62021CJ0174_RES
C‑174/21. sz. ügy
Európai Bizottság
kontra
Bolgár Köztársaság
A Bíróság ítélete (harmadik tanács), 2023. március 16.
„Tagállami kötelezettségszegés – 2008/50/EK irányelv – A környezeti levegő minősége – A Bíróság kötelezettségszegést megállapító ítélete – Az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdése – Az ilyen ítélet teljesítéséhez szükséges intézkedések megtételére vonatkozó kötelezettség – E kötelezettségnek az Európai Bizottság által hivatkozott megsértése – A felszólító levél azon kérdést illető egyértelműségének hiánya, hogy az ítéletben foglaltakat még teljesíteni kell‑e a referencia‑időpontban – A jogbiztonság elve – Elfogadhatatlanság”
Kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset – A Bíróság kötelezettségszegést megállapító ítélete – Az ilyen ítélet teljesítéséhez szükséges intézkedések megtételére vonatkozó kötelezettség – E kötelezettségnek az Európai Bizottság által hivatkozott megsértése – Az állítólagos kötelezettségszegés fennállásának megítéléséhez szükséges referencia‑időpontot meghatározó felszólító levél küldése – E levél azon kérdést illető kellő egyértelműségének hiánya, hogy a Bíróság ítéletében foglaltakat még teljesíteni kell‑e a referencia‑időpontban – A jogbiztonság elve – Elfogadhatatlanság
(EUMSZ 260. cikk, (1) és (2) bekezdés)
(lásd: 23–32. pont)
Összefoglalás
A Bizottság első, levegőszennyezéssel kapcsolatos kettős kötelezettségszegés megállapítása iránti keresete elfogadhatatlan
A Bulgáriának 2018 végén küldött felszólító levélben a Bizottság nem állította és nem is bizonyította kellő egyértelműséggel azt, hogy a Bíróságnak az első kötelezettségszegést megállapító 2017. évi ítéletében foglaltakat időközben még mindig nem teljesítették
A környezeti levegő minőségéről szóló irányelv (
1
) értelmében a tagállamok kötelesek betartani a környezeti levegőben található egyes szennyező anyagok koncentrációira alkalmazandó határértékeket, és megköveteli, hogy a tagállamok túllépés esetén levegőminőségi terveket dolgozzanak ki annak érdekében, hogy a túllépés időtartama a lehető legrövidebb legyen.
A 2017. április 5‑én kihirdetett Bizottság kontra Bulgária ítéletben (
2
) a Bíróság megállapította, hogy Bulgária nem teljesítette a fent említett kötelezettségeit. (
3
)
A 2017. április 5‑i Bizottság kontra Bulgária ítélet kihirdetését követően a Bizottság 2018. november 9‑én az EUMSZ 260. cikk (1) és (2) bekezdésében megállapított eljárásnak megfelelően (
4
) felszólító levelet küldött Bulgáriának. Ebben a levélben a Bizottság megállapította, hogy Bulgária még mindig nem tette meg a Bíróság által a 2017. évi ítéletében megállapított kötelezettségszegés megszüntetéséhez szükséges intézkedéseket. Ezt követően felkérte e tagállamot, hogy a levélben meghatározott határidőn belül (a továbbiakban: referencia‑időpont), nevezetesen 2019. február 9‑ig nyújtsa be észrevételeit, és tájékoztassa a Bizottságot az időközben esetlegesen elért eredményekről.
Mivel Bulgária válaszait nem találta kielégítőnek, a Bizottság az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdése alapján kötelezettségszegés megállapítása iránti keresetet (a továbbiakban: kettős kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset) terjesztett a Bíróság elé annak megállapítása érdekében, hogy e tagállam nem teljesítette az ezen ítéletben foglaltakat, és annak érdekében, hogy a Bíróság kötelezze őt átalányösszeg és napi kényszerítő bírság megfizetésére a Bíróság ítéletében foglaltak maradéktalan teljesítéséig.
A Bíróság álláspontja
Ítéletében a Bíróság megállapítja, hogy a felszólító levélnek a pert megelőző eljárás keretében, az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdése alapján történő kibocsátása azt feltételezi, hogy a Bizottság érvényesen hivatkozhat a Bíróság ítéletében foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedések megtételére vonatkozó kötelezettség megszegésére, ellenkező esetben sérülne a jogbiztonság követelménye. Tekintettel arra, hogy a kettős kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset arra irányul, hogy a kötelezettségszegő tagállamot a kötelezettségszegést megállapító ítéletben foglaltak teljesítésére ösztönözze, a Bíróság hangsúlyozza, hogy a Bizottság nemcsak arra köteles, hogy a pert megelőző eljárás során és a felszólító levél kibocsátását megelőzően megvizsgálja, hogy a szóban forgó ítéletben foglaltakat időközben teljesítették‑e, vagy sem, hanem arra is, hogy e felszólító levélben egyértelműen állítsa és prima facie bizonyítsa, hogy az ítéletben foglaltakat a referencia‑időpontban még mindig nem teljesítették. Ugyanis nem róható fel érvényesen valamely tagállamnak a Bíróság ítéletében foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedések megtételére vonatkozó kötelezettség megszegése, ha a felszólító levélből nem tűnik ki egyértelműen, hogy a referencia‑időpontban az ezen ítéletben foglaltak teljesítésére vonatkozó kötelezettség az ítélet kihirdetése óta továbbra is fennállt.
A jelen ügyben a Bíróság megjegyzi, hogy a 2018. november 9‑i felszólító levélben a Bizottság nem állította kellő egyértelműséggel, és prima facie nem is bizonyította azt, hogy a 2017. április 5‑i Bizottság kontra Bulgária ítéletben foglaltakat a referencia‑időpontban, azaz 2019. február 9‑én továbbra is teljesíteni kellett.
E levélben ugyanis a Bizottság jelzi, hogy az ezen ítéletben 2014‑ig megállapított kötelezettségszegések az említett levélben meghatározott zónák és agglomerációk tekintetében 2015‑ben és 2016‑ban is fennálltak. Nem szolgál azonban részletes magyarázattal vagy tényszerű elemzéssel arra vonatkozóan, hogy az e két évben feltárt helyzet az ítélet 2017. április 5‑i kihirdetése és a 2019. február 9‑i referencia‑időpont közötti időszakban egyértelmű javulás nélkül tovább folytatódott, ami így szükségessé tette az említett ítéletben foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedések megtételét.
Márpedig a Bíróság szerint sem az a tény, hogy e kötelezettségszegések a Bíróság ítélete által lefedett időszak – azaz 2014 – vége és egy ezt követő, de az ítélet kihirdetését megelőző időszak – azaz 2015 és 2016 – között továbbra is fennálltak, sem pedig a Bíróság által ebben az ítéletben kiemelt, az említett kötelezettségszegések rendszeres és tartós jellege nem jelenti automatikusan azt, hogy mind az említett ítélet kihirdetésének időpontjában, mind pedig a referencia‑időpontban az ítéletben foglaltakat még teljesíteni kellett, és hogy ezért fel lehetett róni azt Bulgáriának, hogy nem tette meg az ítéletben foglaltak teljesítéséhez szükséges valamennyi intézkedést.
Következésképpen azáltal, hogy a felszólító levélben nem állította kellő egyértelműséggel és prima facie nem bizonyította azt a nélkülözhetetlen előfeltételt, hogy a 2017. április 5‑i Bizottság kontra Bulgária ítéletben foglaltakat az e levélben említett zónák és agglomerációk vonatkozásában a referencia‑időpontban még teljesíteni kellett, a Bizottság nem hivatkozott érvényesen arra, hogy Bulgária megszegte az ezen ítéletben foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedések megtételére vonatkozó kötelezettségét. A Bíróság ezek alapján megállapítja, hogy a Bizottság kettős kötelezettségszegés megállapítása iránti keresete elfogadhatatlan.
(
1
)	A környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról szóló, 2008. május 21‑i 2008/50/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 152., 1. o.; helyesbítés: HL 2014. L 346., 62. o.).
(
2
)	A 2017. április 5‑iBizottság kontra Bulgária ítélet (C‑488/15, EU:C:2017:267).
(
3
)	Konkrétabban a 2008/50 irányelv 13. cikkének (1) bekezdéséből és XI. mellékletéből, valamint ezen irányelv 23. cikke (1) bekezdésének második albekezdéséből eredő kötelezettségek.
(
4
)	Az EUMSZ 260. cikk (1) és (2) bekezdése értelmében az a tagállam, amellyel kapcsolatban a Bíróság megállapította, hogy nem teljesítette a Szerződésekből eredő valamely kötelezettségét, köteles megtenni a Bíróság ítéletében foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedéseket, és a Bizottság a Bírósághoz fordulhat, ha – miután az érintett tagállamnak lehetőséget biztosított észrevételei megtételére – úgy ítéli meg, hogy ezeket az intézkedéseket nem tették meg.