A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács)
2026. április 30.(*)
„ Előzetes döntéshozatal – Verseny – EUMSZ 101. cikk – Kartell – 2014/104/EU irányelv – A 3. cikk (2) bekezdése – A kartell által okozott kár teljes megtérítéséhez való jog – Kamatfizetés – A 22. cikk (2) bekezdése – Az átültető nemzeti rendelkezések időbeli hatálya – A kamat esedékessége időpontjának meghatározása – A kár bekövetkezésének időpontja túlzott áron történő ingatlanvásárlás esetén ”
A C‑191/25. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az
Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság, Ausztria) a Bírósághoz 2025. március 10‑én érkezett, 2025. február 27‑i határozatával terjesztett elő
a Wenzel Logistics GmbH
és
a Merzedes‑Benz Group AG
között,
a MAN Truck & Bus SE,
a Man Truck & Bus Deutschland GmbH
részvételével folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (harmadik tanács),
tagjai: C. Lycourgos tanácselnök (előadó), O. Spineanu‑Matei, S. Rodin, N. Piçarra és N. Fenger bírák,
főtanácsnok: J. Kokott,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–        a Wenzel Logistics GmbH képviseletében M. Pilz Rechtsanwalt,
–        a Mercedes‑Benz Group AG képviseletében J. Bottyanfy, C. von Köckritz, H. Weiß és H. Wollmann Rechtsanwälte,
–        a MAN Truck & Bus SE és a MAN Truck & Bus Deutschland GmbH képviseletében F. Neumayr és M. Schifferl Rechtsanwälte,
–        az Európai Bizottság képviseletében B. Ernst és
A. Keidel, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról szóló, 2014. november 26‑i 2014/104/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 349., 1. o.) 3. cikke (2) bekezdésének és 22. cikke (2) bekezdésének az értelmezésére irányul.
2        E kérelmet a Wenzel Logistics GmbH és a Mercedes‑Benz Group AG között, az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének megsértéséből eredő kár megtérítése tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
3        Az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében:
„A belső piaccal összeegyeztethetetlen és tilos minden olyan vállalkozások közötti megállapodás, vállalkozások társulásai által hozott döntés és összehangolt magatartás, amely hatással lehet a tagállamok közötti kereskedelemre, és amelynek célja vagy hatása a belső piacon belüli verseny megakadályozása, korlátozása vagy torzítása, így különösen:
a)      a beszerzési vagy eladási árak, illetve bármely egyéb üzleti feltétel közvetlen vagy közvetett rögzítése;
[…]”
4        A 2014/104 irányelv (12) preambulumbekezdése kimondja:
„Ez az irányelv megerősíti az uniós versenyjogi jogsértésekkel okozott kár megtérítéséhez való jogra vonatkozó uniós vívmányokat – különös tekintettel a[z Európai Unió] Bíróság[ának] ítélkezési gyakorlatában meghatározott kereshetőségi jogra és kárfogalomra –, és nem zárja ki ezek jövőbeli továbbfejlődését. Bárki, aki ilyen jogsértéssel okozott kárt szenvedett el, kártérítést követelhet a ténylegesen bekövetkezett vagyoni veszteségért (damnum emergens) és a számára elmaradt haszonért (lucrum cessans), valamint kamatokra is jogosult, függetlenül attól, hogy a nemzeti jog e kategóriákat külön‑külön vagy együttesen állapítja‑e meg. A kamatfizetés a kártérítés lényegi eleme, amely az elszenvedett kárnak az időmúlás figyelembevételével való kompenzálására szolgál, és annak a kár bekövetkeztétől a kár megtérítésének időpontjáig eltelt időszakra vonatkozóan kell esedékesnek lennie függetlenül attól, hogy e kamat a nemzeti jog értelmében kárkamatnak vagy késedelmi kamatnak minősül‑e, és hogy az időmúlást külön kategóriaként (kamat), vagy a ténylegesen bekövetkezett vagyoni veszteség, illetve az elmaradt haszon részeként veszik‑e figyelembe. A tagállamok feladata az erre a célra alkalmazandó szabályok meghatározása.”
5        Ezen irányelv „A teljes kártérítéshez való jog” című 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)      A tagállamok biztosítják, hogy minden, versenyjogi jogsértés következtében kárt szenvedett természetes vagy jogi személynek lehetősége legyen e kár teljes körű megtérítését követelni és teljes körű kártérítést kapni.
(2)      A teljes kártérítés eredményeként a károsultnak olyan helyzetbe kell kerülnie, amilyenbe a versenyjogi jogsértés hiányában feltételezhetően került volna. A teljes kártérítésnek ennek megfelelően magában kell foglalnia a ténylegesen bekövetkezett vagyoni veszteségért és az elmaradt haszonért járó kártérítést, valamint a kamat fizetését.
[…]”
6        Az említett irányelv „Átültetés a nemzeti jogba” című 21. cikke (1) bekezdésének első albekezdése szerint:
„A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2016. december 27‑ig megfeleljenek. […]”
7        Ugyanezen irányelv „Időbeli hatály” című 22. cikke kimondja:
„(1)      A tagállamok biztosítják, hogy a 21. cikk értelmében az ezen irányelv anyagi jogi rendelkezéseinek való megfelelés céljából elfogadott nemzeti intézkedések ne legyenek visszamenőleges hatállyal alkalmazhatók.
(2)      A tagállamok biztosítják, hogy a 21. cikk értelmében elfogadott, az (1) bekezdésben említettektől eltérő nemzeti intézkedések nem alkalmazhatóak az olyan kártérítési keresetekre, amelyeket valamely nemzeti bíróságnál 2014. december 26. előtt indítottak.”
8        A 2014/104 irányelv 23. cikke értelmében ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon, azaz 2014. december 26‑án lépett hatályba.
Az osztrák jog
9        Az Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch (általános polgári törvénykönyv) alapügyben alkalmazandó változata (a továbbiakban: ABGB)
1000. §‑ának (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A mérték meghatározása nélkül kikötött vagy jogszabályból eredő kamatok mértéke – jogszabály eltérő rendelkezése hiányában – évi négy százalék.”
10      Az ABGB 1333. §‑a a következőképpen rendelkezik:
„(1)       Az adós által hitelezőjének a pénzkövetelés késedelmes megfizetésével okozott kár megtérítését a törvényes kamatok (az 1000. § (1) bekezdése) szolgálják.
(2)      A hitelező a törvényes kamatokon felül egyéb, az adósnak felróható és neki okozott károk, különösen a megfelelő peren kívüli behajtási intézkedések költségeinek megtérítését is követelheti, amennyiben ez utóbbiak a behajtott követeléssel arányosak. A felperes több, jogsértés megszüntetése iránti kérelmet terjesztett elő.”
11      A Bundesgesetz gegen Kartelle und andere Wettbewerbsbeschränkungen (Kartellgesetz 2005) (a kartellek és egyéb versenykorlátozások elleni küzdelemről szóló 2005. évi törvény
[2005. évi kartelltörvény]) (BGBl. I, 61/2005, a továbbiakban: KartG) a BGBl. II, 13/2013 szerinti változata 37a. §‑ának (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Aki vétkesen [versenyjogi] jogsértést követ el, köteles az ebből eredő kárt megtéríteni. Valamely áru vagy szolgáltatás túlzott áron történő beszerzése esetén a kártérítési igényt nem zárja ki az a körülmény, hogy az árut vagy szolgáltatást továbbértékesítették. A kár mértékének a […] meghatározása során figyelembe vehető különösen az az előny, amelyhez a vállalkozás a jogsértés révén jutott. A vállalkozás az ABGB 1333. §‑ának értelemszerű alkalmazása mellett a kár bekövetkezésétől köteles a kártérítési követelés után kamatot fizetni.”
12      A KartG BGBl. I, 13/2013 szerint közzétett változatának 86. §‑a szerint e 37a. §‑t kellett alkalmazni a 2013. február 28. után elkövetett versenyjogi jogsértésekre.
13      Az osztrák jogalkotó a 2014/104 irányelv belső jogrendjébe való átültetésének biztosítása érdekében 2017‑ben módosította a KartG‑t. A KartG 37c. §‑ának (1) bekezdése a BGBl. I, 56/2017 szerinti változatában az alábbiak szerint rendelkezik:
„Aki vétkesen versenyjogi jogsértést követ el, köteles az ezzel okozott kárt megtéríteni.”
14      A KartG 37d. §‑a a BGBl. I, 56/2017 szerinti változatában a következőképpen rendelkezik:
„(1)      A kár megtérítése az elmaradt hasznot is magában foglalja.
(2)      A kártérítésre köteles személy az ABGB 1333. §‑ának értelemszerű alkalmazása mellett a kár bekövetkezésétől köteles a kártérítési követelés után kamatot fizetni.”
15      A KartG BGBl. I, 56/2017 szerinti változatának 86. §‑a szerint az előző két pontban említett rendelkezések 2016. december 27‑én léptek hatályba, és 2016. december 26. után bekövetkezett károk megtérítésére alkalmazandók, míg a 2016. december 27. előtt bekövetkezett károk a KartG BGBl. I, 13/2013 szerinti változata rendelkezéseinek a hatálya alá tartoznak, és így különösen e törvény 37a. §‑a, a jelen ítélet 11. és 12. pontjában említett részletszabályok szerint.
16      A KartG BGBl. II, 176/2021 szerinti változatának 37a. §‑a a következőképpen rendelkezik:
„(1)      E szakasz rendelkezései szabályozzák a versenyjogi jogsértésekkel okozott károkért való polgári jogi felelősséget és e károk érvényesítését.
(2)      E szakasz rendelkezései a [2014/104] irányelv átültetését szolgálják.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
17      2016. július 19‑én az Európai Bizottság elfogadta az [EUMSZ] 101. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikke szerinti eljárással kapcsolatban (AT.39824 – Tehergépjárművek ügy) a C(2016) 4673 final határozatot. A határozat összefoglalóját 2017. április 6‑án közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (HL 2017. C 108., 6. o.).
18      E határozat szerint tizenöt tehergépjármű‑gyártó, nevezetesen a MAN SE, a MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, a MAN Truck & Bus AG, a Daimler AG, a Fiat Chrysler Automobiles NV, a CNH Industrial NV, az Iveco SpA, az Iveco Magirus AG, az AB Volvo (publ), a Volvo Lastvagnar AB, a Renault Trucks SAS, a Volvo Group Trucks Central Europe GmbH, a PACCAR Inc., a DAF Trucks Deutschland GmbH és a DAF Trucks NV többek között az EUMSZ 101. cikk által tiltott kartellben vettek részt, amely abban állt, hogy összejátszásra irányuló megállapodásokat kötöttek a tehergépjárművek árának rögzítésére és bruttó árának az Európai Gazdasági Térségben történő emelésére, valamint az e tehergépjárművekre vonatkozó, a hatályos szabványok által előírt kibocsátási technológiák bevezetésének időzítésére és áthárítására vonatkozóan (a továbbiakban: szóban forgó kartell). Ami a MAN SE‑t, a MAN Truck & Bus Deutschland Gmbh‑t és a MAN Truck & Bus AG‑t illeti, e jogsértés 1997. január 17. és 2010. szeptember 20. között, a további tizenkét részt vevő társaság esetében pedig 1997. január 17. és 2011. január 18. között valósult meg.
19      A Wenzel Logistics Ausztriában letelepedett fuvarozási társaság, amely a szóban forgó kartell ezen időszakaiban a kartell több résztvevőjének forgalmazóitól vásárolt tehergépjárműveket, többek között Mercedes‑Benz márkájú tehergépjárműveket, amelyeknek a Daimler AG, jelenleg Mercedes‑Benz Group volt a jogosultja.
20      2021. január 13‑án a Wenzel Logistics kártérítési keresetet indított a Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (polgári ügyekben eljáró grazi regionális bíróság, Ausztria) előtt, amelyben azt kérte, hogy a Törvényszék kötelezze a Mercedes‑Benz Groupot arra, hogy fizessen meg részére 848 357,92 eurót a szóban forgó kartell következtében őt ért kár megtérítése címén. Álláspontja szerint ez az összeg a Wenzel Logistics által ténylegesen kifizetett tehergépjárművek beszerzési ára és azon árak közötti különbségnek felelt meg, amelyeket a szóban forgó kartell hiányában fizetett volna, a törvényes kamatokkal és költségekkel növelve.
21      A kamatokat illetően a Wenzel Logistics úgy vélte, hogy azokat a KartG 37d.§‑a értelmében a kár bekövetkezésének időpontjától kell megfizetni.
22      Az alapeljárás beavatkozó felei, a MAN Truck & Bus SE és a MAN Truck & Bus Deutschland GmbH által támogatott Mercedes‑Benz Group arra hivatkozott, hogy a szóban forgó kartell nem volt hatással a Wenzel Logistics részére kiszámlázott nettó árakra, és hogy ez utóbbi mindenesetre áthárította ezeket az árakat az ügyfeleire. Azt is állította, hogy a kartellekből eredő károk megtérítéséhez való jogot csak 2013. március 1‑je óta szabályozza a KartG az osztrák jogban. Mivel a szóban forgó kartell által okozott kár megtérítéséhez való jog ezen időpont előtt keletkezett, a kamatokat az ABGB alapján azok esedékességének időpontjától kell megfizetni. Ezt az időpontot nem a kár bekövetkezése, hanem a Wenzel Logistics keresete kézbesítésének alapján kell meghatározni.
23      2024. április 2‑i ítéletével a Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (polgári ügyekben eljáró grazi regionális bíróság) szakértői vélemény alapján úgy határozott, hogy a Mercedes‑Benz Group köteles a Wenzel Logistics részére 172 857,42 euró összeget megfizetni, amely összeg évi 4%‑os törvényes kamatot is magában foglal. Az ABGB más osztrák polgári jogi rendelkezésekkel összefüggésben értelmezett 1333. §‑ának megfelelően e bíróság úgy ítélte meg, hogy e kamatok attól az időponttól esedékesek, amikor a kártérítéshez való jogra felszólító levélben vagy kereset keretében számszerűsített módon hivatkoztak, vagyis a jelen esetben 2021. január 21‑től, amely a kártérítési kereset Mercedes‑Benz Group részére történő kézbesítésének időpontja.
24      A Wenzel Logistics által ezen ítélettel szemben benyújtott fellebbezést az Oberlandesgericht Graz (grazi regionális felsőbíróság, Ausztria) 2024. október 10‑i ítéletével elutasította.
25      Ebben az ítéletben a fellebbviteli bíróság emlékeztetett arra, hogy a 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdését, amely a versenyjogi jogsértéssel okozott kár kamatokkal együtt történő teljes megtérítéséhez való jogra vonatkozik, a KartG BGBl. I, 56/2017 szerinti változatának 37d. §‑a ültette át az osztrák jogba, amely e törvény 86. §‑a értelmében csak a 2016. december 26. után bekövetkezett károkra alkalmazandó. E rendelkezés tehát a 2013. március 1‑jén hatályba lépett KartG 37a. §‑ához hasonlóan ratione temporis nem alkalmazható a Wenzel Logistics által indított kártérítési keresetre. Az elsőfokú bíróság tehát a KartG‑ben foglalt különös szabályokat figyelmen kívül hagyva helyesen támaszkodott az osztrák polgári jog általános szabályaira.
26      A Wenzel Logistics az említett ítélettel szemben felülvizsgálati kérelmet nyújtott be az Oberster Gerichtshofhoz (legfelsőbb bíróság, Ausztria), a kérdést előterjesztő bírósághoz.
27      A kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a kartellel okozott kár kamatokkal együtt történő teljes megtérítéséhez való jog közvetlenül az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdéséből és a tényleges érvényesülés elvéből ered. A Bíróság egyébiránt pontosította, hogy a 2014/104 irányelv 3. cikkének (1) és (2) bekezdése az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésére vonatkozó ezen ítélkezési gyakorlatot tükrözi, így az e 3. cikk (1) és (2) bekezdését végrehajtó nemzeti intézkedéseket ezen irányelv 22. cikke (2) bekezdésének megfelelően azonnali hatállyal alkalmazni kell az említett irányelv hatálya alá tartozó valamennyi kártérítési keresetre.
28      Ezen ítélkezési gyakorlatra tekintettel a kérdést előterjesztő bíróság szerint nem zárható ki, hogy a KartG BGBl. I, 56/2017 szerinti változatának 37d. §‑a alkalmazandó az alapügyre. Ez azonban csak akkor lenne lehetséges, ha a KartG 86. §‑át nem alkalmaznák, amennyiben az előírja, hogy az említett 37d. § kizárólag a 2016. december 26. után bekövetkezett károk megtérítésére vonatkozik. E bíróság azt kívánja megtudni a Bíróságtól, hogy a 2014/104 irányelv 22. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 3. cikkének (2) bekezdését ténylegesen úgy kell‑e értelmezni, hogy a KartG 37d. §‑ához hasonló nemzeti rendelkezés alkalmazandó a Wenzel Logistics által benyújtotthoz hasonló kártérítési keresetre.
29      Az említett bíróság egyébiránt azt kívánja megtudni, hogy melyek azok a szempontok, amelyeket figyelembe kell venni a 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdésére tekintettel a kár bekövetkezése időpontjának meghatározása érdekében, mivel ezen irányelv (12) preambulumbekezdése szerint e dátum az az időpont, amelytől kezdve kamatot kell fizetni. A kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a Wenzel Logistics által benyújtotthoz hasonló kártérítési kereset keretében, amely áruk túlzott áron történő értékesítésében álló kartell által okozott kárra vonatkozik, a kamatokat e vagyontárgyak túlzott áron történő megfizetésének időpontjától vagy más időponttól, például attól az időponttól kell‑e számítani, amikor e termékek vételára esedékessé vált, vagy az adásvételi szerződés megkötésének időpontjától.
30      E körülmények között az Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)      Úgy kell‑e értelmezni a [2014/104] irányelv 3. cikkének (2) bekezdését ezen irányelv 22. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben, hogy [e] 3. cikknek a kartellel okozott károk miatti kamatfizetésre vonatkozó (2) bekezdését az olyan kártérítési keresetekre kell alkalmazni, amelyeket valamely nemzeti bíróságnál 2014. december 26‑án vagy azt követően indítottak?
Az e kérdésre adandó nemleges válasz esetén: mely más időpont az irányadó a [2014/104] irányelv 3. cikke (2) bekezdésének alkalmazhatósága szempontjából?
2)      Úgy kell‑e értelmezni a [2014/104] irányelv 3. cikkének (2) bekezdését, hogy a kartellel okozott károk bekövetkezése időpontjának, amelytől kamatot kell fizetni a kartellel okozott károk miatt, azt az időpontot kell tekinteni, amikor a károsult fél megfizette a tiltott árrögzítő megállapodás alapján kért túlzott árat?
Az e kérdésre adandó nemleges válasz esetén: milyen más időpont irányadó a kár bekövetkezése szempontjából?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az elfogadhatóságról
31      A MAN Truck & Bus SE és a MAN Truck & Bus Deutschland GmbH által támogatott Mercedes‑Benz Group szerint az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések, amelyek a 2014/104 irányelv értelmezésére vonatkoznak, nyilvánvalóan nem relevánsak az alapjogvita megoldása szempontjából, mivel a Wenzel Logistics kártérítési keresete nem tartozik ezen irányelv időbeli hatálya alá. Az említett irányelv 3. cikkének (2) bekezdése nyilvánvalóan az ugyanezen irányelv 22. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „anyagi jogi rendelkezésnek” minősül. Következésképpen a visszaható hatályú alkalmazás e 22. cikk (1) bekezdésében kimondott tilalmára tekintettel a 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdését végrehajtó nemzeti rendelkezések nem alkalmazhatók a Wenzel Logistics által indított kártérítési keresetre, amely a 2014/104 irányelv hatálybalépése előtt bekövetkezett károkra vonatkozik.
32      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 267. cikkel bevezetett eljárás keretében az ügyben eljáró és határozathozatalra hivatott nemzeti bíróság hatáskörébe tartozik annak megítélése, hogy – tekintettel az ügy különleges jellemzőire – ítélete meghozatalához szükségesnek tartja‑e az előzetes döntéshozatalt, és ha igen, a Bíróságnak feltett kérdései relevánsak‑e. A nemzeti bíróság által saját felelősségére meghatározott jogszabályi és ténybeli keretben – amelynek helytállóságát a Bíróság nem vizsgálhatja – felvetett, az uniós jog értelmezésére vonatkozóan előterjesztett kérdések releváns voltát vélelmezni kell. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemről való határozathozatalt a Bíróság csak abban az esetben tagadhatja meg, ha az uniós jog kért értelmezése nyilvánvalóan semmilyen összefüggésben nincs az alapügy tényállásával vagy tárgyával, ha a probléma hipotetikus jellegű, vagy ha nem állnak a Bíróság rendelkezésére azok a ténybeli vagy jogi elemek, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az elé terjesztett kérdésekre hasznos választ adhasson (1999. szeptember 7‑i Beck és Bergdorf ítélet, C‑355/97, EU:C:1999:391, 22. pont; 2026. február 12‑i Valora Effekten Handel ítélet, C‑864/24, EU:C:2026:94, 28. pont).
33      A jelen ügyben, amint az a kérdést előterjesztő bíróság által az első előterjesztett kérdéssel kapcsolatban szolgáltatott információkból kitűnik, e bíróságnak kétségei vannak azzal kapcsolatban, hogy a KartG 37d. §‑ára, amely a 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdését végrehajtó osztrák jogi rendelkezés, vonatkozik‑e a visszaható hatályú alkalmazás ezen irányelv 22. cikkének (1) bekezdésében kimondott tilalma.
34      Ez a kérdés nem hipotetikus, és nyilvánvalóan összefügg az alapeljárás tényállásával vagy tárgyával. Nem vitatott ugyanis, hogy a Wenzel Logistics a kártérítési keresetére a KartG 37d. §‑ának alkalmazását kéri az osztrák polgári jog azon általános szabályai helyett, amelyeket e keresetre a Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (polgári ügyekben eljáró grazi regionális bíróság) és az Oberlandesgericht Graz (grazi regionális felsőbíróság) alkalmazott. E 37d. § alkalmazása esetén a kamatokat a kár bekövetkezésének időpontjától kell számítani, míg az osztrák polgári jog általános szabályainak alkalmazása esetén az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban szereplő információk szerint a kamatokat csak az említett kereset Mercedes‑Benz Group részére történő kézbesítésének időpontjától kell megfizetni. A 2014/104 irányelvnek az első kérdésben említett rendelkezései következésképpen relevánsak annak meghatározása szempontjából, hogy a KartG 37d. §‑a alkalmazandó‑e az alapügyben, és a Bíróság rendelkezik az e kérdés megválaszolásához szükséges ténybeli és jogi elemekkel.
35      Következésképpen az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés elfogadható.
36      A második kérdés – amelynek pontosságát az első kérdés vizsgálata keretében fogják ellenőrizni – azon az előfeltevésen alapul, hogy a 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdését végrehajtó olyan nemzeti rendelkezés, mint a KartG 37d. §‑a, alkalmazandó az ezen irányelv hatálybalépése előtt bekövetkezett károkra vonatkozó kártérítési keresetre. Amennyiben bebizonyosodik, hogy ez az előfeltevés helytálló, válaszolni kell e második kérdésre, amely arra irányul, hogy milyen tanulságok vonhatók le ezen irányelv 3. cikkének (2) bekezdéséből annak érdekében, hogy a kamatok kiszámítása céljából meg lehessen határozni azt az időpontot, amikor a kár bekövetkezett.
37      Mivel tehát a második kérdés nem hipotetikus, és nyilvánvalóan összefügg az alapeljárás tényállásával vagy tárgyával, és a Bíróság rendelkezik azokkal a ténybeli és jogi elemekkel, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a kérdést előterjesztő bíróság számára hasznos választ adjon, e kérdés szintén elfogadható. Végeredményben a MAN Truck & Bus SE és a MAN Truck & Bus Deutschland GmbH által támogatott Mercedes‑Benz Group által felhozott érv, amely azon alapul, hogy a 2014/104 irányelv – ellentétben azzal, amit a kérdést előterjesztő bíróság az említett kérdés előterjesztésével sugall – nem tartalmaz egyetlen olyan kötelező szabályt sem, amely a kár bekövetkezésének időpontjára utalna, az ügy érdemére vonatkozik.
Az ügy érdeméről
Az első kérdésről
38      Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdését és 22. cikkének (2) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy a versenyjogi jogsértéssel okozott kár teljes megtérítéséhez való jogot végrehajtó olyan nemzeti rendelkezést, amely előírja, hogy az e teljes kártérítés címén járó kamatokat e kár bekövetkezésének időpontjától kell számítani, azonnali hatállyal kell alkalmazni az ilyen kártérítésre irányuló és 2014. december 26., ezen irányelv hatálybalépésének időpontját követően indított valamennyi bírósági keresetre.
39      A 2014/104 irányelvet végrehajtó nemzeti rendelkezések időbeli alkalmazását illetően különbséget kell tenni aszerint, hogy ezen irányelvnek a szóban forgó nemzeti rendelkezéssel végrehajtott szabálya kodifikálja‑e a Bíróságnak az EUMSZ 101. cikkre vonatkozó ítélkezési gyakorlatát, amely esetben e nemzeti rendelkezést azonnali hatállyal kell alkalmazni, vagy kizárólag az említett irányelvből következik, ami azt jelenti, hogy meg kell vizsgálni az említett nemzeti rendelkezés időbeli alkalmazhatóságát ugyanezen irányelv 22. cikkére tekintettel (lásd ebben az értelemben: 2023. február 16‑i Tráficos Manuel Ferrer ítélet, C‑312/21, EU:C:2023:99, 33. pont).
40      Ami a 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében foglalt azon szabályt illeti, amely szerint a versenyjogi jogsértéssel okozott kár teljes megtérítésének magában kell foglalnia a ténylegesen bekövetkezett vagyoni veszteség megtérítését, az elmaradt haszonért járó kártérítést és a kamat fizetését, a Bíróság már megállapította, hogy e szabály – amint az ezen irányelv (12) preambulumbekezdéséből kitűnik – kodifikálja az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésére vonatkozó, többek között a 2006. július 13‑i Manfredi és társai ítéletből (C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461, 95. pont) eredő ítélkezési gyakorlatot, így az e 3. cikk (2) bekezdését átültető nemzeti intézkedéseknek azonnali hatállyal alkalmazandónak kell lenniük az említett irányelv hatálya alá tartozó összes kártérítési keresetre, ahogyan azt az irányelv 22. cikkének (2) bekezdése megerősíti (lásd ebben az értelemben: 2023. február 16‑i Tráficos Manuel Ferrer ítélet, C‑312/21, EU:C:2023:99, 34. és 35. pont).
41      A Bíróság, miközben ily módon egyértelművé tette, hogy a 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdését végrehajtó nemzeti jogi rendelkezéseket azonnali hatállyal alkalmazni kell a versenyjog megsértésével okozott kár megtérítése iránti kártérítési keresetekre, a 2023. február 16‑i Tráficos Manuel Ferrer ítélet (C‑312/21, EU:C:2023:99) 35. pontjában azt is jelezte, hogy ezen azonnali alkalmazhatóság az ezen irányelv 22. cikke (2) bekezdésének megfelelően az annak hatálya alá tartozó keresetekre vonatkozik.
42      Amint az ez utóbbi rendelkezésből kitűnik, a 2014. december 26. – vagyis a 2014/104 irányelv hatálybalépésének időpontja – előtt indított keresetek ki vannak zárva ezen irányelv hatálya alól, és a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az említett irányelvet a belső jogrendjükbe átültető nemzeti rendelkezések ne legyenek alkalmazandók e keresetekre.
43      Ez utóbbi tekintetben a Bíróság pontosította, hogy amennyiben a 2014/104 irányelv 22. cikkének (2) bekezdésében említett valamely nemzeti rendelkezés 2014. december 26. és 2016. december 27. között, vagyis az ezen irányelv átültetésére nyitva álló határidő lejártának időpontjában lép hatályba, a szóban forgó tagállam megállapíthatja, hogy az e nemzeti rendelkezés hatálybalépésének időpontja, sőt 2016. december 27. előtt indított valamennyi kártérítési kereset ki van zárva e rendelkezés hatálya alól (lásd ebben az értelemben: 2019. március 28‑i Cogeco Communications ítélet, C‑637/17, EU:C:2019:263, 28. és 29. pont).
44      A jelen ügyben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a Wenzel Logistics 2021. január 13‑án megindította a szóban forgó kartell által okozott kár megtérítése iránti kártérítési keresetét. Úgy tűnik továbbá, hogy a KartG 37d. §‑a, amely többek között előírja, hogy a kamatokat a kár bekövetkezésének időpontjától kell megfizetni, a 2014/104 irányelv 3. cikke (2) bekezdésének az osztrák jogrendben való végrehajtására irányul. E körülmények között, amelyek helytállóságát a Bíróság nem vizsgálhatja, a KartG 37d. §‑át kell alkalmazni az alapügyben szóban forgó helyzetre.
45      E tekintetben nem kell megvizsgálni, hogy a 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése az ezen irányelv 22. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „anyagi jogi rendelkezésnek” minősül‑e. Amint ugyanis az a 2023. február 16‑i Tráficos Manuel Ferrer ítélet (C‑312/21, EU:C:2023:99) 33. és 35. pontjából kitűnik, amelynek tartalmára a jelen ítélet 39–41. pontja emlékeztetett, a 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdését végrehajtó nemzeti rendelkezések időbeli alkalmazása az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése – amelynek értelmezését e 3. cikk (2) bekezdése kodifikálja –
hatékony érvényesülésének sérelme nélkül nem tartozhat az ezen irányelv 22. cikke által bevezetett korlátozások hatálya alá, az e cikk (2) bekezdéséből eredő azon korlátozás kivételével, amely szerint az említett irányelvet végrehajtó nemzeti rendelkezések semmiképpen nem alkalmazhatók az ezen irányelv hatálybalépése előtt indított keresetekre.
46      Következésképpen úgy kell tekinteni, hogy sérti az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének hatékony érvényesülését az olyan nemzeti rendelkezés, mint a KartG 86. §‑a, amely e törvény 37d. §‑ának alkalmazhatóságát a 2016. december 26. után bekövetkezett károk megtérítése iránti keresetekre korlátozza, és amely a Wenzel Logistics által benyújtotthoz hasonló, a 2016. december 27. előtt bekövetkezett kár megtérítésére irányuló kereset esetében nem e kár bekövetkezésének időpontjától, hanem a kereset kézbesítésének időpontjától kezdődően eredményez kamatfizetést.
47      E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a 2014/104 irányelv elfogadásának időpontjában a Bíróság a 2006. július 13‑i Manfredi és társai ítélet (C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461) 95. és 97. pontjában lényegében már kimondta, hogy a versenyjogi jogsértéssel okozott kár teljes megtérítése anélkül, hogy a megtérítés hatástalanná válását eredményezné, nem vonatkoztathat el az olyan körülményektől, mint az időmúlás, amelyek ténylegesen csökkenthetik e kártérítés értékét. Ez utóbbi tekintetben ezen ítélet 97. pontjában a Bíróság analógia útján az 1993. augusztus 2‑i Marshall ítéletből (C‑271/91, EU:C:1993:335, 31. pont) eredő korábbi ítélkezési gyakorlatára hivatkozott. Amint az a 2014/104 irányelv (12) preambulumbekezdéséből következik, ezen irányelv célja többek között a Bíróság ezen ítélkezési gyakorlatának kodifikálása, amely szerint a versenyjogi jogsértéssel okozott kár teljes megtérítése e kár bekövetkezésének időpontjától kezdődően kamatfizetést von maga után.
48      Az említett ítélkezési gyakorlatra és a 2014/104 irányelv e preambulumbekezdésére tekintettel, amelyek ezen irányelv 3. cikke (2) bekezdésének értelmezése szempontjából relevánsak, az olyan nemzeti rendelkezés, mint a KartG 86. §‑a, amelynek alkalmazása a 2016. december 27. előtt bekövetkezett károk tekintetében olyan kamatszámításhoz vezetne, amely nem veszi figyelembe a kár bekövetkezésének időpontja és azon időpont közötti időmúlást, amikor a károsult a kártérítéshez való jogát érvényesíti, nem biztosítja az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének teljes körű érvényesülését. Ez annál is inkább így van, mivel a versenyjog hatálya alá tartozó ügyek sajátosságai főszabály szerint összetett ténybeli és gazdasági elemzés elvégzését teszik szükségessé (lásd ebben az értelemben: 2023. április 20‑i Repsol Comercial de Productos Petrolíferos ítélet, C‑25/21, EU:C:2023:298, 60. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). E sajátosságok általában azzal a hatással járnak, hogy hosszú idő telik el a kartell által okozott kár bekövetkezése és a kartellnek az illetékes versenyhatóság általi megállapítása között. Így az alapügyben szóban forgó kartellt, amelyre a Daimler, jelenleg Mercedes‑Benz Group részvételét illetően 1997. január 17. és 2011. január 18. között került sor, a Bizottság csak 2016. július 19‑én állapította meg.
49      Mivel a KartG 86. §‑ához hasonló nemzeti rendelkezést úgy kell tekinteni, mint amely sérti az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének hatékony érvényesülését, emlékeztetni kell arra, hogy az elsődleges uniós jog ezen rendelkezése közvetlen joghatásokat fejt ki a magánszemélyek közötti jogviszonyokban, és olyan jogokat keletkeztet a jogalanyok számára, amelyeket a nemzeti bíróságoknak védelemben kell részesíteniük (1974. január 30‑i BRT és Société belge des auteurs, compositeurs et éditeurs ítélet, 127/73, EU:C:1974:6, 16. pont; 2025. szeptember 4‑i Nissan Iberia ítélet, C‑21/24, EU:C:2025:659, 50. pont).
50      Emlékeztetni kell arra, hogy a nemzeti bíróságok a nemzeti jogot kötelesek a lehető legteljesebb mértékben az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése szövegének és céljának fényében értelmezni, a belső jog egészét figyelembe véve és a belső jogban elismert értelmezési módszereket alkalmazva annak érdekében, hogy biztosítsák e rendelkezés teljes érvényesülését, és annak céljával összhangban álló eredményre jussanak. Ha a nemzeti bíróság úgy ítéli meg, hogy bizonyos, például a nemzeti jog contra legem értelmezésének tilalmával kapcsolatos korlátok miatt nem áll módjában összhangban álló értelmezést elfogadni, mellőznie kell a szóban forgó nemzeti rendelkezést, és közvetlenül alkalmaznia kell az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdését az előtte folyamatban lévő jogvitára (lásd ebben az értelemben: 2021. október 6‑i Sumal ítélet, C‑882/19, EU:C:2021:800, 71–73. pont).
51      A fenti indokok összességére tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2014/104 irányelvnek az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 3. cikkének (2) bekezdését és 22. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a versenyjog megsértésével okozott kár teljes megtérítéséhez való jogot végrehajtó olyan nemzeti rendelkezést, amely előírja, hogy az e teljes kártérítés címén fizetendő kamatokat a kár bekövetkezésének időpontjától – amely adott esetben ezen irányelv hatálybalépését is megelőzheti – kell számítani, azonnali hatállyal kell alkalmazni az ilyen kártérítésre irányuló és e nemzeti rendelkezés hatálybalépését követően indított valamennyi keresetre, vagy ha e hatálybalépés az említett irányelv átültetési határidejének lejártát követően történt, az e határidő lejártát követően indított valamennyi ilyen kártérítési keresetre.
A második kérdésről
52      Második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy a termékek túlzott áron történő értékesítéséhez vezető összejátszásra irányuló megállapodások megkötéséből álló kartell által okozott kár teljes megtérítése szempontjából e kár bekövetkezésének időpontja, amelytől kezdve a kamatokat kell fizetni, az az időpont, amikor a károsult ezen árakat megfizette.
53      Amint az a jelen ítélet 40. és 47. pontjában kifejtésre került, az uniós jogalkotó a 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében kodifikálta a Bíróság korábbi ítélkezési gyakorlatát, amely szerint a versenyjogi jogsértéssel okozott kár teljes megtérítéséhez való jog magában foglalja többek között az e kár bekövetkezésének időpontjától számított kamatok megfizetését.
54      E kötelezettséget maga a „teljes kártérítés” fogalmának az említett irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében szereplő meghatározása is tükrözi, amely szerint az ilyen kártérítés „eredményeként a károsultnak olyan helyzetbe kell kerülnie, amilyenbe a versenyjogi jogsértés hiányában feltételezhetően került volna”.
55      A kár bekövetkezése olyan helyzetet eredményez, amely alapvetően eltér attól a helyzettől, amelyben az érintett személy a szóban forgó jogsértés hiányában lett volna, így a kártérítés valamennyi összetevőjének, beleértve az időmúlás ellentételezésére szolgáló kamatokat is, a kár bekövetkezésének időpontján kell alapulnia.
56      Az uniós jogalkotó azonban nem pontosította azokat a kritériumokat, amelyek alapján meg kell határozni a kár bekövetkeztét jellemző ténybeli elemet. Mivel a versenyjog megsértésével okozott kár teljes megtérítéséhez való jog érvényesítésének e konkrét módját nem harmonizálták, a tagállamok e tekintetben mérlegelési mozgástérrel rendelkeznek.
57      E szabadság nem érinti azonban az egyes tagállamok azon kötelezettségét, hogy az érintett irányelv által követett céllal összhangban az irányelv teljes körű érvényesülését biztosítsák (lásd ebben az értelemben: 1984. április 10‑i von Colson és Kamann ítélet, 14/83, EU:C:1984:153, 15. pont; 2025. augusztus 1‑jei Alace és Canpelli ítélet, C‑758/24 és C‑759/24, EU:C:2025:591, 62. pont).
58      A 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése értelmében vett, az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdéséből eredő, a „teljes kártérítés” biztosítására irányuló kötelezettség magában foglalja, hogy a tagállamok minden hatósága olyan kritériumokra támaszkodik, amelyek lehetővé teszik azon tény azonosítását, amely döntően jellemzi azt az időpontot, amikor a károsult a versenyjogi jogsértés által okozott kárt elszenvedte. Ha e kár bekövetkezését több egymással egyenrangúan releváns tény jellemzi, a kamatok számításának kiindulópontjaként azt kell meghatározni, hogy e tények közül melyik következett be elsőként.
59      Egyébiránt, ha a kár különböző részekből áll, meg kell győződni arról, hogy az e kár bekövetkezésének időpontjára vonatkozóan az előző pontban szolgáltatott információk alapján történő értékelést az említett kár minden egyes része tekintetében külön‑külön végzik el.
60      A jelen ügyben, mivel egyrészt az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a Wenzel Logistics által állított kár a szóban forgó kartell miatti túlzott árú tehergépjárművek vásárlásából ered, másrészt pedig, amint az a 2014/104 irányelv 3. cikkének (2) bekezdéséből kitűnik, amelynek tartalma az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdéséből következik, amely – amint arra a jelen ítélet 49. pontja emlékeztet – közvetlen hatállyal bír a magánszemélyek között, az ezen irányelvben említett kár nemcsak a tényleges kárt, hanem az elmaradt hasznot is magában foglalja, a kérdést előterjesztő bíróság által a releváns körülmények összességére tekintettel elvégzendő vizsgálatok függvényében úgy tűnik, hogy az az időpont, amikor a pénzeszközök ezen árak megfizetése céljából nem állnak rendelkezésre, a kár bekövetkeztét jellemezheti.
61      A fenti indokokra tekintettel a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2014/104 irányelv 3. cikkének az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az áruk túlzott áron történő értékesítéséhez vezető összejátszásra irányuló megállapodások megkötéséből álló kartell által okozott kár teljes megtérítése céljából e kár bekövetkezésének időpontja, amelytől kezdve kamatokat kell fizetni, az az időpont, amikor azon tény bekövetkezett, amely döntően meghatározza azt a pillanatot, amelytől kezdve a károsult e kartell miatt tényleges kárt vagy elmaradt hasznot szenvedett.
A költségekről
62      Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
1)      A tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról szóló, 2014. november 26‑i 2014/104/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 3. cikkének (2) bekezdését és 22. cikkének (2) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
a versenyjog megsértésével okozott kár teljes megtérítéséhez való jogot végrehajtó olyan nemzeti rendelkezést, amely előírja, hogy az e teljes kártérítés címén fizetendő kamatokat a kár bekövetkezésének időpontjától – amely adott esetben ezen irányelv hatálybalépését is megelőzheti – kell számítani, azonnali hatállyal kell alkalmazni az ilyen kártérítésre irányuló és e nemzeti rendelkezés hatálybalépését követően indított valamennyi keresetre, vagy ha e hatálybalépés az említett irányelv átültetési határidejének lejártát követően történt, az e határidő lejártát követően indított valamennyi ilyen kártérítési keresetre.
2)      A 2014/104 irányelv 3. cikkének az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett (2) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
az áruk túlzott áron történő értékesítéséhez vezető összejátszásra irányuló megállapodások megkötéséből álló kartell által okozott kár teljes megtérítése céljából e kár bekövetkezésének időpontja, amelytől kezdve kamatokat kell fizetni, az az időpont, amikor azon tény bekövetkezett, amely döntően meghatározza azt a pillanatot, amelytől kezdve a károsult e kartell miatt tényleges kárt vagy elmaradt hasznot szenvedett.
Aláírások
*      Az eljárás nyelve: német.