62024CC0131
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
JULIANE KOKOTT
od 18. rujna 2025. (
1
)
Predmet C‑131/24
Umweltorganisation VIRUS – Udruga Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales i dr.
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht (Austrija))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Direktiva 2009/147/EZ – Očuvanje divljih ptica – Zabrana namjernog uznemiravanja ptica – Projekt izgradnje državne ceste koji može dovesti do uznemiravanja pojedinih primjeraka određenih vrsta – Mjere za poboljšanje staništa – Dokaz učinkovitosti – Mišljenje stručnjaka”
I. Uvod
1.
Člankom 5. točkom (d) Direktive o pticama (
2
) predviđa se zabrana namjernog uznemiravanja ptica u tolikoj mjeri da bi to uznemiravanje bilo značajno s obzirom na ciljeve te direktive. Iz sudske prakse proizlazi da se ta zabrana odnosi i na uznemiravanje koje čini pristajanje na takvu mogućnost (
3
). Međutim, je li uznemiravanje obuhvaćeno zabranom čak i ako se njegovi štetni učinci na stanište ptica kompenziraju poboljšanjem staništa dotičnih vrsta na drugim mjestima? I kako bi se trebala ocijeniti učinkovitost mjere poboljšanja prije njezine provedbe? Ta pitanja Sudu upućuje Bundesverwaltungsgericht (Savezni upravni sud, Austrija).
II. Pravni okvir
A.
Direktiva o pticama
2.
Uvodnim izjavama 3., 5., 7. i 8. Direktive o pticama pojašnjavaju se njezini ciljevi:
„(3)
Broj mnogih vrsta divljih ptica koje prirodno obitavaju na europskom državnom području država članica opada, u nekim slučajevima vrlo brzo. To opadanje ozbiljno ugrožava očuvanje prirodnog okoliša, posebno zato što se time ugrožava biološka ravnoteža.
(4) […]
(5)
Očuvanje vrsta divljih ptica koje prirodno obitavaju na europskom državnom području država članica potrebno je radi ostvarivanja ciljeva Zajednice u pogledu poboljšanja životnih uvjeta i održivog razvoja.
(6) […]
(7)
Cilj očuvanja je dugoročna zaštita prirodnih resursa kao sastavnog dijela naslijeđa naroda Europe i upravljanje tim resursima. Ono omogućuje kontrolu prirodnih resursa i uređuje njihovo korištenje na temelju mjera potrebnih za održavanje i prilagođavanje prirodne ravnoteže između vrsta, koliko je to u razumnim okvirima moguće.
(8)
Zaštita, održavanje ili obnavljanje dovoljne raznolikosti kao i područja staništa od ključne su važnosti za očuvanje svih vrsta ptica. Na određene vrste ptica trebalo bi primijeniti posebne mjere očuvanja koje se odnose na njihova staništa, kako bi se osiguralo njihovo preživljavanje i razmnožavanje na njihovom području raširenosti. Te mjere isto tako moraju obuhvatiti migracijske vrste i biti koordinirane, s ciljem uspostavljanja jedne usklađene cjeline.”
3.
U uvodnoj izjavi 10. Direktive o pticama zahtijeva se, među ostalim, da se određene vrste ptica očuvaju na „zadovoljavajućoj razini”:
„Neke se vrste zbog njihove visoke populacijske razine, zemljopisne raširenosti i stope razmnožavanja u Zajednici kao cjelini smiju izlovljavati, što predstavlja prihvatljivo iskorištavanje ako se postave i poštuju određene granice, budući da to izlovljavanje mora biti u skladu s održavanjem populacije tih vrsta na zadovoljavajućoj razini.”
4.
Člankom 1. Direktive o pticama uređuje se njezino područje primjene:
„Ova se Direktiva odnosi na očuvanje svih vrsta divljih ptica koje prirodno obitavaju na europskom državnom području država članica na koje se primjenjuje Ugovor. Ona se odnosi na zaštitu tih vrsta, upravljanje i nadzor nad tim vrstama i njome se utvrđuju pravila o njihovom iskorištavanju.”
5.
Članak 2. Direktive o pticama sadržava temeljnu obvezu država članica koja se odnosi na očuvanje vrsta ptica:
„Države članice poduzimaju potrebne mjere za održavanje populacije vrsta iz članka 1. na razini koja odgovara posebno ekološkim, znanstvenim i kulturološkim zahtjevima, istodobno uzimajući u obzir gospodarske i rekreacijske zahtjeve, ili za prilagođavanje tih vrsta toj razini.”
6.
Člankom 3. Direktive o pticama utvrđuju se opće obveze radi provedbe članka 2.:
„1.   S obzirom na zahtjeve iz članka 2., države članice poduzimaju potrebne mjere za očuvanje, održavanje ili ponovnu uspostavu dovoljne raznolikosti i veličine staništa za sve vrste ptica iz članka 1.
2.   Očuvanje, održavanje ili ponovna uspostava biotopa i staništa prvenstveno uključuju sljedeće mjere:
(a)
stvaranje zaštićenih područja;
(b)
održavanje i upravljanje u skladu s ekološkim potrebama staništa unutar i izvan zaštićenih zona;
(c)
ponovno uspostavljanje uništenih biotopa;
(d)
stvaranje biotopa.”
7.
Članak 5. Direktive o pticama sadržava zabrane koje vrijede za sva područja:
„Ne dovodeći u pitanje članke 7. i 9. države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi uspostavile opći sustav zaštite svih vrsta ptica navedenih u članku 1., posebno zabranjujući:
[…]
(d)
namjerno uznemiravanje tih ptica, posebno u razdoblju razmnožavanja ili podizanja mladunčadi, u tolikoj mjeri da bi to uznemiravanje bilo značajno s obzirom na ciljeve iz ovog članka;
8.
Članak 9. stavak 1. Direktive o pticama dopušta odstupanja od zabrana iz članka 5.:
„1.   Države članice mogu odstupiti od odredaba iz članaka od 5. do 8., ako ne postoji drugo zadovoljavajuće rješenje, iz sljedećih razloga:
(a)
–
u interesu javnog zdravlja i sigurnosti,
–
u interesu sigurnosti zračnog prometa,
–
radi sprečavanja nanošenja ozbiljne štete usjevima, stoci, šumama, ribnjacima i vodama,
–
radi zaštite flore i faune;
(b)
za potrebe istraživanja i obrazovanja, obnavljanja populacija, ponovnog unošenja vrsta, te za potrebe uzgoja koji je neophodan za te namjene;
(c)
radi izdavanja dozvola, pod strogo nadziranim uvjetima i na selektivnoj osnovi, za hvatanje, držanje ili drugo razborito korištenje određenih ptica u malom broju.”
B.
Direktiva o staništima
9.
Člankom 6. stavkom 3. Direktive o staništima (
4
) uređuje se takozvana ocjena prihvatljivosti utjecaja:
„Svaki plan ili projekt koji nije izravno povezan s upravljanjem područjem ili potreban za njegovo upravljanje, ali bi na njega mogao imati značajan utjecaj, bilo pojedinačno bilo u kombinaciji s ostalim planovima ili projektima, predmet je ocjene prihvatljivosti utjecaja koje bi mogao imati na t[o] područje, s obzirom na ciljeve očuvanja područja. U svjetlu zaključaka procjene utjecaja na područje i sukladno odredbama stavka 4., nadležna tijela državne vlasti odobravaju plan ili projekt tek nakon što se uvjere da on neće negativno utjecati na cjelovitost dotičnog područja te, ako je to potrebno, nakon dobivanja mišljenja od šire javnosti.”
10.
Članak 12. stavak 1. Direktive o staništima sadržava temeljne zabrane zaštite vrsta:
„Države članice poduzimaju sve potrebne mjere za uspostavu sustava stroge zaštite životinjskih vrsta navedenih u Prilogu IV., točki (a) u njihovom prirodnom arealu, zabranjujući:
(a)
sve oblike namjernog hvatanja ili ubijanja primjeraka tih vrsta u divljini;
(b)
namjerno uznemiravanje tih vrsta, posebno u vrijeme razmnožavanja, podizanja mladih, hibernacije i migracije;
(c)
namjerno uništavanje ili uzimanje jaja iz divljine;
(d)
oštećivanje ili uništavanje lokaliteta za razmnožavanje ili odmor.”
11.
Članak 16. stavak 1. Direktive o staništima sadržava odstupanja od članka 12.:
„Pod uvjetom da ne postoji zadovoljavajuća alternativa i da odstupanje ne šteti održavanju populacija dotičnih vrsta u povoljnom stanju očuvanosti u njihovom prirodnom arealu, države članice mogu odstupiti od odredaba članaka 12., 13., 14. i 15. točaka (a) i (b):
(a)
u interesu zaštite divlje faune i flore te očuvanja prirodnih staništa;
(b)
radi sprečavanja ozbiljne štete, posebno na usjevima, stoci, šumama, ribnjacima i vodama te ostalim tipovima imovine;
(c)
u interesu javnog zdravlja i javne sigurnosti ili zbog ostalih imperativnih razloga prevladavajućeg javnog interesa, uključujući interese socijalne ili gospodarske prirode te korisnih posljedica od primarnog značaja za okoliš;
(d)
za potrebe istraživanja i obrazovanja, repopulacije i reintrodukcije tih vrsta te za to potrebnih postupaka razmnožavanja, uključujući umjetno razmnožavanje biljaka;
(e)
kako bi dopustile, pod strogo nadziranim uvjetima, na selektivnoj osnovi i u ograničenom razmjeru, uzimanje ili držanje određenih primjeraka vrsta navedenih u Prilogu IV., u ograničenom broju koji utvrđuju nadležna državna tijela.”
III. Činjenice i zahtjev za prethodnu odluku
12.
Nakon ocjene prihvatljivosti utjecaja na okoliš, Niederösterreichische Landesregierung (vlada savezne zemlje Donje Austrije) odobrila je 12. studenoga 2019. sporni projekt izgradnje ceste. Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales, drugi građani i udruge za zaštitu okoliša podnijeli su tužbu protiv tog odobrenja Bundesverwaltungsgerichtu (Savezni upravni sud, Austrija), ističući, među ostalim, povredu odredaba o zaštiti vrsta predviđenih Direktivom o pticama. Različite vrste ptica, osobito vrste šumskih ptica poput crvenoglavog djetlića (Dendrocopos medius, odnosno Leiopicus medius) koriste područja na koja bi, među ostalim, negativno utjecala buka koja bi nastala od nove ceste.
13.
Međutim, prema mišljenju stručnjaka za zaštitu prirode kojeg je imenovao sud, može se očekivati da bi te vrste ptica profitirale od ograničenja trajanja izgradnje na nekoliko mjeseci predviđenih projektom i mjera poboljšanja staništa na površinama koje se nalaze izvan imisijskih područja, a koji se mogu formulirati kao uvjeti.
14.
U postupku je osobito sporna učinkovitost mjera poboljšanja šuma i osiguranja starih stabala na udaljenosti od ceste od najmanje 300 m i ukupne površine od 6,6 ha u regionalnom području mjera u korist crvenoglavog djetlića i drugih vrsta šumskih ptica koje je predložio nositelj projekta.
15.
Prema mišljenju dvaju stručnjaka koji su sudjelovali u postupku, provedbom tih predloženih mjera neće doći do uznemiravanja predmetnih vrsta koje bi moglo značajno utjecati s obzirom na ciljeve Direktive o pticama. Međutim, te mjere ne omogućuju smanjenje uznemiravanja pojedinih jedinki u šumi na koju se projekt konkretno odnosi. Međutim, u skladu s procjenom stručnjaka, predloženim mjerama osiguravaju se stanište i uvjeti raširenosti vrsta kao ptica gnjezdarica.
16.
Stručnjak je pred sudom koji je uputio zahtjev naveo da nije znao za radove kojima se dovodi u pitanje prikladnost najavljenih mjera za zaštitu crvenoglavog djetlića. Nema ni odgovarajućih uputa na temelju ekologije vrste. Tvrdi da stoga ne postoji dovoljno opravdana sumnja u pogledu učinkovitosti tih mjera. Jedino što još ne postoji jest potpuno i stručno informirano praćenje koje bi i otklonilo svaku sumnju i moglo dokazati učinkovitost mjera. Na upit suda o postojanju pouzdano dokumentiranog slučaja u kojem su predviđene mjere neuporabe spriječile uznemiravanje crvenoglavog djetlića projektom ili pak poboljšale stanje očuvanosti vrste u području provedbe projekta, stručnjak je odgovorio da unatoč intenzivnom istraživanju i razmjeni iskustava s kolegama nije pronašao nijednu tako nedvojbenu studiju.
17.
Bundesverwaltungsgericht (Savezni upravni sud, Austrija) stoga Sudu upućuje sljedeća pitanja:
1.
Treba li članak 5. Direktive o pticama tumačiti na način da element namjernog uznemiravanja u smislu točke (d) tog članka ne postoji ako može doći do uznemiravanja pojedinih jedinki određenih vrsta, ali se mjerama koje se pravodobno i na odgovarajući način učinkovito provode ne utječe na cilj članka 2. navedene direktive?
2.
U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: treba li svaku znanstvenu sumnju o učinkovitosti mjera isključiti u smislu da je dobro obrazloženo stručno mišljenje stručnjaka kojeg je imenovao sud dovoljno u tu svrhu ili, naprotiv, mora postojati objektivna znanstvena dokumentacija o uspješnim praksama u vezi s tim mjerama?
18.
Umweltorganisation VIRUS – Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales, kojemu je pridružena građanska inicijativa „Nein zur Spange Wörth”, vlada savezne zemlje Donje Austrije, društvo Autobahnen- und Schnellstraßen- Finanzierungs‑Aktiengesellschaft (ASFINAG), grad Sankt Pölten, Republika Austrija, Češka Republika, Kraljevina Švedska i Europska komisija podnijeli su pisana očitovanja.
19.
Sud je na temelju članka 76. stavka 2. Poslovnika odlučio da neće održati raspravu jer je procijenio da raspolaže dovoljnim informacijama za donošenje odluke u predmetu.
20.
Međutim, Sud je 19. studenoga 2024. prekinuo postupak kako bi pričekao presudu od 1. kolovoza 2025., Voore Mets i Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609).
IV. Pravna ocjena
21.
U pozadini obaju pitanja je okolnost da bi izgradnja i rad sporne ceste uznemiravale osobito crvenoglavog djetlića, ali i druge vrste šumskih ptica. Stoga sud koji je uputio zahtjev želi znati je li projekt protivan zabrani uznemiravanja iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama.
22.
U skladu s člankom 5. točkom (d) Direktive o pticama, države članice moraju zabraniti namjerno uznemiravanje europskih vrsta ptica, posebno u razdoblju razmnožavanja i podizanja mladunčadi, u tolikoj mjeri da bi to uznemiravanje bilo značajno s obzirom na ciljeve te direktive.
23.
Tom se zabranom dopunjuju druge zabrane iz članka 5. točaka (a) do (c) Direktive o pticama koje se osobito odnose na namjerno ubijanje ili hvatanje tih vrsta, kao i na namjerno uništavanje ili oštećivanje njihovih gnijezda i jaja. Sud je nedavno presudio da se te zabrane ne primjenjuju samo na takve ljudske aktivnosti koje nanose štetu pticama, nego i na ljudske aktivnosti koje podrazumijevaju pristajanje na mogućnost takvog nanošenja štete iako to očito nije njihov cilj (
5
).
24.
Kako bi se izbjegla primjena zabrane uznemiravanja, treba provesti mjere u korist crvenoglavog djetlića i drugih vrsta šumskih ptica na udaljenosti od najmanje 300 metara od ceste na ukupnoj površini od 6,6 ha na regionalnom području mjere. Riječ je, među ostalim, o očuvanju određenih starih stabala koja bi inače mogla biti posječena.
25.
Postoji velik interes da se takvim mjerama spriječi primjena zabrana iz članka 5. Direktive o pticama. Kao što sam nedavno navela, dosljedna primjena tih zabrana znatno bi ograničila ljudsku aktivnost (
6
). Stoga je dvojbeno jesu li u skladu sa zaštitom vlasništva i gospodarske slobode na temelju članaka 16. i 17. Povelje o temeljnim pravima (
7
). Suprotno tomu, ako bi se primjena zabrana mogla izbjeći mjerama za poboljšanje staništa smještenih na drugim mjestima, kao što je to sada izričito predviđeno za određene projekte za korištenje energije iz obnovljivih izvora (
8
), taj bi sukob bio ublažen.
26.
Međutim, kao što ću objasniti u nastavku, sporne mjere mogu se uzeti u obzir samo zato što članak 5. točka (d) Direktive o pticama pretpostavlja da bi uznemiravanje bilo značajno s obzirom na ciljeve Direktive o pticama (odjeljak A). Druge zabrane ne sadržavaju takav uvjet. Zatim ću, kako bih odgovorila na drugo pitanje, ispitati kako ocijeniti učinkovitost takvih mjera (odjeljak B).
A.
Pitanje 1 – Zabrana uznemiravanja i kompenzacijske mjere
27.
Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev želi znati može li se primjena zabrane uznemiravanja iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama spriječiti mjerama za poboljšanje staništa tih vrsta ptica na drugim mjestima.
28.
Sud koji je uputio zahtjev pita se osobito protivi li se presuda People over Wind (
9
) uzimanju u obzir tih mjera (odjeljak 1.). Ta se presuda odnosi na prethodno ispitivanje nužnosti formalnog ispitivanja negativnog utjecaja na područja očuvanja u skladu s člankom 6. stavkom 3. Direktive o staništima. Kompenzacijske mjere trebalo bi pak razvrstati u opću strukturu članka 5. točke (d) Direktive o pticama (odjeljak 2.).
1. Presuda People over Wind
29.
Točno je da se presuda People over Wind odnosila na uzimanje u obzir mjera za sprečavanje ili ublažavanje negativnih utjecaja u području zaštite prirode, ali, ako se pobliže razmotri, ona nema nikakav utjecaj na tumačenje zabrane uznemiravanja.
30.
U tom je predmetu bila riječ o prethodnoj ocjeni nužnosti formalne ocjene utjecaja projekta na predmetno područje očuvanja u skladu s člankom 6. stavkom 3. prvom rečenicom Direktive o staništima. Prema toj odredbi, svaki plan ili projekt koji nije izravno povezan s upravljanjem područjem ili potreban za njegovo upravljanje, ali bi na njega mogao imati značajan utjecaj, bilo pojedinačno bilo u kombinaciji s ostalim planovima ili projektima, predmet je ocjene prihvatljivosti utjecaja koje bi mogao imati na to područje, s obzirom na ciljeve očuvanja područja.
31.
Prilikom prethodnog ispitivanja je li takva ocjena uopće nužna, prema presudi People over Wind nije potrebno uzeti u obzir mjere za izbjegavanje ili smanjenje štetnih učinaka tog plana ili projekta na predmetno područje (
10
). Naime, učinkovitost takvih mjera mora se ispitati u okviru formalnog ispitivanja koje je drukčije naravi od prethodnog ispitivanja i koje sadržava šira jamstva (
11
).
32.
U zahtjevu za prethodnu odluku točno se naglašava, kao što to čine i različite stranke, da se ta argumentacija ne može primijeniti na predmetni slučaj već zato što, za razliku od članka 6. stavka 3. prve rečenice Direktive o staništima, zabrana uznemiravanja predviđena člankom 5. točkom (d) Direktive o pticama za zaštitu područja ne predviđa ni prethodnu ocjenu ni formalni postupak ocjene u okviru kojeg treba ocijeniti učinke uznemiravanja.
2. Razvrstavanje zabrane uznemiravanja u opću strukturu
33.
Nasuprot tomu, uzimanje u obzir mjera za poboljšanje staništa dotičnih vrsta na drugim mjestima valja razvrstati u opću strukturu zabrane uznemiravanja iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama, kojoj se protive uznemiravanja koja imaju značajan utjecaj s obzirom na cilj te direktive. U tom pogledu najprije valja ispitati mjere smanjenja ili sprečavanja uznemiravanja (točka (a)), zatim važnost kompenzacijskih mjera za očuvanje zadovoljavajuće populacije ptica (odjeljak (b)) i, naposljetku, posebnu situaciju prema kojoj zbog kompenzacijskih mjera uznemiravanje ne sprečava povrat zadovoljavajuće populacije neke vrste (odjeljak (c)).
a) Mjere za smanjenje ili sprečavanje uznemiravanja
34.
Ako se mjerama sprečava to da se projektom uznemiravaju ptice, zabrana uznemiravanja iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama nije primjenjiva jer nema uznemiravanja. I ako te mjere zapravo ne sprečavaju uznemiravanje, ali ga barem smanjuju, moguće je da uznemiravanje ne utječe značajno s obzirom na cilj Direktive o pticama. Ispitivanje pitanja protivi li se projekt zabrani uznemiravanja stoga mora uključivati takve mjere. (
12
)
35.
Isto vrijedi i za uzimanje u obzir mjera za sprečavanje ili smanjenje štete u okviru već spomenute formalne procjene u skladu s člankom 6. stavkom 3. prvom rečenicom Direktive o staništima. Cilj je tog ispitivanja pokazati utječe li projekt negativno na cjelovitost područja očuvanja. Ako su s projektom povezane zaštitne mjere kojim se izbjegavaju ili smanjuju njegovi štetni učinci na predmetno područje očuvanja, te mjere moraju se naravno uzeti u obzir pri procjeni (
13
).
36.
Točno je da su moguće mjere kojima se mogu izbjeći ili smanjiti uznemiravanja u glavnom postupku, ali one prema dostupnim informacijama imaju samo manju ulogu. U tom se pogledu predlažu samo ograničenja vremena izgradnje kojima se treba izbjeći uznemiravanje ptica građevinskim radovima tijekom osobito osjetljivih razdoblja.
37.
Usto bi se moglo razmisliti i o, primjerice, zaštitnim zidovima koji ublažavaju buku koja proizlazi iz upotrebe ceste ili optička uznemiravanja te opasnost sudara između ptica i vozila. Moguća su i ograničenja uporabe, primjerice zabrana vožnje ili barem ograničenje brzine tijekom razdoblja razmnožavanja i podizanja mladunčadi navedenog u članku 5. točki (d) Direktive o pticama. Međutim, zahtjev za prethodnu odluku ne sadržava nikakve informacije o takvim širim mjerama za sprečavanje ili smanjenje uznemiravanja.
b) Kompenzacijske mjere
38.
Suprotno tomu, mjere kojima se poboljšava stanište dotičnih vrsta na drugim mjestima nisu mjere za sprečavanje ili smanjenje uznemiravanja (
14
). Njima se očito ne može spriječiti ili smanjiti uznemiravanje određenih ptica niti svesti to uznemiravanje u njihovu učinku na te ptice, što priznaje i sud koji je uputio zahtjev.
39.
Naprotiv, takve su mjere pokušaj da se kompenziraju učinci uznemiravanja. Prihvaća se mogućnost da buka čini dio staništa dotičnih vrsta manje privlačnim ili ih čak u cijelosti protjeruje iz tih područja. Zauzvrat se poboljšavaju druge površine, tako da se u idealnom slučaju sveukupno dodaje barem jednako toliko prikladnih staništa koji predmetne vrste koriste na odgovarajući način, čak i ako to možda nije slučaj s konkretnim primjercima.
40.
Budući da kompenzacijske mjere ne utječu na uznemiravanje, njima se može spriječiti primjena zabrane uznemiravanja samo ako zbog tih mjera uznemiravanje ne utječe značajno s obzirom na cilj Direktive u smislu članka 5. točke (d) Direktive o pticama.
41.
U skladu s uvodnim izjavama 3., 5., 7. i 8. te člankom 2. u vezi s uvodnom izjavom 10. Direktive o pticama, taj je cilj održavanja populacije ptičjih vrsta na zadovoljavajućoj razini ili obnavljanje te populacije na tu razinu (
15
).
42.
U skladu s člankom 2. Direktive o pticama, ta razina mora osobito odgovarati posebno ekološkim, znanstvenim i kulturološkim zahtjevima, istodobno uzimajući u obzir gospodarske i rekreacijske zahtjeve. Međutim, države članice ne mogu slobodno odvagivati te čimbenike kako bi utvrdile zadovoljavajuću razinu populacije. Štoviše, glavni je cilj Direktive, u skladu s njezinim člankom 1., očuvati sve vrste divljih ptica koje prirodno obitavaju na europskom državnom području država članica. Stoga je, poput stanja očuvanosti vrsta, ključnog pojma Direktive o staništima (
16
), važno to je li vrsta dugoročno održiv element prirodnog staništa kojem pripada. U tom su pogledu važni ekološki i znanstveni zahtjevi svake te vrste. Konkretno, mora postojati trajno dovoljno veliko stanište, a areal bi trebao ostati barem stabilan. Nasuprot tomu, kulturni, gospodarski i rekreacijski zahtjevi mogu se primijeniti samo nakon i u mjeri u kojoj je osigurano dugoročno očuvanje vrste.
43.
Budući da je povezana s tim ciljem, zabrani se stoga protive uznemiravanja koja bi smanjila populaciju neke vrste do te mjere da ona više ne bi bila dovoljna ili bi dodatno smanjila nedovoljnu populaciju.
44.
Ako se takvo uznemiravanje može očekivati, člankom 5. točkom (d) Direktive o pticama ne predviđa se uzimanje u obzir kompenzacijskih mjera (
17
). Čak i ako kompenzacijska mjera poveća populaciju vrste, uznemiravanje je još uvijek smanjuje. Ništa u pravilu ne upućuje na mogućnost kompenzacije između tih dvaju učinaka.
45.
Osim toga, učinkovitost kompenzacijskih mjera za zaštitu vrsta obilježena je velikom nesigurnošću. To potkrepljuje drugo prethodno pitanje. Zbog takvih dvojbi u pogledu učinkovitosti kompenzacijskih mjera Sud ih redovito odbija uzeti u obzir prilikom ocjene štetnih utjecaja na područja očuvanja (
18
).
46.
Suprotno tomu, drugi argument, koji je važan u raspravi o kompenzacijskim mjerama prilikom zaštite područja, ne može se na prvi pogled prenijeti na zabranu uznemiravanja.
47.
Što se tiče zaštite područja, kompenzacijske mjere uređuju se kao pretpostavka za odstupanja od zaštite područja u skladu s člankom 6. stavkom 4. Direktive o staništima u obliku mjera kojima je cilj osigurati koherentnost mreže zaštićenih područja (Natura 2000). Međutim, zakonodavac ga je povezao s drugim zahtjevima, osobito s ispitivanjem alternativa i utvrđivanjem imperativnih razloga prevladavajućeg javnog interesa. Ti bi se drugi zahtjevi zaobišli ako bi se kompenzacijske mjere uzele u obzir u okviru članka 6. stavka 3 (
19
).
48.
Suprotno tomu, u skladu s člankom 9. Direktive o pticama, odstupanja od zabrane uznemiravanja nisu uvjetovana donošenjem kompenzacijskih mjera. Stoga ne postoji bojazan od zaobilaženja odstupanja.
49.
Međutim, ako se pobliže razmotri, uzimanje u obzir kompenzacijskih mjera u okviru zabrane uznemiravanja moglo bi dovesti do još većeg zaobilaženja.
50.
Naime, u skladu s člankom 3. Direktive o pticama, neovisno o bilo kakvom uznemiravanju, države članice nisu samo obvezne očuvati zadovoljavajuću raznolikost i zadovoljavajuće veliku površinu staništa svih ptica. Naprotiv, one moraju vratiti ili stvoriti takva staništa ako nisu zadovoljavajuća (
20
). Točno je da se Uredbom o obnovi prirode (
21
) konkretiziraju te obveze i predviđaju velikodušni rokovi za mjere koje se zahtijevaju uredbom. Međutim, to ne utječe na temeljnu obvezu iz članka 3. Direktive o pticama koja postoji više od 40 godina a u slučaju Austrije od pristupanja (
22
).
51.
Ako bi zadovoljavajuća razina populacije predmetne vrste zaista ovisila o svojim staništima te bi samo u tom slučaju mjere poboljšanja staništa mogle pozitivno utjecati na nedovoljnu razinu populacije, države članice stoga bi u skladu s člankom 3. Direktive o pticama u svakom slučaju trebale vratiti ili stvoriti potrebna staništa vrste.
52.
Stoga države članice ne mogu dopustiti daljnje pogoršanje nezadovoljavajuće razine populacije samo zbog toga što je pogoršanje povezano s mjerama poboljšanja koje unatoč tomu ne bi bile dovoljne za postizanje zadovoljavajuće populacije.
53.
Štoviše, prilikom ocjene uznemiravanja učinak kompenzacijskih mjera može se u načelu uzeti u obzir samo ako one osiguravaju zadovoljavajuće razine populacije dotične vrste, unatoč uznemiravanju. Tada nije važno pitanje temelji li se taj zaključak na kompenzacijskim mjerama ili mjerama iz članka 3. Direktive o pticama.
c) Potencijal povrata
54.
Međutim, taj zaključak treba prilagoditi, kao i u pogledu sličnih zabrana zaštite vrsta predviđenih Direktivom o staništima, na način da se uznemiravanje iznimno može odobriti čak i u slučaju nedovoljne razine populacije ako ono ne sprečava povrat zadovoljavajuće razine populacije.
55.
Kad je riječ o zaštiti vrsta na temelju Direktive o staništima, očuvanje povoljnog stanja predmetnih životinjskih vrsta u njihovu prirodnom arealu pretpostavka je za odobrenje odstupanja od zabrana predviđenih u članku 12. Direktive o staništima, predviđenih u njezinu članku 16. stavku 1. (
23
). Tu pretpostavku treba shvatiti na isti način kao i zahtjev osiguravanja zadovoljavajuće razine populacije uznemiravanih vrsta ptica koja se ovdje ispituje.
56.
Iz toga bi se moglo zaključiti da su odstupanja na temelju članka 16. stavka 1. Direktive o staništima dopuštena samo u povoljnom stanju očuvanosti. Međutim, čak i u slučaju nepovoljnog stanja očuvanosti, Sud iznimno dopušta odstupanja ako se njima ne ometa povrat u povoljno stanje očuvanosti (
24
).
57.
To se utvrđenje odnosilo na situaciju u kojoj se populacija predmetne vrste, iako je bila premala da bi se smatrala povoljnim stanjem očuvanosti, posljednjih godina znatno povećala (
25
). Stoga se činila vjerojatnom prognoza da će se nepovoljno stanje očuvanosti vrste nastaviti poboljšavati unatoč usmrćivanju određenih primjeraka, što bi omogućilo povrat u povoljno stanje očuvanosti. U slučaju tako povoljnog predviđanja, za cilj Direktive o staništima – stvaranje povoljnog stanja očuvanosti – nije nužno da država članica mora čekati s odobrenjem štetnog utjecaja, unatoč inače prevladavajućim interesima, dok se ne postigne povoljno stanje očuvanosti. Stoga je Sud priznao da odstupanje može biti neutralno za predmetnu vrstu iako bi dovelo do gubitka pojedinačnih primjeraka.
58.
Međutim, ako je dovoljna mogućnost povrata u povoljno stanje očuvanosti u slučaju odstupanja od zabrane ubijanja iz članka 12. stavka 1. točke (a) Direktive o staništima, itekako bi trebalo biti dovoljno za ciljeve Direktive o pticama u pogledu zabrane uznemiravanja ptica iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama ako uznemiravanje ne bi spriječilo povrat na zadovoljavajuću razinu.
59.
Naime, uznemiravanja imaju znatno manje negativne učinke od ubijanja. Istodobno su uznemiravanja po svojoj prirodi znatno češća od ubijanja. Osim toga, zabrane iz Direktive o pticama primjenjuju se na sve ptice i stoga imaju znatno šire područje primjene od zabrana iz Direktive o staništima koje se primjenjuju na nekoliko rijetkih vrsta. Zabrana uznemiravanja iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama stoga može ograničiti ljudske aktivnosti znatno više od zabrane ubijanja iz članka 12. stavka 1. točke (a) Direktive o staništima.
60.
Stoga se prilikom ispitivanja zabrane uznemiravanja kompenzacijskim mjerama za poboljšanje staništa predmetnih vrsta na drugim mjestima može potkrijepiti predviđanje da se uznemiravanjem neće ometati očuvanje ili barem povrat dostatne razine. Međutim, s obzirom na to da je riječ o predviđanju, u tom se kontekstu mogu uzeti u obzir i kompenzacijske mjere koje su već provedene i one koje tek treba provesti. Točno je da kompenzacijske mjere pritom prema svojoj prirodi ne mogu biti provedene neposredno na mjestu uznemiravanja jer tamo uznemiravanje negativno utječe na kvalitetu staništa. Međutim, one se moraju odvijati u uskoj geografskoj vezi s uznemiravanjem jer bi se inače moglo očekivati da se stanje predmetnih vrsta barem lokalno ne može očuvati ili povratiti.
3. Odgovor na prvo pitanje
61.
Slijedom toga, na prvo pitanje valja odgovoriti tako da je uznemiravanje ptica koje dovodi do smanjenja populacije uznemiravanih vrsta ptica u skladu s člankom 5. točkom (d) Direktive o pticama samo ako ta populacija unatoč uznemiravanju i dalje ostane na zadovoljavajućoj razini ili ako se može pretpostaviti da uznemiravanje neće ometati povrat na zadovoljavajuće stanje. Pri ocjeni tog pitanja države članice mogu uzeti u obzir učinak mjera za poboljšanje staništa vrsta na nekom drugom mjestu.
B.
Drugo pitanje – Procjena učinkovitosti kompenzacijskih mjera
62.
Drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev želi saznati treba li u pogledu učinkovitosti mjera poboljšanja staništa predmetnih vrsta na drugim mjestima isključiti svaku znanstvenu sumnju o učinkovitosti mjera u smislu da je dobro obrazloženo stručno mišljenje stručnjaka kojeg je imenovao sud dovoljno u tu svrhu ili, naprotiv, mora postojati objektivna znanstvena dokumentacija o uspješnim praksama u vezi s tim mjerama.
63.
Objektivna znanstvena dokumentacija zahtijevala bi, pomnije gledano, dvije složene studije. S jedne strane, trebalo bi utvrditi štetne učinke uznemiravanja na populaciju dotičnih vrsta. S druge strane trebalo bi utvrditi korisne učinke kompenzacijskih mjera na tu populaciju. Oba ispitivanja zahtijevala bi, upravo u šumskim staništima, dugoročnu usporedbu stanja prije i nakon svake mjere. Tako osobito učinak očuvanja starog i mrtvog drva po svojoj prirodi ovisi o protoku vremena. I učinak uznemiravanja projekta promijenit će se protekom vremena. Osim toga, razvoj tih dvaju predmeta ispitivanja mora biti izoliran od drugih čimbenika, kao što su loše vrijeme, ponuda hrane ili bolesti.
64.
Čak i pod pretpostavkom da takve studije postoje za slične situacije, kao što to ističu vlada savezne zemlje Donje Austrije, grad Sankt Pölten i ASFINAG, i dalje je dvojbeno u kolikoj se mjeri njihovi rezultati zaista mogu prenijeti.
65.
Stoga nije iznenađujuće da stručnjak nije mogao pronaći studiju kojom se konačno pojašnjava učinkovitost spornih kompenzacijskih mjera. Postoje samo studije koje imaju određenu indikativnu vrijednost (
26
).
66.
Stoga je u nastavku potrebno pojasniti kako treba procijeniti učinkovitost kompenzacijskih mjera. U tom pogledu najprije valja ispitati pretpostavku suda koji je uputio zahtjev prema kojoj treba odbaciti svaku znanstvenu sumnju o učinkovitosti kompenzacijskih mjera (odjeljak 1.), a zatim ispitati opće kriterije prava Unije za ocjenu složenih znanstvenih pitanja (odjeljak 2.).
1. Isključivanje znanstvenih sumnji?
67.
Sud koji je uputio zahtjev iz sudske prakse Suda zaključuje da svaku razumnu znanstvenu sumnju odnosno svaku razumnu sumnju sa znanstvenog gledišta u pogledu učinkovitosti kompenzacijskih mjera treba isključiti.
68.
Točno je da se ni u članku 5. točki (d) ni u drugim odredbama Direktive o pticama ili u sudskoj praksi ne navodi izričito primjenjivost tog kriterija na zabranu uznemiravanja. Međutim, Sud tumači različite druge odredbe pozivajući se na osobito strogo tumačenje načela opreznosti utvrđenog u članku 191. stavku 2. UFEU‑a u smislu tog kriterija (
27
). Stoga je potrebno detaljnije ispitati je li taj ograničavajući kriterij primjenjiv i na ocjenu kompenzacijskih mjera u vezi sa zabranom uznemiravanja.
69.
Međutim, pokazat ću da se ni sudska praksa o odredbi o odstupanju iz članka 16. Direktive o staništima (točka (a)) ni sudska praksa koja se odnosi na odobravanje projekata u skladu s člankom 6. stavkom 3. drugom rečenicom te direktive (odjeljak (b)) ili sudska praksa koja se odnosi na članak 14. te direktive (odjeljak (c)) ne mogu prenijeti na članak 5. točku (d) Direktive o pticama.
a) Sudska praksa o članku 16. Direktive o staništima
70.
Kao prvo, moglo bi se razmisliti o prenošenju sudske prakse koja se odnosi na članak 16. Direktive o staništima. Prema toj odredbi, očuvanje povoljnog stanja očuvanosti predmetne vrste ili njezin povrat u povoljno stanje očuvanosti pretpostavka je za odstupanje od zabrana radi zaštite vrsta iz članka 12. te direktive (
28
). Država članica ne smije odobriti takvo odstupanje ako nakon ispitivanja najboljih dostupnih znanstvenih podataka i dalje postoje dvojbe u pogledu pitanja hoće li takvo odstupanje štetiti očuvanju povoljnog stanja populacije vrste kojoj prijeti izumiranje očuvanosti ili njezinu povratu u to povoljno stanje (
29
).
71.
Međutim, vrijedi li to i za primjenu zabrane uznemiravanja iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama? Protivi li se projekt zabrani ako, nakon ispitivanja najboljih dostupnih znanstvenih podataka, unatoč kompenzacijskim mjerama i dalje postoji nesigurnost u pogledu toga može li se zadovoljavajuće stanje dotičnih vrsta ptica očuvati ili povratiti?
72.
Pretpostavka očuvanja ili povrata povoljnog stanja očuvanosti prilikom primjene članka 16. Direktive o staništima ima funkciju sličnu onoj uvjeta iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama, prema kojem populacija ptica o kojima je riječ mora, unatoč uznemiravanju, ostati na zadovoljavajućoj razini ili treba pretpostaviti da uznemiravanje neće ometati budući povrat zadovoljavajuće razine. Dok god je taj uvjet ispunjen, po potrebi na temelju kompenzacijskih mjera, zabrana uznemiravanja ne primjenjuje se prema stavu koji se zastupa u ovom mišljenju.
73.
Međutim, članak 16. Direktive o staništima je odstupanje od zabrana iz članka 12. te ga stoga treba restriktivno tumačiti (
30
). Sud to općenito zahtijeva u slučaju odredaba o odstupanjima jer u suprotnom strahuje od smanjenja dosega pravila od kojih se dopuštaju odstupanja (
31
). Upravo je ta ideja u skladu s restriktivnim kriterijem ispitivanja kojim se zahtijeva da se isključi svaka nesigurnost prije nego što se odstupanje primijeni.
74.
Suprotno tomu, negativan utjecaj na populaciju dotičnih vrsta ptica ili na potencijal za povrat njihove razine jest pretpostavka za primjenu zabrane uznemiravanja iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama. Stoga se sudska praksa koja se odnosi na članak 16. ne može izravno prenijeti.
b) Sudska praksa o članku 6. stavku 3. drugoj rečenici Direktive o staništima
75.
Međutim, Sud ne tumači samo odredbe o iznimkama na temelju uskog tumačenja načela opreznosti. Naprotiv, to tumačenje proizlazi iz tumačenja članka 6. stavka 3. druge rečenice Direktive o staništima, na koje se poziva i sud koji je uputio zahtjev. U skladu s njim, nadležna nacionalna tijela prihvaćaju plan odnosno projekt samo ako su utvrdila da on neće negativno utjecati na cjelovitost predmetnog zaštićenog područja Natura 2000.
76.
Na temelju te odredbe Sud je odlučio da se planovi i projekti koji mogu negativno utjecati na područje očuvanja mogu odobriti samo kada sa znanstvenog gledišta nema nikakve razumne sumnje u to da oni nemaju trajne štetne učinke na cjelovitost tog područja (
32
).
77.
Međutim, za razliku od članka 6. stavka 3. druge rečenice Direktive o staništima, zabrana uznemiravanja iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama nije formulirana na način da se za odobravanje uznemiravanja moraju isključiti značajni učinci s obzirom na ciljeve te direktive. Naprotiv, za primjenu zabrane uznemiravanja potrebno je utvrditi da takvi učinci postoje (
33
). Stoga se ne može izravno prenijeti ni sudska praksa koja se odnosi na članak 6. stavak 3. drugu rečenicu.
c) Sudska praksa o članku 14. Direktive o staništima
78.
Sudska praksa o članku 14. stavku 1. Direktive o staništima još je najbliža članku 5. točki (d) Direktive o pticama. U skladu s člankom 14. stavkom 1., države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se osiguralo da uzimanje iz divljine primjeraka određenih vrsta divlje faune i flore od interesa za Zajednicu, kao i njihovo iskorištavanje, bude u skladu s njihovim održavanjem u povoljnom stanju očuvanosti.
79.
Sud je tu odredbu protumačio na način da se dotična država članica mora suzdržati od dopuštanja uzimanja ili iskorištavanja vrste ako provjera najboljih raspoloživih podataka i dalje ostavlja nesigurnost u pogledu usklađenosti tog iskorištavanja s njegovim održavanjem u povoljnom stanju očuvanosti (
34
).
80.
Članak 14. stavak 1. Direktive o staništima i članak 5. točka (d) Direktive o pticama sastavljeni su na sličan način jer obje odredbe zahtijevaju pozitivno utvrđivanje jesu li lov ili iskorištavanje, s jedne strane, ili uznemiravanje, s druge strane, u skladu s povoljnim stanjem očuvanosti ili zadovoljavajućom razinom populacije predmetne vrste.
81.
Međutim, zaštićene vrste u svakom slučaju znatno se razlikuju. Članak 14. stavak 1. Direktive o staništima štiti vrste od interesa za Zajednicu, koje prema definiciji iz članka 1. točke (g) te direktive posebno treba zaštititi. Nasuprot tomu, zabrana uznemiravanja iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama primjenjuje se na sve ptice, neovisno o njihovoj ugroženosti i potrebi za njihovom zaštitom.
82.
Osim toga, zabrana uznemiravanja ptica koja predstavlja samo pristajanje na njegovu mogućnost (
35
) po svojoj je prirodi znatno šira od ograničenja uzimanja ili iskorištavanja vrsta koje osobito treba zaštititi. Mogućnost uznemiravanja ptica često se prihvaća dok je uzimanje ili iskorištavanje osjetljivih i stoga u pravilu rijetkih vrsta znatno rjeđe i počiva na svjesnoj odluci.
83.
Te razlike opravdavaju davanje širokog područja primjene članku 14. Direktive o staništima, ali ne članku 5. točki (d) Direktive o pticama.
d) Međuzaključak
84.
Iz toga zaključujem da zabrana uznemiravanja predviđena u članku 5. točki (d) Direktive o pticama ne vrijedi već kad nakon ispitivanja najboljih dostupnih znanstvenih podataka i dalje postoji nesigurnost ili razumna sumnja u pogledu mogućnosti očuvanja ili povrata zadovoljavajuće razine populacije predmetnih vrsta ptica. Naprotiv, mora se pozitivno utvrditi da uznemiravanje negativno utječe na zadovoljavajuće stanje predmetnih vrsta ptica ili sprečava njihov povrat na takvo stanje prije nego što zabrana postane primjenjiva.
2. Kriteriji prava Unije za provedbu složenih znanstvenih ocjena
85.
Složene znanstvene ocjene koje su u skladu s tim potrebne za primjenu zabrane uznemiravanja iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama treba provesti na temelju uobičajenih kriterija.
86.
U tom pogledu, u nedostatku propisa Unije o ispitivanju zabrane uznemiravanja, valja prije svega spomenuti načelo postupovne autonomije država članica, kao što to tvrdi Grad Sankt Pölten. Budući da se to načelo primjenjuje i na pitanja dokazivanja (
36
), ono se primjenjuje na ocjenu učinkovitosti kompenzacijskih mjera. Stoga načelno države članice moraju urediti kako je treba ispitati.
87.
Međutim, odredbe država članica moraju odgovarati dvostrukom uvjetu: da ne budu nepovoljniji od onih koji uređuju slične situacije podvrgnute nacionalnom pravu (načelo ekvivalentnosti) i da ne čine nemogućim ili pretjerano teškim ostvarivanje prava dodijeljenih pravom Unije (načelo djelotvornosti) (
37
).
88.
Načelo djelotvornosti u pogledu zabrane uznemiravanja prije svega podrazumijeva to da dokazivanje značajnih učinaka na ciljeve Direktive o pticama ne smije biti pretjerano otežano.
89.
Što se tiče načela ekvivalentnosti, nekoliko stranaka ističe da austrijski sudovi redovito koriste znanstveno utemeljena mišljenja sudskih vještaka koje imenuju sudovi.
90.
Osim toga, moraju se poštovati i druga načela prava Unije, kao što su načelo dobre uprave i već navedeno načelo opreznosti.
91.
Prilikom primjene prava Unije države članice moraju poštovati načelo dobre uprave ne na temelju članka 41. Povelje (
38
), nego kao opće načelo prava Unije (
39
). Ono zahtijeva da upravno tijelo, među ostalim, s dužnom pažnjom i nepristrano ispita sve relevantne detalje kako bi prilikom donošenja odluke raspolagalo najpotpunijim i najpouzdanijim informacijama (
40
).
92.
Osim toga, mjere na temelju načela opreznosti, odnosno osobito primjena odredbi prava Unije u području zaštite okoliša, u pravilu pretpostavljaju sveobuhvatnu procjenu rizika koja se temelji na najpouzdanijim dostupnim znanstvenim podacima i najnovijim rezultatima međunarodnih istraživanja (
41
). Sud to opravdano redovito zahtijeva i u području zaštite prirode (
42
), a osobito za dokazivanje pretpostavki za odstupanje od sustava zaštite predviđenog Direktivom o pticama (
43
), ali se ne poziva izričito na ta načela.
93.
Naposljetku, odgovarajuća utvrđenja moraju biti i prikladno obrazložena. To također proizlazi iz prava na dobru upravu (
44
) te je usto utvrđeno u članku 6. stavku 9. Arhuške konvencije za odluke o okolišu koje, u skladu s člankom 6. Arhuške konvencije (
45
) zahtijevaju sudjelovanje javnosti. I učinkovit sudski nadzor odluka i djelotvorna pravna zaštita zahtijevaju da se sudu pred kojim je pokrenut postupak kao i osobi koja traži zaštitu prava omogući pristup obrazloženju pobijane odluke ili kroz samu odluku ili barem na zahtjev (
46
).
94.
Slijedom toga, na drugo pitanje valja odgovoriti da se složene ocjene potrebne za primjenu zabrane uznemiravanja iz članka 5. točke (d) Direktive o pticama mogu tijekom sudskog postupka temeljiti na obrazloženim mišljenjima stručnjaka, koja se i sama moraju temeljiti na najpouzdanijim dostupnim znanstvenim podacima i najnovijim rezultatima međunarodnih istraživanja.
V. Zaključak
95.
Stoga predlažem Sudu da na zahtjev za prethodnu odluku odgovori na sljedeći način:
1.
Uznemiravanje ptica koje dovodi do smanjenja populacije uznemiravanih vrsta ptica u skladu je s člankom 5. točkom (d) Direktive 2009/147/EZ o očuvanju divljih ptica samo ako ta populacija unatoč uznemiravanju ostane na zadovoljavajućoj razini ili ako se pretpostavlja da uznemiravanje neće ometati povrat u zadovoljavajuće stanje. Pri ocjeni tog pitanja države članice mogu uzeti u obzir učinak mjera za poboljšanje staništa vrsta na nekom drugom mjestu.
2.
Složene znanstvene ocjene potrebne za primjenu zabrane uznemiravanja iz članka 5. točke (d) Direktive 2009/147 mogu se tijekom sudskog postupka temeljiti na obrazloženim mišljenjima stručnjaka, koja se i sama moraju temeljiti na najpouzdanijim dostupnim znanstvenim podacima i najnovijim rezultatima međunarodnih istraživanja.
(
1
)	Izvorni jezik: njemački
(
2
)	Direktiva 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica (SL 2010., L 20, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 32., str. 128. i ispravak SL 2015., L 75, str. 20.)
(
3
)	Presuda od 1. kolovoza 2025., Voore Mets i Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609, t. 49.)
(
4
)	Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL 1992., L 206, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.), kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2013/17/EU od 13. svibnja 2013. (SL 2013., L 158, str. 193.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 143.)
(
5
)	Presuda od 1. kolovoza 2025., Voore Mets i Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609, t. 49.)
(
6
)	Moje mišljenje u predmetu Voore Mets i Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67, t. 39., 40. i 47.)
(
7
)	Moje mišljenje u predmetu Voore Mets i Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67, t. 92. do 101.)
(
8
)	Prije svega članak 6. Uredbe Vijeća (EU) 2022/2577 od 22. prosinca 2022. o utvrđivanju okvira za ubrzavanje uvođenja energije iz obnovljivih izvora (SL 2022., L 335, str. 36.), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EU) 2023/2413 od 22. prosinca 2023. (SL L, 2024./223), zatim članak 15.c stavak 1., članak 15.e stavci 2. i 4. te članak 16.a stavak 5. Direktive (EU) 2018/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2018. o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora (SL 2018., L 328, str. 82. i ispravci SL 2020., L 311, str. 11., SL 2022., L 41, str. 37. i SL 2023., 2018./2001, L), kako je izmijenjena Direktivom (EU) 2023/2413 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. listopada 2023. o izmjeni Direktive (EU) 2018/2001, Uredbe (EU) 2018/1999 i Direktive 98/70/EZ u pogledu promicanja energije iz obnovljivih izvora te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća (EU) 2015/652 (SL L, 2023./2413 i ispravak SL L, 2025./652))
(
9
)	Presuda od 12. travnja 2018., People Over Wind i Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244)
(
10
)	Presuda od 12. travnja 2018., People Over Wind i Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244, t. 40.)
(
11
)	Presuda od 12. travnja 2018., People Over Wind und Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244, t. 37. do 39.)
(
12
)	Tako razumijem presudu od 17. travnja 2018., Komisija/Poljska (Beloveška šuma) (C‑441/17, EU:C:2018:255, t. 255. i 259.).
(
13
)	Presude od 15. svibnja 2014., Briels i dr. (C‑521/12, EU:C:2014:330, t. 28.) i od 25. srpnja 2018., Grace i Sweetman (C‑164/17, EU:C:2018:593, t. 51.)
(
14
)	Tako o zaštiti područja presuda od 7. studenoga 2018., Coöperatie Mobilisation for the Environment i dr. (C‑293/17 i C‑294/17, EU:C:2018:882, t. 125.) Međutim, presuda donesena prije spomenute, od 26. travnja 2017., Komisija/Njemačka (Moorburg) (C‑142/16, EU:C:2017:301, t. 38.), u tom pogledu nije jasna.
(
15
)	Presuda od 1. kolovoza 2025., Voore Mets i Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609, t. 51.)
(
16
)	Vidjeti članak 1. točku (i) Direktive o staništima i moje mišljenje u predmetu Eesti Suurkiskjad (C‑629/23, EU:C:2024:1029, osobito t. 43. do 46.).
(
17
)	Slično o zaštiti područja u skladu s člankom 6. stavkom 3. Direktive o staništima presuda od 21. srpnja 2016., Orleans i dr. (C‑387/15 i C‑388/15, EU:C:2016:583, t. 57.)
(
18
)	Presude od 15. svibnja 2014., Briels i dr. (C‑521/12, EU:C:2014:330, t. 32.), od 21. srpnja 2016., Orleans i dr. (C‑387/15 i C‑388/15, EU:C:2016:583, t. 55.), od 26. travnja 2017., Komisija/Njemačka (Moorburg) (C‑142/16, EU:C:2017:301, t. 37. i 38.), od 25. srpnja 2018., Grace i Sweetman (C‑164/17, EU:C:2018:593, t. 51. do 53.) i od 7. studenoga 2018., Coöperatie Mobilisation for the Environment i dr. (C‑293/17 i C‑294/17, EU:C:2018:882, t. 126)
(
19
)	Presude od 15. svibnja 2014., Briels i dr. (C‑521/12, EU:C:2014:330, t. 33. do 38.) i od 21. srpnja 2016., Orleans i dr. (C‑387/15 i C‑388/15, EU:C:2016:583, t. 60. do 63.)
(
20
)	Vidjeti presudu od 13. lipnja 2002., Komisija/Irska (Sjeverna snježnica) (C‑117/00, EU:C:2002:366, t. 15. do 21.).
(
21
)	Uredba (EU) 2024/1991 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. lipnja 2024. obnovi prirode i izmjeni Uredbe (EU) 2022/869 (SL L, 2024./1991)
(
22
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 23. ožujka 2006., Komisija/Austrija (C‑209/04, EU:C:2006:195, t 43.).
(
23
)	Presuda od 10. svibnja 2007., Komisija/Austrija (Provedba Direktive o staništima u saveznim zemljama) (C‑508/04, EU:C:2007:274, t. 115.)
(
24
)	Presude od 14. lipnja 2007., Komisija/Finska (Lov na vukove) (C‑342/05, EU:C:2007:341, t. 29.) i od 10. listopada 2019., Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C‑674/17, EU:C:2019:851, t. 68.)
(
25
)	Vidjeti presudu od 14. lipnja 2007., Komisija/Finska (Lov na vukove) (C‑342/05, EU:C:2007:341, t. 26.) i moje mišljenje u predmetu Komisija/Finska (Lov na vukove) (C‑342/05, EU:C:2006:752, t. 44.).
(
26
)	Vidjeti primjerice Michalek, K. G., Auer, J. A., Großberger, H., Schmalzer, A., i Winkler, H. (2001.), „Die Einflüsse von Lebensraum, Witterung und Waldbewirtschaftung auf die Brutdichte von Bunt‑und Mittelspecht (Picoides major und P. medius) im Wienerwald”, Abhandlungen und Berichte aus dem Museum Heineanum, 5, str. 31. do 58., ili Mollet, P., Zbinden, N., i Schmid, H. (2009), „Steigende Bestandszahlen bei Spechten und anderen Vogelarten dank Zunahme von Totholz?| An increase in the population of woodpeckers and other bird species thanks to an increase in the quantities of deadwood?”, Schweizerische Zeitschrift für Forstwesen, 160(11), str. 334. do 340.
(
27
)	Osim o presudama o Direktivi o staništima o kojima se raspravlja i dalje u pogledu zakonodavstva o otpadu vidjeti presudu od 24. listopada 2019., Prato Nevoso Termo Energy (C‑212/18, EU:C:2019:898, t. 58.) te o Direktivi 2010/75/EU od 24. studenoga 2010. o industrijskim emisijama (SL 2010., L 334, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 15., str. 159. i ispravak SL L 2025./90201) presudu od 9. ožujka 2023. Sdruzhenie „Za Zemyata – dostap do pravosadie” i dr. (C‑375/21, EU:C:2023:173, t. 53.). U tom pogledu vidjeti i Sobotta, C. (2020.), „Recent applications of the precautionary principle in the jurisprudence of the CJEU – a new yardstick in EU environmental decision making?”, ERA Forum sv. 21, str. 723.
(
28
)	Vidjeti točke 55. do 57. ovog mišljenja.
(
29
)	Presuda od 10. listopada 2019., Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C‑674/17, EU:C:2019:851, t. 66., 68. i 69.)
(
30
)	Presuda od 20. listopada 2005., Komisija/Ujedinjena Kraljevina (Provedba Direktive o staništima) (C‑6/04, EU:C:2005:626, t. 111.) i od 10. listopada 2019., Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C‑674/17, EU:C:2019:851, t. 30.). Vidjeti i moje mišljenje u predmetu ASCEL (C‑436/22, EU:C:2024:83, t. 66.).
(
31
)	Presude od 12. srpnja 1962., Acciaierie Ferriere e Fonderie di Modena/Visoko tijelo (16/61, EU:C:1962:29, str. 610. [str. 575. francuske verzije]), od 14. prosinca 1962., Komisija/Luksemburg i Belgija (2/62 i 3/62, EU:C:1962:45, str. 884. [str. 830. francuske verzije]) i od 30. travnja 2024., Procura della Repubblica presso il Tribunale di Bolzano (C‑178/22, EU:C:2024:371, t. 48.).
(
32
)	Presude od 7. rujna 2004., Waddenvereniging i Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, t. 58. i 59.), od 17. travnja 2018., Komisija/Poljska (Beloveška šuma) (C‑441/17, EU:C:2018:255, t. 117.) i od 15. lipnja 2023., Eco Advocacy (C‑721/21, EU:C:2023:477, t. 38.)
(
33
)	Vidjeti moje mišljenje u predmetu ASCEL (C‑436/22, EU:C:2024:83, t. 67.) i u predmetu PAN Europe/Komisija (C‑316/24 P, EU:C:2025:422, t. 117. i 128.).
(
34
)	Presude od 29. srpnja 2024., ASCEL (C‑436/22, EU:C:2024:656, t. 72.) i od 12. lipnja 2025., Eesti Suurkiskjad (C‑629/23, EU:C:2025:429, t. 42.)
(
35
)	Presuda od 1. kolovoza 2025., Voore Mets i Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609, t. 49.)
(
36
)	Presude od 21. lipnja 2017., W i dr. (C‑621/15, EU:C:2017:484, t. 25.) i od 6. listopada 2020., La Quadrature du Net i dr. (C‑511/18, C‑512/18 i C‑520/18, EU:C:2020:791, t. 222. i 223.)
(
37
)	Presude od 16. prosinca 1976., Rewe‑Zentralfinanz i Rewe‑Zentral (33/76, EU:C:1976:188, t. 5.), od 15. travnja 2008., Impact (C‑268/06, EU:C:2008:223, t. 44. i 46.) i od 19. prosinca 2019., Deutsche Umwelthilfe (C‑752/18, EU:C:2019:1114, t. 33.)
(
38
)	Presude od 17. srpnja 2014., YS i dr. (C‑141/12 i C‑372/12, EU:C:2014:2081, t. 67.) i od 17. prosinca 2015., WebMindLicenses (C‑419/14, EU:C:2015:832, t. 83.)
(
39
)	Presude od 8. svibnja 2014., N. (C‑604/12, EU:C:2014:302, t. 49. i 50.), od 14. svibnja 2020., Agrobet CZ (C‑446/18, EU:C:2020:369, t. 43.) i od 22. rujna 2022., Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság i dr.(C‑159/21, EU:C:2022:708, t. 35.)
(
40
)	Presude od 14. svibnja 2020., Agrobet CZ (C‑446/18, EU:C:2020:369, t. 44.) i od 21. listopada 2021., CHEP Equipment Pooling (C‑396/20, EU:C:2021:867, t. 48.)
(
41
)	Vidjeti u tom smislu presude od 28. siječnja 2010., Komisija/Francuska (C‑333/08, EU:C:2010:44, t. 92.), od 1. listopada 2019., Blaise i dr. (C‑616/17, EU:C:2019:800, t. 46., vidjeti i t. 93. i 94.) te od 9. studenoga 2023., Global Silicones Council i dr./Komisija (C‑558/21 P, EU:C:2023:839, t. 66.).
(
42
)	Vidjeti primjerice presude od 7. rujna 2004., Waddenvereniging i Vogelbeschermingsvereniging, (C‑127/02, EU:C:2004:482, t. 54), i od 12. lipnja 2025., Eesti Suurkiskjad (C‑629/23, EU:C:2025:429, t. 42.).
(
43
)	Presude od 23. travnja 2020., Komisija/Finska (Proljetni lov mužjaka gavki) (C‑217/19, EU:C:2020:291, t. 70.), i od 17. ožujka 2021., One Voice i Ligue pour la protection des oiseaux (C‑900/19, EU:C:2021:211, t. 30.)
(
44
)	Presude od 8. svibnja 2019., PI (C‑230/18, EU:C:2019:383, t. 57.), od 24. studenoga 2020., Minister van Buitenlandse Zaken (C‑225/19 i C‑226/19, EU:C:2020:951, t. 34.), i od 24. veljače 2022., SC Cridar Cons (C‑582/20, EU:C:2022:114, t. 54.)
(
45
)	Konvencija o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša (SL 2005., L 124, str. 4.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 151.), prihvaćena Odlukom Vijeća 2005/370/EZ od 17. veljače 2005. (SL 2005., L 124, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 3., str. 10.)
(
46
)	U tom smislu vidjeti presude od 15. listopada 1987., Heylens i dr. (222/86, EU:C:1987:442, t. 15.) i od 30. travnja 2009., Mellor (C‑75/08, EU:C:2009:279, t. 59.). Vidjeti i moje mišljenje u predmetu Holohan i dr. (C‑461/17, EU:C:2018:649, t. 65.).