62008CC0109
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
YVES BOT
esitatud 12. märtsil 2009 (
1
)
Kohtuasi C-109/08
Euroopa Ühenduste Komisjon
versus
Kreeka Vabariik
„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — EÜ artiklid 28, 43 ja 49 — Direktiiv 98/34/EÜ — Tehnilised standardid ja eeskirjad — Elektriliste, elektromehaaniliste mängude ja elektrooniliste arvutimängude suhtes kohaldatavad siseriiklikud õigusnormid — Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus — Täitmata jätmine — EÜ artikkel 228 — Rahalised sanktsioonid”
1.
Käesoleva menetluse algatas Euroopa Ühenduste Komisjon Kreeka Vabariigi vastu vastavalt EÜ artiklile 228.
2.
Komisjon heidab nimetatud liikmesriigile ette, et see ei ole täitnud 26. oktoobri 2006. aasta otsust kohtuasjas komisjon vs. Kreeka (
2
). Selles kohtuotsuses tuvastas Euroopa Kohus, et kostja on rikkunud talle EÜ artiklitest 28, 43 ja 49 ning direktiivi 98/34/EÜ (
3
) artiklist 8 tulenevaid kohustusi, kuna ta kehtestas siseriiklikes õigusnormides keelu paigaldada ja kasutada mis tahes elektrilisi, elektromehaanilisi ja elektroonilisi mänge, sealhulgas mis tahes arvutimänge kõigis avalikes kohtades või eraruumides, välja arvatud kasiinod, ja kuna keelu rikkumise eest karistatakse kriminaal- või halduskorras.
3.
Komisjon palub Euroopa Kohtul tuvastada liikmesriigi kohustuste rikkumine ning mõista Kreeka Vabariigilt välja trahv ja põhisumma.
4.
Käesolevas ettepanekus leian, et Kreeka Vabariik on tõepoolest rikkunud talle EÜ artiklist 228 tulenevaid kohustusi ning teen seetõttu Euroopa Kohtule ettepaneku mõista Kreeka Vabariigilt välja trahv ja põhisumma.
I. Õiguslik raamistik
A. Ühenduse õigusnormid
1. EÜ leping
5.
EÜ artikli 28 kohaselt on liikmesriikidevahelised koguselised impordipiirangud ja kõik samaväärse toimega meetmed keelatud.
6.
EÜ artikli 43 esimene lõik keelab piirangud, mis kitsendavad liikmesriigi kodaniku asutamisvabadust teise liikmesriigi territooriumil.
7.
EÜ artikli 49 esimene lõik keelab ühenduse piires teenuste osutamise vabaduse piirangud liikmesriikide kodanike suhtes, kes asuvad mõnes teises ühenduse riigis kui see isik, kellele teenuseid pakutakse.
2. Teisene õigus
8.
Direktiiviga 98/34 soovitakse tagada, et siseriiklikud algatused tehniliste standardite või eeskirjade kehtestamisel oleksid võimalikult selged ja arusaadavad. Kohustades liikmesriike edastama komisjonile teabe kavandatavate tehniliste eeskirjade kohta püütakse kõnealuse direktiiviga kõrvaldada seda laadi eeskirjadest tulenevad kaubandustõkked.
9.
Nimetatud direktiivi artikkel 1 sätestab:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
11.
tehnilised eeskirjad – tehnilised spetsifikatsioonid ja muud nõuded või teenuseid puudutavad eeskirjad, sealhulgas vastavad haldusnormid, mille järgimine turustamisel, teenuste pakkumisel, teenusepakkuja asutamisel või teenuste kasutamisel liikmesriigis või selle põhiosas on de jure või de facto kohustuslik, samuti liikmesriikide õigus- ja haldusnormid, mis keelavad toote valmistamise, impordi, turustamise, kasutamise või keelavad teenuste pakkumise või kasutamise või teenusepakkuja asutamise, välja arvatud need normid, mis on sätestatud artiklis 10.
[…]”
10.
Direktiivi 98/34 artikli 8 lõike 1 esimene lõik on sõnastatud järgmiselt:
„Piiramata artikli 10 kohaldamist, edastavad liikmesriigid viivitamata komisjonile kõik tehniliste eeskirjade eelnõud, välja arvatud siis, kui tegemist on rahvusvahelise või Euroopa standardi täieliku teksti ülevõtmisega, mille puhul piisab teatest vastava standardi kohta; nad teatavad komisjonile ka põhjused, miks selliste tehniliste eeskirjade jõustamine oli vajalik, kui neid põhjusi ei ole eelnõus juba selgitatud.”
B. Elektriliste, elektromehaaniliste ja elektrooniliste mängude suhtes kohaldatavad siseriiklikud õigusnormid
11.
Seaduse nr 3037/2002 (
4
) artikkel 1 „Mängude liigid” on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevas seaduses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
„mehaaniline mäng”: mäng, mille mängimine eeldab ka mängija lihasjõu rakendamist;
b)
„elektriline mäng”: mäng, mille mängimine eeldab elektriliste tugimehhanismide olemasolu;
c)
„elektromehaaniline mäng”: mäng, mille mängimine eeldab nii elektriliste tugimehhanismide olemasolu kui ka mängija lihasjõu rakendamist;
d)
„elektrooniline mäng”: mäng, mille mängimine eeldab lisaks elektrilistele, elektroonilistele ja muudele tugimehhanismidele ka tarkvara (programmi) olemasolu ja rakendamist;
e)
„meelelahutuslik tehniline mäng”: mäng, mille tulemus sõltub üksnes mängija tehnilistest ja vaimsetest võimetest ning millel on üksnes meelelahutuslik eesmärk.
„Meelelahutuslike tehniliste mängude hulka kuuluvad samuti kaardimängud, mis vastavalt [kodifitseeritud] kuningliku dekreedi nr 29/1971 sätetele on liigitatud „tehnilisteks mängudeks.”
12.
Nimetatud seaduse artikli 2 „Mängude kasutamise või paigaldamise keeld” lõige 1 sätestab:
„Artikli 1 punktides b, c ja d nimetatud mängude, sh arvutite kasutamine on üldiselt keelatud avalikes kohtades, nagu hotellides, kohvikutes, kõikides üldkasutatavates ruumides ja mis tahes muudes avalikes kohtades või eraruumides. Nende mängude paigaldamine on samuti keelatud.”
13.
Sama seaduse artikkel 3 „Interneti-teenuseid osutavad ettevõtjad” sätestab:
„Arvutite paigaldamine ja kasutamine Interneti-teenuseid osutavates ettevõtetes ei kuulu artiklis 2 nimetatud keelu kohaldamisalasse. Sellegipoolest on mängude kasutamine sõltumata kasutatavast meetodist nendes arvutites keelatud.
Interneti-teenuseid osutava ettevõtja tegevuse suhtes kehtib nõue saada eriluba omavalitsusüksuselt, kus ettevõte asub, või kui ettevõtja asub laevas, siis lähtesadama sadamavõimult. Käesoleva meetme esmakordsel rakendamisel peab ettevõtja hankima kõnealuse loa kolme kuu jooksul alates käesoleva seaduse jõustumisest.”
14.
Seaduse nr 3037/2002 artikkel 4, mille pealkiri on „Kriminaalkaristused”, sätestab:
„1.   Iga isikut, kes käitab või juhib keskusi või muid kohti, mida on nimetatud artikli 2 lõikes 1 ja kus kasutatakse või kuhu on paigaldatud vastavalt eelnevatele artiklitele keelatud mängud, karistatakse vähemalt kolmekuulise vangistusega ja vähemalt 5000 euro suuruse rahalise karistusega. Selle teo korduva toimepanemise eest karistatakse vähemalt üheaastase vangistusega ning 25000–75000 euro suuruse rahalise karistusega. Kohus määrab ka mänguautomaatide konfiskeerimise.
[…]”
II. Vaidluse taust
A. Kohtuotsus komisjon vs. Kreeka
15.
Eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka resolutsiooni punktis 1 otsustas Euroopa Kohus järgmist:
„Kuna Kreeka Vabariik kehtestas seaduse nr 3037/2002 artikli 2 lõikes 1 ja artiklis 3 keelu paigaldada ja kasutada mis tahes elektrilisi, elektromehaanilisi ja elektroonilisi mänge, sealhulgas mis tahes arvutimänge kõigis avalikes kohtades või eraruumides, välja arvatud kasiinod, ja kuna keelu rikkumise eest karistatakse sama seaduse artiklites 4 ja 5 ette nähtud kriminaal- või halduskaristustega, on Kreeka Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad EÜ artiklitest 28, 43 ja 49 ning [direktiivi 98/34] artiklist 8.”
B. Kohtueelne menetlus
16.
11. detsembril 2006 nõudis komisjon Kreeka Vabariigilt teavet selle kohta, mis seisus on eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmine; Kreeka Vabariik vastas teabenõudele 12. veebruari 2007. aasta kirjaga. Selles kirjas ei esitanud Kreeka ametiasutused mingit konkreetset teavet asjaomaste siseriiklike õigusnormide muutmise kohta kohtuotsuse täitmise eesmärgil. Seevastu rõhutas nimetatud liikmesriik küsimuse olulisust ja keerukust väites, et pädevad ministeeriumid teevad koostööd sobivate õigusnormide väljatöötamiseks, mis järgiksid ühenduse õigust ja proportsionaalsuse põhimõtet.
17.
Leides, et Kreeka Vabariik ei olnud võtnud eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmiseks vajalikke meetmeid, saatis komisjon 23. märtsil 2007 EÜ artikli 228 lõike 2 alusel nimetatud liikmesriigile märgukirja.
18.
Kuna Kreeka Vabariik märgukirjale ei vastanud, saatis komisjon sellele liikmesriigile 29. juunil 2007 põhjendatud arvamuse, kutsudes teda üles võtma nimetatud kohtuotsuse täitmiseks vajalikud meetmed kahe kuu jooksul põhjendatud arvamuse teatavakstegemisest.
19.
Kuna Kreeka Vabariik ei vastanud sellele põhjendatud arvamusele ega teavitanud komisjoni seadusandlikust meetmest, mille eesmärk on kohtuotsuse täitmine, otsustas komisjon – leides, et neil asjaoludel oli Kreeka Vabariik hoidunud eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmise tagamisest – esitada 10. märtsil 2008 käesoleva hagi.
III. Menetlus Euroopa Kohtus ja selle ajal toimunud arengud
20.
Hagiavalduses palub komisjon Euroopa Kohtul sisuliselt tuvastada, et Kreeka Vabariik on rikkunud talle EÜ artikli 228 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
21.
Ta palub Euroopa Kohtul:
—
tuvastada, et kuna Kreeka Vabariik ei ole võtnud kõiki meetmeid selleks, et täita eespool viidatud kohtuotsust komisjon vs. Kreeka, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad EÜ artiklitest 28, 43 ja 49 ning direktiivi 98/34 artiklist 8;
—
mõista Kreeka Vabariigilt komisjonile välja trahv summas 31798,80 eurot iga selle kohtuotsuse täitmisega hilinetud päeva eest alates käesolevas asjas kohtuotsuse kuulutamisest kuni eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täieliku täitmiseni;
—
mõista Kreeka Vabariigilt komisjonile välja põhisumma 9636 eurot iga eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmisega hilinetud päeva eest alates nimetatud kohtuotsuse tegemisest kuni nimetatud kohtuotsuse on täielikult täitmise kuupäevani (juhul kui täitmine toimub enne kohtuotsuse tegemist käesolevas asjas) või kohtuotsuse tegemiseni käesolevas asjas (juhul kui eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Kreeka ei ole selleks ajaks veel täielikult täidetud), ning
—
mõista kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.
22.
Kostja vastuses palub Kreeka Vabariik Euroopa Kohtul hagi rahuldamata jätta ja mõista kohtukulud välja komisjonilt.
23.
Toimiku materjalidest ilmneb, et Kreeka Vabariik saatis oma vastuse põhjendatud arvamusele 12. märtsil 2008, s.o kaks päeva pärast komisjoni poolt käesoleva hagiavalduse esitamist. Ta juhib komisjoni tähelepanu asjaolule, et kokku on kutsutud õigusaktide väljatöötamise komitee, mille ülesandeks on koostada seaduse muutmise eelnõu.
24.
Lisaks ilmnes kohtuistungil toimunud arutelust, et Kreeka Vabariik olevat edastanud komisjonile esimese muutva seaduse eelnõu 2008. aasta maikuus vastavalt direktiivi 98/34 artiklile 8. Komisjon olevat esitanud selle kohta märkusi 1. augusti 2008. aasta üksikasjalikus arvamuses, millele Kreeka Vabariik ei olevat vastanud. Selle asemel kohtusid osapooled väidetavalt 2008. aasta detsembris Ateenas.
25.
Kreeka Vabariigi esindaja märkis ka, et lähiajal peaks valitsus heaks kiitma uue muutva seaduse eelnõu, mis edastatakse seejärel komisjonile selle sätete uueks läbivaatamiseks vastavalt direktiivi 98/34 artiklile 8. Selle menetluse järel peaks nimetatud eelnõu vastuvõtmiseks toimuma hääletus parlamendis.
IV. Liikmesriigi kohustuste rikkumine
A. Poolte argumendid
26.
Komisjon märgib, et hagiavalduse esitamise päevaks ei olnud Kreeka Vabariik teda teavitanud ühestki seadusandlikust meetmest, mis oleks mõeldud eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmiseks. Seetõttu palub komisjon Euroopa Kohtul tuvastada liikmesriigi kohustuste rikkumine ning mõista Kreeka Vabariigilt välja trahv ja põhisumma.
27.
Kreeka Vabariik ei vaidlusta liikmesriigi kohustuste rikkumist. Siiski väidab ta, et komisjoni hagi tuleb rahuldamata jätta, kuna eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmine peaks toimuma enne käesoleva menetluse lõppu. Kreeka Vabariik väidab, et igal juhul tuleb vähendada rahalisi karistusi, et võtta arvesse sotsiaalsete ja majanduslike probleemide tõsidust, mis õigustasid asjaomaste siseriiklike õigusnormide vastuvõtmist.
B. Hinnang
28.
EÜ artikkel 228 ei täpsusta tähtaega, mille jooksul tuleb kohtuotsus täita. Siiski tuletas Euroopa Kohus hiljuti 9. detsembri 2008. aasta otsuses kohtuasjas komisjon vs. Prantsusmaa (
5
) meelde, et ühenduse õiguse kohese ja ühetaolise kohaldamise huvides tuleb kohustuste täitmist alustada otsekohe ning see tuleb võimalikult kiiresti lõpule viia (
6
).
29.
Euroopa Kohus ütles, et kuupäev, mis tuleb aluseks võtta selle hindamisel, kas tegemist on kohustuste rikkumisega EÜ artikli 228 tähenduses, on nimetatud sätte alusel antud põhjendatud arvamuses ette nähtud tähtaja lõppemise kuupäev (
7
).
30.
Käesoleval juhul on ilmne, et selleks kuupäevaks, mil lõppes 29. juuni 2007. aasta põhjendatud arvamuses antud kahekuuline tähtaeg, oli tähtaeg, mille jooksul oleks pidanud olema tagatud eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmine, mis kohustas muutma kõnealuseid siseriiklikke õigusnorme vastavalt EÜ artiklitele 28, 43 ja 49 ning direktiivi 98/34 artiklile 8, olulisel määral ületatud, kuna selle kohtuotsuse tegemisest oli möödunud ligikaudu kümme kuud.
31.
Lisaks näib, et sellel samal tähtaja lõppemise kuupäevaks ei olnud Kreeka Vabariik võtnud ühtegi meedet nimetatud kohtuotsuse täitmiseks. Nimelt selgub kohtuistungil toimunud arutelust, et esimesest vastavast meetmest, mis võeti eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmiseks, teavitati komisjoni alles 2008. aasta mais.
32.
Neil asjaoludel tuleb järeldada, nagu pealegi tunnistab Kreeka Vabariik ka ise, et ta on rikkunud EÜ artikli 228 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
V. Rahalised karistused liikmesriigi kohustuste rikkumise eest
33.
Kuivõrd olen tuvastanud, et Kreeka Vabariik ei ole täitnud eespool viidatud kohtuotsust komisjon vs. Kreeka, siis võib Euroopa Kohus EÜ artikli 228 lõike 2 kolmanda lõigu alusel määrata talle trahvi ja/või põhisumma.
34.
Selle menetluse eesmärk on motiveerida rikkumise toime pannud liikmesriiki liikmesriigi kohustuste rikkumise tuvastanud kohtuotsust täitma ja tagada selle kaudu tõhus ühenduse õiguse rakendamine.
35.
Trahvil on põhiliselt sunniiseloom. Sellega kohaldatakse liikmesriigi suhtes, kes ei täida liikmesriigi kohustuste rikkumise tuvastanud kohtuotsust, majanduslikku sunnivahendit, et ajendada teda tuvastatud rikkumist võimalikult kiiresti lõpetama. Seega määrab Euroopa Kohus liikmesriigile trahvi juhul, kui viimane ei täida jätkuvalt kohtuotsust, milles liikmesriigi kohustuste rikkumine algselt tuvastati.
36.
Põhisumma määramine tugineb rohkem selle tagajärgede hindamisele, mida asjaomase liikmesriigi kohustuste täitmata jätmine era- ja avalikele huvidele avaldab, eelkõige juhul, kui rikkumine on pärast algselt seda tuvastanud kohtuotsust pikka aega edasi kestnud.
37.
Välja kujunenud kohtupraktika kohaselt määrab Euroopa Kohus trahvi või põhisumma selliselt, et need ühelt poolt vastaks asjaoludele ning teiselt poolt oleks tuvastatud rikkumise ja asjaomase liikmesriigi maksevõime suhtes proportsionaalsed (
8
).
38.
Nagu Euroopa Kohus 12. juuli 2005. aasta otsuses kohtuasjas komisjon vs. Prantsusmaa (
9
) märgib, ei ole nende kahte liiki karistuste koos kohaldamine välistatud, eelkõige juhul, kui liikmesriigi kohustuste rikkumine on kestnud kaua ja on oht, et see püsib.
39.
Igal juhul hindab Euroopa Kohus rahalise karistuse määramise otstarbekust ja valib antud juhtumi asjaoludele kõige sobivama karistuse. Selles osas on Euroopa Kohus korduvalt meelde tuletanud, et komisjoni poolt 13. detsembri 2005. aasta teatises (
10
) kehtestatud rahaliste karistuste arvutusmeetod ei ole Euroopa Kohtule siduv ning see kujutab endast vaid kasulikku lähtepunkti (
11
).
A. Trahvi määramine
1. Poolte argumendid
40.
Komisjon tegi Euroopa Kohtule ettepaneku määrata Kreeka Vabariigile trahv summas 31798,80 eurot iga eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmisega hilinetud päeva eest, alates käesoleva kohtuotsuse kuulutamisest kuni esimese kohtuotsuse täieliku täitmiseni.
41.
Komisjon tugineb selles osas oma 2005. aasta teatises avaldatud arvutusmeetodile. See päevasumma tuleneb, nagu nimetatud arvutusmeetod ette näeb, 600 euro suuruse baassumma korrutamisest rikkumise raskusastmest lähtuva koefitsiendiga, mis käesoleval juhul on 11 skaalal 1–20, rikkumise kestuskoefitsiendiga, mis käesoleval juhul on 1,1 skaalal 1-3, ning teguriga n, mis kajastab iga liikmesriigi maksevõimet ning mis Kreeka Vabariigi puhul on 4,38.
42.
Rikkumise raskuse osas märgib komisjon, et asjaomased siseriiklikud õigusnormid rikuvad asutamislepingu neljast põhivabadusest kolme. Lisaks väidab ta, et Kreeka ametiasutused ei ole täitnud direktiivi 98/34 artikli 8 lõike 1 esimesest lõigust tulenevaid kohustusi ning lisaks ei ole nad teinud täielikku koostööd komisjoniga EÜ artikli 228 alusel algatatud menetluse kohtueelses etapis. Seega teeb komisjon ettepaneku kasutada raskuskoefitsienti 11 (skaalal 1-20).
43.
Kreeka Vabariik väidab, et see raskuskoefitsient on äärmiselt kõrge ja see ei tohiks olla suurem kui 4. Sellega seoses väidab kostja, et kõnealune liikmesriigi kohustuste rikkumine puudutas üksnes ühte väikest tegevussektorit, vaidlusaluste siseriiklike õigusnormide kohaldamisel kedagi ei diskrimineeritud ning lisaks sellele olid need siseriiklikud õigusnormid kõige sobivam lahendus majanduslikele ja sotsiaalsetele probleemidele, mida põhjustas mängude ebaterve ja kontrollimatu kasutamine, mistõttu õigustas neid õigusnorme ülekaalukas üldine huvi. Viimasena väidab Kreeka Vabariik, et komisjoni soovitatud raskuskoefitsient rikub proportsionaalsuse põhimõtet. Selles osas tugineb ta oma olukorra võrdlusele teiste liikmesriikide olukordadega, kes on teistes kohtuasjades süüdi mõistetud EÜ artikli 226 alusel.
44.
Rikkumise kestuse osas märgib komisjon, et see on kestnud 11 kuud alates eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka kuulutamisest kuni päevani, mil komisjon otsustas esitada käesoleva hagi.
45.
Kreeka Vabariik väidab, et kohaldada tuleks selle koefitsiendi alammäära. Ta väidab, et liikmesriigi kohustuste rikkumine algas tegelikult 11. detsembri 2006. aasta kirjas, milles komisjon nõudis Kreeka ametiasutustelt teavet eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmise kohta, määratud kolmekuulise tähtaja möödumisel. Lisaks viitab Kreeka Vabariik Prantsuse Vabariigi liikmesriigi kohustuste rikkumise kestusele kohtuasjas, milles tehti eespool viidatud 12. juuli 2005. aasta kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa, kus rikkumine kestis palju kauem ja kus selle kestuskoefitsient oli 3 (
12
).
2. Hinnang
46.
Kõnealuse jätkuvalt kestva liikmesriigi kohustuste rikkumise laadi osas leian, et trahvi määramine on käesoleva kohtuasja asjaoludele kõige paremini vastav meede.
47.
Nagu ma juba märkisin peab trahv tagama kohtuotsuse, milles varem tuvastati ühenduse õiguse rikkumine, võimalikult kiire täitmise. Trahvi summa tuleb määrata lähtuvalt veenmise määrast, mis on vajalik selleks, et kõnealune liikmesriik oma käitumist muudaks (
13
).
48.
Kaalutlusõigust teostades tuleb Euroopa Kohtul määrata trahv kindlaks selliselt, et see vastaks ühelt poolt asjaoludele ning teiselt poolt oleks tuvastatud rikkumise ja asjaomase liikmesriigi maksevõime suhtes proportsionaalne. (
14
)
49.
Tuginedes suuresti komisjoni poolt 2005. aasta teatises ette nähtud kriteeriumidele ja matemaatilistele muutujatele võtab Euroopa Kohus nii arvesse rikkumise raskusastet ja kestust ning asjaomase liikmesriigi maksevõimet. Nende kriteeriumide kohaldamisel võtab Euroopa Kohus arvesse ka Euroopa Kohtu otsuse täitmata jätmise tagajärgi era- ja avalikele huvidele ning kõnealuse liikmesriigi tema kohustuste täitmisele ajendamise kiireloomulisust (
15
).
50.
Mis puudutab kõigepealt rikkumise raskust ja eelkõige eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmata jätmise tagajärgi era- ja avalikele huvidele, siis leian, et Kreeka Vabariigi liikmesriigi kohustuste jätkuva rikkumise puhul on tegemist eriti raske rikkumisega ja seda kahel põhjusel.
51.
Ühelt poolt, nagu Euroopa Kohus nimetatud kohtuotsuses leidis, rikutakse kõnealuste siseriiklike õigusnormidega kaupade vaba liikumise põhimõtet, samuti teenuste osutamise vabaduse ja asutamisvabaduse põhimõtet Euroopa Liidus, s.o asutamislepinguga tagatud neljast põhivabadusest kolme.
52.
Need õigusnormid toovad kaasa mängude, mis on seaduslikult toodetud ja turustatud muudes liikmesriikides, impordi mahu vähenemise. Sellised õigusnormid võivad samuti raskendada või isegi takistada mänguautomaatide käitamise teenuste pakkumist teenuseosutajate poolt, kes asuvad teistes liikmesriikides, ning võivad kokkuvõttes pärssida neist riikidest pärit ettevõtjaid Kreekas ettevõtlust alustamast.
53.
On ilmne, et eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmata jätmisega mõjutab Kreeka Vabariik olulisel määral avalikke huvisid ja igal juhul importijate erahuvisid, kuna kõnealune keeld on väga ulatuslik.
54.
Teiselt poolt on liikmesriigi kohustuste rikkumine minu hinnangul veelgi raskem, kuna nagu ilmneb kohtuistungil toimunud arutelust, ei ole Kreeka Vabariik peatanud oma õigusnormide kohaldamist, tuues sellega ettevõtjatele kaasa rahalised karistused ja vabaduskaotuslikud karistused.
55.
Viimaks tuleb raskeks pidada ka seda direktiivi 98/34 artiklis 8 sätestatud komisjoni tehniliste eeskirjade eelnõudest teavitamise erikohustuse rikkumist, kuivõrd selle erikohustuse täitmine on nimetatud direktiivi eesmärkide täieliku saavutamise oluline tingimus.
56.
Neid asjaolusid arvestades leian, et komisjon ei ole teinud hindamisviga, kui ta otsustas kohaldada raskuskoefitsienti 11 (skaalal 1-20).
57.
Teiseks, mis puudutab rikkumise kestusest lähtuvat koefitsienti, siis tuleb märkida, et komisjon võttis selle koefitsiendi arvutamise aluseks 1,10 kuus lähtudes eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka tegemise kuupäevast, s.o 26. oktoobrist 2006, ja kuupäevast, mil ta otsustas esitada käesoleva hagi, s.o tema kirjalike väidete kohaselt 17. oktoobrist 2007.
58.
Euroopa Kohtu praktika kohaselt tuleb aga rikkumise kestuse hindamisel lähtuda hetkest, mil Euroopa Kohus hindab asjaolusid, mitte hetkest, mil komisjon kohtusse pöördub (
16
). Igal juhul tuletan meelde, et komisjoni poolt pakutud skaala vahemikus 1-3 ei ole Euroopa Kohtule siduv (
17
).
59.
Käesolevas kohtuasjas väärib märkimist, et Kreeka Vabariigi liikmesriigi kohustuste rikkumine on kestnud juba 27 kuud, kuivõrd eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Kreeka tehti 26. oktoobril 2006 ja käesolevas kohtuasjas toimus kohtuistung 29. jaanuaril 2009. Nagu Kreeka Vabariigi esindaja kohtuistungil tunnistas, oli selle kohtuotsuse täitmine tegelikult võimalik lühema ajavahemiku jooksul.
60.
Õigupoolest näib mulle, et eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmiseks oli vaja üksnes asjaomaste siseriiklike õigusnormide väga väikest muutmist, kuna eelkõige tuleks piirata nende õigusnormide kohaldamisala üksnes selliste meelelahutuslike mängudega, mida võidakse ümber seadistada hasartmängudeks.
61.
Neid asjaolusid arvesse võttes leian, et koefitsient 1,1 on rikkumise kestuse arvessevõtmiseks sobiv.
62.
Kolmandaks, mis puutub komisjoni ettepanekusse korrutada baassummat koefitsiendiga, mis põhineb asjaomase liikmesriigi sisemajanduse kogutoodangul ja tema häälte arvul Euroopa Liidu Nõukogus, siis on Euroopa Kohus korduvalt öelnud, et see on põhimõtteliselt asjakohane viis peegeldada selle liikmesriigi maksevõimet, säilitades samas erinevate liikmesriikide vahelise mõistliku erinevuse (
18
). Käesoleval juhul on Kreeka Vabariigile 2005. aasta teatises kehtestatud koefitsient 4,38.
63.
Neist asjaoludest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku korrutada raskus-, kestus- ja liikmesriigi maksevõime koefitsiendid komisjoni soovitatud 600 euro suuruse baassummaga (
19
).
64.
Võttes arvesse eespool toodud kaalutlusi saame 600 euro suuruse baassumma korrutamisel määratud rikkumise raskuskoefitsiendiga 11, kestuskoefitsiendiga 1,1 ja Kreeka Vabariigi maksevõime koefitsiendiga 4,38 käesoleval juhul summaks 31798,80 eurot iga hilinetud päeva eest.
65.
Neljandaks, mis puudutab trahvile vastavat ajaühikut, siis leian, et see trahv tuleks määrata päevatrahvina, kuna asjaomane liikmesriigi kohustuste rikkumine on seotud Euroopa Kohtu sellise otsuse täitmisega, mis nõuab muutva seaduse eelnõu heakskiitmist (
20
).
66.
Arvestades kõiki eespool toodud kaalutlusi teen Euroopa Kohtule ettepaneku mõista Kreeka Vabariigilt komisjoni „Euroopa Ühenduse omavahendid” kontole kandmiseks välja trahv summas 31798,80 eurot iga eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täieliku ja tervikliku täitmise tagamiseks vajalike meetmete rakendamisega hilinetud päeva eest alates käesolevas kohtuasjas kohtuotsuse kuulutamisest kuni esimese kohtuotsuse täieliku täitmiseni.
B. Põhisumma määramine
1. Poolte argumendid
67.
Komisjon tegi Euroopa Kohtule ettepaneku mõista Kreeka Vabariigilt välja põhisumma 9636 eurot iga eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka täitmisega hilinetud päeva eest alates selle kohtuotsuse tegemise päevast kuni selle kohtuotsuse täieliku täitmiseni või kohtuotsuse tegemiseni käesolevas asjas (juhul kui eespool viidatud kohtuotsust komisjon vs. Kreeka ei ole selleks kuupäevaks veel täielikult täidetud).
68.
See päevasumma tuleneb 200 euro suuruse baassumma korrutamisest rikkumise raskuskoefitsiendiga, mis käesoleval juhul on 11 skaalal 1–20, ning teguriga n, mis kajastab Kreeka Vabariigi maksevõimet ning milleks on määratud 4,38.
69.
Komisjon leiab, et põhisumma suurus, mille ta soovitab Kreeka Vabariigilt välja mõista, on 3420780 eurot. See summa on saadud põhisumma päevasumma, s.o 9636 euro, korrutamisel päevade arvuga, mis jääb eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka tegemise kuupäeva, s.o 26. oktoober 2006, ja kuupäeva, mil komisjon otsustas esitada käesoleva hagi, s.o 17. oktoober 2007, vahele ning see on 355 päeva.
70.
Kreeka Vabariik väidab, et põhisumma maksmise kohustust ei tohiks talle määrata, kuna selle rahalise karistusega karistatakse liikmeriiki minevikus toimunud tegevuse eest. Tema hinnangul on komisjoni soovitatud põhisumma suurus ebaproportsionaalne rikkumise raskuse ja kestuse suhtes ning see on liiga suur võttes arvesse eelkõige mänge puudutavate õigusnormidega seotud probleeme Kreekas.
2. Hinnang
71.
Nagu ma märkisin, on põhisumma eesmärk karistada liikmesriiki oma kohustuste rikkumise eest, võttes arvesse selle rikkumisega kaasnevaid tagajärgi ja selle kestust. Samuti soovitakse sellega ära hoida analoogiliste ühenduse õiguse rikkumiste kordumine.
72.
Põhisumma määramine ei toimu automaatselt ning selle arvutamine ei sõltu konkreetsest matemaatilisest valemist ega eelnevalt kindlaksmääratud kriteeriumide kogumist, nagu see võib olla trahvi arvutamisel Euroopa Kohtu poolt.
73.
Siiski annab kohtupraktika meile teatud viiteid kriteeriumide ja asjaolude kohta, mida tuleks põhisumma arvutamisel arvesse võtta.
74.
Eespool viidatud hiljutises 9. detsembri 2008. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Prantsusmaa täpsustas Euroopa Kohus, et põhisumma „tuleb igal asjaomasel juhul määrata lähtudes asjakohastest teguritest, mis põhinevad nii tuvastatud rikkumise tunnustel kui ka [asjaomase] liikmesriigi suhtumisel” (
21
).
75.
Nimetatud kohtuasjas võttis Euroopa Kohus Prantsuse Vabariigilt välja mõistetud põhisumma arvutamisel arvesse järgmisi asjaolusid:
—
Prantsuse Vabariigi suhtumine seoses ühenduse tasandi kohustustega konkreetselt geneetiliselt muundatud organismide valdkonnas; selles osas märkis Euroopa Kohus, et nimetatud liikmesriik oli konkreetses sektoris pannud korduvalt toime sarnaseid rikkumisi;
—
liikmesriigi kohustuste rikkumise kestus alates sellest ajast, mil tehti rikkumist tuvastav kohtuotsus; selles osas uuris Euroopa Kohus, kas see hilinemine võib olla õigustatud, ning
—
rikkumise raskus; selles osas võttis Euroopa Kohus arvesse rikkuva käitumise tagajärgi olemasolevatele avalikele ja erahuvidele. (
22
)
76.
Käesolevas kohtuasjas näib mulle, et põhisumma määramist õigustab peamiselt rikkumise raskus.
77.
Nagu ma märkisin mõjutab Kreeka Vabariigi käitumine olulisel määral avalikke huvisid ja igal juhul ettevõtjate erahuvisid, kuna kõnealused siseriiklikud õigusnormid rikuvad asustamislepinguga tagatud neljast põhivabadusest kolme. Minu hinnangul on see liikmesriigi kohustuste rikkumine veelgi raskem, kuna Kreeka Vabariik ei ole peatanud nende õigusnormide kohaldamist, tuues sellega ettevõtjatele nii minevikus kui ka praegu kaasa rahalised karistused ja vabaduskaotuslikud karistused.
78.
Mis puudutab rikkumise kestust alates sellest ajast, mil tehti eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Kreeka, siis Kreeka Vabariik tunnistas, et on selle kohtuotsuse täitmisega hilinenud ja märkis, et selle täitmine oleks võinud toimuda kiiremini.
79.
Kreeka ametiasutuste argumendid, mille kohaselt õigustab seda hilinemist kõnealuse teema tundlikkus ja asjaolu, et mängude täielik liberaliseerimine põhjustaks Kreekas segadust, ei ole minu arvates vastuvõetavad, kuna toimiku materjalides ei näe ma midagi, mis eristaks Kreeka Vabariigi erilist olukorda teistest liikmesriikidest. Lisaks tuletan meelde, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei saa liikmesriik tugineda oma õiguskorras kehtivatele sätetele, valitsevale praktikale või olukorrale, et õigustada ühenduse õigusest tulenevate kohustuste järgimata jätmist. (
23
)
80.
Mis puudutab viimaks Kreeka Vabariigi suhtumist, siis jääb mulje, et see liikmesriik on käitunud suhteliselt passiivselt kuni käesoleva menetluse kohtueelse etapini. Õigupoolest teatas Kreeka Vabariik alles kaks päeva pärast seda, kui komisjon oli esitanud käesoleva hagi, s.o 12. märtsil 2008, et muutva seaduse eelnõu koostamiseks on kokku kutsutud õigusaktide väljatöötamise komitee.
81.
Kõigist neist asjaoludest lähtudes leian, et määrates Kreeka Vabariigile kahe miljoni euro suuruse põhisumma on käesoleva juhtumi asjaolusid õigesti hinnatud.
VI. Kohtukulud
82.
Kodukorra artikli 69 lõike 2 esimese lõigu alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Kreeka Vabariik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista Kreeka Vabariigilt.
VII. Ettepanek
83.
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
—
tuvastada, et kuna Kreeka Vabariik ei ole vastavalt EÜ artiklitele 28, 43 ja 49 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiiviga 98/48/EÜ, artiklile 8 muutnud seaduse nr 3037/2002 artikli 2 lõiget 1 ja artiklit 3, millega on kehtestatud keeld paigaldada ja kasutada mis tahes elektrilisi, elektromehaanilisi ja elektroonilisi mänge, sealhulgas mis tahes arvutimänge kõigis avalikes kohtades või eraruumides, välja arvatud kasiinod, ja kuna keelu rikkumise eest karistatakse kriminaal- või halduskorras, siis ei ole Kreeka Vabariik rakendanud kõiki Euroopa Kohtu 26. oktoobri 2006. aasta otsuse kohtuasjas C-65/05: komisjon vs. Kreeka täitmiseks vajalikke meetmeid ning on seetõttu rikkunud talle EÜ artiklist 228 tulenevaid kohustusi;
—
mõista Kreeka Vabariigilt Euroopa Ühenduste Komisjoni „Euroopa Ühenduse omavahendite” kontole kandmiseks välja trahv summas 31798,80 eurot iga eespool viidatud kohtuotsuse täieliku ja tervikliku täitmise tagamiseks vajalike meetmete rakendamisega hilinetud päeva eest alates käesolevas kohtuasjas kohtuotsuse kuulutamisest kuni eespool viidatud kohtuotsuse täieliku täitmiseni;
—
mõista Kreeka Vabariigilt Euroopa Ühenduste Komisjoni „Euroopa Ühenduse omavahendite” kontole kandmiseks välja põhisumma kaks miljonit eurot;
—
mõista kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	C-65/05, EKL 2006, lk I-10341.
(
3
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiiv, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord (EÜT L 204, lk 37; ELT eriväljaanne 13/20, lk 337), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiiviga 98/48/EÜ (EÜT L 217, lk 18; ELT eriväljaanne 13/21, lk 8, edaspidi „direktiiv 98/34”).
(
4
)	FEK A’ 174/30.7.2002.
(
5
)	C-121/07, EKL 2008, lk I-9159.
(
6
)	Punkt 21 ja viidatud kohtupraktika.
(
7
)	Punkt 22 ja viidatud kohtupraktika.
(
8
)	Vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa (punkt 64 ja viidatud kohtupraktika).
(
9
)	C-304/02, EKL 2005, lk I-6263.
(
10
)	Komisjoni teatis EÜ asutamislepingu artikli 228 kohaldamise kohta (SEK(2005) 1658; edaspidi „2005. aasta teatis”).
(
11
)	Vt selle kohta eespool viidatud 12. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Prantsusmaa (punkt 103 ja viidatud kohtupraktika).
(
12
)	Punkt 108.
(
13
)	Vt selle kohta 14. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas C-177/04: komisjon vs. Prantsusmaa (EKL 2006, lk I-2461, punkt 60 ja viidatud kohtupraktika).
(
14
)	Ibidem (punkt 61 ja viidatud kohtupraktika).
(
15
)	Ibidem (punkt 62 ja viidatud kohtupraktika).
(
16
)	Ibidem (punkt 71).
(
17
)	Idem.
(
18
)	Vt eelkõige eespool viidatud 14. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Prantsusmaa (punkt 75 ja viidatud kohtupraktika).
(
19
)	Vt eelkõige 10. jaanuari 2008. aasta otsus kohtuasjas C-70/06: komisjon vs. Portugal (EKL 2008, lk I-1, punkt 50), milles Euroopa Kohus kiitis heaks 2005. aasta teatises ette nähtud 600 euro suuruse baassumma kasutamise.
(
20
)	Ibidem (punkt 52 ja viidatud kohtupraktika).
(
21
)	Punkt 62.
(
22
)	Vt ka eespool viidatud 12. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Prantsusmaa (punkt 114).
(
23
)	Vt selle kohta eespool viidatud 9. detsembri 2008. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Prantsusmaa (punkt 72 ja viidatud kohtupraktika).