Esialgne tõlge
ÜLDKOHTU OTSUS (viies koda viieliikmelises koosseisus)
25. märts 2026(*)
Eelotsusetaotlus – Tolliliit – Liidu tolliseadustik – Impordi- ja ekspordiprotseduurid – Kauba import Kanadast – Tolliväärtuse määramise meetod – Kauba ekspordil deklareeritud hind, mille Kanada ametiasutused on edastanud rahvusvahelise tollikoostöö lepingu alusel – Mõiste „liidu tolliterritooriumil kättesaadavad andmed“ – Kohane meetod – Määruse (EL) nr 952/2013 artikli 74 lõige 3 – Jääkmeetod – Rakendusmääruse (EL) 2015/2447 artikkel 144
Kohtuasjas T‑296/25,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Varhoven administrativen sadi (Bulgaaria kõrgeim halduskohus) 15. aprilli 2025. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 16. aprillil 2025, menetluses
Direktor na TD Mitnitsa Burgas
versus
Lidikar OOD,
ÜLDKOHUS (viies koda viieliikmelises koosseisus),
koosseisus: president M. Sampol Pucurull, kohtunikud T. Pynnä, J. Laitenberger (ettekandja), M. Stancu ja W. Valasidis,
kohtujurist: J. Martín y Pérez de Nanclares,
kohtusekretär: V. Di Bucci,
arvestades, et Euroopa Kohus andis 13. mail 2025 Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 50b kolmanda lõigu alusel eelotsusetaotluse üle Üldkohtule,
arvestades Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 50b esimese lõigu punktis c nimetatud valdkonda ja eraldiseisva tõlgendamisküsimuse puudumist põhikirja artikli 50b teise lõigu tähenduses,
arvestades menetluse kirjalikku osa,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–        Direktor na TD Mitnitsa Burgas, esindajad: L. Dimitrov, R. Dimitrova Todorova ja P. Kalchev,
–        Lidikar, esindaja: advokat R. Vasileva,
–        Bulgaaria valitsus, esindajad: T. Mitova ja R. Stoyanov,
–        Tšehhi valitsus, esindajad: M. Smolek, A. Edelmannová ja J. Vláčil
–        Euroopa Komisjon, esindajad: D. Drambozova ja F. Moro,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1        Eelotsusetaotlus käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta
määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (ELT 2013, L 269, lk 1; edaspidi „liidu tolliseadustik“), artikli 74 lõike 3 tõlgendamist.
2        Taotlus on esitatud Bulgaaria õiguse alusel asutatud äriühingu Lidikar OOD ja Direktor na TD Mitnitsa Burgase (Burgase piirkondliku tolliasutuse direktor, Bulgaaria) vahelises kohtuvaidluses otsuse üle, millega Bulgaaria toll määras Lidikari poolt Kanadast imporditud sõiduki tolliväärtuse kindlaks ekspordil deklareeritud hinna alusel, mille Kanada toll teatas Bulgaaria tollile rahvusvahelise tollikoostöö lepingu raames.
Õiguslik raamistik
Rahvusvaheline õigus
GATT 1994
3        1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (edaspidi „GATT 1994“) artikkel VII on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Lepinguosalised tunnustavad käesoleva artikli järgmistes lõigetes esitatud tolliväärtuse määramise üldpõhimõtete siduvust ning kohustuvad kehtestama sellised põhimõtted kõikide toodete suhtes, mille puhul rakendatakse tollimakse või teisi makseid või impordi- ja ekspordipiiranguid, mis põhinevad väärtusel või on mis tahes viisil reguleeritud väärtuse järgi. Lisaks sellele kohustuvad nad teise lepinguosalise nõudmisel vaatama nende põhimõtete valguses läbi oma seaduste või eeskirjade toimimise, mis puudutavad tolliväärtust. LEPINGUOSALISED
võivad nõuda lepinguosaliselt aruandeid meetmete kohta, mida nad on võtnud käesoleva artikli sätete järgimiseks.
2.      a)      Imporditud kauba tolliväärtus peaks põhinema tollimaksustatud imporditud kauba või sellega samasuguse kauba tegelikul väärtusel ja mitte omamaise kauba väärtusel või meelevaldsel või fiktiivsel väärtusel.
b)      „Tegelik väärtus“ peaks olema hind, millega importiva riigi õigusaktidega kindlaks määratud ajal ja kohas sellist või samasugust kaupa täieliku konkurentsi tingimustes müüakse või pakutakse müügiks tavapärases kaubandustegevuses. Niivõrd, kuivõrd sellise või samasuguse kauba hind on reguleeritud kogusega teatud tehingus, peaks kaalumisele kuuluv hind olema ühetaoliselt seotud kas i) võrreldavate kogustega või ii) kogustega, mis on importijatele vähemalt sama soodsad kui kogused, millega suurem osa kaubast müüakse eksportija- ja importijamaade vahelises kaubanduses.
c)      Kui tegelikku väärtust ei ole võimalik kindlaks määrata vastavalt käesoleva lõike punktile b, peaks tolliväärtus põhinema sellele väärtusele võimalikult lähedal kontrollitaval samaväärsusel.
[…]“.
Tolliväärtuse määramise leping
4        GATT 1994 VII artikli rakendamise lepingu (EÜT 1994, L 336, lk 119; ELT eriväljaanne 11/21, lk 205; edaspidi „tolliväärtuse määramise leping“) artikkel 7 on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Kui imporditud kauba tolliväärtust ei ole võimalik määrata artiklite 1–6 sätete alusel, määratakse tolliväärtus importijamaal kättesaadavate andmete alusel, kasutades meetodit, mis on vastavuses käesoleva lepingu ja GATT 1994 VII artikli põhimõtete ja üldsätetega.
2.      Tolliväärtuse määramisel käesoleva artikli sätete alusel ei tohi lähtuda:
[…]
b)      süsteemist, mis näeb ette kõrgema tolliväärtuse valiku kahest võimalikust väärtusest;
[…]
e)      kauba hinnast eksportimisel maale, mis ei ole importijamaa;
[…]
g)      suvalisest või fiktiivsest väärtusest.
[…]“.
Kanada–ELi tollikoostöö leping
5        Euroopa Ühenduse ja Kanada vahelise tollikoostöö ja tolliküsimustes vastastikuse abistamise lepingu (EÜT 1998, L 7, lk 38; ELT eriväljaanne 02/08, lk 428; edaspidi „Kanada–ELi tollikoostöö leping“) artikkel 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevas lepingus kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
4)      informatsioon – kõik andmed, dokumendid, ettekanded, nende tõestatud koopiad või muu teave, sealhulgas töödeldud ja analüüsitud andmed, mis osutavad tollialaste õigusaktide rikkumisele;
[…]“.
6        Kanada–ELi tollikoostöö lepingu artikkel 7 on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Tolliasutused abistavad üksteist kas taotluse korral või omal algatusel vajaliku infoga, mis aitab tagada tollialaste õigusaktide nõuetekohase kohaldamise ning tollialaste õigusaktide rikkumiste tõkestamise, uurimise ja nende vastu võitlemise.
[…]“.
7        Kanada–ELi tollikoostöö lepingu artikli 11 lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Asutus, kellelt abi taotletakse, annab asjakohase teabe abitaotlevale asutusele edasi dokumentide, dokumentide tõestatud koopiate või ettekannetena või nende elektrooniliste versioonidena. Kogu kõnealuse teabe tõlgendamise või kasutamisega seotud info esitatakse samal ajal.“
8        Kanada–ELi tollikoostöö lepingu artikli 16 lõige 3 on sõnastatud järgmiselt:
„Lõige 2 ei takista teabe kasutamist tollialaste õigusaktide täitmatajätmise suhtes hiljem algatatud kohtu- või haldusmenetluste raames […]“.
Kanada–ELi vabakaubandusleping
9        Ühelt poolt Kanada ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelise laiaulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu (CETA) (ELT 2017, L 11, lk 23; edaspidi „Kanada–ELi vabakaubandusleping) artiklis 6.1 „Eesmärgid ja põhimõtted“ on sätestatud:
„[…]
2.      Lepinguosalised teevad võimalikult suures ulatuses koostööd ja vahetavad teavet, sealhulgas parimate tavade kohta, et edendada käesoleva lepinguga ette nähtud kaubandust lihtsustavate meetmete kohaldamist ja järgimist.
[…]“.
10      Kanada–ELi vabakaubanduslepingu artiklis 6.13 „Koostöö“ on sätestatud:
„[…]
3.      Lepinguosalised teevad koostööd kooskõlas 4. detsembril 1997 Ottawas sõlmitud [Kanada–ELi tollikoostöö lepinguga].
4.      Lepinguosalised abistavad [Kanada–ELi tollikoostöö
lepingu] kohaselt üksteist tolliküsimustes, sealhulgas küsimustes, mis on seotud lepinguosalise tollialaste õigusaktide arvatava rikkumisega, nagu see on määratletud kõnealuses lepingus, ja käesoleva lepingu rakendamisega.“
Liidu õigusnormid
Liidu tolliseadustik
11      Liidu tolliseadustiku artikkel 70 on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Kauba esmaseks tolliväärtuseks on tehinguväärtus, milleks on liidu tolliterritooriumile eksportimiseks müüdud kauba eest tegelikult makstud või makstav hind, mida on vajaduse korral korrigeeritud.
2.      Tegelikult makstud või makstav hind on kogu summa, mille ostja on maksnud või maksab imporditud kauba eest müüjale või kolmandale isikule müüja kasuks ning mis hõlmab kõiki imporditud kauba müügi tingimusena tehtud või tehtavaid makseid.
[…]“.
12      Liidu tolliseadustiku artiklis 74 on sätestatud:
„1.      Kui kauba tolliväärtust ei ole võimalik määrata artikli 70 alusel, siis kohaldatakse selle määramiseks lõike 2 punkte a–d nende järjekorras, kuni esimese punktini, mille alusel saab kauba tolliväärtust määrata.
Deklarandi taotluse korral muudetakse lõike 2 punktide c ja d kohaldamise järjekorda.
2.      Lõikele 1 vastav tolliväärtus on:
a)      identse kauba tehinguväärtus, mis on liidu tolliterritooriumile ekspordiks müüdud ja eksporditud samal ajal või ligikaudu samal ajal kui see kaup, mille väärtust määratakse;
b)      sarnase kauba tehinguväärtus, mis on liidu tolliterritooriumile ekspordiks müüdud ja eksporditud samal ajal või ligikaudu samal ajal kui see kaup, mille väärtust määratakse;
c)      väärtus, mis põhineb ühikuhinnal, millega imporditud kaupa või identset või sarnast imporditud kaupa on müüdud liidu tolliterritooriumi piires kõige suuremas üldkoguses isikule, kes ei ole müüjaga seotud; või
d)      arvutatud väärtus, mis koosneb järgmistest elementidest:
i)      imporditud kauba tootmisel kasutatud materjalide ning kauba tootmise või muu töötlemise kulud või väärtus;
ii)      kasum ja üldkulud summa ulatuses, mis tavaliselt kujuneb ekspordiriigi tootjate poolt liidu tolliterritooriumile eksportimiseks toodetud ning hinnatava kaubaga samasse klassi või liiki kuuluva kauba müügil;
iii)      artikli 71 lõike 1 punktis e osutatud kulud või väärtus.
3.      Kui tolliväärtust ei ole võimalik määrata lõike 1 alusel, määratakse see liidu tolliterritooriumil kättesaadavate andmete alusel, kasutades kohaseid meetodeid, mis on kooskõlas kõigis järgmistes õigusnormides sisalduvate põhimõtete ja üldsätetega:
a)      üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe VII artikli rakendamise leping;
b)      üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe VII artikkel;
c)      käesolev peatükk.“
Rakendusmäärus (EL) 2015/2447
13      Komisjoni 24. novembri 2015. aasta rakendusmääruse (EL) 2015/2447, millega nähakse ette [liidu tolliseadustiku] teatavate sätete üksikasjalikud rakenduseeskirjad (ELT 2015, L 343, lk 558), artiklis 140 on sätestatud:
„1.      Kui tollil on põhjendatud kahtlus, kas deklareeritud tehinguväärtus väljendab [liidu] tolliseadustiku artikli 70 lõikes 1 osutatud makstud või makstavat kogusummat, võib ta paluda deklarandil esitada täiendavat teavet.
2.      Kui kahtlusi ei hajutatud, võib toll otsustada, et kauba väärtust ei saa määrata vastavalt [liidu] tolliseadustiku artikli 70 lõikele 1.“
14      Rakendusmääruse 2015/2447 artikkel 144 „Varumeetod“ on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Tolliväärtuse määramisel [liidu] tolliseadustiku artikli 74 lõike 3 kohaselt võib [liidu]
tolliseadustiku artiklis 70 ja artikli 74 lõikes 2 sätestatud meetodite kohaldamisel kasutada mõistlikku paindlikkust. Sel viisil kindlaksmääratud väärtus peaks võimalikult suures ulatuses põhinema varem määratud tolliväärtustel.
2.      Kui tolliväärtust ei ole võimalik määrata lõike 1 alusel, tuleb kasutada muid sobivaid meetodeid. Sel juhul ei määrata tolliväärtust ühelgi järgmisel alusel:
[…]
b)      süsteem, mille puhul kasutatakse tolliväärtuse määramiseks kahe võimaliku väärtuse hulgast kõrgemat;
[…]
e)      kauba hind selle eksportimisel kolmandasse riiki;
[…]
g)      suvalised või fiktiivsed väärtused.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
15      Lidikar – tegutsedes importija kaudse esindajana – esitas 18. jaanuaril 2021 Burgase (Bulgaaria) sadama tolliasutusele tollideklaratsiooni liiklusõnnetuses kahjustunud mootorsõiduki vabasse ringlusse lubamise kohta. Selles deklaratsioonis oli imporditud sõiduki tolliväärtus vastavalt liidu tolliseadustiku artikli 70 lõikele 1 määratud sõiduki tehinguväärtuse
põhjal, milleks oli sõiduki hind 3310 Kanada dollarit (CAD) (ligikaudu 2100 eurot).
16      Pärast kauba vabastamist kontrollis Bulgaaria toll tollideklaratsiooni selle teabe põhjal, mille Kanada toll oli Kanada–ELi tollikoostöö lepingu raames edastanud sõidukite kohta, mis olid deklareeritud Kanadast Euroopa Liitu eksportimiseks. Täpsemalt esitas Kanada toll 16. detsembri 2022. aasta e‑kirjas Bulgaaria tollile faili, mis sisaldas üksikasjalikku loetelu sõidukitest – nende seas vaidlusalune sõiduk –, milles oli märgitud nende sõidukite deklareeritud väärtus Kanadast eksportimisel. Olles esitatud andmeid analüüsinud, tuvastas Bulgaaria toll, et Bulgaarias deklareeritud kauba hind 3310 Kanada dollarit ei vastanud
vastavas ekspordideklaratsioonis märgitud hinnale 15 889 Kanada dollarit (ligikaudu 10 100 eurot), mille Kanada toll asjaomase sõiduki kohta oli edastanud.
17      Neil asjaoludel nõudis Bulgaaria toll Lidikarilt tõendeid tollivormistusel deklareeritud hinna õigsuse kinnituseks. Talle esitati 18. novembri 2020. aasta arve, saateleht, mereveokiri ja 13. jaanuari 2021. aasta arve. Neile dokumentidele vaatamata hoolimata
leidis Bulgaaria toll, et esineb põhjendatud kahtlus kõnealuse kauba tolliväärtuse suhtes, mis on määratud liidu tolliseadustiku artikli 70 lõike 1 alusel. Lidikar esitas seepeale kirjaliku selgituse, millest nähtus, et ta ei olnud säilitanud asjaomase tehingu äritoimikut, pakkumist, hinnakirju, makseid puudutavaid dokumente ega muud sellele tehingule eelnenud kirjavahetust.
18      Pärast tollideklaratsioonile lisatud dokumentide kontrollimist leidis Bulgaaria toll, et 18. novembri 2020. aasta arve kohaselt deklareeritud hinna õigsuse kohta puuduvad tõendid. Lisaks tuvastas ta, et esitatud pangakonto väljavõttest ei nähtu selgelt, et hinna tasumine oleks olnud lõplik. Seetõttu asus toll seisukohale, et arvestades põhjendatud kahtlust deklareeritud hinna suhtes ja selle hinna kohta tõendite puudumist, ei saa nõustuda liidu tolliseadustiku artikli 70 lõike 1 kohase deklareeritud tolliväärtusega, mis määrati kindlaks 18. novembri 2020. aasta arve põhjal.
19      Lisaks tuvastas Bulgaaria toll, et liidu tolliseadustiku artikli 74 lõike 2 punktides a–d ette nähtud tingimused kõnealuse kauba väärtuse määramisel teiseste meetodite kohaldamiseks ei olnud täidetud, kuna tegemist oli liiklusõnnetuses kahjustunud sõidukiga, mille erilise tehnilise seisukorra võrdlemine teiste Bulgaariasse imporditud sama marki ja mudeli sõidukite seisukorraga on keeruline. Bulgaaria toll määras tolliväärtuse siiski liidu tolliseadustiku artikli 74 lõike 3 alusel, tuginedes dokumentide digitaalkoopiatele, mille Kanada toll oli edastanud Kanada–ELi tollikoostöö lepingu alusel.
20      Niisiis määras Bulgaaria toll kõnealuse sõiduki tolliväärtuseks 19 830,43 Bulgaaria leevi (BGN) (ligikaudu 9500 eurot) ning tasumisele kuuluva imporditollimaksu ja käibemaksu kogusummaks 5023 Bulgaaria leevi (ligikaudu 2150 eurot).
21      Bulgaaria tolli otsust kontrollis esimeses kohtuastmes Administrativen sad Burgas (Burgase halduskohus, Bulgaaria), kes selle otsuse õigusvastasuse tõttu tühistas. Nimetatud kohus leidis, et käesoleval juhul ei olnud Bulgaaria toll täitnud oma kohustust põhjendada rakendusmääruse 2015/2447 artikli 140 tähenduses „põhjendatud kahtluse“ olemasolu ning et Kanada tolli vastus ei ole kohtule siduv ametlik dokument.
22      Direktor na TD Mitnitsa Burgas (Burgase piirkondliku tolliasutuse direktor, Bulgaaria) esitas Administrativen sad Burgase (Burgase halduskohus) otsuse peale eelotsusetaotluse esitanud kohtule Varhoven administrativen sadile (Bulgaaria kõrgeim halduskohus) kassatsioonkaebuse, milles väitis, et esimese astme kohtu järeldused on
väärad, ja rõhutas, et kohaldatav on liidu tolliseadustiku artikli 74 lõikes 3 ette nähtud kohaste meetodite kasutamine. Ta väitis, et Kanada tolli vastus on Kanada ja liidu vahelise rahvusvahelise koostöö raames toimuva kontrolliga seotud ametlik dokument, ning et kõnealune tolliväärtus määrati kindlaks Kanada tolli edastatud dokumendi digitaalkoopias märgitud hinna alusel.
23      Neil asjaoludel otsustas Varhoven administrativen sad (kõrgeim halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas [liidu tolliseadustiku] artikli 74 lõiget 3 võib tõlgendada nii, et kauba väärtust, mis deklareeriti selle kauba ekspordil kolmandast riigist, saab käsitada „liidu tolliterritooriumil kättesaadavate andmetena“?
2.      Kas [liidu tolliseadustiku] artikli 74 lõiget 3 võib tõlgendada nii, et kauba tolliväärtuse määramine väärtuse alusel, mis deklareeriti selle kauba ekspordil kolmandast riigist, võib olla tolliväärtuse määramiseks kohane meetod [liidu tolliseadustiku] artikli 74 lõike 3 tähenduses?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
24      Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas liidu tolliseadustiku artikli 74 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et kauba liidu tolliterritooriumile eksportimisel
deklareeritud hinda, mille ekspordiriigi toll on liikmesriigi tollile edastanud
rahvusvahelise tollikoostöölepingu kohaselt, võib asjaomase kauba tolliväärtuse määramise eesmärgil käsitada selle sätte tähenduses liidu tolliterritooriumil kättesaadava teabena.
25      Kõigepealt tuleb meenutada, et liidu tolliseadustiku artikli 74 lõikes 3 ette nähtud jääkmeetod on viimane abinõu, mida saab kasutada asjaomase kauba tolliväärtuse määramiseks juhul, kui deklarant ei esita piisavalt täpset või usaldusväärset teavet, mille alusel oleks võimalik see väärtus määrata tolliseadustiku artikli 70 lõikes 1 ette nähtud põhimeetodit või tolliseadustiku artikli 74 lõikes 2 ette nähtud teiseseid meetodeid kasutades (vt selle kohta 9. juuni 2022. aasta kohtuotsus Baltic Master, C‑599/20, EU:C:2022:457, punkt 54, ning 29. jaanuari 2026. aasta kohtuotsus Keladis I ja Keladis II, C‑72/24 ja C‑73/24, EU:C:2026:51, punkt 75).
26      Arvestades liidu tolliseadustiku artikli 74 lõike 3 eesmärki ja sõnastust, tuleb mõistet „liidu tolliterritooriumil kättesaadavad andmed“ seega tõlgendada laialt nii, et selles
on silmas peetud andmete faktilist kättesaadavust selliselt, et tolliasutused liidus
saavad neid kasutada kauba tolliväärtuse määramiseks.
27      Sellest järeldub esiteks, et mõistega „liidu territooriumil kättesaadavad andmed“ ei saa olla hõlmatud üksnes liidus kogutud andmed. Seega ei saa asjaolu tõttu, et andmed pärinevad kolmandast riigist, olla välistatud, et tegemist võib olla „liidu tolliterritooriumil kättesaadavate andmetega“.
28      Nii on see eelkõige juhul, kui tegemist on ekspordiks deklareeritud kauba hinda puudutavate andmetega, mille ekspordiriigi toll on edastanud. täites liidu ja selle kolmanda riigi vahelist tollikoostööd reguleerivaid rahvusvahelisi lepinguid, nagu Kanada–ELi vaheline tollikoostöö leping ja Kanada–ELi vabakaubandusleping, milles on ette nähtud vastastikune abistamine tolliküsimustes.
29      Teiseks järeldub sellest, et „liidu tolliterritooriumil kättesaadavate andmetena“ määratlemine ei saa – vastupidi sellele, mida väidab Lidikar oma seisukohtades eelotsusetaotluse kohta – sõltuda tollideklaratsiooni esitaja juurdepääsust kolmanda riigi andmebaasile, millest
pärinevad liidus asuvale tolliasutusele edastatud andmed, ega sellest, kas toll on taotlenud konkreetselt nende andmete edastamist, mis talle on kättesaadavaks tehtud.
30      Neil asjaoludel tuleb esimesele küsimusele vastata, et liidu tolliseadustiku artikli 74 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et kauba liidu tolliterritooriumile eksportimisel
deklareeritud
hinda, mille ekspordiriigi toll on edastanud liikmesriigi tollile rahvusvahelise tollikoostöölepingu kohaselt, võib
asjaomase kauba tolliväärtuse määramise eesmärgil käsitada selle sätte tähenduses liidu tolliterritooriumil kättesaadava teabena.
Teine küsimus
31      Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas liidu tolliseadustiku artikli 74 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et tuginemine kauba liidu tolliterritooriumile eksportimisel deklareeritud hinnale, mille ekspordiriigi toll on edastanud liikmesriigi tollile rahvusvahelise tollikoostöölepingu kohaselt, võib olla osutatud sätte tähenduses kohane meetod asjaomase kauba tolliväärtuse määramiseks.
32      Kõigepealt tuleb märkida, et liidu tolliseadustiku artikli 74 lõiget 3 tuleb tõlgendada koostoimes rakendusmääruse 2015/2447 artikli 144 lõikega 1, milles on ette nähtud, et tolliväärtuse määramisel liidu tolliseadustiku artikli 74 lõike 3 alusel võib liidu tolliseadustiku artiklis 70 ja artikli 74 lõikes 2 ette nähtud meetodite kohaldamisel kasutada mõistlikku paindlikkust (vt selle kohta 26. jaanuari 2026. aasta kohtuotsus Keladis I ja Keladis II, C‑72/24 ja C‑73/24, EU:C:2026:51, punkt 104). Seega tuleb tunnustada ametiasutuste kaalutlusõigust jääkmeetodi kohaldamisel, mida need asutused peavad kasutama kooskõlas liidu tolliseadustiku artikli 74 lõikes 3 osutatud põhimõtete ja sätetega. Nimelt on liidu tolliseadustiku artikli 74 lõikes 3 sätestatud, et tolliväärtus määratakse, kasutades kohaseid meetodeid, mis peavad olema kooskõlas esiteks tolliväärtuse määramise lepinguga, teiseks GATT 1994 VII artikliga ja kolmandaks liidu tolliseadustiku II jaotise 3. peatükiga kauba tolliväärtuse kohta.
33      Sellega seoses tuleb märkida, et tolliväärtuse määramise lepingu artikli 7 lõike 2 punktiga e on keelatud lähtuda tolliväärtuse määramisel kauba hinnast, millega see müüdi eksportimiseks muusse riiki kui impordiriik. See säte on liidu õigusesse üle võetud rakendusmääruse 2015/2447 artikli 144 lõike 2 punktiga e, milles on ette nähtud, et „[tolliväärtust] ei määrata […] järgmisel alusel: […] kauba hind selle eksportimisel kolmandasse riiki“. Vastupidi sellele, mida väidab Lidikar oma seisukohtades eelotsusetaotluse kohta, ei ole seega ei tolliväärtuse määramise lepinguga ega liidu õigusega välistatud liidu liikmesriigi tolli võimalus
kohaldada kauba tolliväärtuse määramiseks jääkmeetodit, tuginedes kauba hinnale, mis selle kauba liidu tolliterritooriumile eksportimisel on deklareeritud kolmandas riigis.
34      Järelikult võib kauba liitu eksportimisel kolmandas riigis deklareeritud hinnale tuginemine olla kohane meetod kõnealuse kauba tolliväärtuse määramiseks liidu tolliseadustiku artikli 74 lõike 3 alusel.
35      Selles kontekstis tuleb kõigepealt meenutada, et seoses nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta
määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT 1992, L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307), artikli 31 lõikega 1, mis kehtis enne liidu tolliseadustiku artikli 74 lõiget 3, on Euroopa Kohus leidnud, et tuginemine sama kauba sellisele hinnale, mis on kindlaks määratud enne müügitehingut, mille kohta esitati tollideklaratsioon, võib olla kohane meetod selle sätte tähenduses (vt selle kohta 28. veebruari 2008. aasta kohtuotsus Carboni e derivati, C‑263/06, EU:C:2008:128, punkt 61). Sellest järeldub, et Euroopa Kohtu praktika kohaselt ei ole põhimõtteliselt välistatud võimalus tugineda jääkmeetodit
kohaldades tolliväärtuse määramisel sama kauba varem kindlaks määratud hinnale.
36      Lisaks ei ole tolliväärtuse määramise lepingu artikli 7 lõike 2 punktis b sätestatud keeluga vastuolus see, kui niisugusel juhul nagu põhikohtuasjas kasutatakse tolliseadustiku artikli 74 lõike 3 alusel kauba tolliväärtuse määramiseks kolmandas riigis sama kauba eksportimisel deklareeritud hinda. Kuigi vastavalt osutatud tingimusele – mis on liidu õigusesse üle võetud rakendusmääruse 2015/2447 artikli 144 lõike 2 punktiga b –
ei või tolliväärtuse määramisel lähtuda „süsteemist, mis näeb ette kõrgema tolliväärtuse valiku kahest võimalikust väärtusest“, ei ole eelkõige juhul, kui esineb põhjendatud kahtlus liidu tolliseadustiku artikli 70 alusel algselt deklareeritud väärtuse õigsuse suhtes, selle tingimuse alusel keelatud kasutada sama kauba deklareeritud ekspordihinda, kui see on ainus tollile kättesaadav väärtus.
37      Lõpuks tuleb samuti märkida, et kuna rahvusvahelise tollikoostöö lepingu alusel edastatud ekspordihind vastab põhimõtteliselt kauba tegelikule väärtusele, ei ole selle hinna kasutamine vastuolus ka tolliväärtuse määramise lepingu artikli 7 lõike 2 punktis g ja rakendusmääruse 2015/2447 artikli 144 lõike 2 punktis g sätestatud keeluga tugineda tolliväärtuse määramisel meelevaldsele või fiktiivsele väärtusele, kuid seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
38      Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et liidu tolliseadustiku artikli 74 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et tuginemine kauba liidu tolliterritooriumile eksportimisel deklareeritud hinnale, mille ekspordiriigi toll on edastanud liikmesriigi tollile rahvusvahelise tollikoostöölepingu kohaselt, võib olla osutatud sätte tähenduses kohane meetod asjaomase kauba tolliväärtuse määramiseks.
Kohtukulud
39      Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Üldkohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (viies koda viieliikmelises koosseisus)
otsustab:
1.      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik, artikli 74 lõiget 3
tuleb tõlgendada nii, et
kauba liidu tolliterritooriumile eksportimisel deklareeritud hinda, mille ekspordiriigi toll on edastanud liikmesriigi tollile rahvusvahelise tollikoostöölepingu kohaselt, võib asjaomase kauba tolliväärtuse määramise eesmärgil käsitada selle sätte tähenduses liidu tolliterritooriumil kättesaadava teabena.
2.      Määruse nr 952/2013 artikli 74 lõiget 3
tuleb tõlgendada nii, et
tuginemine kauba liidu tolliterritooriumile eksportimisel deklareeritud hinnale, mille ekspordiriigi toll on edastanud liikmesriigi tollile rahvusvahelise tollikoostöölepingu kohaselt, võib olla osutatud sätte tähenduses kohane meetod asjaomase kauba tolliväärtuse määramiseks.
Sampol Pucurull
Pynnä
Laitenberger
Stancu
Valasidis
Kuulutatud avalikul kohtuistungil Luxembourgis 25. märtsil 2026.
Allkirjad
*      Kohtumenetluse keel: bulgaaria.