62024CJ0870
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (kilencedik tanács)
2026. március 19. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Állami támogatások – A 651/2014/EU rendelet – A belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető támogatási kategóriák – A kis‑ és középvállalkozásoknak (KKV) nyújtott támogatásokra vonatkozó mentesség – Az I. melléklet 1. cikke – A »vállalkozás« fogalma – Az I. melléklet 3. cikkének (3) bekezdése – A »kapcsolt vállalkozások« fogalma – Egy vállalkozás részvényeihez fűződő szavazati jogok többségével rendelkező természetes személy – Gazdasági tevékenység gyakorlása – A vállalkozás ügyvezetésében közvetlen vagy közvetett részvétel útján való irányítás tényleges gyakorlása”
A C‑870/24. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Administratīvā apgabaltiesa (regionális közigazgatási bíróság, Lettország) a Bírósághoz 2024. december 17‑én érkezett, 2024. december 14‑i határozatával terjesztett elő
a Valsts ieņēmumu dienests
és
a SIA „OUTLETICO”
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (kilencedik tanács),
tagjai: M. Condinanzi tanácselnök, R. Frendo és A. Kornezov (előadó) bírák,
főtanácsnok: A. Biondi,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
a lett kormány képviseletében J. Davidoviča és K. Pommere, meghatalmazotti minőségben,
–
a belga kormány képviseletében P. Cottin és M. Van Regemorter, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében A.‑L. Delbac, V. Hitrovs és A. Steiblytė, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2020. július 2‑i (EU) 2020/972 bizottsági rendelettel (HL 2020. L 215., 3. o.) módosított, [az EUMSZ] 107. és [EUMSZ] 108. cikke alkalmazásában bizonyos támogatási kategóriáknak a belső piaccal összeegyeztethetővé nyilvánításáról szóló, 2014. június 17‑i 651/2014/EU bizottsági rendelet (HL 2014. L 187., 1. o.; helyesbítések: HL 2016. L 149., 8. o.; HL 2021. L 365., 47. o.) I. melléklete 1. cikkének és 3. cikke (3) bekezdésének az értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet a Valsts ieņēmumu dienests (nemzeti adóhatóság, Lettország) (a továbbiakban: adóhatóság) és a lett jog szerinti SIA „OUTLETICO” (a továbbiakban: Outletico) társaság és között azon határozat tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amelyben ezen adóhatóság arra kötelezte az Outleticót, hogy térítse vissza azokat a támogatásokat, amelyeket a COVID19‑világjárvánnyal kapcsolatos egészségügyi válsággal összefüggésben jogellenesen kapott.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 651/2014 rendelet
3
A 651/2014 rendelet (30) és (40) preambulumbekezdése kimondja:
„(30)
A versenytorzuláshoz vezető különbségek felszámolása érdekében és a [kis‑ és közepes vállalkozásokkal (kkv)] kapcsolatos különböző uniós és nemzeti kezdeményezések összehangolásának megkönnyítése céljából, valamint az átlátható adminisztráció és a jogbiztonság követelményére tekintettel e rendelet alkalmazásában a kkv fogalommeghatározásának a mikro‑, kis‑ és középvállalkozások meghatározásáról szóló, 2003. május 6‑i 2003/361/EK bizottsági ajánlásban bizottsági ajánlásban [HL 2003. L 124., 36. o.] szereplő fogalommeghatározáson kell alapulnia.
[…]
(40)
A kis‑ és középvállalkozások döntő szerepet játszanak a munkahelyteremtésben, és általánosabb értelemben a társadalmi stabilitás és a gazdasági fejlődés fontos tényezőjeként működnek. Fejlődésüket azonban akadályozhatja a piac nem megfelelő működése, amelynek folytán a kkv‑k a következő tipikus hátrányokat szenvedik. Gyakran nehezen jutnak tőkéhez vagy kölcsönhöz egyes pénzpiacok kockázatkerülő jellegéből, és abból adódóan, hogy esetleg csak korlátozott biztosítékokat tudnak nyújtani. Szűkös forrásaik következtében csak korlátozott mértékben férnek hozzá az információkhoz, különösen az új technológiákra és a potenciális piacokra vonatkozóan. A kkv‑k gazdasági tevékenysége fejlesztésének elősegítése érdekében ezért e rendeletnek bizonyos támogatási kategóriákat mentesítenie kell abban az esetben, ha azokat kkv‑k részére nyújtják. Az említett kategóriáknak magukban kell foglalniuk különösen a kkv‑knak nyújtott beruházási támogatást és a kkv‑k vásárokon való részvételéhez nyújtott támogatást.”
4
E rendelet 1. cikke a következőket írja elő:
„(1)   Ezt a rendeletet következő támogatási kategóriákra kell alkalmazni:
[…]
b)
kkv‑knak nyújtott beruházási támogatás, működési támogatás és a kkv‑k finanszírozási eszközökhöz való hozzáférését elősegítő támogatás;
[…]
(4)   E rendelet nem alkalmazható a következőkre:
[…]
c)
a nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak nyújtott támogatás, kivéve az egyes természeti katasztrófák okozta károk helyreállítására irányuló támogatási programokat, az induló vállalkozásoknak biztosított támogatási programokat, valamint a regionális működési támogatási programokat, feltéve, hogy a szóban forgó programok az egyéb vállalkozásokkal szemben nem biztosítanak kedvezőbb elbánást a nehéz helyzetben lévő vállalkozások számára. Mindazonáltal ez a rendelet eltérés alapján alkalmazandó azokra a vállalkozásokra, amelyek 2019. december 31‑én nem voltak nehéz helyzetben, de a 2020. január 1. és 2021. június 30. közötti időszakban nehéz helyzetbe kerültek.
[…]”
5
E rendelet 2. cikke a következőképpen rendelkezik:
„E rendelet alkalmazásában:
[…]
2.   […] »kkv«: az I. mellékletben megállapított feltételeket teljesítő vállalkozás;
[…]
18.
»nehéz helyzetben lévő vállalkozás«: olyan vállalkozás, amely tekintetében a következő feltételek közül legalább egy fennáll:
a)
Korlátolt felelősségű társaság esetén (kivéve a kevesebb mint három éve létező kkv‑kat, illetve a kockázatfinanszírozási támogatásra való jogosultság alkalmazásában az első kereskedelmi értékesítéstől számítva kevesebb mint hét éve működő olyan kkv‑kat, amelyek a kiválasztott pénzügyi közvetítő által végzett átvilágítást követően kockázatfinanszírozási beruházásra jogosultak) jegyzett részvénytőkéjének több mint a fele elveszett a felhalmozott veszteségek miatt. […]
[…]
e)
Olyan vállalkozás esetében, amely nem kkv, amennyiben az elmúlt két évben:
1.
a vállalkozás könyv szerinti adósság‑saját tőke aránya 7,5‑nél magasabb volt; és
2.
a vállalkozás […] kamatfedezeti rátája nem érte el az 1,0 értéket.
[…]
24.
»nagyvállalkozások«: az I. mellékletben megállapított feltételeket nem teljesítő vállalkozások;
[…]”
6
Ugyanezen rendelet 3. cikke értelmében:
„A támogatási programok, a támogatási programok keretében nyújtott egyedi támogatások és az ad hoc támogatások a[z EUMSZ 107. cikk] (2) vagy (3) bekezdése értelmében a belső piaccal összeegyeztethetők, és mentesülnek a[z EUMSZ 108. cikk] (3) bekezdése szerinti bejelentési kötelezettség alól, feltéve hogy a támogatás megfelel az e rendelet I. fejezetében meghatározott valamennyi feltételnek, valamint az érintett támogatási kategóriára vonatkozóan e rendelet III. fejezetében meghatározott különös feltételeknek.”
7
A 651/2014 rendelet I. mellékletének „A kkv fogalmának meghatározása” címet viselő 1. cikke a következőket írja elő:
„Egy vállalkozás – jogi formájától függetlenül – gazdasági tevékenységet folytató egységnek tekintendő [helyesen: Vállalkozásnak tekintendő – jogi formájától függetlenül – bármely jogalany, amely gazdasági tevékenységet folytat]. Ez különösen magában foglalja a kézművesipari vagy egyéb tevékenységet folytató önálló vállalkozókat vagy családi vállalkozásokat, valamint a rendszeres gazdasági tevékenységet folytató személyegyesüléseket vagy szövetkezeteket [helyesen: személyegyesítő társaságokat és egyesüléseket].”
8
E melléklet 2. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A mikro‑, kis‑ és középvállalkozások (kkv‑k) típusba a 250‑nél kevesebb személyt foglalkoztató vállalkozások tartoznak, amelyek éves árbevétele nem haladja meg az 50 millió [eurót], és/vagy az éves mérlegfőösszegük értéke nem haladja meg a 43 millió [eurót].
(2)   A kkv típuson belül a kisvállalkozás annak meghatározása szerint olyan vállalkozás, amely 50‑nél kevesebb személyt foglalkoztat, és amelynek éves árbevétele és/vagy éves mérlegfőösszegének értéke nem haladja meg a 10 millió [eurót].
(3)   A kkv típuson belül a mikrovállalkozás annak meghatározása szerint olyan vállalkozás, amely 10‑nél kevesebb személyt foglalkoztat, és amelynek éves árbevétele és/vagy éves mérlegfőösszegének értéke nem haladja meg a 2 millió [eurót].”
9
Az említett melléklet 3. cikke értelmében:
„(1)   »Önálló vállalkozás«: minden olyan vállalkozás, amely nem minősül a (2) bekezdés szerinti partnervállalkozásnak vagy a (3) bekezdés szerinti kapcsolt vállalkozásnak.
[…]
(3)   »Kapcsolt vállalkozások« azok a vállalkozások, amelyek között az alábbi kapcsolatok valamelyike fennáll:
a)
a vállalkozás rendelkezik a részvényesek vagy tagok szavazati jogának többségével egy másik vállalkozásban,
b)
a vállalkozás jogosult kinevezni vagy elmozdítani egy másik vállalkozás igazgatási, irányítási vagy felügyeleti testülete tagjainak többségét,
c)
a vállalkozás valamely másik vállalkozás felett meghatározó befolyást gyakorolhat az e vállalkozással kötött szerződés alapján vagy az alapító okiratában vagy társasági szerződésében meghatározott rendelkezésnek megfelelően,
d)
a vállalkozás, amely valamely másik vállalkozás részvényese vagy tagja, e vállalkozás többi részvényesével vagy tagjával kötött megállapodás alapján egyedül birtokolja a másik vállalkozásban a részvényesek vagy tagok szavazati jogának többségét.
[…]
Azon vállalkozás vagy a (2) bekezdésben említett bármely befektető, amely egy vagy több másik vállalkozáson keresztül az első albekezdésben leírt kapcsolatok valamelyikével rendelkezik, szintén kapcsolt vállalkozásnak tekintendő.
Azon vállalkozás, amely természetes személyen vagy közösen eljáró természetes személyek csoportján keresztül e kapcsolatok valamelyikével rendelkezik, szintén kapcsolt vállalkozásnak tekintendő, amennyiben tevékenységét vagy annak egy részét ugyanazon érintett piacon vagy szomszédos piacon végzi.
[…]”
10
Ugyanezen melléklet 6. cikke a következőképpen szól:
„(1)   Önálló vállalkozások esetében az adatokat – ideértve a foglalkoztatottak számát – kizárólag az adott vállalkozás beszámolója alapján kell megállapítani.
(2)   A partnervállalkozással vagy kapcsolt vállalkozással rendelkező vállalkozások adatait, ezen belül a foglalkoztatottak számát, a vállalkozás beszámolója vagy egyéb adatai alapján kell megállapítani, vagy – ha van ilyen – a vállalkozás konszolidált beszámolója alapján, vagy azon konszolidált beszámoló alapján, amely a konszolidáció folytán tartalmazza a vállalkozás adatait.
Az első albekezdésben említett adatokhoz hozzá kell adni az érintett vállalkozás minden olyan partnervállalkozásának adatait, amely hozzá képest közvetlenül az értékesítési lánc előző vagy következő szintjén helyezkedik el. Az összesítés arányos a tőkében vagy a szavazati jogokban (amelyik nagyobb) meglévő részesedés százalékával. Keresztrészesedés esetén a nagyobb százalékarányt kell alkalmazni.
Az első és második albekezdésben említett adatokhoz hozzá kell adni minden olyan vállalkozás adatának 100%‑át, amelyek közvetlenül vagy közvetve az érintett vállalkozás kapcsolt vállalkozásai, amennyiben ezeket az adatokat még nem vonták be a konszolidációba.
[…]”
Az ideiglenes keret
11
Az „Állami támogatási intézkedésekre vonatkozó ideiglenes keret a gazdaságnak a jelenlegi Covid19‑járvánnyal összefüggésben való támogatása céljából” címet viselő bizottsági közleménynek (HL 2020. C 91 I., 1. o.) a 2021. január 28‑i bizottsági közleménnyel (HL 2021. C 34., 6. o.) módosított változata szerinti 4., 18. és 22. pontja kimondja:
„4.
A COVID‑19‑járvány által előidézett kivételes körülmények között minden vállalkozás súlyos likviditási nehézségekkel szembesülhet. Fizetőképes vagy kevésbé fizetőképes vállalkozások hirtelen likviditási nehézségekkel vagy akár likviditáshiánnyal szembesülhetnek. A kkv‑k különösen veszélyeztetettek. Ez tehát rövid‑ és középtávon súlyosan érintheti számos egészséges vállalkozás és munkavállalóik gazdasági helyzetét, hosszabb távon pedig a túlélésüket veszélyeztető hatásokkal is jár.
[…]
18.
Tekintettel arra, hogy a COVID‑19‑járvány valamennyi tagállamot érinti, és az annak visszaszorítása érdekében hozott tagállami intézkedések hatással vannak a vállalkozásokra, a[z Európai] Bizottság úgy véli, hogy az állami támogatás indokolt, és az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének b) pontja alapján korlátozott időtartamra a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítható annak érdekében, hogy orvosolják a vállalkozások likviditási problémáit, és gondoskodjanak arról, hogy a COVID‑19‑járvány által okozott zavarok – különösen a kkv‑k esetében – ne rendítsék meg az érintett vállalkozások életképességét.
[…]
22.
A Bizottság az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének b) pontja alapján a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinti [a hirtelen hitel szűkével vagy akár hitelhiánnyal szembesülő vállalkozásoknak nyújtott ideiglenes, korlátozott összegű támogatást], ha a következő feltételek mindegyike teljesül […]:
[…]
c)
a támogatás nem nyújtható olyan vállalkozásoknak, amelyek 2019. december 31‑én ([a 651/2014] rendelet értelmében […]) már nehéz helyzetben lévőnek minősültek.
a fentiektől eltérve támogatás nyújtható ([a 651/2014] rendelet I. melléklete szerinti) azon mikro‑ vagy kisvállalkozások számára, amelyek 2019. december 31‑én már nehéz helyzetben voltak, feltéve, hogy nem állnak a nemzeti jog szerinti kollektív fizetésképtelenségi eljárás alatt, továbbá nem részesültek megmentési támogatásban […] vagy szerkezetátalakítási támogatásban […]
[…]”
A lett jog
12
A COVID19‑válság által érintett vállalkozásoknak a forgótőke‑áramlás biztosításával összefüggésben nyújtott támogatásokról szóló, 2020. november 10‑i 676. sz. minisztertanácsi rendeletnek az alapügy tényállása időpontjában alkalmazandó változata szerinti (a továbbiakban: 676/2020. sz. rendelet) 4.1. cikke a következőket írja elő:
„E szabályzat értelmében olyan vállalkozásoknak nyújtható támogatás, amelyek megfelelnek a mikro‑, kis‑ és középvállalkozásoknak a 651/2014 bizottsági rendelet I. melléklete 2. cikke szerinti meghatározásának, illetve a nagyvállalkozásoknak a 651/2014 bizottsági rendelet 2. cikke 24. pontja szerinti meghatározásának.”
13
E rendelet 5. cikke értelmében:
„A [jelen rendelet] értelmében a kapcsolt személyek olyan gazdasági szereplők, amelyek megfelelnek a »kapcsolt vállalkozások« 651/2014 bizottsági rendelet I. melléklete 3. cikke (3) bekezdésében foglalt meghatározásának.”
14
Az említett rendelet 16.2. cikkének a szövege a következő:
„Nem nyújtható támogatás olyan közép‑ vagy nagy méretű gazdasági szereplőknek, amelyek a 651/2014 bizottsági rendelet 2. cikkének 18. pontjában foglalt meghatározás szerint már 2019. december 31‑én és a támogatás nyújtásának időpontjában is nehéz helyzetben lévőnek minősültek.”
15
A 676/2020 rendelet 18. cikke a következőket írja elő:
„Ha megállapítják a jelen rendeletben meghatározott, állami támogatásokra vonatkozó követelmények megsértését, a vállalkozás köteles a jogellenesen kapott támogatás teljes összegét kamatokkal együtt visszafizetni az állami adóhatóságnak, a kereskedelmi tevékenységhez nyújtott támogatások ellenőrzéséről szóló törvény IV. és V. fejezetének rendelkezéseivel összhangban.”
16
A Komerclikums (kereskedelmi törvénykönyv) 186. cikkének (3) bekezdése kimondja:
„A társasági részesedés feljogosítja a tagot a társaság ügyvezetésében való részvételre, a nyereség felosztására és a társaság felszámolása esetén a társaság vagyonának felosztására, valamint a törvény és az alapító okirat által előírt egyéb jogok gyakorlására.”
17
E törvénykönyv 209. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A társaság irányító szervei a taggyűlés, az igazgatótanács, valamint (adott esetben) a felügyelőbizottság.”
18
Az említett törvénykönyv 210. cikke értelmében:
„(1)   Csak a taggyűlés jogosult a következőkre:
1.
az alapító okirat módosítása;
2.
a törzstőke felemelése vagy leszállítása;
3.
a felügyelőbizottság tagjainak kijelölése és visszahívása;
4.
az igazgatótanács tagjainak kijelölése és visszahívása;
5.
az éves beszámoló jóváhagyása és a nyereség felosztása;
6.
a könyvvizsgáló és a felszámoló megválasztása és visszahívása;
7.
az igazgatótanács tagjai, a felügyelőbizottság tagjai, az alapítók vagy a tagok elleni keresetindításról szóló határozat meghozatala, valamint a társaság képviselőjének kijelölése a bíróság előtti jogvitákban való részvételre;
[…]
9.
a társaság tevékenységének megszüntetéséről, folytatásáról, felfüggesztéséről, megújításáról vagy átszervezéséről, valamint a társaságok közötti csoportmegállapodás megkötéséről, módosításáról vagy megszüntetéséről szóló döntés meghozatala;
10.
egyéb olyan ügyek, amelyeket a törvény vagy az alapító okirat a taggyűlés hatáskörébe utal.
(2)   A taggyűlés jogosult olyan döntések meghozatalára is, amelyek az igazgatótanács vagy a felügyelőbizottság hatáskörébe tartoznak. Ebben az esetben az e határozatok mellett szavazó tagok egyetemlegesen felelnek az e határozatokkal okozott károkért.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
19
A, aki egy természetes személy, 100%‑os részesedéssel rendelkezik a SIA „Esterkin Family Investments” lett jog szerinti társaságban, 75%‑os részesedéssel rendelkezik a SIA „IC Industries Holdings”‑ban, amely szintén lett jog szerinti társaság, valamint 100%‑os részesedéssel rendelkezik az RRE Tradecenters holding Ltd‑ben, amely egy ciprusi jog szerinti társaság. Ez utóbbi társaság 60%‑os részesedéssel rendelkezik az Outletico‑ban, amely pedig 100%‑os részesedéssel rendelkezik a SIA „Business Park”, egy másik lett jog szerinti társaság tőkéjében.
20
2021. március 21‑én és április 16‑án az Outletico az adóhatósághoz fordult, hogy a COVID‑19‑válság által érintett vállalkozásoknak nyújtott támogatásban részesüljön 2021 januárjára, illetve márciusára vonatkozóan.
21
E hatóság a 2021. április 30‑i és 2021. május 17‑i határozatával helyt adott e támogatási kérelmeknek, és ennek alapján 2021 januárjára vonatkozóan 45597,69 euró, 2021 márciusára vonatkozóan pedig 45597,68 euró összegű támogatást nyújtott a részére. Úgy ítélte meg, hogy az Outletico a 651/2014 rendelet értelmében vett kkv‑nak minősül, és megfelel a 676/2020. sz. rendeletben a támogatások megszerzésére vonatkozóan előírt kritériumoknak.
22
2021. december 27‑i két határozatával az adóhatóság adóbeszedéssel megbízott hivatala, mivel úgy ítélte meg, hogy az Outletico a „nagyvállalkozások” kategóriájába tartozik, és 2019. december 31‑én, valamint a támogatások nyújtásának időpontjában nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak minősült, megsemmisítette az előző pontban említett határozatokat, és a jogellenesen kapott támogatás visszatérítésére kötelezte az Outleticót.
23
Az Outletico panaszt nyújtott be az e hivatal által hozott határozatokkal szemben.
24
2022. március 25‑i határozatával az adóhatóság helybenhagyta e határozatokat. Elsősorban úgy ítélte meg, hogy az RRE Tradecenters holding, az Esterkin Family Investments, az IC Industries Holdings és a Business Park a 651/2014 rendelet I. melléklete 3. cikkének (3) bekezdése értelmében az az Outleticón belüli kapcsolt vállalkozások csoportjának tekintendő, és hogy ez utóbbi társaságot az e csoporthoz tartozó valamennyi társaságra vonatkozó adatok alapján úgy kell tekinteni, hogy az a 651/2014 rendelet 2. cikkének 24. pontja értelmében vett „nagyvállalkozás” részét képezi.
25
Ezen adóhatóság ugyanis először is megállapította, hogy a cégjegyzékből kitűnik, hogy a szóban forgó támogatások nyújtásának időpontjában az RRE Tradecenters holding irányítást megalapozó részesedéssel rendelkezett az Outleticóban, amely utóbbi pedig a maga részéről ilyen részesedéssel rendelkezett a Business Parkban. Az említett hatóság továbbá úgy ítélte meg, hogy mivel a természetes személy A közvetlen irányítást és ellenőrzést gyakorolt az RRE Tradecenters holding, az Esterkin Family Investments és az IC Industries Holdings felett, gazdasági szereplőnek, tehát az ezen I. melléklet 1. cikke és 3. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében vett „vállalkozásnak” kell tekinteni. Ebből végül azt a következtetést vonta le, hogy egyrészt az Esterkin Family Investments és az IC Industries Holdings, másrészt pedig az Outletico egy vállalkozáson, nem pedig az említett melléklet 3. cikke (3) bekezdésének negyedik albekezdése értelmében vett „természetes személyeken” keresztül állnak kapcsolatban.
26
Az adóhatóság másodsorban megállapította, hogy az Outleticót a saját adataira és az e társaság kapcsolt vállalkozásaira vonatkozó adatokra tekintettel mind 2019. december 31‑én, mind pedig a szóban forgó támogatások nyújtásának időpontjában az e rendelet 2. cikkének 18. pontja értelmében vett „nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak” kellett tekinteni, következésképpen az említett társaság nem volt jogosult e támogatásokra.
27
Az Outletico keresetet indított az administratīvā rajona tiesa (körzeti közigazgatási bíróság, Lettország) előtt az adóhatóság 2022. március 25‑i határozatának megsemmisítése iránt, vitatva többek között a „kapcsolt vállalkozások” fogalmának a vonatkozásában történő alkalmazását. Az Outletico különösen arra hivatkozott, hogy A‑t természetes személynek, nem pedig vállalkozásnak kell tekinteni.
28
2022. november 22‑i ítéletével e bíróság megsemmisítette e határozatot azzal az indokkal, hogy A természetes személy, nem pedig vállalkozás, így a 651/2014 rendelet I. melléklete 3. cikke (3) bekezdésének negyedik albekezdése alapján az Outletico nem tekinthető az Esterkin Family Investmentshez és az IC Industries Holdingshoz kapcsolt vállalkozásnak, mivel e három társaság nem ugyanazon a piacon vagy szomszédos piacokon folytatja tevékenységét. Az említett bíróság megállapította, hogy az Outletico csak az RRE Tradecenters holdinghoz és a Business Parkhoz kapcsolt vállalkozás, és hogy ennek alapján az Outleticót a 651/2014 rendelet értelmében vett kkv‑nak kell minősíteni, így az jogosult az alapügyben szóban forgó támogatásokra.
29
Az adóhatóság fellebbezést nyújtott be ezen ítélettel szemben az Administratīvā apgabaltiesahoz (regionális közigazgatási bíróság, Lettország), amely a kérdést előterjesztő bíróság, többek között arra hivatkozva, hogy amennyiben valamely természetes személy közvetlenül vagy közvetve több vállalkozást irányít és ellenőriz, akkor e személyt gazdasági szereplőnek, tehát a 651/2014 rendelet I. melléklete 1. cikke és 3. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében vett „vállalkozásnak” kell tekinteni.
30
A kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy az alapeljárás azon kérdés eldöntésére irányul, hogy mely vállalkozásokat kell az Outletico kapcsolt vállalkozásainak tekinteni az ez utóbbi társaság 651/2014 rendelet értelmében vett kkv‑nak vagy „nagyvállalkozásnak” minősítése szempontjából. E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság az e rendelet I. mellékletének 1. cikke értelmében vett „vállalkozás” fogalmának terjedelmével kapcsolatban terjeszt elő kérdést, különösen arra vonatkozóan, hogy e fogalom hatálya alá tartozik‑e az a természetes személy, aki több társaságban irányítást megalapozó részesedéssel rendelkezik. Következésképpen e bíróság arra keresi a választ, hogy az egyrészt az Outletico, másrészt az Esterkin Family Investments és az IC Industries Holdings között fennálló kapcsolatokat úgy kell‑e tekinteni, hogy azokkal az ezen I. melléklet 3. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében vett „vállalkozáson” vagy az említett melléklet 3. cikke (3) bekezdésének negyedik albekezdése értelmében vett „természetes személyen” keresztül rendelkeznek, amely utóbbi esetben e három vállalkozás nem tekinthető kapcsolt vállalkozásnak.
31
A kérdést előterjesztő bíróság szerint a 2006. január 10‑iCassa di Risparmio di Firenze és társai ítéletből (C‑222/04, EU:C:2006:8) az következik, hogy annak megállapítása szempontjából, hogy gazdasági tevékenység áll‑e fenn abban az esetben, ha valamely természetes személy részesedéssel rendelkezik egy olyan társaságban, amely közvetlenül a piacon végez gazdasági tevékenységet, nem elegendő annak bizonyítása, hogy e természetes személy rendelkezik ezen részesedéssel, még ha irányítást megalapozó részesedésről van is szó, hanem meg kell vizsgálni, hogy az említett természetes személy tényleges befolyást is gyakorol‑e ezen társaság ügyvezetésére.
32
E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy 2022. március 25‑i határozatában az adóhatóság kizárólag az A Esterkin Family Investmentsben és IC Industries Holdingsban fennálló részesedésének mértékére támaszkodott annak megállapítása érdekében, hogy A közvetlen irányítást és ellenőrzést gyakorolt e társaságok felett. E bíróság pontosítja, hogy a kereskedelmi törvénykönyv 186. cikkének (3) bekezdése, valamint 210. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében a vállalkozás irányítására vonatkozó bizonyos döntések meghozatala a taggyűlés (a társasági részesedésekkel rendelkezők) hatáskörébe tartozik.
33
Az említett bíróság tehát arra keresi a választ, hogy e döntési jogkör önmagában elegendő‑e ahhoz, hogy a valamely társaságban irányítást megalapozó részesedéssel rendelkező természetes személyt úgy lehessen tekinteni, mint aki egyúttal tényleges irányítást is gyakorol e társaság felett, közvetlenül vagy közvetve befolyásolva annak ügyvezetését, és ennélfogva úgy, mint aki gazdasági tevékenységet folytat, vagy részt vesz e társaság gazdasági tevékenységében, és ennélfogva vállalkozásnak minősül.
34
Ilyen körülmények között az Administratīvā apgabaltiesa (regionális közigazgatási bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a [651/2014 rendelet] I. mellékletének 1. cikkét és 3. cikkének (3) bekezdését, hogy vállalkozásnak tekintendő az a természetes személy, aki valamely vállalkozás tőkéjében részesedéssel rendelkezik?
Befolyásolja‑e az előző kérdésre adott választ az a tény, hogy a nemzeti jogszabályok előírják, hogy bizonyos, a vállalkozás ügyvezetésével kapcsolatos döntések meghozatala a tagok (a társasági részesedésekkel rendelkezők) gyűlésének hatáskörébe tartozik? Ez önmagában elegendő alapot jelent‑e annak megállapításához, hogy a vállalkozás tőkéjében részesedéssel (a tagok szavazati jogainak többségével) rendelkező természetes személy közvetlenül vagy közvetve befolyásolja a vállalkozás ügyvezetését, és ezáltal gazdasági tevékenységet folytat, vagy beavatkozik e vállalkozás gazdasági tevékenységébe, anélkül hogy vizsgálni kellene, hogy a természetes személy ténylegesen részt vesz‑e a vállalkozás ügyvezetésében?
2)
Úgy kell‑e értelmezni a [651/2014 rendelet] I. melléklete 3. cikke (3) bekezdésének negyedik albekezdését, hogy az említett rendelkezés értelmében vett »[a]zon vállalkozás, amely természetes személyen keresztül e kapcsolatok valamelyikével rendelkezik« kifejezés magában foglalja azt a helyzetet is, amikor valamely természetes személy tőkerészesedés‑tulajdonos és a szavazati jogok többségével rendelkezik egy olyan vállalkozásban, amely viszont a tagok szavazati jogainak többségével rendelkezik egy másik vállalkozásban, amely vállalkozás »kapcsolt vállalkozásnak« minősül más vállalkozásokkal, és ez utóbbi vállalkozásokban az említett természetes személy tőkerészesedés‑tulajdonos, és a tagok szavazati jogainak többségével rendelkezik?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
35
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a nemzeti bíróságok és a Bíróság között az EUMSZ 267. cikkel bevezetett együttműködés keretében a Bíróság feladata, hogy a nemzeti bíróságnak az előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez érdemi választ adjon. Ennek érdekében a Bíróságnak adott esetben át kell fogalmaznia az elé terjesztett kérdéseket. E tekintetben ez utóbbinak kell a nemzeti bíróság által szolgáltatott információk összessége, és különösen az előzetes döntéshozatalra utalás indokolása alapján meghatározni az uniós jog azon rendelkezéseit, amelyeknek az értelmezése a per tárgyára figyelemmel szükséges (lásd ebben az értelemben: 2000. november 28‑iRoquette Frères ítélet, C‑88/99, EU:C:2000:652, 18. pont; 2025. október 23‑iZlakov ítélet, C‑744/23, EU:C:2025:816, 17. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
36
A jelen ügyben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy az adóhatóság a 2022. március 25‑i határozatában megállapította, hogy az RRE Tradecenters holding, az Esterkin Family Investments, az IC Industries Holdings, az Outletico és a Business Park a 651/2014 rendelet I. melléklete 3. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében vett „kapcsolt vállalkozásoknak” tekintendők.
37
A kérdést előterjesztő bíróságnak, amelynek ez utóbbi határozat jogszerűségét kell felülvizsgálnia, nincsenek kétségei a tekintetben, hogy az Outletico a 651/20142 rendelet I. melléklete 3. cikkének (3) bekezdése értelmében „kapcsolt” vállalkozásnak tekinthető‑e egyrészt a tőkéjének 60%‑ával rendelkező RRE Tradecenters holdinggal, másrészt pedig a Business Parkkal, amelyben kizárólagos részesedéssel rendelkezik.
38
E bíróság lényegében azt kívánja megállapítani, hogy úgy kell‑e tekinteni, hogy az Outletico nemcsak az RRE Tradecenters holdinggal és a Business Parkkal, hanem az RRE Tradecenters holdingon és A‑n keresztül az Esterkin Family Investments‑szel és az IC Industries Holdings‑gal is kapcsolt vállalkozásnak minősül, mivel A ez utóbbiak tőkéjében 100–100%‑os, illetve 75%‑os részesedéssel rendelkezik.
39
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból ugyanis kitűnik, hogy ha az előző pontban említett valamennyi társaságot „kapcsolt vállalkozásoknak” kellene tekinteni, az Outleticót nem lehetne kkv‑nak minősíteni. Ez utóbbit így olyan vállalkozásnak kell tekinteni, amely 2019. december 31‑én nehéz helyzetben volt, és amely köteles visszatéríteni az alapügyben szóban forgó támogatásokat, mivel azokat ilyen körülmények között jogellenesnek kell tekinteni. Ezzel szemben, ha az Outleticót úgy kellene tekinteni, mint amely kizárólag az RRE Tradecenters holdinggal és a Business Parkkal kapcsolt vállalkozás, akkor kkv‑nak lehetne minősíteni, nem minősülne olyan vállalkozásnak, amely 2019. december 31‑én nehéz helyzetben volt, és megtarthatná az e támogatásokból származó előnyöket.
40
A kérdést előterjesztő bíróság ebben az összefüggésben lényegében arra keresi a választ, hogy az a természetes személy, aki vállalkozásokban irányítást megalapozó részesedéssel rendelkezik, maga is „vállalkozásnak” minősíthető‑e, amelyen keresztül e vállalkozások közvetett módon olyan jogviszonyban állnak egymással, amely alapján e jogalanyok összessége a 651/20142 rendelet I. melléklete 3. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében vett „kapcsolt vállalkozásoknak” minősíthető.
41
E körülményekre tekintettel meg kell állapítani, hogy két kérdésével, amelyeket célszerű együttesen vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy úgy kell‑e értelmezni a 651/2014 rendelet I. melléklete 1. cikkét és 3. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdését, hogy az a természetes személy, aki olyan irányítást megalapozó részesedéssel rendelkezik, amelynek révén gazdasági tevékenységet folytató társaság tagjai szavazati jogainak többségével rendelkezik, önmagában ezen okból úgy tekinthető, hogy maga végez gazdasági tevékenységet, és ebből következően az ezen I. melléklet 1. cikke értelmében vett „vállalkozásnak” minősül, amelyen keresztül e társaságok közvetett módon olyan kapcsolatban állnak, amely alapján az említett I. melléklet 3. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében vett „kapcsolt vállalkozásoknak” minősíthetők. A kérdést előterjesztő bíróság különösen arra keresi a választ, hogy az a körülmény, hogy a nemzeti jog értelmében a társaság ügyvezetésére vonatkozó bizonyos döntések a taggyűlés hatáskörébe tartoznak, önmagában elegendő‑e annak megállapításához, hogy az ilyen természetes személy részt vesz e társaság gazdasági tevékenységében, anélkül hogy meg kellene vizsgálni, hogy e személy ténylegesen részt vesz‑e ez utóbbi társaság ügyvezetésében.
42
Amint az különösen a 651/2014 rendelet (40) preambulumbekezdéséből kitűnik, amelynek célja, hogy az állami támogatások bizonyos kategóriáit az EUMSZ 107. és EUMSZ 108. cikk alapján a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítsa, a Bizottság mentesíti a kkv‑k javára nyújtott állami támogatások bizonyos kategóriáit amiatt, hogy a piac nem megfelelő működése folytán ezek a vállalkozások olyan hátrányokat szenvedhetnek, ami korlátozza a kívánatos társadalmi és gazdasági fejlődésüket (lásd ebben az értelemben: 2004. április 29‑iOlaszország kontra Bizottság ítélet, C‑91/01, EU:C:2004:244, 46. pont; 2020. szeptember 24‑iNMI Technologietransfer ítélet, C‑516/19, EU:C:2020:754, 31. pont).
43
A 651/2014 rendelet I. melléklete 2. és 3. cikkének megfelelően egy vállalkozás az e rendelet értelmében vett kkv‑nak minősülhet, ha teljesül három feltétel, mégpedig a foglalkoztatottak számával kapcsolatos feltétel, az éves árbevételre, illetve az éves mérlegfőösszeg értékére vonatkozó feltétel és a függetlenségi feltétel (2020. szeptember 24‑iNMI Technologietransfer ítélet, C‑516/19, EU:C:2020:754, 32. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
44
Ami ez utóbbi kritériumot illeti, a Bíróság megállapította, hogy e kritérium célja annak biztosítása, hogy a kkv‑kat célzó intézkedések ténylegesen azon vállalkozásokat segítsék, amelyek mérete hátrányt eredményez, és ne azokat, amelyek nagy csoport részeként hozzáférhetnek olyan pénzeszközökhöz és támogatásokhoz, amelyek az azonos nagyságú, de nagy csoporthoz nem tartozó versenytársaknak nem állnak rendelkezésre (2020. szeptember 24‑iNMI Technologietransfer ítélet, C‑516/19, EU:C:2020:754, 33. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
45
E kritérium célja tehát, amint az kitűnik többek között azon 2003/361. évi ajánlás (9) preambulumbekezdéséből, amelyen az – a 651/2014 rendelet (30) preambulumbekezdése értelmében – „kkv” fogalma alapul, hogy pontosabb képet lehessen nyerni a kkv‑k tényleges gazdasági helyzetéről, valamint hogy ebből a kategóriából eltávolítsák a kkv‑k gazdasági erejét túllépő vállalkozások csoportjait annak biztosítása érdekében, hogy csak azok a vállalkozások részesedhessenek a kkv‑k kategóriájának nyújtott különböző szabályokból és intézkedésekből származó előnyökből, amelyeknek valóban szüksége van rá (2020. szeptember 24‑iNMI Technologietransfer ítélet, C‑516/19, EU:C:2020:754, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
46
A 651/2014 rendelet I. melléklete értelmében vett „kkv” fogalmát, amennyiben az ahhoz vezet, hogy az e rendelet hatálya alá tartozó vállalkozások részére – leggyakrabban az általános szabályok alól kivételt képező szabályok útján – előnyöket biztosít, ugyanakkor szigorúan kell értelmezni (2020. szeptember 24‑iNMI Technologietransfer ítélet, C‑516/19, EU:C:2020:754, 65. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
47
A 651/2014 rendelet 2. cikkének az e rendelet I. melléklete 2. cikke (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 2. pontja értelmében a kkv‑k kategóriájába azok a vállalkozások tartoznak, amelyek 250‑nél kevesebb személyt foglalkoztatnak, és amelyek éves árbevétele nem haladja meg az 50 millió eurót, és/vagy az éves mérlegfőösszegük értéke nem haladja meg a 43 millió eurót.
48
A vállalkozások foglalkoztatottjai számának és a pénzügyi határértékeik kiszámításával összefüggésben ezen I. melléklet 3. és 6. cikke különbséget tesz többek között az „önálló vállalkozások” és a „kapcsolt vállalkozások” között. Az említett I. melléklet 6. cikke (1) bekezdésének megfelelően önálló vállalkozások esetében az adatokat – ideértve a foglalkoztatottak számát – kizárólag az adott vállalkozás beszámolója alapján kell megállapítani. Ezzel szemben e 6. cikk (2) bekezdésének első és harmadik albekezdéséből az következik, hogy a kapcsolt vállalkozásokkal rendelkező vállalkozások esetében e vállalkozás adatához hozzá kell adni minden olyan vállalkozás adatának 100%‑át, amely közvetlenül vagy közvetve az érintett vállalkozás kapcsolt vállalkozása, amennyiben ezeket az adatokat még nem vonták be a konszolidációba.
49
Ugyanezen melléklet 3. cikke (3) bekezdése első albekezdésének a) pontja szerint két vállalkozás akkor minősül „kapcsoltnak”, ha az egyik vállalkozás rendelkezik a részvényesek vagy tagok szavazati jogának többségével.
50
E (3) bekezdés harmadik albekezdése értelmében azon vállalkozásokat is kapcsolt vállalkozásnak kell tekinteni, amelyek az említett bekezdés első albekezdésében említett kapcsolatok valamelyikével „egy vagy több másik vállalkozáson” keresztül rendelkeznek.
51
A jelen ügyben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy az Outletico az Esterkin Family Investmentsszel és az IC Industries Holdingsszal legalább a 651/20142 rendelet I. melléklete 3. cikke (3) bekezdése első albekezdésének a) pontja szerinti kapcsolattal rendelkezik, egyrészt az RRE Tradecenters holdingon keresztül, amely az Outletico alaptőkéjének 60%‑ával, következésképpen tagjai szavazati jogainak többségével rendelkezik, másrészt pedig az A‑n keresztül, amely az RRE Tradecenters holding és az Esterkin Family Investments tőkéjében kizárólagos részesedéssel, az IC Industries Holdings tőkéjének pedig 75%‑ával, ezáltal pedig e három utóbbi társaság tagjai szavazati jogainak többségével rendelkezik.
52
Ami azt a kérdést illeti, hogy az a körülmény, hogy valamely természetes személy irányítást megalapozó részesedéssel rendelkezik valamely olyan vállalkozásban, amelyhez a nemzeti jog alapján ebből eredő jogok kapcsolódnak, elegendő‑e a „gazdasági tevékenység” gyakorlásának megállapításához, és ennélfogva ahhoz, hogy e természetes személy a 651/2014 rendelet I. mellékletének 1. cikke értelmében vett „vállalkozásnak” minősüljön, meg kell állapítani, hogy ezen 1. cikkből kitűnik, hogy vállalkozásnak tekintendő bármely, gazdasági tevékenységet folytató jogalany, függetlenül annak jogi formájától. Ez különösen magában foglalja a kézművesipari vagy egyéb tevékenységet folytató önálló vállalkozókat vagy családi vállalkozásokat, valamint a rendszeres gazdasági tevékenységet folytató személyegyesítő társaságokat vagy egyesüléseket.
53
A Bíróság több alkalommal kimondta, hogy az említett 1. cikk értelmében vett „vállalkozás” fogalma az adott piacon termékek vagy szolgáltatások kínálását magában foglaló tevékenységet folytató minden jogalanyra kiterjed, függetlenül annak jogállásától vagy az általa követett cél haszonszerzési jellegétől (lásd ebben az értelemben: 2022. október 13‑iBaltijas Starptautiskā Akadēmija és Stockholm School of Economics in Riga ítélet, C‑164/21 és C‑318/21, EU:C:2022:785, 68. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
54
E tekintetben először is hangsúlyozni kell, hogy valamely természetes személy akkor tekinthető „vállalkozásnak”, ha gazdasági tevékenységet folytat. A 651/2014 rendelet I. mellékletének 1. cikke értelmében vett „vállalkozás” fogalma ugyanis kiterjed „[bármely jogalanyra, jogi formájától függetlenül]”, amely gazdasági tevékenységet folytat. Ezt az értelmezést végeredményben megerősíti ezen 1. cikk második mondata, amely szerint vállalkozásnak kell tekinteni többek között azokat a jogalanyokat, amelyek kézművesipari vagy egyéb tevékenységet folytató „önálló vállalkozók[…] vagy családi vállalkozások[…]”.
55
Másodszor emlékeztetni kell arra, hogy valamely gazdasági tevékenység gyakorlása megvalósulhat közvetlenül a piacon tevékenykedő piaci szereplő, vagy közvetve, az e piaci szereplőt egy olyan gazdasági egység keretében irányító szervezet által, amelyet együttesen alkotnak (lásd ebben az értelemben: 2006. január 10‑iCassa di Risparmio di Firenze és társai ítélet, C‑222/04, EU:C:2006:8, 108–110. pont).
56
E tekintetben a Bíróság kimondta, hogy a részesedések puszta birtoklása – ideértve az irányítást megalapozó részesedések birtoklását is – önmagában nem elegendő ahhoz, hogy gazdasági tevékenységnek lehessen minősíteni a részesedéseket birtokló szervezet tevékenységét, ha az csak a részvényes vagy tag jogállásához kapcsolódó jogok gyakorlásával jár, és az osztalékban részesülés adott esetben csupán a vagyon tulajdonjogának egyszerű haszna (2006. január 10‑iCassa di Risparmio di Firenze és társai ítélet, C‑222/04, EU:C:2006:8, 111. pont).
57
Ugyanakkor az a jogalany, amelyik részesedéssel rendelkezik valamely társaságban és ténylegesen gyakorolja az e részesedések által számára biztosított irányítást azáltal, hogy közvetlenül vagy közvetve beavatkozik a társaság ügyvezetésébe, úgy kell tekinteni, hogy részt vesz az irányított vállalkozás gazdasági tevékenységében. E tekintetben magát is vállalkozásnak kell minősíteni (2006. január 10‑iCassa di Risparmio di Firenze és társai ítélet, C‑222/04, EU:C:2006:8, 112. és 113. pont).
58
A jelen ítélet 53–55. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy az a jogalany, ideértve a természetes személyeket is, amely valamely társaságban részesedéssel rendelkezik, csak akkor minősíthető „vállalkozásnak”, ha két feltétel teljesül. Egyrészt e részesedéseknek lehetővé kell tenniük számára, hogy irányítást gyakoroljon valamely társaság felett. Másrészt ezt az irányítást ténylegesen oly módon kell gyakorolnia, hogy közvetlenül vagy közvetve beavatkozik e társaság ügyvezetésébe (lásd ebben az értelemben: 2006. január 10‑iCassa di Risparmio di Firenze és társai ítélet, C‑222/04, EU:C:2006:8, 118. pont).
59
Ebből az következik, hogy az ilyen társaságban fennálló többségi vagy akár kizárólagos részesedés önmagában nem teszi lehetővé az ilyen irányítás tényleges gyakorlásának megállapítását. Ezen irányítást konkrétan, esetről esetre, olyan valószínűsítő körülmények alapján kell megállapítani, amelyek alkalmasak annak bizonyítására, hogy az érintett jogalany közvetlenül vagy közvetve beavatkozik e társaság ügyvezetésébe.
60
A gazdasági tevékenységet folytató társaságokban fennálló ilyen részesedéseknek a különösen a természetes személyek általi birtoklása ugyanis gyakran a tulajdonjog valamely vagyontárgy feletti egyszerű gyakorlásának minősülhet, különösen akkor, ha az a befektető általi egyszerű tőkebefektetés eredménye (lásd ebben az értelemben: 2006. január 10‑iCassa di Risparmio di Firenze és társai ítélet, C‑222/04, EU:C:2006:8, 111. és 117. pont).
61
E tekintetben az a körülmény, hogy a lett jog a társaság tőkéjében fennálló részesedések valamennyi birtokosának biztosít bizonyos, magából a részvényesi minőségből eredő olyan jogokat, mint például a szavazati jog és a taggyűlésen való részvételi jog, amely taggyűlés hatáskörrel rendelkezik a társaság ügyvezetésére vonatkozó bizonyos határozatok meghozatalára, önmagában nem jelenti azt, hogy e tulajdonos ténylegesen irányítást gyakorol e társaság felett azáltal, hogy közvetlenül vagy közvetve beavatkozik e társaság ügyvezetésébe. Az ilyen jogok ugyanis a törvény erejénél fogva kizárólag a tőke feletti rendelkezésből vagy a társasági tagi minőségből erednek, tehát önmagukban nem elegendőek ahhoz, hogy megkülönböztessék azt a helyzetet, amelyben valamely természetes személy olyan gazdasági tevékenységet folytat, amely abban áll, hogy ténylegesen irányítást gyakorol e társaság felett azáltal, hogy közvetlenül vagy közvetve beavatkozik e társaság ügyvezetésébe, amely társaságban az ilyen természetes személy részesedése a tulajdonjog valamely vagyontárgy feletti egyszerű gyakorlásának minősül, különösen akkor, ha e részesedés a befektető általi egyszerű tőkebefektetés eredménye.
62
Ezzel szemben, amint arra a belga kormány az írásbeli észrevételeiben lényegében rámutatott, más valószínűsítő körülményeket is figyelembe lehet venni annak vizsgálata érdekében, hogy az említett tulajdonos közvetlenül vagy közvetve beavatkozik e társaság ügyvezetésébe, és ezáltal tényleges irányítást gyakorol‑e annak tevékenységében, így például azt a körülményt, hogy a többségi részesedéssel rendelkező személy tisztséget tölt be a felügyeleti szervekben vagy az igazgatótanácsban, hogy olyan vállalkozó, aki több olyan társaságban rendelkezik ilyen részesedéssel, amelyek összehangoltan járnak el vagy közös célt követnek, továbbá hogy olyan üzleti stratégiát jelentett be, amelyet az ellenőrzött társaságon keresztül kíván megvalósítani.
63
A jelen ügyben úgy tűnik, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak meg kell vizsgálnia az adóhatóság 2022. március 25‑i határozatának jogszerűségét, amely az előzetes döntéshozatalra utaló határozat szerint kizárólag azon a körülményen alapul, hogy A irányítást megalapozó részesedéssel rendelkezik az RRE Tradecenters holdingban, az Esterkin Family Investments‑ben és az IC Industries Holdings‑ban, aminek a vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
64
A fenti megfontolásokból az következik, hogy önmagában az a körülmény, hogy A olyan irányítást megalapozó részesedéssel rendelkezik e társaságokban, amelyhez a nemzeti jog alapján ebből eredő jogok kapcsolódnak, önmagában nem elegendő annak megállapításához, hogy e természetes személy ténylegesen irányítást gyakorol azáltal, hogy közvetlenül vagy közvetve beavatkozik e társaságok ügyvezetésébe, és hogy ennélfogva olyan gazdasági tevékenységet folytat, amely lehetővé teszi, hogy őt a 651/2014 rendelet I. mellékletének 1. cikke értelmében vett „vállalkozásnak” lehessen minősíteni. Ennélfogva ebből az egyedüli körülményből nem lehet arra következtetni, hogy az Outletico A‑n keresztül olyan közvetett kapcsolatban áll az Esterkin Family Investments‑szel és az IC Industries Holdings‑szal, amely alapján e három társaság az e melléklet 3. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében vett „kapcsolt vállalkozásnak” minősíthető.
65
Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy az alapügyben figyelembe vehetők‑e a jelen ítélet 62. pontjában hivatkozottakhoz hasonló valószínűsítő körülmények annak meghatározása érdekében, hogy A közvetlenül vagy közvetve beavatkozik‑e az említett társaságok ügyvezetésébe, és ezáltal tényleges irányítást gyakorol‑e azok tevékenységében. Igenlő válasz esetén A maga is a 651/2014 rendelet I. mellékletének 1. cikke értelmében vett „vállalkozásnak” minősíthető, amely vállalkozáson keresztül az Outletico közvetetten olyan kapcsolatban áll az Esterkin Family Investments‑szel és az IC Industries Holdings‑szal, amely alapján e társaságok az e 3. cikk (3) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében vett „kapcsolt vállalkozásnak” minősíthetők.
66
Abban az esetben, ha az említett bíróság úgy ítélné meg, hogy A nem minősül „vállalkozásnak”, hanem a „kapcsolt vállalkozások” fogalmának alkalmazása szempontjából természetes személynek kell tekinteni, e bíróság feladata annak vizsgálata, hogy teljesülnek‑e a 651/2014 rendelet I. melléklete 3. cikke (3) bekezdésének negyedik albekezdésében előírt feltételek, különösen pedig az arra vonatkozó feltétel, hogy az érintett vállalkozások a tevékenységeiket vagy azok egy részét ugyanazon érintett piacon vagy szomszédos piacon végzik.
67
A fenti megfontolások összességére tekintettel az előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy a 651/2014 rendelet I. mellékletének 1. cikkét és 3. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdését a következőképpen kell értelmezni:
–
az a természetes személy, aki olyan irányítást megalapozó részesedéssel rendelkezik, amelynek révén gazdasági tevékenységet folytató társaság tagjai szavazati jogainak többségével rendelkezik, önmagában ezen okból nem tekinthető úgy, hogy maga végez gazdasági tevékenységet, és ebből következően az ezen I. melléklet 1. cikke értelmében vett „vállalkozásnak” minősül, amelyen keresztül e társaságok közvetett módon olyan kapcsolatban állnak, amely alapján az említett I. melléklet 3. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében vett „kapcsolt vállalkozásoknak” minősíthetők;
–
az ilyen természetes személy e tekintetben csak akkor minősíthető „vállalkozásnak”, ha ténylegesen gyakorolja az e részesedések által számára biztosított irányítást azáltal, hogy közvetlenül vagy közvetve beavatkozik az érintett társaságok ügyvezetésébe oly módon, hogy részt vesz az általuk gyakorolt gazdasági tevékenységben;
–
pusztán az irányítást megalapozó részesedések birtoklása, valamint a nemzeti jog alapján valamennyi tagot megillető, alapszabályban foglalt jogok, önmagukban nem elegendő az ilyen irányítás tényleges gyakorlásának bizonyításához.
A költségekről
68
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (kilencedik tanács) a következőképpen határozott:
A 2020. július 2‑i (EU) 2020/972 bizottsági rendelettel módosított, [az EUMSZ] 107. és [EUMSZ 108. cikk] alkalmazásában bizonyos támogatási kategóriáknak a belső piaccal összeegyeztethetővé nyilvánításáról szóló, 2014. június 17‑i 651/2014/EU bizottsági rendelet I. melléklete 1. cikkét és 3. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
–
az a természetes személy, aki olyan irányítást megalapozó részesedéssel rendelkezik, amelynek révén gazdasági tevékenységet folytató társaság tagjai szavazati jogainak többségével rendelkezik, önmagában ezen okból nem tekinthető úgy, hogy maga végez gazdasági tevékenységet, és ebből következően az ezen I. melléklet 1. cikke értelmében vett „vállalkozásnak” minősül, amelyen keresztül e társaságok közvetett módon olyan kapcsolatban állnak, amely alapján az említett I. melléklet 3. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében vett „kapcsolt vállalkozásoknak” minősíthetők;
–
az ilyen természetes személy e tekintetben csak akkor minősíthető „vállalkozásnak”, ha ténylegesen gyakorolja az e részesedések által számára biztosított irányítást azáltal, hogy közvetlenül vagy közvetve beavatkozik az érintett társaságok ügyvezetésébe oly módon, hogy részt vesz az általuk gyakorolt gazdasági tevékenységben;
–
pusztán az irányítást megalapozó részesedések birtoklása, valamint a nemzeti jog alapján valamennyi tagot megillető, alapszabályban foglalt jogok önmagukban nem elegendők az ilyen irányítás tényleges gyakorlásának bizonyításához.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: lett.