62021CJ0588_RES
Cauza C‑588/21 P
Public.Resource.Org, Inc.șiRight to Know CLG
împotriva
Comisiei Europene și alții
Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 martie 2024
„Recurs – Acces la documentele instituțiilor Uniunii Europene – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Articolul 4 alineatul (2) – Excepții – Respingere a cererii de acces la un document a cărui divulgare ar putea aduce atingere protecției intereselor comerciale ale unei anume persoane fizice sau juridice, inclusiv în ceea ce privește proprietatea intelectuală – Interes public superior care justifică divulgarea – Standarde armonizate adoptate de Comitetul European de Standardizare (CEN) – Protecție care decurge din dreptul de autor – Principiul statului de drept – Principiul transparenței – Principiul deschiderii – Principiul bunei guvernanțe”
Procedură jurisdicțională – Procedură orală – Redeschidere – Obligația de a redeschide procedura orală pentru a permite părților să depună observații asupra aspectelor de drept ridicate în concluziile avocatului general – Inexistență
(art. 252 al doilea paragraf TFUE; Regulamentul de procedură al Curții, art. 83)
(a se vedea punctele 47 și 48)
Instituțiile Uniunii Europene – Dreptul de acces public la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Excepții de la dreptul de acces la documente – Protecția intereselor comerciale ale unei anume persoane – Interes public superior care justifică divulgarea documentelor – Standarde armonizate care fac parte din dreptul Uniunii – Acces liber la aceste standarde care decurge din principiile statului de drept și transparenței
[art. 15 al treilea paragraf TFUE; Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 42; Regulamentul nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 4 alin. (2), Regulamentul nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului și Regulamentul nr. 1025/2012 al Parlamentului European și al Consiliului; Directiva 2009/48 a Parlamentului European și a Consiliului]
(a se vedea punctele 66-69, 72-74, 77-83 și 85)
Rezumat
Admițând recursul formulat de recurentele Public.Resource.Org Inc. și Right to Know CLG împotriva Hotărârii Tribunalului pronunțată în cauza Public.Resource.Org și Right to Know/Comisia (
1
), Curtea, reunită în Marea Cameră, se pronunță, pentru prima dată, cu privire la existența unui interes public superior care justifică divulgarea unor standarde armonizate adoptate de Comitetul European pentru Standardizare (CEN).
Recurentele sunt organizații fără scop lucrativ a căror misiune prioritară este de a face dreptul liber accesibil tuturor cetățenilor. La 25 septembrie 2018, acestea au introdus la Comisia Europeană o cerere de acces la patru standarde armonizate adoptate de CEN, dintre care trei priveau siguranța jucăriilor și una, conținutul maxim de nichel pentru anumite produse (
2
).
Comisia a refuzat să admită cererea de acces în temeiul articolului 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 (
3
), potrivit căruia cererile de acces la un document trebuie respinse în cazul în care divulgarea conținutului acestuia ar putea aduce atingere protecției intereselor comerciale ale unei anume persoane fizice sau juridice, inclusiv în ceea ce privește proprietatea intelectuală, cu excepția cazului în care un interes public superior justifică divulgarea conținutului documentului în cauză.
Acțiunea formulată de recurente împotriva deciziei Comisiei a fost respinsă de Tribunal în totalitate. Drept urmare, acestea au introdus recurs în fața Curții, arătând că Tribunalul a constatat în mod eronat lipsa unui interes public superior susceptibil să justifice un acces liber la standardele armonizate solicitate.
Aprecierea Curții
Cu titlu introductiv, Curtea amintește domeniul de aplicare larg al dreptului de acces la documentele instituțiilor Uniunii Europene (
4
). Or, aceasta precizează că instituțiile menționate se pot prevala de o excepție referitoare la protecția intereselor comerciale ale unei anume persoane fizice sau juridice pentru a refuza accesul la un document în cazul în care divulgarea sa ar aduce atingere protecției acestor interese, inclusiv în ceea ce privește proprietatea intelectuală. Totuși, excepția respectivă nu este aplicabilă atunci când un interes public superior justifică divulgarea conținutului documentului în cauză.
În această privință, în primul rând, Curtea arată că procedura de elaborare a standardelor armonizate a fost stabilită prin Regulamentul nr. 1025/2012 (
5
), în temeiul căruia Comisia joacă un rol central în sistemul european de standardizare. Astfel, deși elaborarea acestor standarde este încredințată unui organism de drept privat, doar Comisia este împuternicită să solicite elaborarea unui standard armonizat în vederea punerii în aplicare a unei directive sau a unui regulament. În acest cadru, ea stabilește cerințele referitoare la conținut care trebuie îndeplinite de standardul armonizat solicitat și un termen pentru adoptarea lui, supraveghează elaborarea lui, furnizează o finanțare și ia decizia cu privire la publicarea trimiterilor la standardul armonizat în cauză în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
În plus, deși respectarea standardelor armonizate nu este obligatorie, produsele care respectă aceste standarde beneficiază de prezumția de conformitate cu cerințele esențiale care le privesc, stabilite de legislația de armonizare relevantă a Uniunii (
6
). Acest efect juridic conferit de legislația menționată constituie una dintre caracteristicile principale ale normelor respective și face din acestea un instrument esențial pentru operatorii economici în vederea exercitării dreptului la liberă circulație a bunurilor sau serviciilor pe piața Uniunii.
Curtea observă că în speță trei dintre cele patru standarde armonizate solicitate, care privesc siguranța jucăriilor, se referă la Directiva 2009/48 (
7
) și că referințele lor au fost publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Conform articolului 13 din această directivă, jucăriile care au fost produse cu respectarea acestor standarde beneficiază de prezumția de conformitate cu cerințele aflate sub incidența standardelor respective. Al patrulea standard, care vizează conținutul maxim de nichel, se referă la Regulamentul nr. 1907/2006 (
8
) și este, în speță, în mod vădit obligatoriu, în măsura în care punctul 27 alineatul (3) din tabelul care figurează în anexa XVII la regulamentul menționat prevede că, în ceea ce privește nichelul, normele adoptate de CEN servesc drept proceduri de testare pentru a demonstra conformitatea produselor în cauză cu cerințele prevăzute la acest punct.
Prin urmare, Curtea consideră că standardele armonizate solicitate fac parte din dreptul Uniunii.
În al doilea rând, Curtea subliniază că potrivit articolului 2 TUE, Uniunea se întemeiază pe principiul statului de drept, care impune accesul liber la dreptul Uniunii al tuturor persoanelor fizice și juridice din Uniune, precum și pe posibilitatea justițiabililor să își cunoască în mod neechivoc drepturile și obligațiile (
9
). Acest acces liber trebuie în special să permită oricărei persoane pe care o lege urmărește să o protejeze să verifice, în limitele permise de drept, ca destinatarii normelor edictate de respectiva lege să se conformeze în mod efectiv acestora. Astfel, prin efectele pe care i le conferă o legislație a Uniunii, un standard armonizat poate specifica drepturi conferite justițiabililor, precum și obligații care le revin, iar specificațiile menționate le pot fi necesare pentru a verifica dacă un anumit produs sau serviciu se conformează efectiv cerințelor unei asemenea legislații.
În aceste condiții, Curtea constată că un interes public superior justifică divulgarea standardelor armonizate solicitate.
(
1
)	Hotărârea din 14 iulie 2021, Public.Resource.Org și Right to Know/Comisia (T‑185/19, EU:T:2021:445).
(
2
)	Era vorba despre standardul EN 71‑5:2015, intitulat „Siguranța jucăriilor – Partea 5: Jocuri chimice (seturi) altele decât trusele pentru experiențe chimice”; standardul EN 71‑4:2013, intitulat „Siguranța jucăriilor – Partea 4: Truse pentru experiențe chimice și activități conexe”; standardul EN 71‑12:2013, intitulat „Siguranța jucăriilor – Partea 12: N‑Nitrozamine și substanțe N‑nitrozabile”, și standardul EN 12472:2005+A 1:2009, intitulat „Metodă pentru simularea uzurii și a coroziunii pentru determinarea nichelului eliberat din obiectele acoperite” (denumite în continuare „standardele armonizate solicitate”).
(
3
)	Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).
(
4
)	Acest drept de acces la documente este garantat de articolul 15 alineatul (3) primul paragraf TFUE și de articolul 42 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. El este pus în aplicare în special prin Regulamentul nr. 1049/2001.
(
5
)	Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind standardizarea europeană, de modificare a Directivelor 89/686/CEE și 93/15/CEE ale Consiliului și a Directivelor 94/9/CE, 94/25/CE, 95/16/CE, 97/23/CE, 98/34/CE, 2004/22/CE, 2007/23/CE, 2009/23/CE și 2009/105/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Deciziei 87/95/CEE a Consiliului și a Deciziei nr. 1673/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2012, L 316, p. 12).
(
6
)	Articolul 2 punctul 1 din Regulamentul nr. 1025/2012, interpretat în lumina considerentului (5) al acestuia.
(
7
)	Directiva 2009/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 privind siguranța jucăriilor (JO 2009, L 170, p. 1).
(
8
)	Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006, L 396, p. 1, rectificare în JO 2007, L 136, p. 3, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 552/2009 al Comisiei din 22 iunie 2009 (JO 2009, L 164, p. 7).
(
9
)	Hotărârea din 22 februarie 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd și alții (C‑160/20, EU:C:2022:101, punctul 41, precum și jurisprudența citată).