62014TJ0639(01)_RES
Predmet T-639/14 RENV II
Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)protivEuropske komisije
Presuda Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 12. studenoga 2025.
„Državne potpore – Tarifa za opskrbu električnom energijom – Sklapanje arbitražnog sporazuma radi određivanja tarife – Odluka o odbijanju pritužbe – Odluka kojom se utvrđuje da potpora ne postoji – Pravo na saslušanje – Prednost – Kriterij privatnog ulagača – Složena gospodarska ocjena”
Tužba za poništenje – Podnošenje tužbe Općem sudu – Ukidanje presude Općeg suda od strane Suda uz vraćanje predmeta na ponovno suđenje – Ocjena svih istaknutih tužbenih razloga za poništenje koju provodi Opći sud – Iznimka – Pravna pitanja o kojima je Sud konačno odlučio
(Poslovnik Općeg suda, čl. 191.)
(t. 36.-41.)
Potpore koje dodjeljuju države – Pojam – Ocjena prema kriteriju privatnog ulagača – Spor zbog tarife između opskrbljivača električnom energijom pod nadzorom države i njegova glavnog kupca – Odluka opskrbljivača električnom energijom o povjeravanju rješavanja spora arbitražnom sudu – Ispitivanje dodjele prednosti glavnom klijentu tom odlukom – Primjenjivost kriterija privatnog ulagača – Nemogućnost da opskrbljivač električnom energijom predvidi tarifu za opskrbu električnom energijom utvrđenu arbitražnim pravorijekom – Irelevantnost
(čl. 107. st. 1. UFEU-a)
(t. 46., 51.-54., 67.-85.)
Potpore koje dodjeljuju države – Komisijino ispitivanje – Prethodna faza i kontradiktorna faza – Obveza Komisije da pokrene kontradiktorni postupak u slučaju postojanja ozbiljnih poteškoća – Spor zbog tarife između opskrbljivača električnom energijom pod nadzorom države i njegova glavnog kupca – Odluka opskrbljivača električnom energijom o povjeravanju rješavanja spora arbitražnom sudu – Ispitivanje dodjele prednosti glavnom klijentu tom odlukom – Ocjena prema kriteriju privatnog ulagača – Komisijina odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore bez pokretanja službenog istražnog postupka – Nepostojanje ozbiljnih poteškoća zbog kojih bi Komisija trebala pokrenuti službeni istražni postupak
(čl. 108. UFEU-a)
(t. 102.-111., 148., 154., 161., 166., 170., 174.-200.)
Akti institucija – Povlačenje – Nezakoniti akti – Komisijina odluka o odbijanju pritužbe kojom se želi utvrditi povreda odredaba UFEU-a u području državnih potpora – Donošenje nove odluke o stavljanju izvan snage i zamjeni odluke o razvrstavanju – Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore – Odluka donesena nakon postupka prethodnog ispitivanja – Komisijina obveza ponovnog pokretanja tog postupka u cijelosti – Nepostojanje
(čl. 108. UFEU-a)
(t. 223.-226.)
Potpore koje dodjeljuju države – Upravni postupak – Pravo zainteresiranih osoba da budu saslušane – Granice
(čl. 108. UFEU-a; Uredba Vijeća br. 2015/1589, čl. 24. st. 2.)
(t. 227.-233.)
Akti institucija – Povlačenje – Nezakoniti akti – Komisijina odluka o odbijanju pritužbe kojom se želi utvrditi povreda odredaba UFEU-a u području državnih potpora – Donošenje nove odluke o stavljanju izvan snage i zamjeni odluke o razvrstavanju – Dopuštenost – Pretpostavke
(čl. 108. UFEU-a)
(t. 252.-259.)
Kratak prikaz
Opći sud, zasjedajući u proširenom sastavu, potvrdio je odluku Europske komisije kojom je utvrđeno da tužba grčkog državnog poduzetnika protiv arbitraže radi rješavanja trgovačkog spora između njega i drugog poduzetnika nije uključivala dodjelu državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a. Time Opći sud pojašnjava primjenu načela privatnog subjekta u tržišnom gospodarstvu kako bi utvrdio je li grčki državni poduzetnik odlukom o povjeravanju rješavanja njihova spora arbitražnom sudu dodijelio gospodarsku prednost drugom predmetnom poduzetniku.
Društvo Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), proizvođač i opskrbljivač električnom energijom pod nadzorom Grčke Države, i njegov glavni klijent, društvo Metlen Energy & Metals AE (u daljnjem tekstu: društvo Metlen), bili su uključeni u spor u vezi s tarifom za opskrbu električnom energijom koju je društvo DEI fakturirao društvu Metlen.
Društva DEI i Metlen sklopila su 2011. arbitražni sporazum kojim su dobrovoljno odlučila da će rješavanje svojeg spora povjeriti stalnoj arbitraži Rythmistiki Archi Energeiasa (RAE, regulatorno tijelo za energetiku, Grčka). Stoga je rješavanje spora povjereno arbitražnom sudu osnovanom u skladu s arbitražnim sporazumom i propisom kojim se uređuje stalna arbitraža RAE-a.
Prema arbitražnom sporazumu, zadaća dodijeljena arbitražnom sudu sastojala se od određivanja, na temelju pregovora održanih između društava DEI i Metlen, tarife za opskrbu električnom energijom koja odgovara posebnim značajkama društva Metlen i pokriva barem troškove koje snosi društvo DEI. Osim toga, arbitražni sud trebao je uzeti u obzir regulatorni okvir koji su odredile stranke sporazuma i koji osobito sadržava odluku RAE-a kojom se utvrđuju temeljna načela određivanja cijena visokonaponskih kupaca.
U međuvremenu Metlen i dalje nije plaćao mjesečne račune tužitelja u cijelosti jer se stranke nisu slagale oko tarife koju je trebalo primijeniti. Društvo DEI je stoga zaprijetilo društvu Metlen da će mu obustaviti opskrbu električnom energijom ako ne podmiri sporne račune, zbog čega je Metlen podnio pritužbu RAE-u u kojoj je zatražio donošenje privremenih mjera.
Nakon te pritužbe RAE je odlukom od 9. svibnja 2012. privremeno odredio tarifu za opskrbu električnom energijom primjenjivu na društvo Metlen.
DEI je 15. lipnja 2012. Komisiji podnio pritužbu protiv te odluke (u daljnjem tekstu: pritužba iz 2012.), u kojoj je tvrdio da ga privremena tarifa utvrđena u navedenoj odluci obvezuje da Metlenu isporuči električnu energiju po cijeni nižoj od njegovih troškova i da predstavlja nezakonitu državnu potporu.
Odlukom od 31. listopada 2013. arbitražni sud odredio je tarifu za opskrbu energijom primjenjivu na društvo Metlen za razdoblje od 1. srpnja 2010. do 31. prosinca 2013. (u daljnjem tekstu: arbitražna presuda).
DEI je 23. prosinca 2013. Komisiji podnio drugu pritužbu zbog povrede pravila u području državnih potpora jer je tarifa utvrđena u arbitražnoj presudi bila niža od one koju je privremeno utvrdio RAE.
Dopisom od 12. lipnja 2014. Komisija je obavijestila DEI o obustavi postupka povodom te pritužbe (u daljnjem tekstu: sporni dopis). Posljedično, društvo DEI je Općem sudu podnijelo tužbu za poništenje spornog dopisa, upisanu pod brojem T-639/14.
Tijekom tog postupka Komisija je odbila pritužbe društva DEI odlukom od 25. ožujka 2015. (u daljnjem tekstu: prva sporna odluka) (
1
), utvrdivši, s jedne strane, da je pritužba iz 2012. postala bespredmetna i, s druge strane, da društvu Metlen nije dodijeljena nikakva prednost u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a jer je odluka društva DEI da se njihov spor podvrgne arbitraži u skladu s načelom privatnog ulagača.
Društvo DEI je Općem sudu naknadno podnijelo tužbu za poništenje te prve sporne odluke, upisanu pod brojem T-352/15.
Rješenjem od 9. veljače 2016. (
2
) Opći sud utvrdio je da treba obustaviti postupak povodom tužbe u predmetu T-639/14. Međutim, odlučujući o žalbi, Sud je ukinuo to rješenje presudom od 31. svibnja 2017. (
3
) i vratio predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje, gdje je on upisan pod brojem T-639/14 RENV.
Komisija je 14. kolovoza 2017. donijela drugu odluku (u daljnjem tekstu: druga sporna odluka) (
4
), kojom se stavljaju izvan snage i zamjenjuju sporni dopis i prva pobijana odluka. Oslanjajući se na razloge istovjetne onima navedenima u prvoj spornoj odluci, ta druga odluka potvrđuje, s jedne strane, da je pritužba iz 2012. postala bespredmetna jer je tarifa utvrđena arbitražnom presudom retroaktivno zamijenila privremenu tarifu utvrđenu odlukom RAE-a od 9. svibnja 2012. i, s druge strane, da arbitražna presuda nije uključivala dodjelu državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.
Društvo DEI je stoga Općem sudu podnijelo tužbu za poništenje druge sporne odluke, upisanu pod brojem T-740/17.
Presudom od 22. rujna 2021. (
5
) Opći sud poništio je sporni dopis i prvu i drugu spornu odluku, smatrajući da se arbitražnom presudom društvu Metlen može dodijeliti nezakonita prednost pripisiva Grčkoj Državi i time omogućiti ili produljiti dodjelu nezakonite potpore.
Odlučujući o žalbi protiv te presude, Sud je, među ostalim, utvrdio da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je presudio da je arbitražna presuda državna mjera koja može predstavljati državnu potporu (
6
).
Prema mišljenju Suda, Komisija je pravilno smatrala, s jedne strane, da je u okolnostima ovog slučaja jedina državna mjera koja može predstavljati državnu potporu bila odluka društva DEI da s društvom Metlen sklopi arbitražni sporazum i, s druge strane, da valja provjeriti bi li privatni subjekt u normalnim tržišnim uvjetima donio navedenu odluku pod istim uvjetima kako bi se saznalo je li tom odlukom društvu Metlen dodijeljena prednost.
Slijedom toga, Sud je ukinuo presudu povodom žalbe i vratio predmete Općem sudu na ponovno odlučivanje o tužbenim razlozima i argumentima koji su pred njim istaknuti, a o kojima Sud nije odlučio.
Ocjena Općeg suda
U prilog svojoj tužbi za poništenje druge sporne odluke društvo DEI osporava primjenjivost i, podredno, konkretnu primjenu kriterija privatnog ulagača korištenog u toj odluci kako bi se ispitalo je li društvu Metlen dodijeljena prednost.
Opći sud najprije podsjeća na to da pojam „potpora” u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a ne može obuhvatiti mjeru dodijeljenu u korist poduzetnika iz državnih sredstava ako je on istu prednost mogao ostvariti u normalnim tržišnim uvjetima. Iako se ocjena uvjeta pod kojima je takva prednost dodijeljena načelno provodi primjenom načela privatnog subjekta u tržišnom gospodarstvu, kriterij koji konkretno treba primijeniti u određenom slučaju treba odrediti osobito s obzirom na prirodu radnje koju je predmetno javno tijelo namjeravalo poduzeti. Među konkretnim kriterijima koji se mogu primijeniti u tom kontekstu nalazi se kriterij privatnog ulagača.
S obzirom na to, Opći sud najprije odbija različite argumente društva DEI kojima se osporava primjenjivost kriterija privatnog ulagača u ovom slučaju.
Što se tiče, konkretnije, argumenta društva DEI prema kojem se njegova odluka o prihvaćanju arbitraže ne može ispitati s obzirom na kriterij privatnog ulagača jer ta odluka ne predstavlja gospodarsku djelatnost, Opći sud ističe da se, prema sudskoj praksi, postupanje privatnog subjekta u tržišnom gospodarstvu u načelu vodi izgledima za profitabilnost. Međutim, time što je spor podvrgnulo arbitraži RAE-a, društvo DEI je nastojalo postići određenu isplativost u smislu te sudske prakse jer mu je taj postupovni izbor, prema njegovim vlastitim objašnjenjima, omogućio povrat barem dijela iznosa koje duguje društvo Metlen, i to u najkraćem mogućem roku.
Budući da odluku društva DEI o pokretanju arbitraže treba ispitati s obzirom na kriterij privatnog ulagača, Opći sud također odbija, oslanjajući se na presudu povodom žalbe, argument društva DEI prema kojem bi se njegovo postupanje trebalo usporediti s onim hipotetskog privatnog operatera u pogledu tarife utvrđene u arbitražnoj presudi. Osim toga, činjenica da društvo DEI nije moglo predvidjeti cijenu koja će biti utvrđena u arbitražnoj presudi nije dovoljna da bi se isključila primjenjivost kriterija privatnog ulagača u ovom slučaju.
Što se tiče primjene kriterija privatnog ulagača na činjenice u ovom slučaju, Opći sud zatim ispituje argumente društva DEI kojima se nastoji dokazati da se Komisija prilikom primjene navedenog kriterija u drugoj spornoj odluci oslonila na očito pogrešnu ocjenu, s jedne strane, činjenica i, s druge strane, odgovarajućeg okvira i elemenata koje treba ocijeniti s obzirom na navedeni kriterij.
U svrhu ispitivanja tih argumenata Opći sud najprije podsjeća na to da je Komisija donijela drugu spornu odluku nakon prethodnog ispitivanja u smislu članka 108. stavka 3. UFEU-a. U skladu sa svrhom te odredbe i svojom dužnošću dobre uprave, Komisija je stoga trebala poduzeti mjere i provjere potrebne za prevladavanje eventualnih poteškoća, kako bi otklonila sve postojeće sumnje u pogledu spojivosti predmetne mjere s unutarnjim tržištem. Iako prethodno ispitivanje te mjere ne bi omogućilo prevladavanje svih poteškoća nastalih prilikom ocjene njezine spojivosti s unutarnjim tržištem, Komisija je bila obvezna pokrenuti službeni istražni postupak predviđen člankom 108. stavkom 2. UFEU-a pri čemu ne raspolaže marginom prosudbe.
S obzirom na to pojašnjenje, Opći sud provjerava omogućuju li argumenti koje je iznijelo društvo DEI utvrđivanje sumnji u usklađenost njegove odluke o sklapanju arbitražnog sporazuma s pravom državnih potpora, koje bi Komisiju obvezale na pokretanje službenog istražnog postupka.
U tom pogledu Opći sud utvrđuje, s jedne strane, da društvo DEI nije podnijelo indicije koje mogu dovesti u pitanje Komisijinu ocjenu činjenica iz kojih proizlazi spor i uvjete pod kojima je pokrenut postupak pred arbitražnim sudom, kako proizlaze iz druge sporne odluke.
S druge strane, Opći sud odbija argument društva DEI prema kojem je Komisija morala naići na ozbiljne poteškoće prilikom ocjene konteksta u kojem je društvo DEI donijelo odluku o primjeni arbitraže i, osobito, situacije društva Metlen i predmetnog tržišta.
Kao prvo, smatra da je odluka društva DEI da svoj spor podvrgne arbitraži u skladu s kriterijem „profitabilnosti” koji bi tražio hipotetski razuman privatni ulagač koji se nalazi u položaju društva DEI i koji bi djelovao u normalnim tržišnim uvjetima, s obzirom na to da je taj izbor, prema vlastitim objašnjenjima društva DEI, omogućio da se u najbržem roku ishodi plaćanje iznosa koje mu je dugovalo društvo Metlen.
Kao drugo, Opći sud ističe da je, u skladu sa zahtjevima koje je Sud iznio u presudi o žalbi, Komisija, s jedne strane, ispitala okolnosti u kojima je društvo DEI donijelo odluku o arbitraži i, s druge strane, provjerila bi li privatni operater navedenu odluku donio pod istim uvjetima. Osim toga, u tom potonjem pogledu društvo DEI nije podnijelo nijedan dokaz koji bi upućivao na to da je Komisija morala imati dvojbe u pogledu pokretanja arbitraže od strane uobičajeno razboritog i pažljivog privatnog subjekta koji se nalazi u istoj situaciji kao i društvo DEI.
Kao treće, Opći sud naglašava da ispitivanje kriterija privatnog ulagača ne znači da je Komisija bila dužna dokazati da bi privatni subjekt donio potpuno istu odluku kao društvo DEI, nego da je odluka potonjeg bila razumna u tržišnom gospodarstvu s obzirom na okolnosti u kojima je donesena.
S obzirom na prethodno navedeno, Opći sud zaključuje da društvo DEI nije uspjelo dokazati da je Komisija morala imati sumnje prilikom primjene kriterija privatnog ulagača na činjenice u ovom slučaju, zbog kojih je morala pokrenuti službeni istražni postupak. Stoga odbija argumente društva DEI kojima se dovodi u pitanje Komisijina primjena navedenog kriterija u drugoj spornoj odluci.
Utvrdivši da je u trenutku donošenja druge sporne odluke Komisija mogla legitimno znati da je pritužba iz 2012. postala bespredmetna nakon arbitražne presude, Opći sud usto odbija prigovore protiv Komisijine odluke da ne postupi po pritužbi iz 2012.
Naposljetku, Opći sud odbija tužbeni razlog društva DEI kojim se osporava zakonitost zamjene spornog dopisa i prve sporne odluke drugom spornom odlukom, s obzirom na to da Komisija potonjom odlukom ne samo da je povukla sporni dopis i prvu spornu odluku nego je i pojasnila nezakonitost njegovih akata koje je htjela ispraviti, u skladu sa zahtjevima koje je Sud postavio u presudi DEI/Komisija (C-228/16 P).
S obzirom na ta razmatranja, Opći sud odbija tužbu u predmetu T-740/17 RENV i utvrđuje da se obustavlja postupak povodom tužbi u predmetima T-639/14 RENV II i T-352/15 RENV.
(
1
)	Odluka Komisije C(2015) 1942 final od 25. ožujka 2015. (predmet SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) Grčka – Navodna državna potpora u korist društva Alouminion SA u obliku tarifa električne energije nižih od troškova nakon arbitražne presude) (SL 2015., C 219, str. 2.)
(
2
)	Rješenje od 9. veljače 2016., DEI/Komisija (T-639/14, EU:T:2016:77)
(
3
)	Presuda od 31. svibnja 2017., DEI/Komisija (C-228/16 P, EU:C:2017:409)
(
4
)	Odluka C(2017) 5622 final od 14. kolovoza 2017. (predmet SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Grčka – Navodna državna potpora u korist društva Alouminion SA u obliku tarifa električne energije nižih od troškova nakon arbitražne presude) (SL 2017., C 291, str. 2.)
(
5
)	Presuda od 22. rujna 2021., DEI/Komisija (T-639/14 RENV, T-352/15 i T-740/17, EU:T:2021:604)
(
6
)	Presuda od 22. veljače 2024., Mytilinaios/DEI i Komisija (C-701/21 P i C-739/21 P, EU:C:2024:146) (u daljnjem tekstu: presuda povodom žalbe)