62021CC0061
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
JULIANE KOKOTT
od 5. svibnja 2022. (
1
)
Predmet C‑61/21
JP
protiv
Ministre de la Transition écologique,
Premier ministre
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour administrative d’appel de Versailles (Žalbeni upravni sud u Versaillesu, Francuska))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2008/50/EZ – Kvaliteta zraka – Granične vrijednosti za zaštitu zdravlja ljudi – Prekoračenje – Planovi za kvalitetu zraka – Odgovornost države – Pravo pojedinaca na naknadu štete zbog narušenog zdravlja koja se temelji na povredi prava Unije – Ozbiljna povreda – Izravna uzročna veza – Datum ocjene povrede”
I. Uvod
1.
Ambiciozne granične vrijednosti za kvalitetu zraka u skladu s Direktivom 2008/50 (
2
) na mnogim se mjestima (još uvijek?) dovoljno ne poštuju (
3
). Međutim, u 2022. očekuju se važne odluke u tom području. Na političkoj razini Komisija razmatra prijedloge za reviziju postojećeg zakonodavstva (
4
). Istodobno su u tijeku različiti postupci u kojima Sud može pojasniti važna pitanja koja se odnose na provedbu propisa. Osim zahtjeva za prethodnu odluku koji se odnosi na važnost direktive za odobravanje projekata (
5
) i prvog postupka izricanja periodične novčane kazne radi izvršenja presude zbog povrede Direktive (
6
), u ovom postupku postavlja se pitanje mogu li pojedinci zahtijevati naknadu štete zbog narušenog zdravlja koja se temelji na povredi graničnih vrijednosti.
2.
U središtu predmetnog postupka nalazi se prvi uvjet izvanugovorne odgovornosti država članica za povredu prava Unije, odnosno pitanje dodjeljuju li se odredbama Direktive 2008/50 prava pojedincima. Osim toga, valja razmotriti uvjete pod kojima je eventualna povreda Direktive dovoljno ozbiljna kao i dokaz izravne uzročne veze između povrede i štete kako bi se sudu koji je uputio zahtjev dale upute o datumu mjerodavnom za ocjenu povrede.
II. Pravni okvir
3.
U vrijeme nastanka činjenica u glavnom postupku pravila o kvaliteti zraka najprije su bila utvrđena direktivama 96/62 (
7
) i 1999/30 (
8
), koje su s učinkom od 11. lipnja 2010. zamijenjene Direktivom 2008/50.
A. Direktiva 96/62
4.
U skladu s člankom 1. prvom alinejom Direktive 96/62, njezina svrha bila je utvrditi osnovna načela zajedničke strategije čiji je cilj „definiranje i utvrđivanje ciljeva za kvalitetu zraka u Zajednici kako bi se izbjegli, spriječili ili umanjili štetni učinci na ljudsko zdravlje i okoliš u cjelini”. To također proizlazi iz druge uvodne izjave navedene direktive.
5.
Člankom 2. točkom 5. Direktive 96/62 definirao se pojam „granična vrijednost” kao „vrijednost određena na temelju znanstvenih spoznaja s ciljem izbjegavanja, sprečavanja ili umanjivanja štetnih učinaka na ljudsko zdravlje i/ili okoliš u cjelini, koju treba dostići u zadanom razdoblju, i koja se nakon toga ne smije prekoračiti”.
6.
Članak 7. Direktive 96/62 sadržavao je opće zahtjeve za poboljšanje kvalitete zraka kako slijedi.
„1.   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale usklađenost s graničnim vrijednostima.
2.   Mjere za ostvarivanje tih ciljeva:
(a)
moraju uzeti u obzir integrirani pristup zaštite zraka, vode i tla;
(b)
ne smiju kršiti zakonodavstvo Zajednice o zaštiti zdravlja i sigurnosti radnika na radu;
(c)
ne smiju imati negativne i znatne učinke na okoliš drugih država članica.
3.   Države članice izrađuju akcijske planove u kojima se navode kratkoročne mjere koje treba poduzeti u slučaju rizika od prekoračenja graničnih vrijednosti i/ili pragova upozorenja, kako bi se rizik od prekoračenja smanjio i kako bi se ograničilo njegovo trajanje. U tim je planovima moguće predvidjeti, ovisno o slučaju, nadzorne mjere i kada je to potrebno, obustavu aktivnosti, uključujući i automobilski promet, koje doprinose prekoračenju graničnih vrijednosti.”
7.
Članak 8. Direktive 96/62 odnosio se na zone u kojima su prekoračene granične vrijednosti:
„1.   Države članice izrađuju popis zona i aglomeracija u kojima razine jedne ili više onečišćujućih tvari prekoračuju graničnu vrijednost uvećanu za granicu tolerancije.
Ako ne postoji granica tolerancije za određenu onečišćujuću tvar, u zonama i aglomeracijama u kojima razina te onečišćujuće tvari prelazi graničnu vrijednost postupa se kao prema zonama i aglomeracijama iz stavka 1.; primjenjuju se stavci 3., 4. i 5.
2. […]
3.   U zonama i aglomeracijama iz stavka 1., države članice donose mjere kako bi osigurale izradu ili provedbu plana ili programa koji omogućuju postizanje granične vrijednosti u određenom roku.
Navedeni plan ili program, koji mora biti dostupan stanovništvu, sadržava minimalno informacije iz Priloga IV.
4.   U zonama i aglomeracijama iz stavka 1. u kojima vrijednost više od jedne onečišćujuće tvari prelazi granične vrijednosti, države članice utvrđuju integrirani plan koji obuhvaća sve onečišćujuće tvari o kojima je riječ.
5. […]”
8.
U skladu s dvanaestom uvodnom izjavom Direktive 96/62, cilj te odredbe također je zaštita zdravlja i okoliša u cijelosti.
9.
Članak 11. stavak 1. točka (a) podtočka iii. Direktive 96/62 propisuje rok za dostavu planova iz članka 8.:
„[U] odnosu na područja članka 8. stavka 1.:
(i)
[…]
(iii)
dostaviti [Komisiji] planove ili programe iz članka 8. stavka 3. najkasnije dvije godine nakon završetka godine u kojoj su vrijednosti utvrđene”.
10.
Prilogom IV. Direktivi 96/62 predviđalo se da planovi ili programi za postizanje graničnih vrijednosti sadržavaju, među ostalim, podatke o razlozima onečišćenja i vremenska predviđanja za poboljšanje kvalitete zraka zbog poduzetih mjera:
„1.
Mjesto prekoračenja
–
regija
–
grad (karta)
–
mjerna postaja (karta, geografske koordinate)
2.
Opće informacije
–
vrsta zone (grad, industrijsko ili ruralno područje)
–
procjena veličine onečišćenog područja (km2) i broja stanovnika izloženih onečišćenju
–
relevantni klimatski podaci
–
relevantni topografski podaci
–
dovoljno informacija o vrsti ciljeva u zoni koje zahtijevaju zaštitu
3.
[…]
4.
Priroda i procjena onečišćenja
–
koncentracije koje su zabilježene tijekom prethodnih godina (prije provedbe mjera za poboljšanje)
–
koncentracije koje su izmjerene od početka provedbe projekta
–
tehnike koje su korištene za procjenu
5.
Porijeklo onečišćenja
–
popis glavnih izvora emisije koji su odgovorni za onečišćenje (karta)
–
ukupna količina emisija iz tih izvora (tone/godina)
–
informacije o onečišćenju koje je došlo iz drugih regija
6.
Analiza situacije
–
pojedinosti o faktorima koji su odgovorni za prekoračenje (npr. promet, uključujući i prekogranični promet, porijeklo nastanka)
–
pojedinosti o mogućim mjerama za poboljšanje kvalitete zraka
7.
Pojedinosti o mjerama ili projektima za poboljšanje koji su postojali prije stupanja na snagu te direktive:
–
lokalne, regionalne, nacionalne i međunarodne mjere
–
zabilježeni učinci tih mjera
8.
Pojedinosti o mjerama ili projektima usvojenima s ciljem smanjenja onečišćenja, nakon stupanja na snagu ove direktive:
–
popis i opis svih mjera navedenih u projektu
–
vremenski plan provedbe
–
procjena planiranog poboljšanja kvalitete zraka i očekivanog vremena potrebnog za postizanje tih ciljeva
9.
Pojedinosti o dugoročno planiranim ili istraživanim mjerama ili projektima
10.
[…]”.
B. Direktiva 1999/30
11.
Direktivom 1999/30 utvrđene su granične vrijednosti i pragovi upozorenja potrebni za primjenu Direktive 96/62 za sumporov dioksid, dušikov dioksid i dušikove okside, lebdeće čestice i olovo u zraku. Članak 1. potvrđuje da je cilj tog propisa izbjegavanje, sprečavanje ili umanjenje štetnih učinaka na ljudsko zdravlje i okoliš kao cjelinu.
12.
Na dušikov dioksid (NO2) primjenjivale su se od 1. siječnja 2010. granične vrijednosti zaštite zdravlja ljudi predviđene u članku 4. Direktive 1999/30 i odjeljku I. Priloga II. toj direktivi. Kao prvo, satna granična vrijednost koncentracije dušikova dioksida od 200 μg/m3 nije se smjela prekoračiti više od 18 puta u kalendarskoj godini. Kao drugo, godišnja granična vrijednost određena je na 40 μg/m3.
13.
Nasuprot tomu, granične vrijednosti za zaštitu zdravlja ljudi predviđene člankom 5. Direktive 1999/30 i odjeljkom I. stupnjem 1. Priloga III. toj direktivi primjenjivale su se na čestice (PM10) već od 1. siječnja 2005. Dnevna granična vrijednost od 50 μg/m3 PM10 za zaštitu zdravlja ljudi nije se smjela prekoračiti više od 35 puta godišnje. Godišnja granična vrijednost određena je na 40 μg/m3 PM10.
C. Direktiva 2008/50
14.
Prve dvije uvodne izjave Direktive 2008/50 opisuju njezine opće ciljeve:
„(1)
Šestim programom djelovanja Zajednice za okoliš […] utvrđuje se potreba za smanjenjem onečišćenja do razina na kojima su štetni učinci na zdravlje ljudi minimalni, vodeći računa posebno o osjetljivim skupinama stanovništva i okolišu u cjelini, potreba za poboljšanjem praćenja i procjene kvalitete zraka, uključujući i taloženje onečišćujućih tvari, te potreba za informiranjem javnosti.
(2)
Kako bi se zaštitilo ljudsko zdravlje i okoliš u cjelini, posebno je važno boriti se protiv emisija onečišćujućih tvari na njihovom izvoru, te identificirati i primijeniti najučinkovitije mjere smanjenja emisije na lokalnoj i nacionalnoj razini, te na razini Zajednice. Stoga bi trebalo izbjegavati, spriječiti ili smanjiti emisije štetnih onečišćujućih tvari u zraku, te postaviti odgovarajuće ciljeve za kvalitetu zraka, vodeći računa o relevantnim normama, smjernicama i programima Svjetske zdravstvene organizacije.”
15.
U članku 1. točki 1. Direktive 2008/50 navode se njezini temeljni ciljevi:
„Ovom direktivom utvrđuju se mjere čiji je cilj:
1.
definiranje i utvrđivanje ciljeva za kvalitetu zraka kako bi se izbjegli, spriječili ili umanjili štetni učinci na ljudsko zdravlje i okoliš kao cjelinu;
2.
[…]”
16.
Člankom 2. točkom 5. Direktive 2008/50 definira se pojam granične vrijednosti kao „razina određena na temelju znanstvenih spoznaja s ciljem izbjegavanja, sprečavanja ili umanjivanja štetnih učinaka na ljudsko zdravlje i/ili okoliš u cjelini, koju treba dostići u zadanom razdoblju, i koja se nakon toga ne smije prekoračiti”.
17.
Člankom 13. stavkom 1. Direktive 2008/50 propisuje se obveza usklađenosti s različitim graničnim vrijednostima:
„Države članice osiguravaju da u njihovim zonama i aglomeracijama razine sumporova dioksida, PM10, olova i ugljikova monoksida u zraku ne prelaze granične vrijednosti utvrđene u Prilogu XI.
Što se tiče dušikova dioksida i benzena, granične vrijednosti navedene u Prilogu XI. ne smiju se prekoračiti od tamo navedenih datuma.
Usklađenost s ovim zahtjevima ocjenjuje se u skladu s Prilogom III.
[…]”
18.
Granične vrijednosti za dušikov dioksid i čestice (PM10) iz Priloga XI. Direktivi 2008/50 koje su relevantne za ovaj predmet odgovaraju graničnim vrijednostima utvrđenima Direktivom 1999/30.
19.
Člankom 22. Direktive 2008/50 dopušta se da se pod određenim uvjetima odgodi rok za usklađivanje s graničnim vrijednostima:
„1.   Ako se u određenoj zoni ili aglomeraciji ne može postići sukladnost s graničnim vrijednostima za dušikov dioksid ili benzen do krajnjih rokova navedenih u Prilogu XI., država članica može odgoditi te krajnje rokove do najviše pet godina za tu određenu zonu ili aglomeraciju, pod uvjetom da je donesen plan za kvalitetu zraka u skladu s člankom 23. za zonu ili aglomeraciju na koju se odnosi odgoda; takav plan za kvalitetu zraka dopunjuje se informacijama iz odjeljka B Priloga XV. koje se odnose na predmetne onečišćujuće tvari i pokazuje kako će se postići sukladnost s graničnim vrijednostima prije novog krajnjeg roka.
2.   Ako se sukladnost s graničnim vrijednostima za PM10 iz Priloga XI. u određenoj zoni ili aglomeraciji ne može postići zbog disperzijskih karakteristika određenog mjesta, nepovoljnih klimatskih uvjeta ili prekograničnog prijenosa onečišćujućih tvari, država članica izuzima se od obveze primjene tih graničnih vrijednosti do 11. lipnja 2011. pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti utvrđeni u stavku 1. i da država članica dokaže da su poduzete sve odgovarajuće mjere na nacionalnoj, regionalnoj i lokalnoj razini kako bi se poštovali krajnji rokovi.
3. […]
4.   Države članice obavješćuju Komisiju o slučajevima u kojima se, po njihovom mišljenju, mogu primijeniti stavak 1. ili 2., te dostavljaju plan za kvalitetu zraka iz stavka 1., uključujući i sve relevantne informacije koje Komisija treba kako bi procijenila jesu li relevantni uvjeti ispunjeni ili ne. U svojoj procjeni Komisija vodi računa o procijenjenim učincima mjera, koje su države članice poduzele, koje poduzimaju ili će poduzimati, na kvalitetu zraka u državama članicama, kao i o procijenjenim učincima trenutačnih mjera Zajednice i planiranih mjera Zajednice koje treba predložiti Komisija.
Ako Komisija ne uputi primjedbe u roku od devet mjeseci od primitka te obavijesti, smatra se da su ispunjeni relevantni uvjeti za primjenu stavaka 1. ili 2.
Ako Komisija uputi primjedbe, može od država članica zahtijevati da prilagode postojeće ili izrade nove planove za kvalitetu zraka.”
20.
Što se tiče predmetnog područja aglomeracije Pariza, iako je Francuska prema Komisijinu mišljenju (
9
) dostavila obavijesti o odgodi rokova u pogledu PM10 i dušikova dioksida, Komisija je prigovorila svakoj od njih (
10
).
21.
Člankom 23. stavkom 1. Direktive 2008/50 predviđa se da se u slučaju prekoračenja graničnih vrijednosti u određenim zonama ili aglomeracijama moraju izraditi planovi za kvalitetu zraka kako bi se postigle sljedeće vrijednosti:
„Ako u određenim zonama ili aglomeracijama razine onečišćujućih tvari u zraku prekorače bilo koju graničnu vrijednost ili ciljnu vrijednost kao i bilo koju granicu tolerancije u svakom od tih slučajeva, države članice osiguravaju izradu planova za kvalitetu zraka za te zone i aglomeracije kako bi postigle relevantnu graničnu vrijednost ili ciljnu vrijednost navedenu u prilozima XI. i XIV.
U slučaju prekoračenja onih graničnih vrijednosti za koje je rok za postizanje sukladnosti već prošao, u planovima za kvalitetu zraka utvrđene su odgovarajuće mjere kako bi razdoblje prekoračenja bilo što je moguće kraće. […]
Ti planovi za kvalitetu zraka sadrže minimalno informacije iz odjeljka A Priloga XV. […]. Ti se planovi Komisiji dostavljaju bez odgode, a najkasnije dvije godine nakon kraja godine u kojoj je zabilježeno prvo prekoračenje.
[…]”
22.
Zahtjevi iz odjeljka A Priloga XV. Direktivi 2008/50 u biti su u skladu sa zahtjevima iz Priloga IV. Direktivi 96/62.
III. Činjenično stanje i zahtjev za prethodnu odluku
23.
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na prekoračenje graničnih vrijednosti za kvalitetu zraka u aglomeraciji Pariza. Tako je Sud 2019. utvrdio da su se od 2010., kada su se trebale postići, prekoračivale granične vrijednosti za dušikov dioksid (
11
). Također je nedavno odlučio da nisu poštovane ni granične vrijednosti za PM10 od 2005. do 2019. godine (
12
). Francuski Conseil d’État (Državno vijeće) isto tako je u pogledu Pariza utvrdio neprekidno prekoračenje navedenih graničnih vrijednosti dušikova dioksida do 2020., a do 2018. i 2019. prekoračenje graničnih vrijednosti i za PM10 (
13
).
24.
Tužitelj u glavnom postupku zahtijeva da prefekt departmana Val‑d Oise, koji je dio aglomeracije Pariza, poduzme mjere radi usklađivanja s graničnim vrijednostima predviđenima Direktivom 2008/50. Osim toga, zahtijeva naknadu različitih šteta uzrokovanih onečišćenjem zraka u visini od 21 milijun eura. Štete su nastale počevši od 2003. te su se tijekom vremena čak povećale.
25.
U prilog svojem zahtjevu za naknadu štete tužitelj ističe, među ostalim, da mu je narušeno zdravlje zbog pogoršanja zraka u aglomeraciji Pariza, u kojoj boravi. Smatra da je do tog pogoršanja došlo zbog nepoštovanja obveza francuskih tijela koje proizlaze iz odredbi Direktive 2008/50. Tvrdi da slijedom toga postoji odgovornost države za naknadu navedene štete nastale zbog narušenog zdravlja.
26.
Nakon što je tribunal administratif de Cergy‑Pontoise (Upravni sud u Cergy‑Pontoiseu, Francuska) odbio tužbu, u tijeku je žalbeni postupak pred courom administrative d’appel de Versailles (Žalbeni upravni sud u Versaillesu, Francuska). Potonji navodi da odluka o zahtjevu za naknadu štete pretpostavlja pojašnjenje dosega članka 13. stavka 1. i članka 23. stavka 1. Direktive 2008/50. Napominje da je riječ o pitanju treba li pojedincima dodijeliti pravo na naknadu štete kojom se narušava njihovo zdravlje u slučaju dovoljno ozbiljne povrede obveza države članice Europske unije koje proizlaze iz tih odredbi.
27.
U tim okolnostima cour administrative d’appel de Versailles (Žalbeni upravni sud u Versaillesu) upućuje Sudu sljedeća pitanja:
1.
Treba li primjenjiva pravila prava Europske unije koja proizlaze iz odredbi članka 13. stavka 1. i članka 23. stavka 1. Direktive 2008/50 tumačiti na način da pojedinci, u slučaju da država članica Europske unije počini dovoljno ozbiljnu povredu obveza koje proizlaze iz te direktive, od dotične države članice imaju pravo dobiti naknadu štete zbog narušenog zdravlja, koja je izravno i sigurno uzročno povezana s pogoršanjem kvalitete zraka?
2.
Ako se na temelju prethodno navedenih odredbi doista može dodijeliti takvo pravo na naknadu štete zbog narušenog zdravlja, kojim uvjetima podliježe nastanak tog prava, osobito u pogledu datuma na koji treba ocijeniti postojanje povrede koja se može pripisati dotičnoj državi članici?
28.
Pisana očitovanja podnijeli su tužitelj u glavnom postupku, Francuska Republika, Irska, Talijanska Republika, Poljska i Europska komisija. Francuska Republika, Irska, Kraljevina Nizozemska, Poljska i Komisija sudjelovale su na raspravi održanoj 15. ožujka 2022.
IV. Pravna ocjena
29.
Sud je u pogledu provedbe propisa Unije u području zaštite kvalitete zraka već podsjetio na načelo odgovornosti države za štetu koja je pojedincima uzrokovana povredama prava Unije koje joj se mogu pripisati (
14
). Predmetnim zahtjevom za prethodnu odluku sada se želi utvrditi u kojoj mjeri se prava na naknadu štete doista mogu temeljiti na povredi graničnih vrijednosti propisanih pravom Unije za zaštitu kvalitete zraka.
30.
U skladu s ustaljenom sudskom praksom, puna učinkovitost pravnih pravila Unije bila bi dovedena u pitanje te bi zaštita prava koja se njima priznaju bila oslabljena ako pojedinci ne bi mogli dobiti naknadu kad su njihova prava narušena povredom prava Unije za koju je odgovorna država članica (
15
).
31.
Oštećenici stoga imaju pravo na naknadu štete kada se ispune tri uvjeta, odnosno da povrijeđeno pravno pravilo Unije ima za cilj dodijeliti prava pojedincima, da je povreda tog pravila dovoljno ozbiljna i da postoji izravna uzročna veza između te povrede i štete koju su pojedinci pretrpjeli (
16
).
32.
Prvo prethodno pitanje pretpostavlja postojanje dovoljno ozbiljne povrede i izravne uzročne veze. Njime se želi doznati dodjeljuju li se zahtjevima iz Direktive 2008/50 u pogledu kvalitete zraka prava pojedincima, odnosno može li se na povredi tih zahtjeva temeljiti pravo na naknadu štete (odjeljak A). Ako je to slučaj, drugim se pitanjem nastoje pojasniti pretpostavke tog prava, osobito u pogledu datuma na koji treba ocijeniti postojanje povrede koja se može pripisati dotičnoj državi članici. U tu svrhu valja još razmotriti uvjete pod kojima treba utvrditi ozbiljnu povredu i izravnu uzročnu vezu (odjeljak B).
A. Prvo prethodno pitanje – dodjeljivanje pravâ pravilima o kvaliteti zraka
33.
Pravo na naknadu štete zbog povrede prava Unije ponajprije pretpostavlja da je svrha povrijeđenog pravnog pravila Unije dodjeljivanje pravâ oštećenicima (
17
).
34.
Točno je da pitanje je li predmetna norma izravno primjenjiva nije relevantno za opravdanost zahtjeva za naknadu štete (
18
). Ipak, izravna primjenjivost važna je indicija koja potkrepljuje dodjeljivanje prava (
19
) jer je u tom slučaju moguće utvrditi sadržaj dodijeljenog prava, što je pretpostavka prava na naknadu štete (
20
).
35.
Stoga najprije valja ispitati jesu li pravila koja se odnose na granične vrijednosti i mjere za poboljšanje kvalitete zraka dovoljno jasni da bi se mogao utvrditi sadržaj eventualnih prava. Potom se može ocijeniti je li svrha tih pravila dodjeljivanje pravâ pojedincima.
1.
Jasnoća sadržaja odredbi direktiva 96/62 i 1999/30
36.
Iako se zahtjev za prethodnu odluku odnosi samo na Direktivu 2008/50, glavni postupak odnosi se na štete koje tužitelj trpi od 2003. Između tog datuma i isteka roka za prenošenje Direktive 2008/50, 11. lipnja 2010., prvo se direktivama 96/62 i 1999/30 uređivala kvaliteta zraka u pogledu onečišćujućih tvari PM10 (sitne čestice) i dušikova dioksida, koje se navode u zahtjevu za prethodnu odluku.
a)
Granične vrijednosti
37.
U skladu s člankom 7. stavkom 1. Direktive 96/62 države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale usklađenost s graničnim vrijednostima. Granične vrijednosti za dušikov dioksid proizlaze iz članka 4. Direktive 1999/30 u vezi s njezinim Prilogom II., a primjenjivale su se od 1. siječnja 2010.
38.
Granične vrijednosti za PM10 bile su utvrđene člankom 5. te direktive u vezi s odjeljkom I. stupnjem 1. njezina Priloga III. i primjenjivale su se od 1. siječnja 2005.
39.
Navedene granične vrijednosti i rokovi naknadno su bez izmjena preuzeti u Prilogu XI. Direktivi 2008/50.
40.
Obveza postizanja graničnih vrijednosti stoga postoji od utvrđenog datuma te je s obzirom na tekst relevantnih odredbi jasna i bezuvjetna (
21
).
b)
Poboljšanje kvalitete zraka
41.
Osim toga, već je Direktiva 96/62 sadržavala pravila o poboljšanju kvalitete zraka u razdoblju prije isteka rokova za primjenu graničnih vrijednosti i u razdoblju nakon toga.
i) Prije nego što su granične vrijednosti postale obvezujuće
42.
Prva obveza poboljšanja kvalitete zraka već je postojala prije nego što su 2005. odnosno 2010. granične vrijednosti postale obvezujuće. U toj fazi države članice trebale su poduzeti mjere kako bi osigurale da će se granične vrijednosti postignuti najkasnije do trenutka kada postanu obvezujuće.
43.
Pojedinosti te obveze proizlaze iz članka 8. Direktive 96/62. Najprije su na temelju članka 8. stavka 1. države članice morale utvrditi zone i aglomeracije u kojima razine jedne ili više onečišćujućih tvari prekoračuju graničnu vrijednost uvećanu za granicu tolerancije, koja je također utvrđena Direktivom 1999/30. U pogledu tako utvrđenih zona i aglomeracija države članice morale su u skladu s člankom 8. stavkom 3. Direktive 96/62 izraditi ili provesti planove ili programe kako bi se granična vrijednost mogla postići u određenom roku, odnosno do trenutka u kojem je postala obvezujuća.
44.
Granica tolerancije označavala je u tom pogledu određeni postotak pojedine granične vrijednosti, koja je između utvrđivanja graničnih vrijednosti i datuma njihove primjene linearno smanjena na 0 %. Tako se, što se više približavala primjena graničnih vrijednosti, granica tolerancije neprekidno smanjivala. Primjenom određene granične vrijednosti u potpunosti je ukinuta granica tolerancije.
45.
Vjerojatno se ta obveza odnosila već na velik broj zona i aglomeracija u kojima su granične vrijednosti prekoračene na dan isteka roka određenog za njihovu primjenu, odnosno 2005. ili 2010. (
22
).
46.
Ti planovi ili programi morali su udovoljavati zahtjevima iz Priloga IV. Direktivi 96/62, koji su u velikoj mjeri bili u skladu s odjeljkom A Priloga XV. Direktivi 2008/50. Ti zahtjevi nisu samo formalni jer informacije o kojima je riječ sadržavaju porijeklo onečišćenja (točke 5. i 6.), analizu mogućih mjera za poboljšanje kvalitete zraka (točka 6.) te usvojene i provedene mjere (točke 7. do 9.), uključujući vremenski plan i procjenu planiranog poboljšanja kvalitete zraka (točka 8.). Ti podaci logična su pretpostavka ocjene prikladnosti plana ili programa za postizanje usklađenosti s graničnim vrijednostima nakon isteka rokova za njihovu primjenu.
47.
Osim toga, treba napomenuti da je člankom 23. stavkom 1. prvim podstavkom Direktive 2008/50 uspostavljena slična obveza za sitnije čestice veličine PM2_5, čija se granična vrijednost morala poštovati tek nakon isteka razdoblja provedbe te direktive.
ii) Nakon isteka rokova za primjenu graničnih vrijednosti
48.
Osim toga, člankom 7. stavkom 3. Direktive 96/62 predviđalo se da države članice izrađuju akcijske planove u kojima se navode kratkoročne mjere koje treba poduzeti u slučaju rizika od prekoračenja graničnih vrijednosti i/ili pragova upozorenja kako bi se taj rizik smanjio i kako bi se ograničilo njegovo trajanje.
49.
U skladu s tekstom članaka 7. i 8. Direktive 96/62, nije bila predviđena mogućnost prekoračenja graničnih vrijednosti. Prije njihove primjene države članice morale su na temelju članka 8. poduzeti potrebne mjere kako bi osigurale njihovo poštovanje u trenutku njihova stupanja na snagu. Člankom 7. stavkom 3. predviđalo se u pogledu vremena nakon tog datuma sprečavanje sâmog rizika od prekoračenja. To je potvrđeno definicijom pojma granične vrijednosti iz članka 2. točke 5. Direktive 96/62, prema kojoj se granična vrijednost mora dostići u zadanom razdoblju i ne smije se nakon toga prekoračiti.
50.
Međutim, Sud je u presudi Janecek presudio da države članice nisu obvezne poduzeti mjere kako bi osigurale da do prekoračenja neće doći. Naprotiv, zaključio je da iz strukture Direktive 96/62, čija je svrha integrirano smanjenje onečišćenja okoliša, proizlazi da su države članice morale poduzeti mjere kojima se rizik od prekoračenja i njegovo trajanje mogu smanjiti na najmanju moguću mjeru, uzimajući u obzir sve okolnosti koje postoje u određenom vremenu i predmetne interese. Pritom su države članice trebale osigurati ravnotežu između različitih prisutnih javnih i privatnih interesa. Granice te diskrecijske ovlasti bile su podvrgnute sudskom nadzoru (
23
).
51.
Ta presuda je razumljiva jer je u to vrijeme već bilo poznato da su u mnogim državama članicama prekoračene granične vrijednosti za PM10 i da su potrebni znatni napori za usklađenost s njima. Što se tiče graničnih vrijednosti primjenjivih 2010. na dušikov dioksid, Komisija je očekivala sličnu situaciju (
24
). Očekivanje, izraženo u tekstu Direktive 96/62, da se granične vrijednosti neće prekoračiti stoga se pokazalo nerealnim. Uostalom, taj zaključak je malo prije presude Janecek doveo do donošenja Direktive 2008/50, koju valja razmotriti u nastavku.
52.
Osim toga, Sud je pravilno naglasio potrebu odvagivanja suprotstavljenih interesa prilikom donošenja akcijskih planova. Iako je prilikom utvrđivanja graničnih vrijednosti zakonodavac već predvidio to odvagivanje, pravom Unije ne mogu se državama članicama nametnuti mjere za postizanje graničnih vrijednosti čiji nedostaci prevladavaju nad poboljšanjem zaštite okoliša i zdravlja ljudi zbog primjene graničnih vrijednosti (
25
).
53.
Međutim, utvrđenja iz presude Janecek odnose se isključivo na obvezu izrade akcijskih planova na temelju članka 7. stavka 3. Direktive 96/62. Samo ti planovi ne moraju biti oblikovani tako da se njima isključuje svako prekoračenje graničnih vrijednosti. S druge strane, obveza usklađenosti s graničnim vrijednostima već je na temelju direktiva 96/62 i 1999/30 bila neovisna o tome (
26
). Države članice mogle su prekoračenja graničnih vrijednosti, kao i druge povrede prava Unije (
27
), opravdati isključivo konkretnim dokazivanjem nepremostivih poteškoća ili više sile (
28
).
c)
Međuzaključak
54.
Stoga preostaje zaključiti da iz članaka 7. i 8. Direktive 96/62 u vezi s graničnim vrijednostima za dušikov dioksid i PM10 na temelju Direktive 1999/30 proizlazi jasna i bezuvjetna obveza usklađenosti s graničnim vrijednostima, koja za PM10 postoji od 1. siječnja 2005., a za dušikov dioksid od 1. siječnja 2010. Međutim, u skladu s člankom 7. stavkom 3. Direktive 96/62 države članice morale su na temelju ravnoteže između suprotstavljenih interesa poduzeti samo mjere za smanjenje trajanja prekoračenja na najmanju moguću mjeru. Ta druga obveza dovoljno je jasna samo u vezi s prekoračenjem granica diskrecijske ovlasti u tom pogledu.
2.
Jasnoća sadržaja odredbi Direktive 2008/50
55.
Osim toga, valja ocijeniti jasnoću sadržaja odredbi Direktive 2008/50, kojom su 2008. stavljene izvan snage direktive 96/62 i 1999/30 s učinkom od 11. lipnja 2010.
a)
Granične vrijednosti
56.
U skladu s člankom 13. stavkom 1. prvom rečenicom Direktive 2008/50, države članice osiguravaju da u njihovim zonama i aglomeracijama razine različitih onečišćujućih tvari u zraku, osobito PM10, ne prelaze granične vrijednosti utvrđene u Prilogu XI. Osim toga, što se tiče dušikova dioksida i benzena, granične vrijednosti navedene u Prilogu XI. ne smiju se na temelju članka 13. stavka 1. druge rečenice prekoračiti počevši od ondje navedenih datuma.
57.
Različit tekst tih dviju rečenica ne dovodi u pitanje jasnoću obveze usklađenosti s graničnim vrijednostima. Ona proizlazi iz činjenice da su granične vrijednosti za onečišćujuće tvari iz članka 13. stavka 1. prve rečenice Direktive 2008/50 kao i Priloga XI. očito bile primjenjive od 2005. iako je ta direktiva stupila na snagu tek 2008. Nasuprot tomu, granične vrijednosti za dušikov dioksid i benzen postale su obvezujuće tek 2010., dakle nakon stupanja na snagu Direktive.
58.
Države članice stoga moraju osigurati, kako se zahtijeva člankom 13. stavkom 1. Direktive 2008/50, da u svim svojim zonama i aglomeracijama razine onečišćujućih tvari koje predviđa ta direktiva ne prelaze granične vrijednosti utvrđene u Prilogu XI. toj direktivi (
29
). U tom pogledu iz odjeljka A točke 1. Priloga III. proizlazi da procjena nije potrebna samo na određenim lokacijama na kojima osobe uobičajeno nisu nezaštićene (
30
).
59.
Stoga se članak 13. stavak 1. i Prilog XI. Direktivi 2008/50, razmatrani zasebno, čine dovoljno preciznima (
31
). To također potkrepljuje činjenica da je Sud u više navrata utvrdio da su države članice povrijedile tu odredbu (
32
).
b)
Planovi za kvalitetu zraka iz članka 23. Direktive 2008/50
60.
Osim obveze usklađenosti s graničnim vrijednostima, predviđene člankom 13. stavkom 1. Direktive 2008/50, postoji obveza poboljšanja kvalitete zraka na temelju članka 23. stavka 1.
61.
U skladu s tom odredbom, ako u određenim zonama ili aglomeracijama razine onečišćujućih tvari u zraku prekorače bilo koju graničnu ili ciljnu vrijednost uvećanu za granicu tolerancije u svakom od tih slučajeva, države članice osiguravaju izradu planova za kvalitetu zraka za te zone i aglomeracije kako bi postigle graničnu vrijednost ili ciljnu vrijednost navedenu u prilozima XI. i XIV. Direktive 2008/50. U slučaju prekoračenja tih graničnih vrijednosti za koje je rok za postizanje sukladnosti već prošao, u planovima za kvalitetu zraka utvrđene su odgovarajuće mjere kako bi razdoblje prekoračenja bilo što je moguće kraće. Ti planovi za kvalitetu zraka sadržavaju minimalno informacije iz odjeljka A Priloga XV.
62.
Tako se člankom 23. Direktive 2008/50 uspostavlja izravna veza između prekoračenja graničnih vrijednosti za PM10, kako su predviđene odredbama članka 13. stavka 1. Direktive 2008/50 u vezi s njezinim Prilogom XI., i obveze izrade planova kvalitete zraka (
33
).
63.
Uključene države članice stoga smatraju da se Direktivom 2008/50 ne zahtijeva da se spriječi svako prekoračenje graničnih vrijednosti, nego se u članku 23. stavku 1. samo navodi obveza izrade planova za kvalitetu zraka. Poljska čak tvrdi da obveza usklađenosti s graničnim vrijednostima nije bezuvjetna s obzirom na članak 23. stavak 1.
64.
Čini se da to stajalište potkrepljuje prethodno navedena presuda Janecek, u kojoj je Sud u vezi s člankom 7. stavkom 3. Direktive 96/62 presudio da države članice nisu obvezne spriječiti svako prekoračenje graničnih vrijednosti (
34
). Slično kao i u slučaju prethodnog uređenja, planovi za kvalitetu zraka na temelju članka 23. Direktive 2008/50 mogu se izraditi samo na temelju ravnoteže između cilja smanjenja rizika od onečišćenja i raznih prisutnih javnih i privatnih interesa (
35
).
65.
Međutim, već je u okviru direktiva 96/62 i 1999/30 bilo upitno da su mjere za poboljšanje kvalitete zraka dovoljne za opravdanost povrede graničnih vrijednosti (
36
). Također, što se tiče Direktive 2008/50, Sud je u više navrata do sada odbio stajalište da je država članica u potpunosti ispunila obveze predviđene člankom 13. stavkom 1. sâmom izradom plana za kvalitetu zraka (
37
).
66.
Takvo bi tumačenje, nakon nedavne presude velikog vijeća, dovelo do toga da se ostvarenje cilja zaštite zdravlja ljudi iz članka 1. točke 1. Direktive 2008/50 prepusti isključivo diskrecijskoj ovlasti država članica, što bi bilo u suprotnosti s namjerama zakonodavca Unije. Sud je to, među ostalim, zaključio na temelju definicije pojma „granične vrijednosti” iz članka 2. točke 5., prema kojoj se mora osigurati njezino dostizanje u zadanom razdoblju i ne smije se nakon toga prekoračiti (
38
).
67.
Osim toga, obveza usklađenosti s graničnim vrijednostima pojašnjena je Direktivom 2008/50 u odnosu na Direktivu 96/62 odredbom koja bi se dovela u pitanje ako bi sâma izrada plana za kvalitetu zraka bila dovoljna za opravdanost prekoračenja (
39
). Člankom 22. Direktive 2008/50 dopušta se odgoda rokova za usklađivanje s graničnim vrijednostima za dušikov dioksid ili benzen do najviše pet godina, a za PM10 do najviše šest godina. Odgoda roka podrazumijeva, među ostalim, da države članice izrade planove za kvalitetu zraka kojima se osigurava poštovanje tog produljenog roka. Nasuprot tomu, taj rok se ne primjenjuje na planove za kvalitetu zraka iz članka 23. stavka 1.
c)
Međuzaključak
68.
Stoga se člankom 13. stavkom 1. Direktive 2008/50 propisuje precizna obveza država članica s izravnim učinkom da spriječe prekoračenje graničnih vrijednosti za onečišćujuće tvari na koje se primjenjuju.
69.
Osim toga, iz članka 23. stavka 1. Direktive 2008/50 proizlazi jasna i samostalna obveza izrade planova za kvalitetu zraka, što je potaknuto povredom graničnih vrijednosti (
40
).
70.
Točno je da Poljska smatra da članak 23. stavak 1. Direktive 2008/50 nije dovoljno određen u pogledu sadržaja planova za kvalitetu zraka. Tom odredbom ne određuje se fiksni rok za prestanak prekoračenja, nego se samo propisuje da razdoblje neusklađenosti bude što je moguće kraće. Osim toga, donošenje mjera pretpostavlja odvagivanje suprotstavljenih interesa, što također ističu Francuska i Irska.
71.
Ipak, valja podsjetiti na to da diskrecijska ovlast povezana s odvagivanjem interesa doista može biti relevantna za utvrđivanje je li povreda ozbiljna (
41
), a također može bitna za ocjenu uzročnosti (
42
). Međutim, nije odlučujuće pitanje je li predmetni propis dovoljno precizan da bi se njime pojedincima dodijelila prava. Naprotiv, dovoljno je da pojedinci pred nacionalnim sudovima mogu istaknuti poštovanje granica te diskrecijske ovlasti (
43
).
3.
Svrha graničnih vrijednosti i obveza poboljšanja kvalitete zraka
72.
Pitanje je li svrha graničnih vrijednosti i obveze poboljšanja kvalitete zraka, predviđenih direktivama 96/62, 1999/30 i 2008/50, dodjeljivanje prava osobama kojima je zbog onečišćenja zraka narušeno zdravlje ovisi, osim o odredivosti eventualnih prava, prije svega o ciljevima tih propisa (
44
).
73.
Cilj direktiva 96/62 i 2008/50 je prema njihovoj drugoj uvodnoj izjavi i članku 1. izbjegavanje, sprečavanje ili umanjenje štetnih učinaka na ljudsko zdravlje i okoliš kao cjelinu (
45
). Pravilima utvrđenima tim direktivama o kvaliteti zraka konkretiziraju se tako obveze Unije u području zaštite okoliša i javnog zdravlja, koje proizlaze iz, među ostalim, članka 3. stavka 3. UEU‑a i članka 191. stavaka 1. i 2. UFEU‑a. U skladu s njima, politika Unije u području okoliša usmjerena je, uzimajući u obzir raznolike prilike u različitim regijama Unije, postizanju visokog stupnja zaštite te se temelji, među ostalim, na načelima predostrožnosti i preventivnog djelovanja (
46
). Osim toga, ta obveza zaštite proizlazi i iz članaka 2., 3. i 37. Povelje o temeljnim pravima (
47
).
74.
To da je svrha graničnih vrijednosti za, među ostalim, PM10 i dušikov dioksid zaštititi ljudsko zdravlje proizlazi već iz njihova naziva kao graničnih vrijednosti za zaštitu zdravlja ljudi iz priloga II. i III. Direktivi 1999/30 kao i iz članka 13. Direktive 2008/50 i njezina Priloga XI. Isto tako, definicijom pojma „granične vrijednosti” iz članka 2. točke 5. direktiva 96/62 i 2008/50, na koju se tužitelj poziva, predviđa se da je granična vrijednost određena s ciljem izbjegavanja, sprečavanja ili umanjivanja štetnih učinaka na ljudsko zdravlje i/ili okoliš u cjelini.
75.
Budući da do obveze poboljšanja kvalitete zraka dolazi zbog prekoračenja tih graničnih vrijednosti, nesporno je da je svrha tih obveza također zaštita zdravlja.
76.
Kao što to Komisija pravilno ističe, Sud je na temelju te zaštitne svrhe, što se tiče prijašnjih direktiva o zaštiti kvalitete zraka, već presudio da pojedinci moraju moći ostvariti obveze propisane tim direktivama kao prava (
48
). Time je omogućio pozivanje na direktive 96/62 i 2008/50 (
49
) te je u tom pogledu također utvrdio sudsku zaštitu pravâ (
50
).
77.
Točno je da Poljska i Irska smatraju da se cilj zaštite zdravlja odnosi samo na zaštitu javnosti, ali to nije uvjerljivo. Upravo je interes zdravlja vrlo osoban i, stoga, individualne prirode te se na njemu temelji prethodno navedena sudska praksa.
78.
Drukčije bi moglo vrijediti za zakonodavstvo o okolišu, čiji je glavni cilj zaštita životinja, biljaka i staništa, ali se samo neizravno primjenjuje na ljude. U tom bi se pogledu moglo misliti na kritične vrijednosti za zaštitu vegetacije iz članka 14. Direktive 2008/50 i njezina Priloga XIII. Međutim, u ovom predmetu nije potrebno odlučiti o tome dodjeljuju li se tim odredbama prava pojedincima.
79.
Suprotno onomu što tvrdi Irska, ni načelu da onečišćivač plaća ne protivi se priznavanje odgovornosti države za štetu zbog narušenog zdravlja na temelju povrede pravila o kvaliteti zraka.
80.
Točno je da se načelo da onečišćivač plaća navodi u članku 191. stavku 2. UFEU‑a kao načelo politike Unije u području zaštite okoliša i da se prema tome treba poštovati i prilikom tumačenja pravila o kvaliteti zraka. Također je točno da bi na temelju tog načela onečišćivači zraka trebali snositi troškove, što je u drugim jezičnim inačicama jasnije nego u njemačkoj „Verursacherprinzip”, upućujući, primjerice, u engleskoj inačici na „that the polluter should pay” ili u francuskoj inačici na „principe du pollueur‑payeur”.
81.
Međutim, tim načelom države članice ne mogu se osloboditi od vlastite odgovornosti ako dopuštaju ili ne sprečavaju onečišćenje zraka protivno pravu Unije. Osim toga, propisivanje odgovornosti država članica pravilima o kvaliteti zraka opravdava se time da onečišćenje zraka redovito proizlazi iz različitih izvora, tako da države članice moraju odlučiti u kojoj mjeri određeni onečišćivači moraju smanjiti svoje emisije.
4.
Presuda Paul
82.
Važnost tih razmatranja o svrsi propisa o kvaliteti zraka osobito je očita kada ih se usporedi s presudom Paul. Riječ je o jedinoj presudi u kojoj je Sud odbio pravo na naknadu štete zato što svrha predmetnih propisa nije bila dodjela prava pojedincima.
83.
Ta presuda odnosila se na obveze bankovnog nadzora koje su tada bile na snazi, a čija je svrha također bila zaštita deponenata (
51
). Ti propisi usporedivi su sa zaštitom kvalitete zraka. Naime, obje zadaće, bankovni nadzor i zaštita kvalitete zraka, vrlo su složene (
52
), dok se prava pojedinaca ne navode izričito (
53
), kao što to ističe Francuska u ovom postupku.
84.
Međutim, tadašnji propisi o bankovnom nadzoru znatno su se razlikovali od zaštite kvalitete zraka. Te razlike ne proizlaze isključivo iz različitog predmeta reguliranja.
85.
Naime, kao prvo, postojao je poseban sustav zaštite deponenata s osiguranjem depozita (
54
), koji se protivio dodjeli širih prava na naknadu štete (
55
). Nasuprot tomu, nije razvidan takav poseban propis u vezi sa štetom zbog zdravlja narušenog onečišćenjem zraka.
86.
Međutim, glavna svrha tadašnjih propisa o bankovnom nadzoru bila je uzajamno priznavanje odobrenja za rad i sustava bankovnog nadzora. To je omogućavalo izdavanje jedinstvenog odobrenja za rad banaka u čitavoj Uniji i primjenu načela nadzora matične države članice (
56
). Prema tome, propisima o bankovnom nadzoru trebala se u skladu s njihovom pravnom osnovom ostvariti sloboda poslovnog nastana banaka usklađivanjem nacionalnih zahtjeva. Odgovornost države u korist deponenata, koja nije bila predviđena ili je čak bila isključena na nacionalnoj razini, nije bila potrebna u tu svrhu (
57
).
87.
Nasuprot tomu, pravila koja se odnose na zaštitu kvalitete zraka utemeljena su na Unijinoj nadležnosti za okoliš i stoga se u skladu s člankom 191. UFEU‑a nužno odnose na visoku razinu zaštite ljudskog zdravlja. Upravo je ta zaštita glavni cilj, dok ciljevi unutarnjeg tržišta imaju samo sporednu i neizravnu ulogu.
5.
Nepostojanje propisa o financijskim pravima
88.
Međutim, prigovor Francuske može se također tumačiti na način da pravo na naknadu štete pretpostavlja povredu pravila kojim se pojedincima predviđaju prava na plaćanja ili gospodarske koristi. To nije slučaj s pravilima o kvaliteti zraka.
89.
Naime, prethodne odluke u prilog odgovornosti države za povredu prava Unije često su se odnosile na osiguravanje financijskih prava, kao što su osiguravanje plaća i mirovina u slučaju stečaja poslodavca (
58
) ili prava putnika koji su ugovorili putovanje u paket aranžmanu u slučaju stečaja organizatora putovanja (
59
), na osiguranje depozita (
60
) i na zaštitu ulagatelja od prevelikih cijena u slučaju preuzimanja (
61
) ili na prava žrtava kaznenih djela na naknadu štete (
62
).
90.
Čini se da navodi Suda u istom smislu upućuju na to da povreda predmetnog propisa izravno utječe na pravnu situaciju („situation juridique”) oštećene osobe (
63
). Prema tome, bila je riječ o pravno zaštićenim imovinskim interesima povezanima s osiguranjem depozita i zaštitom ulagatelja.
91.
Nasuprot tomu, propust države članice da osigura usklađenost s graničnim vrijednostima ne može se smatrati promjenom pravne situacije osoba kojima je zbog toga narušeno zdravlje. Umjesto toga riječ je o povredi pravnog dobra, koja je mnogo relevantnija od navedenih imovinskih interesa. Naime, svaka osoba ima pravo na tjelesni i mentalni integritet iz članka 3. Povelje o temeljnim pravima, koji zauzimaju prvo mjesto među drugim pravnim dobrima (
64
).
92.
Međutim, neovisno čak i o učincima na pravni položaj oštećenih osoba, važno je naglasiti da se sudska praksa koja se odnosi na odgovornost države ne temelji na zaštiti financijskih interesa dotičnih osoba, nego se njome treba osigurati potpuna učinkovitost prava Unije zaštitom prava koja se pravom Unije dodjeljuju pojedincima (
65
). Stoga je načelo odgovornosti države za štetu prouzročenu pojedincima povredama prava Unije za koje je ta država odgovorna inherentno sustavu Ugovorâ na kojima se temelji Unija (
66
).
93.
U skladu s tim ciljem, Sud je također utvrdio da je svrha Direktive o procjeni učinka na okoliš (
67
) dodjela prava pojedincima (
68
) iako bi se zahtjevi za naknadu štete mogli u pravilu ne prihvatiti zbog nepostojanja izravne uzročne veze (
69
).
94.
Osim toga, narušenje zdravlja također je povezano s gospodarskom štetom, na primjer troškovima liječenja ili gubicima zarade. Posljedično, Komisija je u Prijedlogu direktive 2008/50 istaknula ne samo zdravstvene posljedice onečišćenja zraka nego i procijenjenu financijsku štetu od 189 do 609 milijardi eura do 2020. (
70
). Takva šteta je u svakom slučaju obuhvaćena zaštitnom svrhom propisa o zaštiti kvalitete zraka.
6.
Krug ovlaštenika
95.
Međutim, je li Unija zapravo željela gotovo neograničenom krugu potencijalnih subjekata dati pravo na određenu kvalitetu zraka, na čijoj se povredi mogu temeljiti prava na naknadu štete?
96.
U međuvremenu Sud je u dvanaest postupaka zbog povrede obveze utvrdio da deset država članica ne ispunjava norme kvalitete zraka (
71
). U devet nedavnih presuda utvrdila se čak sustavna i neprekidna povreda normi. Trenutačno je u tijeku sedam postupaka koji se, među ostalim, odnose na tri druge države članice (
72
). U svakom slučaju se u Belgiji (
73
), Njemačkoj (
74
), Francuskoj (
75
) i Ujedinjenoj Kraljevini (
76
) vode sporovi o normama kvalitete zraka čak pred nacionalnim sudovima.
97.
Države članice morale bi stoga očekivati velik broj zahtjeva za naknadu štete zbog povreda normi kvalitete zraka ako bi se tim standardima dodjeljivala odgovarajuća prava. Osim financijskih rizika koji iz toga proizlaze, sporovi koji se odnose na takve zahtjeve mogli bi znatno opteretiti sudove država članica.
98.
Međutim, tim se elementima ne osporava priznavanje prava na kojima se mogu temeljiti prava na naknadu štete jer velik broj potencijalno pogođenih subjekata prije svega potvrđuje važnost odgovarajuće kvalitete zraka.
99.
Ni trošak povezan sa zahtjevima za naknadu štete očito nije neproporcionalan u odnosu na važnost tog problema. Što se tiče graničnih vrijednosti kvalitete zraka, nije riječ o manjim nelagodama, nego o ozbiljnim narušenjima, koja mogu uzrokovati čak preranu smrt (
77
).
100.
Istodobno, krug stvarno pogođenih osoba nije tako širok da bi se njime obuhvatili gotovo svi stanovnici dotičnih država članica, koji bi u određenoj mjeri morali uzajamno nadoknaditi štetu putem poreza. Naime, prekoračenjem graničnih vrijednosti pogođene su ponajprije određene skupine koje žive ili rade u osobito onečišćenim područjima (
78
). To su često osobe nižeg socioekonomskog statusa (
79
), koje posebice ovise o sudskoj zaštiti.
101.
Zbog toga (
80
) je također pogrešno pretpostaviti, kao što to čine Irska i Poljska, da je svrha pravila o kvaliteti zraka isključivo zaštita javnosti. Iako se kvaliteta zraka treba općenito štititi, na određenim mjestima pojavljuju se specifični problemi, koji se odnose na određene skupine osoba koje se mogu utvrditi. Stoga se na članak 23. stavak 1. Direktive 2008/50 mogu pozivati isključivo osobe na koje se izravno odnosi prekoračenje graničnih vrijednosti ili rizik od prekoračenja (
81
).
102.
U skladu s prethodno iznesenim razmatranjima, Sud je u pogledu provedbe pravila o kvaliteti zraka već uputio na mogućnost prava na naknadu štete na temelju prava Unije (
82
).
7.
Odgovor na prvo prethodno pitanje
103.
Zaključno valja utvrditi da je svrha graničnih vrijednosti onečišćujućih tvari u zraku i obveze poboljšanja kvalitete zraka predviđenih člancima 7. i 8. Direktive 96/62 u vezi s Direktivom 1999/30 te člancima 13. i 23. Direktive 2008/50 dodjela pravâ pojedincima.
B. Drugo prethodno pitanje – druge pretpostavke prava na naknadu štete
104.
Drugo prethodno pitanje odnosi se na utvrđivanje uvjeta pod kojima se dodjeljuje pravo na naknadu štete zbog narušenog zdravlja. Sudu koji je uputio zahtjev u tom pogledu posebno je bitan datum na koji treba ocijeniti postojanje povrede pravila o zaštiti kvalitete zraka.
105.
U tom smislu valja podsjetiti na dvije druge pretpostavke prava na naknadu štete: povreda prava Unije mora biti dovoljno ozbiljna (točka 1.) i mora postojati izravna uzročna veza između te povrede i štete (točka 2.) (
83
).
1.
Dovoljno ozbiljna povreda
106.
Za utvrđivanje postoji li dovoljno ozbiljna povreda prava Unije nacionalni sud kojem je podnesen zahtjev za obeštećenje treba uzeti u obzir sve okolnosti slučaja o kojem odlučuje. To uključuje potrebnu razinu jasnoće i preciznosti povrijeđenog pravila, doseg margine prosudbe koju nacionalna tijela imaju na temelju povrijeđenog pravila, okolnost da su povreda i nastala šteta uzrokovane s namjerom ili bez nje, opravdanost ili neopravdanost eventualne pogreške koja se tiče prava te mogućnost da su stajališta institucije Europske unije pridonijela donošenju ili zadržavanju nacionalnih mjera ili prakse protivnih pravu Unije (
84
).
107.
Osim toga, iz sudske prakse proizlazi da je povreda prava Unije u svakom slučaju dovoljno ozbiljna ako se nastavlja usprkos objavi presude kojom je predmetna povreda utvrđena, presude u povodu zahtjeva za prethodnu odluku ili usprkos ustaljenoj praksi Suda o toj problematici, iz čega je jasno da postupanje o kojem je riječ čini povredu (
85
).
a)
Prekoračenje graničnih vrijednosti kao ozbiljna povreda
108.
Obveza usklađenosti s graničnim vrijednostima za PM10 (od 2005.) i dušikov dioksid (od 2010.), koja najprije proizlazi iz članka 7. stavka 1. Direktive 96/62 kao i članka 4. Direktive 1999/30 u vezi s njezinim Prilogom II. te njezina članka 5. u vezi s odjeljkom I. stupnjem 1. Priloga III., a od 11. lipnja 2010. iz članka 13. stavka 1. Direktive 2008/50 i njezina Priloga XI., jasna je te državama članicama ne ostavlja nikakvu marginu prosudbe. Na temelju toga bi se moglo zaključiti da je ta povreda ozbiljna već po svojoj prirodi.
109.
Međutim, u presudi Janecek Sud je u pogledu direktiva 96/62 i 1999/30 presudio da države članice nisu bile obvezne poduzeti mjere kako bi osigurale da do prekoračenja neće doći (
86
). Iako naknadne presude koje se odnose na te direktive potvrđuju da prekoračenje graničnih vrijednosti ipak predstavlja samostalnu povredu prava Unije (
87
), u to je vrijeme Direktiva 2008/50 već bila primjenjiva. Stoga se sâmo prekoračenje graničnih vrijednosti za vrijeme primjenjivosti direktiva 96/62 i 1999/30 nije moglo smatrati ozbiljnom povredom prava Unije.
110.
Ipak, utvrđenja iz presude Janecek također potvrđuju jasnu i bezuvjetnu obvezu izrade akcijskih planova na temelju članka 7. stavka 3. Direktive 96/62 (
88
). Ta obveza usko je povezana s prekoračenjem graničnih vrijednosti jer do njega ne dolazi ili je ograničeno na najmanju moguću mjeru ako je država članica poduzela dostatne mjere za smanjenje onečišćenja zraka, bilo prije ili za vrijeme primjenjivosti graničnih vrijednosti.
111.
U Direktivi 2008/50 ta je veza također jasno izražena jer obveza izrade planova za kvalitetu zraka na temelju njezina članka 23. nastaje zbog prekoračenja graničnih vrijednosti utvrđenih u članku 13. i Prilogu XI.
112.
Na temelju toga zaključujem da, kako u skladu s direktivama koje su prethodno bile na snazi tako i u skladu s Direktivom 2008/50, prekoračenje graničnih vrijednosti kvalitete zraka bez odgovarajućeg plana uklanjanja prekoračenja čini ozbiljnu povredu prava Unije na kojoj se mogu temeljiti prava na naknadu štete.
b)
Kvaliteta planova
113.
Međutim, nasuprot onomu što tvrdi Poljska, sâmo postojanje plana nije dovoljno da bi se isključila ozbiljna povreda. Naprotiv, kao što to tvrdi Italija, plan ne smije imati očite nedostatke kako bi se isključila ozbiljnost povrede graničnih vrijednosti.
114.
U tom pogledu ponajprije je relevantno jesu li nadležna tijela poštovala zahtjeve iz odjeljka A Priloga XV. Direktivi 2008/50 odnosno Priloga IV. Direktivi 96/62. Isključivo ako plan sadržava informacije koje su ondje predviđene, može se ocijeniti može li se njime ukloniti prekoračenje, to jest do kada se ono treba ukloniti. (
89
)
115.
Međutim, čak ako su ispunjeni svi formalni zahtjevi, povreda graničnih vrijednosti može biti dovoljno ozbiljna ako plan očito ne udovoljava materijalnim zahtjevima zbog toga što nadležna tijela nisu poštovala granice svoje diskrecijske ovlasti (
90
). Konkretno, do takvih nedostataka može doći zato što predviđeno trajanje prekoračenja očito nije „što je moguće kraće” ili zato što se pokazalo da su sredstva za uklanjanje neprikladna. Također je moguće da se planovi temelje na očito nepravilnom položaju točaka uzorkovanja (
91
) ili na krajnje pogrešnim modelima, tako da se ne uzima u obzir stvarna veličina prekoračenja graničnih vrijednosti.
116.
Na nacionalnim sudovima je da u glavnom postupku ispitaju te zahtjeve. Pritom trebaju uzeti u obzir to da je Komisija prilikom ispitivanja odgode rokova na temelju članka 22. Direktive 2008/50 već odbila planove koje je Francuska dostavila, među ostalim, u pogledu aglomeracije Pariza (
92
). Također, Sud je već presudio da Francuska između 11. lipnja 2010. i 16. travnja 2017. očito nije provela odgovarajuće i djelotvorne mjere, osobito u pogledu te aglomeracije, kako bi razdoblje prekoračenja graničnih vrijednost za dušikov dioksid (
93
)i PM10 (
94
) bilo što je moguće kraće.
c)
Mjerodavno razdoblje
117.
Veza između bitne povrede graničnih vrijednosti i plana uklanjanja prekoračenja podrazumijeva da se razdoblja koja treba uzeti u obzir pri ocjeni prava na naknadu štete moraju utvrditi s obzirom na taj plan. Naime, svako razdoblje tijekom kojeg je granična vrijednost prekoračena bez dostatnog plana čini razdoblje tijekom kojeg je dotična država članica ozbiljno povrijedila pravila o kvaliteti zraka.
118.
Što se tiče glavnog postupka, to jest aglomeracije Pariza, datum primjene graničnih vrijednosti proizlazi zbog nepostojanja odgode mjerodavnog roka na temelju članka 22. Direktive 2008/50 iz Priloga XI., koji je u tom pogledu istovjetan onomu Direktivi 1999/30, koja je prije bila na snazi. Granične vrijednosti za PM10 stoga se primjenjuju od 1. siječnja 2005., a granične vrijednosti za dušikov dioksid od 1. siječnja 2010.
119.
Nasuprot tomu, obveza izrade planova za kvalitetu zraka u skladu s člankom 23. Direktive 2008/50 nastala je tek nakon isteka roka za prenošenje, odnosno 11. lipnja 2010.
120.
U skladu s člankom 23. stavkom 1. trećim podstavkom Direktive 2008/50, ti se planovi Komisiji dostavljaju bez odgode, a najkasnije dvije godine nakon kraja godine u kojoj je zabilježeno prvo prekoračenje. Različite države članice koje sudjeluju u postupku zaključuju na temelju toga da je obveza izrade planova za kvalitetu zraka stupila na snagu tek istekom tog dodatnog roka.
121.
To je stajalište možda točno u pogledu prekoračenja granične ili ciljne vrijednosti uvećane za granicu tolerancije u svakom od tih slučajeva do kojeg je prvi put došlo nakon isteka roka za prenošenje Direktive 2008/50.
122.
Nasuprot tomu, prekoračenja koja su već postojala u trenutku isteka roka za prenošenje podlijegala su obvezama koje su prethodno bile na snazi na temelju članka 7. stavka 3. i članka 8. Direktive 96/62 u vezi s graničnim vrijednostima i granicama tolerancije predviđenima Direktivom 1999/30. Tim odredbama uvodi se obveza usporediva s onom iz članka 23. Direktive 2008/50, ali koja je još šira s vremenskog gledišta (
95
). Ona je već bila na snazi prije primjene graničnih vrijednosti nakon što su one, uvećane za granicu tolerancije, prekoračene.
123.
Članak 11. stavak 1. točka (a) podtočka (iii) Direktive 96/62 također je predviđao razdoblje od dvije godine za prijenos ovih planova. Međutim, tim planovima morala se osigurati usklađenost s graničnim vrijednostima u trenutku njihove primjene i stoga su već tada bile na snazi.
124.
Iz toga slijedi da su države članice već morale izraditi potrebne planove ako su granične vrijednosti prekoračene prije isteka roka za prenošenje Direktive 2008/50. Čini se da je to slučaj u glavnom postupku s obzirom na to da je Francuska bezuspješno zatražila od Komisije odgodu roka za PM10 i dušikov dioksid, (
96
) to jest smatrala da su prekoračene granične vrijednosti. Međutim, na nacionalnom sudu je da to provjeri.
d)
Međuzaključak
125.
Ozbiljna povreda pravila o zaštiti kvalitete zraka u smislu PM10 i dušikova dioksida na temelju članaka 7. i 8. Direktive 96/62, Direktive 1999/30 te članaka 13. i 23. Direktive 2008/50 obuhvaća svako razdoblje u slučaju prekoračenja graničnih vrijednosti nakon isteka roka za njihovu primjenu u kojem su prekoračene primjenjive granične vrijednosti, a da nije postojao plan poboljšanja kvalitete zraka u skladu sa zahtjevima iz Priloga IV. Direktivi 96/62 ili odjeljka A Priloga XV. Direktivi 2008/50 koji također nema druge očigledne nedostatke.
2.
Izravna uzročna veza
126.
Stvarne poteškoće povezane s ostvarivanjem prava na naknadu štete predstavlja dokazivanje izravne uzročne veze između ozbiljne povrede propisa o kvaliteti zraka i konkretnog narušenja zdravlja.
127.
Obveza oštećenika da u dovoljnoj mjeri dokaže opseg štete pretrpljene zbog povrede prava Unije u načelu je pretpostavka odgovornosti države za tu štetu (
97
).
128.
Na nacionalnim sudovima je da odrede točan standard dokazivanja. Na njima je da provjere proizlazi li navodna šteta dovoljno izravno iz toga što je država članica povrijedila pravo Unije (
98
), ali su pritom dužne poštovati načela ekvivalentnosti i djelotvornosti (
99
). Kako bi sudu koji je uputio zahtjev dao koristan odgovor, Sud mu može dati sve smjernice koje smatra potrebnima (
100
).
129.
Radnja ili propuštanje, kao u slučaju nedostatnih mjera poboljšanja kvalitete zraka, uzročno je povezano sa štetom isključivo ako se pretrpljena šteta može izravno pripisati toj radnji. Potrebna uzročna veza ne postoji ako bi šteta nastala i bez predmetne radnje ili propuštanja (
101
).
130.
Točno je da se granične vrijednosti za PM10 i dušikov dioksid temelje na pretpostavci da onečišćenje zraka uzrokuje ozbiljnu štetu, osobito preranu smrt (
102
). Međutim, time se još ne dokazuje da su tegobe određenih osoba uzrokovane prekoračenjima graničnih vrijednosti i nepravilnim planovima za kvalitetu zraka. Naime, te tegobe mogu biti posljedica drugih uzroka, kao što su posebne osobine ili osobno ponašanje, na primjer pušenje. Osim toga, budući da Svjetska zdravstvena organizacija sada preporučuje strože granične vrijednosti (
103
), također se ne može isključiti da je zrak, unatoč poštovanju Direktive 2008/50, onečišćen u mjeri dovoljnoj da uzrokuje takve bolesti.
131.
Kako bi se utvrdilo postojanje izravne uzročne veze, oštećenik stoga mora, kao prvo, dokazati da je tijekom dovoljno dugog razdoblja boravio u okružju u kojem su ozbiljno povrijeđene granične vrijednosti koje su pravom Unije predviđene u pogledu kvalitete zraka. Trajanje tog razdoblja medicinsko je pitanje, koje zahtijeva znanstveni odgovor.
132.
Takav boravak trebao bi se u svakom slučaju moći temeljiti, među ostalim, na mjestu rada ili stanovanja, ali i na drugim mjestima u kojima se često boravilo tijekom duljeg razdoblja.
133.
Međutim, nije dovoljan boravak u aglomeraciji ili zoni u kojoj su prekoračene granične vrijednosti na jednoj ili više točaka uzorkovanja. Naime, određene točke uzorkovanja moraju se postaviti tako da se pruže informacije o onečišćenju na najonečišćenijim područjima (
104
). Stoga će u takvim aglomeracijama ili područjima također postojati brojna mjesta na kojima je zrak manje onečišćen i na kojima se poštuju standardi prava Unije.
134.
Oštećenik stoga mora konkretno dokazati da su granične vrijednosti prekoračene na navedenom mjestu boravka i tijekom navedenih razdoblja. Međutim, ako ne postoje točke uzorkovanja na predmetnom mjestu boravka, treba biti moguće utvrditi razmjer onečišćenja na temelju modela izračuna jer se države članice također mogu koristiti tim instrumentom (
105
). Tako Europska agencija za okoliš smatra da je dio gradskog stanovništva koji živi u zoni od 100 metara oko većih cesta izložen prevelikom onečišćenju štetnim tvarima u slučaju prekoračenja graničnih vrijednosti u dotičnoj aglomeraciji (
106
).
135.
Osoba koja želi dobiti naknadu štete zbog onečišćenja zraka mora, kao drugo, dokazati štetu koja se uopće može povezati s odgovarajućim onečišćenjem zraka.
136.
Kao treće, oštećenik mora dokazati izravnu uzročnu vezu između navedenog boravka na mjestu u kojem je ozbiljno povrijeđena granična vrijednost za kvalitetu zraka i štete na koju se poziva.
137.
To će redovito zahtijevati liječnička mišljenja, kojima se u svakom slučaju moraju uzeti u obzir znanstveni temelji za utvrđivanje graničnih vrijednosti i, djelomično, još strože preporuke Svjetske zdravstvene organizacije.
138.
Taj bi se dokaz mogao olakšati oborivom pretpostavkom da se uobičajeno narušenje zdravlja u slučaju dovoljno dugog boravka u okružju u kojem je prekoračena granična vrijednost može pripisati tom prekoračenju. Tako je ESLJP u slučaju očito znatno većeg onečišćenja zraka utvrdio štetu na temelju prekoračenja graničnih vrijednosti i drugih ozbiljnih indicija (
107
). Oštećenik bi se u prilog takvom olakšavanju dokazivanja mogao pozvati na načelo djelotvornosti ako bi se potpunim dokazom izvan svake razumne sumnje pretjerano otežalo ostvarivanje naknade štete.
139.
Međutim, ne čini mi se prikladnim da Sud u ovom postupku odluči proizlazi li takva pretpostavka iz prava Unije, a osobito iz pravila o kvaliteti zraka. Naime, dosad to pitanje nisu postavili ni sud koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku ni stranke. Međutim, prihvaćanje takve pretpostavke zahtijevalo bi intenzivno ispitivanje znanstvenih osnova za utvrđivanje uzročne veze između onečišćenja zraka i narušenja zdravlja.
140.
Osim toga, pojedine stranke ističu da se tužitelj već 2003., odnosno prije nego što se počela primjenjivati granična vrijednost za PM10, žalio na zdravstvene probleme. Međutim, to ne isključuje da je zbog onečišćenja zraka pretrpio dodatnu štetu, bilo da se njegovo stanje pogoršalo ili da je izlječenje bilo spriječeno ili usporeno. Takvi učinci povrede graničnih vrijednosti mogu se u svakom slučaju očekivati jer onečišćenje zraka često otežava posljedice postojećih zdravstvenih problema (
108
). To je pitanje također znanstvene prirode te ga nacionalni sud mora razmotriti u svakom pojedinačnom slučaju.
141.
Zaključno valja istaknuti da dokazivanje izravne veze između ozbiljne povrede graničnih vrijednosti i štete za zdravlje ne znači da priča tu staje. Naprotiv, država članica može se osloboditi obveze ako dokaže da bi do tih prekoračenja došlo i da je pravodobno donijela planove za kvalitetu zraka koji su u skladu sa zahtjevima Direktive.
3.
Odgovor na drugo prethodno pitanje
142.
Zaključno, pravo na naknadu štete zbog narušenog zdravlja uzrokovanog prekoračenjem graničnih vrijednosti PM10 i dušikova dioksida u zraku nakon isteka dotičnog roka u skladu s člancima 7. i 8. Direktive 96/62 u vezi s Direktivom 1999/30 ili člankom 13. Direktive 2008/50 pretpostavlja da oštećenik dokaže postojanje izravne veze između tog narušenja i njegova boravka na mjestu na kojem su prekoračene primjenjive granične vrijednosti, a da nije postojao plan poboljšanja kvalitete zraka u skladu sa zahtjevima iz Priloga IV. Direktivi 96/62 ili odjeljka A Priloga XV. Direktivi 2008/50 koji također nema druge očigledne nedostatke.
V. Zaključak
143.
Stoga predlažem Sudu da na zahtjev za prethodnu odluku odgovori kako slijedi:
1.
Svrha graničnih vrijednosti onečišćujućih tvari u zraku i obveze poboljšanja kvalitete zraka predviđenih člancima 7. i 8. Direktive 96/62 u vezi s Direktivom 1999/30 te člancima 13. i 23. Direktive 2008/50 jest dodjela pravâ pojedincima.
2.
Pravo na naknadu štete zbog narušenog zdravlja uzrokovanog prekoračenjem graničnih vrijednosti PM10 i dušikova dioksida u zraku nakon isteka predmetnog roka u skladu s člancima 7. i 8. Direktive 96/62 u vezi s Direktivom 1999/30 ili člankom 13. Direktive 2008/50 pretpostavlja da oštećenik dokaže postojanje izravne veze između tog narušenja i njegova boravka na mjestu na kojem su prekoračene primjenjive granične vrijednosti, a da pritom nije postojao plan poboljšanja kvalitete zraka koji je u skladu sa zahtjevima iz Priloga IV. Direktivi 96/62 odnosno odjeljka A Priloga XV. Direktivi 2008/50 i koji, osim toga, nema druge očigledne nedostatke.
(
1
)	Izvorni jezik: njemački
(
2
)	Direktiva 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu (SL 2008., L 152, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 169.), kako je izmijenjena Direktivom Komisije (EU) 2015/1480 od 28. kolovoza 2015. (SL 2015., L 226, str. 4)
(
3
)	Vidjeti, osim presude od 24. listopada 2019., Komisija/Francuska (Prekoračenje graničnih vrijednosti za dušikov dioksid) (C‑636/18, EU:C:2019:900) i od 28. travnja 2022., Komisija/Francuska (Granične vrijednosti – PM10) (C‑286/21, neobjavljena, EU:C:2022:319), primjerice presude od 5. travnja 2017., Komisija/Bugarska (C‑488/15, EU:C:2017:267), od 30. travnja 2020., Komisija/Rumunjska (Prekoračenje graničnih vrijednosti za PM10) (C‑638/18, neobjavljena, EU:C:2020:334), od 10. studenoga 2020., Komisija/Italija (Granične vrijednosti za PM10) (C‑644/18, EU:C:2020:895), od 3. veljače 2021., Komisija/Mađarska (Granične vrijednosti – PM10) (C‑637/18, neobjavljena, EU:C:2021:92) te od 3. lipnja 2021., Komisija/Njemačka (Granične vrijednosti – NO2) (C‑635/18, neobjavljena, EU:C:2021:437).
(
4
)	Https://ec.europa.eu/info/law/better‑regulation/have‑your‑say/initiatives/12677-Luftqualitat‑Uberarbeitung‑der‑EU‑Vorschriften_de, stranica posjećena 25. veljače 2022.
(
5
)	Predmet C‑375/21, Združenie „Za Zemjata – dostap do nošadie” i dr., SL 2021., C 401, str. 2.
(
6
)	Predmet C‑174/21, Komisija/Bugarska, SL 2021., C 206, str. 18.
(
7
)	Direktiva Vijeća 96/62/EZ od 27. rujna 1996. o procjeni i upravljanju kvalitetom zraka (SL 1996., L 296, str. 55.)
(
8
)	Direktiva Vijeća 1999/30/EZ od 22. travnja 1999. o graničnim vrijednostima za sumporov dioksid, dušikov dioksid i dušikove okside, lebdeće čestice i olovo u zraku (SL 1999., L 163, str. 41.)
(
9
)	Air Quality – Time extensions (https://ec.europa.eu/environment/air/quality/time_extensions.htm, stranica posjećena 21. veljače 2022.)
(
10
)	Vidjeti osobito uvodne izjave 21., 25. i 32. Odluke C(2009) 5244 final od 2. srpnja 2009., uvodne izjave 10., 14. do 16., 19. i 30. Odluke C(2010) 9168 final od 17. prosinca 2010. u pogledu PM10 te članak 1. Odluke C(2013) 920 final od 22. veljače 2013. o dušikovu dioksidu.
(
11
)	Presuda od 24. listopada 2019., Komisija/Francuska (Prekoračenje graničnih vrijednosti za dušikov dioksid) (C‑636/18, EU:C:2019:900)
(
12
)	Presuda od 28. travnja 2022, Komisija/Francuska (Granične vrijednosti – PM10) (C‑286/21, neobjavljena, EU:C:2022:319)
(
13
)	Presuda Conseila d’État od 4. kolovoza 2021., Association les Amis de la Terre France et autres (428409, FR:CECHR:2021:428409.20210804, t. 4. i 5.)
(
14
)	Presuda od 19. prosinca 2019., Deutsche Umwelthilfe (C‑752/18, EU:C:2019:1114, t. 54. i 55.)
(
15
)	Presude od 19. studenoga 1991., Francovich i dr. (C‑6/90 i C‑9/90, EU:C:1991:428, t. 33.), od 14. ožujka 2013., Leth (C‑420/11, EU:C:2013:166, t. 40.), od 24. lipnja 2019., Popławski (C‑573/17, EU:C:2019:530, t. 56.) te od 19. prosinca 2019., Deutsche Umwelthilfe (C‑752/18, EU:C:2019:1114, t. 54.)
(
16
)	Presude od 5. ožujka 1996., Brasserie du pêcheur i Factortame (C‑46/93 i C‑48/93, EU:C:1996:79, t. 51.), od 24. ožujka 2009., Danske Slagterier (C‑445/06, EU:C:2009:178, t. 20.) te od 10. prosinca 2020., Euromin Holdings (Cyprus) (C‑735/19, EU:C:2020:1014, t. 79.)
(
17
)	Presude od 19. studenoga 1991., Francovich i dr. (C‑6/90 i C‑9/90, EU:C:1991:428, t. 40.), od 5. ožujka 1996., Brasserie du pêcheur i Factortame (C‑46/93 i C‑48/93, EU:C:1996:79, t. 51.), od 14. ožujka 2013., Leth (C‑420/11, EU:C:2013:166, t. 41.) te od 16. srpnja 2020., Presidenza del Consiglio dei Ministri (C‑129/19, EU:C:2020:566, t. 34.)
(
18
)	Presude od 5. ožujka 1996., Brasserie du pêcheur i Factortame (C‑46/93 i C‑48/93, EU:C:1996:79, t. 21. i 22.) kao i 10. prosinca 2020., Euromin Holdings (Cyprus) (C‑735/19, EU:C:2020:1014, t. 81.)
(
19
)	Vidjeti presude od 24. ožujka 2009., Danske Slagterier (C‑445/06, EU:C:2009:178, t. 22. do 26.), od 25. studenoga 2010., Fuß (C‑429/09, EU:C:2010:717, t. 49. i 50.) te od 25. ožujka 2021., Balgarska Narodna Banka (C‑501/18, EU:C:2021:249, t. 63. i 86.).
(
20
)	Presude od 19. studenoga 1991., Francovich i dr. (C‑6/90 i C‑9/90, EU:C:1991:428, t. 40.), od 4. srpnja 2006., Adeneler i dr. (C‑212/04, EU:C:2006:443, t. 112.) te od 24. siječnja 2018., Pantuso i dr. (C‑616/16 i C‑617/16, EU:C:2018:32, t. 49.)
(
21
)	Vidjeti presude od 10. svibnja 2011., Komisija/Švedska (PM10) (C‑479/10, neobjavljena, EU:C:2011:287), od 15. studenoga 2012., Komisija/Portugal (PM10) (C‑34/11, EU:C:2012:712) i od 19. prosinca 2012., Komisija/Italija (PM10) (C‑68/11, EU:C:2012:815).
(
22
)	Tako iz godišnjeg izvješća Francuske za 2003., koje sadržava upitnike (https://cdr.eionet.europa.eu/fr/eu/annualair/envqwuzxq/, stranica posjećena 24. veljače 2022.) proizlazi da su u aglomeraciji Pariza prekoračene godišnja granična vrijednost s granicom tolerancije za dušikov dioksid (tablica 8.b, redak 14.) i dnevna granična vrijednost s granicom tolerancije za PM10 (tablica 8.c, redak 14.).
(
23
)	Presuda od 25. srpnja 2008., Janecek (C‑237/07, EU:C:2008:447, t. 44. do 46.)
(
24
)	Komunikacija Komisije o obavijestima o produljenju rokova za usklađivanje s određenim graničnim vrijednostima i odstupanjima od obvezne provedbe određenih graničnih vrijednosti u skladu s člankom 22. Direktive 2008/50/EZ o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu (COM(2008) 403 final, str. 2.)
(
25
)	Vidjeti moje mišljenje u predmetu Komisija/Bugarska (PM10) (C‑488/15, EU:C:2016:862, t. 95. do 98.).
(
26
)	Vidjeti presude od 10. svibnja 2011., Komisija/Švedska (PM10) (C‑479/10, neobjavljena, EU:C:2011:287), od 15. studenoga 2012., Komisija/Portugal (PM10) (C‑34/11, EU:C:2012:712) i od 19. prosinca 2012., Komisija/Italija (PM10) (C‑68/11, EU:C:2012:815).
(
27
)	Presude od 11. srpnja 1985., Komisija/Italija (101/84, EU:C:1985:330, t. 16.), od 9. prosinca 1997., Komisija/Francuska (C‑265/95, EU:C:1997:595, t. 55. i 56.) te od 13. prosinca 2001., Komisija/Francuska (C‑1/00, EU:C:2001:687, t. 131.)
(
28
)	Presuda od 19. prosinca 2012., Komisija/Italija (PM10) (C‑68/11, EU:C:2012:815, t. 64. i 65.)
(
29
)	Presuda od 26. lipnja 2019., Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:533, t. 48.). Vidjeti također presude navedene u točki 32. ovog mišljenja.
(
30
)	Vidjeti moje mišljenje u predmetu Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:168, t. 78).
(
31
)	Vidjeti presude od 5. travnja 1979., Ratti (148/78, EU:C:1979:110, t. 23.) te od 4. listopada 2018., Link Logistik N&N (C‑384/17, EU:C:2018:810, t. 49.).
(
32
)	Presude od 5. travnja 2017., Komisija/Bugarska (PM10) (C‑488/15, EU:C:2017:267), od 22. veljače 2018., Komisija/Poljska (PM10) (C‑336/16, EU:C:2018:94), od 24. listopada 2019., Komisija/Francuska (Prekoračenje graničnih vrijednosti za dušikov dioksid) (C‑636/18, EU:C:2019:900), od 30. travnja 2020., Komisija/Rumunjska (Prekoračenje graničnih vrijednosti za PM10) (C‑638/18, neobjavljena, EU:C:2020:334), od 10. studenoga 2020., Komisija/Italija (Granične vrijednosti za PM10) (C‑644/18, EU:C:2020:895), od 3. veljače 2021., Komisija/Mađarska (Granične vrijednosti – PM10) (C‑637/18, neobjavljena, EU:C:2021:92), od 4. ožujka 2021., Komisija/Ujedinjena Kraljevina (Granične vrijednosti – dušikov dioksid) (C‑664/18, neobjavljena, EU:C:2021:171), od 3. lipnja 2021., Komisija/Njemačka (Granične vrijednosti – NO2) (C‑635/18, neobjavljena, EU:C:2021:437) i od d 28. travnja 2022.Komisija/Francuska (Granične vrijednosti – PM10) (C‑286/21, neobjavljena, EU:C:2022:319)
(
33
)	Presude od 5. travnja 2017., Komisija/Bugarska (PM10) (C‑488/15, EU:C:2017:267, t. 83.), od 24. listopada 2019., Komisija/Francuska (Prekoračenje graničnih vrijednosti za dušikov dioksid) (C‑636/18, EU:C:2019:900, t. 78.) i od 10. studenoga 2020., Komisija/Italija (Granične vrijednosti za PM10) (C‑644/18, EU:C:2020:895, t. 133.)
(
34
)	Presuda od 25. srpnja 2008., Janecek (C‑237/07, EU:C:2008:447, t. 44.)
(
35
)	Presude od 5. travnja 2017., Komisija/Bugarska (PM10) (C‑488/15, EU:C:2017:267, t. 105. i 106.), od 24. listopada 2019., Komisija/Francuska (Prekoračenje graničnih vrijednosti za dušikov dioksid) (C‑636/18, EU:C:2019:900, t. 79.) i od 10. studenoga 2020., Komisija/Italija (Granične vrijednosti za PM10) (C‑644/18, EU:C:2020:895, t. 134.)
(
36
)	Vidjeti točku 53. ovog mišljenja.
(
37
)	Presude od 19. studenoga 2014., ClientEarth (C‑404/13, EU:C:2014:2382, t. 42.), od 5. travnja 2017., Komisija/Bugarska (PM10) (C‑488/15, EU:C:2017:267, t. 70.) te od 10. studenoga 2020., Komisija/Italija (Granične vrijednosti za PM10) (C‑644/18, EU:C:2020:895, t. 78. do 81.)
(
38
)	Presuda od 10. studenoga 2020., Komisija/Italija (Granične vrijednosti za PM10) (C‑644/18, EU:C:2020:895, t. 80.)
(
39
)	Presude od 19. studenoga 2014., ClientEarth (C‑404/13, EU:C:2014:2382, t. 43. do 47.) i od 10. studenoga 2020., Komisija/Italija (Granične vrijednosti za PM10) (C‑644/18, EU:C:2020:895, t. 81.)
(
40
)	Presude od 25. srpnja 2008., Janecek (C‑237/07, EU:C:2008:447, t. 35.) i od 19. studenoga 2014., ClientEarth (C‑404/13, EU:C:2014:2382, t. 53.)
(
41
)	Presude od 25. siječnja 2007., Robins i dr. (C‑278/05, EU:C:2007:56, t. 72.), od 25. travnja 2013., Hogan i dr. (C‑398/11, EU:C:2013:272, t. 50. do 52.) te, posebice o Direktivi 2008/50, moje mišljenje u predmetu Komisija/Bugarska (PM10) (C‑488/15, EU:C:2016:862, t. 76.). Vidjeti također točku 106. i sljedeće ovog mišljenja.
(
42
)	Vidjeti o tome točku 126. i sljedeće ovog mišljenja.
(
43
)	Presude od 25. srpnja 2008., Janecek (C‑237/07, EU:C:2008:447, t. 46.) i od 5. travnja 2017., Komisija/Bugarska (C‑488/15, EU:C:2017:267, t. 105.). Vidjeti također presude od 24. listopada 1996., Kraaijeveld i dr. (C‑72/95, EU:C:1996:404, t. 59.), od 26. lipnja 2019., Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:533, t. 34. i 45.) te od 3. listopada 2019., Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland i dr. (C‑197/18, EU:C:2019:824, t. 31. i 72.).
(
44
)	Presude od 8. listopada 1996., Dillenkofer i dr. (C‑178/94, C‑179/94 i C‑188/94 do C‑190/94, EU:C:1996:375, t. 33. i slj.), od 4. listopada 2018., Kantarev (C‑571/16, EU:C:2018:807, t. 102.) te od 10. prosinca 2020., Euromin Holdings (Cyprus) (C‑735/19, EU:C:2020:1014, t. 88. i 89.)
(
45
)	Vidjeti presudu od 26. lipnja 2019., Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:533, t. 67.).
(
46
)	Presuda od 26. lipnja 2019., Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:533, t. 33.)
(
47
)	Vidjeti moje mišljenje u predmetu Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:168, t. 53.).
(
48
)	Presude od 30. svibnja 1991., Komisija/Njemačka (Sumporov dioksid i lebdeće čestice) (C‑361/88, EU:C:1991:224, t. 16.) i Komisija/Njemačka (Živa) (C‑59/89, EU:C:1991:225, t. 19.); vidjeti također presudu od 17. listopada 1991., Komisija/Njemačka (Pitka voda) (C‑58/89, EU:C:1991:391, t. 14.).
(
49
)	Presude od 25. srpnja 2008., Janecek (C‑237/07, EU:C:2008:447, t. 37. i 38.), od 19. studenoga 2014., ClientEarth (C‑404/13, EU:C:2014:2382, t. 54.), od 26. lipnja 2019., Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:533, t. 53. i 54.) te od 19. prosinca 2019., Deutsche Umwelthilfe (C‑752/18, EU:C:2019:1114, t. 38.)
(
50
)	Presude od 19. studenoga 2014., ClientEarth (C‑404/13, EU:C:2014:2382, t. 52.), od 26. lipnja 2019., Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:533, t. 31. i 54.) te od 19. prosinca 2019., Deutsche Umwelthilfe (C‑752/18, EU:C:2019:1114, t. 33., 39. i 54.)
(
51
)	Vidjeti presudu od 12. listopada 2004., Paul i dr. (C‑222/02, EU:C:2004:606, t. 38.).
(
52
)	Vidjeti presudu od 12. listopada 2004., Paul i dr. (C‑222/02, EU:C:2004:606, t. 44.).
(
53
)	Vidjeti presudu od 12. listopada 2004., Paul i dr. (C‑222/02, EU:C:2004:606, t. 41.).
(
54
)	Direktiva 94/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 1994. o sustavima osiguranja depozita (SL 1994., L 135, str. 5.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)
(
55
)	Presuda od 12. listopada 2004., Paul i dr. (C‑222/02, EU:C:2004:606, t. 45.)
(
56
)	Presuda od 12. listopada 2004., Paul i dr. (C‑222/02, EU:C:2004:606, t. 42.)
(
57
)	Presuda od 12. listopada 2004., Paul i dr. (C‑222/02, EU:C:2004:606, t. 43.)
(
58
)	Presude od 19. studenoga 1991., Francovich i dr. (C‑6/90 i C‑9/90, EU:C:1991:428), od 25. siječnja 2007., Robins i dr. (C‑278/05, EU:C:2007:56) te od 25. travnja 2013., Hogan i dr. (C‑398/11, EU:C:2013:272, t. 50. do 52.)
(
59
)	Presuda od 8. listopada 1996., Dillenkofer i dr. (C‑178/94, C‑179/94 i C‑188/94 do C‑190/94, EU:C:1996:375, t. 33. i slj.)
(
60
)	Presude od 4. listopada 2018., Kantarev (C‑571/16, EU:C:2018:807) i od 25. ožujka 2021., Balgarska Narodna Banka (C‑501/18, EU:C:2021:249)
(
61
)	Presuda od 10. prosinca 2020., Euromin Holdings (Cyprus) (C‑735/19, EU:C:2020:1014)
(
62
)	Presuda od 16. srpnja 2020., Presidenza del Consiglio dei Ministri (C‑129/19, EU:C:2020:566)
(
63
)	Presude od 4. listopada 2018., Kantarev (C‑571/16, EU:C:2018:807, t. 103.) te od 10. prosinca 2020., Euromin Holdings (Cyprus) (C‑735/19, EU:C:2020:1014, t. 90.)
(
64
)	U tom smislu presude od 20. svibnja 1976., de Peijper (104/75, EU:C:1976:67, t. 15.), od 5. lipnja 2007., Rosengren i dr. (C‑170/04, EU:C:2007:313, t. 39.), od 1. lipnja 2010., Blanco Pérez i Chao Gómez (C‑570/07 i C‑571/07, EU:C:2010:300, t. 44.) te od 25. studenoga 2021., Delfarma (C‑488/20, EU:C:2021:956, t. 37.)
(
65
)	Presude od 19. studenoga 1991., Francovich i dr. (C‑6/90 i C‑9/90, EU:C:1991:428, t. 31. do 33.), od 5. ožujka 1996., Brasserie du pêcheur i Factortame (C‑46/93 i C‑48/93, EU:C:1996:79, t. 20.) te od 19. prosinca 2019., Deutsche Umwelthilfe (C‑752/18, EU:C:2019:1114, t. 54.)
(
66
)	Presude od 19. studenoga 1991., Francovich i dr. (C‑6/90 i C‑9/90, EU:C:1991:428, t. 35.), od 5. ožujka 1996., Brasserie du pêcheur i Factortame (C‑46/93 i C‑48/93, EU:C:1996:79, t. 31.), od 14. ožujka 2013., Leth (C‑420/11, EU:C:2013:166, t. 40.), od 28. srpnja 2016., Tomášová (C‑168/15, EU:C:2016:602, t. 18.) te od 19. prosinca 2019., Deutsche Umwelthilfe (C‑752/18, EU:C:2019:1114, t. 54.)
(
67
)	Sadašnja Direktiva 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL 2012., L 26, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.)
(
68
)	Presuda od 14. ožujka 2013., Leth (C‑420/11, EU:C:2013:166, t. 32. i 36.). Vidjeti također presude od 7. siječnja 2004., Wells (C‑201/02, EU:C:2004:12, t. 66.), te od 17. studenoga 2016., Stadt Wiener Neustadt (C‑348/15, EU:C:2016:882, t. 45.).
(
69
)	Presuda od 14. ožujka 2013., Leth (C‑420/11, EU:C:2013:166, t. 45. do 47.); vidjeti moje mišljenje u predmetu Leth (C‑420/11, EU:C:2012:701, t. 50. do 55.).
(
70
)	Prijedlog direktive Europskog parlamenta i Vijeća o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu (COM(2005) 447 final, str. 2.)
(
71
)	Presude od 10. svibnja 2011., Komisija/Švedska (PM10) (C‑479/10, neobjavljena, EU:C:2011:287), od 15. studenoga 2012., Komisija/Portugal (PM10) (C‑34/11, EU:C:2012:712), od 19. prosinca 2012., Komisija/Italija (PM10) (C‑68/11, EU:C:2012:815), od 5. travnja 2017., Komisija/Bugarska (PM10) (C‑488/15, EU:C:2017:267), od 22. veljače 2018., Komisija/Poljska (PM10) (C‑336/16, EU:C:2018:94), od 24. listopada 2019., Komisija/Francuska (Prekoračenje graničnih vrijednosti za dušikov dioksid) (C‑636/18, EU:C:2019:900), od 30. travnja 2020., Komisija/Rumunjska (Prekoračenje graničnih vrijednosti za PM10) (C‑638/18, neobjavljena, EU:C:2020:334), od 10. studenoga 2020., Komisija/Italija (Granične vrijednosti za PM10) (C‑644/18, EU:C:2020:895), od 3. veljače 2021., Komisija/Mađarska (Granične vrijednosti – PM10) (C‑637/18, neobjavljena, EU:C:2021:92), od 4. ožujka 2021., Komisija/Ujedinjena Kraljevina (Granične vrijednosti – dušikov dioksid) (C‑664/18, neobjavljena, EU:C:2021:171), od 3. lipnja 2021., Komisija/Njemačka (Granične vrijednosti – NO2) (C‑635/18, neobjavljena, EU:C:2021:437) i od 28. travnja 2022., Komisija/Francuska (Granične vrijednosti – PM10) (C‑286/21, neobjavljena, EU:C:2022:319)
(
72
)	Predmeti C‑573/19, Komisija/Italija (Dušikov dioksid), C‑730/19, Komisija/Bugarska (Sumporov dioksid), C‑125/20, Komisija/Španjolska (Dušikov dioksid), C‑70/21 Komisija/Grčka (PM10), C‑342/21, Komisija/Slovačka (PM10), C‑633/21, Komisija/Grčka (Sumporov dioksid) i C‑220/22, Komisija/Portugal (Sumporov dioksid)
(
73
)	Presuda od 26. lipnja 2019., Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:533)
(
74
)	Presude od 25. srpnja 2008., Janecek (C‑237/07, EU:C:2008:447) i od 19. prosinca 2019., Deutsche Umwelthilfe (C‑752/18, EU:C:2019:1114)
(
75
)	Presuda Conseila d’État od 4. kolovoza 2021., Association les Amis de la Terre France et autres (428409, FR:CECHR:2021:428409.20210804)
(
76
)	Presuda od 19. studenoga 2014., ClientEarth (C‑404/13, EU:C:2014:2382)
(
77
)	Europska agencija za okoliš, Unequal exposure and unequal impacts: Social vulnerability to air pollution, noise and extreme temperatures in Europe, EEA Report No 22/2018, str. 19. i 21.
(
78
)	Vidjeti također t. 131. i slj. ovog mišljenja.
(
79
)	Europska agencija za okoliš, Unequal exposure and unequal impacts: Social vulnerability to air pollution, noise and extreme temperatures in Europe, EEA Report No 22/2018, str. 19. do 22.
(
80
)	Vidjeti također t. 77. i 78. ovog mišljenja.
(
81
)	Vidjeti presude od 25. srpnja 2008., Janecek (C‑237/07, EU:C:2008:447, t. 39.), od 19. studenoga 2014., ClientEarth (C‑404/13, EU:C:2014:2382, t. 56.) te od 26. lipnja 2019., Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:533, t. 56.), i, ključno, moje mišljenje u predmetu Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland i dr. (C‑197/18, EU:C:2019:274, t. 41. i slj.).
(
82
)	Presuda od 19. prosinca 2019., Deutsche Umwelthilfe (C‑752/18, EU:C:2019:1114, t. 54. i 55.)
(
83
)	Presude od 5. ožujka 1996., Brasserie du pêcheur i Factortame (C‑46/93 i C‑48/93, EU:C:1996:79, t. 51.), od 14. ožujka 2013., Leth (C‑420/11, EU:C:2013:166, t. 41.) te od 16. srpnja 2020., Presidenza del Consiglio dei Ministri (C‑129/19, EU:C:2020:566, t. 34.)
(
84
)	Presude od 5. ožujka 1996., Brasserie du pêcheur i Factortame (C‑46/93 i C‑48/93, EU:C:1996:79, t. 56.) i od 29. srpnja 2019., Hochtief Solutions Magyarországi Fióktelepe (C‑620/17, EU:C:2019:630, t. 42.)
(
85
)	Presude od 5. ožujka 1996., Brasserie du pêcheur i Factortame (C‑46/93 i C‑48/93, EU:C:1996:79, t. 57.), od 12. prosinca 2006., Test Claimants in the FII Group Litigation (C‑446/04, EU:C:2006:774, t. 214.), od 30. svibnja 2017., Safa Nicu Sepahan/Vijeće (C‑45/15 P, EU:C:2017:402, t. 31.) i od 18. siječnja 2022., Thelen Technopark Berlin (C‑261/20, EU:C:2022:33, t. 47.)
(
86
)	Presuda od 25. srpnja 2008., Janecek (C‑237/07, EU:C:2008:447, t. 44.)
(
87
)	Vidjeti točku 53. ovog mišljenja.
(
88
)	Presuda od 25. srpnja 2008., Janecek (C‑237/07, EU:C:2008:447, t. 35., 39. i 41.). Vidjeti također presudu od 19. studenoga 2014., ClientEarth (C‑404/13, EU:C:2014:2382, t. 53. i 56.).
(
89
)	Vidjeti točku 46. ovog mišljenja.
(
90
)	Vidjeti presude od 25. srpnja 2008., Janecek (C‑237/07, EU:C:2008:447, t. 46.) i od 5. travnja 2017., Komisija/Bugarska (C‑488/15, EU:C:2017:267, t. 105.). Vidjeti također presude od 24. listopada 1996., Kraaijeveld i dr. (C‑72/95, EU:C:1996:404, t. 59.), od 26. lipnja 2019., Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:533, t. 34. i 45.) te od 3. listopada 2019., Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland i dr. (C‑197/18, EU:C:2019:824, t. 31. i 72.).
(
91
)	Vidjeti presudu od 26. lipnja 2019., Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:533, t. 43. do 45.).
(
92
)	Vidjeti točku 20. ovog mišljenja.
(
93
)	Presuda od 24. listopada 2019., Komisija/Francuska (Prekoračenje graničnih vrijednosti za dušikov dioksid) (C‑636/18, EU:C:2019:900, t. 89.).
(
94
)	Presuda od 28. travnja 2022., Komisija/Francuska (Granične vrijednosti – PM10) (C‑286/21, neobjavljena, EU:C:2022:319, t. 77.)
(
95
)	Vidjeti točku 42. i sljedeće ovog mišljenja.
(
96
)	Vidjeti točku 20. ovog mišljenja.
(
97
)	Presuda od 25. ožujka 2021., Balgarska Narodna Banka (C‑501/18, EU:C:2021:249, t. 122.)
(
98
)	Presude od 5. ožujka 1996., Brasserie du pêcheur i Factortame (C‑46/93 i C‑48/93, EU:C:1996:79, t. 65.), od 20. listopada 2011., Danfoss i Sauer‑Danfoss (C‑94/10, EU:C:2011:674, t. 34.) te od 19. lipnja 2014., Specht i dr. (C‑501/12 bis C‑506/12, C‑540/12 i C‑541/12, EU:C:2014:2005, t. 106.)
(
99
)	Presuda od 20. listopada 2011., Danfoss i Sauer‑Danfoss (C‑94/10, EU:C:2011:674, t. 36.) te u tom smislu presude od 13. srpnja 2006., Manfredi i dr. (C‑295/04 do C‑298/04, EU:C:2006:461, t. 64.) i od 5. lipnja 2014., Kone i dr. (C‑557/12, EU:C:2014:1317, t. 24.)
(
100
)	Presuda od 20. listopada 2011., Danfoss i Sauer‑Danfoss (C‑94/10, EU:C:2011:674, t. 35.)
(
101
)	U tom smislu presuda od 28. listopada 2004., van den Berg/Vijeće i Komisija (C‑164/01 P, EU:C:2004:665, t. 57.)
(
102
)	Prijedlog direktive Europskog parlamenta i Vijeća o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu od 21. rujna 2005. (COM (2005) 447 final, str. 2.). Vidjeti moje mišljenje u predmetu Komisija/Bugarska (C‑488/15, EU:C:2016:862, t. 2. i 3.) te u predmetu Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:168, t. 53.).
(
103
)	WHO global air quality guidelines: particulate matter (PM2.5 and PM10), ozone, nitrogen dioxide, sulfur dioxide and carbon monoxide. Executive summary, Genf: World Health Organization; 2021.
(
104
)	Vidjeti presudu od 26. lipnja 2019., Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:533, t. 43.) u vezi s odjeljkom B točkom 1. podtočkom (a) prvom alinejom Priloga III. Direktivi 2008/50. Odjeljak I. točka (a) podtočka i. Priloga VI. Direktivi 1999/30 već je sadržavao iste zahtjeve.
(
105
)	Vidjeti presudu od 26. lipnja 2019., Craeynest i dr. (C‑723/17, EU:C:2019:533, t. 62.), članak 6. Direktive 96/62, članak 7. stavak 4. Direktive 1999/30 kao i članke 6., 7. i 10. te uvodne izjave 6. i 14. Direktive 2008/50.
(
106
)	Europska agencija za okoliš, Exceedance of air quality standards in Europe, https://www.eea.europa.eu/ims/exceedance‑of‑air‑quality‑standards, stranica posjećena 1. ožujka 2022. U skladu s tim je 2019. 10 % gradskog stanovništva u Uniji i Ujedinjenoj Kraljevini bilo izloženo prevelikom onečišćenjem PM10, dok je u pogledu dušikova dioksida ta stopa iznosila 3 %.
(
107
)	Presuda ESLJP‑a od 9. lipnja 2005., Fadeyeva/Rusija (55723/00, CE:ECHR:2005:0609JUD005572300, t. 87. i 88.)
(
108
)	Europska agencija za okoliš, Unequal exposure and unequal impacts: Social vulnerability to air pollution, noise and extreme temperatures in Europe, EEA Report Nr. 22/2018, str. 19. do 21.