62022CJ0240_RES
Predmet C-240/22 P
Europska komisija
protiv
Intel Corporation Inc.
Presuda Suda (peto vijeće) od 24. listopada 2024.
„Žalba – Tržišno natjecanje – Zloporaba vladajućeg položaja – Tržište mikroprocesora – Odluka kojom je utvrđena povreda članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u – Rabati za vjernost – Kvalificiranje prakse kao zloporabe – Strategija kojoj je cilj istisnuti konkurente koji su barem jednako učinkoviti kao poduzetnik u vladajućem položaju”
Žalba – Razlozi – Povreda zabrane odlučivanja ultra petita – Tužba za poništenje protiv Komisijine odluke kojom se utvrđuje povreda pravila tržišnog natjecanja – Nepostojanje – Ispitivanje koje provodi Opći sud u pogledu argumenata koji navodno nisu podneseni u aktu kojim se pokreće postupak – Dopuna postojećeg tužbenog razloga koja je s njim usko povezana – Dopuštenost
(čl. 21. Statuta Suda; čl. 76. i 84. st. 1. Poslovnika Općeg suda)
(t. 96., 106.)
Tržišno natjecanje – Upravni postupak – Odluka Komisije kojom se utvrđuje povreda – Sudski nadzor – Nadzor zakonitosti – Doseg – Zamjena razloga osporavanog akta – Isključenost
(čl. 102. i 263. UFEU-a)
(t. 138., 158., 163., 166., 293., 316., 317.)
Vladajući položaj – Zloporaba – Pojam – Objektivan pojam koji obuhvaća postupanja kojima se utječe na strukturu tržišta i stvaraju prepreke održavanju i razvoju tržišnog natjecanja – Obveze poduzetnika u vladajućem položaju – Tržišno natjecanje samo na temelju zasluga – Kriteriji za ocjenu
(čl. 102. UFEU-a; Sporazum o EGP-u, čl. 54.)
(t. 175., 180.)
Vladajući položaj – Zloporaba – Rabati za isključivost ili za vjernost – Mogućnost ograničavanja tržišnog natjecanja i stvaranja učinaka istiskivanja – Analiza jednako učinkovitog konkurenta – Kriteriji za ocjenu
(čl. 102. UFEU-a; Sporazum o EGP-u, čl. 54.)
(t. 181., 182., 201., 203.)
Vladajući položaj – Zloporaba – Rabati za isključivost ili za vjernost – Mogućnost ograničavanja tržišnog natjecanja i stvaranja učinaka istiskivanja – Analiza jednako učinkovitog konkurenta – Obveze dokazivanja poduzeća u vladajućem položaju koje osporava točnost izračuna izvršenih u okviru te analize
(čl. 102. UFEU-a; Sporazum o EGP-u, čl. 54.)
(t. 204.-208.)
Vladajući položaj – Zloporaba – Rabati za isključivost ili za vjernost – Mogućnost ograničavanja tržišnog natjecanja i stvaranja učinaka istiskivanja – Teret dokazivanja koji snosi Komisija – Analiza jednako učinkovitog konkurenta – Sudski nadzor – Doseg – Složena gospodarska ocjena – Nadzor materijalne točnosti, pouzdanosti i dosljednosti dokaza – Nadzor potpunosti relevantnih podataka
(čl. 102. UFEU-a)
(t. 267.-271.)
Vladajući položaj – Zloporaba – Rabati za isključivost ili za vjernost – Mogućnost ograničavanja tržišnog natjecanja i stvaranja učinaka istiskivanja – Analiza jednako učinkovitog konkurenta – Sudski nadzor – Uzimanje u obzir činjeničnih ili pravnih dokaza koji nisu osporeni u upravnom postupku – Dopuštenost
(čl. 102. UFEU-a)
(t. 273.-279.)
Vladajući položaj – Zloporaba – Rabati za isključivost ili za vjernost – Mogućnost ograničavanja tržišnog natjecanja i stvaranja učinaka istiskivanja – Analiza jednako učinkovitog konkurenta – Rabat odobren u obliku davanja u naravi – Utvrđivanje vrijednosti rabata – Kriteriji
(čl. 102. UFEU-a; Sporazum o EGP-u, čl. 54.)
(t. 309.-315.)
Vladajući položaj – Zloporaba – Rabati za isključivost ili za vjernost – Mogućnost ograničavanja tržišnog natjecanja i stvaranja učinaka istiskivanja – Analiza jednako učinkovitog konkurenta – Nedostatnost dokaza podnesenih u potporu toj analizi – Obveza Općeg suda da ispita druge elemente kojima se može dokazati navedena sposobnost istiskivanja – Nepostojanje
(čl. 102. i 263. UFEU-a)
(t. 328.-343.)
Kratak prikaz
Svojom presudom Sud odbija žalbu koju je Europska komisija podnijela protiv presude Općeg suda od 26. siječnja 2022. (
1
), kojom je on djelomično poništio odluku Komisije kojom je Intel bio kažnjen zbog zlouporabe svojeg dominantnog položaja na globalnom tržištu mikroprocesora provedbom cjelokupne strategije čiji je cilj bio isključivanje njegova glavnog konkurenta s tržišta. Sud time konačno odlučuje o sporu između Intela i Komisije u tom pogledu od 2009., potvrđujući u ovom slučaju analizu koju je Opći sud slijedio kako bi presudio da osporavani rabati za isključivost nisu dovoljno dokazani, a time i poništio utvrđenje povrede u tom pogledu. Tom prilikom daje pojašnjenja o dosegu nadzora zakonitosti koji provodi Opći sud kada odlučuje o takvoj analizi potencijalnih protutržišnih učinaka takvih praksi, kao i o provedbi „as efficient competitor test” (u daljnjem tekstu: test AEC).
Europska je Komisija odlukom od 13. svibnja 2009. (
2
) proizvođaču mikroprocesora Intelu izrekla novčanu kaznu od 1,06 milijardi eura zbog zloporabe vladajućeg položaja na svjetskom tržištu mikroprocesora (Central Processing Units) (
3
) arhitekture x86 (
4
) (u daljnjem tekstu: CPU-ovi x86) između listopada 2002. i prosinca 2007. provedbom strategije s ciljem isključivanja svojeg glavnog konkurenta s tržišta.
U svojoj odluci, Komisija je Intelu pripisala dvije vrste zloporaba u odnosu prema njegovim trgovinskim partnerima, odnosno neprikrivena ograničenja i uvjetovane rabate. Kad je riječ osobito o potonjima, Intel je rabate dodjeljivao četirima strateškim proizvođačima informatičke opreme (Dell, Hewlett-Packard (HP), NEC i Lenovo), pod uvjetom da oni od njega kupe sve ili gotovo sve njegove CPU x86. Također, Intel je odobravao plaćanja europskom distributeru mikroelektroničkih uređaja (MSH) pod uvjetom da prodaje isključivo računala s Intelovim CPU x86. Ti rabati i plaćanja (u daljnjem tekstu: sporni rabati) imali su za cilj osiguranje vjernosti četiriju proizvođača i Media-Saturna, čime se znatno smanjivala sposobnost Intelovih konkurenata da se natječu na temelju kvalitete svojih CPU x86.
Presudom od 12. lipnja 2014. (
5
) Opći sud odbio je u cijelosti tužbu za poništenje koju je Intel podnio protiv sporne odluke. Odlučujući o žalbi koju je Intel podnio, Sud je presudom od 6. rujna 2017. (
6
) ukinuo prvotnu presudu i vratio predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje. U presudi o žalbi, Sud je utvrdio da se Opći sud, kao i Komisija, oslanjao na pretpostavku prema kojoj su rabati za vjernost koje je dodjeljivao poduzetnik u vladajućem položaju sami po sebi mogli ograničiti tržišno natjecanje, tako da nije bilo potrebno analizirati sve okolnosti slučaja ni, osobito, provesti test AEC. S obzirom na navedeno, s obzrom na to da je Komisija ipak provela takav test i da je on imao stvarnu važnost u ocjeni mogućnosti tih rabata da istisnu konkurenta koji je jednako učinkovit kao Intel, Sud je presudio da je Opći sud trebao ispitati sve Intelove argumente iznesene u vezi s provedbom tog testa od strane Komisije, s obzirom na to da je ona bila dužna analizirati ne samo važnost vladajućeg položaja poduzetnika na relevantnom tržištu, stopu pokrivenosti tržišta osporavanim rabatima, uvjete i načine odobravanja tih rabata, njihovo trajanje i njihov iznos, nego i moguće postojanje strategije kojoj je cilj istisnuti konkurente koji su barem jednako učinkoviti kao taj poduzetnik.
Opći je sud u pobijanoj presudi ponovio utvrđenja iz prvotne presude u pogledu neprikrivenih ograničenja i njihove nezakonitosti s obzirom na članak 102. UFEU-a kao i ocjene iz te presude koje se odnose na kvalifikaciju spornih rabata kao „rabata za isključivost”.
S druge strane, u skladu s pravnim pitanjima o kojima je odlučeno u presudi o žalbi, ispitao je Intelove argumente u vezi s provedbom testa AEC od strane Komisije. Time je Opći sud utvrdio pogreške u Komisijinoj primjeni tog testa u pogledu četiriju proizvođača opreme i MSH‑a. Također je u utvrdio u svojem ispitivanju stope pokrivenosti tržišta spornim rabatima i trajanja njihove primjene koja opravdava djelomično poništenje sporne odluke u dijelu u kojem se njome osporavani rabati kvalificiraju kao prakse koje predstavljaju povredu članka 102. UFEU-a, kao i poništenje novčane kazne izrečene Intelu (
7
).
Komisija je podnijela žalbu protiv presude Općeg suda. Istaknula je, s jedne strane, pogreške u ispitivanju testa AEC koje je proveo Opći sud i, s druge strane, nepoštovanje opsega sudskog nadzora koji je Opći sud proveo radi analize mogućnosti da osporavani rabati ograniče tržišno natjecanje.
Ocjena Suda
Sud se najprije bavi prigovorima iznesenima u okviru prvih dvaju žalbenih razloga koji se u biti odnose na opseg sudskog nadzora koji je Opći sud proveo radi analize mogućnosti da osporavani rabati ograniče tržišno natjecanje. U tom pogledu smatra da se Općem sudu ne može prigovoriti da je propustio ispitati je li na temelju elemenata sporne odluke različitih od onih na koje se Komisija oslonila kako bi utvrdila povredu članka 102. UFEU-a moguće dokazati da osporavani rabati mogu proizvesti protutržišni učinak istiskivanja jer nije na Općem sudu da svojim obrazloženjem zamijeni obrazloženje autora akta čiju zakonitost nadzire. Osim toga, što se tiče elemenata i sadržaja spisa koje Opći sud može uzeti u obzir u svojim ocjenama, Sud podsjeća na to da se Opći sud ne može temeljiti na elementima koji nisu dostavljeni Komisiji tijekom upravnog postupka ni na elementima koji ne proizlaze iz sporne odluke. Međutim, u ovom slučaju ispitivanje kritiziranih razloga pobijane presude ne otkriva nikakvu povredu tako navedenih načela.
Ocjena testa AEC koju je provela Komisija
Sud je zatim redom analizirao Komisijine prigovore koji se odnose na ispitivanje Općeg suda o primjeni testa AEC na određene proizvođače opreme.
Što se tiče Della, Sud je osobito ispitao je li Opći sud pogriješio, kao što je to tvrdila Komisija, u analizi dokaza kojima se može dovesti u pitanje rezultat testa AEC koji je dobila Komisija.
U predmetnom slučaju Komisija je primijenila test AEC kako bi ocijenila mogućnost da osporavani rabati istisnu konkurenta koji je jednako učinkovit kao Intel a da pritom ne zauzima vladajući položaj. U tom pogledu, Sud primjećuje da je provedeni test AEC imao za cilj utvrditi cijenu po kojoj konkurent jednako učinkovit kao Intel i koji ima iste troškove kao i on može ponuditi svoje CPU x86 kako bi strateškim proizvođačima informatičke opreme i MSH-u nadoknadio gubitak spornog rabata, kako bi se utvrdilo može li u takvom slučaju taj konkurent još uvijek pokriti svoje troškove.
Taj se test stoga temelji na usporedbi između spornog dijela (
8
) i potrebnog dijela (
9
) za svakog proizvođača informatičke opreme kao i za MSH. U tom kontekstu Sud ističe da se Komisija oslonila na pretpostavke koje podrazumijevaju uzimanje u obzir niza mnogih brojčanih podataka.
Pojašnjavajući standard dokazivanja koji se zahtijeva kako bi se poduzetniku u vladajućem položaju omogućilo dovođenje u pitanje rezultata koji je Komisija prihvatila, Sud naglašava da on ne može samo dovesti u pitanje točnost jednog od izračuna izvršenih u okviru testa AEC, nego mora dokazati da nedostatak ili pogreška mogu izmijeniti rezultat testa mijenjajući ga iz negativnog u pozitivan, tako da pobuđuje razumnu sumnju u pogledu osnovanosti rezultata.
U ovom slučaju Sud primjećuje da je Opći sud u okviru svoje neovisne ocjene dokaza koje je podnio Intel smatrao da su svi relevantni podaci koje je trebalo uzeti u obzir pri ocjeni Dellova spornog dijela upućivali na to da bi taj sporni dio mogao biti vrlo vjerojatno znatno viši od stope od 7,1 % koju je primijenila Komisija, koja se odlučila osloniti samo na dio podataka, tako da se rezultat testa AEC mogao izmijeniti iz negativnog u pozitivan da su svi ti podaci bili uzeti u obzir. Taj sporni dio mogla je osim toga predvidjeti sama Komisija, koja se ipak odlučila osloniti samo na određene podatke.
Stoga je Opći sud mogao valjano utvrditi da Komisija nije u dovoljnoj mjeri dokazala osnovanost procjene Dellova spornog dijela.
Nakon što je također odbio prigovore koji se temelje na pogreškama koje se tiču prava i povredi prava na obranu Komisije u okviru ispitivanja testa AEC u pogledu HP‑a, Sud je ispitao prigovore koji se odnose na ispitivanje testa AEC u odnosu na Lenovo koji se konkretno odnose na ocjenu iznosa rabata odobrenih tom proizvođaču.
U ovom slučaju, dio rabata koje je Intel odobrio Lenovu bio je odobren u obliku koristi u naravi, odnosno produljenja Intelova standardnog jamstva od jedne godine i prijedloga za bolju upotrebu Intelove platforme za distribuciju u Kini.
Međutim, kako je Opći sud pojasnio, opseg i priroda odobrenih spornih rabata čimbenici su koji su uzeti u obzir prilikom izračuna potrebnog dijela za određivanje rezultata testa AEC. Posljedično, kada se ti rabati odobravaju u naravi, pa makar i djelomično, valja ih ocijeniti.
U tom pogledu Sud navodi da kompenzacija koju nudi konkurent koji je jednako učinkovit kao Intel ne mora nužno imati oblik davanja u gotovini koji je jednak vrijednosti davanja u naravi za dotičnog klijenta, nego se može sastojati od davanja u naravi koje je jednako onomu koje će taj klijent izgubiti. Sa subjektivnog stajališta klijenta također je nebitno to što se vrijednost usluge razlikuje od troška koji je konkurent jednako učinkovit kao Intel morao snositi kako bi je pružio tom klijentu.
Stoga, u skladu s temeljima analize AEC, valja ocijeniti rabat odobren u obliku davanja u naravi uzimajući u obzir hipotetskog konkurenta čija je struktura troškova slična onoj poduzetnika u vladajućem položaju. Sud dodaje da prilagodba tog troška ipak može biti nužna kako bi se uzela u obzir činjenica da na troškove jednako učinkovitoga konkurenta može utjecati činjenica da on zadovoljava samo sporni dio kupaca, koji je manji od nespornog Intelova dijela.
Iz toga slijedi da Komisija nije bila u krivu kada je uzela u obzir hipotetskog konkurenta koji je sposoban prodavati CPU‑ove x86 Lenovu, pružajući mu koristi u naravi pod istim uvjetima kao Intel jer je krenula od pretpostavke suprotne osnovama testa AEC iznesenima u spornoj odluci. Opći sud stoga nije svojom ocjenom zamijenio Komisijinu ocjenu kada je u pobijanoj presudi istaknuo nedosljednost unutar testa AEC.
Posljedice pogrešaka utvrđenih u okviru testa AEC
Sud naposljetku analizira Komisijine prigovore koji se odnose na pogrešnu ocjenu Općeg suda o posljedicama pogrešaka utvrđenih u okviru testa AEC.
U tom kontekstu, Sud pojašnjava doseg sudskog nadzora koji je na Općem sudu u okviru njegova ispitivanja analize koju je Komisija provela u pogledu mogućnosti istiskivanja osporavanih rabata.
Prema ustaljenoj sudskoj praksi, sastavni elementi povrede moraju proizlaziti iz obrazloženja akta kojim se utvrđuje povreda, s obzirom na to da ih sudovi Unije ne mogu izmijeniti zamjenjujući, u okviru nadzora zakonitosti iz članka 263. UFEU-a, vlastito obrazloženje onime autora predmetnog akta.
U predmetnom slučaju Opći sud je zaključio, a da Komisija u žalbi nije osporila posebne elemente njegove ocjene, da je Komisija počinila pogreške u testu AEC, da nije pravilno ispitala kriterij koji se odnosi na stopu pokrivenosti tržišta i da nije provela pravilnu analizu trajanja spornih rabata.
Uzimajući u obzir te ocjene, Opći sud nije trebao ispitati na temelju obrazloženja koje ne sadržava pogreške koje je on utvrdio u pobijanoj presudi jesu li sporni rabati mogli istisnuti konkurenta koji je jednako učinkovit kao Intel, oslanjajući se u svrhu tog ispitivanja na dokaze različite od onih na koje se Komisija oslonila kako bi utvrdila tu mogućnost.
Konkretno, samo pozivanje u spornoj odluci, neovisno o zaključcima koje je moguće izvesti iz testa AEC, na trajanje i vremenski raspored osporavanih rabata, nije samo po sebi dovoljno za donošenje konačnih zaključaka o tako nastalim učincima istiskivanja. Opći sud nije morao uzeti u obzir ni stvarnu sposobnost Intelova glavnog konkurenta da ostane na tržištu zbog učinkovitosti, inovativnosti i privlačnosti njegovih proizvoda, s obzirom na to da je ta analiza bila neovisna o testu AEC.
(
1
)	Presuda od 26. siječnja 2022., Intel Corporation/Komisija ((T-286/09 RENV, EU:T:2022:19, u daljnjem tekstu: pobijana presuda).
(
2
)	Odluka C (2009) 3726 final Komisije od 13. svibnja 2009., koja se odnosi na postupak primjene članka [102. UFEU-a] i članka 54. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/C-3/37.990 – Intel) (u daljnjem tekstu: sporna odluka).
(
3
)	Procesor je osnovna komponenta svakog računala, kako za opće performanse sustava tako i za ukupne troškove uređaja.
(
4
)	Mikroprocesori koji se koriste u računalima mogu se razvrstati u dvije kategorije, odnosno mikroprocesore x86 i procesore koji se temelje na drugoj arhitekturi. Arhitektura x86 jest standard koji je razvio Intel koji omogućava funkcioniranje operativnih sustava Windows i Linux.
(
5
)	Presuda od 12. lipnja 2014., Intel/Komisija (T-286/09, EU:T:2014:547, u daljnjem tekstu: prvotna presuda).
(
6
)	Presuda od 6. rujna 2017., Intel/Komisija (C-413/14 P, EU:C:2017:632, u daljnjem tekstu: presuda o žalbi)
(
7
)	Smatrajući da ne može utvrditi iznos novčane kazne koji se odnosi samo na neprikrivena ograničenja, Opći sud je u cijelosti poništio članak pobijane odluke kojim se Intelu izriče novčana kazna u iznosu od 1,06 milijardi eura na temelju utvrđene povrede.
(
8
)	Tim se izrazom u ovom slučaju označava dio tržišta na kojem su Intelovi kupci bili slobodni i mogli su se opskrbljivati preko drugih dobavljača, koji je nužno bio ograničen, uzimajući u obzir posebno prirodu proizvoda te imidž Intelova žiga i profila.
(
9
)	Taj izraz u ovom slučaju označava dio potreba klijenta koji je jednako učinkovit konkurent kao Intel kako bi mogao pristupiti tržištu bez gubitaka.