Acțiune introdusă la 19 februarie 2014 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia și PT Wilmar Nabati Indonesia/Consiliul
(Cauza T-139/14)
Limba de procedură: engleza
Părțile
Reclamante: PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Kodya Dumai, Indonezia) și PT Wilmar Nabati Indonesia (Medan, Indonezia) (reprezentant: P. Vander Schueren, lawyer)
Pârât: Consiliul Uniunii Europene
Concluziile
Reclamantele solicită Tribunalului:
anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia (JO L 315, p. 2), în măsura în care impune o taxă antidumping reclamantei, și
obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.
Motivele și principalele argumente
În susținerea acțiunii, reclamantele invocă 11 motive.
Primul motiv, întemeiat pe împrejurarea că instituțiile Uniunii au încălcat Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului1 (denumit în continuare „regulamentul de bază”), întrucât costurile nu au fost calculate pe baza înregistrărilor contabile ale producătorilor-exportatori aferente produselor și producătorilor care fac obiectul anchetei.
Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea regulamentului de bază, întrucât valoarea normală calculată include costuri care nu au legătură cu fabricarea și cu vânzarea produsului în discuție.
Al treilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că Comisia a încălcat regulamentul de bază, întrucât a inclus costuri bazate pe prețuri de referință internaționale, iar nu pe costurile din țara de origine (Indonezia).
Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea regulamentului de bază rezultând din modul de calcul al valorii normale în lipsa unei situații particulare a pieței pentru produsul în cauză.
Al cincilea motiv, întemeiat pe inaplicabilitatea articolului 2 alineatul (5) din regulamentul de bază, întrucât acesta este incompatibil cu articolul 2.2.2 alineatul (1) din Acordul antidumping al OMC dacă acest articol 2 alineatul (5) ar permite excepții de la obligația de utilizare a costurilor de producție în țara de origine la calcularea valorii normale.
Al șaselea motiv, întemeiat pe împrejurarea că Regulamentul nr. 1194/2013 este afectat de o eroare vădită de apreciere în fapt și în drept, întrucât prețul plătit efectiv de producătorii de biomotorină pentru uleiul de palmier brut (UPB) nu este reglementat de guvern astfel încât prețul plătit efectiv să poată fi respins.
Al șaptelea motiv, întemeiat pe împrejurarea că Regulamentul nr. 1194/2013 încalcă regulamentul de bază întrucât, având în vedere că diferențele care afectează comparabilitatea prețurilor nu au fost luate în considerare în mod adecvat, nu s-a făcut o comparare echitabilă între valoarea normală și prețurile la export.Al optulea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere în aplicarea ajustării costurilor, care a luat în considerare materii prime eronate în cazul reclamantelor.Al nouălea motiv, întemeiat pe împrejurarea că Regulamentul nr. 1194/2013 este afectat de o eroare vădită de apreciere întrucât ajustează costurile UPB-ului achiziționat de la producătorii afiliați de UPB pentru motivul că aceștia nu sunt independenți, fără examinarea acestui din urmă aspect și întemeindu-se exclusiv pe un presupus efect al taxei la export asupra prețului UPB-ului.Al zecelea motiv, prin care se susține că Regulamentul nr. 1194/2013 este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere întrucât (i) respinge utilizarea marjei de profit provenind din vânzările de produse pe piața internă care fac parte din aceeași categorie generală ca biomotorina pentru motivul că aceste vânzări nu ar fi avut loc în cursul unor operațiuni comerciale obișnuite și (ii) apreciază caracterul rezonabil al marjei de profit prin raportare la o rată a dobânzilor pe termen lung, iar nu p
e o rată a dobânzilor aplicată împrumuturilor pe termen scurt și mediu.Al unsprezecelea motiv, prin care se susține că Regulamentul nr. 1194/2013 este întemeiat pe o e
roare vădită de apreciere întrucât respinge determinarea unei marje de profit rezonabile pentru motivul că utilizarea randamentului capitalului în vederea acestei determinări nu ar fi pertinentă pentru societățile de desfacere întrucât acestea sunt întreprinderi de servicii care nu au nevoie de investiții importante, deși, în acest mod, regulamentul nu ține în mod eronat seama de ne
voile de fonduri de rulment ale societăților de desfacere pentru desfășurarea activităților lor comerciale.