62019TO0043_INF
Rettens kendelse (Fjerde Afdeling) af 29. januar 2020 –WV mod EU-Udenrigstjenesten
(Sag T-43/19)
»Erstatningssøgsmål – personalesag – tjenestemænd – for sent anlagt – afvisning«
1.
Tjenestemandssager – søgsmål rettet mod afgørelsen om afvisning af klage – formaliteten – pligt til at tage stilling til de påstande, der er rettet mod afgørelsen om afslag på klagen – påstande, som ikke har et selvstændigt indhold, eller afgørelse, som er rent bekræftende – foreligger ikke
(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)
(jf. præmis 53 og 54)
2.
Tjenestemandssager – forudgående administrativ klage – frister –præklusion – genåbning ved en ansøgning i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 1 – ikke tilladt
(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)
(jf. præmis 59)
3.
Tjenestemandssager – erstatningspåstand tilknyttet en annullationspåstand – afvisning af annullationspåstanden medfører afvisning af erstatningspåstanden
(Tjenestemandsvedtægten, art. 91)
(jf. præmis 72)
Angående
Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af EU-Udenrigstjenestens afgørelse af 28. marts 2018 om afslag på sagsøgerens ansøgning om erstatning samt, om fornødent, af EU-Udenrigstjenestens afgørelse af 26. oktober 2018 om afslag på den klage, som sagsøgeren indgav den 26. juni 2018, dels om erstatning for det tab, sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af EU-Udenrigstjenestens adfærd over for ham.
Konklusion
1)
Sagen afvises.
2)
WV betaler sagsomkostningerne.