62005CJ0083_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A C‑83/05. sz. ügyben,
az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Amstgericht Freiburg (Németország) a Bírósághoz 2005. február 18‑án érkezett, 2005. január 14‑i határozatával terjesztett elő az előtte
Bernd Voigt
és
a Regierungspräsidium Karlsruhe-Bretten
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (hatodik tanács),
tagjai: J. Malenovský (tanácselnök), J.‑P. Puissochet és A. Borg Barthet (előadó) bírák,
főtanácsnok: A. Tizzano,
hivatalvezető: R. Grass,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
– a német kormány képviseletében U. Forsthoff, meghatalmazotti minőségben,
– az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében X. Lewis és M. Heller, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
Az ítélet indoklása
1. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az 1992. június18‑i 92/53/EGK tanácsi irányelvvel (HL L 225., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 11. kötet, 205. o.) módosított, a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6‑i 70/156/EGK tanácsi irányelv (HL L 42., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 1. kötet, 44. o., a továbbiakban: 70/156 irányelv) értelmezésére vonatkozik.
2. A jelen kérdés abban az eljárásban merült fel, amelyet B. Voigt indított a Regierungspräsidium Karlsruhe-Bretten (Karlsruhe-Bretten kerületi önkormányzati hatósága) által szabálysértési eljárásban vele szemben kiszabott szabálysértési bírság tárgyában.
Jogi háttér
A közösségi szabályozás
3. Azokat az okokat, amelyek a közösségi jogalkotót a 70/156 irányelv elfogadására indították, ez utóbbi preambulumbekezdései tartalmazzák a következőképpen:
„[…] az árufuvarozásra vagy személyszállításra szolgáló gépjárműveknek mindegyik tagállamban bizonyos kötelező műszaki követelményeknek kell megfelelniük; […] ezek a követelmények tagállamonként különböznek, és így akadályozzák a kereskedelmet az Európai Gazdasági Közösségen belül;
[…] mivel a közös piac létrehozásának és megfelelő működésének ezen akadályai csökkenthetők, sőt megszüntethetők, ha a meglévő jogszabályaik kiegészítéseképp vagy azok helyett az összes tagállam ugyanazokat a követelményeket fogadja el;
[…] a tagállamok a jelenlegi gyakorlat alapján a gépjárművek kereskedelmi forgalomba hozatala előtt ellenőrzik, hogy a gépjárművek megfelelnek‑e a vonatkozó műszaki követelményeknek; […] ez az ellenőrzés járműtípusokra vonatkozik;
[…]
[…] közösségi szinten közösségi típus-jóváhagyási eljárás bevezetése szükséges minden egyes járműtípusra, hogy ellenőrizhető legyen a fenti követelményeknek való megfelelés, és hogy mindegyik tagállam elismerhesse a többi tagállam által végzett ellenőrzéseket;
[…] ezen eljárásnak az összes tagállam számára lehetővé kell tennie annak megállapítását, hogy egy járműtípust alávetettek‑e a különálló irányelvben előírt és a típusbizonyítványban feltüntetett ellenőrzéseknek; […] ezen eljárásnak a gyártók részére is lehetővé kell tennie a megfelelőségi bizonyítvány kiállítását a jóváhagyott típusnak megfelelő összes járműre vonatkozóan; […] az ilyen bizonyítvánnyal rendelkező járművet az összes tagállamnak úgy kell tekintenie, mint amely megfelel a saját jogszabályainak; […] az egyes jóváhagyott járműtípusokhoz kitöltött típusbizonyítványok másolatának megküldésével az összes tagállamnak tájékoztatnia kell a többi tagállamot az általa megállapított tényekről;
[...]”
4. A 70/156 irányelv 1. cikkének első francia bekezdése szerint:
„Ezen irányelv az olyan járművek és pótkocsijuk típusjóváhagyására vonatkozik, amelyeket egy vagy több lépcsőben gyártottak, valamint olyan rendszerekre, alkatrészekre és önálló szerelési egységekre, amelyek ilyen jellegű járművekbe és pótkocsikba való beépítésre készültek.
5. Az említett irányelv 2. cikke értelmében:
– „típusjóváhagyás” fogalma „az az eljárás, amellyel a tagállam igazolja, hogy egy jármű, rendszer, alkatrész vagy önálló szerelési egység típusa teljesíti ezen irányelv vagy valamely külön irányelv vonatkozó műszaki követelményeit. A külön irányelvek teljes körű felsorolása a IV., illetve XI. mellékletben található”;
– „jármű” fogalma „a vasúti járművek, mezőgazdasági- és erdészeti vontatók és minden mozgó munkagép kivételével az összes, a közúti forgalomban való részvételre szánt, kész vagy nem teljesen elkészült, legalább négy kerékkel rendelkező és 25 km/h legnagyobb tervezési sebességű gépjármű, valamint pótkocsija” és
– „járműtípus” fogalma: „ugyanabba a járműkategóriába tartozó járművek csoportja, amelyek legalább a II. B. mellékletben meghatározott főbb jellemzők tekintetében nem különböznek egymástól. Egy járműtípus változatokból és kivitelekből állhat (lásd a II. B. mellékletet)”.
6. A 70/156 irányelv II. melléklete szerint az „M1” kategóriába tartozó járművek a személyszállításra használt járművek, amelyek a vezetőülésen kívül legfeljebb nyolc ülőhellyel rendelkeznek.
A nemzeti szabályozás
7. A közúti közlekedésre vonatkozó német jogszabályi rendelkezéseket különböző törvények és rendeletek tartalmazzák. Az alapügyben releváns [jogszabályok] a közúti közlekedésről szóló törvény (Strassenverkehrsgesetz, a továbbiakban: StVG), a közúti közlekedési szabályzat (Strassenverkehrsordnung, a továbbiakban: StVO) és a személyszállításról szóló törvény (Personenbeforderungsgesetz, a továbbiakban: PBefG). A 70/156 irányelvet a német jogba a gépkocsikra és gépkocsialkatrészekre vonatkozó közösségi típusjóváhagyásról szóló, legutóbb 2004. február 7‑én módosított 1994. december 9‑i rendelet (Verordnung über die EG‑Typgenehmigung für Fahrzeuge und Fahrzeugteile) ültette át. A közúti forgalmi nyilvántartásba vételről szóló törvény (Strassenverkehrszulassungsordnung, a továbbiakban: StVZO), már csak a nyilvántartásba vétellel kapcsolatos eljárást, valamint a kötelező felelősségbiztosítást szabályozza, illetve a járművek gyártására és használatára vonatkozó szabályokat tartalmaz.
8. Az StVO meghatározza a gépjárművek vezetésével kapcsolatban figyelembe veendő követelményeket. A sebesség tekintetében eltérő szabályokat állapít meg a személygépkocsik, illetve az egyéb gépjárművek vonatkozásában. Ez a különbségtétel az StVO 18. cikke (5) bekezdése második mondatának 1. pontjából, az alapügyben a releváns rendelkezésből ered, amely autópályán 80 km/h‑ban határozza meg mindazon gépjárművek maximális sebességét, amelyek nem személygépkocsik. Ez utóbbiakra semmilyen általános sebességkorlátozás nem vonatkozik.
9. Az StVO nem határozza meg a „személygépkocsi” fogalmát. A PBefG 4. cikkének (4) bekezdése szerint személygépkocsi az a gépjármű, amely „felépítésére és felszereltségére tekintettel legfeljebb kilenc személy (a vezetőt is beleértve) szállítására szántak, és arra alkalmas”.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
10. 2003. október 21‑én, miközben a DaimlerChrysler AG által gyártott, „Sprinter” típusú, 4,6 tonna megengedett összsúlyú gépjárművel az egyik szövetségi autópályán közlekedett lakott területen kívül, B. Voigtot ellenőrizték. Mivel az említett jármű sebessége a megengedett eltérés levonásával 134 km/h volt, a Regierungspräsidium Karlsruhe-Bretten 2003. november 18‑i határozatával a többek között a nehéz tehergépjárművek esetében megengedett 80 km/h‑s maximális sebesség 54 km/h‑val történő túllépése miatt 275 EUR összegű szabálysértési bírságot szabott ki B. Voigttal szemben. Ezen túlmenően két hónapra bevonták a vezetői engedélyét, és négy pontot jegyeztek be a központi közlekedési nyilvántartásban. A B. Voigt által vezetett járművet, amelyet a közösségi típusjóváhagyás során az M1 járműkategóriába soroltak, a forgalmi engedélynek megfelelően személygépkocsiként vettek nyilvántartásba.
11. B. Voigt 2003. november 27‑én kifogást nyújtott be ezen intézkedések ellen. Az érintett jármű forgalmi engedélyére való hivatkozással, amely szerint a járművet személygépkocsiként sorolták be, előadta, hogy az autópályán, lakott területen kívül, többek között a nehéz tehergépjárművekre vonatkozó 80 km/h‑s sebességkorlátozás nem vonatkozik az említett járműre, amelyre a személygépkocsikra vonatkozó korlátozások alkalmazandók.
12. 2004. március 10‑i határozatával a Staatanwaltschaft Freiburg a B. Voigtra vonatkozó ügyiratot a kiszabandó bírságról történő határozathozatal végett az Amstgericht Freiburg elé terjesztette. 2004. április 29‑én e bíróság felmentő határozatot hozott. A Staatanwaltschaft Freiburg e határozat ellen fellebbezést nyújtott be az Oberlandesgericht Karlsruhéhoz. 2004. augusztus 26‑án az Oberlandesgericht Karlsruhe hatályon kívül helyezte ezt a felmentő határozatot, mivel úgy vélte, hogy az alapügyben további ténymegállapítások szükségesek a „Sprinter” járműtípus B. Voigt által vezetett konkrét változatával kapcsolatosan, tekintettel arra, hogy egy hasonló ügyben meghozott korábbi határozata szerint különbséget kell tenni e jármű különböző változatai között, és a „személygépkocsi” [besorolás] feltüntetése a forgalmi engedélyben nem releváns.
13. Ilyen körülmények között az Amstgericht Freiburg felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal végett a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1) Úgy értelmezendő‑e a német jogba az EG‑TypV (Verordnung über die EG-Typgenehmigung für Fahrzeuge und Fahrzeugteile, [a gépkocsikra és gépkocsialkatrészekre vonatkozó EK‑típusjóváhagyásról szóló, legutóbb 2004. február 7‑én módosított 1994. december 9‑i rendelet]) átültetett 70/156/EGK irányelv, hogy a közösségi típusjóváhagyás szerinti típusjóváhagyás alapján személygépjárműként nyilvántartásba vett gépjármű vezetője arra is jogosult, hogy e gépjárművet, mint jóváhagyott járműtípust, a közúti forgalomban is üzemeltesse, és különösen, hogy e gépjármű vezetőjére kizárólag a személygépjárművekre vonatkozó sebességi szabályok irányadók?
2) A közlekedési szabálysértések üldözésére hatáskörrel rendelkező hatóságok a gépjárműtípus meghatározásakor eltekinthetnek‑e a Szövetségi Közlekedési Hivatal által a közösségi típusjóváhagyásnak megfelelően kiadott típusjóváhagyásban és a német vizsgáztató helyek által ezen közösségi típusjóváhagyás szerint kiállított forgalmi engedélyben foglaltaktól annak meghatározásakor, hogy az ilyen gépjárműtípus vezetőjének milyen sebességi szabályokat kell betartania?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
14. Együtt vizsgálandó két kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, úgy értelmezendő‑e a 70/156 irányelv, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint az alapügyben szereplő gépjárműhöz hasonló gépjármű nem a személygépkocsikra meghatározott nemzeti sebességi szabályok hatálya alá tartozik, hanem a nehéz tehergépjárművekre meghatározottak hatálya alá, noha e járművet az említett irányelv értelmében elvégzett közösségi típusjóváhagyás alapján személygépkocsiként vették nyilvántartásba.
15. Előzetesen meg kell jegyezni egyrészt, hogy a 70/156 irányelv kizárólag annak II. mellékletében meghatározott M, N vagy O kategóriába tartozó gépjárművek nemzetközi osztályozását érinti, és nem tartalmaz a „személygépkocsi” kategóriába történő besorolására vonatkozó rendelkezéseket. Másrészt, a kérdést előterjesztő bíróság megállapításai szerint, az alapügyben szereplő gépjármű gyártója rendelkezik ugyan a gépjárműre vonatkozó „M1” közösségi típusengedéllyel, azt a német hatóságok csak az általuk történő nyilvántartásba vétel során minősítették személygépkocsinak.
16. A preambulumbekezdései szerint a 70/156 irányelv olyan rendelkezéseket tartalmaz, amelyek célja a tagállamok által korábban hatályos típus-jóváhagyási eljárások helyébe lépő közösségi szintű típus-jóváhagyási eljárás bevezetése minden egyes járműtípus vonatkozásában. Az ilyen közösségi típusjóváhagyás terjedelmét kizárólag a 70/156 irányelv pontos hatálya tekintetében lehet megszabni.
17. Ez az irányelv időrendi sorrendben ismerteti a típus-jóváhagyási eljárást, az azt követő, a típusbizonyítvány kiállításával kapcsolatos eljárást, a megfelelőségi bizonyítvány gyártó általi kiállítását, valamint a tagállamok ellenőrzési kötelezettségeit a nyilvántartásba vétellel, illetve azzal kapcsolatban, hogy a gyártás megfelel‑e a jóváhagyott típusnak. Az említett irányelv rendelkezései az áruk szabad mozgása akadályainak megszüntetését célozzák. E cél elérésének eszköze az előírások és műszaki követelmények harmonizálása. A 70/156 irányelv nem tartalmaz azonban egyetlen olyan utalást sem, amely ezen a harmonizáción túlmutat. Különösen nem határoz meg a közösségi típusjóváhagyáson már átment különböző gépjármű-kategóriákra alkalmazandó sebességi szabályokkal kapcsolatos tagállami elképzelésekre vonatkozó előírásokat.
18. Megállapítandó tehát, hogy a 70/156 irányelv a járműtípusokra vonatkozó műszaki követelményekre vonatkozik, és semmiféle más megfontolást nem tartalmaz a gépjárművek vezetői által betartandó közúti közlekedési szabályokkal kapcsolatban.
19. Azt is meg kell jegyezni, hogy a 70/156 irányelv az EGK‑Szerződés 100. cikkén (módosítást követően az EK‑Szerződés 100. cikke, jelenleg EK 94. cikk), vagy az EGK‑Szerződés 100a. cikkén (módosítást követően az EK‑Szerződés 100a. cikke, jelenleg EK 95. cikk) alapul, amelyek a közös piac vagy belső piac megteremtése érdekében elvégzendő jogharmonizációval kapcsolatos hatásköri rendelkezéseket tartalmaznak.
20. Ilyen körülmények között sem az 70/156 irányelv szövegéből, sem tárgyából és céljából nem következik, hogy a közösségi jogalkotó a járműtípusokra vonatkozó közösségi típus-jóváhagyási eljáráshoz – amelyet a belső piac megvalósítása akadályainak megszüntetése céljából ez az irányelv vezetett be – a különböző gépjármű-kategóriákra irányadó sebességgel kapcsolatos nemzeti közúti közlekedési szabályok alkalmazását érintő következményeket kívánt volna fűzni.
21. A fenti megfontolások alapján az Amstgericht Freiburg által előterjesztett kérdésekre azt kell válaszolni, hogy a 70/156 irányelv úgy értelmezendő, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint az alapügyben szereplő járműhöz hasonló jármű nem a személygépkocsikra meghatározott sebességre vonatkozó nemzeti előírások hatálya alá tartozik, hanem a nehéz tehergépjárművekre alkalmazottak hatálya alá, noha e járművet az említett irányelv alkalmazásával elvégzett közösségi típusjóváhagyás alapján személygépkocsiként vették nyilvántartásba.
A költségekről
22. Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpen határozott:
1) Az 1992. június 18‑i 92/53/EGK tanácsi irányelvvel módosított, a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6‑i 70/156/EGK tanácsi irányelv úgy értelmezendő, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint az alapügyben szereplő járműhöz hasonló jármű nem a személygépkocsikra meghatározott sebességre vonatkozó nemzeti előírások hatálya alá tartozik, hanem a nehéz tehergépjárművekre alkalmazottak hatálya alá, noha e járművet az említett irányelv alkalmazásával elvégzett közösségi típusjóváhagyás alapján személygépkocsiként vették nyilvántartásba.