PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS (apelācijas palāta)
2009. gada 20. februārī
Apvienotās lietas no T‑359/07 P līdz T‑361/07 P
Eiropas Kopienu Komisija
pret
Marli Bertolete u.c.
Apelācija – Civildienests – ILB līgumdarbinieki – Bijušie saskaņā ar Beļģijas tiesībām nodarbinātie darbinieki – Piemērojamo noteikumu maiņa – Komisijas lēmumi par atalgojuma noteikšanu – Vienlīdzīga attieksme
Priekšmets Apelācijas sūdzības, kas iesniegtas par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 5. jūlija spriedumiem
lietās F‑26/06 Bertolette u.c./Komisija (Krājums‑CDL, I‑A‑1‑0000. un II‑A‑1‑0000. lpp.), F‑24/06 Abarca Montiel u.c./Komisija (Krājums‑CDL, I‑A‑1‑0000. un II‑A‑1‑0000. lpp.) un F‑25/06 Ider u.c./Komisija (Krājums‑CDL, I‑A‑1‑0000. un II‑A‑1‑0000. lpp.) un ar kurām tiek lūgts atcelt šos spriedumus
Nolēmums Atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 5. jūlija spriedumus lietās F‑26/06 Bertolette u.c./Komisija (Krājums‑CDL, I‑A‑1‑0000. un II‑A‑1‑0000. lpp.), F‑24/06 Abarca Montiel u.c./Komisija (Krājums‑CDL, I‑A‑1‑0000. un II‑A‑1‑0000. lpp.) un F‑25/06 Ider u.c./Komisija (Krājums‑CDL, I‑A‑1‑0000. un II‑A‑1‑0000. lpp.). Prasītāju pirmajā instancē Marli Bertolete un 8 citu Eiropas Kopienu Komisijas līgumdarbinieku, Sabrina Abarca Montiel un 19 citu Eiropas Kopienu Komisijas līgumdarbinieku, Béatrice Ider, Marie-Claire Desorbay un Lino Noschese prasības noraidīt. Prasītāji pirmajā instancē un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.
Kopsavilkums
1.      Ierēdņi – Līgumdarbinieki – Atalgojums – Jēdziens
(Civildienesta noteikumu 62. un nākamie panti; Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 19. un nākamie panti, 92. pants un
pielikuma 2. panta 2. punkts)
2.      Ierēdņi – Līgumdarbinieki – Atalgojums – Agrāk saskaņā ar valsts tiesībām nodarbināto darbinieku atalgojuma samazinājuma kompensēšana
(Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības pielikuma 2. panta 2. punkts)
3.      Ierēdņi – Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība – Vienlīdzīga attieksme – Pārejas režīma piemērošana
1.      Ņemot vērā, ka atalgojuma jēdzienā, kas definēts Civildienesta noteikumu 62. pantā, kurš piemērojams līgumdarbiniekiem, kuri
agrāk tikuši nodarbināti saskaņā ar valsts tiesībām atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 19. un nākamajiem
pantiem, lasot tos kopā ar šīs kārtības 92. pantu, ietilpst arī ģimenes pabalsti, iestāžu pienākums saskaņā ar minētās kārtības
pielikuma 2. panta 2. punktu ir ņemt vērā atšķirību starp, pirmkārt, darba vietas dalībvalsts nodokļu likumiem, sociālā nodrošinājuma
un pensiju likumiem un, otrkārt, līgumdarbiniekam piemērojamiem attiecīgajiem noteikumiem, ir interpretējams tādējādi, ka,
ja šīs iestādes vēlas kompensēt atalgojuma samazinājumu, kurš radies, darbiniekam kļūstot par Kopienu līgumdarbinieku, tām
ir jāņem vērā visi šo jēdzienu veidojošie elementi. Tādēļ tām ir jāievēro to tiesību aktu, kas agrāk tikuši piemēroti nodokļu,
sociālā nodrošinājuma un pensiju jomā, īpatnības, kuras var ietekmēt atalgojuma Civildienesta noteikumu izpratnē līmeni, pat
ja iespējamas finansiālas priekšrocības, kas uzskatāmas par minētajām īpatnībām, ne vienmēr ietilpst atalgojuma jēdzienā valsts
tiesību izpratnē. Tādējādi Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības pielikuma 2. panta 2. punktā ir paredzēts, ka iestādēm,
kad tās, izmantodamas savu rīcības brīvību, pieņem lēmumu kompensēt atalgojuma samazinājumu, aprēķinot šīs papildu summas,
ir jāņem vērā visas valsts tiesībās paredzētās atalgojuma, nodokļu un sociālās priekšrocības, kuras atbilstoši piemērojamajām
valsts tiesībām ietilpst atalgojuma jēdzienā. Tādējādi, ja iestāde attiecīgajiem darbiniekiem izmaksājamajās papildu summās
ierēķina arī valsts tiesībās paredzētos ģimenes pabalstus, kuri valsts tiesībās ir paredzēti kā valsts izmaksāts sociāls pabalsts,
nevis darba devēja maksāts atalgojums, Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības pielikuma 2. panta 2. punkts ir piemērots
pareizi.
(skat. 45.-47. punktu)
Atsauces: Tiesa, 1987. gada 7. maijs, 186/85 Komisija/Beļģija, Recueil, 2029. lpp., 26. un 29. punkts; 1987. gada 7. maijs, 189/85 Komisija/Vācija, Recueil, 2061. lpp., 18. punkts.
2.      Lai piemērotu vienlīdzīgas attieksmes principu attiecībā uz darbiniekiem, kuri agrāk tikuši nodarbināti saskaņā ar valsts
tiesībām, izmaksājamo papildu summu noteikšanai pēc tam, kad tie kļuvuši par Kopienu darbiniekiem, iestādei ir jāsalīdzina
attiecīgās situācijas, ņemot vērā Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības pielikuma 2. panta 2. punkta mērķi, kurš ir iepriekš
tiesību aktos paredzētā atalgojuma līmeņa saglabāšana, tas ir, iepriekšējā vispārējā atalgojuma saglabāšana, ieskaitot ģimenes
pabalstus, un atalgojuma konvertēšana Civildienesta noteikumu jēdzienos. Šis salīdzinājums attiecībā uz piemērojamo noteikumu
mērķi un Civildienesta noteikumos paredzēto atalgojuma jēdzienu tādējādi iestādei rada pienākumu ņemt vērā attiecīgo ieinteresēto
personu ģimenes stāvokli un īpaši faktu, vai tām ir vai nav bērnu. Kā no faktu, tā arī juridiskā aspekta raugoties, brīdī,
kad tiek piešķirts līgumdarbinieka statuss, kā tas paredzēts Vispārīgo īstenošanas noteikumu par pārejas pasākumiem, kas ir
piemērojami Briseles Infrastruktūras biroja darbiniekiem, 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, ir jāņem vērā, ka personas,
kurai ir viens vai vairāki bērni, ģimenes stāvoklis un atalgojums būtiski atšķiras no personu, kurām nav bērnu, situācijas,
jo pēdējai minētajai personai, nedz pamatojoties uz iepriekš piemēroto valsts režīmu līgumdarbiniekiem, nedz Civildienesta
noteikumiem, nav tiesību uz ģimenes pabalstu par apgādībā esošiem bērniem kā atsevišķu atalgojuma daļu. Tieši pretēji, šo
divu personu kategoriju ģimenes stāvoklis un atalgojums ir atbilstošs nošķiršanas kritērijs, kuru iestāde nevar neņemt vērā,
ievērojot piemērojamo noteikumu mērķi.
(skat. 50. un 51. punktu)
3.      Vienlīdzīgas attieksmes principa piemērošana pārejas režīmam paredz, ka iestādei ir jāņem vērā visu ieinteresēto personu ģimenes
stāvoklis tieši tajā brīdī, kad mainās to statuss, jo šī statusa maiņa ir nozīmīgs radikālu pārmaiņu notikums, kas var būtiski
mainīt visu šo personu tiesību un pienākumu kopumu. Ja notiktu citādi, Kopienu iestādēm, lai ievērotu vienlīdzīgas attieksmes
principu šādu ieinteresēto personu statusa ad‑hoc izmaiņu situācijā, būtu, kad tās pieņem vispārīgi piemērojamus pasākumus, jāņem vērā katras ieinteresētās personas ģimenes
stāvokļa hipotētiskās izmaiņas, tāpēc tām tiktu izvirzīta pārāk apjomīga un neiespējama prasība veikt perspektīvu salīdzinošo
pārbaudi. Šis vērtējums tomēr neietekmē nepieciešamību regulāri pārbaudīt attiecīgo darbinieku ģimenes stāvokli un atbilstošā
gadījumā šajā iesākuma stadijā novērst iespējamās atšķirības starp tādām personām, kuras atrodas tādā pašā vai pielīdzināmā
situācijā.
(skat. 54. punktu)
Atsauce: Pirmās instances tiesa, 2007. gada 14. februāris, T‑435/04 Simões Dos Santos/ITSB, Krājums‑CDL, I‑A‑1‑0000. un II‑A‑1‑0000. lpp., 90. un nākamie punkti.