62007CC0199
ELEANOR SHARPSTON
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2009. július 9. (
1
)
C-199/07. sz. ügy
Az Európai Közösségek Bizottsága
kontra
Görög Köztársaság
„Tagállami kötelezettségszegés — Közbeszerzési szerződések — 93/38/EGK irányelv — Közbeszerzési eljárást megindító hirdetmény — Tanulmány készítése — Automatikus kizárási okok — A minőségi kiválasztás szempontjai és bírálati szempontok”
1.
A jelen ügyben, amely a görög vasúttársaság által szervezett, tervezési és szakértői szolgáltatásokra irányuló közbeszerzési eljárásra vonatkozik, a Bizottság azt állítja, hogy Görögország megsérti a 93/38/EGK tanácsi irányelvből (a továbbiakban: irányelv) (
2
) eredő kötelezettségeit, az EK 12. cikkben foglalt egyenlő bánásmód elvét, a Közösségen belüli szolgáltatásnyújtás szabadságát garantáló EK 49. cikket, valamint a szakmai képesítések kölcsönös elismerésének elvét.
A vonatkozó közösségi szabályozás
2.
Az EK 12. cikk tiltja az állampolgárság alapján történő megkülönböztetést.
3.
Az EK 49. cikk tiltja a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó korlátozásokat a tagállamok olyan állampolgárai tekintetében, akik a Közösségnek nem abban a tagállamában letelepedettek, mint a szolgáltatást igénybe vevő személy.
Az irányelv
4.
Az irányelv a vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban működő állami szervek, illetve közvállalkozások (
3
) mint ajánlatkérők közbeszerzési eljárásait hangolja össze.
5.
Az irányelv három eljárástípusról rendelkezik:
—
a „nyílt eljárásról”, amelyben az összes érdekelt szállító, vállalkozó vagy szolgáltató benyújthat ajánlatot;
—
a „meghívásos eljárásról”, amelyben csak az ajánlatkérő által meghívott jelentkezők nyújthatnak be ajánlatot;
—
a „tárgyalásos eljárásról”, amelyben az ajánlatkérő a saját maga által kiválasztott szállítókkal, vállalkozókkal vagy szolgáltatókkal konzultál, és közülük eggyel vagy többel tárgyalja meg a szerződés feltételeit. (
4
)
6.
A „tervpályázat” olyan nemzeti eljárás, amely lehetővé teszi az ajánlatkérő számára egy olyan tervnek vagy tervrajznak a megszerzését, amelyet versenyen való szerepeltetés után egy bírálóbizottság választott ki. (
5
)
7.
A 4. cikk (1) bekezdése előírja, hogy többek között tervpályázatok szervezésekor az ajánlatkérőnek az irányelv rendelkezéseihez hozzáigazított eljárásokat kell alkalmaznia. A 4. cikk (2) bekezdése szerint: „Az ajánlatkérő biztosítja, hogy a különböző szállítók, vállalkozók vagy szolgáltatók között ne legyen megkülönböztetés”.
8.
Az irányelv hatálya alá tartoznak a szállítási ágazatban működő ajánlatkérők által odaítélt szerződések, amennyiben azok hozzáadottérték-adó nélküli becsült értéke legalább 400000 euró az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződések esetében, illetve 5000000 euró az építési beruházásra irányuló szerződések esetében. (
6
)
9.
A 30-38. cikk (az irányelv V. címe) a közbeszerzési eljárás minősítési, kiválasztási és szerződés-odaítélési szempontjait szabályozza. A 31. cikk a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Annak az ajánlatkérőnek, amely a meghívásos eljárásban való ajánlattételhez vagy a tárgyalásos eljárásban való részvételhez jelölteket [helyesen: részvételre jelentkezőket] választ ki, a jelöltek [helyesen: részvételre jelentkezők] kiválasztását olyan objektív feltételek és szabályok szerint kell végeznie, amelyeket előzetesen meghatároz, és az érdekelt szállítók, vállalkozók vagy szolgáltatók rendelkezésére bocsát.
(2)   Az alkalmazott feltételek magukban foglalhatják a 71/305/EGK irányelv 23. cikkében és a 77/62/EGK irányelv 20. cikkében előírt kizárási feltételeket is. (
7
)
(3)   A feltételek alapulhatnak az ajánlatkérő azon objektív igényén, hogy a jelöltek [helyesen: részvételre jelentkezők] számát a szerződés-odaítélési eljárás sajátos jellemzői és az eljárás végrehajtásához szükséges erőforrások egyensúlyának szükségessége által indokolt szintre csökkentse. A kiválasztott jelöltek [helyesen: részvételre jelentkezők] számával kapcsolatban azonban figyelembe kell venni a megfelelő verseny biztosításának szükségességét.”
10.
A 34. cikk tartalmazza azokat a feltételeket, amelyek alapján az ajánlatkérőnek oda kell ítélnie a szerződéseket; e cikk releváns bekezdései a következőképpen rendelkeznek:
„(1)   Az egyes szolgáltatások díjazására vonatkozó nemzeti törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések sérelme nélkül az ajánlatkérő a következő feltételek alapján ítéli oda a szerződéseket:
a)
ha a gazdaságilag összességében legelőnyösebb ajánlatot tevőnek ítéli oda, a kérdéses szerződéstől függően olyan különböző feltételek, mint például: szállítási vagy teljesítési határidő, működési költségek, költséghatékonyság, minőség, esztétikai és funkcionális tulajdonságok, műszaki érték, vevőszolgálat és műszaki segítségnyújtás, pótalkatrészek biztosítására vonatkozó kötelezettség, készletbiztonság és az ár; vagy
b)
kizárólag a legalacsonyabb összegű ellenszolgáltatás.
(2)   Az (1) bekezdés a) pontjában említett esetben az ajánlatkérőnek az ajánlattételhez szükséges dokumentációban vagy a hirdetményben fel kell tüntetnie, lehetőség szerint csökkenő fontossági sorrendben, az odaítélés általa alkalmazni kívánt feltételeit.”
A 92/13/EGK irányelv
11.
A 92/13/EGK tanácsi irányelv (
8
) úgy rendelkezik, hogy a tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy az ajánlatkérők határozataival szemben hatékony jogorvoslattal lehessen élni azon az alapon, hogy e határozatok megsértették a beszerzésre vonatkozó közösségi jogot vagy az e jogot végrehajtó nemzeti jogszabályokat. (
9
) A 92/13 irányelv 2. cikkének (6) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az (1) bekezdésben említett hatáskör gyakorlásának a szerződés odaítélése után megkötött szerződésre kifejtett hatásait a nemzeti jog határozza meg. Továbbá, kivéve azt az esetet, amikor egy határozatot a kártérítés megítélését megelőzően meg kell semmisíteni, egy tagállam rendelkezhet úgy, hogy egy szerződés-odaítélést követő szerződéskötés után a jogorvoslati eljárásokért felelős testület hatásköre csak a kártérítésnek a jogsértés károsultja részére történő megítélésére korlátozódik.”
A kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás háttere
A vitatott eljárás
12.
A felek a következő tényeket nem vitatják.
13.
2003. október 24-én az Athén külvárosában található Thriaso Pedio épületegyüttes-fejlesztés keretében több különböző mérnöki és kapcsolódó tervezési szolgáltatásra vonatkozó versenyeztetési eljárás („a vitatott eljárás”) hirdetményét tették közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában. A hirdetmény szerint nyílt eljárásról volt szó. Az ajánlatkérő az ERGA OSE AE volt.
14.
Az ERGA OSE AE olyan közjogi vállalkozás, amely a vasúti szállítás terén nyújt közszolgáltatásokat. A vitatott eljárás hirdetményének tárgyát képező szerződés becsült értéke jóval az irányelv 14. cikke (1) bekezdésének c) pontjában szereplő értékhatárt meghaladó összeg, 3240000 euró volt.
15.
A vitatott eljárás hirdetményét az ajánlatkérő a hatályos nemzeti jogi szabályozásnak, nevezetesen az 1977. évi 716. törvénynek (
10
) megfelelően bocsátotta ki.
16.
A közbeszerzési eljárást megindító hirdetmény III. szakasza tartalmazta azokat a jogi, gazdasági, pénzügyi és technikai információkat, amelyeket a jelentkezőknek rendelkezésre kellett bocsátaniuk. A releváns rendelkezések a következők:
„[…]
2.1)
A […] szolgáltatók személyes helyzetére vonatkozó adatok, és a gazdasági és műszaki szempontú minimális alkalmasságuk megítéléséhez szükséges igazolások:
2.1.3)
Műszaki alkalmasság – Megkövetelt igazolási módok: A. az ajánlatkérő a következők által benyújtott részvételi jelentkezéseket fogadja el:
a)
görög szakértőirodák, amelyek szerepelnek a megfelelő nemzeti nyilvántartásban, és oklevéllel rendelkeznek:
[…]
b)
külföldi szakértőirodák, amelyeket az Európai Unió vagy az EGT valamely tagállama jogszabályainak megfelelően alapítottak, és amelyek központi ügyintézésének helye, fő telephelye vagy alapító okirat szerinti székhelye az Európai Unió, illetve az EGT területén található. […] A külföldi tervezőknek valamennyi tanulmánykategóriára vonatkozóan rendelkezniük kell a görög tervezői jegyzékben szereplő görög tervezőktől megkövetelt képesítéseknek megfelelő képesítés megszerzéséről szóló tanúsítvánnyal és tényleges szaktudással, és a szakértőirodáknak valamennyi tanulmánykategória vonatkozásában rendelkezniük kell tudományos munkatárssal, megfelelően a görög szakértőirodák számára a személyzettel kapcsolatban előírt követelményeknek.
Az ajánlatkérő jelzi, hogy nem fogadja el azon külföldi szakértőirodák és/vagy tervezők részvételi jelentkezését, amelyek az ERGA OSE AE által közzétett felhívásokra a jelen versenyeztetési eljárásban benyújtott részvételi jelentkezést megelőző hat hónapban részvételi jelentkezést nyújtottak be, és amelyek úgy nyilatkoztak, hogy a jelen eljárásban megkövetelttől eltérő oklevél-kategóriának megfelelő képesítéssel rendelkeznek.” (
11
)
17.
A vitatott hirdetmény IV. szakasza tartalmazza a versenyeztetés eljárási vonatkozásait.
„1)
Az eljárás jellege: nyílt
[…]
2)
Bírálati szempontok:
a gazdaságilag összességében legelőnyösebb ajánlat, az alábbiakban megadott részszempontok szerint […]:
A 93/38/EGK irányelv 34. cikke (1) bekezdésének a) pontjára figyelemmel a nyertes ajánlattevő kiválasztására az alábbi szempontok alapján kerül sor:
1.
Különös és általános tapasztalat és különösen a hasonló tárgyban vagy a tervezők, vagy a szakértőirodák és tudományos munkatársaik által ténylegesen elkészített tanulmányok.
2.
A tanulmány előírt határidőre való elkészítésére vonatkozó tényleges képesség, figyelembe véve a más tanulmányok elkészítésével kapcsolatban vállalt kötelezettségeket, és a szóban forgó tanulmány vonatkozásában konkrétan javasolt tudományos munkatársakat és munkacsoportot, valamint a tanulmány tárgyával összefüggő felszerelést […]”.
18.
Nyilvánvaló, hogy a III. szakasz 2.1.3. pontja b) alpontjában (a továbbiakban: vitatott klauzula) szereplő, képesítéskategóriákra való hivatkozás azt támasztja alá, hogy Görögország a mérnökök olyan osztályozási rendszerét működteti, amely a mérnököket tanulmányaik időtartama, szintje és összetettsége alapján kategóriákba sorolja, és emellett a mérnöki irodákat mérnökeik besorolása szerint szintén osztályokba sorolja. A külföldi szakértőirodák és szakértők számára ennek megfelelő osztályozási rendszer nem létezett; következésképpen az ilyen irodákat nem kötelezték az ily módon történő nyilvántartásba vétel kérelmezésére.
A pert megelőző eljárás
19.
2004 folyamán a Bizottság két panaszt kapott egy irodától, amely azt állította, hogy azért nem nyújtotta be jelentkezését a vitatott eljárásban, mert úgy ítélte meg, hogy mindenképpen kizárták volna amiatt, hogy külföldi iroda, és mert hat hónapnál nem régebben a vitatott eljárásban megkövetelttől eltérő besorolással vett részt ugyanazon ajánlatkérő versenyeztetési eljárásában.
20.
Az említett panaszt megvizsgálva a Bizottság úgy vélte, hogy a hirdetmény vitatott klauzulájában foglalt kritérium i. a 93/38 irányelv 31. cikkének (2) bekezdésében szereplő kimerítő felsoroláson kívüli, további kizárási okot vezet be és ii. a görög hatóságok közösségi jogból eredő kötelezettségeit megszegve a külföldi szakértőirodákkal szemben hátrányos megkülönböztetést valósít meg.
21.
2005. június 28-án a Bizottság levélben kérte a görög hatóságokat a panasz kivizsgálására. Erre a görög hatóságok 2005. július 22-én adtak választ.
22.
Mivel nem volt elégedett a kapott válasszal, a Bizottság 2005. október 18-án felszólító levelet küldött Görögországnak.
23.
A görög hatóságok 2005. december 14-én adtak választ. Hangsúlyozták, hogy a vitatott klauzula nem írta elő a külföldi irodák számára a nyilvántartásba vétel kérelmezését, hanem csupán tapasztalatuk megállapításának eszközeként szolgált. A görög hatóságok azt állították, hogy az ERGA OSE AE valójában egy külföldi irodát sem zárt ki e klauzula alapján.
24.
A Bizottság a görög hatóságok válaszát nem tartotta megfelelőnek, ezért 2006. július 4-én indokolással ellátott véleményt bocsátott ki. Abban arra a következtetésre jutott, hogy a vitatott klauzula sérti az irányelvet, az oklevelek kölcsönös elismerésének elvét és az egyenlő bánásmód elvét, valamint nem tesz különbséget a kiválasztási és bírálati szempontok között, ami pedig e területen jogi követelmény.
25.
2006. június 30-án kelt válaszukban a görög hatóságok úgy érveltek, hogy i. a hirdetmény alapjául szolgáló nemzeti jogszabály (az 1977. évi 716. törvény) megváltozott, ezért a kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset elfogadhatatlan; ii. a szerződések harmadik feleknek történő jóhiszemű odaítélése megtörtént, ezért e szerződéseket nem lehet semmissé nyilvánítani; végül iii. a vitatott klauzula a verseny szabadságára semmilyen hatást nem gyakorolt.
26.
Mivel nem volt elégedett a görög hatóságok által az indokolással ellátott véleményére adott válasszal, a Bizottság megindította a jelen kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárást.
Elfogadhatóság
27.
A görög hatóságok azzal érvelnek, hogy a kereset három okból elfogadhatatlan. Először is azt állítják, hogy a határidő lejárta előtt teljesítették az indokolással ellátott véleményben foglaltakat. Másodszor arra hivatkoznak, hogy a Bizottság keresetének terjedelme meghaladja a pert megelőző eljárásban felhozott kifogások körét. Harmadszor azt állítják, hogy bizonyos gyakorlati okok miatt (lásd az alábbi 39-41. pontot) és a 92/13 irányelv 2. cikke (6) bekezdésének joghatásai miatt már nem lehetséges a vitatott eljárás keretében megkötött szerződések semmissé nyilvánítása révén orvosolni az állítólagos kötelezettségszegést.
28.
Álláspontom szerint a Bizottság keresete elfogadható.
Az indokolással ellátott véleményben foglaltak teljesítése
A felek érvei
29.
A görög hatóságok azzal érvelnek, hogy a határidő lejárta előtt teljesítették az indokolással ellátott véleményben foglaltakat, hiszen az 1977. évi 716. törvényt hatályon kívül helyezte és annak helyébe lépett a 2005. évi 3316. törvény, amely megtiltotta a vitatott klauzulához hasonló rendelkezések alkalmazását, és egyértelművé tette a kiválasztási és a bírálati szempontok közötti különbséget.
30.
Erre válaszul a Bizottság kifejti, hogy a kereset tárgya nem a tagállami jogi szabályozás. Ezért az 1977. évi 716. törvény hatályon kívül helyezése a jelen eljárás szempontjából nem releváns.
Álláspont
31.
Egyetértek a Bizottsággal.
32.
Tekintve, hogy a Bizottság álláspontját kizárólag a vitatott eljárásra alapozza, az 1977. évi 716. törvény hatályon kívül helyezésének nincs jelentősége a Bizottság keresete szempontjából, és ezért nem is teheti azt elfogadhatatlanná.
A kereset tárgya
A felek érvei
33.
A görög hatóságok azt kifogásolják, hogy a kereset tárgya a pert megelőző eljárásban felvetett elemeken két szempontból is túlterjeszkedik. Először is, állításuk szerint a Bizottság először az indokolással ellátott véleményben sérelmezte azt, hogy Görögország nem semmisítette meg az odaítélési eljárást, nem pedig a felszólító levélben. Másodszor azzal érvelnek, hogy a Bizottság keresetlevelében jelenik meg először az a kifogás, miszerint a közösségi jog megsértését állandó közigazgatási gyakorlat idézi elő. Görögország továbbá azt állítja, hogy az indokolással ellátott véleményben szereplő rendelkező rész homályos és nem kellően precíz.
34.
A Bizottság kifejti, hogy keresetének tárgya a vitatott eljárásra korlátozódik. Válaszában a Bizottság kifejezetten megerősíti, hogy nem állítja azt, hogy a közösségi jogot a görög hatóságok állandó közigazgatási gyakorlat révén sértik meg.
Álláspont
35.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az EK 226. cikk alapján benyújtott kereset tárgyát behatárolja a pert megelőző eljárás, aminek következtében a Bizottság indokolással ellátott véleményét és a keresetet ugyanazokra a kifogásokra kell alapítani. (
12
)
36.
Úgy vélem, a görög kormány nem bizonyította, hogy a Bizottság a kereset tárgyát az indokolással ellátott véleményben foglaltakhoz képest kiterjesztette. A Bizottság nem kéri annak megállapítását, hogy a görög hatóságoknak meg kell semmisíteniük az odaítélési eljárást. Azt sem állítja, hogy állandó közigazgatási gyakorlat idézi elő a közösségi jog megsértését. (
13
)
37.
Ezért a kereset tárgya összhangban van a pert megelőző eljárással.
38.
Az EK 226. cikk alapján történő keresetindítás feltételeit a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szintén megállapítja. Ennek lényege, hogy az eljárást megindító keresetlevélnek meg kell jelölnie a jogvita tárgyát, és tartalmaznia kell a jogalapok rövid összefoglalását, valamint a kérelemnek kellően egyértelműnek és pontosnak kell lennie ahhoz, hogy az alperes elő tudja készíteni védekezését, illetve a Bíróság gyakorolhassa felülvizsgálati jogkörét. (
14
)
39.
Véleményem szerint az indokolással ellátott vélemény a Bizottság kifogásait oly módon határozza meg, hogy a görög hatóságok abból tudomást szereznek a velük szemben fennálló kifogásokról. Ezért nem értek egyet azzal, hogy a Bizottság keresetlevele homályos és nem kellően precíz.
Az állítólagos kötelezettségszegés orvoslásának lehetetlensége
A felek érvei
40.
A görög hatóságok azzal érvelnek, hogy jogi és gyakorlati okok miatt nem lehet orvosolni az állítólagos kötelezettségszegést.
41.
Ami a jogi okokat illeti, azt állítják, hogy a vitatott eljárást nem lehet visszavonni, és az annak keretében odaítélt szerződéseket tagállami szinten nem lehet semmissé nyilvánítani. Különösen, a 92/13 irányelv 2. cikkének (6) bekezdését átültető nemzeti jogszabály értelmében a felülvizsgálatért felelős szerv hatásköre a kártérítés megítélésére korlátozódik.
42.
A Bizottság azzal érvel, hogy a 92/13 irányelv a jelen keresetre nem alkalmazható, és ezért Görögország arra nem is hivatkozhat.
43.
Ami a gyakorlati okokat illeti, a görög hatóságok azt állítják, hogy a projekt a Közösségek általi társfinanszírozásban valósul meg, ezért olyan ütemterv szerint zajlik, amelyet nem lehet megváltoztatni.
44.
Felhozzák azt az érvet is, hogy ha a vitatott eljárást semmissé nyilvánítanák, majd újra lefolytatnák, az torzítaná a versenyt.
Álláspont
45.
A semmissé nyilvánítás joghatására vonatkozó érvek azzal függnek össze, hogy nemzeti szinten a sérelmet szenvedett félnek milyen jogai és jogorvoslati lehetőségei vannak. Úgy vélem, ezek a szempontok nem relevánsak a jelen kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás során eldöntendő kérdések tekintetében.
46.
Konkrétan, a 92/13 irányelv előírja a tagállamok számára, hogy gondoskodjanak arról, hogy az ajánlatkérők határozataival szemben tagállami szinten hatékony jogorvoslattal lehessen élni a közbeszerzés területére vonatkozó közösségi szabályok megsértése esetén. (
15
) Ezért az irányelv azokat a nemzeti eljárásokban igénybe vehető jogorvoslatokat érinti, amelyek az egyes személyek rendelkezésére állnak, amikor a nemzeti szervek előtt kívánják érvényesíteni jogaikat. Az EK 226. cikk alapján indított kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárások jellege ettől teljesen eltérő. Az ilyen eljárásokat közösségi szinten indítják, és azok esetében azt kell eldönteni, hogy a tagállam megszegte-e a közösségi jogból eredő kötelezettségeit. Következésképpen a 92/13 irányelv a jelen eljárás szempontjából nem releváns.
47.
A görög hatóságok nem terjesztettek elő bizonyítékot azon állításuk alátámasztására, miszerint gyakorlati okok teszik lehetetlenné a vitatott eljárás szabályossá tételét. Ezért ezt az érvet nem kell közelebbről megvizsgálni.
48.
E körülmények között a kereset elfogadható.
A kereseti kérelem
49.
A Bizottság annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy Görögország azzal, hogy ténylegesen az irányelv 31. cikkének (2) bekezdésében kifejezetten előírtakon kívüli, a külföldi szakértőirodákat sújtó, további automatikus kizárási feltételt vezetett be, valamint azzal, hogy elmulasztotta elkülöníteni a vitás tervpályázati eljárásban a minőségi kiválasztás szempontjait és a bírálati szempontokat, nem teljesítette a közösségi közbeszerzési jogszabályokból, konkrétan az irányelvnek a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint értelmezett 4. cikke (2) bekezdéséből, 31. cikke (1) és (2) bekezdéséből, valamint 34. cikke (1) bekezdésének a) pontjából, továbbá a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványok kölcsönös elismerésének a közösségi közbeszerzési jogot átható elvéből, valamint az EK 12. és EK 49. cikkből eredő kötelezettségeit.
50.
A kereseti kérelem jogalapjaival kapcsolatban két előzetes megjegyzést tennék.
51.
Először is, a kérelmet megalapozó jogi helyzetnek és tényállásnak egyértelműnek kell lennie. Másodszor, az EK 226. cikk alapján indított eljárásokban a Bizottságra hárul a bizonyítási teher, tehát a Bizottságnak kell a Bíróság rendelkezésére bocsátania azon információkat, amelyek alapján megállapítható, hogy a kérdéses kötelezettséget nem teljesítették. (
16
)
A felek érvei az ügy érdemét illetően
52.
A Bizottság hat jogalapot terjeszt elő, amelyeket a következőképpen csoportosítottam. Elsőként a minősítési, kiválasztási és bírálati eljárásokra vonatkozó szempontok állítólagos megsértését vizsgálom meg. Második helyen térek rá a hátrányos megkülönböztetés tilalma és az átláthatóság elveinek állítólagos megsértésére.
A minősítési, kiválasztási és bírálati eljárásokra vonatkozó szempontok megsértése
Az irányelv 31. cikkének (1) és (2) bekezdése
53.
A 31. cikk eleje kifejezett utalást tartalmaz a meghívásos és a tárgyalásos eljárásra. (
17
) Ugyanakkor a vitatott eljárás nyílt eljárás volt. (
18
) Ezért meg kell vizsgálni, hogy vajon a Bizottság állíthatja-e – és ha igen, mennyiben –, hogy Görögország a vitatott eljárás során megsértette a 31. cikkből eredő kötelezettségeit.
54.
A tárgyaláson feltett kérdésekre adott válaszában a Bizottság elismerte, hogy a 31. cikk nem utal kifejezetten a nyílt eljárásra, de azzal érvelt, hogy e cikk rendelkezéseit analógia útján kell alkalmazni. Nem teljesen világos, hogy a Bizottság mit értett ez alatt, és a tárgyalás folyamán ezt nem fejtette ki bővebben.
55.
Keresetlevelében azonban a Bizottság az álláspontját alátámasztandó a C-71/92. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben hozott ítéletre (
19
), a C-107/98. sz. Teckal-ügyben hozott ítéletre (
20
) és a C-84/03. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben hozott ítéletre (
21
) hivatkozik. Ezekben az ügyekben a Bíróság megállapította, hogy a közbeszerzési irányelvek hatálya alól kizárólag azok a kivételek megengedettek, amelyeket az irányelvek taxatíve és kifejezetten említenek. Ezért elképzelhető, hogy a Bizottság érve úgy értendő, hogy az ajánlatkérő valamely részvételre jelentkezőt csak olyan indokkal zárhat ki a közbeszerzési eljárásból, amely a 31. cikk (2) bekezdésében kifejezetten szerepel, függetlenül attól, hogy az alkalmazott eljárás meghívásos, tárgyalásos vagy nyílt.
56.
Ez az érvelés megkívánná, hogy az említett esetekből levezethető, arra vonatkozó általános elvet, hogy mikor alkalmazandók az irányelvek, egy bizonyos irányelv különös rendelkezésének újrafogalmazására használjuk fel a célból, hogy a szóban forgó rendelkezés bizonyos eljárásokra kiterjedő hatályát az összes eljárásra kiterjesszük.
57.
Ezt a megközelítést nem tartom helyénvalónak.
58.
A jelen ügyben nem kétséges, hogy a vitatott eljárás a 93/38 irányelv hatálya alá tartozott. A Bíróság által az említett ügyekben megállapított általános elv tehát már érvényre jutott. Számomra ettől teljesen eltérőnek – és meg nem engedettnek – tűnik az a módszer, ha az általános elvet egy olyan szöveg átírására használjuk fel, amely úgy kezdődik, hogy „Annak az ajánlatkérőnek, amely a meghívásos eljárásban való ajánlattételhez vagy a tárgyalásos eljárásban való részvételhez jelölteket [helyesen: részvételre jelentkezőket] választ ki […]”, és mindezt azzal a céllal tesszük, hogy az e szövegrész után következő részek ne csak a meghívásos és a tárgyalásos eljárásra, hanem valamennyi eljárásra alkalmazandóvá váljanak. A szöveg nyilvánvaló és természetes olvasata az, hogy a rendelkezést a két kifejezetten megjelölt eljárásra kell alkalmazni. Az nem alkalmazandó a fennmaradó eljárásra (a vitatott szerződés odaítéléséhez igénybe vett nyílt eljárásra).
59.
A 31. cikk iménti értelmezését három további tényező is megerősíti.
60.
Először is, ha a jogalkotónak az lett volna a szándéka, hogy a cikk nyitó szavait követő szövegrész valamennyi eljárásra alkalmazandóvá váljon, ezt nagyon egyszerűen kifejezésre juttathatta volna. Pusztán el kellett volna hagynia a következő részt: „amely a meghívásos eljárásban való ajánlattételhez vagy a tárgyalásos eljárásban való részvételhez jelölteket [helyesen: részvételre jelentkezőket] választ ki”.
61.
Másodszor, a következő bekezdés (a 31. cikk (2) bekezdése) szóhasználata határozottan azt sugallja, hogy a kizárási feltételek ott szereplő felsorolása még a meghívásos és a tárgyalásos eljárás tekintetében sem kimerítő. Ezt a következők is alátámasztják: az angol szöveg szerint „The criteria used may include the criteria specified in Article 23 of Directive 71/305/EEC and in Article 20 of Directive 77/62/EEC”. A francia szöveg szerint „Les critères utilisés peuvent inclure ceux d’exclusion énumérés à l’article 23 de la directive 71/305/CEE et à l’article 20 de la directive 77/62/CEE”, a német szöveg szerint pedig „Die angewandten Kriterien können die in Artikel 23 der Richtlinie 71/305/EWG und Artikel 20 der Richtlinie 77/62/EWG angegebenen Ausschließungsgründe einschließen” (
22
). A szöveg különböző nyelvi változataiban (amennyire meg tudom állapítani, meglehetősen következetesen) megjelenő „magukban foglalhatják” kifejezés arra utal, hogy az említett kiválasztási szempontok nem kimerítő, hanem példálózó felsorolásáról van szó.
62.
Harmadszor, a rendelkezés ezen olvasatát a harmadik bekezdés is megerősíti. A 31. cikk (3) bekezdésének megfogalmazása még inkább megengedő jellegű (amennyiben az ajánlatkérő szervek a kizárási feltételeket egy bizonyos okra is „alapíthatják”, és nem pedig „kötelesek alapítani”) és az itt megjelölt okot („azon objektív igényén, hogy a jelöltek [helyesen: részvételre jelentkezők] számát a szerződés-odaítélési eljárás sajátos jellemzői és az eljárás végrehajtásához szükséges erőforrások egyensúlyának szükségessége által indokolt szintre csökkentse”) közvetlenül a meghívásos és a tárgyalásos eljárásokhoz kapcsolja. A nyílt eljárásban (jellegéből adódóan) nem kerül sor az eljárás kezdetén a részvételre jelentkezők számának csökkentésére, hanem „az összes érdekelt szállító, vállalkozó vagy szolgáltató benyújthat ajánlatot” (
23
). A 31. cikk (3) bekezdésében szereplő védzáradék („A kiválasztott jelöltek [helyesen: részvételre jelentkezők] számával kapcsolatban azonban figyelembe kell venni a megfelelő verseny biztosításának szükségességét”) úgyszintén tökéletesen érthető a meghívásos és a tárgyalásos eljárással összefüggésben, viszont a nyílt eljárás tekintetében nem értelmezhető. Hiszen semmi nem tudja „a megfelelő verseny[t]” jobban „biztosít[ani]”, mint az, ha bárki számára nyitott az eljárás.
63.
Végül, a Bizottság a La Cascina és társai egyesített ügyekben hozott ítéletre (
24
) próbál támaszkodni. Én viszont nem értek egyet azzal, hogy ez a Bíróság segítségére lehet az irányelv 31. cikkének értelmezése során. A La Cascina és társai egyesített ügyekben a Bíróság megállapította, hogy a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1992. június 18-i 92/50/EK irányelv (
25
) 29. cikke (kimerítően) felsorolja azt a hét okot, amely a részvételre jelentkezők közbeszerzési eljárásból való kizárását vonja maga után. Az irányelv 31. cikke azonban más felépítésű, mint a 92/50/EK irányelv 29. cikke. A 31. cikk (1) bekezdése tartalmazza a kötelező elemeket, amelyek lényege, hogy a részvételre jelentkezők kiválasztása „olyan objektív feltételek és szabályok szerint” történik, „amelyeket [az ajánlatkérő] előzetesen meghatároz”, és e rendelkezés előírja, hogy az ajánlatkérők „[ezeket] az érdekelt szállítók, vállalkozók vagy szolgáltatók rendelkezésére bocsá[ssák]”. Szemben tehát a 29. cikkel, a 31. cikk (2) és (3) bekezdése bizonyos mérlegelési jogkört biztosít a tagállamok számára az általuk alkalmazható kizárási feltételek tekintetében.
64.
Ezért úgy ítélem meg, hogy téves a Bizottság azon kifogása, miszerint a vitatott eljárás sérti a 31. cikk (1) és (2) bekezdését.
Az irányelv 34. cikke (1) bekezdésének a) pontja
65.
A Bizottság azt állítja, hogy a 34. cikk (1) bekezdésének a) pontját megsértve a görög hatóságok az érintett tervpályázati eljárás során nem határolták el a minőségi kiválasztási szempontokat a bírálati szempontoktól.
66.
A meghívásos, illetve a tárgyalásos eljárásban a közbeszerzési eljárás két szakaszból áll: egy első szakaszból, amelynek során az ajánlatkérő (kiválasztási szempontokat alkalmazva) kiválasztja azokat a részvételre jelentkezőket, amelyeket ajánlattételre, illetve tárgyalásban való részvételre hív fel, és egy második szakaszból, amelynek során az ajánlatkérő (bírálati szempontokat alkalmazva) dönt a nyertes ajánlattevő személyéről.
67.
A nyílt eljárásban az ajánlatkérőnek csak arról kell döntenie, hogy (az ajánlatot tevő érdekelt szolgáltatók közül) melyik szolgáltatónak ítélje oda a szerződést.
68.
A vitatott eljárás nyílt eljárás volt.
69.
Ezért nem világos számomra, hogy a Bizottság milyen alapon állítja azt, hogy az ajánlatkérő kiválasztási és bírálati szempontok alkalmazását egyaránt magában foglaló kétszakaszos eljárást folytatott le.
70.
A panaszos a vitatott eljárásban nem nyújtott be ajánlatot, mert úgy ítélte meg, hogy a közbeszerzési hirdetmény III. szakasza 2.1.3. pontjának megfogalmazása alapján automatikusan kizárnák. A Bizottság sem a vitatott eljárás, sem más közbeszerzési eljárás tekintetében nem terjesztett semmilyen bizonyítékot a Bíróság elé azon állításának alátámasztására, hogy a görög hatóságok nem határolták el a kiválasztási szempontokat a bírálati szempontoktól.
71.
Következésképpen úgy ítélem meg, hogy ez a kifogás megalapozatlan.
Az irányelv szerinti kölcsönös elismerés elvének megsértése
72.
A Bizottság azt állítja, hogy a görög hatóságok nem teljesítették a kölcsönös elismerés elvének alkalmazására vonatkozó kötelezettségüket. A Bizottság állítását alátámasztandó az irányelv rendelkező részének egyetlen rendelkezését sem jelöli meg, de megjegyzi, hogy álláspontját az irányelv (34) és (36) preambulumbekezdésére alapítja. (
26
) Azonban az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a közösségi jogi aktusok preambulumának nincs kötelező hatálya. (
27
)
73.
Ezért ezt az érvet nem szükséges tovább vizsgálni.
74.
Így tehát a Bíróságnak két kérdéssel kell foglalkoznia: azzal, hogy a görög hatóságok megszegték-e a Szerződésből eredő, a képesítések megszerzéséről szóló tanúsítványok kölcsönös elismerésére vonatkozó kötelezettségüket, és azzal, hogy a vitatott eljárás lefolytatásának módja megsértette-e a hátrányos megkülönböztetés tilalma és az átláthatóság elvét (az irányelv 4. cikkének (2) bekezdésére, valamint az EK 12. és EK 49. cikkre alapozott érvek).
A képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványok kölcsönös elismerése a Szerződés értelmében
75.
A képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványok kölcsönös elismerésének elve a Bíróság letelepedés szabadságára vonatkozó ítélkezési gyakorlatából vezethető le. (
28
) Ugyanakkor úgyszintén alkalmazandó a szolgáltatásnyújtásra is. (
29
)
76.
A Bizottság azzal érvel, hogy a vitatott klauzula hatása az, hogy a részvételre jelentkezőknek nincs módjuk képesítésüket és tapasztalatukat a saját tagállamukban alkalmazandó szabályok alapján bizonyítani.
77.
A görög hatóságok nem értenek egyet a vitatott klauzulának a Bizottság általi értelmezésével, és azt hozzák fel, hogy a külföldi irodák számára kevésbé nehézkes a szakmai tapasztalat és képesítés bizonyítása, mint a belföldiek számára. Kijelentik továbbá, hogy egyetlen részvételre jelentkezőt sem zártak ki a közbeszerzési eljárásban való részvételből a vitatott klauzula alapján.
78.
Maga a panaszos nem nyújtott be jelentkezést, mert úgy ítélte meg, hogy mindenképpen ki van zárva a vitatott eljárásból. Ezért az nem derülhetett ki, hogy a görög hatóságok elismerték volna-e a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványait. A Bizottság sem terjesztett a Bíróság elé arra vonatkozó bizonyítékot, hogy az ajánlatkérő valamely más tagállambeli, a vitatott eljárásban ténylegesen részt venni kívánó ajánlattevő képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványait ne fogadta volna el.
79.
Ebből következik, hogy ezt a jogalapot mint elfogadhatatlant el kell utasítani.
A hátrányos megkülönböztetés tilalma és az átláthatóság elvének megsértése
Az irányelv 4. cikkének (2) bekezdése
80.
Nem kétséges, hogy a vitatott eljárás az irányelv hatálya alá tartozik, (
30
) és ebből következően az ERGA OSE AE-re is vonatkoznak az abban szereplő szabályok.
81.
Az irányelv 4. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az ajánlatkérő „biztosítja”, hogy a különböző szállítók, vállalkozók vagy szolgáltatók között ne legyen megkülönböztetés.
82.
Közbeszerzési tárgyú ítélkezési gyakorlatában a Bíróság felváltva használja a „hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve” és az „egyenlő bánásmód elve” kifejezéseket. A Bíróság kifejezetten kimondta, hogy az egyenlő bánásmód elvének tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettség a közbeszerzés tárgyában született irányelvek lényegét képezi. (
31
) A Bíróság azt is kifejtette, hogy a hátrányos megkülönböztetés tilalma az azonos elnevezésű közösségi jogi alapelv különös kifejeződése. (
32
)
83.
Az egyenlő bánásmód elve pedig magában foglalja az átláthatóság kötelezettségét, amely valamennyi közbeszerzési eljárásra irányadó, (
33
) annak érdekében, hogy valamennyi potenciális részvételre jelentkező azonos esélyekkel rendelkezzen részvételi jelentkezése összeállításakor. (
34
)
84.
Az átláthatóság kötelezettsége megköveteli, hogy az ajánlatkérő biztosítsa, hogy minden potenciális érdeklődő könnyen megismerhesse a jelentkezések benyújtásának feltételeit. Ez magában foglalja a részvételre jelentkezőktől a részvételhez megkövetelt, képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványokra vonatkozó információkat is. Amint a Bíróság a C-16/98. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítéletében (
35
) megállapította: „[…] az irányelv 4. cikkének (2) bekezdése azzal, hogy megtiltja az ajánlattevők közötti hátrányos megkülönböztetést, azokat is védi, akiket visszatartott az ajánlattételtől az, hogy az ajánlattevő által követett eljárási szabályok folytán hátrányos helyzetbe kerültek volna”.
85.
Az említett esetben a Bíróság megállapította, hogy az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában közzétett tájékoztatás korlátozott jellege hátrányos megkülönböztetésnek minősült, mivel a nemzeti lapban közzétett kiegészítő információhoz hozzáféréssel rendelkező részvételre jelentkezők előnyt élveztek azáltal, hogy a tervezett munkák pontos terjedelmére vonatkozó tényeket teljeskörűen megismerhették. (
36
)
86.
Vajon eleget tettek-e a görög hatóságok a vitatott eljárás kapcsán a 4. cikk (2) bekezdésében foglalt követelményeknek?
87.
A görög hatóságok úgy érvelnek, hogy a vitatott klauzula nem zárta ki a potenciális résztvevőket. Álláspontjuk szerint e klauzula pusztán azt tartalmazta, hogy okleveleket és hivatalos bizonyítványokat, valamint az általános műszaki tapasztalat bizonyítékát kell bemutatni annak igazolása végett, hogy az ajánlattevő rendelkezik a meghatározott minimális műszaki szakértelemmel. Görögország úgy véli, hogy a külföldi szakértőirodák és szakértők annyiban még bizonyos előnyt is élveztek a belföldi ajánlattevőkhöz képest, amennyiben számukra megengedett volt, hogy bármilyen alkalmas módon igazolják a feltételeknek való megfelelésüket, beleértve a szakmai tapasztalatukra vonatkozó korábbi nyilatkozatok figyelembe vételét is. Emellett Görögország emlékeztet arra, hogy a saját megítélésüket illetően bizonytalan jelentkezők egyszerűen az ajánlatkérőhöz fordulhattak további felvilágosításért.
88.
A Bizottság azt állítja, hogy a vitatott klauzula csak akként értelmezhető, hogy a külföldi tervező- és szakértőirodákat az ajánlatkérőhöz korábban (az előző hat hónapban) benyújtott tanúsítványaik besorolásához igazodva osztályozták volna. A Bizottság rámutat arra, hogy ez a feltétel eltántorította a panaszost a vitatott eljárásban való részvételtől. A Bizottság továbbá úgy véli, hogy a vitatott klauzula olyan kiegészítő feltételt vezetett be, amelynek teljesítése a külföldi tervező- és szakértőirodák számára különösen nehéz volt.
89.
Egyetértek a Bizottsággal.
90.
Először is úgy vélem, a vitatott klauzula eleve alkalmas volt olyan hatás kiváltására, hogy a külföldi szakértőirodákat és szakértőket eltántorítsa, mivel (kifejezetten) kimondja, hogy azokat, illetve őket bizonyos meghatározott körülmények fennállása esetén nem fogják részvételre jelentkezőként elfogadni.
91.
Másodszor, a görög hatóságok nem bizonyították, hogy a közbeszerzési eljárást megindító hirdetmény közzétételének időpontjában a potenciális jelentkezők számára könnyen hozzáférhető volt az azt részletező információ, hogy hogyan kezelik majd a szakértőirodák és szakértők részvételi jelentkezését.
92.
Végül nem tartom elfogadhatónak a görög hatóságok azon érvét, miszerint mivel az alkalmasságukat illetően bizonytalan potenciális külföldi jelentkezők érdeklődhettek volna az ajánlatkérőnél saját helyzetükkel kapcsolatban, ezért nem állt fenn visszatartó hatás. Az átláthatóság megköveteli, hogy a potenciális ajánlattevő a számára egyszerűen hozzáférhető közzétett információk alapján képes legyen eldönteni, hogy tesz-e ajánlatot, vagy sem. Nem elegendő az, hogy valós helyzetéról akkor szerezhet tudomást, ha saját kezdeményezés alapján, saját költségén veszi a fáradságot a további alapos tájékozódásra. (
37
) Ez még inkább igaz akkor, amikor (mint a jelen esetben is) az ajánlattételi felhívás közzétett feltételei között kifejezetten szerepel, hogy más tagállambeli potenciális jelentkezők egy bizonyos kategóriáját, amelyhez maga is tartozik, ki fogják zárni az eljárásból.
93.
Ráadásul nyilvánvaló, hogy legalább egy potenciális részvételre jelentkező (a panaszos) ténylegesen lemondott az ajánlattételről.
94.
Ezért úgy ítélem meg, hogy a vitatott eljárás nem felelt meg az irányelv 4. cikkének (2) bekezdésében foglalt követelményeknek.
Az EK 12. és EK 49. cikk
95.
Az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés, amely megakadályozza vagy korlátozza a szolgáltatásnyújtás szabadságának gyakorlását, természetesen tilos az EK 49. cikk alapján, amely az állampolgárságon alapuló hátrányos megkülönböztetés EK 12. cikkben szereplő általános tilalmának a szolgáltatásokra vonatkozó különös kifejeződése.
96.
Azonban, mivel a vitatott eljárás az irányelv hatálya alá tartozik, nem szükséges a Szerződés említett közösségi jogi rendelkezéseinek alkalmazását vizsgálni. (
38
)
A költségekről
97.
Mind a Bizottság, mind a Görög Kormány kérte a másik fél költségek viselésére kötelezését. Álláspontom szerint a Bizottság kereseti kérelmének csak egy jogalap alapján lehet helyt adni. Az eljárás folyamán a felek magatartásukkal nem segítették kifejezetten a Bíróságot a jogvita hátterének feltárásában és érveik teljes körű megértésében.
98.
Ezért az eljárási szabályzat 69. cikke 3. §-ának első bekezdése alapján a feleknek maguknak kell viselniük saját költségeiket.
Végkövetkeztetések
99.
Ezért azt javaslom, hogy a Bíróság:
—
állapítsa meg, hogy a görög hatóságok, mivel a közbeszerzési eljárást megindító hirdetményben (2003/S 205-185214) anélkül szerepeltették a vitatott klauzulát, hogy az további információt tartalmazott volna a külföldi szakértőirodák, illetve szakértők ajánlattételi lehetőségeit illetően, nem teljesítették a vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1993. június 14-i 93/38/EGK tanácsi irányelv 4. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeiket;
—
a keresetet ezt meghaladó részében utasítsa el;
—
a feleket kötelezze saját költségeik viselésére.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	Az 1998. február 16-i 98/4/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL 1998. L 101., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 3. kötet, 91. o.), valamint a 2001. szeptember 13-i 2001/78/EK bizottsági irányelvvel (HL 2001. L 285., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 4. kötet, 94. o.) módosított, a vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1993. június 14-i 93/38/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 199., 84. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 2. kötet, 194. o.).
(
3
)	Az irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja.
(
4
)	Az 1. cikk (7) bekezdése.
(
5
)	Az 1. cikk (16) bekezdése.
(
6
)	A 14. cikk (1) bekezdésének c) pontja.
(
7
)	Röviden, az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1971. július 26-i 71/305/EGK tanácsi irányelv (HL 1971. L 185., 5. o.) 23. cikke szerint minden olyan vállalkozót, az árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1976. december 21-i 77/62/EGK tanácsi irányelv (HL 1977. L 13., 1. o.) 20. cikke szerint pedig minden olyan szállítót ki kell zárni a közbeszerzési eljárásban való részvételből, amely, illetve aki csődeljárás alatt áll, súlyos szakmai kötelezettségszegést követett el, nem teljesítette adófizetési vagy társadalombiztosítási járulékfizetési kötelezettségét, vagy pedig e tárgyak bármelyikében a két irányelv közül valamelyik alapján tőle kért adatok tekintetében hamis nyilatkozatot tett.
(
8
)	A vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásairól szóló közösségi szabályok alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1992. február 25-i 92/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1992. L 76., 14. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 315. o.).
(
9
)	A 92/13 irányelv 1. cikke.
(
10
)	Az 1977. évi 716. törvényt később hatályon kívül helyezte és annak helyébe lépett a 2005. évi 3316. törvény.
(
11
)	A Hivatalos Lapban közzétett hirdetményben szereplő, a közbeszerzési eljárást megindító hirdetmény (2003/S 205-185214) fordítása. Az utolsó bekezdés (kiemelés tőlem) a Bizottság által kifogásolt rész, és ez a vitatott hirdetmény egyetlen olyan része, amelyre a Bizottság keresetlevelében utalás található.
(
12
)	A C-195/04. sz., Bizottság kontra Finnország ügyben 2007. április 26-án hozott ítélet (EBHT 2007., I-3351. o.) 18. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
13
)	Lásd például a C-489/06. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2009. március 19-én hozott ítélet (EBHT 2009., I-1797. o.) 48. pontját arra vonatkozóan, hogy milyen elemek szükségesek annak bizonyításához, hogy valamely tagállam közigazgatási gyakorlat alapján mulasztja el kötelezettségei teljesítését.
(
14
)	A 12. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Finnország ügyben hozott ítélet 22. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
15
)	A 92/13 irányelv 1. cikke.
(
16
)	A C-532/03. sz., Bizottság kontra Írország ügyben 2007. december 18-án hozott ítélet (EBHT 2007., I-11353. o.) 29. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
17
)	A 31. cikk (1) bekezdése.
(
18
)	Lásd a 17. pontot.
(
19
)	A C-71/92. sz. ügyben 1993. november 17-én hozott ítélet (EBHT 1993., I-5923. o.).
(
20
)	A C-107/98. sz. ügyben 1999. november 18-án hozott ítélet (EBHT 1999., I-8121. o.).
(
21
)	A C-84/03. sz. ügyben 2005. január 13-án hozott ítélet (EBHT 2005., I-139. o.).
(
22
)	Lásd, hasonlóképpen, a spanyol, az olasz, a holland és a portugál nyelvi változatokat: „Los criterios empleados podrán incluir […]”, „I criteri utilizzati possono comprendere […]”, „De gehanteerde criteria kunnen […] omvatten”, és „Os critérios utilizados podem incluir […]”.
(
23
)	Lásd a fenti 5. pontban szereplő 1. cikk (7) bekezdését, és vesd össze a nyílt, a meghívásos, illetve a tárgyalásos eljárás fogalommeghatározásait.
(
24
)	A C-226/04. és C-228/04. sz., La Cascina és társai egyesített ügyekben 2006. február 9-én hozott ítélet (EBHT 2006., I-1347. o.) 22. pontja.
(
25
)	HL 1992. L 209., 1. o.
(
26
)	A (34) preambulumbekezdés szerint a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványok kölcsönös elismeréséről szóló közösségi szabályokat akkor kell alkalmazni, amikor valamely tervpályázaton való részvételhez egy adott képesítés igazolására van szükség. A (36) preambulumbekezdés szerint a kölcsönös elismerés elvét alkalmazni kell az irányelv alkalmazási területén. Köztudomású, hogy a preambulumbekezdések rendeltetése az, hogy az EK 253. cikknek eleget téve a rendelkező rész indokolását adják.
(
27
)	Lásd a C-136/04. sz. Deutsches Milch-Kontor GmbH ügyben 2005. november 24-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-10095. o.) 32. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
28
)	Lásd például a C-340/89. sz. Vlassopoulou-ügyben 1991. május 7-én hozott ítélet (EBHT 1991., I-2357. o.) 15–17. pontját, valamint a C-255/01. sz., Markopoulos és társai ügyben 2004. október 7-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-9077. o.) 63. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
29
)	Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az EK 49. cikk nemcsak a szolgáltatóval szemben az állampolgársága alapján alkalmazott minden hátrányos megkülönböztetés eltörlését követeli meg, hanem ugyanúgy valamennyi olyan korlátozás megszüntetését, amely akadályozza, zavarja, vagy kevésbé vonzóvá teszi egy másik tagállamban letelepedett szolgáltató tevékenységeit, ahol az jogszerűen nyújt hasonló szolgáltatásokat. Lásd például a C-389/05. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2008. július 17-én hozott ítélet (EBHT 2008., I-5397. o.) 57. pontját.
(
30
)	Lásd a 14. pontot.
(
31
)	A C-213/07. sz. Michaniki-ügyben 2008. december 16-án hozott ítélet (EBHT 2008., I-9999. o.) 44. és 45. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
32
)	A C-458/03. sz. Parking Brixen ügyben 2005. október 13-án hozott ítélet (EBHT 2005., I-8585. o.) 48. pontja és a 810/79. sz. Überschär-ügyben 1980. október 8-án hozott ítélet (EBHT 1980., 2747. o.) 16. pontja.
(
33
)	Lásd például a C-87/94. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 1996. április 25-én hozott ítélet (EBHT 1996., I-2043. o.) 51–54. pontját, a C-324/98. sz., Telaustria és Telefonadress ügyben 2000. december 7-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-10745. o.) 61. pontját, valamint a 24. lábjegyzetben hivatkozott La Cascina és társai egyesített ügyekben 2006. február 9-én hozott ítélet 32. pontját.
(
34
)	A C-470/99. sz., Universale-Bau és társai ügyben 2002. december 12-én hozott ítélet (EBHT 2002., I-11617. o.) 93. pontja.
(
35
)	A C-16/98. sz. ügyben 2000. október 5-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-8315. o.) 109. pontja, amelyben a Bíróság az irányelv 4. cikkének (2) bekezdését vizsgálta.
(
36
)	Lásd a 35. lábjegyzetben hivatkozott C-16/98. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítélet 111. pontját.
(
37
)	Ezzel nem azt akarom mondani, hogy az átláthatóságra vonatkozó kötelezettség megszegését jelenti, ha a potenciális ajánlattevő az ajánlatkérőtől egyszerű kérésre kaphatja meg a részletesebb tájékoztató dokumentációt: lásd a C-241/06. sz. Lämmerzahl-ügyre (2007. október 11-én hozott ítélet [EBHT 2007., I-8415. o.]) vonatkozó indítványom 70–73. pontját.
(
38
)	Lásd analógia útján a C-341/05. sz. Laval un Partneri ügyben 2007. december 18-án hozott ítélet (EBHT 2007., I-11767. o.) 54. és 55. pontját.