet 120. cikkének (2) bekezdésében előírt, valamely személynek a hivatásos képviselők jegyzékébe való felvételével kapcsolatos három követelmény, nevezetesen az állampolgárságra, a lakóhelyre és a jogosultságra vonatkozó követelmény nem csupán együttes, hanem önálló jellegű is. A jogosultsági követelményt ugyanis mind az állampolgársági követelménynek megfelelő természetes személyeknek, mind pedig azoknak természetes személyeknek teljesíteniük kell, akik a „magasan képzett szakember” státuszuk miatt ez utóbbitól eltérést kérnek. E státusz tehát független a jogosultsági követelménytől, és kiegészíti azt, továbbá nem kapcsolódik az e követelmény teljesítéséhez szükséges feltételekhez. Így a „magasan képzett szakember” státusz igazolását lehetővé tévő tulajdonságokat, készségeket, képességeket vagy ismereteket a nem EGT‑állampolgár az EGT valamely tagállamában, vagy egy harmadik országban is megszerezheti, a jogosultságnak az EGT‑ben történő megszerzését megelőzően vagy azt követően.
Ami az EUIPO előtti képviseletre vonatkozó szabályok által követett célokat illeti, nevezetesen európai uniós védjegyrendszer zökkenőmentes, hatékony és eredményes működésének biztosítását, (
2
) a Törvényszék megjegyzi, hogy e célok elérése nem függ attól, hogy a „magasan képzett szakember” státusz egy adott tagállamban megszerzett szakmai tapasztalatnak legyen alárendelve. Éppen ellenkezőleg, nincs jelentősége, hogy a felmentést kérelmező szakember a különösen magas szintű tulajdonságait, készségeit, képességeit vagy ismereteit egy bizonyos tagállamban szerezte, és nem egy másik tagállamban vagy akár harmadik országban, mivel az EGT valamely tagállamának állampolgárságával nem rendelkező kérelmezőnek is meg kell felelnie a lakóhely követelményének és a jogosultsági követelménynek, amelyek megkövetelik az EGT valamely tagállamához fűződő kapcsolatot.
Így a megtámadott határozatban az ügyvezető igazgató által a jogosultság szerinti tagállamban szerzett szakmai tapasztalat szükségességét illetően alkalmazott követelmény a „magasan képzett szakember” fogalom túlságosan korlátozó és téves értelmezéséből ered. Ezen értelmezési szempontok egyikéből sem lehet ugyanis arra következtetni, hogy e státusz szükséges feltételként szakmai tapasztalatot követel meg a jogosultság szerinti tagállamban.
Másodszor a Törvényszék azt vizsgálja, hogy az ügyvezető igazgató a felperes kérelmének értékelése során tiszteletben tartotta‑e a jogbiztonság elvét. Mindenekelőtt kiemeli, hogy ezen igazgatónak a 2017/1001 rendelet 120. cikke (4) bekezdése b) pontjának alkalmazása során az EUIPO‑iránymutatásokban foglalt valamennyi magatartási szabályt be kell tartania, és a jogbiztonság elvével összhangban tiszteletben kell tartania az e szabályok időbeli alkalmazására irányadó elveket. Mindemellett nem zárható ki, hogy az ügyvezető igazgató az egyenlő bánásmód elvét figyelembe vevő indokolással eltérjen e magatartási szabályoktól, és a kérelmező az EUIPO‑iránymutatásaiban bemutatottaktól eltérő bizonyítékok alapján igazolja a „magasan képzett szakember” státuszt.
Így a Törvényszék megállapítja, hogy a 2020. évi EUIPO‑iránymutatások az állampolgársági követelmény alóli felmentés iránti kérelmek olyan értékelési elemeit tartalmazzák, amelyek a 2017. évi EUIPO‑iránymutatásokban nem szerepeltek, tehát az ügyvezető igazgató új és szigorúbb gyakorlatát mutatják e tekintetben. E különbségek jelentős hatással lehetnek mind a mentesség iránti kérelem ügyvezető igazgató általi értékelésére, mind az ilyen kérelem tartalmára, mivel az EUIPO‑iránymutatásokban szereplő információk alapján a kérelmezők előre láthatják, hogy milyen bizonyítékok alapján értékelhetik majd a felmentés iránti kérelmet. Így annak bizonyítása, hogy valaki – a 2020. évi EUIPO‑iránymutatásokban szereplő minimumkövetelményt teljesítve – a „rendkívüli körülmények” alapján a „magasan képzett szakember” státuszával rendelkezik, nyilvánvalóan eltérő hatályú, mint ugyanezen státusznak a 2017. évi EUIPO‑iránymutatások értelmében vett „különleges körülmények” alapján történő bizonyítása.
Végül a Törvényszék rámutat arra, hogy az ügyvezető igazgató a megtámadott határozatban – noha pontosan nem jelölte meg az alkalmazott EUIPO‑iránymutatásokat – a 2020. évi EUIPO‑iránymutatásokban szereplő követelményekre és körülményekre tekintettel vizsgálta meg a felperes kérelmét. Márpedig a jogbiztonságra vonatkozó ítélkezési gyakorlat szerint a szóban forgó tényállás időpontjában, azaz a felmentés iránti kérelem benyújtásának időpontjában hatályos magatartási szabályokat kell alkalmazni e kérelem elbírálása során, nem pedig a megtámadott határozat elfogadásának időpontjában hatályos szabályokat. Mivel a jelen ügyben a kérelem benyújtásának időpontjában a 2020. évi EUIPO‑iránymutatásokat még el sem fogadták, ezen időpontban a 2017. évi iránymutatások voltak hatályban.
E megfontolásokra tekintettel a Törvényszék megállapítja, hogy az ügyvezető igazgató megsértette a jogbiztonság elvét, amikor a felperes felmentés iránti kérelmét a kérelem benyújtásának időpontjában még nem hatályos 2020. évi EUIPO‑iránymutatásokban foglalt magatartási szabályok alapján bírálta el.
(
1
)	Az európai uniós védjegyről szóló, 2017. június 14‑i (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 154., 1. o.).
(
2
)	Amint az a 2017/1001 rendelet (43) preambulumbekezdéséből, valamint az európai uniós védjegyről szóló (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet kiegészítéséről és az (EU) 2017/1430 felhatalmazáson alapuló rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. március 5‑i (EU) 2018/625 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2018. L 104., 1. o.) (18) preambulumbekezdéséből kitűnik.