61995CJ0013_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-13/95,
angaaende en anmodning, som Arbeitsgericht Bonn i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Ayse Suezen
mod
Zehnacker Gebaeudereinigung GmbH Krankenhausservice,
biintervenient: Lefarth GmbH,
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af Raadets direktiv 77/187/EOEF af 14. februar 1977 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overfoersel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter (EFT L 61, s. 26),
har
DOMSTOLEN
sammensat af praesidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformaendene J.C. Moitinho de Almeida, J.L. Murray og L. Sevón samt dommerne P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann, D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet (refererende dommer), G. Hirsch, P. Jann og H. Ragnemalm,
generaladvokat: A. La Pergola
justitssekretaer: ekspeditionssekretaer D. Louterman-Hubeau,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
- Zehnacker Gebaeudereinigung GmbH Krankenhausservice ved advokat Christof Broesske, Villingen
- den tyske regering ved afdelingschef Ernst Roeder og sekretaer Gereon Thiele, begge Forbundsoekonomiministeriet, som befuldmaegtigede
- den belgiske regering ved kontorchef Jan Devadder, Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtiget
- den franske regering ved kontorchef Edwige Belliard og fuldmaegtig Anne de Bourgoing, begge Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtigede
- Det Forenede Kongeriges regering ved Assistant Treasury Solicitor John E. Collins, som befuldmaegtiget, og Derrick Wyatt, QC
- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Christopher Docksey, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Horstpeter Kreppel, der er udstationeret som national ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der i retsmoedet den 18. juni 1996 er afgivet mundtlige indlaeg af Ayse Suezen ved advokat Christoph Kraemer, Bonn, af Zehnacker Gebaeudereinigung GmbH Krankenhausservice ved advokat Christof Broesske, af Lefarth GmbH ved advokat Nikolaus Christ, Roesrath, af den tyske regering ved Ernst Roeder, af den franske regering ved Anne de Bourgoing, af Det Forenede Kongeriges regering ved Derrick Wyatt og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Klaus-Dieter Borchardt, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 15. oktober 1996,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 30. november 1994, indgaaet til Domstolen den 18. januar 1995, har Arbeitsgericht Bonn i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets direktiv 77/187/EOEF af 14. februar 1977 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overfoersel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter (EFT L 61, s. 26, herefter »direktivet«).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag mellem Ayse Suezen og Zehnacker Gebaeudereinigung GmbH Krankenhausservice (herefter »Zehnacker«).
3 Ayse Suezen var ansat af Zehnacker og gjorde for selskabet tjeneste som rengoeringsmedhjaelper paa Aloisiuskolleg, som er et gymnasium i Bonn-Bad Godesberg, Tyskland, i henhold til en rengoeringsaftale mellem gymnasiet og Zehnacker. Zehnacker opsagde Ayse Suezen og syv andre medarbejdere, der sammen med hende udfoerte rengoeringen paa gymnasiet, som foelge af, at Aloisiuskolleg opsagde sin aftale med Zehnacker til udloeb den 30. juni 1994.
4 Aloisiuskolleg overdrog ved en aftale rengoeringen af gymnasiet til biintervenienten i hovedsagen, Lefarth GmbH, med virkning fra den 1. august 1994. Det fremgaar ikke af forelaeggelseskendelsen, om Lefarth tilboed at genansaette de medarbejdere, Zehnacker havde opsagt.
5 Ayse Suezen anlagde sag ved Arbeitsgericht Bonn med paastand om, at det fastslaas, at Zehnacker's opsigelse ikke har bragt hendes ansaettelsesforhold hos dette selskab til ophoer.
6 Arbeitsgericht fandt, at sagens udfald afhaenger af fortolkningen af direktivet, og har derfor besluttet at udsaette sagen og at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Finder direktiv 77/187/EOEF henset til EF-Domstolens domme af 14. april 1994, sag C-392/92, Schmidt (Sml. I, s. 1311), og af 19. maj 1992, sag C-29/91, Redmond Stichting (Sml. I, s. 3189), ogsaa anvendelse, naar en virksomhed over for en udenforstaaende virksomhed bringer et kontraktforhold til ophoer med henblik paa at overdrage kontrakten til en anden udenforstaaende virksomhed?
2) Er der i den i spoergsmaal 1) beskrevne situation tale om en overdragelse i henhold til direktivet, selv om der ikke overdrages materielle eller immaterielle driftsmidler?«
7 I henhold til direktivets artikel 1, stk. 1, finder det anvendelse »paa overfoersel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter til en anden indehaver som foelge af overdragelse eller fusion«.
8 I den naevnte dom i Schmidt-sagen fastslog Domstolen, at denne bestemmelse skal fortolkes saaledes, at dens anvendelsesomraade omfatter en situation som den, der var beskrevet i forelaeggelseskendelsen, hvor en virksomhed ved aftale overdrager en anden virksomhed ansvaret for udfoerelsen af rengoeringsarbejde, der tidligere blev varetaget direkte, selv om dette arbejde foer overfoerslen blev udfoert af en enkelt arbejdstager. Forinden havde Domstolen i den naevnte dom i Redmond Stichting-sagen bl.a. fastslaaet, at begrebet »overdragelse« omfatter den situation, hvor en offentlig myndighed beslutter at standse udbetalingen af stoette til en juridisk person, hvorved dennes virksomhed fuldstaendigt og definitivt bringes til ophoer, og overfoerer stoetten til en anden juridisk person med tilsvarende formaal.
9 Med de to spoergsmaal, som skal behandles samlet, oensker den forelaeggende ret oplyst, om direktivet ligeledes finder anvendelse i en situation, hvor en ordregiver, som har overdraget rengoeringen af sine lokaler til én entreprenoer, opsiger aftalen med denne og indgaar en ny aftale med en anden entreprenoer vedroerende udfoerelsen af tilsvarende arbejde, selv om der ikke i denne forbindelse overdrages materielle eller immaterielle aktiver fra den ene entreprenoer til den anden.
10 Formaalet med direktivet er at sikre en fortsaettelse af de bestaaende ansaettelsesforhold inden for en oekonomisk enhed, selv om denne skifter indehaver. Det afgoerende ved vurderingen af, om der foreligger en overfoersel i direktivets forstand, er, om den paagaeldende oekonomiske enhed har bevaret sin identitet, hvilket navnlig maa laegges til grund, saafremt driften faktisk fortsaettes eller genoptages (dom af 18.3.1986, sag 24/85, Spijkers, Sml. s. 1119, praemis 11 og 12, og senest dom af 7.3.1996, forenede sager C-171/94 og C-172/94, Merckx og Neuhuys, Sml. I, s. 1253, praemis 16; jf. ligeledes EFTA-Domstolens raadgivende udtalelse af 19.12.1996, sag E-2/96, Ulstein og Roeiseng, endnu ikke trykt, praemis 27).
11 Selv om den omstaendighed, at der ikke foreligger et kontraktforhold mellem overdrageren og erhververen eller som i dette tilfaelde mellem de to entreprenoerer, hvor foerst den ene og derefter den anden har faaet overdraget rengoeringsarbejdet paa en skole, kan pege i retning af, at der ikke i henhold til direktivet foreligger en overfoersel, er det imidlertid ikke afgoerende i denne forbindelse.
12 Som Domstolen senest har fastslaaet i dommen i Merckx- og Neuhuys-sagerne, praemis 28, finder direktivet anvendelse i alle de tilfaelde, hvor der som led i et kontraktforhold sker en udskiftning af den fysiske eller juridiske person, som er ansvarlig for virksomhedens drift, og som paatager sig en arbejdsgivers forpligtelser over for arbejdstagerne i virksomheden. Det er saaledes ikke en forudsaetning for, at direktivet finder anvendelse, at der bestaar et direkte kontraktforhold mellem overdrageren og erhververen, og overdragelsen vil kunne finde sted i to trin via en tredjemand, f.eks. ejeren eller lejeren.
13 Det er imidlertid en forudsaetning for, at direktivet finder anvendelse, at overfoerslen vedroerer en oekonomisk enhed, der er organiseret paa stabil maade, og hvis aktiviteter ikke er begraenset til udfoerelsen af en naermere bestemt entreprise (dom af 19.9.1995, sag C-48/94, Rygaard, Sml. I, s. 2745, praemis 20). Begrebet enhed omfatter saaledes en organiseret helhed af personer og aktiver, der goer det muligt at udoeve en oekonomisk virksomhed med et selvstaendigt formaal.
14 Ved bedoemmelsen af, om betingelserne for, at der er tale om overfoersel af en enhed, er opfyldt, maa der tages hensyn til alle de faktiske omstaendigheder omkring overfoerslen, herunder hvilken form for virksomhed eller bedrift der er tale om, hvorvidt der er sket en overfoersel af de materielle aktiver (o.a.: Hidtil oversat med »fysiske aktiver«) som f.eks. bygninger og loesoere, vaerdien af de immaterielle aktiver paa tidspunktet for overfoerslen, hvorvidt den nye indehaver har overtaget stoerstedelen af arbejdsstyrken, om kundekredsen overfoeres, samt i hvor hoej grad aktiviteterne foer og efter overfoerslen er de samme, og hvor laenge disse eventuelt har vaeret indstillet. Alle disse omstaendigheder kan dog kun indgaa som enkelte elementer i den samlede bedoemmelse, der skal foretages, og de kan derfor ikke vurderes isoleret (jf. bl.a. dommene i Spijkers- og Redmond Stichting-sagerne, praemis 13, henholdsvis praemis 24).
15 Som anfoert af de fleste af de parter, som har afgivet indlaeg, er den omstaendighed, at den tjenesteydelse, som udfoeres af den gamle og den nye ordremodtager, er den samme, ikke i sig selv tilstraekkelig til, at der er tale om overfoersel af en oekonomisk enhed. En enhed kan ikke begraenses til den aktivitet, den udfoerer. Dens identitet bestaar ogsaa af andre forhold, som f.eks. det personale, der er ansat i enheden, dens ydre rammer, tilrettelaeggelsen af dens arbejde, dens driftsmaade og i givet fald ogsaa de driftsmidler, enheden raader over.
16 Det forhold, at en virksomhed maa afgive udfoerelsen af en tjenesteydelse til en konkurrent, er saaledes ikke i sig selv tilstraekkeligt til, at der i henhold til direktivet er tale om en overfoersel. Selv om den virksomhed, som hidtil har udfoert tjenesteydelsen, mister en kunde, bestaar den fortsat fuldt ud, og der er ikke grundlag for at antage, at en af virksomhedens bedrifter eller dele af bedrifter er overdraget til den nye ordremodtager.
17 Det bemaerkes endvidere, at selv om overfoersel af aktiver er et af de kriterier, den nationale domstol skal inddrage ved vurderingen af, om der er tale om en overfoersel af en virksomhed, udelukker den omstaendighed, at der ikke overfoeres aktiver, ikke noedvendigvis, at der foreligger en overfoersel af en virksomhed (jf. Schmidt-dommen, praemis 16, og Merckx- og Neuhuys-dommen, praemis 21).
18 Som anfoert ovenfor i praemis 14 skal den nationale domstol ved vurderingen af de faktiske omstaendigheder omkring overfoerslen bl.a. tage hensyn til, hvilken form for virksomhed eller bedrift der er tale om. Heraf foelger, at afvejningen af, hvilken vaegt der skal tillaegges de forskellige kriterier for, om der i henhold til direktivet er tale om en overfoersel, noedvendigvis afhaenger af, hvilken type aktivitet der udfoeres, og hvilke produktions- eller driftsmaader der anvendes i virksomheden, bedriften eller den paagaeldende del af bedriften. En oekonomisk enhed kan saaledes navnlig i visse brancher fungere uden vaesentlige materielle eller immaterielle aktiver, og det kan i saa fald ikke vaere afgoerende for, om enheden opretholdes efter den paagaeldende transaktion, at der overdrages saadanne aktiver.
19 Det Forenede Kongeriges regering og Kommissionen har anfoert, at den omstaendighed, at den nye ordremodtager frivilligt har overtaget stoerstedelen af de ansatte, som hos den gamle ordremodtager specielt udfoerte det af aftalen omfattede arbejde, i visse tilfaelde kan vaere tilstraekkelig til, at der i henhold til direktivet foreligger en overfoersel af den enhed, som er opbygget af den virksomhed, der hidtil har udfoert tjenesteydelsen.
20 Det bemaerkes i denne forbindelse, at der ved afgoerelsen af, om der foreligger en overfoersel, ud over, i hvor hoej grad de oekonomiske aktiviteter foer og efter overfoerslen er de samme, og hvilken form for virksomhed eller bedrift der er tale om, bl.a. skal tages hensyn til, om den nye indehaver overtager stoerstedelen af arbejdsstyrken (Spijkers-dommen, praemis 13).
21 I visse brancher, hvor arbejdskraften udgoer den vaesentligste del af aktiviteten, vil en gruppe af arbejdstagere, som i laengere tid udfoerer en faelles aktivitet, kunne udgoere en oekonomisk enhed, og en saadan enhed vil kunne opretholde sin identitet efter en overfoersel, naar den nye indehaver ikke blot viderefoerer den hidtidige aktivitet, men ogsaa overtager en efter antal og kvalifikationer betydelig del af den arbejdsstyrke, som hos forgaengeren specielt udfoerte denne opgave. Med ordvalget i Rygaard-dommen, praemis 21, overtager den nye indehaver i saa fald en organiseret helhed af elementer, der goer det muligt paa stabil maade at fortsaette den overdragende virksomheds aktiviteter eller nogle af disse.
22 Den forelaeggende ret maa paa grundlag af de ovennaevnte fortolkningselementer tage stilling til, om der i dette tilfaelde har fundet en overfoersel sted.
23 Den forelaeggende rets spoergsmaal skal herefter besvares med, direktivets artikel 1, stk. 1, skal fortolkes saaledes, at direktivet ikke finder anvendelse i en situation, hvor en ordregiver, som har overdraget rengoeringen af sine lokaler til én entreprenoer, opsiger aftalen med denne og indgaar en ny aftale med en anden entreprenoer vedroerende udfoerelsen af tilsvarende arbejde, hvis der i denne forbindelse hverken overdrages materielle eller immaterielle aktiver af betydning fra den ene entreprenoer til den anden eller af den nye entreprenoer overtages en efter antal og kvalifikationer betydelig del af den arbejdsstyrke, som hos forgaengeren udfoerte det af aftalen omfattede arbejde.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
24 De udgifter, der er afholdt af den tyske, belgiske og franske regering, Det Forenede Kongeriges regering samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at
traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Arbeitsgericht Bonn ved kendelse af 30. november 1994, for ret:
Artikel 1, stk. 1, i Raadets direktiv 77/187/EOEF af 14. februar 1977 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overfoersel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter skal fortolkes saaledes, at direktivet ikke finder anvendelse i en situation, hvor en ordregiver, som har overdraget rengoeringen af sine lokaler til én entreprenoer, opsiger aftalen med denne og indgaar en ny aftale med en anden entreprenoer vedroerende udfoerelsen af tilsvarende arbejde, hvis der i denne forbindelse hverken overdrages materielle eller immaterielle aktiver af betydning fra den ene entreprenoer til den anden eller af den nye entreprenoer overtages en efter antal og kvalifikationer betydelig del af den arbejdsstyrke, som hos forgaengeren udfoerte det af aftalen omfattede arbejde.