62024CJ0142_RES
Дело C‑142/24
Familienstiftung
срещу
Finanzamt Köln-West
(Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Köln)
Решение на Съда (първи състав) от 13 ноември 2025 година
„Преюдициално запитване — Свободно движение на капитали — Данък върху наследствата и даренията — Данъчно облагане на прехвърлянето на имущество, извършено поради учредяването на фондация между живи — Семейна фондация със седалище в Лихтенщайн — Съгласуваност на данъчния режим“
Международни споразумения — Споразумение за създаване на Европейското икономическо пространство — Свободно движение на капитали — Правен обхват, идентичен с този на разпоредбите на Съюза
(член 63 ДФЕС; Споразумение за ЕИП, член 40 и приложение XII)
(вж. т. 31, 35—44 и 55)
Международни споразумения — Споразумение за създаване на Европейското икономическо пространство — Свободно движение на капитали — Ограничения — Данъчно законодателство — Данък върху наследствата и даренията — Данъчно облагане на прехвърлянето на имущество към семейна фондация — Чуждестранни фондации, спрямо които се прилага данъчен клас, по-неблагоприятен от този на местните фондации, които също така се облагат със заместващ данък върху наследствата — Обективно сходни положения — Обосноваване — Съгласуваност на данъчния режим — Условие — Спазване на принципа на пропорционалност
(Споразумение за ЕИП, член 40)
(вж. т. 51, 56, 58—80 и диспозитива)
Резюме
След като е сезиран с преюдициално запитване от Finanzgericht Köln (Финансов съд Кьолн, Германия), Съдът се произнася по съвместимостта със свободното движение на капитали на национална правна уредба, която за целите на данъчното облагане на прехвърлянето на имущество позволява за местните семейни фондации да се приложи по-благоприятен данъчен клас от този за установените в чужбина, като първите също така се облагат със заместващ данък върху наследствата.
През 2014 г. г‑жа Y, която живее в Германия, учредява семейна фондация в Лихтенщайн, от която се ползват тя, децата ѝ и внуците ѝ. При това учредяване г‑жа Y прехвърля на фондацията имущество — действие, приравнено на дарение между живи.
През 2015 г. фондацията подава декларация за облагане с данък върху даренията и моли да се приложи привилегията на данъчните класове за семейните фондации съгласно германската правна уредба. Според тази правна уредба данъчният клас, приложим за семейните фондации, които са учредени на територията на страната основно в интерес на дадено семейство, се определя въз основа на родствената връзка между най-отдалечения правоимащ и дарителя, което позволява тези фондации да се ползват от данъчен клас I, от по-ниска данъчна ставка, в случая — 19 %, и от по-голямо данъчно облекчение. Според фондацията условието за учредяване „на територията на страната“ не бива да се взема предвид, защото накърнява свободното движение на капитали по смисъла на член 40 от Споразумението за ЕИП (
1
).
През 2018 г. данъчната администрация решава да не приложи тази привилегия към фондацията. Тя определя данъка, без да отчита родствената връзка между приобретателите и учредителката, като прилага данъчната ставка от 30 % за данъчен клас III.
След като фондацията подава жалба до запитващата юрисдикция, тази юрисдикция изразява съмнения дали условието за учредяване на фондацията на територията на страната е съвместимо с член 40 от Споразумението за ЕИП.
При тези условия запитващата юрисдикция иска от Съда да се установи дали член 40 от Споразумението за ЕИП допуска такава национална правна уредба.
Съображения на Съда
На първо място, Съдът констатира, че националната правна уредба представлява ограничение на движението на капитали по смисъла на член 40 от Споразумението за ЕИП. Всъщност прилагането на привилегията на данъчните класове спрямо местните семейни фондации води до това, че прехвърлянето на имущество към чуждестранна семейна фондация се подлага на данъчна тежест, по-голяма от данъчната тежест при прехвърляне към местна семейна фондация. От една страна, това намалява стойността на имуществото, което се прехвърля на чуждестранна семейна фондация, и от друга, позволява на местна семейна фондация да разполага с по-големи финансови средства от финансовите средства, с които могат да разполагат чуждестранните семейни фондации. В тази насока Съдът отбелязва, че разликата в третирането, въведена с националната правна уредба, може да бъде разрешена само ако се отнася до положения, които не са обективно сходни, или, в противен случай, ако е обоснована с императивно съображение от общ интерес и е пропорционална на тази цел (
2
).
На второ място, Съдът проверява дали разглежданите положения са сходни. Най-напред, той отбелязва, че Федерална република Германия упражнява правомощието си за данъчно облагане на прехвърлянето на имуществото на лице, което живее на нейна територия, към семейна фондация, независимо къде се намира тази фондация. С това националната правна уредба поставя на една и съща плоскост, за целите на възникването на данъчното задължение във връзка с прехвърлянето на имущество към семейна фондация, случаите, в които такава фондация се намира на територията на страната, и случаите, в които тя се намира в друга държава.
По-нататък, Съдът отбелязва, че данъчният клас и облекченията зависят от родствената връзка между дарителя и най-отдалечения правоимащ; това е фактор без връзка с мястото на учредяване на семейната фондация и може да бъде релевантен както за местните, така и за чуждестранните фондации. Следователно тяхното положение е обективно сходно.
Накрая, Съдът отбелязва, че целта да се предостави предимство само на местните семейни фондации по съображение, че единствено тяхното имущество, за разлика от имуществото на чуждестранните фондации, подлежи на периодично облагане със заместващия данък върху наследствата, е задължително и тясно свързана с учредяването на местни семейни фондации. Всъщност да се приеме, че тези положения не са сходни просто защото дадена фондация е установена в друга държава, би изпразнило от съдържание член 63, параграф 1 ДФЕС, който забранява именно ограниченията на движението на трансгранични капитали.
На трето място, Съдът проверява дали това ограничение на свободното движение на капитали е обосновано от императивно съображение от общ интерес, като съгласуваността на данъчния режим. Той приема, че съществува пряка връзка между предимството, което се състои в привилегията на данъчните класове, предоставена на местните семейни фондации, и заместващия данък върху наследствата, който впоследствие периодично се прилага спрямо имуществото само на тези фондации. Всъщност структурата на това предимство отразява симетрична логика, защото на посоченото предимство противостои, що се отнася до същото данъчнозадължено лице и до същото данъчно облагане, определено данъчно задължение. Тази логика би била нарушена, ако от това данъчно предимство се ползват и чуждестранни семейни фондации, които не подлежат на облагане в Германия със заместващия данък върху наследствата. Тъй като заместващият данък върху наследствата се начислява на интервали от 30 години, считано от датата на първото прехвърляне на имущество на местната семейна фондация, той не е случаен по своя характер. Този механизъм отразява, от една страна, целта, преследвана с националната правна уредба — да се поставят при равни условия прехвърлянето на имуществото чрез семейни фондации и обикновеното наследяване, и от друга страна, факта, че такива фондации по принцип е предвидено да продължат да съществуват няколко поколения.
По отношение на принципа на пропорционалност Съдът отбелязва, че въвеждането на заместващия данък върху наследствата, който се начислява на всеки 30 години, отразява принципа, че имуществото се облага с данък върху наследствата веднъж, при смяна на поколенията. Годността на националната правна уредба да гарантира осъществяването на преследваната цел, не се поставя под въпрос нито от обстоятелството, че имуществото на семейна фондация може в отделни случаи да се увеличава или да намалява, нито от факта, че би съществувала известна несигурност за сумата, която ще бъде удържана като заместващ данък върху наследствата. Всъщност, след като данъчната ставка, прилагана към местните семейни фондации при тяхното учредяване, съвпада със стандартната данъчна ставка за даренията, извършени между лица, които имат родствена връзка, в съответствие с целта тези фондации да бъдат поставени при равни условия с обикновеното наследяване, и след като заместващият данък върху наследствата следва същата логика, е налице съответствие между предимството, установено при учредяването на местната семейна фондация, и бъдещия недостатък — да трябва да се понесе заместващият данък върху наследствата. Според Съда националната правна уредба не надхвърля необходимото за постигане на преследваната цел, тъй като ограничава предимството на привилегията на данъчните класове до случаите, в които Федерална република Германия разполага с компетентност за последващо данъчно облагане на имуществото на семейната фондация.
В крайна сметка обаче запитващата юрисдикция е тази, която следва да провери дали националната правна уредба е съобразена с принципа на пропорционалност в тесен смисъл. От една страна, доколкото Федерална република Германия няма правомощие да облага с данък чуждестранните семейни фондации, ограничаването на ползването на предимството от по-благоприятен данъчен клас до случаите, в които прехвърлянето на имуществото към семейна фондация може да доведе до последващо данъчно облагане със заместващия данък върху наследствата, се явява пропорционално от гледна точка на преследваната цел. От друга страна, не изглежда, че — погледнато във времето — прилагането на същата правна уредба системно би водило до явно по-голяма данъчна тежест за прехвърлянето на имущество към чуждестранна семейна фондация, което, ако беше така, би поставило под въпрос пропорционалността на тази правна уредба.
Ето защо Съдът прави извод, че — стига да е спазен принципът на пропорционалност — принципът на свободно движение на капитали по смисъла на член 40 от Споразумението за ЕИП допуска национална правна уредба, съгласно която за целите на данъчното облагане на прехвърлянето на имущество към семейна фондация родствената връзка между най-отдалечения правоимащ съгласно акта за учредяване на фондация и учредителя се отчита само за местните фондации, подлежащи на облагане със заместващ данък върху наследствата, което води до прилагането спрямо тези фондации на данъчен клас, по-благоприятен от прилагания към чуждестранните семейни фондации, които не подлежат на облагане с този данък.
(
1
)	Член 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г. (ОВ L 1, 1994 г., стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 53, стр. 4), изменено със Споразумението за участието на Република България и Румъния в Европейското икономическо пространство (ОВ L 221, 2007 г., стр. 15) (наричано по-нататък „Споразумението за ЕИП“).
(
2
)	С оглед на член 65, параграф 1, буква а) и параграф 3 ДФЕС, както и на член 63 ДФЕС.