62014TO0383(02)_BG
Страни по делото
Диспозитив
Страни по делото
По дело T‑383/14 R
Europower SpA,
установено в Милано (Италия), за което се явяват G. Cocco и L. Salomoni, адвокати,
молител,
срещу
Европейска комисия,
за която се явяват L. Cappelletti, L. Di Paolo и F. Moro, в качеството на представители,
ответник,
подпомагана от
CPL Concordia Soc. coop., установено в Конкордия сула Секия (Италия), за което се явява A. Penta, адвокат,
встъпила страна,
с предмет искане за спиране на изпълнението, по същество, на Решение от 3 април 2014 г., с което Комисията отхвърля офертата, представената от Europower в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка JRC IPR 2013 C04 0031 OC за изграждане и поддръжка на тригенерационна електроцентрала с газови турбини на обект Испра (Италия) на Съвместния изследователски център (CCR) (ОВ 2013/S 137-237146), и възлага поръчката на CPL Concordia, като и, вследствие от това, на всички последващи други решения,
ПРЕДСЕДАТЕЛЯТ НА ОБЩИЯ СЪД
постанови настоящото
Определение (1)
Обстоятелства, предхождащи спора
1. На 17 юли 2013 г. Европейската комисия публикува в Официален вестник на Европейския съюз покана за представяне на оферти съгласно отворената процедура под номер JRC IPR 2013 C04 0031 OC с предмет изграждане и поддръжка на тригенерационна електроцентрала с газови турбини на обект Испра (Италия) на Съвместния изследователски център (CCR). Срокът за получаване на офертите и датата на отварянето на последните са определени, след публикувана в Официален вестник поправка, съответно на 15 и 21 ноември 2013 г. В документа, озаглавен „Административно приложение“, който се съдържа в поканата за представяне на оферти, се уточнява, че възлагането на поръчката се основава на икономически най-изгодната оферта, определена с оглед на общата стойност и на техническото качество, че за общата стойност може да се даде максимална оценка от 80 точки, а максималната оценка за техническото качество е 20 точки.
2. На 21 ноември 2013 г. комисията по отварянето пристъпва към отварянето на офертите. След проверка дали отговарят на определените изисквания, офертите са оценени от определената за това комисия, която представя доклада си на 21 март 2014 г.
3. С писмо от 3 април 2014 г. Комисията уведомява жалбоподателя Europower SpA, че офертата му не е приета, тъй като е получила по-ниска крайна оценка от офертата, представена от встъпилата страна CPL Concordia Soc. coop.
4. С писмо от 7 април 2014 г. жалбоподателят подава молба за предоставяне на достъп до следните документи: решението за възлагане на разглежданата поръчка, протоколите от оценяването, офертата на изпълнителя, характеристиките и относителните предимства на офертата на изпълнителя и договора, който е сключен или предстои да бъде сключен с изпълнителя.
5. С писмо от 11 април 2014 г. Комисията припомня, че поръчката е възложена на встъпилата страна, и посочва характеристиките на офертата на изпълнителя и дадените ѝ оценки.
6. На 15 април 2014 г. жалбоподателят подава молба, с която иска да получи препис от документите, посочени в молбата за предоставяне на достъп от 7 април 2014 г., и сочи, че поддържа молбата си за достъп до документите.
7. На 17 април 2014 г. Комисията отговаря на жалбоподателя, като припомня, че не може да му предостави друга информация в хода на процедурата по възлагане на поръчката и че достъп до документите относно обществената поръчка може да му бъде предоставен едва след приключването на процедурата, по-конкретно със сключването на договора с избрания оператор.
Производство и искания на страните
8. На 30 май 2014 г. жалбоподателят подава в секретариата жалба, с която по същество иска, от една страна, отмяна на решението на Комисията от 3 април 2014 г. за отхвърляне на офертата, която е предложил в рамките на процедурата по възлагане на поръчка […], на решението на Комисията за възлагане на поръчката на изпълнителя, […] и на самия договор […].
9. С отделен акт, постъпил в секретариата на Общия съд на 22 юли 2014 г., жалбоподателят подава настоящата молба за допускане на обезпечение, в която по същество моли председателя на Общия съд:
– да разпореди спиране на изпълнението на решението за отхвърляне на офертата на жалбоподателя, на решението за възлагане на офертата на изпълнителя и, вследствие на това, на последващите решения,
– да вземе всички необходими мерки за осигуряване на защитата, поискана с обезпечението.
10. В становището си по молбата за допускане на обезпечение, подадено в секретариата на Общия съд на 7 август 2014 г., Комисията моли председателя на Общия съд:
– да отхвърли молбата за временни мерки като недопустима,
– във всички случаи, да отхвърли молбата за временни мерки като неоснователна,
– да не се произнася по съдебните разноски.
11. С определение от 9 септември 2014 г. председателят на Общия съд допуска встъпване в настоящото производство в подкрепа на исканията на Комисията. Встъпилата страна представя становището си на 23 септември 2014 г., а Комисията и жалбоподателят представят становищата си по него съответно на 1 и на 3 октомври 2014 г.
От правна страна
Общи съображения
12. От тълкуването на член 278 ДФЕС във връзка с член 279 ДФЕС, от една страна, и с член 256, параграф 1 ДФЕС, от друга, е видно, че ако счита, че обстоятелствата го изискват, съдът по обезпечителното производство може да постанови спиране на изпълнението на акт, обжалван пред Общия съд, или да предпише необходимите временни мерки.
13. Член 104, параграф 2 от Процедурния правилник предвижда, че молбите за допускане на обезпечение трябва да излагат предмета на спора, обстоятелствата, установяващи неотложността, както и фактическите и правни основания, които обосновават вероятната основателност на поисканата временна мярка. Ето защо съдията по обезпечителното производство може да допусне спиране на изпълнението и другите временни мерки, ако установи, че на пръв поглед постановяването им е фактически и правно обосновано (fumus boni juris) и че те са неотложни, в смисъл че е необходимо да бъдат разпоредени и да породят действието си преди решението по иска или жалбата, за да се избегне значително и непоправимо увреждане на интересите на молителя. Тези условия са кумулативни, така че молбата за временни мерки трябва да бъде отхвърлена при неизпълнение на някое от тях (Определение от 14 октомври 1996 г., SCK и FNK/Комисия, C‑268/96 P(R), Сб., EU:C:1996:381, т. 30).
[ … ]
15. В настоящия случай, с оглед на специфичната роля на обезпечителните производства в делата за обществени поръчки и на установената от законодателя на Европейския съюз правна уредба, приложима към процедурите за възлагане на обществени поръчки, провеждани от възлагащите органи на държавите членки (вж. определение от 4 декември 2014 г., Vanbreda Risk & Benefits/Комисия, T‑199/14 R, Сб. (Откъси), EU:T:2014:1024, т. 16—20 и 157—162 и цитираната съдебна практика), следва най-напред да се провери дали жалбоподателят е представил достатъчно елементи за установяване на наличието на fumus boni juris.
[…]
По fumus boni juris
17. По отношение на условието за fumus boni juris следва да се припомни, че то е изпълнено, когато на фазата на обезпечителното производство е налице съществено противоречие по правен въпрос, чието разрешение не е очевидно на този етап, така че на пръв поглед жалбата не е напълно лишена от основание (вж. в този смисъл определения от 13 юни 1989 г., Publishers Association/Комисия, 56/89 R, Сб., EU:C:1989:238, т. 31 и от 8 май 2003 г., Комисия/Artegodan и др., C‑39/03 P‑R, Сб., EU:C:2003:269, т. 40). Всъщност, тъй като целта на обезпечителното производство е да гарантира пълното действие на бъдещото окончателно съдебно решение, за да се предотврати рискът от непълнота на осигуряваната от Съда правна защита, съдията по обезпечителното производство трябва само да прецени дали „на пръв поглед“ са налице основанията, изтъкнати в главното производство, за да установи дали има достатъчно голяма вероятност да бъде уважен(а) искът или жалбата (определения от 19 декември 2013 г., Комисия/Германия, C‑426/13 P(R), Сб., EU:C:2013:848, т. 41 и от 8 април 2014 г., Комисия/ANKO, C‑78/14 P‑R, Сб., EU:C:2014:239, т. 15).
18. В настоящия случай жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на искането си за спиране на изпълнението. С първото основание той по същество твърди, че изпълнителят не отговаря на техническите изисквания, посочени в документацията за поръчката, доколкото не е можел да използва ресурсите на други образувания, за да изпълни тези изисквания. С второто основание жалбоподателят поддържа, че оценката, дадена на офертата на изпълнителя за гарантираната производителност на електричество, е незаконосъобразна. С третото основание той твърди, по същество, че действията по възлагане на поръчката са извършени в рамките на едно-единствено заседание, в нарушение на принципите, уреждащи процедурите по възлагане на обществени поръчки. С четвъртото основание жалбоподателят упреква по същество Комисията за отказа ѝ да му предостави някои документи и определена информация. Накрая, с петото основание жалбоподателят оспорва по същество редовността на състава на комисията по отваряне на офертите и назначаването на комисията по оценяване.
[…]
По второто, третото, четвъртото и петото основание, изтъкнато от жалбоподателя
[…]
– По четвъртото и петото основание, изведени от липса на достъп до документацията за поръчката
[…]
46. Следователно от анализа на посочените от жалбоподателя второ, трето, четвърто и пето основание следва, че последните не позволяват да се установи наличието на fumus boni juris.
По първото основание, свързано с неизпълнение от страна на изпълнителя на техническите изисквания, посочени в документацията за поръчката
47. Жалбоподателят поддържа, че изпълнителят не отговаря на минималните технически изисквания, предвидени в документацията относно разглежданата процедура по възлагане на поръчка. По-конкретно предприятието, встъпила страна, не отговаряло на критериите за избор, посочени в точка III.2.3, буква в) от обявлението за поръчката, доколкото, от една страна, не било изградило поне две централи за комбинирано производство на електро- и топлоенергия с електропроизводствена мощност от най-малко 8 MW, и от друга страна, не можело да използва ресурсите на други образувания, за да изпълни този критерий. Жалбоподателят счита, че съгласно техническите спецификации оферентите са били длъжни да представят списък с инсталации, аналогични на тази, която е предмет на поръчката, които са били изградени пряко от предприятието оферент.
48. В това отношение следва най-напред да се установи, че разпоредбите на обявлението относно условията за участие в разглежданата процедура по възлагане на поръчка предвиждат изрично възможността оферентите да използват други икономически оператори. Обявлението за поръчката пояснява, че в тази хипотеза, за да са изпълнени критериите за избор, свързаните с избора документи и информация, отнасящи се до личното положение на икономическите оператори, трябва да бъдат представени от всеки един от тези оператори.
[…]
52. Ето защо на пръв поглед изглежда, че обявлението за поръчката допуска встъпилата страна да използва друго образувание, за да изпълни условията относно техническите ресурси, без да е длъжна да доказва, че самата тя е изградила инсталации.
53. Все пак, както подчертава жалбоподателят, в точка 12, пета алинея от техническите спецификации е посочено, че „[к]ъм техническата оферта се прилага изрично изисканата в поканата за представяне на оферта обща и техническата информация, която включва най-малко: списък на аналогични инсталации, изградени пряко от предприятието оферент […], като се посочват основните характеристики на всяка от тях“ [неофициален превод].
54. В това отношение следва да се отбележи, че включването на разпоредбата на точка 12, пета алинея от техническите спецификации, която съдържа изтъкнатото от жалбоподателя указание, изглежда не цели да ограничи условията за участие в разглежданата процедура за възлагане на поръчка чрез добавяне на критерии за оценка. Напротив, тази разпоредба изглежда цели да подчертае, че е важно към техническата оферта да бъде приложена определена информация, която вече е била изрично изискана с обявлението за поръчката, за да се преценят техническите възможности на оферентите.
[…]
57. С оглед на тези съображения следва да се прецени обхватът на указанието, на което почива първото основание на жалбоподателя. Първата информация, посочена в точка 12 от техническите спецификации, а именно „списък на аналогични инсталации, изградени пряко от предприятието оферент, включително спомагателни строителни съоръжения, механични и електро-инструментални инсталации, като се посочват основните им характеристики“ [неофициален превод], изглежда препраща към точка III.2.3, буква в) от обявлението за поръчката, която се отнася до „списък с основните работи, аналогични на главния предмет на поръчката, реализирани през последните 10 години, с посочване на сумите, на инсталираните електрически мощности, на датите и на сроковете за изпълнение и на публичните и частни бенефициенти“ [неофициален превод]. Уточнява се, от една страна, че „за всяка реализирана работа трябва да се приложи удостоверение за окончателно приемане или всеки друг документ, удостоверяващ правилното изграждане (например окончателна фактура)“, а от друга страна, че „поне две от тези инсталации трябва да се отнасят до изграждане на централи за комбинирано производство на електро- и топлоенергия с електропроизводствена мощност от най-малко 8 MW“. На пръв поглед сравняването на двата текста позволява да се отхвърли възприетото от жалбоподателя тълкуване, което дава предимство на отношение на lex generalis и lex specialis, тъй като, макар използваният в текста на техническите спецификации израз „пряко“ да може да изглежда като уточнение, в други аспекти той е много по-неясен от текста на обявлението за поръчката. Всъщност първият текст не съдържа указания за време. Освен това този текст изглежда допуска друго тълкуване, различно от предложеното от жалбоподателя. Може да се приеме, че такъв списък трябва да бъде представен само ако оферентът е реализирал пряко този вид работи. В противен случай такъв списък не следва да се представя, тъй като няма как да съществува, което обаче не пречи на оферента да участва в процедурата по възлагане на поръчка, доколкото може да е изпълнил условията за участие, посочени в обявлението за поръчката, чрез ресурсите на трети лица.
58. От този анализ следва, че информацията, посочена в точка 12, пета алинея от техническите спецификации, изглежда може да се тълкува, от една страна, като припомняне на критериите за избор, формулирани в точка III.2.3, букви в), г) и д) от обявлението за поръчката, и от друга страна, като уточнения относно представянето на необходимата информация (указания за близост, пояснение дали инсталации са били реализирани пряко от оферента).
59. При все това на този етап предложеното от жалбоподателя тълкуване изглежда не може да се изключи напълно, още повече че в становището си Комисията не дава обяснение на значението на израза „пряко“ и на причината за използването му.
60. Ето защо с оглед на несигурността относно тълкуването, което трябва да се даде на този израз и на значението му за редовността на разглежданото производство, съдията по обезпечителното производство приема, че е налице съществено противоречие по правен въпрос, чието разрешение не е очевидно на този етап, така че на пръв поглед жалбата не е напълно лишена от основание (вж. в този смисъл определение от 10 септември 2013 г., Комисия/Pilkington Group, C‑278/13 P(R), Сб., EU:C:2013:558, т. 67 и цитираната съдебна практика).
61. В това отношение обаче трябва да се припомни, че в рамките на твърде специфичните производства по спорове във връзка с възлагане на обществени поръчки трябва да се приеме, че когато отстраненият оферент успее да докаже наличието на особено сериозен fumus boni juris, от него не може да се изисква да докаже, че отхвърлянето на молбата му за обезпечение може да му нанесе сериозна и непоправима вреда, за да не се засегне прекалено и необосновано ефективната съдебна защита, от която се ползва по силата на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Такъв fumus boni juris е налице, когато има данни за достатъчно явна и значима незаконосъобразност, чието настъпване или последици трябва да се предотвратят възможно най-бързо, освен ако в крайна сметка претеглянето на наличните интереси не налага друго. При тези изключителни условия доказването на значимостта на вредата, която ще бъде причинена, ако не се спре изпълнението на обжалваното решение, само по себе си е достатъчно, за да бъде изпълнено условието за неотложност с оглед на необходимостта да се предотвратят последиците от такава незаконосъобразност (определение Vanbreda Risk & Benefits/Комисия, точка 15 по-горе, EU:T:2014:1024, т. 162).
62. В настоящия случай обаче анализът на второто, третото, четвъртото и петото основание не позволява да се приеме, че е налице fumus boni juris […]. Освен това анализът на първото основание разкрива само съществуването на несигурност, поради която съдията по обезпечителното производство приема, че това основание не е съвсем ирелевантно.
63. От това следва, че в рамките на настоящата процедура конкретните действия и решения на Комисията не могат да се считат за достатъчно яви и значителни нарушения на правото на Съюза, така че да е необходимо да се предотвратят последиците им за в бъдеще, без жалбоподателят да трябва да доказва непоправимия характер на вредата, която ще претърпи, ако не се спре изпълнението на обжалваното решение.
64. Тъй като анализът на основанията, изтъкнати в подкрепа на молбата за спиране на изпълнението на обжалваното решение, не позволява да се приеме, че е налице особено сериозен fumus boni juris, трябва да се разгледа условието за неотложност, за да се определи дали жалбоподателят е доказал както значимия, така и непоправимия характер на вредата, за която твърди, че може да настъпи.
По неотложността
65. Съгласно постоянната съдебна практика неотложният характер на молбата за допускане на обезпечение трябва да бъде преценяван във връзка с необходимостта от разпореждане на временни мерки, за да не се нанесе сериозна и непоправима вреда на страната, която ги е поискала. Тази страна е длъжна да докаже, че не би могла да изчака края на главното производство, без да претърпи лично вреда от такъв характер (вж. определение от 19 септември 2012, Гърция/Комисия, T‑52/12 R, Сб., EU:T:2012:447, т. 36 и цитираната съдебна практика).
66. В настоящия случай жалбоподателят представя върху малко повече от една страница от молбата си за допускане на обезпечение причините, поради които счита, че ще претърпи значителна и непоправима вреда вследствие на обжалваните мерки. Според него, от една страна, разглежданата поръчка е от съществено значение за самото продължаване на дейността му, и от друга страна, предприятието провеждало процедура за съкращения в сходен обект и това положение го принуждавало да освободи четири лица (и да предвиди същото за още две лица), доколкото тези лица не можели да бъдат преместени на работа в други обекти. Прибягването до освобождаване на персонал било показателно за трудното положение, в което жалбоподателят се намирал, поради това че не му е била възложена разглежданата поръчка.
67. В това отношение трябва да се констатира, че твърдението на жалбоподателя относно значението на разглежданата поръчка за продължаването на дейността му не се подкрепя от конкретни и точни данни и за него не са приложени подробни документи и удостоверения. […] Поради това следва да се приеме, че жалбоподателят не е представил каквито и да било конкретни данни относно финансовото си положение, които да позволят на съдията по обезпечителното производство да прецени значителния и непоправим характер на твърдяната вреда, а такива данни са абсолютно необходими за преценката на неотложността и е трябвало да бъдат представени в самата молба за допускане на обезпечение.
68. Що се отнася до освобождаването на персонал, трябва да се констатира, от една страна, че предприетата процедура за съкращения в сходен обект е започнала на 17 март 2014 г., или преди отхвърлянето на офертата на жалбоподателя за разглежданата поръчка. Съгласно постоянната съдебна практика обаче твърдяната неотложност поради риска от претърпяване на значителна и непоправима вреда трябва да следва от действието на обжалвания акт, което в случая не е така, тъй като освобождаването на персонал не е започнало поради изпълнението на обжалваните актове. В това отношение следва да се отбележи, че в становището си по становището на встъпилата страна жалбоподателят уточнява, че ефективни решения по изпълнението на тази процедура за съкращения са приети едва след като е узнал за отхвърлянето на офертата му за разглежданата поръчка. От преписката обаче личи, че писмата, изпратени до съответните служители на 18 юни 2014 г., на които писма жалбоподателят се позовава в подкрепа на доводите си, са само последица от тази процедура за съкращения, която е започнала преди решението за възлагане на разглежданата поръчки и следователно не е свързана с последното.
[…]
70. Във всички случаи, дори да се приеме, че анализът на първото основание, изтъкнато от жалбоподателя в подкрепа на искането му за спиране на изпълнението, позволява да се заключи, че е налице особено сериозен fumus boni juris, трябва да се констатира, че в рамките на настоящото производство жалбоподателят не представя никакви доказателства, които да установят значимостта на твърдяната от него вреда.
71. С оглед на това следва да се приеме, че доводите на жалбоподателя са явно неоснователни, що се отнася до изпълнението на условието за неотложност.
72. Ето защо, предвид всички изложени по-горе съображения, настоящата молба за допускане на обезпечение трябва да се отхвърли, без да е необходимо да се претеглят наличните интереси и без да е необходимо произнасяне по повдигнатите от Комисията въпроси относно допустимостта на исканията на жалбоподателя за спиране на изпълнението на последващите решения.
(1) .
(1)  – Възпроизвеждат се само точките от настоящото определение, които Общият съд счита за уместно да публикува.
Диспозитив
По изложените съображения
ПРЕДСЕДАТЕЛЯТ НА ОБЩИЯ СЪД
определи:
1) Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
2) Общият съд не се произнася по съдебните разноски.
Съставено в Люксембург на 24 март 2015 година.