62005CC0299
ĢENERĀLADVOKĀTES JULIANAS KOKOTES [JULIANE KOKOTT] SECINĀJUMI,
sniegti 2007. gada 3. maijā (
1
)
Lieta C-299/05
Eiropas Kopienu Komisija
pret
Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi
“Prasība atcelt tiesību aktu — Sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 4. panta 2.a punkts un 10.a pants — IIa pielikums — Regula (EK) Nr. 647/2005 — Speciālie no iemaksām neatkarīgie pabalsti”
I – Ievads
1.
Regulas (EEK) Nr. 1408/71 (
2
) piemērošanas joma kopš Regulas (EEK) Nr. 1247/92 (
3
) pieņemšanas ietver arī īpašus uz iemaksām nebalstītus pabalstus [speciālus no iemaksām neatkarīgus pabalstus], tātad tādus pabalstus, kas ietver gan sociālās nodrošināšanas, gan sociālās palīdzības elementus. Katrā ziņā uz šiem pabalstiem attiecas īpašs regulējums, kas nosaka, ka tie nav jāmaksā nerezidentiem.
2.
Regulā (EK) Nr. 647/2005 (
4
), ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1408/71 un Regulu (EEK) Nr. 574/72, ir sniegta jauna speciālo no iemaksām neatkarīgo pabalstu definīcija. Tagad likumdevējs sauc šos pabalstus par speciāliem no iemaksām neatkarīgiem naudas pabalstiem (
5
). Turklāt tas grozīja IIa pielikumu, kurā minēti dažādi šajā kategorijā ietilpstošie valsts pabalsti.
3.
Ar šo prasību atcelt tiesību aktu Komisija apstrīd IIa pielikumā iekļautos ierakstus, kas attiecas uz Somiju, Zviedriju un Apvienoto Karalisti. Tā uzskata, ka pabalsti, par kuriem ir strīds, nav speciāli pabalsti Regulas Nr. 1408/71 grozītā 4. panta 2.a punkta nozīmē un tāpēc tie ir jāsvītro no IIa pielikuma.
II – Atbilstošās tiesību normas
A – Kopienu tiesības
4.
Regulas Nr. 647/2005 pirmais apsvērums ir šāds:
“Regulās (EEK) Nr. 1408/71 un (EEK) Nr. 574/72 būtu jāizdara noteikti grozījumi, lai ņemtu vērā jaunāko Eiropas Kopienu Tiesas praksi, sekmētu minēto regulu piemērošanu un atspoguļotu izmaiņas dalībvalstu tiesību aktos sociālā nodrošinājuma jomā.”
5.
Likumdevēja mērķis, izdarot grozījumus normās par speciāliem no iemaksām neatkarīgiem pabalstiem, ir precizēts trešajā apsvērumā:
“Spriedumos lietās Friedrich Jauch/Pensionsversicherungsanstalt der Arbeiter un Ghislain Leclere, Alina Deaconescu/Caisse nationale des prestations familiales par speciālo no iemaksām neatkarīgo naudas pabalstu klasifikāciju ir pieprasīts, lai tiesiskās drošības nolūkos divus kumulatīvos kritērijus, kurus ņem vērā, norāda tā, lai šādus pabalstus varētu minēt Regulas (EEK) Nr. 1408/71 IIa pielikumā. Tādēļ ir pamats pielikuma pārskatīšanai, ņemot vērā grozījumus dalībvalstu tiesību aktos, kuri skar šāda veida pabalstus, uz kuriem attiecas īpaša koordinācija sakarā ar to neviendabīgo būtību. [..]”
6.
Par grozījumiem, kas attiecas uz Regulas Nr. 1408/71 IIa pielikumu, sestajā apsvērumā ir teikts:
“Regulas (EEK) Nr. 1408/71 IIa pielikuma pārskatīšanas gaitā svītros dažus tajā esošos ierakstus un, ņemot vērā grozījumus dažu dalībvalstu tiesību aktos, iekļaus noteiktus jaunus ierakstus.”
7.
Regulas Nr. 1408/71 1. pants nosaka:
“Šajā regulā:
[..]
u)
i)
“ģimenes pabalsti” nozīmē visus pabalstus natūrā vai skaidrā naudā, kas paredzēti, lai veiktu [kompensētu] ģimenes izmaksas saskaņā ar 4. panta 1. punkta h) apakšpunktā paredzētajiem tiesību aktiem, izņemot I pielikumā minētos speciālos bērna piedzimšanas vai adopcijas pabalstus.”
8.
Regulas Nr. 1408/71 materiālā piemērošanas joma līdz šim bija šādi noteikta 4. pantā (
6
):
“1.   Šī regula attiecas uz visiem tiesību aktiem, kuri skar šādas sociālā nodrošinājuma jomas:
a)
slimības un maternitātes pabalsti;
b)
invaliditātes pabalsti, to skaitā pabalsti, kuru uzdevums ir saglabāt vai uzlabot pelnītspēju;
[..]
h)
ģimenes pabalsti.
2.a   Šī regula attiecas arī uz īpašiem uz iemaksām nebalstītiem pabalstiem [speciālajiem no iemaksām neatkarīgajiem pabalstiem], kuri paredzēti tiesību aktos vai sistēmās, kas nav 1. punktā minētās vai kas ir izslēgtas ar 4. punktu, gadījumos, kad šādi pabalsti ir domāti:
a)
vai nu lai nodrošinātu papildu segumu, aizvietojuma segumu vai palīgsegumu pret riska veidiem, ko aptver 1. punkta [no] a) līdz h) apakšpunktā paredzētās sociālā nodrošinājuma jomas, vai arī
b)
vienīgi kā konkrētā invalīdu aizsardzība.
[..]
4.   Šo regulu nepiemēro attiecībā uz sociālo [..] palīdzību.”
9.
Ar Regulu Nr. 647/2005 ir šādi grozīts Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punkts:
“Šo pantu piemēro speciālajiem no iemaksām neatkarīgiem naudas pabalstiem, kas paredzēti tiesību aktos, kuri sakarā ar to personu loku, mērķiem un/vai tiesību iegūšanas nosacījumiem atbilst gan sociālā nodrošinājuma tiesību aktu, kas minēti 1. punktā, gan sociālās palīdzības tiesību aktu pazīmēm.
“Speciālie no iemaksām neatkarīgie naudas pabalsti” ir tādi pabalsti, kas:
a)
ir paredzēti, lai nodrošinātu vai nu:
i)
papildu, aizvietojuma vai palīgaizsardzību, kas ir pret riskiem, uz kuriem attiecas 1. punktā minētās sociālā nodrošinājuma jomas, un kas attiecīgajām personām garantē minimālos iztikas līdzekļus, ņemot vērā ekonomisko un sociālo situāciju attiecīgajā dalībvalstī, vai
ii)
vienīgi īpašu aizsardzību invalīdiem, kas cieši saistīta ar šo personu sociālo vidi attiecīgajā dalībvalstī, un
b)
gadījumos, kad finansējums tiek gūts vienīgi no obligātajiem nodokļiem, kuri paredzēti vispārējo valsts izdevumu segšanai, un kad pabalstu piešķiršanas un aprēķināšanas nosacījumi nav atkarīgi no nekādām iemaksām par pabalsta saņēmēju. Tomēr pabalstus, kas piešķirti, lai papildinātu uz iemaksām balstītus pabalstus, neuzskata par pabalstiem, kas balstīti uz iemaksām, tikai šā iemesla dēļ; un
c)
ir uzskaitīti IIa pielikumā.”
10.
Svītrojot pastāvošos ierakstus un iekļaujot dažus jaunus pabalstus, Regulas Nr. 647/2005 I pielikuma 2. punktā ir ietverta pilnībā jauna Regulas Nr. 1408/71 IIa pielikuma (
7
) redakcija. Ieraksti attiecībā uz Somiju, Zviedriju un Apvienoto Karalisti bez saturiskām izmaiņām cita starpā ietver šādus pabalstus:
“W. SOMIJA
[..]
b)
bērna kopšanas pabalsts (Akts par bērna kopšanas pabalstu, 444/69) (
8
);
[..]
X. ZVIEDRIJA
[..]
c)
invaliditātes pabalsts un bērnu–invalīdu kopšanas pabalsts (Likums 1998: 703) (
9
).
Y. APVIENOTĀ KARALISTE
[..]
d)
invaliditātes iztikas pabalsts (1991. gada Akts par invaliditātes iztikas pabalstu un invaliditātes darba pabalstu (1991. gada 27. jūnijs), 1. iedaļa, un 1991. gada Rīkojums par invaliditātes iztikas pabalstu un invaliditātes darba pabalstu (Ziemeļīrija) (1991. gada 24. jūlijs), 3. pants) (
10
);
e)
kopšanas pabalsts (1975. gada Sociālā nodrošinājuma akts (1975. gada 20. marts), 35. iedaļa, un 1975. gada Sociālā nodrošinājuma akts (Ziemeļīrija) (1975. gada 20. marts), 35. iedaļa) (
11
);
f)
kopēja pabalsts (1975. gada Sociālā nodrošinājuma akts (1975. gada 20. marts), 37. iedaļa, un 1975. gada Sociālā nodrošinājuma akts (Ziemeļīrija) (1975. gada 20. marts), 37. iedaļa) (
12
).”
B – Valsts tiesības
1) Somijas bērna kopšanas pabalsts (Akts par bērna kopšanas pabalstu, 444/1969)
11.
Somijas Akts par bērna kopšanas pabalstu nodrošina naudas pabalstu, ja slimības, invaliditātes vai cita traucējuma rezultātā bērnam vismaz sešu mēnešu laikposmā ir nepieciešama īpaša kopšana, aprūpe vai rehabilitācija un tas rada īpašu finansiālu vai cita veida apgrūtinājumu. Tiesības uz šo pabalstu ir bērniem, kas jaunāki par 16 gadiem, kuru dzīves vieta ir Somijā.
12.
Atbalsta apmērs tiek noteikts vienīgi atbilstoši bērna individuālajām aprūpes vai attiecīgi rehabilitācijas vajadzībām un ir sadalīts pēc trijām likmēm. Bērna, kam nepieciešama aprūpe, vecāku ienākumi, kā arī iemaksu un nodarbinātības ilgums netiek ņemts vērā. Tas, vai pabalstu piešķir tikai uz noteiktu laiku vai bez termiņa, ir atkarīgs no tā, cik ilgi bērnam ir nepieciešama aprūpe. Ja bērna veselības stāvoklis mainās, var zust tiesības uz pabalstu vai attiecīgi pabalsta apmērs tiek pieskaņots.
13.
Tiesības uz bērna kopšanas pabalstu beidzas saskaņā ar Somijas likuma 4. pantu, ja bērns tiek aprūpēts slimnīcā vai citā publiskā vai attiecīgi valsts finansētā aprūpes iestādē ilgāk nekā trīs mēnešus.
2) Invaliditātes pabalsts un bērnu invalīdu kopšanas pabalsts Zviedrijā (Likums 1998: 703)
14.
Zviedrijas pabalsti ir savstarpēji saistīti un to piešķiršanas nosacījumi ir līdzīgi. Bērnu invalīdu kopšanas pabalsts tiek nodrošināts līdz 19 gadu vecumam. Tam beidzoties, iestājas tiesības uz invaliditātes pabalstu. Pabalstu nosacījums nav ne nodarbinātība, ne noteikts nodarbinātības vai attiecīgi iemaksu periods. Nepastāv funkcionāla vai organizatoriska saistība ar iemaksu sistēmu. Abu pabalstu piešķiršanai ir jāveic aptveroša vajadzību pārbaude katrā atsevišķā gadījumā. Ja vajadzības mainās, piešķiršanas nosacījumus pārbauda no jauna.
a) Bērnu invalīdu kopšanas pabalsts
15.
Šo pabalstu saņem vecāki, kuru bērniem slimības, garīga traucējuma vai citas invaliditātes dēļ ir nepieciešama kopšana vai uzraudzība vismaz sešus mēnešus. Kopšanas pabalstu var prasīt arī tad, ja bērna slimība vai invaliditāte rada papildu izdevumus.
16.
Kopšanas pabalsta apmērs, kam Zviedrijas likumā ir paredzētas četras dažādas mēneša likmes, tiek noteikts vienīgi atkarībā no kopšanas vajadzības pakāpes un uzraudzības individuālās nepieciešamības, kā arī pēc papildu izdevumu apmēra. Tie paši kritēriji attiecas arī uz piešķiršanas ilgumu.
17.
Tiesību saņemt pabalstu nosacījumi tiek pārbaudīti ne tikai mainoties vajadzībām, bet arī vismaz ik pēc diviem gadiem piemērojot likumā noteiktos kritērijus. Turklāt netiek ņemti vērā ne vecāku ienākumi, ne tas, vai bērna kopšanas dēļ viņiem ir jāpārtrauc vai jāsamazina profesionālā darbība.
18.
Tiesības saņemt kopšanas pabalstu pamatā izbeidzas, ja bērns tiek ievietots publiskā vai, attiecīgi, valsts finansētā aprūpes iestādē.
b) Invaliditātes pabalsts
19.
Tiesības saņemt invaliditātes pabalstu ir apdrošinātām personām, kuras to funkcionālo spēju samazināšanās dēļ, kas ir iestājusies pirms 65 gadu vecuma, saņem ilglaicīgu atbalstu ikdienā (Zviedrijas likuma 5. panta 1. punkts), kurām ilglaicīgi nepieciešama trešās personas palīdzība, lai varētu veikt profesionālo darbību (5. panta 2. punkts), vai dažādās situācijās tām ir būtiski papildu izdevumi (5. panta 3. punkts). Ja ir izpildīti visi trīs nosacījumi vai arī 1. vai 2. punktā minētie kritēriji ir izpildīti vienlaikus ar 3. punktā minēto kritēriju, tad tiesības uz pabalstu ir attiecībā uz visām vajadzībām. Pabalsta saņēmēja iemaksu vai attiecīgi nodarbinātības laiks šajā sakarā netiek aplūkoti.
20.
Kopšanas vajadzības pakāpe vai, attiecīgi, papildu izdevumu apmērs konkrētā gadījumā nosaka invaliditātes pabalsta apmēru; Zviedrijas likuma 6. pants paredz trīs dažādas pabalsta likmes. Zviedrijas valdība norāda, ka vajadzības novērtēšanai konkrētā gadījumā nav noteiktu kritēriju. Drīzāk finanšu izdevumus ņem vērā, pamatojoties uz pabalsta saņēmēja vajadzību tiktāl, ciktāl to uzskata par saprātīgu un pamatotu.
3) Valsts regulējums Apvienotajā Karalistē
21.
Invaliditātes iztikas pabalsts un kopšanas pabalsts būtībā ir atkarīgi no vienādiem pabalsta saņemšanas nosacījumiem. Kopēja pabalsts papildina abus pabalstus.
a) Invaliditātes iztikas pabalsts – 1991. gada 27. jūnijaDisability Living Allowance and Disability Working Allowance Act 1991 1. iedaļa un 1991. gada 24. jūlijaDisability Living Allowance and Disability Working Allowance (Northern Ireland) Order 1991 3. pants
22.
Invaliditātes iztikas pabalstu veido divas daļas, proti, iztikas pabalsts un invaliditātes darba pabalsts. Lietas dalībnieki ir vienisprātis, ka invaliditātes darba pabalsts kā speciālais no iemaksām neatkarīgais pabalsts 4. panta 2.a punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē Regulā Nr. 1408/71 ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 647/2005, nozīmē ir pamatoti atstāts IIa pielikumā.
23.
Iztikas pabalstu piešķir personām, kam ir smaga fiziska vai garīga invaliditāte un kas ir jaunāki par 65 gadiem, kam bieži vai pastāvīgi ir vajadzīga aprūpe un kas atbilst dzīves vietas vai, attiecīgi, uzturēšanās nosacījumam. Tiesības saņemt šo pabalstu var turpināt pastāvēt arī pēc šī vecuma sasniegšanas, ja pabalsts jau tika saņemts pirms 65 gadu vecuma sasniegšanas. Valsts tiesiskais regulējums konkrēti paredz, ka precīzāk norādītos laikposmos visu dienu vai, attiecīgi, nakti ir nepieciešama trešās personas uzmanība ķermeņa funkciju dēļ vai lai novērstu nozīmīgus draudus pabalsta saņēmējam, vai citu iemeslu dēļ.
24.
Pabalsta piešķiršana un tā apmērs ir atkarīgi tikai no tā, cik lielā mērā laika ziņā ir vajadzīga individuāla uzmanība vai, attiecīgi, uzraudzība. Trīs dažādās likmes tiek piemērotas neatkarīgi no tā, vai pabalsta saņēmējam ir ienākumi, vai viņš ir profesionāli nodarbināts, vai arī viņš saņem citus sociālos pabalstus. Pabalsta saņēmēji var izlietot līdzekļus pēc saviem ieskatiem.
b) Kopšanas pabalsts – 1975. gada 20. martaSocial Security Act 1975 35. iedaļa un 1975. gada 20. martaSocial Security (Northern Ireland) Act 1975 35. iedaļa
25.
Kopšanas pabalsts atšķiras no iztikas pabalsta ar to, ka tiesības to saņemt ir tikai pēc 65 gadu vecuma, un tam ir tikai divas dažādas likmes. Šo pabalstu nevar piešķirt, ja pabalsta saņēmējs jau saņem iztikas pabalstu.
c) Kopēja pabalsts – 1975. gada 20. martaSocial Security Act 1975 37. daļa un 1975. gada 20. martaSocial Security (Northern Ireland) Act 1975 37. daļa
26.
Kopēja pabalsts ir paredzēts privātpersonām, kuru dzīves vieta vai, attiecīgi, uzturēšanās vieta ir Apvienotajā Karalistē, kas personai, kura saņem invaliditātes iztikas pabalstu vai, attiecīgi, kopšanas pabalstu regulāri, bez atlīdzības sniedz kopšanas pakalpojumus vismaz 35 stundas nedēļā. No dokumentiem nevar nepārprotami secināt, vai kopēja pabalsta saņemšana ir atkarīga no kopēja ienākumiem (
13
).
III – Process un lietas dalībnieku prasījumi
27.
2005. gada 26. jūlijā Komisija iesniedza prasību Tiesā, izvirzot šādus prasījumus:
—
atcelt tiesību normas, kas ietvertas I pielikuma 2. punktā W. daļas “Somija” b) punktā, X. daļas “Zviedrija” c) punktā un Y. daļas “Apvienotā Karaliste” d), e) un f) punktā 2005. gada 13. aprīļa Regulā (EK) Nr. 647/2005, ar ko groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma shēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā, un Padomes Regulu (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka izpildes kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71;
—
piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
28.
Eiropas Parlamenta prasījumi ir šādi:
—
atzīt Komisijas prasību par nepieņemamu;
—
pakārtoti – noraidīt prasību;
—
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
29.
Padomes prasījumi ir šādi:
—
noraidīt prasību;
—
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
30.
Apvienotā Karaliste, Zviedrijas Karaliste un Somija ir iestājušās lietā Eiropas Parlamenta un Padomes prasījumu atbalstam.
IV – Juridiskais pamatojums
A – Par pieņemamību
1) Par prasības noilgumu un par apstrīdama tiesību akta esamību
31.
Parlaments uzskata, ka šī prasība atcelt tiesību aktu ir noilgusi. Lai aprēķinātu divu mēnešu termiņu saskaņā ar EKL 230. panta 5. punktu, izšķiroša nozīme nav Regulas Nr. 647/2005 publicēšanai, jo pabalsti, kas ir šī strīda priekšmets, ir pielikumā atstāti negrozīti, izņemot grozījumus atsaucēs. Drīzāk šis termiņš ir sācies ar to tiesību aktu, ar ko pabalsti ir pirmo reizi iekļauti Regulas Nr. 1408/71 IIa pielikumā (
14
). Ja skaidrības un pārskatāmības dēļ likumdevējs ir izvēlējies IIa pielikumu izteikt jaunā redakcijā, nevis svītrot atsevišķus punktus, tiesiskās drošības princips aizliedz atjaunot EKL 230. panta 5. punktā noteikto termiņu prasības celšanai par jau iepriekš pastāvējušu regulējumu.
32.
Parlaments norāda, ka ar jauno speciālo no iemaksām neatkarīgo naudas pabalstu definīciju Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punktā nav faktiski grozīti tiesiskie ietvari, bet gan vienīgi normas teksts ir pieskaņots Tiesas interpretācijai (
15
).
33.
Komisija, norādot uz trešo apsvērumu, iebilst, ka ar Regulu Nr. 647/2005 IIa pielikums nav vienīgi apstiprināts. Speciālu no iemaksām neatkarīgu pabalstu nosacījumi ir grozīti atbilstoši judikatūrai, un daudzi pabalsti, kas šiem nosacījumiem neatbilst, ir svītroti no IIa pielikuma. Šajā lietā apstrīdētie pabalsti tomēr netika svītroti, jo Padomē trīs ieinteresētās dalībvalstis atteicās piekrist.
34.
Turklāt Komisija uzskata, ka atvasināto tiesību aktu jauna redakcija ir apstrīdams likumdevēja lēmums pat tad, ja pielikuma saturs paliek negrozīts. Tas it īpaši attiecas uz šo gadījumu, jo Komisija ir norādījusi uz daļēju pielikuma nesaderību ar Kopienu tiesībām.
35.
Prasība ir pieņemama arī tāpēc, ka tajā ir apgalvots, ka ar IIa pielikumu tiek pārkāpts tiesiskās drošības princips (
16
). Ja likumdevējs atstāj IIa pielikumā ierakstus, kas faktiski nav speciāli no iemaksām neatkarīgi pabalsti, tas traucētu ieinteresētajām personām skaidri un paredzami saprast savas no Kopienu tiesībām izrietošās tiesības un vajadzības gadījumā atsaukties uz pabalsta eksportējamību.
36.
Vispirms prasības noilgums ir jānodala no jautājuma, vai Regula Nr. 647/2005 attiecībā uz apstrīdētajām IIa pielikuma normām ir apstrīdams tiesību akts.
37.
Komisijas prasība atcelt Regulu Nr. 647/2005 ir neapstrīdami iesniegta, ievērojot divu mēnešu termiņu pēc apstrīdētā tiesību akta publicēšanas “Oficiālajā Vēstnesī”, kas noteikts EKL 230. panta 5. punktā (
17
).
38.
Faktiski Parlaments drīzāk apstrīd to, ka Regula Nr. 647/2005 attiecībā uz apstrīdētajām normām nav apstrīdams tiesību akts, bet vienīgi apstiprināja pastāvošo regulējumu, un tādējādi nesākās jauns termiņš prasības celšanai.
39.
Prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam var celt pret jebkuru iestāžu darbību, kas rada saistošas tiesiskas sekas (
18
).
40.
Tiesas pastāvīgajā judikatūrā ir konstatēts, ka lēmumi nevar būt prasības atcelt tiesību aktu priekšmets, ja tie ir atkārtoti rīkojumi (
19
). Ja rīkojums vienīgi apstiprina agrāku darbību, nesākas jauns termiņš prasības celšanai (
20
). Ar prasību atcelt tiesību aktu attiecībā uz apstiprinošu darbību, proti, tiek tieši apstrīdēts iepriekšējais lēmums, un tādējādi tā ir iespēja apiet EKL 230. panta 5. punktā noteikto termiņu prasības celšanai (
21
).
41.
Jautājums, vai šo judikatūru var attiecināt uz regulām, paliek atklāts. Regula Nr. 647/2005 nevis vienkārši apstiprina pastāvošo speciālo no iemaksām neatkarīgo pabalstu regulējumu, bet gan groza līdzšinējo tiesisko stāvokli.
42.
Tas, ka Regulas Nr. 647/2005 IIa pielikumā apstrīdētās normas ir palikušas nemainīgas, neietekmē jautājumu, vai tās šajā sakarā rada saistošas tiesiskas sekas. Spriedumā lietā Jauch (
22
) Tiesa ir konstatējusi, ka Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punkta materiālie kritēriji nosaka tiesiskos ietvarus speciālajiem no iemaksām neatkarīgajiem pabalstiem un pabalsta iekļaušana IIa pielikumā pati nerada tiesiskas sekas, kā to pamatoti atzīmē Komisija.
43.
Tātad nevar izolēti, pamatojoties uz IIa pielikumu, noteikt, vai Regula Nr. 647/2005 ir grozījusi tiesisko stāvokli speciālo no iemaksām neatkarīgo pabalstu jomā. Drīzāk pielikumā minētie pabalsti ir jānovērtē saistībā ar 4. panta 2.a punktu. Bet šī norma ir grozīta ar Regulu Nr. 647/2005. Regulas Nr. 647/2005 trešajā apsvērumā gan ir runa par kritēriju precizēšanu, ņemot vērā spriedumus lietās Jauch un Leclere (
23
). Pat tad, ja tomēr ir izdevies Tiesas noteiktos kritērijus iekļaut likuma tekstā nemainītus, tādējādi tie tomēr iegūst citu tiesisko kvalitāti.
44.
Nepārliecina arī Parlamenta iebildums, ka tiesvedības sakarā ar valsts pienākumu neizpildi pret Somiju, Zviedriju un Apvienoto Karalisti ir pierādījušas, ka Komisija pati uzskatīja, ka apstrīdētās normas ir pastāvējušas pirms Regulas Nr. 647/2005 pieņemšanas. Šajā tiesvedībā Komisija apstrīdēja to, ka attiecīgās regulas faktiski neatbilst 4. panta 2.a punkta iepriekšējā redakcijā minētajiem nosacījumiem.
45.
Pat pieņemot, ka jaunā redakcija nemainīja tiesisko ietvaru materiālos kritērijus speciālajiem no iemaksām neatkarīgajiem pabalstiem, tomēr likumdevējs pieņēma apstrīdamu lēmumu par atsevišķiem IIa pielikuma ierakstiem.
46.
Jau Regulas Nr. 647/2005 projektā (
24
) Komisija aicināja Parlamentu un Padomi pārbaudīt ierakstus. Padomes projektā pamatojumam kopējas pozīcijas pieņemšanai (
25
) Padome pierādīja, ka tā ir centusies panākt vienprātību par kritērijiem ierakstu izdarīšanai IIa pielikumā, un ka uz šī pamata bija iespējams panākt piekrišanu par lielākās ierakstu daļas klasifikāciju (
26
). Tātad par Komisijas priekšlikumu svītrot no IIa pielikuma atsevišķus ierakstus nebija vienprātības, jo attiecīgās dalībvalstis uzskatīja, ka šie ieraksti atbilst prasībām, kas izvirzītas Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punkta jaunajā redakcijā (
27
). Lai būtu iespējams pieņemt regulu, Padome tomēr vienojās
“atstāt IIa pielikumā šos ierakstus tik ilgi, kamēr ar turpmāko Tiesas judikatūru tiek precizēti būtiskie kritēriji, kā rezultātā vajadzības gadījumā šo pielikumu var pārstrādāt” (
28
).
47.
Citiem vārdiem, Regulas Nr. 647/2005 pieņemšanas pamatā nebija vērtējums, ka visi ieraksti IIa pielikumā neapšaubāmi atbilst jaunajiem kritērijiem, kas ietverti Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punktā. Tomēr likumdevējs pieņēma lēmumu atstāt šajā lietā apstrīdētos ierakstus IIa pielikumā, lai Tiesa tos varētu pārbaudīt.
48.
Parlamenta iebildums, ka no jauna izteiktos kritērijus likumdevējs burtiski izmantoja jau Regulas Nr. 883/2004 (
29
) 70. panta 2. punktā, nemaina vērtējumu. Tā kā šīs regulas 70. panta 2. punkta c) apakšpunktā Parlaments un Padome vēl nebija noteikuši X. Pielikuma saturu, Komisija šajā gadījumā nevarēja celt prasību atcelt tiesību aktu, lai izvērtētu atsevišķu ierakstu saderību ar speciālo no iemaksām neatkarīgo pabalstu kritērijiem.
49.
Visbeidzot, Komisija pamatoti piebilst, ka tiesiskās drošības princips liek veikt pārbaudi. Pretējā gadījumā ieinteresētajām personām būtu šaubas par IIa pielikuma ierakstu saderību ar Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punktā noteiktajiem kritērijiem vismaz tik ilgi, līdz Tiesai rastos iespēja pieņemt prejudiciālu nolēmumu tieši par atsevišķu pabalstu īpašībām.
50.
Tātad, ņemot vērā minēto, ir jākonstatē, ka Regula Nr. 647/2005 attiecībā uz apstrīdētajām IIa pielikuma normām ir apstrīdams tiesību akts EKL 230. panta 1. punkta nozīmē.
2) Par regulas daļēju apstrīdēšanu
51.
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Tiesa nevar daļēji atcelt tiesību aktu, ja apstrīdētās daļas ir nedalāmi saistītas ar tiesību aktu kopumā tā, ka to atcelšanas gadījumā mainītos regulējuma būtība (
30
).
52.
Tā kā, lai IIa pielikumā minētos pabalstus varētu atzīt par speciālajiem no iemaksām neatkarīgiem pabalstiem, tiem vienmēr ir jāatbilst Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punkta faktiskajam sastāvam (
31
), pabalsta svītrošana no IIa pielikuma nekādi neietekmē kritērijus. Tā kā Tiesa spriedumā lietā Leclere (
32
) rezolutatīvajā daļā IIa pielikumu ir atzinusi par spēkā neesošu daļā, kurā minēts apstrīdētais Luksemburgas maternitātes pabalsts, tā jau ir atzinusi, ka ieraksti IIa pielikumā ir dalāmas daļas.
B – Par pamatotību
1) Iepriekšēja piezīme par norādīto tiesību pārkāpumu
53.
Prasība ir pamatota, ja apstrīdētās Regulas Nr. 647/2005 I pielikuma 2. punkta normas, proti, IIa pielikuma jaunā redakcija attiecībā uz ierakstiem, kas ir šī strīda priekšmets un kas attiecas uz Somiju, Zviedriju un Apvienoto Karalisti, ir prettiesiskas.
54.
Komisija apgalvo, ka attiecīgie pabalsti neatbilst arī Regulā Nr. 647/2005 no jauna noteiktās speciālā no iemaksām neatkarīgā naudas pabalsta definīcijas kritērijiem, kas iekļauta Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punktā (
33
).
55.
Pirmajā mirklī šķiet, ka ar turpmāko tiek norādīts uz pretrunu starp divām vienāda juridiskā spēka normām, jo arī I pielikums ir Regulas Nr. 647/2005 daļa, tātad tam ir tas pat autors un tas ir pieņemts saskaņā ar tādu pašu procedūru kā pārējās regulas daļas. Ar šādu pretrunu tiek pārkāpts tiesiskās drošības princips. Saskaņā ar šo Kopienu tiesību pamatprincipu tiesiskajam regulējumam jābūt skaidram un precīzam, lai attiecīgās personas varētu nepārprotami zināt savas tiesības un pienākumus un attiecīgi rīkoties (
34
). Bet tikai no tiesiskās drošības principa pārkāpuma vien neizriet, ka ir jāatceļ tikai viena no pretrunīgajām tiesību normām ar vienādu juridisko spēku un kurai tai ir jābūt.
56.
Tomēr, kā izriet no pastāvīgās Tiesas judikatūras, nav runa tikai par vienāda juridiska spēka normu kolīziju. Šīs problēmas noskaidrošanas izejas punkts ir spriedums lietā Jauch (
35
), kurā Tiesa ir sniegusi šādus paskaidrojumus:
“Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru [..] Regulas Nr. 1408/71 normas, kas pieņemtas, piemērojot EK līguma 51. pantu (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 42. pants), ir jāinterpretē, ņemot vērā šī panta mērķi veicināt iespējami plašāku migrējošu darba ņēmēju pārvietošanās brīvību. EK līguma 48. un 49. panta (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 39. un 40. pants), EK līguma 50. panta (tagad – 41. pants) un EK līguma 51. panta mērķi nevar sasniegt, ja tiesību uz brīvu pārvietošanos izmantošanas dēļ darba ņēmējiem būtu jāzaudē sociālā nodrošinājuma priekšrocības, kas tiem ir garantētas dalībvalsts tiesību aktos, īpaši ja šīs priekšrocības ir kompensācija par viņu veiktām iemaksām.”
57.
Visbeidzot, no judikatūras lietā Jauch izriet, ka Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punktam ir augstāks juridisks spēks kā ierakstiem tā IIa pielikumā, kam formāli ir tāds pat spēks. Augstāks spēks izriet no tā, ka Tiesa aplūko Regulas Nr. 1408/71 4. pantu saistībā ar 10. un 10.a pantu, kā darba ņēmēju brīvas pārvietošanās, kam ir augstāks spēks, precizējumu. Arī Komisija nu jau ir pārorientējusies šajā virzienā un mēģina IIa pielikumu saskaņot ar judikatūras prasībām, kā tā mutiski apgalvoja. No tā izrietošā likumdevēja rīcības brīvības, nosakot nenoteiktā speciālā no iemaksām neatkarīgā pabalsta jēdziena saturu, ierobežošana palīdz nodrošināt darba ņēmēju brīvu pārvietošanos. Regulas Nr. 1408/71 darba ņēmēja jēdziens gan ir plašāks kā EKL 39. pantā. Tomēr šajā lietā aplūkotos pabalstus saņem arī darba ņēmēji Līguma nozīmē un viņu ģimenes locekļi.
58.
Šajā sakarā Kopienu likumdevējam tomēr ir tiesības brīvi izdot tiesību normas, atkāpjoties no pamatprincipa, ka sociālā nodrošinājuma pabalsti var tikt izmaksāti ārpus valsts teritorijas (
36
). Šādi izņēmuma noteikumi, kas atsevišķu speciālo pabalstu piešķiršanu padara atkarīgu no dzīves vietas valsts teritorijā, tomēr ir jāinterpretē šauri (
37
).
59.
No tā izriet, ka tiek pārkāpts EKL 39. un 42. pants, ja Regulas Nr. 1408/71 IIa pielikumā iekļauj pabalstus, lai gan nav izpildīti nosacījumi, lai tos varētu kvalificēt kā speciālus no iemaksām neatkarīgus naudas pabalstus atbilstoši regulas 4. panta 2.a punktam (
38
). Darba ņēmēju brīvas pārvietošanās ierobežošana, nosakot dzīves vietas prasības valsts likumos par pabalstiem, ir pamatota tikai attiecībā uz “īstiem” speciālajiem no iemaksām neatkarīgajiem pabalstiem.
60.
Kā Komisija noslēgumā precīzi apgalvo, ir jāpārbauda, vai apstrīdētie pabalsti atbilst speciāla no iemaksām neatkarīga naudas pabalsta kritērijiem atbilstoši Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punktam redakcijā, kas izriet no Regulas Nr. 647/2005. Ja tas tā nav, Regula Nr. 647/2005 ir jāatceļ daļā, kas paredz atbilstošo pabalstu iekļaušanu Regulas Nr. 1408/71 IIa pielikumā.
2) Par Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punkta sistēmu
61.
4. panta 2.a punkta ievadteikums apraksta speciālus no iemaksām neatkarīgus naudas pabalstus, kuru tiesiskais pamats, pamatojoties uz to personisko piemērošanas jomu, mērķiem un/vai tiesību uz to saņemšanu nosacījumiem ietver gan klasiska sociālās nodrošināšanas pabalsta iezīmes 4. panta 1. punkta nozīmē, gan arī sociālās palīdzības iezīmes.
62.
4. panta 2.a punkta a) apakšpunktā ir minētas divas speciālu pabalstu kategorijas, proti, pabalsti, kas paredzēti, lai nodrošinātu i) papildu, aizvietojuma vai palīgaizsardzību, kas ir pret riskiem, uz kuriem attiecas klasiskās sociālā nodrošinājuma jomas, un kas attiecīgajām personām garantē minimālos iztikas līdzekļus, ņemot vērā ekonomisko un sociālo situāciju attiecīgajā dalībvalstī, vai ii) vienīgi īpašu aizsardzību invalīdiem, kas cieši saistīta ar šo personu sociālo vidi attiecīgajā dalībvalstī.
63.
Vienīgi i) daļa, tāpat kā ievadteikums, skaidri nosaka saistību ar klasisku sociālā nodrošinājuma jomu, kā arī ar minimālu iztikas līdzekļu garantiju kā sociālās palīdzības elementu. Turpretim ii) daļa neietver atkārtotu atsauci uz sociālā nodrošinājuma un sociālās palīdzības jomām. Tāpēc ir jājautā, vai arī pabalstiem īpašai invalīdu aizsardzībai ir jāatbilst abām pazīmēm.
64.
Par to liecina tas, ka pabalstu jauktais raksturs ir minēts jau 4. panta 2.a punkta ievadteikumā, kas attiecas uz abām turpmākajām a) apakšpunktā minētajām speciālo pabalstu kategorijām.
65.
Pabalstam īpašai invalīdu aizsardzībai Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē ir jābūt saistītam ar kādu no sociālā nodrošinājuma jomām jau tāpēc vien, ka pretējā gadījumā tam vispār nebūtu piemērojama Regula Nr. 1408/71.
66.
Turklāt tiem ir jāietver sociālās palīdzības elementi. Proti, ja pietiktu tikai ar saistību ar sociālā nodrošinājuma jomām, pabalsti īpašai invalīdu aizsardzībai vienmēr būtu speciāli pabalsti ii) daļas nozīmē un saskaņā ar Regulas Nr. 1408/71 10.a pantu uz tiem vispārīgi neattiektos sociālā nodrošinājuma pabalstu eksportējamības princips. Lai gan tieši 4. panta 2.a punkta pirmā teikuma teksts ir pret to, tas būtiski nelabvēlīgi ietekmētu invalīdus; jo līdzīgi pabalsti personām, kas nav invalīdi, piemēram, kopšanas pabalsti veciem cilvēkiem, ir eksportējami.
67.
Neņemot vērā speciālo no iemaksām neatkarīgo pabalstu atsevišķas pazīmes, Regulas Nr. 1408/71 sistēma, kas ir saglabāta arī Regulā Nr. 647/2005, katrā ziņā izslēdz iespēju kvalificēt pabalstu kā speciālu pabalstu, ja uz to attiecas vienīgi 4. panta 1. punkts (
39
). Tiesas pastāvīgajā judikatūrā pabalsts ir kvalificēts kā sociālā nodrošinājuma pabalsts, ja to piešķir pabalsta saņēmējam, pamatojoties uz transponētu likuma normu, konkrētajā gadījumā neizvērtējot personiskās vajadzības, un ja tas attiecas uz vienu no Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punktā minētajiem riskiem (
40
).
68.
Ir skaidrs, ka apstrīdētajiem pabalstiem nav piemērojams 4. panta 1. punkts, bet tiem piemīt vienīgi sociālā nodrošinājuma pabalsta pazīmes, jauktais raksturs 4. panta 2.a punkta nozīmē prasa, lai pabalstus raksturotu arī sociālās palīdzības elementi. Tas tā ir gadījumā, ja tos piešķir, neņemot vērā noteiktus nodarbinātības vai iemaksu periodus, atkarībā no vajadzībām, turklāt vajadzības var noteikt saskaņā ar objektīviem likumā paredzētiem kritērijiem (
41
).
69.
Pakalpojumus īpašai invalīdu aizsardzībai turklāt raksturo mērķis veicināt invalīdu integrāciju sabiedrībā un dot viņiem iespēju piedalīties sabiedrības dzīvē.
3) Apstrīdēto pabalstu novērtējums
a) Par Somijas bērna kopšanas pabalstu kā speciālo pabalstu
i) Somijas bērnu aprūpes pabalsta piederība Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punktā minētajai sociālā nodrošinājuma jomai
70.
To, vai Somijas bērna kopšanas pabalstu var pieskaitīt pie sociālā nodrošinājuma jomas, nosaka pabalsta mērķis.
71.
Padome, Parlaments un Somijas valdība apgalvo, ka bērna kopšanas pabalsta uzdevums ir nodrošināt īpašu aizsardzību un iekļaušanos sabiedrībā bērniem–invalīdiem vai slimiem bērniem. Tās mērķis ir padarīt iespējamus specifiskus aprūpes pasākumus, kā arī fiziskas un psihiskas rehabilitācijas pasākumus un novērst vēlāku darba nespēju. Somijas valdība uzsver, ka vispārīgi bērna kopšanas pabalsta mērķis nav kompensēt vecāku ienākumu zaudējumus (
42
) vai ģimenes izmaksas.
72.
Turpretim Komisija uzskata, ka katrā ziņā bērna kopšanas pabalsts ir paredzēts arī, lai atvieglotu to vecāku finanšu izdevumus, kas savu slimo bērnu vai bērnu invalīdu aprūpē mājās un neievieto nevienā iestādē. Tādējādi tā mērķis ir arī mazināt finanšu zaudējumus, kas rodas, atsakoties no ienākumiem no pilnas nodarbinātības. Atsaucoties uz Tiesas judikatūru (
43
), Komisija no minētajām pazīmēm secina, ka bērna kopšanas pabalsts ir ģimenes pabalsts Regulas Nr. 1408/71 1. panta u) punkta i) apakšpunkta nozīmē.
73.
Spriedumā lietā Offermanns (
44
) Tiesa ir konstatējusi, ka ar ģimenes izmaksu kompensēšanu 1. panta u) punkta i) apakšpunkta nozīmē ir domāts valsts ieguldījums ģimenes budžetā, kam ir jāsamazina bērna uzturēšanas izmaksas.
74.
Katrā ziņā Somijas valdība pamatoti norāda, ka katrs naudas pabalsts ietekmē līdzekļus, kas ir ģimenes rīcībā. Viens pabalsts pietiekami neietekmē ģimenes ienākumus, lai to uzskatītu par speciālu pabalstu 4. panta 2.a punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē. Drīzāk pabalsta mērķim ir jābūt vērstam uz to, lai mazinātu ģimenēm bērnu uzturēšanas izmaksas.
75.
Šajā sakarā Somijas bērna kopšanas pabalsts nav balstīts uz vispārīgām uzturēšanas izmaksām, bet gan uz speciālo aprūpes vajadzību bērniem invalīdiem. Tādējādi pabalsta apmērs ir atkarīgs no tā, kādā mērā bērnam ir vajadzīga aprūpe un no tā izrietošā ekonomiskā apgrūtinājuma. Turklāt tiesības uz to samazinās vai izbeidzas, ja veselības stāvoklis uzlabojas vai bērns atrodas publiskā vai valsts finansētā aprūpes iestādē ilgāk nekā trīs mēnešus. Tātad izšķiroša nozīme ir speciālās vajadzības turpinātai pastāvēšanai.
76.
Tādējādi bērna kopšanas pabalsta uzdevums ir segt aprūpes vajadzības riskus ar mērķi padarīt iespējamus speciālus aprūpes un rehabilitācijas pasākumus ģimenes lokā, kā arī uzlabot pabalsta saņēmēja dzīves apstākļus. Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru (
45
) kopšanas pabalstiem kā slimības pabalstiem ir piemērojams Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts.
77.
Komisija nav apstrīdējusi to, ka Somijas bērna kopšanas pabalsts kā kopšanas pabalsts ir pakļauts Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā norādītajam riskam. Drīzāk tā nepareizi pabalstu uzskata par ģimenes pabalstu 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta nozīmē. Ja Tiesa pēc savas ierosmes bērna kopšanas pabalstu nevarētu attiecināt uz 4. panta 1. punktā minētu risku, bet tai būtu saistoša Komisijas kvalifikācija, tad Komisijas prasība tikai tāpēc vien būtu jānoraida kā nepamatota.
78.
Tomēr Komisija prasības pieteikumā kā prasības pamatu nemin to, ka Somijas pabalsts ir ģimenes pabalsts, bet vienīgi izvirza iebildumu par pabalstu, kas ir strīda priekšmets, neatbilstību 4. panta 2.a punktā minētajiem kritērijiem un Tiesas judikatūrai. Turklāt Komisija ir vispārīgi norādījusi uz pabalstam nepieciešamo jaukto raksturu, proti, pirmkārt, piederību sociālā nodrošinājuma jomai, otrkārt, atkarību no vajadzībām (
46
).
79.
Tā kā pabalsts ir uzskatāms par speciālu atkarībā no tā, vai kumulatīvi pastāv abi šie elementi, pabalsts neatbilst 4. panta 2.a punkta kritērijiem jau tad, ja ir pierādīts vienas pazīmes trūkums. Komisija savus iebildumus pamato ar sociālās palīdzības elementa neesamību, kas jāpārbauda saskaņā ar ii) daļu, un šo argumentu tālāk attīsta replikā (
47
). Tādējādi Somijas pabalsta kvalifikācija atbilstoši 4. panta 1. punkta h) apakšpunktam ir jāsaprot vienīgi kā arguments, ar ko Komisija ir mēģinājusi pamatot tās izvirzīto prasības pamatu.
80.
Tiesai ir saistoši prasītājas izvirzītie prasības pamati, bet nav saistoši atsevišķi tās pamatojumam izteikti argumenti. Pretējā gadījumā tā nevarētu balstīt savu nolēmumu uz atbilstošajiem juridiskajiem apsvērumiem (
48
). Tādējādi Tiesa Somijas bērna kopšanas pabalstu pretēji Komisijas argumentācijai var attiecināt arī uz citu sociālā nodrošinājuma jomu Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punkta nozīmē.
ii) Piešķiršana, pamatojoties uz likumā noteiktu sastāvu, un pabalsta neatkarība no personisko vajadzību pārbaudes katrā atsevišķā gadījumā
81.
Somijas bērna kopšanas pabalstu piešķir, pamatojoties uz likumā definētu sastāvu. No Somijas likuma 1. panta izriet tiesības prasīt bērna kopšanas pabalstu, ja ir izpildīti tajā paredzētie nosacījumi.
82.
Padome, Parlaments, kā arī Somijas valdība kā pierādījumu tam, ka bērna kopšanas pabalstam ir speciāls raksturs, min to, ka tā piešķiršana ir atkarīga no vajadzības pēc kopšanas aptveroša novērtējuma, kā arī bērna personiskā stāvokļa konkrētajā gadījumā, kurā ietilpst bērna stāvokļa radītais ekonomiskais apgrūtinājums, bet neietilpst vecāku nodarbinātības un iemaksu periodi.
83.
Ja sociālā nodrošinājuma pabalstiem kā pretēju jēdzienu pretnostata sociālās palīdzības pabalstus, no Tiesas sniegtās sociālā nodrošinājuma definīcijas gluži pretēji var secināt, ka sociālo palīdzību piešķir, pamatojoties uz vērtējošu lēmumu, ņemot vērā personiskās vajadzības (
49
).
84.
No Somijas likuma 2. panta izriet, ka bērna kopšanas pabalsta apmērs katrā atsevišķā gadījumā ir nosakāms pēc objektīviem kritērijiem, proti, pirmām kārtām pēc finanšu vai cita veida apgrūtinājuma apmēra, ko rada bērna vajadzība pēc kopšanas. Vajadzības pēc kopšanas apmērs atbilstoši Somijas valdības paskaidrojumiem izriet no ārstu atzinumiem, no ziņojuma par kopšanas pasākumu nepieciešamību, tas ir, citiem veselības aprūpes un sociālo iestāžu atzinumiem. To, kādā mērā likumiskais regulējums šajā sakarā atstāj rīcības brīvību atbildīgajam pensiju kases turētajam “kela” (kansaneläkelaitos), no dokumentiem nepārprotami secināt nevar.
85.
Pretēji Padomes un Apvienotās Karalistes valdības apgalvotajam Komisija pamatoti uzskata, ka pabalsts, neņemot vērā novērtējuma apjomu, tikai tad ietver sociālas palīdzības elementu, ja to piešķir atkarībā no finansiālas vajadzības (
50
). Citādi sociālās palīdzības pabalsti nav nošķirami no sociālā nodrošinājuma pabalstiem. Proti, tie parasti sedz īpašas vajadzības citu personisku apstākļu dēļ, neņemot vērā pabalsta saņēmēja ienākumus (
51
).
86.
Tomēr tieši finansiāla vajadzība nav kritērijs bērna kopšanas pabalsta piešķiršanai. Somijas valdība apgalvo, ka “kela” vērtējumā iekļauj arī ģimenes papildu izmaksas, kā, piemēram, transporta izdevumus ārsta apmeklējumam, un ņem vērā cita veida apgrūtinājumus, ko ģimene norāda, piesakoties pabalstam. Tomēr tiesības saņemt bērna kopšanas pabalstu nav atkarīgas no tā, ka vecāki nevar segt papildu izdevumus no saviem līdzekļiem. Drīzāk jau to ienākumi vai īpašumi netiek tieši ņemti vērā.
87.
Tomēr Tiesa spriedumā lietā Kersbergen-Lap (
52
) ir konstatējusi, ka šajā lietā apstrīdētajam pabalstam atbilstoši likumam par darba nespējas apdrošināšanu jauniešiem–invalīdiem ir sociālās palīdzības pabalsta raksturs, kaut gan to piešķir, nepārbaudot saņēmēja finanšu vajadzības vai īpašumu. Kā pamatojumu tā minēja, ka “lielākajai daļai jauniešu-invalīdu, ja viņi nesaņemtu šo pabalstu, nebūtu pietiekamu iztikas līdzekļu” (
53
).
88.
Bērna kopšanas pabalsta gadījumā nevar izdarīt šādu vispārīgu secinājumu attiecībā uz visiem gadījumiem. Bērniem, kas jaunāki par 16 gadiem un kam ir tiesības saņemt bērna kopšanas pabalstu, dzīves līmeni nosaka viņu vecāki. Tādējādi tas, ka bērnam ir vajadzīga kopšana, visos gadījumos nenozīmē, ka viņam ir finanšu vajadzības. Pat, ņemot vērā vecāku situāciju, izdarītie secinājumi nav atbilstoši. Neņemot vērā to, ka viņu bērnam ir vajadzīga kopšana, vecākiem tomēr var būt pietiekami finanšu līdzekļi no ienākumiem vai īpašumiem, ja vien pabalsta piešķiršana nav atkarīga no tā, ka viens vai abi vecāki atsakās no profesionālās darbības.
iii) Pārējie nosacījumi atbilstoši 4. panta 2.a punkta a) apakšpunkta ii) daļai
89.
Kā konstatēts, Somijas bērna kopšanas pabalsts ne tikai nav speciāls pabalsts, bet arī neatbilst pārējiem 4. panta 2.a punkta a) apakšpunkta ii) daļā paredzētajiem nosacījumiem. Pabalsta mērķis ir ne tikai īpaša invalīdu aizsardzība, bet atbilstoši Somijas likuma 2. pantam to piešķir arī bērniem, kam kopšana ir nepieciešama slimības dēļ. Pat ilglaicīga vai hroniska slimība, kas rada īpašu vajadzību pēc kopšanas, pati pielīdzināma invaliditātei (
54
).
90.
Padomes, Parlamenta un Somijas valdības norāde, ka bērna kopšanas pabalsts ir cieši saistīts ar sociāli ekonomisko vidi Somijā, tik pat mazā mērā pierāda šī pabalsta kā speciāla pabalsta raksturu. Pat tad, ja izmaksu likmes nosaka atbilstoši izdevumiem, kādi Somijā rodas, kopjot invalīdu vai slimu bērnu, tomēr nav izpildīti pārējie jaukta pabalsta kritēriji.
iv) Starpsecinājums
91.
Somijas bērna kopšanas pabalsts nav speciāls pabalsts Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punkta a) apakšpunkta ii) daļas redakcijā, kas izriet no Regulas Nr. 647/2005, nozīmē, bet tas ir slimības pabalsts Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē. Tādēļ Regulas Nr. 647/2005 I pielikuma W. daļas “Somija” b) punkts ir jāatzīst par spēkā neesošu.
b) Par Zviedrijas bērnu invalīdu kopšanas pabalstu kā speciālu pabalstu
92.
Zviedrijas bērnu invalīdu kopšanas pabalsts ir ļoti līdzīgs Somijas bērna kopšanas pabalstam un atšķiras tikai ar to, ka paredz nevis trīs, bet četras dažādas mēneša likmes.
93.
Zviedrijas valdība uzsver, ka bērnu invalīdu kopšanas pabalsts visaptveroši atbilst tām vajadzībām, kas pārsniedz tāda bērna vajadzības, kurš nav invalīds. Tādēļ pabalsts neattiecas uz riskiem, kas ietverti Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punkta h) apakšpunktā. Drīzāk kopšanas pabalsts kā ekonomisks atbalsts nodrošina, ka slims bērns vai bērns invalīds kopšanu, kas nepieciešama tā labākajai iespējamai attīstībai, saņem mājās, nevis kādā iestādē. Kopšanas pabalsta mērķis tāpēc ir tikai invalīdu īpašā aizsardzība, kas ir cieši saistīta ar pabalsta saņēmēja sociālo vidi dalībvalstī.
94.
No pabalsta mērķa izriet, ka bērnu invalīdu kopšanas pabalsts atbilst speciālajām vajadzībām, kas rodas tāpēc, ka bērnam ir vajadzīga kopšana. Pretēji Komisijas uzskatiem, tas nenozīmē, ka ir runa par ģimenes pabalstu Regulas Nr. 1408/7 1. panta u) punkta i) apakšpunkta un 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta nozīmē. Drīzāk šis pabalsts, tāpat kā aplūkotais Somijas pabalsts, ir jāuzskata par slimības pabalstu Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
95.
Pretēji Padomes, Parlamenta un Zviedrijas valdības apgalvojumiem kopšanas pabalstu nevar kvalificēt kā speciālu pabalstu 4. panta 2.a punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē. Tāpat kā attiecībā uz Somijas bērna kopšanas pabalstu pabalstam nav jaukta rakstura, jo to piešķir neatkarīgi no ienākumiem, pamatojoties uz tiesībām, kas izriet no Zviedrijas likuma 8. panta, un tas nav atkarīgs no finanšu vajadzības pārbaudes katrā atsevišķā gadījumā.
96.
Zviedrijas bērnu invalīdu kopšanas pabalsts nav no iemaksām neatkarīgs naudas pabalsts atbilstoši Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punktam, bet tas ir slimības pabalsts šīs regulas 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē. Tādējādi Regulas Nr. 647/2005 I pielikuma 2. punkta X. daļas “Zviedrija” c) punkts ir jāatzīst par spēkā neesošu.
c) Par Zviedrijas bērnu invalīdu kopšanas pabalstu kā speciālu pabalstu
97.
Atkarībā no invaliditātes pabalsta mērķa savukārt ir jāpārbauda, vai šis pabalsts ietilpst kādā no 4. panta 1. punktā minētajām sociālā nodrošinājuma jomām.
98.
Lietas dalībnieki ir vienisprātis, ka invaliditātes pabalsta uzdevums ir kompensēt papildu izmaksas ikdienā, kas rodas pabalsta saņēmējiem viņu invaliditātes dēļ. Padome, Parlaments, kā arī Zviedrijas valdība no tā secina, ka pabalsts attiecas uz citiem apstākļiem, ko neizraisa slimība, turklāt invaliditāti nevar pielīdzināt slimībai. Tātad tā mērķis ir integrācija sabiedrībā un īpaša invalīdu aizsardzība. Tādēļ ir runa par speciālu pabalstu 4. panta 2.a punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē. Komisija turpretim, atsaucoties uz spriedumu lietā Jauch (
55
), secina, ka pabalsta mērķis ir veselības stāvokļa un dzīves apstākļu uzlabošana personām, kam vajadzīga kopšana, un tādējādi tas ir slimības pabalsts atbilstoši 4. panta 1. punkta a) apakšpunktam.
99.
Novērtējot invaliditātes pabalsta raksturu, ir jāizšķir dažādi tiesību veidi.
100.
Tiktāl, ciktāl invaliditātes pabalsts kompensē speciālās vajadzības, kas rodas pabalsta saņēmējam viņa invaliditātes dēļ (Zviedrijas likuma 5. panta 1. punkts), tas nodrošina pabalsta saņēmējam ikdienā nepieciešamo palīdzību un kopšanu. Kā pamatoti apgalvo Padome, pabalsta mērķis ir radīt tādus pašus sākuma nosacījumus un iespējas kā cilvēkiem, kas nav invalīdi. Piešķirot invalīdiem finanšu līdzekļus, lai segtu viņu vajadzības pēc trešo personu sniegtiem kopšanas pakalpojumiem, tā mērķis vienlaicīgi ir arī uzlabot pabalsta saņēmēja veselības stāvokli. Tādējādi pabalsts tomēr nav balstīts uz pašu invaliditāti, bet gan tas sedz vajadzības pēc kopšanas risku. Novērtējot pabalsta būtību, nav izšķirošas nozīmes tam, kāpēc pastāv vajadzība pēc kopšanas. Šajā sakarā tātad pabalsts neatšķiras no kopšanas pabalstiem, ko Tiesa pastāvīgajā judikatūrā (
56
) ir atzinusi par slimības pabalstiem regulas 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
101.
No Zviedrijas likuma 5. panta 2. punkta izriet, ka invaliditātes pabalstam ir jānodrošina arī pabalsta saņēmēja pelnītspēja. Šajā sakarā invaliditātes pabalsta mērķis nav uzlabot invalīdu veselības stāvokli un dzīves apstākļus. Tāpēc nav runas par slimības pabalstu 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē. Šis tiesību uz pabalstu variants attiecas uz pelnītspējas samazināšanās vai izbeigšanās risku, un tas uzskatāms par invaliditātes pabalstu atbilstoši 4. panta 1. punkta b) apakšpunktam (
57
). Šajā sakarā atšķirīgais Komisijas vērtējums pieļauj šādu pabalsta kvalifikāciju (
58
).
102.
Trešajā tiesību uz pabalstu variantā (Zviedrijas likuma 5. panta 3. punkts) pabalsta mērķis ir pārējo papildu izmaksu kompensēšana, kas invalīdam rodas dažādās situācijās. Zviedrijas tiesību normās nav precizēts, kurus papildu izdevumus tieši aptver trešais variants. Arī lietas dalībnieku paskaidrojumi nevieš skaidrību šajā jautājumā. Papildu izdevumi ir iespējami ne tikai, piemēram, saistībā ar diētu, bet arī īpašām iekārtām, pielāgotiem darbarīkiem vai pārvietošanās nolūkā un transporta.
103.
Ņemot vērā aplūkojamo izdevumu atšķirības, nepārliecina Komisijas uzskats, ka pabalsta mērķis ir vienīgi vai galvenokārt tā saņēmēja veselības stāvokļa uzlabošana. Tādā gadījumā pabalstu būtu iespējams uzskatīt par invaliditātes pabalstu, jo Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai ietver arī invaliditātes pabalstu (
59
).
104.
Tomēr nav jāprecizē, vai pabalsts pieder pie sociālā nodrošinājuma jomas un tieši pie kuras, jo to piešķir neatkarīgi no pabalsta saņēmēja finanšu vajadzībām. Pirmkārt, šis pabalsta veids nav atsevišķi minēts Regulas Nr. 1408/71 IIa pielikumā attiecībā uz Zviedrijas pabalstiem, līdz ar to nevar būt runa par daļēju atcelšanu tikai attiecībā uz šo veidu, kaut arī šāda veida pabalsta mērķis ir īpaša invalīdu aizsardzība. (
60
) Otrkārt, tam nav viena no sociālās palīdzības elementiem, kas pabalstam piešķir jauktu raksturu, kāds nepieciešams, lai to uzskatītu par speciālu pabalstu, jo pabalstu piešķir neatkarīgi no pabalsta saņēmēja vajadzībām.
105.
Kā ir iepriekš paskaidrots attiecībā uz Somijas bērna kopšanas pabalstu, spriedums lietā Kersbergen-Lap un Dams-Schipper (
61
) neko nemaina šajā vērtējumā. Tas, ka invalīdiem, kam ikdienā ir nepieciešama laika ziņā ilgstoša palīdzība vai pastāvīgs atbalsts, lai viņi varētu veikt profesionālo darbību, vai arī viņu ierobežoto darbošanās spēju dēļ tiem ir papildu finanšu izdevumi, regulāri nav pietiekamu iztikas līdzekļu, nav pamatots. Kamēr viņi ir profesionāli nodarbināti, viņi vismaz daļēji var nodrošināt uzturu no saviem ienākumiem. Pat tad, ja tā nav, ir iespējams, ka pabalsta saņēmējiem ir īpašums, kas dod tiem iztikas līdzekļus.
106.
Līdz ar to Zviedrijas invaliditātes pabalsts neatbilst speciāla no iemaksām neatkarīga pabalsta nosacījumiem. Tādēļ Regulas Nr. 647/2005 I pielikuma 2. punkta X. daļas “Zviedrija” c) punkts kopumā ir jāatzīst par spēkā neesošu.
d) Par invaliditātes iztikas pabalstu un kopšanas pabalstu kā speciālajiem pabalstiem atbilstoši Apvienotās Karalistes tiesībām
107.
Invaliditātes iztikas pabalsts un kopšanas pabalsts būtībā balstīti uz vienādiem piešķiršanas nosacījumiem, ja neņem vērā vecuma kritēriju. Tāpēc tie nevar atšķirties pēc būtības. Tā kā lietas dalībnieki invaliditātes iztikas pabalsta darba pabalsta daļu ir vienprātīgi atzinuši par pabalstu 4. panta 2.a punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē, ir jāpārbauda tikai iztikas daļas raksturs, kā arī kopšanas pabalsts, ņemot vērā pabalsta mērķi.
i) Invaliditātes iztikas pabalsta iztikas daļas un kopšanas pabalsta vērtējums
108.
Atsaucoties uz spriedumu lietā Jauch (
62
), Komisija uzskata pabalstus par slimības pabalstiem 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē. Turpretim Parlaments, Padome, kā arī Apvienotās Karalistes valdība norāda uz spriedumiem lietās Snares (
63
) un Partridge (
64
) un uzskata, ka ir izpildīti speciāla no iemaksām neatkarīga pabalsta 4. panta 2.a punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē nosacījumi. Pabalstu mērķis ir to saņēmējiem pēc iespējas nodrošināt tādus pašus dzīves apstākļus kā pārējiem iedzīvotājiem, un tādējādi tie ir saistīti ar pabalsta saņēmēja ekonomisko un sociālo vidi.
109.
No tā, ka pabalsti ir atkarīgi no trešās personas izdevumiem invalīdu kopšanai, var secināt, ka pabalstiem ir jāsedz visi papildu izdevumi, ko pabalsta saņēmējam rada vajadzība pēc kopšanas invaliditātes dēļ. Tātad pamats atbalsta piešķiršanai nav pati invaliditāte, bet gan no tās izrietošā vajadzība pēc kopšanas. Tātad tikai ar invaliditāti nepietiek, lai rastos tiesības uz pabalstu. Lielbritānijas valdība norāda, ka pabalsta saņēmēji var brīvi lemt par naudas līdzekļu izmantošanu. No tā, ka likumdevējs balsta pabalsta piešķiršanu uz vajadzības pēc kopšanas apmēru, izriet, ka tie ir pirmām kārtām paredzēti atbilstošo izdevumu kompensēšanai. Kā kopšanas pabalsti šie pabalsti saskaņā ar pastāvīgo judikatūru ietilpst Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanas jomā (
65
). Spriedumi lietās Snares (
66
) un Partridge (
67
) nav pretrunā šai norādei, jo šajos procesos Tiesa nepārbaudīja abu pabalstu raksturu, pamatojoties uz materiāliem kritērijiem (
68
).
110.
Tomēr Parlaments iebilst, ka atbilstoši Apvienotās Karalistes tiesību normām pabalsti atšķiras no kopšanas pabalsta, kas ir sprieduma lietā Jauch priekšmets, jo tie nav atkarīgi no tiesībām uz pensiju. Tā ģenerāladvokāts Albērs [Alber] secinājumos lietā Jauch ir uzsvēris, ka šī pazīme ir jāņem vērā, novērtējot pabalsta raksturu (
69
).
111.
Pretēji šim apgalvojumam Tiesa uzskata, ka, klasificējot šo pabalstu, nav nozīmes tam, ka kopšanas pabalstam ir finansiāli jāpapildina pensija, ņemot vērā pabalsta saņēmēja vajadzību pēc kopšanas (
70
). Norādot uz spriedumu lietā Molenaar (
71
), Tiesa paskaidroja, ka kopšanas pabalsta piešķiršanas apstākļi nemaina tā būtību (
72
).
112.
Pabalstiem, kas ir šī strīda priekšmets, nav arī sociālās palīdzības elementu. Saskaņā ar Social Security Contributions and Benefits Act 1992 72. panta nosacījumiem pabalsta saņēmējam ir tiesības prasīt invaliditātes iztikas pabalsta iztikas daļu. Tiesības prasīt invaliditātes darba pabalstu ir tad, ja ir izpildīti šī likuma 64. pantā paredzētie nosacījumi.
113.
Pabalstu apmērs tiek noteikts tikai atbilstoši vajadzības pēc kopšanas apjomam. Atbilstoši Social Security Contributions and Benefits Act 1992 65. panta 3. punktam maksimālā pabalsta likme tiek piemērota, ja pabalsta saņēmējam precīzi noteiktā laikposmā dienu un nakti ir nepieciešama kopšana. Visos pārējos gadījumos tiek piemērota zemākā likme. Šī likuma 72. panta 4. punktā kopšanas pabalsta trīs likmes ir iedalītas atbilstoši laikposmam un kopšanas izdevumiem. Abos gadījumos finanšu trūkums neietekmē pabalstu apmēru.
114.
Lielbritānijas valdība uzsver, ka pabalstu atkarība no vajadzības pēc kopšanas ir balstīta uz pieņēmumu, ka tādā veidā pabalstus saņem tie, kam ir vislielākie papildu izdevumi invaliditātes dēļ un tāpēc ir visvairāk atkarīgi no pabalstiem.
115.
Tomēr šajā gadījumā no pabalstu piešķiršanas kārtības neizriet secinājums, kādu Tiesa ir izdarījusi lietā Kersbergen-Lap un Dams-Schipper (
73
), ka lielākajai pabalsta saņēmēju daļai nebūtu pietiekamu iztikas līdzekļu, ja viņi nesaņemtu pabalstus. Tam, ka netiek ņemtas vērā īpašuma attiecības, ir maza nozīme, jo lielākajai personu daļai, kam ir tiesības uz pabalstu, no īpašumiem, acīmredzot, nav pietiekamu finanšu līdzekļu. Tomēr, kā paskaidro Lielbritānijas valdība, pelnītspēja nav tiesību uz pabalstu nosacījums. Apmēram 100000 invaliditātes iztikas pabalsta saņēmēju pēc Lielbritānijas valdības sniegtajiem datiem ir spējīgi pelnīt. Tātad nav teikts, ka lielākajai pabalsta saņēmēju daļai nebūtu pietiekamu iztikas līdzekļu, ja viņi nesaņemtu vienu vai abus pabalstus.
ii) Starpsecinājumi
116.
Invaliditātes iztikas pabalsts – izņemot darba pabalsta daļu – un kopšanas pabalsts ir slimības pabalsti Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
117.
Tā kā Y. daļas “Apvienotā Karaliste” d) punktā invaliditātes iztikas pabalsts ir reglamentēts kopumā, neminot atsevišķi iztikas un darba pabalstus, šo ierakstu arī atcelt var tikai kopumā.
118.
Tādējādi no II a pielikuma ir izslēgts pabalsts, kas atbilst speciāla pabalsta nosacījumiem. Tomēr tas nevar būt par iemeslu ieraksta saglabāšanai kopumā. Tā kā Regulas Nr. 1408/71 II a pielikumam tiesiskās drošības interesēs ir skaidri jānosaka, kuriem pabalstiem ir piemērojams Regulas 4. panta 2.a punkta c) apakšpunkts. Turklāt tiesiskās drošības princips prasa, lai indivīds no šīs normas varētu skaidri saprast savas tiesības un pienākumus. (
74
) Ja ierakstu neatceļ kopumā, kopšanas pabalsta saņēmējiem tiktāl, ciktāl tas nav pieskaitāms pie darba pabalsta daļas, nebūtu skaidrs, ka pabalsts tiešām nav speciālais no iemaksām neatkarīgais pabalsts, uz ko atbilstoši 10.a pantam tiesības ir tikai dzīvesvietā.
119.
Tomēr likumdevējam ir iespējams pielikumā atsevišķi iekļaut invaliditātes iztikas pabalsta darba pabalsta daļu. Kamēr tas nav izdarīts, invaliditātes darba pabalstu nevar uzskatīt par speciālu no iemaksām neatkarīgu pabalstu, arī tad, ja tam ir materiāli nosacījumi. Saskaņā ar Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punkta c) apakšpunktu papildus vajag, lai tas būtu ierakstīts Regulas IIa pielikumā.
120.
Tiesa var atbilstoši EKL 231. panta 2. punktam noteikt, ka atceltās sekas jāuzskata par saistošām. Tas būtu iespējams attiecībā uz invaliditātes darba pabalstu, jo principā to ir iespējams iekļaut Regulas Nr. 1408/71 IIa pielikumā. Taču tāpat kā ierakstu nevar daļēji atcelt, Tiesa nevar arī tikai daļēji saglabāt turpmāku saistošu spēku.
e) Par kopēja pabalstu kā speciālu pabalstu atbilstoši Apvienotās Karalistes tiesībām
121.
Kopēja pabalsts ir papildinājums invaliditātes iztikas pabalstam vai kopšanas pabalstam. To piešķir tikai tad, ja persona, kam nepieciešama kopšana, saņem vienu no abiem pabalstiem. Tā kā kopēja pabalstam ir papildinošs raksturs, saskaņā ar Tiesas judikatūru (
75
) nav pamata aplūkot šī pabalsta būtību nošķirti no invaliditātes iztikas pabalsta un kopšanas pabalsta. Tādējādi arī kopēja pabalsts ir jāattiecina uz 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto sociālā nodrošinājuma jomu.
122.
Pabalsta piešķiršana un, attiecīgi, tā apmērs, savukārt, nav atkarīgi no finanšu vajadzībām. Novērtējot pabalsta būtību, nav nozīmes tam, vai kopjamās personas ienākumi vai, attiecīgi, īpašumi ir pietiekami, lai varētu samaksāt par saņemtajiem pakalpojumiem, vai, attiecīgi, lai izbeigtu tiesības uz pabalstu. Kaut arī kopēja pabalstu piešķir trešai kopjošajai personai, tas tomēr ir papildu pabalsts invaliditātes iztikas vai, attiecīgi, kopšanas pabalsta saņēmējam (
76
). Tomēr, piešķirot kopēja pabalstu, viņa ienākumi un īpašums netiek ņemti vērā.
123.
Tātad kopēja pabalsts ir slimības pabalsts atbilstoši Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punkta a) apakšpunktam. Tādēļ Regulas Nr. 647/2005 I pielikuma Y. daļas “Apvienotā Karaliste” 2. punkts ir jāatzīst par spēkā neesošu.
V – Tiesāšanās izdevumi
124.
Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kam spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Ja spriedums ir nelabvēlīgs vairākiem lietas dalībniekiem, Tiesa lemj par tiesāšanās izdevumu sadali. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, Padomei un Parlamentam ir jāatlīdzina katram puse no tiesāšanās izdevumiem.
125.
Saskaņā ar Reglamenta 69. panta 4. punktu dalībvalstis, kas iestājušās lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas. Tādēļ Somijai, Zviedrijai, kā arī Apvienotajai Karalistei katrai jāsedz savi tiesāšanās izdevumi pašai.
VI – Secinājumi
126.
Noslēgumā iesaku Tiesai pieņemt šādu nolēmumu:
1)
atcelt W. daļas “Somija” b) punktu, X. daļas “Zviedrija” c) punktu un Y. daļas “Apvienotā Karaliste” d), e) un f) punktu I pielikuma 2. punktā 2005. gada 13. aprīļa Regulā (EK) Nr. 647/2005, ar ko groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma shēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā, un Padomes Regulu (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka izpildes kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71;
2)
Eiropas Savienības Padome un Eiropas Parlaments sedz katrs pusi no tiesāšanās izdevumiem, izņemot Somijas, Zviedrijas un Apvienotās Karalistes tiesāšanās izdevumus;
3)
Somija, Zviedrija un Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.
(
1
)	Oriģinālvaloda – vācu.
(
2
)	Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).
(
3
)	Padomes 1992. gada 30. aprīļa Regula (EEK) Nr. 1247/92, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 136, 1. lpp.).
(
4
)	Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regula (EK) Nr. 647/2005, ar ko groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma shēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā, un Padomes Regulu (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka izpildes kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 (OV L 117, 1. lpp.).
(
5
)	Turpmāk abi jēdzieni ir lietoti kā sinonīmi.
(
6
)	 –4. pants Regulā Nr. 1408/71, kas grozīta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97 (OV L 28, 1. lpp.). 2.a punkts ir pirmo reizi pievienots ar iepriekš 3. zemsvītras piezīmē minēto Regulu Nr. 1247/92.
(
7
)	 –Sākotnēji tas ir pievienots ar iepriekš 3. zemsvītras piezīmē minēto Regulu Nr. 1274/92.
(
8
)	 – Pirmo reizi IIa pielikumā iekļauts N. daļas a) punktā ar Akta par Norvēģijas Karalistes, Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, I pielikumu “Pievienošanās akta 29. pantā minētais saraksts”, IV. Sociālā politika, A. Sociālais nodrošinājums (OV 1994, C 241, 61. lpp.).
(
9
)	 – Ar iepriekš 8. zemsvītras piezīmē minēto Aktu par Norvēģijas Karalistes, Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanās nosacījumiem attiecīgais valsts agrākais regulējums tika iekļauts IIa pielikuma O. daļas b) un c) punktā.
(
10
)	 – Iekļauts IIa pielikuma L. daļas f) punktā ar iepriekš 3. zemsvītras piezīmē minēto Regulu Nr. 1247/92.
(
11
)	 – Ieviešot IIa pielikumu, ar iepriekš 3. zemsvītras piezīmē minēto Regulu Nr. 1247/92 iekļauts L. daļas d) punktā.
(
12
)	 – Atbilst IIa pielikuma L. daļas b) punkta sākotnējai redakcijai iepriekš 3. zemsvītras piezīmē minētajā Regulā Nr. 1247/92.
(
13
)	 –Iestāšanās rakstā Lielbritānijas valdība raksturo kopēja pabalstu kā neatkarīgu pabalstu un paskaidro, ka kopēja pabalsta saņēmēji var būt nodarbināti par atlīdzību, ja tas ir savienojams ar iknedēļas nepieciešamajiem minimālajiem kopšanas pakalpojumiem. Saskaņā ar Lielbritānijas valdības sniegtajām ziņām apmēram 30000 pabalsta saņēmēju ir nodarbināti. Turpretim Eiropas Parlaments iebildumu rakstā apgalvo, ka kopēja pabalstu piešķir tad, ja kopējam nav pietiekamu līdzekļu. Tāpat arī Komisija, šķiet, uzskata, ka pabalstu piešķir atkarībā no paša kopēja ienākumiem. No valsts tiesiskā regulējuma, kas ir raksturots iebildumu raksta pielikumā, nevar secināt, ka pabalsta piešķiršana būtu atkarīga no ienākumiem.
(
14
)	 –Lielbritānijas pabalsti jau bija iekļauti IIa pielikumā, kas ir pievienots ar iepriekš 3. zemsvītras piezīmē minēto Regulu Nr. 1247/92. Ar iepriekš 8. zemsvītras piezīmē minēto 1994. gada Pievienošanās aktu sarakstam ir pievienoti Somijas un Zviedrijas pabalsti (skat. šo secinājumu 10. punktu).
(
15
)	 –Parlaments norāda uz 2001. gada 8. marta spriedumu lietā C-215/99 Jauch (Recueil, I-1901. lpp.) un 2001. gada 31. maija spriedumu lietā C-43/99 Leclere un Deaconescu (Recueil, I-4265. lpp.).
(
16
)	 –Šajā sakarā Komisija norāda uz 1981. gada 9. jūlija spriedumu lietā 169/80 Gondrand Frères un Garancini (Recueil, 1931. lpp.), 1996. gada 13. februāra spriedumu lietā C-143/93 Van Es Douane Agenten (Recueil, I-431. lpp., 27. punkts), 1996. gada 15. februāra spriedumu lietā C-63/93 Duff u.c. (Recueil, I-569. lpp., 20. punkts), kā arī Pirmās instances tiesas 1997. gada 21. oktobra spriedumu lietā T-229/94 Deutsche Bahn/Komisija (Recueil, II-1689. lpp., 113. punkts).
(
17
)	 –Regula ir publicēta 2005. gada 4. maijā. Bet prasība ir iesniegta tikai 2005. gada 26. jūlijā. Atbilstoši Reglamenta 81. panta 1. punktam termiņš ir jāskaita no četrpadsmitās dienas beigām pēc akta publicēšanas un to saskaņā ar Reglamenta 81. panta 2. punktu, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu, pagarina par desmit dienām.
(
18
)	 –Skat. manus 2005. gada 16. jūnija secinājumus apvienotajās lietās C-138/03, C-324/03 un C-431/03 Itālija/Komisija (2005. gada 24. novembra spriedums, Krājums, I-10043. lpp., 45. punkts ar turpmākām atsaucēm).
(
19
)	 –1961. gada 22. marta spriedums apvienotajās lietās 42/59 un 49/59 SNUPAT/Augstā iestāde (Recueil, 111. lpp., 158. punkts), 1977. gada 25. oktobra spriedums lietā 26/76 Metro/Komisija (Recueil, 1875. lpp., 4. punkts), 1988. gada 15. decembra spriedums apvienotajās lietās 166/86 un 220/86 Irish Cement Ltd./Komisija (Recueil, 6473. lpp., 16. punkts), 1993. gada 25. maija spriedums lietā C-199/1991 Foyer culturel du Sart-Tilman/Komisija (Recueil, I-2667. lpp., 23. punkts), 1996. gada 11. janvāra spriedums lietā C-480/93 P Zunis Holding SA u.c./Komisija (Recueil, I-1. lpp., 13. un turpmākie punkti) un 2004. gada 9. decembra spriedums lietā C-123/03 Komisija/Greencore (Krājums, I-11647. lpp., 39. punkts).
(
20
)	 –1976. gada 15. jūnija spriedums lietā 1/76 Wack/Komisija (Recueil, 1017. lpp., 7. punkts).
(
21
)	 –1995. gada 29. jūnija spriedums lietā C-135/93 Spānija/Komisija (Recueil, I-1651. lpp., 17. punkts) un 1998. gada 5. maija spriedums lietā C-180/96 Apvienotā Karaliste/Komisija (Recueil, I-2265. lpp., 28. punkts).
(
22
)	 –Iepriekš minēts 15. zemsvītras piezīmē, 21. punkts.
(
23
)	 –Iepriekš minēti 15. zemsvītras piezīmē.
(
24
)	 –Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par grozījumiem Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, un Padomes Regulā (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71; projekts, COM(2003) 468, galīgā redakcija (31.07.2003., 7./8. lpp.).
(
25
)	 –Padomes Pamatojuma projekts, kas attiecas uz 2004. gada 5. novembra Kopējās nostājas pieņemšanu, kuru pieņēmusi Padome, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes regulu, ar ko groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, un Padomes Regulu (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71, 12062/04 ADD 1, SOC 382, CODEC 968, Interinstitutionelles Dossier 2003/0184 (COD). Sal. par visu kopumā arī Padomes iebildumu rakstu, 8.–11. punkts.
(
26
)	 –Iepriekš 25. zemsvītras piezīmē minētais Padomes Pamatojuma projekts, 7. lpp. Sal. arī ar iepriekš 4. zemsvītras piezīmē minēto Regulas Nr. 647/2005 sesto apsvērumu.
(
27
)	 –Iepriekš 25. zemsvītras piezīmē minētais Padomes Pamatojuma projekts, 7. lpp.
(
28
)	Iepriekš 25. zemsvītras piezīmē minētais Padomes Pamatojuma projekts, 8. lpp.
(
29
)	 –Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 200, 1. lpp.).
(
30
)	 –Sal. ar maniem 2005. gada 8. septembra secinājumiem lietā C-540/03 Parlaments/Padome (2006. gada 27. jūnija spriedums, Krājums, I-5769. lpp., 46. punkts un tajā minētās norādes).
(
31
)	 –Sal. ar iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Jauch, 21. un 22. punkts, kā arī 56. un turpmākos punktus.
(
32
)	 –Iepriekš minēts 15. zemsvītras piezīmē.
(
33
)	 –Sal. ar prasības pieteikuma 7. lpp. III punktu: “MOYEN: INCOMPATIBILITE AU REGARD DES CRITERES DE L’ARTICLE 4 PARAGRAPHE 2 BIS ET DE LA JURISPRUDENCE DE LA COUR DES PRESTATIONS FIGURANT AU POINT 2 DE L’ANNEXE I SOUS W. b) X. c) ET Y d) e) ET f) DU REGLEMENT N°647/2005.”
(
34
)	 –1981. gada 9. jūlija spriedums lietā 169/80 Gondrand Frères un Garancini (Recueil, 1931. lpp.), 1996. gada 13. februāra spriedums lietā C-143/93 Van Es Douane Agenten (Recueil, I-431. lpp., 27. punkts) un 2006. gada 10. janvāra spriedums lietā C-344/04 International Air Transport Association u.c. (Recueil, I-403. lpp., 68. punkts).
(
35
)	 –Iepriekš minēts 15. zemsvītras piezīmē, 20. punkts. Skat. arī 2006. gada 21. februāra spriedumu lietā C-286/03 Hosse (Recueil, I-1771. lpp., 24. punkts).
(
36
)	 –1997. gada 4. novembra spriedums lietā C-20/96 Snares (Recueil, I-6057. lpp., 41. punkts), iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Jauch, 21. punkts, un iepriekš 35. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Hosse, 25. punkts.
(
37
)	 –Sal. ar iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Jauch, 21. punkts, iepriekš 35. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Hosse, 25. punkts, un 2007. gada 16. janvāra spriedumu lietā C-265/05 Perez Naranjo (Krājums, I-347. lpp., 29. punkts).
(
38
)	Sal. ar iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Leclere, 37. punkts.
(
39
)	 –Iepriekš 35. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Hosse, 36. punkts.
(
40
)	 –Sal. ar maniem 2005. gada 20. oktobra secinājumiem lietā C-286/03 Hosse (Krājums, I-1771. lpp., 51. punkts un tajā minētās norādes).
(
41
)	 –Sal. ar maniem 2003. gada 25. novembra secinājumiem lietā C-160/02 Skalka (2004. gada 29. aprīļa spriedums, Recueil, I-5613. lpp., 55. un 56. punkts).
(
42
)	 –Saskaņā ar Somijas Republikas paskaidrojumiem kopšanas pabalsts (erityishoitoraha) sedz iespējamo ienākumu samazinājumu. To piešķir atbilstoši Likumam 1224/2004 par veselības apdrošināšanu (sairausvakuutuslaki) un tas ir sociālā nodrošinājuma pabalsts Regulas Nr. 1408/71 nozīmē.
(
43
)	 –1992. gada 6. jūlija spriedums lietā C-78/91 Hughes (Recueil, I-4839. lpp., 15.–17., 19. un 20. punkts), 2001. gada 15. marta spriedums lietā C-85/99 Offermanns (Recueil, I-2261. lpp., 41. punkts), 2002. gada 7. novembra spriedums lietā C-333/00 Maaheimo (Recueil, I-10087. lpp., 24. un 25. punkts) un 1996. gada 10. oktobra spriedums apvienotajās lietās C-245/94 un C-312/94 Hoever un Zachow (Recueil, I-4895. lpp., 25. punkts).
(
44
)	 –Iepriekš minēts 43. zemsvītras piezīmē, 41. punkts.
(
45
)	 –1998. gada 5. marta spriedums lietā C-160/96 Molenaar (Recueil, I-843. lpp., 22., 24. un 25. punkts), iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Jauch, 28. punkts, 2004. gada 8. jūlija spriedums apvienotajās lietās C-502/01 un C-31/02 Gaumain-Cerri (Krājums, I-6483. lpp., 20. punkts) un iepriekš 35. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Hosse (46. punkts).
(
46
)	 –Sal. ar prasības pieteikuma 18. un 19. punktu.
(
47
)	 –Tas ir pieļaujams (sal. ar 1983. gada 19. maija spriedumu lietā 306/81 Verros/Parlaments, Recueil, 1755. lpp., 9. un 10. punkts, un 2001. gada 22. novembra spriedumu lietā C-301/97 Nīderlande/Padome, Recueil, I-8853. lpp., 169. punkts).
(
48
)	 –Sal. par visu kopumā 2004. gada 27. septembra rīkojumu lietā C-470/02 P UER/Komisija (Krājumā nav publicēts, 69. pants), kā arī ģenerāladvokāta Ležē [Léger] 1998. gada 2. aprīļa secinājumus lietā C-252/96 P Parlaments/Gutiérrez de Quijano y Lloréns (1998. gada 19. novembra spriedums, Recueil, I-7421. lpp., 34.–37. punkts) un ģenerāladvokāta Kosmas [Cosmas] 1999. gada 6. jūlija secinājumus apvienotajās lietās C-174/98 P un C-189/98 P Nīderlande un van der Wal/Komisija (2000. gada 11. janvāra spriedums, Recueil, I-1. lpp., 95. un 96. punkts).
(
49
)	 –Sal. ar iepriekš 40. zemsvītras piezīmē minētajiem secinājumiem lietā Hosse, 67. punkts.
(
50
)	 –Sal. ar iepriekš 40. zemsvītras piezīmē minētajiem secinājumiem lietā Hosse, 69. punkts.
(
51
)	 –Sal. ar iepriekš 40. zemsvītras piezīmē minētajiem secinājumiem lietā Hosse, 69. punkts.
(
52
)	 –2006. gada 6. jūlija spriedums lietā C-154/05 Kersbergen-Lap un Dams-Schipper (Krājums, I-6249. lpp., 31. un 32. punkts).
(
53
)	 –Iepriekš 52. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Kersbergen-Lap un Dams-Schipper (32. punkts).
(
54
)	 –Sal. invaliditātes jēdzienu Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.), nozīmē un nošķiršanu no slimības jēdziena – 2006. gada 11. jūlija spriedumu lietā C-13/05 Chacón Navas (Krājums, I-6467. lpp., 43. un turpmākie punkti).
(
55
)	 –Iepriekš minēts 15. zemsvītras piezīmē, 28. punkts.
(
56
)	 –Sal. ar iepriekš 45. zemsvītras piezīmē minētajiem spriedumiem.
(
57
)	 Sal. ar 1972. gada 16. novembra spriedumu lietā 14/72 Heinze (Recueil, 1105. lpp., 8. punkts), 1972. gada 16. novembra spriedumu lietā 15/72 Land Niedersachsen (Recueil, 1127. lpp., 8. punkts), 1972. gada 16. novembra spriedumu lietā 16/72 Allgemeine Ortskrankenkasse Hamburg (Recueil, 1141. lpp., 8. punkts).
(
58
)	Skat. šo secinājumu 75. un turpmākos punktus.
(
59
)	1974. gada 28. maija spriedums lietā 187/73 Callemeyn (Recueil, 553. lpp., 11. punkts), 1974. gada 9. oktobra spriedums lietā 24/74 Biason (Recueil, 999. lpp., 12. punkts), 1991. gada 20. jūnija spriedums lietā C-356/89 Newton (Recueil, I-3017. lpp., 15. punkts), 1993. gada 27. maija spriedums lietā C-310/91 Schmid (Recueil, I-3011. lpp., 10. punkts), 1974. gada 13. novembra spriedums lietā 39/74 Costa (Recueil, 1251. lpp., 11. punkts), 1994. gada 20. aprīļa spriedums lietā C-58/93 Youfsi (Recueil, I-1353. lpp., 25. punkts).
(
60
)	Par šo problēmu skat. arī turpmāk 116.–119. punktu.
(
61
)	Iepriekš minēts 52. zemsvītras piezīmē.
(
62
)	Iepriekš minēts 15. zemsvītras piezīmē, 28. punkts.
(
63
)	Iepriekš 36. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Snares, kura priekšmets bija uztura pabalsts invalīdiem.
(
64
)	1998. gada 11. jūnija spriedums lietā C-297/96 Partridge (Recueil, I-3467. lpp.), kura priekšmets bija kopšanas pabalsts.
(
65
)	Sal. ar iepriekš 45. zemsvītras piezīmē minētajiem spriedumiem.
(
66
)	Iepriekš minēts 62. zemsvītras piezīmē.
(
67
)	Iepriekš minēts 63. zemsvītras piezīmē.
(
68
)	Sal. ar iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Jauch, 17. punkts.
(
69
)	2000. gada 14. decembra secinājumi lietā C-215/99 Jauch (Recueil, I-1901. lpp., 98. un 99. punkts).
(
70
)	Iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Jauch, 28. punkts.
(
71
)	Iepriekš minēts 45. zemsvītras piezīmē.
(
72
)	Iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Jauch, 28. punkts.
(
73
)	Iepriekš minēts 52. zemsvītras piezīmē, 32. punkts.
(
74
)	Sal. ar 2002. gada 4. jūnija spriedumu lietā C-483/99 Komisija/Francija (Recueil, I-4781. lpp., 50. punkts), 2003. gada 13. maija spriedumu lietā C-463/00 Komisija/Spānija (Krājums, I-4581. lpp., 74. un 75. punkts) un 2007. gada 25. janvāra spriedumu lietā C-370/05 (Krājums, I-1129. lpp., 43. punkts).
(
75
)	Sal. visbeidzot ar iepriekš 45. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu apvienotajās lietās Gaumain-Cerri, 20. un 21. punkts, kā arī iepriekš 45. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Molenaar.
(
76
)	Sal. ar iepriekš 45. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu apvienotajās lietās Gaumain-Cerri, 21. punkts.