62021CJ0057_RES
Byla C‑57/21
RegioJet a. s.
prieš
České dráhy a.s.,
(Nejvyšší soud (Aukščiausiasis Teismas, Čekijos Respublika) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2023 m. sausio 12 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Konkurencija – Piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi – Taisyklės, reglamentuojančios ieškinių, kuriuose pagal nacionalinę teisę prašoma atlyginti žalą, padarytą pažeidus valstybių narių ir Europos Sąjungos konkurencijos teisės nuostatas, pareiškimą – Direktyva 2014/104/ES – 5 ir 6 straipsniai – Įrodymų pateikimas – Konkurencijos institucijos byloje esantys įrodymai – Baudžiamoji procedūra Europos Komisijoje, susijusi su konkurencijos taisyklių pažeidimu – Nacionalinė procedūra, susijusi su ieškiniu dėl žalos, padarytos dėl to paties pažeidimo, atlyginimo – Įrodymų pateikimo sąlygos“
Konkurencija – Ieškiniai dėl žalos, padarytos dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo, atlyginimo – Direktyva 2014/104 – Taikymas laiko atžvilgiu – Materialinės nuostatos – Draudimas atgaline data taikyti perkeliančią nacionalinės teisės nuostatą – Nematerialinės nuostatos – Draudimas perkeliančią nacionalinės teisės nuostatą taikyti ieškiniams, pareikštiems iki 2014 m. gruodžio 26 d.
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/104 22 straipsnis)
(žr. 36–39 punktus)
Konkurencija – Ieškiniai dėl žalos, padarytos dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo, atlyginimo – Direktyva 2014/104 – Taikymas laiko atžvilgiu – Nuostatos, kuriomis nacionaliniams teismams suteikiama galimybė nurodyti pateikti reikšmingus įrodymus, kuriuos turi atsakovas arba trečioji šalis – Nematerialinės nuostatos
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/104 5 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa, 6 straipsnis ir 22 straipsnio 2 dalis)
(žr. 40–47 punktus)
Konkurencija – Ieškiniai dėl žalos, padarytos dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo, atlyginimo – Direktyva 2014/104 – Nuostatos, kuriomis nacionaliniams teismams suteikiama galimybė nurodyti pateikti įrodymus, esančius konkurencijos institucijos byloje – Nacionalinio teismo galimybė nurodyti pateikti įrodymus, nepaisant to, kad yra sustabdytas teismo procesas, atsižvelgiant į Komisijos vykdomą procedūrą – Leistinumas – Sąlygos
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/104 5 ir 6 straipsniai)
(žr. 48–61, 64–78 punktus, rezoliucinės dalies 1 punktą)
Konkurencija – Ieškiniai dėl žalos, padarytos dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo, atlyginimo – Direktyva 2014/104 – Nuostatos, kuriomis nacionaliniams teismams suteikiama galimybė nurodyti pateikti įrodymus, esančius konkurencijos institucijos byloje – Tos direktyvos 6 straipsnio 5 dalyje išvardytų įrodymų pateikimas – Sąlygos – Konkurencijos institucijos vykdomos procedūros užbaigimas – Nacionalinės konkurencijos institucijos procedūros sustabdymas, kol Komisija priims galutinį sprendimą – Aktas, kuriuo procedūra nėra užbaigiama
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/104 6 straipsnio 5 dalis)
(žr. 82–91 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
Konkurencija – Ieškiniai dėl žalos, padarytos dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo, atlyginimo – Direktyva 2014/104 – Nuostatos, kuriomis nacionaliniams teismams suteikiama galimybė nurodyti pateikti įrodymus, esančius konkurencijos institucijos byloje – Tos direktyvos 6 straipsnio 5 dalyje išvardytų įrodymų pateikimas – Valstybių narių atliekamas įrodymų, kuriuos apima ši nuostata, sąrašo išplėtimas – Neleistinumas
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/104 5 straipsnio 8 dalis ir 6 straipsnio 5 ir 9 dalys)
(žr. 103–109, 112 punktus, rezoliucinės dalies 3 punktą)
Konkurencija – Ieškiniai dėl žalos, padarytos dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo, atlyginimo – Direktyva 2014/104 – Nuostatos, kuriomis nacionaliniams teismams suteikiama galimybė nurodyti pateikti įrodymus, esančius konkurencijos institucijos byloje – Mechanizmas, pagal kurį nacionaliniai teismai gali nurodyti pateikti įrodymus dėl saugojimo sumetimų ir atidėti įrodymų pobūdžio nagrinėjimą – Leistinumas – Sąlygos
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/104 5 straipsnio 8 dalis ir 6 straipsnio 5 ir 9 dalys)
(žr. 113–128 punktus ir rezoliucinės dalies 4 punktą)
Santrauka
2015 m. RegioJet, teikianti keleivių vežimo geležinkeliais paslaugas maršrutu Praha–Ostrava, Městský soud v Praze (Prahos miesto teismas, Čekijos Respublika) pareiškė Čekijos nacionalinei geležinkelių transporto bendrovei České dráhy ieškinį dėl žalos atlyginimo, prašydama atlyginti žalą, patirtą dėl šios bendrovės tariamai padarytų konkurencijos teisės pažeidimų.
2012 m. Čekijos konkurencijos institucija jau buvo pradėjusi administracinę procedūrą dėl galimo České dráhy piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi; ji 2016 m. buvo sustabdyta po to, kai Europos Komisija pradėjo procedūrą dėl tų pačių veiksmų.
Ieškinyje dėl žalos atlyginimo RegioJet Prahos miesto teismo prašė nurodyti pateikti kelis dokumentus, kuriuos, kaip ji manė, turėjo České dráhy. Vis dėlto Čekijos konkurencijos institucija nurodė, kad prašomų dokumentų, kuriuos ji turėjo per administracinę procedūrą, kaip ir kitų prašomų dokumentų, kurie kartu sudaro darnią visumą, negalima pateikti, kol ši procedūra bus galutinai užbaigta.
Vis dėlto Prahos miesto teismas, išklausęs šiuo klausimu Komisiją, patenkino prašymą dėl dokumentų pateikimo ir įpareigojo České dráhy prie bylos medžiagos pridėti dokumentus su informacija, kurią ši bendrovė specialiai parengė dėl Čekijos konkurencijos institucijos vykdomos procedūros, taip pat informacija, kuri saugoma ne dėl šios procedūros. Be to, šis teismas nusprendė sustabdyti bylos, susijusios su ieškiniu dėl žalos atlyginimo, nagrinėjimą iš esmės, kol bus baigta Komisijos pradėta procedūra.
Sprendimą nurodyti pateikti dokumentus apeliacinėje instancijoje patvirtino Vrchní soud v Praze (Prahos apeliacinis teismas, Čekijos Respublika), kuris, siekdamas užtikrinti pateiktų įrodymų apsaugą, juos sekvestravo.
Nejvyšší
soud (Aukščiausiasis Teismas, Čekijos Respublika), kuris, kaip kasacinį skundą nagrinėjantis teismas, turi priimti sprendimą dėl Prahos apeliacinio teismo sprendimo teisėtumo, nusprendė kreiptis į Teisingumo Teismą, prašydamas išaiškinti Direktyvą 2014/104 dėl žalos atlyginimo nukentėjusiems nuo antikonkurencinių veiksmų (
1
), kurios 5 ir 6 straipsniuose yra numatytos taisyklės dėl įrodymų, kurių prašoma nagrinėjant ieškinį dėl žalos, padarytos pažeidus valstybių narių ir Sąjungos konkurencijos teisės nuostatas, atlyginimo pagal nacionalinę teisę, pateikimo (
2
).
Aiškindamas Direktyvos 2014/104 5 ir 6 straipsnius Teisingumo Teismas patikslino nacionalinių teismų įgaliojimų apimtį, kai yra gautas prašymas dėl įrodymų pateikimo, siekiant išnagrinėti ieškinį dėl žalos, padarytos pažeidus konkurencijos teisę, atlyginimo, taip pat tokių įrodymų apsaugos apimtį pagal Direktyvą 2014/104, kai jie susiję su dar neužbaigta administracine procedūra dėl konkurencijos.
Teisingumo Teismo vertinimas
Iš pradžių Teisingumo Teismas priminė, kad Direktyvoje 2014/104 yra aiškiai nustatytos jos nuostatų taikymo laiko atžvilgiu sąlygos, nelygu, ar pagal Sąjungos teisę tai yra materialinės nuostatos, ar ne.
Šioje byloje Teisingumo Teismas pažymėjo, kad galimybė Direktyvos 2014/104 5 ir 6 straipsniuose numatytomis sąlygomis nurodyti pateikti reikšmingus įrodymus, kuriuos turi atsakovas ar trečioji šalis, susijusi tik su nacionaliniuose teismuose taikomomis procesinėmis priemonėmis ir neturi tiesioginės įtakos šalių teisinei padėčiai.
Tokiomis aplinkybėmis, viena vertus, Direktyvos 2014/104 5 ir 6 straipsniai nepriskiriami prie materialinių šios direktyvos nuostatų, kaip jos suprantamos pagal jos 22 straipsnio 1 dalį, todėl jie yra kitų šios direktyvos 22 straipsnio 2 dalyje nurodytų nuostatų, kurios, kaip numatyta šioje nuostatoje, taikomos ieškiniams, pateiktiems po 2014 m. gruodžio 26 d., dalis. Kita vertus, kadangi Čekijos teisės aktų leidėjas nusprendė, kad nacionalinės teisės nuostatos, kuriomis perkeliamos Direktyvos 2014/104 procesinės nuostatos, tiesiogiai ir besąlygiškai taikomos ir ieškiniams, pareikštiems iki šios direktyvos perkėlimo į vidaus teisę dienos, bet po 2014 m. gruodžio 26 d., darytina išvada, kad minėtos direktyvos 5 ir 6 straipsniai taikytini prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamam ieškiniui, nes jis pareikštas 2015 m.
Dėl esmės Teisingumo Teismas pirmiausia pabrėžė, kad nacionaliniai teismai, priimdami sprendimus bylose dėl kompensacijos nukentėjusiems nuo antikonkurencinių veiksmų nukentėjusiems asmenims, atlieka papildomą vaidmenį, palyginti su valstybių narių konkurencijos institucijų vaidmeniu. Priimdamas Direktyvą 2014/104 Sąjungos teisės aktų leidėjas iš tiesų rėmėsi išvada, kad būtina, jog valdžios institucijų vykdomas Sąjungos konkurencijos taisyklių įgyvendinimas (public enforcement) ir privatūs ieškiniai dėl žalos, padarytos pažeidus šias taisykles, atlyginimo (private enforcement) tarpusavyje nuosekliai sąveikautų, visų pirma kiek tai susiję su galimybe susipažinti su konkurencijos institucijų turimais dokumentais.
Kalbant apie žalos, patirtos dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo, atlyginimą, pažymėtina, kad Direktyvos 2014/104 5–8 straipsniuose įtvirtintos nuostatos, taikomos dokumentų pateikimui, atspindi pusiausvyrą tarp, viena vertus, konkurencijos institucijų atliekamų veiksmų veiksmingumo ir, kita vertus, ieškinių dėl žalos atlyginimo, kuriuos pareiškia asmenys, manantys, kad jie nukentėjo dėl antikonkurencinių veiksmų, veiksmingumo. Be to, nors, atsižvelgiant į informacijos asimetriją, kuri dažnai būdinga ginčams dėl ieškinių dėl žalos, patirtos dėl konkurencijos teisės pažeidimų, atlyginimo, Direktyva 2014/104 siekiama padidinti nukentėjusiųjų nuo antikonkurencinių veiksmų galimybę gauti įrodymus, ja taip pat siekiama šią galimybę griežtai apriboti.
Atsižvelgdamas į šiuos patikslinimus Teisingumo Teismas pirmiausia išnagrinėjo prejudicinį klausimą, ar nacionalinis teismas, nagrinėjantis ieškinį dėl žalos, patirtos dėl konkurencijos teisės pažeidimo, atlyginimo, gali nurodyti pateikti įrodymus ir sustabdyti teismo procesą, atsižvelgdamas į Komisijos dar neužbaigtą administracinę procedūrą.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas konstatavo, kad Reglamento Nr. 1/2003 (
3
) 16 straipsnio 1 dalyje reikalaujama, kad nacionaliniai teismai nepriimtų sprendimų, prieštaraujančių Komisijos pradėtoje procedūroje ketinamam priimti sprendimui, ir šiuo tikslu įvertintų, ar reikia sustabdyti bylos nagrinėjimą. Vis dėlto iš Direktyvos 2014/104 nuostatų visumos matyti, kad pagal ją nereikalaujama, jog nacionaliniai teismai sustabdytų bylų, susijusių su ieškiniais dėl žalos, patirtos dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo, atlyginimo, nagrinėjimą dėl to, kad Komisijoje yra pradėta procedūra dėl tų pačių pažeidimų.
Šiuo aspektu Teisingumo Teismas pažymėjo, kad kai teismas šalims ar tretiesiems asmenims nurodo pateikti įrodymus nagrinėjant ieškinį dėl žalos atlyginimo, kurio nagrinėjimas buvo sustabdytas dėl to, kad Komisija pradėjo procedūrą, tas teismas iš principo nepriima sprendimo, prieštaraujančio sprendimui, kurį ketina priimti Komisija.
Vis dėlto nacionalinis teismas turi apriboti įrodymų pateikimą tik tuo, kas labai svarbu, proporcinga ir būtina, ir vengti to, kad tokiu pateikimu būtų nepagrįstai trukdoma Komisijos vykdomam tyrimui. Šiuo tikslu jis turi išnagrinėti prašomų įrodymų reikšmingumą, jų ryšį su pateiktu prašymu atlyginti žalą, šių įrodymų tikslumo pakankamumą ir jų proporcingumą. Tai darydamas nacionalinis teismas taip pat turi atsižvelgti į tai, kad bylos, susijusios su ieškiniu dėl žalos atlyginimo, nagrinėjimas buvo arba nebuvo sustabdytas.
Antra, Teisingumo Teismas atsakė į prejudicinį klausimą, ar nacionalinės konkurencijos institucijos pradėtos administracinės procedūros sustabdymas dėl to, kad Komisija pradėjo procedūrą dėl tų pačių aplinkybių, gali būti prilyginamas procedūros užbaigimui „kitais būdais“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2014/104 6 straipsnio 5 dalį, o tai leidžia nacionaliniam teismui nurodyti pateikti toje nuostatoje minimus dokumentus, susijusius su šia procedūra (
4
).
Šiuo aspektu Teisingumo Teismas pažymėjo, kad kai Direktyvoje 2014/104 daroma nuoroda į procedūros užbaigimą priimant sprendimą ar „kitais būdais“, tai reiškia priemones, kuriomis nacionalinė konkurencijos institucija nusprendžia, kad, atsižvelgiant į bylos nagrinėjimo metu surinktą informaciją, galima ar net būtina priimti sprendimą ir užbaigti bylą. Kita vertus, nacionalinės administracinės procedūros sustabdymas, kol Komisija užbaigs tyrimą atitinkamoje byloje, yra tik laikina priemonė, kurios negalima prilyginti šios procedūros užbaigimui.
Trečia, Teisingumo Teismas nurodė, kad nacionalinės teisės aktai, kuriais laikinai apribojamas bet kokios informacijos, perduodamos per administracinę procedūrą dėl konkurencijos, pateikimas, neatitinka Direktyvos 2014/104 6 straipsnio 5 dalies a punkto ir 6 straipsnio 9 dalies.
Iš Direktyvos 2014/104 6 straipsnio 5 dalies, siejamos su jos 25 konstatuojamąja dalimi, formuluotės aiškiai matyti, kad pagal šią nuostatą suteikiama laikinoji apsauga yra susijusi ne su visa konkurencijos institucijai pateikta informacija, o tik su informacija, kuri parengta būtent dėl šios institucijos pradėtos procedūros.
Šią išvadą patvirtina Direktyvos 2014/104 sisteminis aiškinimas. Šiuo aspektu Teisingumo Teismas, be kita ko, pabrėžė, kad leidimas valstybėms narėms išplėsti informacijos, kurią pateikti gali būti nurodyta tik užbaigus procedūrą, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 6 straipsnio 5 dalį, ribas lemtų labiau ribotą įrodymų pateikimą, o tai prieštarautų minėtos direktyvos 5 straipsnio 8 dalies, pagal kurią valstybėms narėms aiškiai leidžiama priimti taisykles, leidžiančias pateikti daugiau įrodymų, logikai.
Galiausiai, ketvirta, Teisingumo Teismas nurodė, kad pagal Direktyvą 2014/104 nacionaliniam teismui nedraudžiama, taikant nacionalinės teisės procesinę priemonę, nurodyti pateikti įrodymus siekiant vienintelio tikslo – juos sekvestruoti ir pateikti tik teismui patikrinus, ar toks atskleidimas galimas tik užbaigus vykdomą administracinę procedūrą. Iš tiesų, jeigu laikomasi iš proporcingumo principo kylančių reikalavimų, tokia procesinė priemonė gali padidinti prašymų atlyginti žalą, patirtą dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo, veiksmingumą, kartu išsaugant apsaugą, kuri tam tikriems įrodymams taikoma pagal Direktyvos 2014/104 6 straipsnio 5 dalį.
(
1
)	2014 m. lapkričio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/104/ES dėl tam tikrų taisyklių, kuriomis reglamentuojami pagal nacionalinę teisę nagrinėjami ieškiniai dėl žalos, patirtos dėl valstybių narių ir Europos Sąjungos konkurencijos teisės nuostatų pažeidimo, atlyginimo (OL L 349, 2014, p. 1).
(
2
)	Šios direktyvos 5 straipsnyje įtvirtintos taisyklės, kurios kartu sudaro bendrą sistemą dėl įrodymų, kurių prašoma nagrinėjant ieškinį dėl žalos, padarytos pažeidus valstybių narių ir Sąjungos konkurencijos teisės nuostatas, atlyginimo pagal nacionalinę teisę, pateikimo. Papildant šią nuostatą, minėtos direktyvos 6 straipsnyje yra įtvirtintos specialiosios taisyklės, susijusios su įrodymų, esančių už konkurencijos taisyklių įgyvendinimą atsakingų institucijų bylose, pateikimu.
(
3
)	2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų [SESV 101 ir 102] straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205).
(
4
)	Remiantis Direktyvos 2014/104 6 straipsnio 5 dalimi, konkurencijos institucijai užbaigus administracinę procedūrą, nacionaliniai teismai gali nurodyti pateikti informaciją, kurią fizinis arba juridinis asmuo specialiai parengė dėl šios procedūros, informaciją, kurią parengė ši institucija ir kuri šalims siunčiama per šią procedūrą, taip pat susitarimo pareiškimus, kurie buvo atsiimti.