62017TO0717
ORDONANȚA TRIBUNALULUI (Camera a noua)
6 noiembrie 2018 (
*1
)
„Acțiune în anulare – ERCEA – Programul‑cadru pentru cercetare și inovare «Orizont 2020» – Decizie de respingere a cererii de reexaminare a unei evaluări a propunerii de cercetare – Contestație administrativă în fața Comisiei – Respingerea contestației administrative – Desemnare eronată a pârâtului – Cerere de emitere a unei somații – Inadmisibilitate vădită”
În cauza T‑717/17,
Nicolae Chioreanu, cu domiciliul în Oradea (România), reprezentat de D.‑C. Rusu, avocat,
reclamant,
împotriva
Agenției Executive a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA), reprezentată de F. Sgritta și de M. E. Chacón Mohedano, în calitate de agenți,
pârâtă,
având ca obiect, în primul rând, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea, pe de o parte, a Deciziei ERCEA din 23 martie 2017 de respingere a cererii de reexaminare a evaluării propunerii de cercetare nr. 741797-NIP, ERC‑2016-ADG „New and Innovative Powertrain – NIP” și, pe de altă parte, a Deciziei C(2017) 5190 final a Comisiei din 27 iulie 2017 de respingere a contestației administrative introduse de reclamant în temeiul articolului 22 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 58/2003 al Consiliului din 19 decembrie 2002 de stabilire a statutului agențiilor executive cărora urmează să li se încredințeze anumite sarcini în gestionarea programelor comunitare (JO 2003, L 11, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 8, p. 256), și, în al doilea rând, o cerere prin care se urmărește ca Tribunalul să oblige ERCEA la reexaminarea evaluării propunerii de cercetare menționate mai sus,
TRIBUNALUL (Camera a noua),
compus din domnul S. Gervasoni, președinte, doamna K. Kowalik‑Bańczyk (raportor) și domnul C. Mac Eochaidh, judecători,
grefier: domnul E. Coulon,
dă prezenta
Ordonanță
Cadrul juridic
1
Regulamentul (CE) nr. 58/2003 al Consiliului din 19 decembrie 2002 de stabilire a statutului agențiilor executive cărora urmează să li se încredințeze anumite sarcini în gestionarea programelor comunitare (JO 2003, L 11, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 8, p. 256) abilitează Comisia Europeană să înființeze agenții executive în scopul de a le delega în tot sau în parte punerea în aplicare, în numele Comisiei și pe răspunderea sa, a unui program sau a unui proiect al Uniunii Europene.
2
Potrivit articolului 4 din Regulamentul nr. 58/2003, agențiile executive sunt organisme ale Uniunii cu rol de serviciu public; ele au personalitate juridică și beneficiază în fiecare stat membru de cea mai extinsă capacitate juridică acordată persoanelor juridice conform legislației naționale.
3
În conformitate cu articolul 22 alineatele (1) și (5) din Regulamentul nr. 58/2003, orice act al unei agenții executive care prejudiciază un terț poate fi contestat în fața Comisiei în vederea exercitării controlului de legalitate cu privire la acest act. Comisia se pronunță asupra contestației administrative în scris și își motivează decizia, după ascultarea motivelor invocate de partea interesată și de agenția executivă. Decizia de respingere a contestației administrative poate face obiectul unei acțiuni în anulare în fața Curții de Justiție.
4
În conformitate cu articolul 6 din Decizia Consiliului din 3 decembrie 2013 de instituire a programului specific de punere în aplicare a Programului‑cadru pentru cercetare și inovare (2014-2020) – Orizont 2020 și de abrogare a Deciziilor 2006/971/CE, 2006/972/CE, 2006/973/CE, 2006/974/CE și 2006/975/CE (JO 2013, L 347, p. 965), Comisia a înființat, printr‑o decizie din 12 decembrie 2013 (JO 2013, C 373, p. 23), un Consiliu European pentru Cercetare (denumit în continuare „CEC”). CEC este format dintr‑un Consiliu științific independent și dintr‑o structură specifică de punere în aplicare.
5
Structura specifică de punere în aplicare menționată mai sus a fost înființată prin Decizia de punere în aplicare a Comisiei din 17 decembrie 2013 de înființare a Agenției Executive a Consiliului European pentru Cercetare și de abrogare a Deciziei 2008/37/CE (JO 2013, L 346, p. 58). Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA), desemnată ca pârâtă în prezenta cauză, a primit din partea Comisiei o delegare pentru realizarea obiectivului specific al CEC în cadrul „Orizont 2020”, în conformitate cu Regulamentul nr. 58/2003. Această delegare este încadrată de Decizia C(2013) 9428 final a Comisiei din 20 decembrie 2013 de delegare a competențelor către ERCEA în vederea executării sarcinilor aferente implementării programelor Uniunii în domeniul cercetării de frontieră, cuprinzând în special executarea creditelor înscrise în bugetul general al Uniunii.
6
Normele de participare la cererile de propuneri organizate în special de ERCEA sunt prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 1290/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 de stabilire a normelor de participare și diseminare pentru Programul‑cadru pentru cercetare și inovare (2014-2020) – „Orizont 2020” și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1906/2006 (JO 2013, L 347, p. 81). Regulamentul nr. 1290/2013 prevede printre altele la articolul 16 o procedură de reexaminare a evaluării pentru solicitanții care consideră că evaluarea propunerii lor nu a fost efectuată în conformitate cu procedurile stabilite în acest regulament, în programul de activitate, în planul de activitate relevant sau în cererea de propuneri. Conform alineatului (2) al acestui articol, cererea de reexaminare a evaluării trebuie să fie depusă de solicitantul în cauză în termen de 30 de zile de la data la care Comisia sau organismul de finanțare relevant a comunicat solicitantului rezultatele evaluării. Potrivit alineatului (3) al acestui articol, Comisia sau organismul de finanțare relevant este responsabilă/responsabil de examinarea cererii de reexaminare a evaluării. Această reexaminare acoperă numai aspectele procedurale ale evaluării, nu și meritele propunerii. Articolul în cauză nu prevede un termen precis în care Comisia sau organismul de finanțare relevant trebuie să se pronunțe cu privire la cererea de reexaminare a evaluării și se limitează să indice, la alineatul (5), că acestea adoptă o decizie fără întârzieri nejustificate. În sfârșit, conform alineatului (7) al aceluiași articol, procedura de reexaminare nu împiedică orice alte acțiuni pe care participanții le pot efectua în conformitate cu dreptul Uniunii.
Istoricul cauzei
7
La 25 mai 2016, ERCEA a publicat o cerere de propuneri pentru granturile destinate cercetătorilor confirmați ai CEC în cadrul programului de activitate 2016 „Orizont 2020” în ceea ce privește punerea în aplicare a activităților CEC.
8
La 30 august 2016, reclamantul, domnul Nicolae Chioreanu, acționând în numele Universității din Oradea (România), a depus o propunere de proiect nr. 741797 NIP – New and Innovative Powertrain – în vederea obținerii unui grant (denumită în continuare „propunerea nr. 741797-NIP”).
9
Evaluarea propunerii nr. 741797-NIP a fost atribuită unei comisii de experți care a decis că această propunere nu îndeplinea standardele de excelență ale CEC și, în consecință, nu trebuia reținută pentru cea de a doua etapă de selecție în vederea finanțării. Prin scrisoarea din 30 ianuarie 2017, ERCEA l‑a informat pe reclamant cu privire la rezultatul evaluării. Această scrisoare menționa căile de atac disponibile, și anume cererea de reexaminare a evaluării, contestația administrativă în temeiul articolului 22 din Regulamentul nr. 58/2003, precum și acțiunea în anulare în temeiul articolului 263 TFUE împotriva ERCEA. În plus, scrisoarea menționată prevedea termenele de introducere a acestor căi de atac, indica adresele electronice la care puteau fi introduse primele două căi de atac și preciza că reclamantul poate introduce la un moment dat doar o singură cale de atac formală. Raportul de evaluare, care cuprindea comentariile individuale ale experților, comentariile finale și punctajul acordat de comisie, figura în anexa la scrisoarea în cauză.
10
La 14 februarie 2017, reclamantul a formulat o cerere de reexaminare a evaluării.
11
Prin scrisoarea din 23 martie 2017, directorul ERCEA l‑a informat pe reclamant despre respingerea cererii sale de reexaminare de către comitetul de reexaminare al ERCEA (denumită în continuare „decizia ERCEA din 23 martie 2017”). Potrivit comitetului, în cadrul procesului de evaluare nu a fost săvârșită nicio eroare de procedură. În această scrisoare, directorul l‑a informat pe reclamant despre două căi de atac disponibile, și anume, pe de o parte, contestația administrativă în temeiul articolului 22 din Regulamentul nr. 58/2003 care trebuie să fie depusă în termen de o lună de la primirea deciziei de către reclamant la adresa electronică indicată și, pe de altă parte, acțiunea în anulare în temeiul articolului 263 TFUE împotriva deciziei ERCEA din 23 martie 2017 care trebuie să fie formulată în termen de două luni de la primirea deciziei de către reclamant. Această scrisoare cuprindea de asemenea o trimitere la Regulamentul nr. 58/2003 și preciza că reclamantul poate introduce la un moment dat doar o singură cale de atac și că, în cazul în care ar alege să formuleze contestația administrativă întemeiată pe articolul 22 din Regulamentul nr. 58/2003, ar trebui să aștepte decizia finală a Comisiei și să formuleze o acțiune în anulare împotriva acestei din urmă decizii.
12
La 3 aprilie 2017, reclamantul a introdus la Comisie o contestație administrativă în temeiul articolului 22 din Regulamentul nr. 58/2003.
13
Prin decizia C(2017) 5190 final din 27 iulie 2017, adoptată în temeiul articolului 22 alineatul (1) din Regulamentul nr. 58/2003 (denumită în continuare „decizia Comisiei din 27 iulie 2017”), Comisia a respins contestația administrativă a reclamantului ca nefondată și a menținut decizia ERCEA din 23 martie 2017 de respingere a cererii de reexaminare a evaluării propunerii nr. 741797-NIP. Această decizie a fost notificată reclamantului prin scrisoarea din 16 august 2017, semnată de directorul general al Direcției Generale (DG) Cercetare și Inovare. În această scrisoare figura o mențiune prin care reclamantul era informat că poate formula o acțiune în anulare în temeiul articolului 263 TFUE împotriva Comisiei în termen de două luni de la primirea scrisorii respective.
Procedura și concluziile părților
14
Prin cererea introductivă depusă la grefa Tribunalului la 13 octombrie 2017, reclamantul a introdus prezenta acțiune.
15
Prin înscris separat depus la grefa Tribunalului la 23 ianuarie 2018, ERCEA a ridicat o excepție de inadmisibilitate în temeiul articolului 130 din Regulamentul de procedură al Tribunalului. Reclamantul a depus observații cu privire la această excepție la 5 martie 2018.
16
Prin cererea introductivă, reclamantul solicită Tribunalului:
–
anularea „deciziilor” prin care s‑a respins cererea de reexaminare a evaluării propunerii nr. 741797-NIP;
–
obligarea ERCEA la reexaminarea evaluării propunerii nr. 741797-NIP.
17
În cadrul excepției de inadmisibilitate, ERCEA solicită Tribunalului:
–
respingerea acțiunii ca inadmisibilă;
–
obligarea reclamantului la plata cheltuielilor de judecată.
18
În observațiile sale formulate cu privire la excepția de inadmisibilitate, reclamantul solicită Tribunalului să declare acțiunea admisibilă.
În drept
19
În temeiul articolului 130 alineatele (1) și (7) din Regulamentul de procedură, la solicitarea pârâtului, Tribunalul poate să se pronunțe asupra excepției de inadmisibilitate fără a intra în dezbaterea fondului. În plus, potrivit articolului 126 din același regulament, atunci când o acțiune este în mod vădit inadmisibilă sau în mod vădit nefondată, Tribunalul poate oricând să decidă, la propunerea judecătorului raportor, fără continuarea procedurii, să se pronunțe prin ordonanță motivată.
20
În speță, Tribunalul consideră că este suficient de lămurit de înscrisurile de la dosar și decide să se pronunțe asupra acțiunii fără a deschide faza orală a procedurii și fără a intra în dezbaterea fondului.
Cu privire la respectarea normelor privind conținutul cererii introductive
21
ERCEA susține că cererea introductivă nu desemnează cu precizia necesară obiectul litigiului și motivele acțiunii. Ea arată în special că, la punctele (1) și (21) din cererea introductivă, reclamantul se referă la „deciziile negative” privind reevaluarea propunerii nr. 741797-NIP, fără a preciza elemente precum data sau autorul actului sau al actelor atacate, care să permită identificarea fără echivoc a actului sau a actelor care fac obiectul acțiunii.
22
În observațiile privind excepția de inadmisibilitate, reclamantul susține că argumentul ERCEA este eronat, dat fiind că cererea introductivă descrie foarte clar obiectul litigiului, care ar fi nerespectarea de către ERCEA a procedurii de evaluare cu ocazia evaluării propunerii nr. 741797-NIP. În ceea ce privește forma plurală utilizată la punctul (21) din cererea introductivă, el susține că nu era necesar să precizeze toate elementele de identificare a deciziilor a căror anulare o solicită, întrucât aceste decizii figurează în anexele A.2 și A.3 la cererea introductivă.
23
În temeiul articolului 21 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, aplicabil procedurii în fața Tribunalului în conformitate cu articolul 53 primul paragraf din același statut, precum și al articolului 76 literele (d) și (e) din Regulamentul de procedură, cererea introductivă trebuie să cuprindă obiectul litigiului, motivele și argumentele invocate, precum și o expunere sumară a acestor motive și concluziile reclamantului. Aceste elemente trebuie să fie suficient de clare și de precise pentru a permite pârâtului să își pregătească apărarea, iar Tribunalului să se pronunțe asupra acțiunii, dacă este cazul, fără alte informații. În vederea garantării securității juridice și a unei bune administrări a justiției, este necesar, pentru ca o acțiune să fie admisibilă, ca elementele esențiale de fapt și de drept pe care aceasta se întemeiază să rezulte, cel puțin în mod sumar, dar coerent și comprehensibil, din chiar textul cererii introductive (Ordonanța din 28 aprilie 1993, De Hoe/Comisia, T‑85/92, EU:T:1993:39, punctul 20, Ordonanța din 21 mai 1999, Asia Motor France și alții/Comisia, T‑154/98, EU:T:1999:109, punctul 49, și Hotărârea din 15 iunie 1999, Ismeri Europa/Curtea de Conturi, T‑277/97, EU:T:1999:124, punctul 29).
24
În ceea ce privește mai precis concluziile părților, trebuie subliniat că acestea definesc obiectul litigiului. Prin urmare, este necesar ca ele să indice, în mod expres și fără echivoc, ceea ce solicită părțile. În special, în cazul în care este vorba despre o acțiune în anulare, trebuie ca actul a cărui anulare se solicită să fie clar desemnat (Hotărârea din 10 iulie 1990, Automec/Comisia, T‑64/89, EU:T:1990:42, punctul 67).
25
În speță, este necesar să se arate că, la punctul (1) din cererea introductivă care figurează sub titlul „Obiectul litigiului”, reclamantul solicită Tribunalului să anuleze „respingerea cererii de reevaluare a propunerii [nr. 741797-NIP] și obligarea [ERCEA să reevalueze] propunerea cu respectarea strictă a principiilor privind transparența, corectitudinea și imparțialitatea, așa cum sunt prevăzute în Regulile [CEC] pentru depunere[a] și evaluare[a] [propunerilor]” și că, la punctul (21) din cererea introductivă care figurează sub titlul „Concluzie”, reclamantul solicită Tribunalului „să anuleze deciziile de respingere a cererii de reevaluare a propunerii [nr. 741797-NIP] și să oblige [ERCEA să reevalueze] propunerea pentru motivul că nu s‑a respectat procedura de evaluare”.
26
Rezultă din cele ce precedă că, prin prezenta acțiune, reclamantul solicită în esență anularea unui act al cărui autor este ERCEA, cu scopul de a o determina pe aceasta să reexamineze evaluarea propunerii nr. 741797-NIP, prin care reclamantul a solicitat un grant pentru proiectul său.
27
Totuși, în observațiile cu privire la excepția de inadmisibilitate, reclamantul arată că urmărește anularea actelor care au fost incluse în anexele A.2 și A.3 la cererea introductivă. Or, în aceste două anexe figurează decizia ERCEA din 23 martie 2017 și, respectiv, decizia Comisiei din 27 iulie 2017.
28
Desigur, formularea utilizată în cererea introductivă, în special utilizarea, la punctul (21) din aceasta, a formei plurale pentru a descrie actele vizate de acțiune, precum și faptul că nici autorii acestor acte, nici datele adoptării lor nu sunt precizate în cererea introductivă ar putea duce la confuzii. Cu toate acestea, din moment ce actele vizate de acțiune au fost anexate la cererea introductivă, este posibilă identificarea lor.
29
De altfel, trebuie arătat că, în cadrul excepției de inadmisibilitate, ERCEA a prezentat argumentele referitoare la admisibilitatea, pe de o parte, a unei acțiuni îndreptate împotriva deciziei sale din 23 martie 2017 și, pe de altă parte, a unei acțiuni îndreptate împotriva deciziei Comisiei din 27 iulie 2017. Așadar, în pofida impreciziilor cererii introductive, pârâta a putut să identifice ea însăși cele două acte vizate de prezenta acțiune și să determine atât autorii, cât și datele de adoptare ale acestora.
30
Rezultă din cele ce precedă că obiectul litigiului, astfel cum este definit în cererea introductivă, îndeplinește cerințele amintite la punctele 23 și 24 de mai sus. Prin urmare, trebuie să se considere că, prin intermediul prezentei acțiuni, reclamantul solicită anularea a două acte, și anume decizia ERCEA din 23 martie 2017 și decizia Comisiei din 27 iulie 2017. Pe de altă parte, el solicită Tribunalului obligarea ERCEA la reexaminarea propunerii nr. 741797-NIP.
Cu privire la cererea de anulare a deciziei ERCEA din 23 martie 2017
31
ERCEA susține că, în măsura în care vizează decizia sa din 23 martie 2017, prezenta acțiune este inadmisibilă întrucât a fost introdusă după expirarea termenului de două luni prevăzut la articolul 263 al șaselea paragraf TFUE.
32
Tribunalul consideră că, pentru un alt motiv, acțiunea este vădit inadmisibilă în măsura în care vizează decizia ERCEA din 23 martie 2017. Astfel, este suficient să se constate că reclamantul a ales să introducă, împotriva acestei decizii, o contestație administrativă în temeiul articolului 22 din Regulamentul nr. 58/2003, iar Comisia s‑a pronunțat cu privire la această contestație administrativă prin decizia din 27 iulie 2017, care face de asemenea obiectul prezentei acțiuni.
33
Întrucât reclamantul a ales astfel să exercite calea de atac a contestației administrative care a condus la adoptarea, la 27 iulie 2017, a unei decizii de către Comisie, care este autoritatea de control al legalității actelor ERCEA, el nu mai poate contesta decizia ERCEA din 23 martie 2017 printr‑o cale de atac jurisdicțională în temeiul articolului 263 TFUE, și aceasta indiferent de problema unei eventuale depășiri a termenului pentru introducerea unei asemenea căi de atac, invocată de ERCEA în cadrul excepției sale de inadmisibilitate.
34
Rezultă că cererea de anulare a deciziei ERCEA din 23 martie 2017 este vădit inadmisibilă.
Cu privire la cererea de anulare a deciziei Comisiei din 27 iulie 2017
35
ERCEA susține că, în măsura în care vizează decizia Comisiei din 27 iulie 2017, prezenta acțiune este inadmisibilă deoarece este îndreptată împotriva entității care nu este autorul acestei decizii.
36
În temeiul articolului 22 alineatele (1) și (5) din Regulamentul nr. 58/2003, în cazul în care un act al unei agenții executive care prejudiciază un terț este contestat în fața Comisiei în vederea exercitării controlului de legalitate cu privire la acesta, decizia expresă sau tacită a Comisiei de respingere a contestației administrative poate face obiectul unei acțiuni în anulare în fața Curții de Justiție.
37
Potrivit jurisprudenței, acțiunile trebuie, în principiu, să fie îndreptate împotriva autorului actului atacat (a se vedea Ordonanța din 22 iulie 2015, European Children’s Fashion Association și Instituto de Economía Pública/Comisia și EACEA, T‑724/14, nepublicată, EU:T:2015:550, punctul 21 și jurisprudența citată, și Ordonanța din 15 noiembrie 2017, Pilla/Comisia și EACEA, T‑784/16, nepublicată, EU:T:2017:806, punctul 54). Această situație se regăsește în special atunci când un act nu poate fi imputat unei instituții, unui organ, unui oficiu sau unei agenții a Uniunii, alta decât cea de la care provine acest act (a se vedea în acest sens Ordonanța din 16 decembrie 2008, Italia/Comisia și CESE, T‑117/08, nepublicată, EU:T:2008:582, punctele 16-19, și Ordonanța din 15 noiembrie 2017, Pilla/Comisia și EACEA, T‑784/16, nepublicată, EU:T:2017:806, punctele 55-60).
38
Pe de altă parte, desemnarea în cererea introductivă, din eroare, a unui alt pârât decât autorul actului atacat nu atrage inadmisibilitatea cererii introductive dacă aceasta conține elemente care permit identificarea fără dubiu a părții împotriva căreia este formulată, precum desemnarea actului atacat și a autorului său. Într‑un astfel de caz, trebuie considerat pârât autorul actului atacat, deși acesta nu este menționat în partea introductivă a cererii. Trebuie însă să se facă distincție între această situație și cea în care reclamantul insistă în desemnarea pârâtului menționat în partea introductivă a cererii, în deplină cunoștință a faptului că acesta nu este autorul actului atacat. În această din urmă situație, trebuie să se țină cont de pârâtul desemnat în cererea introductivă și, dacă este cazul, să se deducă consecințele acestei desemnări cu privire la admisibilitatea acțiunii (a se vedea în acest sens Hotărârea din 22 noiembrie 1990, Mommer/Parlamentul, T‑162/89, EU:T:1990:72, punctele 19 și 20; a se vedea de asemenea Ordonanța din 27 martie 2017, Frank/Comisia, T‑603/15, nepublicată, EU:T:2017:228, punctul 73 și jurisprudența citată).
39
În speță, trebuie să se constate mai întâi că Comisia este singurul autor al deciziei din 27 iulie 2017. Prin adoptarea acestei decizii, Comisia a exercitat competența care îi este atribuită prin Regulamentul nr. 58/2003 în ceea ce privește controlul de legalitate al deciziilor ERCEA. Așadar, decizia din 27 iulie 2017 a Comisiei nu poate în niciun caz să fie imputată ERCEA.
40
În continuare, trebuie amintit că posibilitatea de a formula o acțiune împotriva deciziei Comisiei, precum și temeiul juridic al acestei acțiuni au fost indicate în decizia ERCEA din 23 martie 2017 (a se vedea punctul 11 de mai sus). În plus, scrisoarea din 16 august 2017 care a însoțit decizia Comisiei din 27 iulie 2017, transmisă reclamantului de directorul general al DG Cercetare și Inovare, a menționat în mod explicit Comisia ca parte împotriva căreia trebuie să fie introdusă o acțiune în anulare în temeiul articolului 263 TFUE cu privire la această decizie (a se vedea punctul 13 de mai sus).
41
În sfârșit, trebuie să se constate că reclamantul a persistat în desemnarea ERCEA în calitate de pârâtă în observațiile sale cu privire la excepția de inadmisibilitate, în condițiile în care ERCEA a indicat în cadrul excepției de inadmisibilitate că, în măsura în care vizează decizia Comisiei din 27 iulie 2017, prezenta acțiune ar fi trebuit să fie îndreptată împotriva Comisiei.
42
Rezultă din cele ce precedă că cererea de anulare a deciziei Comisiei din 27 iulie 2017 este îndreptată împotriva entității care nu este autorul acestui act. Prin urmare, această cerere este inadmisibilă.
Cu privire la cererea având ca obiect adoptarea unei somații în privința ERCEA
43
Potrivit unei jurisprudențe constante, în cadrul controlului de legalitate al actelor instituțiilor, ale organelor, ale oficiilor și ale agențiilor Uniunii, nu este de competența Tribunalului să adreseze somații sau să se substituie acestora (Hotărârea din 10 octombrie 2012, Grecia/Comisia, T‑158/09, nepublicată, EU:T:2012:530, punctul 219; a se vedea de asemenea Hotărârea din 22 aprilie 2016, Italia și Eurallumina/Comisia, T‑60/06 RENV II și T‑62/06 RENV II, EU:T:2016:233, punctul 43 și jurisprudența citată).
44
Cererea prin care se urmărește adoptarea unei somații în privința ERCEA formulată de reclamant este, așadar, vădit inadmisibilă.
45
Având în vedere cele ce precedă, prezenta acțiune trebuie respinsă în întregime ca fiind inadmisibilă.
Cu privire la cheltuielile de judecată
46
Potrivit articolului 134 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât reclamantul a căzut în pretenții, se impune obligarea acestuia la plata cheltuielilor de judecată, conform concluziilor ERCEA.
Pentru aceste motive,
TRIBUNALUL (Camera a noua)
dispune:
1)
Respinge acțiunea.
2)
Îl obligă pe domnul Nicolae Chioreanu la plata cheltuielilor de judecată.
Luxemburg, 6 noiembrie 2018.
Grefier
E. Coulon
Președinte
S. Gervasoni
(
*1
)	Limba de procedură: româna.