62024CJ0150_RES
Věc C‑150/24 [Aroja] (
i
)
A
v.
Rikoskomisario B
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Korkein oikeus)
Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. března 2026
„Řízení o předběžné otázce – Přistěhovalecká politika – Společné normy a postupy při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí – Směrnice 2008/115/ES – Zajištění za účelem vyhoštění – Článek 15 odst. 5 a 6 – Výpočet doby již provedeného zajištění – Součet všech předchozích dob zajištění – Podmínky – Výkon jednoho a téhož rozhodnutí o navrácení – Článek 15 odst. 3 druhá věta – Zajištění prodloužené nad rámec počáteční maximální doby stanovené na základě čl. 15 odst. 5 – Soudní přezkum – Vnitrostátní právní předpisy podmiňující provedení tohoto přezkumu žádostí zajištěného – Okamžik, kdy musí být takový přezkum proveden – Důsledek neprovedení přezkumu včas“
Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví – Přistěhovalecká politika – Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí – Směrnice 2008/115 – Zajištění za účelem vyhoštění – Maximální doba – Výpočet – Součet všech předchozích dob zajištění uskutečněných v jednom členském státě za účelem výkonu jednoho a téhož rozhodnutí o navrácení
(Listina základních práv Evropské unie, článek 6; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115, čl. 15 odst. 5 a 6)
(viz body 53–69, 73, výrok 1)
Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví – Přistěhovalecká politika – Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí – Směrnice 2008/115 – Zajištění za účelem vyhoštění – Přezkoumávání v přiměřených časových odstupech – Překročení počáteční maximální šestiměsíční doby – Povinnost provést soudní přezkum – Podmínění provedení tohoto přezkumu žádostí zajištěného – Nepřijatelnost
(Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115, čl. 15 odst. 3 a 5)
(viz body 75–79, výrok 2)
Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví – Přistěhovalecká politika – Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí – Směrnice 2008/115 – Zajištění za účelem vyhoštění – Případné prodloužení zajištění – Rozhodnutí správního orgánu o prodloužení zajištění nad rámec počáteční maximální šestiměsíční doby – Soudní přezkum – Povinnost provést tento přezkum co nejdříve po přijetí správního rozhodnutí
(Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115, čl. 15 odst. 2, 3, 5 a 6)
(viz body 80–89, výrok 3)
Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví – Přistěhovalecká politika – Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí – Směrnice 2008/115 – Zajištění za účelem vyhoštění – Případné prodloužení zajištění – Rozhodnutí správního orgánu o prodloužení zajištění nad rámec počáteční maximální šestiměsíční doby – Absence včasného soudního přezkumu – Důsledky – Automatické ukončení zajištění – Absence – Podmínky
(Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115, čl. 15 odst. 1 až 6)
(viz body 90–100, výrok 4)
Shrnutí
Soudní dvůr, kterému Korkein oikeus (Nejvyšší soud, Finsko) předložil žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, se vyjádřil k výpočtu maximálních dob zajištění za účelem vyhoštění neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí a k procesním zárukám použitelným na dlouhodobé zajištění s ohledem na článek 15 směrnice 2008/115 (
1
).
V září 2022 neoprávněně vstoupil A, marocký státní příslušník, do Finska, ačkoli se na něj vztahoval zákaz vstupu do schengenského prostoru. V den svého příjezdu byl poprvé zajištěn za účelem vyhoštění do Maroka.
V září 2023 byl A zajištěn potřetí za účelem téhož vyhoštění. K tomuto datu byl již zajištěn po celkovou dobu pěti měsíců a 23 dnů. Podle předkládacího soudu byly však podmínky pro překročení počáteční maximální šestiměsíční doby splněny, a to vzhledem k tomu, že výkon vyhoštění byl opožděn z důvodu nespolupráce A a z Marockého království ještě nebyly získány nezbytné doklady. Etelä-Karjalan käräjäoikeus (soud prvního stupně pro Jižní Karélii, Finsko) tuto třetí dobu zajištění přezkoumal z moci úřední a zachoval ji poté, co počáteční maximální šestiměsíční doba zajištění mohla být překročena.
Poté, co bylo jeho odvolání zamítnuto, podal A k předkládajícímu soudu návrh na zrušení tohoto rozhodnutí. Na podporu svého návrhu se dovolává protiprávnosti jeho zajištění z důvodu, že o otázce překročení maximální šestiměsíční doby nebylo rozhodnuto v souladu s použitelnými procesními pravidly. Předkládající soud je toho názoru, že výklad, podle kterého musí být všechny uskutečněné doby zajištění zohledněny za účelem posouzení maximální doby zajištění, může být odůvodněn skutečností, že během těchto dob bylo zajištění A založeno na stejném právním základě.
S ohledem na tyto skutečnosti si předkládající soud klade otázku, zda musí být po sobě jdoucí doby zajištění přerušené obdobími pobytu na svobodě bez výjimky sčítány, nebo zda a případně z jakých důvodů lze některé předchozí doby zajištění vyloučit z výpočtu. Kromě toho si klade otázku ohledně požadavků na lhůtu, kterým podléhá soudní přezkum dlouhodobého zajištění a důsledků protiprávnosti tohoto přezkumu.
Závěry Soudního dvora
Zaprvé Soudní dvůr vyložil čl. 15 odst. 5 a 6 směrnice 2008/115 v tom smyslu, že za účelem ověření, zda bylo dosaženo maximální doby zajištění stanovené členským státem na základě jednoho z těchto ustanovení, je třeba sčítat všechny doby zajištění neoprávněně pobývajícího státního příslušníka třetí země v tomto členském státě uskutečněné na základě článku 15 této směrnice za účelem výkonu jednoho a téhož rozhodnutí o navrácení. Tento výklad není zpochybněn okolností, že tyto doby zajištění jsou přerušeny dobami pobytu na svobodě.
Soudní dvůr totiž připomněl, že každé zajištění státního příslušníka třetí země představuje závažný zásah do práva na svobodu zakotveného v článku 6 Listiny základních práv Evropské unie. Upřesnil rovněž, že cílem takového opatření je zajistit účinnost řízení o navrácení a nemá žádný sankční účel.
Soudní dvůr kromě toho zdůraznil, že podmínění případného sčítání dob zajištění existencí skutkových okolností by mohlo ohrozit cíl spočívající v zajištění společné maximální doby zajištění v členských státech. Nezohlednění těchto dob by navíc mohlo případně vést k porušení zásady proporcionality, která vyžaduje, aby každé zajištění předcházející vyhoštění bylo co nejkratší.
Pokud jde o nebezpečí skrývání se a skutečnost, že se dotčený státní příslušník třetí země vyhýbá přípravě návratu či uskutečňování vyhoštění, Soudní dvůr uvedl, že tyto skutečnosti představují důvody umožňující odůvodnit zajištění. Umožnit, aby nová doba zajištění začala běžet každým novým zajištěním na základě těchto důvodů, i když se jedná o výkon jednoho a téhož rozhodnutí o navrácení, by však mohlo zbavit maximální dobu zajištění stanovenou ve směrnici 2008/115 užitečného účinku. Případné zohlednění jiných skutkových okolností charakterizujících situaci dotčeného státního příslušníka, které nejsou upřesněny a jsou svou povahou proměnlivé a subjektivní, by s ohledem na právní nejistotu, která by z toho vyplývala, vystavilo dotčené osoby riziku svévole.
Zadruhé vzhledem k tomu, že soudní přezkum rozhodnutí o prodloužení počáteční doby zajištění nad rámec šesti měsíců musí být povinně proveden, Soudní dvůr konstatoval, že čl. 15 odst. 3 druhá věta směrnice 2008/115 brání tomu, aby provedení soudního přezkumu překročení počáteční maximální šestiměsíční doby zajištění na základě čl. 15 odst. 5 této směrnice bylo podmíněno žádostí zajištěného.
Zatřetí Soudní dvůr zdůraznil, že při neexistenci pravidel unijního práva týkajících se procesních podmínek soudního dohledu nad přezkumem zajištění v případě dlouhodobého zajištění mají členské státy v souladu se zásadou procesní autonomie a s výhradou dodržení zásad rovnocennosti a efektivity i nadále pravomoc upravit tyto podmínky při současném zajištění dodržování základních práv a plné účinnosti ustanovení unijního práva. S výhradou dodržení těchto zásad nejsou tudíž členské státy povinny stanovit, že soudní přezkum rozhodnutí správního orgánu o prodloužení zajištění nad rámec počáteční maximální doby zajištění musí být proveden před dosažením této doby. Zásada rovnocennosti vyžaduje, aby tento soudní přezkum nebyl proveden později než přezkum stanovený v čl. 15 odst. 2 směrnice 2008/115, pokud jde o zajištění vzhledem k tomu, že zajištění a prodloužení zajištění mají podobnou povahu. Musí k němu tudíž dojít co nejdříve po přijetí tohoto rozhodnutí.
Konečně začtvrté měl Soudní dvůr za to, že absence včasného soudního přezkumu správního rozhodnutí o prodloužení zajištění nad rámec počáteční maximální šestiměsíční doby stanovené na základě tohoto čl. 15 odst. 5 směrnice 2008/115 s sebou automaticky nenese povinnost okamžitě ukončit zajištění, pokud jsou v okamžiku, kdy se tento soudní přezkum provádí, splněny všechny hmotněprávní podmínky odůvodňující zachování zajištění a není dosaženo maximální doby zajištění stanovené na základě tohoto čl. 15 odst. 6. Soudní dvůr v tomto ohledu připomněl, že povinnost soudního přezkumu rozhodnutí správních orgánů, kterými se prodlužuje zajištění nad rámec počáteční maximální šestiměsíční doby nepatří mezi podmínky zákonnosti zajištění podle směrnice 2008/115, ale patří mezi podmínky, jejichž cílem je zajistit právo státních příslušníků třetích zemí zajištěných členským státem na účinnou soudní ochranu.
(
i
) – Název projednávané věci je fiktivní. Neodpovídá skutečnému jménu žádné ze zúčastněných stran.
(
1
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. 2008, L 348, p. 98).