62023TJ1163
PRESUDA OPĆEG SUDA (prvo vijeće)
11. prosinca 2024. (
*1
)
„Žig Europske unije – Prijava figurativnog žiga Europske unije Glashütte ORIGINAL – Apsolutni razlog za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”
U predmetu T‑1163/23,
Glashütter Uhrenbetrieb GmbH – Glashütte/Sa., sa sjedištem u Glashütteu (Njemačka), koji zastupa D. von Schultz, odvjetnik,
tužitelj,
protiv
Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), koji zastupa V. Ruzek, u svojstvu agenta,
tuženika,
OPĆI SUD (prvo vijeće),
u sastavu: I. Gâlea (izvjestitelj), u svojstvu predsjednika, T. Tóth i S. L. Kalėda, suci,
tajnik: R. Ūkelytė, administratorica,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
nakon rasprave održane 17. rujna 2024.,
donosi sljedeću
Presudu (
1
)
[omissis]
O pravu
[omissis]
Drugi dio jedinog tužbenog razloga, koji se odnosi na proširenje prepoznatljivosti grada Glashüttea u području tradicionalnog urarstva na virtualne proizvode i usluge o kojima je riječ
[omissis]
37
Prema sudskoj praksi, iako svi žigovi koji se sastoje od znakova ili podataka koji se inače koriste kao reklamni slogani, oznake kakvoće ili izrazi koji potiču na kupnju proizvoda ili usluga označenih tim žigovima po definiciji prenose, u većoj ili manjoj mjeri, objektivnu poruku, čak i jednostavnu, oni ipak mogu potrošaču naznačiti trgovačko podrijetlo proizvoda ili usluga o kojima je riječ. To osobito može biti tako kada se ti žigovi ne svode na običnu reklamnu poruku, nego imaju određenu originalnost ili jezgrovitost, zahtijevaju minimum napora u tumačenju ili pokreću kognitivni postupak za dotičnu javnost (presude od 21. siječnja 2010., Audi/OHIM, C‑398/08 P, EU:C:2010:29, t. 56. i 57. i od 22. ožujka 2017., Hoffmann/EUIPO (Genius), T‑425/16, neobjavljena, EU:T:2017:199, t. 28.).
38
Nasuprot tomu, znak ne može ispuniti glavnu funkciju žiga i stoga nije razlikovan u smislu članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe 2017/1001 ako je utvrđena veza između njegova semantičkog sadržaja i proizvoda i usluga o kojima je riječ dovoljno konkretna i izravna da kod relevantne javnosti taj znak omogući da se ti proizvodi i usluge odmah prepoznaju (vidjeti u tom smislu presude od 16. svibnja 2013., Restoin/OHIM (EQUIPMENT), T‑356/11, neobjavljenu, EU:T:2013:253, t. 42., i od 27. lipnja 2013., International Engine Intellectual Property Company/OHIM (PURE POWER), T‑248/11, neobjavljenu, EU:T:2013:333, t. 20. i navedenu sudsku praksu).
39
Kako bi se utvrdilo nepostojanje razlikovnog karaktera, dovoljno je istaknuti da žig za koji je podnesena prijava naznačuje potrošaču obilježje proizvoda ili usluge koje se odnosi na njihovu tržišnu vrijednost, koja, iako nije precizna, proizlazi iz informacije promidžbene ili reklamne prirode koju će relevantna javnost najprije percipirati kao takvu, a ne kao oznaku trgovačkog podrijetla proizvoda ili usluga (vidjeti u tom smislu presudu od 30. lipnja 2021., Ceramica Flaminia/EUIPO – Ceramica Cielo (goclean), T‑290/20, neobjavljenu, EU:T:2021:405, t. 41.).
40
U tom pogledu, s jedne strane, žalbeno je vijeće pravilno smatralo da ime Glashütte relevantnu javnost asocira na njemački grad poznat po proizvodnji visokokvalitetnih satova, kao što to proizlazi iz točke 26. ove presude. S druge strane, utvrdilo je, što tužitelj ne osporava, da pojam „original” upućuje na to da je nešto autentično i da odgovara izvorniku. Stoga navedeno vijeće nije počinilo pogrešku u ocjeni kada je smatralo da bi navedena javnost žig za koji je podnesena prijava u cijelosti percipirala na način da upućuje na iznimno nasljeđe znanja i iskustva i ugled izvrsnosti u području industrije urarstva grada Glashüttea, tako da verbalni elementi nemaju razlikovni karakter.
41
Kad je riječ, konkretno, o ocjeni razlikovnog karaktera žiga u odnosu na virtualne proizvode i usluge za koje je podnesena prijava za registraciju, valja smatrati da će relevantna javnost u načelu percipirati virtualne proizvode i usluge na isti način kao što percipira odgovarajuće stvarne proizvode i usluge. Priroda proizvoda i usluga o kojima je riječ stoga je odlučujuća. Stoga, ako virtualni proizvodi samo predstavljaju stvarne proizvode ili ako virtualni proizvodi predstavljaju ili oponašaju funkcije stvarnih proizvoda ili pak ako virtualne usluge oponašaju funkcije stvarnih usluga u virtualnom svijetu, u načelu se može utvrditi prijenos percepcije koju relevantna javnost ima o stvarnim proizvodima i uslugama na odgovarajuće virtualne proizvode i usluge. Međutim, mogućnost takvog prijenosa mora se ocjenjivati od slučaja do slučaja, uzimajući u obzir posebnost virtualnih proizvoda i usluga o kojima je riječ.
42
U ovom slučaju valja podsjetiti na to da je javnost u pogledu koje je žalbeno vijeće ocijenilo razlikovni karakter žiga za koji je podnesena prijava ograničena na njemačku javnost koja poznaje grad Glashütte, a time i prepoznatljivost tog grada po proizvodnji satova, i koja razumije značenje uobičajenog pojma „original”. Osim toga, virtualni proizvodi i usluge o kojima je riječ upućuju na stvarne urarske proizvode i njihove dodatke te stoga mogu predstavljati odgovarajuće stvarne proizvode i usluge ili oponašati njihove funkcije. Stoga, kada se ta javnost susretne s navedenim virtualnim proizvodima i uslugama, ona će žig za koji je podnesena prijava izravno percipirati kao logičko proširenje ugleda grada Glashüttea u pogledu tradicionalnog urarstva te će joj taj žig pružiti iste pozitivne osjećaje u pogledu kvalitete i autentičnosti virtualnih proizvoda i usluga kao i u pogledu kvalitete i autentičnosti stvarnih proizvoda i usluga.
43
Slijedom toga, žalbeno vijeće nije počinilo pogrešku u ocjeni kada je smatralo da žig za koji je podnesena prijava nema razlikovni karakter, u smislu sudske prakse navedene u točkama 38. i 39. ove presude, jer ga relevantna javnost ne bi mogla percipirati kao oznaku trgovačkog podrijetla proizvoda i usluga o kojima je riječ, nego kao promidžbenu informaciju o kakvoći i autentičnosti navedenih proizvoda i usluga, koja se prenosi upućivanjem na grad Glashütte i njegovu prepoznatljivost u području fizičkih urarskih proizvoda.
44
Tužiteljevi argumenti ne mogu dovesti u pitanje taj zaključak.
45
Kao prvo, iako je nesporno da prepoznatljivost grada Glashüttea u području tradicionalnog urarstva trenutačno ne obuhvaća područje virtualnog urarstva, kao što to tvrdi tužitelj, proizvodi i usluge o kojima je riječ ipak izričito upućuju na urarske proizvode i njihove dodatke.
46
Naime, kao što je to žalbeno vijeće pravilno istaknulo, proizvodi i usluge o kojima je riječ sastoje se od virtualnih proizvoda koji se odnose na urarske proizvode i njihove dodatke kao i na maloprodaju i stavljanje na raspolaganje tih virtualnih proizvoda. Slijedom toga, žig za koji je podnesena prijava upotrebljavat će se u odnosu na virtualne proizvode i usluge koji mogu predstavljati iste stvarne proizvode i usluge kao što su oni po kojima je poznato ime grada Glashüttea ili oponašati njihove funkcije.
47
Kao drugo, također treba odbiti tužiteljev argument prema kojem žalbeno vijeće zanemaruje bitnu razliku koja postoji između stvarnih i virtualnih proizvoda.
48
Naime, žalbeno vijeće objasnilo je da virtualni proizvodi upućuju na proizvode koji nisu fizički te se upotrebljavaju u internetskom ili virtualnom okruženju. Dodalo je da ti proizvodi mogu predstavljati stvarne proizvode, predstavljati i oponašati funkcije stvarnih proizvoda ili predstavljati predmete koji nemaju stvarne ekvivalente.
49
Kad je riječ o tužiteljevu argumentu koji se temelji na „znatnoj razlici” između stvarnih urarskih proizvoda i virtualnih proizvoda o kojima je riječ, koji su digitalne datoteke, on ne navodi na koji način ta razlika mijenja percepciju relevantne javnosti, s obzirom na to da je utvrđeno da se ime Glashütte smatra prepoznatljivim u području tradicionalnog urarstva, odnosno u području stvarnih proizvoda koje virtualni proizvodi o kojima je riječ nastoje predstavljati ili čije funkcije nastoje oponašati.
50
Kao treće, tužiteljev argument koji se odnosi na nepostojanje preklapanja između javnosti zainteresirane za stvarne satove i one zainteresirane za virtualne satove i s njima povezane usluge treba odbiti.
51
Osim činjenice da tužitelj ne potkrepljuje tvrdnju navedenu u točki 50. ove presude, on ne dokazuje kako relevantnu javnost, koja je zainteresirana za tradicionalno urarstvo i upoznata je s prepoznatljivošću grada Glashüttea u tom području, neće zanimati virtualno urarstvo i obrnuto.
52
Stoga drugi dio jedinog tužbenog razloga valja odbiti kao neosnovan.
[omissis]
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (prvo vijeće)
proglašava i presuđuje:
1.
Tužba se odbija.
2.
Društvu Glashütter Uhrenbetrieb GmbH – Glashütte/Sa. nalaže se snošenje troškova.
Gâlea
Tóth
Kalėda
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 11. prosinca 2024.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: francuski
(
1
)	Navedene su samo one točke predmetne presude za koje Opći sud smatra da ih je korisno objaviti.