ОПРЕДЕЛЕНИЕ
№ 1564
гр. София, 14.06.2022 г.
АПЕЛАТИВЕН СЪД - СОФИЯ, 14-ТИ ГРАЖДАНСКИ, 
в закрито
заседание на четиринадесети юни през две хиляди двадесет и втора година в
следния състав:
 
Председател:
Ася Събева
 
Членове:
Елена Тахчиева
Кристина Филипова
като разгледа докладваното от Ася Събева Въззивно частно гражданско дело
№ 20221000501672 по описа за 2022 година
Производството е по реда на чл
.274 ал.2 т.1 вр.чл.15 ал.2 ГПК.
Производството
 
е
 
образувано
 
по
 
частна
 
жалба
 
на
 
Е.
 
И.
 
В.
 
срещу
 
разпореждане
 №
2965 
от
 25.02.2022
г.
 
постановено
 
по
 
гр.д.
 № 20211100110805 
по
 
описа
 
на
 
СГС
, 
ГО
, 15
състав
, 
с
 
което
 
е
 
върната
 
обратно
 
искова
 
молба
 
вх.
№ 15177/01.09.2021 
г.
 
на
 
Е.В.
 
срещу
 
Д.К.
и е прекратено производството по гр.д. 10805/2021г. по описа на СГС, ГО, 15 състав.
            Съобщението за това определение е било връчено на жалбоподателя на 04.04.2022г.
Частната
 
жалба
 
срещу
 
това
 
разпореждане
 
е
 
депозирана
 
на
 11.04.2022
г.
  
т.е.
 
преди
изтичане на преклузивния едноседмичен срок за обжалване на същото.
Жалбоподателят
 
Е.
 
И.
 
В.
 
изтъква
 
факта
, 
че
 
определението
 
е
 
немотивирано
, 
тъй
 
като
СГС
 
се
 
е
 
ограничил
 
с
 
позоваването
 
на
 
обстоятелството
, 
че
 „
към
 
датата
 
на
 
сезиране
 
на
настоящия
 
съд
 
пред
 PC 
Халкидики
, 
гр.Полигирос
, 
Гърция
 
е
 
образувано
 
гр.д.
№ 556/2020
г.
,
приключило
 
с
 
решение
 
на
 
първа
 
инстанция
, 
с
 
която
 
исковете
 
на
 
Е.В.
 
срещу
 
ответницата
 
са
отхвърлени.
” 
Твърди
, 
че
 
съгласно
 
чл.
 29, 
параграф
 1 
от
 
Регламент
 (
ЕО
) 1215/2012 
на
Европейския
 
парламент
 
и
 
на
 
Съвета
 
от
 12.12.2012 
г
 „
когато
 
искове
 
с
 
един
 
и
 
същ
 
предмет
 
и
между
 
същите
 
страни
 
са
 
предявени
 
в
 
съдилищата
 
на
 
различни
 
държави
 
членки
, 
всеки
 
съд
,
различен
 
от
 
първия
 
сезиран
 
съд
, 
спира
 
разглеждането
 
на
 
делото
 
служебно
, 
докато
 
бъде
установена
 
компетентността
 
на
 
първия
 
сезиран
 
съд
”, 
а
 
съгласно
 
параграф
 3 
от
 
чл.
 29
„
Когато
 
бъде
 
установена
 
компетентността
 
на
 
първия
 
сезиран
 
съд
, 
всеки
 
друг
 
съд
, 
различен
от
 
първия
 
сезиран
 
съд
, 
се
 
отказва
 
от
 
компетентност
 
в
 
полза
 
на
 
този
 
съд.
 
Твърди
, 
че
 
съдът
 
е
допуснал
 
нарушение
 
на
 
процесуалният
 
закон
 
и
 
на
 
Законодателството
 
на
 
ЕС
, 
тъй
 
като
, 
на
първо
 
място
, 
от
 
обжалвано
 
разпореждане
 
не
 
става
 
ясно
 
по
 
какъв
 
начин
 
точно
 
е
 
установена
компетентността
 
на
 
РС
-
Халкидики
 
по
 
отношение
 
исковете
 
с
 
правно
 
основание
 
чл.
 55, 
ал.
 1,
пр.
 
първо
 
и
 
чл.
 59 
ЗЗД
, 
както
 
и
 
защо
 
е
 
приел
, 
че
 
между
 
исковете
, 
предявени
 
пред
 
СГС
 
и
1
исковете, предявени пред РС-Халкидики е налице идентичност и един и същ предмет.
Посочва
, 
че
 
Регламент
 (
ЕО
) 1215/2012 
на
 
Европейския
 
парламент
 
и
 
на
 
Съвета
 
от
12.12.2012
г.
 
не
 
е
 
приложим
 
в
 
настоящия
 
случай
, 
тъй
 
като
 
се
 
прилага
 
по
 
граждански
 
и
търговски
 
дела
, 
независимо
 
от
 
естеството
 
на
 
съда
 
или
 
правораздавателния
 
орган
, 
като
 
в
 
пар.
2 
на
 
същият
 
член
 
са
 
посочени
 
и
 
изключенията.
 
Срещу
 
лице
, 
които
 
има
 
местоживеене
 
в
държава
-
членка
, 
могат
 
да
 
бъдат
 
предявявани
 
искове
 
в
 
друга
 
държава
 
членка
 
по
 
реда
 
на
 
чл.
 7
от
 
Регламента
, 
който
 
урежда
 
т.нар.
 „
специална
 
компетентност
”, 
която
 
изключва
 
общата
компетентност.
 
От
 
изчерпателно
 
изброените
 
в
 
Раздели
 2 -7 
от
 
Регламента
 
хипотези
 
е
 
видно
,
че
 
в
 
т.нар.
 „
специална
 
компетентност
” 
не
 
се
 
включват
 
исковете
 
за
 
неоснователно
обогатяване
,
 
които
 
подлежат
 
на
 
разглеждане
 
при
 
т.
 
нар.
 
обща
 
компетентност
 
от
 
Регламента
съгласно
 
която
, 
искове
 
срещу
 
лица
 
които
 
имат
 
местоживеене
 
в
 
държава
 
членка
, 
независимо
от
 
тяхното
 
гражданство
, 
се
 
предявяват
 
пред
 
съдилищата
 
на
 
тази
 
държава
 
членка.
 
Посочва
още
, 
че
 
и
 
ищецът
 
и
 
ответницата
 
имат
 
своето
 
обичайно
 
местоживеене
 
на
 
територията
 
на
 
РБ
,
от
 
което
 
следва
, 
че
 
предявените
 
по
 
настоящото
 
дело
 
два
 
евентуални
 
иска
 
с
 
правно
основание
 
чл.
55 
ал.
1 
пр.
 
първо
 
и
 
чл.
59 
ЗЗД
 
са
 
изключени
 
от
 
Регламент
 (
ЕО
) 1215/2012 
на
Европейския
 
парламент
 
и
 
на
 
Съвета
 
от
 12.12.2012 
г.
 
Моли
 
за
 
отмяна
 
на
 
определението
 
за
прекратяване на производството.
Ответникът
 
по
 
ч.ж.
 
Д.К.
 
оспорва
 
същата
 
и
 
моли
 
съда
 
да
 
потвърди
 
определението
като
 
правилно
 
и
 
законосъобразно.
 
Счита
, 
че
 
оспорването
 
на
 
компетентността
 
на
 
гръцкия
 
съд
по
 
настоящото
 
дело
 
е
 
по
-
скоро
 
защитно
 
поведение
 
на
 
жалбоподателя
, 
който
 
сам
 
е
 
избрал
къде
 
първоначално
 
да
 
депозира
 
своите
 
искове.
 
Към
 
датата
 
на
 
внасяне
 
на
 
настоящия
 
отговор
,
спорът
 
пред
 
РС
-
Хапкидики
 
гр.
 
Полигирос
 
приключил
 
с
 
решение
 №113/2021
г
 , 
което
 
е
представено
 
към
 
отговора
 
на
 
ИМ.
 
Съдът
 
се
 
е
 
произнесъл
 
на
 19 
май
 2021
г.
 
като
 
предвид
наведените
 
в
 
молбата
 
претенции
 
е
 
отхвърлил
 
изцяло
 
иска
 
на
 
Е.В.
 
за
 
сумата
 
от
 114 500 
евро
,
„
като
 
неоснователен
 
по
 
същество
, 
при
 
липса
 
на
 
субсидиарна
 
историческа
 
основа
 
за
неоснователно
 
обогатяване
“. 
Твърди
, 
че
 
ж
албоподателят
, 
който
 
е
 
ищец
 
по
 
исковете
 
както
пред
 
СГС
, 
така
 
и
 
пред
 PC 
Хапкидики
, 
се
 
позовава
 
на
 
едни
 
и
 
същи
 
факти
 
и
 
обстоятелства
, 
за
да
 
обоснове
 
претенциите
 
си.
 
В
 
ИМ
 
пред
 
СГС
 
избирателно
 
ги
 
допълва
 
с
 
неотносими
 
към
спора
 
факти
, 
които
 
са
 
му
 
станали
 
известни
 
от
 
общото
 
му
 
съжителство
 
с
 
ответницата
, 
с
 
цел
,
да
 
се
 
опита
 
да
 
заобиколи
 
неизгодните
 
за
 
него
 
предели
 
на
 
съдебното
 
решение
 №113/2021 
г.
на
 
Едночленен
 
районен
 
съд
 
Хапкидики
 
по
 
гр.д.
 522/146
ТМ
, 3 4335-215
г.
 11.06.2020
г.
 
СГС
,
15 
състав
, 
постановил
 
обжалваното
 
разпореждане
, 
се
 
явява
 
сезиран
 
по
 
спор
, 
първоначално
заведен
 
пред
 PC-
Хапкидики
 
гр.
 
Полигирос
 
и
 
след
 
като
 
е
 
преценил
 
всички
 
доказателства
 
по
делото
, 
правилно
 
е
 
съобразил
, 
че
 
на
 
основание
 
чл.
 29, 
ал.
3 
от
 
Регламент
 (
ЕС
) № 1215/2012
г.
ИМ
 
подлежи
 
на
 
връщане
, 
поради
 
установяване
 
на
 
компетентността
 
на
 PC 
Хапкидики
 
гр.
Полигирос.
 
Единствената
 
промяна
 
от
 
датата
 
на
 
завеждане
 
на
 
иска
 
пред
 
РС
-
Халкидики
, 
гр.
Полигирос
 - 09.06.2020
г.
 
до
 01.09.2021
г.
 
датата
 
на
 
образуване
 
на
 
настоящото
 
производство
 
е
постановяването
 
на
 
съдебно
 
решение
 
от
 
първия
 
сезиран
 
съд
, 
който
 
се
 
произнася
 
по
идентични
 
на
 
предявените
 
пред
 
СГС
 
искове
, 
вкл.
 
и
 
относно
 
претенции
, 
основаващи
 
се
 
на
неоснователно
 
обогатяване.
 
Към
 
момента
 
на
 
подаване
 
на
 
настоящия
 
отговор
 
решението
 
на
2
първоинстанционния
 
съд
 
е
 
влязло
 
в
 
сила.
 
Ищецът
 
по
 
него
 
Е.В.
 
е
 
уведомен
, 
чрез
 
своя
адвокат
, 
съгласно
 
приложимата
 
норма
 (
от
 
чл.
143, 
ал.
3 
ГПК
 
Гърция
) 
на
 18.03.2022
г.
 
съгласно
Отчет
 
за
 
връчване
 - 
Приложение
 1 
и
 
в
 
предвидения
 
съгласно
 
чл.
518 
ал.
1 
ГПК
 -
Гърция
 
срок
не
 
го
 
в
 
обжалвал
, 
видно
 
от
 
Удостоверение
 
от
 
РС
 
Халкидики
 
от
 20.04.2022
г.
- 
Приложение
 2.
Ищецът
 
не
 
е
 
обжалвал
 
съдебното
 
решение
 
в
 
законовия
 
срок
, 
с
 
което
 
потвърждава
съгласието си с решението и мотивите към него.
Съдът
, 
като
 
обсъди
 
частната
 
жалба
 
и
 
приложените
 
към
 
нея
 
доказателства
,
намира 
частната жалба за неоснователна по 
следн
и
т
е съображения 
:
Производството
 
пред
 
СГС
, 15 
състав
 
по
 
настоящото
 
дело
 
е
 
образувано
 
по
 
предявени
от
 
Е.
 
И.
 
В.
 
срещу
 
Д.
 
А.
 
К.
 
главни
 
обективно
 
съединени
 
искове
 
с
 
правно
 
основание
 
чл.
 240,
ал.
 1 
вр.
 
чл.
 79 
вр.
 
чл.
 86 
ЗЗД
 
и
 
евентуални
 
искове
 
с
 
правно
 
основание
 
чл.
 55, 
ал.
 1, 
пр.
 
първо
ЗЗД и втори евентуален иск по чл. 59 ЗЗД за сумата от 75 000 евро.
Видно
 
от
 
приложените
 
към
 
отговора
 
на
 
ИМ
 
писмени
 
доказателства
 
Е.
 
И.
 
В.
 
вече
 
е
депозирал
 
пред
 
РС
-
Халкидики
 
същите
 
искове
 
на
 
същото
 
основание
 
срещу
 
Д.
 
А.
 
К.
  
с
 
искане
съдът
 
да
 
я
 
осъди
 /
задължи
/ 
да
 
му
 
заплати
 
сумата
 
от
 134 500 
евро
, 
на
 
основание
 
даден
 
заем
(
която
 
сума
 
включва
 
и
 
претенцията
 
от
 75 000 
евро
, 
предмет
 
на
 
настоящият
 
иск
), 
както
 
и
сумата от 20 000 евро причинени морални щети.
Видно
 
от
 
постановено
 
съдебно
 
решение
 № 113/2021 
год.
 
на
 
РС
-
Халкидики
 
съдът
 
не
 
е
приел
 
за
 
разглеждане
 
искът
 
за
 
сумата
 
от
 20 000 
евро
 
за
 
причинени
 
морални
 
щети
 
и
 
го
 
е
оставил
 
без
 
разглеждане
, 
като
 
е
 
отхвърлил
 
претенцията
 
за
 
заплащане
 
на
 
сумата
 
от
 134 500
евро
 
невърнат
 
заем
, 
като
 
неоснователна.
 
Спорът
 
пред
 
РС
-
Хапкидики
 
гр.
 
Полигирос
 
е
приключил
 
с
 
решение
 №113/2021
г
 , 
постановено
 
на
 19 
май
 2021
г.
 
като
 
искът
 
на
 
Е.В.
 
за
сумата
 
от
 114 500 
евро
, 
е
 
отхвърлен
 
„
като
 
неоснователен
 
по
 
същество
, 
при
 
липса
 
на
субсидиарна историческа основа за неоснователно обогатяване“.
Жалбоподателят
 
Е.В.
 
е
 
уведомен
, 
чрез
 
своя
 
адвокат
, 
съгласно
 
приложимата
 
норма
 (
от
чл.
143, 
ал.
3 
ГПК
 
Гърция
) 
на
 18.03.2022
г.
 
съгласно
 
Отчет
 
за
 
връчване
 /
Приложение
 1/ 
и
 
в
предвидения
 
съгласно
 
чл.
518 
ал.
1 
ГПК
 
Гърция
 
срок
 
не
 
го
 
в
 
обжалвал
, 
видно
 
от
Удостоверение
 
от
 
РС
 
Халкидики
 
от
 20.04.2022
г.
 /
Приложение
 2/ 
приложени
 
към
 
отговора
 
на
ч.ж.
 
Следователно
 
е
 
налице
 
отрицателна
 
процесуална
 
предпоставка
 
по
 
допустимост
 
на
главните
 
искове
 - 
СПН
, 
от
 
категорията
 
на
 
абсолютните
, 
за
 
които
 
съдът
 
е
 
длъжен
 
да
 
следи
служебно.
Що
 
се
 
отнася
 
до
 
предявените
 
в
 
условие
 
на
 
евентуалност
 
искове
 
с
 
правно
 
основание
чл.55 и 59 ЗЗД - неоснователно обогатяване, следва да се посочи следното:
Жалбоподателят
, 
в
 
качеството
 
си
 
на
 
ищец
 
по
 
първоначално
 
заведения
 
иск
 
пред
 PC
Халкидики
, 
Полигирос
 
е
 
определил
 
компетентността
 
на
 
гръцкия
 
съд
, 
пред
 
който
 
е
 
избрал
 
и
сам
 
е
 
депозирал
 
първоначално
 
исковете
 
си
 
за
 
разглеждане.
 
Приложимото
 
европейско
законодателство
 
във
 
връзка
 
с
 
международна
 
компетентност
 
на
 
Първоинстанционния
 
съд
Халкидики
 
да
 
разгледа
 
спора
, 
към
 
датата
 
на
 
завеждане
 
на
 
ИМ
 - 01.09.2021 
г.
, 
е
 
Регламент
(
ЕО
) 1215/2012 
на
 
Европейския
 
парламент
 
и
 
на
 
Съвета
 
от
 12.12.2012
г.
 
относно
3
компетентността
, 
признаването
 
и
 
изпълнението
 
на
 
съдебни
 
решения
 
по
 
граждански
 
и
търговски
 
дела.
 
В
 
параграф
 21 
от
 
преамбюла
 
на
 
Регламент
 (
ЕС
) №1215/2012
г.
 
е
 
формулирана
волята
 
на
 
законодателя
 
да
 
се
 
сведе
 
до
 
минимум
 
възможността
 
да
 
има
 
успоредни
 
производства
,
както
 
и
 
да
 
се
 
гарантира
, 
че
 
в
 
различни
 
държави
-
членки
 
няма
 
да
 
се
 
произнасят
 
противоречащи
 
си
съдебни решения. 
В
 §22 
от
 
преамбюла
 
на
 
същия
 
регламент
, 
е
 
посочено
 
изрично
, 
че
 : „
с
 
цел
 
да
 
се
подобри
 
ефективността
 
на
 
изключителните
 
споразумения
 
за
 
избор
 
на
 
съд
 
и
 
да
 
се
 
избягнат
 
способи
за
 
злоупотреба
 
при
 
съдебните
 
спорове
, 
е
 
необходимо
 
да
 
се
 
предвиди
 
изключение
 
от
 
общото
правило
 
за
 
висящи
 
дела
 (lis pendens), 
с
 
оглед
 
разрешаването
 
по
 
удовлетворителен
 
начин
 
на
специфична ситуация
, 
в която могат да възникнат успоредни производства.
В
 
този
 
текст
 
на
 
Регламента
 
се
 
уточнява
, 
че
 
предимството
 
винаги
 
е
 
на
 
първия
сезиран
 
съд
, 
а
 
в
 
случая
 
това
 
е
 
гръцкият.
 
Отново
 
според
 
същия
 
Регламент
, 
параграф
 24 
от
преамбюла, 
съдът оценява всички обстоятелства по делото, което разглежда. 
Тези
 
обстоятелства
биха
 
могли
 
да
 
включват
 
фактите
, 
връзките
 
между
 
фактите
 
по
 
делото
 
и
 
страните.
Идентичността
 
на
 
фактите
 
и
 
обстоятелствата
 
е
 
лесно
 
проследима
 
при
 
сравняване
 
на
 
двете
искови
 
молби.
 
Относимите
 
правни
 
норми
 
към
 
фактическата
 
обстановка
, 
описана
 
от
 
ищеца
,
определят
 
приложимото
 
материално
 
право
 
към
 
разрешаването
 
на
 
спора
, 
като
 
в
 
случая
,
отношенията
 
се
 
намират
 
в
 
най
-
тясна
 
връзка
 
с
 
гръцките
 
правни
 
норми
, 
поради
 
което
 
и
ищецът
 
първоначално
 
се
 
обърнал
 
към
 
него
 
за
 
разрешаване
 
на
 
спора.
           
Ответницата
 
от
своя
 
страна
, 
не
 
е
 
възразила
 
срещу
 
компетентността
 
на
 
съда
 
в
 
Халкидики
 
т.е.
 
не
 
е
 
направила
възражение
 
за
 
местна
 
подсъдност
 
по
 
реда
 
на
 
чл.
28 
т.
1. 
Съгласно
 
чл.
26 
ал.
1 
от
 
Регламент
 (
ЕС
)
1215/2012
г.
, 
компетентността
 
на
 
съда
 
се
 
определя
 
от
 
явяването
 
на
 
ответника
 
извън
компетентността
, 
която
 
произтича
 
от
 
други
 
разпоредби
 
на
 
регламента.
 
Сезираният
 
съд
 
дължи
служебна
 
проверка
 
досежно
 
компетентността
 
си.
 
В
 
настоящия
 
случай
, 
страните
 
са
осъществили
 
процесуалните
 
си
 
права
 
при
 
разглеждане
 
и
 
решаване
 
на
 
спора
 
пред
 
съда
 
в
Гърция
, 
като
 
съдът
 
се
 
е
 
произнесъл
 
с
 
влязло
 
в
 
сила
 
решение
 
и
 
по
 
отношение
 
на
 
претенциите
за
 
неоснователно
 
обогатяване.
 
Първият
 
сезиран
 
съд
 
по
 
смисъла
 
на
 
регламента
 
е
 
приел
 
за
разглеждане
 
исковете
 
на
 
стр.
3 
от
 
Решението
 
изрично
 
е
 
констатирал
, 
че
: 
„
Настоящият
 
иск
,
компетентно
 
се
 
внася
, 
за
 
да
 
се
 
разгледа
 
пред
 
този
 
съд
 
по
 
редовна
 
процедура
 
и
 
е
 
законен
, 
основан
на
 
разпоредбите
 
на
 
чл.
806, 361, 345, 346, 
от
 
Гражданския
 
кодекс
, 
чл.
 907
, 
908,191, 
и
 176 
от
 
ГПК
,
освен
 
искането
 
за
 
сума
 
в
 
размер
 
на
 20 000 
евро
, 
което
 
трябва
 
да
 
бъде
 
отхвърлено
 
като
 
незаконно
,
тъй
 
като
 
описаното
 
в
 
иска
 
по
 
никакъв
 
начин
 
не
 
формира
 
деликтно
, 
като
 
противно
 
на
 
морала
 (
чл.
919 
от
 
Гражданския
 
кодекс
) 
поведение.
 
На
 
основание
 
чл.
 32 
от
 
Регламент
 (
ЕС
) 
1215/201
2г,
съдът
 
в
 
крайния
 
съдебен
 
акт
 
е
 
посочил
, 
че
 
се
 
счита
 
сезиран
 
от
 
момента
, 
в
 
който
 
документът
за образуване на производството е внесен в съда, което в настоящия случай е 09.06.2020 г.
Забраната
 
на
 
чл.
 299, 
ал.
 1 
ГПК
 
за
 
пререшаване
 
на
 
спор
, 
разрешен
 
с
 
влязло
 
в
 
сила
решение
 
означава
 
преклудиране
 
на
 
всеки
 
факт
 
и
 
основаните
 
на
 
него
 
права
, 
осъществен
преди постановяване на решението.
Съгласно
 
теорията
 
и
 
трайната
 
съдебна
 
практика
 
правото
 
да
 
се
 
иска
 
връщане
 
на
полученото
 
без
 
правно
 
основание
 
съгласно
 
разпоредбата
 
на
 
чл.
59, 
ал.
2 
от
 
ЗЗД
 
възниква
само
 
тогава
, 
когато
 
обеднелия
 
няма
 
друг
 
иск
, 
с
 
който
 
да
 
се
 
защити.
 
Искът
 
по
 
чл.
59, 
ал.
1 
ЗЗД
и
 
другият
 
иск
, 
с
 
който
 
ищецът
 
се
 
сезирал
 
съда
 
по
 
чл.
 240, 
ал.
 1 
от
 
ЗЗД
, 
са
 
в
 
положение
 
на
4
Председател:
_______________________
Членове:
1.
_______________________
2.
_______________________
субсидиарност, поради което, искът по чл.59, ал.1 ЗЗД е неприложим.
Отделно
 
от
 
гореизложеното
 
следва
 
да
 
се
 
посочи
, 
че
 
съгласно
 
чл.
31 
от
 
регламента
всеки
 
съд
, 
различен
 
от
 
първия
 
избран
, 
се
 
отказва
 
от
 
компетентност
 
в
 
полза
 
на
 
този
съд.
С
 
оглед
 
горното
 
настоящата
 
инстанция
 
приема
 
ч.ж.
 
за
 
неоснователна
, 
а
постановеното определение за правилно по същество.
На
 
осн.чл.
78 
ал.
3 
ГПК
 
жалбоподателят
 
дължи
 
в
 
полза
 
на
 
въззиваемата
 
страна
 
сумата
от 2000 лв. направени разноски.
            С оглед изложеното, съдът
ОПРЕДЕЛИ:
ПОТВЪРЖДАВА
 
разпореждане
 № 2965 
от
 25.02.2022
г.
 
постановено
 
по
 
гр.д.
 №
20211100110805 
по
 
описа
 
на
 
СГС
, 
ГО
, 15 
състав
, 
с
 
което
 
е
 
върната
 
обратно
 
искова
 
молба
 
вх.
№ 15177/01.09.2021 
г.
 
депозирана
 
от
 
Е.В.
 
срещу
 
Д.К.
, 
а
 
производството
 
по
 
гр.д.
 10805/2021
г.
по описа на СГС, ГО, 15 състав е прекратено.
ОСЪЖДА
 
Е.
 
И.
 
В.
  
ЕГН
 ********** 
адрес
: 
гр.
 ***, 
улица
 *** № *** 
вх.
 ***
 
ДА
ЗАПЛАТИ
 
В
 
ПОЛЗА
 
НА
 
Д.
 
А.
 
К.
, 
ЕГН
 **********, 
СЪДЕБЕН
 
АДРЕС
: 
го.
 
София
 1301, 
ул.
„Позитано " №7, ет.2, офис 5-6, сумата от 2000 лв./две хиляди лева/ направени разноски.
Определението
 
подлежи
 
на
 
обжалване
 
в
 
едноседмичен
 
срок
 
от
 
съобщението
 
с
 
ч.к.ж
.
пред ВКС.
5