62020TJ0371_RES
Spojeni predmeti T-371/20 i T-554/20
Pollinis France
protiv
Europske komisije
Presuda Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 14. rujna 2022.
„Pristup dokumentima – Uredba (EZ) br. 1049/2001 – Stalni odbor za bilje, životinje, hranu i hranu za životinje – EFSA-ine smjernice o procjeni rizika od sredstava za zaštitu bilja za pčele – Pojedinačna stajališta država članica – Odbijanje pristupa – Članak 4. stavak 3. Uredbe br. 1049/2001 – Izuzeće koje se odnosi na zaštitu procesa odlučivanja”
Institucije Europske unije – Pravo javnosti na pristup dokumentima – Uredba br. 1049/2001 – Izuzeća od prava na pristup dokumentima – Zaštita procesa odlučivanja – Uvjeti – Konkretno, stvarno i ozbiljno ugrožavanje navedenog procesa
(Uredba br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 4. st. 3. prvi podst.)
(t. 40.-42., 116., 117., 135.)
Institucije Europske unije – Pravo javnosti na pristup dokumentima – Uredba br. 1049/2001 – Izuzeća od prava na pristup dokumentima – Zaštita procesa odlučivanja – Zaštita dokumenata sastavljenih u okviru već okončanog postupka – Doseg
(Uredba br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 4. st. 3. prvi i drugi podst.)
(t. 56.-60.)
Institucije Europske unije – Pravo javnosti na pristup dokumentima – Uredba br. 1049/2001 – Izuzeća od prava na pristup dokumentima – Zaštita procesa odlučivanja – Doseg – Dokumenti povezani s radom odbora za komitologiju – Pristup dokumentima u kojima se navode pojedinačna stajališta država članica – Dopuštenost – Granice
(Uredba br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 4. st. 3. prvi podst. i Uredba br. 182/2011, uv. izj. 19. i čl. 9. st. 1. i 2.)
(t. 93.-107.)
Kratak prikaz
Tužitelj, Pollinis France, francuska je nevladina organizacija koja djeluje u svrhu zaštite okoliša i čiji je cilj zaštita divljih pčela i pčela medarica te promicanje održive poljoprivrede u cilju očuvanja oprašivača.
Tužitelj je 27. siječnja i 8. travnja 2020. Europskoj komisiji podnio dva zahtjeva za pristup (
1
) određenim dokumentima koji se odnose na Smjernice Europske agencije za sigurnost hrane (EFSA) o procjeni rizika od sredstava za zaštitu bilja za pčele, koje je donijela 27. lipnja 2013. (u daljnjem tekstu: Smjernice o pčelama iz 2013.).
Dvjema odlukama od 19. lipnja 2020. i od 21. srpnja 2020. (
2
) Komisija je tužitelju uskratila pristup određenim dokumentima te mu je odobrila djelomičan pristup određenim drugim dokumentima koji se odnose na Smjernice za pčele iz 2013. (u daljnjem tekstu: pobijane odluke). Odbijanja pristupa temeljila su se na izuzeću koje se odnosi na zaštitu privatnosti i integriteta pojedinca (
3
) i na izuzeću koje se odnosi na zaštitu procesa odlučivanja koji je u tijeku, a koja su oba predviđena Uredbom br. 1049/2001 (
4
).
Tužitelj je Općem sudu podnio dvije tužbe za poništenje pobijanih odluka.
Svojom presudom donesenom u proširenom vijeću Opći sud poništava te odluke u dijelu u kojem se njima odbija pristup traženim dokumentima na temelju izuzeća koje se odnosi na zaštitu procesa odlučivanja koji je u tijeku. Tom se prilikom izjašnjava o kvalifikaciji procesa odlučivanja kao procesa koji je u tijeku ili je okončan te o pristupu dokumentima u kojima su navedena pojedinačna stajališta država članica izražena unutar odbora za komitologiju.
Ocjena Općeg suda
Prije ispitivanja merituma tužbe, Opći sud najprije pobliže određuje predmet tužbe za poništenje Komisijine odluke od 19. lipnja 2020.
U ovom je slučaju ta odluka zamijenila prešutnu odluku o odbijanju time što je pružila izričit odgovor na ponovni zahtjev koji je tužitelj podnio 25. ožujka 2020. Tužitelj je podnio podnesak kojim se izvršava prilagodba tužbe (
5
) kako bi se ubuduće smatralo da se tužba odnosi na poništenje te izričite odluke.
Opći sud ističe da podnesak kojim se izvršava prilagodba ne smije u potpunosti zamijeniti tužbu, nego mora sadržavati prilagođeni tužbeni zahtjev i, ako je potrebno, prilagođene tužbene razloge i argumente kao i dokaze i dokazne prijedloge povezane s prilagodbom tužbenog zahtjeva (
6
). Međutim, u ovom je slučaju podnesak kojim se izvršava prilagodba upotpunio tužbu, što je bilo zajedničko shvaćanje stranaka. Stoga Opći sud smatra da je predmet te tužbe bio zahtjev za poništenje Komisijine odluke od 19. lipnja 2020.
Kad je riječ o meritumu, Opći sud ispituje, kao prvo, je li Komisija pravilno primijenila izuzeće koje se odnosi na zaštitu procesa odlučivanja koji je u tijeku. U tom pogledu utvrđuje da se za proces odlučivanja na koji se odnose zatraženi dokumenti ne može smatrati da je u tijeku u trenutku donošenja pobijanih odluka. Naime, Opći sud ističe da, u navedenom trenutku nijedan proces odlučivanja više nije imao za cilj provedbu Smjernica iz 2013. i da je, naprotiv, Komisija implicitno, ali nužno, odlučila da više neće provoditi Smjernice iz 2013. te je čak izričito zatražila od EFSA-e da ih revidira. Budući da ta revizija, koja je još uvijek u tijeku u trenutku donošenja pobijanih odluka, podrazumijeva nemogućnost utvrđivanja sadržaja mogućih revidiranih smjernica, oblika njihova mogućeg donošenja i postupka koji će se eventualno provesti u tu svrhu, Opći sud smatra da je ona podrazumijevala nepostojanje samoga predmeta Komisijina procesa odlučivanja u trenutku donošenja pobijanih odluka.
Osim toga, Opći sud naglašava da proizlazi da je ta revizija bila predviđena imajući na umu nemogućnost donošenja Smjernica o pčelama iz 2013. i s ciljem da omogući brzo prihvaćanje „revidiranih Smjernica o pčelama”.
Prema mišljenju Općeg suda, iz toga slijedi da je Komisijin proces odlučivanja koji se odnosi na Smjernice za pčele iz 2013. bio okončan u trenutku donošenja pobijanih odluka i da, slijedom toga, Komisija nije mogla valjano utemeljiti pobijane odluke na izuzeću čiji je cilj zaštita procesa odlučivanja institucije u vezi s pitanjem o kojem ona još nije donijela odluku.
Kao drugo, pod pretpostavkom da je navedena iznimka primjenjiva, Opći sud ispituje razloge koje je Komisija iznijela u pobijanim odlukama. U tom pogledu, s obzirom na to da je Komisija u pobijanim odlukama navela da određene odredbe Standardnih pravila (
7
) izričito isključuju javni pristup pojedinačnim stajalištima država članica, Opći sud ističe da odbori podliježu istim pravilima kao i Komisija u pogledu javnog pristupa dokumentima, odnosno onima iz Uredbe br. 1049/2001, i da ne postoje posebna pravila o javnom pristupu dokumentima o radu odborâ (
8
). Stoga, odredbe Standardnih pravila na koje se Komisija pozvala u pobijanim odlukama ne mogu omogućiti zaštitu pojedinačnih stajališta koja su izrazile države članice osim onoga što je predviđeno Uredbom br. 1049/2001 (
9
).
Usto, iz sudske prakse (
10
) proizlazi da propisi Unije u području pristupa dokumentima ne mogu opravdati to da institucija načelno odbija pristup dokumentima koji se odnose na njezine rasprave jer sadržavaju informacije o stajalištu koje su zauzeli predstavnici država članica. Iz toga proizlazi da, kad je riječ o javnom pristupu dokumentima povezanima s radom odbora za komitologiju, Komisija ne može smatrati da relevantni pravni okvir načelno isključuje javni pristup pojedinačnim stajalištima država članica.
Osim toga, Opći sud primjećuje da se odredbe Standardnih pravila na koje se Komisija poziva u pobijanim odlukama ne mogu tumačiti na način da se njima isključuje javni pristup, na zahtjev, pojedinačnim stajalištima država članica. Opći sud pojašnjava da okolnost da se, u skladu sa Standardnim pravilima, u skraćenoj evidenciji o postupcima odbora ne spominje pojedinačno stajalište država članica nema nikakav utjecaj u području pristupa dokumentima i stoga ne može prejudicirati javni pristup, na zahtjev, dokumentima u kojima se navode navedena pojedinačna stajališta.
Stoga Opći sud zaključuje da, u suprotnosti s onim što je Komisija tvrdila u pobijanim odlukama, postupci komitologije, a osobito Standardna pravila, sami po sebi ne zahtijevaju da se pristup dokumentima u kojima se navodi pojedinačno stajalište država članica uskrati kako bi se zaštitio proces odlučivanja dotičnog odbora (
11
), što ni u kojem slučaju ne sprečava Komisiju da, u propisno opravdanim slučajevima, uskrati pristup dokumentima koji se odnose na pojedinačno stajalište država članica u okviru navedenog odbora kada bi njihovo otkrivanje moglo konkretno ugroziti interese zaštićene izuzećima predviđenima Uredbom br. 1049/2001 (
12
).
Nakon što je ispitao druge razloge koje je Komisija iznijela u pobijanim odlukama, Opći sud smatra da se njima ne može dokazati takvo ugrožavanje ni, posljedično, poduprijeti pozivanje na izuzeće predviđeno u članku 4. stavku 3. prvom podstavku Uredbe br. 1049/2001, čak i da je u ovom slučaju ono primjenjivo.
Stoga, Opći sud zaključuje da je Komisija u pobijanim odlukama povrijedila članak 4. stavak 3. prvi podstavak Uredbe br. 1049/2001 time što je odbila otkriti tražene dokumente jer bi se time ozbiljno ugrozio proces odlučivanja koji je u tijeku.
(
1
)	Na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.) i Uredbe (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (SL 2006., L 264, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 29.)
(
2
)	Odluke Komisije C(2020) 4231 final od 19. lipnja 2020. i C(2020) 5120 final od 21. srpnja 2020.
(
3
)	Članak 4. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 1049/2001
(
4
)	Članak 4. stavak 3. prvi podstavak Uredbe br. 1049/2001
(
5
)	U skladu s člankom 86. stavcima 1. i 2. Poslovnika Općeg suda, kad se akt čije se poništenje zahtijeva zamijeni drugim aktom istog predmeta, tužitelj može, prije zatvaranja usmenog dijela postupka ili prije odluke Općeg suda o neprovođenju usmenog dijela postupka, prilagoditi tužbu kako bi se uzeo u obzir taj novi čimbenik tako što će navedenu prilagodbu provesti zasebnim aktom i u roku predviđenom člankom 263. šestim stavkom UFEU-a, u kojem se može zahtijevati poništenje akta koji opravdava prilagodbu tužbe.
(
6
)	Članak 86. stavak 4. Poslovnika Općeg suda
(
7
)	Standardna pravila za odbore (SL 2011., C 206, str. 11., u daljnjem tekstu: Standardna pravila), koja je donijela Komisija.
(
8
)	Vidjeti uvodnu izjavu 19. i članak 9. stavak 2. Uredbe (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (SL 2011., L 55, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 5., str. 291. i ispravak SL 2016., L 6, str. 13.).
(
9
)	Članak 4. stavak 3. prvi podstavak Uredbe br. 1049/2001
(
10
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 10. listopada 2001., British American Tobacco International (Investments)/Komisija (T-111/00, EU:T:2001:250, t. 52. i navedenu sudsku praksu).
(
11
)	U smislu članka 4. stavka 3. prvog podstavka Uredbe br. 1049/2001
(
12
)	Članak 4. Uredbe br. 1049/2001