PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS (trešā palāta)
2008. gada 12. martā
Lieta T‑100/04
Massimo Giannini
pret
Eiropas Kopienu Komisiju
Civildienests – Atklāts konkurss – Neiekļaušana rezerves sarakstā – Pārkāpumi pārbaudījumu norises laikā, kas var izkropļot pārbaudījumu rezultātus – Vienlīdzīga attieksme – Prasība atcelt tiesību aktu – Prasība par zaudējumu atlīdzību
Priekšmets Prasība, pirmkārt, atcelt konkursa COM/A/9/01, lai izveidotu administratoru (A 7/A 6) rezerves sarakstu pieņemšanai darbā
ekonomikas un statistikas jomā (OV 2001, C 240 A, 12. lpp.), atlases komisijas lēmumu neiekļaut prasītāju šī konkursa rezerves
sarakstā un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus
Nolēmums Prasību noraidīt. Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina trīs ceturtdaļas Massimo Giannini k‑ga tiesāšanās izdevumu. Giannini sedz ceturtdaļu savu tiesāšanās izdevumu.
Kopsavilkums
1.      Ierēdņi – Prasība – Nelabvēlīgs akts – Lēmums, kas pieņemts, pārskatot iepriekšēju lēmumu
(Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkts un 91. panta 1. punkts)
2.      Ierēdņi – Prasība – Iepriekšēja administratīva sūdzība – Identisks priekšmets un pamats
(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)
3.      Ierēdņi – Konkurss – Atklāts konkurss – Paziņojumā par konkursu norādītu amatu un pakāpi ieņemoša ierēdņa piedalīšanās – Pieļaujamība
(Civildienesta noteikumu 4. pants un 27. panta pirmā daļa)
4.      Ierēdņi – Pieņemšana darbā – Procedūras – Izvēle – Administrācijas rīcības brīvība
(Civildienesta noteikumu 29. panta 1. punkts)
5.      Ierēdņi – Administrācijas pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses
6.      Ierēdņi – Konkurss – Pārbaudījumu noteikumi un saturs
(Civildienesta noteikumu III pielikums)
7.      Ierēdņi – Konkurss – Atlases komisija – Sastāvs
(Civildienesta noteikumu III pielikuma 3. pants)
8.      Ierēdņi – Konkurss – Atlases komisija – Sastāvs
(Civildienesta noteikumu III pielikuma 3. pants)
9.      Ierēdņi – Tiesības un pienākumi – Neatkarības un godīguma pienākums
(Civildienesta noteikumu 14. pants)
10.    Ierēdņi – Konkurss – Atlases komisijas objektivitātes princips
(Civildienesta noteikumu 14. pants)
11.    Ierēdņi – Konkurss – Kopienu iestāžu pienākums nodrošināt visiem kandidātiem pārbaudījumu vienmērīgu un pienācīgu norisi
12.    Ierēdņi – Konkurss – Kandidātu spēju novērtējums
(Civildienesta noteikumu III pielikums)
1.      Ja konkursa dalībnieks lūdz vēlreiz pārbaudīt atlases komisijas lēmumu neiekļaut viņu rezerves sarakstā un ja šis lūgums tiek
noraidīts, nelabvēlīgais akts, tādējādi pārsūdzamais akts, ir lēmums par noraidīšanu.
(skat. 29. un 30. punktu)
Atsauces: Pirmās instances tiesa, 2001. gada 3. aprīlis, T‑95/00 un T‑96/00 Zaur‑Gora un Dubigh/Komisija, Recueil FP, I‑A‑79. un II‑379. lpp., 24.–27. punkts; 2002. gada 23. janvāris, T‑386/00 Gonçalves/Parlaments, Recueil FP, I‑A‑13. un II‑55. lpp., 39. punkts; 2005. gada 31. maijs, T‑294/03 Gibault/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑141. un II‑635. lpp., 22. punkts. 2006. gada 13. decembris, T‑173/05 Heus/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑2‑329. un II‑A‑2‑1695. lpp., 19. punkts.
2.      Ierēdņu celtās prasībās norma par administratīvās sūdzības un prasības Civildienesta tiesā savstarpējo atbilstību ir piemērojama
pilnībā, ja ieinteresētās personas, lai arī tām nav pienākuma to darīt, attiecībā uz konkursa atlases komisijas lēmumu izvēlas
vispirms iesniegt administratīvu sūdzību iecēlējinstitūcijai tā vietā, lai tieši vērstos Kopienu tiesā. Tādējādi, ja prasītājs
saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu iesniedz sūdzību par konkursa atlases komisijas lēmumu un iecēlējinstitūcija
šo sūdzību noraida, Kopienu tiesā iesniegtajiem prasījumiem jābūt par to pašu priekšmetu kā sūdzībā izklāstītie prasījumi.
Turklāt Kopienu tiesā norādītajiem apstrīdēšanas pamatiem ir jābalstās uz tiem pašiem iemesliem kā sūdzībā norādītie apstrīdēšanas
pamati.
Tomēr, ņemot vērā, ka pirmstiesas procedūras mērķis ir ļaut un sekmēt strīdu, kas var rasties starp ierēdņiem un administrāciju,
miermīlīgu noregulējumu, ka šai procedūrai ir neformāls raksturs un ka ieinteresētās personas parasti šajā posmā rīkojas bez
advokāta palīdzības, administrācijai sūdzības ir jāizskata nevis strikti, bet, tieši pretēji, atvērtības gaisotnē. Turklāt
sūdzībā esošie apstrīdēšanas pamati var tikt papildināti gan pirmstiesas procedūrā, iesniedzot papildu piezīmes, gan Kopienu
tiesā, ar nosacījumu, ka tajos esošā kritika balstās uz tiem pašiem iemesliem, ar kuriem ir pamatoti sākotnējā sūdzībā norādītie
apstrīdēšanas pamati. Tādējādi, apstrīdēšanas pamati pat Kopienu tiesā var tikt papildināti, iesniedzot pamatus un argumentus,
kuri ne vienmēr ir minēti sūdzībā, bet ir cieši ar to saistīti.
(skat. 37.–40. punktu)
Atsauces: Tiesa, 1986. gada 7. maijs, 52/85 Rihoux u.c./Komisija, Recueil, 1555. lpp., 11.–13. punkts; 1987. gada 20. maijs, 242/85 Geist/Komisija, Recueil, 2181. lpp., 9. punkts. Pirmās instances tiesa, 1990. gada 29. marts, T‑57/89 Alexandrakis/Komisija, Recueil, II‑143. lpp., 9. punkts; 1993. gada 3. marts, T‑58/91 Booss un Fischer/Komisija, Recueil, II‑147. lpp., 83. punkts; 1997. gada 9. jūlijs, T‑4/96 S/Tiesa, Recueil, II‑1125. lpp., 99. punkts; 1997. gada 17. decembris, T‑159/95 Dricot u.c./Komisija, Recueil FP, I‑A‑385. un II‑1035. lpp., 24. punkts; Gonçalves/Parlaments, minēts iepriekš, 42. punkts; 2003. gada 9. septembris, T‑293/02 Vranckx/Komisija, Recueil FP, I‑A‑187. un II‑947. lpp., 41.–45. punkts.
3.      Ļaujot konkursā piedalīties ierēdņiem, kuri ieņem amatu un kam piešķirta paziņojumā par atklātu konkursu norādīta pakāpe,
netiek apdraudēts ne Civildienesta noteikumos definētais pieņemšanas darbā mērķis, ne tās nolūks.
Saskaņā ar Civildienesta noteikumu 4. panta pirmo daļu darbā pieņem neviena cita iemesla dēļ kā tikai, lai aizpildītu vakantu
amatu. Civildienesta noteikumu 27. panta pirmajā daļā ir strikti definēts darbā pieņemšanas mērķis nodarbināt visspējīgākās,
visefektīvākās un visgodīgākās personas, kas cik vien iespējams plaši – ne tikai ģeogrāfiskā ziņā – izraudzītas no Eiropas
Kopienu dalībvalstu pilsoņiem.
Attiecībā uz darbā pieņemšanas mērķi šķiet, ka, ja Kopienu iestāde pēc konkursa noteiktā jomā un konkrētā pakāpē pieņem darbā
ierēdni, kurš jau ieņem amatu šajā jomā un kam jau ir piešķirta konkursā paredzēta pakāpe, iestādei nevar pārmest vakanta
amata neaizpildīšanu. Noteikti nav šaubu, ka ar šo darbā pieņemšanu tiek aizpildīta vakance, radot vakanci citā amatā. Tomēr,
ņemot vērā, ka ar šo darbā pieņemšanu tiek aizpildīts vakants amats, tas nav pretrunā Civildienesta noteikumu 4. pantā definētajam
darbā pieņemšanas mērķim.
Attiecībā uz darbā pieņemšanas mērķi, ja ierēdnis, kurš ieņem amatu šajā jomā un kuram ir piešķirta paziņojumā par konkursu
norādīta pakāpe, nokārto dažādus šī konkursa pārbaudījumus, tas, ka šī konkursa rezultātā iestāde viņu pieņem darbā, neskar
mērķi, kāds izvirzīts darbā pieņemšanai konkursa kārtībā. Fakts, ka ierēdnis ir nokārtojis dažādus konkursa pārbaudījumus,
apliecina, ka viņš ir viens no kvalificētākajiem kandidātiem vakanto amatu ieņemšanai iestādē. Turklāt šāda darbā pieņemšana
tiek veikta, pamatojoties uz iespējami plašiem kritērijiem.
(skat. 83.–87. punktu)
Atsauces: Tiesa, 1965. gada 31. marts, 16/64 Rauch/Komisija, Recueil, 179. lpp. Pirmās instances tiesa, 1990. gada 8. novembris, T‑56/89 Bataille u.c./Parlaments, Recueil, II‑597. lpp., 48. punkts; 1997. gada 6. marts, T‑40/96 un T‑55/96 de Kerros un Kohn‑Bergé/Komisija, Recueil FP, I‑A‑47. un II‑135. lpp., 40. un 41. punkts; 1998. gada 12. novembris, T‑294/97 Carrasco Benítez/Komisija, Recueil FP, I‑A‑601. un II‑1819. lpp., 35. punkts.
4.      Vārdi “vai var” Civildienesta noteikumu 29. panta 1. punktā skaidri norāda uz to, ka iecēlējinstitūcijai nav absolūta pienākuma,
ja ir aizpildāms vakants amats, veikt paaugstināšanu amatā vai pārcelšanu amatā, bet tai tikai katrā atsevišķā gadījumā ir
jāpārbauda, vai ar šiem pasākumiem var iecelt amatā personu, kura ir visspējīgākā, visefektīvākā un visgodīgākā.
Tādējādi, lai arī ar Civildienesta noteikumu 29. panta 1. punktu izveidotā subordinācija paredz, ka iecēlējinstitūcija ar
vislielāko rūpību pārbauda iespējas paaugstināt amatā vai pārcelt amatā, pirms tiek pāriets pie nākamā posma, tas neliedz
šai institūcijai, veicot pārbaudi, ņemt vērā arī iespēju iegūt labākus kandidātus citās procedūrās. No tā izriet, ka iecēlējinstitūcija
var pāriet uz darbā pieņemšanas procedūras vēlāku posmu, pat ja ir viens vai vairāki kandidāti, kas atbilst visiem paziņojumā
par aizpildāmā amata vakanci norādītajiem nosacījumiem un prasībām.
Tādējādi, ja pēc tam, kad ir pārbaudītas iespējas pārcelt amatā, iecēlējinstitūcija uzskata, ka atsevišķi ierēdņi varētu ieņemt
vakantos amatus vai, gluži pretēji, neviens no ierēdņiem nevarētu ieņemt šos amatus, iecēlējinstitūcijai nekas neliedz no
šiem ierēdņiem pieņemt darbā tos, kuri ir nokārtojuši atklātu konkursu, lai aizpildītu attiecīgos amatus. Šo ierēdņu dalība
un iekļaušana rezerves sarakstā var apliecināt vai pat atklāt, ka šie kandidāti ir labākie kandidāti vakantu amatu aizpildīšanai.
Iecēlējinstitūcija tādējādi, ņemot vērā savu plašo rīcības brīvību, var apstiprināt savu vērtējumu vai atgriezties pie šo
ierēdņu sākotnējā vērtējuma un iecelt viņus vakantajos amatos, nevis pārceļot amatā, bet saskaņā ar konkursa rezultātiem.
Šī jaunā iecelšana amatā rada pirmās iecelšanas amatā izbeigšanu no brīža, kad spēkā ir jaunā iecelšana amatā.
(skat. 91.–93. punktu)
Atsauces: Tiesa, 1965. gada 31. marts, 12/64 un 29/64 Ley/Komisija, Recueil, 143. un 161. lpp.; 1983. gada 14. jūlijs, 10/82 Mogensen u.c./Komisija, Recueil, 2397. lpp., 10. punkts; 2000. gada 13. jūlijs, C‑174/99 P Parlaments/Richard, Recueil, I‑6189. un I‑6191. lpp., 38.–40. punkts. Pirmās instances tiesa, 2002. gada 23. aprīlis, T‑372/00 Campolargo/Komisija, Recueil FP, I‑A‑49. un II‑223. lpp., 93.–95. punkts; 2002. gada 17. oktobris, T‑330/00 un T‑114/01 Cocchi un Hainz/Komisija, Recueil FP, I‑A‑193. un II‑987. lpp., 38. punkts.
5.      Administrācijas pienākums ņemt vērā savu ierēdņu intereses atspoguļo savstarpējo tiesību un pienākumu līdzsvaru, ko Civildienesta
noteikumi ir radījuši pārvaldes iestādes un publiskās pārvaldes darbinieku attiecībās. Prasības ņemt vērā ierēdņu intereses
tomēr nekavē iecēlējinstitūciju veikt pasākumus, ko tā uzskata par vajadzīgiem dienesta interesēs, jo katra amata aizpildīšanai
vispirms ir jābūt pamatotai ar dienesta interesēm.
Pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses ievērošana, pieņemot darbā, tādējādi ir jāvērtē, ņemot vērā dienesta intereses, kas
ir galvenais faktors, kurš iestādei jāņem vērā, aizpildot amatu tās iekšienē. Tomēr iestādei ir plaša rīcības brīvība, nosakot
dienesta intereses, tiesas kontrolei aprobežojoties tikai ar pārbaudi, vai tā ir rīkojusies, ievērojot saprātīgas robežas,
un nav izmantojusi savu rīcības brīvību acīmredzami kļūdaini.
Pieņemot konkursā un iekļaujot rezerves sarakstā ierēdņus, kas jau ieņem amatu un kam jau ir piešķirta paziņojumā par konkursu
norādītā pakāpe, iestāde – precīzāk, iecēlējinstitūcija attiecībā uz paziņojuma par konkursu pieņemšanu un atlases komisija
attiecībā uz pēdējā minētā piemērošanu – ir ievērojusi šīs robežas un nav acīmredzami kļūdaini izmantojusi savas pilnvaras.
(skat. 98., 103., 105. un 106. punktu)
Atsauces: Tiesa, 1987. gada 4. februāris, 417/85 Maurissen/Revīzijas palāta, Recueil, 551. lpp., 12. punkts; 1994. gada 29. jūnijs, C‑298/93 P Klinke/Tiesa, Recueil, I‑3009. lpp., 38. punkts. Pirmās instances tiesa, 1993. gada 16. decembris, T‑80/92 Turner/Komisija, Recueil, II‑1465. lpp., 77. punkts; 1996. gada 15. februāris, T‑589/93 Ryan‑Sheridan/FEACVT, Recueil FP, I‑A‑27. un II‑77. lpp., 132. punkts; 1998. gada 28. maijs, T‑78/96 un T‑170/96 W/Komisija, Recueil FP, I‑A‑239. un II‑745. lpp., 116. punkts; 1999. gada 6. jūlijs, T‑112/96 un T‑115/96 Séché/Komisija, Recueil FP, I‑A‑115. un II‑623. lpp., 267. punkts; 2000. gada 12. decembris, T‑223/99 Dejaiffe/ITSB, Recueil FP, I‑A‑277. un II‑1267. lpp., 53. punkts; Cocchi un Hainz/Komisija, minēts iepriekš, 89. punkts; 2002. gada 26. novembris, T‑103/01 Cwik/Komisija, Recueil FP, I‑A‑229. un II‑1137. lpp., 52. punkts; 2005. gada 24. novembris, T‑236/02 Marcuccio/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑365. un II‑1621. lpp., 129. punkts.
6.      Vienlīdzīgas attieksmes princips ir Kopienu tiesību pamatprincips, tādēļ atlases komisijai ir stingri jāuzrauga tā ievērošana
attiecībā pret kandidātiem konkursa norises laikā. Lai gan atlases komisijai ir plaša rīcības brīvība attiecībā uz pārbaudījumu
nosacījumiem un precīzu saturu, tomēr Kopienu tiesai ir jāveic kontrole tiktāl, ciktāl tas nepieciešams, lai nodrošinātu vienlīdzīgu
attieksmi pret kandidātiem un atlases komisijas veiktās to atlases objektivitāti.
Katrā pārbaudījumā, ņemot vērā noteikti ierobežoto jautājumu skaitu, kāds reāli var tikt uzdots pārbaudījumā attiecībā uz
noteiktu jomu/priekšmetu, vispār un neizbēgami pastāv nevienlīdzīgas attieksmes risks. Tādējādi ir atzīts, ka vienlīdzīgas
attieksmes principa pārkāpums var tikt konstatēts tikai tad, ja atlases komisija, izvēloties pārbaudījumus, nav ierobežojusi
katram pārbaudījumam vispār raksturīgās nevienlīdzības riska iespējas.
Dokumenta, ko atsevišķi konkursa dalībnieki ir varējuši iegūt savā darbā Kopienu iestādē, pārzināšana nenozīmē, ka viņiem
ir bijusi nepamatota priekšrocība, atlases komisijai izvēloties šo dokumentu kā pamatu konkursa rakstveida pārbaudījuma jautājumiem.
Pirmkārt, priekšrocība, ko šī dokumenta izvēle ir sniegusi atsevišķiem kandidātiem, ir daļa no vispār jebkuram pārbaudījumam
raksturīgā riska. Otrkārt, šī dokumenta teksts bija pieejams pirms attiecīgā rakstveida pārbaudījuma un tā laikā.
(skat. 132., 133. un 164. punktu)
Atsauces: Tiesa, 1988. gada 8. marts, 64/86, no 71/86 līdz 73/86 un 78/86 Sergio u.c./Komisija, Recueil, 1399. lpp., 27. punkts. Pirmās instances tiesa, 1994. gada 17. marts, T‑43/91 Hoyer/Komisija, Recueil FP, I‑A‑91. un II‑297. lpp., 47. punkts; 1994. gada 17. marts, T‑44/91 Smets/Komisija, Recueil FP, I‑A‑97. un II‑319. lpp., 46. punkts; 2000. gada 25. maijs, T‑173/99 Elkaïm Mazuel/Komisija, Recueil FP, I‑A‑101. un II‑433. lpp., 87. un 90. punkts.
7.      Atlases komisijas sastāva cik vien iespējams lielāka stabilitāte pārbaudījumu norises laikā tiek prasīta, lai nodrošinātu
novērtēšanas kritēriju konsekventu piemērošanu. Šī konsekvence savukārt ļauj nodrošināt objektivitāti un vienlīdzīgu attieksmi
pret kandidātiem pārbaudījumos. Ņemot vērā vienlīdzīgas attieksmes principa nozīmi, pieņemot darbā, tas, ka konkursa atlases
komisija nenodrošina sava sastāva stabilitāti, var tikt kvalificēts kā būtisku formas prasību pārkāpums. Tādējādi lēmums,
ar kuru izdarīts šāds pārkāpums, ir jāatceļ un ieinteresētajai personai nav jāpierāda īpašā negatīvā ietekme uz tās subjektīvajām
tiesībām vai tas, ka konkursa rezultāts varētu būt bijis citāds, ja attiecīgās būtiskās formas prasības būtu tikušas ievērotas.
(skat. 202. punktu)
Atsauce: Pirmās instances tiesa, 2004. gada 10. novembris, T‑165/03 Vonier/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑343. un II‑1575. lpp., 39. punkts un tajā minētā judikatūra.
8.      Konkursa atlases komisijas pastāvīgo locekļu un locekļu vietnieku vienlaicīga klātbūtne mutvārdu pārbaudījumos nepadara nelikumīgu
atlases komisijas darbu un tās sastāvu, ja ir nodrošināta Civildienesta noteikumu III pielikuma 3. panta pirmajā daļā prasītā
pārstāvība un ja atlases komisijas balsstiesīgie locekļi saglabā kontroli pār darbībām un rīcības, kā arī lemšanas brīvību.
Tādējādi priekšsēdētāja vietnieka un pastāvīgā priekšsēdētāja vienlaicīga klātbūtne nepadara nelikumīgu atlases komisijas
darbu un sastāvu tiktāl, ciktāl šādos apstākļos priekšsēdētāja vietniekam nav balsstiesību.
(skat. 210. un 255. punktu)
Atsauce: Pirmās instances tiesa, 2005. gada 13. septembris, T‑290/03 Pantoulis/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑241. un II‑1123. lpp., 77. un 78. punkts.
9.      Saskaņā ar Civildienesta noteikumu 14. pantu interešu konflikts attiecas tikai uz situāciju, kurā ierēdnis ir spiests, veicot
savus pienākumus, lemt par lietu, kuras izskatīšanā vai atrisināšanā tam ir tādas personiska rakstura intereses, kas var apdraudēt
viņa neatkarību. Novērtējot interešu konflikta risku, profesionālu attiecību esamība starp ierēdni un trešo personu principā
nenozīmē, ka ir apdraudēta vai ir šķietami apdraudēta ierēdņa neatkarība, ja šis ierēdnis ir aicināts lemt par lietu, kurā
ir iesaistīta šī trešā persona.
Tādējādi konkursa atlases komisijas locekļa dalība kandidāta, kurš strādā vai ir strādājis tajā pašā nodaļā vai tajā pašā
direkcijā kā viņš, novērtēšanā neliek šim loceklim lemt par lietu, kuras izskatīšanā vai atrisināšanā tam ir personiska interese,
kas varētu apdraudēt viņa neatkarību.
(skat. 223. un 224. punktu)
Atsauces: Pirmās instances tiesa, 2002. gada 11. septembris, T‑89/01 Willeme/Komisija, Recueil FP, I‑A‑153. un II‑803. lpp., 58. punkts; 2005. gada 3. februāris, T‑137/03 Mancini/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑7. un II‑27. lpp., 33. punkts; 2005. gada 12. jūlijs, T‑157/04 De Bry/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑199. un II‑901. lpp., 35. punkts.
10.    Atlases komisijas objektivitātes princips tādējādi prasa atlases komisijas locekļa atturēšanos kandidāta novērtēšanā, ja pastāv
tieša saikne starp atlases komisijas locekli un kandidātu. Atlases komisijas objektivitāte ir nodrošināta, ja atlases komisijas
loceklis, kas ir piedalījies viņam pazīstamu kandidātu mutvārdu pārbaudījumos, atturas no jebkādas iejaukšanās intervijā un
šī kandidāta vērtēšanas un ja, salīdzinoši vērtējot visus kandidātus, atlases komisijas sastāvā papildus šim “pasīvajam” loceklim
noteikti ir vismaz trīs vai četri locekļi, kam nav nekādas tiešas saistības ar kandidātu.
(skat. 228. un 229. punktu)
Atsauce: Pirmās instances tiesa, 2005. gada 5. aprīlis, T‑336/02 Christensen/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑75. un II‑341. lpp., 53. punkts.
11.    Saskaņā ar rūpības principu un vienlīdzīgas attieksmes principu Kopienu iestādēm ir jānodrošina visiem konkursa kandidātiem
vienmērīga un pienācīga pārbaudījumu norise. Tomēr nelikumība konkursa pārbaudījumu norisē ietekmē šo pārbaudījumu likumību
tikai tad, ja šī nelikumība ir būtiska vai ja prasītājs pierāda, ka šī nelikumība var izkropļot pārbaudījumu rezultātus. Savukārt
būtiskas nelikumības gadījumā iestādei atbildētājai ir jāpierāda, ka šai nelikumībai nebija ietekmes uz pārbaudījumu rezultātiem.
Šajā ziņā dažāda ilguma apspriedes attiecībā uz dažādiem kandidātiem nerada nediskriminācijas principa pārkāpumu un tādējādi,
ņemot vērā, ka apspriedes ilgums nav šīs apspriedes efektivitātes vai kvalitātes rādītājs, nav nelikumība.
(skat. 244. un 250. punktu)
Atsauces: Pirmās instances tiesa, 1999. gada 11. februāris, T‑200/97 Jiménez/ITSB, Recueil FP, I‑A‑19. un II‑73. lpp., 55. punkts; 2001. gada 24. aprīlis, T‑159/98 Torre u.c./Komisija, Recueil FP, I‑A‑83. un II‑395. lpp., 47. punkts; 2002. gada 7. februāris, T‑193/00 Felix/Komisija, Recueil FP, I‑A‑23. un II‑101. lpp., 46. punkts.
12.    Novērtējums, uz ko paļaujas konkursa atlases komisija, vērtējot kandidātu zināšanas un piemērotību, ir vērtējums par katra
kandidāta sniegumu pārbaudījumā un ietilpst atlases komisijas plašajā rīcības brīvībā. Kopienu tiesa to kontrolē tikai acīmredzama
atlases komisijas darbu regulējošas normas pārkāpuma gadījumā. Kopienu tiesai ar savu vērtējumu nav jāaizstāj konkursa atlases
komisijas vērtējums. Tādējādi, ja, iesniedzot prasību atcelt konkursa atlases komisijas lēmumu, ar kuru tiek atzīts, ka prasītājs
nav izturējis kvalifikācijas pārbaudījumus, prasītājs nenorāda uz atlases komisijas darbu regulējošu normu pārkāpumu vai nesniedz
pierādījumus par šādu pārkāpumu, Kopienu tiesa nepārbauda atlases komisijas sniegtā novērtējuma pamatotību.
No Civildienesta noteikumu 27. pantā noteiktā principa, ka iecelšana amatā ir virzīta uz to, lai iestādei nodrošinātu visspējīgāko
ierēdņu konkursu, izriet, ka visi kandidāti, kam uzdoti jautājumi, uz katru no kuriem ir sniedzama tikai viena pareiza un
precīza atbilde, atlases komisijai ir jāizvēlas, pamatojoties uz šo atbilžu pareizību. Šī norma neskar konkursa atlases komisijas
rīcības brīvību. Ja uz uzdoto jautājumu kā vienīgā pareizā atbilde var būt tikai viena vienkārša un precīza atbilde, konkursa
atlases komisijai nav rīcības brīvības, lai atzītu par pareizu vai nepareizu kāda kandidāta sniegto atbildi uz šo jautājumu.
No šīs normas izriet, ka atsevišķu atlases komisijas locekļu veikti neprecīzi labojumi konkursa mutvārdu pārbaudījumā kandidāta
atbildēs uz jautājumiem, uz kuriem var būt tikai viena pareiza atbilde, ir atlases komisijas darbu regulējošu normu pārkāpums.
(skat. 274.–278. punktu)
Atsauces: Pirmās instances tiesa, 1994. gada 1. decembris, T‑46/93 Michaël‑Chiou/Komisija, Recueil FP, I‑A‑297. un II‑929. lpp., 48. un 49. punkts; 2000. gada 14. jūlijs, T‑146/99 Teixeira Neves/Tiesa, Recueil FP, I‑A‑159. un II‑731. lpp., 41. punkts; 2003. gada 25. jūnijs, T‑72/01 Pyres/Komisija, Recueil FP, I‑A‑169. un II‑861. lpp., 30. punkts; 2004. gada 9. novembris, T‑285/02 un T‑395/02 Vega Rodríguez/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑333. un II‑1527. lpp., 35.–45. punkts; 2005. gada 26. janvāris, T‑267/03 Roccato/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑1. un II‑1. lpp., 42. punkts.