61997CJ0211_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 22. maj 1997, indgaaet til Domstolen den 4. juni 1997, har Landessozialgericht Niedersachsen i medfoer af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 16, stk. 2, foerste punktum, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997 L 28, s. 1, herefter »forordning nr. 1408/71«).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en retssag mellem Paula Gómez Rivero og Bundesanstalt fuer Arbeit (forbundsbeskaeftigelsesmyndigheden, herefter »Bundesanstalt«) vedroerende en afgoerelse om med virkning fra den 1. februar 1995 at frakende hende boernetilskud for hendes to boern, der forsoerges.
Faellesskabsretten
3 Artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 bestemmer:
»Denne forordning finder anvendelse paa arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende, som er eller har vaeret omfattet af lovgivningen i en eller flere medlemsstater, og som er statsborgere i en af disse stater eller er statsloese eller flygtninge bosat paa en medlemsstats omraade, samt paa deres familiemedlemmer og efterladte.«
4 Artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 bestemmer:
»Personer, der er bosat paa en medlemsstats omraade, og som er omfattet af denne forordning, har de samme pligter og rettigheder i henhold til en medlemsstats lovgivning som denne medlemsstats egne statsborgere, medmindre andet foelger af saerlige bestemmelser i denne forordning.«
5 I afsnit II, der har titlen »Bestemmelse af, hvilken lovgivning der skal anvendes«, bestemmer artikel 13 i forordning nr. 1408/71:
»1. Med forbehold af artikel 14c er de personer, der er omfattet af denne forordning, alene undergivet lovgivningen i én medlemsstat. Spoergsmaalet om, hvilken lovgivning der skal anvendes, afgoeres efter bestemmelserne i dette afsnit.
2. Med forbehold af artikel 14 til 17:
a) er en person, der har loennet beskaeftigelse paa en medlemsstats omraade, omfattet af denne stats lovgivning, selv om han er bosat paa en anden medlemsstats omraade, eller den virksomhed eller arbejdsgiver, der beskaeftiger ham, har sit hjemsted eller sin bopael paa en anden medlemsstats omraade
...
f) er en person, som ophoerer med at vaere omfattet af en medlemsstats lovgivning, uden at han bliver omfattet af en anden medlemsstats lovgivning i overensstemmelse med en af reglerne i ovenstaaende litra eller med en af de i artikel 14 til 17 omhandlede undtagelser eller saerlige regler, omfattet af lovningen i den medlemsstat, paa hvis omraade han er bosat, i overensstemmelse med bestemmelserne i denne lovgivning alene.«
6 Artikel 16 i forordning nr. 1408/71, som har overskriften »Saerlige regler for tjenstgoerende personale ved diplomatiske missioner og konsulater samt for De Europaeiske Faellesskabers hjaelpepersonale«, bestemmer:
»1. Bestemmelserne i artikel 13, stk. 2, litra a), finder anvendelse paa medlemmer af det tjenstgoerende personale ved diplomatiske missioner eller konsulater samt paa personer, der staar i privat tjeneste hos embedsmaend, der er knyttet til saadanne missioner eller konsulater.
2. De i stk. 1 naevnte arbejdstagere, der er statsborgere i den medlemsstat, som den paagaeldende mission eller det paagaeldende konsulat repraesenterer, kan dog vaelge at vaere omfattet af lovgivningen i denne stat. Denne ret til at vaelge kan udoeves paa ny ved udgangen af hvert kalenderaar og har ikke tilbagevirkende kraft.
...«
7 Artikel 13, stk. 2 og 3, i Raadets forordning (EOEF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler til gennemfoerelse af forordning nr. 1408/71, som aendret og ajourfoert ved forordning nr. 118/97 (herefter »forordning nr. 574/72«), bestemmer:
»2. En arbejdstager, som goer brug af sin ret til at vaelge, underretter den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i den medlemsstat, af hvis lovgivning han har valgt at vaere omfattet, og underretter samtidig sin arbejdsgiver. Den naevnte institution underretter om fornoedent alle de oevrige institutioner i den samme medlemsstat i overensstemmelse med de af den kompetente myndighed i den paagaeldende medlemsstat udstedte forskrifter.
3. Den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i den medlemsstat, af hvis lovgivning arbejdstageren har valgt at vaere omfattet, skal forsyne ham med en attest, der bekraefter, at han er omfattet af denne medlemsstats lovgivning, saa laenge han er beskaeftiget ved den paagaeldende diplomatiske mission eller det paagaeldende konsulat eller er i privat tjeneste hos embedsmaend ved denne mission eller dette konsulat.«
Tysk ret
8 Indtil den 31. december 1995 var retten til betaling af boernetilskud til boern, der forsoerges, i Tyskland reguleret i Bundeskindergeldgesetz af 31. januar 1994 (forbundsloven om tilskud til boern, der forsoerges, BGBl. I, 1994, s. 169, herefter »BKGG«). § 1 i BKGG loed som foelger:
»1. I medfoer af bestemmelserne i naervaerende lov tilkommer retten til boernetilskud ...
1. enhver, der har bopael eller saedvanligt opholdssted inden for anvendelsesomraadet for denne lov ...
...
3. En udlaending har kun rettigheder i medfoer af denne lov, saafremt han er i besiddelse af en opholdstilladelse eller et opholdsbevis ...«
9 Fra den 1. januar 1996 ydes boernetilskud i henhold til Einkommensteuergesetz af 11. oktober 1995 (lov om indkomstskat, BGBl. I, 1995, s. 1250). Lovens § 62 bestemmer:
»1. Retten til boernetilskud for boern i § 63's forstand tilkommer efter denne lov enhver, der
1. har bopael eller saedvanligt opholdssted i landet ...
...
2. En udlaending har kun ret til boernetilskud, saafremt han har opholdstilladelse eller opholdsbevis ...«
Hovedsagen
10 Paula Gómez Rivero og hendes aegtefaelle er spanske statsborgere med bopael i Tyskland. Hr. Gómez Rivero er ansat paa Spaniens Generalkonsulat i Hannover, medens Paula Gómez Rivero ikke udoever erhvervsmaessig beskaeftigelse, naar bortses fra arbejde i ubetydelig omfang som hushjaelp, der ikke er omfattet af den lovpligtige sociale sikring.
11 Efter at hr. Gómez Rivero i henhold til artikel 16, stk. 2, foerste punktum, i forordning nr. 1408/71 med hensyn til social sikring havde besluttet at vaelge at vaere omfattet af den spanske lovgivning (herefter »udoevelsen af retten til at vaelge«), ophoerte Bundesanstalt fra den 1. februar 1995 med at udbetale de boernetilskud til Paula Gómez Rivero, som hun indtil da var blevet tildelt for sine to boern.
12 Bundesanstalt finder, at hr. Gómez Rivero's udoevelse af retten til at vaelge ogsaa har retsvirkninger i forhold til hans hustru, og goer foelgelig gaeldende, at tysk lovgivning ophoerer med at finde anvendelse paa hende fra det tidspunkt, hvor denne ret blev udoevet. Efter Bundesanstalt's opfattelse foelger det heraf, at selv om Paula Gómez Rivero opfylder alle betingelserne for at modtage boernetilskud i Tyskland - bortset fra betingelsen om, at den tyske lovgivning herom finder anvendelse - har hun ikke laengere ret til disse boernetilskud.
13 Efter den spanske sociale sikringsordning modtager hverken Paula Gómez Rivero eller hendes aegtefaelle boernetilskud, da familiens indkomst overstiger det loft, som er graensen for udbetaling af disse tilskud.
14 Landessozialgericht Niedersachsen, der som appelinstans behandler Paula Gómez Rivero's soegsmaal til proevelse af Bundesanstalt's afgoerelse, finder, at de boernetilskud, hun har oppebaaret for sine boern, der forsoerges, er omfattet af anvendelsesomraadet for forordning nr. 1408/71, idet disse tilskud nemlig maa betragtes som »familieydelser« i henhold til artikel 4, stk. 1, litra h), i den naevnte forordning. Landessozialgericht finder endvidere, at afgoerelsen af tvisten i hovedsagen afhaenger af, om de tyske regler om boernetilskud finder anvendelse paa Paula Gómez Rivero, hvilket atter afhaenger af, om hr. Gómez Rivero's udoevelse af retten til at vaelge har retsvirkninger i forhold til hans hustru, selv om hun ikke har samtykket i udoevelsen af denne valgmulighed.
De praejudicielle spoergsmaal
15 Idet Landessozialgericht var i tvivl om, hvorledes artikel 16, stk. 2, foerste punktum, i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes, har den besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende to praejudicielle spoergsmaal:
»1) Har en beslutning truffet af et medlem af det tjenstgoerende personale ved et konsulat, hvorved denne i henhold til artikel 16, stk. 2, foerste punktum, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 vaelger at vaere omfattet af lovgivningen i det land, som konsulatet repraesenterer, og hvor den paagaeldende er statsborger, tillige virkning for dennes aegtefaelle, der ikke er ansat ved konsulatet, men som ogsaa er statsborger i naevnte land,
eller
skal lovgivningen i det land, som konsulatet repraesenterer, kun anvendes paa aegtefaellen, saafremt denne ligeledes har truffet beslutning herom?
2) Saafremt det valg, der traeffes af den statsborger, som er ansat ved konsulatet, tillige har virkning for dennes aegtefaelle: Er det da en betingelse for valgets gyldighed, at beslutningen om at vaere omfattet af lovgivningen i det land, som konsulatet repraesenterer, traeffes med den beroerte aegtefaelles samtykke eller i det mindste med dennes medvirken?«
Det foerste spoergsmaal
16 Det skal indledningsvis bemaerkes, at en person alt efter omstaendighederne kan goere krav paa en familieydelse i sin egenskab af arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende, som medlem af en saadan arbejdstagers eller selvstaendig erhvervsdrivendes familie, eller fordi han har bopael paa den paagaeldende medlemsstats omraade, og uanset om han er omfattet af et socialt sikringssystem, eller om hans aegtefaelle eller et familiemedlem er omfattet.
17 Hovedsagen vedroerer et tilskud til boern, der forsoerges, som ydes til enhver, der forsoerger et barn, og som har ret til at have bopael i Tyskland, uanset om han er omfattet af et socialt sikringssystem, eller om hans aegtefaelle eller et familiemedlem er omfattet.
18 Herefter maa det foerste spoergsmaal forstaas saaledes, at den forelaeggende ret naermere bestemt spoerger, om en beslutning, hvorved et medlem af det tjenstgoerende personale ved et konsulat i henhold til artikel 16, stk. 2, foerste punktum, i forordning nr. 1408/71 vaelger at vaere omfattet af sociallovgivningen i den medlemsstat, som det paagaeldende konsulat repraesenterer, og hvor han er statsborger, bevirker, at hans aegtefaelle ikke laengere kan goere krav paa en social sikringsydelse, der, uanset om hun er omfattet af den sociale sikring, tilkommer hende efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor hun har bopael.
19 Paula Gómez Rivero har gjort gaeldende, at hendes aegtefaelles udoevelse af retten til at vaelge ikke kan medfoere fortabelse af retten til de familieydelser, som hun modtog indtil den 1. februar 1995, eftersom forordning nr. 1408/71 eventuelt kan udvide den personkreds, der kan modtage boernetilskud, men ikke maa begraense den.
20 Den finske regering har anfoert, at man ved bestemmelsen af den lovgivning, der skal anvendes paa en arbejdstagers familiemedlemmer, generelt anvender den lovgivning, som finder anvendelse paa arbejdstageren selv. Dette er ogsaa tilfaeldet, saafremt arbejdstageren har udoevet sin ret til at vaelge, idet hans familiemedlemmer ikke har en selvstaendig ret til at vaelge den lovgivning, de er omfattet af. Hr. Gómez Rivero's beslutning om at vaelge at vaere omfattet af den spanske lovgivning binder foelgelig hans hustru.
21 Kommissionen har gjort gaeldende, at artikel 16, stk. 2, i forordning nr. 1408/71 er en af de bestemmelser i denne forordning, der kun finder anvendelse paa arbejdstagerne og ikke paa deres familiemedlemmer. Den finder paa dette grundlag, at hr. Gómez Rivero's udoevelse af retten til at vaelge ikke medfoerer nogen retsvirkninger i forhold til hans hustru, og at denne ikke for sit eget vedkommende har den ret til at vaelge, der hjemles i den naevnte bestemmelse.
22 Det skal foerst bemaerkes, at artikel 16 i forordning nr. 1408/71 er en saerregel, som fraviger hovedreglen i forordningens artikel 13, stk. 2, litra a). Ifoelge denne hovedregel er en person, der har loennet beskaeftigelse paa en medlemsstats omraade, omfattet at denne stats lovgivning, selv om han er bosat paa en anden medlemsstats omraade. Derimod kan artikel 16, stk. 2, i forordning nr. 1408/71 have til foelge, at bestemmelserne om social sikring i en medlemsstat, som er en anden end den, paa hvis omraade den erhvervsmaessige virksomhed udoeves, skal anvendes.
23 Det fremgaar af ordlyden af artikel 16 i forordning nr. 1408/71, at den ret til at vaelge, som den hjemler, er en ret, der tilkommer medlemmerne af det tjenstgoerende personale ved diplomatiske missioner eller konsulater samt personer, der staar i privat tjeneste hos embedsmaend, der er knyttet til saadanne missioner eller konsulater. Disse personers familiemedlemmer naevnes hverken i denne artikel eller i artikel 13 i forordning nr. 574/72.
24 Det bemaerkes imidlertid, at saafremt et medlem af det tjenstgoerende personale ved diplomatiske missioner eller konsulater udoever eller ikke udoever retten til at vaelge lovgivningen i den stat, som den paagaeldende mission eller det paagaeldende konsulat repraesenterer, har dette direkte foelger for omfanget af de rettigheder, som hans familiemedlemmer i denne samme egenskab kan have i henhold til arbejdstagerens sociale sikring, alt efter om denne er omfattet af lovgivningen i den stat, der har udsendt ham, eller i den stat, han er udsendt til.
25 Udoevelsen af retten til at vaelge kan dog ikke fratage arbejdstagerens familiemedlemmer sociale sikringsydelser, som - uafhaengigt af arbejdstagerens egen sociale sikring - tilkommer dem efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor de er bosat.
26 Som Domstolen saaledes har fastslaaet i dom af 17. juni 1975, aegtefaellerne F. (sag 7/75, Sml. s. 679, praemis 16), foelger det af artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, som fastlaegger forordningens personelle anvendelsesomraade, sammenholdt med forordningens artikel 3, stk. 1, der fastslaar det grundlaeggende princip om ligebehandling, at en arbejdstagers familiemedlemmer, der aldrig har udoevet og ikke udoever loennet beskaeftigelse af erhvervsmaessig eller anden art, saaledes som omhandlet i samme forordnings afsnit II, skal have de samme rettigheder i henhold til lovgivningen om social sikring i den medlemsstat, hvor de har bopael, som denne medlemsstats egne statsborgere.
27 Det skal endvidere bemaerkes, at saafremt et medlem af en arbejdstagers familie selv udoever en loennet beskaeftigelse paa en medlemsstats omraade, er han i medfoer af artikel 13, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1408/71 omfattet af lovgivningen i denne stat.
28 Saafremt der maatte foreligge den situation, at saavel arbejdstageren, der har udoevet sin ret til at vaelge i medfoer af artikel 16 i forordning nr. 1408/71, som hans aegtefaelle kan goere krav paa de samme familieydelser i det samme tidsrum og for det samme familiemedlem - den foerste i den medlemsstat, hvor han er statsborger, paa grund af den naevnte ret til at vaelge og paa de betingelser, der er fastsat i den naevnte forordnings artikel 73, den anden paa grundlag af lovgivningen i den medlemsstat, hvor hun har bopael - skal bestemmelserne til hindring af dobbeltydelser i saadanne situationer finde anvendelse.
29 I den forbindelse bestemmer artikel 10, stk. 1, litra a), i forordning nr. 574/72 bl.a., at retten til familieydelser eller boernetilskud i henhold til en medlemsstats lovgivning, hvorefter erhvervelse af ret til disse ydelser eller tilskud ikke er betinget af forsikring eller af loennet eller selvstaendig beskaeftigelse, suspenderes, naar der i den samme periode og for det samme familiemedlem bestaar ret til ydelser i henhold til artikel 73 i forordning nr. 1408/71, med indtil et beloeb svarende til disse ydelser.
30 Det foerste spoergsmaal skal herefter besvares saaledes, at en beslutning, hvorved et medlem af det tjenstgoerende personale ved et konsulat i henhold til artikel 16, stk. 2, foerste punktum, i forordning nr. 1408/71 vaelger at vaere omfattet af sociallovgivningen i den medlemsstat, som det paagaeldende konsulat repraesenterer, og hvor han er statsborger, ikke bevirker, at hans aegtefaelle ikke laengere kan goere krav paa en social sikringsydelse, der uafhaengigt af hendes aegtefaelles sociale sikring tilkommer hende efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor hun har bopael.
Det andet spoergsmaal
31 Under hensyn til besvarelsen af det foerste spoergsmaal er det ufornoedent at besvare det andet spoergsmaal.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
32 De udgifter, der er afholdt af den finske regering og af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Femte Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Landessozialgericht Niedersachsen ved kendelse af 22. maj 1997, for ret:
En beslutning, hvorved et medlem af det tjenstgoerende personale ved et konsulat, i henhold til artikel 16, stk. 2, foerste punktum, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, vaelger at vaere omfattet af sociallovgivningen i den medlemsstat, som det paagaeldende konsulat repraesenterer, og hvor han er statsborger, bevirker ikke, at hans aegtefaelle ikke laengere kan goere krav paa en social sikringsydelse, der uafhaengigt af hendes aegtefaelles sociale sikring tilkommer hende efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor hun har bopael.