62023CJ0367_RES
Дело C‑367/23
EA
срещу
Artemis security SAS
(Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция)
Решение на Съда (втори състав) от 20 юни 2024 година
„Преюдициално запитване — Защита на безопасността и здравето на работниците — Организация на работното време — Директива 2003/88/EО — Член 9, параграф 1, буква a) — Задължение за оценка на здравословното състояние на работниците, които полагат нощен труд — Неизпълнение на това задължение от работодателя — Право на обезщетение — Необходимост да се установи наличието на конкретна вреда“
Социална политика — Защита на безопасността и здравето на работниците — Директива 2003/88 относно някои аспекти на организацията на работното време — Задължение за оценка на здравословното състояние на работниците, които полагат нощен труд — Неизпълнение от работодателя — Право на обезщетение — Определяне на размера на вредите — Прилагане на националните правила относно обхвата на паричното обезщетение — Условие — Спазване на принципите за равностойност и ефективност
(член 9, параграф 1, буква а) от Директива 2003/88 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 25—27 и 37)
Социална политика — Защита на безопасността и здравето на работниците — Директива 2003/88 относно някои аспекти на организацията на работното време — Задължение за оценка на здравословното състояние на работниците, които полагат нощен труд — Неизпълнение от работодателя — Право на обезщетение — Пълно обезщетяване на претърпените вреди — Обхват — Плащане на наказателно обезщетение — Изключване
(член 9, параграф 1, буква а) от Директива 2003/88 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 31—35 и 36)
Социална политика — Защита на безопасността и здравето на работниците — Директива 2003/88 относно някои аспекти на организацията на работното време — Задължение за оценка на здравословното състояние на работниците, които полагат нощен труд — Неизпълнение от работодателя — Право на обезщетение — Необходимост да се установи наличието на конкретна вреда
(член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 9, параграф 1, буква а) от Директива 2003/88 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 40—43; т. 1 от диспозитива)
Резюме
Сезиран с преюдициално запитване от Cour de cassation (Касационен съд, Франция), Съдът уточнява някои правила относно нощния труд съгласно Директива 2003/88/ЕО (
1
) и относно правото на обезщетение при тяхното нарушаване.
На 1 април 2017 г. EA е назначен от Artemis security SAS (по-нататък „Artemis“) като служител в служба за противопожарна безопасност и оказване на първа помощ. След преместването му от дневна на нощна работа, EA сезира Conseil de prud’hommes de Compiène (Трудов съд Компиен, Франция) по-специално с искане да осъди Artemis да му изплати обезщетение за вреди, тъй като от една страна, Artemis изменило едностранно трудовия му договор, а от друга страна, не му е било предоставено засиленото медицинско наблюдение, приложимо за нощния труд.
След като искането му за обезщетение за вреди е отхвърлено, EA обжалва решението пред Cour d’appel d’Amiens (Апелативен съд Амиен, Франция), който потвърждава обжалваното решение по съображението, че EA не доказал наличието и съдържанието на вредите, които твърди, че е претърпял поради липсата на изискваното при нощен труд засилено медицинско наблюдение. В подкрепа на касационната си жалба срещу последното решение пред запитващата юрисдикция EA твърди, че самата констатация за неспазване на защитните разпоредби относно засиленото медицинско наблюдение при нощен труд дава право на обезщетение на засегнатия работник и че като отхвърлил искането му за обезщетение, Cour d’appel d’Amiens нарушил Кодекса на труда (
2
) във връзка с член 9 от Директива 2003/88.
В това отношение запитващата юрисдикция иска по-специално да установи дали самото неспазване от работодателя на националните мерки, които осигуряват медицинската оценка на полагащите нощен труд работници, предвидена в член 9, параграф 1, буква а) от Директива 2003/88 (
3
), само по себе си дава право на обезщетение, без да е необходимо да се доказва наличието на конкретна вреда за съответния работник.
Съображения на Съда
Съдът преди всичко припомня, че в правото на Съюза няма разпоредби, които да определят правилата относно евентуалното обезщетение, което може да претендира работник, назначен да полага нощен труд, ако неговият работодател не изпълни националните правила за медицинската оценка, предвидена при назначаване на работа, с които се прилага член 9, параграф 1, буква a) от Директива 2003/88. Следователно във вътрешния правен ред на всяка държава членка трябва да се определят правилата за съдебните искове, предназначени да гарантират зачитането на правата, които правните субекти черпят от тази разпоредба, и по-конкретно условията, при които такъв работник може да получи обезщетение за посоченото неизпълнение, при условие че са спазени принципите на равностойност и ефективност.
Що се отнася до принципа на ефективност, тъй като в случая предвидените в този член задължения за оценка на здравословното състояние на полагащите нощен труд работници са транспонирани във вътрешното право, съответният работник трябва да може да изисква от работодателя да ги изпълни, като при необходимост предяви иск за правилното им изпълнение пред компетентните съдилища в съответствие с изискванията, произтичащи от член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Така упражняването на правото на ефективна съдебна защита може да допринесе за осигуряване на ефективността на правото, което има полагащият нощен труд работник, да бъде оценено здравословното му състояние, съгласно член 9, параграф 1, буква а) от Директива 2003/88.
Фактът, че полагащият нощен труд работник може да получи достатъчно обезщетение, ако работодателят не изпълни предвидените в този член задължения, също допринася за осигуряването на такава ефективност, тъй като посоченото обезщетение трябва да позволи пълното поправяне на действително претърпените вреди. Всъщност правото на работника да иска обезщетение за вреди засилва оперативния характер на правилата за защита, предвидени в член 9, параграф 1, буква а), и може да възпре повторното извършване на неправомерни действия. Плащането в полза на увреденото лице на обезщетение, което покрива изцяло претърпяната вреда, може да гарантира, че подобна вреда ще бъде реално поправена или възстановена с възпиращо и пропорционално действие. При това положение, като се има предвид компенсаторната функция на правото на обезщетение, предвидено в настоящия случай в приложимото национално право, пълното поправяне на действително претърпените вреди е достатъчно, без да е необходимо от работодателя да се изисква плащането на наказателно обезщетение.
Освен това приложимото национално право съдържа в това отношение специфични правила, които позволяват налагането на глоби при неизпълнение от работодателя на националните разпоредби, които транспонират член 9, параграф 1, буква а) от Директива 2003/88. Тези специфични правила на свой ред допринасят да се осигури ефективността на правото, което има полагащият нощен труд работник, да бъде оценено здравословното му състояние, съгласно посочената разпоредба. Такива правила, които имат предимно наказателна цел, от своя страна не зависят от наличието на вреда. Така, макар такива наказателни правила и правилата, уреждащи договорната или квазиделиктната отговорност да се допълват, тъй като и двете насърчават спазването на посочената разпоредба от правото на Съюза, те все пак имат съвсем различни функции.
При тези условия Съдът стига до извода, че освен ако запитващата юрисдикция не установи друго, национална правна уредба като разглежданата видимо не е в състояние да засегне ефективността на правата, произтичащи от член 9, параграф 1, буква а) от Директива 2003/88.
Накрая, предвид целта на въведените с този член мерки за оценка на здравословното състояние, за разлика от изискванията относно продължителността на работното време, произтичащи от член 6, буква б) и от член 8 от Директива 2003/88, чието неспазване само по себе си причинява вреда на съответния работник, липсата на медицински преглед, който трябва да предхожда назначаването на нощна работа, и на редовно медицинско наблюдение след това назначаване, предвидени в член 9, параграф 1, буква а) от тази директива, не води непременно до увреждане на здравето на съответния работник, нито, при това положение, до вреда за него, която да бъде поправена. Всъщност, тъй като евентуалното настъпване на такава вреда зависи по-специално от индивидуалното здравословно състояние на всеки работник, извършваните през нощта задачи освен това могат да са различно трудни и различно стресиращи.
(
1
)	Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (OB L 299, 2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).
(
2
)	А именно член L. 3122‑11 от този кодекс, предвиждащ, че „[в]секи работник, който полага нощен труд, има право на редовно индивидуално наблюдение на здравословното си състояние при условията, определени в член L. 4624‑1“.
(
3
)	Член 9, озаглавен „Оценка на здравословното състояние и прехвърляне на работници, които полагат нощен труд на дневна работа“, предвижда в параграф 1: „Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че a) работниците, които полагат нощен труд, имат право на безплатна здравна оценка преди назначаването им и редовно след това; […]“.